Predbežné znenie
NÁVRHY
GENERÁLNEJ
ADVOKÁTKY
LAILA
MEDINA
prednesené
15. mája
2025(1)
Vec C‑541/23 P
Polwax S.A.
proti
Európskej komisii
„ Odvolanie – Hospodárska
súťaž – Koncentrácie – Trh s parafínovým
gáčom a trh s parafínovými
voskami – Získanie
kontroly
nad
spoločnosťou
Grupa
Lotos
spoločnosťou
PKN
Orlen – Rozhodnutie,
ktorým
sa
koncentrácia
vyhlasuje za
zlučiteľnú s vnútorným
trhom a Dohodou o EHP – Žaloba o neplatnosť
podaná
treťou
stranou – Vymedzenie
relevantných
trhov – Dôkazné
bremeno a stupeň
dôkaznej
povinnosti – Úroveň
preskúmania
vykonaného
Všeobecným
súdom
vo
veciach
týkajúcich
sa
fúzií “
1.        Svojím
odvolaním
sa
spoločnosť
Polwax
S.A. domáha
zrušenia
rozsudku
Všeobecného
súdu
zo
14. júna
2023,
Polwax/Komisia
(T‑585/20,
ďalej
len
„napadnutý
rozsudok“,
EU:T:2023:332).
Týmto
rozsudkom
bola
zamietnutá
jej
žaloba,
ktorou
sa
domáhala
zrušenia
rozhodnutia
Komisie
zo
14. júla
2020
(ďalej
len
„sporné
rozhodnutie“)(2),
ktorým
Európska
komisia
vyhlásila
koncentráciu
medzi
spoločnosťami
Polski
Koncern
Naftowy
Orlen
S.A. (ďalej
len
„Orlen“) a Grupa
Lotos
S.A. (ďalej
len
„Lotos“)
za
zlučiteľnú s vnútorným
trhom a s článkom 57
Dohody o Európskom
hospodárskom
priestore
(EHP)
pod
podmienkou,
že
Orlen
splní
určité
záväzky.
2.        Na
podporu
svojho
odvolania
uvádza
Polwax
deväť
odvolacích
dôvodov. V súlade s požiadavkou
Súdneho
dvora
sa
však
tieto
návrhy
zaoberajú
len
prvým
odvolacím
dôvodom.
3.        Svojím
prvým
odvolacím
dôvodom
Polwax
konkrétne tvrdí,
že
Všeobecný
súd
sa
dopustil
nesprávneho
právneho
posúdenia a zjavne
nesprávneho
posúdenia a skreslenia
stanoviska
spoločnosti
Polwax
tým,
že
(i)
konštatoval,
že
jej
ako
zainteresovanej
strane
prináležalo
poskytnúť
„závažné
indície“
o existencii
obáv v oblasti
hospodárskej
súťaže v situácii,
keď
toto
kritérium
nemalo
byť
uplatnené; a (ii)
od
spoločnosti
Polwax
požadoval,
aby
uviedla
„závažné
indície“,
že
výrobky
preskúmané
Komisiou
na
dodávateľskom
trhu
(trh s parafínovým
gáčom(3))
nie
sú
nahraditeľné
na
strane
dopytu
alebo
ponuky,
zatiaľ
čo
takáto
povinnosť
nie
je
vo
vzťahu k tretím
stranám
uvedená v nariadení
č. 139/2004, a (iii)
keď
tvrdil,
že
informácie
poskytnuté
spoločnosťou
Polwax v priebehu
konania
nepredstavovali
takéto
„závažné
indície“.
Okrem
toho
Polwax
tvrdí,
že
Všeobecný
súd
sa dopustil
nesprávneho
právneho
posúdenia
tým,
že
neanalyzoval
dynamiku
jednotlivých
segmentov
dodávateľského
trhu a skutočnosť,
že
Komisia
skutočne
neodôvodnila
svoj
záver,
že
dodávateľský
trh
nie
je
rozdelený
ani
segmentovaný.
I.      Okolnosti právneho sporu a konanie na Všeobecnom súde
4.        Okolnosti
predchádzajúce
sporu
sú
podrobne
opísané v bodoch 2 až
23
napadnutého
rozsudku.
Na
účely
týchto
návrhov
stačí
okolnosti
zhrnúť
takto.
5.        Odvolateľka,
Polwax,
je
poľská
spoločnosť,
ktorá
vyrába a uvádza
na
trh
parafínové
vosky a výrobky
na
báze
parafínu.
Orlen
je
vertikálne
integrovaný
podnik,
ktorý
pôsobí
najmä v oblasti
rafinácie a uvádza
na
trh
(vrátane
maloobchodného
predaja)
palivá a výrobky z palív v Českej
republike,
Nemecku,
Litve a Poľsku.
Lotos
je
vertikálne
integrovaný
podnik,
ktorý
pôsobí
najmä v oblasti
rafinácie a uvádza
na
trh
(vrátane
maloobchodného
predaja)
palivá a výrobky z palív,
najmä v Poľsku.
Orlen
pôsobí
aj
na petrochemickom
trhu a spolu so spoločnosťou Lotos
pôsobia
aj
na
dodávateľskom
trhu v oblasti
prieskumu,
vývoja a ťažby
ropy a zemného
plynu.
6.        V rámci
predmetnej
veci
získala
Orlen
úplnú
kontrolu
nad
spoločnosťou
Lotos.
Polwax
15. mája
2020
predložila
svoje
pripomienky k oznámeniu o námietkach s tvrdením,
že
by
sa
mali
stanoviť
záväzky s cieľom
zabezpečiť,
aby
koncentrácia
neovplyvnila
jej
prístup k niektorým
vstupom,
ktoré
používala
vo
svojej
výrobe.
Komisia
14. júla
2020
prijala
sporné
rozhodnutie.
7.        Komisia
okrem
iného
vyhlásila,
že
„kombinácia
prevodov a iných
záväzkov
umožní
nadobúdateľom
prevádzaných
subjektov,
ako
aj
iným
konkurentom,
aby v budúcnosti
podriadili
subjekt,
ktorý
vznikne
koncentráciou,
účinnej
hospodárskej
súťaži
na
dotknutých
trhoch“,
že
„najmä
na
veľkoobchodnom
trhu s naftou a benzínom
bude
nadobúdateľ
podielu v rafinérii
schopný
dovážať
značné
objemy
vďaka
širšiemu
prístupu k infraštruktúre“ a že
„vzhľadom
na
túto
kombináciu
kapacity
rafinácie a potenciálu
dovozu
bude
nadobúdateľ
pred
operáciou
vyvíjať
podobný
konkurenčný
tlak
ako
Lotos“.
Komisia
teda
dospela k záveru,
že
„operácia,
upravená o záväzky,
už
nebude
predstavovať
problém
pre
hospodársku
súťaž“, a spresnila,
že
„toto
rozhodnutie
je
podmienené
úplným
dodržaním
prevzatých
záväzkov“.(4)
8.        Pokiaľ
ide o účinky
navrhovanej
koncentrácie
na
hospodársku
súťaž,
Komisia v odôvodnení
2003
sporného
rozhodnutia
preskúmala
možnosť,
na
ktorú
upozornila
Polwax,
že
koncentrácia
by
viedla k zabráneniu
prístupu k vstupom.
Polwax
tvrdila,
že
„zlúčený
subjekt
by
jej
už
parafínový
gáč
nedodával
alebo
len
za
oveľa
vyššiu
cenu,
takže
by
nebola
schopná
konkurovať
nadväzujúcim
činnostiam
zlúčeného
subjektu v oblasti
parafínu“.
9.        V tejto
súvislosti
Komisia v odôvodnení
2004
sporného
rozhodnutia
konštatovala,
že
ak
by
bol
dodávateľský
trh s parafínovým
gáčom
vymedzený
na
vnútroštátnom
základe,
podiel
spoločnosti
Lotos
na
trhu v Poľsku v rokoch
2017 a 2018
by
bol
od
30 % do
40 %.
Hoci
uznala,
že
takýto
podiel
na
trhu
znamená
existenciu
vertikálnych
účinkov,
zdôraznila,
že
60 % až
70 % zdrojov
parafínového
gáču
je
naďalej k dispozícii a že
samotná
Orlen
využíva
externých
dodávateľov.
Na
základe
toho
Komisia
dospela k záveru,
že
zlúčený
subjekt
by podľa
všetkého
nemal
možnosť
zabrániť
prístupu k parafínovému
gáču
pre
zákazníkov
spoločnosti
Lotos
pôsobiacich
na
trhu s parafínovými
voskmi.
10.      Komisia v odôvodnení
2005
sporného
rozhodnutia
dodala,
že
Orlen
mala
iba
veľmi
malý
podiel
na
odberateľskom
trhu, a na
základe
toho
dospela k záveru,
že
ani
zlúčený
subjekt
by
nemal
záujem
brániť
zákazníkom
spoločnosti
Lotos
pôsobiacim
na
tomto
trhu v prístupe k vstupom.
Komisia
poukázala
na
to,
že
Polwax
sama
zdôraznila,
že
hospodárska
súťaž
na
uvedenom
trhu
je
intenzívna,
keďže
takýto
trh
je v niektorých
prípadoch
celosvetový a vyvíjajú
na
ňom
tlak
aj
výrobcovia z Číny.
11.      Komisia v odôvodnení
2006
sporného
rozhodnutia
potvrdila,
že z jej
vyšetrovania
nevyplývajú
presvedčivé
dôkazy o značnom
narušení
účinnej
hospodárskej
súťaže,
pokiaľ
ide o vertikálne
prepojenie
medzi
trhom s parafínovým
gáčom v Poľsku a trhom s parafínovými
voskmi v rámci
EHP.
12.      Pred
Všeobecným
súdom
Polwax v podstate
uviedla
dva
žalobné
dôvody.
Vo
svojom
prvom
žalobnom
dôvode
tvrdila,
že
Komisia
porušila článok 2 ods. 1
až
3
nariadenia č. 139/2004,
ktorý
sa
týka
fúzií.
Údajná
chyba
Komisie
spočívala v nesprávnom
vymedzení
trhov,
jednak
pokiaľ
ide o odberateľský
trh s parafínovými
voskami a jednak
pokiaľ
ide o dodávateľský
trh s parafínovým
gáčom.
Okrem
toho
Polwax
kritizovala
Komisiu
za
nesprávne
posúdenie
účinkov
fúzie
na
trh s parafínovým
gáčom
aj
na
trh s parafínovým
voskom.
Druhý
žalobný
dôvod
sa
týkal
porušenia článku 9 ods. 1
nariadenia č. 139/2004
(na
pojednávaní
bol
však
následne
stiahnutý).
Vo
svojej
replike
Polwax
predložila
aj
nový
žalobný
dôvod, v ktorom
tvrdí,
že
sporné
rozhodnutie
neobsahuje
dostatočné
odôvodnenie,
pokiaľ
ide o vymedzenie
relevantných
trhov.
Všeobecný
súd
napadnutým
rozsudkom
zamietol
žalobu v celom
rozsahu.(5)
II.    Posúdenie
13.      Prvý
odvolací
dôvod
spoločnosti Polwax
je
založený
na
nesprávnom
právnom
posúdení,
zjavne
nesprávnom
posúdení a skreslení
stanoviska
spoločnosti
Polwax,
keďže
Všeobecný
súd v bodoch 45 a 57
až
62
napadnutého
rozsudku
nevykonal
účinné
preskúmanie
vymedzenia
relevantného
trhu,
ktoré
Komisia
použila v spornom
rozhodnutí, a uložil
žalobkyni
nesprávny
stupeň
dôkaznej
povinnosti.
Prvý
odvolací
dôvod
sa
delí
na
tri
časti.
A.      Prvá časť prvého odvolacieho dôvodu
14.      Prvou
časťou
prvého
odvolacieho
dôvodu
Polwax v podstate
tvrdí,
že
Všeobecný
súd
sa
dopustil
nesprávneho
právneho
posúdenia a porušil článok 2 nariadenia č. 139/2004
tým,
že
od
nej v bode 45
napadnutého
rozsudku
požadoval,
aby
na
podporu
svojho
žalobného
dôvodu
založeného
na
nesprávnom
vymedzení
trhu s parafínovým
gáčom
predložila
„závažné
indície“
preukazujúce
existenciu
obavy z narušenia
hospodárskej
súťaže.
1.      Prípustnosť
15.      Komisia
tvrdí,
že
prvá
časť
prvého
odvolacieho
dôvodu
je
neprípustná,
keďže
Polwax
pred
Všeobecným
súdom
namietala,
že
trh
dodávok
parafínového
gáču
nebol
rozdelený
na
ďalšie
samostatné
čiastkové
trhy.
Tvrdila
teda,
že
Komisia
pochybila,
keď
trh s parafínovým
gáčom
ďalej
nerozdelila
alebo
nesegmentovala
na
trhy s dodávkami
ľahkého,
stredného a ťažkého
parafínového
gáču.
Polwax
si
preto
protirečí,
keď
pred
Súdnym
dvorom
tvrdí,
že
jej
sťažnosť
sa
netýkala
„iných“
trhov,
než
sú
tie,
ktoré
Komisia
zohľadnila
vo
svojej
analýze, a na
druhej
strane
tvrdí,
že
Komisia
mala v spornom
rozhodnutí
rozdeliť
trh s parafínovým
gáčom
na
menšie
čiastkové
trhy
(alebo
aspoň
na
segmenty)
na
účely
svojej
analýzy
potenciálnych
účinkov
fúzie.
16.      V rozpore s tým,
čo
Komisia
tvrdí,
je
prvá
časť
prvého
odvolacieho
dôvodu
prípustná,
keďže z judikatúry
Súdneho
dvora
jednoznačne
vyplýva,
že
údajné
nedodržanie
pravidiel
dokazovania
je
právna
otázka,
ktorá
je v odvolacom
konaní
prípustná.(6)
2.      O veci samej
17.      Všeobecný
súd
sa v napadnutom
rozsudku
odvoláva
na
stupeň
dôkaznej
povinnosti
pre
žalobcov,
ktorí
sú
tretími
stranami a ktorí
napadli
zákonnosť
rozhodnutia o fúzii,
stanovený v jeho
judikatúre,
ktorou
sa
Súdny
dvor
ešte
nezaoberal.(7) Je
preto
vhodné
jednak
všeobecne
posúdiť
primeraný
stupeň
dôkaznej
povinnosti
vzhľadom
na
judikatúru
Súdneho
dvora a to,
či
je
judikatúra
Všeobecného
súdu
zlučiteľná s primeraným
stupňom
dôkaznej
povinnosti, a jednak
konkrétne
preskúmať,
či
Všeobecný
súd v prejednávanej
veci
uplatnil
tento
stupeň
dôkaznej
povinnosti
správne v súvislosti s vymedzením
relevantného
trhu.
a)      Predbežné pripomienky k dôkaznému bremenu a stupňu dôkaznej povinnosti, ako aj k úrovni preskúmania
18.      Ako
preukážem v nasledujúcej
analýze,
pojmy
dôkazné
bremeno a stupeň
dôkaznej
povinnosti,
ako
aj
pojem
úroveň
(súdneho)
preskúmania
sú
navzájom
prepojené, a to
najmä v prípadoch
fúzií, a preto
sa
musia
riešiť
spoločne.(8)
1)      Komisia musí preukázať, že je skôr pravdepodobné ako nepravdepodobné, že by koncentrácia významne narušila (alebo nenarušila) hospodársku súťaž
19.      Podľa článku 2 nariadenia č. 139/2004
je
Komisia
povinná
preskúmať
účinky
fúzie
na
hospodársku
súťaž
na
trhoch,
na
ktorých
existuje
riziko
skutočného
značného
narušenia
účinnej
hospodárskej
súťaže,
najmä v dôsledku
vytvorenia
alebo
posilnenia
dominantného
postavenia.
20.      Z judikatúry
Súdneho
dvora
vyplýva,
že
„rozhodnutia
Komisie o zlučiteľnosti
koncentrácií s vnútorným
trhom
musia
byť
podopreté
dostatočne
významnými a súhlasnými
dôkazmi“(9).
Tieto
dôkazy
musia
byť
presné a spoľahlivé a musia
byť
spôsobilé
podporiť
závery,
ktoré
sa z nich
vyvodzujú(10).
Ako
Všeobecný
súd
ďalej
spresnil,
Komisia
musí
nielen
preukázať
svoje
tvrdenia
na
základe
presvedčivých
dôkazov,
ale
musí
tak
urobiť
aj
„s dostatočným
stupňom
pravdepodobnosti“(11),
že
fúzia
bude
(alebo
nebude)
mať
významný
vplyv
na
účinnú
hospodársku
súťaž.
21.      V tejto
súvislosti
Súdny
dvor
pripustil,
že
na
účely
použitia
hmotnoprávnych
pravidiel
nariadenia č. 139/2004
Komisia
disponuje
určitou
mierou
voľnej
úvahy
pri
posudzovaní
hospodárskych
otázok,
keďže
vykonáva
výhľadové
hospodárske
analýzy
týkajúce
sa
pravdepodobnosti
určitého
vývoja
relevantného
trhu v budúcnosti.(12) Na
základe
úsudku,
že v prípadoch
fúzií
nemôže
byť
analýza
Komisie
taká
istá
ako
jej
ex
post
analýzy
(podľa článkov 101 a 102 ZFEÚ) a má
výhľadovú
povahu,
Súdny
dvor
rozhodol,
že
Komisia
musí
predložiť
súbor
dôkazov,
ktorými
sa
preukáže,
že
je
skôr
pravdepodobné
ako
nepravdepodobné,
že
dotknutá
koncentrácia
značne
naruší
alebo
nenaruší
hospodársku
súťaž.(13)
22.      Ako
Všeobecný
súd
ozrejmil,
„skutočnosť,
že
koncentrácia
vyvoláva
protisúťažné
účinky,
sama
osebe
nestačila
na
konštatovanie,
že
táto
koncentrácia
bola
nezlučiteľná s vnútorným
trhom,
keďže
významne
nenarúšala
účinnú
hospodársku
súťaž
na
vnútornom
trhu
alebo
jeho
podstatnej
časti“(14).
2)      Žalobkyňa musí existenciu zjavne nesprávneho posúdenia preukázať
23.      Miera
voľnej
úvahy,
ktorú
má
Komisia k dispozícii,
„odôvodňuje,
že
preskúmanie
rozhodnutia
Komisie v oblasti
koncentrácií
súdom
Únie
sa
obmedzuje
na
overenie
vecnej
správnosti
skutkových
zistení a absenciu
zjavne
nesprávneho
posúdenia“(15).
24.      S cieľom
umožniť
prístup k takémuto
preskúmaniu
súdmi
EÚ
sa v práve
EÚ
poskytuje
stranám, ktoré sú dotknuté
rozhodnutiami
Komisie o fúziách
(vrátane
tretích
strán,
ako
sú
konkurenti
alebo
zákazníci), v zásade
právo
podať
na
Všeobecný
súd
žalobu
proti
zákonnosti
daného
rozhodnutia
podľa článku 263 ZFEÚ, v súlade
so
zásadou
účinnej
súdnej
ochrany
podľa článku 47
Charty
základných
práv
Európskej
únie.
25.      Toto
právo
je
však
spojené s povinnosťou
žalobcu
vymedziť
žalobné
dôvody a predložiť
dôkazy
na
ich
podporu.
26.      Ak
žalobca
takúto
žalobu
podá, v súlade s článkom 76 písm. d)
Rokovacieho
poriadku
Všeobecného
súdu
„je
pre
prípustnosť
žaloby
nevyhnutné,
aby
základné
právne a skutkové
prvky,
ktorých
sa
dovoláva,
boli
aspoň v súhrnnej
forme
prehľadne a zrozumiteľne
uvedené v samotnej
žalobe,
aby
sa
tak
zaručila
právna
istota a riadny
výkon
spravodlivosti“(16).
V judikatúre
Súdneho
dvora
sa v tejto
súvislosti
spresňuje,
že
žalobca
zohráva
dôležitú
úlohu,
keď
sa
pripomína,
že
„prináleží
žalobcovi,
aby
uviedol
žalobné
dôvody
proti
dotknutému
rozhodnutiu a predložil
dôkazy
na
podporu
týchto
dôvodov“(17).
27.      Konkrétnejšie
povedané,
pokiaľ
ide o oblasti
práva
EÚ, s ktorými
súvisí
kontrola
fúzií
na
úrovni
EÚ,
napríklad
právo
hospodárskej
súťaže
podľa článkov 101
alebo
102 ZFEÚ,
„od
žalobcu
sa…
vyžaduje,
aby
označil
sporné
časti
napadnutého
rozhodnutia,
uviedol v tomto
ohľade
svoje
výhrady
a predložil
dôkazy,
ktoré
môžu
predstavovať
vážne
dôkazy [priame alebo nepriame]
[(18)]
preukazujúce
dôvodnosť
jeho
výhrad“(19).
28.      V rozsudku
EFIM/Komisia(20) Súdny
dvor
zamietol
odvolací
dôvod,
na
základe
ktorého
sa
odvolateľka
domáhala
určenia,
že
Všeobecný
súd
tým,
že
od
nej
požadoval
predloženie
dôkazov o údajnom
porušení,
porušil článok 47
Charty
základných
práv.
Súdny
dvor
zdôraznil,
že v prípade
žaloby o neplatnosť
rozhodnutia
Komisie
je
vecou
žalobcu,
aby
súdom
EÚ
predložil
tvrdenia a dôkazy, a preto
sa
Všeobecný
súd
nedopustil
nesprávneho
posúdenia,
keď
rozhodol,
že
dôkazné
bremeno
spočíva
na
žalobcovi(21).
Tento
rozsudok
je
obzvlášť
relevantný,
keďže
(i)
tretie
strany
vo
veciach
kontroly
koncentrácií a (ii)
tretie
strany,
ktoré
sú
sťažovateľmi v konaniach
týkajúcich
sa článkov 101 a 102 ZFEÚ,
majú
podobné
vlastnosti
vrátane
toho,
že v oboch
prípadoch
majú
len
obmedzené
právo
na
prístup k administratívnemu
spisu
Komisie(22).
29.      Podobné
pripomienky
možno
vyvodiť z judikatúry
Súdneho
dvora v iných
súvisiacich
oblastiach
práva
EÚ.
Po
prvé v práve
EÚ v oblasti
štátnej
pomoci
podľa
ustálenej
judikatúry
Súdneho
dvora
skutočnosť,
že
Všeobecný
súd
očakáva,
že
účastník
konania,
ktorý
podal
žalobu o neplatnosť,
predloží
dôkazy
na
podporu
svojich
tvrdení,
nie
je v rozpore
so
správnym
rozdelením
dôkazného
bremena.
Naopak,
„osobe,
ktorá
na
podporu
určitého
návrhu
alebo
tvrdenia
uvádza
skutočnosti, v zásade
prislúcha,
aby
poskytla
dôkaz o ich
existencii“(23).
Po
druhé
Súdny
dvor
uplatnil
rovnaký
vzorec
aj v antidumpingovej
judikatúre.(24)
3)      Stupeň dôkaznej povinnosti: informácie musia preukazovať zjavne nesprávne posúdenie, pre ktoré je posúdenie Komisie neprijateľné, čím dochádza k narušeniu rovnováhy
30.      Ďalej
sa
budem
zaoberať
otázkou
primeraného
stupňa
dôkaznej
povinnosti
požadovaného
od
žalobcu v prípadoch
fúzií.
31.      V súvislosti s preskúmaním
komplexných
ekonomických
posúdení
Súdny
dvor
rozhodol,
že
na
preukázanie
zjavne
nesprávneho
posúdenia
skutočností
Komisiou,
ktoré
by
odôvodňovalo
zrušenie
sporného
rozhodnutia,
musia
dôkazy
predložené
žalobcom
postačovať
na
to,
aby
sa
skutkové
posúdenia
použité v rozhodnutí
stali
neprijateľnými.(25)
32.      Vo
veciach
týkajúcich
fúzií
budú
dôkazy
iba
zriedkakedy
jednotné, a preto
musí
Komisia
dôkazy a indície
zvážiť
(alebo
určiť
medzi
nimi
priority). V reakcii
na
túto
osobitnú
situáciu
Všeobecný
súd
vo
svojej
existujúcej
judikatúre
správne
rozhodol,
že
žalobca
bude
úspešný
len
vtedy,
ak
sa
preukáže,
že
posúdenie
rôznych
dôkazov v spise
je
nedôvodné a neprijateľné
do
tej
miery,
že
nemôže
podporiť
posúdenie
Komisie.(26)
33.      V tejto
súvislosti
treba
uviesť,
že
Súdny
dvor a Všeobecný
súd
neočakávajú,
že
žalobca
v miere
presahujúcej
rozumné
pochybnosti(27) preukáže,
že
sa
Komisia
dopustila
zjavne
nesprávneho
posúdenia
koncentrácie.
Príslušným
kritériom
je
rovnováha
pravdepodobností(28),
ktorá
je
sprevádzaná
osobitnými
požiadavkami
týkajúcimi
sa
kvality
dôkazov,
ktoré v zásade
nemajú
vplyv
na
požadovaný
stupeň
dôkaznej
povinnosti.(29)
34.      Z uvedených
úvah
vyplýva,
že
vo
veciach
týkajúcich
fúzií
sa
od
žalobcu
vyžaduje,
aby
poskytol
ucelené a dostatočné
informácie
(t. j. žalobné
dôvody
a dôkazy
alebo
indície).
Napríklad v situácii,
ako
je
situácia
vo
veci
samej
(ktorá
sa
týka
vymedzenia
relevantného
trhu),
má
kvalita
informácií
svojím
rozsahom a mierou
podrobnosti
zodpovedať
požiadavkám
oddielu
6
tlačiva
CO(30) uvedeného v prílohe I k nariadeniu č. 802/2004(31) s názvom
„Trhové
definície“.
Ako
zdôraznil
Súdny
dvor,
základnou
funkciou
dôkazov
je
presvedčivo
preukázať
opodstatnenosť
tvrdenia,(32) a preto
kvalita
dôkazov
musí
byť v každom
prípade
spôsobilá
umožniť
Všeobecnému
súdu
určiť
existenciu
údajného
zjavne
nesprávneho
posúdenia.(33)
35.      Z toho
vyplýva,
že
žalobca
musí
predložiť
ucelené a dostatočné
informácie
na
preukázanie
údajnej
zjavnej
chyby,
ktorá
má
potom
za
následok,
že
posúdenie
Komisie
je
neprijateľné,
čím
sa
rovnováha
nakloní v prospech
záveru
žalobcu a v neprospech
záveru
Komisie
(pokiaľ
ide o schválenie
alebo
neschválenie
predmetnej
fúzie).
Vzhľadom
na
to
by
mal
byť
stupeň
dôkaznej
povinnosti
požadovaný
od
žalobcu
obmedzený,
pričom
by
sa
mali
zohľadniť
osobitné
aspekty
kontroly
fúzií v EÚ a jej
postupu.
Na
začiatku
je
Komisia
povinná
predložiť
dôkazy
preukazujúce,
že
je
skôr
pravdepodobné
ako
nepravdepodobné,
že
by
predmetná
koncentrácia
významne
narušila
(alebo
nenarušila)
účinnú
hospodársku
súťaž. V dôsledku
toho
sa
od
žalobcu
nemôže
vyžadovať
viac
než
preukázanie
zjavne
nesprávneho
posúdenia,
ktoré
by
mohlo
zvrátiť
túto
rovnováhu
uvedeným
smerom.
36.      Pri
posudzovaní
kvality
dôkazov v rámci
stupňa
dôkaznej
povinnosti
uloženej
žalobcovi
treba
mať
na
pamäti
dva
ďalšie
aspekty.
Po
prvé
žalobca
čelí
ťažkostiam
aj
vtedy,
keď
vykonáva
svoju
výhľadovú
analýzu
na
účely
napadnutia
navrhovaného
rozhodnutia o fúzii.
Na
dôkazy,
ktoré
je
potrebné
predložiť
na
preukázanie
zjavne
nesprávneho
posúdenia
Komisie,
takisto
vplýva
neistota a výhľadová
povaha
analýzy,
ktorá
je
základom
tohto
rozhodnutia o fúzii.(34) Po
druhé
na
účely
zhromažďovania
dôkazov
nemá
žalobca
rovnaké
vyšetrovacie
právomoci,
aké
má k dispozícii
Komisia.(35) Požiadavka,
aby
žalobca
dostatočne
podložil
svoje
žalobné
dôvody,
preto nemôže
byť
úplne
rovnocenná s požiadavkami
kladenými
na túto inštitúciu. V každom
prípade
sa
požiadavky
kladené
na
žalobcu
naďalej
obmedzujú
na
povinnosť
poskytnúť
ucelené a dostatočné
informácie,
ktoré
odôvodnia
údajné
zjavne
nesprávne
posúdenie
Komisie, v dôsledku
čoho
sa
posúdenie
Komisie
stane neprijateľné(36).
37.      Názory
podobné
tým,
ktoré
sú
uvedené v bode 31
vyššie,
boli
vyjadrené
aj v odbornej
právnej
literatúre(37), v ktorej
sa
poukazuje
na
to,
že
rozsudok
Súdneho
dvora
vo
veci
Bertelsmann a Sony
by
sa
mal
vykladať v tom
zmysle,
že
žalobca
musí
predložiť
dôkazy
na
odôvodnenie
svojho
tvrdenia,
že
Komisia
sa
dopustila
zjavne
nesprávneho
posúdenia,
ale
nemusí
predložiť
dôkazy,
ktoré
skutočne
preukazujú
jeho
vlastné
vecné
posúdenie
(a napríklad
nie
je
povinný
preukázať,
prečo
fúzia
povedie k poškodeniu
hospodárskej
súťaže).
Keď
žalobca
prekoná
prekážku
dostatočného
odôvodnenia
zjavne
nesprávneho
posúdenia,
Komisia
je
následne
povinná
obhájiť
svoje
skutkové
zistenia a svoje
právne a ekonomické
posúdenie, a tak
znáša
konečné
dôkazné
bremeno.(38)
38.      Preto
sa
domnievam,
že
žalobca
je v zásade
povinný
na
základe
svojich
žalobných
dôvodov a dôkazov
alebo
indícií
na
ich
podporu
preukázať,
že
posúdenie
vykonané
Komisiou a závery
vyvodené z tohto
posúdenia
nie
sú
dôvodné.
Žalobca
bude
mať
vo
veci
úspech,
ak
budú
dôkazy
spôsobilé
ucelene a dostatočne
preukázať
tvrdenie,
že
posúdenie
Komisie
je
neprijateľné, a predstavuje
tak
zjavne
nesprávne
posúdenie.
4)      Požiadavka predložiť presvedčivé dôkazy o tom, že existuje skutočná obava z narušenia hospodárskej súťaže, ktorú mala Komisia preskúmať
39.      Napadnutý
rozsudok
sa
opiera o požiadavky,
ktoré
doteraz
rozpracoval
Všeobecný
súd
(v rozsudkoch
easyJet a Niki
Luftfahrt),
Súdny
dvor
sa
nimi
však
ešte
nezaoberal.
Skôr
než
pristúpim k posúdeniu
vecnej
stránky
prvého
odvolacieho
dôvodu,
preto zhodnotím,
či
stupeň
dôkaznej
povinnosti
vytvorený
touto
judikatúrou
je v súlade s požiadavkami
stanovenými
judikatúrou
Súdneho
dvora,
ako
je
analyzovaná
vyššie(39).
40.      V rozsudku
easyJet
Všeobecný
súd
najmä
vysvetlil,
že
Komisia
je
povinná
aj v prípade,
keď
neexistuje
žiadna
výslovná
žiadosť
tretích
strán,
ale
existujú
vážne
náznaky v tomto
smere,
posúdiť
problémy v oblasti
hospodárskej
súťaže
spôsobené
fúziou
na
všetkých
trhoch,
ktoré
ňou
môžu
byť
dotknuté.(40)
41.      V prípade,
že
žalobca
ako
tretia
strana
tvrdí,
že
Komisia
nezohľadnila
možné
obavy z narušenia
hospodárskej
súťaže,
Všeobecný
súd
stanovil
stupeň
dôkaznej
povinnosti
takto:
„je [žalobcovou] povinnosťou predložiť závažné indície, ktoré konkrétne preukážu existenciu problému hospodárskej súťaže, ktorý mala Komisia vzhľadom na jeho dopad preskúmať“(41).
42.      Pri
vysvetľovaní
typu a kvality
dôkazov
Všeobecný
súd
uviedol,
že
„na
to,
aby
žalobca
vyhovel
tejto
požiadavke
[a stupňu
dôkaznej
povinnosti],
je
jeho
povinnosťou
identifikovať
relevantné
trhy,
opísať
stav
hospodárskej
súťaže
bez
koncentrácie a uviesť,
aké
by
boli
pravdepodobné
účinky
koncentrácie s ohľadom na stav
hospodárskej
súťaže
na
týchto
trhoch“(42).
43.      Ako
Komisia
správne
uviedla,
požiadavka
preukázať
existenciu
obavy z narušenia
hospodárskej
súťaže
umožňuje
Všeobecnému
súdu v súlade
so
zásadou
kontradiktórnosti
stanovenou v článku 64
jeho
rokovacieho
poriadku
rozhodnúť o žalobe
bez
toho,
aby
si
vyžiadal
ďalšie
informácie, a zaručiť
tak
právnu
istotu a riadny
výkon
spravodlivosti.(43)
44.      Na
podporu
uvedeného
záveru
Všeobecný
súd v rozsudku
easyJet
uviedol,
že
nestačí,
aby
sa
žalobca
„obmedzoval
na
tvrdenie“,
že
teoreticky
existuje
škoda(44),
pričom
„svoju
argumentáciu
nepodkladá“(45), a dospel k záveru,
že
tvrdenia
žalobcu
nemôžu
byť
teoretické,
abstraktné
alebo
predstavovať
všeobecné
tvrdenia.(46) Naopak,
musia
byť
dostatočne
jasne
formulované(47) a musia
byť
predložené
konkrétne
dôkazy,
ktoré
preukazujú,
že
zistenia
Komisie
sú
poznačené
zjavne
nesprávnym
posúdením.(48)
45.      Zastávam
názor,
že
poskytnuté
objasnenia
týkajúce
sa
typu a kvality
požadovaných
dôkazov
sú v súlade s požiadavkou
poskytnúť
ucelené a dostatočné
informácie
na
podporu
žalobných
dôvodov.
46.      V rozsudku
Niki
Luftfahrt
Všeobecný
súd
potvrdil
zásady z rozsudku
easyJet a zaviedol
ďalšie
usmernenia
pre
žalobcov.
47.      Všeobecný
súd v rozsudku
Niki
Luftfahrt
konkrétne rozhodol,
že
je
povinnosťou
žalobcu
„identifikovať
relevantné
trhy,
opísať
stav
hospodárskej
súťaže
bez
koncentrácie a uviesť,
aké
by
boli
pravdepodobné
účinky
koncentrácie s ohľadom na stav
hospodárskej
súťaže
na
týchto
trhoch“(49).
Žalobca v konaní
na Všeobecnom súde
môže
túto
požiadavku
splniť
poskytnutím
informácií,
ktorých
rozsah a povaha
sú
porovnateľné s informáciami
požadovanými v oddiele
6
tlačiva
CO z prílohy I k nariadeniu č. 802/2004,
ktoré
účastníci
fúzie
predkladajú
Komisii v rámci
oznámenia
fúzie.(50)
48.      Oddiel
6
tlačiva
CO
môže
byť
skutočne
užitočným
ukazovateľom
množstva a povahy
požadovaných
dôkazov v situácii,
ako
je
situácia v prejednávanej
veci,
ktorá
sa
týka
vymedzenia
relevantného
trhu,
keďže
žalobcom,
ktorí
sú
tretími
stranami –
akým
je
Polwax –,
umožňuje
lepšie
pochopiť
druh
dôkazov a indícií,
ktoré
musia
predložiť
Všeobecnému
súdu,
keď
spochybňujú
vymedzenie
trhu
Komisiou v rozhodnutí o fúzii.
49.      Z uvedených
úvah
vyplýva,
že
ak
žalobca
napadne
zákonnosť
rozhodnutia
Komisie,
ktorým
sa
schvaľuje
fúzia,
musí
preukázať
zjavne
nesprávne
posúdenie
Komisie
tým,
že
predloží
presvedčivé
dôkazy o existencii
skutočnej
obavy z narušenia
hospodárskej
súťaže,
ktorú
mala
Komisia
preskúmať z dôvodu
jej
účinkov.
Na
splnenie
tohto
bremena
musí
žalobca
predložiť
ucelené a dostatočné
informácie
takej
kvality,
aby
presvedčivo
odôvodňovali
podstatu
tvrdení a umožňovali
Všeobecnému
súdu
posúdiť
existenciu
údajnej
zjavnej
chyby. V tomto
ohľade
je
žalobca
povinný
na
základe
informácií
(konkrétne
žalobných
dôvodov a dôkazov
alebo
indícií
na
podporu
týchto
dôvodov),
ktoré
poskytol,
preukázať,
že
posúdenie
Komisie a závery
vyvodené z tohto
posúdenia
nie
sú
dôvodné a sú
neprijateľné,
čím
sa
rovnováha
pravdepodobnosti
vychýli v prospech
záveru
žalobcu a v neprospech
záveru
uvedeného
Komisiou v jej
rozhodnutí. V súdnom
preskúmaní
sa
však
musia
zohľadňovať
obmedzenia
vyplývajúce z ex
ante
povahy
kontroly
fúzií.
5)      Záverečné poznámky k terminológii používanej v judikatúre Všeobecného súdu
50.      V záverečných
poznámkach k judikatúre
Všeobecného
súdu,
na
ktorú
sa
odkazuje v napadnutom
rozsudku,
sa
stručne
vyjadrím k určitým
terminologickým
nezrovnalostiam.
Ako
však
vysvetlím,
tieto
rozdiely
vyplývajú
najmä z rozdielov
medzi
jednotlivými
jazykovými
verziami,
ale
nespôsobujú,
že
by
táto
judikatúra
bola
nekonzistentná,
pokiaľ
ide o podstatu a najmä
stupeň
dôkaznej
povinnosti.
51.      V rozsudku
Niki
Luftfahrt
sa
pre
výraz
„serious
indicia“
použitý v anglickej
verzii
používa v nemeckej
verzii,
ktorá
je v súlade s článkom 49
Rokovacieho
poriadku
Všeobecného
súdu
autentickým
znením,
výraz
„zuverlässige
Indizien“ a vo
francúzskej
verzii
výraz
„indices
sérieux“. V poľskej
verzii
tohto
rozsudku
Všeobecný
súd
uviedol,
že
na
to,
aby
žalobca
mohol
spochybniť
vymedzenie
relevantného
trhu,
musí
predložiť
„wiarygodne
przesłanki“,
čo
sa
do
angličtiny
prekladá
ako
„reliable
evidence“
(„dôveryhodné
dôkazy“).
52.      Naproti
tomu v poľskej
verzii
napadnutého
rozsudku
(body 59 a 60),
ktorá
je
autentickou
verziou,
Všeobecný
súd v súvislosti s údajne
nesprávnym
vymedzením
relevantného
trhu
zdôraznil
potrebu
uviesť
„poważne
poszlaki“
(„závažné
indície“)(51).
To
je
iný
pojem
než
pojem
použitý v rozsudku
Niki
Luftfahrt.
Podobne v anglickej
verzii
napadnutého
rozsudku
sa
vyžaduje
predloženie
„compelling
evidence“
(body 57
až
61)
alebo
„compelling
indications“
(bod 45),
zatiaľ
čo v anglickej
verzii
rozsudku
Niki
Luftfahrt,
ako
sa
uvádza
vyššie,
sa
vyžaduje
predloženie
„serious
indicia“.
Vo
francúzskej
verzii
napadnutého
rozsudku
však
Všeobecný
súd
použil
pojem
„indices
sérieux“
(pre
„compelling
indications“
aj
„compelling
evidence“), t. j. rovnaký
pojem
ako v rozsudku
Niki
Luftfahrt.
53.      Ako
však
Komisia
správne
uvádza,
tieto
terminologické
rozdiely
nemajú
žiadny
vplyv
na
stupeň
dôkaznej
povinnosti a kvalitu
dôkazov,
ktoré
Všeobecný
súd
vyžaduje.
Je
to
spôsobené
tým,
že –
ako
už
bolo
uvedené –
Všeobecný
súd
vo
všetkých
dotknutých
rozsudkoch
požadoval,
aby
žalobca
preukázal
existenciu
zjavne
nesprávneho
posúdenia
tým,
že
poskytne
porovnateľné
informácie,
ktoré v podstate
spĺňajú
požiadavky
uvedené v oddiele
6
tlačiva
CO.
b)      Prvá časť prvého odvolacieho dôvodu: uplatnenie judikatúry (rozsudky easyJet a Niki Luftfahrt) v napadnutom rozsudku
54.      V spornom
rozhodnutí  sa v odôvodnení
1997
vymedzil
dodávateľský
trh
ako
trh
dodávok
parafínového
gáču,
pričom
sa
vychádzalo
najmä z predchádzajúcej
rozhodovacej
praxe
Komisie
(body 52 a 53
napadnutého
rozsudku).
55.      Všeobecný
súd
(bod 56
napadnutého
rozsudku)
uviedol,
že
písomné
vyjadrenie
spoločnosti
Polwax
obsahovalo
viacero
odkazov
na
rôzne
druhy
parafínového
gáču, a to
ľahký,
stredne
ťažký a ťažký,
ako
aj
na
ich
odlišné
vlastnosti a použitie,
ale
že v rozsahu, v akom
sa
tieto
odkazy
majú
chápať
ako
námietka
týkajúca
sa
nesprávneho
vymedzenia
dodávateľského
trhu z dôvodu,
že
Komisia
mala
rozhodnúť,
že
existujú
tri
rôzne
trhy
týkajúce
sa
týchto
troch
druhov
parafínového
gáču,
takáto
námietka
nemôže
byť
úspešná.(52) Všeobecný
súd
tento
žalobný
dôvod v bodoch 57
až
62
napadnutého
rozsudku
zamietol.
56.      V bode 45
napadnutého
rozsudku
Všeobecný
súd
poukázal
na
uplatniteľný
stupeň
dôkaznej
povinnosti,
podľa
ktorého
je
žalobkyňa
povinná
najmä
„predložiť
závažné
indície,
ktoré
konkrétne
preukazujú
existenciu
problému
hospodárskej
súťaže,
ktorý
mala
Komisia
vzhľadom
na
jeho
dosah
preskúmať“(53).
57.      V bodoch 57
až
62
napadnutého
rozsudku
Všeobecný
súd v podstate
rozhodol,
že
bolo
na
spoločnosti
Polwax,
aby
predložila
závažné
dôkazy
preukazujúce,
že
stupeň
zameniteľnosti
medzi
ľahkým,
stredne
ťažkým a ťažkým
parafínovým
gáčom
nie
je
dostatočný
na
to,
aby
patrili
na
ten
istý
trh, a konkrétne
bolo
na
žalobkyni,
aby
predložila
závažné
dôkazy
preukazujúce,
že
medzi
týmito
druhmi
parafínového
gáču
neexistuje
dostatočná
nahraditeľnosť
na
strane
dopytu a ponuky
na
to,
aby
patrili
na
ten
istý
trh,
čo
žalobkyňa
neurobila.
58.      V odvolaní
Polwax v podstate
tvrdí,
že
Všeobecný
súd
sa
dopustil
nesprávneho
právneho
posúdenia a porušil článok 2 nariadenia č. 139/2004
tým,
že v bodoch 45 a 57
až
60
napadnutého
rozsudku
rozhodol,
aby Polwax
na
podporu
svojho
žalobného
dôvodu
založeného
na
nesprávnom
vymedzení
dodávateľského
trhu
uviedla
„závažné
indície“
umožňujúce
vymedziť
relevantné
trhy,
ktoré
sú
užšie
ako
trh
vymedzený
Komisiou.
Polwax
tvrdí,
že
takáto
požiadavka
predložiť
„závažné
indície“
(„serious
indicia“,
resp.
„compelling
indications“)
preukazujúce
existenciu
obavy z narušenia
hospodárskej
súťaže
sa v súlade s rozsudkami
easyJet a Niki
Luftfahrt v prejednávanej
veci
neuplatňujú.
Podľa
spoločnosti
Polwax
sa
takáto
dôkazná
požiadavka
týka
len
problémov
„na
iných
trhoch,
než
sú
trhy,
na
ktoré
sa
vzťahuje
Komisiou
realizovaná
analýza
hospodárskej
súťaže“,
čo
nie
je
pravda v prípade
údajne
obmedzenejších
relevantných
trhov,
ktoré
sa
týkali
výrobkov
preskúmaných
Komisiou v spornom
rozhodnutí.
59.      Komisia
sa
domnieva,
že
prvá
časť
prvého
odvolacieho
dôvodu
spoločnosti
Polwax
je
neúčinná, a teda
neprípustná.
Okrem
toho
Komisia a Orlen v podstate
tvrdia,
že
tvrdenia
spoločnosti
Polwax
sú
rozporuplné a že
táto
časť
je v každom
prípade
nepodložená.
60.      Domnievam
sa,
že  hlavné
tvrdenie
spoločnosti
Polwax,
podľa
ktorého
napadnutý
rozsudok
obsahuje
nesprávne
uplatnenie
judikatúry
vyplývajúcej z rozsudkov
easyJet a Niki
Luftfahrt,
keďže
táto
judikatúra
sa
údajne
týka
len
obáv
na
iných
trhoch,
než
sú
trhy,
na
ktoré
sa
vzťahuje
Komisiou
realizovaná
analýza
hospodárskej
súťaže, je nepodložené.
61.      Bremeno
predloženia
presvedčivých
dôkazov v zásade
spočíva
na
žalobkyni,
pokiaľ
ide o akékoľvek
konkrétne
trhy a pokiaľ
má v úmysle
vecne
odôvodniť
svoje
námietky,
ktoré
predkladá
Všeobecnému
súdu v súvislosti s vymedzením
relevantného
trhu
Komisiou.
62.      Domnievam
sa,
že
Všeobecný
súd v bodoch 45 a 57
napadnutého
rozsudku
iba
pripomenul,
že
vzhľadom
na
jeho
obmedzený
rozsah
preskúmania
vo
veciach
týkajúcich
sa
komplexného
ekonomického
posúdenia
nestačí,
aby
sa
žalobca
pred
ním
obmedzil
na
tvrdenie,
že
vymedzenie
trhu
je
nesprávne.
63.      V bode 58
napadnutého
rozsudku
Všeobecný
súd
uviedol,
že
„najmä
vzhľadom
na
metodiku
uvedenú v oznámení
Komisie o definícii
relevantného
trhu
na
účely
práva
hospodárskej
súťaže
[Únie][(54)]
bolo
povinnosťou
žalobkyne
predložiť
spoľahlivé
dôkazy
preukazujúce,
že
medzi
jednotlivými
druhmi
parafínového
gáču
neexistuje
dostatočná
nahraditeľnosť
na
strane
dopytu a ponuky,
aby
mohli
patriť
na
ten
istý
trh“.
64.      Následne v bode 59
napadnutého
rozsudku
Všeobecný
súd
uviedol,
že
„z hľadiska
dopytu
mala
žalobkyňa
predložiť
spoľahlivé
dôkazy
preukazujúce,
že
zákazníci
jedného
druhu
parafínového
gáču
nie
sú v prípade
mierneho
zvýšenia
ceny
odkázaní
na
iný
druh
parafínového
gáču, a preto
ich
nemožno
považovať
za
nahraditeľné“.(55)
65.      V bode 60
napadnutého
rozhodnutia
Všeobecný
súd
dodal,
že
„z hľadiska
ponuky
mala
žalobkyňa
predložiť
spoľahlivé
dôkazy
preukazujúce,
že
dodávatelia
určitého
druhu
parafínového
gáču
nemohli
preorientovať
svoju
výrobu
na
výrobu
iného
druhu
parafínového
gáču a v krátkom
čase
ho
uviesť
na
trh
bez
toho,
aby
nečelili
nákladom
alebo
podstatnému
dodatočnému
riziku v reakcii
na
mierne,
ale
trvalé
zmeny
relatívnych
cien
(pozri v tomto
zmysle body 20
až
24
oznámenia o definícii
relevantného
trhu)“.
66.      Požiadavka,
aby
žalobca
poskytol
„závažné
indície“
(alebo
„spoľahlivé
dôkazy“),
by
sa
nemala
vykladať
tak,
že
sa
vyžaduje
úplná a systémová
analýza
(čo
je
povinnosťou
Komisie).
Namiesto
toho, v súlade s požiadavkou
predložiť
ucelené a dostatočné
informácie,
ktoré
presvedčivo
preukazujú
podstatu
tvrdení,
sa
od
žalobkyne
vyžadovalo,
aby
poskytla
prinajmenšom spoľahlivé,
overiteľné a objektívne
indície,
ktoré
sú
spôsobilé
preukázať,
že
obmedzenejšie
vymedzenie
trhu
bolo
jednoznačne
potrebné,
a fortiori v prípade
neexistencie
akéhokoľvek
prekrývania
medzi
účastníkmi
fúzie
na
dotknutých
trhoch.
67.      Logika
požiadaviek,
ktoré
Všeobecný
súd
stanovil v judikatúre
(rozsudky
easyJet a Niki
Luftfahrt)
si
nevyžaduje,
aby
žalobca v konaní
na Všeobecnom súde preukázal
namiesto
Komisie
existenciu
značného
narušenia
účinnej
hospodárskej
súťaže,
ale
aby
preukázal,
že
Komisia
sa
dopustila
zjavne
nesprávneho
posúdenia
pri
vymedzení
relevantného
trhu a pri
analýze
hospodárskej
súťaže. K takejto
zjavnej
chybe
by
mohlo
dôjsť,
ak
by
Komisia
úplne
ignorovala
existenciu
niektorých
iných
trhov,
ktoré
preto
vo
svojej
analýze
hospodárskej
súťaže
nezohľadnila.
Na
preukázanie
takejto
zjavnej
chyby
však
nestačí
len
tvrdiť,
že
sa
Komisia
dopustila
chyby;
takisto
je
potrebné
identifikovať
tieto
ďalšie
trhy,
ktoré
sa
neprekrývali s činnosťami
strán, a poskytnúť
ucelené a dostatočné
informácie,
ktoré
preukazujú,
že
na
týchto
trhoch
existuje
obava z narušenia
hospodárskej
súťaže v dôsledku
fúzie.(56)
68.      Inými
slovami,
podľa
môjho
názoru
požadovať
od
žalobcu
„závažné
indície“
znamená,
že
predložené
údaje
musia
byť
dostatočne
presvedčivé a konkrétne
na
to,
aby
odôvodnili
zrušenie
komplexného
posúdenia
Komisie v jej
rozhodnutí o kontrole
fúzie.
Tieto
indície
musia
preukázať,
že
Komisia
sa
dopustila
zjavne
nesprávneho
posúdenia a že
jej
posúdenie
už
nepodporuje
záver,
„že
je
skôr
pravdepodobné
ako
nepravdepodobné“,
že
fúzia
významne
„nenaruší“
(alebo
„naruší“,
podľa
okolností)
účinnú
hospodársku
súťaž.
69.      Ak
by
bola
latka
stupňa
dôkaznej
povinnosti
nastavená
tak
nízko,
že
žalobcovia,
ktorí
sú
tretími
stranami,
by
mohli
úspešne
zvrátiť
rozhodnutia
Komisie
bez
presvedčivých
dôkazov – len
na
základe
teoretických
alebo
jednoduchých
tvrdení –,
neprimerane
by
to
bránilo
účinnému
presadzovaniu
kontroly
fúzií v EÚ.(57)
70.      Z toho
vyplýva,
že
Všeobecný
súd
sa
nedopustil
žiadneho
pochybenia,
keď
spoločnosti
Polwax
uložil
povinnosť
„predložiť
závažné
indície,
ktoré
konkrétne
preukazujú
existenciu
problému
hospodárskej
súťaže,
ktorý
mala
Komisia
vzhľadom
na
jeho
dosah
preskúmať“
(bod 45
napadnutého
rozsudku).
To
Všeobecnému
súdu
umožnilo,
aby v bode 61
napadnutého
rozsudku v podstate
rozhodol,
že
Polwax
nedokázala
podložiť
svoje
tvrdenia
závažnými
dôkazmi
preukazujúcimi,
že
stupeň
zameniteľnosti
medzi
týmito
rôznymi
druhmi
parafínového
gáču
nie
je
dostatočný
na
to,
aby
boli z hľadiska
dopytu
alebo
ponuky
nahraditeľné.
71.      Pre
úplnosť
uvádzam
ešte
nasledujúce
konštatovania.
72.      Polwax v konaní
na Všeobecnom súde
namietala,
že
dodávateľský
trh s parafínovým
gáčom
nebol
rozdelený
na
samostatné
trhy
dodávok
ľahkého,
stredne
ťažkého a ťažkého
parafínového
gáču.
73.      Ako
uviedla
Komisia,
možno
tvrdiť,
že
Polwax
nemôže
bez
toho,
aby
si
protirečila,
na
jednej
strane
vo
svojom
odvolaní
namietať,
že
chýba
analýza
hospodárskej
súťaže
na
trhoch,
ktoré
považuje
za
samostatné
relevantné
trhy, a na
druhej
strane
tvrdiť –
aby
vylúčila
uplatnenie
judikatúry
Všeobecného
súdu(58) –,
že
tieto
trhy
boli
napriek
tomu
predmetom
analýzy
hospodárskej
súťaže.
Bez
ohľadu
na
toto
možné
protirečenie
zostáva
skutočnosťou,
že
Polwax
bola
povinná
podložiť
svoj
žalobný
dôvod
ucelenými a dostatočnými
informáciami.
74.      Okrem
toho,
ako
uviedla
Orlen, z dokumentov
predložených
Súdnemu
dvoru v podstate
vyplýva,
že
Polwax
nie
je
schopná
presne
vymedziť
obrysy
iných
navrhovaných
vymedzení
trhu, a predovšetkým
nie
je
žiadnym
prijateľným
spôsobom
schopná
odôvodniť
myšlienku,
že
by
bolo
potrebné
iné
vymedzenie
trhu.
75.      Z toho
vyplýva,
že
Všeobecný
súd
správne
pristupoval k tvrdeniam
spoločnosti
Polwax
uvedeným v prvostupňovom
konaní, a zastávam
názor,
že
judikatúra
(rozsudky
easyJet a Niki
Luftfahrt)
je
uplatniteľná a bola v napadnutom
rozsudku
správne
použitá.
76.      Prvú
časť
prvého
odvolacieho
dôvodu
preto
treba
zamietnuť
ako
nedôvodnú.
B.      Druhá časť prvého odvolacieho dôvodu
77.      Závery
Všeobecného
súdu
uvedené v bodoch 57
až
60
napadnutého
rozsudku,
ktoré
sú
relevantné
aj
na
účely
druhej
časti
prvého
odvolacieho
dôvodu,
sú
uvedené v bodoch 62
až
65
vyššie. Bod 61
napadnutého
rozsudku
je
zhrnutý v bode 70
vyššie.
78.      Polwax v druhej
časti
prvého
odvolacieho
dôvodu v podstate
tvrdí,
že
aj
keby
sa v prejednávanej
veci
uplatnila
požiadavka
„predložiť
závažné
indície,
ktoré
konkrétne
preukazujú
existenciu
problému
hospodárskej
súťaže,
ktorý
mala
Komisia
vzhľadom
na
jeho
dosah
preskúmať“(59),
neznamenalo
by
to,
že
Polwax
bola povinná(60) predložiť
spoľahlivé
dôkazy
týkajúce
sa
každého z rôznych
faktorov,
ktoré
sa
zohľadňujú
pri
vymedzovaní
relevantného
trhu.
To
znamená,
že
Polwax,
keďže
bola v správnom
konaní
len
„dotknutou
treťou
stranou“,
nemala byť povinná predložiť
závažné
dôkazy
preukazujúce,
že
rôzne
kategórie
parafínového
gáču
(ľahký,
stredne
ťažký a ťažký)
neboli
nahraditeľné
na
strane
dopytu
alebo
na
strane
ponuky.
79.      Polwax
tvrdí,
že
požiadavky
Všeobecného
súdu
presahujú
rámec
preukázania
existencie
obavy z narušenia
hospodárskej
súťaže
na
relevantnom
trhu a že
sa
od
nej
ako
dotknutej
tretej
strany
fakticky
požaduje,
aby
relevantný
trh
podrobne
vymedzila.
Polwax
tvrdí,
že
podrobné
vymedzenie
relevantného
trhu
mala
poskytnúť
naopak
Komisia.
Ani v nariadení č. 139/2004,
ani v nariadení č. 802/2004
sa
neukladajú
dotknutým
tretím
stranám
také
rozsiahle
povinnosti.
Vo
svojej
replike
Polwax
uvádza,
že
Komisia
sa
dopustila
chyby,
keď
uviedla – po
prvýkrát
až v odvolacom
konaní
na Súdnom dvore,
čo
je
preto
neprípustné
–,
že
žalobkyňa
musí
predložiť
relevantné a konzistentné
dôkazy,
ktoré
spĺňajú
kritérium
značného
narušenia
účinnej
hospodárskej
súťaže.
80.      Komisia a Orlen v podstate
tvrdia,
že
tvrdenia
týkajúce
sa
nesprávneho
právneho
posúdenia
treba
zamietnuť
ako
nedôvodné a že
všetky
tvrdenia
týkajúce
sa
údajného
nesprávneho
posúdenia
sú
neprípustné.
Komisia
najmä
pripomína,
že
Všeobecný
súd
jasne
konštatoval,
že
práve v rámci
tohto
overenia
správnosti
skutkového
stavu a neexistencie
zjavne
nesprávneho
posúdenia
musí
žalobca
„predložiť
závažné
indície,
ktoré
konkrétne
preukazujú
existenciu
problému
hospodárskej
súťaže,
ktorý
mala
Komisia
vzhľadom
na
jeho
dosah
preskúmať“(61).
Upozorňuje
však,
že
túto
povinnosť
treba
odlíšiť
od
povinnosti,
ktorú
má
Polwax
ako
dotknutá
tretia
strana v správnom
konaní
pred
Komisiou,
zatiaľ
čo
Polwax
zrejme
medzi
týmito
povinnosťami
nerozlišuje.(62) V replike
Komisia
odmieta
tvrdenia
spoločnosti
Polwax.
Zároveň
poznamenáva,
že
porovnanie s vecou
easyJet,
ktoré
uvádza
Polwax, v skutočnosti
podporuje
tvrdenia
Komisie,
pretože v tej
veci,
rovnako
ako v prejednávanej
veci,
sa
sťažnosti
žalobcu
týkali
samostatných trhov
bez
akéhokoľvek
prekrývania
činností
strán.
81.      Na
rozdiel
od
zrejmých
tvrdení
spoločnosti
Polwax v rámci
tejto
argumentačnej
línie sa domnievam,
že
nejde o otázku
práv
žalobkyne
ako
tretej
strany v konaní o kontrole
fúzie,
ako
sa
stanovujú v článku 18 ods. 4
druhej
vete
nariadenia č. 139/2004 a článku 11
nariadenia č. 802/2004.
Otázkou,
ktorú
má
Súdny
dvor
preskúmať,
je
skôr
to,
či
Všeobecný
súd v rámci
preskúmania
zákonnosti
použil
primeraný
stupeň
dôkaznej
povinnosti
na
určenie
existencie
údajnej
zjavnej
chyby.
82.      Po
druhé
podľa
môjho
názoru
sa bod 45
napadnutého
rozsudku
musí
vykladať v spojení s jeho bodmi 57
až
60.
Ako
som
vysvetlila v kontexte
prvej
časti
prvého
odvolacieho
dôvodu,
Komisia
má v súvislosti s kontrolou
fúzií
priestor
na
voľnú
úvahu,
čo
odôvodňuje,
aby
sa
preskúmanie
súdmi
EÚ
obmedzilo
najmä
na
overenie,
či
nedošlo k zjavne
nesprávnemu
posúdeniu.
Okrem
toho
som
takisto
už
uviedla,
že
Všeobecný
súd
vo
vyššie
uvedených
bodoch
správne
rozhodol,
že
vzhľadom
na
jeho
obmedzený
rozsah
preskúmania
vo
veciach
týkajúcich
sa
komplexného
ekonomického
posúdenia
nestačí,
ak
sa
žalobca
pred
ním
obmedzil
na
tvrdenie,
že
vymedzenie
trhu
je
nesprávne.
Naopak,
tento
žalobca
musí
predložiť
závažné
indície o tom,
že
jeho
žalobné
dôvody
sú
podložené.
83.      Na
úvod
treba
poznamenať,
že
Súdny
dvor
jasne
uviedol,
že
„správne
vymedzenie
relevantného
trhu
je
nevyhnutným
predpokladom
pre
akékoľvek
posúdenie
vplyvu
koncentrácie
na
hospodársku
súťaž“(63).
Práve z týchto
dôvodov
Všeobecný
súd v napadnutom
rozsudku
na
základe
rozsudkov
easyJet a Niki
Luftfahrt
výslovne
uviedol,
že
aby
žalobkyňa splnila
požiadavku
predložiť
závažné
indície,
je
jej úlohou
„identifikovať
relevantné
trhy,
opísať
stav
hospodárskej
súťaže
bez
koncentrácie a uviesť,
aké
by
boli
pravdepodobné
účinky
koncentrácie s ohľadom na stav
hospodárskej
súťaže
na
týchto
trhoch“(64).
84.      Ako
som
vysvetlila v prvej
časti
prvého
odvolacieho
dôvodu(65),
Všeobecný
súd
preto mohol v bodoch 45 a 57
napadnutého
rozsudku
od
spoločnosti
Polwax
požadovať,
aby
na
podporu
svojich
odvolacích
dôvodov
predložila
„závažné
indície“
alebo
„spoľahlivé
dôkazy“
preukazujúce
nedostatočnú
zameniteľnosť
medzi
údajne
rôznymi
druhmi
parafínového
gáču,
ktorými
Polwax
chcela
preukázať
zjavne
nesprávne
posúdenie
pri
vymedzení
relevantného
trhu
Komisiou a dokázať,
že
trh s výrobkami, o ktorý
ide
vo
veci
samej,
je
užší,
takže
vymedzenie
trhu
je
nesprávne.
Všeobecný
súd
totiž
len
pripomenul,
že
vzhľadom
na
obmedzené
preskúmanie
vo
veciach
týkajúcich
sa
komplexného
ekonomického
posúdenia
nestačí,
ak
žalobca
pred
týmto
súdom
len
tvrdí,
že
vymedzenie
relevantného
trhu
je
nesprávne.
Všeobecný
súd
pritom
od
spoločnosti
Polwax
nevyžadoval,
aby
splnila
akýkoľvek
stupeň
dôkaznej
povinnosti
nad
rámec
toho,
čo
sa
vyžaduje
od
žalobcov v situáciách,
akou
je
situácia v prejednávanej
veci,
na
preukázanie
podloženosti
ich
žalobných
dôvodov.(66)
85.      Inými
slovami,
Všeobecný
súd
správne
rozhodol,
že
na
preukázanie
prípadného
zjavne
nesprávneho
posúdenia,
ktorého
sa
Komisia
mala
dopustiť
tým,
že
nezohľadnila
účinky
koncentrácie
na
užšie
trhy,
než
je
trh s parafínovým
gáčom,
ktorý
Komisia
preskúmala v rámci
svojej
analýzy
hospodárskej
súťaže,
bola
Polwax
povinná v konaní
na Všeobecnom súde
predložiť
závažné
indície,
ktoré
by
takéto
užšie
trhy
identifikovali.(67)
86.      Z toho
vyplýva,
že
Všeobecný
súd v tomto
prípade
neuplatnil
nesprávny
stupeň
dôkaznej
povinnosti.
Druhú
časť
prvého
odvolacieho
dôvodu
preto
treba
zamietnuť
ako
nedôvodnú.
C.      Tretia časť prvého odvolacieho dôvodu
87.      Závery
Všeobecného
súdu
uvedené v bodoch 57
až
60
napadnutého
rozsudku,
ktoré
sú
relevantné
aj
pre
tretiu
časť
prvého
odvolacieho
dôvodu,
sú
uvedené v bodoch 62
až
65
týchto
návrhov.
Ako
sa
uvádza
vyššie, bod 61
napadnutého
rozsudku
je
zhrnutý v bode 70
týchto
návrhov.
88.      Polwax v tretej
časti
prvého
odvolacieho
dôvodu
tvrdí,
že
Všeobecný
súd
vo
vyššie
uvedených
bodoch
napadnutého
rozsudku v podstate
rozhodol,
že
Polwax
nepredložila
závažné
dôkazy o neexistencii
nahraditeľnosti
medzi
rôznymi
kategóriami
parafínového
gáču
na
strane
dopytu,
ako
aj
na
strane
ponuky.
Podľa
spoločnosti
Polwax
je
záver
týkajúci
sa
nedostatku
dôkazov o nahraditeľnosti
zjavne
nesprávny,
pretože
tvrdenia a dôkazy,
ktoré
predložila
sama
Polwax,
vedú k opačnému
záveru.
Okrem
toho
tvrdí,
že
zamietnutím
jej
žiadosti o vypracovanie
znaleckého
posudku
jej
Všeobecný
súd
znemožnil
preukázať
správnosť
jej
tvrdení.
89.      Polwax
sa ďalej domnieva,
že
Všeobecný
súd
akceptoval
skutočnosť,
že v spornom
rozhodnutí
chýba
skutočné
odôvodnenie
alebo
analýza
trhu s výrobkami, a vytýka
Komisii,
že
svoju
analýzu
založila
len
na
dvoch
predchádzajúcich
rozhodnutiach
bez
toho,
aby
vykonala
vlastnú
analýzu.
90.      Polwax
napokon tvrdí,
že
aj
keby
sa
akceptovalo
vymedzenie
relevantného
trhu
vytvorené
Komisiou,
Všeobecný
súd
porušil
právo
tým,
že
neanalyzoval
dynamiku
rôznych
segmentov
trhu a akceptoval,
že
Komisia v spornom
rozhodnutí
neuviedla
odôvodnenie
svojho
stanoviska.
91.      Komisia
tvrdí,
že
tretia
časť
prvého
odvolacieho
dôvodu
je
neprípustná v rozsahu, v akom
sa
týka
posúdenia
skutkového
stavu
vykonaného
Všeobecným
súdom, a v každom
prípade
je
nedôvodná.
92.      Polwax
vo
svojej
replike
trvá
na
prípustnosti
tejto
časti
odvolacieho
dôvodu,
pričom
sa
odvoláva
na
judikatúru,
podľa
ktorej
Všeobecný
súd
síce má výlučnú
právomoc
zistiť a posúdiť
skutkový
stav,
no Súdny
dvor
môže
preskúmať
právnu
kvalifikáciu
tohto
skutkového
stavu
Všeobecným
súdom a právne
závery,
ktoré z neho
tento
súd
vyvodil.
To
platí
aj v prípade
tretej
časti
prvého
odvolacieho
dôvodu,
keďže
sa
týka
skutočnosti,
že
Všeobecný
súd
odmietol
kvalifikovať
ako
„silný
dôkaz“
nedostatočnej
nahraditeľnosti
na
strane
dopytu
(i)
skutočnosť,
že
parafínový
gáč
určitého
druhu
(napríklad
ľahký
parafínový
gáč)
nemožno
nahradiť
iným
druhom
parafínového
gáča
(napríklad
stredne
ťažkým
parafínovým
gáčom); a (ii)
skutočnosť,
že
každý
druh
parafínového
gáču
sa
používa
na
výrobu
konkrétnych
výrobkov.
Podľa
spoločnosti
Polwax
uvedené
skutočnosti
nielenže
poskytujú
„závažné
indície“,
ale
sú
dokonca
„dôkazom“
neexistencie
nahraditeľnosti
na
strane
dopytu.
Okrem
toho
tvrdí,
že
vymedzenie
relevantného
trhu
predstavuje
právnu
kvalifikáciu
skutkového
stavu a ako
také
bolo
predmetom
prejudiciálnych
otázok.(68) Takisto
kritizuje
Komisiu
za
to,
že
neuviedla,
ako
preskúmala
nahraditeľnosť
parafínového
gáču
na
strane
dopytu a ponuky.
93.      Podľa
môjho
názoru
tretia
časť
prvého
odvolacieho
dôvodu
spoločnosti
Polwax
predstavuje
len
uvedenie
viacerých
tvrdení
týkajúcich
sa
posúdenia
skutkového
stavu,
pričom
Všeobecnému
súdu
vytýka
zjavne
nesprávne
posúdenie
spočívajúce v tom,
že
dospel k záveru,
že
Polwax
nepredložila
závažné
dôkazy
preukazujúce:
(i)
„že
ľahký
parafínový
gáč,
stredne
ťažký
parafínový
gáč a ťažký
parafínový
gáč a parafínový
gáč
typu
Bright
Stock
nie
sú
navzájom
nahraditeľné
(absencia
nahraditeľnosti
na
strane
dopytu)“ a (ii)
že
tieto
typy
parafínového
gáču
nie
sú
nahraditeľné
na
strane
ponuky.
94.      Konkrétne v bode 61
napadnutého
rozsudku(69) Všeobecný
súd
dospel k jasným
skutkovým
zisteniam.
95.      Preto
stačí
konštatovať,
že
posúdenie
dôkazov,
ktoré
mu
boli
predložené,
Všeobecným
súdom
nepredstavuje
právnu
otázku,
ktorá
by
ako
taká
podliehala
preskúmaniu
Súdnym
dvorom, s výnimkou
prípadov,
keď
bol
jasný
zmysel
dôkazov
skreslený(70).
Keďže
Polwax
spochybňuje
posúdenie
predložených tvrdení
Všeobecným
súdom,
pričom
teraz
ich opakuje
pred
Súdnym
dvorom,
ale
netvrdí
ani
nepreukazuje,
že
Všeobecný
súd
tieto
dôkazy
skreslil,
treba
tretiu
časť
prvého
odvolacieho
dôvodu
označiť
za
neprípustnú.
96.      Tvrdenia
spoločnosti
Polwax
sú v každom
prípade
nedôvodné,
keďže
Všeobecný
súd
správne
uviedol
kritériá,
ktorými
sa
riadi
posúdenie
prípadnej
existencie
potenciálne
užších
trhov s parafínovým
gáčom, a dospel k záveru,
že
Polwax
nepredložila
žiadne
závažné
dôkazy
týkajúce
sa
nenahraditeľnosti
rôznych
druhov
parafínového
gáču,
či
už
na
strane
dopytu
alebo
na
strane
ponuky.
97.      Po
prvé,
pokiaľ
ide o nahraditeľnosť
na
strane
dopytu,
Všeobecný
súd v bode 59
napadnutého
rozsudku
uviedol,
že
žalobkyňa
mala
„predložiť
spoľahlivé
dôkazy
preukazujúce,
že
zákazníci
jedného
druhu
parafínového
gáču
nie
sú v prípade
mierneho
zvýšenia
ceny
odkázaní
na
iný
druh
parafínového
gáču“.
98.      Pokiaľ
ide o toto
kritérium,
Všeobecný
súd v bode 61
napadnutého
rozsudku
rozhodol,
že
tvrdenia,
podľa
ktorých
ľahký,
stredne
ťažký a ťažký
parafínový
gáč
predstavujú
rôzne
vstupné
suroviny,
nemožno
považovať
za
spoľahlivé
dôkazy
preukazujúce,
že
medzi
týmito
rôznymi
druhmi
parafínového
gáču
neexistuje
dostatočný
stupeň
nahraditeľnosti
na
to,
aby
mohli
byť
nahradené z hľadiska
dopytu.
99.      Stačí
pripomenúť,
že
Polwax
neuvádza, v čom
sa
Všeobecný
súd
dopustil
nesprávneho
právneho
posúdenia
alebo
nesprávneho
posúdenia,
keď
uviedol,
že
tvrdenia
ako
tvrdenia
spoločnosti
Polwax
nepredstavujú
spoľahlivý
dôkaz o tom,
že
rôzne
druhy
parafínového
gáču
sú
na
strane
dopytu
nahraditeľné.
100. Po
druhé,
pokiaľ
ide o nahraditeľnosť
na
strane
ponuky,
Polwax
uvádza
niekoľko
vecných
tvrdení
(ktoré
už
boli
uvedené
na
prvom
stupni)
týkajúcich
sa
parafínového
gáču a jeho
vlastností;
skutočnosti,
že
nie
všetky
rafinérie
parafínový
gáč
vyrábajú;
určitých
obmedzení
dodávok
parafínového
gáču;
závislosti
výroby
parafínového
gáču
od
rafinérskych
technológií a použitých
surovín,
ako
aj
neexistencie
dokonalej
náhrady
za
parafínový
gáč
vyrábaný
spoločnosťou
Lotos.
101. V bode 60
napadnutého
rozsudku
však
Všeobecný
súd
uviedol,
že
na
preukázanie
neexistencie
nahraditeľnosti
na
strane
ponuky
je
potrebné
predložiť
spoľahlivé
dôkazy
„preukazujúce,
že
dodávatelia
určitého
typu
parafínového
gáču
nemohli
preorientovať
svoju
výrobu
na
výrobu
iného
druhu
parafínového
gáču a v krátkom
čase
ho
uviesť
na
trh
bez
toho,
aby
nečelili
nákladom
alebo
podstatnému
dodatočnému
riziku v reakcii
na
mierne,
ale
trvalé
zmeny
relatívnych
cien“.
102. Vo
vzťahu k tomuto
kritériu
Všeobecný
súd v bode 61
napadnutého
rozsudku
rozhodol,
že
Polwax
sa
otázkou
prípadnej
nahraditeľnosti
na
strane
ponuky
nezaoberala.
103. Ako
uviedla
Komisia,
Polwax
nekonkretizovala, v čom
sa
Všeobecný
súd
dopustil
nesprávneho
právneho
posúdenia,
keď
uviedol,
že
takéto
všeobecné
tvrdenia
týkajúce
sa
povahy
výroby
parafínového
gáču
nepredstavujú
spoľahlivý
dôkaz
existencie
nahraditeľnosti
na
strane
ponuky.
104. Nakoniec a pre
úplnosť treba dodať,
že hoci
Polwax
teraz
tvrdí,
že
zamietnutie
žiadosti o znalecký
posudok
jej
zabránilo
preukázať,
že
jej
tvrdenia
týkajúce
sa
nahraditeľnosti
na
strane
dopytu a na
strane
ponuky
boli
presné,
faktom
zostáva,
že
jej
žiadosť o znalecký
posudok
sa v skutočnosti
nahraditeľnosti
alebo
všeobecnejšie
vecných
otázok
týkajúcich
sa
vymedzenia
trhu
netýkala.
105. Z uvedeného
vyplýva,
že
tretiu
časť
prvého
odvolacieho
dôvodu
treba
zamietnuť
ako
neprípustnú a v každom
prípade
ako
nedôvodnú.
III. Návrh
106. Bez
toho,
aby
boli
dotknuté
ostatné
odvolacie
dôvody,
na
ktoré
sa
tieto
návrhy
nevzťahujú,
navrhujem,
aby
Súdny
dvor
prvý
odvolací
dôvod
spoločnosti
Polwax
zamietol
ako
sčasti
neprípustný a sčasti
nedôvodný.
1      Jazyk prednesu: angličtina.
2      Rozhodnutie, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom a uplatňovaním Dohody o EHP (Vec M.9014 – PKN Orlen/Grupa Lotos) [oznámené pod číslom C(2020) 4651] (Ú. v. EÚ C 196, 2021, s. 8). Uvedené rozhodnutie bolo prijaté podľa článku 8 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 139/2004 z 20. januára 2004 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi (Ú. v. EÚ L 24, 2004, s. 1; Mim. vyd. 08/003, s. 40).
3      Je to surovina potrebná na výrobu parafínových voskov a vedľajší produkt pri výrobe ropného oleja z ropy v rafinériách.
4      Napadnutý rozsudok, bod 13.
5      Príslušné pasáže napadnutého rozsudku sú citované v ďalšej časti týchto návrhov venovanej posúdeniu (pozri body 62 až 65 a 70).
6      Rozsudok z 10. júla 2008, Bertelsmann a Sony Corporation of America/Impala (C‑413/06 P, ďalej len „rozsudok Bertelsmann a Sony“, EU:C:2008:392, bod 44).
7      Odvolanie nebolo podané proti týmto rozsudkom: zo 4. júla 2006, easyJet/Komisia (T‑177/04, ďalej len „rozsudok easyJet“, EU:T:2006:187); z 13. mája 2015, Niki Luftfahrt/Komisia (T‑162/10, ďalej len „rozsudok Niki Luftfahrt“, EU:T:2015:283), a z 20. októbra 2021, Polskie Linie Lotnicze „LOT“/Komisia (T‑240/18, EU:T:2021:723).
8      Judikatúra bola v minulosti kritizovaná za to, že sa v nej opakovane zamieňa stupeň dôkaznej povinnosti a úroveň preskúmania. Pozri VESTERDORF, B.: Standard of proof in merger cases: Reflections in the light of recent case law of the Community Courts. In:
European Competition Journal, Vol. 1(1), 2005, s. 3 – 33.
9      Rozsudok z 13. júla 2023, Komisia/CK Telecoms UK Investments (C‑376/20 P, ďalej len „rozsudok CK Telecoms“, EU:C:2023:561, bod 75 a citovaná judikatúra) (kurzívou zvýraznila generálna advokátka).
10      Tamže (bod 125 a citovaná judikatúra).
11      Pozri rozsudok zo 14. decembra 2005, General Electric/Komisia (T‑210/01, EU:T:2005:456, bod 340) (odvolanie nebolo podané).
12      Rozsudok CK Telecoms (bod 82).
13      Tamže (bod 87). Kritérium „skôr pravdepodobné ako nepravdepodobné“ je inými slovami stupeň dôkaznej povinnosti založený na „rovnováhe pravdepodobností“, ktorá sa vyžaduje na preukázanie existencie rizika skutočného značného narušenia hospodárskej súťaže.
14      Rozsudok z 13. novembra 2024, Deutsche Telekom/Komisia (T‑64/20, EU:T:2024:815, bod 192). Pozri tiež rozsudok z 20. októbra 2021, Polskie Linie Lotnicze „LOT“/Komisia (T‑296/18, EU:T:2021:724, bod 107).
15      Rozsudok CK Telecoms (bod 84).
16      Pozri judikatúru Všeobecného súdu k jeho rokovaciemu poriadku: rozsudok z 27. januára 2021, KPN/Komisia (T‑691/18, EU:T:2021:43, body 59 a 60 a citovaná judikatúra) (kurzívou zvýraznila generálna advokátka) (odvolanie nebolo podané).
17      Rozsudok z 8. decembra 2011, Chalkor/Komisia (C‑386/10 P, EU:C:2011:815, bod 64) (kurzívou zvýraznila generálna advokátka).
18      „Priame dôkazy“ sú typicky dokumenty, ústne a písomné vyhlásenia. Podľa môjho názoru sú na tieto účely „kontextové“, teda „nepriame“, dôkazy analogické „indíciám“. „Kontextové dôkazy“ sú „dôkazy založené na odvodzovaní, a nie na osobnej znalosti alebo pozorovaní“. „Indície“ sú vymedzené ako „znaky; indikácie [doklady o kúpe sú indíciami vlastníctva]“ – Black’s Law Dictionary, 12. vyd., 2024. Pozri tiež rozsudok Bertelsmann a Sony, body 127 až 129.
19      Rozsudok z 8. decembra 2011, Chalkor/Komisia (C‑386/10 P, EU:C:2011:815, bod 65) (kurzívou zvýraznila generálna advokátka).
20      Rozsudok z 19. septembra 2013 (C‑56/12 P, EU:C:2013:575, body 44 a 77).
21      Tamže (bod 73).
22      Oznámenie Komisie o vybavovaní sťažností Komisiou na základe článkov 81 a 82 [Zmluvy o ES] (Ú. v. EÚ C 101, 2004, s. 65, bod 69).
23      Rozsudok z 28. septembra 2023, Ryanair/Komisia (C‑320/21 P, EU:C:2023:712, bod 72 a citovaná judikatúra). Pozri tiež rozsudok z 29. júla 2024, Ryanair a Laudamotion/Komisia (C‑591/21 P, EU:C:2024:635, bod 133): „pokiaľ ide o… tvrdenie [odvolateliek], že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že… ‚nepredložili žiadne konkrétne a podložené dôkazy, ktoré by preukazovali, že všetky alebo niektoré z predmetných opatrení pomoci sú určené na pokrytie rovnakých oprávnených nákladov, ako sú náklady zahrnuté v škode, ktorú má napraviť predmetné opatrenie‘, čím systematicky prenáša dôkazné bremeno na odvolateľky, je potrebné uviesť, že v zásade je na tom, kto tvrdí skutočnosti na podporu nároku alebo tvrdenia, aby predložil dôkaz o ich existencii“.
24      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 25. januára 2008, Provincia di Ascoli Piceno a Comune di Monte Urano/Apache Footwear a i. (C‑464/07 P(I), EU:C:2008:49, bod 9 a citovaná judikatúra).
25      Rozsudky zo 14. júna 2018, Lubrizol France/Rada (C‑223/17 P, EU:C:2018:442, bod 39), a zo 7. mája 2020, BTB Holding Investments a Duferco Participations Holding/Komisia (C‑148/19 P, EU:C:2020:354), bod 72: „zjavne nesprávne posúdenie možno preukázať prostredníctvom takých skutočností, v dôsledku ktorých sa posúdenie skutkového stavu vykonané Komisiou v jej rozhodnutí stane neprijateľným. Naproti tomu žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení sa musí zamietnuť, ak sa napriek skutočnostiam uvedeným žalobkyňami nezdá, že spochybnené posúdenie je poznačené takýmto pochybením.“ Pozri tiež judikatúru Všeobecného súdu: rozsudky z 27. februára 2013, Nitrogénművek Vegyipari/Komisia (T‑387/11, EU:T:2013:98, bod 25), a z 12. júla 2018, Rakúsko/Komisia (T‑356/15, EU:T:2018:439, bod 170) (odvolanie zamietnuté). Tento prístup bol prenesený do oblasti bankovej únie; pozri v tomto zmysle rozsudok z 1. júna 2022, Algebris (UK) a Anchorage Capital Group/Komisia (T‑570/17, EU:T:2022:314, body 102 až 109). Pozri LENAERTS, K., GUTMAN, K. a NOWAK, J. T.:
EU Procedural Law, 2nd
ed. Oxford: Oxford University Press, 2023, s. 401, pozn. pod čiarou 769.
26      Rozsudok z 18. mája 2022, Wieland‑Werke/Komisia (T‑251/19, EU:T:2022:296, body 165, 611 až 618) (odvolanie nebolo podané). Pozri CASTILLO DE LA TORRE, F.:
Predicting the future: Evidential basis for prospective assessments in EU Merger Control. In: PRETE, L., REZKI, L. (eds.):
Judging & (Re) Thinking European Union Law. Liber Amicorum in Honour of Nils Wahl, Springer 2025, s. 16, pripravované vydanie, dostupné na adrese http://dx.doi.org/10.2139/ssrn.5050949.
27      Ide o prísnejšie kritérium, ktoré sa uplatňuje v trestnom a obdobnom konaní a znamená, že súd po preskúmaní dôkazov nesmie mať žiadne rozumné pochybnosti o skutočnostiach, ktoré tvoria predmetný trestný čin.
28      Ide o menej prísne kritérium uplatňované v občianskoprávnych veciach, čo znamená, že strana musí súd presvedčiť, že údajný skutok je skôr pravdepodobný ako nepravdepodobný.
29      Rozsudok CK Telecoms (body 75 a 77, ako aj citovaná judikatúra).
30      Tlačivo CO je formulár, v ktorom sa uvádzajú informácie, ktoré sa musia predložiť Komisii v súvislosti s oznámením navrhovanej fúzie podľa nariadenia č. 139/2004.
31      Nariadenie Komisie zo 7. apríla 2004, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 139/2004 (Ú. v. EÚ L 133, 2004, s. 1; Mim. vyd. 08/003, s. 88).
32      Rozsudok CK Telecoms (body 60 a 77, ako aj citovaná judikatúra).
33      Pozri v tomto zmysle rozsudok Niki Luftfahrt (body 174 až 176 a 187).
34      Rozsudok CK Telecoms (bod 82).
35      Pozri okrem iného články 11 a 13 nariadenia č. 139/2004.
36      To v rozpore so záverom Komisie (že je skôr pravdepodobné ako nepravdepodobné, že by fúzia významne narušila účinnú hospodársku súťaž) znamená, že žalobca preukáže, že už nemožno konštatovať, že je skôr pravdepodobné ako nepravdepodobné, že by fúzia významne narušila účinnú hospodársku súťaž (a naopak, ak Komisia dospela k záveru, že fúzia by  významne nenarušila účinnú hospodársku súťaž).
37      HIRSBRUNNER, S., von KÖCKRITZ, C.:
Rebalancing EC Merger Control: The ECJ’s Judgment in Case C‑413/06 P (Bertelsmann and Sony). In:
Global Competition Policy, 2008, s. 17.
38      BENGTSSON, C., CARPI, J. M., SUBOČS, A.: The Substantive Assessment of Mergers. In:  JONES, C., WEINERT, L. (eds.):
EU Competition Law, Vol. II. Cheltenham: Edward Elgar Publishing, 2021, bod 4.74 a nasl.
39      Pozri body 20 a 23 vyššie.
40      Rozsudok easyJet (bod 64).
41      Rozsudok easyJet (bod 65).
42      Rozsudok easyJet (bod 66).
43      Rozsudok z 27. januára 2021, KPN/Komisia (T‑691/18, EU:T:2021:43, bod 60 a citovaná judikatúra).
44      Spoločnosť easyJet tvrdila, že Komisia nesprávne obmedzila svoju analýzu na účinky na hospodársku súťaž na trhoch, na ktorých sa činnosti účastníkov koncentrácie priamo alebo nepriamo prekrývali.
45      Rozsudok easyJet (body 66 a 67).
46      Všeobecný súd konštatoval, že tých niekoľko údajov, ktoré easyJet skutočne predložila, nebolo dostatočných na podloženie jej tvrdenia, pokiaľ ide o trhy, ktoré sa neprekrývajú, keďže takéto trhy neidentifikovala.
47      Rozsudok easyJet; Všeobecný súd dospel k záveru, že nemôže rozhodnúť o dôvodnosti žalobného dôvodu, pretože žalobca opomenul „jasne identifikovať [trhy, ktoré sa neprekrývajú]“ (bod 68).
48      Rozsudok easyJet (body 71 a 73).
49      Rozsudok easyJet, bod 66 (citovaný v rozsudku Niki Luftfahrt, bod 175).
50      Pozri v tomto zmysle rozsudok Niki Luftfahrt (body 120 až 123 a 176).
51      Vzhľadom na znenie francúzskej verzie napadnutého rozsudku a s prihliadnutím na použitie výrazu „wiarygodne przesłanki“ na preklad pojmu „indices sérieux“ do poľštiny v rozsudkoch easyJet a Niki Luftfahrt, ako aj v bode 45 napadnutého rozsudku, sa zdá, že ide o správny výraz, ktorý mal byť použitý aj v bode 59 poľskej verzie napadnutého rozsudku.
52      Možno zdôrazniť, že z vyjadrení spoločnosti Polwax na Všeobecnom súde a Súdnom dvore nie je jasné, či podľa jej názoru ťažký parafínový gáč a parafínový gáč bright stock patria na ten istý relevantný trh. Ako však zdôraznila Komisia, spoločnosť Polwax síce na Všeobecnom súde v podstate rozlišovala len medzi ľahkým, stredne ťažkým a ťažkým parafínovým gáčom alebo dokonca len medzi ľahkým a ťažkým parafínovým gáčom (pozri žalobu, bod 40), no z jej vyjadreného stanoviska by mohlo vyplývať aj to, že ťažký parafínový gáč a parafínový gáč Bright Stock považovala za produkty tvoriace jeden trh (pozri repliku, bod 120). V každom prípade každé tvrdenie, ktorým by sa v štádiu odvolacieho konania snažila preukázať existenciu takéhoto rozdielu alebo dokonca naznačiť, že parafínový gáč Bright Stock predstavuje samostatný trh/segment, by bolo neprípustné, pretože by spochybnilo skutkové zistenia Všeobecného súdu (body 56 až 61 napadnutého rozsudku).
53      V napadnutom rozsudku sa tu odkazuje na rozsudok easyJet (body 65 a 66) a rozsudok Niki Luftfahrt (body 174 a 175), v ktorých sa používa pojem „serious indicia“, a nie „compelling indications“.
54      Ú. v. ES C 372, 1997, s. 5; Mim. vyd. 08/001, s. 155, ďalej len „oznámenie o definícii relevantného trhu“.
55      Všeobecný súd v tomto smere odkazuje na body 15 až 20 oznámenia o definícii relevantného trhu.
56      Pozri rozsudok easyJet (bod 65).
57      Cieľom kontroly fúzií v EÚ je preskúmať navrhované fúzie a akvizície, aby sa zabránilo škodlivým účinkom na hospodársku súťaž. V nariadení č. 139/2004 sa preto zakazujú fúzie a akvizície, ktoré by výrazne narušili účinnú hospodársku súťaž na vnútornom trhu alebo na jeho podstatnej časti.
58      Rozsudky easyJet (body 65 a 66) a Niki Luftfahrt (body 174 a 175).
59      Pozri v tomto zmysle rozsudok easyJet (bod 65).
60      Ako Všeobecný súd konštatoval v bodoch 57 až 61 napadnutého rozsudku.
61      Rozsudok easyJet (bod 65).
62      Komisia odkazuje na body 11, 13 a 14 odvolania.
63      Rozsudok z 31. marca 1998, Francúzsko a i./Komisia (C‑68/94 a C‑30/95, EU:C:1998:148, bod 143 a citovaná judikatúra).
64      Rozsudok easyJet (bod 66).
65      Pozri body 60 až 70 vyššie.
66      Pozri analogicky rozsudok z 2. marca 1994, Hilti/Komisia (C‑53/92 P, EU:C:1994:77, bod 38). Pozri body 39 až 49 vyššie.
67      Pozri body 56, 59 a 65 až 69 napadnutého rozsudku. Takéto závažné indície zahŕňajú náznaky neexistencie nahraditeľnosti výrobkov z pohľadu zákazníka.
68      Rozsudok z 23. januára 2018, F. Hoffmann‑La Roche a i. (C‑179/16, EU:C:2018:25, body 48 až 67).
69      Pozri bod 70 vyššie.
70      Rozsudok z 10. mája 2007, SGL Carbon/Komisia (C‑328/05 P, EU:C:2007:277, bod 41 a citovaná judikatúra).