62021CJ0521_RES
Vec C‑521/21
MJ
proti
AA
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Rejonowy Poznań]
Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 24. marca 2026
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Právny štát – Účinná súdna ochrana v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje právo Únie – Nezávislosť sudcov – Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ – Článok 47 druhý odsek Charty základných práv Európskej únie – Vnútroštátna právna úprava a judikatúra, ktoré vnútroštátnym súdom zakazujú spochybniť legitimitu súdov a ústavných orgánov alebo konštatovať či posudzovať zákonnosť vymenovania sudcov alebo ich súdnych právomocí – Povinnosť sudcu, ktorému bol predložený návrh na vylúčenie iného sudcu, overiť dodržanie požiadavky ‚súdu zriadeného zákonom‘ – Vymenovanie sudcov všeobecných súdov v Poľsku – Nedostatok nezávislosti Krajowa Rada Sądownictwa (Štátna súdna rada, Poľsko) – Neexistencia účinného prostriedku nápravy pre kandidátov na dotknutú funkciu sudcu – Sudca, ktorý nie je ‚nezávislým a nestranným súdom vopred zriadeným zákonom‘ – Možnosť vylúčiť sudcu z rozhodovacieho zloženia“
Členské štáty – Povinnosti – Stanovenie opravných prostriedkov potrebných na zabezpečenie účinnej súdnej ochrany – Dodržiavanie zásady nezávislosti súdov – Prednosť – Povinnosti vnútroštátnych súdov – Vnútroštátna právna úprava a judikatúra, ktoré vnútroštátnym súdom zakazujú spochybniť legitimitu súdov a ústavných orgánov alebo konštatovať či posudzovať zákonnosť vymenovania sudcov alebo ich súdnych právomocí – Neprípustnosť – Povinnosť sudcu, ktorému bol predložený návrh na vylúčenie iného sudcu, založený na podmienkach jeho vymenovania, overiť dodržanie požiadavky súdu zriadeného zákonom
(Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ; článok 267 ZFEÚ; Charta základných práv Európskej únie, článok 47)
(pozri body 55 – 66, bod 1 výroku)
Prejudiciálne otázky – Právomoc Súdneho dvora – Hranice – Uplatnenie práva Únie na spor vo veci samej – Vylúčenie – Poskytnutie všetkých výkladových prostriedkov vyplývajúcich z práva Únie vnútroštátnemu súdu – Zahrnutie
(Článok 267 ZFEÚ)
(pozri bod 80)
Členské štáty – Povinnosti – Stanovenie opravných prostriedkov potrebných na zabezpečenie účinnej právnej ochrany – Dodržiavanie požiadavky súdu zriadeného zákonom – Návrh na vylúčenie sudcu – Overenie takejto požiadavky vnútroštátnym súdom, na ktorý bol podaný takýto návrh – Sudca vymenovaný do takejto funkcie na základe konania, na ktorom sa podieľal orgán, ktorý neposkytuje záruky nezávislosti – Neexistencia účinného prostriedku nápravy pre kandidátov na dotknutú funkciu sudcu – Neexistencia vplyvu týchto okolností na nezávislosť a nestrannosť uvedeného sudcu – Podmienka
(Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ; Charta základných práv Európskej únie, článok 47)
(pozri body 79, 81 – 94, bod 2 výroku)
Zhrnutie
Súdny dvor zasadajúci v rozhodovacom zložení veľkej komory, na ktorý Sąd Rejonowy Poznań‑Stare Miasto w Poznaniu (Okresný súd Poznaň‑Staré Mesto, Poľsko) podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, spresnil svoju judikatúru týkajúcu sa požiadavky „súdu zriadeného zákonom“ v zmysle článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ a článku 47 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“). Konkrétne sa vyjadril k rozsahu preskúmania, ktoré musí vykonať súd poverený rozhodovaním o návrhu na vylúčenie sudcu všeobecného súdu z dôvodu nezrovnalostí týkajúcich sa jeho vymenovania, ako aj k dôsledkom, ktoré z toho musí vyvodiť.
V rámci sporu týkajúceho sa pohľadávky žalovaný vo veci samej listom z 21. mája 2021 požiadal o vylúčenie sudkyne S. C. poverenej preskúmaním tejto veci. Tvrdil, že táto osoba nebola platne vymenovaná do funkcie sudcu, pretože uznesenie o jej vymenovaní prijala Krajowa Rada Sądownictwa (Štátna súdna rada, Poľsko) vo svojom novom zložení, ktorého súlad s Ústavou spochybnil Naczelny Sąd Administracyjny (Najvyšší správny súd, Poľsko).
Preskúmanie tohto návrhu na vylúčenie bolo predložené predkladajúcemu vnútroštátnemu súdu zasadajúcemu ako samosudca, ktorý vyjadril pochybnosti o určitých aspektoch vymenovania sudkyne S. C.
Predkladajúci vnútroštátny súd v tomto kontexte rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru otázku, ktorá sa v podstate týka zlučiteľnosti s právom Únie jednak postupu vymenovania dotknutej sudkyne, najmä vzhľadom na zloženie a úlohu KRS v tomto postupe, ako aj neexistenciu účinného prostriedku nápravy pre účastníkov uvedeného postupu, a jednak uplatniteľných vnútroštátnych ustanovení, ako ich vykladá Trybunał Konstytucyjny (Ústavný súd, Poľsko), podľa ktorých preskúmanie zákonnosti vymenovania sudcu patrí do výlučnej obmedzenej právomoci Izba Kontroli Nadzwyczajnej i Spraw Publicznych (senát pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné, Poľsko) pri Sąd Najwyższy (Najvyšší súd, Poľsko) (
1
).
Posúdenie Súdnym dvorom
V prvom rade Súdny dvor rozhodol, že článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ, článok 47 Charty, ako aj zásada prednosti práva Únie bránia právnej úprave členského štátu a judikatúre Ústavného súdu tohto členského štátu, ktorá vykladá Ústavu tohto členského štátu, ako aj túto právnu úpravu, ktoré priznávajú orgánu výlučnú právomoc rozhodovať o návrhu na vylúčenie sudcu na základe podmienok jeho vymenovania, pričom tomuto orgánu odnímajú možnosť preskúmať takýto návrh, ak spochybňuje zákonnosť postupu vymenovania tohto sudcu. Súdny dvor spresnil, že vnútroštátnemu súdu, ktorý rozhoduje o takomto návrhu na vylúčenie, prináleží, aby neuplatnil túto právnu úpravu, ako ju vykladá judikatúra Ústavného súdu, a sám preskúmal zákonnosť vymenovania uvedeného sudcu, najmä tým, že overí, či tento sudca spĺňa požiadavku „súdu zriadeného zákonom“, a prípadne vyhlási vylúčenie tohto sudcu, ak prípadné nezrovnalosti, ktorými je toto vymenovanie poznačené, zahŕňajú porušenie tejto požiadavky.
V prejednávanej veci je teda predkladajúci vnútroštátny súd povinný neuplatniť poľskú právnu úpravu, ktorú vyložil Ústavný súd vo svojom rozsudku zo 14. júla 2021, ktorá mu zakazuje preskúmať zákonnosť vymenovania sudkyne S. C. a ukladá mu povinnosť vrátiť toto preskúmanie senátu pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné, aby sám vykonal uvedené preskúmanie a prípadne z toho vyvodil dôsledky.
V tejto súvislosti Súdny dvor tiež uviedol, že vzhľadom na systémovú povahu protiprávnych vymenovaní na miesta sudcov v Poľsku, ktoré sa týkajú približne 30 % sudcov tohto členského štátu, posúdenie dodržania požiadavky „súdu zriadeného zákonom“ v každom jednotlivom prípade v rámci konaní o vylúčení založených na podmienkach vymenovania dotknutých sudcov v zásade nemôže stačiť na zabezpečenie úplného dodržania požiadavky vyplývajúcej z článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ, aby veci, na ktoré sa vzťahuje právo Únie, preskúmavali nezávislé súdy. Existencia systémových alebo všeobecných zásahov do nezávislosti vnútroštátneho súdnictva totiž môže ohroziť tak riadne fungovanie prejudiciálneho konania, ako aj jednotnosť, koherentnosť a plný účinok práva na účinnú súdnu ochranu, ktorého základnou súčasťou je toto konanie.
Preto s cieľom jednak obnoviť dôveru verejnosti v súdny systém a zabezpečiť dodržiavanie zásady deľby moci a jednak zaručiť kontinuitu a účinnosť fungovania súdnictva, vrátane účinnosti mechanizmu prejudiciálneho konania, musí vnútroštátny právny poriadok podľa článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ stanoviť normatívny rámec umožňujúci posúdiť možnosti osôb, ktoré boli protiprávne vymenované na miesta sudcu, pokračovať vo výkone svojich funkcií. Toto ustanovenie však neukladá členským štátom jednotný model na zabezpečenie účinnej súdnej ochrany ani na obnovenie dôvery verejnosti v súdny systém. Členské štáty tak disponujú širokou mierou voľnej úvahy, pokiaľ ide o konkrétny obsah normatívneho rámca vytvoreného na tento účel, avšak pod podmienkou, že zabezpečia, aby svoje funkcie mohli naďalej vykonávať len tie protiprávne vymenované osoby, ktoré poskytujú dostatočné záruky nezávislosti a nestrannosti.
V druhom rade Súdny dvor konštatoval, že článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ a článok 47 Charty nebránia tomu, aby sa za „nezávislý a nestranný súd“ kvalifikovalo rozhodovacie zloženie, v ktorom zasadá samosudca, ktorý bol vymenovaný do svojej funkcie na základe postupu vymenovania charakterizovaného skutočnosťou, že po prvé kandidatúru tohto sudcu odporučil orgán, ktorý neposkytuje dostatočné záruky nezávislosti na vylúčenie akýchkoľvek oprávnených pochybností u osôb podliehajúcich súdnej právomoci o zákonnosti postupov vymenovania sudcov, do ktorých tento orgán zasahuje, a po druhé účastníci tohto postupu vymenovania nemali právo na účinný súdny prostriedok nápravy, keďže neexistovali iné relevantné skutočnosti týkajúce sa kontextu uvedeného konania, ktoré by boli takej povahy a závažnosti, že by ako celok mohli spochybniť nezávislosť alebo nestrannosť uvedeného sudcu.
Súdny dvor v tejto súvislosti pripomenul, že nezrovnalosť, ku ktorej došlo v postupe vymenovania sudcu alebo viacerých sudcov v rámci dotknutého súdneho systému, môže spôsobiť porušenie požiadavky „súdu zriadeného zákonom“, najmä ak má táto nezrovnalosť takú povahu a závažnosť, že vytvára skutočné riziko, že iné zložky verejnej moci, najmä výkonná moc, môžu uplatniť nenáležitú diskrečnú právomoc ohrozujúcu integritu výsledku, ku ktorému vedie proces vymenovania, a vyvoláva tak u osôb podliehajúcich súdnej právomoci oprávnené pochybnosti o nezávislosti a nestrannosti dotknutého sudcu alebo sudcov.
V konečnom dôsledku prináleží vnútroštátnemu súdu, aby posúdil prípadné nezrovnalosti, ku ktorým došlo v rámci postupu vymenovania S. C., a vplyv, ktorý tieto nezrovnalosti môžu mať na jej postavenie sudcu spĺňajúceho podmienky stanovené v článku 47 Charty.
Čo sa týka úvah, ktoré treba v tejto súvislosti zohľadniť, Súdny dvor zdôraznil, že pokiaľ ide o skutočnosť, že kandidatúru sudkyne S. C. odporučila KRS v jej novom zložení, okolnosť, že tento orgán neposkytuje dostatočné záruky nezávislosti, nemôže sama osebe viesť k záveru o porušení požiadaviek spojených s článkom 19 ods. 1 druhým pododsekom ZEÚ a článkom 47 Charty. To isté platí, pokiaľ ide o neexistenciu účinného súdneho prostriedku nápravy pre účastníkov dotknutého postupu vymenovania, keďže odvolanie je možné podať len na senát pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné, ktorý sám osebe nespĺňa požiadavku „súdu zriadeného zákonom“ (
2
). Tieto dve okolnosti posudzované samostatne teda neumožňujú dospieť k záveru, že dotknutá sudkyňa nespĺňa takúto požiadavku, a teda rozhodnúť o jej vylúčení.
Na posúdenie toho, či sudcovia spĺňajú požiadavky nezávislosti a nestrannosti a predstavujú „súd zriadený zákonom“ v zmysle vyššie citovaných ustanovení, treba totiž preskúmať nielen skutočnosti týkajúce sa postupu ich vymenovania, ale zohľadniť aj iné relevantné kontextuálne okolnosti tým, že sa vykoná celkové posúdenie všetkých skutočností súvisiacich s ich vymenovaním.
V prejednávanej veci sa s výhradou overení vykonaných zo strany vnútroštátneho súdu zdá, že žiadna iná skutková a právna okolnosť súvisiaca s vymenovaním sudkyne S. C. nemôže spochybniť nezávislosť alebo nestrannosť tejto sudkyne.
(
1
)	Najmä rozsudok Ústavného súdu zo 14. júla 2021 (vec P 7/20). Súdny dvor tento rozsudok preskúmal po podaní návrhu na začatie prejudiciálneho konania v predmetnej veci v rozsudku z 18. decembra 2025, Komisia/Poľsko (Preskúmanie judikatúry Súdneho dvora ultra vires – prednosť práva Únie) (C‑448/23, EU:C:2025:975).
(
2
)	Súdny dvor vo svojom rozsudku z 21. decembra 2023, Krajowa Rada Sądownictwa (Zotrvanie v sudcovskej funkcii) (C‑718/21, EU:C:2023:1015), konštatoval, že tento senát nemá postavenie „nezávislého a nestranného súdu zriadeného zákonom“.