62023CJ0785
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (desiata komora)
z 19. júna 2025 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Dane – Spoločný systém dane z pridanej hodnoty – Smernica 2006/112/ES – Oslobodenie od dane pri určitých činnostiach verejného záujmu – Článok 132 – Verejné poštové organizácie – Smernica 97/67/ES – Článok 12 – Poskytovateľ univerzálnej poštovej služby – Pojmy ‚verejná poštová organizácia‘ a ‚služba vo verejnom záujme‘“
Vo veci C‑785/23,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Vărchoven administrativen săd (Najvyšší správny súd, Bulharsko) z 18. decembra 2023 a doručený Súdnemu dvoru 19. decembra 2023, ktorý súvisí s konaním:
Direktor na Direkcija „Obžalvane i danăčno‑osiguritelna praktika“ Sofija pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite
proti
„Bulgarian posts“ EAD,
za účasti:
Vărchovna administrativna prokuratura,
SÚDNY DVOR (desiata komora),
v zložení: predseda desiatej komory D. Gratsias, sudcovia E. Regan (spravodajca) a B. Smulders,
generálny advokát: M. Szpunar,
tajomník: R. Stefanova‑Kamiševa, referentka,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 24. januára 2025,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
Direktor na Direkcija „Obžalvane i danăčno‑osiguritelna praktika“ Sofija pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite, v zastúpení: M. Bakalova a E. Pavlova,
–
„Bulgarian posts“ EAD, v zastúpení: V. D. Gerdzhikov a M. Peneva, advokati,
–
Európska komisia, v zastúpení: M. Herold, M. Ilkova a J. Szczodrowski, splnomocnení zástupcovia,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 132 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1) a článku 12 smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/67/ES z 15. decembra 1997 o spoločných pravidlách rozvoja vnútorného trhu poštových služieb spoločenstva a zlepšovaní kvality služieb (Ú. v. ES L 15, 1997, s. 14; Mim. vyd. 06/003, s. 71), zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2008/6/ES z 20. februára 2008 (Ú. v. EÚ L 52, 2008, s. 3) (ďalej len „smernica 97/67“).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu, ktorého stranami sú na jednej strane Direktor na Direkcija „Obžalvane i danăčno‑osiguritelna praktika“ Sofija pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite (riaditeľ Riaditeľstva „Opravné prostriedky a postupy v oblasti daní a sociálneho zabezpečenia“ Sofia pri centrálnej správe Národnej agentúry pre verejné príjmy, Bulharsko) (ďalej len „daňová správa“) a na druhej strane spoločnosť „Bulgarian posts“ EAD, vo veci daňového výmeru týkajúceho sa dodatočnej dane z pridanej hodnoty (DPH) požadovanej od tejto spoločnosti za zdaňovacie obdobie od 1. januára do 31. decembra 2015.
Právny rámec
Právo Únie
Smernica 2006/112
3
Hlava IX smernice 2006/112, nazvaná „Oslobodenie od dane“, obsahuje najmä kapitolu 2, nazvanú „Oslobodenie od dane pri určitých činnostiach verejného záujmu“, v ktorej sa nachádza článok 132 tejto smernice, ktorý stanovuje:
„1.   Členské štáty oslobodia od dane tieto transakcie:
a)
poskytovanie služieb verejnými poštovými organizáciami a dodávky tovaru súvisiaceho s týmito službami s výnimkou prepravy cestujúcich a telekomunikačných služieb;
…“
Smernica 97/67
4
Odôvodnenie 15 smernice 97/67 uvádza:
„Keďže ustanovenia tejto smernice, ktoré sa vzťahujú na poskytovanie univerzálnych služieb platia bez toho, aby boli dotknuté práva prevádzkovateľov univerzálnych služieb individuálne dojednávať zmluvy so zákazníkmi.“
5
Článok 2 tejto smernice stanovuje:
„Na účely tejto smernice platia nasledovné definície:
1.
poštové služby: služby zahŕňajúce vyberanie, triedenie, prepravu a distribúciu poštových zásielok;
1a.
poskytovateľ poštových služieb: podnik, ktorý poskytuje jednu alebo viaceré poštové služby;
…
13.
poskytovateľ univerzálnej služby: verejný alebo súkromný poskytovateľ poštových služieb, ktorý poskytuje univerzálnu poštovú službu alebo jej časť v rámci členského štátu a ktorého totožnosť sa oznámila [Európskej] komisii v súlade s článkom 4;
…
17.
užívateľ: každá fyzická osoba alebo právnická osoba, ktorá využíva poštové služby ako odosielateľ alebo ako adresát;
…
19.
podstatné požiadavky: všeobecné, iné ako ekonomické dôvody, na základe ktorých môže členský štát ukladať podmienky poskytovania poštových služieb. Týmito dôvodmi sú dôverný charakter korešpondencie, bezpečnosť siete, pokiaľ ide o prepravu nebezpečného tovaru, dodržiavanie podmienok zamestnávania, systémov sociálneho zabezpečenia, stanovených zákonom, iným právnym predpisom či správnym opatrením a/alebo kolektívnou zmluvou dohodnutou medzi vnútroštátnymi sociálnymi partnermi v súlade s právom Spoločenstva a vnútroštátnym právom, a v odôvodnených prípadoch ochrana údajov, ochrana životného prostredia a územné plánovanie. Ochrana dát môže zahŕňať ochranu osobných údajov, dôvernosť prenášaných alebo skladovaných informácií a ochranu súkromia.
20.
služby poskytované za sadzbu za kus: poštové služby, pre ktoré sa vo všeobecných podmienkach pre poskytovateľa (‑ov) univerzálnych služieb stanovuje sadzba za jednotlivé poštové zásielky.“
6
Článok 3 uvedenej smernice stanovuje:
„1.   Členské štáty zabezpečia, aby mali užívatelia právo na univerzálne služby, medzi ktoré patrí trvalé poskytovanie poštových služieb stanovenej kvality na všetkých miestach na ich území za prijateľné ceny pre všetkých užívateľov.
…
3.   Členské štáty prijmú opatrenia, ktorými zabezpečia, aby bolo poskytovanie univerzálnej služby zaručené najmenej počas piatich pracovných dní v týždni s výnimkou okolností a geografických podmienok, ktoré sa považujú za výnimočné, a aby tieto služby zahŕňali aspoň:
–
jedno vyberanie,
–
jedno dodávanie do domu alebo do priestorov každej fyzickej osoby alebo právnickej osoby, alebo odchyľujúc sa od týchto podmienok, ktoré zváži národný regulačný orgán, jedno doručenie do príslušných zariadení.
Akákoľvek výnimka alebo odchýlka, ktorú udelí národný riadiaci orgán podľa tohto odseku, sa musí oznámiť Komisii a všetkým národným riadiacim orgánom.
4.   Každý členský štát prijme opatrenia, ktorými zabezpečí, aby univerzálne služby zahŕňali minimálne nasledovné služby:
–
vyberanie, triedenie, prepravu a distribúciu poštových zásielok do dvoch kilogramov,
–
vyberanie, triedenie, prepravu a distribúciu poštových balíkov do desiatich kilogramov,
–
služby spojené s doporučenými zásielkami a poistenými zásielkami.
5.   Národné regulačné orgány môžu zvýšiť hmotnostný limit rozsahu univerzálnej služby pre poštové balíky na akúkoľvek hmotnosť, ktorá nepresahuje 20 kilogramov, a môžu stanoviť osobitné opatrenia na dodávanie takýchto balíkov do domu.
Bez ohľadu na hmotnostný limit rozsahu univerzálnej služby pre poštové balíky stanovený daným členským štátom, členské štáty zabezpečia, aby sa v rámci ich územia doručovali poštové balíky z iných členských štátov, ktoré vážia do 20 kilogramov.
6.   Minimálne a maximálne rozmery týchto poštových zásielok sú stanovené v príslušných ustanoveniach, ktoré prijala Svetová poštová únia.
7.   Univerzálna služba, uvedená v tomto článku, zahŕňa národné aj cezhraničné služby.“
7
Článok 5 ods. 1 druhá zarážka tej istej smernice znie:
„Každý členský štát podnikne opatrenia, ktorými zabezpečí, aby poskytovanie univerzálnych služieb spĺňalo nasledovné požiadavky:
…
–
má ponúkať užívateľom rovnaké služby za porovnateľných podmienok.“
8
Článok 12 smernice 97/67 stanovuje:
„Členské štáty prijmú opatrenia, ktorými zabezpečia, aby sadzby za každú službu, ktorá je súčasťou univerzálnej služby, boli v súlade s týmito zásadami:
–
ceny musia byť prijateľné a také, aby všetci užívatelia, bez ohľadu na geografické miesto a vzhľadom na konkrétne vnútroštátne podmienky mali prístup k poskytovaným službám. Členské štáty môžu zachovať alebo zaviesť poskytovanie bezplatných poštových služieb pre nevidiace osoby a čiastočne zrakovo postihnuté osoby,
–
ceny musia zohľadňovať náklady a musia podnecovať k efektívnemu poskytovaniu univerzálnej služby. Vždy, keď je to potrebné z dôvodov týkajúcich sa verejného záujmu, môžu členské štáty rozhodnúť, aby sa na služby poskytované za sadzbu na kus a na iné poštové zásielky poskytované na celom ich území a/alebo cezhranične uplatňovala jednotná sadzba,
–
uplatňovanie jednotnej sadzby nevylučuje právo poskytovateľa (‑ov) univerzálnej služby uzatvárať s užívateľmi individuálne zmluvy o cenách,
–
sadzby musia byť transparentné a nediskriminačné,
–
vždy, keď poskytovatelia univerzálnej služby uplatňujú osobitné sadzby, napríklad za služby podnikom, odosielateľom hromadne podávaných poštových zásielok alebo subjektom, ktoré zhromažďujú poštové zásielky od rôznych užívateľov, uplatňujú zásady transparentnosti a nediskriminácie, pokiaľ ide o sadzby a súvisiace podmienky. Sadzby spolu s príslušnými podmienkami sa uplatňujú rovnako medzi rôznymi tretími stranami, ako aj medzi tretími stranami a poskytovateľmi univerzálnych služieb poskytujúcimi rovnocenné služby. Všetky tieto sadzby sú k dispozícii aj užívateľom, najmä individuálnym užívateľom a malým a stredným podnikom, ktorí posielajú zásielky za podobných podmienok.“
Bulharské právo
ZDDS
9
Článok 49 bod 2 Zakon za danăk vărchu dobavenata stojnost (zákon o dani z pridanej hodnoty), v znení uplatniteľnom na konanie vo veci samej (ďalej len „ZDDS“), stanovuje, že poskytovanie univerzálnych poštových služieb za podmienok a spôsobom, ktoré stanovuje Zakon za poštenskite uslugi (zákon o poštových službách) (ďalej len „ZPU“), je oslobodené od dane.
Vykonávacie nariadenie k zákonu o dani z pridanej hodnoty
10
Článok 43 ods. 2 Pravilnik za prilagane na Zakona za danăk vărchu dobavenata stojnost (vykonávacie nariadenie k zákonu o dani z pridanej hodnoty), v znení uplatniteľnom na konanie vo veci samej, stanovuje:
„Univerzálna poštová služba v zmysle článku 49 bodu 2 [ZDDS] je univerzálnou poštovou službou v zmysle kapitoly 4 oddielu I [ZPU].“
ZPU
11
Článok 15 ZPU, v znení uplatniteľnom na konanie vo veci samej, stanovuje:
„1. [Komisija za regulirane na săobštenijata (Komisia pre reguláciu komunikácií, Bulharsko, ďalej len ‚komisia pre reguláciu‘)] upravuje poskytovanie poštových služieb v súlade s týmto zákonom a:
…
(7)
definuje, v súlade s platnými bulharskými a európskymi normami, normy týkajúce sa kvality univerzálnej poštovej služby a efektívnosti služieb a na vlastné náklady zabezpečuje, aby ich vykonávanie každoročne posudzovala nezávislá organizácia,
…
(20)
dojednáva ceny za poskytovanie prístupu k sieti prevádzkovateľa poštových služieb, na ktorého sa vzťahujú povinnosti univerzálnej poštovej služby,
(21)
na základe odôvodnenej písomnej žiadosti ministra dopravy, informačných technológií a komunikácií poskytuje informácie potrebné na vykonávanie štátnej politiky v oblasti poštových služieb.
…“
12
Článok 21 ods. 1 tohto zákona, v znení uplatniteľnom na konanie vo veci samej, stanovuje:
„Prevádzkovatelia poštových služieb zabezpečia, aby užívatelia mali rovnaký prístup k prístupovým miestam na využívanie poštových služieb, a sú povinní stanoviť všeobecné podmienky zmluvy so spotrebiteľmi. Podpísanie individuálnych zmlúv so spotrebiteľmi nie je potrebné.“
13
Článok 24 uvedeného zákona, v znení uplatniteľnom na konanie vo veci samej, stanovuje:
„Univerzálnu poštovú službu zabezpečuje prevádzkovateľ poštových služieb, ktorému zákon uložil povinnosť poskytovať túto službu na celom štátnom území prostredníctvom poštovej siete, ktorú organizuje a riadi.“
14
Článok 32 toho istého zákona, v znení uplatniteľnom na konanie vo veci samej, stanovuje:
„Univerzálna poštová služba je služba, ktorá sa poskytuje nepretržite počas stanovených otváracích hodín a ktorej kvalita je v súlade s normami uvedenými v článku 15 ods. 1 bode 7, za prijateľné ceny, pričom každý používateľ na území krajiny má možnosť ju využívať bez ohľadu na svoju geografickú polohu.“
15
Článok 33 ods. 1 ZPU, v znení uplatniteľnom na konanie vo veci samej, stanovuje:
„Univerzálna poštová služba sa poskytuje každý pracovný deň, najmenej 5 dní v týždni…“
16
Článok 34 ods. 1 tohto zákona, v znení uplatniteľnom na konanie vo veci samej, stanovuje:
„Univerzálna poštová služba zahŕňa tieto druhy poštových služieb:
(1)
prijímanie, prepravu a distribúciu národných a medzinárodných poštových zásielok takto:
a)
korešpondenčné zásielky do 2 kg;
b)
malé balíky do 2 kg;
…
d)
tlačoviny do 5 kg;
e)
zásielky pre nevidiace a zrakovo postihnuté osoby do 7 kg;
(2)
prijímanie, preprava a distribúcia vnútroštátnych a medzinárodných poštových balíkov do 20 kg,
…
(4)
dodatočné služby spojené s ‚doporučenými zásielkami‘ a ‚poistenými zásielkami‘.“
17
Článok 36 ods. 1 a 2 uvedeného zákona, v znení uplatniteľnom na konanie vo veci samej, znie:
„1.   Poštové zásielky a poštové balíky uvedené v článku 34 sa doručujú: do poštových schránok adresátov umiestnených na adrese určenia; na poštových úradoch; v iných jednotkách poštovej siete; na miestach alebo v zariadeniach dohodnutých medzi prevádzkovateľmi poštových služieb a užívateľmi.
2.   Podmienky distribúcie poštových zásielok a poštových balíkov uvedených v odseku 1 sa stanovia všeobecnými pravidlami stanovenými [komisiou pre reguláciu].“
18
Článok 38 tohto istého zákona, v znení uplatniteľnom na konanie vo veci samej, stanovuje:
„Poštové služby, ktoré nepatria medzi univerzálne služby, zahŕňajú:
(1)
prijímanie, prepravu a distribúciu priamych zásielok,
(2)
hybridné poštové služby,
(3)
expresné kuriérske služby,
(4)
poštové poukážky.“
19
Článok 66 ZPU, v znení uplatniteľnom na konanie vo veci samej, stanovuje:
„1. Ceny za jednotlivé druhy služieb v rámci univerzálnej poštovej služby sa určujú a uplatňujú podľa pravidiel definovaných v nariadení Rady ministrov. Návrh nariadenia pripravuje [komisia pre reguláciu].
2. Pravidlá uvedené v odseku 1 podliehajú dodržiavaniu týchto zásad:
(1)
rovnaké ceny za rovnaké služby na celom území štátu,
(2)
rovnosť používateľov,
(3)
prijateľné ceny,
(4)
zohľadnenie nákladov na poskytovanie služieb,
(5)
prepojenie s kvalitou služby,
(6)
zabezpečenie hospodársky odôvodneného zisku v súlade s prijatou investičnou politikou,
(7)
vytváranie podmienok na podporu spotreby,
(8)
zohľadnenie úrovne cien na medzinárodných trhoch, pokiaľ to vnútroštátne okolnosti umožňujú,
(9)
cenová reklama.
3. V nariadení uvedenom v odseku 1 sa stanovia podmienky a postup, podľa ktorých môže prevádzkovateľ poštových služieb, ktorý má povinnosť poskytovať univerzálnu poštovú službu, dohodnúť ceny podľa druhu služieb, ktoré patria do univerzálnej poštovej služby, iné ako ceny tvorené podľa pravidiel, a to v súlade so zásadami reklamy a rovnakého zaobchádzania.“
Doplňujúce ustanovenia k ZPU
20
Dopălnitelni razporedbi kăm ZPU (doplňujúce ustanovenia k ZPU), v znení uplatniteľnom na konanie vo veci samej, stanovujú:
„1. Na účely tohto zákona sa uplatňuje toto vymedzenie pojmov:
(1)
‚Prijímanie poštových zásielok‘ je činnosť prevádzkovateľov poštových služieb spočívajúca v prijímaní poštových zásielok podaných odosielateľmi na prístupových miestach.
…
(4)
‚Prístupové miesto‘ je stály alebo mobilný poštový úrad, poštová agentúra alebo vonkajšia poštová schránka, kde odosielatelia podávajú a prevádzkovateľ prijíma poštové zásielky a poštové poukážky, ako aj poštové schránky a iné zariadenia určené na verejné použitie umiestnené na miestach prístupných odosielateľom.
…
(18)
‚Expresná kuriérska služba‘ je poštová služba s pridanou hodnotou vo vzťahu k univerzálnej poštovej službe. Expresná kuriérska služba okrem rýchlejšieho a spoľahlivejšieho prijatia, prepravy a osobného doručenia adresátovi zaručuje poskytnutie všetkých alebo niektorých z nasledujúcich doplnkových služieb:
a)
vyzdvihovanie na adrese odosielateľa;
b)
distribúcia do určitého dátumu;
c)
možnosť zmeny miesta určenia a adresáta počas prepravy;
d)
potvrdenie odosielateľovi o doručení zásielky;
e)
kontrola a sledovanie zásielky;
f)
personalizované služby pre používateľov a poskytovanie služieb ‚na mieru‘ (voliteľné) spôsobom a v čase podľa potreby (‚na požiadanie‘ a ‚zmluvne‘).
…
(28)
‚Stály poštový úrad‘ je základný prvok poštových sietí organizovaných v oddelenom priestore, kde všetky služby patriace do univerzálnej poštovej služby, poštové služby, ktoré nepatria medzi univerzálne služby, a iné obchodné činnosti vykonávajú zamestnanci prevádzkovateľa poštových služieb prostredníctvom technologicky prepojených pracovných staníc.
(29)
‚Mobilný poštový úrad‘ je prvok poštových sietí organizovaný v priestore špecializovaných dopravných prostriedkov, kde zamestnanci poskytujú všetky poštové služby patriace do univerzálnej poštovej služby vo viacerých lokalitách podľa konkrétnej trasy a harmonogramu.
(30)
‚Poštová agentúra‘ je pracovisko v lokalite bez stáleho poštového úradu, ktoré sa organizuje v oddelenom priestore, kde zamestnanec konkrétneho prevádzkovateľa poštových služieb poskytuje určité poštové služby.
(31)
‚Vonkajšia poštová schránka‘ je pracovisko organizované na poskytovanie poštových služieb v priestore, kde sa ponúkajú aj iné druhy verejných služieb. Právo poskytovať poštové služby sa udeľuje na základe zmluvy s určitým prevádzkovateľom poštových služieb.
…“
Nariadenie stanovujúce pravidlá tvorby a uplatňovania ceny univerzálnej poštovej služby
21
Oddiel II Naredba za opredeljane na pravila za obrazuvane na cenite po vidove uslugi ot universalnata poštenska usluga (nariadenie stanovujúce pravidlá tvorby a uplatňovania ceny univerzálnej poštovej služby), v znení uplatniteľnom vo veci samej, nazvaný „Pravidlá tvorby cien podľa druhu univerzálnej poštovej služby“, obsahuje článok 4, ktorého odsek 1 stanovuje:
„Ceny podľa druhu univerzálnej poštovej služby sa stanovujú na základe nákladov na poskytovanie služieb vyplývajúcich z uplatňovania systému rozdelenia nákladov v súlade s aktmi Svetovej poštovej únie.“
22
Článok 14 tohto nariadenia, v znení uplatniteľnom na konanie vo veci samej, stanovuje:
„1.
Prevádzkovateľ, na ktorého sa vzťahuje povinnosť univerzálnej poštovej služby, môže rokovať s užívateľmi o cenách odlišných od cien stanovených podľa oddielu II.
2.
Ceny uvedené v odseku 1 sú verejné, nesmú byť nižšie ako náklady na poskytovanie každého druhu služby a určujú sa uplatnením cenových zliav na jednotlivé druhy univerzálnej poštovej služby v závislosti od podmienok, ktoré spĺňajú užívatelia a ktoré vopred určí prevádzkovateľ podliehajúci povinnosti univerzálnej poštovej služby.
3.
Prevádzkovateľ podliehajúci povinnosti univerzálnej poštovej služby zverejní ceny uvedené v odseku 1 a podmienky ich uplatňovania v súlade s odsekom 2, pričom pri uzatváraní zmlúv o ich uplatňovaní dodržiava zásadu rovnakého zaobchádzania s užívateľmi.
4.
Prevádzkovateľ podliehajúci povinnosti univerzálnej poštovej služby poskytne [komisii pre reguláciu] účtovné údaje o príjmoch, výdavkoch a počte zásielok vyplývajúcich z plnenia zmlúv uvedených v odseku 3. Údaje sa poskytujú podľa druhu univerzálnej poštovej služby spolu so žiadosťou o kompenzáciu neprimeraného finančného zaťaženia vyplývajúceho z poskytovania univerzálnej poštovej služby uvedenej v článku 29a ods. 1 [ZPU].
5.
Prevádzkovateľ podliehajúci povinnosti univerzálnej poštovej služby predloží pre informáciu [komisii pre reguláciu] overené kópie zmlúv uvedených v odseku 3, ako aj ich zmeny a dodatky, a to do 14 dní odo dňa ich uzavretia.“
Normy týkajúce sa kvality univerzálnej poštovej služby a efektívnosti služby.
23
Normativi za kačestvo na universalnata poštenska usluga i efikasnostta na obslužvanie (normy týkajúce sa kvality univerzálnej poštovej služby a efektívnosti služby), v znení uplatniteľnom na konanie vo veci samej, boli prijaté rozhodnutím komisie pre reguláciu č. 655 zo 14. júla 2011, uverejneným v DV č. 64 z 19. augusta 2011.
24
Podľa článku 8 týchto noriem, v znení uplatniteľnom na konanie vo veci samej, nazvaného „Normy kvality týkajúce sa pravidelnosti vyberania poštových zásielok a poštových balíkov“:
„ Lokalita
Dni v týždni
Počet výberov za deň
Sofia
od pondelka do piatku
2
Sofia
sobota a nedeľa
1
s RSTS
od pondelka do soboty
1
bez RSTS
od pondelka do piatku
1
[Poznámka: RSTS – výmenné a triediace stredisko.]“
25
Podľa článku 9 uvedených noriem, v znení uplatniteľnom na konanie vo veci samej, nazvaného „Normy kvality týkajúce sa pravidelnosti distribúcie poštových zásielok a poštových balíkov“:
„ Lokalita
Dni v týždni
Počet distribúcií za deň
Sofia
od pondelka do soboty
2
s RSTS
od pondelka do soboty
1
bez RSTS
od pondelka do piatku“
1
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
26
Bulgarian posts je spoločnosť založená podľa bulharského práva, ktorá je držiteľkou individuálnej licencie na poskytovanie univerzálnej poštovej služby na celom území Bulharska.
27
Táto spoločnosť ako poskytovateľ univerzálnej poštovej služby podlieha DPH a v rámci výkonu svojej ekonomickej činnosti uskutočňuje plnenia, pri ktorých vzniká právo na odpočítanie DPH.
28
Pri daňovej kontrole sa zistilo, že Bulgarian posts v období, ktoré vnútroštátny súd nespresnil, deklarovala poskytovanie určitých služieb ako súčasť univerzálnej poštovej služby, ktorá je oslobodená od DPH v zmysle ZDDS.
29
Podľa oddelenia, ktoré vykonalo daňovú kontrolu, však dotknuté poskytovania služby nebolo možné považovať za súčasť univerzálnej poštovej služby. Niektoré z nich totiž nezodpovedajú definícii tejto služby uvedenej v ZPU, v znení uplatniteľnom na konanie v spore vo veci samej. Ďalšie poskytovania služby sú stanovené v zmluvách, ktoré obsahujú ustanovenia, ktorých cieľom je na jednej strane zohľadniť osobitné potreby dotknutých zákazníkov, akými sú miesto vyberania zásielok, miesto distribúcie, frekvencia vyzdvihovania, otváracie hodiny, a na druhej strane, uplatňovať na tieto služby nižšie ceny, než sú ceny schválené komisiou pre reguláciu.
30
V dôsledku toho 3. augusta 2021 oddelenie, ktoré vykonávalo daňovú kontrolu, vydalo opravný daňový výmer, ktorým spoločnosti Bulgarian posts uložilo dodatočnú sumu DPH zvýšenú o úroky.
31
Bulgarian posts podala proti tomuto výmeru žalobu na Administrativen săd Sofija-grad (Správny súd Sofia‑mesto, Bulharsko), ktorý tejto žalobe vyhovel a uvedený daňový výmer zrušil.
32
Podľa tohto súdu skutočnosť, že zásielky sa vyzdvihujú mimo prístupových miest podľa osobitných podmienok, a najmä za cenu nižšiu, ako je cena schválená komisiou pre reguláciu, nie je skutočnosťou, ktorá umožňuje určiť povahu predmetných poštových služieb. Naproti tomu zo skutočnosti, že veľká časť týchto poskytovaní služieb sa uskutočňovala pre verejnoprávne subjekty s cieľom umožniť im plniť ich úlohu verejnej služby, možno vyvodiť, že uvedené poskytovania služieb neboli určené na uspokojenie osobitných potrieb týchto subjektov, a preto sa na ne mohol vzťahovať režim oslobodenia od dane stanovený v článku 49 bode 2 ZDDS.
33
Daňová správa podala proti prvostupňovému rozsudku kasačný opravný prostriedok na Vărchoven administrativen săd (Najvyšší správny súd, Bulharsko), vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania. Tento súd sa domnieva, že hoci niektoré rozsudky Súdneho dvora týkajúce sa poskytovania univerzálnej poštovej služby obsahujú skutočnosti relevantné na vyriešenie sporu, o ktorom rozhoduje, nič to nemení na tom, že okolnosti, o ktoré ide v týchto rozsudkoch, sú odlišné od okolností prevládajúcich v tomto spore, v dôsledku čoho tieto rozsudky neumožňujú odpovedať na všetky otázky, ktoré tento súd predkladá.
34
Vnútroštátny súd konkrétne uvádza, že služba poskytovaná spoločnosťou Bulgarian posts nie je totožná so službou, o ktorú ide v rozsudku zo 16. októbra 2019, Winterhoff a Eisenbeis (C‑4/18 a C‑5/18, EU:C:2019:860), ktorá sa týka úradného doručovania aktov, ktoré pochádzajú od súdov a správnych orgánov podľa osobitných ustanovení nemeckého práva. V dôsledku toho sa pýta, v akom rozsahu je riešenie prijaté v tomto rozsudku relevantné na vyriešenie sporu, ktorý prejednáva, keďže individuálne zmluvy uzavreté spoločnosťou Bulgarian posts nie sú uzatvorené výlučne s verejnoprávnymi subjektmi a ich predmetom nie je doručovanie súdnych a správnych aktov.
35
Vnútroštátny súd však poznamenáva, že z rozsudku z 23. apríla 2009, TNT Post UK (C‑357/07, EU:C:2009:248), vyplýva, že oslobodenie od DPH stanovené v článku 13 A ods. 1 písm. a) šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, 1977, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23), ktorého znenie je doslovne prebraté do článku 132 smernice 2006/112, sa nevzťahuje na všetky poskytovania služieb uskutočňované poskytovateľmi univerzálnej poštovej služby, ktoré nie sú výslovne vylúčené z pôsobnosti toho istého ustanovenia, nezávisle od ich vnútornej povahy. Tento rozsudok pritom spresňuje, že služby poskytované takýmto poskytovateľom, ktorých podmienky boli individuálne dojednané, nemôžu byť oslobodené od dane, keďže tieto služby svojou povahou zodpovedajú osobitným potrebám dotknutých užívateľov.
36
V tejto súvislosti sa vnútroštátny súd pýta, či možno prijať záver, že poskytovanie poštových služieb, o ktoré ide vo veci, o ktorej rozhoduje, zodpovedá osobitným potrebám dotknutých užívateľov, a či z toho vyplýva, že nemôžu byť oslobodené od dane z dôvodu, že zmluvy uzavreté individuálne na účely získania týchto služieb stanovujú jednu alebo viaceré z týchto podmienok:
–
ceny za poskytnutia služieb sú nižšie ako ceny schválené komisiou pre reguláciu na poskytovanie univerzálnej poštovej služby a nepreukázalo sa, že pokrývajú náklady na ich poskytovanie,
–
ceny za poskytnutia služieb sa stanovujú uplatnením zľavy, ktorá sa neurčí v súlade s podmienkami prístupnými verejnosti z hľadiska získania takýchto zliav,
–
vyberanie a distribúcia poštových zásielok sa uskutočňuje na adresu zákazníka,
–
frekvencia vyberania poštových zásielok je vyššia ako stanovená spodná hranica, pod ktorú nesmie klesnúť frekvencia vyberania a distribúcie v súlade s článkom 33 ods. 2 ZPU, v znení uplatniteľnom na konanie v spore vo veci samej, a je vyššia, ako sú normy predpísané pre kvalitu univerzálnej poštovej služby a efektívnosť služby,
–
poskytuje sa aj dodatočné vyberanie, ak o to zákazník požiada, mimo vopred dohodnutého času,
–
v časti zmlúv uzavretých individuálne sa dohodlo, že poštové zásielky budú prijaté aj po otváracích hodinách poštových úradov pre dotknuté mestá.
37
Za týchto podmienok Vărchoven administrativen săd (Najvyšší správny súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Majú sa služby, ktoré poskytuje držiteľ licencie na poskytovanie univerzálnej poštovej služby na území Bulharskej republiky na základe zmlúv uzatvorených individuálne s užívateľmi poštových služieb, považovať za služby, ktoré sú v zmysle článku 132 [uvedeného v] hlave IX kapitole 2 smernice [2006/112] uskutočnené ‚verejnými poštovými organizáciami‘ a ide o ‚činnosti verejného záujmu‘, ak tieto individuálne zmluvy upravujú, že služby musia splniť jednu alebo všetky nasledujúce podmienky, a to: vyzdvihovanie zásielok mimo prístupových miest (vyzdvihovanie a distribúcia zásielok prebieha na adrese zákazníka); vyzdvihovanie a distribúcia prebieha v čase vopred dohodnutom so zákazníkmi; frekvencia vyzdvihovania a distribúcie presahuje frekvenciu stanovenú v zákonom upravených ustanoveniach pre kvalitu univerzálnej poštovej služby a efektivitu služby, pričom je upravené aj dodatočné vyzdvihovanie na žiadosť zákazníka presahujúce frekvenciu výslovne dohodnutú v zmluve mimo otváracích hodín pobočky pošty; poskytovanie služby za cenu nižšiu, než je cena schválená komisiou pre reguláciu, alebo s väčšími zľavami ako schválila komisia pre reguláciu?
2.
Vyplýva z článku 12 druhej zarážky smernice [97/67], že také služby poskytnuté osobou, ktorá je držiteľom licencie na poskytovanie univerzálnej poštovej služby, nemajú vlastnosti univerzálnej poštovej služby v zmysle [tejto] smernice, ak sú podľa zmluvy uzatvorenej individuálne poskytované za cenu nižšiu, než je cena, ktorá bola schválená za zodpovedajúci druh univerzálnej poštovej služby, a nebolo preukázané, že tak dohodnutá cena pokrýva náklady na jej poskytovanie?
3.
Je porušená zásada prehľadnosti a nediskriminácie zakotvená v článku 12 štvrtej zarážke smernice [97/67], ak osoba, ktorá je držiteľom licencie na poskytovanie univerzálnej poštovej služby, uzatvára individuálne zmluvy o poskytovaní univerzálnej poštovej služby, v ktorých upravuje iné, v porovnaní s verejnými a všeobecne dostupnými podmienkami, výhodnejšie podmienky na poskytovanie služieb?
4.
Ak je odpoveď na [tretiu] otázku kladná, predstavuje to dôvod nepovažovať transakcie za oslobodené od dane v zmysle článku 132 smernice [2006/112]?“
O prejudiciálnych otázkach
O prípustnosti
38
Bulgarian posts v podstate tvrdí, že prejudiciálne otázky sú neprípustné, pretože na jednej strane sú založené na nesprávnom predpoklade, a to, že obsah zmlúv upravujúcich poskytovanie poštových služieb, o ktoré ide vo veci samej, a všeobecných obchodných podmienok bol preskúmaný daňovou správou a počas súdneho konania. Na druhej strane, keďže rovnako ako vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok zo 16. októbra 2019, Winterhoff a Eisenbeis (C‑4/18 a C‑5/18, EU:C:2019:860), značný počet týchto zmlúv bol uzavretý so súdnymi a správnymi orgánmi, výklad podaný Súdnym dvorom v tomto rozsudku možno uplatniť, takže nový výklad článku 132 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112 nie je potrebný.
39
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že z ustálenej judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že v rámci konania podľa článku 267 ZFEÚ, ktoré je založené na jasnom rozdelení úloh medzi vnútroštátnymi súdmi a Súdnym dvorom, má výlučne vnútroštátny súd právomoc zistiť a posúdiť skutkový stav veci, ako aj vykladať a uplatňovať vnútroštátne právo. Rovnako prináleží výlučne vnútroštátnemu súdu, ktorému bol spor predložený a ktorý musí znášať zodpovednosť za vydané súdne rozhodnutie, aby s prihliadnutím na osobitosti veci posúdil tak potrebu, ako aj relevantnosť otázok, ktoré kladie Súdnemu dvoru. Preto, pokiaľ sa predložené otázky týkajú výkladu práva Únie, Súdny dvor je v zásade povinný rozhodnúť [rozsudok z 24. novembra 2022, Vărchoven administrativen săd (Zrušenie napadnutého ustanovenia), C‑289/21, EU:C:2022:920, bod 24 a citovaná judikatúra].
40
V prvom rade, keďže Súdny dvor je oprávnený rozhodnúť len o výklade alebo platnosti právneho predpisu Únie, nemôže overiť správnosť skutkového rámca uvedeného týmto súdom, ani rozhodnúť o dôvodnosti tvrdení niektorých účastníkov konania smerujúcich k spochybneniu relevantnosti predpokladu skutkového stavu, ktorý opísal vnútroštátny súd vo svojom návrhu (rozsudok z 29. júla 2024, Banco BPN/BIC Português a i., C‑298/22, EU:C:2024:638, bod 31).
41
V dôsledku uvedeného nie je potrebné vyjadriť sa k pripomienkam spoločnosti Bulgarian posts, pokiaľ ide o predpoklad, na ktorom sú založené prejudiciálne otázky položené Súdnemu dvoru.
42
V druhom rade, podľa ustálenej judikatúry článok 267 ZFEÚ poskytuje vnútroštátnym súdom najširšiu právomoc obrátiť sa na Súdny dvor, ak sa domnievajú, že vec, o ktorej rozhodujú, vyvoláva otázky týkajúce sa výkladu ustanovení práva Únie. Z toho vyplýva, že existencia ustálenej judikatúry týkajúca sa niektorého aspektu práva Únie síce môže viesť Súdny dvor k prijatiu uznesenia na základe článku 99 svojho rokovacieho poriadku, nijako však neovplyvňuje prípustnosť návrhu na začatie prejudiciálneho konania v prípade, že sa vnútroštátny súd v rámci svojej voľnej úvahy rozhodne predložiť Súdnemu dvoru tento návrh podľa toho článku 267 (pozri v tomto zmysle rozsudky z 26. novembra 2014, Mascolo a i., C‑22/13, C‑61/13 až C‑63/13 a C‑418/13, EU:C:2014:2401, body 48 a 49, ako aj citovanú judikatúru, a z 1. februára 2017, Tolley, C‑430/15, EU:C:2017:74, bod 34, ako aj citovanú judikatúru).
43
V prejednávanej veci však zo spisu, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, vyplýva, že na rozdiel od okolnosti uvedenej v bode 59 rozsudku zo 16. októbra 2019, Winterhoff a Eisenbeis (C‑4/18 a C‑5/18, EU:C:2019:860), na ktorú poukazuje vnútroštátny súd, poskytovanie poštových služieb, o ktoré ide vo veci samej, nespočíva výlučne vo formálnom doručovaní aktov v mene súdov a správnych orgánov.
44
Z tohto dôvodu sú prejudiciálne otázky prípustné.
O veci samej
45
Na úvod treba uviesť, že hoci vnútroštátny súd vo formulácii prvej otázky odkazuje na zmluvy, ktoré boli „uzatvorené individuálne“, zo skutočností uvedených v spise, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, vyplýva, že týmito slovami odkazuje na vecnú existenciu samostatných zmlúv uzavretých medzi spoločnosťou Bulgarian posts a každým z dotknutých zákazníkov, pričom nie je vylúčené, že takéto zmluvy sa môžu týkať plnení, na ktoré sa vzťahuje osobitný právny režim, a ani z nich nevyplýva, že tieto zmluvy sú výsledkom individuálneho rokovania alebo že stanovujú povinnosti, ktoré sú špecifické pre zmluvný vzťah, ktorý zakladajú.
46
V dôsledku toho treba dospieť k záveru, že svojimi štyrmi otázkami, ktoré treba preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 132 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112 v spojení s článkom 12 druhou a štvrtou zarážkou smernice 97/67 vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby sa na poskytovanie poštových služieb, ktoré v súlade so samostatnými zmluvami poskytuje držiteľ individuálnej licencie na poskytovanie univerzálnej poštovej služby, vzťahovalo oslobodenie od DPH, ktoré je pre túto službu stanovené, ak je splnená jedna alebo všetky tieto podmienky:
–
vyzdvihovanie a distribúcia poštových zásielok sa uskutočňuje na adresu zákazníka alebo v čase vopred dohodnutom so zákazníkom,
–
služby sa poskytujú bez toho, aby sa preukázalo, že takto dohodnutá cena pokrýva náklady na službu,
–
služby sa poskytujú za iných podmienok, ako sú podmienky schválené vnútroštátnym orgánom, ktorý bol v dotknutom členskom štáte určený na reguláciu univerzálnej poštovej služby, alebo aj podmienky stanovené v normách týkajúcich sa univerzálnej poštovej služby.
47
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa článku 132 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112 členské štáty oslobodia od DPH „poskytovanie služieb verejnými poštovými organizáciami a dodávky tovaru súvisiaceho s týmito službami“.
48
Podľa ustálenej judikatúry znenie ustanovenia práva Únie, ktoré neobsahuje nijaký výslovný odkaz na právo členských štátov s cieľom určiť zmysel a rozsah pôsobnosti tohto ustanovenia, si v zásade vyžaduje v celej Únii autonómny a jednotný výklad, ktorý treba hľadať s prihliadnutím na znenie uvedeného ustanovenia, kontext, do ktorého toto ustanovenie patrí, ako aj ciele sledované právnou úpravou, ktorej je súčasťou (pozri v tomto zmysle rozsudky z 13. októbra 2022, M2Beauté Cosmetics, C‑616/20, EU:C:2022:781, bod 40, ako aj z 24. októbra 2024, Kwantum Nederland a Kwantum België, C‑227/23, EU:C:2024:914, bod 56).
49
Pokiaľ ide o znenie článku 132 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112, na jednej strane zloženie vety tvoriacej toto ustanovenie jasne preukazuje, že pojem „verejné poštové organizácie“ označuje orgány, ktoré poskytujú služby, ktoré majú byť oslobodené od dane. Na to, aby sa na predmetné služby vzťahovalo znenie uvedeného ustanovenia, je teda potrebné, aby boli poskytované prevádzkovateľom, ktorého možno kvalifikovať ako „verejnú poštovú organizáciu“ v organickom zmysle tohto pojmu (pozri analogicky rozsudok z 23. apríla 2009, TNT Post UK, C‑357/07, EU:C:2009:248, bod 27).
50
Na druhej strane z použitia týchto slov vyplýva, že na rozdiel od iných prevádzkovateľov tieto orgány podliehajú osobitnému právnemu režimu zahŕňajúcemu osobitné povinnosti. Rozdiel medzi „verejnými poštovými organizáciami“ a ostatnými prevádzkovateľmi totiž nespočíva v povahe poskytovaných služieb, ale v skutočnosti, že prevádzkovatelia, ktorí poskytujú univerzálnu poštovú službu alebo jej časť, podliehajú osobitnému právnemu režimu obsahujúcemu osobitné povinnosti (pozri v tomto zmysle rozsudky z 21. apríla 2015, Komisia/Švédsko, C‑114/14, EU:C:2015:249, bod 33, ako aj zo 16. októbra 2019, Winterhoff a Eisenbeis, C‑4/18 a C‑5/18, EU:C:2019:860, bod 55).
51
Pokiaľ ide o kontext, do ktorého patrí článok 132 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112, ako aj ciele sledované týmto ustanovením, zo skutočnosti, že toto ustanovenie sa nachádza v kapitole 2 s názvom „Oslobodenie od dane pri určitých činnostiach verejného záujmu“ hlavy IX tejto smernice, možno vyvodiť, že cieľom oslobodení od dane stanovených v tomto článku 132 je zvýhodniť len činnosti vo verejnom záujme, akými sú poskytovanie služieb verejnými poštovými organizáciami, stanovené v uvedenom ustanovení (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 16. októbra 2019, Winterhoff a Eisenbeis, C‑4/18 a C‑5/18, EU:C:2019:860, bod 46).
52
V oblasti poštových služieb tento všeobecný cieľ zodpovedá špecifickejšiemu cieľu ponúknuť za zníženú cenu poštové služby, ktoré zodpovedajú základným potrebám obyvateľstva. Za súčasného stavu práva Únie sa však tento cieľ v podstate zhoduje s cieľom sledovaným smernicou 97/67, ktorá stanovuje spoločné pravidlá rozvoja vnútorného trhu poštových služieb Únie, a to ponúknuť univerzálnu poštovú službu (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 16. októbra 2019, Winterhoff a Eisenbeis, C‑4/18 a C‑5/18, EU:C:2019:860, bod 49).
53
V praxi preto len prevádzkovatelia, či už verejní, alebo súkromní, ktorí sa zaviazali zabezpečiť v členskom štáte celú univerzálnu poštovú službu alebo jej časť, ako sú definované v článku 3 smernice 97/67, majú nárok na oslobodenie od dane stanovené v článku 132 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112 (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 16. októbra 2019, Winterhoff a Eisenbeis, C‑4/18 a C‑5/18, EU:C:2019:860, bod 50).
54
Z článku 132 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112 však nemožno vyvodiť, že všetky služby poskytované verejnými poštovými organizáciami, ktoré nie sú výslovne vylúčené z pôsobnosti tohto ustanovenia, sú oslobodené od dane bez ohľadu na ich vlastnú povahu (pozri analogicky rozsudok z 23. apríla 2009, TNT Post UK, C‑357/07, EU:C:2009:248, bod 43).
55
Keďže sa totiž znenie tohto oslobodenia musí vykladať reštriktívne a zároveň v súlade s cieľom sledovaným uvedeným ustanovením, oslobodenie od dane stanovené v článku 132 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112 sa môže vzťahovať len na poskytovanie služieb určených na uspokojenie základných potrieb obyvateľstva (pozri analogicky rozsudok z 23. apríla 2009, TNT Post UK, C‑357/07, EU:C:2009:248, bod 44).
56
Z povahy tohto cieľa konkrétne vyplýva, že uvedené oslobodenie od dane sa nemôže uplatňovať na poskytovanie osobitných služieb, ktoré sú oddeliteľné od služby verejného záujmu, medzi ktoré patria služby, ktoré zodpovedajú osobitným potrebám dotknutých užívateľov (rozsudok zo 16. októbra 2019, Winterhoff a Eisenbeis, C‑4/18 a C‑5/18, EU:C:2019:860, bod 47). Na to, aby sa na predmetné poskytovanie poštových služieb vzťahovalo znenie toho istého ustanovenia, je tiež nevyhnutné, aby patrili do rámca „služieb verejných poštových organizácií“ vo vecnom zmysle, ktorý tomuto pojmu dáva článok 132 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112.
57
Na základe uvedeného nemožno považovať za oslobodené od DPH na základe článku 132 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112 služby poskytované verejnými poštovými organizáciami, ktorých podmienky boli individuálne dohodnuté. Takéto služby totiž svojou povahou zodpovedajú osobitným potrebám dotknutých užívateľov, čo je v rozpore s cieľom sledovaným univerzálnou poštovou službou (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 16. októbra 2019, Winterhoff a Eisenbeis, C‑4/18 a C‑5/18, EU:C:2019:860, bod 48).
58
Na to, aby sa na predmetné služby vzťahovalo oslobodenie od dane stanovené v článku 132 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112, sa však nevyžaduje, aby boli predmetné služby formálne označené vnútroštátnou právnou úpravou ako súčasť univerzálnej poštovej služby v rozsahu, v akom by mohli byť jej súčasťou. Kvalifikácia určitej transakcie vo vnútroštátnom práve totiž nemôže mať za následok dosiahnutie jej zdanenia DPH, hoci sa na túto transakciu uplatňuje oslobodenie od DPH podľa práva Únie (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 16. októbra 2019, Winterhoff a Eisenbeis, C‑4/18 a C‑5/18, EU:C:2019:860, bod 66).
59
V dôsledku toho poskytovanie poštových služieb prevádzkovateľom, ktorý sa zaviazal zabezpečiť v členskom štáte univerzálnu poštovú službu alebo jej časť, môže byť oslobodené od DPH podľa článku 132 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112, pokiaľ toto poskytovanie služieb vzhľadom na jeho charakteristické vlastnosti môže byť v každom prípade súčasťou tejto univerzálnej poštovej služby.
60
Článok 3 ods. 1 smernice 97/67 definuje univerzálnu poštovú službu ako službu, ktorá zodpovedá trvalému poskytovaniu poštových služieb stanovenej kvality na všetkých miestach na území za prijateľné ceny pre všetkých užívateľov.
61
Vzhľadom na to, že článok 3 ods. 3 a 4 smernice 97/67 sa obmedzuje na uvedenie zoznamu služieb, ktoré musia byť minimálne zahrnuté do univerzálnej poštovej služby, a keďže v dôsledku toho členské štáty môžu rozšíriť rozsah tejto služby tak, aby zahŕňala aj iné služby, avšak v súlade s článkom 3 ods. 5 tejto smernice s výnimkou služieb týkajúcich sa poštových balíkov s hmotnosťou, ktorá presahuje 20 kilogramov, pričom na účely určenia, či sa na poskytovanie služieb môže vzťahovať oslobodenie od dane stanovené v článku 132 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112, sa za relevantnú považuje len definícia „univerzálnej poštovej služby“ uvedená v článku 3 ods. 1 tejto smernice.
62
Konkrétne, keďže druhá a štvrtá zarážka článku 12 smernice 97/67, na ktoré sa odvoláva vnútroštátny súd vo svojej druhej a tretej otázke, neurčujú podstatné prvky pojmu „univerzálna poštová služba“, ale stanovujú zásady spoplatňovania, ktorých dodržiavanie musia členské štáty uložiť prevádzkovateľom, ktorí sa zaviazali zabezpečiť celú túto službu alebo jej časť, skutočnosť, že prevádzkovateľ nedodržiava tieto zásady, nemôže zbaviť dotknuté služby oslobodenia od dane stanoveného v článku 132 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112.
63
Pokiaľ ide o predpoklady uvedené vnútroštátnym súdom v jeho otázkach, v prvom rade možno uviesť, že tento súd vychádza z predpokladu, že poskytovanie poštových služieb, o ktoré ide vo veci samej, je poskytované prevádzkovateľom, ktorý je držiteľom individuálnej licencie poskytovateľa univerzálnej poštovej služby.
64
Treba ďalej konštatovať, že okolnosť, že poštové služby, o ktoré ide vo veci samej, sa poskytujú v súlade so samostatnými zmluvami, nemôže sama osebe vylúčiť, že na takéto služby sa vzťahuje pojem „univerzálna poštová služba“, ako je definovaný v článku 3 ods. 1 smernice 97/67. Ako už totiž bolo zdôraznené v bode 45 tohto rozsudku, existencia samostatných zmlúv, ktoré prevádzkovateľ uzavrel s každým zo svojich zákazníkov, neumožňuje domnievať sa, že tieto služby nemôžu podliehať osobitnému právnemu režimu, ani neznamená, že vzájomné záväzky dohodnuté v týchto zmluvách sú výsledkom individuálneho rokovania, keďže účelom formalizácie takýchto zmlúv môže byť preukázanie prijatia ponuky predmetných poštových služieb dotknutým zákazníkom a pripomenutie dôležitých aspektov tohto režimu tomuto zákazníkovi.
65
Vzhľadom na to, ako bolo konštatované v bode 61 tohto rozsudku, že členské štáty môžu zahrnúť do univerzálnej poštovej služby aj iné služby ako tie, ktoré sú uvedené v článku 3 ods. 3 a 4 smernice 97/67, ako minimálnu požiadavku, tieto štáty tak môžu stanoviť, že vyzdvihovanie a distribúcia poštových zásielok sa uskutočňuje na adrese zákazníka alebo v čase vopred dohodnutom so zákazníkom, pokiaľ takéto podmienky poskytovania poštových služieb sú takými podmienkami, ktoré sú stanovené pre univerzálnu poštovú službu, čo vo veci samej prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.
66
Pokiaľ ide o okolnosť, na ktorú poukazuje vnútroštátny súd, že poskytovanie poštových služieb, o ktoré ide vo veci samej, sa uskutočňuje bez toho, aby bolo preukázané, že cena dohodnutá medzi zmluvnými stranami pokrýva ich náklady, je pravda, že článok 3 ods. 1 smernice 97/67 stanovuje ako podmienku zahrnutia poštových služieb do univerzálnej poštovej služby, aby ponuka týkajúca sa týchto služieb bola prijateľná. Prijateľnosť takejto ponuky však nezávisí od toho, či cena požadovaná za takúto službu pokrýva náklady na ňu, ale či ju môžu zaplatiť fyzické alebo právnické osoby s obmedzenými zdrojmi vzhľadom na životnú úroveň prevládajúcu v dotknutom členskom štáte. V dôsledku toho táto okolnosť sama osebe nemôže odôvodniť vylúčenie poskytovania poštových služieb, ktoré by sa vzhľadom na svoje charakteristické vlastnosti mali považovať za súčasť univerzálnej poštovej služby, z tejto služby.
67
Na druhej strane, pokiaľ poskytovanie poštových služieb nevyplýva z uplatnenia osobitného právneho režimu, ktorému podliehajú prevádzkovatelia, ktorí zabezpečujú univerzálnu poštovú službu alebo jej časť, keď poskytujú takéto služby, ale uskutočňuje sa za odlišných a výhodnejších podmienok, ako sú podmienky schválené vnútroštátnym orgánom, ktorý bol v dotknutom členskom štáte určený na reguláciu služieb tejto povahy, alebo ako, sú podmienky, ktoré sú stanovené v normách týkajúcich sa týchto služieb, ako je napríklad možnosť vyzdvihovania zásielok na miestach, v hodinách, vo frekvencii alebo za inú cenu, než je cena stanovená týmto orgánom alebo stanovená uvedenými normami, pričom toto isté poskytovanie služieb sa musí považovať za vylúčené z oslobodenia od DPH stanoveného v článku 132 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112.
68
Z každej z týchto okolností totiž možno vyvodiť, že v rozpore s tým, čo vyžaduje článok 3 ods. 1 smernice 97/67, takéto plnenie nie je poskytované „všetkým užívateľom“, ale jeho cieľom je reagovať na osobitné potreby dotknutých užívateľov.
69
Predovšetkým, hoci odôvodnenie 15 smernice 97/67 síce umožňuje poskytovateľom univerzálnej poštovej služby individuálne rokovať o zmluvách so zákazníkmi, treba uviesť, že článok 5 ods. 1 druhá zarážka tejto smernice výslovne stanovuje, že členské štáty musia zabezpečiť, aby sa rovnaká univerzálna poštová služba ponúkala užívateľom nachádzajúcim sa v porovnateľných podmienkach, v dôsledku čoho toto odôvodnenie 15 treba chápať tak, že odkazuje na právo poskytovateľov tejto služby rokovať o individuálnych zmluvách so svojimi zákazníkmi mimo uvedenej služby, a teda o poskytovaní služieb, ktoré do nej nepatria.
70
Právo poskytovateľa alebo poskytovateľov univerzálnej poštovej služby uzatvárať individuálne zmluvy o cenách s užívateľmi, ako je stanovené v článku 12 tretej zarážke smernice 97/67, neznamená, že služby, ktorých podmienky realizácie, vrátane cien, boli dohodnuté a ktoré v dôsledku toho nie sú totožné s tými, ktoré sú ponúkané každému užívateľovi nachádzajúcemu sa v porovnateľnej situácii, sa musia považovať za služby patriace do tejto služby. Uzavretie individuálnych zmlúv o cenách totiž môže byť nevyhnutné najmä vtedy, keď sú vo všeobecných podmienkach predaja, tak ako boli schválené vnútroštátnym orgánom, ktorý bol v dotknutom členskom štáte určený na reguláciu poštových služieb alebo ktoré sú stanovené v normách týkajúcich sa tejto služby, a teda k dispozícii všetkým, ponúkané množstevné zľavy, aby sa príjemcovia služby zaviazali zveriť určitý objem zásielok výmenou za výhodnú cenu bez toho, aby to nevyhnutne znamenalo, že tento objem a/alebo zľava boli dohodnuté len v prospech niektorých užívateľov.
71
Napokon na rozdiel od toho, čo tvrdí Bulgarian posts, treba zdôrazniť, že výklad uvedený v bode 70 tohto rozsudku platí aj vtedy, keď sa niektoré z poštových služieb poskytujú na žiadosť verejnoprávnych orgánov.
72
Je pravda, že Súdny dvor v rozsudku zo 16. októbra 2019, Winterhoff a Eisenbeis (C‑4/18 a C‑5/18, EU:C:2019:860, body 59 až 61), rozhodol, že poštová služba spočívajúca v doručovaní súdnych a správnych aktov a vykonávaná na základe splnomocnení vydaných verejnoprávnymi orgánmi v rámci ich činnosti, ktorá nemá za cieľ uspokojiť ich vlastné potreby, ale zabezpečiť riadny výkon spravodlivosti, sa musí považovať za poskytovanú na účet všetkých osôb, ktorých sa týka možnosť doručovať takéto akty, vrátane ich adresátov, a teda za poskytovanú všetkým užívateľom takejto ponuky služieb v zmysle článku 2 bodu 17 smernice 97/67. Práve na základe týchto úvah Súdny dvor dospel k záveru, že vyššie uvedené služby doručovania možno považovať za poskytované „všetkým užívateľom“ v zmysle článku 3 ods. 1 tejto smernice, a teda za služby, ktoré môžu byť oslobodené od DPH ako služby poskytované „verejnými poštovými organizáciami“ podľa článku 132 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112.
73
Nemožno však z uvedeného vyvodiť, že na poskytovanie poštových služieb, ktoré sa uskutočňuje za odlišných a výhodnejších podmienok, než sú podmienky ponúkané vo všeobecných podmienkach predaja, tak ako boli schválené vnútroštátnym orgánom, ktorý bol v dotknutom členskom štáte určený na reguláciu poštových služieb, alebo ktoré sú stanovené v normách týkajúcich sa tejto služby, sa môže vzťahovať takéto oslobodenie len na základe skutočnosti, že sa poskytuje na žiadosť verejnoprávneho subjektu. Vnútroštátnemu súdu prípadne prináleží overiť, či takéto poskytovanie služieb možno považovať za spĺňajúce podmienku stanovenú v článku 3 ods. 1 smernice 97/67, podľa ktorej sa univerzálna poštová služba poskytuje „všetkým užívateľom“.
74
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na položené otázky odpovedať tak, že článok 132 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112 v spojení s článkom 12 druhou a štvrtou zarážkou smernice 97/67 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby sa na poštové služby, ktoré v súlade so samostatnými zmluvami poskytuje držiteľ individuálnej licencie na poskytovanie univerzálnej poštovej služby, vzťahovalo oslobodenie od DPH, ktoré tento článok 132 stanovuje, ak sa takéto služby určené na uspokojenie osobitných potrieb dotknutých osôb bez toho, aby boli ponúkané všetkým užívateľom, poskytujú za odlišných a výhodnejších podmienok, ako sú podmienky schválené vnútroštátnym orgánom, ktorý bol v dotknutom členskom štáte určený na reguláciu univerzálnej poštovej služby, alebo podmienky stanovené v normách týkajúcich sa tejto služby.
O trovách
75
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (desiata komora) rozhodol takto:
Článok 132 ods. 1 písm. a) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty v spojení s článkom 12 druhou a štvrtou zarážkou smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/67/ES z 15. decembra 1997 o spoločných pravidlách rozvoja vnútorného trhu poštových služieb spoločenstva a zlepšovaní kvality služieb, zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2008/6/ES z 20. februára 2008,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
bráni tomu, aby sa na poštové služby, ktoré v súlade so samostatnými zmluvami poskytuje držiteľ individuálnej licencie na poskytovanie univerzálnej poštovej služby, vzťahovalo oslobodenie od dane z pridanej hodnoty, ktoré tento článok 132 stanovuje, ak sa takéto služby určené na uspokojenie osobitných potrieb dotknutých osôb bez toho, aby boli ponúkané všetkým užívateľom, poskytujú za odlišných a výhodnejších podmienok, ako sú podmienky schválené vnútroštátnym orgánom, ktorý bol v dotknutom členskom štáte určený na reguláciu univerzálnej poštovej služby, alebo podmienky stanovené v normách týkajúcich sa tejto služby.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: bulharčina.