Predbežné znenie
NÁVRHY
GENERÁLNEJ
ADVOKÁTKY
JULIANE
KOKOTT
prednesené
12. februára
2026(1)
Vec C‑829/24
Európska komisia
proti
Maďarsku
„ Nesplnenie
povinnosti
štátom – Článok 49 ZFEÚ – Sloboda
usadiť
sa – Článok 56 ZFEÚ – Sloboda
poskytovať
služby – Článok 63 ZFEÚ – Voľný
pohyb
kapitálu – Smernica
2000/31/ES o elektronickom
obchode – Článok 3 – Smernica
2006/123/ES o službách
na
vnútornom
trhu – Články 14,
16 a 19 – Nariadenie
(EÚ)
2016/679 o všeobecnej
ochrane
údajov – Články 5,
6,
9 a 10 – Charta
základných
práv
Európskej
únie – Článok 11 – Právo
na
slobodu
prejavu – Článok 12 – Právo
na
slobodu
združovania – Článok 7 – Právo
na
rešpektovanie
súkromného
života – Článok 8 – Právo
na
ochranu
osobných
údajov – Článok 47 – Právo
na
účinný
prostriedok
nápravy – Článok 48 – Právo
na
ochranu
advokátskeho
tajomstva – Právo
neobviňovať
seba
samého – Maďarský
zákon o ochrane
národnej
suverenity – Zriadenie
Úradu
na
ochranu
suverenity – Právomoci v oblasti
vyšetrovania,
prenosu
informácií,
hodnotenia a navrhovania – Vydávanie
ročných
správ – Činnosti v oblasti
zastupovania
záujmov – Činnosti
zamerané
na
manipuláciu s informáciami a šírenie
dezinformácií – Činnosti
zamerané
na
ovplyvňovanie
demokratickej
diskusie a štátnych a spoločenských
rozhodovacích
procesov – Ohrozenie
alebo
narušenie
národnej
suverenity – Činnosti
zamerané
na
ovplyvňovanie
výsledkov
volieb a vôle
voličov
pomocou
zahraničnej
podpory – Článok 4
ods. 2 ZEÚ – Rešpektovanie
národnej
identity a bezpečnosti – Naliehavý
všeobecný
záujem “
Obsah
I.
Úvod
II.
Právny rámec
A.
Právo Únie
1.
Primárne právo
2.
Sekundárne právo
a)
Smernica o elektronickom obchode
b)
Smernica o službách
c)
Všeobecné nariadenie o ochrane údajov
B.
Vnútroštátne právo
1.
Zákon o ochrane národnej suverenity
2.
Ďalšie relevantné zákony
III.
Konanie pred podaním žaloby
IV.
Návrhy účastníkov konania a konanie na Súdnom dvore
V.
Posúdenie
A.
O prípustnosti dodatočných žalobných dôvodov
B.
O námietkach založených na nedostatku právomoci Únie a Súdneho dvora
1.
O námietke založenej na nedostatku právomoci Únie v oblasti predpisov chrániacich národnú suverenitu
2.
O námietke nedostatku právomoci založenej na neexistencii vplyvu na uplatňovanie práva Únie
3.
O údajnej predčasnosti žaloby v dôsledku nedostatočného právneho účinku
C.
O veci samej
1.
Porušenie slobody poskytovať služby zaručenej článkom 16 smernice o službách
a)
Pôsobnosť
b)
Požiadavky zavedené sporným zákonom
c)
Požiadavky zavedené sporným zákonom nepredstavujú všeobecné administratívne obmedzenia
d)
Nediskriminácia, nevyhnutnosť a proporcionalita
1)
O existencii priamej alebo nepriamej diskriminácie [článok 16 ods. 1 tretí pododsek písm. a) smernice o službách]
2)
O nevyhnutnosti a existencii dostatočne presného právneho základu [článok 16 ods. 1 tretí pododsek písm. b) smernice o službách]
3)
O proporcionalite [článok 16 ods. 1 tretí pododsek písm. c) smernice o službách]
i)
Schopnosť dosiahnuť sledovaný legitímny cieľ
ii)
Nevyhnutnosť
iii)
Proporcionalita
iv)
Predbežný záver
2.
Porušenie slobody prijímať služby zaručenej článkom 19 smernice o službách
3.
Porušenie slobody usadiť sa zaručenej článkom 14 smernice o službách
4.
Porušenie voľného pohybu služieb informačnej spoločnosti zaručenej článkom 3 smernice o elektronickom obchode
5.
Porušenie slobody poskytovať služby a slobody usadiť sa zaručených článkami 49 a 56 ZFEÚ
6.
Porušenie voľného pohybu kapitálu zaručeného článkom 63 ZFEÚ
a)
O existencii obmedzenia
b)
O odôvodnení
7.
Porušenie ustanovení Charty
a)
Výhrady a uplatniteľnosť ustanovení Charty
b)
Zásah do slobody prejavu a práva na informácie zaručeného článkom 11 Charty
c)
Zasahovanie do slobody združovania zaručenej článkom 12 Charty
d)
Zásah do práva na rešpektovanie súkromného a rodinného života zaručeného článkom 7 Charty
e)
Odôvodnenie a proporcionalita zásahu do práva na rešpektovanie súkromného a rodinného života, do slobody prejavu a práva na informácie a do slobody združovania
f)
Porušenie služobného tajomstva medzi advokátom a jeho klientom v zmysle článku 7 v spojení s článkom 47 Charty
g)
Porušenie práva neobviňovať seba samého v zmysle článku 48 Charty
8.
Porušenie všeobecného nariadenia o ochrane údajov a článkov 7 a 8 Charty
a)
Spracovanie osobných údajov v zmysle všeobecného nariadenia o ochrane údajov
b)
Zákonnosť spracovania osobných údajov na základe vhodného právneho základu
1)
Vhodný právny základ na spracovanie
2)
Nepresná povaha sporného zákona
3)
Proporcionalita
9.
Predbežný záver
VI.
O trovách
VII.
Návrh
I.      Úvod
1.        Európska
komisia
touto
žalobou
navrhuje,
aby
Súdny
dvor
konštatoval,
že
Maďarsko
si
vo
viacerých
ohľadoch
nesplnilo
povinnosti
podľa
práva
Únie
tým,
že
12. decembra
2023
prijalo
2023.
évi LXXXVIII.
törvény a nemzeti szuverenitás védelméről(2) (zákon č. LXXXVIII z roku
2023 o ochrane
národnej
suverenity) (ďalej len „sporný zákon“).
2.        Tento
spor
sa
týka
základnej a vysoko
aktuálnej
otázky,
ako a do
akej
miery
sa
demokratická
spoločnosť
môže
legitímne
chrániť
pred
konaním
zahraničných
aktérov,
ktorí
neprimerane
alebo
manipulatívne,
napríklad
šírením
dezinformácií, a to
aj
pomocou
finančnej
podpory,
ovplyvňujú
vnútorné
demokratické
rozhodovacie
procesy
vrátane
vnútroštátnych
volieb.(3) Práve
tento
dôvod
podľa
tvrdení
Maďarska
stojí
za
prijatím
sporného
zákona,
ktorý
stanovuje
prepojenie
medzi
takýmto
nelegitímnym
zahraničným
zasahovaním a ohrozením
národnej
suverenity.
Predovšetkým
tvrdí,
že
na
základe
svojej
suverenity,
národnej
identity a národnej
bezpečnosti v zmysle článku 4 ods. 2 ZEÚ má
výlučnú
právomoc
na
prijatie a uplatňovanie
takejto
právnej
úpravy.
Zároveň
popiera
právomoc
Únie v tejto
oblasti,
ako
aj
vplyv
tejto
právnej
úpravy
na
uplatňovanie a dodržiavanie
práva
Únie.
3.        Sporný
zákon
zriaďuje
Úrad
na
ochranu
suverenity
(ďalej
len
„Úrad“),
ktorý
je
nezávislý a zodpovedný
za
odhaľovanie
činností,
ktoré
môžu
narušiť
alebo
ohroziť
túto
suverenitu.
Jeho
úlohou
je
predovšetkým
mapovať
organizácie
alebo
osoby,
ktorých
činnosti,
najmä
tie,
ktoré
sú
financované
zo
zahraničia,
sú
spôsobilé
ovplyvniť
demokratický
proces a vôľu
voličov.
Medzi
tieto
činnosti
teda
patrí
komunikácia a výmena
informácií,
ako
aj
slobodné
vyjadrovanie
názorov v rámci
demokratického
procesu
na
rôznych
úrovniach.
Na
monitorovanie a hodnotenie
týchto
činností
má
Úrad
širokú
diskrečnú
právomoc a vyšetrovacie
právomoci
vo
vzťahu k príslušným
organizáciám a jednotlivcom,
pričom
ich
výkon
nepodlieha
súdnemu
preskúmaniu.
Okrem
toho
je
Úrad
oprávnený
odovzdávať
informácie a údaje,
ktoré
boli
získané
na
základe
týchto
právomocí,
príslušným
vnútroštátnym
orgánom
na
účely
prijatia
ďalších
opatrení, v prípade
potreby
aj
represívnych.
Nakoniec
je
Úrad
oprávnený
zverejňovať
výsledky
svojho
vyšetrovania a ročné
správy, v ktorých
hodnotí
aktivity,
ktoré
považuje
za
ohrozenie
alebo
narušenie
národnej
suverenity.
4.        Mnohé
právne
základy
sporného
zákona
na
tento
účel,
napríklad v súvislosti s pojmom
„činnosti
zamerané
na
ovplyvňovanie
demokratickej
diskusie a štátnych a spoločenských
rozhodovacích
procesov“,(4) sú
nejasné a majú
širokú
pôsobnosť.
Práve
táto
široká
pôsobnosť
viedla
Komisiu k preskúmaniu
zlučiteľnosti
tohto
zákona s právom
Únie a k podaniu
tejto
žaloby.
Žaloba
smeruje
najmä
proti
právomociam
Úradu.
5.        Žaloba
je v podstate
založená
na
troch
sériách
žalobných
dôvodov
alebo
výhrad.
Komisia
tak
namieta
po
prvé
porušenie
ustanovení
sekundárneho a primárneho
práva
upravujúcich
základné
slobody
vrátane
slobody
poskytovať
služby,
slobody
usadiť
sa a voľného
pohybu
kapitálu,
po
druhé
porušenie
viacerých
ustanovení
Charty
základných
práv
Európskej
únie
(ďalej
len
„Charta“) a po
tretie
porušenie
určitých
ustanovení
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov(5) v spojení s článkom 8 Charty.
II.    Právny rámec
A.      Právo Únie
1.      Primárne právo
6.        Pokiaľ
ide o primárne
právo
EÚ,
spor
sa
týka
možného
zásahu
Maďarska
do
základných
slobôd
upravených v článkoch 49,
52,
56,
62,
63 a 65 ZFEÚ,
ako
aj
do
základných
práv
garantovaných článkom 7 (Rešpektovanie
súkromného a rodinného
života), článkom 8 (Ochrana
osobných
údajov), článkom 11
(Sloboda
prejavu a právo
na
informácie), článkom 12
(Sloboda
zhromažďovania a združovania), článkom 47
(Právo
na
účinný
prostriedok
nápravy a na
spravodlivý
proces) a článkom 48
Charty
(Prezumpcia
neviny a právo
na
obhajobu).
Ako
hlavný
prostriedok
obhajoby
Maďarsko
uvádza
najmä
ochranu
svojej
národnej
identity a bezpečnosti v zmysle článku 4 ods. 2 ZEÚ.
2.      Sekundárne právo
a)      Smernica o elektronickom obchode
7.        Článok 3 smernice
2000/31/ES o elektronickom
obchode,(6) nazvaný
„Vnútorný
trh“,
okrem
iného
stanovuje:
„…
2.      Členské
štáty
nemôžu z dôvodov
spadajúcich
do
koordinovanej
oblasti
obmedziť
slobodu
poskytovania
služieb
informačnej
spoločnosti z iného
členského
štátu.
…
4.      Členské
štáty
môžu
prijať
opatrenia
na
výnimku z odseku
2 v súvislosti s určitou
danou
službou
informačnej
spoločnosti,
ak
sú
splnené
tieto
podmienky:
…
(b)      pred
prijatím
predmetných
opatrení a bez
dopadu
na
súdne
konania,
vrátane
predbežných
konaní a aktov
vykonávaných v rámci
vyšetrovania
trestných
činov,
členský
štát:
–        požiadal
členský
štát
uvedený v odseku
1,
aby
prijal
opatrenia a tento
takéto
opatrenia
neprijal,
alebo
boli
neprimerané,
–        oznámi
Komisii a členskému
štátu
uvedenému v odseku
1
svoj
úmysel
prijať
také
opatrenia.
…“
b)      Smernica o službách
8.        Článok 16 ods. 1
tretí
pododsek
smernice
2006/123/ES o službách
na
vnútornom
trhu
(ďalej
len
„smernica o službách“),(7) nazvaný
„Sloboda
poskytovať
služby“,
okrem
iného
stanovuje:
„Členské
štáty
nepodmieňujú
prístup k činnosti v oblasti
služieb
alebo
jej
vykonávanie
na
svojom
území
splnením
požiadaviek,
ktoré
nedodržiavajú
tieto
zásady:
a)      nediskriminácia:
požiadavka
nesmie
byť
priamo
alebo
nepriamo
diskriminujúca s ohľadom na štátnu
príslušnosť,
alebo v prípade
právnických
osôb s ohľadom na členský
štát, v ktorom
sú
usadené;
b)      nevyhnutnosť:
požiadavka
musí
byť
opodstatnená
dôvodmi
verejného
poriadku,
verejnej
bezpečnosti,
verejného
zdravia
alebo
ochrany
životného
prostredia;
c)      proporcionalita:
požiadavka
musí
byť
vhodná
na
dosahovanie
sledovaných
cieľov a nesmie
prekračovať
rámec
nevyhnutný
na
dosiahnutie
tohto
cieľa.“
9.        Článok 19
smernice o službách,
nazvaný
„Zakázané
požiadavky“,
stanovuje:
„Členské
štáty
nesmú
na
príjemcov
klásť
také
požiadavky,
ktoré
obmedzujú
použitie
služby
dodávanej
poskytovateľom,
ktorý
je
usadený v inom
členskom
štáte, a to
najmä
tieto
požiadavky:
a)      povinnosť
získať
od
príslušného
orgánu
povolenie
alebo
urobiť
vyhlásenie
pre
ich
príslušné
orgány;
b)      diskriminačné
obmedzenia
na
udelenie
finančnej
pomoci z toho
dôvodu,
že
poskytovateľ
je
usadený v inom
členskom
štáte
alebo z dôvodu
umiestnenia
miesta
poskytovania
služby.“
c)      Všeobecné nariadenie o ochrane údajov
10.      Článok 5 všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov
stanovuje
„[z]ásady spracúvania
osobných
údajov“.
11.      Článok 6 všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov
upravuje
„[z]ákonnosť spracúvania“.
B.      Vnútroštátne právo
1.      Zákon o ochrane národnej suverenity
12.      Z preambuly
sporného
zákona
vyplýva,
že
„maďarská
suverenita
je
čoraz
častejšie
terčom
nezákonných
útokov“,
najmä
„zjavných
pokusov o zasahovanie“
zo
strany
zahraničných
organizácií a jednotlivcov,
ktorí
sa
usilujú
presadiť
svoje
vlastné
záujmy
predovšetkým
na
úkor
maďarských
záujmov. Ako
príklad
sa
uvádza
pokus
ovplyvniť
volebnú
kampaň v roku
2022
prostriedkami
pochádzajúcimi
priamo
zo
zahraničia,
pričom
sám
kandidát
zjednotenej
opozície
na
premiéra
vyhlásil,
že
opozícia
„dostala
milióny
amerických
dolárov
zo
Spojených
štátov
amerických“.
Na
jar
2022
tak
zjednotená
opozícia
obišla
zákaz
prijímať
zahraničné
prostriedky,
ktorý
je
uložený
politickým
stranám,
„tým,
že
použila
financie
zo
zahraničia
prostredníctvom
organizácií
občianskej
spoločnosti a obchodných
spoločností
vykonávajúcich
politickú
činnosť“.
Okrem
toho
by
bola
suverenita
Maďarska a zároveň
národná
bezpečnosť
oslabená,
ak
by
sa
politická
moc
dostala
do
rúk
jednotlivcov
alebo
organizácií,
ktoré
sú
závislé
od
zahraničnej
moci,
organizácie
alebo
jednotlivca.
Cieľom
sporného
zákona
je
teda
„presadzovanie
požiadaviek
transparentnosti v súvislosti s demokratickou
diskusiou a rozhodovacími
procesmi
na
štátnej a spoločenskej
úrovni,
zverejňovanie
pokusov o zahraničné
zasahovanie a predchádzanie
podobným
pokusom“. Z tohto
dôvodu
je
„nevyhnutné
zriadenie
nezávislého
orgánu,
ktorý
by
tieto
pokusy
vyšetroval, a zavedenie
trestnoprávnych
sankcií v prípade
využívania
zahraničnej
podpory v súvislosti s voľbami“.
13.      Ustanovenia § 1
sporného
zákona
stanovujú:
„1.      Úrad
je
samostatný
orgán
štátnej
správy
zriadený
podľa
článku
R ods. 4
Magyarország Alaptörvénye [Základný
zákon
Maďarska]
na
ochranu
ústavnej
identity,
ktorý
pôsobí v súlade s týmto
zákonom a vykonáva
analytické,
hodnotiace,
poradenské a vyšetrovacie
činnosti.
2.      Úrad
je
nezávislý,
podlieha
iba
zákonu a nemôže
prijímať
pokyny
od
inej
osoby
ani
orgánu.
Svoje
povinnosti
vykonáva
nezávisle
od
iných
orgánov a bez
vplyvu
akejkoľvek
inej
inštitúcie,
orgánu,
politickej
strany,
spoločnosti,
združenia,
právnickej
osoby
alebo
fyzickej
osoby.
Úlohy
Úradu
môže
stanoviť
iba
zákon.
…“
14.      Ustanovenia § 2
sporného
zákona
okrem
iného
stanovujú:
„Úrad v rámci
svojich
analytických,
hodnotiacich a poradenských
činností:
a)      vyvíja a uplatňuje
metodiku
hodnotenia
rizík
pre
suverenitu;
b)      analyzuje
rešpektovanie
národnej
suverenity
prostredníctvom
vyhodnocovania
informácií a údajov
získaných
od
organizácií,
ktoré
sú
predmetom
vyšetrovania,
orgánov
štátnej
správy a miestnej
samosprávy a iných
organizácií
alebo
osôb
zainteresovaných
do
danej
veci;
…
e)      vypracúva
ročnú
správu o národnej
suverenite,
…“
15.      Ustanovenia § 3
sporného
zákona
okrem
iného
stanovujú:
„Úrad v rámci
svojich
vyšetrovacích
činností:
a)      objasňuje a vyšetruje
tieto
činnosti
aa)      činnosti v oblasti
zastupovania
záujmov – okrem
činností
vykonávaných
diplomatickými
misiami,
zahraničnými
zastupiteľskými
úradmi a organizáciami
zastupujúcimi
profesijné
záujmy;
ab)      činnosti
zamerané
na
manipuláciu s informáciami a šírenie
dezinformácií;
ac)      činnosti
zamerané
na
ovplyvňovanie
demokratickej
diskusie a štátnych a spoločenských
rozhodovacích
procesov
vrátane
činností,
ktoré
majú
ovplyvniť
rozhodovací
proces
osôb
vykonávajúcich
verejnú
moc;
vykonávané v mene iného štátu, ako aj zahraničných orgánov alebo organizácií a fyzických osôb bez ohľadu na ich právny status,
ak
môžu
narušiť
alebo
ohroziť
suverenitu
Maďarska;
b)      mapuje a skúma
organizácie,
ktorých
činnosti
financované
zo
zahraničných
zdrojov
môžu
ovplyvniť
výsledky
volieb;
c)      mapuje a vyšetruje
organizácie,
ktoré
využívajú
zahraničné
financovanie
na
ovplyvňovanie
vôle
voličov
alebo
ktoré
podporujú
takéto
činnosti.“
16.      Podľa § 6
sporného
zákona:
„1.      Úrad v súvislosti
so
svojimi
úlohami
podľa § 3
vyšetruje
jednotlivé
prípady a na
svojej
webovej
stránke
zverejňuje
výsledky
svojho
vyšetrovania
vrátane
skutočností
zistených
počas
vyšetrovania a z nich
vyvodených
zistení a záverov.
2.      Úrad v súvislosti
so
svojimi
úlohami
podľa § 3
vypracúva
ročnú
správu o národnej
suverenite,
ktorá
obsahuje
tieto
informácie:
a)      analýza
právnej
úpravy
ovplyvňujúcej
národnú
suverenitu,
účinnosti
uplatňovania
takejto
právnej
úpravy,
problémov
vznikajúcich
pri
jej
implementácii a presadzovaní,
ako
aj
postupov
presadzovania
práva a správnej
praxe;
b)      posúdenie
rizík
pre
suverenitu
vypracované
na
základe
metodiky
posudzovania
rizík
pre
suverenitu, v ktorom
sú
uvedené
riziká a problémy,
ktoré
je
potrebné
riešiť v súvislosti s národnou
suverenitou,
nástroje,
ktoré
sú k dispozícii
na
ich
riešenie,
nedostatky
pri
riešení
týchto
rizík a problémov a možné
riešenia
týchto
rizík a problémov;
c)      odporúčania
príslušným
orgánom;
d)      posúdenie
toho,
ako
príslušné
orgány
zohľadnili
predchádzajúce
správy a odporúčania;
e)      zhrnutie
činností a fungovania
Úradu
za
predchádzajúci
rok.
3.      Ročná
správa o národnej
suverenite
za
predchádzajúci
kalendárny
rok
sa
zverejní
na
webovej
stránke
Úradu
do
30. júna
každého
roka.
4.      Úrad
zašle
ročnú
správu o suverenite
pre
informáciu
stálemu
výboru
Národného
zhromaždenia
pre
národnú
bezpečnosť a vláde v čase
jej
uverejnenia.
5.      Do
troch
mesiacov
od
uverejnenia
ročnej
správy o národnej
suverenite
vláda
vo
svojej
odpovedi
Úradu
uvedie,
ako
bude
riešiť
zistenia
uvedené v ročnej
správe o národnej
suverenite.
6.      Správa
uverejnená
Úradom
podľa
odsekov
1 a 3
nesmie
obsahovať
osobné
údaje,
utajované
informácie,
tajomstvá
chránené
zákonom
ani
tajomstvá
chránené
povinnosťou
mlčanlivosti
pri
výkone
funkcie s výnimkou
osobných
údajov
vo
verejnom
záujme.
7.      Proti
správe
uverejnenej
Úradom v súlade s odsekmi
1 a 3
nie
je
možné
podať
opravný
prostriedok.
8.      Pred
zverejnením
správy
uvedenej v odsekoch
1 a 3
Úrad
zašle
svoje
zistenia
organizáciám,
ktorých
činnosti
na
základe
vykonaného
vyšetrovania
odôvodňujú
ich
spomenutie
vo
verejnej
správe
Úradu.
Organizácia,
ktorá
je
predmetom
vyšetrovania,
môže
do
pätnástich
dní
od
doručenia
pripomienkovať
zistenia
Úradu.
Úrad
odpovie
na
pripomienky
písomne
do
tridsiatich
dní
od
ich
doručenia.
Úrad
odôvodní,
prečo
neakceptoval
pripomienky,
ktoré
neboli
zohľadnené.“
17.      V rámci
kapitoly
3,
nazvanej
„Postup
vyšetrovania
Úradom…“, § 7
sporného
zákona
okrem
iného
stanovuje:
„1.      V súvislosti s vyšetrovaním
uvedeným v § 3
môže
Úrad
požiadať
organizáciu,
ktorá
je
predmetom
vyšetrovania, o informácie a údaje v súlade s § 8.
2.      Počas
vyšetrovania
môže
Úrad
požiadať o informácie a údaje
akýkoľvek
orgán
štátnej
správy
alebo
miestnej
samosprávy,
ktorého
sa
daná
vec
týka,
ako
aj
akúkoľvek
inú
organizáciu
alebo
osobu,
ktorej
sa
daná
vec
týka, v súlade § 8.
3.      Organizácia,
ktorá
je
predmetom
vyšetrovania,
ako
aj
orgán
štátnej
správy
alebo
miestnej
samosprávy,
organizácia
alebo
osoba,
od
ktorej
sa
požaduje
spolupráca
(ďalej
spoločne
len ‚osoby povinné spolupracovať‘),
vyhovie
žiadosti
Úradu v lehote
stanovenej
Úradom.
Lehota
nesmie
byť
kratšia
ako
pätnásť
dní
odo
dňa
podania
žiadosti.
4.      Ak
osoba
povinná
spolupracovať
bezdôvodne
nesplní
svoju
povinnosť
spolupracovať
alebo
ju
splní
neskoro,
Úrad
túto
skutočnosť
zaznamená v rámci
vyšetrovania a zdôrazní
ju v ročnej
správe.
…“
18.      Ustanovenia § 8
sporného
zákona
stanovujú:
„1.      Počas
postupu
vyšetrovania
podľa
tejto
kapitoly
Úrad v rámci
dôkazných
úkonov v zmysle
zákona
môže
a)      oboznámiť
sa
so
všetkými
údajmi
súvisiacimi s predmetom
vyšetrovania,
ktoré
spravuje
vyšetrovaná
organizácia a orgán
štátnej
správy
alebo
miestnej
samosprávy,
ktorého
sa
vec
týka,
vyhotoviť
kópie
týchto
údajov a nahliadnuť
do
všetkých
dokumentov
tejto
povahy
vrátane
dokumentov
uložených
na
elektronických
nosičoch
údajov,
ako
aj
požiadať o ich
kópie;
b)      vyžiadať
si
písomné a ústne
vysvetlenia
od
organizácie,
ktorá
je
predmetom
vyšetrovania,
od
akéhokoľvek
zamestnanca
organizácie,
ktorá
je
predmetom
vyšetrovania,
alebo
od
orgánu
štátnej
správy
alebo
miestnej
samosprávy,
ktorého
sa
daná
vec
týka;
c)      vyžiadať
si
písomné
alebo
ústne
vysvetlenia
od
akejkoľvek
organizácie
alebo
osoby
súvisiacej s predmetom
vyšetrovania,
ako
aj
kópie
údajov a dokumentov
súvisiacich s predmetom
vyšetrovania
vrátane
dokumentov
uložených
na
elektronických
nosičoch
údajov.
2.      Postup
vyšetrovania
vedený
Úradom
podľa
tejto
kapitoly
sa
nepovažuje
za
konanie
správneho
orgánu a v súvislosti s činnosťou
Úradu
podľa
tejto
kapitoly
nemôže
byť
začaté
konanie
na
správnom
súde.“
19.      Podľa § 9 ods. 1
sporného
zákona:
„Činnosti
Úradu
podľa § 7 a 8
sa
riadia § 27 ods. 1 a 3
az alapvető jogok biztosáról szóló 2011.
évi CXI.
törvény (zákon č. CXI z roku
2011 o komisárovi
pre
základné
práva;
ďalej
len ‚zákon o komisárovi pre základné práva‘).“
20.      Ustanovenia § 11
sporného
zákona
stanovujú:
„Ak
Úrad
zistí
skutočnosť
alebo
zistí
okolnosť,
ktorá
môže
viesť k začatiu
alebo
vedeniu
priestupkového
konania,
trestného
konania,
správneho
konania
alebo
iného
konania,
informuje
orgán
oprávnený
viesť
toto
konanie o skutočnostiach a informáciách,
ktoré
mu
boli
oznámené.“
21.      Ustanovenia § 12
sporného
zákona
stanovujú:
„Predseda
Úradu
môže
iniciovať,
aby
stály
výbor
Národného
zhromaždenia
pre
národnú
bezpečnosť
prerokoval
jeho
správu
podľa § 6 ods. 1 a vypočul
zástupcu
vyšetrovanej
organizácie,
ak:
a)      organizácia,
ktorá
je
predmetom
vyšetrovania,
neposkytne
informácie v lehote
stanovenej v § 7 ods. 3,
alebo
b)      ak
to
odôvodňuje
povaha a závažnosť
prípadu.“
22.      Prostredníctvom § 32
sporného
zákona
bol
vložený § 350/A,
nazvaný
„Nezákonné
ovplyvňovanie
vôle
voličov“,
do
Büntető Törvénykönyvről szóló 2012 C. törvény(8) (zákon č. C z roku
2012 o trestnom
zákonníku;
ďalej
len
„Trestný
zákonník“) a zmenený § 459 ods. 1
Trestného
zákonníka
zavedením
definície
pojmu
„zakázaná
zahraničná
podpora“.
23.      Prostredníctvom § 33
sporného
zákona
boli
vložené
viaceré
ustanovenia
do a választási eljárásról szóló 2013.
évi XXXVI.
törvény(9) (zákon č. XXXVI z roku
2013 o postupe
volieb;
ďalej
len
„volebný
zákon“),
okrem
iného
definícia
pojmu
„zahraničná
podpora“.
2.      Ďalšie relevantné zákony
24.      Spor
sa
týka
aj
uplatňovania
§167 a büntetőeljárásról szóló 2017. évi XC. törvény(10) (zákon č. XC z roku
2017 o trestnom
konaní;
ďalej
len
„Trestný
poriadok“),
ktorý
sa
týka
slobodného
používania
dôkazov, § 27 ods. 3
az alapvető jogok biztosáról szóló 2011.
évi CXI.
törvény(11) (zákon č. CXI z roku
2011 o komisárovi
pre
základné
práva;
ďalej
len
„zákon o komisárovi
pre
základné
práva“), § 2 ods. 1
az információs önrendelkezési jogról és az információszabadságról szóló 2011.
évi CXII.
törvény(12) (zákon č. CXII z roku
2011 o informačnom
sebaurčení a slobode
informácií;
ďalej
len
„zákon o informáciách“),
ako
aj § 9 a 13
az ügyvédi tevékenységről szóló 2017.
évi LXXVIII.
törvény az ügyvédi(13) (zákon č. LXXVIII z roku
2017 o právnickom
povolaní;
ďalej
len
„zákon o právnickom
povolaní“).
III. Konanie pred podaním žaloby
25.      Dňa
7. februára
2024
Komisia
zaslala
Maďarsku
formálnu
výzvu, v ktorej
uviedla,
že
sporný
zákon
porušuje
okrem
iného
hodnoty
Únie
(článok 2 ZEÚ),
zásadu
zastupiteľskej
demokracie
(článok 10 ZEÚ),
právo
voliť
vo
voľbách
do
Európskeho
parlamentu
(článok 14 ods. 3 ZEÚ),
právo
voliť v komunálnych
voľbách
(článok 22 ZFEÚ),
základné
slobody
(články 49,
56 a 63 ZFEÚ),
rešpektovanie
súkromného a rodinného
života
(článok 7 Charty),
ochranu
osobných
údajov
(článok 8 Charty),
slobodu
prejavu a právo
na
informácie
(článok 11
Charty),
slobodu
zhromažďovania a združovania
(článok 12
Charty),
právo
voliť a byť
volený
vo
voľbách
do
Parlamentu
(článok 39
Charty),
právo
voliť a byť
volený
vo
voľbách
do
orgánov
samosprávy
obcí
(článok 40
Charty),
právo
na
účinný
prostriedok
nápravy a právo
na
advokátske
tajomstvo
(článok 7 v spojení s článkom 47
Charty),
právo
neobviňovať
seba
samého
(článok 48
Charty),
slobodu
audiovizuálnych
mediálnych
služieb
(článok 3 smernice
2010/13/EÚ o audiovizuálnych
mediálnych
službách(14)),
voľný
pohyb
služieb
informačnej
spoločnosti
(článok 3 smernice o elektronickom
obchode),
slobodu
poskytovať
služby a slobodu
usadiť
sa
zaručené článkami 14,
16 a 19
smernice o službách,
ako
aj
viaceré
ustanovenia
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov.
26.      Dňa
11. apríla
2024
Maďarsko
odpovedalo
na
formálnu
výzvu,
pričom
spochybnilo
dôvodnosť
posúdenia,
ktoré
je v nej
uvedené.
27.      Dňa
23. mája
2024
Komisia
zaslala
Maďarsku
odôvodnené
stanovisko
podľa článku 258 ZFEÚ, v ktorom v podstate
uviedla,
že
viaceré
ustanovenia
sporného
zákona,
najmä
ustanovenia
týkajúce
sa
právomocí
Úradu
zriadeného
týmto
zákonom,
porušujú články 49,
56 a 63 ZFEÚ, články 7,
8,
11,
12,
47 a 48
Charty,
článok 3 smernice o audiovizuálnych
mediálnych
službách, článok 3 smernice o elektronickom
obchode, články 14,
16 a 19
smernice o službách
na
vnútornom
trhu,
ako
aj články 5,
6,
9 a 10
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov.
Naopak,
Komisia
definitívne
upustila
od
výhrady,
že
Maďarsko
porušuje
hodnoty
Únie,
najmä
demokraciu, a právo
voliť a byť
volený
(článok 2, článok 10 a článok 14 ods. 3 ZEÚ, článok 22 ZFEÚ a články 39 a 40
Charty).
28.      Dňa
31. júla
2024
Maďarsko
odpovedalo
na
odôvodnené
stanovisko,
pričom
spochybnilo
dôvodnosť
výhrad,
ktoré
sú v ňom
uvedené.
IV.    Návrhy účastníkov konania a konanie na Súdnom dvore
29.      Návrhom
doručeným
do
kancelárie
Súdneho
dvora
4. decembra
2024
Komisia
podala
túto
žalobu.
30.      Podaním
doručeným
do
kancelárie
Súdneho
dvora v ten
istý
deň
Komisia
navrhla,
aby
Súdny
dvor
prejednal vec v skrátenom
konaní
podľa článku 23a
Štatútu
Súdneho
dvora
Európskej
únie a článku 133
Rokovacieho
poriadku
Súdneho
dvora.
31.      Predseda
Súdneho
dvora
uznesením z 12. februára
2025
rozhodol,
že
vec
sa
prejedná v skrátenom
súdnom
konaní.
32.      Parlament,
Belgické
kráľovstvo,
Česká
republika,
Dánske
kráľovstvo,
Spolková
republika
Nemecko,
Estónska
republika,
Írsko,
Španielske
kráľovstvo,
Litovská
republika,
Luxemburské
veľkovojvodstvo,
Holandské
kráľovstvo,
Poľská
republika,
Portugalská
republika,
Fínska
republika,
Švédske
kráľovstvo a Nórske
kráľovstvo
dostali
povolenie
vstúpiť
do
konania
ako
vedľajší
účastníci
na
podporu
návrhov
Komisie.
33.      Komisia
podporovaná
vedľajšími
účastníkmi
konania
navrhuje,
aby
Súdny
dvor:
–        určil,
že
prijatím
sporného
zákona
Maďarsko
porušilo články 49,
56 a 63 ZFEÚ, článok 3 smernice o elektronickom
obchode, články 14,
16 a 19
smernice o službách, články 7,
8,
11,
12,
47 a 48
Charty,
ako
aj články 5,
6,
9 a 10
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov,
–        uložil
Maďarsku
povinnosť
nahradiť
trovy
konania.
34.      Maďarsko
navrhuje,
aby
Súdny
dvor:
–        zamietol
žalobu,
–        uložil
Komisii
povinnosť
nahradiť
trovy
konania.
35.      Dňa
16. septembra
2025
sa
uskutočnilo
pojednávanie,
na
ktorom
účastníci a vedľajší
účastní
konania
predniesli
ústne
prednesy a odpovedali
na
otázky
položené
Súdnym
dvorom.
V.      Posúdenie
36.      Keďže
niektorí
účastníci
konania
vzniesli
okrem
žalobných
dôvodov,
ktoré
Komisia
uviedla v žalobe,
dodatočné
žalobné
dôvody,
je
potrebné
po
prvé
posúdiť
ich
prípustnosť
(oddiel A).
37.      Po
druhé
treba
posúdiť
námietky
založené
na
nedostatku
právomoci
Únie v oblasti
ochrany
národnej
suverenity
vrátane
právomoci
Súdneho
dvora
rozhodovať o tejto
žalobe
(oddiel B).
Na
jednej
strane
preskúmam
dôvodnosť
hlavného a horizontálneho
tvrdenia
Maďarska,
podľa
ktorého
nedostatok
právomoci
Únie
vyplýva z jej
povinnosti
rešpektovať
podľa článku 4 ods. 2 ZEÚ okrem
iného
národnú
identitu a bezpečnosť
(časť
1).
Na
druhej
strane
treba
posúdiť
druhé
horizontálne
tvrdenie
Maďarska,
podľa
ktorého
sporný
zákon
neupravuje
hospodárske
činnosti,
najmä
tie,
ktoré
sa
týkajú
výkonu
základných
slobôd, a preto
nepatrí
do
pôsobnosti
práva
Únie
(časť
2).
38.      Po
tretie
(oddiel C)
posúdim
existenciu
porušenia
príslušných
ustanovení
primárneho a sekundárneho
práva
upravujúcich
základné
slobody
(časti
1
až
6),
Charty
(časť
7) a všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov v spojení s článkom 8 Charty
(časť
8).
A.      O prípustnosti dodatočných žalobných dôvodov
39.      Parlament
síce
podporuje
návrhy a žalobné
dôvody
uvedené
Komisiou,
za
podpory
Litovskej
republiky,
Belgického
kráľovstva,
Portugalskej
republiky a čiastočne
Českej
republiky
však
navrhuje,
aby
Súdny
dvor
tiež
určil,
že
Maďarsko
prijatím
sporného
zákona
porušilo
predovšetkým
hodnoty
Únie
(článok 2 ZEÚ) a právo
na
účinný
prostriedok
nápravy
(článok 47
Charty).
40.      Treba
konštatovať,
že
návrh
na
vznesenie a posúdenie
možného
porušenia
hodnôt
Únie
zo
strany
Maďarska v zmysle článku 2 ZEÚ(15) je
neprípustný.
Keďže v návrhu
na
začatie
konania
nie
je
takáto
výhrada
uvedená,
tento
žalobný
dôvod
nie
je
súčasťou
predmetu
sporu a Súdny
dvor
ho
ani
nemôže
preskúmať z úradnej
moci.
Ako
vyplýva z bodov 25
až
33
vyššie,
Komisia
netrvala
na
svojom
pôvodnom
stanovisku,
ktoré
uviedla
vo
formálnej
výzve,
že
Maďarsko
porušilo článok 2 ZEÚ,
ale v odôvodnenom
stanovisku
od
neho
upustila.
Predmet
žaloby
pre
nesplnenie
povinnosti
je
však
vymedzený
predovšetkým
rozsahom
odôvodneného
stanoviska.(16)
41.      Podľa článku 40
štvrtého
odseku
Štatútu
Súdneho
dvora
Európskej
únie v spojení s článkom 129 ods. 1
prvou
vetou
Rokovacieho
poriadku
totiž
návrh
na
vstup
vedľajšieho
účastníka
do
konania
môže
obsahovať
iba
návrhy
podporujúce
jedného z účastníkov
konania.
Okrem
toho
podľa článku 129 ods. 3
Rokovacieho
poriadku
vedľajší
účastník
musí
prijať
spor v stave, v akom
sa
nachádza v čase
jeho
vstupu
do
konania.
Nemôže
preto
uplatňovať
nové
žalobné
dôvody
odlišné
od
tých,
ktoré
uvádza
žalobca.(17)
42.      V tomto
ohľade
sa
Parlament
nemôže
odvolávať
na
rozsudok z 5. júna
2023,
Komisia/Poľsko
(Nezávislosť a súkromný
život
sudcov),(18)na
odôvodnenie
preskúmania
možného
porušenia článku 2 ZEÚ zo
strany
Súdneho
dvora. Tento
rozsudok
nerozhodol o takomto
samostatnom
žalobnom
dôvode,
ale
len – mimochodom – o prepojení
medzi článkom 2 ZEÚ a článkom 19 ZEÚ v rozsahu, v akom
toto
ustanovenie
konkretizuje
hodnotu
právneho
štátu.(19) V prejednávanej
veci
však
Komisia
nenamieta
porušenie
iného
ustanovenia
Zmluvy
EÚ,
ktoré
má
porovnateľnú
súvislosť s článkom 2 ZEÚ.
43.      Rovnako
nie
je
súčasťou
rámca
sporu
údajné
porušenie
zásad
zastupiteľskej
demokracie
(článok 10 ZEÚ) a zákazu
diskriminácie
na
základe
štátnej
príslušnosti
(článok 18
prvý
odsek
ZFEÚ),
ktoré
namieta
najmä
Litovská
republika,
ani
zásah
do
občianstva
Únie a práva
voliť a byť
volený
(článok 20 ods. 2 a článok 22 ZFEÚ),
ktorý
na
pojednávaní
namietla
Spolková
republika
Nemecko.
Aj
tieto
žalobné
dôvody
teda
treba
vyhlásiť
za
neprípustné.
44.      Naopak, v rozsahu, v akom
Parlament,
Česká
republika a Litovská
republika
namietajú
porušenie
práva
na
účinný
prostriedok
nápravy,
zakotveného v článku 47
Charty,
je
táto
výhrada
prípustná,
keďže
je
uvedená
na
podporu
návrhov a výhrad
Komisie.
Takéto
porušenie
je
totiž
výslovne
uvedené v prvom
bode
žalobných
návrhov
(pozri bod 33
vyššie) a je
predmetom
výhrady
založenej
na
porušení
služobného
tajomstva
medzi
advokátom a jeho
klientom
(článok 7 v spojení s článkom 47
Charty).
B.      O námietkach založených na nedostatku právomoci Únie a Súdneho dvora
45.      Maďarsko
spochybňuje
všetky
žalobné
dôvody a výhrady
Komisie
najmä z hľadiska
svojej
národnej
identity a národnej
bezpečnosti v zmysle článku 4 ods. 2 ZEÚ,
ako
aj
svojej
výlučnej
právomoci
prijímať
právne
predpisy
na
ochranu
svojej
suverenity. Z toho
vyplýva,
že
sporný
zákon
nepatrí
do
pôsobnosti
práva
Únie
ani
do
jej
právomoci.
Podľa
Maďarska
sa
totiž
ochranné
opatrenia
prijaté
podľa
tohto
zákona
vzťahujú
len
na
činnosti
dotknutých
osôb
alebo
organizácií,
ktoré
môžu
ohroziť
alebo
narušiť
jeho
suverenitu, a nie
na
ich
hospodárske
činnosti,
ktoré
môžu
oprávnene
vykonávať v súlade
so
základnými
slobodami
alebo
príslušným
sekundárnym
právom
Únie.
46.      Po
prvé
posúdim
hlavné
tvrdenie
Maďarska,
že
jeho
suverenita
požíva
širokú
ochranu
pred
zásahmi
Únie
okrem
iného
na
základe článku 4 ods. 2 ZEÚ.
Podľa
tohto
ustanovenia
sú
vnútroštátne
predpisy,
ktoré
majú
chrániť
suverenitu
členských
štátov,
vyňaté
nielen z preskúmania
orgánmi,
ale
aj z uplatňovania
pravidiel
Únie
(časť
1).
Po
druhé
preskúmam,
či v súlade s výhradami
Komisie
predovšetkým § 3,
6,
7 a 12
sporného
zákona
(ďalej
len
„sporné
ustanovenia“),
ktoré
sa
týkajú
činností,
ktoré
môžu
podliehať
právomociam
Úradu v oblasti
vyšetrovania,
hodnotenia a zverejňovania,
sú
spôsobilé
ovplyvniť
uplatňovanie
právnych
predpisov
Únie
(časť
2).
Po
tretie
preskúmam
prípadnú
predčasnosť
tejto
žaloby
(časť
3).
1.      O námietke založenej na nedostatku právomoci Únie v oblasti predpisov chrániacich národnú suverenitu
47.      Článok 4 ods. 2 ZEÚ stanovuje,
že
Únia
rešpektuje
okrem
iného
národnú
identitu a národnú
bezpečnosť
členských
štátov.
48.      Keďže
tieto
prvky
tvoria
neoddeliteľnú
súčasť
národnej
suverenity,
Maďarsko z toho v podstate
na
jednej
strane
vyvodzuje,
že
toto
ustanovenie
chráni
členské
štáty
pred
zasahovaním
Únie
do
ich
suverenity
tým,
že
obmedzuje
výkon
jej
právomocí.
Na
druhej
strane
sa
domnieva,
že
podľa článkov 4 a 5 ZEÚ (ktoré
stanovujú
najmä
zásady
prenesenia
právomocí a subsidiarity)
majú
členské
štáty
výlučnú
právomoc
prijímať
legislatívu
na
ochranu
svojej
národnej
suverenity.
49.      Zdá
sa
mi
však
jasné,
že
členský
štát
sa
nemôže
vyhnúť
uplatňovaniu a dodržiavaniu
práva
Únie
len
tým,
že
sa
bude
odvolávať
na článok 4 ods. 2 ZEÚ na
účely
ochrany
svojej
národnej
identity,
bezpečnosti
alebo
suverenity.(20) Ešte
viac
to
platí,
ak
ochranné
opatrenia,
ktoré
prijal,
môžu
zasahovať
do
uplatňovania
právnych
predpisov
Únie,
ktoré
boli
prijaté
na
základe
právomoci
prenesenej
na
Úniu,
aj
keď
len
spoločnej.
50.      V prejednávanej
veci,
ako
tvrdí
Komisia,
však
sporné
ustanovenia a opatrenia,
ktoré
môžu
byť
na
ich
základe
prijaté,
sú
spôsobilé
porušovať
viacero
právnych
predpisov
Únie,
na
prijatie
ktorých
právomoc
prenesená
na
Úniu
vyplýva
okrem
iného z článkov 53 a 62 ZFEÚ (smernice
na
koordináciu
právnych
predpisov o slobode
usadiť
sa a slobode
poskytovať
služby), článku 115 ZFEÚ (aproximácia
právnych
predpisov,
ktoré
majú
priamy
vplyv
na
vznik
alebo
fungovanie
vnútorného
trhu) a článku 16 ZFEÚ (ochrana
osobných
údajov).
51.      V tomto
ohľade
Maďarsko
nemôže
platne
tvrdiť,
že
sporný
zákon
sa
vzťahuje
len
na
tie
činnosti,
ktoré
majú
za
cieľ
ohroziť
národnú
suverenitu, a preto
sú
činnosti
chránené
právom
Únie a priori
vylúčené z pôsobnosti
tohto
zákona.
Úrad
totiž
môže
zistiť
existenciu
takéhoto
údajne
nelegitímneho
cieľa
danej
činnosti
až
na
konci
svojho
vyšetrovania.
Nie
je
teda
schopný
zabrániť
tomu,
aby
sa
začalo
vyšetrovanie
aj
vo
vzťahu k hospodárskym
činnostiam,
ktoré
patria
do
pôsobnosti
výkonu
základných
slobôd.
Platí
to
tým
viac,
že
sa
od
začiatku
nedá
jasne
rozlíšiť
medzi
zákonnými a nezákonnými
činnosťami v tomto
zmysle,
najmä
ak
sú
súčasťou
nedeliteľného
celkového
konania.
52.      Rozlišovanie
medzi
činnosťami
sledujúcimi
nelegitímne
ciele v zmysle
sporného
zákona a činnosťami
chránenými
základnými
slobodami
Únie,
ktoré
presadzuje
Maďarsko,
je
preto v praxi
nemožné.
53.      Námietku
nedostatku
právomoci
založenú
na článku 4 ods. 2 ZEÚ treba
preto
zamietnuť
ako
nedôvodnú.
2.      O námietke nedostatku právomoci založenej na neexistencii vplyvu na uplatňovanie práva Únie
54.      Maďarsko
sa
domnieva,
že
sporné
ustanovenia a opatrenia
prijaté
na
ich
základe
nemôžu
obmedzovať
základné
slobody
ani
ovplyvniť
uplatňovanie
právnych
predpisov
Únie.
Na
jednej
strane
tieto
ustanovenia a opatrenia
nie
sú
určené
na
úpravu
hospodárskych
činností
subjektov
na
trhu,
ale
len
na
ochranu
národnej
suverenity
pred
nelegitímnym
zahraničným
zasahovaním.(21) Na
druhej
strane,
keďže
dotknuté
opatrenia
nie
sú
právne
záväzné a nie
sú s nimi
spojené
sankcie,
nie
sú
spôsobilé
negatívne
ovplyvňovať
jednotlivcov
alebo
porušovať
ich
práva
zaručené
právnym
poriadkom
Únie.
55.      Domnievam
sa,
že
takejto
námietke
nemožno
vyhovieť.
56.      Je
pravda,
že
najmä
pojmy
činnosti v oblasti
zastupovania
záujmov,
činnosti
zamerané
na
manipuláciu s informáciami a šírenie
dezinformácií a činnosti
zamerané
na
ovplyvňovanie
demokratickej
diskusie a štátnych a spoločenských
rozhodovacích
procesov v zmysle § 3
sporného
zákona,
ako
aj
právomoci
Úradu
podľa § 6,
7,
8 a 12
tohto
zákona
sa
na
prvý
pohľad
vzťahujú
na
politické, a nie
na
hospodárske
činnosti.
57.      Tieto
ustanovenia
sú
však
spôsobilé
ovplyvniť
vykonávanie
cezhraničných
hospodárskych
činností
patriacich
do
pôsobnosti
základných
slobôd.
58.      Je
to
spôsobené
najmä
neurčitou
povahou
pojmov
„činnosti“
vykonávané v mene
iného
štátu,
ako
aj
zahraničných
orgánov
alebo
organizácií a fyzických
osôb,
ktoré
môže
Úrad
vyšetrovať,
uvedených v § 3
sporného
zákona.
Úrad
má
širokú
diskrečnú
právomoc
pri
začatí
vyšetrovania v tomto
smere,
pričom
výkon
tejto
právomoci
nepodlieha
administratívnemu
alebo
súdnemu
preskúmaniu.(22) Podľa § 7 a 8
tohto
zákona
je
Úrad
oprávnený
prijímať
vyšetrovacie
opatrenia
voči
mnohým
organizáciám a osobám,
ktorých
rôzne
činnosti
vrátane
hospodárskych
môžu
ovplyvniť
alebo
ohroziť
suverenitu
Maďarska.
Tieto
organizácie
alebo
jednotlivci
totiž
môžu
pôsobiť v rôznych
odvetviach,
najmä v oblasti
médií,
informácií a komunikácie,
ktoré
sa
aspoň
čiastočne
riadia
právom
Únie.
59.      Údajnými
„činnosťami
zameranými
na
manipuláciu s informáciami a šírenie
dezinformácií“ v zmysle § 3 písm. a)
bodu
ab)
sporného
zákona
tak
môžu
byť
činnosti
poskytovateľov
informačných
alebo
komunikačných
služieb
za
odplatu,
akými
sú
vzdelávacie,
kultúrne,
audiovizuálne
alebo
mediálne
služby
poskytované
za
odmenu, a teda
môžu
mať
hospodársku
povahu.(23) Rovnako
každé
zaujatie
stanoviska,
komunikácia
alebo
poskytovanie
informácií
za
odmenu s cieľom
prispieť k verejnej
diskusii o otázkach
všeobecného
záujmu
alebo v rámci
verejného
fóra,
pokiaľ
súvisia s demokratickou
diskusiou,
štátnymi a spoločenskými
rozhodovacími
procesmi
alebo
voľbami,
môžu
byť
považované
za
činnosť
uvedenú v § 3 písm. a)
bode
ac), § 3 písm. b)
alebo § 3 písm. c)
tohto
zákona
(„činnosti
zamerané
na
ovplyvňovanie
demokratickej
diskusie a štátnych a spoločenských
rozhodovacích
procesov“ a „činnosti
financované
zo
zahraničných
zdrojov“,
ktoré
môžu
„ovplyvniť
výsledky
volieb“
alebo
sú
zamerané
na
„ovplyvňovanie
vôle
voličov“).(24)
60.      Vzhľadom
na
svoje
široké
chápanie
teda
„činnosti“
vykonávané v mene
iného
štátu,
ako
aj
zahraničných
orgánov
alebo
organizácií a fyzických
osôb v zmysle § 3
sporného
zákona
môžu
nevyhnutne
zahŕňať
cezhraničné
hospodárske
transakcie.
61.      Preto
sú
sporné
ustanovenia
spôsobilé
ovplyvniť
výkon
základných
slobôd.
62.      V dôsledku
toho
treba
zamietnuť
tvrdenie
Maďarska,
podľa
ktorého
sporný
zákon
nepatrí
do
pôsobnosti
základných
slobôd,
lebo
sa
len
usiluje
chrániť
národnú
suverenitu
pred
inými
než
hospodárskymi
činnosťami.
3.      O údajnej predčasnosti žaloby v dôsledku nedostatočného právneho účinku
63.      Navyše
Maďarsko
nemôže
tvrdiť,
že
sporný
zákon a najmä
postupy a úkony
Úradu
nie
sú
spôsobilé
vyvolať
záväzné
právne
účinky,
ktoré
môžu
zasahovať
do
základných
slobôd
chránených
právom
Únie,
alebo
že
tieto
účinky
sú
len
zanedbateľné a náhodné.(25) Vyšetrovacie
právomoci
Úradu a zodpovedajúca
povinnosť
spolupráce
dotknutých
hospodárskych
subjektov
sú
totiž
určené
práve
na
monitorovanie a reguláciu
ich
správania.
64.      V tomto
ohľade
treba
zdôrazniť,
že
vyšetrovacie
opatrenia
upravené v § 7 a 8
sporného
zákona
sú
právne
záväzné
pre
dotknuté
organizácie a osoby,
najmä
pre
tie,
ktoré
sú
predmetom
vyšetrovania.
To
stačí
na
konštatovanie,
že
tieto
opatrenia
môžu
porušovať
základné
slobody,(26) pričom
sporná
právna
úprava
nemusí
stanovovať
sankcie v prípade
nesplnenia
povinností,
ktoré z nej
vyplývajú. Z týchto
dôvodov
na
rozdiel
od
tvrdení
Maďarska
právomoci a postupy
Úradu
nie
sú
porovnateľné s právomocami
európskeho
ombudsmana
podľa článku 228 ZFEÚ,
ale
skôr s právomocami
Európskeho
úradu
pre
boj
proti
podvodom
(OLAF)
podľa
nariadenia
(EÚ,
Euratom) č. 883/2013.(27) Vyšetrovanie
európskeho
ombudsmana
sa
totiž
týka
iba
prípadov
nesprávneho
úradného
postupu
inštitúcií,
orgánov,
úradov
alebo
agentúr
Únie(28) a nezahŕňa
prijatie
právne
záväzných
vyšetrovacích
opatrení
voči
jednotlivcom.
65.      Vzhľadom
na
predchádzajúce
úvahy
nemôže
Maďarsko
namietať
ani
údajnú
predčasnosť
tejto
žaloby.
66.      Pokiaľ
nesplnenie
povinnosti
spočíva v prijatí
právnej
úpravy,
ktorej
existencia a uplatňovanie
nie
sú
spochybňované,
môže
si
Komisia
splniť
dôkazné
bremeno
preukázaním
jeho
existencie
prostredníctvom
právnej
analýzy
dotknutých
legislatívnych
ustanovení.(29) Táto
analýza
vykonaná
Komisiu
je
predmetom
preskúmania
žaloby
vo
veci
samej,
ktoré
nasleduje.
67.      Preto
musia
byť
námietky
nedostatku
právomoci
zamietnuté.
C.      O veci samej
68.      V rámci
prvého
žalobného
dôvodu
Komisia
podporovaná
vedľajšími
účastníkmi
konania
tvrdí,
že
požiadavky
upravené
spornými
ustanoveniami
sú v rozpore
okrem
iného
so
zásadami
nediskriminácie a proporcionality
(články 14,
16 a 19
smernice o službách),
ako
aj
so
zásadou
krajiny
pôvodu
(článok 3 ods. 2
smernice o elektronickom
obchode).
1.      Porušenie slobody poskytovať služby zaručenej článkom 16 smernice o službách
a)      Pôsobnosť
69.      Podľa článku 4 bodu 1 v spojení s článkom 2 ods. 1
sa
smernica o službách
uplatňuje
na
každú
samostatne
zárobkovú
hospodársku
činnosť,
ktorú
obyčajne
poskytuje
za
odplatu
poskytovateľ
usadený v členskom
štáte.
70.      Keďže v spornom
zákone
nie
je
jasne a presne
vymedzená
povaha
činností,
ktoré
môžu
byť
predmetom
vyšetrovania
(pozri body 58 a 59
vyššie),
Úrad
by
mohol
vyšetrovať
činnosti
poskytovateľov
poradenských
služieb,
služieb v oblasti
zastupovania
záujmov,
lobingových služieb,
služieb v oblasti
vzťahov s verejnosťou,
mediálnych
služieb
(vrátane
investigatívnych),
reklamných,
vzdelávacích
alebo
kultúrnych
služieb,
ktorí
obyčajne
ponúkajú
svoje
služby
za
odplatu.
71.      Samotná
skutočnosť,
že § 3
sporného
zákona
sa
uplatňuje
na
určité
bezodplatné
činnosti
vrátane
činností
neziskových
organizácií,
na
ktoré
sa
nevzťahuje
kvalifikácia
poskytovania
služieb,
neznamená,
že
všetky
sporné
ustanovenia
sú
vylúčené z pôsobnosti
smernice o službách.(30)
72.      Činnosti
uvedené v § 3
sporného
zákona
teda
môžu
patriť
do
pôsobnosti článku 16 ods. 1
prvého
pododseku v spojení s článkom 2 ods. 1 a článkom 4 bodom 1 smernice o službách.
b)      Požiadavky zavedené sporným zákonom
73.      Článok 16 ods. 1
tretí
pododsek
smernice o službách
zakazuje
ukladanie
diskriminačných a neprimeraných
požiadaviek
poskytovateľom
služieb z iných
členských
štátov.
74.      Podľa článku 4 bodu 7 tejto
smernice
sú
takéto
požiadavky
definované
ako
„akákoľvek
povinnosť,
zákaz,
podmienka
alebo
obmedzenie
ustanovené v zákonoch,
iných
právnych
predpisoch a správnych
opatreniach
členských
štátov“.
75.      Povinnosť
spolupráce
uloženú
vyšetrovaným
osobám
alebo
organizáciám v súlade s § 7 v spojení s § 8,
11 a 12
sporného
zákona
treba
považovať
za
požiadavku v tomto
zmysle.
76.      Podľa § 7 ods. 3
sporného
zákona
totiž
„organizácia“
alebo
„osoba“,
ktorú
Úrad
požiada o informácie,
je
povinná
vyhovieť
tejto
žiadosti v stanovenej
lehote, v dôsledku
čoho
sú
výslovne
označené
ako
„osoby
povinné
spolupracovať“.
Na
rozdiel
od
tvrdení
Maďarska
takáto
povinnosť
poskytnúť
Úradu
informácie
predstavuje
požiadavku,(31) aj
keď
jej
nesplnenie
nevedie k bezprostredným
nepriaznivým
právnym
dôsledkom
alebo
sankciám.(32)
77.      V rámci
svojej
povinnosti
spolupráce
sú
právnické
alebo
fyzické
osoby
podľa § 8 ods. 1 písm. a)
sporného
zákona
povinné
predložiť
Úradu
na
preskúmanie
nielen
všetky
údaje
súvisiace s predmetom
vyšetrovania,
ale
aj
všetky
dotknuté
dokumenty
vrátane
dokumentov
uložených
na
elektronických
nosičoch
údajov,
ako
aj
poskytnúť
ich
kópie.
Rovnako
podľa § 8 ods. 1 písm. b)
tohto
zákona
je
Úrad
oprávnený
„vyžiadať
si
písomné a ústne
vysvetlenia
od…
akéhokoľvek
zamestnanca
organizácie“,
ktorá
je
predmetom
vyšetrovania.
Okrem
toho
podľa § 8 ods. 1 písm. c)
uvedeného
zákona
si
môže
Úrad
vyžiadať
také
vysvetlenia
„od
akejkoľvek
organizácie
alebo
osoby
súvisiacej s predmetom
vyšetrovania“, t. j. od
tretích
organizácií
alebo
osôb, a rovnako
si
od
nich
môže
vyžiadať
„kópie
údajov a dokumentov
súvisiacich s predmetom
vyšetrovania
vrátane
dokumentov
uložených
na
elektronických
nosičoch
údajov“.
78.      Okrem
toho
nedostatočná
spolupráca
zo
strany
organizácie,
od
ktorej
si
Úrad
vyžiada
informácie,
môže
podľa § 7 ods. 3 a § 8 ods. 1
sporného
zákona
viesť
predsedu
Úradu k tomu,
aby
sa v súlade s § 12 písm. a)
tohto
zákona
obrátil
na
parlamentný
výbor
pre
národnú
bezpečnosť
so
žiadosťou o vypočutie
„zástupcu
vyšetrovanej
organizácie“.
Výslednú
povinnosť
dostaviť
sa
pred
tento
výbor
treba
tiež
považovať
za
požiadavku
(„podmienka
alebo
obmedzenie“) v zmysle článku 4 bodu 7 smernice o službách vzhľadom
na
právomoci
uvedeného
výboru.(33)
79.      Navyše
samotná
možnosť
postúpiť
vec
parlamentnému
výboru
pre
národnú
bezpečnosť
môže
povzbudiť
dotknutú
organizáciu k tomu,
aby
si
splnila
povinnosť
spolupracovať s Úradom.
To
isté
platí
aj
pre
možné
uplatnenie
právomoci
Úradu
zaznamenať
neodôvodnené
odmietnutie
alebo
oneskorenie
spolupráce a osobitne
ho
spomenúť
vo
svojej
ročnej
správe v súlade s § 7 ods. 4
tohto
zákona,
takže
organizácia
môže
uprednostniť
spoluprácu,
aby
sa
vyhla
tomu,
že
jej
bude
verejne
vytknutý
nedostatok
spolupráce.
80.      Nakoniec § 11
sporného
zákona
oprávňuje
Úrad
zaslať
skutočnosti a informácie
získané
prostredníctvom
jeho
vyšetrovacích
právomocí
príslušným
orgánom,
ak
sa
domnieva,
že
také
skutočnosti
alebo
informácie
môžu
viesť
okrem
iného k začatiu
priestupkového
konania
alebo
trestného
konania.
Možnosť
byť
vyšetrovaný
Úradom
na
základe
služobných
aktivít,
ktoré
by
mohli
byť
považované
za
hrozbu
pre
maďarskú
suverenitu, a možnosť
zaslania
zhromaždených
dôkazov
príslušnému
orgánu
oprávnenému
začať
represívne
konanie,
však
tiež
predstavuje
požiadavku
(„podmienka
alebo
obmedzenie“) v zmysle článku 4 bodu 7 smernice o službách.
Taká
požiadavka
je
totiž
spôsobilá
odradiť
poskytovateľa
od
poskytovania
služieb v Maďarsku.
To
isté
platí
pre
zverejňovanie
výsledkov
vyšetrovania
Úradu
vrátane
ročnej
správy v súlade s § 6 ods. 1 a 3
sporného
zákona, v dôsledku
čoho
je
poskytovateľ
služieb
vystavený
výhradám v tomto
zmysle.
81.      V dôsledku
toho
právomoci
Úradu
podľa § 7 v spojení s § 8,
11 a 12
sporného
zákona a zodpovedajúcu
povinnosť
spolupráce
uloženú
vyšetrovaným
osobám
alebo
organizáciám
treba
považovať
za
požiadavky v zmysle článku 16 ods. 1
tretieho
pododseku v spojení s článkom 4 bodom 7 smernice o službách.
Tieto
požiadavky
sú
spôsobilé
obmedziť
alebo
znížiť
príťažlivosť
činností
poskytovateľa
usadeného v inom
členskom
štáte,
kde v súlade
so
zákonom
poskytuje
obdobné
služby.
c)      Požiadavky zavedené sporným zákonom nepredstavujú všeobecné administratívne obmedzenia
82.      V tejto
súvislosti
Maďarsko
namieta,
že
sporné
ustanovenia
konkrétne
neupravujú
činnosť v oblasti
služieb
ani
ich
vykonávanie,
ani
neukladajú
požiadavky
týkajúce
sa
prístupu k takejto
činnosti,
ale
vzťahujú
sa
len
na
správanie,
ktoré
môže
narušiť
národnú
suverenitu.
83.      Podľa
odôvodnenia
9
smernice o službách sa
táto
smernica
predovšetkým
„uplatňuje
len
na
požiadavky,
ktoré
majú
vplyv
na
prístup k činnostiam v oblasti
služieb
alebo
na
ich
výkon“. Z tohto
dôvodu
„sa
neuplatňuje
na
požiadavky…,
ktoré
konkrétne
neupravujú
alebo
neovplyvňujú
činnosti v oblasti
služieb,
ale
ktoré
musia
poskytovatelia
dodržiavať
počas
vykonávania
svojej
hospodárskej
činnosti
rovnako,
ako
iné
súkromné
osoby“.
Táto
úvaha
potvrdzuje,
že
táto
smernica
nemá
za
cieľ
odstrániť
všeobecné
administratívne
obmedzenia,
ktoré
sa
vzťahujú
na
všetkých
jednotlivcov
vrátane
tých,
ktorí
nevykonávajú
hospodársku
činnosť.
Inými
slovami,
také
všeobecné
administratívne
obmedzenie
nemožno
pokladať
za
požiadavku v zmysle článku 4 bodu 7 uvedenej
smernice.(34)
84.      Domnievam
sa
však,
že
požiadavky
zavedené
spornými
ustanoveniami
nemajú
povahu
takých
všeobecných
administratívnych
obmedzení,
ktoré
ovplyvňujú
poskytovateľov
služieb
rovnakým
spôsobom
ako
každú
inú
súkromnú
osobu.
Je
pravda,
že
sporný
zákon
nešpecifikuje
väčšinu
dotknutých
činností,
ale
poníma
ich
všeobecne,
najmä z hľadiska
ich
predpokladaných
škodlivých
dôsledkov
pre
národnú
suverenitu.
Pri
všetkých
činnostiach
uvedených v jeho § 3
je
však
pravdepodobnejšie,
že
vyvolajú
takéto
dôsledky,
ak
tieto
činnosti
vykonávajú
osoby
alebo
organizácie,
ktoré
neustále
pôsobia v odvetví
služieb
vrátane
odvetvia
informácií a komunikácie.
Pri
postojoch,
ktoré
zaujme
jednotlivec
napríklad
na
sociálnych
sieťach,
aj
keby
boli
opakované
alebo
pravidelné,
je
totiž
nižšia
pravdepodobnosť,
že
povedú k takýmto
dôsledkom.
85.      Platí
to
pre
„činnosti
zamerané
na
manipuláciu s informáciami a šírenie
dezinformácií“ a „činnosti
zamerané
na
ovplyvňovanie
demokratickej
diskusie a štátnych a spoločenských
rozhodovacích
procesov“
uvedené v § 3 písm. a)
bodoch
ab) a ac) sporného
zákona. V tomto
ohľade
má
poskytovateľ
informačných a komunikačných
služieb
vo
všeobecnosti
širšie
vysielacie
kapacity a publikum
než
jednotlivec.
Platí
to
najmä
pri
výskume a zverejneniach
poskytovateľov
investigatívnych
mediálnych
služieb s cieľom
odhaliť a kritizovať
prípady
nesprávneho
úradného
postupu,
netransparentnosti
alebo
korupcie v politických
alebo
štátnych
kruhoch.
Vzhľadom
na
širokú
diskrečnú
právomoc
Úradu
je
pri
takomto
výskume a zverejneniach
vyššie
riziko,
že
budú
klasifikované
ako
činy
ohrozujúce
alebo
narúšajúce
suverenitu.(35)
86.      Okrem
toho
pri
činnostiach
patriacich
do
pôsobnosti § 3 písm. b) a c)
sporného
zákona
(„činnosti
financované
zo
zahraničných
zdrojov“,
ktoré
môžu
„ovplyvniť
výsledky
volieb“
alebo
sú
zamerané
„na
ovplyvňovanie
vôle
voličov“)
ide
len o činnosti
„organizácií“ s vylúčením
jednotlivcov.
Rovnako v prípade
„činností v oblasti
zastupovania
záujmov“,
na
ktoré
sa
vzťahuje § 3 písm. a)
bod
aa)
tohto
zákona,
ide
predovšetkým o činnosti
združení,
či
dokonca
„organizácií
zastupujúcich
profesijné
záujmy“, a nie o činnosti
súkromnej
osoby.
87.      Hoci
teda
nie
je
vylúčené,
že
sporný
zákon
ovplyvní
aj
súkromné
osoby,
požiadavky
zavedené
spornými
ustanoveniami,
konkrétne
právomoci
Úradu v oblasti
vyšetrovania a zverejňovania,
sa
primárne
vzťahujú
na
organizácie
vrátane
hospodárskych
subjektov
pôsobiacich v sektore
služieb.(36)
88.      Tieto
požiadavky
teda
nepredstavujú
všeobecné
administratívne
obmedzenia
povolené článkom 16 ods. 1
tretím
pododsekom v spojení s odôvodnením
9
smernice o službách.
89.      Preto
je
potrebné
preskúmať,
či
sú
tieto
požiadavky
nediskriminačné a primerané v zmysle článku 16 ods. 1
tretieho
pododseku písm. a)
až
c)
tejto
smernice.
d)      Nediskriminácia, nevyhnutnosť a proporcionalita
1)      O existencii priamej alebo nepriamej diskriminácie [článok 16 ods. 1 tretí pododsek písm. a) smernice o službách]
90.      Podľa článku 16 ods. 1
tretieho
pododseku písm. a)
smernice o službách
členské
štáty
nesmú
podmieniť
prístup k činnosti v oblasti
služieb
alebo
jej
vykonávanie
na
svojom
území
splnením
požiadaviek,
ktoré
sú
priamo
alebo
nepriamo
diskriminujúce s ohľadom na štátnu
príslušnosť.
91.      Podľa
Komisie
sú
sporné
ustanovenia
buď
otvorene,
alebo
nepriamo
diskriminačné
na
základe
štátnej
príslušnosti.
Maďarsko
namieta,
že
Úrad
môže
viesť
vyšetrovanie
len
vtedy,
ak
daná
činnosť
ohrozuje
alebo
poškodzuje
jeho
suverenitu,
pričom
táto
podmienka
platí
bez
ohľadu
na
miesto
usadenia
dotknutého
poskytovateľa
služieb.
92.      Podľa
môjho
názoru
nie
je
možné
konštatovať
priamu
diskrimináciu.
93.      Ustanovenia § 3 písm. a)
až c)
sporného
zákona
sa
totiž
vzťahujú
na
činnosti
„vykonávané v mene
iného
štátu“ či
dokonca
„financované
zo
zahraničných
zdrojov“, a to
aj
inými
členskými
štátmi.
Zákon
tak
priamo
nerozlišuje
medzi
týmito
činnosťami
na
základe
kritéria
štátnej
príslušnosti
osoby
alebo
miesta
usadenia
organizácie,
ktorá
ich
vykonáva.
Vzťahuje
sa
teda
aj
na
činnosť
maďarských
štátnych
príslušníkov
alebo
organizácií
usadených v Maďarsku,
pokiaľ
konajú
„v mene
iného
štátu“
alebo
sú
financované
zo
zahraničných
zdrojov
vrátane
iného
členského
štátu.
94.      Preto
je
potrebné
preskúmať
existenciu
nepriamej
diskriminácie.
95.      Podľa
ustálenej
judikatúry
Súdneho
dvora
ustanovenie
vnútroštátneho
práva
treba
považovať
za
nepriamo
diskriminačné,
ak
je
svojou
povahou
spôsobilé
viac
ovplyvniť
štátnych
príslušníkov
iných
členských
štátov
[alebo
podľa článku 16 ods. 1
tretieho
pododseku písm. a)
smernice o službách
právnické
osoby
usadené v iných
členských
štátoch]
než
domácich
štátnych
príslušníkov
(alebo
právnické
osoby
usadené v hostiteľskom
členskom
štáte), v dôsledku
čoho
hrozí,
že
bude
osobitne
znevýhodňovať
štátnych
príslušníkov
iných
členských
štátov.(37)
96.      Hoci § 3
sporného
zákona
je v dôsledku
svojho
otvoreného
znenia
určený
aj
poskytovateľom
služieb
usadeným v Maďarsku
alebo
maďarským
štátnym
príslušníkom
vykonávajúcim
predovšetkým
činnosti v oblasti
zastupovania
záujmov,
informácií a komunikácie,
tento
zákon
má v súlade s hlavným
cieľom
stanoveným v jeho
preambule
zverejňovať
pokusy o zahraničné
zasahovanie a predchádzať
podobným
pokusom.(38) Ustanovenia § 3 písm. b) a c)
uvedeného
zákona
sa
tak
výslovne
uplatňujú
na
organizácie,
ktorých
činnosti
„financované
zo
zahraničných
zdrojov“
môžu
ovplyvniť
voľby.
Okrem
toho v prípade
každej
činnosti
vykonávanej v mene
„zahraničných
orgánov
alebo
organizácií a fyzických
osôb“ v zmysle § 3 písm. a)
toho
istého
zákona
môže
ísť
okrem
iného o činnosti
zahraničných
poskytovateľov
služieb
vrátane
tých,
ktorí
sú
usadení v iných
členských
štátoch.
Rovnako
je
zrejmé,
že
na
činnosti v oblasti
služieb
vykonávané z iného
členského
štátu
sa
bude
skôr
vzťahovať
pojem
„financované
zo
zahraničných
zdrojov“ v zmysle § 3 písm. b) a c)
sporného
zákona
než
na
poskytovanie
služieb
poskytovateľom
usadeným v Maďarsku.
Dotknutý
zahraničný
poskytovateľ
služieb
je
preto
vystavený
vyššiemu
riziku,
že
bude
predmetom
vyšetrovania
Úradu,
ako
maďarský
poskytovateľ
služieb.
97.      Z toho
vyplýva,
že
sporné
ustanovenia
nepriamo
diskriminujú
poskytovateľov
služieb
usadených v iných
členských
štátoch.
2)      O nevyhnutnosti a existencii dostatočne presného právneho základu [článok 16 ods. 1 tretí pododsek písm. b) smernice o službách]
98.      Vnútroštátne
predpisy
upravujúce
požiadavky v zmysle článku 16 ods. 1
tretieho
pododseku
smernice o službách
musia
byť
nevyhnutné a odôvodnené
dôvodmi
verejného
poriadku
alebo
verejnej
bezpečnosti,
na
ktoré
sa
odvoláva
členský
štát.
Predpokladom
je,
aby
tieto
ustanovenia
boli
formulované
dostatočne
jasne a presne.
Len
za
týchto
podmienok
je
totiž
možné
na
jednej
strane
zaručiť
konzistentné a systematické
uplatňovanie
týchto
predpisov(39) alebo
dokonca
zabrániť
ich
neprimeranému
či
svojvoľnému
uplatňovaniu(40) a na
druhej
strane
overiť,
či
sú
nevyhnutné
na
dosiahnutie
svojho
cieľa.
99.      V prejednávanej
veci
Maďarsko
ako
dôvod
verejného
poriadku
alebo
verejnej
bezpečnosti
uvádza
potrebu
chrániť
vnútorné
demokratické
procesy
pred
nelegitímnym
zahraničným
zasahovaním,
pokiaľ
ide o všetky
činnosti v zmysle § 3
sporného
zákona.
Komisia v podstate
namieta,
že
požiadavky
stanovené
týmto
zákonom
sú
založené
na
neprijateľnej
zásadnej
domnienke,
ktorá
sa
uplatňuje
bez
rozdielu a podľa
ktorej
všetky
tieto
činnosti
sú
spôsobilé
ohroziť
uvedené
procesy.(41)
100. Členský
štát
má
zvrchované
právo
prijať
primerané
opatrenia
na
ochranu
integrity a riadneho
priebehu
volieb a vnútorných
rozhodovacích
procesov,
ktoré
sú
vlastne
neoddeliteľnou
súčasťou
jeho
národnej
identity v zmysle článku 4 ods. 2 ZEÚ.
To
isté
platí
aj
pre
opatrenia
na
zabezpečenie
transparentnosti a obmedzenie
určitých
foriem
zahraničnej
podpory,
najmä
finančnej,
zameranej
na
ovplyvňovanie
týchto
volieb a procesov.
Ide o legitímny
cieľ
verejného,
či
dokonca
naliehavého
záujmu,
ktorý
môže
ospravedlniť
obmedzenie
slobody
poskytovať
služby.(42)
101. Ako
uvádza
Maďarsko,
Súdny
dvor
tak
rozhodol,
že
cieľ
zvýšiť
transparentnosť
finančnej
pomoci
poskytovanej
fyzickým
alebo
právnickým
osobám
môže
predstavovať
naliehavý
dôvod
všeobecného
záujmu v rozsahu, v akom
je
spôsobilý
zlepšiť
informovanosť
občanov v tomto
smere a umožniť
im
efektívnejšiu
účasť
na
verejnej
diskusii.
Je
to
spôsobené
najmä
tým,
že
niektoré
mimovládne
organizácie
vzhľadom
na
ciele,
ktoré
sledujú, a prostriedky,
ktoré
majú k dispozícii,
pravdepodobne
budú
mať
významný
vplyv
na
verejný
život a na
verejnú
diskusiu.(43)
102. Ustanovenia § 3
sporného
zákona
však
vo
všeobecnosti
široko
zahŕňajú
„činnosti“
vykonávané v mene
iného
štátu,
ako
aj
zahraničných
orgánov
alebo
organizácií a fyzických
osôb,
ak
sú
spôsobilé
zasiahnuť
alebo
ohroziť
suverenitu,
ako
aj
subjekty,
ktoré
ich
vykonávajú, t. j. „organizácie“ a „osoby“,
ktoré
môže
Úrad
vyšetrovať.
Do
jeho
pôsobnosti
patria
„činnosti v oblasti
zastupovania
záujmov“,
„činnosti
zamerané
na
manipuláciu s informáciami a šírenie
dezinformácií“,
„činnosti
zamerané
na
ovplyvňovanie
demokratickej
diskusie a štátnych a spoločenských
rozhodovacích
procesov“,
„činnosti,
ktoré
majú
ovplyvniť
rozhodovací
proces
osôb
vykonávajúcich
verejnú
moc“,
„činnosti
financované
zo
zahraničných
zdrojov[,
ktoré]
môžu
ovplyvniť
výsledky
volieb“,
ako
aj
činnosti,
„ktoré
využívajú
zahraničné
financovanie
na
ovplyvňovanie
vôle
voličov“,
všetky
„vykonávané v mene
iného
štátu,
ako
aj
zahraničných
orgánov
alebo
organizácií a fyzických
osôb“.
103. Navyše § 3
sporného
zákona
zaobchádza
rovnako s organizáciami a jednotlivcami z Únie,
ktorí
využívajú
slobodu
služieb, a s organizáciami a jednotlivcami z tretích
krajín.
Tak
preambula
tohto
zákona,(44) ako
aj
rôzne
správy a komuniké
Úradu,
čiastočne
vložené
do
spisu
na
Súdnom
dvore
alebo
spomenuté v písomnostiach
účastníkov
konania
na
pojednávaní,
teda
informujú o existencii
údajne
nelegitímneho
zasahovania a finančnej
podpory
zo
strany
zahraničných
aktérov
bez
ohľadu
na
ich
pôvod
alebo
miesto
ich
usadenia.
Týka
sa
to
činnosti
medzinárodných
organizácií,
akou
je
Transparency International,(45) a činnosti
Spojených
štátov
prostredníctvom
mediálnej
nadácie a investigatívneho
portálu,
ktoré
sú
usadené v EÚ.(46) Rovnako
sa
to
týka
správania
členských
štátov
Únie
alebo
Európskeho
hospodárskeho
priestoru
(EHP),
akým
je
Nórske
kráľovstvo,
alebo
dokonca
samotnej
Únie,
najmä v kontexte
podpory
spolufinancovanej
zo
štrukturálnych
fondov
Únie v prospech
mimovládnych
organizácií v Maďarsku.(47) Tento
zákon,
ako
sa
uplatňuje
dnes,
teda
nezohľadňuje
potrebu
dodržiavať
slobodu
poskytovania
služieb a dokonca
ani
právo
Únie
vo
všeobecnosti.
104. Navyše
pojem
narušenie
alebo
ohrozenie
suverenity
Maďarska
uvedený v § 3 písm. a)
in
fine sporného
zákona
je
mimoriadne
nejasný a dáva
Úradu
širokú
diskrečnú
právomoc.
Táto
diskrečná
právomoc
je
posilnená
rozhodnutím
Alkotmánybíróság (Ústavný
súd,
Maďarsko),
na
ktoré
odkazuje
Maďarsko a ktorým
bol
potvrdený
súlad
tohto
zákona s ústavou. V tomto
rozhodnutí
sa
tento
súd
nielenže
nevyjadril k rozsahu
alebo
účelom
činností
uvedených v § 3
zákona,
ale
tiež
pripísal
pojmu
národná
suverenita
komplexnú
politickú a právnu
povahu.(48) Nakoniec
napriek
tejto
širokej
diskrečnej
právomoci
uplatňovanie
uvedeného
zákona
Úradom
nepodlieha
administratívnemu
ani
súdnemu
preskúmaniu.(49)
105. Z toho
vyplýva,
že
sporný
zákon
má
príliš
širokú
vecnú a osobnú
pôsobnosť,
pričom
Úradu
udeľuje
širokú
diskrečnú
právomoc,
ktorá
nesie
značné
riziko
svojvoľnosti
pri
jej
uplatňovaní
na
účely
ochrany
národnej
suverenity.
106. Preto
vzhľadom
na
ich
veľmi
širokú
pôsobnosť
nie
je
isté,
či
je v prípade
ustanovení
sporného
zákona
možné
konzistentné a systematické
uplatňovanie,
ktoré
by
bolo v súlade s právom
Únie.
Ich
uplatňovanie
na
základe
voľnej
úvahy
predstavuje
skôr
zvýšené
riziko
uvalenia
nevhodných
alebo
neprimeraných
obmedzení
na
výkon
slobody
poskytovať
služby
zaručenej v článku 16
smernice o službách.
3)      O proporcionalite [článok 16 ods. 1 tretí pododsek písm. c) smernice o službách]
107. Treba
preskúmať,
či
požiadavky
stanovené
sporným
zákonom
spĺňajú
kritérium
proporcionality
vzhľadom
na
sledovaný
cieľ
všeobecného
záujmu
[článok 16 ods. 1
tretí
pododsek písm. c)
smernice o službách].
108. Podľa
zásady
proporcionality
musí
členský
štát
zabezpečiť,
aby
opatrenia,
ktoré
prijal,
boli
vhodné
na
dosiahnutie
legitímnych
cieľov
sledovaných
dotknutou
právnou
úpravou a neprekračovali
hranice
toho,
čo
je
na
dosiahnutie
týchto
cieľov
nevyhnutné,
pričom
ak
je
na
výber
medzi
niekoľkými
vhodnými
opatreniami,
mali
by
sa
použiť
tie
najmenej
obmedzujúce, a uložené
zaťaženie
nesmie
byť
neprimerané
sledovaným
cieľom.(50)
109. Je
potrebné
preskúmať,
či
sú
požiadavky
stanovené
sporným
zákonom,
konkrétne
tie,
ktoré
upravujú
vyšetrovacie
právomoci
Úradu,
vhodnými
[časť
i)],
nevyhnutnými
[časť
ii)] a primeranými
[časť
iii)]
prostriedkami
na
dosiahnutie
sledovaného
legitímneho
cieľa,
ktorým
je
ochrana
vnútorných
demokratických
procesov
pred
nelegitímnym
zahraničným
zasahovaním.
i)      Schopnosť dosiahnuť sledovaný legitímny cieľ
110. Právna
úprava
môže
byť
považovaná
za
vhodnú
na
dosiahnutie
sledovaného
legitímneho
cieľa,
len
ak
zodpovedá
úsiliu o jeho
dosiahnutie
konzistentným a systematickým
spôsobom
(pozri bod 98
vyššie).
Platí
to
len
vtedy,
ak
existuje
skutočné
riziko,
že
správanie,
na
ktoré
sa
táto
právna
úprava
vzťahuje,
ohrozí
uvedený
cieľ.(51)
111. Pri
každej
činnosti v zmysle § 3
sporného
zákona,
ktorú
môže
Úrad
vyšetrovať,
teda
treba
preskúmať,
či a do
akej
miery
môže
ohroziť
cieľ
spočívajúci v ochrane
vnútorných
demokratických
procesov.
Na
tento
účel
je
potrebné
jasne
rozlišovať
medzi
jednotlivými
činnosťami,
ktoré
môžu
byť
predmetom
vyšetrovania
alebo
obmedzujúcich
opatrení
Úradu. Nie
je
však
potrebné
skúmať
činnosti
organizácií
„financované
zo
zahraničných
zdrojov“ v zmysle § 3 písm. b) a c)
sporného
zákona v rozsahu, v akom
majú
za
cieľ
priamo
alebo
nepriamo
financovať
maďarské
politické
strany
alebo
ich
kandidátov
vo
voľbách
(pozri body 22 a 23
vyššie).(52) Komisia
totiž
nespochybňuje
súlad s právom
Únie v prípade
požiadaviek,
ktoré
majú
za
cieľ
zabrániť,
odhaliť,
zvýšiť
transparentnosť,
zakázať
alebo
trestnoprávne
sankcionovať
takéto
financovanie, a to
aj
keď
sa
uskutočňuje
prostredníctvom
súkromných
organizácií
alebo
združení,
ako
je
uvedené
vo štvrtom
odseku
preambuly
sporného
zákona.(53) Zohľadňuje
to
skutočnosť,
že
členské
štáty
môžu v zásade
slobodne
chrániť
svoje
voľby a vôľu
voličov
proti
neprimeranému
zahraničnému
zasahovaniu a obmedzovať
alebo
dokonca
zakazovať
financovanie
vnútroštátnych
politických
strán
zo
zahraničia.(54) Keďže
tieto
požiadavky
sú
určené
na
dosiahnutie
cieľov
všeobecného
záujmu,
nie
sú
predmetom
tohto
sporu.
112. Naopak,
je
potrebné
posúdiť,
či
sú
požiadavky
zavedené
spornými
ustanoveniami
upravujúcimi
právomoci
Úradu
vhodné v súvislosti s ďalšími
činnosťami
uvedenými v § 3
sporného
zákona a mimo
vyššie
uvedeného
kontextu.
113. Po
prvé
výkon
právomocí
Úradu
sa v zásade
zdá
byť
spôsobilý
na
ochranu
integrity a riadneho
priebehu
demokratických
diskusií a vnútorných
rozhodovacích
procesov,
keďže
tieto
právomoci
sú
zamerané
na
„činnosti v oblasti
zastupovania
záujmov“ a „činnosti
zamerané
na
ovplyvňovanie“
týchto
diskusií a procesov,
ktoré
sú
vykonávané v mene
iného
štátu,
ako
aj
zahraničných
orgánov
alebo
organizácií a fyzických
osôb v zmysle
§ 3 písm. a)
bodov
aa) a ac)
sporného
zákona.
Na
rozdiel
od
týchto
iných
štátov a týchto
zahraničných
orgánov
alebo
organizácií a fyzických
osôb
sú
to
totiž
predovšetkým
vnútorné
subjekty
príslušného
štátu,
ktoré
majú
určovať
demokratické a rozhodovacie
procesy v rámci
tohto
štátu.
114. To
platí
najmä v súvislosti s vykonávaním
vyšetrovacích
právomocí
Úradu
vo
vzťahu k „činnostiam,
ktoré
majú
ovplyvniť
rozhodovací
proces
osôb
vykonávajúcich
verejnú
moc“, v zmysle
tohto
ustanovenia,
ktoré
sú
rovnocenné
pokusom o korupciu
verejných
činiteľov.
Keďže
boj
proti
korupcii
je
naliehavým
cieľom
verejného
záujmu,
oprávnenie
Úradu
vyšetrovať
pokusy
ovplyvniť
rozhodovanie
osôb
vykonávajúcich
verejnú
moc
je
vhodným
prostriedkom
na
tento
účel.
115. Po
druhé v rozsahu, v akom
sa
činnosti
organizácií
„financovaných
zo
zahraničných
zdrojov“ v zmysle § 3 písm. b) a c)
sporného
zákona nevymykajú
rámcu
tohto
sporu
(pozri bod 111
vyššie,
pokiaľ
ide o financovanie
politických
strán),
vzťahujú
sa
tiež
na
platené
cezhraničné
činnosti
prevádzkovateľov
pôsobiacich v odvetviach
služieb
komunikácie a médií.
Takéto
činnosti v oblasti
služieb
môžu
byť
zamerané
na
šírenie
informácií
vo
všeobecnom
záujme a postojov
politickej
povahy, a to
aj
mimo
volebného
procesu v úzkom
zmysle.
Taká
podpora,
hoci
aj
nefinančná,(55) alebo
financovanie v prospech
týchto
činností
služieb
totiž
môžu
byť
dokonca
dôležité
na
prispievanie k verejnej
diskusii,
podporu
alebo
obhajobu
legitímnych
záujmov
menšinových
skupín,(56) ako
aj
na
to,
aby
mimovládne
organizácie
sledovali
ciele
všeobecného
záujmu,
akým
je
ochrana
životného
prostredia(57) alebo
boj
proti
korupcii.(58) Ak
sa
takéto
činnosti
obmedzujú
na
poskytovanie
informácií
alebo
komunikácie
vo
verejnom
záujme
za
odplatu
alebo
na
verejné
vyjadrovanie
politického
názoru,
nemôžu
predstavovať
hrozbu
pre
demokraciu v Maďarsku.
Naopak,
vzhľadom
na
to,
že
sa v zásade
legitímne
podieľajú
na
demokratických
diskusiách a procesoch,
sú
tieto
činnosti
rovnako
hodné
ochrany
vzhľadom
na
údajný
cieľ.
Nie
je
totiž
vylúčené,
že
takéto
legitímne
príspevky k demokratickým
diskusiám a procesom
budú
diskreditované
len z toho
dôvodu,
že
sú
vykonávané
„v mene
iného
štátu,
ako
aj
zahraničných
orgánov
alebo
organizácií a fyzických
osôb“(59).
Výkon
vyšetrovacích
právomocí
Úradu
voči
nim
sa
preto
nezdá
byť
spôsobilý
chrániť
demokratickú
diskusiu a vnútorné
demokratické
procesy, a dokonca
môže
mať v tejto
súvislosti
kontraproduktívny
účinok.
116. Po
tretie
výkon
vyšetrovacích
právomocí
Úradu,
pokiaľ
ide o „činnosti
zamerané
na
manipuláciu s informáciami a šírenie
dezinformácií“,
ktoré
sú
„vykonávané v mene
iného
štátu,
ako
aj
zahraničných
orgánov
alebo
organizácií a fyzických
osôb“,
ako
sú
uvedené v § 3 písm. a)
bodu
ab)
sporného
zákona,
sa
vo
všeobecnosti
naopak
zdá
ako
spôsobilý
na
ochranu
vnútorných
demokratických
procesov
pred
nelegitímnym
zahraničným
zasahovaním. V tejto
súvislosti
treba
poukázať
na
to,
že
manipulácia s faktickými
informáciami
aj
šírenie
či
zosilňovanie
vplyvu
dezinformácií
predstavujú
činnosti,
ktoré
sú
vo
všeobecnosti
odsúdeniahodné
vzhľadom
na
cieľ
spočívajúci v ochrane
verejného
poriadku v pluralitných a demokratických
spoločnostiach.
Takéto
činnosti
totiž
slúžia
na
skresľovanie
verejnej
diskusie a verejnej
mienky, a preto
si
nezaslúžia
ochranu,
aj
keď
majú
formu
činnosti v oblasti
služieb.(60) Preto
je v zásade
legitímne,
aby
členské
štáty
prijali
primerané
opatrenia
na
ochranu
svojich
spoločností
pred
takýmto
manipulatívnym
zasahovaním.(61) V tom
istom
duchu
samotná
Únia
prijala
opatrenia
na
monitorovanie a trestanie
takýchto
činností(62), a to
vo
všeobecnosti
bez
toho,
aby
ich
spájala
so
záujmami
iných
štátov
alebo
zahraničných
aktérov.
117. Je
teda
potrebné
preskúmať,
či
je
výkon
vyšetrovacích
právomocí
Úradu,
pokiaľ
ide na
jednej
strane o „činnosti v oblasti
zastupovania
záujmov“ a „činnosti
zamerané
na
ovplyvňovanie
demokratickej
diskusie a štátnych a spoločenských
rozhodovacích
procesov“ v zmysle § 3 písm. a)
bodu
aa) a ac)
sporného
zákona a na
druhej
strane o „činnosti
zamerané
na
manipuláciu s informáciami a šírenie
dezinformácií“ v zmysle
§ 3 písm. a)
bodu
ab)
tohto
zákona,
vykonávané v mene
iného
štátu,
ako
aj
zahraničných
orgánov
alebo
organizácií a fyzických
osôb,
nevyhnutný
na
dosiahnutie
sledovaného
legitímneho
cieľa.
ii)    Nevyhnutnosť
118. Opatrenie
je
nevyhnutné,
ak
legitímny
cieľ,
ktorý
sa
sleduje,
nie
je
možné
dosiahnuť
rovnako
vhodným,
ale
menej
obmedzujúcim
opatrením.
Preto
je
potrebné
preskúmať,
či
neexistujú
menej
obmedzujúce
prostriedky
na
ochranu
vnútorných
demokratických
procesov
pred
nelegitímnym
zahraničným
zasahovaním,
než
je
uplatnenie
vyšetrovacích
právomocí
Úradu
na
činnosti
uvedené v bode 117
vyššie.
119. Je
pravda,
že
všetky
tieto
pojmy sú
neurčité,
takže
ich
pôsobnosť
môže
byť
široká.
Pokiaľ
však
ide o „činnosti v oblasti
zastupovania
záujmov“ a „činnosti
zamerané
na
ovplyvňovanie
demokratickej
diskusie a štátnych a spoločenských
rozhodovacích
procesov“ v mene
iného
štátu
alebo
zahraničných
(právnických
alebo
fyzických)
osôb,
nezdá
sa
byť
možné
ich
ďalej
spresniť,
aby
bola
možná
účinná
štátna
kontrola s cieľom
ochrániť
vnútorné
demokratické
procesy
pred
nelegitímnymi
zásahmi,
najmä
zo
strany
iných
štátov.
To
platí o to
viac
pre
pojmy
„manipulácia s informáciami a šírenie
dezinformácií“,
ktoré
zodpovedajú
pojmom
použitým v opatreniach
prijatých
na
úrovni
Únie
na
ochranu
demokratických a pluralitných
spoločností
pred
takýmito
činnosťami.(63) Vzhľadom
na
náročnosť
vytvorenia
presnejšej a menej
obmedzujúcej
definície a potrebu
účinného
obmedzenia
všetkých
takýchto
škodlivých
manipulatívnych
činností
sa
preto
zdá
byť
vhodné
zveriť
nezávislému
orgánu,
akým
je
Úrad,
právomoci
na
ich
vyšetrovanie.
Naopak,
vďaka
dodatočnej
podmienke,
podľa
ktorej
takéto
činnosti
musia
byť
vykonávané
„v mene
iného
štátu,
ako
aj
zahraničných
orgánov
alebo
organizácií a fyzických
osôb“,
pojmy
„manipulácia s informáciami a šírenie
dezinformácií“
sa
zdajú
byť
ešte
presnejšie
ako
pojmy
stanovené v práve
Únie.
120. Preto
je
potrebné
preskúmať,
či
je
výkon
vyšetrovacích
právomocí
Úradu v tomto
ohľade
primeraný v úzkom
zmysle.
iii) Proporcionalita
121. Podľa
kritéria
proporcionality v úzkom
zmysle
opatrenia
vhodné a potrebné
na
dosiahnutie
legitímnych
sledovaných
cieľov
nesmú
spôsobovať
nevýhody,
ktoré
nie
sú
primerané
sledovaným
cieľom. V prejednávanej
veci
teda
treba
preskúmať,
či
výkon
vyšetrovacích
právomocí
Úradu,
pokiaľ
ide
na
jednej
strane o „činnosti v oblasti
zastupovania
záujmov“ a „činnosti
zamerané
na
ovplyvňovanie
demokratickej
diskusie a štátnych a spoločenských
rozhodovacích
procesov“ v zmysle § 3 písm. a)
bodu
aa) a ac)
sporného
zákona a na
druhej
strane
„činnosti
zamerané
na
manipuláciu s informáciami a šírenie
dezinformácií“ v zmysle § 3 písm. a)
bodu
ab)
tohto
zákona,
neprimerane
alebo
nadmerne
nezasahuje
do
slobody
poskytovať
služby
chránenej
článkom 16
smernice o službách.
122. Neurčitosť
výrazu
týchto
pojmov
„činností“,
ktoré
sú
vykonávané
„v mene
iného
štátu,
ako
aj
zahraničných
orgánov
alebo
organizácií a fyzických
osôb“ v spojení
so
širokou
právomocou
voľnej
úvahy,
ktorú
má
Úrad v tomto
smere
(pozri bod 104
vyššie),
však
naznačuje
významné
riziko
nekonzistentného a neprimeraného
výkladu
§ 3 písm. a)
sporného
zákona z hľadiska
cieľa
ochrany
vnútorných
demokratických
procesov.
123. Pokiaľ však ide o ochranu integrity a riadneho priebehu demokratických diskusií a vnútorných rozhodovacích procesov, vrátane tých, ktoré vedú „osoby vykonávajúce verejnú moc“, toto riziko je menšie. Súvisiace činnosti zasahovania spočívajú práve v zastupovaní záujmov – v tomto kontexte v zásade nelegitímnych – iného štátu, ako aj zahraničných orgánov alebo organizácií a fyzických osôb, proti ktorým musí štát mať legitímnu možnosť chrániť svoje vnútorné demokratické (rozhodovacie) procesy. To isté platí pre činnosti „zamerané na ovplyvňovanie demokratickej diskusie a štátnych a spoločenských rozhodovacích procesov“ v mene týchto zahraničných aktérov. Kontrolu vykonávanú nezávislým orgánom, ktorej cieľom je jasne identifikovať tieto záujmy, ktoré môžu byť pre tieto procesy potenciálne škodlivé, preto nemožno považovať za neprimeranú alebo nadmernú.
124. Naopak,
pokiaľ
ide o pojem
„manipulácia s informáciami a šírenie
dezinformácií“ v zmysle § 3 písm. a) a b)
sporného
zákona,
toto
významné
riziko
nekonzistentného a neprimeraného,
ba
dokonca
nesprávneho
výkladu
sa
zdá
ako
reálne a potvrdzuje
ho
prax
Úradu,
na
ktorú
poukazuje
Komisia.
Tieto
obavy
podľa
všetkého
potvrdzuje
prax
Úradu,
na
ktorú
poukazuje
Komisia.
Úrad
vytýka
organizácii
Transparency International
„dezinformačnú“
činnosť,
ktorú
vykonáva
kritizovaním
netransparentnosti a korupcie v štátnych
kruhoch
rôznych
krajín
vrátane
Maďarska.(64) Činnosti
zamerané
na
zvýšenie
transparentnosti a obmedzenie
korupcie
totiž
môžu
prispieť k ochrane
vnútorných
demokratických
procesov, a nie
naopak.
Preto
sa
zdá
byť
protirečivé
označovať
takéto
aktivity
za
„dezinformácie“,
ktoré
ohrozujú
suverenitu.
125. Navyše
treba
pripomenúť,
že
uplatňovanie § 3
sporného
zákona
nepodlieha
správnemu
ani
súdnemu
preskúmaniu(65).
Neexistuje
teda
žiadny
opravný
prostriedok
ani
nezávislý
kontrolný
orgán,
ktorý
by
mohol
znemožniť
alebo
napraviť
takýto
neprimeraný
výklad
pojmu
„dezinformácie“
alebo
neprimerané
využívanie
vyšetrovacích
právomocí
Úradu
na
tento
účel. Z toho
vyplýva,
že
nijaký
akt
prijatý
Úradom v tomto
kontexte
nie
je
predmetom
preskúmania
proporcionality,
aby
sa
zabezpečilo,
že
na
dosiahnutie
sledovaných
cieľov
prijme
len
primerané a najmenej
zasahujúce
opatrenia a zároveň
bude
brať
ohľad
na
slobodu
poskytovať
služby
chránenú článkom 16
smernice o službách.
126. Za
týchto
okolností
požiadavky
zavedené
sporným
zákonom,
pokiaľ
ide o „činnosti
zamerané
na
manipuláciu s informáciami a šírenie
dezinformácií“ v zmysle § 3 písm. a)
bodu
ab)
sporného
zákona,
nemožno
označiť
za
primerané
na
dosiahnutie
cieľa
spočívajúceho v ochrane
vnútorných
demokratických
procesov.
iv)    Predbežný záver
127. V dôsledku
toho,
pokiaľ
ide o činnosti
uvedené v § 3 písm. a)
bodu
ab) a písm. b) a c)
sporného
zákona, v rozsahu, v akom
tieto
činnosti
nespadajú
mimo
predmet
tohto
sporu z dôvodu,
že
sa
týkajú
volieb
(pozri bod 111
vyššie
týkajúci
sa
priameho
alebo
nepriameho
zahraničného
financovania
politických
strán
alebo
kandidátov
vo
voľbách),
požiadavky
stanovené
sporným
zákonom
nie
sú
buď
nevyhnutné
alebo
primerané
na
dosiahnutie
údajných
cieľov
verejného
záujmu v zmysle článku 16 ods. 1
tretieho
pododseku písm. b) a c)
smernice o službách.
Inak
je
to
však v prípade
činností,
ktorých
cieľom
je
„zastupovanie
záujmov“ a „ovplyvňovanie demokratickej diskusie a štátnych a spoločenských rozhodovacích procesov“,
vrátane
tých,
ktoré
vedú
„osoby
vykonávajúce
verejnú
moc“
(pozri body 113 a 123
vyššie).
128. Je
teda
potrebné v tomto
rozsahu
vyhovieť
žalobnému
dôvodu
založenému
na
porušení článku 16
smernice o službách.
2.      Porušenie slobody prijímať služby zaručenej článkom 19 smernice o službách
129. Komisia
tvrdí,
že
sporné
ustanovenia
sú
nezlučiteľné
aj
so
slobodou
prijímať
služby
podľa článku 19
smernice o službách.
Podľa
tohto
ustanovenia
členské
štáty
nesmú
na
príjemcov
klásť
také
požiadavky,
ktoré
obmedzujú
použitie
služby
dodávanej
poskytovateľom,
ktorý
je
usadený v inom
členskom
štáte.
130. Pripomínam,
že
sporné
ustanovenia
ukladajú
„požiadavky“ v zmysle článku 4 bodu 7 smernice o službách
(pozri body 73
až
87
vyššie).
Takéto
požiadavky v zásade
zakazuje článok 19
tejto
smernice,
keďže
zoznam
požiadaviek,
ktorý
je v ňom
uvedený,
nie
je
taxatívny
(„najmä“).
131. Úrad
totiž
môže
začať a viesť
vyšetrovanie
voči
príjemcom
služieb
poskytnutých v rámci
činností
uvedených v § 3
sporného
zákona.
Môže
sa
to
týkať
aj
príjemcov
podpory
„financovanej
zo
zahraničných
zdrojov“,
pokiaľ
je
takáto
podpora
poskytnutá
za
poplatok,
napríklad
poskytnutie
úveru
za
preferenčných
podmienok.
Títo
adresáti
alebo
príjemcovia
sú
povinní
spolupracovať s Úradom
podľa § 7 ods. 1
až
3 v spojení s § 8 ods. 1
tohto
zákona.
Preto
môžu
byť
odrádzaní
od
využívania
takýchto
služieb,
aby
minimalizovali
riziko
vyšetrovania
alebo
zverejnenia v zmysle § 7 ods. 4 v spojení s § 6 ods. 3 a 8
tohto
zákona.
132. Z dôvodov
uvedených v bode 98 a nasl.
vyššie
tieto
požiadavky
sčasti nie
sú
odôvodnené
naliehavým
verejným
záujmom.
133. Sporné
ustanovenia
preto
v tomto rozsahu porušujú
aj
slobodu
prijímať
služby v zmysle článku 19
smernice o službách.
134. Z predchádzajúcich
úvah
vyplýva,
že
žalobné
dôvody
založené
na
porušení článkov 16 a 19
smernice o službách
sú
dôvodné a treba
im
vyhovieť.
3.      Porušenie slobody usadiť sa zaručenej článkom 14 smernice o službách
135. Článok 14
bod 1 smernice o službách,
ktorý
konkrétne
vyjadruje
slobodu
usadiť
sa
zakotvenú v článku 49 ZFEÚ,(66) zakazuje
členským
štátom
podmieniť
prístup k činnosti v oblasti
služieb
alebo
jej
vykonávanie
na
ich
území
splnením
diskriminačnej
požiadavky,
priamo
alebo
nepriamo
založenej
na
štátnej
príslušnosti
alebo v prípade
spoločností
na
umiestnení
ich
sídla. Článok 14 bod 1 písm. a) a b)
uvádza v tomto
smere
len
príklady
(„najmä
vrátane“).(67)
136. Ako
som
vysvetlila v bodoch 58 a 59 a nasl.
vyššie, § 3
sporného
zákona
sa
uplatňuje
na
mnohé
činnosti
vrátane
hospodárskych.
Založenie
dcérskej
spoločnosti v Maďarsku
poskytovateľom
so
sídlom v inom
členskom
štáte
by
teda
mohlo
byť
považované
za
činnosť
vykonávanú v záujme
zahraničného
orgánu,
organizácie
alebo
fyzickej
osoby,
prípadne
za
činnosť
financovanú
zo
zahraničia.
137. Keďže
sporné
ustanovenia
upravujú
okrem
iného
vyšetrovacie
právomoci
Úradu a zodpovedajúcu
povinnosť
spolupráce
dotknutých
organizácií a jednotlivcov,
treba
ich
považovať
za
„požiadavky“ v zmysle článku 4 bodu 7 smernice o službách.(68)
138. Tieto
požiadavky
sú
nepriamo
diskriminačné
na
základe
štátnej
príslušnosti
alebo
sídla
poskytovateľa
(pozri body 95
až
97
vyššie).
Zahraniční
poskytovatelia,
ktorí
sa
chcú
usadiť v Maďarsku,
sú
tak
nepriamo
diskriminovaní,
keďže
takéto
usadenie a s ním
spojené
aktivity
pravidelne
napĺňajú
pojem
„financované
zo
zahraničných
zdrojov“
alebo
činnosť
vykonávaná v záujme
zahraničného
orgánu,
organizácie
alebo
fyzickej
osoby.
Požiadavky
stanovené v sporných
ustanoveniach
teda
pravdepodobne
ovplyvnia
zahraničných
poskytovateľov
viac
než
maďarských
poskytovateľov.
139. V súlade s úvahami
uvedenými v bodoch 107
až
127
vyššie v prejednávanej
veci
taká
nepriama
diskriminácia
nemôže
byť
opodstatnená v rozsahu, v akom nie
je
ani
nevyhnutná,
ani
primeraná
na
ochranu
demokracie.(69)
140. Žalobný
dôvod
založený
na
porušení článku 14
smernice o službách
je
teda
dôvodný a treba
mu
vyhovieť.
4.      Porušenie voľného pohybu služieb informačnej spoločnosti zaručenej článkom 3 smernice o elektronickom obchode
141. Podľa
Komisie
sporné
ustanovenia
porušujú článok 3 smernice o elektronickom
obchode.
Podľa
druhého
odseku
tohto
článku
totiž
členské
štáty
nemôžu z dôvodov
patriacich
do
koordinovanej
oblasti
obmedziť
voľný
pohyb
služieb
informačnej
spoločnosti z iného
členského
štátu.
142. Maďarsko
spochybňuje
uplatniteľnosť
smernice o elektronickom
obchode
na
základe
toho,
že
sporný
zákon
neukladá
nijakú
„požiadavku“ v súvislosti s elektronicky
poskytovanými
službami. V každom
prípade
prípadné
obmedzenie
nie
je
založené
na
dôvodoch
patriacich
do
„koordinovanej
oblasti“ v zmysle článku 2 písm. h)
smernice o elektronickom
obchode,
keďže
cieľom
tohto
zákona
je
len
ochrana
národnej
suverenity
pred
činnosťami,
ktoré
ju
ohrozujú.
143. Podľa článku 2 písm. a)
smernice o elektronickom
obchode v spojení s článkom 1 ods. 1 písm. b)
smernice
(EÚ)
2015/1535(70) „služba
informačnej
spoločnosti“
je
vymedzená
ako
„každá
služba,
ktorá
sa
bežne
poskytuje
za
odmenu,
na
diaľku,
elektronickým
spôsobom a na
základe
individuálnej
žiadosti
príjemcu
služieb“.
144. Ako
som
uviedla v bodoch 58 a 59
vyššie, § 3
sporného
zákona
je
navrhnutý
široko a rozširuje
vecnú a osobnú
pôsobnosť
tohto
zákona
na
veľké
množstvo
„činností“
vrátane
činností v oblasti
služieb,
ktorých
vykonávateľmi
môžu
byť
rôzne
organizácie
alebo
jednotlivci.
Preto
sa
tento
zákon
nevyhnutne
môže
vzťahovať
na
poskytovateľov
informačných
služieb
poskytovaných
za
odmenu,
akými
sú
mediálne,
komunikačné
alebo
reklamné
služby, a to
aj
politickej
povahy,(71) ktoré
sú
často
poskytované
na
diaľku
alebo
elektronicky a na
základe
individuálnej
žiadosti
príjemcu.(72)
145. Potvrdzuje
to § 3 písm. a)
bod
ab)
sporného
zákona,
keďže
„činnosti
zamerané
na
manipuláciu s informáciami a šírenie
dezinformácií“,
ktoré
sú v ňom
uvedené,
môžu
byť
činnosťami
poskytovateľa
služieb.(73) Hoci
tento
zákon
neobsahuje
osobitné
ustanovenia
týkajúce
sa
služieb
informačnej
spoločnosti,
takéto
činnosti
môžu
patriť
do
pôsobnosti
smernice o elektronickom
obchode.
146. Podľa článku 3 ods. 1
smernice o elektronickom
obchode,
ktorý
je
založený
na
zásade
krajiny
pôvodu,
hostiteľský
členský
štát
len
zabezpečí,
aby
služby
informačnej
spoločnosti
poskytované
poskytovateľom
služieb,
ktorý
má
sídlo
na
jeho
území,
boli v súlade s vnútroštátnymi
ustanoveniami,
ktoré
sa
uplatňujú v členskom
štáte
pôvodu a ktoré
patria
do
koordinovanej
oblasti.
147. Podľa článku 2 písm. h)
tejto
smernice
koordinovaná
oblasť
zahŕňa
„požiadavky
ustanovené v právnych
systémoch
členských
štátov
uplatniteľné
na
poskytovateľov
služieb
informačnej
spoločnosti
alebo
na
služby
informačnej
spoločnosti,
bez
ohľadu
na
to,
či
sú
všeobecnej
povahy
alebo
či
sú
pre
ne špeciálne
navrhnuté“.(74) Preto
osobitným
účelom
vnútroštátnej
právnej
úpravy
nemusí
byť
regulácia
služieb
informačnej
spoločnosti,
ale
požiadavky
môžu
mať
všeobecnú
povahu.(75)
148. Z toho
vyplýva,
že
podmienky a povinnosť
spolupráce
podľa
ustanovení § 6
až
8,
11 a 12
sporného
zákona
treba
považovať
za
„požiadavky
týkajúce
sa
správania
sa
poskytovateľa
služieb_…
kvality
alebo
obsahu
služby…“ v zmysle článku 2 písm. h)
bodu
i)
druhej
zarážky
smernice o elektronickom
obchode
(pozri
tiež body 73
až
81
vyššie).
Predovšetkým
právna
povinnosť
poskytovateľa
služieb
online
poskytnúť
vnútroštátnemu
orgánu
určité
množstvo
informácií o svojej
činnosti
si
vyžaduje,
aby
tento
poskytovateľ
splnil
podmienky,
ktoré
nie
sú
stanovené v členskom
štáte, v ktorom
je
usadený.(76) To
isté
platí
pre
ustanovenia
upravujúce
dôsledky
neochoty
poskytovateľov
služieb
spolupracovať s Úradom
počas
vyšetrovania.
Zahŕňajú
zverejnenie
tohto
nesplnenia
povinnosti v ročnej
správe v súlade s § 6 ods. 3 v spojení s § 7 ods. 4
sporného
zákona,
ako
aj
prípadné
podanie
na
stály
parlamentný
výbor
pre
národnú
bezpečnosť
zo
strany
predsedu
Úradu
podľa § 12 písm. a)
tohto
zákona.(77)
149. Treba
teda
konštatovať,
že
poskytovatelia
takýchto
služieb,
ktorí
sú
usadení v inom
členskom
štáte a chcú
tieto
služby
poskytovať v Maďarsku,
sú
povinní
dodržiavať
povinnosti
podľa
sporného
zákona
ako
požiadavky
patriace
do
koordinovanej
oblasti.(78) Článok 3 ods. 2
smernice o elektronickom
obchode
však
bráni
tomu,
aby v hostiteľskom
členskom
štáte
podliehal
poskytovateľ
takejto
služby
prísnejším
požiadavkám,
než
aké
stanovuje
hmotné
právo
platné v členskom
štáte
pôvodu
alebo
usadenia
tohto
poskytovateľa.(79) Ako
som
uviedla v bode 63
vyššie,
Maďarsko v tomto
ohľade
nemôže
namietať,
že
vplyv
sporného
zákona
na
správanie
hospodárskych
subjektov
je
príliš
zanedbateľný a náhodný.
150. Nakoniec,
ako
tvrdí
Komisia, v prejednávanej
veci
nie
je
potrebné
skúmať,
či
sú
zistené
obmedzenia
odôvodnené.
Je
pravda,
že článok 3 ods. 4 písm. a)
bod
i)
prvá
zarážka
smernice o elektronickom
obchode
umožňuje
členským
štátom
prijímať
opatrenia
obmedzujúce
voľný
pohyb
služieb
informačnej
spoločnosti v zmysle článku 3 ods. 2
tejto
smernice
najmä z dôvodov
verejného
poriadku a verejnej
bezpečnosti. V tomto
ohľade
však
malo
Maďarsko
najprv
postupovať
podľa článku 3 ods. 4 písm. b)
uvedenej
smernice a najskôr
požiadať
členský
štát
pôvodu,
aby
prijal
opatrenia
a,
následne, v prípade
neprijatia
opatrení
alebo
prijatia
nedostatočných
opatrení,
oznámiť
Komisii
ako
aj
tomuto
členskému
štátu
svoj
úmysel
prijať
takéto
opatrenia,(80) čo
zjavne
neurobilo.
151. Preto
treba
sporné
ustanovenia
vyhlásiť
za
odporujúce článku 3 ods. 2
smernice o elektronickom
obchode,
pričom v zásade
nie
je
potrebné
skúmať
ich
prípadnú
opodstatnenosť.
Okrem
toho
sčasti nie
je
možné,
aby
boli
opodstatnené,
ako
ukázalo
posúdenie
opodstatnenosti
sporných
opatrení
podľa
smernice o službách v bode 107 a nasl.
vyššie.
152. Žalobnému
dôvodu
založenému
na
porušení článku 3 smernice o elektronickom
obchode
teda
treba
vyhovieť.
5.      Porušenie slobody poskytovať služby a slobody usadiť sa zaručených článkami 49 a 56 ZFEÚ
153. Komisia
namieta
aj
porušenie
všeobecnejších
ustanovení článkov 49 a 56 ZFEÚ.
154. Maďarsko v podstate
tvrdí,
že
sporný
zákon
nemožno
posudzovať
súčasne z hľadiska
viacerých
ustanovení
primárneho a sekundárneho
práva
týkajúcich
sa
základných
slobôd.
155. Z ustálenej
judikatúry
vyplýva,
že
ak
vnútroštátna
právna
úprava
ako
celok
patrí
do
pôsobnosti
predpisu
sekundárneho
práva
zahŕňajúceho
úplnú
harmonizáciu
na
úrovni
Únie,
preskúmanie
tejto
právnej
úpravy z hľadiska
primárneho
práva
už
nie
je
možné.(81)
156. Je
pravda,
že
vzhľadom
na
širokú
pôsobnosť § 3
sporného
zákona v dôsledku
neurčitej
povahy
pojmu
„činnosti“,
ktorý
obsahuje
(pozri body 58 a 59
vyššie),
môže
tento
pojem
zahŕňať
činnosti v oblasti
služieb,
ktoré
nepatria
do
pôsobnosti
smerníc o elektronickom
obchode a o službách. V tomto
rozsahu
sa
teda
zodpovedajúce
primárne
právo
naďalej
uplatňuje.
157. Komisia
však
neuviedla
dôvody,
pre
ktoré
by
sa
okrem
údajných
porušení
smernice o elektronickom
obchode
(článok 3) a smernice o službách
(články 14,
16 a 19)
mala
zákonnosť
sporných
ustanovení
posudzovať
súčasne z hľadiska článkov 49 a 56 ZFEÚ,
keďže
tieto
smernice
stanovujú
úplnú
harmonizáciu
služieb
patriacich
do
ich
pôsobnosti
na
úrovni
Únie.
158. Navyše v rámci
tohto
konania
Komisia
upustila
od
výhrady,
že
Maďarsko
porušilo článok 3 smernice o audiovizuálnych
mediálnych
službách,(82) pričom
toto
porušenie
ešte
namietala
na
podporu
svojho
odôvodneného
stanoviska
(pozri body 27 a 33
vyššie).
Za
týchto
okolností
však
už
nemôže
Maďarsku
vytýkať
obmedzovanie
slobody
audiovizuálnych
mediálnych
služieb
výlučne
na
základe článku 49
alebo
56 ZFEÚ.
159. Sporný
zákon
teda
nie
je
potrebné
posudzovať z hľadiska článku 49
alebo
56 ZFEÚ.
160. Žalobné
dôvody
založené
na
súčasnom
porušení
týchto
článkov
preto
musia
byť
zamietnuté
ako
nedôvodné.
161. To
nemá
vplyv
na
voľný
pohyb
kapitálu
zaručený článkom 63 ZFEÚ,
na
ktorý
sa
nevzťahujú
smernice o elektronickom
obchode a o službách.(83) Táto
sloboda
teda
nie
je
druhoradá v zmysle
judikatúry,
na
ktorú
sa
Maďarsko
odvoláva,(84) vo
vzťahu k slobode
poskytovať
služby
alebo
slobode
usadiť
sa,
ktoré
sú
upravené
ustanoveniami
týchto
smerníc.
6.      Porušenie voľného pohybu kapitálu zaručeného článkom 63 ZFEÚ
162. Podľa
Komisie
obmedzenia
založené
na
sporných
ustanoveniach
porušujú
voľný
pohyb
kapitálu
zakotvený v článku 63 ZFEÚ.
a)      O existencii obmedzenia
163. Článok 63 ods. 1 ZFEÚ zakazuje
všetky
obmedzenia
pohybu
kapitálu
medzi
členskými
štátmi,
ako
aj
medzi
členskými
štátmi a tretími
krajinami.
164. Pojem
„obmedzenia“
voľného
pohybu
kapitálu
uvedený v článku 63 ZFEÚ sa
vo
všeobecnosti
vzťahuje
na
akúkoľvek
prekážku
pohybu
kapitálu
medzi
členskými
štátmi,
ako
aj
medzi
členskými
štátmi a tretími
krajinami.
Tento
pojem
osobitne
zahŕňa
štátne
opatrenia,
ktoré
majú
diskriminačnú
povahu,
keďže
priamo
alebo
nepriamo
zavádzajú
rozdielne
zaobchádzanie
medzi
vnútroštátnymi
pohybmi
kapitálu a cezhraničnými
pohybmi
kapitálu,
ktoré
nezodpovedá
objektívnemu
rozdielu
medzi
situáciami, a ktoré
sú
preto
spôsobilé
odradiť
fyzické
alebo
právnické
osoby z iných
členských
štátov
alebo
tretích
krajín
od
uskutočnenia
cezhraničného
pohybu
kapitálu.(85)
165. Podľa § 3 písm. b) a c)
sporného zákona je
Úrad
oprávnený
vyšetrovať
organizácie
vykonávajúce
činnosti
„financované
zo
zahraničných
zdrojov“,
ktoré
„môžu
ovplyvniť
výsledky
volieb“,
alebo
organizácie,
„ktoré
využívajú
zahraničné
financovanie
na
ovplyvňovanie
vôle
voličov
alebo
ktoré
podporujú
takéto
činnosti“.
Na
rozdiel
od
pojmu
„zahraničná
podpora“ v Trestnom
zákonníku(86) sporný
zákon
nespresňuje
pojem
„podpora“.
Môže
teda
zahŕňať
okrem
iného
finančnú
podporu
alebo
investície z iného
členského
štátu
alebo
tretej
krajiny v prospech
mnohých
organizácií
alebo
jednotlivcov.(87)
166. Vyšetrovacie
právomoci
Úradu a zodpovedajúce
povinnosti
spolupráce
uložené
dotknutým
osobám
alebo
organizáciám
sú
však
vo
všeobecnosti
spôsobilé
predstavovať
prekážku
alebo
znížiť
príťažlivosť
cezhraničnej
finančnej
podpory
či
investícií.
To
isté
platí
pre
právomoc
Úradu
zverejňovať
informácie
týkajúce
sa
takýchto
organizácií
alebo
osôb a takejto
finančnej
podpory,
ktorá
môže
také
organizácie
alebo
osoby
odradiť
od
poskytovania
takejto
podpory.(88)
167. Navyše
sporné
ustanovenia
ako
celok
zaobchádzajú s organizáciami
usadenými v Maďarsku,
ktoré
prijímajú
finančnú
podporu z iných
členských
štátov
alebo
tretích
krajín,
odlišne
než s organizáciami,
ktoré
dostávajú
finančnú
podporu z maďarských
zdrojov.
Je
to
preto,
že v súlade s § 3 písm. b) a c)
sporného
zákona
samotné
podozrenie z existencie
investícií
zahraničného
pôvodu
(„financované
zo
zahraničných
zdrojov“)
môže
viesť k začatiu
vyšetrovania a prijatiu
opatrení
Úradom.(89) Osoby,
ktoré
týmto
organizáciám
poskytujú
takúto
podporu z iného
členského
štátu
alebo
tretej
krajiny,
sú
teda
vystavené
vyššiemu
riziku
stíhania a zaobchádza
sa s nimi
inak
ako s tými,
ktoré
by
takú
podporu
poskytovali z miesta
bydliska
alebo
sídla v Maďarsku.
Tieto
rozdiely v zaobchádzaní v závislosti
od
vnútroštátneho
alebo
„zahraničného“
pôvodu
finančnej
podpory, a teda
miesta
bydliska
alebo
sídla
fyzických
alebo
právnických
osôb,
ktoré
ju
poskytujú,
však
predstavujú
nepriamu
diskrimináciu
na
základe
štátnej
príslušnosti.
b)      O odôvodnení
168. Článok 65 ods. 1 písm. b)
ZFEÚ
umožňuje
členským
štátom
obmedziť
voľný
pohyb
kapitálu z dôvodov
verejného
poriadku a verejnej
bezpečnosti.
Takéto
obmedzenie
môže
byť
prípustné,
ak
je
potrebné a primerané
na
konzistentné a systematické
dosiahnutie
naliehavého
cieľa
verejného
záujmu v zmysle článku 65 ZFEÚ.(90)
169. Podľa
Maďarska
sú
sporné
ustanovenia v súlade s cieľmi
práva
Únie,
najmä s cieľmi
ustanovení
zameraných
na
boj
proti
praniu
špinavých
peňazí a bránenie
financovaniu
terorizmu,
čo v zásade
predstavuje
legitímny
cieľ
verejného
poriadku
ej
politiky.(91) Maďarsko
však
nepreukázalo
súvislosť
medzi
činnosťami
uvedenými v § 3 písm. b) a c)
sporného
zákona
(„činnosti
financované
zo
zahraničných
zdrojov“,
ktoré
„môžu
ovplyvniť
výsledky
volieb“,
ako
aj
činnosti,
„ktoré
využívajú
zahraničné
financovanie
na
ovplyvňovanie
vôle
voličov…“) a praním
špinavých
peňazí
alebo
financovaním
terorizmu.
Maďarsko
totiž
len
nejasne
odkázalo
na
právnu
úpravu
Únie v tejto
oblasti.
170. Okrem
toho
treba
spresniť,
že
Maďarsko
sa v tomto
kontexte
ako
na
cieľ
verejného
poriadku
neodvoláva
na
ochranu
volebného
procesu
ako
takého
zákazom
priamej
alebo
nepriamej
finančnej
podpory
kandidátov
vo
voľbách
alebo
politických
strán.
Táto
ochrana
je
totiž
zaručená
najmä
trestnoprávnymi
ustanoveniami
uvedenými v bodoch 22 a 23
vyššie.(92)
171. Komisia
okrem toho
nespochybňuje
požiadavky
finančnej
transparentnosti
ani
trestnoprávne
ustanovenia
zavedené
alebo
novelizované
sporným
zákonom,
ktoré
sa
konkrétne
týkajú
priameho
alebo
nepriameho
financovania
politických
strán
alebo
ich
kandidátov
vo
voľbách.
Opatrenia
obmedzujúce
voľný
pohyb
kapitálu
prijaté
Úradom
alebo
inými
príslušnými
orgánmi
na
základe
týchto
požiadaviek a ustanovení
voči
organizáciám v zmysle § 3 písm. b) a c)
tohto
zákona
teda
nie
sú
predmetom
tohto
sporu. V každom
prípade
môžu
byť
takéto
opatrenia
odôvodnené
naliehavým
cieľom
verejného
záujmu,
ktorým
je
chrániť
vnútorné
demokratické
procesy.(93) To
isté
platí
pre
príslušné
ustanovenia
zákona o fungovaní a riadení
politických
strán,
ktoré
Komisia
nespochybňuje a ktoré
pod
hrozbou
trestnoprávnych
sankcií
zakazujú
zahraničnú
finančnú
podporu
zameranú
na
ovplyvnenie
vôle
voličov
„označenou
organizáciou“.(94)
172. Nakoniec v rozsahu, v akom
sa
Maďarsko
odvoláva
na
zvýšenie
transparentnosti
financovania
mimovládnych
organizácií,(95) z dôvodov
uvedených v bode 115
vyššie
požiadavky
zavedené
sporným
zákonom
nie
sú
vhodné
na
dosiahnutie
tohto
cieľa.
173. V dôsledku
toho
sporné
ustanovenia v rozsahu, v akom
upravujú
obmedzenia
činností
„financovaných
zo
zahraničných
zdrojov“ v zmysle § 3 písm. b) a c)
sporného
zákona,
porušujú
voľný
pohyb
kapitálu
zakotvený v článku 63 ZFEÚ.
174. Žalobný
dôvod
založený
na
porušení článku 63 ZFEÚ je
teda
dôvodný a treba
mu
vyhovieť.
7.      Porušenie ustanovení Charty
a)      Výhrady a uplatniteľnosť ustanovení Charty
175. Komisia
tvrdí,
že
sporný
zákon
porušuje
slobodu
prejavu a právo
na
informácie
(článok 11
Charty),
slobodu
zhromažďovania a združovania
(článok 12
Charty),
právo
na
rešpektovanie
súkromného a rodinného
života
(článok 7 Charty),
povinnosť
služobného
tajomstva
medzi
advokátom a jeho
klientom
(článok 7 v spojení s článkom 47
Charty),
ako
aj
právo
neobviňovať
seba
samého
(článok 48
Charty).
176. Podľa článku 51 ods. 1
Charty
tieto
ustanovenia a základné
práva
sú
určené
pre
členské
štáty,
ak
vykonávajú
právo
Únie.
177. Ako
vyplýva z úvah
uvedených v bode 68 a nasl.
vyššie,
sporné
ustanovenia a ich
uplatňovanie
zahŕňajú
obmedzenia
výkonu
viacerých
základných
slobôd,
ktoré
sú
zaručené
primárnym a sekundárnym
právom
Únie.
178. Pokiaľ
teda
ide o prijatie a uplatňovanie
sporného
zákona,
Maďarsko
je
viazané
ustanoveniami
Charty.
179. Samostatne
preskúmam
výhrady
týkajúce
sa
porušenia
práv
zaručených v článku 7 (Rešpektovanie
súkromného a rodinného
života), článku 11
(Sloboda
prejavu a právo
na
informácie) a článku 12
(Sloboda
zhromažďovania a združovania)
Charty s cieľom
preskúmať
po
prvé
existenciu
zásahu
do
týchto
práv
[časti
b)
až
d)].
Po
druhé
spoločne
posúdim,
či
sú
takéto
zásahy
odôvodnené
naliehavými
dôvodmi
verejného
záujmu a či
sú
na
tento
účel
primerané
[časť
e)].
Po
tretie
budem
analyzovať
existenciu
zásahu
do
práv
zaručených v článku 7 v spojení s článkom 47
(právo
na
služobné
tajomstvo
medzi
advokátom a jeho
klientom),
ako
aj v článku 48
(Prezumpcia
neviny a právo
na
obhajobu
zahŕňajúce
právo
neobviňovať
seba
samého)
Charty a prípadné
súvisiace
odôvodnenia
[časti
g) a h)].
b)      Zásah do slobody prejavu a práva na informácie zaručeného článkom 11 Charty
180. Je
potrebné
preskúmať,
či
sporné
ustanovenia
zahŕňajú
zásah
do
slobody
prejavu a práva
na
informácie,
ktoré
zaručuje článok 11 ods. 1
Charty,
najmä
tým,
že
udeľujú
Úradu
právomoci v oblasti
vyšetrovania a zverejňovania a ukladajú
dotknutým
organizáciám
alebo
jednotlivcom
zodpovedajúcu
povinnosť
spolupráce.
181. Komisia
podporovaná
vedľajšími
účastníkmi
konania
sa
domnieva,
že
to
tak
je.
Ustanovenia § 3
sporného
zákona
sa
týkajú
predovšetkým
činností,
ktoré
sú
svojou
podstatou
úzko
späté s poskytovaním
informácií a vyjadrovaním
názorov
najmä v kontexte
výmeny
názorov o otázkach
verejného
záujmu,
demokratickej
diskusie,
politického
života a volebných
procesov.
Sporné
ustanovenia
tým,
že
Úradu
umožňujú
podrobovať
takéto
činnosti
rozsiahlemu
dohľadu a zverejňovať
potenciálne
obvinenia,
vážne
porušujú
slobodu
prejavu
najmä
tlače
alebo
médií,
ako
aj
mimovládnych
organizácií.
182. Maďarsko
odpovedá,
že
opatrenia
prijaté
Úradom
na
základe
sporných
ustanovení
sú
neutrálne,
lebo
sa
netýkajú
obsahu
komunikácie
alebo
názoru,
ale
len
ich
škodlivosti
pre
suverenitu.
183. Sloboda
prejavu a právo
na
informácie,
zaručené článkom 11 ods. 1
Charty,
zahŕňajú
slobodu
prijímať a šíriť
informácie a myšlienky
bez
zásahu
verejného
orgánu.
Okrem
toho,
pokiaľ
ide o novinárov
a/alebo
vydavateľov a tlačové
orgány v dôsledku
uverejnenia
novinového
článku,
sloboda
prejavu a právo
na
informácie
sú
osobitne
chránené článkom 11 ods. 2
Charty,
podľa
ktorého
sa
musí
rešpektovať
sloboda a pluralita
médií.(96)
184. Podľa článku 52 ods. 3
Charty
treba
rozsah
týchto
práv
vykladať
vo
svetle
judikatúry
Európskeho
súdu
pre
ľudské
práva
(ďalej
len
„ESĽP“)
týkajúcej
sa článku 10
Európskeho
dohovoru o ochrane
ľudských
práv a základných
slobôd,
podpísaného v Ríme
4. novembra
1950
(ďalej
len
„EDĽP“),
ktorý
určuje
minimálnu
úroveň
ochrany v tomto
smere,(97) nebráni
však
tomu,
aby
právo
Únie
priznávalo
širší
rozsah
ochrany
týchto
práv.(98)
185. Hoci
povaha a rozsah
niektorých
„činností“
zasahovania v mene
iného
štátu
alebo
zahraničných
právnických
alebo
fyzických
osôb
nie
sú v § 3
sporného
zákona
dostatočne
špecifikované(99),
hlavným
cieľom
tohto
zákona
je
identifikovať a obmedziť
hrozby
alebo
útoky
na
národnú
suverenitu,
ktoré z nich
vyplývajú.
Zachovanie
tohto
cieľa
si
však
nevyhnutne
vyžaduje,
aby
Úrad
preskúmal
účel,
rozsah a obsah
názorov
alebo
komunikácie
vrátane
informácií,
ktoré
sú
predmetom
týchto
činností
vrátane
„činností
zameraných
na
ovplyvňovanie
demokratickej
diskusie a štátnych a spoločenských
rozhodovacích
procesov“ v zmysle
§ 3 písm. a)
bodu
ac)
tohto
zákona.
Predbežná
analýza v tomto
ohľade
sa
dokonca
javí
ako
nevyhnutná
ešte
pred
začatím
takéhoto
vyšetrovania.
186. Rozlišovanie
zo
strany
Maďarska
medzi
obsahom
vyjadreného
názoru
alebo
komunikácie,
ktoré
by
mohli
spadať
do
pôsobnosti § 3
sporného
zákona,
na
jednej
strane, a hrozbou
alebo
zásahom
do
národnej
suverenity,
ktoré z neho
plynú,
na
druhej
strane,
je
teda v praxi
možné
len
vtedy,
ak
sa
akékoľvek
vyjadrenie
názorov
alebo
komunikácia v záujme
zahraničnej
organizácie
alebo
osoby
považuje
za
potenciálnu
hrozbu
pre
túto
suverenitu
ospravedlňujúcu
zásah
Úradu.
Takéto
posúdenie
by
však
ešte
viac
potvrdilo
diskriminačnú
povahu
ustanovení § 3
tohto
zákona.
Preto
musí
byť
odmietnuté
aj
tvrdenie
Maďarska,
podľa
ktorého
médií a novinárov,
ktorí
majú
širokú
ochranu
vzhľadom
na
slobodu
prejavu,(100) sa
sporný
zákon v zásade
netýka z dôvodu,
že
postihuje
len
nelegitímny
zahraničný
vplyv
na
voľby a vôľu
voličov.
187. Navyše
znenie § 3 písm. a)
sporného
zákona
umožňuje
Úradu
vyšetrovať
akúkoľvek
údajnú
činnosť
zasahovania v mene
iného
štátu
alebo
zahraničných
právnických
alebo
fyzických
osôb,
ktorá
môže
ovplyvniť
alebo
ohroziť
suverenitu v súvislosti s verejnou
diskusiou,
bez
ohľadu
na
jej
účel,
rozsah,
obsah
alebo
pôvod.(101) Táto
nejasná
povaha
sporných
ustanovení
sama
osebe
naznačuje,
že
môžu
zahŕňať
alebo
viesť k zásahu
do
slobody
prejavu a práva
na
informácie.
188. Takéto
zasahovanie
neznamená,
že
štát
sankcionuje
konkrétny
prejav
názoru
na
základe
jeho
obsahu.
Táto
sloboda
tiež
chráni
pred
štátnymi
opatreniami,
ktoré
majú
odradzujúci
účinok
na
vyjadrenie
názorov
všeobecne a nesú
so
sebou
riziko
autocenzúry.(102) Preto
na
konštatovanie
takéhoto
odradzujúceho
účinku
stačí,
aby
vyjadrenie
názoru
mohlo
byť
predmetom
trestného
vyšetrovania.(103)
189. V prejednávanej
veci
sa
však
riziko
trestného
stíhania,
či
už
oprávneného
alebo
nie,
zvyšuje
po
vyšetrovaní
Úradu
vzhľadom
na
to,
že v súlade s § 11
sporného
zákona(104) má
oprávnenie,
či
dokonca
povinnosť
postúpiť
výsledky
príslušným
orgánom
vrátane
trestných
orgánov.
Rovnako
takýto
odradzujúci
účinok
alebo
riziko
autocenzúry
vyplýva z hrozby
možného
začatia
vyšetrovania
zo
strany
Úradu a jeho
oprávnenia
zverejniť
na
konci
vyšetrovania
výsledky
vyšetrovania a správy – potenciálne
obviňujúce
alebo
stigmatizujúce – na
internete v súlade s § 6 ods. 1 a 3
tohto
zákona.
Preto
tento
odradzujúci
účinok a riziko
autocenzúry
vyplývajú z vyšetrovacích
právomocí
Úradu a povinností
spolupráce
uložených
organizáciám
alebo
osobám
pôsobiacim v mediálnom,
tlačovom a komunikačnom
sektore.
Tieto
organizácie
alebo
jednotlivci
môžu
byť
totiž
predmetom
vyšetrovania
na
základe
toho,
že
vykonávajú
jednu z „činností“
uvedených v § 3
sporného
zákona.(105)
190. Navyše
ochrana
novinárskych
zdrojov
je
jednou z najdôležitejších
podmienok
slobody
tlače.
Bez
takej
ochrany
by
tieto
zdroje
mohli
byť
odradené
od
toho,
aby
pomáhali
tlači
informovať
verejnosť o záležitostiach
verejného
záujmu.(106) Ak
si
však
organizácia
alebo
zástupca
tlače
či
médií
splní
povinnosť
spolupracovať a poskytne
všetky
informácie
požadované
Úradom,
hrozí,
že
môže
odhaliť
totožnosť
zdrojov
svojich
informácií.
Zdanlivá
účasť
novinárov
na
identifikácii
anonymných
zdrojov
má
teda
vždy
brzdiaci
účinok.(107) Ak
totiž
takéto
potenciálne
zdroje
informácií
stratia
dôveru v to,
že
ich
identita
je
chránená,
nebudú
kontaktovať
týchto
novinárov,
aby
im
poskytli
citlivé
informácie.
Môže
to
tiež
viesť k tomu,
že
novinár
obmedzí
alebo
zastaví
svoju
investigatívnu
činnosť
alebo
získavanie
zahraničnej
podpory
na
tento
účel,
prípadne
uplatní
autocenzúru,
aby
sa
vyhol
začatiu
vyšetrovania
zo
strany
Úradu.
191. Podľa § 6
sporného
zákona
môže
Úrad
po
vyšetrovaní a v rámci
svojej
ročnej
správy
zverejniť
svoje
hodnotenie,
aj
keď
je
voči
dotknutej
organizácii
alebo
osobe
nepriaznivé,
čo
už
urobil,
ako
vyplýva z publikovaných
správ a komuniké.(108) Verejné
vyhlásenia
tohto
druhu,
akými
sú
verejné
varovania
zo
strany
štátneho
orgánu,
môžu
mať
skutočne
odradzujúci
účinok
na
slobodné
vyjadrovanie
názorov.(109) Platí
to
ešte
viac,
keď
je
toto
verejné
vyhlásenie
obviňujúce
alebo
stigmatizujúce.(110)
192. V dôsledku
toho
sporné
ustanovenia
zahŕňajú
zásah
do
slobody
prejavu a práva
na
informácie
zaručených v článku 11 ods. 1
Charty.
c)      Zasahovanie do slobody združovania zaručenej článkom 12 Charty
193. Podľa článku 12 ods. 1
Charty
každý
má
právo
slobodne
sa
združovať s inými
na
všetkých
úrovniach,
najmä v súvislosti s politickými,
odborárskymi a občianskymi
otázkami.
Toto
právo
zodpovedá
právu
zaručenému v článku 11 ods. 1
EDĽP, a preto
musí
mať
rovnaký
zmysel a rozsah
ako
uvedené
právo
ako
minimálny
prah
ochrany v súlade s článkom 52 ods. 3
Charty
(pozri bod 184
vyššie).
194. Komisia
tvrdí,
že
sporné
ustanovenia
výrazne
sťažujú
pôsobenie
združeniam
alebo
organizáciám v Maďarsku.
Samotná
ich
existencia
môže
závisieť
od
možnosti
získať
cezhraničnú
podporu v zmysle § 3
sporného
zákona,
ktorá
môže
viesť k zásadu
Úradu.
Úrad
by
mohol
vyšetrovať
aktuálne
alebo
plánované
činnosti
všetkých
mimovládnych
organizácií
usadených v Maďarsku
vrátane
činností v oblasti
informovania
verejnosti,
komunikácie
názorov,
presadzovania
záujmov a účasti
na
verejnej a demokratickej
diskusii.
195. Maďarsko v podstate
odpovedá,
že
bez
sankcií
nemôže
vyšetrovanie
Úradu
ovplyvniť
slobodu
združovania.
196. Právo
slobodne
sa
združovať
predstavuje
jeden
zo
základných
pilierov
demokratickej a pluralitnej
spoločnosti.
Toto
právo
umožňuje
občanom
konať
kolektívne v oblastiach
spoločného
záujmu a prispieť
tak k riadnemu
fungovaniu
verejného
života.(111) Toto
právo
umožňuje
združeniu
predovšetkým
vyvíjať
svoju
činnosť a fungovať
bez
neodôvodneného
štátneho
zásahu.(112) Právne
predpisy,
ktoré
významne
sťažujú
činnosť
alebo
fungovanie
združení,
najmä
tým,
že
obmedzujú
ich
schopnosť
získavať
finančné
zdroje
vrátane
zahraničných,
môžu o ich
činnosti
vyvolávať
negatívny
obraz
alebo
ich
vystavujú
riziku
sankcií,
predstavujú
zásah
do
práva
slobodne
sa
združovať.(113)
197. Preto
právna
úprava
zavádzajúca
požiadavky,
ktoré
môžu
mať
odradzujúci
účinok
na
účasť
darcov
žijúcich v iných
členských
štátoch
alebo
tretích
krajinách
na
financovaní
mimovládnych
organizácií, a tým
sťažujú
činnosť
týchto
organizácií,
ako
aj
dosiahnutie
cieľov,
ktoré
sledujú,
zasahuje
do
tejto
slobody.
To
isté
platí,
ak
také
požiadavky
môžu
vytvoriť
atmosféru
všeobecnej
nedôvery
voči
týmto
organizáciám a stigmatizovať
ich.(114)
198. Ako
dokazujú
viaceré
správy a komuniké
vydané
Úradom,(115) činnosti a financovanie
mimovládnych
organizácií
zo
zahraničia
patria
do
pôsobnosti § 3 písm. b) a c)
sporného
zákona
(„činnosti
financované
zo
zahraničných
zdrojov“,
ktoré
„môžu
ovplyvniť
výsledky
volieb“ a činnosti,
„ktoré
využívajú
zahraničné
financovanie
na
ovplyvňovanie
vôle
voličov“) a môžu
byť
považované
za
odporujúce
národnej
suverenite.
Takto
zvýšené
riziko,
že
Úrad
proti
nim
začne
vyšetrovanie,
môže
takéto
organizácie a združenia
odradiť
od
vykonávania
činnosti v Maďarsku
alebo
od
získavania
podpory,
vrátane
finančnej,
zo
zahraničia. V rámci
takého
vyšetrovania
majú
totiž
dotknuté
organizácie a združenia
rozsiahle
povinnosti v oblasti
spolupráce a poskytovania
informácií
vrátane
informácií o ich
finančných
zdrojoch.
To
sťažuje
ich
činnosť,
financovanie a dosahovanie
cieľov.
Rovnako
správy a komuniké
vydané
Úradom
po
takomto
vyšetrovaní
môžu
obsahovať
obviňujúce
alebo
stigmatizujúce
hodnotenia
činnosti
týchto
organizácií
alebo
združení,
ako
preukazujú
príklady v spise,
na
ktoré
sa
odvoláva
Komisia a viacerí
vedľajší
účastníci
konania.(116)
199. V dôsledku
toho
sporné
ustanovenia
znamenajú
alebo
môžu
viesť k zásahom
do
slobody
združovania
zaručenej v článku 12 ods. 1
Charty.
d)      Zásah do práva na rešpektovanie súkromného a rodinného života zaručeného článkom 7 Charty
200. Článok 7 Charty
priznáva
každému
právo
na
rešpektovanie
súkromného a rodinného
života,
obydlia a komunikácie.
201. Komisia
tvrdí,
že
sporný
zákon
porušuje
právo
na
rešpektovanie
súkromného
života
tým,
že
poškodzuje
povesť
každej
osoby,
ktorá
je
predmetom
vyšetrovania
Úradu.
Tento
účinok
je
ešte
zosilnený
povinným
zverejnením
totožnosti
dotknutých
osôb a zistení
Úradu
na
jeho
webovej
stránke.
Maďarsko
odpovedá,
že
údaje
zverejnené v správach
Úradu
sú
len
objektívne
zistenia a skutkové
informácie,
ktorých
zverejnenie
nemôže
zo
svojej
podstaty
ovplyvniť
právo
na
súkromie
ani
povesť
osoby
či
organizácie.
202. Článok 7 Charty
chráni
predovšetkým
fyzické
osoby,
hoci
úžitok z neho
môžu
mať
aj
právnické
osoby.
203. Ustanovenia
určujúce
pôsobnosť
sporného
zákona a tie,
ktoré
zakotvujú
právomoci
Úradu,
sa
môžu
týkať
fyzických
osôb.
Takéto
osoby
môžu
byť
predmetom
vyšetrovania
Úradu,
najmä
keď
vykonávajú
činnosti v oblasti
zastupovania
záujmov
[§ 3 písm. a)
bod
aa)],
činnosti
zamerané
na
manipuláciu s informáciami a šírenie
dezinformácií
[§ 3 písm. a)
bod
ab)]
alebo
činnosti
zamerané
na
ovplyvňovanie
demokratickej
diskusie a štátnych a spoločenských
rozhodovacích
procesov
[§ 3 písm. a)
bod
ac)].
Rovnako
týmto
osobám
môže
Úrad
zaslať
právne
záväznú
žiadosť o informácie v zmysle § 7 ods. 2 a 3 v spojení s § 8 ods. 1
tohto
zákona. Okrem
toho
podľa § 6 ods. 1 a 6
tohto
zákona
môžu
byť
údaje
týkajúce
sa
fyzických
osôb
zverejnené
na
webovej
stránke
Úradu
alebo
ako
súčasť
jeho
ročnej
správy.
Nakoniec
podľa § 11
tohto
zákona
je
Úrad
oprávnený
tieto
údaje
zasielať
iným
príslušným
orgánom.
204. Je
potrebné
preskúmať,
či a do
akej
miery
sú
tieto
ustanovenia
spôsobilé
porušovať
právo
dotknutých
fyzických
osôb
na
rešpektovanie
súkromného
života.
205. Právo
na
rešpektovanie
súkromného a rodinného
života
zakotvené v článku 7 Charty(117) zahŕňa
okrem
iného
ochranu
osobných
údajov,
pri
ktorých
jednotlivec
oprávnene
očakáva,
že
nebudú
zverejnené
bez
jeho
súhlasu,
najmä
ochranu
povesti
pred
útokmi
určitej
závažnosti
vykonávanými
tak,
aby
narušili
osobné
užívanie
tohto
práva.(118)
206. Podľa
judikatúry
Súdneho
dvora
teda
vnútroštátne
ustanovenia,
ktoré
ukladajú
povinnosť
alebo
zakladajú
možnosť
oznámiť
verejnému
orgánu
osobné
údaje,
akým
je
meno,
bydlisko
alebo
finančné
zdroje
fyzických
osôb,
prípadne
oznámiť
tieto
údaje
verejnosti,
sa
musia v prípade
neexistencie
súhlasu
týchto
fyzických
osôb a bez
ohľadu
na
neskoršie
použitie
predmetných
údajov
považovať
za
zásah
do
ich
súkromného
života.(119)
207. Ako
som
uviedla v bode 203
vyššie,
výsledky
vyšetrovania,
ktoré
môžu
byť
zaslané
iným
orgánom
podľa § 11
sporného
zákona,
môžu
obsahovať
osobné
údaje,
akým
je
meno
fyzickej
osoby,
jej
adresa,
spolupráca
či
nespolupráca s Úradom
alebo
finančné
informácie,
ktoré
sa
jej
týkajú.
To
samo
osebe
znamená
zásah
do
súkromného
života.
208. Je
pravda,
že
výsledky
vyšetrovania
zverejnené
na
webovej
stránke
Úradu v súlade s § 6 ods. 1
sporného
zákona,
ako
aj v jeho
ročnej
správe
publikovanej
podľa
§ 6 ods. 3 a 6
tohto
zákona
nesmú
obsahovať
také
údaje s výnimkou
„osobných
údajov
vo
verejnom
záujme“.(120) Ako
Maďarsko
uviedlo
na
pojednávaní,
tento
pojem
zahŕňa
okrem
iného
údaje v registri
spoločností,
akým
je
meno
skutočného
držiteľa,
manažéra
alebo
majiteľa
podniku,
mená
riaditeľov
verejných
podnikov,
orgány
alebo
mená
osôb
vykonávajúcich
verejnú
činnosť,
údaje
týkajúce
sa
používania
verejných
prostriedkov
subjektmi
pracujúcimi s verejnými
prostriedkami a špecifické
informácie
týkajúce
sa
verejného
obstarávania.
Tieto
ustanovenia
teda v zásade
chránia
pred
zásahmi
do
súkromného
života,
ktoré
by
mohli
byť
spojené s takýmto
zverejnením
alebo
publikovaním.
Okrem
toho,
pokiaľ
ide o uplatnenie
výnimky
týkajúcej
sa
„osobných
údajov
vo
verejnom
záujme“,
jej
pôsobnosť
je
podľa
všetkého
obmedzená
na
údaje,
ktoré
môžu
byť
legitímne
zverejnené
vo
vyššom
verejnom
záujme s cieľom
zabezpečiť
okrem
iného
transparentnosť
obchodných
transakcií.
Faktom
zostáva,
že
zverejnenie
takýchto
údajov
Úradom
môže
poškodiť
povesť
dotknutej
fyzickej
osoby,
ak
je
spojené s negatívnym
hodnotením
alebo
výhradami,
ktoré
môžu
túto
osobu
zdiskreditovať.
Mohlo
by
sa
jej
okrem
iného v súlade s § 7 ods. 4
tohto
zákona
vytýkať,
že
riadne
nespolupracovala s Úradom.(121) Preto v tomto
zmysle
môže
aj
zverejnenie
osobných
údajov
vo
verejnom
záujme
Úradom
znamenať
zásah
do
súkromného
života
dotknutej
fyzickej
osoby.
209. V prejednávanej
veci
teda
nie
je
potrebné
rozhodnúť o otázke,
či
sa v prípade
takéhoto
zverejnenia
môže
právnická
osoba
ako
taká
tiež
dovolávať
ochrany
zaručenej článkom 7 Charty,
ako
bolo
uznané v oblasti
hospodárskej
súťaže,(122) najmä s cieľom
chrániť
svoj
imidž
alebo
povesť.(123) V každom
prípade
verejné
stigmatizujúce
obvinenia
voči
právnickej
osobe,
akou
je
mimovládna
organizácia,
ktoré
majú
spochybniť
objektivitu a dôveryhodnosť
jej
výskumnej,
informačnej a publikačnej
činnosti,
sú
spôsobilé
poškodiť
aj
povesť
jej
manažérov.(124)
210. V dôsledku
toho
sporné
ustanovenia
upravujúce
právomoci
Úradu v oblasti
vyšetrovania a zverejňovania
zahŕňajú
alebo
spôsobujú
zásah
do
práv
zaručených článkom 7 Charty.
e)      Odôvodnenie a proporcionalita zásahu do práva na rešpektovanie súkromného a rodinného života, do slobody prejavu a práva na informácie a do slobody združovania
211. Preto
je
potrebné
preskúmať,
či
sú
zásahy
do
práv
zaručených článkami 7,
11 a 12
Charty
odôvodnené
sledovaním
cieľov
naliehavého
všeobecného
záujmu,
konkrétne
ochrany
politickej
diskusie a vnútroštátnych
volieb,
na
ktorú
sa
odvoláva
Maďarsko.
212. Podľa článku 52 ods. 1
Charty
akékoľvek
obmedzenie
výkonu
práv
uznaných v Charte
musí
byť
predovšetkým
„ustanovené
zákonom“,
nevyhnutné
na
skutočné
dosiahnutie
cieľov
všeobecného
záujmu
uznaných
Úniou a primerané
na
tento
účel.
213. Požiadavka,
podľa
ktorej
akékoľvek
obmedzenie
výkonu
základného
práva
musí
byť
„ustanovené
zákonom“,
znamená,
že
samotný
právny
základ
vo
vnútroštátnom
práve
umožňujúci
takéto
obmedzujúce
opatrenie
musí
dostatočne
jasne a presne
vymedziť
rozsah
obmedzenia
výkonu
dotknutého
práva,
najmä
aby
bolo
uplatňovanie
tohto
právneho
základu
predvídateľné a aby
sa
predišlo
riziku
svojvoľnosti.
Táto
požiadavka
však
nevylučuje
dostatočne
otvorenú
formuláciu
daného
obmedzenia,
aby
sa
dalo
prispôsobiť
rôznym
prípadom a zmenám
situácií.(125)
214. V tomto
kontexte
treba
pripomenúť,
že § 3
sporného
zákona
zavádza
neurčitý
pojem
„činností“
zasahovania v mene
iného
štátu
alebo
zahraničných
právnických
alebo
fyzických
osôb,
ktoré
môžu
ovplyvniť
alebo
ohroziť
suverenitu
Maďarska, z čoho
vyplýva
široká
diskrečná
právomoc
Úradu
(pozri body 58 a 59
vyššie).
Ten
môže
kedykoľvek
začať
vyšetrovanie a využiť
právne
záväzné
vyšetrovacie
opatrenia,
ako
aj
prenášať a zverejňovať
zhromaždené
informácie,
pričom
nepodlieha
administratívnemu
ani
súdnemu
preskúmaniu.(126) To
so
sebou
prináša
významné
riziko
rozdielneho
výkladu
dotknutých
činností(127) a potreby
uskutočniť
vyšetrovanie
podľa
preferencií
Úradu v jednotlivých
prípadoch.
Úrad
by
totiž
mohol
byť
povzbudzovaný k tomu,
aby
uprednostňoval
postoje
zodpovedajúce
najmä
záujmom
vlády,
ktoré
by
boli
považované
za
záujmy
zhodujúce
sa s národnou
suverenitou, a aby
cenzuroval
kritické
informácie.
Bolo
by
to
na
úkor
zastupovania
legitímnych
záujmov,
ktoré
sú
nevyhnutné
pre
správne
fungovanie
pluralitného a demokratického
systému,
akými
sú
záujmy
opozície,
menšinových
skupín
alebo
mimovládnych
organizácií,
ktoré
sledujú
ciele
všeobecného
záujmu.
215. Nakoniec
Maďarsko
sa
nemôže
odvolávať
výlučne
na
regulačné
obmedzenie,
podľa
ktorého
je
Úrad
pred
zverejnením
povinný
oznámiť
svoje
zistenia
vyšetrovanej
organizácii,
aby
mohla
predložiť
svoje
pripomienky a písomne mu v tejto
súvislosti
odpovedať.
Podľa § 6 ods. 8
sporného
zákona
totiž
Úrad
nie
je
dokonca
ani
povinný
uvádzať
takéto
pripomienky v zverejnenej
správe.
216. Z vyššie
uvedených
úvah
vyplýva,
že
zistené
zásahy
do
práva
na
súkromný a rodinný
život,
do
slobody
prejavu a práva
na
informácie a do
slobody
združovania,
ktoré
sú
zaručené v článkoch 7,
11 a 12
Charty,
nie
sú
odôvodnené.
217. V dôsledku
toho
sú
žalobnú
dôvody
založené
na
porušení článkov 7,
11 a 12
Charty
dôvodné a treba
im
vyhovieť.
f)      Porušenie služobného tajomstva medzi advokátom a jeho klientom v zmysle článku 7 v spojení s článkom 47 Charty
218. Komisia
namieta
porušenie
služobného
tajomstva
medzi
advokátom a jeho
klientom
(ďalej
aj
„advokátske
tajomstvo“) v zmysle článku 7 v spojení s článkom 47
Charty.
Podľa
nej
výraz
„akákoľvek
iná
organizácia
alebo
osoba“ v zmysle § 7 ods. 2 a 3
sporného
zákona
môže
zahŕňať
advokátov,
advokátske
kancelárie
alebo
organizácie
poskytujúce
právne
poradenstvo,
ako
aj
ich
klientov.
Tí
by
mohli
byť
povinní v odpovedi
na
žiadosť
Úradu o informácie
poskytnúť
informácie
alebo
dokumenty,
ktoré
podliehajú
advokátskemu
tajomstvu.
Maďarsko v podstate
odpovedá,
že
záruky
poskytnuté
zákonom o právnickom
povolaní,
najmä v jeho § 9 a jeho § 13 ods. 2 a 3,
sú
postačujúce
na
ochranu
advokátskeho
tajomstva.
219. Súdny
dvor
vyvodzuje
advokátske
tajomstvo
predovšetkým z ochrany
súkromného
života
podľa článku 7 Charty,
pričom
ako
prah
minimálnej
ochrany
(článok 52 ods. 3
Charty)
zohľadňuje
to,
ako
ESĽP
vykladá
zodpovedajúcu
záruku v zmysle článku 8 ods. 1
EDĽP.(128) Táto
záruka
chráni
dôvernosť
akejkoľvek
korešpondencie
medzi
jednotlivcami a priznáva
posilnenú
ochranu
komunikácii
medzi
advokátmi a ich
klientmi
nielen v rámci
činnosti
obhajoby,
ale
aj
právneho
poradenstva.
Článok 7
Charty
tak
nevyhnutne
garantuje
tajnosť
tohto
právneho
poradenstva, a to
tak
vo
vzťahu k jeho
obsahu,
ako
aj k jeho
existencii.(129)
220. Podľa
sporného
zákona
má
Úrad
autonómne
právomoci v oblasti
vyšetrovania,
prenosu
informácií,
hodnotenia,
navrhovania a zverejňovania,
ktoré
zjavne
patria
do
výkonu
verejných
právomocí,
ktorým
podliehajú
jednotlivci,
najmä
tí,
ktorí
sú
vyšetrovaní.(130) Tento
zákon
ako
taký
však
neupravuje
základné
procesné
záruky v prospech
týchto
osôb,
akou
je
advokátske
tajomstvo,
ani
neodkazuje
na
ustanovenia
zákona o právnickom
povolaní.
Naopak, z § 8 ods. 2
sporného
zákona
vyplýva,
že
vyšetrovanie
vedené
Úradom
„sa
nepovažuje
za
konanie
správneho
orgánu“ a že
„nemôže
byť
začaté
konanie
na
správnom
súde“.
221. Je
pravda,
že § 9 ods. 1 a 2
zákona o právnickom
povolaní
chráni
advokátske
tajomstvo v širokom
zmysle,
pričom
zahŕňa
„všetky
skutočnosti,
informácie a údaje, o ktorých
sa
osoba
vykonávajúca
povolanie
právnika
dozvie“
pri
výkone
svojej
činnosti,
ako
aj
„akýkoľvek
dokument
alebo
iný
materiál,
ktorý
obsahuje
advokátske
tajomstvá“.
Podľa § 9 ods. 3 v spojení s § 13 ods. 1
uvedeného
zákona
je
advokát
povinný
odmietnuť
poskytnúť
informácie
alebo
dokumenty
kryté
advokátskym
tajomstvom v akomkoľvek
správnom
alebo
súdnom
konaní.
Podľa § 13 ods. 1
tohto
zákona
advokát
nesmie
zverejniť
dokumenty a údaje,
ktoré
podliehajú
advokátskemu
tajomstvu,
počas
„administratívnej
kontroly,
inšpekcie
alebo
vyšetrovania
na
mieste“,
ani
nesmie
byť
nútený
svedčiť
či
poskytnúť
informácie
týkajúce
sa
tohto
tajomstva,
pričom
však
nesmie
mariť
správne
konanie.
222. Vzhľadom
na
to,
že
konanie a opatrenia
Úradu v oblasti
vyšetrovania
nemajú
administratívnu
povahu,
čo
výslovne
stanovuje § 8 ods. 2
sporného
zákona,(131) však
nie
je
jasné,
že
Úrad
je
skutočne
viazaný
advokátskym
tajomstvom a nesmie
ho
porušiť.
223. Ustanovenia § 9 a 13
zákona o právnickom
povolaní
sa
totiž
vzťahujú
len
na
správne
alebo
súdne
konania a inšpekcie
či
vyšetrovanie
na
mieste,
pri
ktorých
môže
byť
advokát
„nútený
svedčiť
alebo
poskytnúť
informácie
týkajúce
sa
služobného
tajomstva“.(132) Vyšetrovacie
postupy
Úradu
však
nemajú
administratívnu
povahu
ani
nie
sú
určené
na
vykonávanie
inšpekcií
či
vyšetrovania
na
mieste,
keďže § 8 ods. 1
sporného
zákona
Úradu
nepriznáva
právomoc
prístupu
do
priestorov
dotknutých
organizácií.
Podľa § 7 ods. 3 v spojení s § 8 ods. 1
tohto
zákona
však
Úrad
môže
žiadať
od
vyšetrovaných
organizácií
alebo
osôb
akékoľvek
informácie
alebo
údaje
týkajúce
sa
predmetu
vyšetrovania
prostredníctvom
právne
záväzných
vyšetrovacích
opatrení.
Ako
klienti
advokátov
môžu
tieto
organizácie a jednotlivci
mať k dispozícii
informácie,
údaje a dokumenty
kryté
advokátskym
tajomstvom,
ktoré
môžu
byť
povinné
poskytnúť
Úradu v súlade
so
svojou
povinnosťou
spolupracovať.(133) Ďalej
nie
je
vylúčené,
že v rámci
následného
správneho
alebo
súdneho
konania,
ktoré
môže
byť
represívne,
začatého
po
odoslaní
spisu
príslušným
orgánom v súlade s § 11
sporného
zákona,
sa
tieto
orgány
môžu
oboznámiť s informáciami,
ktoré
Úrad
zhromaždil v rozpore s advokátskym
tajomstvom,
alebo
ich
dokonca
použiť
ako
dôkaz.
224. Nakoniec,
aj
keby
bol
Úrad
viazaný
advokátskym
tajomstvom
podľa § 9 a 13
zákona o právnickom
povolaní, v dôsledku
toho,
že § 8 ods. 2
sporného
zákona
vylučuje
začatie
správneho
konania
vo
vzťahu k vyšetrovacím
opatreniam
Úradu,
neexistuje
opravný
prostriedok v rámci
správneho
práva,
ktorý
požaduje článok 47
Charty(134) a ktorý
by
občanovi
umožnil
dosiahnuť
overenie
toho,
či
bolo
správne
právo
dodržané v rámci
alebo
po
ukončení
vyšetrovacieho
konania
podľa § 6
až
8
sporného
zákona.
225. Z toho
vyplýva,
že
sporné
ustanovenia
týkajúce
sa
vyšetrovacích
právomocí
Úradu a ich
uplatňovania
zahŕňajú
zásah
do
advokátskeho
tajomstva
zaručeného článkom 7 v spojení s článkom 47
Charty.
226. V dôsledku
toho
treba
konštatovať
porušenie
povinnosti
služobného
tajomstva
medzi
advokátom a jeho
klientom v zmysle článku 7 v spojení s článkom 47
Charty a vyhovieť
tomuto
žalobnému
dôvodu.
g)      Porušenie práva neobviňovať seba samého v zmysle článku 48 Charty
227. Komisia
namieta
porušenie
práva
neobviňovať
seba
samého
(ďalej
aj
„právo
mlčať“) v zmysle článku 48
Charty.
Podľa
Komisie
povinnosť
spolupracovať
upravená v § 7 a 8
sporného
zákona
môže
zahŕňať
povinnosť
poskytnúť
sebaobviňujúce informácie,
ktoré
môžu
byť
použité
proti
dotknutým
osobám v rámci
prípadného
následného
alebo
súbežného
trestného
konania
najmä v súlade s § 350/A
Trestného
zákonníka.
228. Právo
mlčať,
uznané v judikatúre
Súdneho
dvora,
vyplýva z článku 47
druhého
odseku a z článku 48
Charty.(135) Ochrana
poskytovaná
týmto
právom
súvisí
so
žiadosťou o informácie v rámci
trestného
alebo
represívneho
správneho
konania,
ktoré
môže
viesť k prijatiu
finančných
sankcií a ukladá
obvinenej
osobe
povinnosť
spolupráce,
ktorú
možno
vymáhať
donucovacími
prostriedkami.(136)
229. Ako
však v prejednávanej
veci
správne
tvrdí
Maďarsko,
ak
osoba
odmietne
odpovedať
na
prípadnú
žiadosť
Úradu o informácie,
hoci
je
právne
záväzná
podľa § 7 ods. 2 a 3 v spojení s § 8 ods. 1
sporného
zákona,
nehrozí
jej
sankcia v úzkom
zmysle a samotný
Úrad
ani
iný
orgán
nemôže
na
účely
splnenia
tejto
povinnosti
uplatniť
donucovacie
prostriedky.(137) Preto
aj
keby
takáto
žiadosť o informácie
súvisela
so
sebaobviňujúcimi informáciami
alebo
vyhláseniami,
nemohla
by
porušiť
právo
mlčať.
230. Okrem
toho
sa
Komisii
nepodarilo
preukázať,
že v rámci
následného
trestného
konania,
represívneho
konania
alebo
priestupkového
konania
po
odoslaní
dôkazov
zhromaždených
Úradom
príslušným
orgánom v súlade s § 11
sporného
zákona
by
prípadné
sebaobviňujúce dôkazy
by
mohli
byť
použité
proti
dotknutej
organizácii
alebo
jednotlivcovi.
Ustanovenia § 167 ods. 5
Trestného
poriadku,
ktoré
tieto
orgány
zaväzujú,
totiž v zásade
zakazujú
také
použitie.(138)
231. V dôsledku
toho
treba
výhradu
založenú
na
porušení
práva
neobviňovať
seba
samého v zmysle článku 48
Charty
zamietnuť
ako
nedôvodnú.
8.      Porušenie všeobecného nariadenia o ochrane údajov a článkov 7 a 8 Charty
232. Komisia
tvrdí,
že
sporný
zákon
nespĺňa
požiadavky
upravené v článku 5 ods. 1
(zásady
týkajúce
sa
spracovania
osobných
údajov), článku 6 ods. 1 písm. e)
(spracúvanie
nevyhnutné
na
splnenie
úlohy
realizovanej
vo
verejnom
záujme
alebo
pri
výkone
verejnej
moci
zverenej
prevádzkovateľovi), článku 6 ods. 2 a 3
(právne
základy
spracovania), článku 9 ods. 2 písm. g)
(spracúvanie
nevyhnutné z dôvodov
významného
verejného
záujmu) a článku 10
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov
(spracúvanie
osobných
údajov
týkajúcich
sa
uznania
viny
za
trestné
činy a priestupky),
ani
záruky
uvedené v článku 8 v spojení s článkom 7 Charty. Komisia
najmä
uvádza,
že
sporný
zákon
neposkytuje
na
spracovanie
osobných
údajov
vhodný
právny
základ
ani
„oprávnený
základ“ v zmysle článku 8 Charty.
Maďarsko v podstate
tvrdí,
že
vhodným
právnym
základom
na
tento
účel
je článok 6 ods. 1 písm. e)
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov
ako
taký a že v každom
prípade
tento
zákon
spĺňa
požiadavky
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov.
a)      Spracovanie osobných údajov v zmysle všeobecného nariadenia o ochrane údajov
233. V rozsahu, v akom
konania
vedené a opatrenia
prijaté
Úradom
zahŕňajú
spracovanie
osobných
údajov,
musia
dodržiavať
ustanovenia
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov
vykladané z hľadiska
záruky
stanovenej v článku 8 Charty v spojení
so
zárukou
práva
na
rešpektovanie
súkromného
života
uznanou v jej článku 7.(139)
234. Podľa článku 1 všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov
je
cieľom
tohto
nariadenia
predovšetkým
stanoviť
pravidlá
ochrany
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov a pravidlá
týkajúce
sa
voľného
pohybu
osobných
údajov
(odsek
1),
ako
aj
chrániť
základné
práva a slobody
fyzických
osôb,
najmä
ich
právo
na
ochranu
osobných
údajov
(odsek
2).
235. Podľa článku 2 ods. 1
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov
sa
toto
nariadenie
vzťahuje
na
spracúvanie
osobných
údajov
vykonávané
úplne
alebo
čiastočne
automatizovanými
prostriedkami a na
spracúvanie
inými
než
automatizovanými
prostriedkami v prípade
osobných
údajov,
ktoré
tvoria
súčasť
informačného
systému
alebo
sú
určené
na
to,
aby
tvorili
súčasť
informačného
systému.
Podľa článku 4 bodu 1 všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov
pojem
„osobné
údaje“
znamená
akékoľvek
informácie
týkajúce
sa
identifikovanej
alebo
identifikovateľnej
fyzickej
osoby.
236. Podľa článku 4 bodu 2 všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov
„spracúvanie“
je
predovšetkým
„operácia
alebo
súbor
operácií s osobnými
údajmi
alebo
súbormi
osobných
údajov,
napríklad
získavanie,
zaznamenávanie…,
využívanie,
poskytovanie
prenosom,
šírením
alebo
poskytovanie
iným
spôsobom…
bez
ohľadu
na
to,
či
sa
vykonávajú
automatizovanými
alebo
neautomatizovanými
prostriedkami“.
237. Ako
som
uviedla v bode 203
vyššie,
pôsobnosť
sporného
zákona,
ako
aj
vykonávanie
vyšetrovacích
právomocí
Úradu
sa
týkajú
aj
(činností)
fyzických
osôb.
Podľa § 7 ods. 2 a 3 v spojení s § 8 ods. 1
tohto
zákona
je
totiž
Úrad
oprávnený
žiadať
najmä
od
dotknutých
osôb
predloženie
akýchkoľvek
informácií
alebo
údajov
týkajúcich
sa
predmetu
vyšetrovania.
Ako
potvrdzuje § 6 ods. 6
tohto
zákona,
ktorý
sa
týka
zverejňovania
ročnej
správy,
informácie a údaje
zhromaždené
Úradom
môžu
obsahovať
„osobné
údaje“ a „osobné
údaje
vo
verejnom
záujme“.
Maďarsko
to
napokon
nespochybňuje.
Okrem
toho
zhromažďovanie
takýchto
informácií
alebo
údajov
prostredníctvom
právne
záväzných
žiadostí o informácie,
ich
zaznamenávanie
alebo
vloženie
do
spisu a ich
použitie
Úradom
na
účely
hodnotenia
napĺňajú
pojem
„spracovanie“
takých
údajov.
238. To
isté
platí
pre
prenos
týchto
informácií a údajov
príslušným
orgánom
zo
strany
Úradu
podľa § 11
sporného
zákona.
Nakoniec
zverejnenie
výsledkov
vyšetrovania
Úradom
na
jeho
webovej
stránke a ročnej
správy v súlade s § 6 ods. 1 a 6
tohto
zákona
predstavuje
„šírenie
alebo
poskytovanie
iným
spôsobom“ v zmysle
pojmu
„spracúvanie“.
Úrad
je
dokonca
výslovne
oprávnený
zverejňovať
„osobné
údaje
vo
verejnom
záujme“.(140)
239. Z vyššie
uvedeného
vyplýva,
že
všetky
tieto
opatrenia
Úradu
napĺňajú
pojem
„spracúvanie“
osobných
údajov v zmysle článku 4 bodu 2 všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov
najmä v podobe
získavania,
zaznamenávania,
uchovávania,
využívania,
poskytovanie
prenosom,(141) šírením
alebo
poskytovania
akýmkoľvek
iným
spôsobom.
b)      Zákonnosť spracovania osobných údajov na základe vhodného právneho základu
1)      Vhodný právny základ na spracovanie
240. Podľa
Komisie
sporný
zákon
nie
je
dostatočným
právnym
základom
na
spracovanie
osobných
údajov.
241. Podľa
článku 6 ods. 1 písm. e)
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov
spracúvanie
osobných
údajov
je
zákonné
iba
vtedy,
keď
je
nevyhnutné
na
splnenie
úlohy
realizovanej
vo
verejnom
záujme
alebo
pri
výkone
verejnej
moci
zverenej
prevádzkovateľovi.
Podľa článku 6 ods. 3
prvého
pododseku
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov
základ
tohto
spracúvania
musí
byť
definovaný v práve
Únie
[písm. a)]
alebo v práve
členského
štátu
vzťahujúcom
sa
na
prevádzkovateľa
[písm. b)].
242. V tomto
ohľade
Maďarsko
nesprávne
tvrdí,
že článok 6 ods. 1 písm. e)
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov
sám
osebe
predstavuje
dostatočný
právny
základ
na
spracovanie
osobných
údajov.(142) Zo
znenia článku 6 ods. 3,
ako
aj z odôvodnenia
45(143) všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov
vyplýva,
že
na
tento
účel
je
potrebný
samostatný
dodatočný
právny
základ
podľa
vnútroštátneho
práva
alebo
práva
Únie,
ktorý
definuje
„základ
pre
spracúvanie
uvedené v odseku
1 písm. c) a e)“.
243. Výraz
„môže
obsahovať
osobitné
ustanovenia“
použitý v článku 6 ods. 3
druhej
vete
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov(144) nevyvracia
toto
posúdenie.
Tento
výraz
len
odráža
možnosť
členských
štátov,
uvedenú v odseku
2
tohto
článku
(„môžu“),
„zachovať
alebo
zaviesť
špecifickejšie
ustanovenia“ s cieľom
prispôsobiť
uplatňovanie
pravidiel
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov s ohľadom na zákonné
spracúvanie
takých
údajov v súlade s odsekom
1 písm. c) a e)
uvedeného
článku.(145)
244. Je
teda
potrebné
preskúmať,
či
sporný
zákon
ako
taký
poskytuje
dostatočne
presný
právny
základ v zmysle článku 6 ods. 3
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov.
2)      Nepresná povaha sporného zákona
245. Podľa článku 6 ods. 1 písm. e)
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov
spracúvanie
osobných
údajov
je
zákonné
iba
vtedy,
keď
je
nevyhnutné
na
splnenie
úlohy
realizovanej
vo
verejnom
záujme
alebo
pri
výkone
verejnej
moci
zverenej
prevádzkovateľovi.
246. Okrem
toho
podľa
článku 6 ods. 3
druhého
pododseku
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov buď
samotný
právny
základ
určuje
účely
spracovania,
alebo v prípade
spracovania v zmysle
odseku
1 písm. e)
tohto
článku
sú
tieto
účely
nevyhnutné
na
splnenie
úlohy
realizovanej
vo
verejnom
záujme
alebo
pri
výkone
verejnej
moci
zverenej
prevádzkovateľovi.
Zákon
upravujúci
spracovanie
osobných
údajov
musí
totiž
jasne a presne
prostredníctvom
objektívnych
kritérií
definovať
hmotnoprávne a procesné
podmienky,
ktorým
podlieha
prístup k takýmto
údajom.(146)
247. V prejednávanej
veci
požiadavka
na
dostatočne
jasnú a presnú
definíciu
účelov
spracúvania
zjavne
nie
je
splnená.
Týka
sa
to
najmä
účelov,
na
ktoré
Úrad
získava,
zaznamenáva,
uchováva,
využíva a prenáša
osobné
údaje.
248. V tejto
súvislosti
treba
pripomenúť,
že
Úrad
môže
žiadať
informácie o akýchkoľvek
údajoch
vrátane
osobných
údajov,
týkajúcich
sa
predmetu
vyšetrovania v súvislosti s činnosťami
uvedenými v § 3
sporného
zákona
(pozri body 237 a 238
vyššie),
napríklad
činnosťami
„zameranými
na
ovplyvňovanie
demokratickej
diskusie a štátnych a spoločenských
rozhodovacích
procesov“.(147) Ustanovenia § 6
až
8
tohto
zákona
požadujú
len
to,
aby
predmetné
údaje
súviseli s – potenciálne
širokým(148) – predmetom
vyšetrovania.
Tieto
ustanovenia
totiž
neobmedzujú
povahu
ani
rozsah
informácií
alebo
osobných
údajov,
ktoré
je
Úrad
oprávnený
žiadať
od
dotknutých
organizácií
alebo
osôb.
Rovnako
podľa § 11
uvedeného
zákona
je
Úrad
oprávnený
tieto
údaje v plnom
rozsahu
postúpiť
ďalším
príslušným
orgánom
len z dôvodu,
že
„zistí
skutočnosť
alebo
zistí
okolnosť,
ktorá
môže
viesť k začatiu
alebo
vedeniu
priestupkového
konania,
trestného
konania,
správneho
konania
alebo
iného
konania“,
pričom
podmienky
alebo
účely
takéhoto
postúpenia
rôznym
orgánom
nie
sú
jasne
definované.
249. Vyššie
uvedené
ustanovenia
neobsahujú
ani
kritériá
upravujúce
dĺžku
ich
uchovávania
alebo
účely
ich
využitia v závislosti
od
typu
údajov
alebo
dotknutej
osoby.
Tieto
údaje
sa
však
môžu
napríklad
týkať
novinárov
pracujúcich
pre
spoločnosti
alebo
organizácie
pôsobiace v oblasti
tlače,
médií,
informácií
alebo
komunikácií,
ktoré
môžu
byť
povinné
chrániť
anonymitu
svojich
zdrojov.
Môžu
teda
zahŕňať
okrem
iného
citlivé
údaje v zmysle článku 9 ods. 1
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov,
medzi
ktoré
patria
„politické
názory“
alebo
„náboženské
alebo
filozofické
presvedčenie“,
či
dokonca
„osobné
údaje
týkajúce
sa
uznania
viny
za
trestné
činy“ v zmysle článku 10
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov,
pričom
však
nie
sú
definované
účely
ich
spracovania.
250. Sporný
zákon
ako
taký
teda
jasne
nedefinuje
účely
spracovania
osobných
údajov
Úradom.
Zároveň
tento
zákon
neukladá
Úradu
na
účely
takéhoto
spracovania
povinnosť
zabezpečiť,
aby
účely,
na
ktoré
vykonáva
svoje
vyšetrovacie
právomoci,
boli
nevyhnutné
na
splnenie
úlohy
realizovanej
vo
verejnom
záujme,
ktorú
plní
pri
vykonávaní
tohto
zákona.
Bez
špecifikovania
takýchto
účelov v uvedenom
zákone
totiž
nie
je
možné
zabezpečiť
alebo
overiť
nevyhnutnosť
týchto
účelov
na
plnenie
uvedenej
úlohy
vo
verejnom
záujme.
251. Nakoniec
sporný
zákon
nestanovuje
účinné
záruky
proti
rizikám
zneužitia,
neoprávneného
použitia
alebo
nezákonného
prístupu k osobným
údajom(149) získaným
Úradom.
Tento
zákon
totiž
neupravuje
ani
procesné
záruky
pre
dotknuté
osoby,
ani
súdne
či
administratívne
preskúmanie,
ktoré
by
mohlo
obmedziť
výkon
širokej
právomoci
Úradu v oblasti
vyšetrovania,
hodnotenia a šírenia,
pokiaľ
ide o osobné
údaje.(150) Jediná
procesná
záruka
stanovená
týmto
zákonom
sa
nachádza v jeho § 6 ods. 8 a umožňuje
predkladať
pripomienky v lehote
pätnástich
dní
pred
zverejnením
ročnej
správy, v ktorej
Úrad
plánuje
spomenúť
organizáciu,
ktorá
bola
predmetom
vyšetrovania, a v prípade
zamietnutia
týchto
pripomienok
dostať
od
Úradu
do
tridsiatich
dní
odpoveď s uvedením
dôvodov.
252. Preto
vzhľadom
na
svoju
nepresnú,
nejasnú a neúplnú
povahu,
najmä
pokiaľ
ide o neexistenciu
procesných
záruk a účinného
súdneho
preskúmania,
ustanovenia
sporného
zákona
nezaručujú,
že
Úrad
spracováva
osobné
údaje v súlade s podmienkami
stanovenými v článku 6 ods. 1 písm. e) a článku 6 ods. 3
druhom
pododseku
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov.
3)      Proporcionalita
253. Podľa článku 6 ods. 3
druhého
odseku
poslednej
vety
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov
dotknutý
právny
základ
musí
spĺňať
cieľ
verejného
záujmu a byť
primeraný
sledovanému
oprávnenému
cieľu.
254. Keďže
sporný
zákon
nespĺňa
požiadavky
na
jasnosť,
presnosť a predvídateľnosť
pri
jeho
uplatňovaní v súvislosti
so
spracovaním
osobných
údajov,
jeho
ustanovenia
nemožno
považovať
za
dodržiavajúce
zásadu
proporcionality
vzhľadom
na
sledovaný
oprávnený
cieľ
verejného
záujmu. V tomto
ohľade
Maďarsko
ani
netvrdilo,
že
takéto
spracovanie
je v súlade
so
zásadou
„minimalizácie
údajov“
zakotvenou v článku 5 ods. 1 písm. c)
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov.
Podľa
tejto
zásady
však
osobné
údaje
musia
byť
primerané,
relevantné a obmedzené
na
rozsah,
ktorý
je
nevyhnutný
vzhľadom
na
účely,
na
ktoré
sa
spracúvajú.(151)
255. Z toho
vyvodzujem,
že
sporné
ustanovenia
oprávňujú
Úrad
vykonávať
nezákonné
spracovanie
osobných
údajov,
ktoré
môže
dokonca
zahŕňať
vážne
zasahovanie
do
základných
práv
zaručených v článkoch 7 a 8
Charty,
nestanovujú
však
dostatočne
jasné a presné
obmedzenia,
ktoré
možno
pokladať
za
primerané
vzhľadom
na
ciele
všeobecného
záujmu
sledované
sporným
zákonom.
Je
to
tým
menej
odôvodniteľné,
že
takéto
spracovanie
sa
môže
vzťahovať
na
činnosti
týkajúce
sa
citlivých
údajov
vrátane
obyčajného
verejného
vyjadrenia
názoru.(152)
256. Sporný
zákon v dôsledku
toho
nespĺňa
požiadavky článku 6 ods. 3
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov.
257. Za
týchto
podmienok
už
nie
je
potrebné
rozhodnúť,
či § 27 ods. 3
zákona o komisárovi
pre
základné
práva,
ktorý
sa
analogicky
uplatní
na
činnosti
Úradu v súlade s § 9 ods. 1
sporného
zákona,(153) môže
znemožniť
alebo
odôvodniť
zverejnenie
osobných
údajov
alebo
či
je
táto
ochrana
zaručená
ustanoveniami § 6 ods. 6
tohto
zákona.
Takáto
ochrana
by
totiž v každom
prípade
nebola
postačujúca
na
nápravu
zisteného
porušenia článku 6 všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov.
258. Preto
je
potrebné
vyhovieť
výhrade,
podľa
ktorej
sporný
zákon
nespĺňa
požiadavky článku 5 ods. 1, článku 6 ods. 1 písm. e), článku 6 ods. 2 a 3, článku 9 ods. 2 písm. g) a článku 10
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov,
ako
aj článkov 7 a 8
Charty.
9.      Predbežný záver
259. Na
záver
konštatujem,
že
žalobe
treba
vyhovieť s výnimkou
žalobných
dôvodov
založených
na
porušení článkov 49 a 56 ZFEÚ a práva
neobviňovať
seba
samého v zmysle článku 48
Charty.
VI.    O trovách
260. Podľa článku 138 ods. 1
Rokovacieho
poriadku
Súdneho
dvora
účastník
konania,
ktorý
vo
veci
nemal
úspech,
má
povinnosť
nahradiť
trovy
konania,
ak
to
bolo v tomto
zmysle
navrhnuté. V prejednávanej
veci,
keďže
Maďarsko
vo
väčšine
tvrdení
nemalo
úspech,
je
potrebné
uložiť
mu
povinnosť
nahradiť
trovy
konania v súlade s návrhmi
Komisie v tomto
zmysle.
261. Podľa článku 140 ods. 1
tohto
poriadku
členské
štáty a inštitúcie,
ktoré
do
konania
vstúpili
ako
vedľajší
účastníci,
znášajú
vlastné
trovy
konania.
Parlament a vedľajší
účastníci
konania
tak
znášajú
svoje
vlastné
trovy
konania.
262. Podľa článku 140 ods. 2
uvedeného
poriadku
zmluvné
štáty
Dohody o EHP,
ktoré
nie
sú
členskými
štátmi,
znášajú
vlastné
trovy
konania,
ak
do
konania
vstúpili
ako
vedľajší
účastníci.
Nórske
kráľovstvo
preto
znáša
vlastné
trovy
konania.
VII. Návrh
263. V dôsledku
toho
navrhujem,
aby
Súdny
dvor
rozhodol
takto:
–        Maďarsko
prijatím
2023.
évi LXXXVIII.
törvény a nemzeti szuverenitás védelmérő (zákon č. LXXXVIII z roku
2023 o ochrane
národnej
suverenity)
porušilo článok 63 ZFEÚ, článok 3 smernice
Európskeho
parlamentu a Rady
2000/31/ES z 8. júna 2000 o určitých
právnych
aspektoch
služieb
informačnej
spoločnosti
na
vnútornom
trhu,
najmä o elektronickom
obchode
(smernica o elektronickom
obchode), články 14,
16 a 19
smernice
Európskeho
parlamentu a Rady
2006/123/ES z 12. decembra
2006 o službách
na
vnútornom
trhu, články 7,
8,
11,
12 a 47
Charty
základných
práv
Európskej
únie,
ako
aj články 5,
6,
9 a 10
nariadenia
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2016/679 z 27. apríla
2016 o ochrane
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov a o voľnom
pohybe
takýchto
údajov,
ktorým
sa
zrušuje
smernica
95/46/ES
(všeobecné
nariadenie o ochrane
údajov).
–        V zostávajúcej
časti
sa
žaloba
zamieta.
–        Maďarsko
je
povinné
nahradiť
trovy
konania.
–        Európsky
parlament,
Belgické
kráľovstvo,
Česká
republika,
Dánske
kráľovstvo,
Spolková
republika
Nemecko,
Estónska
republika,
Írsko,
Španielske
kráľovstvo,
Litovská
republika,
Luxemburské
veľkovojvodstvo,
Holandské
kráľovstvo,
Poľská
republika,
Portugalská
republika,
Fínska
republika,
Švédske
kráľovstvo a Nórske
kráľovstvo
znášajú
svoje
vlastné
trovy
konania.
1      Jazyk prednesu: francúzština.
2      Magyar Közlöny 2023/185 z 21. decembra
2023,
s. 10429.
3      Legitímnosť
takejto
ochrany v zásade
uznávajú
aj
inštitúcie
Únie;
pozri
oznámenie
Komisie z 26. apríla
2018,
nazvané
„Boj
proti
dezinformáciám
na
internete:
európsky
prístup“
(dostupné na tejto adrese: eur‑lex.europa.eu/legal‑content/SK/TXT/PDF/?uri=CELEX:52018DC0236);
nariadenie
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2019/452 z 19. marca 2019,
ktorým
sa
ustanovuje
rámec
na
preverovanie
priamych
zahraničných
investícií
do
Únie  (Ú. v. EÚ L 79I,
2019,
s. 1);
návrh
smernica
Európskeho
parlamentu a Rady,
ktorou
sa
stanovujú
harmonizované
požiadavky
na
vnútornom
trhu
týkajúce
sa
transparentnosti
zastupovania
záujmov
vykonávaného v mene
tretích
krajín a ktorou
sa
mení
smernica
(EÚ)
2019/1937  [COM(2023)
637
final;
dostupný  na  tejto  adrese:
EUR‑Lex
‑ 52023PC0637
‑ SK
‑ EUR‑Lex];  pozri  tiež  poznámku  generálneho  sekretariátu  Rady  Európskej únie zo
16. júna
2025
(dostupná
na tejto adrese: eur‑lex.europa.eu/legal‑content/SK/TXT/PDF/?uri=CONSIL:ST_10134_2025_INIT].
Pozri
tiež
nariadenie
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2024/900 z 13. marca 2024 o transparentnosti a cielení
politickej
reklamy
(Ú. v. EÚ L 2024/900).
4      Ustanovenie § 3 písm. a)
bodu
ac)
sporného
zákona.
5      Nariadenie
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2016/679 z 27. apríla
2016 o ochrane
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov a o voľnom
pohybe
takýchto
údajov,
ktorým
sa
zrušuje
smernica
95/46/ES
(všeobecné
nariadenie o ochrane
údajov)
(Ú. v. EÚ L 119,
2016,
s. 1;
ďalej
len
„všeobecné
nariadenie o ochrane
údajov“).
6      Smernica
Európskeho
parlamentu a Rady z 8. júna 2000 o určitých
právnych
aspektoch
služieb
informačnej
spoločnosti
na
vnútornom
trhu,
najmä o elektronickom
obchode
(smernica o elektronickom
obchode)
(Ú. v. ES L 178,
2000,
s. 1;
Mim.
vyd.
13/025,
s. 399,
ďalej
len
„smernica o elektronickom
obchode“).
7      Smernica
Európskeho
parlamentu a Rady z 12. decembra
2006 o službách
na
vnútornom
trhu
(Ú. v. EÚ L 376,
2006,
s. 36).
8      Magyar Közlöny 2012/92 z 13. júla
2012,
s. 13450.
9      Magyar Közlöny 2013/66 z 18. apríla
2013,
s. 49703.
10      Magyar Közlöny 2017/216 z 19. decembra
2017,
s. 34164.
11      Magyar Közlöny 2011/88 z 26. júla
2011,
s. 25435.
12      Magyar Közlöny 2011/88 z 26. júla
2011,
s. 25449.
13      Magyar Közlöny 2017/95 z 21. júna
2017,
s. 9048.
14      Smernica
Európskeho
parlamentu a Rady z 10. marca 2010 o koordinácii
niektorých
ustanovení
upravených
zákonom,
iným
právnym
predpisom
alebo
správnym
opatrením v členských
štátoch
týkajúcich
sa
poskytovania
audiovizuálnych
mediálnych
služieb
(smernica o audiovizuálnych
mediálnych
službách)
(Ú. v. EÚ L 95,
2010,
s. 1;
ďalej
len
„smernica o audiovizuálnych
mediálnych
službách“).
15      Súdny
dvor
zatiaľ
nerozhodol o otázke,
či
Komisia
môže
namietať
porušenie článku 2 ZEÚ v rámci
žaloby
pre
nesplnenie
povinnosti;
pozri v tejto
súvislosti
návrhy,
ktoré
predniesla
generálna
advokátka
Ćapeta vo
veci
Komisia/Maďarsko
(Hodnoty
Únie)
(C‑769/22,
EU:C:2025:408, bod 142 a nasl.).
16      Pozri v tomto
zmysle
rozsudky z 13. júna
2018,
Komisia/Poľsko
(C‑530/16,
EU:C:2018:430, bod 30), a z 22. mája
2025,
Komisia/Lotyšsko
(Smernica o otvorených
dátach a opätovné
využívanie
informácií
verejného
sektora)
(C‑238/23,
neuverejnený,
EU:C:2025:374, bod 45).
17      Pozri v tomto
zmysle
rozsudky z 8. novembra
2007,
Španielsko/Rada
(C‑141/05,
EU:C:2007:653, bod 27); z 29. júla
2019,
Bayerische Motoren Werke a Freistaat Sachsen/Komisia
(C‑654/17 P,
EU:C:2019:634, bod 50), a z 19. novembra
2024,
Komisia/Poľsko
(Zvoliteľnosť a členstvo v politickej
strane)
(C‑814/21,
EU:C:2024:963, bod 56).
18      C‑204/21,
EU:C:2023:442, bod 62 a nasl.
19      Pozri
rozsudok z 5. júna
2023,
Komisia/Poľsko
(Nezávislosť a súkromný
život
sudcov)
(C‑204/21,
EU:C:2023:442, bod 69).
Pozri
tiež v tomto
zmysle
rozsudok z 19. novembra
2024,
Komisia/Poľsko
(Zvoliteľnosť a členstvo v politickej
strane)
(C‑814/21,
EU:C:2024:963, bod 155).
20      Pozri v tomto
zmysle
rozsudky
zo
6. októbra
2020,
Privacy International
(C‑623/17,
EU:C:2020:790, bod 44);
La
Quadrature du Net a i. (C‑511/18, C‑512/18 a C‑520/18,
EU:C:2020:791, bod 99);
zo
16. januára
2024,
Österreichische Datenschutzbehörde (C‑33/22,
EU:C:2024:46, bod 50); z 29. júla
2024,
protectus (C‑185/23,
EU:C:2024:657, bod 62), a z 19. novembra
2024,
Komisia/Poľsko
(Zvoliteľnosť a členstvo v politickej
strane)
(C‑814/21,
EU:C:2024:963, bod 155 a citovaná
judikatúra).
Pokiaľ
ide o organizáciu
pracovného
času v rámci
ozbrojených
síl,
pozri
rozsudok z 15. júla
2021,
Ministrstvo za
obrambo (C‑742/19,
EU:C:2021:597, body 36
až
46).
21      Na
podporu
tohto
tvrdenia
sa
Maďarsko
odvoláva
na
rozsudok z 23. novembra
1989,
B & Q
(C‑145/88,
EU:C:1989:593, bod 18).
22      Pozri § 8 ods. 2
sporného
zákona.
23      Pokiaľ
ide o vzdelávacie
služby,
pozri
rozsudok z 27. júna
2017,
Congregación de
Escuelas Pías Provincia
Betania (C‑74/16,
EU:C:2017:496, bod 48), a pokiaľ
ide o divadelné
predstavenia a cezhraničné
poskytovanie
služieb
informačnej
spoločnosti,
pozri
návrhy,
ktoré
predniesla
generálna
advokátka
Ćapeta vo
veci
Komisia/Maďarsko
(Hodnoty
Únie)
(C‑769/22,
EU:C:2025:408, bod 52).
24      To
nemá
vplyv
na
distribučné
kanály
alebo
spôsoby
prenosu
používané
vykonávateľmi
takýchto
činností,
ktorými
môžu
byť
jednotlivci,
poskytovatelia
služieb,
politické
zoskupenia
alebo
záujmové
združenia.
Maďarsko
tak
na
pojednávaní
nevylúčilo,
že
komunikácia
alebo
informácie
prenášané
cez
sociálne
siete
na
internete
môžu
patriť
do
pôsobnosti
sporného
zákona.
25      Pozri v tomto
zmysle
rozsudky z 13. októbra
1993,
CMC
Motorradcenter (C‑93/92,
EU:C:1993:838, body 10
až
12), a zo
7. marca 1990,
Krantz (C‑69/88,
EU:C:1990:97, body 10
až
12).
26      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 30. mája
2024,
Airbnb Ireland a Amazon
Services Europe (C‑662/22 a C‑667/22,
EU:C:2024:432, bod 62 a nasl.).
27      Nariadenie
Európskeho
parlamentu a Rady z 11. septembra
2013 o vyšetrovaniach
vykonávaných
Európskym
úradom
pre
boj
proti
podvodom
(OLAF),
ktorým
sa
zrušuje
nariadenie
Európskeho
parlamentu a Rady
(ES)
č. 1073/1999 a nariadenie
Rady
(Euratom)
č. 1074/1999
(Ú. v. EÚ L 248,
2013,
s. 1).
Rovnako
ako
právomoci
Úradu
totiž
aj
právomoci
OLAF
na
vyšetrovanie a prenos
údajov
podľa článku 3 ods. 3
(žiadosť o informácie v rámci
externého
vyšetrovania) a článku 11
(zaslanie
záverečnej
správy o vyšetrovaní
príslušným
vnútroštátnym
orgánom)
nariadenia č. 883/2013
môžu
viesť k začatiu
občianskeho
alebo
trestného
súdneho
konania
na
vnútroštátnej
úrovni.
Pri
výkone
týchto
právomocí
je
však
OLAF
povinný
dodržiavať
základné
procesné
záruky,
akou
je
povinnosť
starostlivosti,
ktorej
porušenie
môže
viesť k vzniku
mimozmluvnej
zodpovednosti
Únie;
pozri
rozsudok z 11. januára
2024,
Planistat Europe a Charlot/Komisia
(C‑363/22 P,
EU:C:2024:20, body 75
až
78), a návrhy,
ktoré
predniesla
generálna
advokátka
Medina
vo
veci
Planistat Europe a Charlot/Komisia
(C‑363/22 P,
EU:C:2023:594, bod 42 a nasl.).
28      Pozri
nariadenie
Európskeho
parlamentu
(EÚ,
Euratom) z 24. júna
2021,
ktorým
sa
stanovujú
pravidlá a všeobecné
podmienky
upravujúce
výkon
funkcie
ombudsmana
(štatút
európskeho
ombudsmana) a zrušuje
rozhodnutie
94/262/ESUO,
ES,
Euratom (Ú. v. EÚ L 253,
2021,
s. 1).
29      Pozri v tomto
zmysle
rozsudky z 18. júna
2020,
Komisia/Maďarsko
(Transparentnosť
združení)
(C‑78/18,
EU:C:2020:476, body 36 a 37,
ako
aj
citovaná
judikatúra), a z 19. novembra
2024,
Komisia/Poľsko
(Zvoliteľnosť a členstvo v politickej
strane)
(C‑814/21,
EU:C:2024:963, body 129 a 130,
ako
aj
citovaná
judikatúra).
30      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 22. septembra
2020,
Cali Apartments (C‑724/18 a C‑727/18,
EU:C:2020:743, bod 39).
31      Pozri
porovnateľnú
situáciu
vo
veci, v ktorej
bol
vydaný
rozsudok z 30. mája
2024,
Airbnb Ireland a Amazon
Services Europe (C‑662/22 a C‑667/22,
EU:C:2024:432, bod 62 a nasl.).
32      Sporný
zákon
tak
ide
ešte
ďalej
než
niektoré
ustanovenia
týkajúce
sa
porovnateľných
nástrojov
vyšetrovania,
akým
je článok 18 ods. 1 a 2
nariadenia
Rady
(ES)
č. 1/2003
zo
16. decembra
2002 o vykonávaní
pravidiel
hospodárskej
súťaže
stanovených v článkoch
[101] a [102 ZFEÚ]
(Ú. v. ES L 1,
2003,
s. 1;
Mim.
vyd.
08/002,
s. 205),
ktorý
Komisii
priznáva
právomoc
nezáväzne
požadovať
od
podnikov
informácie;
pozri
tiež článok 21 ods. 1 a 2
nariadenia
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2022/1925
zo
14. septembra
2022 o súťažeschopných a spravodlivých
trhoch
digitálneho
sektora a o zmene
smerníc
(EÚ)
2019/1937 a (EÚ)
2020/1828
(akt o digitálnych
trhoch)
(Ú. v. EÚ L 265,
2022,
s. 1) a článok 67 ods. 1 a 2
nariadenia
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2022/2065 z 19. októbra
2022 o jednotnom
trhu s digitálnymi
službami a o zmene
smernice
2000/31/ES
(akt o digitálnych
službách)
(Ú. v. EÚ L 277,
2022,
s. 1).
Jediný
rozdiel
oproti
spornému
zákonu
spočíva v tom,
že
prípadná
odpoveď
na
takúto
žiadosť o informácie
musí
byť
presná,
pričom
nepresné
alebo
zavádzajúce
informácie
môžu
Komisiu
viesť k prijatiu
finančnej
sankcie.
33      Pozri § 14 a 14/A
zákona č. CXXV z roku
1995 o národných
bezpečnostných
službách
(1995.
evi CXXV
törvény a nemzetbiztonsági szolgálatokról).
Neochota
spolupracovať s týmto
parlamentným
výborom
môže
byť
potrestaná
podľa § 216/A
zákona č. II z roku
2012 o priestupkoch,
priestupkovom
konaní a registračnom
systéme
priestupkov
(2012.
évi II.
törvény a szabálysértésekről, a szabálysértési eljárásról és a szabálysértési nyilvántartási rendszerről).
34      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 30. januára
2018,
X a Visser (C‑360/15 a C‑31/16,
EU:C:2018:44, bod 123), a návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Szpunar v spojených
veciach
X a Visser (C‑360/15 a C‑31/16,
EU:C:2017:397, bod 136).
35      Pozri
najmä
negatívne
hodnotenie
činnosti
Transparency International
Hungary a investigatívneho
portálu
Átlátszó,
ktoré
je
uvedené v správach
nazvaných
„Správa z vyšetrovania:
Vplyv
činností
Transparency International
Hungary na
maďarskú
suverenitu“
(Vizsgálati jelentés: A Transparency International
Magyarország tevékenységének hatása a magyar szuverenitásra),
uverejnená
14. októbra
2024, a „Vplyv
činností
Átlátszó na
maďarskú
suverenitu“
(Az Átlátszó tevékenységének hatása a magyar szuverenitásra),
uverejnená
28. októbra
2024
(dokumenty
dostupné na tejto adrese:
https://szuverenitasvedelmihivatal.hu/dokumentumaink/).
36      Pozri
tiež
situácie
vo
veciach, v ktorých
boli
vydané
rozsudky z 22. septembra
2020,
Cali Apartments (C‑724/18 a C‑727/18,
EU:C:2020:743, bod 42), a z 30. januára
2018,
X a Visser (C‑360/15 a C‑31/16,
EU:C:2018:44, bod 124).
37      Pozri v tomto
zmysle,
pokiaľ
ide o slobodu
usadiť
sa
podľa článku 49 ZFEÚ,
rozsudok z 1. júna
2010,
Blanco Pérez a Chao Gómez (C‑570/07 a C‑571/07,
EU:C:2010:300, bod 119);
pokiaľ
ide o voľný
pohyb
kapitálu
podľa článku 63 ZFEÚ,
pozri
rozsudok z 18. júna
2020,
Komisia/Maďarsko
(Transparentnosť
združení)
(C‑78/18,
EU:C:2020:476, body 45
až
64);
pokiaľ
ide o voľný
pohyb
pracovníkov
podľa článku 45 ZFEÚ,
pozri
rozsudky z 10. decembra
2013,
Komisia/Írsko a i. (C‑272/12 P,
EU:C:2013:812, bod 24); z 2. apríla
2020,
PF a i. (C‑830/18,
EU:C:2020:275, bod 34 a citovaná
judikatúra), a z 13. júna
2024,
Komisia/Maďarsko
(Prijímanie
žiadateľov o medzinárodnú
ochranu
II)
(C‑123/22,
EU:C:2024:493, bod 29 a citovaná
judikatúra).
38      Štvrtý
odsek
preambuly
sporného
zákona
uvádza,
že:
„Ak
by
sa
politická
moc
dostala
do
rúk
jednotlivcov
alebo
organizácií,
ktoré
sú
závislé
od
zahraničnej
moci,
organizácie
alebo
jednotlivca,
suverenita
Maďarska
by
bola
oslabená,
čo
zároveň
predstavuje
významné
riziko
pre
národnú
bezpečnosť“.
39      Pozri v tomto
zmysle a analogicky k článku 49 ZFEÚ rozsudok
zo
7. septembra
2022,
Cilevičs a i. (C‑391/20,
EU:C:2022:638, bod 75 a citovaná
judikatúra).
40      Pozri v tomto
zmysle a analogicky
rozsudok z 21. decembra
2023,
European Superleague Company (C‑333/21,
EU:C:2023:1011, body 135 a 255 a citovaná
judikatúra).
41      Komisia
sa
tu
opiera o úvahy
uvedené v rozsudku z 18. júna
2020,
Komisia/Maďarsko
(Transparentnosť
združení)
(C‑78/18,
EU:C:2020:476, bod 93).
42      Pozri v tomto
zmysle a analogicky k článku 49 ZFEÚ rozsudok
zo
7. septembra
2022,
Cilevičs a i. (C‑391/20,
EU:C:2022:638, body 67
až
70).
43      Pokiaľ
ide o verejné
prostriedky
poskytnuté
Úniou,
pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 18. júna
2020,
Komisia/Maďarsko
(Transparentnosť
združení)
(C‑78/18,
EU:C:2020:476, body 78
až
80).
44      Ako
jediný
príklad
sa
uvádza
údajné
nezákonné
financovanie
kandidáta
politických
strán
zjednotenej
opozície v parlamentných
voľbách v roku
2022 v Maďarsku
prostriedkami
pochádzajúcimi z tretieho
štátu,
konkrétne
zo
Spojených
štátov
amerických.
45      Pozri
„Správa z vyšetrovania:
Vplyv
činností
Transparency International
Hungary na
maďarskú
suverenitu“
(Vizsgálati jelentés: A Transparency International
Magyarország tevékenységének hatása a magyar szuverenitásra)
zo
14. októbra
2024
(dostupná
na
tejto
adrese:
https://szuverenitasvedelmihivatal.hu/dokumentumaink/), ktorá ostro
kritizuje
túto
nadáciu
za
údajné
netransparentné,
manipulatívne a hanlivé
zaradenie
krajín
do
indexu
vnímania
korupcie
(zostaveného v jej
sídle v Berlíne),
ktorý
Úrad
označuje
za
„šírenie
dezinformácií“.
Ako
vyplýva
zo
strany
12
správy
Komisie
[SWD(2020)
316
final] z 20. septembra
2020 o právnom štáte, kapitola o situácii v oblasti právneho štátu v Maďarsku (dostupná na tejto adrese: EUR‑Lex
‑ 52020SC0316
‑ SK
‑ EUR‑Lex), v najnovšom
indexe
vnímania
korupcie
organizácie
Transparency International
dosiahla
táto
krajina
hodnotenie
44
bodov
zo
100,
pričom v rámci
EÚ
je
na
19.
mieste a celosvetovo
na
70.
mieste. Komisia sa odvoláva aj na správu Úradu, nazvanú „Západný
provojnový naratív a ruský
legitimizačný naratív v súvislosti s vojnou
na
Ukrajine
(Dezinformačný
naratív v Maďarsku)“,
zo
4. júla
2024
(dostupná
na
tejto
adrese:
https://szuverenitasvedelmihivatal.hu/dokumentumok/western‑pro‑war‑and‑russian‑legitimacy‑narratives‑in‑connection‑with‑the‑war‑in‑ukraine.pdf.).
46      Pozri
správu
nazvanú
„Úloha
nadácie
Internews pri
ovplyvňovaní
médií v Maďarsku“
(Az Internews szerepe a magyarországi média
befolyásolásában) z 19. marca 2025,
nevloženú
do
spisu
(dostupná
na
tejto
adrese:
https://szuverenitasvedelmihivatal.hu/dokumentumaink/), a pokiaľ
ide o neziskový
investigatívny
portál
Átlátszó a jeho
výskumnú a publikačnú
činnosť v súvislosti s netransparentnosťou a korupciou,
správu
nazvanú
„Vplyv
činností
Átlátszó na
maďarskú
suverenitu“
(Az Átlátszó tevékenységének hatása a magyar szuverenitásra) z 28. októbra
2024
(dostupná
na
tejto
adrese:
https://szuverenitasvedelmihivatal.hu/dokumentumaink/).
47      Pozri
správu o činnosti
nadácie
Ökotárs,
na
ktorú
sa
odvoláva
Nórske
kráľovstvo a ktorá
je
nazvaná
„Analýza:
Vplyv
činností
Ökotárs na
maďarskú
suverenitu“
(Az Ökotárs tevékenységének hatása a magyar szuverenitásra),
zo
16. decembra
2024. V tejto
súvislosti
Nórske
kráľovstvo
tvrdí,
že
je
dlhodobo
„darcovským štátom“ v prospech
mimovládnych
organizácií,
najmä
tých,
ktoré
pôsobia v oblasti
podpory
demokracie,
právneho
štátu a ľudských
práv. V tejto
správe
sú
Nórske
kráľovstvo
aj
Únia
prezentované
ako
„komplici“
Spojených
štátov,
ktorí
sa
usilujú
sprisahať
proti
Maďarsku a zasahovať
do
jeho
suverenity.
Rovnako v komuniké
nazvanom
„Program
CERV
Európskej
komisie:
Ako
Brusel
otvoril
peňažný
kohútik
na
financovanie
Sorosovej siete“
(Az Európai Bizottság CERV
programja:
Így nyitotta meg Brüsszel a pénzcsapot a Soros‑hálózat finanszírozására) z 29. januára
2025
je
Komisia
obvinená z financovania a spolupráce
so
„Sorosovou sieťou“
(dokumenty
dostupné
na
tejto
adrese:
https://szuverenitasvedelmihivatal.hu/dokumentumok/).
48      Pozri
rozhodnutie
20/2024
(XI.
28.) z 15. novembra
2024, bod 41 a nasl.
49      Pozri § 8 ods. 2
sporného
zákona.
50      Pozri v tomto
zmysle
návrhy,
ktoré
som
predniesla
vo
veci
G4S
Secure Solutions
(C‑157/15,
EU:C:2016:382, bod 97 a citovaná
judikatúra), a vo
veci
Parris (C‑443/15,
EU:C:2016:493, bod 75 a citovaná
judikatúra).
51      Na
účely
odôvodnenia
na
základe
verejného
poriadku a verejnej
bezpečnosti v zmysle článku 52 ods. 1 ZFEÚ Súdny
dvor
dokonca
požaduje
existenciu
skutočnej a dostatočne
vážnej
hrozby,
ktorá
ovplyvňuje
jeden
zo
základných
záujmov
spoločnosti;
pozri v tomto
zmysle
rozsudky
zo
6. februára
2014,
Navileme a Nautizende (C‑509/12,
EU:C:2014:54, bod 20), a z 13. júla
2023,
Xella Magyarország (C‑106/22,
EU:C:2023:568, body 66 a 67,
ktoré
sa
týkajú
bezpečnosti
dodávok).
52      Pozri
na
jednej
strane
nové
alebo
upravené
ustanovenia § 350/A v spojení s § 459 ods. 1 bodom 37
Trestného
zákonníka a na
druhej
strane
ustanovenia § 4 ods. 3
zákona o fungovaní a riadení
politických
strán,
ako
aj § 3 ods. 16, § 124 ods. 1a
až
1d a § 307/D ods. 3 a 4
zákona o konaní
volieb.
53      Podľa
tohto
odseku,
„ak
by
sa
politická
moc
dostala
do
rúk
jednotlivcov
alebo
organizácií,
ktoré
sú
závislé
od
zahraničnej
moci,
organizácie
alebo
jednotlivca,
suverenita
Maďarska
by
bola
oslabená,
čo
zároveň
predstavuje
významné
riziko
pre
národnú
bezpečnosť“.
54      Pozri
napríklad
stanovisko
Európskej
komisie
pre
demokraciu
prostredníctvom
práva
(Benátska
komisia) z 18. marca 2024 o zákone č. LXXXVIII z roku
2023 o ochrane
národnej
suverenity
[bod 76 a nasl.,
dostupné
na
tejto
adrese:
default.aspx].
55      Podľa
piateho
odseku
preambuly
sa
zdá,
že
sporný
zákon
nie
je
obmedzený
len
na
finančnú
podporu
zo
zahraničia,
ale
aj
na
iné
formy
podpory,
ktoré
môžu
predstavovať
„pokus o zahraničné
zasahovanie“.
56      Pozri
napríklad
vec, v ktorej
bol
vydaný
rozsudok z 23. apríla
2020,
Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI
(C‑507/18,
EU:C:2020:289),
kde
bolo
žalobcom
združenie
právnikov
obhajujúcich
práva
lesieb,
gejov,
bisexuálnych,
transrodových alebo
intersexuálnych osôb
(LGBTI).
Pokiaľ
ide o zákon č. LXXIX z roku
2021 o prísnejších
opatreniach
proti
páchateľom
pedofílie a o zmene a doplnení
niektorých
zákonov
na
ochranu
detí
(A
pedofil
bűnelkövetőkkel szembeni szigorúbb fellépésről,
valamint a gyermekek védelme érdekében egyes törvények módosításáról szóló 2021.
évi LXXIX.
törvény),
pozri
tiež
správu
Amnesty International:
From freedom to
censorship,
The consequences of
Hungarian Propaganda
Law,
Budapest:
Amnesty International,
2024;
Háttér Society:
The Anti‑LGBTQI
Law of
Hungary in
Action: A Combination of
State ‑ and
Self‑Enforcement,
november
2024
[pozri
návrhy,
ktoré
predniesla
generálna
advokátka
Ćapeta vo
veci
Komisia/Maďarsko
(Hodnoty
Únie)
(C‑769/22,
EU:C:2025:408, bod 80,
poznámka
pod
čiarou
42);
správa
dostupná
na
tejto
adrese:
https://en.hatter.hu/sites/default/files/dokumentum/kiadvany/hatter‑anti‑lgbtqi‑law‑2024‑november.pdf].
57      Pozri
ako
príklad
činnosti
nadácie
Ökotárs (poznámka pod čiarou 47 vyššie).
58      Pozri
ako
príklad
činnosti
Transparency International
Hungary (poznámka pod čiarou 45
vyššie).
59      Pozri
najmä
príklady
uvedené v poznámke
pod
čiarou
35 vyššie.
60      Pozri
tiež
oznámenie
Komisie z 26. apríla
2018,
nazvané
„Boj
proti
dezinformáciám
na
internete:
európsky
prístup“,
s. 4, v ktorom
je
pojem
„dezinformácia“
definovaný
ako
„overiteľne
nepravdivá
alebo
zavádzajúca
informácia,
ktoré
je
vytvorená,
prezentovaná a šírená
na
účely
hospodárskeho
zisku
alebo
zámerného
zavádzania
verejnosti, a môže
poškodiť
verejný
záujem“
(dostupné
na
tejto
adrese:
eur‑lex.europa.eu/legal‑content/SK/TXT/PDF/?uri=CELEX
:52018DC0236).
61      Pokiaľ
ide o hrozby
pre
demokratické
voľby,
ktoré
predstavujú
rôzne
formy
činností
zameraných
na
manipuláciu s informáciami a šírenie
dezinformácií
vykonávané
predovšetkým
zahraničnými
aktérmi,
pozri
ESĽP,
22. júla
2025,
Bradshaw a i. v. Spojené
kráľovstvo
(sťažnosť č. 15653/22, bod 134 a nasl. a bod 159 a nasl.).
Pozri
tiež
rozhodnutie č. 32
zo
6. decembra
2024, v ktorom
Curtea Constituțională (Ústavný
súd,
Rumunsko)
zrušil
konanie o prezidentských
voľbách v Rumunsku
(zrušením
druhého
kola
tejto
voľby
naplánovaného
na
8. decembra
2024) v dôsledku
pokusov o systematickú
manipuláciu
vôle
voličov
zo
strany
štátnych
aj
neštátnych
aktérov
najmä
prostredníctvom
sociálnych
médií a nelegálneho
financovania.
62      Pozri
najmä
odôvodnenie
83 a nasl.
nariadenia
2022/2065,
ako
aj
odôvodnenie
4, článok 19 ods. 1 písm. c) a článok 26 ods. 3 písm. a)
nariadenia
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2024/1083 z 11. apríla
2024,
ktorým
sa
stanovuje
spoločný
rámec
pre
mediálne
služby
na
vnútornom
trhu a mení
smernica
2010/13/EÚ
(Európsky
akt o slobode
médií)
(Ú. v. EÚ L,
2024/1083).
63      Pozri
definíciu pojmu „dezinformácia“ v oznámení
Komisie z 26. apríla
2018,
nazvanom
„Boj
proti
dezinformáciám
na
internete:
európsky
prístup“
(s. 4), uvedenú v poznámke pod čiarou 60 vyššie.
Naopak,
definícia
pojmov
„dezinformácia“
alebo
„manipulácia s informáciami“
sa
nenachádza v odôvodnení
4 a nasl., článku 19 ods. 1 písm. c) a článku 26 ods. 3 písm. a)
nariadenia
2024/1083.
To
isté
platí
pre
odôvodnenie
83 a nasl.
nariadenia
2022/2065.
64      Pozri
poznámku
pod
čiarou
45
vyššie.
65      Pozri § 8 ods. 2
sporného
zákona.
66      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 27. februára
2025,
AEON
NEPREMIČNINE a i. (C‑674/23,
EU:C:2025:113, bod 46 a citovaná
judikatúra).
67      Pokiaľ
ide o diskriminačnú
požiadavku,
ktorá
nepatrí
pod písm. a)
alebo
b),
pozri
rozsudok z 11. júna
2020,
KOB
(C‑206/19,
EU:C:2020:463, bod 14).
68      Pozri body 73
až
87
vyššie.
69      Preto
nie
je
potrebné
rozhodnúť o otázke,
či
takáto
diskriminácia
je
alebo
nie
je
odôvodniteľná.
Pokiaľ
ide o priamu
diskrimináciu,
pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 23. februára
2016,
Komisia/Maďarsko
(C‑179/14,
EU:C:2016:108, bod 45 a citovaná
judikatúra).
70      Smernica
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ) z 9. septembra
2015,
ktorou
sa
stanovuje
postup
pri
poskytovaní
informácií v oblasti
technických
predpisov a pravidiel
vzťahujúcich
sa
na
služby
informačnej
spoločnosti
(Ú. v. EÚ L 241,
2015,
s. 1).
71      Pokiaľ
ide o reklamné
služby
politickej
povahy,
ktoré
môžu
byť
šírené
aj
elektronicky,
pozri
nariadenie
2024/900.
72      Pozri
tiež
odôvodnenie
21
druhú
vetu
smernice o elektronickom
obchode,
podľa
ktorého
koordinovaná
oblasť
zahŕňa
požiadavky
týkajúce
sa
činností
online,
akými
sú
informácie
online a reklama
online.
73      V tejto
súvislosti
sa
Komisia
odvoláva
na
vyhlásenie
zo
4. decembra
2023,
ktoré
vydala
organizácia
Media Freedom Rapid
Response (MFRR) a podpísal
ho
Medzinárodný
tlačový
inštitút
(IPI),
ARTICLE
19
Europe,
Európske
centrum
pre
slobodu
tlače a médií
(ECPMF),
Európska
federácia
novinárov
(EFJ),
Free Press
Unlimited (FPU) a OBC
Transeuropa (dostupné
na
tejto
adrese:
https://www.article19.org/resources/hungary‑draft‑sovereignty‑protection‑act‑threatens‑independent‑media/).
74      Kurzívou
zvýraznila
generálna
advokátka.
75      Pozri
tiež v tomto
zmysle
návrhy,
ktoré
predniesla
generálna
advokátka
Ćapeta vo
veci
Komisia/Maďarsko
(Hodnoty
Únie)
(C‑769/22,
EU:C:2025:408, bod 319).
76      Pozri
situáciu
vo
veci, v ktorej
bol
vydaný
rozsudok z 30. mája
2024,
Airbnb Ireland a Amazon
Services Europe (C‑662/22 a C‑667/22,
EU:C:2024:432, body 58
až
65),
ako
aj
návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Szpunar vo
veciach
Airbnb Ireland a i. (C‑662/22
až C‑667/22,
EU:C:2024:18, bod 159).
77      Pokiaľ
ide o „požiadavky“ v zmysle článku 16 ods. 1
tretieho
pododseku
smernice o službách,
pozri
tiež body 73
až
81
vyššie.
78      Pozri
analogicky
rozsudok z 30. mája
2024,
Airbnb Ireland a Amazon
Services Europe (C‑662/22 a C‑667/22,
EU:C:2024:432, bod 63).
79      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 25. októbra
2011,
eDate Advertising a i. (C‑509/09 a C‑161/10,
EU:C:2011:685, body 66 a 67).
Pozri
tiež
porovnateľnú
situáciu
vo
veci, v ktorej
bol
vydaný
rozsudok z 30. mája
2024,
Airbnb Ireland a Amazon
Services Europe (C‑662/22 a C‑667/22,
EU:C:2024:432, bod 59).
80      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 9. novembra
2023,
Google
Ireland a i. (C‑376/22,
EU:C:2023:835, bod 33 a nasl.).
81      Pokiaľ
ide o smernicu o službách,
pozri v tomto
zmysle
rozsudky z 23. februára
2016,
Komisia/Maďarsko
(C‑179/14,
EU:C:2016:108, bod 118);
zo
14. novembra
2018,
Memoria a Dall’Antonia (C‑342/17,
EU:C:2018:906, body 41 a 42); z 11. júna
2020,
KOB
(C‑206/19,
EU:C:2020:463, bod 30 a citovaná
judikatúra),
ako
aj
návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Szpunar v spojených
veciach
X a Visser (C‑360/15 a C‑31/16,
EU:C:2017:397, body 98 a 99 a citovaná
judikatúra).
Pozri
tiež v tomto
zmysle
rozsudky z 19. mája
2009,
Apothekerkammer des
Saarlandes a i. (C‑171/07 a C‑172/07,
EU:C:2009:316, bod 20); z 13. júla
2023,
Xella Magyarország (C‑106/22,
EU:C:2023:568, bod 27 a nasl.,
najmä bod 49), a z 20. júna
2024,
Staatssecretaris van
Justitie en Veiligheid (Vysielanie
pracovníkov z tretích
krajín)
(C‑540/22,
EU:C:2024:530, bod 59 a citovaná
judikatúra).
82      Pozri
tiež
odôvodnenie
24 a článok 2 ods. 2 písm. g)
smernice o službách,
ktoré z jej
pôsobnosti
vylučujú
„audiovizuálne
služby“.
83      Pozri článok 2 ods. 2 písm. b)
smernice o službách,
ktorý z jej
pôsobnosti
vylučuje
„finančné
služby“.
84      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 8. júna
2017,
Van
der
Weegen a i. (C‑580/15,
EU:C:2017:429, bod 25 a citovaná
judikatúra).
85      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 18. júna
2020,
Komisia/Maďarsko
(Transparentnosť
združení)
(C‑78/18,
EU:C:2020:47, body 52 a 53 a citovaná
judikatúra).
86      Pojem
„zakázaná
zahraničná
podpora“
vymedzený v § 459 ods. 1
Trestného
zákonníka
(zmenený
ustanoveniami § 32 ods. 3
sporného
zákona)
sa
totiž
podľa
všetkého
neuplatňuje
všeobecne.
Na
jednej
strane
sa
tento
pojem
vzťahuje
len
na
zahraničnú
podporu,
„ktorej
prijatie
alebo
používanie
je
zakázané
zákonom o fungovaní a riadení
politických
strán
alebo
zákonom o konaní
volieb“.
Na
druhej
strane
sa
tento
pojem
uplatňuje
len
na
zakázané a trestné
obchádzanie
zo
strany
„člena,
zodpovednej
osoby
alebo
funkcionára
nominujúcej
organizácie
podľa
zákona o konaní
volieb
alebo
kandidáta
podľa
toho
istého
zákona“ v zmysle § 350/A
Trestného
zákonníka
(nazvaného
„Nezákonné
ovplyvňovanie
vôle
voličov“ a zavedeného
ustanoveniami § 32
sporného
zákona).
Druhý
odsek
preambuly
sporného
zákona,
ktorý
uvádza
príklad
priameho
nezákonného
zahraničného
financovania
kandidáta
zjednotenej
opozície
na
premiéra v maďarskej
volebnej
kampani v roku
2022,
tak v prvom
rade
odkazuje
na
trestnoprávny
aspekt
novelizovaný
týmto
zákonom.
Treba
však
zdôrazniť,
že
Komisia v tomto
konaní
nenapadla
tieto
trestnoprávne
ustanovenia
(pozri bod 111
vyššie).
Rovnako
Európska
komisia
pre
demokraciu
prostredníctvom
práva
(Benátska
komisia)
vo
svojom
stanovisku z 18. marca 2024 o zákone č. LXXXVIII z roku
2023 o ochrane
národnej
suverenity, bod 71 a nasl.,
najmä body 81
až
83 a 94
(dostupné
na
tejto
adrese:
default.aspx),
nespochybnila
prípustnosť
týchto
ustanovení
ako
takú.
Navrhla
len,
aby
maďarský
zákonodarca
viac
spresnil
pojem
„zakázaná
zahraničná
podpora“,
aby
sa
zabránilo
penalizácii
každej
zahraničnej
finančnej
podpory
prijatej v akomkoľvek
čase,
dokonca
aj
mimo
volebného
procesu.
87      Pozri
tiež
analogický
pojem
„zahraničná
podpora“
definovaný v § 3 bode 16
zákona o konaní
volieb
(„dar
pochádzajúci z iného
štátu,
od
zahraničnej
fyzickej
alebo
právnickej
osoby
alebo
zahraničnej
organizácie
bez
právnej
subjektivity“). V tejto
súvislosti
Komisia
uvádza
ako
príklady
osoby
alebo
organizácie
pôsobiace v oblasti
médií
(žurnalistika,
rozhlasové a televízne
stanice,
tlačené
médiá
alebo
dokonca v príbuzných
odvetviach,
akým
je
navrhovanie a výroba
obsahu
elektronických
médií),
ako
aj v oblasti
lobovania,
poradenstva,
komunikácie
alebo
vzťahov s verejnosťou.
Podobne
sa
to
môže
týkať
občana
Únie,
ktorý
vykonáva
svoje
právo
na
voľný
pohyb a chce
si
uplatniť
politické
práva
zaručené
Zmluvou
tým,
že
bude
kandidovať v komunálnych
alebo
európskych
voľbách
alebo
podporí
iného
kandidáta v takýchto
voľbách.
88      Pozri bod 63 a nasl.
vyššie.
Pokiaľ
ide o porovnateľnú
situáciu
verejných
prostriedkov
poskytnutých
Úniou,
pozri
tiež v tomto
zmysle,
rozsudok z 18. júna
2020,
Komisia/Maďarsko
(Transparentnosť
združení)
(C‑78/18,
EU:C:2020:47, bod 60).
89      Pokiaľ
ide o porovnateľnú
situáciu
verejných
prostriedkov
poskytnutých
Úniou,
pozri
tiež
rozsudok z 18. júna
2020,
Komisia/Maďarsko
(Transparentnosť
združení)
(C‑78/18,
EU:C:2020:47, body 61 a 62 a citovaná
judikatúra).
90      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 21. mája
2019,
Komisia/Maďarsko
(Užívanie
poľnohospodárskych
pozemkov)
(C‑235/17,
EU:C:2019:432, body 60 a 61 a citovaná
judikatúra).
91      Rozsudok z 18. júna
2020,
Komisia/Maďarsko
(Transparentnosť
združení)
(C‑78/18,
EU:C:2020:47, body 88
a
89 a citovaná
judikatúra).
92      Pozri § 350/A
Trestného
zákonníka,
nazvaný
„Nezákonné
ovplyvňovanie
vôle
voličov“, v spojení s § 459 ods. 1
tohto
zákonníka
zmeneným
ustanoveniami § 32
sporného
zákona.
93      Pozri bod 111
vyššie.
94      Pozri
ustanovenia § 4 ods. 3
zákona o fungovaní a riadení
politických
strán,
ako
aj § 3 bod 16, § 124 ods. 1a
až
1d a § 307/D ods. 3 a 4
zákona o konaní
volieb,
zavedené
ustanoveniami § 33
sporného
zákona.
95      Pokiaľ
ide o analogickú
situáciu
verejných
prostriedkov
poskytnutých
Úniou,
pozri
rozsudok z 18. júna
2020,
Komisia/Maďarsko
(Transparentnosť
združení)
(C‑78/18,
EU:C:2020:47, bod 79 a nasl.).
96      Rozsudok
zo
4. októbra
2024,
Real Madrid
Club de
Fútbol (C‑633/22,
EU:C:2024:843, bod 46).
97      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 29. júla
2024,
Alchaster (C‑202/24,
EU:C:2024:649, bod 92 a citovaná
judikatúra).
98      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok
zo
4. októbra
2024,
Real Madrid
Club de
Fútbol (C‑633/22,
EU:C:2024:843, body 51 a 52,
ako
aj
citovaná
judikatúra).
99      Pozri
bod 102 a nasl.
vyššie.
100      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok
zo
14. februára
2019,
Buivids (C‑345/17,
EU:C:2019:122, bod 51).
101      Podľa § 3 písm. a)
sporného
zákona
„Úrad v rámci
svojich
vyšetrovacích
činností…
vyšetruje
tieto
činnosti
vykonávané v mene
iného
štátu,
ako
aj
zahraničných
orgánov
alebo
organizácií a fyzických
osôb
bez
ohľadu
na
ich
právny
status
[aa)]
činnosti v oblasti
zastupovania
záujmov – okrem
činností
vykonávaných
diplomatickými
misiami,
zahraničnými
zastupiteľskými
úradmi a organizáciami
zastupujúcimi
profesijné
záujmy,
[ab)]
činnosti
zamerané
na
manipuláciu s informáciami a šírenie
dezinformácií,
[ac)]
činnosti
zamerané
na
ovplyvňovanie
demokratickej
diskusie a štátnych a spoločenských
rozhodovacích
procesov
vrátane
činností,
ktoré
majú
ovplyvniť
rozhodovací
proces
osôb
vykonávajúcich
verejnú
moc“.
102      Čo
sa
týka
takéhoto
odradzujúceho
účinku a rizika
autocenzúry,
pozri
tiež
rozsudok
ESĽP,
15. mája
2023,
Sanchez v. Francúzsko
(CE:ECHR:2023:0515JUD004558115, bod 184).
103      Pozri
tiež
rozsudok
ESĽP,
12. marca 2019,
Ali Gürbüz v. Turecko
(CE:ECHR:2019:0312JUD005249708, body 59
až
68).
104      Pozri
tiež
trestnoprávne
ustanovenia v § 350/A
Trestného
zákonníka,
nazvaného
„Nezákonné
ovplyvňovanie
vôle
voličov“, v spojení s § 459 ods. 1
tohto
zákonníka
zmeneným
ustanoveniami § 32
sporného
zákona.
105      Toto
posúdenie
nemá
vplyv
na
prípadné
odôvodnenie
zásahu
do
slobody
prejavu a práva
na
informácie,
najmä
pokiaľ
ide o vykonávanie
„činností
zameraných
na
manipuláciu s informáciami a šírenie
dezinformácií“ v zmysle § 3 písm. a)
bodu
ab)
sporného
zákona.
Pokiaľ
ide o článok 10
EDĽP,
pozri
tiež v tomto
ohľade
ESĽP,
22. júla
2025,
Bradshaw a i. v. Spojené
kráľovstvo
(sťažnosť č. 15653/22, bod 161).
106      Pozri
tiež
rozsudok
ESĽP,
22. novembra
2012,
Telegraaf Media Nederland Landelijke Media B.V. a i. v. Holandsko
(CE:ECHR:2012:1122JUD003931506, bod 127).
107      Pozri
tiež
rozsudok
ESĽP,
15. decembra
2009,
Financial Times Ltd a i. v. Spojené
kráľovstvo
(CE:ECHR:2009:1215JUD000082103, bod 70).
108      Pozri
poznámku
pod
čiarou
45 a nasl.
vyššie.
109      Pozri
tiež
rozsudky
ESĽP,
25. septembra
2012,
Odborový
zväz
polície v Slovenskej
republike a i. v. Slovensko
(CE:ECHR:2012:0925JUD001182808, bod 60), a 23. januára
2023,
Macatė v. Litva
(CE:ECHR:2023:0123JUD006143519, body 181 a 182).
110      Pokiaľ
ide o mimovládne
organizácie,
ktoré
sú
verejne
označované
ako
„zahraniční
agenti“,
pozri
rozsudky
ESĽP,
22. októbra
2024,
Kobaliya a i. v. Rusko
(CE:ECHR:2024:1022JUD003944616, body 67,
75 a 82), a 14. júna
2022,
Ecodefence a i. v. Rusko
(CE:ECHR:2022:0614JUD000998813, bod 131).
111      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 18. júna
2020,
Komisia/Maďarsko
(Transparentnosť
združení)
(C‑78/18,
EU:C:2020:476, bod 112 a citovaná
judikatúra
ESĽP).
112      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 18. júna
2020,
Komisia/Maďarsko
(Transparentnosť
združení)
(C‑78/18,
EU:C:2020:476, bod 113 a citovaná
judikatúra
ESĽP).
113      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 18. júna
2020,
Komisia/Maďarsko
(Transparentnosť
združení)
(C‑78/18,
EU:C:2020:476, bod 114 a citovaná
judikatúra
ESĽP).
114      Pokiaľ
ide o Maďarsko,
pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 18. júna
2020,
Komisia/Maďarsko
(Transparentnosť
združení)
(C‑78/18,
EU:C:2020:476, bod 118).
Pozri
tiež v tomto
zmysle
rozsudok
ESĽP,
14. júna
2022,
Ecodefence a i. v. Rusko
(CE:ECHR:2022:0614JUD000998813, bod 132).
115      Pozri
poznámku
pod
čiarou
45 a nasl.
vyššie.
116      Pozri
poznámku
pod
čiarou
35 a nasl.
vyššie.
117      Podľa
Súdneho
dvora
treba
tejto
záruke
priznať
rovnaký
zmysel a rozsah
ako v prípade článku 8 EDĽP,
pozri
rozsudok z 18. júna
2020,
Komisia/Maďarsko
(Transparentnosť
združení)
(C‑78/18,
EU:C:2020:476, bod 122 a citovaná
judikatúra).
118      Rozsudok
ESĽP,
7. februára
2012,
Axel
Springer AG v. Nemecko
(CE:ECHR:2012:0207JUD003995408, bod 83).
119      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 18. júna
2020,
Komisia/Maďarsko
(Transparentnosť
združení)
(C‑78/18,
EU:C:2020:476, bod 124 a citovaná
judikatúra).
Pozri
tiež v tomto
zmysle
(a pokiaľ
ide o konštatovanie,
že v tomto
smere
nastal
súbežne
zásah
do
práva
na
ochranu
osobných
údajov v zmysle článku 8 Charty)
rozsudok
zo
6. októbra
2020,
État luxembourgeois (Právo
na
opravný
prostriedok
proti
žiadosti o informácie v oblasti
daní)
(C‑245/19 a C‑246/19,
EU:C:2020:795, body 73 a 74).
120      Toto
povolenie
odkazuje
na
definíciu
uvedenú v § 3 bode 6 zákona o informáciách,
podľa
ktorej
ide o „všetky
údaje
okrem
údajov
vo
verejnom
záujme,
ktorých
zverejnenie,
sprístupnenie
alebo
dostupnosť
si
vyžaduje
zákon v záujme
širokej
verejnosti“.
121      V správe
nazvanej
„Vplyv
činností
Átlátszó na
maďarskú
suverenitu“
(Az Átlátszó tevékenységének hatása a magyar szuverenitásra),
uverejnenej
28. októbra
2024,
ktorá
sa
týka
výskumnej a publikačnej
činnosti
neziskového
investigatívneho
portálu
Átlátszó v súvislosti s netransparentnosťou a korupciou,
je
tak
menovite
uvedený
jeho
manažér,
ktorému
sa
vytýka
nespolupráca s Úradom
(dostupná
na
tejto
adrese:
https://szuverenitasvedelmihivatal.hu/dokumentumaink/).
122      Čo
sa
týka
domácich
návštev v podnikateľských
priestoroch
firiem,
pozri
rozsudok z 18. júna
2015,
Deutsche
Bahn a i./Komisia
(C‑583/13 P,
EU:C:2015:404,
bod 20);
pozri
tiež
návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Pitruzzella vo
veci
Casino,
Guichard‑Perrachon a AMC/Komisia
(C‑690/20 P,
EU:C:2022:579, body 33 a 34,
ako
aj
citovaná
judikatúra), a návrhy,
ktoré
predniesla
generálna
advokátka
Medina v spojených
veciach
Imagens Médicas Integradas a i. (C‑258/23
až C‑260/23,
EU:C:2024:537, body 31, 41 a nasl.,
ako
aj
citovaná
judikatúra).
Pokiaľ
ide o článok 8 EDĽP,
pozri
tiež
rozsudok
ESĽP,
Société
Colas Est a i. v. Francúzsko
(CE:ECHR:2002:0416JUD003797197, body 40
až
42 a citovaná
judikatúra).
123      Určitá
ochrana v tomto
smere
je
zaručená
služobným
tajomstvom
podľa článku 339 ZFEÚ.
Pokiaľ
ide o právo
na
ochranu
obchodného
tajomstva,
pozri
rozsudok
zo
7. septembra
2021,
Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras (C‑927/19,
EU:C:2021:700, body 131
až
133 a citovaná
judikatúra).
Pokiaľ
ide o poškodenie
imidžu a povesti
právnickej
osoby
zverejnením
zo
strany
Komisie v rozpore s požiadavkami
služobného
tajomstva,
pozri
rozsudok z 8. novembra
2011,
Idromacchine a i./Komisia
(T‑88/09,
EU:T:2011:641, bod 42 a nasl.),
potvrdený
uznesením z 3. septembra
2013,
Idromacchine a i./Komisia
(C‑34/12 P,
EU:C:2013:552).
Pokiaľ
ide o prepojenie
medzi
ochranou
obchodného
tajomstva a ochranou
prezumpcie
neviny,
ktorá
je
úzko
spätá
aj s ochranou
povesti
právnickej
osoby,
pozri
rozsudok z 12. októbra
2007,
Pergan Hilfsstoffe für industrielle Prozesse/Komisia
(T‑474/04,
EU:T:2007:306, bod 62 a nasl.,
najmä body 75
až
78).
Pozri
tiež v tomto
smere
rozsudok
zo
6. júla
2000,
Volkswagen/Komisia
(T‑62/98,
EU:T:2000:180, bod 281),
potvrdený
rozsudkom z 18. septembra
2003,
Volkswagen/Komisia
(C‑338/00 P,
EU:C:2003:473).
124      Pozri
príklad
manažéra
Átlátszó,
ktorému
bola
vytýkaná
nespolupráca s Úradom
(pozri
poznámku
pod
čiarou
121
vyššie).
Čo
sa
týka
označovania
takýchto
organizácií
ako
„zahraničných
agentov“,
pozri
tiež
rozsudky
ESĽP,
14. júna
2022,
Ecodefence a i. v. Rusko
(CE:ECHR:2022:0614JUD000998813, bod 131), a 22. októbra
2024,
Kobaliya a i. v. Rusko
(CE:ECHR:2024:1022JUD003944616, bod 75).
125      Pozri v tomto
zmysle
rozsudky
zo
16. júla
2020,
Facebook
Ireland a Schrems (C‑311/18,
EU:C:2020:559, bod 175); z 8. decembra
2022,
Orde van
Vlaamse Balies a i. (C‑694/20,
EU:C:2022:963, bod 35);
zo
16. novembra
2023,
Roos a i./Parlament
(C‑458/22 P,
EU:C:2023:871, body 59 a 60); z 18. januára
2024,
RTL
Nederland a RTL
Nieuws (C‑451/22,
EU:C:2024:54, bod 69), a zo
4. októbra
2024,
Bezirkshauptmannschaft Landeck (Pokus o prístup k osobným
údajom
uloženým v mobilnom
telefóne)
(C‑548/21,
EU:C:2024:830, bod 98 a citovaná
judikatúra);
pozri
tiež v tomto
zmysle
návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Emiliou vo
veci
Belgian Association
of
Tax Lawyers a i. (C‑623/22,
EU:C:2024:189, bod 138).
Pozri
tiež
rozsudok z 23. októbra
2025,
Кanevi Komers DS
(C‑267/24,
EU:C:2025:829, bod 80,
podľa
ktorého
právna
úprava
nie
je
dostatočne
jasná a presná
na
to,
aby
bolo
jej
uplatňovanie v súlade s právom
Únie,
ak
môže
byť
odlišne
vykladaná
vnútroštátnymi
súdmi,
pričom
jeden
výklad
je
zlučiteľný a druhý
nezlučiteľný s právom
Únie).
126      Pozri § 8 ods. 2
sporného
zákona.
127      Týka
sa
to
aj
„činností
zameraných
na
manipuláciu s informáciami a šírenie
dezinformácií“ v zmysle § 3 písm. a)
bodu
ab)
sporného
zákona
(pozri body 116 a 124
vyššie).
128      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 8. decembra
2022,
Orde van
Vlaamse Balies a i. (C‑694/20,
EU:C:2022:963, bod 26).
129      Pozri v tomto
zmysle
rozsudky z 8. decembra
2022,
Orde van
Vlaamse Balies a i. (C‑694/20,
EU:C:2022:963, bod 27), a z 26. septembra
2024,
Ordre des
avocats du Barreau de
Luxembourg (C‑432/23,
EU:C:2024:791, bod 49),
ako
aj
návrhy,
ktoré
som
predniesla
vo
veci
Ordre des
avocats du Barreau de
Luxembourg (C‑432/23,
EU:C:2024:446, bod 25).
130      Podľa § 1
sporného
zákona
je
totiž
Úrad
„samostatný
orgán
štátnej
správy“.
131      Podľa
tohto
ustanovenia
„postup
vyšetrovania
vedený
Úradom…
sa
nepovažuje
za
konanie
správneho
orgánu a v súvislosti s [vyšetrovacou]
činnosťou
Úradu…
nemôže
byť
začaté
konanie
na
správnom
súde“.
132      Pozri § 13 ods. 1
zákona o právnickom
povolaní.
133      V žalobe
Komisia
spomína
neúspešné
pokusy
Úradu
vyzvať
Maďarskú
advokátsku
komoru,
aby s ním
spolupracovala
na
účely
uplatňovania
sporného
zákona
(dostupné
na
tejto
adrese:
https://szuverenitasvedelmihivatal.hu/hirek/valasz‑a‑magyar‑ugyvedi‑kamaranak).
134      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 2. júna
2022,
Skeyes (C‑353/20,
EU:C:2022:423, bod 50 a nasl. a citovaná
judikatúra).
Pozri
tiež v tomto
zmysle
rozsudok
zo
6. októbra
2020,
État luxembourgeois (Právo
na
opravný
prostriedok
proti
žiadosti o informácie v oblasti
daní)
(C‑245/19 a C‑246/19,
EU:C:2020:795, body 83 a 84).
135      Pokiaľ
ide o judikatúru
ESĽP
týkajúcu
sa článku 6 EDĽP,
pozri
rozsudok z 2. februára
2021,
Consob (C‑481/19,
EU:C:2021:84, bod 36 a nasl. a citovaná
judikatúra).
136      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 2. februára
2021,
Consob (C‑481/19,
EU:C:2021:84, bod 42 a nasl.,
najmä body 55,
57 a 58).
137      Prípadná
následná
zmienka o odmietnutí
spolupráce v ročnej
správe
zverejnenej
podľa § 7 ods. 4
sporného
zákona
nepredstavuje
donucovacie
opatrenie v tomto
zmysle,
aj
keď
pravdepodobne
zvýši
motiváciu
dotknutej
organizácie
alebo
jednotlivca
aktívne
spolupracovať.
To
isté
platí
pre
možnosť,
aby
predseda
Úradu
postúpil
vec
stálemu
výboru
Národného
zhromaždenia
pre
národnú
bezpečnosť
podľa § 12 písm. a)
tohto
zákona. V každom
prípade
Súdny
dvor
vo
svojej
judikatúre
uznal
existenciu
možného
porušenia
práva
mlčať
len
vtedy,
keď
je
príslušný
orgán v pozícii
prijať
na
vymáhanie
povinnosti
spolupracovať
donucovacie
opatrenia;
pozri
rozsudok z 2. februára
2021,
Consob (C‑481/19,
EU:C:2021:84, body 18, 35 a nasl.).
Pokiaľ
ide o konania
vo
veciach
hospodárskej
súťaže,
pozri
rozsudky z 18. októbra
1989,
Orkem/Komisia
(374/87,
EU:C:1989:387, bod 26 a nasl.); z 29. júna
2006,
Komisia/SGL
Carbon (C‑301/04 P,
EU:C:2006:432, bod 39 a nasl.), a z 28. januára
2021,
Qualcomm a Qualcomm Europe/Komisia
(C‑466/19 P,
EU:C:2021:76, bod 147).
138      V prejednávanej
veci
tak
nie
je
potrebné
určiť,
či
sa
úroveň
ochrany
práva
mlčať
líši v závislosti
od
toho,
či
ho
uplatňuje
fyzická
alebo
právnická
osoba,
pričom
tento
rozdiel
je
relevantný
vo
veciach
hospodárskej
súťaže;
pozri
rozsudok z 2. februára
2021,
Consob (C‑481/19,
EU:C:2021:84, body 46
až
48 a citovaná
judikatúra).
139      Pozri v tomto
zmysle
rozsudky z 9. novembra
2010,
Volker und Markus
Schecke a Eifert (C‑92/09 a C‑93/09,
EU:C:2010:662, bod 52 a nasl.); z 1. augusta
2022,
Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (C‑184/20,
EU:C:2022:601, bod 61), a z 5. júna
2023,
Komisia/Poľsko
(Nezávislosť a súkromný
život
sudcov)
(C‑204/21,
EU:C:2023:442, bod 330 a nasl.);
stanovisko
1/15
(Dohoda o PNR
EÚ‑Kanada) z 26. júla
2017
(EU:C:2017:592, bod
123 a nasl. a citovaná
judikatúra);
pozri
tiež v tomto
zmysle
návrhy,
ktoré
som
predniesla v spojených
veciach
État luxembourgeois (Právo
na
opravný
prostriedok
proti
žiadosti o informácie v oblasti
daní)
(C‑245/19 a C‑246/19,
EU:C:2020:516, bod 71).
140      Pojem
„verejný
záujem“
nie
je
definovaný v tomto
ustanovení
ani v ustanoveniach § 3 ods. 5 a 6
zákona o informáciách,
ktoré v tejto
súvislosti
tiež
neposkytujú
objasnenie.
Tieto
ustanovenia
na
jednej
strane
len
stanovujú,
že
„údaje
vo
verejnom
záujme“
sú
„informácie
alebo
údaje
iné
než
osobné
údaje“.
Tieto
pojmy
sa
preto
zdajú
byť
nezlučiteľné s výrazom
„osobné
údaje
vo
verejnom
záujme“.
Na
druhej
strane
sa
vzťahujú
na
„údaje
dostupné z dôvodov
verejného
záujmu“,
ktoré
predstavujú
„všetky
údaje
okrem
údajov
vo
verejnom
záujme,
ktorých
zverejnenie,
sprístupnenie
alebo
dostupnosť
si
vyžaduje
zákon v záujme
širokej
verejnosti“,
nespomínajú
však
„osobné
údaje
vo
verejnom
záujme“
(kurzívou
zvýraznila
generálna
advokátka).
141      Pozri
tiež
stanovisko
1/15
(Dohoda o PNR
EÚ‑Kanada) z 26. júla
2017
(EU:C:2017:592, bod 124,
podľa
ktorého
poskytnutie
osobných
údajov
takej
tretej
osobe,
akou
je
orgán
verejnej
moci,
predstavuje
zásah
do
základného
práva
zakotveného v článku 7 Charty
bez
ohľadu
na
účel
neskoršieho
využitia
poskytnutých
informácií).
142      Pozri
tiež v tomto
zmysle
rozsudok z 20. októbra
2022,
Koalicija „Demokratična Bălgarija –
Obedinenie“
(C‑306/21,
EU:C:2022:813, bod 52).
143      Podľa
tohto
odôvodnenia
okrem
iného
všeobecné
nariadenie o ochrane
údajov
„nevyžaduje,
aby
pre
každé
jednotlivé
spracúvanie
existoval
osobitný
právny
predpis.
Za
dostatočný
možno
považovať
právny
predpis,
ktorý
je
základom
pre
viaceré
spracovateľské
operácie
založené
na
zákonnej
povinnosti,
ktorá
sa
vzťahuje
na
prevádzkovateľa,
alebo
ak
je
spracúvanie
nevyhnutné
na
splnenie
úlohy
realizovanej
vo
verejnom
záujme
alebo
pri
výkone
verejnej
moci.
Na
základe
práva
Únie
alebo
práva
členského
štátu
by
sa
tiež
malo
rozhodovať o účele
spracúvania“.
144      Podľa
tohto
ustanovenia
okrem
iného
„uvedený
právny
základ
môže
obsahovať
osobitné
ustanovenia
na
prispôsobenie
uplatňovania
pravidiel
tohto
nariadenia,
vrátane:
všeobecných
podmienok
vzťahujúcich
sa
na
zákonnosť
spracúvania
prevádzkovateľom;
typov
spracúvaných
údajov;
dotknutých
osôb;
subjektov,
ktorým
sa
môžu
osobné
údaje
poskytnúť, a účely,
na
ktoré
ich
možno
poskytnúť;
obmedzenia
účelu;
doby
uchovávania; a spracovateľských
operácií a postupov
vrátane
opatrení
na
zabezpečenie
zákonného a spravodlivého
spracúvania“
(kurzívou
zvýraznila
generálna
advokátka).
145      Pozri
tiež
tretiu
vetu
odôvodnenia
10
všeobecného
nariadenia o ochrane
údajov,
podľa
ktorej:
„Pokiaľ
ide o spracúvanie
osobných
údajov
na
účely
dodržania
zákonnej
povinnosti,
plnenia
úloh
realizovaných
vo
verejnom
záujme
alebo
pri
výkone
verejnej
moci
zverenej
prevádzkovateľovi,
členské
štáty
by
mali
mať
možnosť
zachovať
alebo
zaviesť
vnútroštátne
predpisy,
ktorými
by
sa
spresnilo
uplatňovanie
pravidiel
stanovených v tomto
nariadení.“
(Kurzívou
zvýraznila
generálna
advokátka.)
146      Pozri v tomto
zmysle
rozsudky z 21. júna
2022,
Ligue des
droits humains (C‑817/19,
EU:C:2022:491, bod 219 a citovaná
judikatúra), a z 30. apríla
2024,
La
Quadrature du Net a i. (Osobné
údaje a boj
proti
porušovaniu
autorských
práv)
(C‑470/21,
EU:C:2024:370, bod 152 a citovaná
judikatúra).
147      Ustanovenia § 3 písm. a)
bodu
ac)
sporného
zákona.
148      Pokiaľ
ide o široký
rozsah
vyšetrovacích
právomocí
Úradu
týkajúcich
sa
informácií,
ktoré
môžu
byť
získavané v súvislosti s jednotlivými
dotknutými
činnosťami,
pozri
najmä body 75
až
80 a 102
až
106
vyššie.
149      Čo
sa
týka
tejto
požiadavky,
pozri
rozsudky z 21. júna
2022,
Ligue des
droits humains (C‑817/19,
EU:C:2022:491, bod 219 a citovaná
judikatúra), a z 30. apríla
2024,
La
Quadrature du Net a i. (Osobné
údaje a boj
proti
porušovaniu
autorských
práv)
(C‑470/21,
EU:C:2024:370, bod 152 a citovaná
judikatúra).
150      Čo
sa
týka
tejto
požiadavky,
pozri
rozsudok
zo
4. októbra
2024,
Bezirkshauptmannschaft Landeck (Pokus o prístup k osobným
údajom
uloženým v mobilnom
telefóne)
(C‑548/21,
EU:C:2024:830, bod 90 a nasl.);
pozri
tiež v tomto
zmysle
návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Szpunar vo
veci
Legal Newsdesk Sweden (C‑199/24,
EU:C:2025:670, body 35 a 36).
151      Pozri v tomto
zmysle
rozsudok z 1. augusta
2022,
Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (C‑184/20,
EU:C:2022:601, bod 93 a citovaná
judikatúra).
152      Čo
sa
týka
odôvodnenia
takéhoto
zasahovania
do
práv
zakotvených v článkoch 7 a 8
Charty s cieľom
bojovať
proti
závažnej
trestnej
činnosti a predchádzať
vážnym
hrozbám
pre
verejnú
bezpečnosť,
pozri
rozsudok z 2. marca 2021,
Prokuratuur (Podmienky
prístupu k údajom
týkajúcim
sa
elektronických
komunikácií)
(C‑746/18,
EU:C:2021:152, bod 33 a citovaná
judikatúra).
153      Podľa
tohto
ustanovenia
okrem
iného
„činnosti
Úradu
podľa § 7 a 8
sa
riadia § 27 ods. 1 a 3
[zákona o komisárovi
pre
základné
práva]“.
Ustanovenia § 27 ods. 3
tohto
zákona
stanovujú,
že
dokumenty a vecné
dôkazy
získané
počas
vyšetrovania
komisára
pre
základné
práva
nie
sú
verejné.