62024CJ0562_RES
C‑562/24. sz. [Munik] (
i
) ügy
S. H. d.o.o.ésM. A. d.o.o
(az Okrožno sodišče v Kopru [Szlovénia] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (ötödik tanács), 2026. január 29.
„Előzetes döntéshozatal – Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – A vagyonelkobzást elrendelő határozatok kölcsönös elismerésének elve – 2006/783/IB kerethatározat – A 8. cikk (2) bekezdésének d) pontja – Az elismerés és a végrehajtás megtagadásának okai – Az érintett felek jogai – Jóhiszemű harmadik felek – Jelzálog‑hitelező – A bűncselekményből származó ingatlan – A vagyon elkobzását elrendelő határozat elismerésére és végrehajtására irányuló eljárás – E határozat meghozatalát megelőzően bejegyzett bírósági jelzálogjog”
Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – A kölcsönös elismerés elvének a vagyonelkobzást elrendelő határozatokra történő alkalmazása – 2006/783 kerethatározat – Az elismerés és a végrehajtás megtagadásának okai – Terjedelem – Alapvető jogok – A tulajdonhoz való jog – Másik tagállamban hozott, bűncselekményből származó ingatlanra vonatkozó vagyonelkobzást elrendelő határozat elismerésének vagy végrehajtásának a végrehajtó tagállam igazságügyi hatósága általi megtagadása – Megengedhetőség – Feltétel – A jóhiszemű harmadik félként eljáró jelzálog‑hitelező jogai, amelyek lehetetlenné teszik e határozat végrehajtását – A hitelező által a vagyonelkobzást elrendelő határozat elismerésére és végrehajtására irányuló eljárás megindítását megelőzően ezen ingatlanra bejegyzett bírósági jelzálogjog – A jóhiszemű harmadik fél minőség kérdést előterjesztő bíróság általi vizsgálata
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 17. cikk; 2014/42 európai parlamenti és tanácsi irányelv, (24) és (33) preambulumbekezdés, 2. cikk, 1. és 2. pont, valamint 6. cikk; 2005/212 tanácsi kerethatározat, (3) preambulumbekezdés; 2006/783 tanácsi kerethatározat, (1) és (8) preambulumbekezdés, 1. cikk, 7. cikk, 8. cikk, (2) bekezdés, d) pont, és 9. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 31–51., 55. pont és a rendelkező rész)
Összefoglalás
Az Okrožno sodišče v Kopru (koperi regionális bíróság, Szlovénia) által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem alapján a Bíróság pontosítja a 2006/783 kerethatározat (
1
) 8. cikke (2) bekezdésének d) pontjában szereplő azon indokot, amely szerint a végrehajtó tagállam illetékes igazságügyi hatósága megtagadhatja a vagyonelkobzást elrendelő határozat elismerését vagy végrehajtását, amennyiben „bármely érdekelt felet, köztük a jóhiszemű harmadik feleket megillető jogok” e végrehajtó tagállam jogszabályai értelmében lehetetlenné teszik e határozat végrehajtását.
Olaszországban jogerősen elítélték az S. H.‑t, egy horvát jog szerinti társaságot és két olasz állampolgárt bűnszervezetben való részvétel, a csalás minősített esete és pénzmosás bűncselekménye miatt, mivel azon ígérettel tévesztették meg áldozataikat, hogy pénzüket a Forex platformba fektetik be, míg a valóságban e pénzt személyes célokra használták fel, többek között olaszországi, szlovéniai és horvátországi ingatlanok vásárlására.
2018 októberében és 2019 februárjában az M. A. társaság a Szlovén Köztársaságban S. H. ellen indított végrehajtási eljárás keretében két bírósági jelzálogjogot jegyeztetett be az S. H. tulajdonában álló, Plavjában (Szlovénia) található ingatlanon két követelés biztosítása céljából. 2019 márciusában hozott ítéletével (a továbbiakban: vagyonelkobzást elrendelő határozat) egy olasz bíróság elrendelte azon ingatlanok elkobzását, amelyek azon bűncselekményekből származó jövedelemnek minősülnek, amelyek miatt S. H.‑t elítélték, köztük egy Koperben (Szlovénia) és Plavjában található ingatlant. E vagyonelkobzást elrendelő határozatot továbbították az annak elismerésére és végrehajtására illetékes szlovén hatóságoknak. E határozatnak megfelelően az Olaszországban folyamatban lévő büntetőeljárás során e tagállam javára zár alá vételt elrendelő határozatot jegyeztek be a Szlovén Köztársaság ingatlan nyilvántartásába, melyhez elidegenítési tilalom és egyéb korlátozások társultak.
Ezen eljárásokon kívül egy horvát bíróság 2020 decemberében az S. H.‑t fizetésképtelennek nyilvánította. Ezenfelül az M. A. kérelmére 2019 áprilisában egy második fizetésképtelenségi eljárást indítottak az S. H. ellen a Szlovén Köztársaságban a – kérdést előterjesztő – koperi regionális bíróság előtt. Az M. A. úgy vélte, hogy az ingatlan nyilvántartásba az S. H. tulajdonaként bejegyzett ingatlanoknak a felszámolás alá vont vagyon részét kell képezniük. Ennek keretében az M. A. hivatkozott az elsőbbségi jogára, míg a Szlovén Köztársaság nem jelentette be a befagyasztást elrendelő határozat ingatlan‑nyilvántartásba történő bejegyzéséből eredő követelését.
2022 novemberében a koperi vizsgálóbíró elrendelte a vagyonelkobzást elrendelő határozat elismerését és végrehajtását, ami azzal a következménnyel járt, hogy az ingatlan‑nyilvántartásban a Szlovén Köztársaság javára jegyezték be a Koperben és Plavjéban található ingatlanok tulajdonjogát. Mind az S. H. felszámolója, mind az M. A. fellebbezést nyújtott be e határozat ellen a kérdést előterjesztő bíróságnál.
E bíróság elutasította e kereseteket, mivel úgy ítélte meg, hogy azon körülmény, miszerint az M. A. az elidegenítési tilalomnak és korlátozásnak a Szlovén Köztársaság javára történő bejegyzését megelőzően jegyeztett be az ingatlan nyilvántartásba bírósági jelzálogjogot a Plavjében fekvő ingatlan tekintetében, amelynek S. H. a tulajdonosa, nem befolyásolta a vagyonelkobzást elrendelő határozat elismeréséről és végrehajtásáról szóló határozat szabályszerűségét. E határozatot követően az Ustavno sodišče (alkotmánybíróság, Szlovénia), amelyhez M. A. alkotmányjogi panaszt nyújtott be, hatályon kívül helyezte e határozatot, és az ügyet visszautalta a kérdést előterjesztő bíróság elé, mivel úgy ítélte meg, hogy a Bíróságnak még nem volt alkalma pontosítani azon körülményeket, amelyek között a jelzálog‑hitelezők „jóhiszemű harmadik feleknek” tekinthetők.
E körülmények között a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy a 2006/783 kerethatározat 8. cikke (2) bekezdésének d) pontját az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) 17. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben úgy kell‑e értelmezni, hogy a végrehajtó tagállam illetékes igazságügyi hatósága megtagadhatja egy másik tagállamban hozott, a kerethatározat 2. cikkének e) pontja értelmében bűncselekményből származó „jövedelemnek” minősülő ingatlanra vonatkozó elkobzást elrendelő határozat elismerését vagy végrehajtását, azon indokkal, hogy a kerethatározat 8. cikke (2) bekezdésének d) pontja szerinti „jóhiszemű harmadik fél” jelzálog‑hitelező jogai lehetetlenné teszik e határozat végrehajtását, amennyiben e hitelező az említett határozat elismerésére és végrehajtására irányuló eljárás végrehajtó tagállamban történő megindítását megelőzően bírósági jelzálogot jegyeztetett be ezen ingatlanra ugyanezen tagállamban.
A Bíróság álláspontja
A Bíróság megállapítja, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés megválaszolásához meg kell határozni a 2006/783 kerethatározat 8. cikke (2) bekezdésének d) pontjában szereplő „jóhiszemű harmadik fél” fogalmának terjedelmét. A Bíróság először is e tekintetben pontosítja, hogy e cikknek a 2006/783 kerethatározat 9. cikke (1) bekezdésének szövegével összefüggésben értelmezett szövegéből kitűnik, hogy azok a személyek, akiknek jogai megakadályozhatják a vagyonelkobzást elrendelő határozat elismerését és végrehajtását az említett rendelkezések közül az első értelmében, megfelelnek azoknak, akiknek az ilyen határozat megtámadásához hatékony jogorvoslati lehetőséggel kell rendelkezniük ugyanezen rendelkezések közül a második értelmében. Márpedig az állandó ítélkezési gyakorlat szerint e személyek a bűncselekményben bűnösnek talált személyeken kívül azokat a harmadik személyeket is magukban foglalják, akiknek vagyontárgyait egy vagyonelkobzást elrendelő határozat érinti.
Másodszor, a Bíróság megjegyzi, hogy a 2006/783 kerethatározat szorosan kapcsolódik a többek között a 2014/42 irányelvben (
2
) szereplő, a vagyonelkobzást elrendelő határozatokra vonatkozó közös minimumszabályokhoz. Ezen irányelv rendelkezéseiből ugyanis az következik, hogy a bűncselekményből származó jövedelemnek egy harmadik személy részére történő átruházása vagy egy ilyen harmadik személy általi megszerzése esetén a jövedelem elkobzásának csak az képezheti akadályát, ha bizonyítást nyer, hogy e harmadik fél nem tudott arról, hogy a gyanúsított vagy a vádlott számára az átruházás vagy a szerzés célja az elkobzás elkerülése volt. Következésképpen a jelzálog‑hitelező tekinthető a 2006/783 kerethatározat 8. cikke (2) bekezdésének d) pontja értelmében „jóhiszemű harmadik félnek”„érdekelt fél” minőségében, akinek jogait érintheti a bűncselekményből származó ingatlanra vonatkozó elkobzást elrendelő határozat, amennyiben e hitelező e határozat meghozatalát, és így az annak elismerésére irányuló eljárás megindítását megelőzően bírósági jelzálogot jegyeztetett be ezen ingatlanra. A Bíróság hozzáfűzi, hogy bizonyítani kell, hogy e harmadik fél nem tudta, illetve nem tudhatta, hogy e jelzálog célja az volt, hogy a gyanúsított vagy a vádlott elkerülje a vagyonelkobzást az ingatlanra vonatkozó dologi jognak az említett harmadik félre történő átruházásával.
Végül a Bíróság kiemeli, hogy ez az értelmezés teljes mértékben megfelel a 2006/783 kerethatározat által követett céloknak, különösen a kölcsönös elismerés elvének. E tekintetben emlékeztet arra, hogy ezen elvet összhangba kell hozni az alapvető jogok tiszteletben tartásával. Ezen összefüggésben a kölcsönös elismerés elve és a Charta 17. cikkében foglalt tulajdonhoz való jog tiszteletben tartása közötti megfelelő egyensúly megteremtése érdekében a 2006/783 kerethatározat 8. cikke (2) bekezdésének d) pontja a jóhiszemű érdekelt harmadik felek jogai védelmének biztosítására irányul.
A Bíróság megállapítja, hogy a 2006/783 kerethatározat 8. cikke (2) bekezdésének a Charta 17. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett d) pontja alapján a végrehajtó tagállam illetékes igazságügyi hatósága megtagadhatja egy másik tagállamban hozott, a kerethatározat 2. cikkének e) pontja értelmében bűncselekményből származó „jövedelemnek” minősülő ingatlanra vonatkozó elkobzást elrendelő határozat elismerését vagy végrehajtását, azon indokkal, hogy e kerethatározat 8. cikke (2) bekezdésének d) pontja szerinti „jóhiszemű harmadik fél” jelzálog‑hitelező jogai lehetetlenné teszik e határozat végrehajtását, amennyiben e hitelező az említett határozat elismerésére és végrehajtására irányuló eljárás végrehajtás tagállamában történő megindítását megelőzően jegyeztetett be jelzálogjogot az adott ingatlanra ugyanezen tagállamban, azzal a feltétellel, hogy a kérdést előterjesztő bíróságnak kell vizsgálnia, hogy az említett hitelező a jelzálog követelés alapjául szolgáló végrehajtható okiratoknak a végrehajtó tagállamban történő kibocsátását övező valamennyi körülményre tekintettel „jóhiszeműnek” tekinthető‑e az említett rendelkezés értelmében.
(
i
)	A jelen ügy neve fiktív. Az nem egyezik az eljárásban részt vevő egyetlen fél valódi nevével sem.
(
1
)	A kölcsönös elismerés elvének a vagyonelkobzást elrendelő határozatokra történő alkalmazásáról szóló, 2006. október 6‑i 2006/783/IB tanácsi kerethatározat (HL 2006. L 328., 59. o.).
(
2
)	A bűncselekmény elkövetési eszközeinek és az abból származó jövedelemnek az Európai Unión belüli befagyasztásáról és elkobzásáról szóló, 2014. április 3‑i 2014/42/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 127., 39. o.).