62024TJ0288_RES
T‑288/24. sz. ügy
Berliner Verkehrsbetriebe (BVG)
kontra
az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala
A Törvényszék ítélete (második tanács), 2025. szeptember 10.
„Európai uniós védjegy – Egy dallam hangzásából álló európai uniós védjegy bejelentése – Feltétlen kizáró ok – Megkülönböztető képesség – Az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja”
Európai uniós védjegy – Az európai uniós védjegy meghatározása és megszerzése – Feltétlen kizáró okok – Megkülönböztetésre nem alkalmas megjelölések – A megkülönböztetés fogalma
(2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, b) pont)
(lásd: 12., 13. pont)
Európai uniós védjegy – Az európai uniós védjegy meghatározása és megszerzése – Feltétlen kizáró okok – Megkülönböztetésre nem alkalmas megjelölések – A megkülönböztető képesség értékelése – Szempontok – A védjegy érintett vásárlóközönség általi észlelése
(2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, b) pont)
(lásd: 14–18. pont)
Európai uniós védjegy – Az európai uniós védjegy meghatározása és megszerzése – Feltétlen kizáró okok – Megkülönböztetésre nem alkalmas megjelölések – Egy dallam hangzásából álló hangvédjegy
(2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, b) pont)
(lásd: 24–38. pont)
Összefoglalás
Ítéletében a Törvényszék hatályon kívül helyezi az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) fellebbezési tanácsának határozatát (
1
) azzal az indokkal, hogy az nem értékelte helyesen a 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja (
2
) alapján egy dallam hangzásából álló hangmegjelölésre vonatkozóan bejelentett európai uniós védjegy megkülönböztető képességét.
A felperes, a Berliner Verkehrsbetriebe (BVB) egy dallam hangzásából álló védjegy lajstromozását kérte bizonyos szállítási szolgáltatásokra vonatkozóan. (
3
) Miután az elbíráló elutasította e kérelmet, a felperes fellebbezést nyújtott be az EUIPO‑hoz.
A fellebbezési tanács megállapította, hogy a bejelentett védjegy nem rendelkezik megkülönböztető képességgel. Mivel az említett védjegy egy két másodperces hangmegjelölés, amely négy különböző észlelhető hang egyszerű sorozatából áll, ezért az olyan rövid és banális, hogy nem rendelkezik semmilyen fajsúllyal, sem pedig felismerhetőséggel, ami szükséges lenne ahhoz, hogy a fogyasztók azt kereskedelmi származás jelöléseként észleljék. A hangmegjelölés egyszerű funkcionális hangelemnek tekinthető, amelynek célja a közönség figyelmének felkeltése.
A fellebbező keresetet nyújtott be a vitatott elutasító határozat ellen a Törvényszékhez.
A Törvényszék álláspontja
A Törvényszék úgy véli, hogy több tényező is lehetővé teszi annak megállapítását, hogy a bejelentett védjegy időtartamára és fajsúlyára vonatkozó jellemzők – a 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja és a vonatkozó ítélkezési gyakorlat értelmében – inkább a megkülönböztető képesség meglétét, nem pedig annak hiányát igazolják.
Ugyanis, először, ami a szóban forgó gazdasági ágazat szokásait illeti, közismert, hogy a közlekedési ágazatban működő gazdasági szereplők egyre gyakrabban vesznek igénybe „hangszignálokat”, vagyis rövid hangmotívumokat annak érdekében, hogy a közönség által felismerhető, a védjegy vizuális identitásának megfelelő hangazonosságot alakítsanak ki az ahhoz kapcsolódó áruk és szolgáltatások tekintetében. Ezek a hangszignálok alkalmasak arra, hogy felkeltsék a hallatóság figyelmét egy olyan környezetben, amely olykor zajos (legyen az akár repülőtéri várótermekben, akár vasúti és buszpályaudvarok peronjain), valamint hogy bevezessék és kísérjék a célközönségnek szóló, hirdetési célú vagy kapcsolódó szolgálatásokra vonatkozó üzeneteket.
Másodszor, a bejelentett védjegyet alkotó dallam hangzása nem mutat közvetlen kapcsolatot az érintett szolgáltatásokkal, továbbá azt nem műszaki vagy funkcionális megfontolások határozzák meg. Az sem bizonyított továbbá, hogy a hangzás már ismert lenne a közönség számára, ami alapján feltételezhető, hogy eredeti műről van szó. Ebben az összefüggésben megállapítható, hogy annak inkább az a célja, hogy hangszignálként, vagyis rövid, lendületes és megjegyezhető hangszekvenciaként szolgáljon. Ezt az értékelést egyébként az EUIPO hangvédjegyekre vonatkozó határozathozatali gyakorlata és a vizsgálati iránymutatásai is megerősítik, amelyek hivatkozási forrásként szolgálhatnak.
Figyelembe véve a bejelentett védjegynek az időtartam, a felhasznált dallam és az észlelhető hangok tekintetében fennálló jellemzőit, valamint az EUIPO által a bejelentett hangvédjegy megkülönböztető képességének értékelése során e jellemzők által játszott szerepet illetően szolgáltatott különböző információkat, a fellebbezési tanács értékelése mind az érintett ágazat szokásai, mind pedig a bejelentett védjegyet jellemző elemek tekintetében téves. Sem a bejelentett védjegy hossza, sem annak állítólagos egyszerűsége vagy banalitása, amely önmagában nem akadályozza meg a kapcsolódó dallam felismerését, nem olyan akadály, amely ily módon elegendő lenne a megkülönböztető képesség hiányának igazolásához.
Harmadszor, a fellebbezési tanács hibát követ el annak megállapításával, hogy a bejelentett védjegynek pusztán funkcionális szerepe van, és hogy bevett szokás az utasok figyelmének felkeltése érdekében lejátszani egy rövid hangszekvenciát a közlekedési eszközökre vonatkozó, hangszóróból sugárzott hirdetések előtt. Még ha feltételezzük is, hogy a bejelentett védjegynek van egy lehetséges felhasználási módja (nevezetesen a kapcsolódó szállítási szolgáltatásoknak a vasútállomáson történő hirdetése), ez a használat, funkcionális szerepe ellenére, semmiképpen sem akadályozná a bejelentett védjegyet abban, hogy betöltse az említett szolgáltatás kereskedelmi származására utaló funkcióját.
Negyedszer, ami a bejelentett védjegy által érintett egyéb, nem közvetlenül a szállítással, hanem az azzal összefüggésbe hozható tevékenységekkel kapcsolatos szolgáltatásokat illeti, a Törvényszék álláspontja szerint a fellebbezési tanács megfontolásai alapján nehezen érthető egyrészt az, hogy a bejelentett védjeggyel érintett szolgáltatások mely részeihez kapcsolható a védjegyet alkotó dallam hangzása, másrészt pedig az, hogy a bejelentett hangmegjelölésnek az e szolgáltatások reklámozására történő használatának lehetősége mennyiben szól a védjegy lajstromozása ellen.
E megfontolásokra tekintettel a Törvényszék megállapítja, hogy a fellebbezési tanács nem értékelte helyesen a bejelentett védjegy megkülönböztető képességét.
(
1
)	Az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ötödik fellebbezési tanácsának 2024. április 2‑i határozata (R 2220/2023‑5. sz. ügy).
(
2
)	Az európai uniós védjegyről szóló, 2017. június 14‑i (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2017. L 154., 1. o.).
(
3
)	Ezek a szolgáltatások a védjegyekkel ellátható termékek és szolgáltatások nemzetközi osztályozására vonatkozó, felülvizsgált és módosított, 1957. június 15‑i Nizzai Megállapodás 39. osztályába tartoznak és az alábbi leírásnak felelnek meg: „Szállítás; személyszállítás; csomagolási szolgáltatások; áruk raktározása; kirándulások, túrák, társasutazások szervezése”.