62011CC0630_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. A jelen ügyek keretében a Bíróságnak pontosítania kell, hogy a regionális állami támogatások belső piaccal való összeegyeztethetőségének vizsgálata során az ösztönző hatás bizonyításának, ennélfogva a támogatás szükségességének megkerülhetetlen feltétele-e az, hogy a támogatási kérelem benyújtására a munkálatok megkezdését megelőzően kerüljön sor.
2. Ezen ügyek tárgya a HGA Srl és társai(2) (C-630/11. P. sz. ügy), a Regione autonoma della Sardegna (C-631/11. P. sz. ügy), a Timsas Srl(3) (C-632/11. P. sz. ügy) és a Grand Hotel Abi d’Oru SpA(4) (C-633/11. P. sz. ügy) (a továbbiakban együtt: fellebbezők) által benyújtott fellebbezések, amelyekben az Európai Unió Törvényszéke T-394/08., T-408/08., T-453/08. és T-454/08. sz., Regione autonoma della Sardegna és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2011. szeptember 20-án hozott ítéletének(5) hatályon kívül helyezését kérik, amely ítéletben a Törvényszék elutasította a C 1/04 (ex NN 158/03 és CP 15/2003) támogatási programról szóló „1998. évi 9. sz. regionális törvénnyel kapcsolatos N 272/98. sz. támogatás jogellenes alkalmazásáról” szóló 2008/854/EK határozat(6) megsemmisítése iránti keresetüket.
3. A vitatott határozatban az Európai Bizottság úgy vélte, hogy a regionális állami támogatásokról szóló iránymutatásban(7) előírt azon kötelezettség megsértésével egy olasz regionális törvény alapján nyújtott állami támogatások, hogy a támogatási kérelmet a munkálatok megkezdését megelőzően kell benyújtani, ebből adódóan a belső piaccal összeegyeztethetetlenek.
4. Mivel e kérdés jelenti a vita lényegi elemét, az indítványomban csak a jogvita e jogi aspektusára összpontosítok, tekintettel arra, hogy a megtámadott ítélet többi rendelkezése esetleges vitatás nélkül elfogadottnak tűnik.
I – A releváns jogi háttér
5. Az iránymutatás kodifikálta a Bizottságnak az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésében foglalt eltérések alkalmazására vonatkozó gyakorlatát.
6. A Bizottság 1998-ban közzétette a regionális állami támogatásokról szóló iránymutatást. Az 1998. évi iránymutatás 4.2 pontjának utolsó bekezdése kimondja, hogy „[a] támogatási programoknak […] meg kell határozniuk azt, hogy a támogatást még a projekt megkezdése előtt kell kérelmezni”.
7. Ezen iránymutatás 6.1 pontja kifejti:
„[…] a Bizottság a regionális támogatások közös piaccal való összeegyeztethetőségét ennek az iránymutatásnak az alapján állapítja meg, amint az hatályba lép. Azokat a támogatási javaslatokat azonban, amelyeket még azelőtt bejelentenek a Bizottságnak, hogy ezt az iránymutatást közölnék a tagállamokkal, és amelyekre nézve a Bizottság még nem hozott végső határozatot, a bejelentés időpontjában hatályban lévő követelmények alapján bírálják el.”
II – A jogviták alapját képező tényállás
8. 1998. március 10-én az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában
közzétették a regionális állami támogatásokról szóló, Bizottság által elfogadott új iránymutatást. Azon kérdésre figyelemmel, amely a jelen indítvány kizárólagos középpontjában áll, hasznos emlékeztetni ezen iránymutatás 4.2 pontjának tartalmára, amely megköveteli, hogy a támogatási programok előírják, hogy a támogatási kérelmet a munkálatok megkezdése előtt kell benyújtani.
9. 1998. március 11-én a Regione autonoma della Sardegna elfogadta a legge regionale n° 9, incentivi per la riqualificazione e l’adeguamento delle strutture alberghiere e norme modificative e integrative della legge regionale 14 settembre 1993, n. 40 (interventi creditizi a favore dell’industria alberghiera) törvényt (a szállodaépületek felújítását és korszerűsítését ösztönző intézkedésekről, valamint az 1993. szeptember 14-i 40. sz. regionális törvényt módosító és kiegészítő rendelkezésekről szóló 9. sz. regionális törvény)(8), amely hatálybalépésének időpontját 1998. április 5-ében állapította meg, és amely a Szardínia (Olaszország) szállodaágazatában tevékenykedő vállalkozások javára támogatásokat nyújtott kezdeti beruházásokhoz.
10. Az olasz hatóságok ezen eredeti regionális támogatási programot, amely a 9/1998 törvényben öltött formát, 1998. május 6-i levelükben jelentették be a Bizottságnak.
11. A Bizottság kiegészítő tájékoztatáskérését követően az olasz hatóságok 1998. június 22-i levelükben arról tájékoztatták a Bizottságot, hogy az eredeti támogatási program alkalmazására vonatkozó rendelkezéseket csak az említett program Bizottság általi esetleges jóváhagyását követően fogadják majd el.
12. Az olasz hatóságok az 1998. szeptember 28-i levelükben jelezték a Bizottságnak, hogy a támogatások csak olyan projektekhez nyújthatók majd, amelyeket „később” kell megvalósítani, és hogy e feltételt megerősítik majd a 9/1998 törvény alkalmazására vonatkozó rendelkezések is.
13. 1998. november 12-i levelében a Bizottság úgy határozott, hogy a regionális támogatási programot jóváhagyja(9), mivel úgy ítélte meg, hogy az az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének a) pontja értelmében a belső piaccal összeegyeztethető. E jóváhagyó határozatban a Bizottság többek között leírta, hogy a finanszírozási kérelmeket a projektek kivitelezésének megkezdése előtt kell benyújtani.
14. A Regione autonoma della Sardegna ezt követően 1999. április 29-én elfogadta a 9/1998 törvény alkalmazásáról szóló 285. sz. rendeletet(10) . E rendelet előírta, hogy az eredeti támogatási programot pályázati felhívás keretében kell alkalmazni, továbbá hogy olyan projektekhez nyújthatók támogatások, amelyek az ilyen kérelmek benyújtását követően megvalósítandók, és hogy a támogatható kiadásoknak e kérelmeket követően kell felmerülniük. Az átmeneti rendelkezésekben szerepelt azonban azon rendelkezés, amely a valamivel több mint egy évvel korábban elfogadott 1998. évi iránymutatással ellentétben előírta, hogy a 285/1999 rendelet első alkalmazásának szakaszában az 1998. április 5-ét, azaz a 9/1998 törvény hatálybalépését követően felmerült kiadások támogathatók.
15. A Regione autonoma della Sardegna 2000. július 27-én elfogadta a 33/3 határozatot (deliberazione n° 33/3), amely a 285/1999 rendeletet eljárási hibák miatt hatályon kívül helyezte, valamint elfogadta a 33/4 határozatot (deliberazione n° 33/4), amely az eredeti támogatási program alkalmazására vonatkozóan új rendelkezéseket vezetett be, ezúttal egyértelműen tiszteletben tartva az 1998. évi iránymutatás 4.2. pontja utolsó bekezdésének előírásait, eltörölve az „átmeneti” rendelkezést.
16. Ugyanezen a napon a Regione autonoma della Sardegna elfogadta a 33/6 határozatot (deliberazione n° 33/6), amely kimondta, hogy amennyiben a 285/1999 rendelet közzététele, amely rendelet az uniós szabályoknak nem megfelelő rendelkezéseket tartalmazott, a támogatások potenciális kedvezményezettjeiben olyan várakozást kelthetett, hogy valamennyi, 1998. április 5-ét követően megvalósított munkálat támogathatónak tekintendő, a 9/1998 törvény első alkalmazásakor figyelembe kell venni az ezen időpontot követően elvégzett munkálatokat, amennyiben azok az első éves pályázati felhívás keretében támogatási kérelem tárgyát képezték.
17. A Bizottság azon kérdésére válaszolva, hogy a létező támogatási programok összeegyeztethetők-e a 2000. január 1-jétől alkalmazandó 1998. évi iránymutatással, az olasz hatóságok 2000. november 2-i levelükben megerősítették a Bizottság számára, hogy tiszteletben tartották a támogatás szükségességének elvét, megemlítve a 33/4 határozatot, amely kifejezetten megállapítja a támogatási kérelmet követően megvalósított kiadások támogathatóságát, a 33/6 határozatra azonban nem utaltak.
18. Miután a Regione autonoma della Sardegna 2000. december 29-én közzétette az első pályázati felhívást, a Bizottság 2001. február 28-i levelében kiegészítő információkat kért az olasz hatóságoktól arra vonatkozóan, hogy a pályázati felhívások mechanizmusa keretében milyen módon tartják be azon feltételt, miszerint a támogatási kérelemnek meg kell előznie a projekt kivitelezését.
19. Az olasz hatóságok 2001. április 25-i levelükben, amelyhez újból a 33/4 határozatot csatolták, de amelyben most sem említették meg a 33/6 határozatot, újból megerősítették, hogy a támogatási program megfelel az 1998. évi iránymutatásnak.
20. Egy 2003. február 21-i panaszt követően, amely szerint az eredeti támogatási programot visszaélésszerűen alkalmazzák, a Bizottság további információkat kért az olasz hatóságoktól, amelyek 2003. március 22-én hivatkoztak első alkalommal a 33/6 határozatra.
21. Ezt követően a Bizottság 2004. február 3-i határozatával az eredeti támogatási program visszaélésszerű alkalmazására vonatkozóan megindította az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárást.(11) Úgy vélve, hogy az olasz hatóságok nem tartották be sem a jóváhagyó határozatban foglalt kötelezettséget, sem pedig az 1998. évi iránymutatásban előírt feltételeket, a Bizottság megállapította, hogy lehetséges, hogy az eredeti támogatási programot a 659/1999/EK rendelet(12) 16. cikke értelmében visszaélésszerűen alkalmazzák, és kifejezte kétségeit a támogatás kérelmezésének időpontját megelőzően megkezdett beruházási projektekhez nyújtott támogatások közös piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatban.
22. Az olasz hatóságok 2004. április 19-én, a Grand Hotel Abi d’Oru pedig 2004. április 30-án küldte meg észrevételeit a Bizottságnak.
23. A Bizottság 2006. november 22-én közölte az Olasz Köztársasággal az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése alapján megindított C 1/2004. sz. folyamatban lévő eljárás helyesbítéséről és kiterjesztéséről szóló határozatát(13) . A Bizottság e határozatban többek között rámutatott arra, hogy az eljárást megindító határozat a 33/6 határozatot nem említi, noha e határozat, nem pedig a 33/4 határozat alapján nyújtottak 28 vállalkozásnak támogatást a támogatás kérelmezésének időpontját megelőzően megkezdett beruházási projektekhez. Ráadásul a Bizottság kiemelte, hogy a 659/1999 rendelet 16. cikke értelmében a támogatás visszaélésszerű felhasználásának fogalma, amelyre az eljárást megindító határozat hivatkozik, olyan helyzetekre vonatkozik, amikor az engedélyezett támogatás kedvezményezettje a támogatás nyújtásáról szóló határozatban megállapított feltételekkel ellentétesen használja fel a támogatást, nem pedig olyan helyzetekre, amikor a tagállam a létező támogatási programot módosítva jogellenes új támogatást vezet be (a 659/1999 rendelet 1. cikkének c) és f) pontja).
24. A Bizottság elfogadta a vitatott határozatot, amelyben megállapította, hogy a támogatási program, ahogyan azt alkalmazzák, nem tartja tiszteletben a jóváhagyó határozatot, ennélfogva jogellenesnek kell tekinteni azon támogatási projekteket, amelyek kivitelezése azelőtt kezdődött el, mielőtt bármiféle támogatási kérelmet benyújtottak volna.
25. A vitatott határozat rendelkező részének szövege a következő:
„1. cikk
[A 9/1998] regionális törvény alapján odaítélt állami támogatások, melyeket [az Olasz Köztársaság] jogellenesen valósított meg a 33/6 […] határozattal és az első pályázati felhívással, a közös piaccal nem összeegyeztethetők, hacsak a támogatás kedvezményezettje e program alapján egy kezdeti befektetési projekttel kapcsolatos munkák megkezdése előtt nem nyújtott be támogatási kérelmet.
[…]”
III – A Törvényszék előtti eljárás és a megtámadott ítélet
26. A Törvényszék Hivatalához 2008. szeptember 16-án és 25-én, valamint 2008. október 3-án és 6-án benyújtott keresetlevelükkel a Regione autonoma della Sardegna, az SF Turistico Immobiliare Srl, a Timsas, illetve a Grand Hotel Abi d’Oru a vitatott határozat teljes vagy részleges megsemmisítése iránti keresetet terjesztett elő.
27. E felperesek a megtámadott ítélet szerint több jo galapot hoztak fel, köztük a jelenleg érdeklődésre számot tartó jogalapot, azaz az ösztönző hatás fennállását illetően elkövetett nyilvánvaló mérlegelési hibára alapított jogalapot. Úgy érveltek, hogy a helyi piac jellemzőire és a gazdasági szereplők által a támogatási mechanizmus működéséről alkotott szubjektív elgondolásra tekintettel a Bizottság nem értékelte megfelelően a vitatott program ösztönző hatását. E tekintetben több, az 1998. évi iránymutatás alkalmazhatatlanságára, egy korábbi támogatási programra vonatkozó rendelkezésekre, a nemzeti jogszabályi háttérre, a 9/1998 törvény elfogadását követően a vállalkozásoknak az abban előírt támogatásokból való részesülésre vonatkozó bizonyosságára, valamint a vitatott támogatások kedvezményezettjeinek sajátos helyzetére, illetve magatartására alapított érveket adtak elő.
28. A Törvényszék, miután a megtámadott ítélet 213–215. pontjában emlékeztetett arra, hogy az arra vonatkozó egyszerű megállapítás, hogy a támogatási kérelem megelőzi a projektek kivitelezésének megkezdését, olyan egyszerű, releváns és megfelelő kritériumnak minősül, amely lehetővé teszi, hogy a Bizottság vélelmezze az ösztönző hatás fennállását, megjegyezte, hogy e jogalap keretében már nem e kritérium megkérdőjelezéséről van szó, hanem kizárólag annak megvizsgálásáról, hogy a felperesek a jelen ügyben bizonyították-e olyan körülmények fennállását, amelyek még abban az esetben is biztosítani tudják a vitatott program ösztönző hatását, ha a kérelmet nem a szóban forgó projektek kivitelezésének megkezdése előtt nyújtották be(14) .
29. A Törvényszék a felperesek sajátos helyzetére, illetve magatartására vonatkozó érveit elutasította, majd ezt követően megvizsgálta az általánosan a vitatott programra vonatkozó érveiket.
30. Azon érvet illetően, miszerint egyszerűen a 9/1998 törvény hatálybalépése biztossá tette a vállalkozásokat abban, hogy részesülhetnek a támogatásban, a Törvényszék emlékeztetett arra, hogy a támogatási intézkedések vagy a támogatási programok belső piaccal való összeegyeztethetőségének értékelése az uniós bíróság felülvizsgálata mellett eljáró Bizottság kizárólagos hatáskörébe tartozik(15), és hogy ezen összeegyeztethetőséget megállapító bizottsági határozat hiányában kizárólag azon tény, hogy támogatási program bevezetését előirányzó nemzeti jogi rendelkezéseket fogadtak el, nem alkalmas arra, hogy e program potenciális kedvezményezettjeit biztossá tegye abban, hogy a programban előírt támogatásokból részesülhetnek(16) .
31. A Törvényszék ebből arra következtetett, hogy a 9/1998 törvény rendelkezései esetén erről van szó. Ezenkívül megemlítette azon tényt, hogy a jóváhagyó határozat véget vetett minden olyan esetleges várakozásnak, amelyet a potenciális kedvezményezettek táplálhattak a támogatási kérelmek benyújtását megelőzően megkezdett projektek elfogadhatóságát illetően, mivel e határozat kifejezetten kizárta, hogy a 9/1998 törvény által bevezetett program alapján ilyen projektekhez támogatást nyújtsanak(17) .
32. A Törvényszék a felperesek kereseteit elutasította, és kötelezte őket a Bizottság költségeinek viselésére, a Bizottság beavatkozás miatt felmerült költségei kivételével, valamint saját költségeik viselésére.
IV – A Bíróság előtti eljárás és a felek kérelmei
33. Az eljárás szóbeli szakaszának lefolytatása, valamint az eljárást befejező ítélet meghozatala céljából a Bíróság elnöke 2012. március 29-i végzésével a Bíróság eljárási szabályzatának 54. cikke alapján egyesítette a C-630/11. P–C-633/11. P. sz. ügyeket.
34. A HGA és társai, valamint a Regione autonoma della Sardegna azt kéri, hogy a Bíróság:
– helyezze hatályon kívül és/vagy változtassa meg a megtámadott ítéletet;
– semmisítse meg a vitatott határozatot.
35. A Timsas és a Grand Hotel Abi d’Oru azt kéri, hogy a Bíróság:
– helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;
– semmisítse meg a vitatott határozatot;
– a Bizottságot kötelezze a jelen eljárás és az elsőfokú eljárás költségeinek viselésére.
36. A Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság:
– utasítsa el a fellebbezéseket;
– a fellebbezőket kötelezze a jelen eljárás és az elsőfokú eljárás költségeinek viselésére.
V – A fellebbezésekről
A – A fellebbezőknek az ösztönző hatás fennállásával kapcsolatban elkövetett nyilvánvaló mérlegelési hibára alapított jogalapra vonatkozó érvelése
37. A HGA és társai a negyedik jogalapjukkal, a Regione autonoma della Sardegna pedig az első jogalapjával azt kifogásolja, hogy a Törvényszék megsértette a szükségesség és az ösztönző hatás elvét. Szerintük a megtámadott ítélet jogellenes, mivel a Törvényszék megállapította, hogy a támogatás ösztönző hatásának és a szükségességének kizárásához elegendő a priori
azon kritérium alkalmazása, hogy a támogatási kérelmet a projektek kivitelezésének megkezdése előtt kell benyújtani, amely szerinte a támogatási program ösztönző hatásának értékelése szempontjából releváns és megfelelő kritérium(18) . Szerintük a Törvényszéknek azt kellett volna megállapítania, hogy kizárólag azon tény, hogy a projektek kivitelezésének megkezdése előtt nem került sor támogatási kérelem benyújtására, nem tekinthető elegendőnek a támogatás ösztönző és szükséges jellegének kizárásához.
38. A HGA és társai, valamint a Regione autonoma della Sardegna szerint a Bizottság más körülményeket is figyelembe vehetett volna a támogatás összeegyeztethetőségének értékelésekor, mivel a támogatást megelőző kérelem nem normatív kötelezettségnek, hanem egyszerű alkalmazási kritériumnak minősül.
39. Mindenekelőtt először is azon körülményre hivatkoznak, hogy a fellebbezők bizonyosságot szereztek azzal kapcsolatban, hogy már a kérelmük benyújtását megelőzően megkapják a támogatást, mivel vitathatatlanul megfeleltek a 9/1998 törvényben előírt összes feltételnek.
40. Másodszor a HGA és társai, valamint a Regione autonoma della Sardegna azt állítja, hogy azon tény, hogy tudták, hogy az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdése a) és/vagy c) pontjának alkalmazási feltételei teljesülnek, bizonyítja, hogy valóban fennállt ösztönző hatás.
41. Harmadszor azon tényre hivatkoznak, hogy a 9/1998 törvényben foglalt támogatási programtól eltérő támogatási programok alapján végrehajthattak volna felújítási programokat.
42. A Regione autonoma della Sardegna ezt követően úgy érvel, hogy mivel az 1998. évi iránymutatást a 9/1998 törvénnyel egyidejűleg dolgozták ki, a vállalkozások nem tudták figyelembe venni az iránymutatást, és hogy a jóváhagyó határozat meghozatalának időpontjáig a korábban hatályban lévő rendszer nem követelte meg a támogatási kérelem előzetes benyújtását.
43. Végül a HGA és társai, a Regione autonoma della Sardegna, valamint a Timsas a Graphischer Maschinenbau kontra Bizottság ügyben hozott ítéletből(19) eredő ítélkezési gyakorlatra támaszkodnak, miszerint a Bizottság egyszerűen abból a tényből, hogy a munkálatokat az azokat finanszírozandó támogatás bejelentésének időpontját megelőzően megkezdték, nem következtethet arra, hogy e támogatás nem felel meg az ösztönzésre vonatkozó kritériumnak(20) .
44. A Bizottság a fellebbezők valamennyi érvét elutasítja mint megalapozatlant vagy elfogadhatatlant.
B – Álláspontom
45. Először is ki kell emelni, hogy a fent hivatkozott Graphischer Maschinenbau kontra Bizottság ügyben hozott ítéletből eredő ítélkezési gyakorlat a jelen ügyben egyáltalán nem alkalmazható.
46. Ezen ítélkezési gyakorlat, amelyre a HGA és társai, a Regione autonoma della Sardegna, valamint a Timsas hivatkozik, miszerint a Bizottság egyszerűen abból a tényből, hogy a munkálatokat az azokat finanszírozandó támogatás bejelentésének időpontját megelőzően megkezdték, nem következtethet arra, hogy e támogatás nem felel meg az ösztönzésre vonatkozó kritériumnak(21), a jelen ügyekben nem alkalmazható, mivel az említett ítélkezési gyakorlat alapjául szolgáló ügy háttere teljesen más volt, ugyanis ebben az ügyben a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtható állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatásról volt szó(22) . Az érintett vállalkozás, amely olyan gazdasági helyzetben volt, hogy életképességének biztosításához szerkezetátalakítási támogatásra volt szüksége, nem várhatta meg azt, hogy teljes bizonyosságot szerezzen e támogatás kifizetéséről, hogy életképességének visszaszerzése érdekében végrehajtsa szerkezetátalakítási programját.
47. Ezt követően ki kell emelni, hogy – amint a Bizottság a válaszbeadványában rámutat – úgy vélem, a HGA és társai, valamint a Regione autonoma della Sardegna a megtámadott ítéletet tévesen értelmezi.
48. A Törvényszék állításával ellentétben ugyanis előadják, hogy kizárólag azon tény, hogy a projektek kivitelezésének megkezdése előtt nem került sor támogatási kérelem benyújtására, nem tekinthető elegendőnek a támogatás ösztönző és szükséges jellegének kizárásához.
49. Márpedig emlékeztetek arra, hogy a Törvényszék hangsúlyozta, hogy azon kritérium, hogy a támogatási kérelemnek meg kell előznie a beruházási projekt kivitelezésének megkezdését, olyan egyszerű, releváns és megfelelő kritériumnak minősül, amely lehetővé teszi, hogy a Bizottság vélelmezze az ösztönző hatás fennállását(23), majd ezt követően hozzátette, hogy meg kell vizsgálni, hogy a felperesek bizonyították-e, hogy a vitatott program abban az esetben is képes biztosítani az ösztönző hatást, ha a kérelmet nem a beruházási projekt kivitelezésének megkezdése előtt nyújtották be(24) .
50. A Törvényszék így megvizsgálta a felperesek által hivatkozott különböző körülményeket, és arra következtetett, hogy azok nem alkalmasak arra, hogy biztosítsák a támogatási program ösztönző hatását.
51. Következésképpen a fellebbezők állításával ellentétben a Törvényszék nem azt állapította meg, hogy a támogatási kérelemnek a munkálatok megkezdése előtti be nem nyújtására vonatkozó kritérium ellenbizonyítás lehetősége nélkül mindenképpen kizárja az ösztönző hatást.
52. A megtámadott ítélet releváns szövegrészeinek a fellebbezők általi e téves értelmezése ellenére azonban a fellebbezők az általuk hivatkozott jogalappal mégis a Törvényszék által a támogatás ösztönző hatásának fennállására, illetve hiányára vonatkozóan elvégzett értékelést kívánják megkérdőjelezni.
53. Elemzésében a Törvényszék az arra vonatkozó kritériumból, hogy a támogatási kérelmet a projektek kivitelezésének megkezdése előtt kell benyújtani, az ösztönző hatás fennállására vonatkozó vélelmet, nem pedig a támogatás szükségességének megkerülhetetlen feltételét állítja fel.
54. Még ha egyet is értek azzal az eredménnyel, amelyre a Törvényszék végül jutott, azaz a felperesek kérelmének elutasításával, azt gondolom, hogy a Törvényszék az általa kifejtett indokolásban tévesen alkalmazta a jogot, amit a jövőbeli keresetek érdekében ki kell javítani.
55. Ahhoz, hogy valamely támogatást az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdése alapján a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánítsanak, meg kell felelnie néhány alapelvnek, köztük a támogatás szükségessége elvének.
56. Általánosan a Bizottság az, amely – bírósági jogorvoslat esetén az uniós bíróság által elvégzendő korlátlan felülvizsgálatra is figyelemmel – kizárólagos hatáskörrel rendelkezik a támogatás belső piaccal való összeegyeztethetőségének értékelésére. A Bizottság köteles megállapítani a támogatás általános elfogadhatóságát úgy, hogy az elérni kívánt célkitűzésre figyelemmel értékeli a javasolt rendszer általános sémáját.
57. A Bíróság a támogatás szükségességének elvét a Philip Morris Holland kontra Bizottság ügyben hozott ítéletében fogalmazta meg(25) . Ezen elv értelmében azon támogatások, amelyek nélkül is mindenképpen követték volna a kedvezményezettek az állítólag elérni kívánt célkitűzést, nem nyilváníthatók a belső piaccal összeegyeztethetőnek(26) .
58. A szóban forgó támogatás vállalkozásokra kifejtett ösztönző hatása végül is csak a támogatás szükségességének konkrét megnyilvánulása. Vajon a Bizottság által engedélyezett támogatás az, amely a vállalkozásokat a munkálatokban való részvételre ösztönözte? Ennélfogva hogyan minősítendő ezen ösztönző hatás? Éspedig annál kevésbé vitathatóan, mivel ez bizonyítja a támogatás szükségességét, amely a tervezett program Szerződéssel való összeegyeztethetőségének alapvető feltétele.
59. A Bizottság az 1998. évi iránymutatásban objektíve formalizálta a támogatás szükségességének elvét. Ezen iránymutatás hozzájárul a Bizottság fellépése átláthatóságának, előreláthatóságának és jogbiztonságának biztosításához.(27)
60. Így például több, ugyanazon régióra vonatkozó támogatási program egymás mellé helyezése, egymással való felváltása vagy átfedése esetén a kérelem előzetes benyújtásának kritériuma, amelynek – úgy tűnik számomra – jellegénél fogva valamely konkrét, a Bizottság által jóváhagyott programra(28) kell utalnia, olyan kritériumnak minősül, amely kizárni tűnik bármilyen kétséget, bármilyen peres eljárást, bármilyen jogbizonytalanságot. Végül megjegyzem, hogy e kritérium semmi esetre sem okoz kárt a vállalkozásoknak, mivel a kérelem előzetes benyújtása azt eredményezi, hogy amennyiben e feltétel teljesül, a szükségesség mint lényegi feltétel automatikusan bizonyítást nyer, anélkül hogy e kérdésben vita merülhetne fel.
61. Amint a Törvényszék a megtámadott ítélet 208. pontjában teljesen helyesen kiemeli, az 1998. évi iránymutatás bevezető részéből kitűnik, hogy az iránymutatás általánosan és elvontan állapítja meg azon kritériumokat, amelyeket a Bizottság a regionális támogatások belső piaccal való összeegyeztethetőségének az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének a) és c) pontja alapján való értékelésekor alkalmaz, és következésképpen az iránymutatás biztosítja az ilyen támogatásokat nyújtó tagállamokban a jogbiztonságot. Az ezen iránymutatás 4.2 pontjában előírt feltétel, miszerint a támogatási programoknak elő kell írniuk azt, hogy a támogatási kérelmet a projekt kivitelezésének megkezdése előtt kell benyújtani, az említett iránymutatásban foglalt támogatások összességére alkalmazandó, céljuktól, formájuktól vagy összegüktől függetlenül, tehát úgy tűnik számomra, hogy teljes mértékben megfelel a biztonság követelményének, és figyelembe veszi a Bizottság szerepének valódi jellegét, ahogyan azt a dolgok természete megköveteli.
62. Amint a Törvényszék a megtámadott ítélet 215. pontjában teljesen helyesen kifejti, az e 4.2 pontban foglalt kritérium alkalmazása annak megállapítására irányul, hogy valamely támogatási intézkedés ösztönző hatású-e, tehát szükséges jellegű-e abban az esetben, ha nem lehetséges átfogóan megvizsgálni a támogatás jövőbeli kedvezményezettjei által hozott egyedi beruházási döntés valamennyi gazdasági vonatkozását. E tekintetben a Törvényszék megjegyzi, hogy az 1998. évi iránymutatás 2. pontjának másodiktól negyedikig terjedő bekezdéseiből kitűnik, hogy a Bizottság a regionális támogatásokat főszabály szerint csak támogatási program formájában hagyja jóvá, mivel úgy véli, hogy az ad hoc
egyedi támogatások nem tesznek eleget azon feltételnek, miszerint biztosítani kell az egyensúlyt a versenynek a támogatásokból eredő torzulásai, és azon előnyök között, amelyekkel a támogatások valamely hátrányos helyzetű régió fejlődése szempontjából járnak. Márpedig – folytatja a Törvényszék – valamely bejelentett támogatási program belső piaccal való összeegyeztethetőségének vizsgálatakor a Bizottság számára per definitionem
ismeretlenek azon sajátos körülmények, amelyek a program különböző potenciális kedvezményezettjeit, és azon konkrét projekteket jellemzik, amelyekhez e kedvezményezettek majd támogatást kérhetnek. A Törvényszék ebből arra következtet, hogy a támogatási program belső piaccal való összeegyeztethetőségének értékelése során a Bizottságnak olyan kritériumokra kell támaszkodnia, amelyek függetlenek a jövőbeli kedvezményezettekre jellemző sajátos körülményektől, azaz amelyek valamennyi jövőbeli kedvezményezett esetében egyformák. Annak megkövetelése, hogy a támogatási kérelem megelőzze a támogatott projekt kivitelezésének megkezdését, lehetővé teszi annak biztosítását, hogy az érintett vállalkozás az említett projekt kivitelezésének megkezdése előtt egyértelműen kinyilvánítsa a szóban forgó támogatási programban való részvételre irányuló szándékát. Ezáltal tehát elkerülhetővé válik, hogy ne nyújtsanak be ex post
kérelmeket olyan projektekre nézve, amelyeknek a megvalósítását a támogatási program fennállásától függetlenül megkezdték.
63. A fenti megfontolásokból következik, és azokkal magam is egyetértek, hogy a Bizottság jogosan vezetett be az ösztönző hatás fennállásának bizonyítására hivatott objektív kritériumot, és hogy az alkalmazott kritérium, azaz hogy a támogatási kérelemnek meg kell előznie a projektek kivitelezésének megkezdését, az ajánlat ösztönző hatásának megállapítására szolgáló megfelelő és releváns eszköznek, nem pedig egyszerű vélelemnek minősül.
64. Ezenkívül a Törvényszék a megtámadott ítélet 169. pontjában megemlíti, hogy mind a Bizottság és a Regione autonoma della Sardegna közötti pert megelőző eljárásból, mind pedig a Regione autonoma della Sardegnának a Törvényszék előtti magatartásából kitűnik, hogy a Regione autonoma della Sardegna tudatában volt azon feltételnek, hogy a támogatási kérelmet a munkálatok megkezdése előtt kell benyújtani. A Törvényszék megjegyzi, hogy ahogyan ugyanis a Bizottság helyesen hangsúlyozza, a Regione autonoma della Sardegna a Bizottsággal folytatott levélváltásban és a Törvényszék előtt sem tagadta soha, hogy kötelezettséget vállalt arra, hogy kizárólag a támogatási kérelem benyújtását követően megkezdett projektekhez nyújt támogatást.
65. Így a támogatást megelőző kérelemre vonatkozó feltétel megkerülhetetlen jellegének hallgatólagos elismerését megerősíteni tűnik a pert megelőző eljárás során a Bizottság és az olasz hatóságok között folytatott levélváltás. E levélváltásból kitűnik, hogy a Bizottság többször is megkereste az olasz hatóságokat azzal kapcsolatban, hogy betartják-e a támogatás szükségességének elvét, amely hatóságok mindig megerősítették, hogy betartják az előzetes kérelem kritériumát(29) . Az említett, az EUMSZ 4. cikk (3) bekezdése keretében folytatott levélváltás során, amely rendelkezés kimondja, hogy az Európai Unió és a tagállamok a lojális együttműködés elvének megfelelően kölcsönösen tiszteletben tartják és segítik egymást a Szerződésekből eredő feladatok végrehajtásában, az olasz hatóságok, ahelyett hogy tárgyalásokat folytattak volna a Bizottsággal a 33/6 határozattal bevezetett átmeneti programról való megállapodás érdekében, egyszerűen elhallgatták annak létezését. Az olasz hatóságok a 285/1999 rendelet és a 33/6 határozat elfogadásával pontosan tudták, hogy megsértik a jóváhagyó határozatot, mivel – amint a Törvényszék a megtámadott ítélet 168. pontjában kiemeli – a Bizottság a jóváhagyó határozatnak a jóváhagyott programot leíró részében egyértelműen jelezte, hogy „[a] vállalkozásoknak a beruházási projektek kivitelezésének megkezdése előtt finanszírozási kérelmet kell benyújtaniuk”.
66. E körülmények összességére tekintettel tehát úgy tűnik, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, mivel nem azt kellett volna megállapítania – mint ahogyan a megtámadott ítélet 215. és 226. pontjában tette –, hogy a előzetes kérelem kritériuma olyan egyszerű, releváns és megfelelő kritérium, amely lehetővé teszi, hogy a Bizottság vélelmezze az ösztönző hatás fennállását, hanem azt kellett volna megállapítania, hogy a Bizottság általi jóváhagyás után a támogatási kérelemnek a projektek kivitelezését megelőző jellege a támogatás szükségességének megkerülhetetlen feltétele. E megkerülhetetlen jelleg csak abban az esetben kérdőjelezhető meg, és csak akkor teheti elfogadhatóvá más körülmények vizsgálatát, ha valamely konkrét támogatási program belső piaccal való összeegyeztethetőségének vizsgálata keretében kizárólag a Bizottságtól eredő körülmények (levélváltások, nyilatkozatok, határozatok, bejelentések stb.) tévedésbe ejthettek az 1998. évi iránymutatás 4.2 pontjának utolsó bekezdésében foglalt rendelkezés alkalmazhatóságával, illetve a szóban forgó programra való alkalmazhatóságának feltételeivel kapcsolatban. Ezen értékelést megerősíteni tűnnek a 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó regionális támogatásokról szóló iránymutatásban(30) a Bizottság által megállapított további óvintézkedések.
67. Noha a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, e téves jogalkalmazás megállapítása nem eredményezi a megtámadott ítélet hatályon kívül helyezését.
68. Emlékeztetni kell ugyanis arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint, amennyiben a Törvényszék ítéletének indokolása sérti az uniós jogot, de rendelkező része egyéb jogi indokok miatt megalapozottnak bizonyul, a fellebbezést el kell utasítani(31) .
69. Ebből következik, hogy mivel szerintem a Törvényszék megalapozottan utasította el a felperesek megsemmisítés iránti keresetét az ösztönző hatás hiányára, valamint a többi, az általam nem vizsgált jogalapokra vonatkozó indokra hivatkozva, a megtámadott ítélet 215. és 226. pontjában foglalt téves jogalkalmazás nem teszi érvénytelenné ezen ítéletet(32) .
70. Ennélfogva úgy vélem, hogy a fellebbezéseket el kell utasítani.
VI – A költségekről
71. Az eljárási szabályzat 184. cikkének (2) bekezdése szerint, ha a fellebbezés megalapozatlan, vagy ha a fellebbezés megalapozott, és a Bíróság maga hoz a jogvita kapcsán végleges határozatot, a Bíróság határoz a költségekről. E szabályzat 138. cikkének (1) bekezdése szerint – amely ugyanezen szabályzat 184. cikkének (1) bekezdése értelmében a fellebbezési eljárásban is alkalmazandó – a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. A fellebbezőket, mivel pervesztesek lettek, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
VII – Végkövetkeztetések
72. A fenti megfontolásokra tekintettel indítványozom, hogy a Bíróság az alábbiak szerint határozzon:
1) A Bíróság a fellebbezéseket elutasítja.
2) A Bíróság a HGA Srl-t és társait, a Regione autonoma della Sardegnát, a Timsas Srl-t és a Grand Hotel Abi d’Oru SpA-t kötelezi a költségek viselésére.
(1) .
(2)  –	A továbbiakban: HGA és társai.
(3)  –	A továbbiakban: Timsas.
(4)  –	A továbbiakban: Grand Hotel Abi d’Oru.
(5)  –	EBHT 2011., II-6255. o., a továbbiakban: megtámadott ítélet.
(6)  –	HL L 302., 9. o., a továbbiakban: vitatott határozat.
(7)  –	HL 1998. C 74., 9. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 226. o.; a továbbiakban: 1998. évi iránymutatás.
(8)  –	Bollettino ufficiale della Regione Autonoma della Sardegna,
9. szám, 1998. március 21., a továbbiakban: 9/1998 törvény.
(9)  –	A továbbiakban: jóváhagyó határozat.
(10)  –	Bollettino ufficiale della Regione Autonoma della Sardegna,
15. szám, 1999. május 8., a továbbiakban: 285/1999 rendelet.
(11)  –	HL C 79., 4. o., a továbbiakban: eljárást megindító határozat.
(12)  –	Az [EUMSZ 108. cikk] alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i tanácsi rendelet (HL L 83., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 339. o.).
(13)  –	HL 2007. C 32., 2. o.
(14)  –	A megtámadott ítélet 226. pontja.
(15)  –	A 78/76. sz. Steinike & Weinlig ügyben 1977. március 22-én hozott ítélet (EBHT 1977., 595. o.) 9. pontja, a C-354/90. sz., Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires és Syndicat national des négociants et transformateurs de saumon ügyben 1991. november 21-én hozott ítélet (EBHT 1991., I-5505. o.) 14. pontja, valamint a C-119/05. sz. Lucchini-ügyben 2007. július 18-án hozott ítélet (EBHT 2007., I-6199. o.) 52. pontja.
(16) – Lásd ebben az értelemben a C-5/89. sz., Bizottság kontra Németország ügyben 1990. szeptember 20-án hozott ítélet (EBHT 1990., I-3437. o.) 14. pontját és a C-169/95. sz., Spanyolország kontra Bizottság ügyben 1997. január 14-én hozott ítélet (EBHT 1997., I-135. o.) 51. pontját.
(17)  –	A megtámadott ítélet 233. és 234. pontja.
(18)  –	A megtámadott ítélet 226. pontja.
(19)  –	A Törvényszék T-126/99. sz. ügyben 2002. május 14-én hozott ítéletének (EBHT 2002., II–2427. o.).
(20)  –	A 43. pont.
(21)  –	Uo.
(22)  –	HL 1997. C 283., 2. o.
(23) – A megtámadott ítélet 215. pontja.
(24) – A megtámadott ítélet 226. pontja.
(25)  –	A 730/79. sz. ügyben 1980. szeptember 17-én hozott ítélet (EBHT 1980., 2671. o.).
(26)  –	A 17. pont.
(27)  –	A C-310/99. sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben 2002. március 7-én hozott ítélet (EBHT 1999., I-2289. o.) 52. pontja.
(28)  –	Nem láto m ugyanis, hogy a Bizottság által el nem fogadott engedélyezés iránti kérelem hogyan bírhatna akár a legcsekélyebb ösztönző hatással, hiszen az csak egyszerű tervnek minősül.
(29)  –	A jelen indítvány 12. és 17–19. pontja.
(30)  –	HL 2006. C 54., 13. o.
(31)  –	A C-221/10. P. sz., Artegodan kontra Bizottság ügyben 2012. április 19-én hozott ítélet 94. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
(32)  –	Lásd ebben az értelemben a C-412/05. P. sz., Alcon kontra OHIM ügyben 2007. április 26-án hozott ítélet (EBHT 2007., I-3569. o.) 41. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.