62018CC0183
PRIIT PIKAMÄE
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2019. november 12. (
1
)
C‑183/18. sz. ügy
Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB)
kontra
Bank BGŻ BNP Paribas S. A. w Gdańsku,
a Prokuratura Rejonowa Gdańsk‑Śródmieście w Gdańsku részvételével
(a Sąd Rejonowy Gdańsk‑Południe w Gdańsku [dél‑gdański kerületi bíróság, Lengyelország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Előzetes döntéshozatal – A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség – Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – 2005/214/IB kerethatározat – Jogi személyekkel szemben kiszabott pénzbüntetések elismerése és végrehajtása – A nemzeti jog összhangban álló értelmezésének kötelezettsége – Terjedelem – A »jogi személy« fogalma – Jogi személyiséggel nem rendelkező szervezettel szemben kiszabott pénzbüntetés”
I. Bevezetés
1.
A kölcsönös elismerés elvének a pénzbüntetésekre való alkalmazásáról szóló, 2005. február 24‑i 2005/214/IB tanácsi kerethatározat (
2
) lehetőséget biztosít az adott tagállam (a továbbiakban: kibocsátó állam) hatóságai számára, hogy pénzbüntetések végrehajtása iránt azon tagállam (a továbbiakban: végrehajtó állam) hatóságaihoz forduljanak, ahol az a természetes vagy jogi személy, akinek a terhére a határozatot hozták, vagyonnal vagy jövedelemmel rendelkezik, ahol szokásos tartózkodási helye, illetve jogi személy esetében bejegyzett székhelye található.
2.
A Ministerie van Veiligheid en Justitie (biztonsági és igazságügyi minisztérium, Hollandia) Centraal Justitieel Incassobureau‑jának (CJIB) (központi behajtási iroda, Hollandia) (
3
) az Adm. Verwerking Flitsgegevens CJIB HA Leeuwarden (a CJIB flash adatok kezelésével megbízott leeuwardeni szolgálata, Hollandia) által 2016. november 25‑én hozott, a Bank BGŻ BNP Paribas S.A. w Gdańsku‑ra (gdański Bank BGŻ BNP Paribas S.A., Lengyelország) (
4
) 36 eurós bírságot kiszabó határozat elismerése és végrehajtása iránt benyújtott kérelme nyomán indult jelen előzetes döntéshozatal iránti eljárásban a 2017. június 29‑i Popławski ítéletben (
5
) levont tanulságok – a kerethatározatok joghatásai, különösen az összhangban álló értelmezésre vonatkozó kötelezettség konkrét végrehajtása tekintetében történő – gyakorlati alkalmazására kérik a Bíróságot.
3.
Ezen előzetes döntéshozatal iránti kérelem abból a szempontból újszerű, hogy annak eldöntésére hívja fel a Bíróságot, hogy a pénzbüntetések akkor is végrehajthatók‑e egy adott tagállamban – és ha igen, hogyan –, ha az a szervezet, amellyel szemben a büntetést kiszabták, ebben a tagállamban nem rendelkezik jogi személyiséggel.
II. Jogi háttér
A.
Az uniós jog
1. A 2005/214 kerethatározat
4.
A 2005/214 kerethatározat „Fogalommeghatározások” címet viselő 1. cikke értelmében:
„E kerethatározat alkalmazásában:
a)
»határozat«: természetes vagy jogi személy által fizetendő pénzbüntetést elrendelő jogerős határozat, amennyiben a határozatot az alábbi hatóságok valamelyike hozta:
[…]
iii.
a kibocsátó állam bíróságától eltérő hatósága, szabálysértésnek minősülő és ezért a kibocsátó állam nemzeti joga szerint büntetendő cselekmények tekintetében, feltéve, hogy az érintett személynek lehetősége nyílt arra, hogy valamely, különösen büntetőügyekben hatáskörrel rendelkező bíróság elbírálja az ügyét;
[…]”
5.
E kerethatározatnak „A határozatok továbbítása és a központi hatóság megkeresése” című 4. cikkének (1) és (6) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Valamely határozat, az e cikkben előírt tanúsítvánnyal együtt, továbbítható azon tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainak, amelyben az a természetes vagy jogi személy, akinek a terhére a határozatot hozták, vagyonnal vagy jövedelemmel rendelkezik, ahol szokásos tartózkodási helye, illetve jogi személy esetében bejegyzett székhelye található.
[…]
(6)   Amennyiben a végrehajtó állam azon hatósága, amely a határozatot átvette, nem rendelkezik megfelelő hatáskörrel vagy illetékességgel a határozat elismerésére és az annak végrehajtásához szükséges intézkedések megtételére, hivatalból továbbítja a határozatot a hatáskörrel, illetve illetékességgel rendelkező hatósághoz és erről tájékoztatja a kibocsátó állam hatáskörrel rendelkező hatóságát.”
6.
Az említett kerethatározat „Alkalmazási kör” című 5. cikkének (1) bekezdése az alábbiakat írja elő:
„Az alábbi, a kibocsátó államban büntetendő és a kibocsátó állam joga által meghatározott bűncselekmények esetében, e kerethatározat értelmében és a cselekmény kettős büntethetőségének mérlegelése nélkül, a határozatokat el kell ismerni és végre kell hajtani:
[…]
–
olyan magatartás, amely sérti a közúti közlekedés szabályait, beleértve a vezetési‑ és pihenőidőre, valamint a veszélyes anyagokra vonatkozó rendelkezések megszegését,
[…].”
7.
A 2005/214 kerethatározatnak „A határozatok elismerése és végrehajtása” címet viselő 6. cikke a következőképpen fogalmaz:
„A végrehajtó állam hatáskörrel rendelkező hatóságai minden további alaki követelmény nélkül elismerik a 4. cikkel összhangban részükre továbbított határozatot, és haladéktalanul megteszik a végrehajtáshoz szükséges valamennyi intézkedést, kivéve, ha a hatáskörrel rendelkező hatóság úgy dönt, hogy a 7. cikkben az elismerés, illetve a végrehajtás megtagadására vonatkozóan előírt okok valamelyikére hivatkozik.”
8.
E kerethatározat 9. cikkének (1) és (3) bekezdése értelmében:
„(1)   E cikk (3) bekezdésének és a 10. cikknek a sérelme nélkül, a határozat végrehajtását a végrehajtó állam joga a végrehajtó államnak a pénzbüntetésekre vonatkozó jogi szabályozásával megegyező módon szabályozza. Kizárólag a végrehajtó tagállam hatóságai jogosultak dönteni a végrehajtási eljárásokra és az összes, ezekkel kapcsolatos intézkedés meghatározására vonatkozóan, beleértve a végrehajtás megszüntetésének indokait is.
[…]
(3)   A jogi személyekre kiszabott pénzbüntetést akkor is végre kell hajtani, ha a végrehajtó állam nem ismeri el a jogi személyek büntetőjogi felelősségének elvét.”
9.
Az említett kerethatározat 20. cikke értelmében:
„(1)   A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy e kerethatározatnak 2007. március 22‑ig megfeleljenek.
(2)   E kerethatározat hatálybalépésének időpontjától számított legfeljebb ötéves időtartamra bármely tagállam e kerethatározat alkalmazását a következőkre korlátozhatja:
[…]
b)
jogi személyek tekintetében az olyan magatartással kapcsolatos határozatokra, amelyre vonatkozóan valamely európai jogi eszköz a jogi személyek felelőssége elvének alkalmazásáról rendelkezik.
[…]
(3)   Amennyiben a 4. cikkben említett tanúsítvány alapján felmerül annak lehetősége, hogy a Szerződés 6. cikkében biztosított alapvető jogok és alapvető jogelvek sérültek, a tagállamok ellenezhetik a határozatok elismerését és végrehajtását. A 7. cikk (3) bekezdésében említett eljárást kell alkalmazni.
[…]”
2. Az (EU) 2015/413 irányelv
10.
Az (EU) 2015/413 irányelv (
6
) (1) és (2) preambulumbekezdése kimondja:
„(1)
Az [Európai] Unió közlekedéspolitikájának egyik elsődleges célja a közúti közlekedésbiztonság javítása. Az Unió a közúti közlekedésbiztonság javítására irányuló politikát abból a célból folytatja, hogy csökkenjen a balesetek halálos áldozatainak és sérültjeinek száma, valamint az anyagi kár mértéke. E szakpolitika fontos eleme az Unióban elkövetett, a közúti közlekedésbiztonságot jelentősen veszélyeztető közúti közlekedési jogsértések következtében kivetett szankciók következetes végrehajtása.
(2)
[…] Ezen irányelv célja […] a közúti közlekedésbiztonságot veszélyeztető közlekedési jogsértések hatékony [kivizsgálásának] [biztosítása].”
11.
Ezen irányelv „Hatály” című 2. cikke rögzíti, hogy az irányelv többek között a sebességhatár túllépésére is alkalmazandó.
12.
Az említett irányelv 3. cikkének n) pontja a következőképpen rendelkezik:
„Ezen irányelv alkalmazásában:
[…]
n)
»a jármű üzemben tartója«: az a személy, akinek neve alatt a jármű a nyilvántartásban szerepel, a nyilvántartás helye szerinti tagállam joga által meghatározottak szerint.”
13.
A 2015/413 irányelv 4. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdése értelmében:
„Ezen irányelv alapján a jogsértés helye szerinti tagállam a kapott adatokat az ezen irányelv 2. cikkében felsorolt, a közúti közlekedésbiztonságot veszélyeztető közlekedési jogsértésekért személyesen felelős személyek megállapításának céljából használja fel.”
B.
A lengyel jog
14.
Az 1997. június 6‑i ustawa – Kodeks postępowania karnego (a büntetőeljárásról szóló törvénykönyv) (
7
) 66b. fejezete ülteti át a lengyel jogba a 2005/214 kerethatározat rendelkezéseit.
15.
A k.p.k‑nak „Az Európai Unió tagállamának pénzbüntetést megállapító jogerős határozat végrehajtására irányuló megkeresése” címet viselő 66b. fejezete a 611ff. cikkében a következőképpen rendelkezik:
„1. §   A [kibocsátó állam] pénzbüntetést megállapító jogerős határozat végrehajtására irányuló megkeresése esetében e határozatot annak a sąd rejonowy‑nak (kerületi bíróság, Lengyelország) kell végrehajtania, amelynek illetékességi területén az elkövető vagyonnal vagy jövedelemmel rendelkezik, vagy amelynek illetékességi területén az állandó vagy ideiglenes lakóhelye van. E fejezet rendelkezéseinek értelmében a »pénzbüntetés« az elkövetőnek a határozatban meghatározott alábbi összegek megfizetésére vonatkozó kötelezettsége:
1)
a szabálysértések kivételével az elkövetett jogsértés büntetéseként megállapított pénzösszeg;
[…]
6. §   Amennyiben e fejezet rendelkezései másképp nem rendelkeznek, az 1. §‑ban említett határozatok végrehajtása során a lengyel jog rendelkezéseit kell alkalmazni. […]”
16.
A k.p.k. 611fg. cikke kimondja:
„A 611ff. cikk 1. §‑ában említett határozat végrehajtása megtagadható, ha:
1)
[az a szabálysértésnek nem minősülő] cselekmény, amellyel összefüggésben a határozatot hozták, a lengyel jog alapján nem minősül bűncselekménynek, kivéve, ha a kibocsátó állam joga szerint az a 607w. cikkben említett bűncselekmény vagy a kibocsátó állam joga szerint az:
[…]
c)
a közlekedés biztonsága elleni bűncselekmény;
[…]
2)
a határozathoz nem csatolták a 611ff. cikk 2. §‑ában említett tanúsítványt, vagy a tanúsítvány hiányos, vagy nyilvánvalóan nem felel meg a határozatban foglaltaknak;
[…]
7)
az elkövető nem tartozik a lengyel büntető bíróságok joghatósága alá, vagy nem adtak ki vele szemben büntetőeljárás megindítására vonatkozó engedélyt;
[…]
9)
a 611ff. cikk 2. §‑ában említett tanúsítványból megállapítható, hogy a határozat által érintett személyt nem tájékoztatták megfelelő módon a jogorvoslati lehetőségről és jogról;
10)
a 611ff. cikk 2. §‑ában említett tanúsítványból megállapítható, hogy a határozatot az elkövető távollétében hozták meg, kivéve, ha:
a)
az elkövetőt felszólították az eljárásban való részvételre vagy más módon értesítették a meghallgatás vagy a tárgyalás időpontjáról és helyéről, azzal a figyelmeztetéssel, hogy a megjelenés elmulasztása nem jelenti a határozat kiadásának akadályát, vagy az elkövető ügyvédje jelen volt a meghallgatáson vagy a tárgyaláson,
b)
a határozat példányának az elkövető részére történő kézbesítését és a kibocsátó államban az elkövető részvételével ugyanabban az ügyben új bírósági eljárás lefolytatására irányuló kérelem benyújtására vonatkozó jogáról, annak határidejéről és módjáról való tájékoztatását követően az elkövető a jogszabályban megállapított határidőn belül nem nyújtott be ilyen kérelmet, vagy kijelentette, hogy nem vitatja a határozatot;
11)
a határozat olyan lengyel bíróságok joghatósága alá tartozó bűncselekményre vonatkozik, amely tekintetében jogerősen közkegyelmet adtak;
12)
a határozat legfeljebb 70 euró vagy azzal azonos értékű, más pénznemben kifejezett pénzbüntetésre vonatkozik.”
17.
A k.p.k. 611fh. cikke a következőképpen rendelkezik:
„1. §   A pénzbüntetésre vonatkozó határozat végrehajtásáról a bíróság tárgyaláson hoz határozatot, amelyen részt vehet a prokurator [ügyész, Lengyelország], a Lengyel Köztársaság területén tartózkodó elkövető és az elkövető védője, amennyiben megjelenik. Amennyiben az elkövető, aki nem tartózkodik a Lengyel Köztársaság területén, nem rendelkezik ügyvéddel, számára az ügy elbírálására illetékes bíróság elnöke hivatalból rendelhet ki ügyvédet.
2. §   A pénzbüntetésre vonatkozó határozat végrehajtása tárgyában hozott végzéssel szemben panaszt lehet benyújtani.
3. §   A pénzbüntetésre vonatkozó jogerős határozat az ahhoz csatolt, a 611ff. cikk 2. §‑ában említett tanúsítvánnyal együtt végrehajtható okiratnak minősül, és a végrehajtására vonatkozó végzés meghozatalát követően a Lengyel Köztársaságban végrehajtás alá esik.
4. §   Amennyiben a határozat meghozatala szerinti állam által továbbított információ nem elegendő a pénzbüntetésre vonatkozó határozat végrehajtása tárgyában való határozathozatalhoz, a bíróság felhívja a származási állam illetékes bíróságát vagy más hatóságát az információk előírt határidőn belül történő kiegészítésére.
5. §   A 4. §‑ban említett határidő be nem tartása esetében a határozat végrehajtásáról szóló határozatot a korábban továbbított információk alapján hozzák meg.”
18.
A 2001. augusztus 24‑i ustawa – Kodeks postępowania w sprawach o wykroczenia (a szabálysértési eljárásról szóló törvény) (
8
) 116b. cikkének 1. §‑ában kimondja:
„Az [Unió] tagállamához bírság, pénzbírság vagy kártérítési kötelezettség formájában alkalmazott büntetőjogi intézkedések vagy eljárási költségeket megállapító határozat végrehajtása érdekében intézett megkeresés tekintetében, vagy az [Unió] tagállama bíróságának vagy más hatóságának pénzbüntetésre vonatkozó határozata tekintetében a büntetőeljárásról szóló törvény 66a. és a 66b. fejezetének rendelkezései megfelelően alkalmazandók.”
19.
Az 1971. május 20‑i ustawa – Kodeks wykroczeń (a szabálysértésekről szóló törvény) (
9
)„A közlekedés biztonsága és rendje elleni szabálysértések” című XI. fejezetének 92a. cikke kimondja:
„Aki gépjárművezetés során nem tartja be a törvény vagy jelzőtábla által jelzett sebességkorlátozást, pénzbüntetéssel büntetendő.”
20.
A 1997. június 6‑i ustawa – Kodeks karny wykonawczy (a büntetésvégrehajtásról szóló törvény) (
10
) 25. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„Amennyiben e törvény eltérően nem rendelkezik, a […], kiszabott pénzbírságot, pénzszolgáltatást vagy bíróságnak fizetendő összegeket a Kodeks postępowania cywilnego (polgári perrendtartás) rendelkezései alapján kell végrehajtani.”
21.
Az 1964. április 23‑i ustawa – Kodeks cywilny (a polgári törvénykönyv) (
11
) 33. cikke kimondja:
„Jogi személynek minősül a Skarb Państwa [az Államkincstár, Lengyelország] és azok a szervezeti egységek, amelyek jogi személyiségét a különös rendelkezések elismerik.”
22.
Az 1964. november 17‑i ustawa – Kodeks postępowania cywilnego (a polgári perrendtartás) (
12
) 64. cikke a következőképpen rendelkezik:
„1. §   Bármely természetes és jogi személy perben félként vehet részt (perképesség).
§ 11.   Perképességgel rendelkeznek azok a jogi személyiséggel nem rendelkező szervezeti egységek is, amelyeket a törvény jogképességgel ruház fel.
[…]”
23.
A 2004. július 2‑i ustawa o swobodzie działalności gospodarczej (a gazdasági tevékenység szabadságáról szóló törvény) (
13
) 5. cikkének 4) pontjában a „fióktelepet” úgy definiálja, mint „a gazdálkodó szervezet által folytatott üzleti tevékenység különálló és szervezetileg önálló hely[ét], amely a gazdálkodó szervezet székhelyén vagy üzleti tevékenységének fő telephelyén kívül van”.
III. A tényállás, az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
24.
2017. július 9‑én a CJIB kérelmet nyújtott be a kérdést előterjesztő bírósághoz, a Sąd Rejonowy Gdańsk‑Południe w Gdańskuhoz (dél‑gdański kerületi bíróság, Lengyelország) a 2016. november 25‑i határozat elismerése és végrehajtása iránt.
25.
Az e határozatban meghatározott bírság kiszabására amiatt került sor, mert a Bank BGŻ BNP Paribas Gdańsk tulajdonában álló gépjármű vezetője 2016. november 13‑án Utrechtben (Hollandia) 6 km/h‑val túllépte a megengedett sebességhatárt.
26.
A CJIB által a 2016. november 25‑i határozathoz csatolt tanúsítványból kitűnik, hogy a Bank BGŻ BNP Paribas Gdańskot – amely szervezettel szemben a büntetést kiszabták – „saját kérésére nem hallgatták meg” az eljárás során. A holland jog alapján tájékoztatást kapott a jogorvoslathoz való jogáról, a megjelölt határidőn belül azonban nem nyújtott be fellebbezést. Következésképpen a határozat 2017. január 6‑án jogerőre emelkedett, és az abban kiszabott büntetés végrehajthatósága a holland jog szerint 2022. január 6‑án évül el.
27.
A kérdést előterjesztő bíróság a pénzbüntetés elismerése és végrehajtása tárgyában tárgyalást tűzött ki. A felek ezen nem jelentek meg, és nyilatkozatokat sem nyújtottak be.
28.
A kérdést előterjesztő bíróság hangsúlyozza, hogy a 2005/214 kerethatározat rendelkezéseit a lengyel jogba átültető k.p.k. 66b. fejezete a büntetőügyekben és a szabálysértési ügyekben elfogadott határozatok végrehajtása tekintetében is alkalmazandó. (
14
)
29.
Úgy véli ugyanakkor, hogy a 2005/214 kerethatározat átültetése hiányos. A lengyel jogalkotó az „elkövető” fogalmát használja az átültető jogszabály személyi hatályának meghatározására, de a k.p.k‑ban e kifejezés kizárólag a természetes személyekre vonatkozik, míg a kerethatározat, annak 1. és 9. cikke értelmében, a jogi személyekre pénzbüntetést kiszabó határozatokra is alkalmazandó.
30.
Következésképpen, a jogi személyre pénzbüntetést kiszabó határozat végrehajtásának lehetősége sem a k.p.k. 611f. és azt követő cikkeinek, sem a 2002. október 28‑i ustawa o odpowiedzialności podmiotów zbiorowych za czyny zabronione pod groźbą kary (a szervezetek büntetendő cselekményekért való felelősségéről szóló törvény) (
15
) hatálya alá nem tartozik, mivel ez utóbbi törvény nem alkalmazható a szervezetek által elkövetett szabálysértésekre.
31.
A kérdést előterjesztő bíróság szerint e körülmény azt vonja maga után, hogy a lengyel bíróságok következetesen megtagadják a jogi személyekre pénzbüntetést kiszabó határozatok elismerését és végrehajtását, miközben az ilyen határozatokat akkor is végre kell hajtani, ha a végrehajtó állam nem ismeri el a jogi személyek büntetőjogi felelősségének elvét.
32.
Ami a lengyel bíróságok azon lehetőségét illeti, hogy közvetlenül alkalmazzák e kerethatározat rendelkezéseit, a kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata, többek között a 2017. június 29‑i Popławski ítélete (
16
) értelmében, a kerethatározatok közvetlen hatályának hiányára tekintettel a nemzeti bíróságok kötelessége, hogy a nemzeti jogot e jogszabályok szövegével összhangban értelmezzék.
33.
Mindazonáltal a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy az „elkövetőnek” a k.p.k‑ban használt fogalmát nem lehet a nemzeti rendelkezéseknek a 2005/214 kerethatározattal való összhangja biztosítása érdekében a jogi személyekre kiterjesztve értelmezni.
34.
Ennélfogva, a kérdést előterjesztő bíróság egyrészt azt kívánja megtudni, hogy amennyiben a nemzeti jogszabály összhangban történő értelmezése nem lehetséges, úgy köteles‑e annak alkalmazását mellőzni, illetve helyette a kerethatározatban foglalt szabályt alkalmazni.
35.
A kérdést előterjesztő bíróság második kérdése a „jogi személy” fogalmára irányul. Kiemeli, hogy a lengyel jog szerint a Bank BGŻ BNP Paribas Gdańskhoz hasonló szervezet szerepel a cégnyilvántartásban, és saját székhellyel rendelkezik. Szervezeti függetlensége ellenére e jogalany nem rendelkezik a varsói (Lengyelország) székhelyű Bank BGŻ BNP Paribas S.A.‑tól (
17
) elkülöníthető jogi személyiséggel (jogképességgel), és (a munkajogi ügyek kivételével) nem perképes. Ezzel szemben úgy tűnik, hogy a holland jog szerint a jogi személy fogalmába beletartoznak a jogi személy szervezeti egységei is.
36.
Ebben az összefüggésben a kérdést előterjesztő bíróság azt kívánja meghatározni, hogy a 2005/214 kerethatározatban szereplő „jogi személy” fogalma az uniós jog önálló fogalmának minősül‑e, vagy azt a kibocsátó állam jogával összhangban, illetve a végrehajtó állam jogával összhangban kell‑e értelmezni.
37.
E körülmények között a Sąd Rejonowy Gdańsk‑Południe w Gdańsku (dél‑gdański kerületi bíróság) úgy határozott, hogy felfüggeszti az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni a [2005/214 kerethatározat] 1. cikkének a) pontját, 9. cikkének (3) bekezdését, valamint 20. cikkének (1) bekezdését és (2) bekezdésének b) pontját, hogy a jogi személyt pénzbüntetés megfizetésére kötelező, a végrehajtás érdekében továbbított határozatot a végrehajtó államban annak ellenére végre kell hajtani, hogy az e kerethatározatot átültető nemzeti jogszabályi rendelkezések nem rendelkeznek az ilyen büntetést jogi személyekkel szemben kiszabó határozatok végrehajtásának lehetőségéről?
2)
Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén a [2005/214 kerethatározat] 1. cikkének a) pontjában és 9. cikkének (3) bekezdésében szereplő »jogi személy« fogalmát:
a)
a kibocsátó állam (1. cikk c) pont) jogával összhangban,
b)
a végrehajtó állam (1. cikk d) pont) jogával összhangban, vagy
c)
az uniós jog önálló fogalmaként
kell‑e értelmezni, és ebből következően ez a fogalom a jogi személy fióktelepét is magában foglalja‑e, annak ellenére, hogy a jogi személy fióktelepe a végrehajtó államban nem rendelkezik jogi személyiséggel?”
IV. A Bíróság előtti eljárás
38.
Írásbeli észrevételeket a Bank BGŻ BNP Paribas Varsó, a lengyel, a magyar és a holland kormány, valamint az Európai Bizottság terjesztett elő.
V. Elemzés
A.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésről
39.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság arra kíván választ kapni a Bíróságtól, hogy a 2005/214 kerethatározat 1. cikkének a) pontját, 9. cikkének (3) bekezdését, valamint 20. cikkének (1) bekezdését és (2) bekezdésének b) pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy a jogi személyt pénzbüntetés megfizetésére kötelező, a végrehajtás érdekében továbbított határozatot a végrehajtó államban annak ellenére végre kell hajtani, hogy az e kerethatározatot átültető nemzeti jogszabályi rendelkezések nem rendelkeznek az ilyen büntetést jogi személyekkel szemben kiszabó határozatok végrehajtásának lehetőségéről.
40.
Először is úgy vélem, hogy a 2005/214 kerethatározatból egyértelműen kitűnik, hogy a közlekedési jogsértés miatt jogi személlyel szemben kiszabott pénzbüntetést még abban az esetben is el kell ismerni és végre kell hajtani, ha a végrehajtó állam joga nem ismeri el a jogi személyek büntetőjogi felelősségének elvét.
41.
E tekintetben megjegyzem, hogy a 2005/214 kerethatározat számos rendelkezése – így 1. cikkének a) pontja, 4. cikkének (1) bekezdése vagy a mellékletében szereplő tanúsítvány f) szakasza (
18
) – szerint az e kerethatározattal létrehozott rendszer keretében pénzbüntetés természetes és jogi személyre egyaránt kiszabható.
42.
Egyébiránt, a 2005/214 kerethatározat 6. és 7. cikkének együttes értelmezéséből kitűnik, hogy az e kerethatározat értelmében vett határozatot főszabály szerint el kell ismerni és végre kell hajtani, ezt pedig a tagállamok azon körülményre hivatkozva nem tagadhatják meg, hogy a nemzeti joguk nem rendelkezik a jogi személlyel szemben pénzbírságot kiszabó határozat végrehajtásának lehetőségéről. (
19
)
43.
Végezetül, az uniós jogalkotó számolt azzal, hogy a jogi személyek büntetőjogi felelősségét illetően lesznek eltérések az egyes nemzeti szabályozások között. (
20
) Ily módon, anélkül, hogy a jogi személyek büntetőjogi felelősségének bevezetésére vonatkozóan bármilyen kötelezettséget rótt volna a tagállamokra, a 2005/214 kerethatározat 9. cikkének (3) bekezdésében előírta, hogy a jogi személyekre kiszabott pénzbüntetést akkor is végre kell hajtani, „ha a végrehajtó állam nem ismeri el a jogi személyek büntetőjogi felelősségének elvét”.
44.
Következésképpen a 2005/214 kerethatározat, amelynek kötelező jellege vitán felül áll, (
21
) a jogi személyekre pénzbüntetést kiszabó határozatok végrehajtásának egyértelmű kötelezettségét írja elő a tagállamok számára.
45.
E megállapításra nincs befolyással a kerethatározat 20. cikke (2) bekezdésének b) pontja, amennyiben az átmeneti jelleggel és meghatározott feltételek mellett 2010. március 22‑ig biztosította annak lehetőségét a tagállamok számára, hogy a kerethatározat jogi személyekre történő alkalmazását korlátozzák.
46.
Másodszor, azon előfeltevésből kiindulva, hogy a 2005/214 kerethatározatot nem megfelelően ültették át a lengyel jogba, amennyiben a k.p.k. 611ff. cikkének (1) bekezdésében írt „elkövető” fogalma nem foglalja magában a jogi személyeket, és ezen joghézag megszüntetésére más rendelkezés sem ad lehetőséget, a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy ilyen esetben el kell‑e tekinteni a nemzeti jog alkalmazásától, és helyette ezen kerethatározat rendelkezéseit kell‑e alkalmazni.
47.
E tekintetben emlékeztetek arra, hogy a Bíróság a legújabb ítélkezési gyakorlatában írta körül és pontosította a kerethatározatok joghatásait. (
22
) A kerethatározatok közvetlen hatályának hiányából kiindulva a Bíróság úgy ítélte meg, hogy azon túl, hogy nincs lehetőség valamely kerethatározat rendelkezéseinek közvetlen alkalmazására, a tagállami bíróság nem köteles a nemzeti jog olyan rendelkezésének alkalmazását mellőzni, amely ellentétes valamely kerethatározattal. (
23
) A kerethatározatok kötelező jellege mindazonáltal arra kötelezi a nemzeti hatóságokat, hogy a belső jogukat ezekkel összhangban állóan értelmezzék. (
24
)
48.
Ez konkrétan azt feltételezi, hogy a nemzeti hatóságoknak a lehető legteljesebb mértékben a kerethatározatok szövegének és céljának fényében kell értelmezniük a nemzeti jogot annak érdekében, hogy megvalósuljon az e kerethatározatokkal elérni kívánt cél. Az ilyen értelmezés azonban nem vezethet egyrészt a nemzeti jog contra legem értelmezéséhez, másrészt pedig ahhoz, hogy a kerethatározatok alapján, az azok végrehajtása érdekében elfogadott törvénytől függetlenül, a bűncselekményt elkövető személyek büntetőjogi felelősségének kimondását vagy súlyosítását eredményezze. (
25
)
49.
A jelen ügyben a 2005/214 kerethatározat közvetlen hatályának hiányára tekintettel tehát kizárt, hogy a kérdést előterjesztő bíróság mellőzze a k.p.k alkalmazását vagy ez utóbbi helyett közvetlenül a kerethatározatot alkalmazza.
50.
Ami a 2005/214 kerethatározatot átültető k.p.k. rendelkezéseinek összhangban álló értelmezését illeti, egyértelmű, hogy a jelen ügyben a Bíróság és a nemzeti bíróságok közötti hatáskörmegosztás alapján kizárólag a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak meghatározása – a belső jog egészére és a belső jogban elfogadott értelmezési módszerekre tekintettel –, hogy lehetséges‑e a nemzeti jog olyan értelmezése, amely biztosítja a szóban forgó kerethatározat teljes érvényesülését, és annak céljával összhangban álló eredményre vezet. (
26
)
51.
Mivel azonban a kérdést előterjesztő bíróságnak kétségei vannak afelől, hogy a jelen ügyben ilyen értelmezés lehetséges, a következőket szeretném kiemelni. (
27
)
52.
Először is, a lengyel kormánnyal és a Bizottsággal egyetértésben úgy vélem, hogy az „elkövető” fogalma a természetes és a jogi személyeket is magában foglalhatja.
53.
Ezenkívül, mivel a 2005/214 kerethatározatnak nem célja az anyagi büntetőjog harmonizálása, számomra úgy tűnik, hogy a lengyel jogalkotó az említett kerethatározatnak a k.p.k. 66b. fejezetébe történő átültetése során e kerethatározattal összhangban használta az „elkövető” fogalmát, amely prima facie egy semleges fogalom, ezért a k.p.k. 66b. fejezetével és a pénzbüntetések végrehajtásával összefüggésben e fogalom értelmezhető azon jelentéstől függetlenül, amelyet annak a büntető anyagi jogban tulajdonítanak. (
28
) A lengyel jogalkotó ezen megközelítése véleményem szerint követi a 2005/214 kerethatározat logikáját, mivel ez utóbbi semmiféle kötelezettséget nem ró a tagállamokra a jogi személyek büntetőjogi felelősségével kapcsolatos mechanizmus bevezetésére vonatkozóan, mindemellett kötelezi őket arra, hogy a jogi személyekre kiszabott pénzbüntetéseket végrehajtsák.
54.
Következésképpen, ellentétben azzal, amit a kérdést előterjesztő bíróság javasol az „elkövető” fogalmának a k.p.k. büntetések végrehajtására vonatkozó rendelkezései szerinti értelmezésével kapcsolatban, nem lehet e fogalomra büntető eljárásjogi értelemben utalni, hanem véleményem szerint úgy értelmezhető, mint amely azon jogalanyt – legyen az természetes vagy jogi személy – jelöli, akivel szemben jogerős pénzbüntetést szabtak ki.
55.
Egyébiránt, a Bíróság rendelkezésére álló iratok alapján, több lengyel bíróság is helyt adott a közlekedési jogsértésért, jogi személyekkel szemben, Hollandiában kiszabott pénzbüntetések végrehajtása iránti kérelmeknek. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban, valamint a Bíróság rendelkezésére bocsátott iratokban szereplő információkra tekintettel úgy vélem, megállapítható, hogy a lengyel jog nem hárít akadályt a jogi személyekkel szemben kiszabott bírságok e tagállamban történő végrehajtása elé, de legalábbis a lengyel jog értelmezhető a 2005/214 kerethatározat rendelkezéseivel összhangban.
56.
Másodszor, el kell utasítani minden olyan kifogást, amely a jogi személyek büntetőjogi felelősségének esetleges fokozásán alapul. Ugyanis a jogellenes cselekmény elkövetője felelősségének elvét és annak mértékét nem a 2005/214 kerethatározat, hanem a kibocsátó állam joga határozza meg, ily módon a végrehajtó államban – a jelen ügyben a Lengyel Köztársaságban – egyedül a büntetés végrehajtásának kérdése merül fel.
57.
A fenti megfontolások összességére tekintettel, az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésre azt a választ javaslom adni, hogy a 2005/214 kerethatározat rendelkezéseit úgy kell értelmezni, hogy a jogi személyt pénzbüntetés megfizetésére kötelező, a végrehajtás érdekében továbbított határozatot a végrehajtó államban annak ellenére végre kell hajtani, hogy az e kerethatározatot átültető nemzeti jogszabályi rendelkezések nem rendelkeznek az ilyen büntetést jogi személyekkel szemben kiszabó határozatok végrehajtásának lehetőségéről. E célból, mivel az említett kerethatározat rendelkezései nem bírnak közvetlen hatállyal, a végrehajtó állam illetékes hatósága a lehető legteljesebb mértékben köteles a nemzeti rendelkezéseket – a belső jog egészét figyelembe véve és az abban elismert értelmezési módszerek alkalmazásával – a 2005/214 kerethatározat szövegére és céljára tekintettel értelmezni.
B.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésről
58.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság egyrészt arra vár választ a Bíróságtól, hogy a 2005/214 kerethatározatban szereplő „jogi személy” fogalmát a kibocsátó állam jogával összhangban, a végrehajtó állam jogával összhangban, vagy az uniós jog önálló fogalmaként kell‑e értelmezni, másrészt pedig arra, hogy helyes‑e azt a következtetést levonni, hogy e fogalom a Bank BGŻ BNP Paribas Gdańskhoz hasonló szervezetet is magában foglalja, annak ellenére, hogy az a végrehajtó államban nem rendelkezik önálló jogi személyiséggel.
59.
A „jogi személy” fogalmának meghatározásán kívül a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a megoldást, hogy az alapügyben szóban forgóhoz hasonló körülmények között hogyan és mely jogalannyal szemben kell a büntetést végrehajtani.
60.
E tekintetben emlékeztetek arra, hogy a jelen ügyben a büntetést a Bank BGŻ BNP Paribas Gdańskkal szemben szabták ki, de Lengyelországban kizárólag a Bank BGŻ BNP Paribas Varsó rendelkezik jogi személyiséggel (jogképességgel). Ily módon – azzal a fenntartással, hogy a kérdést előterjesztő bíróság további vizsgálatokat végez –, a Bíróság rendelkezésére bocsátott iratokból az tűnik ki, hogy a lengyel jog szerint a Bank BGŻ BNP Paribas Gdańsk és a Bank BGŻ BNP Paribas Varsó egyetlen jogalanyt alkot, előbbi az utóbbi helyi szervezete. Jogi szempontból ez a szervezeti felépítés abban nyilvánul meg, hogy a Bank BGŻ BNP Paribas Varsóval szemben a Bank BGŻ BNP Paribas Gdańsk nem rendelkezik jogi személyiséggel (jogképességgel), ezért nem lehet büntető vagy polgári jogi eljárás alanya. (
29
)
61.
E körülmény a kérdést előterjesztő bíróság szerint ahhoz vezethet, hogy a lengyel hatóságok következetesen megtagadják a büntetés végrehajtását azon oknál fogva, hogy mivel a Bank BGŻ BNP Paribas Gdańskhoz hasonló szervezetek nem rendelkeznek perbeli cselekvőképességgel a végrehajtási eljárás keretében, jogaik sérülhetnek. Márpedig ez a megoldás nyilvánvalóan problematikus, mivel a CJIB kérelmét főszabály szerint végre kell hajtani. (
30
)
62.
Ami az előzetes döntéshozatalra előterjesztett, jelenleg tárgyalt kérdés első részét illeti, először is, véleményem szerint a „jogi személy” fogalmát a 2005/214 kerethatározat rendszerében nem az uniós jog önálló fogalmaként kell értelmezni.
63.
Ugyanis, még akkor is, ha az önálló értelmezés az uniós jog hatékonyságának a záloga, (
31
) az ilyen megközelítés a jelen ügyben az uniós jogalkotó szándékával ellentétes volna.
64.
A 2005/214 kerethatározat 9. cikke (3) bekezdésének és a kölcsönös elismerés elvének együttes alkalmazása – túllépve a tagállami jogra történő utalás és az önálló uniós jogi fogalom kettősségén – lehetőséget nyújt a jogi személyekre kiszabott pénzbüntetések végrehajtásának biztosítására. (
32
) Ennélfogva úgy vélem, hogy az uniós jogalkotó – azzal, hogy a nemzeti szabályozások között a jogi személyek büntetőjogi felelőssége tekintetében fennálló különbségek ellenére biztosítja a pénzbüntetések végrehajtását –, éppen azt kívánta elkerülni, hogy e fogalmat az uniós jog szerint értelmezzék.
65.
Végezetül hozzáfűzöm, hogy bár valamely fogalom önálló értelmezése főszabály szerint szorosan ahhoz a jogi eszközhöz kapcsolódik, amelynek részét képezi, (
33
) a „jogi személy” fogalmának önálló értelmezése, még akkor is, ha egyedül a 2005/214 kerethatározatra korlátozódna, komoly következményekkel járhatna az uniós jog egyéb területein, miközben a Bíróság és az uniós jogalkotó mindig is fokozott óvatosággal járt el ezen fogalmat illetően. (
34
)
66.
Másodszor, a 2005/214 kerethatározat rendszerén belül a kibocsátó állam joga az irányadó a felelősség és a büntetés tekintetében, valamint azon jogalany meghatározását illetően, amellyel szemben a büntetést kiszabták, ezért a „jogi személy” fogalmát a kibocsátó állam joga alapján kell értelmezni.
67.
E tekintetben talán hasznos lehet kiemelni, hogy a 2005/214 kerethatározat 5. cikkének (1) bekezdése, amelyből többek között az is következik, hogy a jogsértés meghatározását illetően a kibocsátó állam büntetőjoga alkalmazandó, a büntetőjogi jogszabályok területiségének elvét tükrözi. E rendelkezés folytatásának tekinthető a 2005/214 kerethatározat 9. cikkének (1) és (3) bekezdése, amelyek értelmében egyrészt a végrehajtó állam joga alkalmazandó a büntetés végrehajtása tekintetében, másrészt pedig a jogi személyekkel szemben kiszabott pénzbüntetéseket akkor is végre kell hajtani, ha a végrehajtó állam nem ismeri el a jogi személyek büntetőjogi felelősségét.
68.
Ily módon, az uniós jogalkotó – anélkül, hogy a büntető anyagi jogi és a büntetésvégrehajtási szabályok harmonizációját megteremtené – a kölcsönös elismerés elvének segítségével mindazonáltal garantálja a pénzbüntetések végrehajtását az egyes tagállamokban. (
35
)
69.
Ezen indokok összességére tekintettel úgy vélem, hogy a 2005/214 kerethatározat rendszerében a „jogi személy” fogalmát nem önálló fogalomként, hanem a kibocsátó állam joga alapján kell értelmezni.
70.
Ami az előzetes döntéshozatalra előterjesztett, jelenleg tárgyalt kérdés második részét illeti, úgy gondolom, hogy a pénzbüntetések hatékony végrehajtásának szükségességét és az e büntetésekkel sújtott jogalanyok jogainak védelmét egyaránt szem előtt kell tartani.
71.
Márpedig a jelen ügyben, mivel a Hollandiában büntetéssel sújtott szervezet jogi személyiség (jogképesség) híján nem járhat el a lengyel végrehajtási eljárásban, a nehézséget a 2005/214 kerethatározat gyakorlati végrehajtása jelenti. Nyilvánvaló tehát, hogy egy jogi személlyel szemben kiszabott pénzbüntetés valamely tagállamban történő végrehajtásához az szükséges, hogy e jogi személy jogok és kötelezettségek alanya lehessen, amelynek híján a büntetés végrehajtása problémákba ütközik.
72.
E tekintetben tagadhatatlan, hogy az olyan helyzet, amelyben a lengyel hatóságok a 2015/413 irányelvvel létrehozott együttműködés keretében, ha nem is hamis, de mindenesetre hiányos információkat közölnek más tagállam hatóságaival, (
36
) hátráltatja ezen irányelv és a 2005/214 kerethatározat célkitűzésének megvalósítását. Annak elhallgatása, hogy a jogsértésért felelős járműtulajdonos olyan jogalany, amellyel szemben a pénzbüntetések végrehajtása nem biztosított, szükségszerűen veszélybe sodorja magát a végrehajtást. (
37
)
73.
Következésképpen, a jövőre nézve, és a 2005/214 kerethatározat fenntarthatósága érdekében kulcsfontosságú, hogy a jóhiszemű együttműködés elvével, valamint a 2015/413 irányelv és az e kerethatározat alapját képező együttműködés szellemiségével összhangban, a tagállamok ezen irányelv alapján olyan információkat szolgáltassanak, amelyek nem csupán a jogsértésért felelős jármű tulajdonosának azonosítását teszik lehetővé, hanem az egész Unió területén biztosítják az esetlegesen kiszabott pénzbüntetés végrehajtását is. (
38
)
74.
Mindazonáltal az ilyen ajánlások csupán a jövőre nézve jelenthetnek támpontot, és a kérdést előterjesztő bíróságnak nem adnak hasznos választ, amely a jelen ügyben lehetővé tenné számára a 2005/214 kerethatározatból fakadó kötelezettségek tiszteletben tartását.
75.
E tekintetben, amint azt a jelen indítvány 66. pontjában hangsúlyoztam, a 2005/214 kerethatározat rendszerében a kibocsátó állam joga az irányadó a felelősség és a büntetés tekintetében, valamint azon jogalany meghatározását illetően, amellyel szemben a büntetést kiszabták, míg a végrehajtó állam jogát kell alkalmazni a büntetés végrehajtása tekintetében, és ez utóbbi nem akadályozhatja a végrehajtást arra való hivatkozással, hogy a jogi személyek nem rendelkeznek a végrehajtási eljárásban való részvételhez szükséges perbeli cselekvőképességgel.
76.
Ily módon, az alapügyben szóban forgóhoz hasonló helyzetben, és a kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő további vizsgálatok függvényében, úgy tűnik számomra, hogy a pénzbüntetés végrehajtásának biztosítása érdekében a Bank BGŻ BNP Paribas Varsót mint jogi személyiséggel (jogképességgel) rendelkező jogi személyt lehetne a Bank BGŻ BNP Paribas Gdańskért jogilag felelős, tehát a szankcionált jogalanynak tekinteni. Így a CJIB kérelmét a 2005/214 kerethatározat 4. cikke (6) bekezdésének megfelelően a székhely szerint illetékes varsói bírósághoz lehetne továbbítani.
77.
Kétségtelen, hogy az uniós jogalkotó a 2005/214 kerethatározatban több ízben is hangsúlyozza az alapvető jogok tiszteletben tartásának jelentőségét, (
39
) és azt, hogy a célja a pénzbüntetések végrehajtásának megkönnyítése volt azzal, hogy biztosítja a megfelelő garanciák tiszteletben tartását azon személyek és szervezetek számára, akikkel szemben e büntetéseket végrehajtják.
78.
E tekintetben, először is a Bank BGŻ BNP Paribas Varsó jogainak esetleges megsértését – még ha az nem is tehető viszonylagossá – legalább a Bank BGŻ BNP Paribas Gdańskkal fennálló sajátos kapcsolata alapján kell értékelni. Megjegyzem ugyanis, hogy a lengyel jog szerint a a Bank BGŻ BNP Paribas Varsó és a Bank BGŻ BNP Paribas Gdańsk egységes szervezetet alkotnak, és csupán az előbbi rendelkezik jogi személyiséggel (jogképességgel). Ennélfogva egyrészt a Bank BGŻ BNP Paribas Varsó felelős a BGŻ BNP Paribas Gdańsk cselekményeiért. Másrészt az utóbbi arra vonatkozó nyilatkozata, hogy sem a meghallgatáshoz, sem a jogorvoslathoz való jogával nem kíván élni, értékelhető úgy, mint az egységes szervezet szándéknyilatkozata.
79.
Másodszor, úgy lehetne tekinteni, hogy az alapügyben szóban forgóhoz hasonló helyzet elsődleges okozója a Bank BGŻ BNP Paribas Varsó és a Bank BGŻ BNP Paribas Gdańsk közötti kommunikáció hiányából adódó belső működési zavar. Márpedig, mivel e két szervezet egyetlen egységet képez, az ilyen kommunikációs hibának semmiféle joghatása nincs: a Bank BGŻ BNP Paribas Gdańsk cselekményei, ahogy azon döntése is, hogy nem indít keresetet Hollandiában, a Bank BGŻ BNP Paribas Varsónak tudható be.
80.
Mindenesetre nyilvánvaló, hogy az alapügyben szóban forgóhoz hasonló helyzetben a Bank BGŻ BNP Paribas Varsó számára lehetővé kell tenni, hogy jogait érvényesíthesse a végrehajtó államban.
81.
Ily módon, a k.p.k. 611fh. cikkének (2) bekezdése alapján a végrehajtást elrendelő határozattal szemben benyújtott esetleges keresetében érvelhetne azzal, hogy jogai aránytalanul sérültek azáltal, hogy Hollandiában nem járhatott el. Az ilyen jogsérelem, valamint annak aránytalan jellege eseti vizsgálatot igényel, következésképpen a végrehajtó állam bíróságának hatáskörébe tartozik.
82.
Ennélfogva, az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésre azt a választ javaslom adni, hogy a „jogi személy” fogalma nem az uniós jog önálló fogalma, hanem azt a kibocsátó állam joga alapján kell értelmezni, és hogy a „jogi személynek” a kerethatározat értelmében vett fogalma lefedi az olyan jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetet is, mint a Bank BGŻ BNP Paribas Gdańsk, feltéve, hogy az szervezeti egységet képez egy jogi személyiséggel rendelkező jogalannyal.
VI. Végkövetkeztetés
83.
A fenti megfontolásokra tekintettel azt javaslom a Bíróságnak, hogy a Sąd Rejonowy Gdańsk‑Południe w Gdańsku (dél‑gdański kerületi bíróság, Lengyelország) által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre a következő választ adja:
1)
A 2009. február 26‑i 2009/299/IB tanácsi kerethatározattal módosított, a kölcsönös elismerés elvének a pénzbüntetésekre való alkalmazásáról szóló, 2005. február 24‑i 2005/214/IB tanácsi kerethatározatban foglalt rendelkezéseket úgy kell értelmezni, hogy a jogi személyt pénzbüntetés megfizetésére kötelező, a végrehajtás érdekében továbbított határozatot a végrehajtó államban annak ellenére végre kell hajtani, hogy az e kerethatározatot átültető nemzeti jogszabályi rendelkezések nem rendelkeznek az ilyen büntetést jogi személyekkel szemben kiszabó határozatok végrehajtásának lehetőségéről. E célból, mivel az említett kerethatározat rendelkezései nem bírnak közvetlen hatállyal, a végrehajtó állam illetékes hatósága a lehető legteljesebb mértékben köteles a nemzeti rendelkezéseket – a belső jog egészét figyelembe véve és az abban elismert értelmezési módszerek alkalmazásával – ugyanezen kerethatározat szövegére és céljára tekintettel értelmezni.
2)
A 2009/299 kerethatározattal módosított 2005/214 kerethatározat rendelkezéseit úgy kell értelmezni, hogy a „jogi személy” fogalma nem az uniós jog önálló fogalma, hanem azt a kibocsátó állam joga alapján kell értelmezni. A „jogi személynek” a kerethatározat értelmében vett fogalma lefedi az alapügyben szóban forgóhoz hasonló jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetet is, feltéve, hogy az szervezeti egységet képez egy jogi személyiséggel rendelkező jogalannyal.
(
1
)	Eredeti nyelv: francia.
(
2
)	HL 2005. L 76., 16. o., a 2009. február 26‑i 2009/299/IB tanácsi kerethatározattal (HL 2009. L 81., 24. o.) módosított változatában, a továbbiakban: 2005/214 kerethatározat.
(
3
)	A továbbiakban: CJIB.
(
4
)	A továbbiakban: Bank BGŻ BNP Paribas Gdańsk. E határozatra a továbbiakban a 2016. november 25‑i határozatként hivatkozom.
(
5
)	C‑579/15, EU:C:2017:503.
(
6
)	A közúti közlekedésbiztonságot veszélyeztető közlekedési jogsértésekre vonatkozó információk határokon átnyúló cseréjének elősegítéséről szóló, 2015. március 11‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2015. L 68., 9. o.).
(
7
)	Dz. U. 89. sz., 555. tétel, a továbbiakban: k.p.k.
(
8
)	Dz. U. 106. sz., 1148. tétel.
(
9
)	Dz. U. 12. sz., 114. tétel.
(
10
)	Dz. U. 90. sz., 557. tétel.
(
11
)	Dz. U. 16. sz., 93. tétel.
(
12
)	Dz. U. 43. sz., 296. tétel.
(
13
)	Dz. U. 173. sz., 1807. tétel.
(
14
)	Ez utóbbiakra vonatkozóan a szabálysértési eljárásról szóló törvény 116b. cikkének (1) bekezdése tartalmaz hivatkozást.
(
15
)	Dz. U. 197. sz., 1661. tétel.
(
16
)	C‑579/15, EU:C:2017:503.
(
17
)	A továbbiakban: Bank BGŻ BNP Paribas Varsó.
(
18
)	A természetes vagy jogi személyre pénzbüntetést kiszabó határozat végrehajtása érdekében e határozatot a kibocsátó állam illetékes hatósága a 2005/214 kerethatározat 4. cikke értelmében a kerethatározat mellékletét képező tanúsítvánnyal együtt köteles megküldeni. Ha a büntetést jogi személlyel szemben szabták ki, e tanúsítvány f) szakaszában e jogi személy nevét, szervezeti formáját, bejegyzett székhelyét, valamint jövedelemforrásának és vagyonának leírását, továbbá azok fellelhetőségét is fel kell tüntetni.
(
19
)	A 2005/214 kerethatározat 7. cikke felsorolja a pénzbüntetést kiszabó határozatok elismerése és végrehajtása megtagadásának okait. Az a helyzet, amikor a nemzeti jog nem teszi lehetővé a jogi személyre pénzbüntetést kiszabó határozat végrehajtását, nem szerepel ezen okok között.
(
20
)	Az egyes nemzeti szabályozások között nem sokkal a 2005/214 kerethatározat elfogadását követően fennálló különbségek feltérképezésével kapcsolatban lásd: Adam, S., Colette‑Basecqz, N. és Nihoul, M., La responsabilité pénale des personnes morales en Europe, Corporate Criminal Liability in Europe, La Charte, Brüsszel, 2008.
(
21
)	Lásd: 2005. június 16‑iPupino ítélet (C‑105/03, EU:C:2005:386, 33. és 34. pont). E tekintetben hangsúlyozom, hogy a Bank BGŻ BNP Paribas Varsó által képviselt álláspont – amelynek értelmében, ha a lengyel jogba nem ültették át a 2005/214 kerethatározat azon rendelkezéseit, amelyek lehetővé tennék a jogi személyekre pénzbüntetést kiszabó határozatok Lengyelországban történő végrehajtását, úgy e kerethatározat rendelkezései nem szolgálhatnak az ilyen határozatok végrehajtásának alapjául – nem fogadható el, mivel de facto kétségbe vonja az említett kerethatározat kötelező jellegét.
(
22
)	Lásd: 2019. június 24‑iPopławski ítélet (C‑573/17, EU:C:2019:530).
(
23
)	Lásd: 2019. június 24‑iPopławski ítélet (C‑573/17, EU:C:2019:530, 60–71. pont).
(
24
)	Lásd: 2019. június 24‑iPopławski ítélet (C‑573/17, EU:C:2019:530, 72. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
25
)	Lásd: 2019. június 24‑iPopławski ítélet (C‑573/17, EU:C:2019:530, 73–76. pont).
(
26
)	A nemzeti jog összhangban álló értelmezésére vonatkozó kötelezettség körvonalait a Bíróság már korábban pontosította, amint erre a 2019. június 24‑iPopławski ítéletben (C‑573/17, EU:C:2019:530, 77. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat) is emlékeztet.
(
27
)	Még ha e körülmény nem is befolyásolhatná a kérdést előterjesztő bíróságot a nemzeti jog összhangban álló értelmezésének lehetősége tekintetében, megjegyzem, hogy mivel a 2005/214 kerethatározat rendelkezései nem alkalmazhatók közvetlenül, és a CJIB kérelmének csak a k.p.k. 66b. fejezete alapján lehet helyt adni, a kerethatározat kötelező erejét kizárólag a k.p.k. rendelkezéseinek összhangban álló értelmezése útján lehet tiszteletben tartani.
(
28
)	Ez a megközelítés még úgy is megállja a helyét, hogy ugyanezen törvény más fejezeteiben e fogalom csupán a természetes személyeket foglalja magában, mivel a k.p.k. 66b. fejezete kizárólag azon kérelmekre vonatkozik, amelyeket a 2005/214 kerethatározat keretében nyújtottak be, és csupán a pénzbüntetés végrehajtásának lebonyolítását, nem pedig magának a büntetőeljárásnak a lefolytatását érinti.
(
29
)	E tekintetben megjegyzem, hogy a Bíróság előtti eljárásban kizárólag a Bank BGŻ BNP Paribas Varsó vett részt, és egyedül e szervezet adott az ügyvédeknek megbízást a képviseletére vonatkozóan.
(
30
)	Amint azt a 2005/214 kerethatározat 6. cikke teljes mértékben nyilvánvalóvá teszi. A kerethatározat rendszerében a tagállamok a kölcsönös elismerés elve és e kerethatározat rendelkezései alapján kötelesek a pénzbüntetéseket kiszabó határozatok végrehajtására. A végrehajtó igazságügyi hatóságok tehát az ilyen határozatok végrehajtását főszabály szerint kizárólag a kerethatározatban kimerítően felsorolt megtagadási okok alapján tagadhatják meg. Következésképpen, míg a pénzbüntetést kiszabó határozat végrehajtása a főszabály, a végrehajtás megtagadása kivételnek tekintendő, amelyet szigorúan kell értelmezni (lásd analógia útján: 2013. november 14‑iBaláž ítélet [C‑60/12, EU:C:2013:733, 29. pont]; 2018. július 25‑iMinister for Justice and Equality [Az igazságszolgáltatási rendszer hiányosságai] [C‑216/18 PPU, EU:C:2018:586, 41. pont).
(
31
)	Lásd: 2013. november 14‑iBaláž ítélet (C‑60/12, EU:C:2013:733, 26. pont).
(
32
)	Ily módon, a 2005/214 kerethatározat 9. cikkének (3) bekezdése alapján a jelen előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdést el lehet választani a 2010. november 16‑iMantello ítéletben (C‑261/09, EU:C:2010:683) és a 2013. november 14‑iBaláž ítéletben (C‑60/12, EU:C:2013:733) tárgyalt kérdésektől.
(
33
)	Mindenesetre megjegyzem, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat alapján valamely fogalom önálló és egységes értelmezése során figyelembe kell venni azon rendelkezés összefüggéseit, amelybe illeszkedik, valamint azon jogszabály célját, amelynek ezen önálló fogalom a részét képezi (lásd többek között: 2013. november 14‑iBaláž ítélet [C‑60/12, EU:C:2013:733, 26. pont]).
(
34
)	E fogalom önálló értelmezésének hallgatólagos elutasításával kapcsolatban lásd: 2009. november 24‑iLandtag Schleswig‑Holstein kontra Bizottság végzés (C‑281/08 P, nem tették közzé, EU:C:2009:728, 20. és 22. pont). Megjegyzem továbbá, hogy számos, az EUMSZ 83. cikk (1) bekezdésén alapuló, a bűncselekmények meghatározásával kapcsolatban minimumszabályokat megállapító másodlagos jogszabályban az uniós jogalkotó a „jogi személy” meghatározásával kapcsolatban a nemzeti szabályozásra utal vissza, nem pedig olyan fogalomra, amelyre vonatkozóan a Bíróságnak kellene önálló értelmezést biztosítania (lásd például a terrorizmus elleni küzdelemről, a 2002/475/IB tanácsi kerethatározat felváltásáról, valamint a 2005/671/IB tanácsi határozat módosításáról szóló, 2017. március 15‑i (EU) 2017/541 európai parlamenti és tanácsi irányelvet [HL 2017. L 88., 6. o.; helyesbítés: HL 2018. L 91., 30. o.]).
(
35
)	Ez az elv a 2005/214 kerethatározat egész rendszerét átszövi, és e jogszabály 6. cikkében kiemelten megjelenik.
(
36
)	A holland hatóságok a jelen ügyben azonosították a jogsértésért felelős járműtulajdonost, azaz a Bank BGŻ BNP Paribas Gdańskot a lengyel rendszámnyilvántartásban fellelhető rendszámadatok alapján. E tekintetben meglepő, hogy a forgalmi engedély jogosultja, aki a jármű tulajdonosa vagy üzembentartója, olyan szervezet lehet, amely nem rendelkezik jogi személyiséggel (jogképességgel).
(
37
)	A holland kormánnyal egyetértésben úgy gondolom, hogy alapvető fontosságú, hogy a kibocsátó állam a végrehajtó államtól kapott információkat fel tudja használni a közlekedési jogsértésekért felelős személyek azonosításához és szankcionálásához.
(
38
)	Abban az esetben, ha a megadott téves információk alapján nem a jogsértésért felelős személyt sújtanák pénzbüntetéssel, további garanciák előírására lenne szükség, például az eljárás újbóli megnyitására vagy e személy kártérítésére irányuló kereset benyújtására.
(
39
)	Lásd a kerethatározat (5) preambulumbekezdését és 3. cikkét.