A KÖZSZOLGÁLATI TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE
(első tanács)
2009. március 10.
F‑106/07. sz. ügy
Stavros Giaprakis
kontra
az Európai Unió Régióinak Bizottsága
„Közszolgálat – Tisztviselők – Díjazás – A díjazás egy részének az alkalmazási hely szerinti országon kívülre történő átutalása – A régi személyzeti szabályzat VII. melléklete 17. cikke (2) bekezdésének b) pontja – Lakásmegtakarítás – Jogalap nélküli kifizetések visszatérítése – Feltételek – Az átutalás szabálytalansága – A szabálytalanság nyilvánvaló jellege”
Tárgy: Az EK 236. cikk és az EAK 152. cikk alapján benyújtott kereset, amelyben S. Giaprakis lényegében azt kéri, hogy a Közszolgálati
Törvényszék egyrészt semmisítse meg a Régiók Bizottságának 2006. november 21‑i határozatát, amely elrendeli a 2004 áprilisa
és 2005 májusa között részére kifizetett díjazás Franciaországba átutalt részének korrekciós együtthatója címén a felperesnek
folyósított 1246,06 eurós összegnek a személyzeti szabályzat 85. cikke alapján való visszatérítését, másrészt kötelezze a
Régiók Bizottságát, hogy térítse meg a felperes számára az illetményéből visszatartott 1246,06 eurós összeget, és végül kötelezze
a Régiók Bizottságát, hogy a fent említett 2006. november 21‑i határozattal a felperesnek okozott nem vagyoni kár megtérítéseként
fizessen meg a felperesnek 1000 eurót.
Határozat: A Közszolgálati Törvényszék a Régiók Bizottsága 2006. november 21‑i, a felperes részére a 2004 áprilisa és 2005 júniusa között
teljesített kifizetések Franciaországba átutalt részének korrekciós együtthatója címén folyósított 1246,06 euró visszatérítését
elrendelő határozatát megsemmisíti. A Közszolgálati Törvényszék kötelezi az Régiók Bizottságát, hogy fizesse meg a felperes
részére az 1246,06 eurónak a visszatéríttetés napjától kezdődően a tényleges kifizetés napjáig számított – az Európai Központi
Bank által a főbb refinanszírozási műveletekre vonatkozóan megállapított és az említett időszakban hatályos kamat két százalékponttal
növelt értékének megfelelő – késedelmi kamattal növelt összegét. A Közszolgálati Törvényszék a keresetet ezt meghaladó részében
elutasítja. A Régiók Bizottsága viseli az összes költséget.
Összefoglaló
1.      Tisztviselők – Kereset – Sérelmet okozó aktus – Fogalom – Az adminisztráció feljegyzése, amelyben arról a szándékáról tájékoztatja
az érintettet, hogy kielégítő magyarázat vagy további bizonyító iratok előterjesztésének hiányában elrendeli a jogalap nélküli
kifizetések visszatérítését
(Személyzeti szabályzat, 90. és 91. cikk)
2.      Tisztviselők – Jogalap nélküli kifizetések visszatérítése – Feltételek – A kifizetés nyilvánvaló szabálytalansága – Az érintett
tudomása – A tisztviselő díjazása egy részének az alkalmazási hely szerinti országon kívülre történő átutalása lakástakarék‑számlára
való befizetés céljából
(Személyzeti szabályzat, 85. cikk; VII. melléklet, 17. cikk, (2) bekezdés)
3.      Tisztviselők – Kereset – Korlátlan felülvizsgálati jogkör – A tisztviselő által valamely összeg jogellenes visszatéríttetése
miatt elszenvedett vagyoni kár megtérítése
(Személyzeti szabályzat, 91. cikk, (1) bekezdés)
1.      Az adminisztráció azon feljegyzése, amelyben arról a szándékáról tájékoztatja a tisztviselőt, hogy amennyiben nem ad kielégítő
magyarázatot, vagy nem nyújt be további bizonyító iratokat intézkedni fog bizonyos jogalap nélküli kifizetések visszatérítéséről,
és e feljegyzésben nem jelöli meg sem az esetleges visszatérítés összegét, sem annak módját, nem tekinthető a tisztviselő
számára sérelmet okozó aktusnak, mivel az nem befolyásolja közvetlenül és azonnal az érdekeit azáltal, hogy a jogi helyzetét
jelentős mértékben módosítja, és az nem minősül az adminisztráció végleges állásfoglalásának sem. Ezenfelül ez a feljegyzés
egyáltalán nem teszi lehetővé az érintett számára azon lehetőség mérlegelését, hogy azt a személyzeti szabályzat 90. cikkének
(2) bekezdése alapján előterjesztett panasz útján vitassa.
(lásd a 45. és 46. pontot)
2.       A személyzeti szabályzat 85. cikkéből kitűnik, hogy jogalap nélküli kifizetések visszatérítése két együttes feltételtől függ,
amelyből az első az adminisztráció által visszatéríteni kívánt kifizetés szabálytalansága, a második az, hogy a tisztviselő
tudatában volt annak, hogy a kifizetés szabálytalan, vagy annak megállapítása, hogy a szóban forgó kifizetés szabálytalansága
olyan nyilvánvaló volt, hogy a tisztviselő azt nem hagyhatta figyelmen kívül.
Még annak feltételezése esetén is, hogy a személyzeti szabályzat VII. melléklete 17. cikkének (2) bekezdése, a tisztviselők
személyzeti szabályzatának, valamint az egyéb alkalmazottak alkalmazási feltételeinek módosításáról szóló 723/2004 rendelet
hatálybalépését megelőző változatában, lehetővé teszi, hogy tisztviselő átutaltassa a díjazása egy részét az alkalmazási hely
szerinti országon kívülre – azon költségek fedezése érdekében, amelyek különösen olyan, a tisztviselő által bizonyítottan
rendszeresen végzett kötelezettségekből származnak, amelyeket az intézmény székhelye szerinti országon vagy a feladatainak
ellátása szerinti országon kívül végzett – nem alkalmazható abban az esetben, ha az átutalásnak valamely tagállam szabályozása
által elismert lakástakarék‑számlára való befizetés a célja, ugyanis az ilyen kifizetés szabálytalansága nem olyan nyilvánvaló,
hogy az említett tisztviselő azt nem hagyhatta figyelmen kívül, különösen ha az alkalmazandó jogszabályok szövege nem teszi
lehetővé azon kérdés világos és egyértelmű megválaszolását, hogy az ilyen átutalásra alkalmazható‑e ez a rendelkezés, és a
hatáskörrel rendelkező szervezeti egységek magatartása alapján a felperes ésszerűen gondolhatta‑e, hogy e szervezeti egységek
álláspontja szerint ez az előírás alkalmazható.
(lásd az 58., 68., 69., 72. és 74. pontot)
3.      A pénzügyi természetű jogviták terén korlátlan felülvizsgálati jogkörrel rendelkező közösségi közszolgálati bíróság hatáskörrel
rendelkezik arra, hogy az adminisztrációt vagyoni kár megtérítése címén kötelezze az utóbbi által a felperestől jogalap nélkül
visszatéríttetett összegnek és a visszatéríttetés időpontjától a tényleges kifizetés időpontjáig járó késedelmi kamatoknak
a megtérítésére.
(lásd a 81. és 82. pontot)
Hivatkozás:
az Elsőfokú Bíróság T‑29/01. sz., Puente Martín kontra Bizottság ügyben 2002. szeptember 18‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2002.,
I‑A‑157. o. és II‑833. o.) 88. pontja; T‑22/01. sz., Efthymiou kontra Bizottság ügyben 2003. július 9‑én hozott ítéletének
(EBHT‑KSZ 2003., I‑A‑177. o. és II‑891. o.) 45. pontja;
a Közszolgálati Törvényszék F‑126/05. sz., Borbély kontra Bizottság ügyben 2007. január 16‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2007.,
I‑A‑1‑0000. o. és II‑A‑1‑0000. o.) 73. pontja.