A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-325/10. sz., Iliad és társai kontra Bizottság ügyben 2013. szeptember 16-án hozott ítélete ellen az Iliad SA, a Free infrastructure és a Free SAS által 2013. december 2-án benyújtott fellebbezés
(C-624/13. P. sz. ügy)
Az eljárás nyelve: francia
Felek
Fellebbezők: Iliad SA, Free infrastructure, Free SAS (képviselő: T. Cabot ügyvéd)A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, Francia Köztársaság, Lengyel Köztársaság, Hauts-de-Seine megyeA fellebbezők kérelmeiA Bíróság teljes egészében helyezze hatályon kívül a Törvényszék T-325/10. sz., Iliad, Free infrastructure és Free kontra Európai Bizottság ügyben 2013. szeptember 16-án hozott
(képviselő: T. Cabot ügyvéd)A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, Francia Köztársaság, Lengyel Közt
eg az Hauts-de-Seine megyében nagy teljesítmén
yű elektronikus távközlési hálózat kialakítása és működtetése érdekében a közszolgáltatással összefüggő terhek ellentételezéséről szóló, 2009. szeptember 30-i C(2009) 7426 végleges bizottsági határozatot (N 331/2008 állami támoga
d, Free infrastructure és Free kontra Európai Bizottság ügyben 2013. szeptember 16-án hozott ítéletét;a Bíróság – amennyiben úgy ítéli meg, hogy a per állása ezt megengedi – adjon helyt az Iliad, a Free infrastructure és a Free által az elsőfokú eljárásban előterjesztett kereseti kérelmeknek, és semmisítse meg az Hauts-de-Seine megyében nagy teljesítményű elektronikus távközlési hálózat kialakítása és működtetése érdekében a közszolgáltatással összefüggő terhek ellentételezéséről szóló, 2009.
szeptember 30-i C(2009) 7426 végleges bizottsági határozatot (N 331/20
08 állami támogatás – Franciaország);a Bíróság – ame
nnyiben úgy ítéli meg, hogy a per állása nem engedi, hogy az ügyet maga bírálja el – utalja vissza az ügyet a Tör
vényszék elé;a Bíróság – ame
nnyiben az ügyet maga bírálja el – az Európai Bizottságot kötelezze a kö
ltségek viselésére;a Bíróság – amennyiben visszautalja az ügyet a Törvényszék elé – a költségekről egyelőre ne határozzon.Jogalapok és fontosabb érvekA fellebbezők a fellebbezésük alátámasztására hat jogalapot hoznak fel.Először is a fellebbezők úgy vélik, hogy a Törvényszék nem teljesítette az indokolási kötelezettségét, amennyiben nem foglalt állást az egyik jogalap azon részéről, amely azon alapul, hogy a Bizottság megsértette az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdésében előírt, hivatalos vizsgálati eljárás megindítására vonatkozó kötelezet
tségét, amit a francia hatóságok kötelezettségvállalásain alapuló ténykörülmény valószínűsít, miszerint a Bizottság olyan komoly nehézségbe ütközött, amely alapján meg kellett volna indítania e hivatalos vizsgálati eljárást.Másodszor: a fellebbezők azt kifogásolják, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor kiszámolta a Bizottság által lefolytatott előzetes vizsgálati eljárás időtartamát. Egyrészt a fellebbezők úgy vélik, hogy Franciaország bejelentését nem lehet úgy tekinteni, hogy az az előírt határidőben megtörtént, ebből következően azt nem lehet figyelembe venni. Másrészt úgy vélik, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a Bizottság azon kérését, amelyet „esetleges” észrevételek megtétele iránt a francia hatóságok felé intézett, a 659/1999/EK rendelet értelmében vett kiegészítő információkérésnek tekintette.Harmadszor: a fellebbezők a Törvényszék téves jogalkalmazására alapított imperatív jogalapra hivatkoznak, amennyiben a Törvényszék nem állapította meg hivatalból, hogy a Bizottság nem nyilváníthatta a vitatott támogatást a Szerződéssel összeegyeztethetőnek, mivel e támogatás bejelentését a 659/1999/EK rendelet 5. cikke alapján visszavontnak kellett volna tekinteni. Mivel ugyanis a francia hatóságok nem válaszoltak időben a kiegészítő információkérésekre, a vitatott bejelentést az említett rendelet 5. cikkének (3) bekezdése alapján vissza kellett volna vonni. Következésképpen úgy vélik, hogy a Bizottságnak nem volt hatásköre arra, hogy állást foglaljon a bejelentett intézkedésről, és ezt a Törvényszéknek a megtámadott határozatban hivatalból meg kellett volna állapítania.Negyedszer: a fellebbezők szerint a Törvény
szék tévesen alkalmazta a jogot a piaci hiányosság megítélése során. E téves jogalkalmazás szerintük abból ered, hogy a Törvényszéknek az egyetemesség szempontját kellett volna alkalmazni a piaci hiányosság Olsen-ügyben hozott ítéletből következő szempontja helyett, amely annak vizsgálatára vonatkozik, hogy a versenytársak nem egyetemes, hanem hasonló szolgáltatást nyújtanak-e.Ötödször: a fellebbezők szerint a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot az európai uniós jogszabályok időbeli hatálya tekintetében a piaci hiányosság megítélése során. Szerintük a téves jogalkalmazás egyrészt abból ered, hogy a piaci hiányosság vizsgálata a 2004-re és 2005-re vonatkozó adatokra korlátozódott, másrészt pedig, hogy nem került sor a piac jövőbeni elemzésére annak ellenőrzése végett,
hogy fennáll-e a piaci hiányosság az általános gazdasági érdekű szolgáltatás alkalmazásának teljes ideje alatt.Végül a fellebbezők azt kifogásolják, hogy a Törvényszék több egymásnak ellentmondó indokot hozott fel.
____________
____________
1 Az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet (HL L 83., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kö