61993CO0458_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 24. november 1993, indgaaet til Domstolen den 7. december s.aa., har Pretura circondariale di Roma i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EF-traktatens artikel 3, 9, 30, 37, 85, 86, 87, 88 og 90.
2 Ved den nationale retsinstans er der rejst tiltale mod Mostafa Saddik, der er marokkansk statsborger, for smugleri af 93 pakker udenlandske cigaretter af forskellige maerker, hvis oprindelse imidlertid ikke er oplyst.
3 Den nationale retsinstans har for det foerste rejst problemet, om de sanktioner, Mostafa Saddik kan paalaegges for ikke at have betalt afgifter ved indfoersel, er forenelige med faellesskabsretten. I forelaeggelseskendelsen er det problem ligeledes rejst, om Mostafa Saddik ogsaa kan paalaegges sanktioner for ikke at have betalt moms, idet der efter rettens opfattelse kan vaere tale om dobbelt paaligning af afgift i strid med traktaten. Anmodningen fra den forelaeggende retsinstans omhandler imidlertid alene tiltalen vedroerende den manglende betaling af afgifter ved indfoersel.
4 Den forelaeggende retsinstans har for det andet rejst det problem, om faellesskabsretten er til hinder for en ordning som det italienske statslige monopol for forarbejdet tobak, hvorefter videresalg i detailleddet uden for det autoriserede forhandlernet ikke er tilladt. Retten har dog bemaerket, at der ikke er rejst tiltale mod Mostafa Saddik for ulovligt videresalg af tobaksvarer, men at der senere kan blive det.
5 Pretura circondariale di Roma har herefter forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"Foerste spoergsmaal:
Er artikel 25, 282, 292 og 341 i praesidentdekret nr. 43 af 23. januar 1974, hvorefter det er strafbart at indfoere udenlandske varer, naermere bestemt udenlandske forarbejdede tobaksvarer, til italiensk omraade uden at betale de skyldige afgifter, forenelige med Rom-traktatens artikel 3, 9 og 30?
Andet spoergsmaal:
Er artikel 64 i lov nr. 907 af 17. juli 1942, med senere aendringer, hvorefter det er strafbart at overtraede en monopolordning ved at saelge varer, som er omfattet af monopolet, i strid med Rom-traktatens artikel 37, 85, 86, 87, 88 og 90?
Tredje spoergsmaal:
Saafremt andet spoergsmaal besvares bekraeftende, er da lov nr. 907 af 17. juli 1942, med senere aendringer, forenelig med ovennaevnte bestemmelser i Rom-traktaten, for saa vidt som den ved en ordning med tilladelser begraenser den frie handel med varer og disses frie bevaegelighed?"
6 Ifoelge fast praksis kan Domstolen ikke under en sag efter traktatens artikel 177 tage stilling til, om en national bestemmelse er forenelig med faellesskabsretten. Spoergsmaalene kan imidlertid forstaas saaledes, at Pretura circondariale di Roma anmoder Domstolen om at fortolke de artikler i traktaten, som omtales i spoergsmaalene, saaledes at retten kan afgoere, om de omtvistede nationale bestemmelser er forenelige med de paagaeldende faellesskabsretlige bestemmelser.
7 Det bemaerkes endvidere, at den italienske regering, Irland og Det Forenede Kongerige i deres indlaeg navnlig eller endog udelukkende er fremkommet med bemaerkninger til, om de forelagte spoergsmaal kan fremmes til paakendelse i realiteten.
8 Irland har anfoert, at det forhold, at der ikke i sagen foreligger beviser med hensyn til faktum, og navnlig, at der ikke foreligger naermere oplysninger om de omtvistede varers oprindelse, i vaesentlig grad begraenser medlemsstaternes mulighed for at bistaa Domstolen ved sagens behandling, isaer med henblik paa besvarelsen af det foerste spoergsmaal.
9 Det Forenede Kongerige har bemaerket, at selv om en overdreven formalisme boer undgaas, er forholdet ogsaa det, at saafremt en praejudiciel anmodning ikke er tilstraekkelig klar med hensyn til den faktiske og retlige baggrund for de spoergsmaal, en national retsinstans forelaegger, kan en medlemsstat ikke paa fornoedent grundlag udoeve den ret til at indgive skriftlige indlaeg, der tilkommer den i henhold til artikel 20 i protokollen vedroerende statutten for Domstolen.
10 Den italienske regering har udtrykt tvivl om, hvorvidt de to foerste spoergsmaal kan fremmes til paakendelse i realiteten. Den har tilsluttet sig Irlands og Det Forenede Kongeriges bemaerkninger og tilfoejet, at det ikke er noedvendigt at besvare det andet spoergsmaal, for at den nationale retsinstans kan traeffe afgoerelse med hensyn til de handlinger, tiltalte haevdes at have begaaet.
11 Ifoelge Kommissionen er det foerste praejudicielle spoergsmaal relevant og giver ikke anledning til problemer med hensyn til formaliteten. Men efter Kommissionens opfattelse er det med hensyn til de to oevrige spoergsmaal mindre klart, om der er en reel sammenhaeng med tvistens genstand.
12 Hertil bemaerkes, at en opfyldelse af kravet om en fortolkning af faellesskabsretten, som er relevant for den paagaeldende nationale retsinstans, forudsaetter, at denne klargoer den faktiske og retlige baggrund for de forelagte spoergsmaal eller i hvert fald redegoer for de muligheder med hensyn til faktum, som danner grundlag for spoergsmaalene (jf. bl.a. dom af 26.1.1993, forenede sager C-320/90, C-321/90 og C-322/90, Telemarsicabruzzo m.fl., Sml. I, s. 393, praemis 6, og kendelse af 19.3.1993, sag C-157/92, Banchero, Sml. I, s. 1085, praemis 4, og af 9.8.1994, sag C-378/93, La Pyramide, Sml. I, s. 3999, praemis 14).
13 Som Irland og Det Forenede Kongerige med rette har bemaerket, maa det ogsaa understreges, at de i forelaeggelsesbeslutningerne givne oplysninger ikke blot tjener til at saette Domstolen i stand til at give hensigtsmaessige svar, men ogsaa til at give medlemsstaternes regeringer samt andre interesserede parter mulighed for at afgive indlaeg i henhold til artikel 20 i statutten for Domstolen. Det paahviler Domstolen at overvaage, at denne mulighed bevares, naar henses til, at det i henhold til ovennaevnte bestemmelse kun er forelaeggelsesbeslutningerne, der meddeles de paagaeldende parter (jf. dom af 1.4.1982, forenede sager 141/81, 142/81 og 143/81, Holdijk, Sml. s. 1299, praemis 6).
14 Ganske vist har Domstolen fastslaaet, at kravet om, at den nationale retsinstans klargoer den faktiske og retlige baggrund for de forelagte spoergsmaal, i mindre grad traenger sig paa i tilfaelde, hvor spoergsmaalene er af rent teknisk art og goer det muligt for Domstolen at give en relevant besvarelse, uanset at den nationale retsinstans ikke udtoemmende har redegjort for sagens retlige og faktiske baggrund (jf. dom af 3.3.1994, sag C-316/93, Vaneetveld, Sml. I, s. 763, praemis 13). Dette er imidlertid ikke tilfaeldet i den foreliggende sag.
15 Det maa fastslaas, at forelaeggelseskendelsen ikke indeholder tilstraekkelige oplysninger til, at ovennaevnte betingelser kan anses for opfyldt.
16 For det foerste er oplysningerne i forelaeggelseskendelsen om de beslaglagte tobaksvarers oprindelse ikke klare. En saadan oplysning, som ville have gjort det muligt at udfinde de told- og afgiftsbestemmelser, som burde vaere bragt i anvendelse paa varerne, er imidlertid noedvendig med henblik paa en relevant besvarelse af det foerste spoergsmaal.
17 Retten har for det andet anmodet Domstolen om at oplyse, om traktaten er til hinder for lovbestemmelser, hvorefter der paalaegges sanktioner for overtraedelser af den italienske ordning om salg af forarbejdede tobaksvarer. Som Domstolen har fremhaevet ovenfor i praemis 4, er der ikke rejst tiltale mod Mostafa Saddik for ulovligt videresalg af tobaksvarer, selv om den nationale retsinstans har bemaerket, at dette vil kunne ske senere. Hertil bemaerkes, at den samarbejdsaand, der er afgoerende for, at den praejudicielle procedure kan fungere, indebaerer, at den nationale retsinstans skal tage hensyn til den opgave, som Domstolen varetager, og som er at bidrage til justitsforvaltningen i medlemsstaterne og ikke at udoeve responderende virksomhed vedroerende generelle eller hypotetiske spoergsmaal (jf. dom af 16.7.1992, sag C-343/90, Lourenço Dias, Sml. I, s. 4673, praemis 17, og kendelsen i La Pyramide-sagen, praemis 11).
18 Da oplysningerne i forelaeggelseskendelsen saaledes ikke tilstraekkeligt praecist henviser til de retlige og faktiske forhold, den nationale retsinstans har omtalt, eller er rent hypotetiske, kan Domstolen ikke give en relevant fortolkning af faellesskabsretten.
19 I medfoer af procesreglementets artikel 92 maa det herefter fastslaas, at det er aabenbart, at de praejudicielle spoergsmaal, der er forelagt for Domstolen, maa afvises.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
20 De udgifter, der er afholdt af den italienske regering, Irland og Det Forenede Kongerige samt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
DOMSTOLEN
Den anmodning om praejudiciel afgoerelse, som Pretura circondariale di Roma har forelagt Domstolen ved kendelse af 24. november 1993, afvises.
Saaledes bestemt i Luxembourg den 23. marts 1995.