Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 6. februar 2020 – hapeg dresden
(Sag C-137/18) (1)
»Præjudiciel forelæggelse – artikel 99 i Domstolens procesreglement – fri udveksling af tjenesteydelser – direktiv 2006/123/EU – medlemsstats lovgivning, der fastsætter en mindstepris for vederlaget til ingeniører og arkitekter«
Etableringsfrihed – fri udveksling af tjenesteydelser – tjenesteydelser på det indre marked – direktiv 2006/123 – krav, der skal vurderes – national lovgivning, som indfører en ordning om minimums- og maksimumspriser for arkitekters og ingeniørers planlægningsydelser – ikke tilladt – berettigelse – sikring af kvaliteten af ydelserne og beskyttelse af forbrugerne – foreligger ikke
[Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123, art. 15, stk. 1, art. 15, stk. 2, litra g), og art. 15, stk. 3]
(jf. præmis 15-22 samt konkl.)
Konklusion
Artikel 15, stk. 1, artikel 15, stk. 2, litra g), og artikel 15, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF af 12. december 2006 om tjenesteydelser i det indre marked skal fortolkes således, at bestemmelserne er til hinder for en national lovgivning, hvorefter det ikke er tilladt i aftaler med arkitekter eller ingeniører at aftale et honorar, der er lavere end mindstesatserne for det vederlag, som skal beregnes i henhold til den i denne lovgivning fastsatte honorarordning for arkitekter og ingeniører.
1 EUT C 268 af 30.7.2018.