62012CP0083
KOHTUJURISTI SEISUKOHT
ELEANOR SHARPSTON
esitatud 26. märtsil 20121 (
1
)
Kohtuasi C-83/12 PPU
Minh Khoa Vo
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesgerichtshof (Saksamaa))
„Eelotsuse kiirmenetlus — Viisaeeskirja artiklid 21 ja 34 — Niisuguse ebaseaduslikult riiki toimetaja kriminaalvastutus, kes aitab kaasa pettuse teel saadud, kuid veel tühistamata viisadega kolmandate riikide kodanike ebaseaduslikule sisserändele”
1.
Selles eelotsusetaotluses, mille on esitanud Bundesgerichtshof (Saksamaa), kerkib peamiselt küsimus, kas liidu õigusega (
2
) ning eelkõige määruse (EÜ) nr 810/2009 (edaspidi „viisaeeskiri”) (
3
) artiklitega 21 ja 34 on kooskõlas see, kui liikmesriik karistab kriminaalkorras isikut, kes aitas kaasa ebaseaduslikule sisserändele, kui asjaomastel sisserännanutel olid näiliselt kehtivad ühtsed viisad, (
4
) mis olid küll saadud pettuse teel, kuid mida ei olnud veel tühistatud.
2.
Eelotsusetaotlusest ilmneb, et M. K. Vo, kes on põhikohtuasjas algatatud kriminaalmenetluses süüdistatav, kuulub kahte kuritegelikku ühendusse, mis aitasid 2010. aasta juunis ja juulis suurte rahasummade eest Vietnami kodanikel siseneda Schengeni alasse ja sinna, eelkõige Saksamaale elama asuda. Need ühendused kasutasid meetodeid, mis põhinesid ühtsete viisade hankimisel pettuse teel. Ühel juhul panid nad Ungari Suursaatkonna Vietnamis uskuma, et need kodanikud on turistid, kes hakkavad reisima Euroopa Liitu. Ühel teisel juhtumil kinnitati Rootsi Suursaatkonnale, et need kodanikud on hooajatöölised, kes võetakse tööle marjakorjajatena.
3.
Kui need Vietnami kodanikud olid juba sisenenud Schengeni alasse, tegid nad läbi ühe osa turismiprogrammist või osalesid algul marjakorjamises, aga siis veeti nad – mõningatel juhtudel oma teenete eest tasu saanud M. K. Vo abiga – erinevatesse sihtriikidesse, peamiselt Saksamaale, kus nad majutati – mõnikord samuti M. K. Vo abiga – enne kui nad asusid seal salaja elama.
4.
M. K. Vo tunnistati esitatud tõendite põhjal neljal korral süüdi ebaseaduslikule sisserändele kaasaaitamises rahalise kasu saamise eesmärgil ja kuritegeliku rühmituse raames, kuigi sisserännanud isikutel olid kõigil vormiliselt viisad, mida ei olnud tühistatud. Talle mõisteti neli aastat ja kolm kuud vangistust. Ta viibib alates 2011. aasta 1. jaanuarist eelvangistuses.
5.
M. K. Vo esitas Bundesgerichtshofi viiendale kriminaalkolleegiumile enda süüdimõistmise otsuse peale kassatsioonkaebuse ning see kohus esitab Euroopa Kohtule järgmise küsimuse:
„Kas [viisaeeskirja] artikleid 21 ja 34, mis reguleerivad ühtse viisa andmist ja tühistamist, tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriiklike õigusaktide kohaldamisest tulenev karistatavus välismaalaste ebaseaduslikult liikmesriiki toimetamise eest juhtudel, kui ebaseaduslikult riiki toimetatud isikud omavad küll viisat, kuid see on omandatud pettuse teel, eksitades teise liikmesriigi pädevat asutust reisi tegelikust eesmärgist?”
6.
Käesoleva juhtumi asjaolusid arvestades tuleb seda küsimust mõista nii, et peetakse silmas võimalust, et liidu õiguse kohaselt võidakse M. K. Vo olukorras isikule kriminaalkaristust mitte mõista, kui asjaomastel kolmandate riikide kodanikel on kõigil viisa, mis vormiliselt kehtib, kuigi see on saadud pettuse teel. Hinnates, kas see on nii, tuleb arvesse võtta siseriikliku ja liidu õiguse asjakohaseid sätteid.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Raamotsus 2002/946/JSK
7.
Raamotsuse 2002/946/JSK (
5
) artikli 1 lõikes 1 on sätestatud:
„1.Iga liikmesriik võtab vajalikud meetmed tagamaks, et direktiivi 2002/90/EÜ artiklites 1 ja 2 määratletud õigusrikkumise eest karistatakse tõhusate, proportsionaalsete ja hoiatavate kriminaalkaristustega, mis võivad hõlmata väljaandmist.”
Direktiiv 2002/90
8.
Direktiivi 2002/90 põhjendusest 4 ilmneb, et selle direktiivi eesmärk on esitada „ebaseaduslikule sisserändele kaasaaitamise määratlus ning seega tõhustada raamotsuse [2002/946] rakendamist, et nimetatud õigusrikkumisi ära hoida”.
9.
Selle direktiivi artikkel 1 on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Iga liikmesriik näeb ette asjakohased karistused:
a)
iga isiku suhtes, kes tahtlikult aitab isikul, kes ei ole liikmesriigi kodanik, siseneda liikmesriigi territooriumile või läbida see neid asjaomase liikmesriigi seadusi rikkudes, mis käsitlevad välismaalaste piiriületamist või läbisõitu;
b)
iga isiku suhtes, kes majandusliku kasu nimel tahtlikult aitab isikul, kes ei ole liikmesriigi kodanik, elada liikmesriigi territooriumil neid asjaomase liikmesriigi seadusi rikkudes, mis käsitlevad välismaalaste elamist.
2.   Iga liikmesriik võib otsustada mitte määrata karistusi lõike 1 punktis a määratletud tegevuse eest, kohaldades oma siseriiklikku õigust ja tava juhtumite suhtes, kui tegevuse eesmärk on anda asjaomastele isikutele humanitaarabi.”
10.
Sama direktiivi artiklis 2 on sätestatud:
„Iga liikmesriik võtab vajalikud meetmed, et tagada artiklis 1 osutatud karistuste kohaldamine ka isikute suhtes, kes:
[...]
b)osalevad õigusrikkumises, millele on viidatud artikli 1 lõike 1 punktides a ja b või
[...].”
11.
Sama direktiivi artikkel 3 näeb ette:
„Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et artiklites 1 ja 2 määratletud kuriteo eest karistatakse tõhusate, proportsionaalsete ja hoiatavate kriminaalkaristustega.”
Direktiiv 2008/115/EÜ
12.
Direktiivis 2008/115/EÜ (
6
) on määratud kindlaks ühised nõuded ja kord liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel.
13.
Selle direktiivi artikli 3 punkti 2 kohaselt on „ebaseaduslik riigisviibimine”„kolmanda riigi kodaniku viibimine liikmesriigi territooriumil, kui ta ei vasta või enam ei vasta Schengeni piirieeskirjade artiklis 5 sätestatud sisenemise tingimustele[ (
7
)] või muudele asjaomasesse liikmesriiki sisenemise, selles viibimise või elamise tingimustele”.
Viisaeeskiri
14.
Viisaeeskirja põhjenduse 3 kohaselt „[on ühine viisapoliitika osa] mitmekihilisest süsteemist, mille eesmärk on siseriiklike õigusaktide ning [...] käitlemistoimingute edasise ühtlustamise tulemusena [...] võidelda ebaseadusliku sisserändega”.
15.
Selle põhjenduses 29 on märgitud, et viisaeeskirja puhul „täidetakse põhiõigusi ja peetakse kinni põhimõtetest, mida tunnustatakse eelkõige [Roomas 4. novembril 1950 allkirjastatud] Euroopa [...] inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis ning Euroopa Liidu põhiõiguste hartas”.
16.
Viisaeeskirja artikli 1 lõike 1 kohaselt kehtestatakse selle eeskirjaga „menetlused ja tingimused viisade andmiseks liikmesriikide territooriumi läbimiseks transiidi eesmärgil või kavandatud viibimiseks liikmesriikide territooriumil kestusega kuni kolm kuud kuuekuulise ajavahemiku jooksul”. Sama artikli lõike 2 järgi kohaldatakse seda eeskirja „kolmandate riikide kodanike suhtes, kellel peab [...] olema liikmesriikide välispiiride ületamisel viisa”.
17.
Ühtne viisa võimaldab teatavate kolmandate riikide kodanikel (
8
) pääseda kõikide Schengeni ala liikmesriikide territooriumile ning jääda sinna selle kehtivusajal maksimaalselt lubatud ajavahemikuks. Selle eeskirja artikli 2 punkti 2 kohaselt tähendab „viisa” liikmesriigi väljastatud luba kavandatud viibimiseks liikmesriikide territooriumil kestusega kuni kolm kuud kuuekuulise ajavahemiku jooksul alates esimesest liikmesriikide territooriumile sisenemise kuupäevast. Sama artikli punkti 3 kohaselt on „ühtne viisa”„viisa, mis kehtib kõigi liikmesriikide territooriumil”.
18.
Viisa saadakse, kui liikmesriigi pädevatele asutustele esitatakse taotlus ja teatav hulk täiendavaid dokumente. (
9
) Kui dokumendid on koos, kontrollib taotluse saanud liikmesriigi konsulaat, kas ta on pädev tegema otsust taotluse vastuvõetavuse kohta ning kui on, siis kas ta on pädev otsustama, kas riiki sisenemise tingimused on taotluse puhul täidetud. (
10
)
19.
Viisaeeskirja artiklis 21 „Sisenemise tingimuste täitmise kontroll ja riskihinnang” on nähtud ette:
„1.   Ühtse viisa taotluse läbivaatamisel tehakse kindlaks, kas taotleja täidab Schengeni piirieeskirjade artikli 5 lõike 1 punktides a, c, d ja e sätestatud sisenemise tingimusi,[ (
11
)] ning erilist tähelepanu pööratakse selle hindamisele, kas taotleja kujutab ebaseadusliku sisserände ohtu või ohtu liikmesriikide julgeolekule ning kas taotleja kavatseb lahkuda liikmesriikide territooriumilt enne taotletava viisa kehtivusaja lõppu.
2.   Iga taotluse puhul tehakse kooskõlas VIS määruse artikli 8 lõikega 2 ja artikliga 15 otsing viisainfosüsteemis[ (
12
)]. Liikmesriigid tagavad, et ekslike keeldumiste ja isikusamasuse tuvastamiste vältimiseks kasutatakse täielikult kõiki VIS määruse artiklis 15 sätestatud otsingukriteeriume.
3.   Kontrollides, kas taotleja täidab sisenemise tingimusi, kontrollib konsulaat järgmist:
a)
et esitatud reisidokument ei ole vale, võltsitud või järeletehtud;
b)
et taotleja on tõendanud kavatsetava viibimise eesmärki ja tingimusi ning tal on piisavalt elatusvahendeid nii kavatsetava viibimise ajaks kui ka tagasipöördumiseks oma päritolumaale või sõiduks kolmandasse riiki, kus nende vastuvõtmine on tagatud, või ta on võimeline omandama need vahendid seaduslikul teel;
c)
kas taotleja kohta on siseriiklikesse andmebaasidesse ja/või Schengeni infosüsteemi (SIS) sisestatud hoiatusteade sisenemise keelamiseks;
d)
et taotlejat ei peeta ohuks ühegi liikmesriigi avalikule korrale, sisejulgeolekule või rahvatervisele Schengeni piirieeskirjade artikli 2 punkti 19 tähenduses või rahvusvahelistele suhetele, eelkõige kui tema kohta ei ole liikmesriikide siseriiklikesse andmebaasidesse kantud hoiatusteadet sisenemise keelamiseks samadel põhjustel;
e)
kas taotlejal on vajaduse korral olemas piisav ja kehtiv reisi- ja tervisekindlustus.
4.   Konsulaat kontrollib, kui see on asjakohane, eelmiste ja kavandatud viibimiste kestust, tegemaks kindlaks, et taotleja ei ole ületanud liikmesriikide territooriumil lubatud viibimise maksimaalset kestust, olenemata teise liikmesriigi välja antud siseriikliku pikaajalise viisa või elamisloa alusel lubatud võimalikest viibimistest.
[...]
7.   Taotluse läbivaatamine põhineb eelkõige esitatud dokumentide ehtsusel ja usaldusväärsusel ning taotleja avalduste õigsusel ja usaldusväärsusel.
[...]”
20.
Kui need tingimused on täidetud, annab pädev asutus viisa välja.
21.
Viisaeeskirja artiklis 30 on siiski sätestatud, et niisugune viisa „ei anna automaatset [...] õigust” siseneda kõigi liikmesriikide territooriumile. Isikut, kellel on ühtne viisa, võidakse mitte lasta mingi liikmesriigi territooriumile, kui kontrolliasutused piiridel leiavad, et sisenemistingimused ei ole (või ei ole enam) täidetud. (
13
)
22.
Viisaeeskirja artiklis 34 „Tühistamine ja kehtetuks tunnistamine” on sätestatud:
„1.   Viisa tühistatakse, kui selgub, et selle andmise ajal ei olnud täidetud viisa andmise tingimused, eelkõige juhul, kui on tõsine põhjus arvata, et viisa on omandatud pettuse teel. Üldjuhul tühistavad viisa selle andnud liikmesriigi pädevad asutused. Viisa võivad tühistada teise liikmesriigi pädevad asutused, teavitades sellest viisa andnud liikmesriigi ametiasutusi.
2.   Viisa tunnistatakse kehtetuks, kui selgub, et selle andmiseks vajalikud tingimused ei ole enam täidetud. Üldjuhul tunnistavad viisa kehtetuks selle andnud liikmesriigi pädevad asutused. Viisa võivad kehtetuks tunnistada teise liikmesriigi pädevad asutused, teavitades sellest viisa andnud liikmesriigi ametiasutusi.
3.   Viisa võib kehtetuks tunnistada viisaomaniku taotlusel. Viisa andnud liikmesriigi pädevaid asutusi teavitatakse sellisest kehtetuks tunnistamisest.
4.   Kui viisaomanik ei suuda piiril esitada üht või enamat artikli 14 lõikes 3 osutatud täiendavat dokumenti, ei too see automaatselt kaasa otsust viisa tühistamise või kehtetuks tunnistamise kohta.
5.   Kui viisa tühistatakse või tunnistatakse kehtetuks, lüüakse sellele tempel „TÜHISTATUD” või „KEHTETUKS TUNNISTATUD” ning viisakleebise optiliselt muutuv element, peidetud kujutisega turvaelement ja nimetus „viisa” muudetakse kehtetuks, kriipsutades need läbi.
6.   Otsus viisa tühistamise või kehtetuks tunnistamise kohta ning selle põhjused edastatakse taotlejale VI lisas esitatud standardvormi kasutades.
7.   Viisaomanikul, kelle viisa on tühistatud või kehtetuks tunnistatud, on õigus otsus vaidlustada, välja arvatud juhul, kui viisa tunnistati kehtetuks tema taotlusel vastavalt lõikele 3. Kaebus esitatakse tühistamise või kehtetuks tunnistamise kohta otsuse teinud liikmesriigi vastu kooskõlas nimetatud liikmesriigi siseriikliku õigusega. Liikmesriigid teavitavad taotlejaid sellest, millist menetlust vaidlustamise korral kasutatakse, nagu see on täpsustatud VI lisas.
8.   Teave tühistatud või kehtetuks tunnistatud viisa kohta sisestatakse viisainfosüsteemi vastavalt VIS määruse artiklile 13.”
23.
Viisaeeskirja kohaldatakse alates 2010. aasta 5. aprillist, (
14
) kuid artikli 34 lõikeid 6 ja 7 alles alates 2011. aasta 5. aprillist. (
15
)
24.
Enne viisaeeskirja jõustumist reguleeris tühistamist täitevkomitee 14. detsembri 1993. aasta otsus ühtse viisa tühistamise, kehtetuks tunnistamise ja kehtivuse lühendamise ühiste põhimõtete kohta. (
16
) Selles otsuses on „tühistamist” määratletud nii, et selle „[e]esmärk on tõkestada ligipääsu Schengeni konventsioonile allakirjutanud riikide territooriumile eriti juhul, kui viisa on ekslikult antud välismaalasele, kelle suhtes on märge sissesõidukeelu kohta ebasoovitava isikuna”. (
17
) Niisuguseks juhuks nähti sõnaselgelt ette, et „viisa loetakse mitteeksisteerinuks”. (
18
) Ühistes konsulaarjuhistes kinnitati neid selgitusi. (
19
)
Saksa õigus
25.
Asjakohane siseriiklik õigusakt on seadus välismaalaste viibimise, töötamise ning integratsiooni kohta Saksamaa Liitvabariigi territooriumil (edaspidi „Aufenthaltsgesetz”) (
20
).
26.
Selle seaduse § 4 lõike 1 kohaselt on välismaalastel liitvabariigi territooriumile sisenemiseks ja seal elamiseks vaja viibimisalust, eelkõige viisat, välja arvatud juhul, kui liidu õigus või säte näeb ette teisiti.
27.
Aufenthaltsgesetzi § 95 lõike 1 kohaselt karistatakse igaüht, kes siseneb liitvabariigi territooriumile ilma niisuguse vormiliselt kehtiva viibimisaluseta kuni ühe aasta pikkuse vangistuse või rahatrahviga. Selle paragrahvi lõikes 6 on sätestatud, et „pettuse teel saadud viibimisaluse kasutamine tuleb samastada ilma vajaliku viibimisaluseta tegutsemisega”. Selles õigusnormis ette nähtud samastamine (ehk „õiguslik fiktsioon”) ei mõjuta ei viisaomaniku haldusõiguslikku seisundit ega õiguskaitsevahendeid, mis on tema käsutuses, et vaidlustada võimalik tühistamisotsus. See samastamine kehtib üksnes karistusõiguse valdkonnas.
28.
Aufenthaltsgesetzi § 96 lõikes 1 on nähtud ette kuni viieaastane vangistus või rahatrahv muu hulgas selle eest, kui teisi isikuid õhutatakse sooritama või neil aidatakse sooritada § 95 lõike 1 kohaselt karistatav tegu ja saadakse sellest kasu või võetakse niisugune kasu vastu või tegutsetakse korduvalt või mitme välismaalase huvides. Paragrahv 96 lõike 4 järgi kohaldatakse samu õigusnorme isiku suhtes, kes rikub sätteid, mis käsitlevad välismaalaste sisenemist liidu liikmesriikide või mõne Schengeni riigi territooriumile ja elamist seal, kui need sätted vastavad siseriiklikus õiguses viidatud õigusaktidele ja kui teo toimepanija toetab välismaalast, kes ei ole liidu liikmesriigi või Euroopa Majanduspiirkonna riigi kodanik.
29.
Tegutsemise korral rahalise kasu saamise eesmärgil ja niisuguste tegude toimepanemiseks moodustatud rühmituse raames võib Aufenthaltsgesetzi § 97 lõike 2 kohaselt karistada kuni kümneaastase vangistusega.
Menetlus Euroopa Kohtus
30.
Kuna M. K. Vo on ELTL artikli 267 neljandas lõigus nimetatud kinnipeetav, otsustas Euroopa Kohus Bundesgerichtshofi taotlusel arutada eelotsusetaotlust eelotsuse kiirmenetluses. Kirjalikke märkusi esitasid M. K. Vo kaitsja, Generalbundesanwalt (liitvabariigi peaprokurör), Saksamaa valitsus ja Euroopa Komisjon. 22. märtsi 2012. aasta kohtuistungil olid esindatud need neli poolt ja Kreeka valitsus.
Õiguslik analüüs
Sissejuhatavad märkused
31.
See kohtuasi tõstatab peamiselt küsimuse, kas liidu õigusega ning eelkõige viisaeeskirja artiklitega 21 ja 34 on kooskõlas see, kui siseriiklik kohus teeb kriminaalmenetluses otsuse, et isik, keda süüdistatakse ebaseaduslikule sisserändele kaasaaitamises, on süüdi, nõudmata sealjuures, et ebaseaduslik sisseränne oleks tõendatud nende pettuse teel saadud ühtsete viisade eelneva tühistamisega, mis anti kolmandate riikide kodanikele, kellel see isik aitas selle liikmesriigi territooriumile siseneda ja/või seal elada.
32.
Niisuguse küsimuse tekitab seos, mis võib valitseda viisa tühistamisele suunatud ja viisa omanikku puudutava haldusmenetluse ning selle kriminaalmenetluse vahel, mille eesmärk on karistada ebaseaduslikule sisserändele kaasaaitamise eest ja mis puudutab seda kaasaaitajat.
33.
Põhimõtteliselt tehakse pädevuse jaotumine – nii kohtu- ja täidesaatva võimu kui ka kriminaal- ja halduskohtu vahel – ning haldusotsuse mõju kriminaalmenetlusele ja karistusotsuse mõju haldusmenetlusele kindlaks siseriikliku õiguse põhjal. 27 liikmesriigiga liidus, kus igal liikmesriigil on oma õiguskord, on tõenäoline, et see pädevuse jaotumine ja sellest tulenevad tagajärjed on samuti mitmekesised.
34.
Seda seost haldus- ja karistusõiguse vahel reguleerib seega siseriiklik õigus, välja arvatud juhul, kui liit on kasutanud konkreetses valdkonnas oma volitusi, ja niivõrd, kuivõrd ta on seda teinud. Kui see on nii, tuleb kontrollida liidu õiguse asjakohast sisu selles valdkonnas. Käesoleval juhul tuleb teha kindlaks, ega sellega ei ole vastuolus, kui ebaseaduslikule sisserändele kaasaaitamises süüdistatava isiku süü on tuvastatud, ilma, et oleks tõendatud asjaomaste sisserännanute viisade eelnev tühistamine.
35.
Asjaomastes valdkondades on liit nimelt küll oma volitusi kasutanud, kuid piiratud ulatuses.
36.
Esiteks on alates Schengeni ala loomisest peale sellesse kuuluvad riigid nõustunud ühtlustama nõudeid ja korda, mida kohaldatakse nende territooriumil viibimiseks viisade väljaandmise puhul. Need nõuded ja see kord on seega sätestatud viisaeeskirjas.
37.
Järelikult tuleb analüüsida edasi viisaeeskirja, et selgitada välja, mil määral on liit viisa tühistamise nõudeid ja korda ühtlustanud, ning eelkõige, kas see kord sisaldab õigusnorme, millega reguleeritakse niisuguse tühistamise tõenduslikku väärtust võimalikus kriminaalmenetluses, mis puudutab kolmandat isikut, keda süüdistatakse kaasaaitamises ebaseaduslikule sisserändele.
38.
Teiseks on liikmesriik raamotsuse 2002/946 ja direktiivi 2002/90 kohaselt kohustatud karistama niisuguste kolmandate riikide kodanike ebaseaduslikule sisserändele kaasaaitamise eest, kes sisenevad liikmesriigi territooriumile või läbivad seda, rikkudes asjaomase liikmesriigi seadusi, mis käsitlevad välismaalaste piiriületamist, läbisõitu ja riigis elamist. (
21
) Et Bundesgerichtshofi küsimus puudutab küsimust, kas kriminaalmenetluses ebaseaduslikule sisserändele kaasaaitamises süüdistatava isiku süü tõendamiseks võib olla vaja teha kindlaks, et viisa tühistati, tuleb ka analüüsida, kas direktiiv 2002/90 ja raamotsus 2002/946 piiravad liikmesriikide pädevust nii kriminaalmenetluse kui ka haldus- ja karistusõiguse vahel selles osas eksisteeriva seose puhul.
Viisaeeskiri ja väidetava ebaseaduslikult sisserännanu viisa tühistamise otsuse puudumise võimalik mõju ebaseaduslikule sisserändele kaasaaitamises süüdistatava kolmanda isiku kriminaalvastutusele
39.
Kõigepealt märgin, et ei viisaeeskirja artiklis 21 ega selle artiklis 34 ei ole viidatud ei ebaseaduslikule sisserändele kaasa aidanud isiku kriminaalvastutusele ega kriminaalmenetluses kohaldatavatele menetlus- või tõendamisnormidele.
40.
M. K. Vo kaitsja väidab siiski, et viisaeeskirja kohaselt peaksid Ungari ja Rootsi ametiasutused nende Vietnami kodanike viisad, kellel aidati Schengeni alasse sisse rännata, põhimõtteliselt tühistama enne, kui kriminaalkohus saab teha otsuse, et M. K. Vole esitatud süüdistus on põhjendatud. M. K. Vo kaitsja väidab selles küsimuses, et kriminaalkohus saab ta ebaseaduslikule sisserändele kaasaaitamises süüdi mõista üksnes siis, kui on teada, et pädev ametiasutus tegi haldusotsuse, millega ta need viisad tühistas, ja teatas sellest tühistamisest teistele liikmesriikidele.
41.
Ma arvan, et see seisukoht põhineb viisaeeskirja ekslikul tõlgendusel.
42.
Selle eeskirjaga ei soovitud ühtse viisa tühistamise haldusmenetlust täielikult ühtlustada. Ammugi ei reguleerita sellega ebaseaduslikule sisserändele kaasaaitamise tõttu algatatud kriminaalmenetlust või nende kahe menetluse seost kõnesolevast vaatevinklist. Selle eeskirja ulatus on selgelt palju piiratum.
43.
Milles see nõnda loodud ühtlustamine siis ikkagi seisneb?
44.
Kõigepealt on viisaeeskirja artikli 34 lõike 1 esimeses lauses kindlaks määratud tühistamise alused.
45.
Viisa tühistamine sõltub sellest, kas selle väljaandmise tingimused olid selle väljaandmise hetkel täidetud. (
22
) Juhuks, kui see nii ei ole, on artikli 34 lõikes 1 ette nähtud, et „viisa tühistatakse”. Viisa saamine pettuse teel toob seega kindlasti kaasa selle tühistamise.
46.
Kui tühistamise alus on seotud ainult faktiliste asjaoludega, mis esinesid väljaandmise hetkel, võib selle aluse tuvastada ükskõik missugusel hetkel, eelkõige enne viisa kasutamist, selle kasutamise ajal või pärast selle kasutamist. (
23
)
47.
Teiseks on viisaeeskirja artikli 34 teises ja kolmandas lauses sätestatud liikmesriikide pädevus ja lausa kohustus viisa tühistada.
48.
Viisa välja andnud liikmesriigi pädevatel ametiasutustel on toimik ja neile on teada viisa väljaandmise asjaolud. Seepärast on neil kergem tuvastada – mõnikord enne viisa ükskõik missugust kasutamist –, et nad ei oleks tohtinud seda välja anda. Sellest järeldub, et viisa tühistamise eest vastutab eelkõige see liikmesriik. Seepärast ongi artikli 34 lõikes 1 sätestatud, et „[ü]ldjuhul tühistavad viisa selle andnud liikmesriigi pädevad asutused”.
49.
Võib siiski juhtuda, et asjaolud, mille tõttu ei oleks viisat tohtinud välja anda, tuvastatakse alles siis, kui viisaomanik on juba alustanud sõitu Schengeni alasse, püüab liikmesriigi territooriumile siseneda või seejärel seal elada. Liikmesriik, mille piiril või territooriumil viisaomanik asub, omandab loogiliselt võttes alates sellest hetkest õiguse viisa tühistada ning vastutab selle tühistamise ja vajaduse korral viisa välja andnud liikmesriigi ametiasutuste informeerimise eest. Seepärast ongi viisaeeskirja artikli 34 lõike 1 viimases lauses ette nähtud, et viisa „võivad tühistada teise liikmesriigi pädevad asutused, teavitades sellest viisa andnud liikmesriigi ametiasutusi”. (
24
)
50.
Viisa tühistamine ei kuulu seega selle välja andnud liikmesriigi ainupädevusse, vaid pädevus on jagatud. See peegeldab täielikku vastastikust austust liikmesriikide vahel, mis peab valitsema ühtsete viisade väljaandmisel, aktsepteerimisel ja kasutamisel, samuti lojaalse koostöö ja vastastikuse tunnustamise vaimu, millest viisa tühistamise otsused Schengeni alas peavad kantud olema. (
25
)
51.
Kolmandaks on artiklis 34 ära näidatud viisa tühistamise üldine tagajärg. Kui haldusotsus on selle tulemus, et tuvastatakse, et viisat poleks kunagi tohtinud anda, järeldub sellest, et tühistamisel on tagasiulatuv mõju.
52.
Saksamaa valitsus väitis kohtuistungil, et tühistamise tagajärjed määrab kindlaks iga liikmesriik ise.
53.
Mina ei ole sellega nõus.
54.
Mis puudutab viisa tühistamise mõju viisaomaniku halduslikule seisundile, siis viidatud artiklis 34 on tehtud vahet tühistamise ja kehtetuks tunnistamise vahel sõltuvalt hetkest, mil väljaandmise tingimused ei ole täidetud. Viisa tühistatakse, kui need tingimused ei olnud täidetud selle väljaandmise hetkel, ning tunnistatakse kehtetuks, kui need ei ole enam täidetud, kuid olid seda hetkel, mil viisa anti. (
26
)
55.
Mul on raske ette kujutada, et seadusandja nägi selle vahetegemise ette, aga soovis samal ajal, et tühistamisel ja kehtetuks tunnistamisel võiks olla samasugune mõju. Viisaeeskirja artikli 32 lõike 1 punktist b tuleneb, et viisa „andmisest keeldutakse” juhul, „kui on põhjendatult alust kahelda taotleja esitatud täiendavate dokumentide ehtsuses [...], taotleja avalduste usaldusväärsuses või tema kavatsuses lahkuda liikmesriikide territooriumilt enne taotletava viisa kehtivusaja lõppu”. Kui pärast viisa väljaandmist tuvastatakse, et selle väljaandmise hetkel esinesid need asjaolud (kuid pädevad ametiasutused ei märganud neid õigeaegselt), näib mulle hädavajalik, et tagajärg oleks sama nagu siis, kui need ametiasutused oleksid kohaldanud viidatud artikli 32 lõike 1 punkti b. On niisiis tarvis, et viisa oleks algusest peale täiesti kehtetu (tühistamine ex tunc).
56.
Sellest järeldub ka, et kui puudusid asjaolud, mille tõttu oleks tulnud viisaeeskirja artikli 32 alusel viisa andmisest keelduda, jääb välja antud viisa kehtima kuni aegumise või võimaliku kehtetuks tunnistamiseni ning et see katab niisiis varasema viibimise ühe või mitme liikmesriigi territooriumil. Seevastu alates selle kehtetuks tunnistamise hetkest ei ole viisa enam kehtiv viibimisalus ega anna viibimisõigust (kehtetuks tunnistamine ex nunc).
57.
Neljandaks on viisaeeskirja artikli 34 lõigetes 5–7 kindlaks määratud teatavad erinevad etapid, mida tuleb järgida, et tühistamisotsust saaks täita ja selle mõju oleks viisaomaniku suhtes siduv.
58.
Mõistagi ei tühistata viisat automaatselt, nagu märgib Generalbundesanwalt.
59.
Viisa tühistamisotsus on haldusotsus, mille tegemisel analüüsitakse tõendeid, mis näitavad, et see viisa anti välja põhjendamatult. Seejärel teatatakse sellest otsusest viisaomanikule. (
27
) Õiguskindlusega seotud nõuded ei võimalda niisugust hinnangut ja ükskõik missugust haldusotsust, mis seda hinnangut väljendab, viisaomaniku suhtes kohaldada ilma, et talle sellest ametlikult teatataks.
60.
Põhjendatud otsusest teatatakse viisaeeskirja VI lisas esitatud vormi kasutades. (
28
) Viisaomanikule teatatakse sellest ka nii, et tema viisale lüüakse pitser märkega „TÜHISTATUD” ja sellele kantakse muud märked, mis näitavad, et tema viisa muudeti kehtetuks. (
29
)
61.
Eelkõige püütakse teatamisega tagada, et viisaomanik teaks esiteks, et tal ei ole tema viisa alusel enam lubatud ega ole kunagi olnud lubatud siseneda Schengeni alasse, et seal elada, teiseks, et ametiasutused tegid oma järelduse asjaolude põhjal, millest teda informeeritakse, ning kolmandaks, et viisaeeskirja artikli 34 lõike 7 alusel on tal õigus see otsus vaidlustada. Otsust tuleb selgitada nii, et see võimaldaks viisaomanikul kasutada õigusi, mis tal selle sätte ja otsuse teinud liikmesriigi haldusõiguse alusel on. (
30
) On ilmne, et selleks, et otsusest saaks asjaomasele isikule teatada ja et tema viisale saaks kanda märke „TÜHISTATUD”, peab olema võimalik tuvastada, kus ta asub.
62.
Lõpuks on viisaeeskirja artikli 34 lõikes 8 ette nähtud, et ametiasutused registreerivad tühistatud viisasid käsitleva teabe viisainfosüsteemis. (
31
) Nõnda saavad teised liikmesriigid teada, et viisaomanikul ei ole ega ole kunagi olnud kehtivat viibimisalust Schengeni alas elamise viisa näol, mis tühistati.
63.
Nagu ma märkisin, on viisaeeskirja artiklis 34 kindlaks määratud haldusmenetluse teatavad üksteisele järgnevad etapid, mille eesmärk on muuta tühistamise tagajärjed viisaomaniku suhtes siduvaks. Seevastu ei ole sellega kehtestatud nende elluviimise korda.
64.
Mulle näib ka selge olevat, et artikkel 34 ei sisalda midagi, mis võimaldaks asuda seisukohale, et see artikkel puudutab niisuguse kolmanda isiku olukorda, keda süüdistatakse kriminaalmenetluse raames kaasaaitamises ebaseaduslikule sisserändele. Selles osas märgin muide, et artiklis 34 ei ole nähtud ette, et mõni teine isik võiks esitada halduskaebuse võimaliku viisa tühistamise otsuse peale. Selles ei ole samuti sätestatud, et niisuguse halduskaebuse puhul võiks astuda menetlusse kolmas isik.
65.
Mulle tundub seega, et viisaeeskirja artikli 34 ulatus ei saa hõlmata kriminaalmenetlust, milles arutatakse kaasaaitamist niisuguste kolmandate riikide kodanike sisserändele, kellel olid näiliselt kehtivad ühtsed viisad, mis olid küll saadud pettuse teel, kuid mida ei olnud veel tühistatud.
Muu liidu õigus (peale viisaeeskirja) ning väidetava ebaseaduslikult sisserännanu viisa tühistamise otsuse puudumise võimalik mõju ebaseaduslikule sisserändele kaasaaitamises süüdistatava kolmanda isiku kriminaalvastutusele
66.
Kuigi viisaeeskirjaga ühtlustatakse haldusõigus viisa tühistamise osas ainult osaliselt, tuleb kontrollida, ega ülejäänud liidu õigusega peale viisaeeskirja ei ole vastuolus see, kui M. K. Vo olukorras isikule mõistetakse kriminaalkaristus asjaoludel, kus asjaomastel sisserännanutel on viisad, mis vormiliselt küll kehtivad, kuid mis on saadud pettuse teel.
67.
Selles küsimuses meenutan, et liikmesriik on kohustatud karistama kaasaaitamise eest niisuguste kolmandate riikide kodanike ebaseaduslikule sisserändele, kes sisenevad liikmesriigi territooriumile või läbivad seda, rikkudes asjaomase liikmesriigi seadusi, mis käsitlevad välismaalaste piiriületamist ja elamist selles riigis. (
32
) Üks asjaolu, mis moodustab nimetatud kuriteo koosseisu, on seega nende isikute riiki sisenemise ja seal elamise ebaseaduslikkus. Selle üle, kas seda tehti ebaseaduslikult, otsustatakse direktiivi 2002/90 kohaselt siseriikliku õiguse põhjal. Mõistagi peab siseriiklik õigus olema kooskõlas asjakohaste ja kohaldatavate liidu õigusaktidega, sealhulgas viisa andmise tingimused ning väljaandmise ja tühistamise kord, ning direktiivi 2002/90 ja raamotsuse 2002/946 eesmärkidega, eelkõige mis puudutab karistamist ebaseadusliku sisserände eest ja võitlust sellega.
68.
Kas direktiiviga 2002/90 ja raamotsusega 2002/946 on vastuolus see, kui välismaalaste ebaseaduslik riiki sisenemine ja seal viibimine tuvastatakse kriminaalmenetluses ka siis, kui tühistamisotsust ei ole tehtud?
69.
Ei ole.
70.
Ei direktiivis 2002/90 ega raamotsuses 2002/946 ei püüta ühtlustada liikmesriikide karistusõigust tõendamise valdkonnas. Nende õigusaktide eesmärk on ainult määratleda ebaseaduslikule riigis viibimisele, läbisõidule ja riiki sisenemisele kaasaaitamine kui õigusrikkumine, selle mõiste erandid ning põhinõuded karistuste, vastutuse ja pädevuse valdkonnas. (
33
)
71.
Niisiis ei ole liidu õigusega keelatud see, kui liikmesriigi karistusõigus võimaldab rajada pettuse teel viisa saamise õigusliku kvalifikatsiooni teatavale hulgale tõenditele, mille hulgas ei ole eelnevat haldusotsust, millega asjaomane viisa tühistati.
72.
Nagu Saksamaa valitsus kohtuistungil õigesti rõhutas, ei tohi kriminaalkohus mõistagi siseriiklikku õigust kohaldada nii, et see kahjustab liidu eesmärke, ega nii, et see kahjustab põhiõigusi, mis on liidu õigusega süüdistatavale kriminaalmenetluses tagatud. (
34
)
73.
Ma olen seega arvamusel, et liidu õiguse vaatevinklist ei takista see, et eelnevalt ei ole tehtud haldusotsust, millega viisa tühistati, mõista niisuguses olukorras isikule nagu M. K. Vo kriminaalkaristust.
Liidu õigus ja väidetava ebaseaduslikult sisserännanu viisa tühistamise otsusest viisaomanikule teatamata jätmise võimalik mõju ebaseaduslikule sisserändele kaasaaitamises süüdistatava kolmanda isiku kriminaalvastutusele
74.
Kui Euroopa Kohus peaks siiski otsustama, et liidu õiguse kohaselt on tarvis eelnevat tühistamisotsust, tuleb veel analüüsida, ega liidu õigusega ei ole vastuolus see, kui M. K. Vo olukorras isikule mõistetakse kriminaalkaristus asjaoludel, kus asjaomastele sisserännanutele ei teatatud sellest otsusest ning tühistamisest ei informeeritud teisi liikmesriike.
75.
Ma arvan, et see nii ei ole. See seisukoht põhineb samasugusel arutluskäigul nagu arutluskäik, mille tõttu ma järeldasin, et liidu õigusega ei ole vastuolus see, kui liikmesriik mõistab kriminaalkaristuse ebaseaduslikule sisserändele kaasaaitamise eest, kui asjaomastel sisserännanutel olid näiliselt kehtivad ühtsed viisad, mis olid küll saadud pettuse teel, kuid mida ei olnud veel tühistatud. (
35
)
76.
Teistsugune tõlgendus nurjaks muide ebaseadusliku sisserändega võitlemise eesmärgi saavutamise. Isikule, kes kuulub ebaseadusliku sisserände rühmitusse, makstakse selle eest tasu, et ta aitab sisserännanutel ilma kehtiva viibimisaluseta ja salaja Schengeni alal elada. Nagu väidab enamik märkusi esitanud pooli, on ametiasutuste ülesanne teatada riigi territooriumile ebaseaduslikult toimetatud isikutele ametlikult tühistamisotsusest seda keerukam, mida rohkem püüdis nende sisserändele kaasaaitaja aidata neil end varjata. Sellest järeldub, et kaasaaitaja suudab tõenäoliselt seda paremini vältida kriminaalvastutust ebaseaduslikule sisserändele kaasaaitamise eest.
Ettepanek
77.
Kõikidest esitatud põhjendustest lähtudes olen arvamusel, et Euroopa Kohus peaks esitatud küsimusele vastama järgmiselt:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta muudetud määruse (EÜ) nr 810/2009, millega kehtestatakse ühenduse viisaeeskiri (viisaeeskiri), artikleid 21 ja 34 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, kui liikmesriik karistab kaasaaitamise eest niisuguste välismaalaste ebaseaduslikule sisserändele, kellel on pettuse teel saadud ühtne viisa, mida ei ole veel tühistatud.
(
1
)	Algkeel: prantsuse.
(
2
)	Tuleb märkida, et liidu õigusakte, millele on viidatud tagapool, kohaldatakse Taanis, Iirimaal ja Ühendkuningriigis ainult vähesel määral.
(
3
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta muudetud määrus, millega kehtestatakse ühenduse viisaeeskiri (viisaeeskiri) (ELT L 243, lk 1).
(
4
)	Mõiste „ühtne viisa” määratlust vt käesoleva seisukoha punktist 17.
(
5
)	Nõukogu 28. novembri 2002. aasta raamotsus, millega tugevdatakse karistusõiguslikku raamistikku, et tõkestada ebaseaduslikule piiriületamisele, läbisõidule ja elamisele kaasaaitamist (EÜT L 328, lk 1; ELT eriväljaanne 19/06, lk 61). See raamotsus võeti vastu samal päeval kui nõukogu 28. novembri 2002. aasta direktiiv 2002/90/EÜ, millega määratletakse kaasaaitamine ebaseaduslikule piiriületamisele, läbisõidule ja elamisele (EÜT L 328, lk 17; ELT eriväljaanne 19/06, lk 64).
(
6
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiiv 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel (ELT L 348, lk 98). Vastavalt selle direktiivi artiklile 22 jõustus see 13. jaanuaril 2009.
(
7
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta muudetud määrus (EÜ) nr 562/2006, millega kehtestatakse isikute üle piiri liikumist reguleerivad ühenduse eeskirjad (Schengeni piirieeskirjad) (ELT L 105, lk 1). Schengeni piirieeskirjadega on kehtestatud ühismeetmed isikutepoolse sisepiiride ületamise ning välispiiridel läbiviidava kontrolli osas ning on arendatud Schengeni acquis’d, s.o kõiki meetmeid, mis on töötatud välja kontrollide kaotamiseks sisepiiridel ja välispiiridel läbiviidava kontrolli tugevdamiseks. Seda kohaldatakse koos viisaeeskirjaga, mis seda täiendab ning milles viisade väljaandmise menetlused ja tingimused on määratud kindlaks üksikasjalikumalt.
(
8
)	Asjaomaste riikide loetelu on toodud nõukogu 15. märtsi 2001. aasta muudetud määruse (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud (EÜT L 81, lk 1; ELT eriväljaanne 19/01, lk 65), I lisas.
(
9
)	Viisaeeskirja artiklis 5 on määratud kindlaks, missugune liikmesriik on pädev taotluse kohta otsust tegema.
(
10
)	Viisaeeskirja artiklid 18–21.
(
11
)	Vt ka käesoleva seisukoha 6. joonealune märkus. Need tingimused vastavad sisuliselt viisaeeskirja artikli 21 lõike 3 punktides a–d nimetatud tingimustele.
(
12
)	Viisainfosüsteem on liikmesriikide vahel viisade kohta andmete vahetamise süsteem, mis loodi Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuli 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 767/2008, mis käsitleb viisainfosüsteemi (VIS) ja liikmesriikidevahelist teabevahetust lühiajaliste viisade kohta (VIS määrus) (ELT L 218, lk 60), süsteem, mille eesmärk on muu hulgas aidata tuvastada kõiki selliseid isikuid, kelle puhul ei ole täidetud või ei ole enam täidetud liikmesriikide territooriumile sisenemise, seal viibimise või elamise tingimusi.
(
13
)	Vt ka Schengeni piirieeskirja artikli 13 lõige 1.
(
14
)	Viisaeeskirja artikli 58 lõige 2.
(
15
)	Viisaeeskirja artikli 58 lõige 5.
(
16
)	SCH/Com-ex (93) 24 (EÜT 2000, L 239, lk 154; edaspidi „otsus SCH/Com-ex (93) 24”). See otsus tunnistati viisaeeskirjaga kehtetuks. Vt viisaeeskirja artikli 56 lõike 2 punkt b. Selle kohta, kuidas Schengeni leping, Schengeni lepingu rakendamise konventsioon, üldkäsiraamat, ühised konsulaarjuhised ja Schengeni lepingu rakendamise konventsiooniga asutatud täitevkomitee otsused üksteist mõjutavad, vt 18. jaanuari 2005. aasta otsus kohtuasjas C-257/01: komisjon vs. nõukogu (EKL 2005, lk I-345, punktid 7–14).
(
17
)	Otsuse SCH/Com-ex (93) 24 artikli 1 esimene lõik.
(
18
)	Otsuse SCH/Com-ex (93) 24 artikli 1 esimene lõik. Seevastu „kehtetuks tunnistamisega”„võib tunnistada kehtetuks ühtse viisa ülejäänud kehtivusaja pärast seda, kui valdaja on territooriumile sisenenud”, ja sellel „ei ole tagasiulatuvat mõju” (otsuse SCH/Com-ex (93) 24 artikli 2 teine lõik).
(
19
)	Diplomaatilistele ja konsulaaresindustele ettenähtud viisasid käsitlevad ühised konsulaarjuhised (ELT 2005, C 326, lk 1) niisugustena, nagu neid on muudetud (14. lisa).
(
20
)	Gesetz über den Aufenthalt, die Erwerbstätigkeit und die Integration von Ausländern im Bundesgebiet.
(
21
)	Raamotsuse 2002/946 artikli 1 lõige 1 ja direktiivi 2002/90 artikli 1 lõige 1, ilma et see piiraks viidatud direktiivi artikli 1 lõikes 2 ette nähtud võimaluse kohaldamist, kui tegutsetakse humanitaarsetel eesmärkidel (vt käesoleva seisukoha punkt 9).
(
22
)	Viisaeeskirja artikli 34 lõige 1. Sellest järeldub seega ka, et liikmesriigil ei ole õigust tühistada viisat olukorras, kus selle väljaandmise tingimused olid väljaandmise hetkel korralikult täidetud.
(
23
)	Selles osas ei välista ma, et aegunud viisa tühistamiselgi võib veel olla kasulik mõju. Mulle näib, et niisuguses olukorras võimaldavad viisa tühistamine ja sellest viisaomanikule teatamine kohaldada tema suhtes tagasiulatuvalt kehtetuse tagajärgi, mis puudutab viisa kehtivusaega.
(
24
)	Tuleb märkida, et selle õigusnormi teistes keeleversioonides on kasutatud ka erinevaid tegusõnu, et teha vahet viisa välja andnud liikmesriigi kohustuse ja teiste liikmesriikide pädevuse vahel.
(
25
)	Selles kontekstis meenutan ka Euroopa Kohtu märkust kohtuasjas, milles tehti 16. juuni 2005. aasta otsus kohtuasjas C-105/03: Pupino (EKL 2005, lk I-5285, punkt 42), nimelt märkust, et „[l]iidul oleks raske täita oma ülesandeid, kui lojaalse koostöö põhimõte, mille kohaselt võtavad liikmesriigid kõik vajalikud üld- või erimeetmed, et tagada nende kohustuste täitmine, mis tulenevad Euroopa Liidu õigusest, ei laieneks ühtlasi politseikoostööle ja õigusalasele koostööle kriminaalasjades, mis pealegi põhineb täielikult liikmesriikide ja institutsioonide vahelisel koostööl”.
(
26
)	Viisaeeskirja artikli 34 lõige 2.
(
27
)	Kohustust teatada viisaomanikule tühistamisest VI lisas toodud standardvormiga kohaldatakse alles 2011. aasta 5. aprillist (vt käesoleva seisukoha punkt 23). Kuni selle kuupäevani kohaldati seda liiki otsuse põhjendamise ja sellest teatamise suhtes siseriiklikku õigust.
(
28
)	Viisaeeskirja artikli 34 lõiked 1 ja 6.
(
29
)	Viisaeeskirja artikli 34 lõige 5.
(
30
)	Viisaeeskirja artikli 34 lõiget 7, mis käsitleb tühistamisotsuse vaidlustamise õigust, kohaldatakse alles alates 2011. aasta 5. aprillist (vt käesoleva seisukoha punkt 23). Kuni selle kuupäevani kohaldati seda liiki kaebuse esitamise võimaluse suhtes siseriiklikku õigust.
(
31
)	Viisaeeskirja artikli 34 lõige 8.
(
32
)	Raamotsuse 2002/946 artikli 1 lõige 1 ja direktiivi 2002/90 artikli 1 lõige 1, ilma et see piiraks viidatud direktiivi lõikes 2 ette nähtud võimaluse kohaldamist, kui tegutsetakse humanitaarsetel eesmärkidel (vt käesoleva seisukoha punkt 9).
(
33
)	Vt direktiivi 2002/90 põhjendus 3 ja raamotsuse 2002/946 põhjendus 3.
(
34
)	Selles osas pööran tähelepanu liidu põhiõiguste harta artiklile 48 ja Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklile 6.
(
35
)	Tuleb siiski lisada, et võttes arvesse nende otstarvet, ei tundu mulle ilmne, et teatamine viisaomanikule ja liikmesriikide informeerimine võiksid olla lisaks tühistamisotsusele täiendava tõendusliku väärtusega kriminaalmenetluses, mis on algatatud mitte viisaomaniku, vaid kolmanda isiku suhtes.