62020TJ0525
ÜLDKOHTU OTSUS (neljas koda laiendatud koosseisus)
13. september 2023 (
*1
)
Riigiabi – Postisektor ja autokaubavedu – Konkurendi kaebus – Riigi osalusega äriühingu poolt oma tütarettevõtjasse tehtud kapitalisüst – Otsus, millega esialgse uurimise etapi lõpus tuvastatakse, et riigiabi ei ole antud – Kahe liikmesriigi ühiselt kontrollitava kontserni emaettevõtja – Kapitalisüsti heakskiitmine kontserni emaettevõtja poolt – Riigile omistatavus
Kohtuasjas T‑525/20,
ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport, asukoht Padborg (Taani),
Danske Fragtmænd A/S, asukoht Åbyhøj (Taani),
esindaja: advokaat L. Sandberg‑Mørch,
hagejad,
keda toetavad
Jørgen Jensen Distribution A/S, asukoht Ikast (Taani), esindaja: advokaat L. Sandberg‑Mørch,
ja
Specialforeningen for Logistik og Distribution (SLD), asukoht Kopenhaagen (Taani), esindaja: advokaat L. Sandberg‑Mørch,
menetlusse astujad,
versus
Euroopa Komisjon, esindaja: L. Flynn,
kostja,
keda toetavad
Taani Kuningriik, esindaja: M. Søndahl Wolff, keda abistas advokaat R. Holdgaard,
Rootsi Kuningriik, esindajad: C. Meyer‑Seitz, H. Eklinder, A. Runeskjöld, M. Salborn Hodgson, H. Shev, R. Shahsavan Eriksson ja O. Simonsson,
PostNord Logistics A/S, asukoht Køge (Taani),
ja
PostNord Group AB, asukoht Solna (Rootsi),
esindaja: advokaat O. Koktvedgaard,
menetlusse astujad,
ÜLDKOHUS (neljas koda laiendatud koosseisus),
koosseisus: president R. da Silva Passos (ettekandja), kohtunikud S. Gervasoni, N. Półtorak, I. Reine ja T. Pynnä,
kohtusekretär: ametnik A. Marghelis,
arvestades menetluse kirjalikku osa,
arvestades 2. veebruari 2023. aasta kohtuistungil esitatut,
on teinud järgmise
otsuse (
1
)
1
ELTL artikli 263 alusel esitatud hagis paluvad hagejad ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport (edaspidi „ITD“) ja Danske Fragtmænd A/S tühistada komisjoni 12. mai 2020. aasta otsuse C(2020) 3006 (final) riigiabi SA.52489 (2018/FC) kohta – Taani ja SA.52658 – Rootsi – Väidetav riigiabi PostNord Logisticsile (edaspidi „vaidlustatud otsus“).
Vaidluse taust
2
ITD on kutseorganisatsioon, mis ühendab Taani õiguse alusel asutatud äriühinguid, mis tegutsevad riiklikul ja rahvusvahelisel tasandil autokaubaveoteenuste ja logistikateenuste turul. Danske Fragtmænd on Taani õiguse alusel asutatud äriühing, mis tegutseb eeskätt autokaubaveoteenuste ja postipakkide kättetoimetamise teenuste Taani turul.
3
PostNord AB on Rootsi õiguse alusel asutatud äriühing, mille aktsiakapitalist kuulub 40% Taani Kuningriigile ja 60% Rootsi Kuningriigile. See asutati 2009. aastal nimega Posten Norden AB Taani Kuningriigi turgu valitseva postiettevõtja Post Danmark A/Si ja Rootsi Kuningriigi turgu valitseva postiettevõtja Posten AB ühinemise tulemusena.
4
PostNordile kuulub 100% osalus äriühingus PostNord Group AB, millele omakorda kuulub 100% osalus äriühingutes Post Danmark ja Posten, mille ülesanne on universaalse postiteenuse tagamine Taanis ja Rootsis. PostNord Groupile kuulub 100% osalus Taani õiguse alusel asutatud äriühingus PostNord Logistics A/S, mille asukoht on Kopenhaagen (Taani) ja mis osutab Taanis autokaubaveoteenuseid.
5
ITD esitas 22. novembril 2018 Euroopa Komisjonile kaebuse, mille kohaselt teatas PostNord Logistics oma 2017. ja 2018. aasta aruandes, et PostNord suurendab tema kapitali. ITD väitel kujutavad need kapitali suurendamised endast ebaseaduslikku ja siseturuga kokkusobimatut riigiabi.
6
Alates 2015. aastast oli PostNord Logistics kahjumis ja 2017. eelarveaasta lõpuks olid ettevõtja omavahendid end ammendanud. Selles kontekstis soovitas PostNord Logistics 30. novembril 2018 erakorralisel üldkoosolekul PostNord Groupi juhatusel suurendada tema kapitali 115 miljoni Taani krooni (DKK) (ligikaudu 15,4 miljoni euro) võrra (edaspidi „kapitali suurendamine“).
7
Võttes arvesse kapitali suurendamise summat, taotles PostNord Group 7. detsembril 2018 oma emaettevõtja, PostNordi juhatuselt selle meetme heakskiitmist ja selle mitmes osas väljamaksmise põhimõtte heakskiitmist.
8
PostNordi juhatus kiitis 11. detsembril 2018 kapitali suurendamise heaks.
9
20. detsembril 2018 sai PostNord Logistics kapitali suurendamise esimese osamakse summas 70 miljonit Taani krooni (ligikaudu 9,37 miljonit eurot).
10
ITD esitas 7. juunil 2019 komisjonile lisamärkused oma kaebuse kohta, milles väitis eelkõige, et PostNord Logistics saab kasu tegevuse ristsubsideerimisest Post Danmarki poolt, mis võimaldab tal kasutada tasuta mitut taristut, mida ta rahastab riiklikust hüvitisest, mida ta saab Taanis universaalse postiteenuse tagamiseks (edaspidi „ristsubsideerimine“).
11
ITD esitas 30. märtsil 2020 komisjonile uued märkused ristsubsideerimise kohta ning ametliku kirja, mille kohaselt juhul, kui komisjon ei võta tema kaebuse suhtes kahe kuu jooksul lõplikku seisukohta, esitab ta ELTL artikli 265 alusel Üldkohtule tegevusetushagi.
12
Komisjon võttis vaidlustatud otsuse vastu 12. mail 2020. Esimesena leidis ta, et PostNord Logisticsi 2017. ja 2018. aasta aruandes esitatud avaldused ei too kaasa eelise andmist ega kujuta endast seega riigiabi. Teisena järeldas ta, et kapitali suurendamine ei ole omistatav Taani ja Rootsi riigile ega kujuta endast seega ka riigiabi. Kolmandana leidis ta, et ristsubsideerimine ei ole tõendatud ning seega ei kujuta Post Danmarki ja PostNord Logisticsi vahelised tehingud endast riigiabi.
Poolte nõuded
13
Hagejad, keda toetavad Jørgen Jensen Distribution A/S ja Specialforeningen for Logistik og Distribution (SLD), paluvad Üldkohtul:
–
tühistada vaidlustatud otsus;
–
mõista kohtukulud välja komisjonilt.
14
Komisjon, keda toetavad PostNord Group ja PostNord Logistics, palub Üldkohtul:
–
jätta hagiavaldus rahuldamata;
–
mõista kohtukulud välja hagejatelt.
15
Taani Kuningriik ja Rootsi Kuningriik, kes astusid menetlusse samuti komisjoni toetuseks, paluvad Üldkohtul jätta hagi rahuldamata.
Õiguslik käsitlus
Hagi ese
16
Vaidlustatud otsuses võttis komisjon seisukoha selle kohta, kas kolm eraldiseisvat meedet kujutavad endast riigiabi (vt eespool punkt 12).
17
Hagejad esitavad oma hagi põhjendamiseks ühe väite, mille kohaselt ei algatanud komisjon ELTL artikli 108 lõikes 2 ette nähtud ametlikku uurimismenetlust vaatamata tõsistele raskustele, mis tekkisid kahe meetme hindamisel, milleks oli nimelt esiteks kapitali suurendamine ja teiseks ristsubsideerimine. Seevastu ei sea nad käesoleva hagiga kahtluse alla komisjoni hinnangut PostNord Logisticsi 2017. ja 2018. aasta aruandes sisalduvate avalduste kohta.
18
Seega, kuigi hagejad paluvad ametlikult tühistada vaidlustatud otsuse tervikuna, tuleb käesolevat hagi käsitada nii, et sellega taotletakse nimetatud otsuse osalist tühistamist põhjusel, et komisjon rikkus ELTL artikli 108 lõiget 2, kui järeldas, et kapitali suurendamine ei olnud riigiabi ja et ristsubsideerimine ei olnud tõendatud.
Sissejuhatavad kaalutlused
19
Nõukogu 13. juuli 2015. aasta määruse (EL) 2015/1589, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 kohaldamiseks (ELT 2015, L 248, lk 9), artikli 24 lõike 2 esimese lause kohaselt on igal huvitatud poolel õigus esitada kaebus väidetava ebaseadusliku abi kohta. Sama määruse artikli 15 lõike 1 esimese lause kohaselt käivitab sellise kaebuse esitamine ELTL artikli 108 lõikes 3 ette nähtud esialgse uurimise etapi, mis tähendab, et komisjon teeb otsuse vastavalt määruse 2015/1589 artikli 4 lõigetele 2, 3 või 4.
20
ELTL artikli 108 lõikes 3 ette nähtud esialgse uurimise etapi, mida reguleerib määruse 2015/1589 artikkel 4, eesmärk on võimaldada komisjonil kujundada esialgne arvamus uuritavate meetmete kohta. Selle etapi lõpus otsustab komisjon kas seda, et meede ei ole riigiabi (sellisel juhul teeb ta määruse 2015/1589 artikli 4 lõike 2 alusel otsuse riigiabi puudumise kohta), või seda, et meede kuulub ELTL artikli 107 lõike 1 kohaldamisalasse. Kui komisjon pärast esialgset uurimist leiab, et asjaomase meetme siseturuga kokkusobivuse kohta ei ole ilmnenud mingeid kahtlusi, kuivõrd see jääb ELTL artikli 107 lõike 1 reguleerimisalasse, võtab ta vastu vastuväidete esitamata jätmise otsuse määruse 2015/1589 artikli 4 lõike 3 alusel.
21
Sellised kahtlused, mis õigustavad ELTL artikli 108 lõikes 2 ette nähtud ametliku uurimismenetluse algatamist, esinevad siis, kui komisjonil tekivad objektiivselt tõsised raskused selle üle otsustamisel, kas asjaomane meede on riigiabi ja kas see on siseturuga kokkusobiv. Kohtupraktikast tuleneb nimelt, et tõsiste raskuste mõiste on objektiivset laadi (21. detsembri 2016. aasta kohtuotsus Club Hotel Loutraki jt vs. komisjon, C‑131/15 P, EU:C:2016:989, punkt 31). Selliste raskuste olemasolu tuleb nii vaidlustatud akti vastuvõtmise asjaolude kui ka selle sisu alusel kindlaks teha objektiivselt, võrreldes otsuse põhjendusi teabega, mis komisjonil oli või sai olla siis, kui ta võttis seisukoha vaidlusaluse abi siseturuga kokkusobivuse kohta; sellega seoses tuleb juhtida tähelepanu sellele, et teave, mis komisjonil „võis olla“, on teave, mis on hindamisel asjakohane ning mille ta oleks saanud esialgse uurimise etapis küsides saada (vt selle kohta 5. mai 2021. aasta kohtuotsus ITD ja Danske Fragtmænd vs. komisjon, T‑561/18, EU:T:2021:240, punkt 48 ja seal viidatud kohtupraktika).
22
Eelkõige on komisjoni uurimise ebapiisavus või puudulikkus esialgses uurimismenetluses kaudne tõend tõsiste raskuste kohta kõnealuse meetme hindamisel, mille olemasolu kohustab komisjoni algatama ametliku uurimismenetluse (vt 2. septembri 2021. aasta kohtuotsus komisjon vs. Tempus Energy ja Tempus Energy Technology, C‑57/19 P, EU:C:2021:663, punkt 41 ja seal viidatud kohtupraktika).
23
Esialgse uurimise tulemusel tehtud otsuse tühistamise taotleja peab kokkulangevate kaudsete tõendite kogumi alusel tõendama tõsiste raskuste olemasolu (vt selle kohta 17. novembri 2022. aasta kohtuotsus Irish Wind Farmers’ Association jt vs. komisjon, C‑578/21 P, ei avaldata, EU:C:2022:898, punkt 54 ja seal viidatud kohtupraktika).
24
Eespool toodud kaalutlustega arvestades tuleb analüüsida hagejate argumente, millega nad püüavad tõendada selliste tõsiste raskuste olemasolu, millest tingitult komisjon oleks pidanud algatama ametliku uurimismenetluse.
Kapitali suurendamine
25
Hagejad, keda selles küsimuses toetab Jørgen Jensen Distribution, väidavad, et tõsiste raskuste esinemine on tõendatud järeldusega, millele komisjon jõudis vaidlustatud otsuses ja mille kohaselt ei kujuta kapitali suurendamine endast riigiabi, sest see ei ole omistatav Taani ja Rootsi riigile.
26
Esiteks on vaidlustatud otsus vastuoluline osas, mis puudutab üksust, kes kapitali suurendas. Kuigi vaidlustatud otsuse teatud lõikudes omistatakse selline meede kontserni emaettevõtjale, st PostNordile, mis vastabtegelikule olukorrale, järeldas komisjon, et kapitali suurendamise otsustas selle äriühingu tütarettevõtja PostNord Group.
27
Teiseks väidavad hagejad ja Jørgen Jensen Distribution, et tõsiste raskuste esinemine on tõendatud erinevate kaudsete tõenditega, mis kogumis pigem tõendavad, et on ebatõenäoline, et Taani ja Rootsi ei osalenud kapitali suurendamises, mis on seega neile omistatav.
28
Esimesena esitavad hagejad argumendi, et Taani ja Rootsi riik nimetasid enamiku PostNordi juhatuse liikmetest, kellest kaks on nendes riikides kõrged ametnikud. Teisena nähtub PostNordi 2017. aasta aruandest (edaspidi „2017. aasta aruanne“), et Taani ja Rootsi riik pidasid PostNordi juhatusega kapitali suurendamise teemal „dialoogi“. Kolmandana pakub PostNord poliitilist huvi, sest tema tütarettevõtjad Post Danmark ja Posten osutavad universaalset postiteenust vastavalt Taanis ja Rootsis, kus nad on turgu valitsevad postiettevõtjad. Neljandana väidavad hagejad Rootsi Kuningriigi ning PostNord Groupi ja PostNord Logisticsi menetlusse astuja seisukohtade kohta esitatud märkustes, et oluline ei olnud mitte ainult kapitali summa kui selline, vaid et see meede oli ka osa mitmest muust kapitali suurendamisest, mille eesmärk oli kompenseerida PostNord Logisticsi kahjumit ja vältida tema pankrotti.
29
Komisjon, keda toetavad Taani Kuningriik, Rootsi Kuningriik ning PostNord Group ja PostNord Logistics, vaidleb hagejate argumentidele vastu.
30
Esiteks rõhutab komisjon, et ta on vaidlustatud otsuses järjepidevalt leidnud, et kapitali suurendamise otsustas PostNord Group. PostNordile oli taotlus esitatud üksnes seetõttu, et saada meetmele heakskiit, arvestades selle summa suurust.
31
Teiseks vaidleb komisjon vastu sellele, et hagejad esitasid kaudseid tõendeid, mis võivad tõendada kapitali suurendamise omistatavust Taani ja Rootsi riigile.
32
Esimesena rõhutab komisjon, et meetme riigile omistatavuse tingimus nõuab riigi aktiivset osalemist, mis tuleneb konkreetsel juhul täpsete ja kokkulangevate kaudsete tõendite hindamisest. Käesolevas asjas tuginevad hagejad peamiselt aga organisatsioonilistele teguritele, mis ei ole piisavad.
33
Teisena väidab komisjon PostNordi juhatuse koosseisu kohta kõigepealt, et ei Taani ega Rootsi riik üksi ei nimeta enamikku juhatuse liikmetest. Lisaks ei ole ühelgi Taani ja Rootsi riigi poolt ametisse nimetatud PostNordi juhatuse liikmel vetoõigust. Taani Kuningriik lisab, et ei Taani ega Rootsi riik ei saa nimetada PostNordi ega PostNord Groupi juhatuse liikmeid ning et nende riikide huvid ei pruugi tingimata kattuda. PostNord Group ja PostNord Logistics lisavad veel, et kooskõlastamine Taani ja Rootsi riigi vahel oli ebatõenäoline, arvestades kapitali suurendamise väikest summat ja PostNord Logisticsi vähest poliitilist tähtsust.
34
Seejärel märgivad Taani Kuningriik ja Rootsi Kuningriik, et riigi osalusega äriühingute juhtimisele kohaldatavad põhimõtted tähendavad, et äriühingu juhatuse liikmed valitakse arvestades nende pädevust tagada äriühingu nõuetekohane juhtimine, olles omanikest täiesti sõltumatud. Kuigi on võimalik, et äriühingu aktsionärid annavad juhatusele üldkoosolekul juhtnööre, ei olnud see käesoleval juhul nii.
35
Lõpuks väidab komisjon seoses sellega, et PostNordi juhatuses on üks Taani Kuningriigi ametnik ja üks Rootsi Kuningriigi ametnik, et hagejad ei ole esitanud tõendeid, millega tõendada, et need ametnikud, kes peaksid tegutsema sõltumatult, oleksid saanud juhiseid riikidelt, mille ametnikud nad on, või et nad võisid mõjutada PostNordi otsustusprotsessi.
36
Kolmandana vaidlevad Taani Kuningriik ning PostNord Group ja PostNord Logistics vastu sellele, et 2017. aasta aruandes nimetatud PostNordi juhatuse ja selle omanike vahelise „rahastamisalase dialoogi“ olemasolu viitab Taani ja Rootsi riigi juhistele kapitali suurendamise kohta, sest selline dialoog käsitles üksnes Post Danmarki ümberkorraldamist, mitte kapitali suurendamist.
37
Neljandana vaidleb komisjon vastu sellele, et asjakohane oleks hagejate rõhutatud asjaolu, mille kohaselt on PostNordi kahele tütarettevõtjale pandud universaalse postiteenuse osutamise kohustus, sest see ei ole nii PostNord Logisticsi puhul, mille kapitali suurendati ja mille teenused on suunatud üksnes ettevõtjatele. Samamoodi rõhutavad PostNord Group ja PostNord Logistics, et kapitali suurendamine oli majanduslikult mõistlik meede, kuna logistikaturg on laienemas.
38
Kõigepealt tuleb tõdeda, et vastupidi sellele, mida väidavad hagejad, ei ole vaidlustatud otsuses vastuolu selle üksuse kindlaksmääramisel, mis kapitali suurendas.
39
On tõsi, et komisjon märkis vaidlustatud otsuse punktis 26, et 11. detsembril 2018 oli PostNord „otsustanud kapitali suurendada“.
40
Siiski märkis ta esiteks järgmises lauses kohe, et „PostNord AB juhatuse heakskiit oli [kapitali suurendamise summa suurust arvestades] vajalik“, viidates vaidlustatud otsuse punktile 20, mille viimases lauses ta märkis, et „[o]tsustele kontsernisiseste kapitalisüstide kohta suuremas summas kui […] on vaja PostNord AB juhatuse heakskiitu“. Teiseks, hinnates kapitali suurendamise riigile omistatavust, viitas komisjon vaidlustatud otsuse punktis 76 „[PostNord Groupi] otsusele süstida [PostNord Logisticsisse] kapitali“, enne kui ta järgmises lõigus märkis, et PostNord osales otsustusprotsessis kapitali suurendamise summa tõttu vastavalt kontsernisisestele eeskirjadele.
41
Lisaks nähtub Lisaks nähtub PostNord Logisticsi 2018. aasta aruandest, et ta taastas omavahendid tänu oma emaettevõtja PostNord Groupi osamaksele.
42
Seega võimaldab vaidlustatud otsuse tervikuna lugemine koostoimes toimiku materjalidega mõista, et komisjon leidis õigesti, et PostNord Group suurendas PostNord Logisticsi kapitali ja et selle summa suurust arvestades oli vastavalt PostNordi kontsernisisestele eeskirjadele nõutav PostNordi juhatuse heakskiit.
43
Lisaks, kuigi komisjon leidis, et kapitali suurendamine on PostNord Groupi otsus, ei jätnud ta siiski tähelepanuta äriühingu PostNord rolli, kuna ta võttis vaidlustatud otsuse punktis 69 ja järgmistes punktides arvesse selle äriühingu seoseid Taani ja Rootsi riigiga, et teha kindlaks, kas kapitali suurendamine oli omistatav nendele riikidele.
44
Mis puudutab küsimust, kas komisjoni hinnangust niisuguse omistatavuse kohta nähtub tõsiste raskuste olemasolu, siis tuleb märkida, et selleks, et eeliseid saaks lugeda ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses „abiks“, peavad need muu hulgas olema riigile omistatavad (vt selle kohta 2. märtsi 2021. aasta kohtuotsus komisjon vs. Itaalia jt, C‑425/19 P, EU:C:2021:154, punkt 58 ja seal viidatud kohtupraktika).
45
Meetme riigile omistatavust ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses ei saa tuletada ainuüksi asjaolust, et meetme võttis riigi osalusega äriühing. Isegi kui riik saab riigi osalusega äriühingut kontrollida ja tal on valitsev mõju kõnealuse ettevõtja toimingute üle, ei saa automaatselt eeldada, et konkreetsel juhul seda kontrolli ka tegelikult tehakse. Lisaks tuleb uurida, kas avaliku sektori asutused olid ühel või teisel moel seotud asjaomase meetme vastuvõtmisega (vt 2. märtsi 2021. aasta kohtuotsus komisjon vs. Itaalia jt, C‑425/19 P, EU:C:2021:154, punkt 59 ja seal viidatud kohtupraktika).
46
Nimelt võib riigi osalusega äriühingu võetud abimeetme riigile omistatavuse tuletada reast tunnustest, mis olenevad juhtumi asjaoludest ja kontekstist, milles see meede võeti. Sellisel juhul ei ole nõutav, et üksikasjaliku uurimise alusel oleks tõendatud, et avaliku sektori asutused kallutasid konkreetselt riigi osalusega ettevõtjat kõnealust abimeedet võtma (vt 2. märtsi 2021. aasta kohtuotsus komisjon vs. Itaalia jt, C‑425/19 P, EU:C:2021:154, punkt 60 ja seal viidatud kohtupraktika).
47
Eeskätt on asjakohased kõik kaudsed tõendid, mis konkreetse juhtumi puhul osutavad kas avaliku sektori asutuste seotusele meetme vastuvõtmisega või sellise seotuse puudumise ebatõenäosusele, arvestades sealjuures ka meetme ulatust, sisu ja selle tingimusi, või siis nende asutuste mitteseotusele kõnealuse meetme vastuvõtmisega (vt 2. märtsi 2021. aasta kohtuotsus komisjon vs. Itaalia jt, C‑425/19 P, EU:C:2021:154, punkt 61 ja seal viidatud kohtupraktika).
48
Kaudsete tõendite hulgas, mis võimaldavad järeldada riigile omistatavust, on muu hulgas asjaolu, et kõnealune avalik ettevõtja ei saanud võtta vastu vaidlustatud otsust, võtmata arvesse avaliku võimu või ametiasutuste antud juhistest tulenevaid nõudeid, avalike ettevõtjate integreerimist avaliku halduse struktuuridesse, tema tegevuse laadi ja turul tegutsemist tavapärastes konkurentsitingimustes eraettevõtjatega, ettevõtja õiguslikku seisundit või avaliku võimu järelevalve intensiivsust (vt 2. märtsi 2021. aasta kohtuotsus komisjon vs. Itaalia jt, C‑425/19 P, EU:C:2021:154, punkt 62 ja seal viidatud kohtupraktika).
49
Käesoleval juhul rõhutas komisjon kõigepealt vaidlustatud otsuses, et PostNordi staatus riigi osalusega äriühinguna ei ole piisav järeldamaks, et tema võetud meetmed olid omistatavad tema aktsionäridele, Taani ja Rootsi riigile. Seejärel uuris komisjon erinevaid tegureid, mille põhjal ta järeldas, et kapitali suurendamine ei ole omistatav Taani ja Rootsi riigile ega kujuta endast seega riigiabi. See järeldus tugineb sisuliselt kaheteistkümnele asjaolule:
–
kapitali suurendada otsustati abisaaja PostNord Logisticsi taotlusel ning kapitali suurendas PostNord Group, mitte PostNord (vaidlustatud otsuse punktid 76 ja 78);
–
PostNordi heakskiit kapitali suurendamiseks oli selle summa suurust arvestades vajalik, kuid ei ilmne, et Taani või Rootsi riik või nende poolt PostNordi juhatusse nimetatud ametnikud oleksid väljendanud selle meetme toetuseks erilist seisukohta (vaidlustatud otsuse punkt 77);
–
PostNordi juhatuse liikmete nimetamine Taani ja Rootsi poolt ei ole iseenesest piisav, et omistada kapitali suurendamist nendele riikidele, sest miski ei viita sellele, et need ametnikud ei tegutse sõltumatult, lisaks ei ole neil konkreetset hääletamis‑ ega vetoõigust ning peale selle ei tööta teised PostNordi juhatuse liikmed aktsionärideks olevate riikide heaks ja on seega sõltumatud (vaidlustatud otsuse punktid 79 ja 80);
–
PostNordi juhatuse liikmed ei olnud kohustatud järgima aktsionärideks olevate riikide konkreetseid juhiseid ning miski ei anna alust arvata, et selliseid juhiseid oleks antud kapitali suurendamise kohta (vaidlustatud otsuse punktid 86 ja 88);
–
PostNordi juhatuse lihthäälteenamus oli vajalik kapitali suurendamise heakskiitmiseks, mistõttu ei olnud Taani või Rootsi riigil võimalik juhatuses oma tahet maksma panna (vaidlustatud otsuse punkt 95);
–
PostNord ja selle tütarettevõtjad ei ole Taani ega Rootsi avaliku halduse osa (vaidlustatud otsuse punkt 89);
–
PostNordi ja tema tütarettevõtjate tegevus on puhtalt äriline, välja arvatud Post Danmarki universaalse postiteenuse osutamisega seotud tegevus, mis ei ole siiski seotud PostNord Logisticsi tegevusega (vaidlustatud otsuse punktid 90 ja 91);
–
PostNord Group on eraõiguslik äriühing (vaidlustatud otsuse punkt 92);
–
PostNord Group, mille üle teeb järelevalvet PostNord, mitte Taani ja Rootsi riik, on nendest riikidest sõltumatu (vaidlustatud otsuse punktid 93 ja 94);
–
PostNord Logistics on suhteliselt väike äriühing, mis ei ole poliitiliselt, sotsiaalselt ega majanduslikult oluline, mistõttu ei oleks tema pankrotil olnud erilist mõju, mis õigustaks riigi sekkumist selle vältimiseks (vaidlustatud otsuse punktid 97 ja 99);
–
kapitali suurendamise summa on PostNord Logisticsi jaoks küll oluline, kuid PostNord Groupi käivet arvestades ei ole see oluline PostNord Groupi jaoks (vaidlustatud otsuse punkt 98);
–
kapitali suurendamine on majanduslikult ratsionaalne, kuna logistikaturg kasvab (vaidlustatud otsuse punkt 100).
50
Tuginedes mitmesugustele esitatud kaudsetele tõenditele, millega on hagejate sõnul tõendatud, et Taani ja Rootsi riikide mitteosalemine kapitali suurendamises oli ebatõenäoline, väidavad hagejad, et komisjoni analüüs näitab, et viimane seisis silmitsi tõsiste raskustega, mida ta ei ületanud.
Organisatsioonilised sidemed PostNordi ning Taani ja Rootsi riigi vahel
51
Hagejad rõhuvad PostNordi juhatuse koosseisule, millest suurema osa nimetavad Taani ja Rootsi riik, kusjuures mõlemad riigid on otsustanud nimetada ühe oma ametnikest.
52
On tõsi, et juhatuse liikmete nimetamine kujutab endast äriühingu omanike eesõigust ega võimalda põhimõtteliselt eeldada, et riigi osalusega äriühingu võetud meede on omistatav riigile, mis teda kontrollib (vt selle kohta 25. juuni 2015. aasta kohtuotsus SACE ja Sace BT vs. komisjon, T‑305/13, EU:T:2015:435, punktid 42 ja 61).
53
Riigi osalusega äriühingu juhatuse võetud meetme riigile omistatavuse hindamisel tuleb siiski nõuetekohaselt arvesse võtta juhatuse liikmete nimetamist, niivõrd kui see tõendab, et asjaomase riigi osalusega äriühingu ja teda kontrolliva riigi vahel on erilised sidemed (vt selle kohta 28. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus Sloveenia vs. komisjon, T‑507/12, ei avaldata, EU:T:2016:35, punktid 102–107). Need erilised sidemed võivad olla kaudseks tõendiks sellest, et on ebatõenäoline, et riik ei olnud kõnealuse meetme vastuvõtmisega seotud eespool punktis 47 viidatud kohtupraktika tähenduses.
54
Iseäranis võivad teatavatel juhtudel riigi osalusega äriühingu juhtorganite liikmete nimetamisega seotud asjaolud tõendada, et ettevõtja iseseisvus riigist oli piiratud, mistõttu selline nimetamine kujutab näitajat riigile omistatavuse kohta (vt selle kohta 25. juuni 2015. aasta kohtuotsus SACE ja Sace BT vs. komisjon, T‑305/13, EU:T:2015:435, punkt 63) või võib seda isegi tõendada (vt selle kohta 17. septembri 2014. aasta kohtuotsus Commerz Nederland, C‑242/13, EU:C:2014:2224, punkt 35).
55
Käesoleval juhul tuleb esiteks tõdeda, et nagu nähtub vaidlustatud otsuse punktist 20, koosneb PostNordi juhatus 11 liikmest, kellest neli nimetab ametisse Taani Kuningriik, neli Rootsi Kuningriik ning kolm PostNordi tütarettevõtjate Post Danmarki ja Posteni töötajad.
56
Täpsemalt nähtub PostNordi erinevatest aastaaruannetest, mille hagejad esitasid hagiavalduse lisana, et Taani ja Rootsi riigi nimetatud kaheksa liiget on määratud iga‑aastasel üldkoosolekul, kus Taani Kuningriiki esindab tema transpordiminister, samas kui Rootsi Kuningriiki esindab tema ettevõtlus- ja innovatsiooniminister.
57
Lisaks ei ole poolte vahel vaidlust selles, et kapitali suurendamise ajal oli üks neljast Taani riigi poolt ametisse nimetatud PostNordi juhatuse liikmest samal ajal selle riigi kõrge ametnik, sellal kui üks neljast Rootsi riigi poolt ametisse nimetatud juhatuse liikmest oli samal ajal ka selle riigi kõrge ametnik. Ühest küljest täitis Taani ametnik Taani rahandusministeeriumis ettevõtlus-, tootlikkus-, tarne‑, energia‑ ja eelarveosakonna asepeadirektori ülesandeid. Teisest küljest oli Rootsi ametnik Rootsi ettevõtlus- ja innovatsiooniministeeriumis riigi osalusega äriühingute osakonna asepeadirektor.
58
Nende kahe ametniku kohta märkis komisjon, et nad ei avaldanud erilist arvamust kapitali suurendamise kohta (vaidlustatud otsuse punkt 77); nad ei olnud saanud Taani ja Rootsi riigilt selle kohta erilisi juhiseid (vaidlustatud otsuse punkt 86); eeldatakse, et nad tegutsevad sõltumatult ning nad ei olnud suutelised oma tahet peale suruma, sest neil ei olnud ei erihääleõigust ega vetoõigust (vaidlustatud otsuse punkt 80).
59
Ainuüksi need kaalutlused ei muuda aga kapitali suurendamise Taani ja Rootsi riigile omistatavuse hindamisel asjakohatuks ametnike kohalolekut PostNordi juhatuses, kuna selleks, et tõendada riigi osalusega äriühingu võetud meetme omistatavust teda kontrollivale riigile, ei ole vaja tõendada, et ametiasutused kallutasid ettevõtjat konkreetselt seda meedet võtma (vt eespool punkt 46).
60
Sellega seoses tuleb märkida, et asjaolu, et PostNordi juhatusse nimetatakse liikmed, kes täidavad samal ajal juhtivaid ülesandeid valitsuse ministeeriumides Taanis ja Rootsis tegevusvaldkondades, millel on otsene seos riigi osalusega äriühingutega, mille hulka kuulub ka PostNord, võimaldab asuda seisukohale, et ametnikel oli nende riikide usaldus ning et neil võisid seega säilida mitteametlikud kontaktid ametnikega ministeeriumides, mille teenistuses nad olid, ning seeläbi võis avalduda nende riikide mõju PostNordi otsustusprotsessile.
61
Lisaks rõhutas komisjon vaidlustatud otsuse punktis 77, et „on väga tõenäoline, et Taani ja Rootsi oleksid olnud kavandatavast kapitali suurendamisest teadlikud (eelkõige seetõttu, et kaks juhatuse liiget olid samuti vastavalt Taani ja Rootsi ametnikud)“. Samuti selgitas Taani Kuningriik kohtuistungil sisuliselt, et ta nimetas PostNordi juhatusse spetsiaalselt ametniku, et teavitada rahandusministeeriumi ja transpordiministeeriumi juhatuse aruteludest universaalse postiteenuse üle Post Danmarki ümberkorraldamise käigus.
62
Neil asjaoludel tõendavad hagejate esitatud organisatsioonilised kaudsed tõendid pigem seda, et kapitali suurendamise ajal oli PostNordi iseseisvus Taani ja Rootsi riigist piiratud, sest PostNordi juhatuses oli üheteistkümne liikme hulgast kaheksa liikme, kellest kaks olid kõrgemad ametnikud, ametisse nimetamine nende riikide ministrite pädevuses (vt analoogia alusel 25. juuni 2015. aasta kohtuotsus SACE ja Sace BT vs. komisjon, T‑305/13, EU:T:2015:435, punktid 61–63).
63
Seda järeldust kinnitab vaidlustatud otsuse punktis 21 tehtud järeldus, et PostNordi juhatuse koosolekud peavad toimuma vähemalt ühe Taani riigi nimetatud liikme ja ühe Rootsi riigi nimetatud liikme osavõtul.
64
Sellest tuleneb, et organisatsioonilised näitajaid tuli nõuetekohaselt arvesse võtta ja need võisid kujutada endast arvestatavat kaudset tõendit selle kohta, et kapitali suurendamine on omistatav Taani ja Rootsi riigile.
65
Vaidlustatud otsuse punktides 79 ja 80 piirdus komisjon aga sisuliselt tõdemusega – et PostNordi ning Taani ja Rootsi riikide vahelised organisatsioonilised sidemed ei olnud piisavad, et muuta kapitali suurendamine neile riikidele omistatavaks –, andmata neile asjaoludele erilist kaalu võrreldes muude uuritud omistatavuse kaudsete tõenditega.
66
Teisena ei saa komisjoniga nõustuda tuginemisel asjaolule, et PostNord kuulub kahele liikmesriigile ja et kumbki neist ei saanud üksi nimetada äriühingu juhatuse liikmete enamust, mille heakskiit on vajalik kapitali suurendamiseks.
67
Nimelt nähtub PostNordi aktsionäride kokkuleppest, millele komisjon viitas vaidlustatud otsuse punktis 95 ja mis oli seega haldusmenetluse käigus tema käsutuses, et Taani ja Rootsi riik peavad tegema PostNordi asjadesse sekkudes tihedat koostööd. Ühest küljest on Taani ja Rootsi riik selle dokumendi punkti 3.1.1 kohaselt võtnud endale kohustuse tegutseda teineteise ja PostNordi suhtes heas usus. Teisest küljest peavad Taani ja Rootsi sama dokumendi punkti 3.11 kohaselt juhul, kui juhatuse otsus on blokeeritud, määrama kõrge esindaja, kes vastutab blokeeringu lahendamise eest.
68
Igal juhul ei saa nõustuda sellega, et komisjon võiks esialgse uurimismenetluse etapis kahe riigi kontrollitava ettevõtja võetud meetme omistatavuse välistada ja ilma et oleks seda küsimust põhjalikumalt uurinud, piirduda tõdemusega, et kummalgi neist kahest riigist ei ole juhatuses lihthäälteenamust. Sellise seisukohaga nõustumine tähendaks seda, et paljudel liikmesriikidel lubataks võrdsel viisil mitut riiki hõlmavateks asutusteks koonduda, et riigiabi eeskirju eirata.
69
Kolmandana, Taani Kuningriigi rõhutatud asjaolu, et Taani ja Rootsi riigil ei ole pädevust nimetada PostNordi või PostNord Groupi juhatuse liikmeid, ei ole asjakohane, sest käesoleval juhul pidi kapitali suurendamise heaks kiitma teine organ, nimelt PostNordi juhatus, mille liikmetest enamiku olid ametisse nimetanud need riigid.
70
Eeltoodust tuleneb, et komisjoni hinnangust ühelt poolt Taani ja Rootsi riigi ning teiselt poolt PostNordi vahelistele olemuslikele sidemetele nähtub, et komisjoni analüüs kapitali suurendamise omistatavuse kohta nendele riikidele on puudulik ja ebapiisav ning kujutab endast seega kaudset tõendit tõsiste raskuste esinemisest.
71
Ent arvestades, et riigi osalusega äriühingu ja seda omava riigi vahelised organisatsioonilised sidemed ei saa põhimõtteliselt olla piisavad, et tuvastada, kas selle ettevõtja võetud meede on riigile omistatav (vt eespool punkt 52), tuleb veel analüüsida, kas muud komisjoni käsutuses olnud asjaolud võivad olla kaudsed tõendid tõsiste raskuste olemasolust.
Muud kaudsed tõendid Taani ja Rootsi riigi kapitali suurendamises mitteosalemise ebatõenäolisuse kohta
– Dialoog PostNordi ning Taani ja Rootsi riigi vahel
72
Hagejad tuginevad argumendina 2017. aasta aruandele, milles mainiti „rahastamisalast dialoogi omanikega“.
73
Sellega seoses tuleb märkida, et ainuüksi selle mainimise põhjal ei saa eeldada, et Taani ja Rootsi riik käsitlesid PostNordi juhtorganitega kõiki rahastusaspekte, ega ka seda, et isegi kui selle toimumist eeldada, hõlmavad need aspektid tingimata kontserni PostNord tütarettevõtjate mis tahes rekapitaliseerimist ja seega kapitali suurendamist.
74
Lisaks, nagu rõhutavad Taani Kuningriik ning PostNord Group ja PostNord Logistics, võimaldab eespool punktis 72 esitatud lõigust võetud lause täielik lugemine mõista, et selles kasutatud sõna „rahastamine“ ei viita PostNordi kontserni äriühingute kõigile rahastusaspektidele, vaid konkreetsele tehingule, nimelt „tegevuse ümberkorraldamisele Taanis“.
75
Kuigi Taani Kuningriik ning PostNord Group ja PostNord Logistics möönavad, et Taani ja Rootsi riik olid selle ümberkorraldamisega seotud, väidavad need menetlusse astujad, et see ümberkorraldamine puudutas üksnes struktuuri muutmist Post Danmarkis, mis otsustati 2017. aastal ja mida rahastati 2018. aastal, ning et sellel ei olnud niisiis mingit seost PostNord Logisticsi kapitali suurendamisega.
76
Hagejad vaidlevad sellele argumendile vastu ja väidavad, et mõiste „tegevus Taanis“ viitab ka PostNord Logisticsi olukorrale. Nende väite toetuseks esitavad nad dokumendi pealkirjaga „2020. aasta postiteemaliste läbirääkimiste hindamisaruanne“, mille koostas äriühing McKinsey & Company (edaspidi „McKinsey hindamisaruanne“), mille vastuvõetavusele vaidleb komisjon vastu põhjusel, et see esitati hilinenult.
77
Hagejad ei esitanud McKinsey hindamisaruannet hagiavalduse lisas, vaid üksnes lisas esiteks oma märkustele Taani Kuningriigi menetlusse astuja seisukohtade kohta ja teiseks oma märkustele PostNord Groupi ja PostNord Logisticsi menetlusse astuja seisukohtade kohta.
78
Sellega seoses esitatakse Üldkohtu kodukorra artikli 85 lõike 1 kohaselt tõendid ja tõendite kogumise taotlused menetlusdokumentide esimese vahetamise käigus. Kodukorra artikli 85 lõikes 1 sätestatud õigust lõpetav norm ei käi siiski vastutõendi esitamise või varem esitatud tõendi täiendamise kohta pärast seda, kui teine pool on esitanud vastutõendi (vt selle kohta 5. mai 2021. aasta kohtuotsus ITD ja Danske Fragtmænd vs. komisjon, T‑561/18, EU:T:2021:240, punkt 102 ja seal viidatud kohtupraktika).
79
Nagu on tõdetud eespool punktis 76, esitati käesoleval juhul McKinsey hindamisaruanne, et lükata ümber Taani Kuningriigi ning PostNord Groupi ja PostNord Logisticsi argumendid, mille kohaselt dialoog PostNordi omanike ja PostNordi juhatuse vahel puudutas üksnes Post Danmarki ümberkorraldamist.
80
Seega on McKinsey hindamisaruanne vastuvõetav.
81
Sellest aruandest ning selgitustest, mille PostNord Group ja PostNord Logistics esitasid vastuseks menetlust korraldavale meetmele, nähtub aga, et PostNord on operatiivselt struktureeritud geograafilisteks üksusteks, nimelt PostNord Denmark Taanis, PostNord Sweden Rootsis, PostNord Finland Soomes ja PostNord Norway Norras. Neist nähtub samuti, et geograafiline üksus PostNord Denmark hõlmab nii Post Danmarki kui ka Taanis tegutsevat Taani õiguse alusel asutatud äriühingut PostNord Logistics (vt eespool punkt 4) ning PostNord Logisticsi tegevjuht annab aru selle geograafilise üksuse tegevjuhile, kes on ka Post Danmarki tegevjuht.
82
Seega ei saa välistada, et dialoog PostNordi ning Taani ja Rootsi riigi vahel „tegevuse Taanis“ ümberkorraldamise teemal võis puudutada mitte ainult Post Danmarki tegevust, vaid ka PostNord Logisticsi tegevust.
83
See on nii seda enam, et 2017. aasta aruandest nähtub, et geograafiline üksus on PostNord Denmark, mis hõlmab nii Post Danmarki kui ka PostNord Logisticsit (vt eespool punkt 81), mis „korraldatakse ümber kasumlikuks side‑ ja logistikaettevõtjaks […] uue tootmisstruktuuri rakendamise kaudu“, mis tõendab, et see ümberkorraldamine võis PostNord Logisticsit puudutada.
84
Vaidlustatud otsuses ei analüüsinud komisjon, kas see dialoog PostNordi tegevuse Taanis ümberkorraldamise teemal toimus, kuigi ITD esitas selle asjaolu oma kaebuses kaudse tõendina Taani ja Rootsi riigi järelevalve ja kontrolli rolli kohta kapitali suurendamise üle, mille PostNord oli heaks kiitnud.
85
Neil põhjustel näitab asjaolu, et komisjon ei võtnud arvesse sidemeid PostNord Logisticsi ja PostNordi tegevuse ümberkorraldamise vahel Taanis, et tema analüüs kapitali suurendamise omistatavuse kohta nendele riikidele oli puudulik ja ebapiisav ning kujutab endast seega kaudset tõendit tõsiste raskuste esinemise kohta.
– PostNordi tegevuse laad
86
Hagejad väidavad, et PostNordi tegevus on seotud universaalse postiteenusega Taanis ja Rootsis, mis tõendab pigem seost selle äriühingu võetud meetmete ning Taani ja Rootsi riigi vahel.
87
Abi andva riigi osalusega äriühingu tegevuse laad on asjakohane kaudne tõend selle abi riigile omistatavuse hindamisel (vt eespool punkt 48). Täpsemalt on liidu kohus juba pidanud üldistes huvides tegutsemist ettevõtja poolt kaudseks tõendiks sellest, et teda kontrollivale riigile on omistatavad tema võetavad meetmed (vt selle kohta 27. veebruari 2013. aasta kohtuotsus Nitrogénművek Vegyipari vs. komisjon, T‑387/11, ei avaldata, EU:T:2013:98, punkt 63, ja 12. märtsi 2020. aasta kohtuotsus Elche Club de Fútbol vs. komisjon, T‑901/16, EU:T:2020:97, punktid 58 ja 59) ning riigi osalusega äriühingu tegevus, mis kuulub selle riigi pädevusse (vt selle kohta 28. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus Sloveenia vs. komisjon, T‑507/12, ei avaldata, EU:T:2016:35, punkt 92).
88
Käesoleval juhul leidis komisjon esiteks vaidlustatud otsuse punktis 90, et PostNordi tegevuse laad ei kujuta endast kaudset tõendit omistatavuse kohta, kuna see tegevus oli puhtalt äriline, välja arvatud universaalne postiteenus Taanis, mille eest Post Danmark saab riiklikku hüvitist.
89
PostNordi põhikirja artiklist 3 nähtub aga, et tema peamine tegevusala on pakkuda otse või tütarettevõtjate kaudu üleriigilisi postiteenuseid Taanis ja Rootsis ning tegeleda nende teenustega kokkusobiva tegevusega. Lisaks on selge, et ainsad Taani ja Rootsi territooriumil universaalset postiteenust osutavad ettevõtjad on vastavalt PostNordi tütarettevõtjad Post Danmark ja Posten, mis on ka nendes riikides turgu valitsevad ettevõtjad.
90
Universaalne postiteenus kujutab endast üldist majandushuvi pakkuvat teenust, mille liikmesriigid on vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. detsembri 1997. aasta direktiivi 97/67/EÜ ühenduse postiteenuste siseturu arengut ja teenuse kvaliteedi parandamist käsitlevate ühiseeskirjade kohta (EÜT 1998, L 15, lk 14; ELT eriväljaanne 06/03, lk 71) artiklile 3 kohustatud tagama.
91
Sellest järeldub, et PostNord, mille juhatus pidi kapitali suurendamise heaks kiitma, järgib üldise huvi eesmärke, mis kuuluvad Taani ja Rootsi riigi pädevusse. Seega, nagu hagejad sisuliselt väidavad, tõendab see asjaolu pigem, et nimetatud riigid pööravad põhimõtteliselt erilist tähelepanu selle äriühingu otsustele.
92
Selles osas ei ole määravad komisjoni ning PostNord Groupi ja PostNord Logisticsi esile toodud asjaolud, mille kohaselt esiteks tegutseb PostNord konkurentsile avatud turgudel ja teiseks on kapitali suurendamine majanduslikult ratsionaalne tehing – isegi kui eeldada nende tõendatust – järeldamaks, et see meede ei huvita nimetatud äriühingu aktsionäre. Nimelt ei takista miski seda, et ametiasutused panevad riigi osalusega äriühingule kohustuse teha ettevõtlustehing, mis – võides olukorrast olevalt küll olla kooskõlas eraõigusliku kriteeriumiga – on igal juhul omistatav riigile (vt selle kohta 25. juuni 2015. aasta kohtuotsus SACE ja Sace BT vs. komisjon, T‑305/13, EU:T:2015:435, punkt 49, ning 28. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus Sloveenia vs. komisjon (T‑507/12, ei avaldata, EU:T:2016:35, punkt 92).
93
Teiseks märkis komisjon vaidlustatud otsuse punktis 91, et PostNord Logisticsi tegevuse ja Post Danmarki universaalse postiteenusega seotud tegevuse vahel puudub seos.
94
Sellega seoses on tõsi, et kõnealuse meetme sisu võib olla asjakohane kaudne tõend selle abi riigile omistatavuse hindamisel (vt eespool punkt 47) ja et käesolevas asjas sai kapitali suurendamisest kasu PostNord Logistics, mis on PostNord Groupi tütarettevõtja, millel ei ole universaalteenuse osutamise kohustust.
95
Kuna aga kapitali suurendamise pidi heaks kiitma PostNordi juhatus, mille põhitegevusala on postiteenuste osutamine Taanis ja Rootsis ning nende teenustega kooskõlas olev tegevus, siis pidid PostNordi juhatuse otsused sellise tegevusalaga kokku langema. Niisiis ei saanud komisjon esialgse uurimismenetluse etapis piirduda järeldusega, et meetme saaja ei olnud kohustatud osutama universaalset postiteenust. Komisjon oleks pidanud suutma piisavalt konkreetselt välistada, et kapitali suurendamisel oli selle teenuse osutamisele mis tahes positiivne või negatiivne mõju.
96
Neil asjaoludel tõendab see, et komisjon ei võtnud arvesse kapitali suurendamise heaks kiitma pidanud PostNordi tegevusala, et komisjoni hinnang meetme omistatavuse kohta Taani ja Rootsi riigile oli puudulik ja ebapiisav, ning see on niisiis kaudne tõend tõsiste raskuste esinemise kohta.
– Kapitali suurendamise ulatus
97
Oma märkustes Rootsi Kuningriigi ning PostNord Groupi ja PostNord Logisticsi menetlusse astuja seisukohtade teemal rõhutavad hagejad, et kapitali suurendamise summa on märkimisväärne. Vastuseks menetlust korraldava meetme raames Üldkohtu esitatud küsimusele vaidles komisjon sisuliselt vastu selle argumendi vastuvõetavusele, sest tegemist on uue argumendiga, mis esitati esimest korda nende seisukohtades Rootsi Kuningriigi ning PostNord Groupi ja PostNord Logisticsi menetlusse astujate seisukohtade kohta.
98
Selles osas tuleb meelde tuletada, et kodukorra artikli 84 lõike 1 kohaselt ei või menetluses esitada uusi väiteid, kui need ei tugine õiguslikele ja faktilistele asjaoludele, mis on tulnud ilmsiks menetluse käigus. Siiski tuleb tunnistada vastuvõetavaks väide, millega täiendatakse otseselt või kaudselt varem hagiavalduses esitatud väidet ja mis on viimasega tihedalt seotud. Selleks et käsitada uut argumenti varasema väite või etteheite täiendusena, peab sellel olema hagiavalduses esialgu esitatud väidete või etteheidetega piisavalt tihe seos, et neid saaks pidada kohtumenetluses oleva vaidluse loomuliku käigu osaks (vt 5. mai 2021. aasta kohtuotsus ITD ja Danske Fragtmænd vs. komisjon, T‑561/18, EU:T:2021:240, punkt 183 ja seal viidatud kohtupraktika).
99
Käesolevas asjas on tõsi, et hagejad ei kirjeldanud hagiavalduses kapitali suurendamise summa suurust kui kaudset tõendit selle kohta, et komisjonil esinesid selle meetme omistatavuse hindamisel tõsised raskused.
100
Selleks et tõendada, et komisjonil tekkisid tõsised raskused, väitsid hagejad hagiavalduses siiski, et kapitali suurendamine oli omistatav Taani ja Rootsi riigile, rõhutades, et see meede kuulub PostNordi juhatuse pädevusse, sest tegemist on „märkimisväärse“ rahandusotsusega.
101
Seega sisaldas hagiavaldus juba viidet sellele, et hagejate puhul tuleb kapitali suurendamise summat pidada oluliseks, vastupidi sellele, mida märkis komisjon vaidlustatud otsuses. Järelikult, kuna hagejate argumendid kapitali suurendamise summa kohta on otseselt seotud hagiavalduses vähemalt kaudselt esitatud väitega, tuleb neid pidada kohtumenetluse raames toimunud vaidluse loomulikust arengust tulenevaks ja niisiis selle väite täienduseks. Niisugused argumendid tuleb seega tunnistada vastuvõetavaks.
102
Mis puudutab nende argumentide põhjendatust, siis tuleb meenutada, et meetme ulatus võib olla asjakohane tegur selle meetme riigile omistatavuse hindamisel (vt eespool punkt 47).
103
Käesolevas asjas leidis komisjon vaidlustatud otsuse punktis 98, et kapitali suurendamise summa ei tekita kahtlusi Taani ja Rootsi riigi seotuses, sest see summa moodustas 0,3% PostNord Groupi käibest.
104
Kuid ühest küljest ei nähtu vaidlustatud otsusest, et komisjon oleks võtnud arvesse absoluutväärtuses kapitali suurendamise summat, mida ei saa pidada tähtsusetuks, sest see on suurem kui 15 miljonit eurot. Sellega seoses on liidu kohus juba arvestanud riigi osalusega äriühingu võetud 10 miljoni euro suuruse rekapitaliseerimise meetme ulatust selle meetme riigile omistatavuse hindamisel (vt selle kohta 28. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus Sloveenia vs. komisjon, T‑507/12, ei avaldata, EU:T:2016:35, punkt 186). Summa on seda suurem kapitali suurendamise abisaajale PostNord Logisticsile, kelle majanduslik elujõulisus sellest sõltus.
105
Teisest küljest ei võtnud komisjon kapitali suurendamise summa uurimise staadiumis arvesse ka seda, et see summa ületas künnise, mille ületamisel pidid kontsernisisesed kapitalisüstid saama heakskiidu kontserni emaettevõtjalt PostNordilt, mille juhatusel olid tihedad sidemed Taani ja Rootsi riigiga (vt eespool punkt 62).
106
Neil asjaoludel nähtub komisjoni hinnangust, mille kohaselt ei tekitanud kapitali suurendamise summa kahtlusi Taani ja Rootsi riigi seotuses selle meetme vastuvõtmisega, et komisjoni analüüs selle meetme omistatavuse kohta nendele riikidele oli puudulik ja ebapiisav ning kujutab endast seega kaudset tõendit tõsiste raskuste esinemisest.
107
Kõike eeltoodut arvestades on hagejad suutnud tõendada, et komisjoni analüüs selle kohta, kas kapitali suurendamine oli abi, oli ebatäielik ja ebapiisav. Järelikult on hagejad tõendanud tõsiste raskuste olemasolu, mida komisjon ei ületanud kapitali suurendamise hindamisel. Seega tuleb käesolev hagi rahuldada osas, milles see on suunatud vaidlustatud otsuse selle osa vastu, milles komisjon järeldas ELTL artikli 108 lõikes 2 ette nähtud ametlikku uurimismenetlust algatamata, et kapitali suurendamine ei ole omistatav Taani ja Rootsi riigile ega kujuta endast seega riigiabi.
108 […]
Kohtukulud
132
Üldkohtu kodukorra artikli 134 lõike 3 kohaselt jäävad kummagi poole kohtukulud tema enda kanda, kui osa nõudeid rahuldatakse ühe poole, osa teise poole kasuks. Kui kohtuasja asjaolud seda aga õigustavad, võib Üldkohus otsustada, et lisaks enda kohtukulude kandmisele mõistetakse poolelt välja ka osa teise poole kohtukuludest.
133
Kuna hagi rahuldati osaliselt, tuleb käesoleva kohtuasja asjaolusid õiglaselt hinnates jätta hagejate kanda pool nende endi kohtukuludest, mõista ülejäänud osa nende kohtukuludest välja komisjonilt ning jätta komisjoni kohtukulud tema enda kanda.
134
Kodukorra artikli 138 lõike 1 alusel kannavad Taani Kuningriik ja Rootsi Kuningriik ise oma kohtukulud. Kodukorra artikli 138 lõike 3 alusel kannavad Jørgen Jensen Distribution, SLD, PostNord Group ja PostNord Logistics ise oma kohtukulud.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (neljas koda laiendatud koosseisus)
otsustab:
1.
Tühistada Euroopa Komisjoni 12. mai 2020. aasta otsuse C(2020) 3006 final riigiabi asjas SA.52489 (2018/FC) – Taani ja SA.52658 – Rootsi – PostNord Logisticsile väidetavalt antud riigiabi kohta ulatuses, milles esialgse uurimismenetluse lõpus on tuvastatud, et PostNord Logistics A/Si kapitali suurendamine, mille oli 11. detsembril 2018 heaks kiitnud PostNord AB, ei ole riigiabi.
2.
Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata.
3.
Jätta pool ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransporti ja Danske Fragtmænd A/Si kohtukuludest nende endi kanda ja mõista ülejäänud osa nende kohtukuludest välja Euroopa Komisjonilt.
4.
Jätta komisjoni, Taani Kuningriigi, Rootsi Kuningriigi, Jørgen Jensen Distribution A/Si, Specialforeningen for Logistik og Distributioni (SLD), PostNord Group AB ja PostNord Logisticsi kohtukulud nende endi kanda.
da Silva Passos
Gervasoni
Półtorak
Reine
Pynnä
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 13. septembril 2023 Luxembourgis.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.
(
1
)	Esitatud on üksnes käesoleva kohtuotsuse need punktid, mille avaldamist peab Üldkohus otstarbekaks.