62023CJ0536_RES
Kohtuasi C‑536/23
Bundesrepublik Deutschland
versus
Mutua Madrileña Automovilista
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Landgericht München I)
Euroopa Kohtu (neljas koda) 30. aprilli 2025. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Määrus (EL) nr 1215/2012 – Kohtualluvus kindlustusasjade puhul – Artikli 11 lõike 1 alapunkt b – Artikli 13 lõige 2 – Hagi, mille kahjustatud isik algatab otse kindlustusandja vastu – Mõiste „kahjustatud isik“ – Liiklusõnnetuses kannatada saanud ametnik – Töötasu maksmine töövõimetuse ajal – Liikmesriik, kes tegutseb tööandjana, kellele on üle läinud selle ametniku õigused hüvitisele – Hageja alalise elukoha järgne kohtualluvus – Nimetatud ametniku tööandjaks oleva haldusorgani asukoht
Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Kohtualluvus ning kohtuotsuste täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades – Määrus nr 1215/2012 – Kohtualluvus kindlustusasjade puhul – Kindlustusandja vastu esitatud hagi – Kahjustatud isiku esitatud otsehagi – Mõiste „kahjustatud isik“ – Liikmesriik, kes tegutseb tööandjana, kellele on üle läinud liiklusõnnetuses kannatada saanud ametniku õigused ja kes säilitas ametniku töövõimetuse ajal tema töötasu – Hõlmamine – Hageja alalise elukoha järgne kohtualluvus – Liikmesriik, kes võib esitada hagi äriühingu vastu, kelle juures on kindlustatud liiklusõnnetuses osalenud sõiduk, selle paiga kohtusse, kus on nimetatud ametniku tööandjaks oleva haldusüksuse asukoht
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1215/2012, põhjendused 15, 16 ja 18, artikli 1 lõige 1, artikli 11 lõike 1 punktid a ja b, artikli 13 lõige 2 ning artikli 63 lõige 1)
(vt punktid 27–49 ning resolutsioon)
Kokkuvõte
Landgericht München I (München I apellatsioonikohus, Saksamaa) esitatud eelotsusetaotlust menetlenud Euroopa Kohus tegi otsuse määruses nr 1215/2012 (
1
) ette nähtud valikulise kohtualluvuse eeskirjade kohta kindlustusasjade puhul, olukorras, kus hagi on esitanud liiklusõnnetuses kannatanu tööandja, kellele on üle läinud kannatanu õigused, äriühingu vastu, kelle juures on kindlustatud liiklusõnnetuses osalenud sõiduk.
Märtsis 2020 sai föderaalametnik, kes töötas Münchenis (Saksamaa) ja kelle elukoht on selles linnas, vigastada Hispaanias toimunud liiklusõnnetuses, milles osalenud sõiduk oli kindlustatud Mutua Madrileña Automovilista juures. Ajal, mil ametnik oli töövõimetu, jätkas tema tööandjaks olev Saksamaa Liitvabariik talle töötasu maksmist.
Saksamaa Liitvabariik, tegutsedes tööandjana, esitas Amtsgericht Münchenile (Müncheni esimese astme kohus, Saksamaa) tsiviilhagi, nõudes, et Mutua Madrileña Automovilistalt mõistetaks tema kasuks välja hüvitis kahju eest, mis tekkis asjaomasele ametnikule töötasu maksmisest. Kuivõrd selle äriühingu asukoht on Hispaanias, esitas viimane vastuväite, et asi ei allu rahvusvahelise kohtualluvuse reeglite kohaselt sellele kohtule, ning vaidles vastu hagi põhjendatusele.
Veebruaris 2022 otsustas Müncheni esimese astme kohus, et tal puudub rahvusvaheline kohtualluvus, leides, et Saksamaa Liitvabariigi suhtes ei saa kohaldada määruse nr 1215/2012 artikli 11 lõike 1 punktis b ja artikli 13 lõikes 2 ette nähtud valikulise kohtualluvuse eeskirju kindlustusasjade puhul. Saksamaa Liitvabariik esitas selle kohtuotsuse peale apellatsioonkaebuse München I apellatsioonikohtule.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul ei ole poolte vahel vaidlust selles, et Saksamaa Liitvabariik kavatseb esitada otsehagi Mutua Madrileña Automovilista vastu ning et see liikmesriik on pöördunud kohtusse õiguste seadusjärgse ülemineku alusel. Apellatsioonkaebuse põhjendatuse hindamiseks soovis eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult teada, kas liikmesriik, kes tööandjana esitab otsehagi kindlustusandja vastu õnnetuses vigastada saanud ametniku õiguste seadusjärgse ülemineku alusel, võib tugineda „kahjustatud isiku“ jaoks kindlustusasjade puhul ette nähtud valikulise kohtualluvuse eeskirjadele, mis on ette nähtud määruses nr 1215/2012.
Euroopa Kohtu hinnang
Esimesena märkis Euroopa Kohus, et erandina määruse nr 1215/2012 artikli 4 lõikes 1 ette nähtud üldisest kohtualluvuse eeskirjast, mille kohaselt tuleb hagi esitada kostja alalise elukoha järgsesse kohtusse, võib isiku vastu, kelle alaline elukoht on liikmesriigis, esitada hagi teise liikmesriigi kohtusse selle määruse II peatüki 2.–7. jaos sätestatud korras. Täpsemalt soovitakse nimetatud määruse II peatüki 3. jao sätetega korrigeerida kindlustusasjas esitatud hagi poolte teatavat ebavõrdsust, tagades, et nõrgem pool saaks esitada hagi tugevama poole vastu selle liikmesriigi kohtusse, kuhu tal on lihtne pöörduda. Täpsemalt kohaldatakse nimetatud määruse artikli 13 lõike 2 alusel artiklit 11 – mille lõikes 1 reguleeritakse kohtualluvuse eeskirju kindlustusasjade puhul, kui kindlustusandja alaline asukoht on liikmesriigis (
2
) – hagide suhtes, mille kahjustatud isik algatab otse kindlustusandja vastu juhul, kui sellised otsehagid on lubatud.
Teisena tuleneb kohtupraktikast, et kohtualluvuse eeskirju, mis kalduvad kõrvale kostja elukoha järgse kohtualluvuse põhimõttest, tuleb tõlgendada kitsalt. Euroopa Kohus on aga juba täpsustanud, et määruses nr 1215/2012 ette nähtud valikulise kohtualluvuse eeskirjad on kohaldatavad isikutele, kellele on tekitatud kahju, piiramata nende isikute ringi nendega, kellele on see tekitatud otseselt. Nimelt võivad teatavad isikute kategooriad, kellele on läinud üle otseselt kahju kannatanud isiku õigused, tugineda samuti kohtualluvuse eeskirjadele, mis on ette nähtud selle määruse artikli 13 lõikes 2 koostoimes artikli 11 lõike 1 punktiga b, et esitada hagi kindlustusandja vastu muu liikmesriigi kohtusse kui tema asukohaliikmesriik juhul, kui õigused omandanud isikuid võib pidada „kahjustatud isikuteks“ nimetatud määruse artikli 13 lõike 2 tähenduses.
Euroopa Kohus rõhutas siiski, et selleks et isikut, kes esitas hagi asjaomase kindlustusandja vastu, saaks lugeda mõiste „kahjustatud isik“ alla kuuluvaks selle sätte tähenduses, ei ole vaja juhtumipõhiselt hinnata, kas teda võib pidada „nõrgemaks pooleks“. Seega, mis puutub kindlustuse valdkonna ettevõtjate vahelistesse suhetesse, kellest mitte ühegi puhul ei saa eeldada, et ta on teisega võrreldes nõrgemal positsioonil, siis välistas Euroopa Kohus määruse nr 1215/2012 artikli 13 lõike 2 koostoimes selle määruse artikli 11 lõike 1 punktiga b (või määruse nr 44/2001 (
3
) samaväärsete sätete) kohaldamise juhul, kui otseselt kahju kannatanud isiku õiguste omandaja on niisugune majandus- või kutsetegevusega tegelev isik. Samuti välistati nende sätete kohaldamine sotsiaalkindlustusasutuse puhul, kelle eesmärk on nõuda tagasi oma liiklusõnnetuses kannatanud kindlustatule osutatud teenuste kulud.
Seevastu tuleneb Euroopa Kohtu praktikast nende määruse nr 44/2001 samaväärsete sätete kohta, et tööandjat – kellele on tema töötajale töövõimetuse ajal töötasu maksmise tõttu üle läinud viimase õigused ja kes ainuüksi selles staatuses esitab hagi tekitatud kahju hüvitamise nõudes – saab kahjustatud isikuna ja olenemata tema suurusest või õiguslikust vormist pidada nõrgemaks pooleks, kui on kindlustusandja, kelle vastu ta on hagi esitanud.
Küsimuse kohta, kas sellest kohtupraktikast tuleneb, et liikmesriik, kes tegutseb tööandjana, kellele on üle läinud sellise otseselt kahju kannatanud ametniku õigused hüvitisele, kes sai vigastada õnnetuses, milles osales kindlustatud sõiduk, tuleb ise tunnistada „kahjustatud isikuks“ määruse nr 1215/2012 artikli 13 lõike 2 tähenduses, kuna ta säilitas ametniku töövõimetuse ajal tema töötasu, mistõttu oleks niisugusel tööandjast riigil selle määruse artikli 11 lõike 1 punkti b alusel õigus esitada asjaomase kindlustusandja vastu hagi selle paiga kohtusse, kus on hageja alaline elukoht, kui niisugune otsehagi on lubatud, on Euroopa Kohus märkinud, et käsitletav kohtuasi on analoogne kohtuasjaga, milles tehti kohtuotsus MMA IARD (
4
). Seega on kaalutlused, millele Euroopa Kohus selles kohtuotsuses tugines, ülekantavad käesolevale kohtuasjale. Nimelt tehti see kohtuotsus kontekstis ja faktilistel asjaoludel, mis on võrreldavad põhikohtuasja aluseks olnud konteksti ja asjaoludega. See analoogia kehtib seda enam, et Saksamaa Liitvabariik ei tegutse kahju hüvitamise eesmärgil mitte rahvusvahelise avaliku õiguse subjektina, vaid on üksnes tööandja, kellele on üle läinud mõne tema töötaja õigused.
Järelikult tuleb määruse nr 1215/2012 (
5
) kohaselt tööandjat, kes säilitas töötajale pärast liiklusõnnetust töövõimetuse ajal töötasu ja kellele on üle läinud selle töötaja õigused õnnetuses osalenud sõiduki kindlustusandja vastu, pidada „kahjustatud isikuks“ ja seda ka juhul, kui hageja on liikmesriik, kes tegutseb tööandjana. Sellega seoses ei ole tähtsust asjaolul, et see liikmesriik täidab lisaks ka sotsiaalkindlustusasutuse ülesandeid, kuna asjaomane liikmesriik esitab kahju hüvitamise hagi üksnes tööandjana, kellele on üle läinud tema töötaja õigused hüvitisele, mitte aga sotsiaalkindlustusasutusena.
Kolmandana ei nõustunud Euroopa Kohus eelotsusetaotluse esitanud kohtu väitega, et vastavalt määrusele nr 1215/2012 – juhul, kui hageja, kes on esitanud hagi kindlustusandja vastu, on liikmesriik, kes tegutseb tööandjana, kellele on üle läinud tema otseselt kahju kannatanud töötaja õigused – on territoriaalselt pädev selle töötaja alalise elukoha kohus. Nimelt juhul, kui selle määruse artikli 11 lõike 1 punkt b – milles on määratud „hageja alalise elukoha kohus“ – on kohaldatav, määrab see kindlaks nii selliselt määratud kohtu rahvusvahelise kohtualluvuse kui ka territoriaalse pädevuse. Lisaks, kuna tööandja, kes seetõttu, et töötajale töötasu maksmise tõttu omandas viimase õigused, kandis ise kahju ja on seega ise „kahju kannatanud isik“, võib ta kasutada selles sättes ette nähtud võimalust esitada hagi kindlustusandja vastu oma asukoha kohtusse. Kuna õigused omandanud tööandja on ainus, kes saab tugineda õiguste üleminekust tulenevatele hüvitise saamise õigustele, ei ole vaja kohustada teda pöörduma oma töötaja elukoha järgsesse kohtusse, et vältida pädevate kohtute paljususe ohtu. Need kaalutlused kehtivad ka juhul, kui tööandja, kellele õigused on üle läinud, on liikmesriik – nagu käesolevas asjas. Mis puudutab selle paiga tuvastamist, kus on tööandjaks oleva liikmesriigi alaline asukoht, siis tuleb selleks pidada paika, kus on selle haldusüksuse asukoht, kelle juures asjaomane ametnik töötab ja kes on tegelikult kandnud kahju seoses ametniku töölt puudumisega.
Eeltoodud kaalutlusi arvesse võttes otsustas Euroopa Kohus, et määruse nr 1215/2012 artikli 13 lõiget 2 koostoimes selle määruse artikli 11 lõike 1 punktiga b tuleb tõlgendada nii, et liikmesriik – kes tegutseb tööandjana, kellele on üle läinud liiklusõnnetuses vigastada saanud sellise ametniku õigused, kellele tööandja säilitas töötasu töövõimetuse ajal – võib „kahjustatud isikuna“ artikli 13 lõike 2 tähenduses esitada hagi äriühingu vastu, kelle juures on kindlustatud liiklusõnnetuses osalenud sõiduk, mitte selle paiga kohtusse, kus on ametniku alaline elukoht, vaid selle paiga kohtusse, kus on nimetatud ametniku tööandjaks oleva haldusüksuse asukoht, kui otsehagi on lubatud.
(
1
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määrus (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (ELT 2012, L 351, lk 1; nimetatakse ka „Brüsseli Ia määruseks“).
(
2
)	Vastavalt määruse nr 1215/2012 artikli 11 lõikele 1: „Kindlustusandja vastu, kelle alaline elukoht on liikmesriigis, võib esitada hagi kas: a) selle liikmesriigi kohtutesse, kus on tema alaline elukoht; b) kui tegemist on kindlustusvõtja, kindlustatu või soodustatud isiku esitatud hagiga, muus liikmesriigis hageja alalise elukoha kohtusse; […]“.
(
3
)	Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määrus (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT 2001, L 12, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42; nimetatakse ka „Brüssel I määruseks“). Täpsemalt on need „samaväärsed sätted“ määruse nr 44/2001 artikli 11 lõige 2 koostoimes selle määruse artikli 9 lõike 1 punktiga b.
(
4
)	20. juuli 2017. aasta kohtuotsus MMA IARD (C‑340/16, EU:C:2017:576).
(
5
)	Määruse nr 1215/2012 artikli 13 lõige 2 koostoimes määruse artikli 11 lõike 1 punktiga b.