62024CJ0263
EUROOPA KOHTU OTSUS (kümnes koda)
3. juuli 2025 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Raamotsus 2008/675/JSK – Artikli 3 lõiked 1 ja 2 – Teises liikmesriigis tehtud varasemate süüdimõistvate kohtuotsuste arvessevõtmine uues kriminaalmenetluses – Varasemate riigisiseste süüdimõistvate kohtuotsustega samaväärsed õiguslikud tagajärjed – Raamotsus 2009/315/JSK – Karistusregistrite andmete vahetamine liikmesriikide vahel – Artikli 2 punkt a – Mõiste „süüdimõistev kohtuotsus“ – Haldusrikkumised – Süütegude liigitamine riigisiseses õiguses – Teod, mis ei ole liikmesriigi õiguse kohaselt kuriteod
Kohtuasjas C‑263/24 [Smiliev] (
i
),
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Rayonen sad Tutrakani (Tutrakani rajoonikohus, Bulgaaria) 15. aprilli 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 15. aprillil 2024, kriminaalmenetluses järgmise isiku suhtes:
YE,
menetluses osales:
Rayonna prokuratura Silistra, Teritorialno otdelenie Tutrakan,
EUROOPA KOHUS (kümnes koda),
koosseisus: koja president D. Gratsias (ettekandja), kohtunikud E. Regan ja J. Passer,
kohtujurist: J. Richard de la Tour,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Euroopa Komisjon, esindajad: H. Leupold, J. Vondung ja I. Zaloguin,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada nõukogu 24. juuli 2008. aasta raamotsuse 2008/675/JSK, mis käsitleb Euroopa Liidu liikmesriikides tehtud süüdimõistvate kohtuotsuste arvessevõtmist uutes kriminaalmenetlustes (ELT 2008, L 220, lk 32; parandus ELT 2019, L 31, lk 109), artikli 3 lõiget 1 koostoimes nõukogu 26. veebruari 2009. aasta raamotsuse 2009/315/JSK, mis käsitleb karistusregistrite andmete vahetamise liikmesriikidevahelist korraldust ja andmete sisu (ELT 2009, L 93, lk 23) (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. aprilli 2019. aasta direktiiviga (EL) 2019/884 (ELT 2019, L 151, lk 143)) (edaspidi „raamotsus 2009/315“), artikli 2 punktiga a.
2
Taotlus on esitatud Bulgaaria kodaniku YE suhtes pooleli olevas kriminaalmenetluses seoses mootorsõiduki juhtimisega ilma vastava juhiloata vähem kui aasta jooksul pärast seda, kui talle oli sama teo eest määratud halduskaristus.
Õiguslik raamistik
Rahvusvaheline õigus
3
Strasbourgis 20. aprillil 1959 alla kirjutatud kriminaalasjades vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni (STE nr 30) (edaspidi „vastastikuse abistamise Euroopa konventsioon“) artikli 13 lõikes 1 on sätestatud:
„Taotluse saanud pool edastab taotleva poole õigusasutuse nõutud karistusregistri väljavõtted ja nendega seotud, kriminaalasjas vajaliku teabe samas ulatuses, nagu need tehakse kättesaadavaks tema oma õigusasutustele samalaadses asjas.“
Liidu õigus
Konventsioon liikmesriikidevahelise vastastikuse õigusabi kohta
4
Konventsiooni, mille nõukogu on koostanud Euroopa Liidu lepingu artikli 34 alusel Euroopa Liidu liikmesriikide vahelise vastastikuse õigusabi kohta kriminaalasjades (EÜT 2000, C 197, lk 3; ELT eriväljaanne 19/08, lk 205; edaspidi „konventsioon liikmesriikidevahelise vastastikuse õigusabi kohta“), artikkel 1 „Seos teiste vastastikust õigusabi käsitlevate konventsioonidega“ on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Käesoleva konventsiooni eesmärk on täiendada järgmiste õigusaktide sätteid ja hõlbustada nende Euroopa Liidu liikmesriikide vahelist kohaldamist:
a) [vastastikuse abistamise Euroopa konventsioon];
[…]“.
5
Konventsiooni artikli 6 „Vastastikuse õigusabi taotluste edastamine“ lõikes 1 on sätestatud:
„Vastastikuse õigusabi taotlused […] esitatakse kirjalikult või muul viisil, mis võimaldab seda kirjalikult registreerida, et vastuvõtval liikmesriigil oleks võimalik selle ehtsust kindlaks teha. Selliseid taotlusi edastatakse otse õigusasutuste kaudu, kes on territoriaalselt pädevad neid esitama ja täitma, ning neile vastatakse samal viisil, kui käesolevas artiklis ei ole sätestatud teisiti.
[…]“.
Raamotsus 2008/675
6
Raamotsuse 2008/675 põhjendustes 2, 3, 5–8 ja 13 on märgitud:
„(2)
Nõukogu võttis 29. novembril 2000 kooskõlas Euroopa Ülemkogu Tampere kohtumise järeldustega vastu meetmeteprogrammi kriminaalasjades tehtud otsuste vastastikuse tunnustamise põhimõtte rakendamiseks, […] mis sätestab „ühe või mitme õigusakti vastuvõtmise, millega nähakse ette põhimõte, et ühe liikmesriigi kohtul peab olema võimalik võtta arvesse teiste liikmesriikide kohtutes kriminaalasjades tehtud lõplikke otsuseid, et hinnata õiguserikkuja varasemat karistatust, teha kindlaks, kas ta on toime pannud korduvaid kuritegusid ja määrata kohaldatavad karistusliigid ja nende täitmisele pööramise kord“.
(3)
Käesoleva raamotsuse eesmärk peaks olema kehtestada liikmesriikidele minimaalkohustus võtta arvesse teistes liikmesriikides tehtud süüdimõistvaid kohtuotsuseid. Seega ei peaks käesolev raamotsus takistama liikmesriike võtmast arvesse, oma õiguse kohaselt ja juhul, kui neil on selle kohta teavet, näiteks haldusorgani tehtud lõplikke otsuseid, mida saab kriminaalkohtusse edasi kaevata ja millega isik mõistetakse süüdi kuriteos või teos, mis on siseriikliku õiguse kohaselt õiguserikkumisena karistatav.
[…]
(5)
Tuleks kinnitada põhimõtet, mille kohaselt peaks muudes liikmesriikides tehtud süüdimõistvatel kohtuotsustel olema samaväärne toime kui liikmesriigi kohtutes siseriikliku õiguse alusel tehtud süüdimõistvatel kohtuotsustel olenemata sellest, kas see toime puudutab faktilisi asjaolusid või menetlus- või materiaalõigust. Käesoleva raamotsuse eesmärk ei ole siiski ühtlustada erinevate siseriiklike õigusaktidega varasematele süüdimõistvatele kohtuotsustele antud tagajärgi ja kohustus võtta teistes liikmesriikides tehtud varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid arvesse kehtib ainult sellises ulatuses, nagu siseriikliku õiguse kohaselt võetakse arvesse liikmesriigis tehtud varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid.
(6)
Erinevalt muudest vahenditest ei ole käesoleva raamotsuse eesmärk viia liikmesriigis täide teises liikmesriigis tehtud otsuseid, vaid pigem võimaldada ühes liikmesriigis tehtud varasema süüdimõistva kohtuotsuse olemasoluga kaasnevate tagajärgede arvestamist teises liikmesriigis toimuvate uute kriminaalmenetluste puhul sellises ulatuses, nagu varasemate siseriiklike süüdimõistvate kohtuotsuste tagajärgi võetakse arvesse kõnealuse teise liikmesriigi õiguse kohaselt.
Seetõttu ei sisalda käesolev raamotsus kohustust võtta selliseid varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid arvesse näiteks siis, kui kohaldatavate õigusaktide kohaselt saadud teave ei ole piisav, kui süüdimõistva kohtuotsuse tegemine siseriiklikult ei oleks olnud võimalik sellise teo suhtes, mille suhtes varasem süüdimõistev kohtuotsus oli tehtud, või kui varem määratud karistust siseriiklikus õigussüsteemis ei tunta.
(7)
Teises liikmesriigis tehtud süüdimõistva kohtuotsuse toime peaks olema samaväärne siseriikliku otsuse toimega kriminaalmenetluse kohtueelses etapis, kohtumenetluse käigus ja karistuse täideviimisel.
(8)
Kui kriminaalmenetluse käigus on ühes liikmesriigis kättesaadav teave teises liikmesriigis tehtud varasemate süüdimõistvate kohtuotsuste kohta, tuleks võimaluste piires vältida asjaomase isiku ebasoodsamat kohtlemist võrreldes olukorraga, kui varasemaks süüdimõistvaks kohtuotsuseks oleks olnud siseriiklik otsus.
[…]
(13)
Käesolevas raamotsuses austatakse liikmesriikide erinevaid lahendusi ja menetlusi, mis on vajalikud teises liikmesriigis tehtud varasema süüdimõistva kohtuotsuse arvessevõtmiseks. Varasema süüdimõistva kohtuotsuse läbivaatamise võimaluse välistamine ei peaks takistama liikmesriiki tegemast vajaduse korral otsust anda sellisele varasemale süüdimõistvale kohtuotsusele samaväärne õiguslik toime […]“.
7
Raamotsuse artikli 1 „Sisu“ lõikes 1 on sätestatud:
„Käesoleva raamotsuse eesmärk on kindlaks määrata tingimused, mille kohaselt võetakse liikmesriigis isiku vastu alustatud kriminaalmenetluses arvesse sama isiku suhtes teises liikmesriigis muudel asjaoludel tehtud varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid.“
8
Raamotsuse artikkel 2 „Mõisted“ näeb ette:
„Käesolevas raamotsuses kasutatakse järgmist mõistet „süüdimõistev kohtuotsus“ – igasugune kriminaalkohtu tehtud lõplik otsus, millega mõistetakse isik süüdi kuriteos.“
9
Raamotsuse artikli 3 „Teises liikmesriigis tehtud süüdimõistva kohtuotsuse arvessevõtmine uues kriminaalmenetluses“ lõigetes 1–3 on sätestatud:
„1.   Kõik liikmesriigid tagavad, et isiku vastu alustatud kriminaalmenetluses võetakse sama isiku kohta teistes liikmesriikides muudel asjaoludel tehtud varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid, mille kohta on saadud teavet vastavalt vastastikust õigusabi või karistusregistrite andmete vahetamist käsitlevatele kohaldatavatele õigusaktidele, arvesse sellises ulatuses, nagu siseriikliku õiguse kohaselt võetakse arvesse siseriiklikult tehtud varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid, ning neile antakse samaväärne õiguslik toime nagu siseriiklikult tehtud varasematele süüdimõistvatele kohtuotsustele.
2.   Lõiget 1 kohaldatakse kriminaalmenetluse kohtueelses etapis, kohtumenetluse käigus ning süüdimõistva kohtuotsuse täideviimisel eelkõige seoses kohaldatava menetluskorraga, sealhulgas seoses eelvangistuse, kuriteo määratlemise, karistuse liigi ja raskusastme määramise või kohtuotsuste täitmise korraga.
3.   Lõikes 1 ette nähtud teistes liikmesriikides tehtud varasemate süüdimõistvate kohtuotsuste arvessevõtmisel ei ole sekkuvat, tühistavat ega läbivaatavat toimet varasemate süüdimõistvate kohtuotsuste ega selliste otsuste suhtes, mis on seotud kohtuotsuste täideviimisega uut menetlust läbi viivas liikmesriigis.“
Raamotsus 2009/315
10
Raamotsuse 2009/315 põhjendused 6 ja 10 on sõnastatud järgmiselt:
„(6)
[Käesoleva raamotsuse] peamiseks eesmärgiks on parandada teabevahetust […] süüdimõistvate kohtuotsuste […] kohta.
[…]
(10)
Käesolev raamotsus ei tohiks piirata õigusasutustele antud võimalust teha otse päringuid karistusregistri andmete saamiseks ja neid andmeid otse edastada vastavalt [vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni] artiklile 13 koostoimes artikli 15 lõikega 3 ja [konventsiooni liikmesriikidevahelise vastastikuse õigusabi kohta] artikli 6 lõikele 1.“
11
Raamotsuse artikkel 1 „Reguleerimisese“ näeb ette:
„Käesoleva raamotsusega:
a)
määratakse kindlaks tingimused, mille alusel süüdimõistva kohtuotsuse teinud liikmesriik jagab teistele liikmesriikidele teavet süüdimõistvate kohtuotsuste kohta;
b)
määratakse kindlaks süüdimõistva kohtuotsuse teinud liikmesriigi ja süüdimõistetud isiku kodakondsusjärgse liikmesriigi („kodakondsusjärgne liikmesriik“) kohustused ning täpsustatakse karistusregistris sisalduvate andmete kohta esitatud päringutele vastamise meetodid;
c)
luuakse süüdimõistvaid kohtuotsuseid käsitleva teabe vahetamiseks detsentraliseeritud infotehnoloogiasüsteem – Euroopa karistusregistrite infosüsteem (ECRIS) –, mis rajaneb kõikide liikmesriikide karistusregistrite andmebaasidel.“
12
Raamotsuse artikkel 2 „Mõisted“ näeb ette:
„Käesolevas raamotsuses kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)
„süüdimõistev kohtuotsus“ – kriminaalkohtu mis tahes lõplik otsus füüsilise isiku kuriteos süüdimõistmise kohta, kui nimetatud otsus on kantud kohtuotsuse teinud liikmesriigi karistusregistrisse;
[…]
c)
„karistusregister“ – riigi register või registrid, mis vastavalt riigisisesele õigusele sisaldavad süüdimõistvaid kohtuotsuseid;
[…]“.
13
Raamotsuse artikli 4 „Kohtuotsuse teinud liikmesriigi kohustused“ lõikes 2 on sätestatud:
„Kohtuotsuse teinud liikmesriigi keskasutus teatab võimalikult kiiresti teiste liikmesriikide keskasutustele süüdimõistvad kohtuotsused, mis on tehtud tema territooriumil nimetatud teiste liikmesriikide kodanike suhtes ja mis on kantud karistusregistrisse.
[…]“.
14
Raamotsuse 2009/315 artikli 7 „Vastus päringule süüdimõistva kohtuotsuse kohta“ lõige 4 sätestab:
„Kui päring karistusregistriandmete saamiseks liikmesriigi kodaniku suhtes tehtud süüdimõistvate kohtuotsuste kohta esitatakse artikli 6 kohaselt muu liikmesriigi kui kodakondsusjärgse liikmesriigi keskasutusele, edastab päringu saanud liikmesriik need andmed sellises ulatuses, nagu on sätestatud [vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni] artiklis 13.“
Bulgaaria õigus
NK
15
Raamotsus 2008/675 võeti üle karistusseadustiku (Nakazatelen kodeks, edaspidi „NK“) artikli 8 lõikega 2. Selles on sätestatud:
„Teises Euroopa Liidu liikmesriigis tehtud jõustunud süüdimõistvat kohtuotsust teo eest, mis on [NK] kohaselt kuritegu, võetakse arvesse igas kriminaalmenetluses, mida sama isiku suhtes viiakse läbi Bulgaaria Vabariigis.“
16
NK artikli 66 lõige 1 on sõnastatud järgmiselt:
„Kui isikule mõistetakse kuni kolmeaastane vangistus, võib kohus määratud karistuse täitmisele pööramise kolmeks kuni viieks aastaks tingimisi peatada, kui isikule ei ole vangistust mõistetud tavalises kriminaalasjas ja kohus leiab, et karistuse eesmärgi saavutamiseks ja eelkõige süüdimõistetu mõjutamiseks ei ole karistuse ärakandmine vajalik.“
17
NK artikli 78a lõige 1 näeb ette:
„Kohus vabastab täiskasvanu kriminaalvastutusest ja teda karistatakse rahatrahviga summas [1000] kuni [5000] [Bulgaaria leevi (BGN) (ligikaudu 500–2500 eurot)], kui samal ajal on täidetud järgmised tingimused:
a)
[…] [S]üüteo toimepanemise eest tahtluse korral karistatakse kuni kolmeaastase vabadusekaotusliku karistuse või muu kergema karistusega, ettevaatamatuse korral kuni viieaastase vabaduskaotusliku karistuse või muu kergema karistusega;
b)
teo toimepanija ei ole süüdi mõistetud üldise kriminaalasja esemeks olevas süüteos ega vabastatud kriminaalvastutusest käesoleva peatüki kohaselt;
c)
süüteoga põhjustatud varaline kahju on hüvitatud.“
18
NK artikkel 343c on sõnastatud järgmiselt:
„(1)   Isikut, kes juhib mootorsõidukit ajal, mil temalt on mootorsõiduki juhtimisõigus samasuguse teo eest haldusmenetluses määratud karistusena ära võetud, karistatakse kuni kolmeaastase vangistuse või [200] kuni [1000] leevi [(ligikaudu 100–500 eurot)] suuruse rahatrahviga.
(2)   Isikut, kes ühe aasta jooksul pärast seda, kui ta on süüdi mõistetud haldusmenetluses, mis puudutab mootorsõiduki juhtimist ilma vastava juhtimisõiguseta, paneb toime sellise teo, karistatakse ühe- kuni kolmeaastase vangistuse või [500] kuni [1200] leevi [(ligikaudu 250–600 eurot)] suuruse rahatrahviga.“
19
NK artiklis 345 on sätestatud:
„(1)   Isikut, kes kasutab teisele mootorsõidukile väljastatud numbrimärki või numbrimärki, mida ei ole väljastanud pädev asutus, karistatakse kuni üheaastase vangistuse või [500] kuni [1000] leevi [(ligikaudu 250–500 eurot)] suuruse rahatrahviga.
(2)   Lõikes 1 sätestatud karistus määratakse ka isikule, kes juhib nõuetekohaselt registrisse kandmata mootorsõidukit.“
Nakazatelno-protsesualen kodeks
20
Kriminaalmenetluse seadustiku (Nakazatelno-protsesualen kodeks) (DV nr 86, 28.10.2005) artikli 247 lõike 1 kohaselt on menetluse alus esimese astme kohtus süüdistusakt või kannatanu kaebus.
Naredba no 8 za funktsiite i organizatsiata na deynostta na byurata za sadimost
21
26. veebruari 2008. aasta määruse nr 8 karistusregistribüroo ülesannete ja tegevuse korralduse kohta (Naredba no 8 za funktsiite i organizatsiata na deynostta na byurata za sadimost) artikli 40 lõikes 1 on sätestatud:
„Süüdimõistva kohtuotsuse ning NK artikli 78a alusel määratud halduskaristuse andmed kantakse karistusregistrisse […]“.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
22
YE‑le määrati 7. märtsi 2023. aasta protokolliga, mis jõustus 4. mail 2023, halduskaristus mootorsõiduki juhtimise eest vastava juhtimisõiguseta. Käesolevas kohtuasjas süüdistatakse teda selles, et ta pani 25. oktoobril 2023, s.o vähem kui aasta jooksul pärast seda, kui teda oli sellise teo eest halduskorras karistatud, uuesti toime samadele tunnustele vastava teo, mis on NK artikli 343c lõike 2 kohaselt kvalifitseeritav kuriteona.
23
YE süüdistust vaatab läbi Rayonen sad Tutrakan (Tutrakani rajoonikohus, Bulgaaria), kes esitas ka eelotsusetaotluse. Kohtuliku uurimise käigus tuvastati, et selle riigi kohtud on YE suhtes teinud järgmised süüdimõistvad kohtuotsused: 2. novembril 2023 võltsitud juhiloa kasutamise eest, mis on NK artiklis 316 koostoimes NK artikli 308 lõikega 1 nimetatud süütegu, 7. detsembril 2023 käesoleva kohtuotsuse punktis 22 nimetatud süüteoga identse süüteo eest ja 19. jaanuaril 2024 taas võltsitud juhiloa kasutamise eest. Kõik need karistused vastasid NK artikli 66 lõike 1 alusel mõistetud tingimisi vangistusele.
24
Lisaks tuvastas eelotsusetaotluse esitanud kohus ECRISest saadud teabe põhjal, et YE on ka teistes liikmesriikides liikluseeskirjade rikkumises süüdi mõistetud.
25
Kõigepealt mõistis politierechtbank Vilvoorde (Vilvoorde väärteoasjade kohus, Belgia) 15. novembri 2021. aasta kohtuotsusega, mis jõustus 3. jaanuaril 2022, YE süüdi Zaventemis (Belgia) 14. juunil 2020 toime pandud mitmes Belgia seaduse kohases süüteos.
26
Esiteks karistati YEd ühelt poolt sõiduki juhtimise eest ilma kohustusliku tsiviilvastutuskindlustuseta ja teiselt poolt selle eest, et ta juhtis avalikul teel registreerimata sõidukit või sõidukit, millele ei olnud kinnitatud registreerimise ajal välja antud registreerimismärki, 800 euro suuruse rahatrahviga või juhul, kui seda ei tasuta seaduses sätestatud tähtaja jooksul, siis mootorsõiduki juhtimise keeluga 30 päevaks ning mis tahes mootorsõiduki juhtimisõiguse äravõtmisega üheks kuuks.
27
Teiseks karistati teda selle eest, et ta sõiduki juhina kasutas avalikul teel mobiiltelefoni ajal, mil sõiduk ei olnud peatunud ega pargitud, 200 euro suuruse rahatrahviga või juhul, kui seda ei tasuta seaduses sätestatud tähtaja jooksul, siis mootorsõiduki juhtimise keeluga 30 päevaks ning mis tahes mootorsõiduki juhtimisõiguse äravõtmisega 15 päevaks.
28
Kolmandaks karistati teda avalikul teel liiklemise eest Belgias registreeritud sõidukiga, millel ei olnud kehtivat tehnoülevaatuse tunnistust, vastavat tehnoülevaatuse kleebist ja tehnilise kirjelduse aruannet või tehniliste andmete teabelehte või muud sõiduki kasutamisele vastavat visuaalse kontrolli dokumenti, 200 euro suuruse rahatrahviga või juhul, kui seda ei tasuta seaduses sätestatud tähtaja jooksul, siis kolmepäevase vangistusega.
29
Seejärel määras Amtsgericht Prüm (Prümi esimese astme kohus, Saksamaa) 16. augusti 2023. aasta kohtuotsusega, mis jõustus 16. septembril 2023, YE‑le trahvi summas 50 eurot selle eest, et ta juhtis sõidukit ilma juhtimisõiguseta või pärast juhtimisõiguse äravõtmist.
30
Võttes arvesse YE varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid, mõistis eelotsusetaotluse esitanud kohus 15. detsembri 2023. aasta kohtuotsusega YE süüdi sõiduki juhtimises ilma juhiloata ning mõistis talle vabadusekaotusliku karistuse ja rahalise karistuse.
31
Okrazhen sad Silistra (Silistra regionaalne kohus, Bulgaaria) tühistas 27. veebruaril 2024 selle kohtuotsuse ja saatis kohtuasja tagasi eelotsusetaotluse esitanud kohtu teisele kohtukoosseisule, andes viimasele korralduse analüüsida, kas Belgia kohtu määratud karistustel on õiguslikud tagajärjed.
32
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et põhikohtuasja lahendamiseks on vaja tõlgendada raamotsuse 2008/675 artikli 3 lõiget 1 koostoimes raamotsuse 2009/315 artikli 2 punktiga a. Nimelt mõjutaks nii Belgias kui ka Saksamaal tehtud süüdimõistvate kohtuotsuste õiguslike tagajärgede tunnustamine süüdistatavale määratavat karistust, kuna need süüdimõistvad kohtuotsused on põhikohtuasja asjaolude esinemise ajal jõustunud ja kujutavad endast seega „varasemat süüdimõistvat kohtuotsust“ raamotsuse 2008/675 artikli 3 lõike 1 tähenduses.
33
Ta märgib, et üldjuhul on võimalik süüdistatav kriminaalvastutusest vabastada ja määrata talle halduskaristus, kui teda ei ole NK artikli 78a lõike 1 punkti b kohaselt süüdi mõistetud „üldise“ kriminaalasja esemeks olevas süüteos. Samuti on võimalik NK artikli 66 lõike 1 alusel vabadusekaotusliku karistuse täitmisele pööramine peatada, kui teo toimepanijat ei ole varem süüdi mõistetud üldise kriminaalasja esemeks olevas süüteos.
34
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tekkinud küsimus, milliste kriteeriumide alusel on tal võimalik kindlaks teha, kas YE toime pandud süüteod, mille eest Belgia ja Saksamaa kohtud on karistuse määranud, tuleb kvalifitseerida kuritegudeks või haldusrikkumisteks, selleks et neid põhikohtuasjas arvesse võtta.
35
Esiteks leiab ta, et raamotsuse 2008/675 artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et arvesse tuleb võtta süüdimõistvaid kohtuotsuseid mis tahes tegude eest, mille eest võib määrata karistuse, mitte ainult kuritegude eest, kuna viimati nimetatud mõistel on Bulgaaria õiguses kitsam tähendus.
36
Ta põhjendab oma tõlgendust sellega, et raamotsuse 2008/675 artikli 2 bulgaariakeelne versioon viitab mõiste „süüdimõistev kohtuotsus“ määratlemisel kriminaalkohtu mis tahes lõplikule otsusele, millega tuvastatakse isiku süü „kuriteos“ (bulgaaria keeles prestaplenie). Ta märgib siiski, et raamotsuse 2009/315 artikli 2 punktis a on samas keeleversioonis määratletud mõiste „süüdimõistev kohtuotsus“ kui kriminaalkohtu mis tahes lõplik otsus füüsilise isiku „kuriteos“ süüdimõistmise kohta (bulgaaria keeles nakazuemo deyanie). Samamoodi on viimati nimetatud sätte saksakeelses ja hollandikeelses versioonis kasutatud vastavalt mõisteid Straftat ja strafbaar feit, mis on analoogsed.
37
Teiseks märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et Bulgaaria õiguses tehakse vahet „kuritegudel“ ja „haldusrikkumistel“, millest viimaseid üldjuhul karistusregistrisse ei kanta ja mida ei saa seega kvalifitseerida „karistatavateks tegudeks“ raamotsuse 2009/315 bulgaariakeelse versiooni artikli 2 punkti a tähenduses. Vastavalt 26. veebruari 2008. aasta määruse nr 8 artikli 40 lõikele 1 kajastab karistusregister peale kuritegude eest mõistetud karistuste ka NK artikli 78a alusel määratud halduskaristusi. Ta märgib lisaks, et kriminaalmenetluse seadustiku artiklis 247 eristatakse „üldisi“ kuritegusid, mille puhul menetlust alustatakse prokuröri esitatud süüdistuse alusel, ja „erasüüdistusasju“, mille puhul alustatakse menetlust kannatanu kaebuse alusel.
38
Ta märgib, et seevastu Saksa ja Belgia õiguses on kasutatud erinevat liigitust tegudest, mille eest karistus määratakse, kusjuures esimeses eristatakse kahte liiki tegusid – ühelt poolt kuriteod (Verbrechen) ja teiselt poolt deliktid (Vergehen) –, samas kui teine näeb ette kolme kategooriasse liigitamise, milleks on „kuriteod“, „deliktid“ ja „rikkumised“.
39
ECRISe kaudu saadud teave ei võimalda aga kindlaks teha kategooriat, kuhu Belgias ja Saksamaal tehtud varasemate süüdimõistvate kohtuotsuste esemeks olevad teod asjakohase riigisisese õiguse kohaselt kuuluvad, mis eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul takistab tal kindlaks teha, kas tal tuleb neid tegusid Bulgaaria õiguse kohaselt käsitada haldusrikkumise või kuriteona, ning viimasel juhul, kas need kujutavad endast üldist kuritegu või erasüüdistusasju.
40
Kolmandaks järeldab liikmesriigi kohus – eeldusel, et neid tegusid tuleb pidada samaväärse toimega tegudeks, mis on Bulgaaria õiguse kohaselt kantud karistusregistrisse ja ECRISesse –, et tal tuleb asuda seisukohale, et Belgia ja Saksamaa kohtute tehtud süüdimõistvad kohtuotsused saavad Bulgaaria õiguse kohaselt olla ainult süüdimõistvad kohtuotsused või otsused, mis vabastavad isiku kriminaalvastutusest NK artikli 78a tähenduses. Ta märgib selle kohta esmalt, et need süüdimõistvad kohtuotsused ei ole ECRISes loetletud kui kriminaalvastutusest vabastamise otsused. Teisalt puudutavad asjaomased kuriteokategooriad tegusid, milles puuduvad kannatanud. Ta järeldab sellest, et kõnealused teod on üldist laadi kuriteod, mis välistab põhikohtuasjas NK artiklite 66 ja 78a kohaldamise.
41
Juhul, kui ta ei peaks asuma seisukohale, et ECRISes sisalduvad süüdimõistvad kohtuotsused on samaväärsed Bulgaaria karistusregistris sisalduvate süüdimõistvate kohtuotsustega, märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et puuduvad kriteeriumid, mis võimaldaksid hinnata, milliste karistatavate tegude kategooriasse kuuluvad need teod, mille eest süüdistatav on Belgias ja Saksamaal süüdi mõistetud, ning et selles osas tehtud süüdimõistvate kohtuotsuste arvessevõtmine tuleb kindlaks määrata juhtumipõhiselt. Sellega seoses võib järeldada, et välisriigi kohtute mõistetud karistused on haldusrikkumiste eest mõistetud karistused ja seega ei tohiks neid arvesse võtta.
42
Ta on siiski arvamusel, et süüdimõistvate kohtuotsuste kandmine karistusregistrisse teatavat liiki süütegude puhul on põhjendatud ohuga avalikule korrale, mida asjaomase liikmesriigi seadusandja arvates need süüteod endast kujutavad – see hinnang eeldab ka teiste liikmesriikide nõusolekut. Raamotsuse 2008/675 artikli 3 lõikes 1 ette nähtud kohustuse eesmärk on aga võtta arvesse süüdimõistvaid kohtuotsuseid, mille see liikmesriik on otsustanud kanda karistusregistrisse, ja seega võtta neid arvesse samamoodi, nagu on ette nähtud tema riigisiseses õiguses oma karistusregistrisse kantud riigisiseste süüdimõistvate kohtuotsuste tagajärgede puhul.
43
Neljandaks märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et NK artikli 8 lõige 2 lubab teises liikmesriigis tehtud süüdimõistvat kohtuotsust arvesse võtta üksnes tegude puhul, mis kujutavad endast kuritegu Bulgaaria karistusseadustiku tähenduses. Lisaks ei ole liikmesriigi pädev kohus raamotsuse 2008/675 põhjenduse 6 kohaselt kohustatud arvesse võtma teises liikmesriigis tehtud varasemat süüdimõistvat kohtuotsust, kui varasema süüdimõistva kohtuotsuse aluseks olnud teo eest ei ole võimalik teha riigisisest süüdimõistvat kohtuotsust.
44
Seega võib eelotsusetaotluse esitanud kohtu arvates põhikohtuasjas arvesse võtta üksnes Saksa kohtu tehtud süüdimõistvat kohtuotsust, kuna see vastab süüdimõistvale kohtuotsusele NK artiklis 343c nimetatud kuriteo eest, ja Belgia kohtu tehtud süüdimõistvat kohtuotsust registreerimata sõiduki juhtimise eest, kuna see vastab süüdimõistvale kohtuotsusele NK artiklis 345 nimetatud kuriteo eest. Teised teod, mille kohta viimati nimetatud kohus on teinud süüdimõistva kohtuotsuse, ei ole Bulgaaria õiguse kohaselt karistatavad kuriteona, eelkõige niisuguse sõiduki juhtimine, millel puudub kehtiv tehnoülevaatus. Viimati nimetatud süüteo eest mõistetud karistus vastab aga vabadusekaotuslikule karistusele, mis tähendab, et kui selle mõju tunnustataks, ei oleks põhikohtuasjas kõne all oleva süüteo eest võimalik määrata NK artikli 66 alusel tingimisi karistust.
45
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab seetõttu, et NK artikli 8 lõike 2 ja raamotsuse 2008/675 artikli 3 lõike 1 vahel ei ole vastuolu. Selline tõlgendus võimaldaks ühelt poolt tagada, et süüdistatava olukorda ei halvendaks rangem karistus kui see, mille talle oleks sama teo eest määranud liikmesriigi kohus, ja teiselt poolt vältida olukorda, kus isik mõistetakse reaalselt süüdi teo eest, mille eest täidesaatvas riigis süüdi ei mõistetaks.
46
Neil asjaoludel otsustas Rayonen sad Tutrakan (Tutrakani rajoonikohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas [raamotsuse 2008/675] artikli 3 lõiget 1 koosmõjus [raamotsuse 2009/315] artikli 2 punktiga a tuleb tõlgendada nii, et teises liikmesriigis sama isiku suhtes tehtud varasemate süüdimõistvate kohtuotsuste arvessevõtmine tähendab seda, et sama isiku suhtes uut kriminaalasja läbi vaataval kohtul (menetlev kohus) tuleb asuda seisukohale, et teistes liikmesriikides tehtud kohtuotsused, mis on registreeritud ECRISes, puudutavad samu karistatavate tegude kategooriaid – millesse tegude liigitamise aluseks liikmesriigi õiguses on neist tegudest lähtuv ühiskonnaohtlikkus –, kuhu kuuluvad teod tuleb menetleva kohtu asukohariigis karistusregistrisse kanda? Kui on mitu kategooriat, kuhu kuuluvad karistatavad teod tuleb menetleva kohtu asukohaliikmesriigi õiguse kohaselt karistusregistrisse kanda ja millega kaasnevad süüdimõistmise korral erinevad tagajärjed, siis kas asjaomase isiku suhtes kriminaalasja läbi vaatav liikmesriigi kohus peab igal üksikul juhul hindama, millisesse liikmesriigi liigituse kohasesse kategooriasse kuuluvad teod, mille eest on tehtud teistes liikmesriikides süüdimõistvad kohtuotsused? Millistel juhtudel seda hinnata tuleb?
2.
Kas [raamotsuse 2008/675] artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et selle kohaselt on lubatav liikmesriigi õigusnorm, kus on sätestatud, et kohus peab jätma arvesse võtmata teises Euroopa Liidu liikmesriigis tehtud varasemad süüdimõistvad kohtuotsused selliste tegude eest, mis ei ole kuriteod menetleva kohtu asukohaliikmesriigi õiguse kohaselt?“
Menetlus Euroopa Kohtus
47
Euroopa Kohtu presidendi 24. juuni 2024. aasta otsusega menetleti käesolevat kohtuasja kodukorra artikli 53 lõike 3 alusel eelisjärjekorras.
48
Euroopa Kohtu president jättis 29. juuli 2024. aasta kohtumäärusega rahuldamata eelotsusetaotluse esitanud kohtu taotluse kohaldada käesoleva kohtuasja puhul kodukorra artikli 105 kohast kiirendatud menetlust.
Eelotsuse küsimuste analüüs
49
Eelotsuse küsimuste analüüsi tuleb alustada teisest küsimusest.
Teine küsimus
50
Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub oma teise küsimusega sisuliselt selgitada, kas raamotsuse 2008/675 artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt ei või pädev kohus kriminaalmenetluses otsuse tegemisel võtta arvesse teises liikmesriigis tehtud varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid isiku suhtes, kes on menetlusele allutatud isik seoses tegudega, mis esimesena nimetatud liikmesriigi õiguse kohaselt ei ole kuriteod.
51
Raamotsuse 2008/675 artikli 1 lõike 1 kohaselt on selle raamotsuse eesmärk kindlaks määrata tingimused, mille kohaselt võetakse liikmesriigis isiku vastu alustatud kriminaalmenetluses arvesse sama isiku suhtes teises liikmesriigis muudel asjaoludel tehtud varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid.
52
Selleks on kõnealuse raamotsuse artikli 3 lõikes 1 põhjendust 5 arvestades määratud liikmesriikidele kohustus tagada, et menetluses võetakse teistes liikmesriikides tehtud varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid, mille kohta on saadud teavet vastavalt vastastikust õigusabi või karistusregistrite andmete vahetamist käsitlevatele kohaldatavatele õigusaktidele, esiteks arvesse sellises ulatuses, nagu liikmesriigi õiguse kohaselt võetakse arvesse riigisiseselt tehtud varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid, ja teiseks antakse neile samaväärne õiguslik toime nagu liikmesriigi õiguse alusel tehtud otsustele, olenemata sellest, kas see toime puudutab faktilisi asjaolusid või menetlus- või materiaalõigust (21. septembri 2017. aasta kohtuotsus Beshkov, C‑171/16, EU:C:2017:710, punkt 26).
53
Nimelt, nagu nähtub kõnealuse raamotsuse põhjendusest 5, ei ole raamotsuse eesmärk ühtlustada erinevate riigisiseste õigusaktidega varasematele süüdimõistvatele kohtuotsustele antud tagajärgi ja kohustus võtta teistes liikmesriikides tehtud varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid arvesse kehtib ainult sellises ulatuses, nagu riigisisese õiguse kohaselt võetakse arvesse liikmesriigis tehtud varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid. Nagu on rõhutatud raamotsuse 2008/675 põhjenduses 3, on raamotsuse artikli 3 lõikes 1 sätestatud liikmesriikide minimaalkohustus võtta uutes kriminaalmenetlustes arvesse teistes liikmesriikides tehtud süüdimõistvaid kohtuotsuseid.
54
Lisaks, nagu on sõnaselgelt täpsustatud raamotsuse põhjenduses 6, ei ole selle eesmärk erinevalt muudest vahenditest viia liikmesriigis täide teises liikmesriigis tehtud otsuseid, vaid pigem võimaldada ühes liikmesriigis tehtud varasema süüdimõistva kohtuotsuse olemasoluga kaasnevate tagajärgede arvestamist teises liikmesriigis toimuvate uute kriminaalmenetluste puhul sellises ulatuses, nagu varasemate siseriiklike süüdimõistvate kohtuotsuste tagajärgi võetakse arvesse kõnealuse teise liikmesriigi õiguse kohaselt. Seetõttu ei sisalda nimetatud raamotsus kohustust võtta selliseid varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid arvesse näiteks siis, kui kohaldatavate õigusaktide kohaselt saadud teave ei ole piisav, kui süüdimõistva kohtuotsuse tegemine siseriiklikult ei oleks olnud võimalik sellise teo suhtes, mille suhtes varasem süüdimõistev kohtuotsus oli tehtud, või kui varem määratud karistust siseriiklikus õigussüsteemis ei tunta.
55
Raamotsuse 2008/675 artikli 3 lõike 1 sõnastusest koostoimes raamotsuse põhjendusi 3, 5 ja 6 arvestades tuleneb seega, et see säte ei kohusta liikmesriike võtma kriminaalmenetluses arvesse asjaomase isiku suhtes teises liikmesriigis tehtud varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid, kui need on tehtud tegude eest, mis ei ole riigisisese õiguse kohaselt kuriteod ja mille eest ei saa seega selle õiguse raames kriminaalkorras süüdi mõista.
56
Järelikult ei keela see säte liikmesriigil näha oma riigisiseses õiguses ette sätet, mis kohustaks pädevaid kohtuid mitte võtma arvesse teises liikmesriigis tehtud varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid isiku suhtes, kelle suhtes on alustatud kriminaalmenetlust, tegude eest, mis ei ole esimesena nimetatud liikmesriigi õiguse kohaselt kuriteod.
57
Käesoleval juhul ei ole sellega vastuolus, kui eelotsusetaotluse esitanud kohus võtab oma riigisisese õiguse kohaselt arvesse üksnes põhikohtuasja vastustaja varasemat süüdimõistvat kohtuotsust asjas, mis puudutas Saksamaal juhiloata sõiduki juhtimist ja süüdimõistvat kohtuotsust asjas, mis puudutas Belgias registreerimata sõiduki juhtimist, kuna selle kohtu andmetel puudutavad ainult need süüdimõistvad kohtuotsused tegusid, mis kujutavad endast riigisisese õiguse kohaselt kuritegusid, mis on sellistena karistatavad.
58
Eeltoodut arvestades tuleb teisele küsimusele vastata, et raamotsuse 2008/675 artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt ei või pädev kohus kriminaalmenetluses otsuse tegemisel võtta arvesse teises liikmesriigis tehtud varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid isiku suhtes, kelle suhtes on alustatud kriminaalmenetlust seoses tegudega, mis esimesena nimetatud liikmesriigi õiguse kohaselt ei ole kuriteod ja mille eest ei saa kriminaalkorras karistada.
Esimene küsimus
59
Kõigepealt väärib märkimist, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on ELTL artiklis 267 sätestatud liikmesriikide kohtute ja Euroopa Kohtu vahelises koostöömenetluses Euroopa Kohtu ülesanne anda liikmesriigi kohtule tarvilik vastus, mis võimaldaks viimasel tema menetluses oleva kohtuasja lahendada. Seda arvestades peab Euroopa Kohus talle esitatud küsimused vajaduse korral ümber sõnastama. Lisaks võib Euroopa Kohtul olla vaja arvesse võtta selliseid liidu õigusnorme, millele liikmesriigi kohus ei ole oma küsimuses viidanud (5. detsembri 2019. aasta kohtuotsus Centraal Justitieel Incassobureau (rahaliste sanktsioonide tunnustamine ja täitmine), C‑671/18, EU:C:2019:1054, punkt 26 ja seal viidatud kohtupraktika).
60
Käesolevas asjas tuleb ühelt poolt märkida, et oma esimese küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas tal tuleks kvalifitseerida teod, mille tulemusel tehti põhikohtuasjas kõne all oleva isiku suhtes teistes liikmesriikides varasemad süüdimõistvad kohtuotsused, arvestades tema riigisiseses õiguses ette nähtud karistatavate tegude liiki, mis eristab neid tegusid selle järgi, kas tegemist on haldussüüteo või kuriteoga, ning jagab kuriteod kahte kategooriasse, millest esimene puudutab „üldisi“ kuritegusid, mille puhul algab kriminaalmenetlus prokuröri süüdistusakti esitamisega, ning teine „erasüüdistusasju“, mille puhul algab menetlus kannatanu kaebuse alusel.
61
Teiselt poolt tuleb rõhutada, et raamotsuse 2008/675 artikli 3 lõige 2 täpsustab selle raamotsuse artikli 3 lõike 1 ulatust, millele esimeses küsimuses viidatakse, märkides, et viimati nimetatud lõiget kohaldatakse kriminaalmenetluse kohtueelses etapis, kohtumenetluse käigus ja süüdimõistva kohtuotsuse täideviimisel, eelkõige seoses kohaldatava menetluskorraga, sealhulgas seoses eelvangistuse, kuriteo määratlemise, karistuse liigi ja raskusastme määramise või kohtuotsuste täitmise korraga. Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus aga konkreetselt teada, kuidas kvalifitseerida süütegusid, mille eest on isik – kelle vastu on alustatud teda puudutav kriminaalmenetlus – teistes liikmesriikides varem süüdi mõistetud, arvestades sellise kvalifitseerimise mõju otsusele, mille ta võib tema suhtes teha.
62
Järelikult tuleb asuda seisukohale, et esimese küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas raamotsuse 2008/675 artikli 3 lõikeid 1 ja 2 koostoimes raamotsuse 2009/315 artikli 2 punktiga a tuleb tõlgendada nii, et pädeval liikmesriigi kohtul tuleb isiku puhul, kelle suhtes on algatatud kriminaalmenetlus, teises liikmesriigis tehtud varasemate süüdimõistvate kohtuotsuste arvessevõtmiseks hinnata, kas teod, mille eest need ECRISes registreeritud süüdimõistvad kohtuotsused tehti, tuleb riigisiseses õiguses ette nähtud liigitust arvestades kvalifitseerida süütegudeks või haldusrikkumisteks ning esimesel juhul on tegu üldiste kuritegudega või erasüüdistusasjadega, kui riigisiseses õiguses ette nähtud õiguslikud tagajärjed on erinevad sõltuvalt kategooriast, millesse varasema süüdimõistva kohtuotsuse aluseks olev tegu kuulub.
63
Nagu on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 52, kohustab raamotsuse 2008/675 artikli 3 lõige 1 liikmesriike tagama esiteks, et isiku suhtes alustatud kriminaalmenetluses võetakse teises liikmesriigis tehtud varasemaid „süüdimõistvaid kohtuotsuseid“ arvesse niivõrd, kuivõrd seda tehakse riigisisese õiguse alusel, ning teiseks, et neile antakse riigisisese õiguse kohaselt „samaväärne“ õiguslik toime, nagu on varasematel riigisisestel süüdimõistvatel kohtuotsustel. Lisaks nähtub raamotsuse artikli 3 lõike 2 sõnastusest, mida on korratud selle kohtuotsuse punktis 61, et see kohustus kehtib muu hulgas seoses kuriteo kvalifitseerimisega ning karistuse liigi ja raskusastmega.
64
Selles kontekstis on esimese küsimuse puhul vaja kindlaks teha, milline ulatus on esiteks mõistel „süüdimõistev kohtuotsus“ raamotsuse 2008/675 artikli 2 tähenduses ja teiseks mõistel „samaväärne“ raamotsuse artikli 3 lõike 1 tähenduses, et määratleda liikmesriigi kohtute kohustused, mis on ette nähtud viimati nimetatud sättes seoses „teistes liikmesriikides [...] tehtud varasema[te] süüdimõistva[te] kohtuotsus[te]“ arvessevõtmisega ja nende süüdimõistvate kohtuotsuste suhtes „samaväär[se] õiguslik[u] toime nagu siseriiklikult tehtud varasemate[l] süüdimõistvate[l] kohtuotsuste[l]“, tunnustamisega.
65
Esiteks on raamotsuse artiklis 2 sätestatud, et „süüdimõistev kohtuotsus“ on „igasugune kriminaalkohtu tehtud lõplik otsus, millega mõistetakse isik süüdi kuriteos“.
66
Kõigepealt tuleb rõhutada, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu esile toodud asjaolu, et raamotsuse 2009/315 artikli 2 punkti a bulgaariakeelses versioonis on mõiste „süüdimõistev kohtuotsus“ määratletud viitega mõistele „karistatav tegu“, ei tähenda tingimata – vastupidi eelotsusetaotluse esitanud kohtu väidetele –, et mõiste „süüdimõistev kohtuotsus“ määratlemisel tuleks lähtuda viimati nimetatud mõistest raamotsuse 2008/675 artikli 2 tähenduses, hoolimata viimati nimetatud sättes sisalduvast viitest mõistele „kuritegu“, kuna viimati nimetatud mõistel on bulgaaria keeles kitsam tähendus kui mõistel „karistatav tegu“.
67
Samas ei saa Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt olla liidu õiguse sätte teatavates keeleversioonides kasutatud sõnastus selle sätte tõlgendamise ainus alus ja sellele ei saa anda muude keeleversioonide ees eelist. Nimelt välistab liidu õigusakti ühetaolise kohaldamise ja järelikult ka ühetaolise tõlgendamise vajadus selle õigusakti käsitlemise eraldi ühes keeleversioonis, kuid nõuab, et vaidlusalust sätet tõlgendataks lähtuvalt selle õigusakti üldisest ülesehitusest ja eesmärkidest, mille osa see säte on, võttes eeskätt arvesse kõikides keeltes koostatud versioone (5. detsembri 2024. aasta kohtuotsus Network One Distribution, C‑506/23, EU:C:2024:1003, punkt 27 ja seal viidatud kohtupraktika).
68
Käesolevas asjas tuleb märkida, et nii raamotsuse 2008/675 artikli 2 kui ka raamotsuse 2009/315 artikli 2 punkti a enamikus keeleversioonides on nende sätete sõnastuses viidatud mõistele „kuritegu“. Nii on see eelkõige nende kahe sätte saksa- ja hollandikeelse versiooni puhul, milles kasutatakse vastavalt mõisteid Straftat ja strafbaar feit, mis vastavad sellele mõistele, mitte üldisemale mõistele „karistatav tegu“.
69
Tõlgendust, mille kohaselt on mõiste „süüdimõistev kohtuotsus“ raamotsuse 2008/675 artikli 2 tähenduses määratletud viitega ainult kuritegudele, kinnitab raamotsuse 2008/675 põhjendus 3. Nimelt nähtub sellest põhjendusest, et see mõiste ei hõlma haldusorgani tehtud lõplikke otsuseid, milles tuvastatakse isiku vastutus „kuriteo“ toimepanemises või „teos, mis on siseriikliku õiguse kohaselt õiguserikkumisena karistatav“. Nii toimides soovis liidu seadusandja teha vahet kuritegudel ja karistatavatel tegudel, mis vastavalt riigisisesele õigusele ei ole kriminaalõiguslikku laadi.
70
Seda tõlgendust kinnitavad ka raamotsuse 2008/675 ja raamotsuse 2009/315 eesmärgid, mis on lahutamatult seotud. Nimelt on oluline, et liikmesriikide pädevad ametivõimud teeks kuritegudes süüdimõistvate kohtuotsuste kohta teavet vahetades hoolikalt ja ühtselt koostööd, vältimaks olukorda, et riigisisesed kohtuorganid, kel tuleb läbi viia uus kriminaalmenetlus isiku suhtes, kes on teiste liikmesriikide kohtutes erinevatel asjaoludel juba süüdi mõistetud, teevad otsuse ilma, et neil oleks võimalik varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid arvesse võtta (vt selle kohta 5. juuli 2018. aasta kohtuotsus Lada, C‑390/16, EU:C:2018:532, punkt 47).
71
Eeltoodust tuleneb, et mõiste „süüdimõistev kohtuotsus“ raamotsuse 2008/675 artikli 2 tähenduses raamotsuse põhjendust 3 arvestades, mis on kooskõlas raamotsuse 2009/315 artikli 2 punktis a kasutatud mõistega, viitab kriminaalkohtu lõplikule otsusele, millega tuvastatakse isiku süü „kuriteo“, mitte üldisemalt „karistatava teo“ või „teo, mis on siseriikliku õiguse kohaselt õiguserikkumisena karistatav“, toimepanemises. Samuti, nagu on juba märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 69, ei hõlma see mõiste haldusorgani tehtud lõplikke otsuseid, olenemata selle teo laadist, mille puhul nad on tuvastanud asjaomase isiku vastutuse.
72
Sellest tuleneb, et raamotsuse 2008/675 artikli 3 lõikes 1 märgitud liikmesriikide kohustus puudutab üksnes neid teise liikmesriigi kriminaalkohtu tehtud lõplikke otsuseid, milles on tuvastatud asjaomase isiku süü kuriteos. Lisaks, nagu nähtub sõnaselgelt selle sätte sõnastusest, piirdub see kohustus süüdimõistvate kohtuotsustega, mille kohta on saadud teavet vastastikust õigusabi või karistusregistrite andmete vahetamist käsitlevate õigusaktide alusel.
73
Tuleb siiski täpsustada, et vastavalt raamotsuse artiklile 2, nagu seda on tõlgendatud käesoleva kohtuotsuse punktis 71, hõlmab see kohustus sellise kriminaalkohtu lõplikke otsuseid, nagu on ette nähtud NK artikli 78a lõike 1 punktis b, kes pärast seda, kui on tuvastanud süüdistatava süü kuriteo toimepanemises, vabastab ta kriminaalvastutusest ja määrab talle kriminaalkaristuse asemel halduskaristuse, tingimusel et lõplike otsuste kohta on saadud teavet.
74
Sellest järeldub, et selleks, et võtta arvesse teises liikmesriigis tehtud varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid nimetatud raamotsuse artikli 3 lõike 1 tähenduses, peab pädev kohus enne kindlaks tegema, kas kriminaalkohtu teises liikmesriigis tehtud varasemates lõplikes otsustes – millest teda on teavitatud – on tunnistatud asjaomase isiku süüd kuriteo toimepanemises.
75
Sellega seoses, nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus ise sisuliselt väidab, näitab asjaolu, et selline lõplik otsus on kantud süüdimõistva kohtuotsuse teinud liikmesriigis asjaomase isiku karistusregistrisse ja tehakse seega teiste liikmesriikide kohtutele ECRISe kaudu teatavaks, põhimõtteliselt seda, et see otsus vastab käesoleva kohtuotsuse eelmises punktis nimetatud kriteeriumile, kusjuures tuleb täpsustada, et mõiste „süüdimõistev kohtuotsus“ raamotsuse 2009/315 artikli 2 punkti a tähenduses hõlmab ka sellist kriteeriumi.
76
Osas, milles eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et teave põhikohtuasja süüdistatava varasemate süüdimõistvate kohtuotsuste kohta, mis pärinevad ECRISest, ei võimalda tal kindlaks teha, millisesse kategooriasse kuuluvad teod, mille kohta süüdimõistvad kohtuotsused on tehtud, tuleb rõhutada, et nagu on täpsustatud raamotsuse 2009/315 põhjenduses 10, ei tohiks see raamotsus piirata õigusasutuste võimalust taotleda ja edastada otse karistusregistri andmeid vastavalt vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni artiklile 13 koostoimes artikli 15 lõikega 3 ega piirata konventsiooni liikmesriikidevahelise vastastikuse õigusabi kohta artikli 6 lõiget 1, milles sätestatakse vastastikuse õigusabi taotluse esitamise ja edastamise kord kooskõlas vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni eespool nimetatud sätetega.
77
Järelikult juhul, kui liikmesriigi kohus leiab, et raamotsuse 2008/675 artikli 3 lõike 1 kohaldamisel ei ole ECRISes kättesaadav teave piisav, tuleb sellel kohtul vahetult kontrollida, kas varasemad süüdimõistvad kohtuotsused on tõepoolest käsitatavad süüdimõistvate kohtuotsustena raamotsuse artikli 2 tähenduses.
78
Teiseks, mis puudutab seda, milline ulatus on iga liikmesriigi kohustusel tagada, et teistes liikmesriikides tehtud varasematel süüdimõistvatel kohtuotsustel oleks „samaväärne“ toime nagu asjaomases liikmesriigis riigisisese õiguse kohaselt tehtud varasematel süüdimõistvatel kohtuotsustel selle raamotsuse artikli 3 lõike 1 tähenduses koostoimes artikli 3 lõikega 2, siis tuleb selle ulatuse kindlaksmääramisel lähtuda kriminaalasjades tehtud kohtuotsuste ja õigusasutuste otsuste vastastikuse tunnustamise põhimõttest, mis on sätestatud ELTL artikli 82 lõikes 1, mille rakendamine on raamotsuse 2008/675 eesmärk, nagu on märgitud raamotsuse põhjenduses 2.
79
Euroopa Kohtu praktikast tuleneb, et selle põhimõttega on eelkõige vastuolus, kui selle raamotsuse raames vaadatakse uuesti läbi teises liikmesriigis varem tehtud süüdimõistev kohtuotsus selle põhimõtte arvessevõtmiseks (vt selle kohta 5. juuli 2018. aasta kohtuotsus Lada, C‑390/16, EU:C:2018:532, punkt 38 ja seal viidatud kohtupraktika).
80
Seetõttu keelab raamotsuse artikli 3 lõige 3 sõnaselgelt sellise uuesti läbivaatamise, kuna teistes liikmesriikides varem tehtud süüdimõistvaid kohtuotsuseid tuleb seega arvesse võtta nii, nagu need on kuulutatud (vt selle kohta 5. juuli 2018. aasta kohtuotsus Lada, C‑390/16, EU:C:2018:532, punkt 39 ja seal viidatud kohtupraktika).
81
Samas, nagu on selgitatud raamotsuse 2008/675 põhjenduses 13, austatakse selles raamotsuses nende riigisiseste lahenduste ja menetluste mitmekesisust, mis on vajalikud teises liikmesriigis tehtud varasema süüdimõistva kohtuotsuse arvessevõtmiseks. Varasema süüdimõistva kohtuotsuse läbivaatamise võimaluse välistamine ei peaks takistama liikmesriiki tegemast vajaduse korral otsust anda sellisele süüdimõistvale kohtuotsusele samaväärne õiguslik toime.
82
Kui aga – nagu on täpsustatud raamotsuse põhjenduses 8 – kriminaalmenetluse käigus on ühes liikmesriigis kättesaadav teave teises liikmesriigis tehtud varasemate süüdimõistvate kohtuotsuste kohta, tuleks võimaluste piires vältida asjaomase isiku ebasoodsamat kohtlemist võrreldes olukorraga, kui varasemaks süüdimõistvaks kohtuotsuseks oleks olnud siseriiklik otsus.
83
Sellest tuleneb, et ühes liikmesriigis kriminaalmenetlust läbi viiv kohus peab veenduma, et süüteole, mille tulemusel on teises liikmesriigis varem tehtud süüdimõistev kohtuotsus, ja sellega mõistetud karistusele ei anta õiguslikku toimet, millel oleks süüdistatava olukorrale raskemad tagajärjed võrreldes olukorraga, kus selle oleks teinud esimesena nimetatud liikmesriigi kohus.
84
Seda silmas pidades on vaja – selleks, et anda teises liikmesriigis tehtud varasemale süüdimõistvale kohtuotsusele „samaväärne“ õiguslik toime, nagu on riigisisesel süüdimõistval kohtuotsusel –, et eelotsusetaotluse esitanud kohtul oleks võimalik eelkõige hinnata, millisesse kategooriasse kuulub kuritegu, mille eest on varasema süüdimõistva kohtuotsusega karistus määratud, ja seda, kes on kindlaks määranud selle karistuse laadi ja suuruse. Nimelt võib sellise samaväärsuse kindlakstegemine nõuda muu hulgas selle liikmesriigi karistusõiguses ette nähtud kuritegude liigi, kus varasem süüdimõistev kohtuotsus tehti, ja teise riigi õiguses kehtiva kuriteoliigi vahelise võrdlemise, eelkõige juhul, kui viimati nimetatud sätte kohaselt võivad kõnealuse süüteo eest tehtud süüdimõistvate kohtuotsuste õiguslikud tagajärjed olla erinevad sõltuvalt kategooriast, kuhu see kuritegu kuulub.
85
Seetõttu tuleb sellise otsuse vastuvõtmist, mis võimaldab anda teises liikmesriigis varem tehtud süüdimõistvale kohtuotsusele samaväärse õigusliku toime, analüüsida juhtumi kaupa, arvestades konkreetse olukorra asjaolusid, mis ei või siiski tuua kaasa toimepandud süüteo ja mõistetud karistuse ümberkvalifitseerimist (vt selle kohta 5. juuli 2018. aasta kohtuotsus Lada, C‑390/16, EU:C:2018:532, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika).
86
Täpsemalt tuleb käesoleva kohtuotsuse punktides 65–85 esitatud kaalutlustest järeldada, et kui pädeva kriminaalkohtu käsutuses olevast teabest nähtub, et süüdistatava suhtes on teises liikmesriigis tehtud süüdimõistev kohtuotsus raamotsuse 2008/675 artikli 2 tähenduses, st lõplik otsus tema süü kohta kuriteos, on see kohus kohustatud tunnustama nende otsuste toimet, mis on samaväärne nendega, mis on riigisisesel süüdimõistval kohtuotsusel samaväärsesse kategooriasse kuuluva kuriteo toimepanemise eest ja mille eest mõistetakse sarnane karistus. See tunnustamine ei tohi siiski viia asjaomase isiku ebasoodsama kohtlemiseni kõnealuses menetluses võrreldes sellega, kui need otsused oleks teinud esimese liikmesriigi kohus.
87
Selles kontekstis ei saa pädev kriminaalkohus ümber kvalifitseerida kuritegu, milles süüdistatav on teises liikmesriigis süüdi mõistetud, kuna see tooks kaasa antud teo käsitamise haldusrikkumisena. Peale selle, et niisugune ümberkvalifitseerimine tooks kaasa varasema süüdimõistva kohtuotsuse uuesti läbivaatamise, mis on raamotsuse artikli 3 lõikega 3 sõnaselgelt keelatud, tähendaks see kokkuvõttes raamotsuse artikli 3 lõikes 1 sätestatud kohustuse rikkumist, s.o mitte lubada sellel süüdimõistval kohtuotsusel tuua kaasa samaväärset toimet esimese liikmesriigi süüdimõistva kohtuotsusega.
88
Ent nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktist 73, nõuab raamotsus 2008/675, et juhul, kui riigisiseses õiguses on ette nähtud, et arvesse võetakse kriminaalkohtu varasemaid lõplikke otsuseid, milles on tuvastatud süüdistatava süü kuriteos, kuid millega talle on kriminaalkaristuse asemel määratud halduskaristus, kohaldaks pädev kohus selle õiguse asjakohaseid sätteid teises liikmesriigis tehtud otsuste suhtes, kui tal on selle kohta piisavalt teavet.
89
Mis puudutab nüüd selle kindlakstegemist, kas tema riigisiseses õiguses ette nähtud liigituse kohaselt on teistes liikmesriikides tehtud varasemates süüdimõistvates kohtuotsustes silmas peetud kuriteod „üldised“ või „erasüüdistusasjad“, kuivõrd riigisiseses õiguses ette nähtud õiguslikud tagajärjed – olenevalt kategooriast, kuhu need teod kuuluvad – on erinevad, siis tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtul kontrollida, kas kriminaalmenetlus nendes teistes liikmesriikides toimus pädeva asutuse algatusel või kannatanu kohtule esitatud kaebuse alusel.
90
Nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus ise tuvastas, puudus käesoleval juhul kuritegudel, mille eest Belgias ja Saksamaal süüdi mõisteti, kannatanu. Kui need süüteod on asjaomase liikmesriigi õiguse kohaselt kuriteod, peab ta andma nendele süüdimõistvatele kohtuotsustele samasuguse toime, nagu oleks varasematel riigisisestel süüdimõistvatel kohtuotsustel „üldiste“ kuritegude eest.
91
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et raamotsuse 2008/675 artikli 3 lõikeid 1 ja 2 koostoimes raamotsuse 2009/315 artikli 2 punktiga a tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi pädeval kohtul tuleb selleks, et võtta arvesse teises liikmesriigis selle kohtu menetluses oleva isiku suhtes tehtud varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid, hinnata, kas teod, mille kohta on tehtud selle teise liikmesriigi kohtute varasemad jõustunud kohtuotsused, mis tehti talle teatavaks, kvalifitseeriti teise liikmesriigi õiguses kehtestatud liigituse alusel kuritegudeks. Raamotsuse 2008/675 artikli 3 lõigete 1 ja 2 kohaselt peab see kohus arvesse võtma üksnes neid otsuseid ja andma neile samaväärse õigusliku toime nagu varasematele riigisisestele süüdimõistvatele kohtuotsustele samaväärsesse kategooriasse kuuluva kuriteo toimepanemise eest, mille eest mõistetakse sama laadi ja tasemega karistus. Nende arvessevõtmine ei tohi siiski viia asjaomase isiku ebasoodsama kohtlemiseni kõnealuses menetluses võrreldes sellega, kui need otsused oleks teinud esimese liikmesriigi kohus.
Kohtukulud
92
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kümnes koda) otsustab:
1.
Nõukogu 24. juuli 2008. aasta raamotsuse 2008/675/JSK, mis käsitleb Euroopa Liidu liikmesriikides tehtud süüdimõistvate kohtuotsuste arvessevõtmist uutes kriminaalmenetlustes, artikli 3 lõiget 1
tuleb tõlgendada nii, et
sellega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt ei või pädev kohus kriminaalmenetluses otsuse tegemisel võtta arvesse teises liikmesriigis tehtud varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid isiku suhtes, kelle suhtes on alustatud kriminaalmenetlust seoses tegudega, mis esimesena nimetatud liikmesriigi õiguse kohaselt ei ole kuriteod ja mille eest ei saa kriminaalkorras karistada.
2.
Raamotsuse 2008/675 artikli 3 lõikeid 1 ja 2 koostoimes nõukogu 26. veebruari 2009. aasta raamotsuse 2009/315/JSK, mis käsitleb karistusregistrite andmete vahetamise liikmesriikidevahelist korraldust ja andmete sisu (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. aprilli 2019. aasta direktiiviga (EL) 2019/884), artikli 2 punktiga a
tuleb tõlgendada nii, et
liikmesriigi pädeval kohtul tuleb selleks, et võtta arvesse teises liikmesriigis selle kohtu menetluses oleva isiku suhtes tehtud varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid, hinnata, kas teod, mille kohta on tehtud selle teise liikmesriigi kohtute varasemad jõustunud kohtuotsused, mis tehti talle teatavaks, kvalifitseeriti teise liikmesriigi õiguses kehtestatud liigituse alusel kuritegudeks. Raamotsuse 2008/675 artikli 3 lõigete 1 ja 2 kohaselt peab see kohus arvesse võtma üksnes neid otsuseid ja andma neile samaväärse õigusliku toime nagu varasematele riigisisestele süüdimõistvatele kohtuotsustele samaväärsesse kategooriasse kuuluva kuriteo toimepanemise eest, mille eest mõistetakse sama laadi ja tasemega karistus. Nende arvessevõtmine ei tohi siiski viia asjaomase isiku ebasoodsama kohtlemiseni kõnealuses menetluses võrreldes sellega, kui need otsused oleks teinud esimese liikmesriigi kohus.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: bulgaaria.
(
i
)	Kohtuasjal on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetlusosalise tegelikule nimele.