62023CJ0313_RES
Liidetud kohtuasjad C‑313/23, C‑316/23 ja C‑332/23
Inspektorat kam Visshia sadeben savet
(eelotsusetaotlused, mille on esitanud Sofiyski rayonen sad)
Euroopa Kohtu (esimene koda) 30. aprilli 2025. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Õigusriik – Kohtunike sõltumatus – ELL artikli 19 lõike 1 teine lõik – Tõhus kohtulik kaitse liidu õigusega hõlmatud valdkondades – Kohtuorgan, kellel on pädevus teha ettepanek algatada kohtunike ja prokuröride suhtes distsiplinaarmenetlusi distsiplinaarkaristuste määramiseks – Kohtuorgani liikmete ametisse jätmine pärast nende ametiaja lõppu – Füüsiliste isikute kaitse isikuandmete töötlemisel – Määrus (EL) 2016/679 – Andmete turvalisus – Kohtuorgani juurdepääs kohtunike ja prokuröride ning nende pereliikmete pangakontode andmetele – Kohtu luba pangasaladuse avaldamiseks – Kohus, kes annab pangasaladuse avaldamiseks loa – Artikli 4 punkt 7 – Mõiste „vastutav töötleja“ – Artikkel 51 – Mõiste „järelevalveasutus“
Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtusse pöördumine – Riigisisene kohus ELTL artikli 267 tähenduses – Mõiste – Kindlaksmääramine struktuuriliste ja funktsionaalsete kriteeriumide alusel – Kohus, kellele kohtuorgan on esitanud taotluse tutvuda kohtunike ja prokuröride ning nende pereliikmete pangakontode andmetega – Kohtu luba pangasaladuse avaldamiseks – Kohus, kes täidab õigusemõistmise ülesandeid – Hõlmamine
(ELL artikli 19 lõike 1 teine lõik; ELTL artikkel 267; Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artiklid 7 ja 8)
(vt punktid 59–63)
Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtu pädevus – Piirid – Liikmesriikide kohustus näha ette tõhusa kohtuliku kaitse tagamiseks vajalikud õiguskaitsevahendid – Küsimused kohtuorgani korraldust ja toimimist käsitlevate riigisiseste õigusnormide kohta – Hõlmamine
(ELL artikli 19 lõike 1 teine lõik; ELTL artikkel 267)
(vt punktid 71–73)
Liikmesriigid – Kohustused – Tõhusa kohtuliku kaitse tagamiseks vajalike õiguskaitsevahendite kehtestamine – Kohtu sõltumatuse põhimõtte järgimine – Sellise kohtuorgani liikmete ametisse jätmine pärast nende ametiaja lõppu, kellel on pädevus teha ettepanek algatada kohtunike ja prokuröride suhtes distsiplinaarmenetlusi – Sellel pikendamisel sõnaselge õigusliku aluse või ajalise piirangu puudumine – Lubamatus
(ELL artikkel 2 ja artikli 19 lõike 1 teine lõik; Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 47)
(vt punktid 81–97 ja resolutsiooni punkt 1)
Füüsiliste isikute kaitse isikuandmete töötlemisel – Määrus 2016/679 – Kohaldamisala – Erandid – Isikuandmete töötlemine sellise tegevuse käigus, mis ei kuulu liidu õiguse kohaldamisalasse – Mõiste – Kohtuorganile selliste isikuandmete avaldamine, mis on kaitstud pangasaladusega ning mis puudutavad kohtunikke ja prokuröre ning nende pereliikmeid – Avaldamine varadeklaratsioonide kontrollimise kontekstis – Välistamine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2016/679, artikli 2 lõige 1, lõike 2 punkt a ja lõige 3)
(vt punktid 99–106 ja resolutsiooni punkt 2)
Füüsiliste isikute kaitse isikuandmete töötlemisel – Määrus 2016/679 – Mõiste „vastutav töötleja“ – Kohus, kellel on pädevus lubada kohtuorgani taotluse alusel pangal avaldada sellele organile kohtunike ja prokuröride ning nende pereliikmete pangakontode andmeid – Välistamine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2016/679, artikli 4 punkt 7)
(vt punktid 108–117 ja resolutsiooni punkt 3)
Füüsiliste isikute kaitse isikuandmete töötlemisel – Määrus 2016/679 – Liikmesriigi järelevalveasutused – Mõiste – Kohus, kellel on pädevus lubada kohtuorgani taotluse alusel pangal avaldada sellele organile kohtunike ja prokuröride ning nende pereliikmete pangakontode andmeid – Välistamine
(ELTL artikkel 16; Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikli 8 lõige 3; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2016/679, artikli 51 lõiked 1, 2 ja 4, artikli 57 lõike 1 punktid a ja g ning artikkel 58)
(vt punktid 119–123 ja resolutsiooni punkt 4)
Füüsiliste isikute kaitse isikuandmete töötlemisel – Määrus 2016/679 – Õiguskaitsevahendid – Kohus, kellel on pädevus anda luba isikuandmete avaldamiseks kohtuorganile – Kohus, kes lahendab selle organi taotlust tutvuda nende andmetega, mitte hagi vastutava töötleja vastu – Kohustus tagada omal algatusel andmeturvet käsitlevate õigusnormide järgimine – Puudumine – Selle organi poolt minevikus nende õigusnormide rikkumine – Mõju puudumine
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 47; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2016/679, artikli 79 lõige 1)
(vt punktid 128–138 ja resolutsiooni punkt 5)
Kokkuvõte
Euroopa Kohus, kellele Sofiyski rayonen sad (Sofia rajoonikohus, Bulgaaria) esitas eelotsusetaotluse, otsustas, et kohtunike sõltumatuse põhimõttega on vastuolus liikmesriigi praktika, mis võimaldab sellise kohtuorgani liikmetel, kellel on pädevus teha ettepanek algatada kohtunike ja prokuröride suhtes distsiplinaarmenetlusi, jääda ametisse pärast ametiaja seadusliku kestuse lõppu, kui pikendamisel puudub sõnaselge õiguslik alus või ajaline piirang. Lisaks täpsustas Euroopa Kohus isikuandmete kaitse üldmääruses (
1
) kasutatud mõistete „vastutav töötleja“ ja „järelevalveasutus“ ulatust kohtunike ja prokuröride ning nende pereliikmete pangasaladusega kaitstud isikuandmete avaldamise kontekstis, milleks riigisisene kohus on selle kohtuorgani taotluse alusel loa andnud.
2023. aasta maikuus, pärast seda, kui kohtunike ja prokuröride ning nende perekondade iga-aastaste varadeklaratsioonide 2022. aasta kohta esitamiseks ette nähtud tähtaeg oli möödunud, esitas Inspektorat kam Visshia sadeben savet (kõrgema kohtute nõukoja juures tegutsev inspektsioon, Bulgaaria; edaspidi „inspektsioon“) eelotsusetaotlused esitanud kohtule taotluse avaldada mitme kohtuniku ja prokuröri ning nende pereliikmete pangakontode pangasaladus (
2
).
Eelotsusetaotlused esitanud kohus märkis, et inspektsioon loodi 2007. aastal tulenevalt Bulgaaria põhiseaduse muudatusest ja kohtuorganina on selle ülesanne uurida kohtunike ja prokuröride lubamatut mõjutamist, kontrollida nende varadeklaratsioone ning tuvastada võimalik huvide konflikt ja kohtusüsteemi sõltumatuse kahjustamine. Lisaks täpsustas eelotsusetaotlused esitanud kohus, et liikmesriigi parlamendi poolt neljaks kuni viieks aastaks valitud inspektsiooni liikmete ametiaeg lõppes 2020. aastal, ilma et oleks valitud uusi liikmeid. Konstitutsionen sadi (Bulgaaria konstitutsioonikohus) kohtupraktika kohaselt jätkavad inspektsiooni liikmed siiski oma ametiülesannete täitmist kuni uute liikmete valimiseni, kuna sellele organile antud ülesande tagamist peeti olulisemaks kui kuritarvituste ohtu seoses selle liikmetega.
Neil asjaoludel tekkis eelotsusetaotlused esitanud kohtul küsimus, kas inspektsiooni liikmete ametiaja pikendamine võib kahjustada selle asutuse sõltumatuse tagatisi, ning kui see on nii, siis millised on kriteeriumid, mis võimaldavad hinnata, kas ja kui pikaks ajavahemikuks on selline pikendamine lubatav.
Lisaks tekkis eelotsusetaotlused esitanud kohtul küsimus liikmesriigi kohtute rolli ja kohustuste kohta, kui nad peavad võimaldama inspektsioonil tutvuda kohtunike ja prokuröride isikuandmetega. Täpsemalt palus ta selgitada, kas tema tegevus, mis võimaldab inspektsioonil pangasaladust sisaldavate isikuandmetega tutvuda, kuulub isikuandmete kaitse üldmääruse kohaldamisalasse, ning kui see on nii, siis milline on selle mõju kontrollile, mida ta peab tegema. Sellega seoses tekkis eelotsusetaotlused esitanud kohtul küsimus, kas kontroll, mida ta peab tegema enne, kui ta võimaldab inspektsioonil tutvuda kõnealuste andmetega, peaks olema puhtformaalne ja piirduma selle kindlakstegemisega, kas isikud, kelle suhtes pangasaladuse avaldamist taotletakse, on deklareerimiskohustusega isikud, st kas nad on kohtunikud või prokurörid või isikud, kellel on nendega perekondlik või muu side, või peaks ta pigem tagama kõnealuste andmete turvalisuse vastavalt isikuandmete kaitse üldmäärusele.
Euroopa Kohtu hinnang
Euroopa Kohus leidis esiteks, et ELL artikli 19 lõike 1 teise lõiguga, tõlgendatuna lähtuvalt õigusest tõhusale kohtulikule kaitsele (
3
) ja täpsemalt kohtunike sõltumatuse põhimõttest, on vastuolus liikmesriigi praktika, mille kohaselt kohtuorgani liikmed, kelle on valinud selle liikmesriigi parlament tähtajaliseks ametiajaks ning kellel on pädevus kontrollida kohtunike ja prokuröride tegevust nende ametiülesannete täitmisel, nende kõlbelisi omadusi ja huvide konflikti puudumist ning teha ühele teisele kohtuorganile ettepanek algatada distsiplinaarmenetlus neile distsiplinaarkaristuste määramiseks, jätkavad oma ametiülesannete täitmist pärast selle liikmesriigi põhiseaduses ette nähtud ametiaja seadusliku kestuse lõppu, kuni parlament valib uued liikmed. Eespool toodu kehtib juhul, kui lõppenud ametiaja pikendamine ei põhine sõnaselgel riigisisesel õiguslikul alusel, mis sisaldaks selgeid ja täpseid norme, mis piiritleksid nende ülesannete täitmist, ning kui ei ole tagatud, et pikendamine on praktikas ajaliselt piiratud.
Sellega seoses tuletas Euroopa Kohus meelde oma väljakujunenud kohtupraktikat, mille kohaselt nõuab kohtute sõltumatuse nõue (
4
), et kohtunike distsiplinaarkord peab pakkuma vajalikke tagatisi, et vältida selle kasutamist kohtulahendite sisu poliitilise kontrolli süsteemina. Selles suhtes kujutavad endast niisuguseid tagatisi normid, milles on määratletud nii distsiplinaarrikkumiste koosseis kui ka konkreetselt määratavad karistused, milles on ette nähtud sõltumatu organi sekkumine vastavalt menetlusele, mis täielikult tagab õiguse tõhusale õiguskaitsevahendile ja kaitseõiguse (
5
), ning millega on antud võimalus vaidlustada kohtus distsiplinaarorganite otsused.
Nimelt on oluline, et niisugused organid tegutseksid oma ülesannete täitmisel objektiivselt ja erapooletult ning oleksid seejuures kaitstud igasuguse välise mõju eest. Nii on see eelkõige sellise kohtuorgani puhul, kellel on sarnaselt inspektsiooniga ulatuslik pädevus kontrollida kohtunike ja prokuröride tegevust nende ametiülesannete täitmisel, nende kõlbelisi omadusi ja huvide konflikti puudumist ning teha pärast sellist kontrolli ühele teisele kohtuorganile (käesoleval juhul Bulgaaria kõrgem kohtute nõukoda) ettepanek algatada distsiplinaarmenetlus neile distsiplinaarkaristuste määramiseks. Seetõttu peavad kõik sellise organi korraldust ja toimimist reguleerivad normid, sealhulgas need, mis reguleerivad selle organi liikmete ametisse nimetamise menetlust, olema sõnastatud nii, et õigussubjektidel ei saaks nende alusel tekkida mingit põhjendatud kahtlust, et kõnealuse organi volitusi ja ülesandeid kasutatakse õigusemõistmisele surve avaldamise või õigusemõistmise poliitilise kontrolli vahendina.
Mis puudutab inspektsiooni liikmete ametiaega, mis lõppes ilma, et liikmesriigi parlament oleks uusi liikmeid valinud, siis rõhutas Euroopa Kohus, et riigisisesed õigusnormid ei sisalda ühtegi normi selle kohta, et liikmed võivad pärast oma ametiaja lõppu ametiülesannete täitmist jätkata. Kuigi vastab tõele, et konstitutsioonikohtu praktika kohaselt jätkavad inspektsiooni liikmed oma ametiülesannete täitmist kuni uute liikmete valimiseni, on samuti tõsi, et need riigisisesed õigusnormid ei sisalda norme, mis reguleeriksid nende ülesannete sellist pikemaajalist täitmist, ega ka ühtegi õiguslikku meedet, mis võimaldaks teha lõpu inspektsiooni uute liikmete ametisse nimetamise protsessi võimalikule blokeerimisele. Seetõttu võib inspektsiooni endiste liikmete ametiaja pikendamine praktikas kesta ilma ajalise piiranguta.
Selles kontekstis on üksnes liikmesriikide pädevuses otsustada, kas nad lubavad või ei luba sellise kohtuorgani liikmetel, kellel on pädevus kontrollida kohtunike ja prokuröride tegevust ning teha ettepanek algatada nende suhtes distsiplinaarmenetlusi, täita oma ametiülesandeid pärast nende liikmete ametiaja seadusliku kestuse lõppu, et tagada selle organi tegevuse järjepidevus. Juhul kui liikmesriigid otsustavad sellise ametiaja pikendamise kasuks, on nad siiski kohustatud tagama, et ülesannete täitmine pärast ametiaja lõppu põhineks sõnaselgel riigisisesel õiguslikul alusel, mis sisaldab selgeid ja täpseid norme, mis piiritlevad nende ülesannete täitmist. Samuti peavad nad tagama, et sellise tegevuse tingimused ja kord oleksid koostatud nii, et kohtuorgani asjaomastel liikmetel oleks võimalik oma ülesannete täitmisel tegutseda objektiivselt ja erapooletult. Seega, kuigi teatud asjaoludel võib ametiaja pikendamine osutuda vajalikuks, arvestades asjaomase kohtuorgani täidetavate ülesannete olulisust, võib selline pikendamine olla mõeldav üksnes erandjuhul ja tingimusel, et see on piiritletud selgete ja täpsete normidega, mis praktikas välistavad võimaluse, et see on ajaliselt piiramatu.
Teiseks tõdes Euroopa Kohus, et kohtuorganile selliste isikuandmete avaldamine, mis on kaitstud pangasaladusega ning mis puudutavad kohtunikke ja prokuröre ning nende pereliikmeid, selleks et kontrollida kohtunike ja prokuröride ning nende pereliikmete varadeklaratsioone, mis avaldatakse, kujutab endast isikuandmete töötlemist, mis kuulub isikuandmete kaitse üldmääruse esemelisse kohaldamisalasse.
Sellele järeldusele jõudmiseks märkis Euroopa Kohus, et kuigi kohtunike ja prokuröride staatuse ning nende ametiülesannete täitmise suhtes kohaldatavate õigusnormide kehtestamine kuulub liikmesriikide pädevusse, ei kuulu selline andmetöötlus, mille eesmärk on kontrollida kohtunike ja prokuröride kõlbelisi omadusi ja võimaliku huvide konflikti olemasolu, isikuandmete kaitse üldmääruse esemelisest kohaldamisalast tehtavate erandite (
6
) alla, kuna tegemist ei ole tegevusega, mille eesmärk on kaitsta riigi julgeolekut, ega tegevusega, mille võib liigitada samasse kategooriasse. Nimelt kujutab kohtuorganile selliste isikuandmete avaldamine, mis on kaitstud pangasaladusega ning mis puudutavad kohtunikke ja prokuröre ning nende pereliikmeid, endast isikuandmete kättesaadavaks tegemist sellele organile.
Kolmandaks võttis Euroopa Kohus seisukoha mõistete „vastutav töötleja“ ja „järelevalveasutus“ tõlgendamise kohta isikuandmete kaitse üldmääruse (
7
) tähenduses.
Mis puudutab mõistet „vastutav töötleja“, siis leidis Euroopa Kohus, et selle mõistega ei ole hõlmatud kohus, kellel on pädevus lubada mõne teise kohtuorgani taotluse alusel pangal avaldada sellele organile kohtunike ja prokuröride ning nende pereliikmete pangakontode andmeid.
Riigisiseste õigusnormide kohaselt on inspektsioonil pädevus muu hulgas kontrollida kohtunike ja prokuröride kõlbelisi omadusi ja huvide konflikti puudumist ning nende varadeklaratsioone. Selleks annavad need õigusnormid inspektsioonile ühelt poolt õiguse taotleda võimalust tutvuda kohtunike ja prokuröride ning nende pereliikmete pangakontode andmetega ning teiselt poolt õiguse taotleda nende andmetega tutvumiseks eelnevat kohtu luba, kui andmesubjektid ei ole andmetega tutvumiseks nõusolekut andnud. Kohus, kellele on esitatud taotlus avaldamise lubamiseks, sekkub seega üksnes inspektsiooni taotluse alusel ja piirdub selle kontrollimisega, kas riigisiseses õiguses ette nähtud seaduslikkuse tingimused on täidetud. Samuti on see inspektsioon, mitte kõnealune kohus, kes kohaldatavate riigisiseste õigusnormide alusel määrab kindlaks isikud, kelle andmetega ta soovib oma pädevuse teostamiseks tutvuda ja kelle suhtes ta esitab sellele kohtule loataotluse. Seega, isegi kui kohus kontrollib, kas ja mil määral on konkreetsel juhul töötlemise õiguspärasuse tingimused täidetud, ei määra ta omal algatusel kindlaks ei töötlemise eesmärki ega andmesubjekte ja asjaomaseid andmeid. Neil asjaoludel ei ole vastutav töötleja mitte see kohus, vaid organ, kellel on pädevus taotletavate eesmärkide saavutamiseks.
Mis puudutab mõistet „järelevalveasutus“, siis kohus, kellel on pädevus anda luba isikuandmete avaldamiseks mõnele teisele kohtuorganile, ei ole Euroopa Kohtu hinnangul selle mõistega hõlmatud, kui selle kohtu liikmesriik ei ole talle ülesandeks teinud järelevalvet isikuandmete kaitse üldmääruse kohaldamise üle, et kaitsta muu hulgas füüsiliste isikute põhiõigusi ja -vabadusi seoses nende isikuandmete töötlemisega.
Viimaseks leidis Euroopa Kohus, et kohus, kellel on pädevus anda luba isikuandmete avaldamiseks mõnele teisele kohtuorganile, ei ole juhul, kui talle ei ole vastutava töötleja peale kaebust esitatud (
8
), kohustatud omal algatusel tagama nende isikute kaitset, kelle andmetega on tegemist, seoses isikuandmete turvalisust käsitlevate üldmääruse sätete järgimisega. Sama kehtib juhul, kui see organ on neid sätteid varem rikkunud.
Euroopa Kohus täpsustas nimelt, et liikmesriigi kohus, kellele ei ole vastutava töötleja või järelevalveasutuse peale kaebust esitatud (
9
), ei ole juhul, kui puuduvad õigusnormid, mis annaksid talle sõnaselgelt järelevalvepädevuse, kohustatud tagama isikuandmete kaitse üldmääruse materiaalõigusnormide järgimist. Sellise kaebuse tõhususe tagamiseks peavad liikmesriigid tagama, et isikuandmete kaitse üldmääruses ette nähtud õiguskaitsevahendite kasutamise konkreetne kord vastab tegelikult nõuetele, mis tulenevad õigusest tõhusale õiguskaitsevahendile (
10
). Selleks peab vastutav töötleja, see tähendab pädev kohtuorgan, kellele on antud juurdepääs isikuandmetele, andma isikutele, kelle andmetega on tegemist, isikuandmete kaitse üldmääruse artiklis 14 (
11
) loetletud teabe, kuna see teave on vajalik selleks, et need isikud saaksid vajaduse korral kasutada õigust esitada vastuväiteid oma isikuandmete töötlemisele (
12
) ning õigust kasutada tekkinud kahju korral õiguskaitsevahendeid (
13
).
(
1
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta määrus (EL) 2016/679 füüsiliste isikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise ning direktiivi 95/46/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (isikuandmete kaitse üldmäärus) (ELT 2016, L 119, lk 1; edaspidi „isikuandmete kaitse üldmäärus“).
(
2
)	Krediidiasutuste seaduse (Zakon za kreditnite institutsii, DV nr 59, 21.7.2006) artikli 62 lõike 6 punkti 12 alusel.
(
3
)	Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikkel 47.
(
4
)	Nagu tuleneb ELL artikli 19 lõike 1 teisest lõigust.
(
5
)	Harta artiklid 47 ja 48.
(
6
)	Nimelt isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 2 lõike 2 punktis a sätestatud erand, milles on ette nähtud, et määrust ei kohaldata, kui isikuandmeid töödeldakse „muu kui liidu õiguse kohaldamisalasse kuuluva tegevuse käigus“. Selle erandi eesmärk on välistada isikuandmete kaitse üldmääruse kohaldamisalast isikuandmete töötlemine, mida riigiasutused teevad tegevuse raames, mille eesmärk on kaitsta riigi julgeolekut, või tegevuse raames, mille võib liigitada samasse kategooriasse.
(
7
)	Isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 4 punkti 7 ja artikli 51 lõike 1 tähenduses.
(
8
)	Isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 79 lõike 1 alusel.
(
9
)	Isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 78 lõige 1 ja artikli 79 lõige 1.
(
10
)	Harta artikkel 47.
(
11
)	Täpsemalt selle sätte lõigetes 1 ja 2.
(
12
)	Isikuandmete kaitse üldmääruse artikkel 21.
(
13
)	Isikuandmete kaitse üldmääruse artiklid 79 ja 82.