PRESUDA SUDA15. srpnja 1963.(*)U predmetu C-25/62_Plaumann & Co.,
koje zastupa Harald Ditges, odvjetnik u Kölnu, s adresom za dostavu kod
Richarda Audryja, Fédération des commerçants, 8, avenue de l'Arsenal u
Luxembourgu_tužitelj_protivKomisije Europske ekonomske zajednice,
koju zastupa Hubert Ehring, pravni savjetnik europske izvršne vlasti, u
svojstvu agenta, uz asistenciju Ernsta Steindorffa, profesora prava na
Sveučilištu u Tübingenu, s adresom za dostavu kod Henrija Manzanarèsa,
tajnika pravne službe europske izvršne vlasti, 2, place de Metz u
Luxembourgu_tuženik_radi:–        poništenja
odluke Komisije S III 03079 od 22. svibnja 1962. o odbijanju dozvole
Saveznoj Republici Njemačkoj da djelomično obustavi carine koje se
primjenjuju na „mandarine i klementine, svježe“ uvezene iz trećih
zemalja;–        plaćanja naknade štete u iznosu od 39.414,01 DEM_SUD_u
sastavu: A. M. Donner, predsjednik, L. Delvaux i R. Lecourt,
predsjednici vijeća, Ch. L. Hammes, R. Rossi (izvjestitelj), A.
Trabucchi i W. Strauβ, suci_nezavisni odvjetnik: K. Roemer_tajnik: A. Van Houtte_donosi sljedećuPresudu Obrazloženje  I – Tužba za poništenje  DOPUŠTENOSTSukladno
članku 173. stavku 2. Ugovora o EEZ-u, „svaka fizička ili pravna osoba
može … pokrenuti postupak protiv odluke koja je se, iako donesena u
obliku … odluke upućene drugoj osobi, neposredno i osobno tiče“.Tuženik
tvrdi da se riječi „drugoj osobi“ u tom stavku ne odnose na države
članice u njihovom svojstvu javne vlasti pa da stoga pojedinci nisu
ovlašteni podnijeti tužbu za poništenje protiv odluka Komisije ili
Vijeća koje su upućene državama članicama.Međutim,
članak 173. stavak 2. Ugovora o EEZ-u dopušta pojedincima pokretanje
postupka protiv odluka koje su upućene „drugoj osobi“ a koje ih se
neposredno i osobno tiču, ali taj članak ne određuje niti ograničava
područje primjene tih pojmova.Tekst i gramatičko značenje navedene odredbe opravdavaju najšire tumačenje.Nadalje, odredbe Ugovora koje se odnose na pravo zainteresiranih osoba na pokretanje postupka ne mogu se tumačiti restriktivno.S obzirom na to da Ugovor o tome šuti, ne može se pretpostaviti postojanje ograničenja u tom smislu.Slijedom navedenog, navod tuženika ne može se smatrati osnovanim.Tuženik
nadalje tvrdi da je pobijana odluka, po svojoj naravi, uredba u obliku
pojedinačne odluke i da je, prema tome, izuzeta od tužbi pojedinaca s
iste osnove kao i normativni akti opće primjene.Međutim,
iz članaka 189. i 191. Ugovora o EEZ-u proizlazi da je obilježje
odluke ograničen broj osoba na koje se odnosi. Za utvrđivanje je li
riječ o odluci ili nije, potrebno je stoga ispitati odnosi li se akt u
pitanju na subjekte koji su određeni.Pobijana
odluka bila je upućena vladi Savezne Republike Njemačke i zabranjuje
joj da djelomično obustavi carine na neke proizvode koji se uvoze iz
trećih zemalja.Na temelju članka 173.
stavka 2. Ugovora, pojedinci mogu pokrenuti postupak za poništenje
odluke koja ih se, iako upućena drugoj osobi, neposredno i osobno tiče,
ali u konkretnom slučaju tuženik poriče da se pobijana odluka tiče
tužitelja neposredno i osobno.Prvo treba
razmotriti je li drugi uvjet dopuštenosti ispunjen jer postaje suvišno,
ako se pobijana odluka ne tiče tužitelja osobno, istraživati pogađa li
ga neposredno. Osobe kojima odluka nije
upućena mogu tvrditi da ih se osobno tiče samo ako ta odluka utječe na
njih zbog određenih osobina koje su im svojstvene ili zbog neke
činjenične situacije koja ih razlikuje od bilo koje druge osobe,
izdvajajući ih uslijed toga pojedinačno, poput osoba kojima je odluka
upućena.U konkretnom slučaju, pobijana
odluka utječe na tužitelja kao uvoznika klementina, to jest zbog
trgovačke djelatnosti koju u bilo kojem trenutku može obavljati bilo
koja osoba i koja stoga nije takve prirode da ga izjednačava u odnosu na
pobijanu odluku s osobama kojima je odluka upućena.Iz tih razloga slijedi da se ova tužba za poništenje mora utvrditi nedopuštenom.  II – Tužba za naknadu štete  DOPUŠTENOSTTuženik
tvrdi da su zahtjevi iz ove tužbe, koji su postavljeni po prvi puta u
replici, podneseni nepravovremeno i nisu dopušteni na temelju članka 38.
stavka 1. točke (d) Poslovnika.Međutim,
tužitelj je u tužbi postavio zahtjev za utvrđenje eventualne štete
prouzročene pobijanom odlukom. Tijekom pisanog i usmenog dijela postupka
precizirao je predmet tog zahtjeva i procijenio iznos navedene štete.Dakle,
zahtjevi iz tužbe za naknadu štete mogu se smatrati dopuštenim
proširenjem zahtjeva sadržanih u tužbi. Stoga su dopušteni prema gore
navedenom članku 38. stavku 1. točki (d). O MERITUMUTužitelj
potražuje isplatu naknade štete u iznosu koji odgovara iznosu carina i
poreza na promet koje je morao platiti na temelju odluke protiv koje je,
istodobno, podnio tužbu za poništenje.U
tim okolnostima, potrebno je napomenuti da se šteta koju je navodno
pretrpio tužitelj temelji na toj odluci te da tužba za naknadu štete ima
za cilj uklanjanje pravnih učinka koje je pobijana odluka imala prema
tužitelju.U konkretnom slučaju pobijana odluka nije poništena.Upravni
akt koji nije poništen ne može sam po sebi predstavljaju štetnu radnju
kojom se uzrokuje šteta osobama na koje se odnosi. Potonji stoga ne mogu
tražiti naknadu štete zbog tog akta.Sud ne može, putem tužbe za naknadu štete, odlučiti o mjerama koje bi poništile pravne učinke takve odluke koja nije poništena. Stoga tužbu treba odbiti kao neosnovanu. III – TroškoviSukladno članku 69. stavku 2. Poslovnika, snošenje troškova naložit će se stranci koja izgubi spor.Tužitelj nije uspio u svom postupku te mu valja naložiti snošenje troškova.Na temelju postupovnih akata_saslušavši izvješće suca izvjestitelja_saslušavši stranke_saslušavši mišljenje nezavisnog odvjetnika_uzevši u obzir članke 173. stavak 2., 176., 189., 191. i 215. stavak 2. Ugovora o osnivanju Europske ekonomske zajednice_uzevši u obzir Protokol o Statutu Suda u prilogu Ugovora o osnivanju Europske ekonomske zajednice_uzevši u obzir Poslovnik Suda Europskih zajednica, a posebno njegov članak 69. stavak 2._SUDodbijajući sve druge šire ili protivne zahtjeve, proglašava i presuđuje:1.      Tužba za poništenje odbacuje se kao nedopuštena.2.      Tužba za naknadu štete odbija se kao neosnovana.3.      Tužitelju se nalaže snošenje troškova postupka.DonnerDelvauxLecourtHammesRossiTrabucchi       Strauβ Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu, 15. srpnja 1963.Tajnik       PredsjednikA. Van Houtte        A. M. Donner* Jezik postupka: njemački.