ROZSUDOK SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU
EURÓPSKEJ ÚNIE (tretia komora)
z 2. marca 2016
Vec F‑84/15
Bernd Loescher
proti
Rade Európskej únie
„Verejná služba – Úradníci – Odborový zástupca – Uvoľnenie pre odborový zväz alebo združenie zamestnancov – Povyšovanie v roku 2014 – Rozhodnutie nepovýšiť žalobcu – Článok 45 služobného poriadku – Porovnanie zásluh – Neexistencia povinnosti stanoviť špecifickú metódu porovnania zásluh zamestnancov uvoľnených pre odborový zväz alebo združenie zamestnancov v služobnom poriadku – Zohľadnenie hodnotiacich správ – Posúdenie úrovne vykonávaných povinností – Dôkazy – Preskúmanie zjavne nesprávneho posúdenia“
Predmet:      Žaloba podaná podľa článku 270 ZFEÚ uplatniteľného na Zmluvu o ESAE na základe jej článku 106a, ktorou pán Bernd Loescher navrhuje zrušiť rozhodnutie menovacieho orgánu Rady Európskej únie nepovýšiť ho do platovej triedy AD 12 v rámci povyšovania v roku 2014
Rozhodnutie:      Žaloba sa zamieta. Pán Loescher znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Rada Európskej únie.
Abstrakt
1.      Úradníci – Hodnotenie – Hodnotiaca správa – Vypracovanie – Úradníci, ktorí vykonávajú funkciu zastupovania zamestnancov – Povinnosť prijať špecifickú metódu na porovnanie zásluh zamestnancov uvoľnených pre odborové zväzy alebo združenia zamestnancov – Neexistencia – Hodnotenie vykonané iným úradníkom uvoľneným pre to isté združenie – Prípustnosť
(Služobný poriadok úradníkov, článok 43)
2.      Úradníci – Povýšenie – Porovnávacie hodnotenie zásluh – Postupy – Voľná úvaha administratívy – Hranice – Dodržiavanie zásady rovnosti zaobchádzania – Nevyhnutnosť postupu umožňujúceho neutralizovať subjektivitu posúdení rôznych hodnotiteľov – Uplatnenie metódy spresnenia vyčíslených hodnotení úradníkov – Prípustnosť
(Služobný poriadok úradníkov, článok 45)
3.      Úradníci – Povýšenie – Porovnávacie hodnotenie zásluh – Voľná úvaha administratívy – Posúdenie úrovne vykonávaných povinností – Súdne preskúmanie – Hranice – Zjavne nesprávne posúdenie – Dôkazné bremeno
(Služobný poriadok úradníkov, článok 45 ods. 1)
4.      Úradníci – Zastúpenie – Obmedzenia spojené s výkonom funkcie zástupcu zamestnancov – Zohľadnenie pri vypracovaní hodnotiacej správy – Povinnosť hodnotiteľov
(Služobný poriadok úradníkov, článok 24b a článok 43, a príloha II, článok 1 šiesty odsek)
1.      Keďže menovací orgán má širokú mieru voľnej úvahy pri stanovení postupu alebo metódy, ktorú považuje za najvhodnejšiu na vykonanie porovnávacieho hodnotenia zásluh, nezavedenie systému hodnotenia ad hoc pre úradníkov, ktorí vykonávajú činnosti v rámci uvoľnenia pre odborový zväz alebo združenie zamestnancov (OZ), nemá na následok žiadnu diskrimináciu. Úradník tak nemôže od inštitúcie vyžadovať, aby prijala pravidlá špecificky upravujúce postupy a metódy porovnania zásluh úradníkov v ich jednotlivých pozíciách upravených služobným poriadkom.
Hodnotitelia služieb inštitúcie nemôžu hodnotiť činnosti zastupovania zamestnancov. Tieto činnosti totiž nepatria do ich pôsobnosti, pretože sa odohrávajú mimo funkčného rámca, v ktorom sa podľa článku 43 služobného poriadku obvykle hodnotí spôsobilosť, výkonnosť a správanie každého úradníka. Inštitúcia postupom hodnotenia, ktorý zaviedla a uplatnila v prípade úradníka uvoľneného pre OZ, rešpektovala túto požiadavku práve vtedy, keď tento postup umožňuje inému úradníkovi uvoľnenému pre ten istý OZ bez hierarchického vzťahu podriadenosti konať ako hodnotiteľ, a to navyše jediný, vo vzťahu k dotknutej osobe a tak posúdiť jej spôsobilosť, výkonnosť a správanie pri jej povinnostiach v danom OZ.
(pozri body 62 – 64)
Odkaz:
Súdny dvor: rozsudok z 1. júla 1976, de Wind/Komisia, 62/75, EU:C:1976:103, bod 17
Súd prvého stupňa: rozsudky z 21. októbra 1992, Maurissen/Dvor audítorov, T‑23/91, EU:T:1992:106, bod 14; z 26 septembra 1996, Maurissen/Dvor audítorov, T‑192/94, EU:T:1996:133, body 41 a 44, a z 19. októbra 2006, Buendía Sierra/Komisia, T‑311/04, EU:T:2006:329, bod 131
Súd pre verejnú službu: rozsudky z 7 novembra 2007, Hinderyckx/Rada, F‑57/06, EU:F:2007:188, bod 60, a zo 14. júla 2011, Praskevicius/Parlament, F‑81/10, EU:F:2011:120, bod 53
2.      Aby bol systém povyšovania čo najspravodlivejší, musí menovací orgán podľa článku 45 služobného poriadku dbať na objektívne porovnávacie hodnotenie zásluh na jednej strane tým, že zabezpečí porovnateľnosť hodnotenia všetkých úradníkov zavedením spoločnej stupnice hodnotenia, a na druhej strane tým, že zjednotí kritériá hodnotenia pre hodnotiteľov.
V hodnoteniach úradníkov rôznych služieb inštitúcie môže totiž existovať veľká rôznorodosť a táto rôznorodosť je zdrojom ťažkostí v prípade, keď má menovací orgán vykonať porovnávacie hodnotenie zásluh všetkých dotknutých úradníkov pri dodržaní zásady rovnosti zaobchádzania. V tejto súvislosti je správna taká metóda hodnotenia, ktorá spočíva v porovnaní priemeru analytických hodnotení rôznych služieb inštitúcie smerujúcom k neutralizovaniu subjektivity vyplývajúcej z hodnotení vykonaných rôznymi hodnotiteľmi. Metóda spresnenia vyčíslených hodnotení úradníkov na účely vykonania porovnávacieho hodnotenia zásluh všetkých úradníkov, ktorí prichádzajú do úvahy na povýšenie, teda nie je nevhodná, najmä s cieľom neutralizovať subjektivitu rôznych hodnotiteľov pri udeľovaní známok, keďže niektorí sú objektívne prísnejší ako ostatní. Táto metóda má navyše vykonať zásadu rovnosti zaobchádzania, keďže sa na jednej strane uplatňuje jednotne na všetkých úradníkov, vrátane úradníkov uvoľnených pre odborový zväz alebo združenie zamestnancov, ktorých sa týka hodnotiaca správa vypracovaná jediným hodnotiteľom, ktorým nie je ich nadriadený. Na druhej strane táto metóda umožňuje vykonať porovnávacie hodnotenie zásluh na základe porovnateľných zdrojov informácií a údajov, ktoré v tomto prípade tvoria hodnotiace správy predložené v zhodnom formáte a priemerné vážené známky zjednotené na úrovni inštitúcie.
(pozri body 65, 67 a 68)
Odkaz:
Súd prvého stupňa: rozsudky z 3. októbra 2000, Cubero Vermurie/Komisia, T‑187/98, EU:T:2000:225, bod 85, a z 19. októbra 2006, Buendía Sierra/Komisia, T‑311/04, EU:T:2006:329, bod 169
Súd pre verejnú službu: rozsudok z 3. júna 2015, Gross/ESVČ, F‑78/14, EU:F:2015:52, body 44 a 45, ktorý je predmetom odvolania na Všeobecnom súde Európskej únie, vec T‑472/15 P
3.      Výkon niektorých funkcií zastupovania zamestnancov, ako je napríklad funkcia predsedu výboru zamestnancov alebo predsedu odborového zväzu alebo združenia zamestnancov (OZ), môže umožniť v niektorých prípadoch predpokladať, že tieto funkcie zastupovania ako také so sebou prinášajú výkon povinností vysokej úrovne. Ak však úradník uvoľnený pre také združenie nepreukáže existenciu, úroveň a trvanie povinností, ktoré skutočne a konkrétne vykonával v súvislosti s vyjednávaním týkajúcim sa prijatia nového služobného poriadku, potom nie je preukázané, že vzhľadom na širokú mieru svojej voľnej úvahy sa menovací orgán na účely povyšovania zjavne nemôže domnievať, že funkcie iných úradníkov povýšených do vyššej platovej triedy, ktorými boli títo úradníci poverení trvale a nie cyklicky ako v prípade dotknutej osoby, so sebou prinášajú vyššiu úroveň povinností ako je úroveň povinností vykonávaných uvoľneným úradníkom.
V tejto súvislosti Súd pre verejnú službu nemôže v rámci svojho preskúmania zákonnosti pristúpiť k podrobnému preskúmaniu všetkých spisov úradníkov, ktorí prichádzajú do úvahy na povýšenie, aby sa ubezpečil, že sa stotožňuje so záverom, ku ktorému dospel menovací orgán, ani nahrádzať ho svojim posúdením kvalifikácie a zásluh dotknutých úradníkov.
(pozri body 79, 80 a 82)
4.      Inštitúcie sú povinné vytvoriť podmienky nevyhnutné na zabezpečenie výkonu funkcií zastupovania zamestnancov alebo odborového zastupovania, a v tejto súvislosti úradník nemôže utrpieť ujmu z dôvodu výkonu funkcie v zastupiteľských orgánoch zamestnancov alebo v ich združeniach, akým je odborová organizácia.
Článok 1 šiesty odsek prílohy II služobného poriadku má svojou druhou vetou chrániť práva členov výboru zamestnancov a úradníkov vymenovaných výborom do orgánov zriadených v zmysle služobného poriadku alebo inštitúciou tak, že ich chráni pred akoukoľvek ujmou, ktorú by mohli utrpieť z dôvodu ich činností zastupovania zamestnancov na základe služobného poriadku. Najmä to je dôvod, pre ktorý sa činnosti zastupovania zamestnancov musia zohľadniť pri vypracovaní hodnotiacej správy dotknutých úradníkov. Toto ustanovenie má navyše svojou prvou vetou uľahčiť účasť úradníkov na zastupovaní zamestnancov ich inštitúcie najmä tým, že im umožňuje, aby sa ho zúčastnili v pracovnom čase obvykle vyhradenom činnostiam, ktoré sú povinní zabezpečovať vo svojej inštitúcii, a nie mimo neho, alebo aj v rámci uvoľnenia na výkon činnosti v odborovom zväze alebo združení zamestnancov, ktoré so sebou prináša čiastočné alebo úplné oslobodenie od práce v službách inštitúcie.
(pozri body 90 a 91)
Odkaz:
Súd prvého stupňa: rozsudky z 26. septembra 1996, Maurissen/Dvor audítorov, T‑192/94, EU:T:1996:133, body 40 a 41, a tam citovaná judikatúra, a z 5. novembra 2003, Lebedef/Komisia, T‑326/01, EU:T:2003:291, bod 49
Všeobecný súd Európskej únie: rozsudok zo 16. decembra 2010, Lebedef/Komisia, T‑364/09 P, EU:T:2010:539, bod 23