62007CC0281
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY
ELEANOR SHARPSTON
prednesené 25. septembra 2008  (
1
)
Vec C-281/07
Hauptzollamt Hamburg-Jonas
proti
Bayerische Hypotheken- und Vereinsbank AG
„Nariadenie (ES, Euratom) č. 2988/95 — Ochrana finančných záujmov Európskych spoločenstiev — Článok 3 — Vymáhanie vývoznej náhrady — Pochybenie vnútroštátneho orgánu — Premlčacia doba“
1.
Tento návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof (spolkový finančný súd), Nemecko, sa týka výkladu nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 z 18. decembra 1995 o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev (ďalej len „nariadenie č. 2988/95“) (
2
).
2.
Vnútroštátny súd chce zistiť primeranú premlčaciu dobu na vymáhanie vývoznej náhrady, ktorá bola neoprávnene poskytnutá vývozcovi v dôsledku pochybenia vnútroštátnych orgánov.
Právny rámec
Nariadenie č. 2988/95
3.
Nariadenie č. 2988/95 nadobudlo účinnosť 26. decembra 1995. (
3
) Stanovuje celý rad všeobecných pravidiel týkajúcich sa kontrol, správnych opatrení a sankcií v súvislosti s nezrovnalosťami v platbách príjemcom na základe politík Spoločenstva. Stanovuje najmä premlčacie doby žalôb podaných v dôsledku neoprávnene vyplatených vývozných náhrad.
4.
Pred prijatím nariadenia č. 2988/95 neexistovala spoločná úprava premlčacích lehôt, ktoré platia pri vyšetrovaní alebo odhaľovaní nezrovnalostí a opatreniach na vymáhanie, ktoré sa prijímajú v dôsledku týchto nezrovnalostí.
5.
Tretí a štvrtý bod odôvodnenia nariadenia je mimoriadne relevantný. Tretí bod odôvodnenia stanovuje, že podrobné pravidlá upravujúce spravovanie a monitoring výdavkov Spoločenstva podliehajú rozdielnym podrobným predpisom podľa príslušných politík Spoločenstva, ale konaniam, ktoré poškodzujú finančné záujmy Spoločenstiev, treba brániť vo všetkých oblastiach. Štvrtý bod odôvodnenia stanovuje, že účinnosť boja proti podvodom na finančných záujmoch Spoločenstiev si vyžaduje prijatie spoločného právneho rámca pre všetky oblasti, ktoré sú upravené politikami Spoločenstva.
6.
Nariadenie ďalej stanovuje všeobecné pravidlá kontrol a správne opatrenia a sankcie v súvislosti s nezrovnalosťami vzhľadom na právo Spoločenstva.
7.
Článok 1 ods. 1 stanovuje:
„Na účely ochrany finančných záujmov Európskych spoločenstiev sa týmto prijíma všeobecná úprava týkajúca sa jednotných kontrol a správnych opatrení a sankcií, ktoré sa týkajú protiprávneho konania s ohľadom na právo spoločenstva.“
8.
Článok 1 ods. 2 vymedzuje pojem nezrovnalosť takto:
„… akékoľvek porušenie ustanovenia práva spoločenstva vyplývajúce z konania alebo opomenutia hospodárskeho subjektu, dôsledkom čoho je alebo by bolo poškodenie všeobecného rozpočtu spoločenstiev alebo rozpočtov nimi spravovaných, buď zmenšením, alebo stratou výnosov plynúcich z vlastných zdrojov vyberaných priamo v mene spoločenstiev alebo neoprávnenou výdajovou položkou.“
9.
Relevantné časti článku 3 stanovujú:
„1.   Premlčacia doba konania je štyri roky od času spáchania nezrovnalosti uvedenej v článku 1 ods. 1. Odvetvové predpisy však môžu ustanoviť kratšie obdobie, ktoré však nesmie byť kratšie ako tri roky.
…
3.   Členské štáty si zachovávajú možnosť uplatňovať dlhšie doby a lehoty ako tie, ktoré sú ustanovené v odsekoch 1 a 2 v tomto poradí.“
Nariadenie č. 3665/87 a nariadenie č. 800/1999
10.
Nariadenie č. 800/1999 (
4
) bolo prvým nariadením, v ktorom sa stanovili osobitné premlčacie doby na vymáhanie neoprávnene vyplatených vývozných náhrad. Článok 54 tohto nariadenia však stanovuje:
„[Nariadenie č. 3665/87 (
5
)] sa však bude aj naďalej uplatňovať na:
—
vývoz, na ktorý sa vzťahujú vývozné colné vyhlásenia prijaté pred aplikáciou [nariadenia č. 800/1999]“.
11.
Článok 11 ods. 3 nariadenia č. 3665/87, ktorý upravuje vrátenie vývozných náhrad (a na základe ktorého sa v tomto konaní uplatnil nárok pred vnútroštátnym súdom), neupravuje premlčacie doby.
Vnútroštátna právna úprava
12.
V rozhodnom čase neexistovali v nemeckom práve žiadne ustanovenia o premlčacích dobách na podanie žalôb o vrátenie neoprávnene poskytnutých správnych výhod.
13.
Skôr sa zdá, že nemecké správne orgány a súdy uplatňovali pri správnych žalobách o vrátenie neoprávnene vykonaných platieb vývozných náhrad analogicky premlčaciu dobu stanovenú v § 195 nemeckého občianskeho zákonníka (Bürgerliches Gesetzbuch; ďalej len „BGB“). (
6
)
14.
§ 195 BGB stanovoval, že všeobecná premlčacia doba na uplatnenie nárokov podľa nemeckého občianskeho práva je 30 rokov. Tento paragraf bol zmenený a doplnený s účinnosťou od 1. januára 2002. Všeobecná premlčacia doba v ňom uvedená bola skrátená na 3 roky a odvtedy nebola zmenená.
Skutkové okolnosti
15.
V roku 1995 spoločnosť LAGRA Import Export GmbH (ďalej len „LAGRA“) požiadala o vývozné náhrady v súvislosti s 31 kusmi hovädzieho dobytka v celkovej hmotnosti 21413 kg, ktoré mala v úmysle vyviezť do Turecka. Ústredný colný úrad (ďalej len „Hauptzollamt“) vyhovel tejto žiadosti v súvislosti so všetkými 31 kusmi zvierat.
16.
Jedno zviera však v Terste na ceste do Turecka uhynulo. LAGRA informovala o tejto skutočnosti Hauptzollamt a požiadala o zmenu žiadosti o vývoznú náhradu z 31 kusov zvierat na 30 kusov (a teda z 21413 kg na 20715 kg). Zdá sa, že Hauptzollamt túto žiadosť prehliadol. Dňa 19. apríla 1996 poskytol vývoznú náhradu v súvislosti s 31 kusmi zvierat. (
7
)
17.
Dňa 5. augusta 1999 Hauptzollamt vydal zmenené rozhodnutie, v ktorom požadoval vrátenie finančnej sumy vyplatenej za uhynuté zviera. (
8
)
18.
V júli 2000 sa LAGRA stala subjektom konania o platobnej neschopnosti. Zdá sa, že jej majetok bol postúpený banke Bayerischen Hypotheken- und Wechselbank AG. Bayerische Hypotheken- und Vereinsbank AG (ďalej len „banka Bayerische“) je súčasným právnym nástupcom spoločnosti Bayerischen Hypotheken- und Wechselbank AG.
19.
Keď sa LAGRA dostala do platobnej neschopnosti, nevrátila vývoznú náhradu vyplatenú za uhynuté zviera. Dňa 28. augusta 2000 Hauptzollamt prijal rozhodnutie o vymáhaní tejto sumy od právneho nástupcu spoločnosti LAGRA. Keď zistil, že pôvodný právny nástupca už neexistuje ako samostatný subjekt, vzal svoje rozhodnutie späť. Dňa vydal platobný výmer voči banke Bayerische. (
9
)
20.
Banka Bayerische napadla platobný výmer pred Finanzgericht, ktorý rozhodol, že nárok Hauptzollamt na vrátenie už bol premlčaný z dôvodu premlčacej lehoty stanovenej v článku 3 ods. 1 nariadenia č. 2988/95.
21.
Hauptzollamt sa odvolal na Bundesfinanzhof, ktorý Súdnemu dvoru predložil tieto otázky:
„1.
Má sa článok 3 ods. 1 prvý pododsek prvá veta nariadenia č. 2988/95 uplatniť na vrátenie neoprávnene poskytnutej vývoznej náhrady vývozcovi, aj keď sa nedopustil žiadnej nezrovnalosti?
V prípade kladnej odpovede na túto otázku:
2.
Má sa toto ustanovenie primerane uplatniť na vrátenie takéhoto zvýhodnenia od subjektu, ktorému vývozca postúpil svoj nárok na vývoznú náhradu?“
22.
Písomné vyjadrenie poskytla len Komisia. Pojednávanie sa nekonalo, lebo oň nebolo požiadané.
Úvodné poznámky
23.
Vo svojich návrhoch k rozsudku Vosding som dospela k záveru, že premlčacia doba uvedená v článku 3 ods. 1 prvom pododseku prvej vete nariadenia č. 2988/95 sa uplatňuje aj na konanie o nezrovnalosti, ku ktorej došlo alebo ktorá sa skončila skôr, než toto nariadenie nadobudlo účinnosť. Táto premlčacia doba sa uplatňuje na sankcie a správne opatrenia, medzi ktoré patrí aj vrátenie vývozných náhrad poskytnutých v dôsledku nezrovnalostí.
24.
Rovnako som dospela k záveru, že členské štáty môžu na základe článku 3 ods. 3 uvedeného nariadenia použiť dlhšiu premlčaciu lehotu už stanovenú vo vnútroštátnom práve pred prijatím nariadenia. Dospela som však k názoru, že takú dlhšiu premlčaciu lehotu nemožno uplatniť, ak je stanovená vo všeobecnom občianskoprávnom predpise dotknutého členského štátu, ktorý upravuje premlčacie lehoty všetkých druhov žalôb, ktoré nie sú upravené inak.
25.
Dospela som preto k záveru, že § 195 BGB nebol dostatočne špecifický, aby mohol patriť do pôsobnosti článku 3 ods. 3 nariadenia č. 2988/95, a to z toho dôvodu, že sa na nároky na vrátenie neoprávnene vyplatených súm v správnom práve uplatňoval len analogicky.
26.
V tomto rámci posúdim otázky predložené v tomto konaní. Ak Súdny dvor nebude súhlasiť s ktoroukoľvek časťou návrhov, ktoré som predložila k rozsudku Vosding, bude to nevyhnutne znamenať, že na prvú otázku, ktorú položil Bundesfinanzhof, treba odpovedať záporne. Potom by nebolo treba odpovedať na druhú položenú otázku.
Prvá otázka
27.
Článok 11 nariadenia č. 3665/87, ktorý upravuje vrátenie vývozných náhrad, nestanovuje premlčacie doby. Hoci článok 54 nariadenia č. 800/1999 ponecháva možnosť použitia nariadenia č. 3665/87 na také opatrenia, ani jeden z týchto právnych aktov sa nezaoberá otázkou, aká premlčacia doba by sa mala použiť. Premlčaciu dobu, ktorú možno použiť pri žalobe o vrátenie vývoznej náhrady poskytnutej na základe vývozného vyhlásenia, ktoré bolo prijaté do 24. apríla 1999 (
10
), preto treba hľadať v článku 3 ods. 1 nariadenia č. 2988/95 alebo vo vnútroštátnom práve.
28.
Prvou otázkou sa vnútroštátny súd pýta, či sa premlčacia doba stanovená v článku 3 ods. 1 nariadenia č. 2988/95 má použiť pri nároku na vrátenie vývoznej náhrady, ktorá sa vývozcovi poskytla neoprávnene, hoci sa tento vývozca nedopustil nezrovnalosti.
29.
Podľa môjho názoru možno na túto otázku odpovedať len záporne.
30.
Článok 3 ods. 1 sa týka „nezrovnalostí“ vymedzených v článku 1 ods. 2. Pokiaľ však nedošlo k nezrovnalosti, článok 3 ods. 1 nemožno použiť.
31.
Podľa článku 1 ods. 2 je nezrovnalosť „akékoľvek porušenie ustanovenia práva spoločenstva vyplývajúce z konania alebo opomenutia hospodárskeho subjektu…“. Toto vymedzenie pojmu podľa svojho znenia nezahŕňa konanie alebo opomenutie vnútroštátneho orgánu, ktorý je zodpovedný za poskytnutie vývoznej náhrady.
32.
Existencia „nezrovnalosti“ je zásadná pre spôsob, akým je vymedzenie pojmu premlčacej doby formulované, a odráža sa vo voľbe normotvorcu, pokiaľ ide o začiatok plynutia premlčacej doby. Prvý pododsek článku 3 ods. 1 stanovuje, že premlčacia doba začína plynúť od okamihu, keď k nezrovnalosti dôjde. Začiatok plynutia premlčacej doby nemožno určiť, pokiaľ k nezrovnalosti nedošlo.
33.
V prejednávanej veci je nesporné, že pochybenie pri preplatení vývoznej náhrady možno pripísať len Hauptzollamt. Vývozca, spoločnosť LAGRA, svedomito oznámil Hauptzollamt, že 31. zviera uhynulo. Hauptzollamt aj napriek tomu pristúpil k poskytnutiu a vyplateniu vývoznej náhrady v súvislosti s 31 zvieratami namiesto 30 zvierat. Tento preplatok skrátka nebol „spôsobený“ ničím iným, len chybou Hauptzollamt. Snaha tvrdiť niečo iné je prekrútením zmyslu znenia článku 1 ods. 2 (
11
) a bežnej analýzy príčinnej súvislosti.
34.
Rozhodnutie vnútroštátneho súdu vychádza z toho, že z toho dôvodu nedošlo k nezrovnalosti na strane vývozcu.
35.
Ako možno zistiť zo spisu, spoločnosť LAGRA nekonala tak, aby využila pochybenie, ktorého sa dopustil Hauptzollamt. Zaujímavejšou otázkou je, či v tomto prípade existuje „opomenutie“, ktoré možno pripísať spoločnosti LAGRA a o ktorom možno povedať, že spôsobilo nezrovnalosť. Možno vierohodne tvrdiť, že keď došlo k platbe, LAGRA mala overiť jej výšku, uvedomiť si, že išlo o platbu za 31 zvierat namiesto 30 zvierat a opätovne predložiť vec Hauptzollamt. (
12
) Znamená táto jej nečinnosť „opomenutie“? Určite by bolo jej „dôsledkom… poškodenie všeobecného rozpočtu spoločenstiev“ (
13
).
36.
Zatiaľ čo Súdny dvor musí vychádzať z predloženého návrhu, zdá sa mi, že vnútroštátny súd by mohol znovu preskúmať skutkové okolnosti veci a prijať záver — na základe toho, čo som práve načrtla –, že spoločnosť LAGRA sa dopustila nezrovnalosti v dôsledku opomenutia, keď neoverila, či jej v skutočnosti bola vyplatená správna suma vývoznej náhrady.
37.
Nemyslím, že by bolo možné povedať, že premlčaciu dobu stanovenú v článku 3 ods. 1 možno analogicky uplatniť na prípad, keď ku kauzálnemu konaniu alebo opomenutiu došlo na strane vnútroštátnych orgánov. V texte sa jednoducho nedá nájsť formulácia, ktorá by taký výklad odôvodňovala. Myslím si, že Súdny dvor nemôže preformulovať vymedzenie pojmu „nezrovnalosť“ v článku 1 ods. 2, aby zahŕňala aj konanie alebo opomenutie vnútroštátnych orgánov.
38.
Dospela som preto k záveru, že premlčaciu dobu stanovenú v článku 3 ods. 1 nariadenia č. 2988/95 nemožno použiť, pokiaľ sa vývozca nedopustil nezrovnalosti.
39.
Ak sa článok 3 ods. 1 nariadenia č. 2988/95 nepoužije, premlčacia doba sa určí na základe príslušných ustanovení vnútroštátneho práva. Pred účinnosťou nariadenia č. 2988/95 nemecké súdy analogicky uplatňovali premlčaciu dobu stanovenú v § 195 BGB — v rozhodnom čase tridsaťročnú premlčaciu dobu. Mohlo by byť preto logické, aby vnútroštátny súd uplatnil takú istú všeobecnú premlčaciu dobu na situáciu, ktorá nepatrí do pôsobnosti nariadenia. Vyplýva z toho, že vývozca, ktorý sa nedopustil nezrovnalosti, môže byť riadne vystavený tridsaťročnej premlčacej dobe, zatiaľ čo vývozca, ktorý sa nezrovnalosti dopustil, môže využiť štvorročnú premlčaciu dobu stanovenú v článku 3 ods. 1 nariadenia č. 2988/95? Podľa mňa Súdny dvor nemusí dospieť k takému záveru. A ani by nemal.
40.
Vo svojich návrhoch vo veci Vosding som dospela k záveru (v odpovedi na tretiu položenú otázku), že § 195 BGB nebol dostatočne špecifický, aby patril do pôsobnosti článku 3 ods. 3 nariadenia č. 2988/95, ale — keby patril pod toto ustanovenie — vnútroštátny súd by musel preskúmať, či dĺžka premlčacej doby, ktorú stanovuje, je v súlade so všeobecnými zásadami práva Spoločenstva.
41.
Toto konanie sa týka vývoznej náhrady, ktorú podľa práva Spoločenstva vývozcovi neoprávnene vyplatili vnútroštátne orgány. (
14
) Tento preplatok má nepriaznivý vplyv na všeobecný rozpočet Spoločenstiev. Preplatok a konanie o jeho vrátenie preto jednoznačne patria do pôsobnosti práva Spoločenstva. V dôsledku toho sa vnútroštátny súd musí ubezpečiť, že premlčacia doba je v súlade so zásadami práva Spoločenstva napriek tomu, že sa relevantná premlčacia doba odvodí z vnútroštátneho práva.
42.
Tridsaťročná premlčacia doba stanovená v § 195 BGB, ktorá sa analogicky uplatňuje na správne žaloby o vrátenie neoprávnene vyplatených súm, je podľa môjho názoru zjavne neprimeraná vo svetle štvorročnej premlčacej doby stanovenej v článku 3 ods. 1 nariadenia č. 2988/95.
43.
Vnútroštátne právo upravujúce premlčanie sa ex hypothesi uplatní na žaloby o vrátenie neoprávnene vyplatených vývozných náhrad za tých okolností, ak sa vývozca nedopustil nezrovnalosti. Domnievam sa, že v takých prípadoch bude premlčacou dobou, ktorá by spĺňala podmienku primeranosti, nevyhnutne taká premlčacia doba, ktorá by nepresiahla dĺžku premlčacej doby stanovenú v článku 3 ods. 1 nariadenia č. 2899/95 v prípadoch, keď vývozca nezrovnalosť spôsobil.
Druhá otázka
44.
Keďže prvá otázka si žiada zápornú odpoveď, druhá otázka nevzniká.
Návrh
45.
Navrhujem preto, aby sa na prvú otázku, ktorú predložil Bundesfinanzhof, odpovedalo takto:
Článok 3 ods. 1 prvý pododsek prvá veta nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 z 18. decembra 1995 o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev sa nemôže uplatniť v súvislosti s nárokom o vrátenie neoprávnene poskytnutej vývoznej náhrady vývozcovi, ak sa tento vývozca nedopustil žiadnej nezrovnalosti. Vzhľadom na to, že povinnosť vrátiť neoprávnene poskytnutú vývoznú náhradu vzniká na základe práva Spoločenstva, vnútroštátny súd pri uplatnení premlčacej doby stanovenej vo vnútroštátnom práve musí aj napriek tomu preskúmať, či táto premlčacia doba spĺňa základné zásady práva Spoločenstva, najmä zásadu proporcionality.
(
1
)	Jazyk prednesu: angličtina.
(
2
)	Ú. v. ES L 312, s. 1; Mim. vyd. 01/001, s. 340.
(
3
)	Z predloženého návrhu vnútroštátneho súdu nie je jasné, či sa vývoz zvierat, v súvislosti s ktorým sa podala žiadosť o vývoznú náhradu, v skutočnosti uskutočnil pred nadobudnutím účinnosti nariadenia č. 2988/95 alebo po jej nadobudnutí. K chybnému preplatku došlo po tomto dátume. Vo svojich návrhoch k rozsudku Josef Vosding Schlacht-, Kühl- und Zerlegebetrieb, Vion Trading und Ze Fu Fleischhandel (ďalej len „Vosding“) (C-278/07 až C-280/07) v bodoch 23 až 41 vysvetľujem, prečo je podľa mňa článok 3 ods. 1 nariadenia č. 2988/95 procesným opatrením, ktoré možno retroaktívne uplatniť na situácie patriace do jeho pôsobnosti.
(
4
)	Nariadenie Komisie (ES) č. 800/1999 z 15. apríla 1999, ktorým sa ustanovujú spoločné podrobné pravidlá uplatňovania vývozných náhrad za poľnohospodárske výrobky (Ú. v. ES L 102, s. 11; Mim. vyd. 03/025, s. 129).
(
5
)	Nariadenie Komisie (EHS) č. 3665/87 z 27. novembra 1987, ktorým sa ustanovujú spoločné podrobné pravidlá uplatňovania vývozných náhrad za poľnohospodárske výrobky [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 351, s. 1).
(
6
)	Pozri moje návrhy k rozsudku Vosding, už citovanom v poznámke pod čiarou 3, v bode 14.
(
7
)	Zo spisu vnútroštátneho súdu vyplýva, že Hauptzollamt tak urobil bez ohľadu na to, že vo svojom rozhodnutí z 19. apríla 1996 výslovne odkazuje na list spoločnosti LAGRA zo . Z tohto dokumentu však možno odvodiť, že došlo k preplatku, pretože v súvislosti s váhou zvierat (vo formulári uvedená ako „Warenmenge“) je v ňom uvedený číselný údaj (pôvodný) 21413 kg, nie 20715 kg.
(
8
)	1137,58 DEM (približne 582 eur).
(
9
)	Rozhodnutie vnútroštátneho súdu stanovuje, že sa nepreukázalo, že platobný výmer bol banke Bayerische doručený do mája 2004.
(
10
)	Pozri body 10 a 11 vyššie.
(
11
)	Slovesá použité v rôznych jazykových zneniach nariadenia č. 2988/95 sú v rozmedzí od „resulting from“, „résultant de“, „als Folge“ v anglickom, francúzskom a nemeckom znení cez „derivante da“ v talianskom znení až po o niečo jemnejšie „correspondiente a“ a „bestaat in“ v španielskom a holandskom znení. Všetky tieto znenia však podporujú môj názor, že na to, aby mohlo ísť o „nezrovnalosť“, k porušeniu práva Spoločenstva nesmie dôjsť pred konaním alebo opomenutím dotknutého hospodárskeho subjektu.
(
12
)	Zdá sa, že možno dôvodne predpokladať, že vývozca si overí, či mu nebola vyplatená nižšia suma. Rovnako oprávnene preto možno predpokladať, že je jeho povinnosťou overiť, či mu nebola vyplatená vyššia suma. Môžu samozrejme existovať prípady, keď vývozca skutočne nemôže určiť, či došlo k preplatku. Nezdá sa, že by tu išlo o taký prípad.
(
13
)	Článok 1 ods. 2 nariadenia č. 2988/95.
(
14
)	V rozhodnom čase sa nárok vývozcu na vývoznú náhradu v súvislosti s hovädzím dobytkom odvodzoval z nariadenia č. 3665/87, ktoré odkazovalo na nariadenie Rady (EHS) č. 805/68 z 27. júna 1968 o spoločnej organizácii trhu s hovädzím a teľacím mäsom (Ú. v. ES L 148, s. 24). Žiadosť o vývoznú náhradu bola riadne podaná v súlade s požiadavkami formulára T5, ktoré boli upravené článkami 471 až 495 nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 253, s. 1; Mim. vyd. 02/006, s. 3).