62020TJ0569_RES
Lieta T‑569/20
Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt
pret
Eiropas Komisiju
Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2021. gada 15. decembra spriedums
Vide – Regula (EK) Nr. 1367/2006 – Dalībvalstu pienākums aizsargāt apkārtējo gaisu un uzlabot tā kvalitāti – Pieprasījums veikt iekšēju pārskatīšanu – Pieprasījuma noraidīšana tā nepieņemamības dēļ
Vide – Orhūsas konvencija – Piemērošana Savienības iestādēm – Nevalstisko organizāciju iespēja pieprasīt iekšēji pārskatīt administratīvus aktus vides jomā – Pārskatīšanas priekšmets – Saskaņā ar tiesību aktiem vides jomā pieņemti administratīvie akti – Administratīvā akta jēdziens – Komisijas, kura darbojas kā administratīvas pārskatīšanas struktūra, lēmums par sūdzības izskatīšanas izbeigšanu procedūras pienākumu neizpildes dēļ ietvaros – Izslēgšana
(LESD 258. un 260. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1367/2006 2. panta 1. punkta g) apakšpunkts un 2. punkta b) apakšpunkts un 10. pants)
(skat. 22.–24., 33.–36. un 48. punktu)
Prasība pienākumu neizpildes dēļ – Komisijas tiesības celt prasību – CHAP sūdzību procedūras ieviešana iespējamai Savienības tiesību neizpildes konstatēšanai – Priekšmets
(LES 17. pants un LESD 258. pants)
(skat. 42.–47. punktu)
Vide – Orhūsas konvencija – Piemērošana Savienības iestādēm – Nevalstisko organizāciju iespēja pieprasīt iekšēji pārskatīt administratīvus aktus vides jomā – Pārskatīšanas priekšmets – Pasākumi, kurus nevar apstrīdēt atcelšanas prasībā tādu iemeslu dēļ, kas nav saistīti ar “locus standi” neesamību – Izslēgšana
(LESD 258. pants un 263. panta ceturtā daļa; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1367/2006 2. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 10. pants)
(skat. 57.–60. punktu)
Starptautiskie nolīgumi – Savienības nolīgumi – Konvencija par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (Orhūsas konvencija) – Sekas – Augstāks spēks par atvasinātajiem Savienības tiesību aktiem – Atvasināta Savienības tiesību akta likumības pārbaude, ņemot vērā minētās konvencijas noteikumus – Nosacījumi – Tiesību normas, kurām nav beznosacījuma un pietiekami precīza rakstura – Izslēgšana
(LESD 216. panta 2. punkts, Orhūsas konvencijas 9. panta 3. punkts; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1367/2006 2. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 10. pants)
(skat. 70.–72. un 74. punktu)
Rezumējums
Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt ir rīcības komiteja, kas tika izveidota 2011. gadā saistībā ar to, ka vairākas Nīderlandes pašvaldības prezentēja savu redzējumu par reģionālo autoceļu N 65 un tā apkārtni.
2019. gada 29. augustā šī komiteja iesniedza sūdzību Eiropas Komisijā pret Nīderlandes Karalisti, lūdzot konstatēt Direktīvas 2008/50 par gaisa kvalitāti (
1
) pārkāpumu Nīderlandes iestāžu veiktajā gaisa kvalitātes kontrolē ap attiecīgo reģionālo autoceļu. Taču uzskatot, ka tai nav neviena jauna atbilstoša elementa, kas varētu pamatot procedūras sākšanu pienākumu neizpildes dēļ pret Nīderlandes Karalisti, Komisija ar 2020. gada 30. janvāra vēstuli informēja komiteju par lēmumu par sūdzības lietas izbeigšanu.
Tad rīcības komiteja iesniedza Komisijā pieprasījumu veikt lēmuma par sūdzības procedūras izbeigšanu saskaņā ar Orhūsas regulas (
2
) 10. pantu iekšēju pārskatīšanu. Komisija šo pieprasījumu noraidīja kā nepieņemamu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), pamatojoties uz to, ka konkrētais lēmums nav “administratīvs akts” (
3
) vai “administratīva bezdarbība” (
4
), kam var veikt iekšēju pārskatīšanu saskaņā ar Orhūsas regulu, jo tas ir pieņemts LESD 258. pantā paredzētās procedūras pienākumu neizpildes dēļ ietvaros.
Izskatot prasību atcelt apstrīdēto lēmumu, Vispārējā tiesa noraida prasību pēc tam, kad tā tostarp ir izskatījusi vēl neaplūkotu jautājumu par to, vai pārskatīšanas procedūra, kas sākta attiecībā uz lēmumu par sūdzības procedūras izbeigšanu pret dalībvalsti, var vai nevar atšķirties no procedūras pienākumu neizpildes dēļ saskaņā ar LESD 258. un 260. pantu.
Vispārējās tiesas vērtējums
Pirmkārt, Vispārējā tiesa atgādina, ka saskaņā ar Orhūsas regulas 10. panta 1. punktu nevalstiskajām organizācijām ir piešķirtas tiesības iesniegt pieprasījumu veikt iekšēju pārskatīšanu Savienības iestādē, kas saskaņā ar tiesību aktiem vides jomā ir pieņēmusi “administratīvu aktu”. Tomēr minētās regulas 2. panta 2. punkta b) apakšpunktā no administratīvā akta jēdziena ir izslēgti pasākumi vai bezdarbība, ko veic Savienības iestāde vai struktūra, kura darbojas kā administratīvās pārskatīšanas struktūra LESD 258. un 260. pantā paredzētās procedūras pienākumu neizpildes dēļ ietvaros.
Vispārējā tiesa šajā lietā uzskata, ka Komisijas lēmumā atstāt komitejas sūdzību bez izskatīšanas ir izteikts tās atteikums sākt procedūru pienākumu neizpildes dēļ saskaņā ar LESD 258. pantu pret Nīderlandes Karalisti, jo nav pietiekamu norāžu par iespējamo Savienības tiesību pārkāpumu. Proti, šis lēmums tika pieņemts, lai izbeigtu tā saucamo CHAP procedūru, kuras mērķis ir izskatīt Komisijas saņemtos izmeklēšanas pieteikumus un sūdzības par dalībvalstu Savienības tiesībās noteikto pienākumu neizpildi.
Otrkārt, Vispārējā tiesa norāda, ka pretēji komitejas izvirzītajai argumentācijai CHAP procedūra ir nesaraujami saistīta ar procedūru pienākumu neizpildes dēļ, tāpat kā EU Pilot procedūra, kas tiek uzskatīta par pēdējās minētās “priekšgājēju”. Šajā ziņā tā norāda, ka komitejas sāktā CHAP sūdzību procedūra bija pirmais posms, kura rezultātā varēja sākt procedūru pienākumu neizpildes dēļ. Vienīgā labvēlīgākā atbilde attiecībā uz šo sūdzību tieši būtu sākt šādu procedūru pienākumu neizpildes dēļ pret Nīderlandes Karalisti. Turklāt, lai gan CHAP procedūra var novest pie citiem neformāliem problēmu risināšanas mehānismiem, kas, tāpat kā EU Pilot procedūra, ļauj novērst procedūras pienākumu neizpildes dēļ īstenošanu, to izmantošanai joprojām ir piemērojama Komisijas rīcības brīvība, kura vienmēr var atsākt oficiālo procedūru.
Līdz ar to Vispārējā tiesa secina, ka lēmumu par apstrīdētās sūdzības lietas izbeigšanu Komisija ir pieņēmusi kā administratīvās pārskatīšanas struktūra LESD 258. pantā paredzētās procedūras pienākumu neizpildes dēļ ietvaros, un tātad tas nevarēja būt administratīvs akts, kam varētu veikt iekšēju pārskatīšanu saskaņā ar Orhūsas regulas 10. pantu.
Attiecībā uz komitejas argumentu, saskaņā ar kuru, noraidot tās pieprasījumu veikt iekšēju pārskatīšanu, Komisija esot apdraudējusi vides aizsardzības organizāciju efektīvu iespēju vērsties tiesā, Vispārējā tiesa uzsver, ka iekšējās pārskatīšanas procedūras mērķis faktiski ir atvieglot minētajām organizācijām iespēju vērsties tiesā, uz kuru tām neesot bijušas tiesības saskaņā ar LESD 263. pantu saistībā ar atcelšanas prasību, jo tām nav tiesību celt prasību. Tomēr Komisija šajā gadījumā ir ievērojusi pašā Orhūsas regulā paredzēto ierobežojumu, kura mērķis tostarp ir izslēgt saskaņā ar LESD 258. pantu pieņemtos aktus no administratīvā akta jēdziena. Vispārējā tiesa no tā secina, ka iekšējās pārskatīšanas procedūras mērķis nav ļaut celt prasību par tādiem pasākumiem kā Komisijas atteikums sākt procedūru pienākumu neizpildes dēļ, kas tādu iemeslu dēļ, kas nav saistīti ar attiecīgo organizāciju locus standi neesamību, nevar tikt apstrīdēti saskaņā ar LESD 263. pantu.
Visbeidzot Vispārējā tiesa noraida iebildi par Orhūsas regulas 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta un 10. panta prettiesiskumu, ņemot vērā Orhūsas konvencijas (
5
) 9. panta 3. punktu. Šajā ziņā Vispārējā tiesa atgādina Tiesas judikatūru, saskaņā ar kuru – lai pamatotu prasību atcelt Savienības atvasināto tiesību aktu vai arī iebildi par šāda akta prettiesiskumu, uz starptautiskā nolīguma, kura līgumslēdzēja puse ir Savienība, noteikumiem var atsaukties tikai ar nosacījumu, ka, pirmkārt, tas nav pretrunā šī nolīguma būtībai un struktūrai un, otrkārt, ka šī nolīguma noteikumi to satura ziņā ir bez nosacījumiem un pietiekami precīzi. Tomēr Tiesa jau ir nospriedusi, ka Orhūsas konvencijas 9. panta 3. punktā, uz kuru tiek balstīts Orhūsas regulas 10. pants, nav ietverts neviens beznosacījuma un pietiekami precīzs pienākums, kas varētu tieši regulēt privātpersonu tiesisko situāciju, tādējādi uz to nevar atsaukties, lai novērtētu minētā 10. panta tiesiskumu.
Ņemot vērā iepriekš minētos konstatējumus, Vispārējā tiesa apstiprina Komisijas lēmumu, ar kuru komitejas iesniegtais pieprasījums veikt iekšēju pārskatīšanu ir noraidīts kā nepieņemams.
(
1
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/50/EK (2008. gada 21. maijs) par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai (OV 2008, L 152, 1. lpp.).
(
2
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1367/2006 (2006. gada 6. septembris) par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV 2006, L 264, 13. lpp.; turpmāk tekstā – Orhūsas regula).
(
3
)	Orhūsas regulas 2. panta 1. punkta g) apakšpunkts.
(
4
)	Orhūsas regulas 2. panta 1. punkta h) apakšpunkts.
(
5
)	Konvencija par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, kas parakstīta 1998. gada 25. jūnijā Orhūsā un Eiropas Kopienas vārdā apstiprināta ar Padomes Lēmumu 2005/370/EK (2005. gada 17. februāris) (OV 2005, L 124, 1. lpp.).