62023CJ0159_RES
Lieta C‑159/23
Sony Computer Entertainment Europe Ltd
pret
Datel Design and Development Ltd u.c.
(Bundesgerichtshof lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (pirmā palāta) 2024. gada 17. oktobra spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Intelektuālais īpašums – Autortiesības un blakustiesības – Datorprogrammu tiesiskā aizsardzība – Direktīva 2009/24/EK – 1. pants – Piemērošanas joma – Datorprogrammas izteiksmes forma – Jēdziens – 4. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Datorprogrammas modificēšana – Datora operatīvajā atmiņā saglabāto un programmas darbībā izmantoto mainīgo satura pārveide
Tiesību aktu tuvināšana – Autortiesības un blakustiesības – Direktīva 2009/24 – Datorprogrammu tiesiskā aizsardzība – Piemērojamība – Datorprogrammas izteiksmes forma – Jēdziens – Datorprogrammas modificēšana – Datora operatīvajā atmiņā saglabāto un programmas darbībā izmantoto mainīgo satura pārveide – Izslēgšana – Nosacījumi – Saturs, kas neļauj vēlāk reproducēt vai radīt programmu – Valsts tiesas vērtējums
(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/24 1. panta 1., 2. un 3. punkts)
(skat. 31.–52. punktu un rezolutīvo daļu)
Rezumējums
Izskatot Bundesgerichtshof (Federālā augstākā tiesa, Vācija) lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, Tiesa lemj par vēl nebijušu jautājumu par autortiesību aizsardzības apjomu (
1
) attiecībā uz datorprogrammām un it īpaši attiecībā uz tādu mainīgo saturu, kas ar aizsargāto datorprogrammu saglabāts datora operatīvajā atmiņā un ko šī programma izmanto tās darbības laikā.
Sony Computer Entertainment Europe Ltd (turpmāk tekstā – “Sony”) tirgo videospēļu konsoles PlayStation un spēles, kas paredzētas šai konsolei. Līdz 2014. gadam tā tirgoja konsoli PlayStationPortable (turpmāk tekstā – “PSP konsole”) un spēli MotorStorm: Arctic Edge, kas paredzēta šai konsolei.
Sony lūdza Landgericht Hamburg (Hamburgas apgabaltiesa, Vācija) piespriest izbeigt tirgot tās spēļu konsoles papildinošus produktus, proti, programmatūru Action Replay PSP, kā arī ierīci un programmatūru Tilt FX, ko ražo un izplata Datel Design and Development Ltd un Datel Direct Ltd.
Šie produkti, kas darbojas vienīgi ar Sony oriģinālajām spēlēm, ļauj it īpaši mainīt noteiktus spēļu parametrus, piedāvājot lietotājam spēļu opcijas, kuras Sony konkrētajā spēles posmā nav paredzējusi, un vadīt PSP konsoles ar kustībām telpā. Sony uzskata, ka šie produkti ļauj lietotājiem no autortiesību viedokļa prettiesiski modificēt programmatūru, kas ir tās spēļu pamatā.
Hamburgas apgabaltiesa daļēji apmierināja Sony prasījumus. Tomēr Oberlandesgericht Hamburg (Federālās zemes Augstākā tiesa Hamburgā, Vācija) apelācijas tiesvedībā grozīja šo spriedumu, noraidot Sony prasību kopumā.
Izskatot revīzijas sūdzību (Revision) par pēdējo minēto spriedumu, Federālā tiesa uzdeva Tiesai jautājumu, vai to mainīgo saturs, kuri ar aizsargātu datorprogrammu ir saglabāti datora operatīvajā atmiņā un kurus tā izmanto šīs programmas darbības laikā, ietilpst datorprogrammas autortiesību aizsardzības piemērošanas jomā un, ja atbilde ir apstiprinoša, vai pārveidotu mainīgo saglabāšana šajā operatīvajā atmiņā ir datorprogrammas modificēšana Direktīvas 2009/24 izpratnē.
Tiesas vērtējums
Tiesa norāda, ka no Direktīvas 2009/24 1. panta 2. un 3. punkta izriet – ar autortiesībām tiek aizsargātas datorprogrammas “visās to [izteiksmes] formās”, izņemot idejas un principus, kas ir pamatā tās veidojošajiem elementiem, ar nosacījumu, ka šī programma ir oriģināla tādā ziņā, ka tā ir autora paša intelekta radīta. Tiesa secina, ka no šīm tiesību normām izriet – pirmkods un objektkods ietilpst datorprogrammas “izteiksmes formas” jēdzienā, ciktāl tie ļauj vēlāk reproducēt vai radīt šo programmu, savukārt citi tās elementi, piemēram, it īpaši funkcionalitāte, netiek aizsargāti. Tādējādi ar šo direktīvu garantētā aizsardzība attiecas tikai uz datorprogrammas literāro izpausmi pirmkodā un objektkodā.
Šādu interpretāciju it īpaši apstiprina piemērojamās starptautiskās tiesības. Proti, TRIPS līgumā (
2
) paredzēts, ka datorprogrammas neatkarīgi no tā, vai tās izteiktas pirmkodā vai objektkodā, tiek aizsargātas kā literāri darbi saskaņā ar Bernes Konvenciju par literatūras un mākslas darbu aizsardzību (
3
). Šīs konvencijas un TRIPS līguma izpratnē ar autortiesībām var tikt aizsargātas tieši izpausmes, nevis idejas, procedūras, darbības metodes vai matemātiskas koncepcijas pašas par sevi, un to apstiprina arī Direktīvas 2009/24 preambula (
4
).
Turklāt interpretācija, saskaņā ar kuru datorprogrammas “izteiksmes formas” jēdzienā ietilpst vienīgi pirmkods un objektkods, atbilst ar datorprogrammu tiesisko aizsardzību atbilstoši Direktīvai 2009/24 sasniedzamajiem mērķiem. Proti, Eiropas Savienības likumdevēja ieviestās datorprogrammu aizsardzības sistēmas mērķis ir aizsargāt programmu autorus pret šo programmu neatļautu reproducēšanu, kas digitālajā vidē kļuvusi viegli izdarāma un ar nelielām izmaksām, kā arī pret “pirātisko” kopiju izplatīšanu. Savukārt no tās izstrādāšanas vēstures izriet, ka datorprogrammu aizsardzības tiesiskais režīms nepiešķir monopolu, kas kavē neatkarīgu radošu darbu. Datorprogrammas autora konkurenti no brīža, kad neatkarīga analīze tiem ir ļāvusi noteikt izmantotās idejas, noteikumus vai principus, var pilnīgi brīvi radīt paši savus izgudrojumus, lai izstrādātu sadarbspējīgus produktus.
Izskatāmajā lietā šķiet, ka Datel Design and Development un Datel Direct programmatūra, ciktāl ar to tiek pārveidots tikai ar aizsargātu datorprogrammu saglabāto mainīgo saturs datora operatīvajā atmiņā un šis mainīgo saturs tiek izmantots šajā programmā tās darbības laikā, pati par sevi neļauj reproducēt ne šo programmu, ne tās daļu, bet gan, gluži pretēji, paredz, ka programma tiek darbināta vienlaicīgi. Mainīgo saturs tātad ir minētās programmas elements, ar kura palīdzību lietotāji izmanto tās funkcionalitāti, kas nav aizsargāta kā datorprogrammas “izpausmes forma” Direktīvas 2009/24 1. panta 2. punkta izpratnē; tas jāpārbauda valsts tiesai.
Secinājumā Tiesa atzīst, ka Direktīvas 2009/24 1. panta 1.–3. punkts jāinterpretē tādējādi, ka mainīgo saturs, kas ar aizsargāto datorprogrammu saglabāts datora operatīvajā atmiņā un ko šī programma izmanto tās darbības laikā, neietilpst šīs direktīvas piešķirtās aizsardzības jomā, ciktāl šis saturs neļauj vēlāk reproducēt vai radīt šādu programmu.
(
1
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/24/EK (2009. gada 23. aprīlis) par datorprogrammu tiesisko aizsardzību (OV 2009, L 111, 16. lpp.) 1. panta 1.–3. punkts.
(
2
)	Līguma par ar tirdzniecību saistītām intelektuālā īpašuma tiesībām (turpmāk tekstā – “TRIPS līgums”), kas ietverts 1.C pielikumā Līgumam par Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) izveidošanu, kurš 1994. gada 15. aprīlī parakstīts Marrākešā un apstiprināts ar Padomes Lēmumu 94/800/EK (1994. gada 22. decembris) par daudzpusējo sarunu Urugvajas kārtā (no 1986. gada līdz 1994. gadam) panākto nolīgumu slēgšanu Eiropas Kopienas vārdā jautājumos, kas ir tās kompetencē (OV 1994, L 336, 1. lpp.), 10. panta 1. punkts.
(
3
)	Bernes Konvencija par literatūras un mākslas darbu aizsardzību, kas parakstīta Bernē 1886. gada 9. septembrī, redakcijā, kas izriet no 1971. gada 24. jūlija Parīzes akta.
(
4
)	Direktīvas 2009/24 7., 11. un 15. apsvērums.