62020TJ0064_RES
Lieta T‑64/20
Deutsche Telekom AG
pret
Eiropas Komisiju
Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2024. gada 13. novembra spriedums
Konkurence – Koncentrācija – Vācijas televīzijas pakalpojumu un telekomunikāciju pakalpojumu tirgi – Lēmums, ar kuru koncentrācija atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līgumu – Saistības – Darījuma horizontālās un vertikālās ietekmes uz konkurenci vērtējums – Koncentrācijas dalībnieku konkurences attiecības – Koncentrācijas radītas izmaiņas – Acīmredzama kļūda vērtējumā
Atcelšanas prasība – Lēmums piemērot noteikumus uzņēmumu koncentrācijas jomā – Sarežģīts ekonomisks vērtējums – Pārbaude tiesā – Tvērums un robežas – Tiesību piemērošanas faktiem pārbaude – Koncentrācijas ietekmes uz konkurenci izvērtējuma pārbaude – Pārbaude tikai attiecībā uz faktu saturisko pareizību un acīmredzamas kļūdas vērtējumā neesamību – Savienības tiesību jēdzienu, kuriem to īstenošanas brīdī nepieciešams veikt ekonomisku analīzi, interpretācijas, ko veikusi Komisija, pārbaude tiesā – Iekļaušana
(LESD 263. pants; Padomes Regulas Nr. 139/2004 2. pants)
(skat. 51.–54. punktu)
Uzņēmumu koncentrācija – Saderības ar iekšējo tirgu novērtēšana – Pārbaude, ko veic Komisija – Perspektīvā analīze – Pierādījumu prasības – Pierādījumu līmenis – Apvienotā uzņēmuma un tā konkurentu iespējamās turpmākās rīcības izvērtējums – Aplūkotās koncentrācijas paredzamo seku iespējamības izvērtējums – Pierādīšanas pienākuma apjoms – Komisijas pienākums pamatot attiecībā uz minēto koncentrāciju izvirzīto tēzi par šķērsli, izmantojot pietiekami pārliecinošus un saskanīgus pierādījumus, lai varētu secināt, ka analizētās sekas ir drīzāk iespējamas nekā neiespējamas
(Padomes Regulas Nr. 139/2004 2. panta 2. un 3. punkts)
(skat. 55.–59. punktu)
Uzņēmumu koncentrācija – Saderības ar iekšējo tirgu novērtēšana – Pārbaude, ko veic Komisija – Pretkonkurences seku vērtējums – Horizontālā ietekme – Konkurences spiediens, ko īsteno koncentrācijas dalībnieki – Tiešas konkurences esamības izvērtējums
(Padomes Regula Nr. 139/2004)
(skat. 80.–82. punktu)
Uzņēmumu koncentrācija – Pārbaude, ko veic Komisija – Komisijas lēmums, ar kuru koncentrācija atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu – Darījuma pretkonkurences seku vērtējums – Tā lietas dalībnieka pierādīšanas pienākums, kurš apstrīd Komisijas šajā ziņā veikto analīzi
(Padomes Regula Nr. 139/2004)
(skat. 90., 115., 156., 167., 172., 184., 201., 223., 245., 251., 295., 337., 359. un 424. punktu)
Uzņēmumu koncentrācija – Saderības ar iekšējo tirgu novērtēšana – Pārbaude, ko veic Komisija – Pretkonkurences seku vērtējums – Horizontālā ietekme – Konkurences spiediens, ko īsteno koncentrācijas dalībnieki – Netiešas konkurences esamības izvērtējums – Kritēriji
(Padomes Regula Nr. 139/2004)
(skat. 102.–114. punktu)
Uzņēmumu koncentrācija – Saderības ar iekšējo tirgu novērtēšana – Pārbaude, ko veic Komisija – Pretkonkurences seku vērtējums – Horizontālā ietekme – Konkurences spiediens, ko īsteno koncentrācijas dalībnieki – Iespējamās konkurences esamības izvērtējums – Kritērijs – Reālas un konkrētas iespējas ienākt tirgū – Būtiskie apstākļi – Konkurējošo operatoru viedokļu ņemšana vērā – Apjoms
(Padomes Regula Nr. 139/2004)
(skat. 134.–154. punktu)
Uzņēmumu koncentrācija – Pārbaude, ko veic Komisija – Nepieciešamība ņemt vērā valsts iestāžu lēmumus – Neesamība
(Padomes Regula Nr. 139/2004)
(skat. 155. punktu)
Uzņēmumu koncentrācija – Saderības ar iekšējo tirgu novērtēšana – Dominējošā stāvokļa radīšana vai pastiprināšana – Nepietiekams faktors, lai tas vien raksturotu būtisku šķērsli efektīvai konkurencei
(Padomes Regulas Nr. 139/2004 2. panta 2. un 3. punkts)
(skat. 191.–197. punktu)
Uzņēmumu koncentrācija – Saderības ar iekšējo tirgu novērtēšana – Pārbaude, ko veic Komisija – Pretkonkurences seku vērtējums – Vertikāla ietekme – Pret konkurenci vērstas piekļuves resursiem ierobežošanas scenārija iespējamības novērtējums – Kritēriji – Spēja būtiski ierobežot piekļuvi izejmateriāliem – Stimuls norobežot izejmateriālu tirgu – Norobežošanas stratēģijas būtiska negatīva ietekme uz lejupējo konkurenci – Kumulatīvi nosacījumi
(Padomes Regulas Nr. 139/2004 2. pants; Komisijas Paziņojuma 2008/C 265/07 31. un 32. punkts)
(skat. 275.–294., 318.–327., 331.–336. un 341.–358. punktu)
Uzņēmumu koncentrācija – Pārbaude, ko veic Komisija – Lēmuma par koncentrācijas saderību ar iekšējo tirgu pieņemšana – Attiecīgo uzņēmumu saistības, kas spēj nodrošināt paziņotā darījuma saderību ar iekšējo tirgu – Rīcības un strukturālu saistību pieļaujamība – Iestāžu rīcības brīvība
(Padomes Regulas Nr. 139/2004 30. apsvērums un 2. panta 2. punkts; Komisijas Paziņojuma 2008/C 267/01 16. punkts)
(skat. 370.–379. punktu)
Uzņēmumu koncentrācija – Pārbaude, ko veic Komisija – Lēmuma par koncentrācijas saderību ar iekšējo tirgu pieņemšana – Attiecīgo uzņēmumu saistības, kas spēj nodrošināt paziņotā darījuma saderību ar iekšējo tirgu – Pēc termiņa iesniegtu saistību ņemšana vērā – Nosacījumi
(Padomes Regulas Nr. 139/2004 8. panta 2. punkts; Komisijas Regulas Nr. 802/2004 19. panta 2. punkts; Komisijas Paziņojuma 2008/C 267/01 94. punkts)
(skat. 415.–421. punktu)
Rezumējums
Ar tajā pašā dienā pasludinātiem spriedumiem Vispārējā tiesa noraida trīs prasības atcelt Eiropas Komisijas lēmumu, ar kuru kā saderīgs ar iekšējo tirgu atļauts koncentrācijas darījums televīzijas un telekomunikāciju pakalpojumu nozarē, ar ko Vodafone Group plc plānoja iegādāties noteiktus Liberty Global plc aktīvus (
1
). Tādējādi Vispārējā tiesa nospriež – Komisijai nevar pārmest, ka tā, atbilstoši Regulas Nr. 139/2004 (
2
) 2. panta 2. punktam izvērtējot šīs koncentrācijas saderību ar iekšējo tirgu, ir devusi prioritāti būtiska kaitējuma efektīvai konkurencei kritērijam, nevis dominējošā stāvokļa kritērijam.
Vodafone un Liberty Group ir divi operatori, kas darbojas televīzijas un telekomunikāciju pakalpojumu nozarē vairākās Savienības valstīs, tostarp Vācijā. Minētajā valstī Liberty Group pārstāv tās filiāle Unitymedia GmbH.
2018. gadā Vodafone saskaņā ar EK Apvienošanās regulu paziņoja Komisijai par koncentrācijas projektu, kas paredz, ka tas iegādāsies ekskluzīvu kontroli pār Liberty Global telekomunikāciju darbībām vairākās dalībvalstīs, tostarp Vācijā. Darījumu veidoja pirkšanas un pārdošanas līgums, ar kuru Vodafone plānoja iegādāties 100 % Unitymedia akciju (turpmāk tekstā – “attiecīgā koncentrācija”).
Uzskatot, ka šis darījums rada pamatotas šaubas par saderību ar iekšējo tirgu, Komisija nolēma sākt padziļinātas pārbaudes procedūru. Šīs procedūras noslēgumā koncentrācija tika atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu un Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ), ja Vodafone ievēros noteiktas saistības (
3
).
Apstrīdētajā lēmumā Komisija vispirms izvērtēja koncentrācijas horizontālo, vertikālo un konglomerāta ietekmi, it īpaši Vācijā. Lai arī vērtējuma noslēgumā Komisija secināja, ka televīzijas signālu pārraides pakalpojumu mazumtirdzniecības tirgū, daudzpakalpojumu mazumtirdzniecības tirgū un televīzijas pakalpojumu sniegšanas mazumtirdzniecības tirgū nav nodarīts būtisks kaitējums efektīvai konkurencei (turpmāk tekstā – “BKEK”), tā konstatēja BKEK fiksētās interneta piekļuves tirgū un televīzijas signālu iepirkuma tirgū.
Pēc tam tā izvērtēja, vai Vodafone piedāvātās saistības spēj nodrošināt darījuma saderību ar iekšējo tirgu, it īpaši saistībā ar diviem tirgiem, kuros bija identificētas konkurences problēmas.
Prasītājas – Deutsche Telekom AG, Tele Columbus AG un NetCologne Gesellschaft für Telekommunikation mbH – ir Vācijā iedibinātas sabiedrības, kas piedāvā televīzijas, interneta un sakaru pakalpojumus. Tās vērsās Vispārējā tiesā ar prasību atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tas attiecās uz katru no tām.
Katra no tām savā prasībā it īpaši norādīja, pirmkārt, uz Komisijas kļūdu vērtējumā saistībā ar attiecīgās koncentrācijas horizontālo ietekmi tostarp uz televīzijas signālu pārraides mazumtirdzniecības pakalpojumu tirgu un televīzijas signālu iepirkuma tirgu, kā arī koncentrācijas vertikālo ietekmi uz televīzijas signālu pārraides starpniecības tirgu. Otrkārt, tās apstrīd, ka saistības, kuras apstrīdētajā lēmumā atzītas par saistošām, bija pietiekamas un atbilstošas, lai nodrošinātu koncentrācijas saderību ar iekšējo tirgu.
Vispārējās tiesas vērtējums
Iesākumā Vispārējā tiesa atgādina piemērojamos judikatūras principus gan attiecībā uz to, kādā intensitātē tai ir jāveic pārbaude tiesā, gan attiecībā uz pierādījumiem, ka nav nodarīts būtisks kaitējums efektīvai konkurencei, kas Komisijai ir jāpierāda.
Šajā ziņā tā precizē, ka koncentrāciju jomā EK Apvienošanās regula piešķir Komisijai zināmu rīcības brīvību, it īpaši attiecībā uz ekonomiskas dabas vērtējumiem. Šajā saistībā, lai arī Vispārējā tiesa nevar aizstāt Komisijas vērtējumu ar savu ekonomisko vērtējumu, tai ir jāpārbauda ne vien izvirzīto pierādījumu saturiskā pareizība, ticamība un konsekvence, bet arī tas, vai šie pierādījumi veido visu attiecīgo datu kopumu, kas ir jāņem vērā, lai izvērtētu sarežģītu situāciju, un tas, vai tie var pamatot no tiem izdarītos secinājumus.
Par Komisijai noteiktajām pierādīšanas prasībām, lai apstiprinātu, ka paziņotā koncentrācija var vai nevar radīt būtisku kaitējumu efektīvai konkurencei, un lai to tādējādi varētu atzīt par saderīgu vai nesaderīgu ar iekšējo tirgu, Vispārējā tiesa uzsver – ņemot vērā, ka prasīts veikt perspektīvu ekonomisko analīzi, Komisijai ir pietiekami pierādīt, izmantojot pietiekami nozīmīgus un saskanīgus pierādījumus, ka drīzāk ir iespējams nekā neiespējams, ka minētā koncentrācija varētu vai nevarētu radīt būtisku kaitējumu efektīvai konkurencei iekšējā tirgū vai nozīmīgā tā daļā.
Ņemot vērā šos apsvērumus, Vispārējā tiesa vispirms analizē koncentrācijas ietekmi uz Vācijas tirgu un pēc tam apstrīdētajā lēmumā par saistošām atzītās saistības.
Par koncentrācijas ietekmes analīzi
Par koncentrācijas horizontālo nekoordinēto ietekmi uz televīzijas signālu pārraides mazumtirdzniecības pakalpojumu sniegšanas tirgu klientiem, kas dzīvo daudzdzīvokļu ēkās
Vispirms Vispārējā tiesa pārbauda acīmredzamas kļūdas vērtējumā un tiesību kļūdas, ko Komisija, iespējams, pieļāvusi, analizējot horizontālo ietekmi uz televīzijas signālu pārraides mazumtirdzniecības pakalpojumu sniegšanas tirgu klientiem, kas dzīvo daudzdzīvokļu ēkās (multi dwelling units (MDU); turpmāk tekstā – “MDU tirgus”).
Attiecībā uz koncentrācijas dalībnieku savstarpēji īstenoto konkurences spiedienu Vispārējā tiesa, pirmām kārtām, atzīst – tā kā to darbības būtiski nepārklājas, Komisija nav pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatot, ka šie dalībnieki pirms koncentrācijas nebija tiešie konkurenti, lai gan Komisija bija ņēmusi vērā izņēmuma situācijas, kurās to darbības pārklājās, bet tās bija nebūtiskas un tas arī nav ticis apstrīdēts ar pierādījumiem. Tas nozīmē, ka koncentrācijas dalībnieku tirgotie produkti praktiski nekonkurēja.
Otrām kārtām, Komisija nav pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka koncentrācijas dalībnieki nebija netieši konkurenti. Šajā ziņā Vispārējā tiesa atgādina, ka uzņēmumi var atrasties netiešas konkurences attiecībās, it īpaši tad, ja tos pakļauj līdzīgam konkurences spiedienam citi uzņēmumi, ar kuriem katrs no tiem konkurē tieši, vai ja citi faktori, piemēram, klientu izvirzītās prasības, ierobežo to iespējas salīdzināmā veidā noteikt cenas un komerciālos nosacījumus.
Šajā lietā Vispārējā tiesa konstatē, ka saistībā ar to, ka koncentrācijas dalībnieki uzraudzīja viens otra darbības un salīdzināja produktu piedāvājumus, šie salīdzinošie novērtējumi bija tikai vienkārša komerciāla salīdzinošā novērtēšana, kuras mērķis ir novērot labāko praksi nozarē un iespējami to atdarināt. Šāda veida salīdzinājumu, kas ir tirgus darbības vai labākās prakses novērtējums nozarē, citstarp citās dalībvalstīs vai trešās valstīs, nevar klasificēt kā netiešas konkurences spiedienu. Turklāt no apstrīdētā lēmuma izriet, ka ar MDU īpašniekiem (turpmāk tekstā – “MDU klienti”) noslēgtie līgumi ir sarunu, iepirkumu konkurences vai oficiālu konkursa procedūru rezultāts. Tādēļ tie nav standarta līgumi, kuriem varētu viegli veikt salīdzinošo novērtējumu, pamatojoties uz nozares prakses vienkāršu novērošanu.
Tāpat par koncentrācijas dalībnieku konkurenci infrastruktūras jomā Komisija konstatēja, ka ieguldījumu un inovāciju darbības, ko savā tīklā īstenoja katrs attiecīgais koncentrācijas dalībnieks, konkurences ziņā nekādi tieši neietekmēja otra dalībnieka tīkla inovāciju un ieguldījumu stratēģiju un ka abu dalībnieku darbību savstarpējā uzraudzība šajā kontekstā bija vienkārša komerciāla salīdzinošā novērtēšana, kas neatbilst netiešas konkurences spiedienam.
Trešām kārtām, prasītājas nav pierādījušas, ka koncentrācijas dalībnieki ir iespējamie konkurenti, tādējādi tās nevar pārmest Komisijai, ka tā ir uzskatījusi par maz ticamu, ka gadījumā, ja koncentrācija nenotiktu, katrs no dalībniekiem būtu paplašinājis savas darbības attiecīgi otra dalībnieka kabeļtīkla darbības teritorijā, lai novērstu iespējamo konkurenci un tādējādi radītu BKEK.
Ceturtām kārtām, attiecībā uz iespējamā kolektīvā dominējošā stāvokļa esamību pirms attiecīgās koncentrācijas, kas radies koncentrācijas dalībnieku klusējot noslēgtas kolūzijas rezultātā un kas izskaidro faktiskas vai iespējamas konkurences neesamību starp dalībniekiem MDU tirgū, Vispārējā tiesa norāda – ja šis arguments ir izvirzīts ar nolūku vērst uzmanību uz aizliegtu vienošanos, šis iebildums ir neefektīvs, jo minētais arguments attiecas nevis uz apstrīdētā lēmuma priekšmetu, bet gan drīzāk uz praksi, kas, iespējams, ietilpst LESD 101. vai 102. panta piemērošanas jomā. Katrā ziņā saistībā ar koncentrācijas darījuma kontroli nav nozīmes koncentrācijas dalībnieku konkurences neesamības iemeslu izmeklēšanai, ņemot vērā, ka tas attiecīgā gadījumā skar Savienības konkurences tiesību normu pārkāpumu.
Turpretim, ja šis arguments izvirzīts, lai vērstu uzmanību uz kolektīva dominējoša stāvokļa esamību, šiem apgalvojumiem netika gūts apstiprinājums, pārbaudot minēto dalībnieku iekšējos dokumentus, un tiem bija pretrunā iemesli, kas, iespējams, bija pretēji Savienības konkurences tiesībām un kuru dēļ koncentrācijas dalībnieki pirms koncentrācijas necentās savstarpēji konkurēt.
Piektām kārtām, attiecībā uz iebildumu par to, ka Komisija nav ņēmusi vērā resursu palielināšanos koncentrācijas rezultātā, kas ļautu koncentrācijas dalībniekiem izstumt no tirgus konkurentus, it īpaši piemērojot plēsonīgas cenas, Vispārējā tiesa norāda, ka tas vien, ka palielinās šie resursi, pat ja tas tiek pierādīts, nav pietiekami, lai atzītu minēto darījumu par nesaderīgu ar iekšējo tirgu. Proti, Komisija koncentrāciju var atzīt par nesaderīgu ar iekšējo tirgu vienīgi tad, ja tā konstatē BKEK, kas ir tiešas un tūlītējas koncentrācijas sekas. Šāds BKEK, kas izrietētu no apvienotā uzņēmuma nākotnē pieņemtiem lēmumiem, var tikt uzskatīts par koncentrācijas tiešām un tūlītējām sekām, ja šī nākotnes rīcība ir padarīta par iespējamu un ekonomiski izdevīgu ar koncentrācijas izraisītām tirgus pazīmju un struktūras izmaiņām. Tomēr šajā lietā koncentrācijas dalībnieki jau spēja zināmā mērā rīkoties neatkarīgi no saviem konkurentiem un konkurentu MDU klientiem, neatkarīgi no tā, ka koncentrācijas rezultātā tiem, iespējams, palielinātos resursi.
Šo pašu iemeslu dēļ Vispārējā tiesa noraida argumentāciju, ka attiecīgā koncentrācija būtiski mazinātu konkurences spiedienu, ko rada konkurenti MDU tirgū, kas varētu radīt BKEK. Precīzāk, apvienotā uzņēmuma finansiālās ietekmes palielināšanās attiecībā pret tā konkurentiem ļautu aizkavēt to attīstību. Tomēr, lai arī ir taisnība, ka konkurences spiediena samazināšanās koncentrācijas darījuma rezultātā varētu radīt BKEK, pats konstatējums, ka palielinās apvienotā uzņēmuma finansiālā ietekme, neļauj secināt, ka tā radīs šādu kaitējumu. Proti, Komisijai ir jāņem vērā visu citu faktoru kopums, lai izvērtētu koncentrācijas saderību ar iekšējo tirgu, piemēram, iesaistīto tirgu struktūra, faktiskā vai iespējamā konkurence no uzņēmumiem, iesaistīto uzņēmumu tirgus pozīcija un to ekonomiskais un finansiālais potenciāls, piegādātājiem un lietotājiem pieejamās alternatīvas, šķēršļi iekļūšanai tirgū, kā arī piedāvājuma un pieprasījuma tendences.
Par iebildumu, ka Komisija nav ņēmusi vērā to, ka Vodafone iegūst dominējošu stāvokli MDU tirgū, kas varētu radīt BKEK, Vispārējā tiesa atgādina, ka saskaņā ar EK Apvienošanās regulu (
4
), veicot koncentrācijas kontroli, Komisijai ir jāizvērtē, vai koncentrācija varētu būtiski kaitēt efektīvai konkurencei iekšējā tirgū vai nozīmīgā tā daļā, jo pats apstāklis, ka koncentrācija radītu vai stiprinātu dominējošo stāvokli, nav pietiekams, lai uzskatītu, ka šī koncentrācija nav saderīga ar iekšējo tirgu. Veicot šādu perspektīvo analīzi, tiek izvērtēts, kā koncentrācijas darījums varētu mainīt faktorus, kas nosaka konkurences stāvokli attiecīgajā tirgū. Līdz ar to Komisijai nevarēja pārmest, ka tā šajā lietā veica perspektīvo analīzi, jo īpaši attiecībā uz koncentrācijas nekoordinētu horizontālo ietekmi uz MDU tirgu. Saistībā ar šo analīzi, tā kā Komisija secināja, ka nav BKEK, jo attiecīgā koncentrācija nenovērstu dalībnieku savstarpējo konkurences spiedienu un nevājinātu atlikušo konkurentu radīto konkurences spiedienu, tai nebija jāizvērtē, vai minētā koncentrācija radītu vai stiprinātu dominējošo stāvokli, it īpaši tā iemesla dēļ, ka koncentrācijas dalībnieku apvienotajam kabeļtīklam pēc darījuma būtu valsts mēroga pārklājums.
Turklāt apvienotā uzņēmuma kabeļtīkla pārklājumu nevar uzskatīt par faktoru, kas nosaka koncentrācijas stāvokli MDU tirgū, kura maiņa radītu BKEK. Tas nozīmē, ka apvienotā uzņēmuma kabeļtīkla ģeogrāfiska paplašināšanās, neatkarīgi no tā, vai tā ir vai nav saistīta ar koncentrāciju, ne vienmēr kļūst par iemeslu, lai mainītos faktors, kas nosaka konkurences stāvokli MDU tirgū, un tādējādi, lai tiktu radīts BKEK.
Par koncentrācijas vertikālo ietekmi
Turpinot, saistībā ar attiecīgās koncentrācijas vertikālās ietekmes analīzi, kurā Komisijai bija jāizvērtē konkrēti varbūtība, ka televīzijas signālu pārraides mazumtirdzniecības pakalpojumu sniedzējiem vairs nebūs piekļuves MDU klientiem, Vispārējā tiesa atzīst – izvērtējot pret konkurenci vērstas norobežošanas no izejmateriāliem scenārija iespējamību Komisija saskaņā ar Pamatnostādnēm par nehorizontālo apvienošanos (
5
) pārbauda, pirmkārt, vai apvienotais uzņēmums pēc koncentrācijas darījuma noslēgšanas varēs būtiski ierobežot piekļuvi resursam, otrkārt, vai tam būs motivācija to darīt un, treškārt, vai piekļuves ierobežošanas stratēģijai būs būtiska negatīva ietekme uz lejupējo konkurenci. Šie trīs nosacījumi ir kumulatīvi, tādējādi pietiek ar viena no tiem neizpildi, lai izslēgtu piekļuves resursiem ierobežošanas riska esamību.
Attiecībā konkrētāk uz trešo nosacījumu Komisija bija secinājusi, ka iespējamā tirgus ierobežošanas stratēģija jebkurā gadījumā būtiski negatīvi neietekmētu lejupējo konkurenci, jo attiecīgā koncentrācija neradītu īpašas izmaiņas ne attiecīgā augšupējā, ne attiecīgā lejupējā tirgus struktūrā. Konkrētāk, attiecīgā koncentrācija nekādi nemainītu dalībnieku spēju un motivāciju izstumt televīzijas signālu pārraides mazumtirdzniecības pakalpojumu sniedzējus, it īpaši Tele Columbus, no MDU klientu tirgus Vācijā. Tā kā prasītājas nav pierādījušas, ka Komisijas izvērtējums ir acīmredzami kļūdains, ar trešā nosacījuma neizpildi pietiek, lai izslēgtu pretkonkurences risku, ka tiek ierobežota piekļuve resursiem.
Par nekoordinētu horizontālo ietekmi uz televīzijas signālu iepirkuma tirgu
Visbeidzot, Vispārējā tiesa atzīst, ka Tele Columbus nevar sekmīgi apgalvot, ka Komisija ir acīmredzami kļūdaini izvērtējusi nekoordinētu horizontālo ietekmi uz televīzijas signālu iepirkuma tirgu, kas rastos, apvienotajam uzņēmumam noslēdzot ekskluzivitātes līgumus ar raidorganizācijām.
Pirmkārt, ciktāl Komisijai tika pārmests, ka tā nav veikusi visus izvērtējumus, kurus prasītāja bija vēlējusies vai uzskatījusi par lietderīgiem, piemēram, nav izvērtējusi noteiktas tehniskas funkcionalitātes un noteiktus komercaspektus, prasītāja nekādi nav paskaidrojusi, kā koncentrācija varētu tos ietekmēt, un it īpaši nav paskaidrojusi iemeslus, kā un kāpēc apvienotajam uzņēmumam būtu spēja un, pats galvenais, motivācija pasliktināt šīs funkcionalitātes un komerciālos aspektus sarunās ar raidorganizācijām, kā, ņemot vērā it īpaši to nozīmību, tas varētu būtiski kaitēt efektīvai konkurencei televīzijas signālu iepirkuma tirgū un kā šāda šo funkcionalitāšu un komerciālo nosacījumu iespējamā pasliktināšanās varētu būt saistīta ar koncentrāciju.
Otrkārt, par apgalvojumu, ka Komisija nav ņēmusi vērā to, ka apvienotajam uzņēmumam būtu spēja un motivācija īstenot daļēju ekskluzivitāti, lai aizliegtu satura izplatīšanu dažiem saviem konkurentiem, piemēram, pašai prasītājai, prasītāja nav pierādījusi, ka šāda stratēģija varētu būtiski negatīvi ietekmēt lejupējo konkurenci. Turklāt bija maz ticams, ka apvienotais uzņēmums būtu motivēts noslēgt pilnīgas vai daļējas ekskluzivitātes līgumus ar raidorganizāciju, ņemot vērā šādas rīcības iespējamo prettiesiskumu, kas būtu pretrunā konkurences tiesībām.
Treškārt, par apgalvojumu, ka apvienotais uzņēmums varētu MDU tirgū izmantot priekšrocības, kas tam ir televīzijas signālu iepirkuma tirgū, proti, iekasēt iepirkuma maksas un iegādāties saturu ar izdevīgākiem nosacījumiem, nekā to var izdarīt mazāki kabeļtīkla operatori, ir jānorāda, pirmām kārtām, ka, ja šīs priekšrocības ļauj MDU klientiem piedāvāt izdevīgākas cenas, tās varētu būt pozitīvas sekas patērētājiem, jo pastāv varbūtība, ka šāds cenu samazinājums atainotos mēneša īres maksās, ko maksā attiecīgo ēku īrnieki, nevis tas radītu BKEK. Otrām kārtām, prasītāja nav pierādījusi, ka šādas priekšrocības būtu saistītas ar koncentrāciju.
Par saistībām, kas apstrīdētajā lēmumā atzītas par saistošām
Tā kā apstrīdētajā lēmumā Komisija secināja, ka fiksētās interneta piekļuves tirgū un televīzijas signālu iepirkuma tirgū ir radies BKEK, tā izvērtēja Vodafone piedāvātās saistības un konstatēja, ka attiecīgā koncentrācija, kurā izdarīti grozījumi, ņemot vērā minētās saistības, neradīs būtisku kaitējumu efektīvai konkurencei minētajos tirgos.
Vispārējās tiesas ieskatā saistībā ar analīzi, ko Komisija veica šajā jautājumā, nevar izteikt nekādus pārmetumus, ka Vodafone piedāvātās saistības attiecībā uz televīzijas signālu iepirkuma tirgu (
6
) nebūtu bijušas pietiekamas un neatbilstošas, kā arī saistības attiecībā uz fiksētās piekļuves interneta tirgu (WCBA saistības) būtu neefektīvas.
Šajā ziņā tā noraida iebildumu, ka šīs saistības ir tikai rīcības saistības un tāpēc ir nepietiekamas, lai novērstu horizontālās konkurences problēmas. Proti, lai arī Paziņojumā par pieņemamiem aizsardzības līdzekļiem Komisija dod priekšroku strukturālām saistībām, it īpaši tāpēc, ka tās ir viegli īstenojamas, saistību pieņemamību nosaka galvenokārt tas, vai tās ir atbilstošas un pietiekamas, lai atrisinātu konstatēto konkurences problēmu, kā arī, vai ir pārliecība, ka tās izdosies īstenot.
Konkrētāk, attiecībā uz televīzijas signālu iepirkuma tirgū uzņemtajām saistībām apgalvojums, ka Komisijas apstrīdētajā lēmumā lietotā terminoloģija atklāj, ka Komisija nav bijusi pārliecināta, ka šīs saistības būtu bijušas pietiekamas un efektīvas, lai novērstu televīzijas signālu iepirkuma tirgū konstatēto BKEK, nav atbalstāms. Proti, lai arī Komisijai jābūt pārliecinātai, ka ierosinātās saistības var īstenot un ka tās būs pietiekami dzīvotspējīgas un ilglaicīgas, tā var atzīt koncentrāciju par saderīgu, ja ir pietiekami ticams, ka saistības būs pietiekamas un efektīvas, lai novērstu konstatēto BKEK.
Turklāt, runājot par to, ka iepirkuma maksu saistības tika iesniegtas novēloti, Komisija var pieņemt novēloti iesniegtas saistības, pirmkārt, ja šīs saistības skaidri atrisina pirms tam konstatētās konkurences problēmas, neesot nepieciešamībai veikt papildu aptauju, un, otrkārt, ir pietiekams laiks konsultācijām ar dalībvalstīm par šīm saistībām. Tā kā abi šie kumulatīvie nosacījumi šajā lietā ir izpildīti, Komisija varēja ņemt vērā iepirkuma maksas saistības, lai arī tās tika iesniegtas novēloti.
Attiecībā uz WCBA saistībām Vispārējā tiesa noraida iebildumu par iespējamo neefektivitāti, kas pamatots ar to, ka šīs saistības neļautu kompensēt to, ka zudīs konkurences spiediens, ko pirms darījuma īstenojis Unitymedia ar savu infrastruktūru un inovācijām.
Proti, šo saistību, kas paredz trešā operatora, t.i., Telefónica, ienākšanu tirgū, mērķis ir novērst konkurences problēmu, ko rada viena operatora (Vodafone) pazušana no Unitymedia kabeļtīkla darbības teritorijas, nevis kompensēt to, ka zudīs konkurences spiediens, ko pirms darījuma īstenojis Unitymedia ar savu infrastruktūru un inovācijām. Turklāt un katrā ziņā nav pierādīts, ka apvienotais uzņēmums vairs neveiktu ieguldījumus un inovācijas Unitymedia agrākajā kabeļtīkla darbības teritorijā, un tādējādi darījuma rezultātā zustu šo ieguldījumu un inovāciju radītais konkurences spiediens.
Par Telefónica iespējamo nespēju izdarīt spēcīgu konkurences spiedienu uz fiksētās interneta piekļuves tirgu, jākonstatē, ka šāds apgalvojums izriet no dažiem konstatējumiem, ko Komisija sniegusi apstrīdētajā lēmumā par Telefónica situāciju, kamēr nebija iesniegtas attiecīgās saistības, un tāpēc šajos konstatējumos nav ņemts vērā viss pienākumu kopums, ko Vodafone uzņēmās ar šīm saistībām. Tāpēc šie konstatējumi neļauj izdarīt nekādu secinājumu par Telefónica spēju un motivāciju darboties kā konkurētspējīgam un aktīvam spēkam, kad uzņemtās saistības tiks īstenotas.
Par apgalvojumu, ka WCBA saistības varētu nelabvēlīgi ietekmēt tirgu un stiprināt tā oligopola struktūru, piešķirot vairumtirdzniecības piekļuvi ar nosacījumiem, kas ir labvēlīgi Telefónica, Komisija ir paskaidrojusi, ka šis tiesiskās aizsardzības līdzeklis stiprinātu šo operatoru, bet neradītu konkurences problēmas, jo Telefónica nebija spēcīgs konkurents it īpaši fiksētās interneta piekļuves tirgū.
Vispārējā tiesa noraida arī iebildumu par to, ka Komisija nav pietiekami izvērtējusi WCBA saistības un apstrīdētajā lēmumā nav pietiekami pamatojusi minētās saistības, jo Komisija pienācīgi pārbaudīja, ka ar šīm saistībām tiktu novērstas visas konstatētās konkurences problēmas un ka tām nebūtu negatīvas ietekmes, tostarp uz ieguldījumiem optiskās šķiedras tīklā vai uz daudzpakalpojumu mazumtirdzniecību. Komisija arī sīki izklāstīja, kādu iemeslu dēļ tā uzskatīja, ka šajā gadījumā šīs ietekmes nebūtu.
Ņemot vērā iepriekš minēto, Vispārējā tiesa noraida prasību kopumā.
(
1
)	Komisijas 2019. gada 18. jūlija Lēmums C(2019) 5187 final, ar kuru Komisija par saderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līguma darbību ir atzinusi koncentrācijas darījumu, ar ko Vodafone Group plc iegādājas noteiktus Liberty Global plc aktīvus (lieta COMP/M.8864 – Vodafone/Certain Liberty Global Assets) (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).
(
2
)	Padomes Regula (EK) Nr. 139/2004 (2004. gada 20. janvāris) par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (EK Apvienošanās regula) (OV 2004, L 24, 1. lpp.).
(
3
)	Šīs saistības bija šādas – platjoslas kabeļpiekļuves vairumtirdzniecības saistības jeb WCBA (Wholesale Cable Broadband Access) saistības, kas paredzēja, ka operatoram, kas ir trešā persona, tiks atvērta piekļuve apvienotā uzņēmuma kabeļtīklam, lai ļautu tam piedāvāt fiksētās interneta piekļuves mazumtirdzniecības pakalpojumus, kā arī savus vai trešo personu OTT (over the top) televīzijas pakalpojumus; OTT saistības, ar kurām apvienotais uzņēmums apņēmās raidorganizācijām, kuru saturs tiek pārraidīts tā platformā, neierobežot iespēju izplatīt šo saturu, izmantojot OTT pakalpojumu, un, lai tās to varētu darīt, garantēt tām pietiekamu tiešo starpsavienojumu jaudu; HBBTV (Hybrid Broadcast Broadband TV) saistības, ar kurām apvienotais uzņēmums apņēmās turpināt pārraidīt bezmaksas raidorganizāciju HBBTV signālu; un iepirkuma maksas saistības, ar kurām apvienotais uzņēmums apņēmās nepalielināt iepirkuma maksas, ko tam maksā bezmaksas raidorganizācijas.
(
4
)	EK Apvienošanās regulas 2. panta 2. un 3. punkts.
(
5
)	Pamatnostādnes par nehorizontālo apvienošanos novērtēšanu saskaņā ar Padomes Regulu par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (OV 2008, C 265, 6. lpp.).
(
6
)	Šīs saistības ietver OTT saistības, iepirkuma maksas saistības un HBBTV saistības.