62023TJ1088_RES
Lieta T‑1088/23
RTL Group Markenverwaltungs GmbH
pret
Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroju
Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2025. gada 7. maija spriedums
Eiropas Savienības preču zīme – Atcelšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme “RTL” – Preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Pierādījumu sniegšana pirmo reizi apelācijas padomē – Regulas 2017/1001 95. panta 2. punkts – Deleģētās regulas (ES) 2018/625 27. panta 4. punkts – Tiesību ļaunprātīga izmantošana
Eiropas Savienības preču zīme – Atteikšanās, atcelšana un spēkā neesamība – Atcelšanas pamati – Preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība – Izmantošanas pierādījums – Faktiska izmantošana – Jēdziens – Vērtējuma kritēriji – Prasība par konkrētiem un objektīviem pierādījumiem
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 18. panta 1. punkts un 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
(skat. 16., 19., 20. un 91.–93. punktu)
Eiropas Savienības preču zīme – Atteikšanās, atcelšana un spēkā neesamība – Atcelšanas pamati – Preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība – Izmantošanas pierādījums – Daļēja izmantošana – Ietekme
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 18. panta 1. punkts un 58. panta 2. punkts)
(skat. 17. un 18. punktu)
Eiropas Savienības preču zīme – Atteikšanās, atcelšana un spēkā neesamība – Pieteikums par atcelšanu – Pieņemamība – Nepakļaušana tiesību ļaunprātīgas izmantošanas neesamībai vai pieteikuma par atcelšanu iesniedzēja labticībai
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 63. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
(skat. 27.–30. punktu)
Eiropas Savienības preču zīme – Atteikšanās, atcelšana un spēkā neesamība – Atcelšanas pamati – Preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība – Grafiska preču zīme “RTL”
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 18. panta 1. punkts un 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
(skat. 35., 55., 82., 83., 95. un 101. punktu)
Eiropas Savienības preču zīme – Procesa noteikumi – Atcelšanas process – Fakti un pierādījumi, kas nav iesniegti šim nolūkam noteiktajā termiņā – Ņemšana vērā – Apelācijas padomes rīcības brīvība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 95. panta 2. punkts; Komisijas Regulas 2018/625 27. panta 4. punkts)
(skat. 45.–47. un 49. punktu)
Eiropas Savienības preču zīme – Atteikšanās, atcelšana un spēkā neesamība – Atcelšanas pamati – Preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība – Preču zīmes izmantošana, ko veic trešās personas ar šīs preču zīmes īpašnieka piekrišanu
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 18. panta 2. punkts)
(skat. 62. punktu)
Eiropas Savienības preču zīme – Atteikšanās, atcelšana un spēkā neesamība – Atcelšanas pamati – Preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība – Izmantošanas pierādījums – Faktiska izmantošana – Jēdziens – Vērtējuma kritēriji – Preču zīme ar reputāciju Savienībā – Ietekmes neesamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2017/1001 18. panta 1. punkts un 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
(skat. 94. punktu)
Rezumējums
Spriedumā Vispārējā tiesa groza Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas padomes lēmumu. Tā precizē jautājumus par pieteikuma par atcelšanu ļaunprātīgo raksturu, par EUIPO Apelācijas padomes rīcības brīvības izmantošanu attiecībā uz atteikumu ņemt vērā pierādījumus, kas pirmo reizi iesniegti šajā padomē ārpus Deleģētajā regulā 2018/625 (
1
) paredzētajiem procesuālajiem rakstiem, par preču zīmes faktisku izmantošanu attiecībā uz reklāmas, pārdošanas veicināšanas un mārketinga pakalpojumiem, ko veic uzņēmums, kurš ietilpst grupā, kas tostarp sniedz reklāmas izplatīšanas pakalpojumus, un par preču zīmes reputācijas ietekmi uz tās faktiskās izmantošanas vērtējumu attiecībā uz citām precēm un pakalpojumiem.
Kopš 2016. gada RTL Group Markenverwaltungs GmbH, prasītāja, ir Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “RTL” īpašniece attiecībā uz vairākām precēm un pakalpojumiem (
2
). 2021. gadā persona, kas iestājusies lietā, Marcella Örtl, iesniedza pieteikumu par šīs preču zīmes atcelšanu (
3
), pamatojoties uz to, ka minētā preču zīme nav tikusi faktiski izmantota saistībā ar precēm un pakalpojumiem, attiecībā uz kuriem tā reģistrēta, nepārtrauktā piecu gadu laikposmā. EUIPO Anulēšanas nodaļa minēto pieteikumu attiecībā uz noteiktām precēm un pakalpojumiem daļēji apmierināja.
Izskatot prasītājas iesniegto apelācijas sūdzību, EUIPO Apelācijas padome, pirmkārt, pieteikumu par atcelšanu atzina par pieņemamu un, otrkārt, daļēji atcēla Anulēšanas nodaļas lēmumu, ciktāl ar to tika atcelta apstrīdētā preču zīme tostarp attiecībā uz “reklāmas, mārketinga un pārdošanas veicināšanas” pakalpojumu apakškategoriju, proti, “reklāmu pārraidīšanai pa televīziju, radio un elektroniskajiem plašsaziņas līdzekļiem” (
4
), un pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīja. Ar Vispārējā tiesā celto prasību prasītāja lūdza atcelt vai grozīt šo lēmumu.
Vispārējās tiesas vērtējums
Pirmkārt, Vispārējā tiesa norāda, ka atcelšanas pamatu mērķis ir aizsargāt vispārējās intereses, kas ir to pamatā, un tas izskaidro to, ka pieteikuma iesniedzējam netiek prasīts pierādīt interesi celt prasību. Šo analīzi apstiprina Regulas 2017/1001 24. apsvērums un šīs regulas 63. panta 1. punkta a) apakšpunkta mērķis, proti, sniegt iespēju apstrīdēt Eiropas Savienības preču zīmi, kas noteiktā laikposmā nav faktiski izmantota visplašākajam personu lokam, neprasot, lai tās pierādītu interesi celt prasību. Tā kā “jebkura fiziska vai juridiska persona” var iesniegt pieteikumu par atcelšanu sakarā ar preču zīmes neizmantošanu vai nepietiekamu izmantošanu, jautājumam par iespējamu tiesību ļaunprātīgu izmantošanu nav nozīmes, izvērtējot šāda pieteikuma pieņemamību. Tāpat ne pieteikuma par atcelšanu pieņemamība, ne pamatotība nav atkarīga no pieteikuma iesniedzēja labticības, jo atcelšana preču zīmes neizmantošanas dēļ piecu gadu laikposmā ir Regulā 2017/1001 paredzētas tiesiskās sekas (
5
).
Lai gan prasītāja šajā ziņā atsaucas uz lietu Sandra Pabst (
6
), Vispārējā tiesa norāda, ka šai lietai bija raksturīgi ārkārtas apstākļi, kuru šajā lietā nav. Pretēji lietai Sandra Pabst persona, kas iestājusies lietā, nav mākslīgi izveidota sabiedrība, kuras vienīgais mērķis ir iesniegt vairākus pieteikumus par atcelšanu. Turklāt prasītāja nav pierādījusi, ka pieteikums par atcelšanu šajā lietā bija lemts neveiksmei un tātad bija domāts vienīgi, lai tai uzliktu nepamatotu slogu vai izdarītu jebkādu spiedienu. Gluži pretēji, personas, kas iestājusies lietā, nodoms izmantot preču zīmi, kas var radīt sajaukšanu ar apstrīdēto preču zīmi, pierāda tās reālo interesi, lai preču zīmju reģistrs tiktu atjaunināts attiecībā uz prasītājas monopola uz apstrīdēto preču zīmi apjomu.
Līdz ar to Vispārējā tiesa noraida prasītājas apgalvojumu par pieteikuma par atcelšanu nepieņemamību tā apgalvotā ļaunprātīgā rakstura dēļ.
Otrām kārtām, Vispārējā tiesa atgādina judikatūru par EUIPO rīcības brīvību, lai ņemtu vērā faktus un pierādījumus, kas ir izvirzīti vai iesniegti novēloti (
7
), un uzsver, ka šai ņemšanai vērā ir jāietekmē rīcības brīvības, kas ir jāpārbauda Vispārējai tiesai, objektīvas un pamatotas īstenošanas rezultāts.
Tā konstatē, ka šajā gadījumā apsvērumus un pierādījumus prasītāja ir iesniegusi novēloti, līdz ar to Apelācijas padomei bija jāizmanto sava rīcības brīvība, lai izlemtu, vai tie ir vai nav jāņem vērā, pieņemot lēmumu, kas tai bija jāpieņem. Taču šāda rīcības brīvības objektīva un pamatota īstenošana šajā lietā nav veikta, jo Apelācijas padome šos pierādījumus ir noraidījusi tikai tādēļ, ka tie nav tikuši iesniegti kopā ar kādu no Deleģētajā regulā 2018/625 (
8
) minētajiem procesuālajiem rakstiem, nepārbaudot, vai ir izpildīti šīs regulas 27. panta 4. punktā paredzētie nosacījumi. Proti, apsvērumu un pierādījumu, kas pirmo reizi iesniegti Apelācijas padomē, pieņemamības pārbaude nevar tikt ierobežota ar faktiem un pierādījumiem, kas iesniegti kopā ar Deleģētajā regulā 2018/625 minētajiem procesuālajiem rakstiem, jo šāds ierobežojums neizriet ne no Regulas 2017/1001 95. panta 2. punkta, ne no Deleģētās regulas 2018/625 27. panta 4. punkta.
Līdz ar to Apelācijas padome ir pieļāvusi kļūdu, izslēdzot no savas pārbaudes prasītājas novēloti iesniegtos apsvērumus un pierādījumus un neīstenojot tai piešķirto rīcības brīvību.
Treškārt, Vispārējā tiesa pārbauda, vai prasītājas iesniegtie pierādījumi attiecībā uz grupas, pie kuras tā pieder, sabiedrību darbību ļauj pierādīt apstrīdētās preču zīmes izmantošanu ne tikai attiecībā uz reklāmas izplatīšanas pakalpojumu apakškategoriju, kā to ir norādījusi Apelācijas padome, bet arī ārpus šīs apakškategorijas attiecībā uz “reklāmas, mārketinga un pārdošanas veicināšanas” pakalpojumu kategoriju kopumā.
Vispirms tā norāda, ka prasītāja ir pierādījusi, ka grupas, kurai tā pieder, sabiedrības ir sniegušas reklāmdevējiem pakalpojumus tostarp saistībā ar televīzijas reklāmu radīšanu un īstenošanu. Tādējādi tā ir iesniegusi pierādījumus par pakalpojumiem, kas ietver šo sabiedrību radošo ieguldījumu reklāmas izstrādē, kura neaprobežojas ar vienkāršu trešās personas radīta reklāmas satura izplatīšanu.
Turpinājumā tā uzskata, ka no prasītājas iesniegtajiem pierādījumiem izriet, ka tā piedāvāja reklāmdevējiem savus pakalpojumus reklāmas stratēģiju izstrādē tai piederošajos plašsaziņas līdzekļos, piedāvājot tiem iespēju piedalīties tādos reklāmas pasākumos, ko izveidojusi grupa, pie kuras pieder prasītāja.
Visbeidzot, tā nospriež, ka, ņemot vērā iesniegtos pierādījumus, grupas, pie kuras pieder prasītāja, sabiedrības ir sniegušas konsultāciju pakalpojumus saistībā ar televīzijas reklāmas komercializāciju, kas ir specializētie konsultāciju un atbalsta pakalpojumi uzņēmumiem, kuri vēlas popularizēt un attīstīt savas reklāmas stratēģijas.
Šādos apstākļos Vispārējā tiesa uzskata, ka prasītājas iesniegtie pierādījumi pierāda, ka grupa, pie kuras tā pieder, apstrīdētās preču zīmes aizsegā un atbilstošajā laikposmā ir sniegusi trešām personām reklāmas, pārdošanas veicināšanas un mārketinga pakalpojumus, kas neaprobežojās ar reklāmas izplatīšanu, bet bija vērsti uz to, lai aktīvi veicinātu minēto trešo personu reklāmas stratēģijas attīstību. Līdz ar to tā groza apstrīdēto lēmumu, noraidot pieteikumu par apstrīdētās preču zīmes atcelšanu attiecībā uz reklāmas, pārdošanas veicināšanas un mārketinga pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē.
Visbeidzot, Vispārējā tiesa precizē, ka Regulas 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta formulējumā un mērķī ar Eiropas Savienības preču zīmi saistīto tiesību saglabāšana ir pakļauta nosacījumam, ka tā tiek faktiski izmantota. Neesot pamatoti, ka neizmantota preču zīme rada šķēršļus konkurencei un ierobežo preču brīvu apriti un pakalpojumu sniegšanas brīvību. Turklāt Savienības tiesas jau ir atzinušas, ka tiesību normām par paplašinātu aizsardzību, kas ir piešķirta Eiropas Savienības preču zīmei, kurai ir reputācija Savienībā, ir cits mērķis nekā tām, kurās ir prasīts pierādīt faktisku izmantošanu, līdz ar to šie divi tiesību normu veidi ir jāinterpretē autonomi. Līdz ar to, pat pieņemot, ka šajā lietā apstrīdētajai preču zīmei ir reputācija plašsaziņas līdzekļu nozarē, šis apstāklis pats par sevi neļauj pierādīt tās faktiskas izmantošanas esamību attiecībā uz konkrētajām precēm un pakalpojumiem. Turklāt prasītāja nevar lietderīgi atsaukties ne uz Eiropas Savienības preču zīmes vienoto raksturu, ne uz Deleģētās regulas 2018/625 7. apsvērumu, kas attiecas vienīgi uz procesuālajiem noteikumiem, lai interpretētu Regulas 2017/1001 materiālo tiesību normas.
(
1
)	Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 (2018. gada 5. marts), ar ko papildina Regulu 2017/1001 un atceļ Deleģēto regulu (ES) 2017/1430 (OV 2018, L 104, 1. lpp.).
(
2
)	Runa ir par precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 6., 8., 9., 12., 14., 16., 18., 20., 21., 24., 25., 28., 30., 32., 33., 35., 38., 41., 42., 43. un 45. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām.
(
3
)	Kas pamatots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2017, L 154, 1. lpp.) 58. panta 1. punktu.
(
4
)	Pārējās preces un pakalpojumi, attiecībā uz kuriem tika atcelts Anulēšanas nodaļas lēmums, ir “optiskie diski”, kas ietilpst 9. klasē, un “tiešsaistes sociālās tīklošanas pakalpojumi; sociālo sanāksmju tiešsaistes pakalpojumi”, kas ietilpst 45. klasē.
(
5
)	Regulas 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 64. panta 2. punkts.
(
6
)	Lieta, kurā pieņemts Paplašinātās apelācijas padomes 2020. gada 1. februāra lēmums (lieta R 2445‑2017‑G, turpmāk tekstā – “lieta Sandra Pabst”).
(
7
)	Paredzēts Regulas 2017/1001 95. panta 2. punktā un noteikts Deleģētās regulas 2018/625 27. panta 4. punktā.
(
8
)	Deleģētās regulas 2018/625 22., 24. un 26. punkts.