62024CJ0514
TIESAS SPRIEDUMS (otrā palāta)
2026. gada 12. martā (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesību aktu tuvināšana – Telekomunikāciju nozare – Direktīva (ES) 2018/1972 – Eiropas Elektronisko sakaru kodekss – 105. panta 4. punkta pirmā daļa – Galalietotāju tiesības izbeigt līgumu bez jebkādām papildu izmaksām elektronisko sakaru pakalpojumu sniedzēja vienpusēji ierosinātu izmaiņu dēļ – Izņēmumi – Savienības vai valsts tiesību aktos tieši noteiktas izmaiņas
Lietā C‑514/24
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Kúria (Augstākā tiesa, Ungārija) iesniegusi ar 2024. gada 26. jūnija lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2024. gada 24. jūlijā, tiesvedībā
Magyar Telekom Nyrt.
pret
Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke,
TIESA (otrā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja K. Jirimēe [K. Jürimäe], Tiesas priekšsēdētājs K. Lēnartss [K. Lenaerts], kas pilda otrās palātas tiesneša pienākumus, tiesneši F. Šalīns [F. Schalin], M. Gavalecs [M. Gavalec] (referents) un Z. Čehi [Z. Csehi],
ģenerāladvokāts: M. Kamposs Sančess‑Bordona [M. Campos Sánchez‑Bordona],
sekretārs: I. Illēši [I. Illéssy], administrators,
ņemot vērā rakstveida procesu un 2025. gada 26. jūnija tiesas sēdi,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
Magyar Telekom Nyrt. vārdā – V. Brengel, Gy. V. Radics, ügyvédek, M. L. Keresztury un B. Modok,
–
Ungārijas valdības vārdā – D. Csoknyai un M. Z. Fehér, pārstāvji,
–
Īrijas vārdā – M. Browne, Chief State Solicitor, S. Finnegan un A. Joyce, pārstāvji, kuriem palīdz B. Quigley, SC, un S. Brittain, BL,
–
Somijas valdības vārdā – M. Pere, pārstāve,
–
Eiropas Komisijas vārdā – V. Bottka, G. Conte un O. Gariazzo, pārstāvji,
noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus 2025. gada 18. septembra tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2018/1972 (2018. gada 11. decembris) par Eiropas Elektronisko sakaru kodeksa izveidi (OV 2018, L 321, 36. lpp.) 105. panta 4. punkta pirmo daļu.
2
Šis lūgums iesniegts saistībā ar tiesvedību starp elektronisko sakaru pakalpojumu sniedzēju Magyar Telekom Nyrt. un Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke (Valsts plašsaziņas līdzekļu un komunikāciju biroja priekšsēdētājs, Ungārija; turpmāk tekstā – “NMHH priekšsēdētājs”) par viņa lēmumu citstarp noteikt Magyar Telekom pienākumu izdarīt izmaiņas ar galalietotājiem noslēgtajos abonēšanas līgumos, kuros bija iekļauts tā dēvētais “nulles tarifa” izvēles tarifs.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Regula (ES) 2015/2120
3
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2015/2120 (2015. gada 25. novembris), ar ko nosaka pasākumus sakarā ar piekļuvi atvērtam internetam un groza Direktīvu 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem un Regulu (ES) Nr. 531/2012 par viesabonēšanu publiskajos mobilo sakaru tīklos Savienībā (OV 2015, L 310, 1. lpp.), 1. panta “Priekšmets un darbības joma” 1. punktā paredzēts:
“Ar šo regulu izveido kopējus noteikumus, lai nodrošinātu vienlīdzīgu un nediskriminējošu attieksmi pret datplūsmu interneta piekļuves pakalpojumu sniegšanā un ar to saistītās tiešo lietotāju tiesības.”
4
Šīs regulas 3. panta “Piekļuves atvērtam internetam nodrošināšana” 1.–3. punktā noteikts:
“1.   Tiešajiem lietotājiem, izmantojot savu interneta piekļuves pakalpojumu, ir tiesības piekļūt informācijai un saturam un izplatīt to, lietot un nodrošināt lietojumprogrammas un pakalpojumus un lietot pašu izvēlētas galiekārtas neatkarīgi no tiešā lietotāja vai nodrošinātāja atrašanās vietas vai informācijas, satura, lietojumprogrammas vai pakalpojuma atrašanās vietas, izcelsmes vai galamērķa.
[..]
2.   Vienošanās starp interneta piekļuves pakalpojumu sniedzējiem un tiešajiem lietotājiem par interneta piekļuves pakalpojumu komerciāliem un tehniskiem nosacījumiem un raksturlielumiem, piemēram, cenu, datu apjomiem vai ātrumu, un jebkādas komercdarbības prakses, ko veic interneta piekļuves pakalpojumu sniedzēji, neierobežo 1. punktā noteikto tiešo lietotāju tiesību īstenošanu.
3.   Interneta piekļuves pakalpojumu sniedzēji, sniedzot interneta piekļuves pakalpojumus, visu datplūsmu apstrādā vienādi – bez diskriminācijas, ierobežojumiem vai traucējumiem – un neatkarīgi no sūtītāja vai saņēmēja, satura, kam piekļūts vai kas tiek izplatīts, lietojumprogrammām vai pakalpojumiem, kas tiek izmantoti vai sniegti, vai izmantotās galiekārtas.
Ar pirmo daļu interneta piekļuves pakalpojumu sniedzējiem neliedz īstenot saprātīgus datplūsmas pārvaldības pasākumus. Lai šādus pasākumus uzskatītu par saprātīgiem, tie ir pārredzami, nediskriminējoši, samērīgi un netiek balstīti uz komerciāliem apsvērumiem, bet gan uz konkrētu datplūsmas kategoriju objektīvi atšķirīgām pakalpojumu tehniskās kvalitātes prasībām. Šādi pasākumi nepārrauga konkrētu saturu un netiek veikti ilgāk nekā nepieciešams.
Interneta piekļuves pakalpojumu sniedzēji neiesaistās datplūsmas pārvaldības pasākumos, kas pārsniedz pasākumus, kas paredzēti otrajā daļā, un jo īpaši nebloķē, nepalēnina, nepārveido, neierobežo, netraucē, nepasliktina vai nediskriminē konkrētu saturu, lietojumprogrammas vai pakalpojumus vai to konkrētas kategorijas, izņemot, ja nepieciešams, un tikai tik ilgi, cik nepieciešams, lai:
a)
nodrošinātu atbilstību Savienības leģislatīviem aktiem vai valsts tiesību aktiem, kas atbilst Savienības tiesībām, kuri attiecas uz interneta piekļuves pakalpojumu sniedzēju, vai pasākumiem, kas atbilst Savienības tiesībām, un ar ko īsteno šādus Savienības leģislatīvus aktus vai valsts tiesību aktus, tostarp to tiesu vai publisko iestāžu nolēmumiem, kam ir piešķirtas attiecīgas pilnvaras;
b)
saglabātu tīkla, minētajā tīklā sniegto pakalpojumu un tiešo lietotāju galiekārtu integritāti un drošību;
c)
novērstu gaidāmu tīkla pārblīvi un mazinātu sekas, ko rada ārkārtas vai pagaidu tīkla pārblīve, ar noteikumu, ka pret līdzvērtīgām datplūsmas kategorijām attiecas vienādi.”
Regula (ES) 2018/1971
5
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2018/1971 (2018. gada 11. decembris), ar ko izveido Eiropas Elektronisko sakaru regulatoru iestādi (BEREC) un BEREC atbalsta aģentūru (BEREC birojs), groza Regulu (ES) 2015/2120 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1211/2009 (OV 2018, L 321, 1. lpp.), 5. apsvērums formulēts šādi:
“[Eiropas Elektronisko sakaru regulatoru iestāde (BEREC) un BEREC atbalsta aģentūra (BEREC birojs)] tika izveidoti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1211/2009 [(2009. gada 25. novembris), ar ko izveido Eiropas Elektronisko komunikāciju regulatoru iestādi (BEREC) un biroju (OV 2009, L 337, 1. lpp.)]. BEREC aizstāja [elektronisko sakaru tīklu un pakalpojumu Eiropas reglamentējošo iestāžu grupu (ERG)], un BEREC izveides mērķis bija veicināt elektronisko sakaru tīklu un pakalpojumu iekšējā tirgus attīstību, no vienas puses, un labāku darbību, no otras puses, par mērķi izvirzot elektronisko sakaru tiesiskā regulējuma konsekventas īstenošanas nodrošināšanu. BEREC darbojas kā forums [valstu regulatīvo iestāžu (VRI)] savstarpējai sadarbībai un VRI sadarbībai ar [Eiropas] Komisiju, palīdzot tām pildīt visus pienākumus saskaņā ar Savienības tiesisko regulējumu. BEREC tika izveidota, lai nodrošinātu īpašas zināšanas un lai darbotos neatkarīgi un pārredzami.”
6
Regulas 2018/1971 3. panta “BEREC mērķi” 2. punktā paredzēts:
“BEREC tiecas sasniegt Direktīvas (ES) 2018/1972 3. pantā izklāstītos mērķus. BEREC jo īpaši cenšas nodrošināt elektronisko sakaru tiesiskā regulējuma konsekventu īstenošanu šā panta 1. punktā minētajā darbības jomā.”
7
Šīs regulas 4. panta “BEREC regulatīvie uzdevumi” 1. un 4. punkta redakcija ir šāda:
“1.   BEREC ir šādi regulatīvie uzdevumi:
[..]
d)
izdot pamatnostādnes par elektronisko sakaru Savienības tiesiskā regulējuma īstenošanu, kā minēts [Eiropas Parlamenta un Padomes] Regulās (ES) Nr. 531/2012 [(2012. gada 13. jūnijs) par viesabonēšanu publiskajos mobilo sakaru tīklos Savienībā (OV 2012, L 172, 10. lpp.)] un [2015/2120] un Direktīvā [2018/1972], jo īpaši par:
[..]
e)
pēc savas iniciatīvas vai pēc VRI, Eiropas Parlamenta, [Eiropas Savienības] Padomes vai Komisijas pieprasījuma izdot citas pamatnostādnes, ar ko nodrošina, ka konsekventi tiek īstenots elektronisko sakaru tiesiskais regulējums un ka VRI pieņem konsekventus regulatīvos lēmumus, jo īpaši regulatīvajos jautājumos, kuri skar ievērojamu skaitu dalībvalstu vai kuriem ir pārrobežu elements;
[..].
4.   Neskarot atbilstības nodrošināšanu attiecīgajiem Savienības tiesību aktiem, VRI un Komisija rūpīgi ņem vērā visas pamatnostādnes, atzinumus, ieteikumus, kopējās nostājas, paraugpraksi, ko BEREC pieņēmusi, lai nodrošinātu elektronisko sakaru tiesiskā regulējuma konsekventu īstenošanu 3. panta 1. punktā noteiktās darbības jomas ietvaros.
Ja VRI atkāpjas no 1. punkta e) apakšpunktā minētajām pamatnostādnēm, tā sniedz šādas atkāpšanās iemeslus.”
Direktīva 2018/1972
8
Direktīvas 2018/1972 275. apsvērumā noteikts:
“Visām pakalpojumu sniedzēju, kuri nodrošina publiski pieejamus elektronisko sakaru pakalpojumus, izņemot numurneatkarīgus starppersonu sakaru pakalpojumus, ierosinātaj[ām] līgumu nosacījumu izmaiņām, kuras nav labvēlīgas galalietotājam, piemēram, izmaiņ[ām], kas saistītas ar maksām, tarifiem, datu apjoma ierobežojumiem, datu pārraides ātrumu, pārklājumu vai personas datu apstrādi, būtu galalietotājam jādod tiesības izbeigt līgumu bez jebkādām izmaksām, pat ja kopā ar šīm izmaiņām ir paredzētas izmaiņas, kuras galalietotājam dod labumu. Tāpēc galalietotājam vajadzētu būt tiesībām līgumu izbeigt, ja pakalpojumu sniedzējs veic jebkādas izmaiņas līguma nosacījumos, izņemot gadījumus, kad katra šāda izmaiņa pati par sevi dod labumu galalietotājam vai kad izmaiņas ir tīri administratīvas, piemēram, mainās pakalpojumu sniedzēja adrese, un neiespaido galalietotāju nelabvēlīgi, vai kad izmaiņas ir stingri noteiktas ar tiesību akta vai regulējuma izmaiņām, piemēram, ja ar Savienības vai valsts tiesību aktu tiek noteiktas jaunas līguma informācijas prasības. Tas, vai šāda izmaiņa galalietotājam vienīgi dod labumu, būtu jāizvērtē uz objektīvu kritēriju pamata. Galalietotājam būtu jāliedz tiesības izbeigt līgumu vienīgi tad, ja pakalpojumu sniedzējs spēj pierādīt, ka visas izmaiņas līgumā galalietotājam dod vienīgi labumu vai ir tīri administratīvas un nekādā veidā nelabvēlīgi neiespaido galalietotāju.”
9
Šīs direktīvas 3. panta “Vispārējie mērķi” 2. punkta d) apakšpunktā paredzēts:
“Šīs direktīvas sakarā [VRI] un citas kompetentās iestādes, kā arī BEREC, Komisija un dalībvalstis cenšas sasniegt ikvienu no šādiem vispārējiem mērķiem, kuri nav uzskaitīti prioritārā kārtībā:
[..]
d)
veicina Savienības pilsoņu interešu apmierināšanu, nodrošinot ļoti augstas veiktspējas tīklu, tostarp fiksēto, mobilo un bezvadu tīklu, un elektronisko sakaru pakalpojumu savienojamību un plašu pieejamību un lietošanas uzsākšanu, iespējojot maksimālu ieguvumu izvēles, cenas un kvalitātes ziņā uz efektīva konkurences pamata, uzturot tīklu un pakalpojumu drošību, nodrošinot galalietotājiem augstu un vienotu aizsardzības pakāpi ar nepieciešamajiem specifiskajiem nozares noteikumiem un risinot vajadzības, piemēram, pēc pieņemamām cenām, kādas ir īpašām sociālajām grupām, it sevišķi galalietotājiem ar invaliditāti, vecākiem galalietotājiem un galalietotājiem ar īpašām sociālajām vajadzībām, un nodrošinot izvēli un līdzvērtīgu piekļuvi galalietotājiem ar invaliditāti.”
10
Minētās direktīvas 10. pantā “[VRI] piedalīšanās BEREC darbā” noteikts:
“1.   Dalībvalstis nodrošina, ka attiecīgās [VRI] aktīvi atbalsta BEREC mērķus veicināt labāku regulatīvo koordinēšanu un konsekvenci.
2.   Dalībvalstis nodrošina, ka [VRI], pieņemot lēmumus par savas valsts tirgu, maksimāli ņem vērā BEREC pieņemtās pamatnostādnes, atzinumus, ieteikumus, kopējās nostājas, paraugpraksi un metodoloģiju.”
11
Šīs direktīvas 105. panta “Līguma termiņš un izbeigšana” 4. punktā paredzēts:
“Galalietotājiem ir tiesības izbeigt līgumu bez jebkādām papildu izmaksām, ja tādu publiski pieejamu elektronisko sakaru pakalpojumu, kas nav numurneatkarīgi starppersonu sakaru pakalpojumi, sniedzējs ir paziņojis par ierosinātām līguma nosacījumu izmaiņām, izņemot gadījumus, kad ierosinātās izmaiņas nāk par labu tikai galalietotājam [galalietotājam nāk tikai par labu], kad tām ir vienīgi administratīvs raksturs un tām nav negatīvas ietekmes uz galalietotāju vai kad tās ir tieši noteiktas Savienības vai valsts tiesību aktos.
Pakalpojumu sniedzēji vismaz vienu mēnesi iepriekš paziņo galalietotājiem par visām izmaiņām līguma nosacījumos un vienlaikus sniedz tiem informāciju par tiesībām izbeigt līgumu bez jebkādām papildu izmaksām, ja tie nepiekrīt jaunajiem nosacījumiem. Tiesības izbeigt līgumu ir izmantojamas viena mēneša laikā pēc paziņojuma. Dalībvalstis minēto termiņu var pagarināt uz laikposmu līdz trim mēnešiem. Dalībvalstis nodrošina, ka šādu paziņojumu sniedz skaidri un saprotami, izmantojot pastāvīgu informācijas nesēju.”
Ungārijas tiesības
12
Az elektronikus hírközlésről szóló 2003. évi C. törvény (2003. gada Likums Nr. C par elektroniskajiem sakariem), redakcijā, kas piemērojama pamatlietā (turpmāk tekstā – “Likums 2003/100”), 132. panta 5. un 6. punktā paredzēts:
“5.   Abonents var izbeigt abonēšanas līgumu nekavējoties un bez juridiskām sekām 45 dienu laikā no brīža, kad viņš ir saņēmis paziņojumu par publiski pieejamo elektronisko sakaru pakalpojumu sniedzēja veiktām vienpusējām līguma izmaiņām.
6.   Abonentam nav tiesību izbeigt abonēšanas līgumu atbilstoši 5. punktam, ja izmaiņas:
a)
ietver grozījumus abonēšanas līgumā vai pakalpojuma izmantošanas nosacījumos, kas abonentam nāk tikai par labu,
b)
ir administratīva rakstura un neietver nekādus noteikumus, kas ir nelabvēlīgi abonentam, vai
c)
ir skaidri pamatotas ar tiesību aktu izmaiņām vai administratīvu vai tiesas nolēmumu.”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
13
Magyar Telekom ir uzņēmums, kas darbojas informācijas un komunikācijas tehnoloģiju nozarē. Tas saistībā ar dažām piekļuves internetam paketēm piedāvāja galalietotājiem tā dēvēto “nulles tarifa” izvēles tarifu, un atbilstoši šim izvēles tarifam uzņēmums no šajās paketēs iekļautā datu apjoma neatskaitīja datus, kas tika patērēti, izmantojot noteiktas lietojumprogrammas un/vai pakalpojumus.
14
Ar 2022. gada 6. septembra lēmumu (turpmāk tekstā – “NMHH lēmums”) NMHH konstatēja, ka uzņēmums ir pārkāpis Regulas 2015/2120 3. panta 3. punkta noteikumus, jo, piemērodams šo izvēles tarifu, nav apstrādājis visu datplūsmu vienādi un bez diskriminācijas. Šajā lēmumā NMHH uzdeva Magyar Telekom līdz 2022. gada 15. novembrim pārtraukt piedāvāt minēto tarifu un līdz 2023. gada 31. martam izdarīt izmaiņas attiecīgajos abonentu līgumos, tostarp vispārīgajos noteikumos un individuālajos abonēšanas līgumos, izslēdzot no tiem jebkādas atsauces uz minēto izvēles tarifu.
15
Minētajā lēmumā NMHH uzsvēra – tā kā nepieciešamības izdarīt izmaiņas attiecīgajos abonentu līgumos pamatā ir Magyar Telekom prakses neatbilstība Regulas 2015/2120 3. panta 3. punktam, vienpusēja šo līgumu grozīšana par sliktu abonentiem dod tiem tiesības izbeigt šos līgumus, pamatojoties uz Likuma 2003/100 132. panta 5. punktu, ar kuru Ungārijas tiesībās transponēta Direktīvas 2018/1972 105. panta 4. punkta pirmā daļa. Šajā ziņā neesot piemērojams Likuma 2003/100 132. panta 6. punkta c) apakšpunktā paredzētais izņēmums, kura mērķis ir transponēt Ungārijas tiesībās Direktīvas 2018/1972 105. panta 4. punkta pirmās daļas pēdējā teikuma daļā paredzēto trešo izņēmumu.
16
Ar 2022. gada 27. oktobra lēmumu (turpmāk tekstā – “NMHH priekšsēdētāja lēmums”) NMHH priekšsēdētājs, izskatīdams Magyar Telekom iesniegumu par administratīvā akta apstrīdēšanu, apstiprināja NMHH lēmumu.
17
Minētajā 2022. gada 27. oktobra lēmumā NMHH priekšsēdētājs norādīja, ka, 2021. gada 2. septembra spriedumā Vodafone (C‑854/19, EU:C:2021:675), 2021. gada 2. septembra spriedumā Vodafone (C‑5/20, EU:C:2021:676) un 2021. gada 2. septembra spriedumā Telekom Deutschland (C‑34/20, EU:C:2021:677) Tiesa ir nospriedusi, ka tā dēvētais “nulles tarifa” izvēles tarifs nav saderīgs ar Regulas 2015/2120 3. panta 3. punktā paredzētajiem pienākumiem. Attiecīgi no šīs tiesību normas izriet Magyar Telekom pienākums izdarīt izmaiņas spēkā esošajos individuālajos abonēšanas līgumos, un minētajos spriedumos Tiesa ir sniegusi šīs tiesību normas pareizu interpretāciju.
18
Lēmumā NMHH priekšsēdētājs uzsvēra, ka pēc šo spriedumu pasludināšanas Magyar Telekom bija pienākums brīvprātīgi pārtraukt piedāvāt un izmantot šādu izvēles tarifu, un NMHH lēmuma mērķis bija nodrošināt, lai Magyar Telekom piemērotu Regulu 2015/2120 atbilstīgi minētajiem spriedumiem, kuros paustās atziņas ir iekļautas BEREC2022. gada 9. jūnija pamatnostādnēs par Atvērtā interneta regulas īstenošanu (BoR (22) 81; turpmāk tekstā – “BEREC 2022. gada pamatnostādnes”).
19
Lai gan iepriekšējās BEREC2016. gada 30. augusta pamatnostādnēs valstu regulatoriem par to, kā īstenot Eiropas tīkla neitralitātes noteikumus (BoR (16) 127; turpmāk tekstā – “BEREC 2016. gada pamatnostādnes”), Regulas 2015/2120 normas tika interpretētas tādējādi, ka konkrēti tā dēvētā “nulles tarifa” izvēles tarifi ir atļauti, pēc 2020. gada 15. septembra sprieduma Telenor Magyarország (C‑807/18 un C‑39/19, EU:C:2020:708) un šī sprieduma 17. punktā minēto spriedumu pasludināšanas BEREC pieņēma 2022. gada pamatnostādnes, kurās šīs tiesību normas tika interpretētas tādējādi, ka tās nepieļauj šādus izvēles tarifus.
20
Fővárosi Törvényszék (Galvaspilsētas Budapeštas tiesa, Ungārija) celtajā prasībā par NMHH priekšsēdētāja lēmumu Magyar Telekom apgalvoja, ka tam nav pienākuma izpildīt minētos spriedumus, ka tā prakse ir izstrādāta, pamatojoties uz BEREC 2016. gada pamatnostādnēm, un tam nav pienākuma izdarīt izmaiņas attiecīgajos līgumos saskaņā ar BEREC 2022. gada pamatnostādnēm, jo tās ir adresētas valstu regulatīvajām iestādēm. Magyar Telekom skatījumā minētais lēmums ir atzīstams par “valsts tiesību aktu” Direktīvas 2018/1972 105. panta 4. punkta izpratnē, ar kuru tam tika tieši noteikts pienākums izdarīt izmaiņas minētajos līgumos.
21
Fővárosi Törvényszék (Galvaspilsētas Budapeštas tiesa) Magyar Telekom prasību noraidīja.
22
Tā atgādināja, ka Likuma 2003/100 132. panta 6. punkta c) apakšpunktā ir paredzēts izņēmums, kura formulējumā skaidri norādīts uz izmaiņām, kas tieši noteiktas Savienības vai valsts tiesību normā, un kurš ir piemērojams tikai Savienības tiesību aktiem LESD 288. panta izpratnē, kā arī valsts tiesību aktiem. Konkrētā lietā pieņemts NMHH priekšsēdētāja lēmums neesot tiesību akts vai regulējums, jo to ir pieņēmusi administratīva iestāde, īstenodama tiesību piemērošanas pilnvaras, un tādēļ uz šo lēmumu nevar attiekties minētajā tiesību normā paredzētais izņēmums. Tiesību aktu interpretācijā vai piemērošanā notikušas izmaiņas neesot pielīdzināmas tiesību akta vai regulējuma izmaiņām.
23
Iesniedzējtiesā – Kúria (Augstākā tiesa, Ungārija) – iesniegtajā kasācijas sūdzībā Magyar Telekom apgalvo, ka Fővárosi Törvényszék (Galvaspilsētas Budapeštas tiesa) kļūdaini ir interpretējusi saikni starp Direktīvas 2018/1972 275. apsvērumu un 105. panta 4. punkta pirmo daļu, atzīdama, ka šī apsvēruma otrajā teikumā ietvertais jēdziens “regulējums” nevar attiekties uz lēmumu, kas pieņemts, īstenojot tiesību piemērošanas pilnvaras.
24
Magyar Telekom ieskatā izņēmums no galalietotāju tiesībām izbeigt abonēšanas līgumus tāpēc, ka attiecīgais pakalpojumu sniedzējs ir vienpusēji izdarījis izmaiņas šajos līgumos, ir piemērojams ne vien tad, ja šīs izmaiņas ir tieši noteiktas Savienības vai dalībvalsts tiesību aktos, bet arī tad, ja tās ir noteiktas Savienības vai valsts tiesībās plašā nozīmē.
25
Iesniedzējtiesas skatījumā tai, lai varētu taisīt spriedumu, jālūdz Tiesai precizēt Direktīvas 2018/1972 105. panta 4. punkta pirmās daļas interpretāciju, jo tai ir jāizlemj, vai galalietotājiem ir tiesības izbeigt līgumus bez jebkādām papildu izmaksām tāpēc, ka Magyar Telekom ir paziņojis par ierosinātām līguma nosacījumu izmaiņām, lai gan šajā tiesību normā šādas tiesības izbeigt līgumu bez jebkādām papildu izmaksām ir izslēgtas, ja ierosinātās izmaiņas ir “tieši noteiktas Savienības vai valsts tiesību aktos”.
26
Atbilstoši ar Direktīvu 2018/1972 ieviestajam mehānismam BEREC uzdevums esot Eiropas Savienības līmenī saskaņot Regulas 2015/2120 normu interpretāciju attiecībā uz valstu regulatīvajām iestādēm. BEREC 2016. gada pamatnostādnes esot radījušas Magyar Telekom tiesisko paļāvību. Ievērojot šīs pamatnostādnes, Magyar Telekom nevarēja iepriekš paredzēt praksi, kas tai būtu bijis jāīsteno saskaņā ar šī sprieduma 17. punktā minētajiem Tiesas spriedumiem un kas tika ievērota NMHH lēmumā pēc šīs prakses pārņemšanas BEREC 2022. gada pamatnostādnēs.
27
Minētās tiesas ieskatā tas, ka BEREC pamatnostādnes katrā ziņā atbilda Tiesas spriedumiem un valsts regulatīvās iestādes lēmumi – pielāgoti Tiesas sniegtajai Regulas 2015/2120 normu interpretācijai – savukārt atbilda šīm pamatnostādnēm, šķiet, norāda uz to, ka šādam procesam ir raksturīgs tāds “regulējuma elements”, ko nevar uzskatīt tikai par tiesību piemērošanu.
28
Šādos apstākļos Kúria (Augstākā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai Tiesas spriedums ir uzskatāms par tieši saistošu Savienības tiesību normu [Direktīvas 2018/1972] 105. panta 4. punkta izpratnē, vai arī tas ir uzskatāms par tiesību normu interpretāciju, kas nav iepriekšējo tiesību normu izmaiņas [..] 105. panta 4. punkta izpratnē?
2)
Vai [BEREC 2016. gada pamatnostādnes], kas aizstātas, ciktāl tas attiecas uz šo lietu, ar [BEREC 2022. gada pamatnostādnēm] – jo īpaši, ņemot vērā [Direktīvas 2018/1972] 10. panta 2. punktu un [Regulas 2018/1971] 4. panta 4. punktu –, ir Savienības tiesību daļa vai tieši saistoši to noteikumi un kā tādas ir tiesību normu izmaiņas, kas pamato izņēmuma piemērošanu saskaņā ar [Direktīvas 2018/1972] 105. panta 4. punktu, vai arī tās ir tikai tiesību interpretācija – it īpaši, ja ar tām tiek īstenots Tiesas spriedums –, kas nav iepriekšējo tiesību normu izmaiņas [..] 105. panta 4. punkta izpratnē?
3)
Ja izņēmuma piemērošana saskaņā ar [Direktīvas 2018/1972] 105. panta 4. punktu nav pamatota ne ar Tiesas spriedumu, ne ar BEREC 2022. gada pamatnostādnēm, vai par tieši saistošu valsts tiesību normu [Direktīvas 2018/1972] 105. panta 4. punkta izpratnē var tikt uzskatīts valsts regulatīvās iestādes lēmums, ar kuru attiecībā uz elektronisko sakaru pakalpojumu sniedzēju tiek piemērots grozītais judikatūras kritērijs saistībā ar [Regulas 2015/2120] 3. panta 3. punktu un pamatojoties uz BEREC 2022. gada pamatnostādnēm, kas grozītas ar Tiesas spriedumu, ņemot vērā, ka Regulas 2015/2120 norma ir palikusi nemainīga un nav mainījusies laika periodā, uz kuru attiecas šī lieta?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
29
Ar jautājumiem, kuri jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Direktīvas 2018/1972 105. panta 4. punkta pirmā daļa jāinterpretē tādējādi, ka galalietotājam ir tiesības bez jebkādām papildu izmaksām izbeigt ar elektronisko sakaru pakalpojumu sniedzēju noslēgto līgumu, ja pakalpojumu sniedzējs ir ierosinājis šī līguma izmaiņas, lai nodrošinātu tā atbilstību interpretācijai, ko Eiropas Savienības Tiesa prejudiciālā nolēmumā sniegusi tādai Savienības tiesību normai, kura regulē dažus šāda līguma aspektus, vai arī atbilstību pēc šī sprieduma pasludināšanas pieņemtajām BEREC pamatnostādnēm vai lēmumam, ko valsts regulatīvā iestāde, ievērojot minēto spriedumu un pamatnostādnes, pieņēmusi attiecībā uz šo pakalpojumu sniedzēju.
30
Pastāvīgās judikatūras atziņa ir tāda, ka, interpretējot Savienības tiesību normu, jāņem vērā ne tikai tās teksts, bet arī konteksts un šo normu ietverošā tiesiskā regulējuma mērķi (spriedumi, 1983. gada 17. novembris, Merck, 292/82, EU:C:1983:335, 12. punkts, un 2025. gada 8. maijs, Pielatak, C‑410/23, EU:C:2025:325, 54. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
31
Direktīvas 2018/1972 105. panta 4. punkta pirmajā daļā paredzēts, ka galalietotājiem ir tiesības izbeigt līgumu bez jebkādām papildu izmaksām, ja publiski pieejamu elektronisko sakaru pakalpojumu sniedzējs ir paziņojis par ierosinātām līguma nosacījumu izmaiņām, izņemot gadījumus, kad ierosinātās izmaiņas galalietotājam nāk tikai par labu, kad tām ir vienīgi administratīvs raksturs un nav negatīvas ietekmes uz galalietotāju vai kad tās ir tieši noteiktas Savienības vai valsts tiesību aktos.
32
Saskaņā ar šīs direktīvas 275. apsvērumu visām pakalpojumu sniedzēju ierosinātajām līgumu nosacījumu izmaiņām būtu jādod galalietotājam tiesības izbeigt līgumu bez jebkādām izmaksām, izņemot gadījumus, kad katra šāda izmaiņa pati par sevi dod labumu galalietotājam vai kad izmaiņas ir tīri administratīvas, piemēram, mainās pakalpojumu sniedzēja adrese, un neiespaido galalietotāju nelabvēlīgi, vai kad izmaiņas ir stingri noteiktas ar tiesību akta vai regulējuma izmaiņām.
33
No Direktīvas 2018/1972 105. panta 4. punkta pirmās daļas un 275. apsvēruma kopīgas interpretācijas izriet, ka 105. panta 4. punkta pirmās daļas pēdējā teikuma daļā paredzētais trešais izņēmums – gadījumā, ja pakalpojumu sniedzējs ir ierosinājis līgumu nosacījumu izmaiņas, – ir piemērojams tikai tad, ja šo līgumu nosacījumu izmaiņas ir tikušas tieši un stingri noteiktas, stājoties spēkā Savienības vai valsts tiesību aktam vai regulējumam, vai ar to izmaiņām.
34
Šādu interpretāciju apstiprina arī Direktīvas 2018/1972 105. panta 4. punkta pirmās daļas vispārējā sistēma un šīs direktīvas mērķis.
35
Proti, 105. panta 4. punkta pirmajā daļā ir paredzēts vispārīgs noteikums, ka publiski pieejamu elektronisko sakaru pakalpojumu sniedzēja ierosinātas līguma nosacījumu izmaiņas dod galalietotājiem tiesības izbeigt līgumu bez jebkādām papildu izmaksām. Šim vispārīgajam noteikumam ir trīs izņēmumi, kas interpretējami šauri.
36
Šo izņēmumu šaura interpretācija atbilst Direktīvas 2018/1972 3. panta 2. punkta d) apakšpunktā minētajam vispārīgajam mērķim nodrošināt augsta līmeņa aizsardzību galalietotājiem. Attiecīgi šīs direktīvas 105. panta 4. punkta pirmā daļa jāinterpretē tādējādi, ka, lai piemērotu šajā tiesību normā paredzēto trešo izņēmumu, attiecīgā pakalpojumu sniedzēja ierosinātajām līguma nosacījumu izmaiņām jābūt tieši un stingri noteiktām ar to Savienības vai valsts tiesību aktu izmaiņām, kas veido attiecīgo tiesisko regulējumu.
37
Šajā lietā iesniedzējtiesas šaubas, pirmkārt, ir saistītas ar to, vai Eiropas Savienības Tiesas prejudiciāla nolēmuma tiesvedībā pasludinātu spriedumu var uzskatīt par Savienības tiesību aktu izmaiņām šī sprieduma iepriekšējā punkta izpratnē.
38
Šajā ziņā jāatgādina, ka Eiropas Savienības Tiesas sniegtā Savienības tiesību normas interpretācija, īstenojot ar LESD 267. pantu uzticēto kompetenci, izskaidro un vajadzības gadījumā precizē šīs normas nozīmi, kādā tā ir vai būtu jāsaprot, un apjomu, kādā tā ir vai būtu jāpiemēro no tās spēkā stāšanās brīža. Citiem vārdiem sakot, prejudiciāls nolēmums nerada tiesības, bet tam ir tikai deklaratīvs raksturs, un tādēļ tā iedarbība ar atpakaļejošu spēku principā sākas interpretētās normas spēkā stāšanās dienā (spriedumi, 2008. gada 12. februāris, Kempter, C‑2/06, EU:C:2008:78, 35. punkts; 2015. gada 28. janvāris, Starjakob, C‑417/13, EU:C:2015:38, 63. punkts, un 2022. gada 10. marts, Grossmania, C‑177/20, EU:C:2022:175, 41. punkts).
39
No tā izriet, ka šādi interpretēta tiesību norma administratīvajai iestādei atbilstoši savai kompetencei un valsts tiesai principā ir jāpiemēro pat tiesiskām attiecībām, kuras ir radušās un nodibinātas pirms sprieduma par lūgumu sniegt interpretāciju taisīšanas (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2008. gada 12. februāris, Kempter, C‑2/06, EU:C:2008:78, 36. punkts; 2020. gada 14. maijs, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél‑alföldi Regionális Igazgatóság, C‑924/19 PPU un C‑925/19 PPU, EU:C:2020:367, 186. punkts; 2023. gada 16. marts, Towercast, C‑449/21, EU:C:2023:207, 56. punkts, kā arī 2023. gada 20. aprīlis, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (Džinozas pašvaldība), C‑348/22, EU:C:2023:301, 73. punkts).
40
Šādos apstākļos tādu Tiesas prejudiciāla nolēmuma tiesvedībā pasludinātu spriedumu, kurā citstarp lemts par Regulas 2015/2120 3. panta 3. punkta interpretāciju, kā, piemēram, 2020. gada 15. septembra spriedumu Telenor Magyarország (C‑807/18 un C‑39/19, EU:C:2020:708), 2021. gada 2. septembra spriedumu Vodafone (C‑854/19, EU:C:2021:675), 2021. gada 2. septembra spriedumu Vodafone (C‑5/20, EU:C:2021:676), un 2021. gada 2. septembra spriedumu Telekom Deutschland (C‑34/20, EU:C:2021:677), nevar uzskatīt par Savienības tiesību akta vai regulējuma izmaiņām, kas elektronisko sakaru pakalpojumu sniedzējam varētu tieši radīt pienākumu grozīt ar galalietotājiem noslēgto abonēšanas līgumu nosacījumus.
41
Otrkārt, jānorāda, ka BEREC pamatnostādnes nav nedz Savienības tiesību akti vai regulējums, nedz to izmaiņas.
42
Saskaņā ar Regulas 2018/1971 4. panta 4. punktu valstu regulatīvās iestādes un Komisija gan “rūpīgi ņem vērā visas pamatnostādnes, atzinumus, ieteikumus, kopējās nostājas, paraugpraksi, ko BEREC pieņēmusi”. Tāpat Direktīvas 2018/1972 10. panta 2. punktā noteikts, ka dalībvalstīm jānodrošina, ka valstu regulatīvās iestādes, “pieņemot lēmumus par savas valsts tirgu, maksimāli ņem vērā BEREC pieņemtās pamatnostādnes, atzinumus, ieteikumus, kopējās nostājas, paraugpraksi un metodoloģiju”.
43
Tomēr šie akti nav juridiski saistoši un nav daļa no Savienības elektronisko sakaru tiesiskā regulējuma izstrādes procedūras. Kā izriet no Regulas 2018/1971 3. panta 2. punkta, lasot to kopsakarā ar šīs regulas 5. apsvērumu, BEREC darbojas vienīgi kā forums valstu regulatīvo iestāžu savstarpējai sadarbībai un valstu regulatīvo iestāžu sadarbībai ar Komisiju, lai nodrošinātu elektronisko sakaru tiesiskā regulējuma konsekventu īstenošanu (spriedums, 2023. gada 17. janvāris, Spānija/Komisija, C‑632/20 P, EU:C:2023:28, 85. punkts).
44
Tādēļ nevar uzskatīt, ka tādas BEREC pamatnostādnes kā tās 2022. gada pamatnostādnes – kurās pretēji BEREC 2016. gada pamatnostādnēm secināts, ka Regulas 2015/2120 3. panta 3. punkts nepieļauj tā dēvētos “nulles tarifa” izvēles tarifus, – elektronisko sakaru pakalpojumu sniedzējam tieši rada pienākumu izdarīt līgumu nosacījumu izmaiņas Direktīvas 2018/1972 105. panta 4. punkta pirmās daļas izpratnē.
45
Treškārt, par to, vai tas tā ir arī valsts regulatīvās iestādes pieņemta lēmuma gadījumā, jānorāda, ka lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu iesniedzējtiesa ir precizējusi, ka pamatlieta skar lēmumu, ko NMHH priekšsēdētājs, īstenojot administratīvās kontroles pilnvaras, pieņēmis, lai nodrošinātu, ka šī lēmuma adresāts, proti, elektronisko sakaru pakalpojumu sniedzējs Magyar Telekom, izpilda Regulas 2015/2120 3. panta 3. punktā paredzētos pienākumus, ievērojot Tiesas sniegto šīs tiesību normas interpretāciju.
46
Tomēr šādam lēmumam nav normatīva rakstura, jo, to pieņemdama, valsts regulatīvā iestāde vienīgi interpretē un piemēro konkrētai lietai minēto tiesību normu, kura ir daļa no Savienības tiesiskā regulējuma elektronisko sakaru jomā.
47
Attiecīgi nevar uzskatīt, ka ar lēmumu – kuru valsts regulatīvā iestāde, īstenodama administratīvās kontroles pilnvaras, pieņēmusi attiecībā uz elektronisko sakaru pakalpojumu sniedzēju, lai tas izpildītu tādā Savienības tiesību normā paredzētos pienākumus, kura ir daļa no elektronisko sakaru tiesiskā regulējuma, – šim pakalpojumu sniedzējam ir tieši noteikts pienākums izdarīt līgumu nosacījumu izmaiņas Direktīvas 2018/1972 105. panta 4. punkta pirmās daļas izpratnē.
48
Tāpat jāatgādina, ka saskaņā ar LESD 288. panta otro daļu regulas “uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojamas visās dalībvalstīs”, un pastāvīgās judikatūras atziņa ir tāda, ka, atbilstoši šai normai un ņemot vērā regulu būtību un to funkciju Savienības tiesību avotu sistēmā, regulu normas vispārīgi ir tieši piemērojamas valstu tiesību sistēmās un valstu iestādēm nav jāveic piemērošanas pasākumi (spriedums, 2024. gada 16. janvāris, Österreichische Datenschutzbehörde, C‑33/22, EU:C:2024:46, 60. punkts un tajā minētā judikatūra).
49
Dažu regulas normu īstenošanai gan var būt nepieciešams, lai dalībvalstis paredzētu piemērošanas pasākumus (spriedums, 2021. gada 15. jūnijs, Facebook Ireland u.c., C‑645/19, EU:C:2021:483, 110. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra). Tomēr šajā lietā iesniedzējtiesa lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu nav norādījusi šādus valsts piemērošanas pasākumus, un galu galā no Regulas 2015/2120 3. panta 3. punkta arī neizriet, ka šīs tiesību normas īstenošanai būtu jāveic šādi valsts piemērošanas pasākumi.
50
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, uz uzdotajiem jautājumiem jāatbild, ka Direktīvas 2018/1972 105. panta 4. punkta pirmā daļa jāinterpretē tādējādi, ka galalietotājam ir tiesības bez jebkādām papildu izmaksām izbeigt ar elektronisko sakaru pakalpojumu sniedzēju noslēgto līgumu, ja pakalpojumu sniedzējs ir ierosinājis šī līguma izmaiņas, lai nodrošinātu tā atbilstību interpretācijai, ko Eiropas Savienības Tiesa prejudiciālā nolēmumā sniegusi tādai Savienības tiesību normai, kura regulē dažus šāda līguma aspektus, vai arī atbilstību pēc minētā sprieduma pasludināšanas pieņemtajām BEREC pamatnostādnēm vai lēmumam, ko valsts regulatīvā iestāde, ievērojot minēto spriedumu un pamatnostādnes, pieņēmusi attiecībā uz šo pakalpojumu sniedzēju.
Par tiesāšanās izdevumiem
51
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2018/1972 (2018. gada 11. decembris) par Eiropas Elektronisko sakaru kodeksa izveidi 105. panta 4. punkta pirmā daļa
jāinterpretē tādējādi, ka
galalietotājam ir tiesības bez jebkādām papildu izmaksām izbeigt ar elektronisko sakaru pakalpojumu sniedzēju noslēgto līgumu, ja pakalpojumu sniedzējs ir ierosinājis šī līguma izmaiņas, lai nodrošinātu tā atbilstību interpretācijai, ko Eiropas Savienības Tiesa prejudiciālā nolēmumā sniegusi tādai Savienības tiesību normai, kura regulē dažus šāda līguma aspektus, vai arī atbilstību pēc minētā sprieduma pasludināšanas pieņemtajām Eiropas Elektronisko sakaru regulatoru iestādes pamatnostādnēm vai lēmumam, ko valsts regulatīvā iestāde, ievērojot minēto spriedumu un pamatnostādnes, pieņēmusi attiecībā uz šo pakalpojumu sniedzēju.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – ungāru.