62018TJ0138_RES
Byla T‑138/18
Fernando De Esteban Alonso
prieš
Europos Komisiją
2019 m. birželio 11 d. Bendrojo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas
„Viešoji tarnyba – Buvę pareigūnai – OLAF tyrimas – Byla „Eurostatas“ – Informacijos apie aplinkybes, galinčias užtraukti baudžiamąją atsakomybę, perdavimas nacionalinėms teisminėms institucijoms – Išankstinės informacijos nepateikimas galimai suinteresuotiems pareigūnams – Tariamai patirta žala dėl OLAF ir Komisijos veiksmų proceso metu – Neturtinė, fizinė ir turtinė žala – Priežastinis ryšys“
Pareigūnai – Deliktinė institucijų atsakomybė – Sąlygos – Neteisėti veiksmai – Žala – Priežastinis ryšys – Įrodinėjimo pareiga
(SESV 340 straipsnio antra pastraipa)
(žr. 45 punktą)
Pareigūnų ieškiniai – Ieškinys dėl žalos atlyginimo – Kilmė – Darbo santykiai – Teisinis pagrindas
(SESV 268, 270 ir 340 straipsniai; Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniai)
(žr. 46 punktą)
Europos kovos su sukčiavimu tarnyba (OLAF) – Tyrimai – Vidaus tyrimai – Sąvoka – OLAF nacionalinėms teisminėms institucijoms perduota informacija apie pareigūnus – Įtraukimas
(Komisijos sprendimo 1999/396 4 straipsnio pirma pastraipa)
(žr. 55 punktą)
Europos kovos su sukčiavimu tarnyba (OLAF) – Tyrimai – Vidaus tyrimai – Pareiga informuoti suinteresuotąjį asmenį apie galimą jo asmeninį dalyvavimą – Apimtis – Pažeidimas – Pasekmės
(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punktas; Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 1073/1999 10 straipsnis; Komisijos sprendimo 1999/396 4 straipsnio pirma pastraipa)
(žr. 56–63 punktus)
Europos kovos su sukčiavimu tarnyba (OLAF) – Tyrimai – Vidaus tyrimai – Pareiga informuoti suinteresuotąjį asmenį apie galimą jo asmeninį dalyvavimą – Galimybė nukrypti – Sąlygos
(Komisijos sprendimo 1999/396 4 straipsnio antra pastraipa)
(žr. 78–80 punktus)
Pareigūnų ieškiniai – Išankstinis administracinis skundas – Skundo ir ieškinio atitiktis – Tas pats dalykas ir pagrindas – Pagrindai ir argumentai, nenurodyti skunde, bet glaudžiai su juo susiję – Priimtinumas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniai)
(žr. 90–92, 94 punktus)
Europos kovos su sukčiavimu tarnyba (OLAF) – Tyrimai – Vidaus tyrimai – Komisijos galimybė pareikšti civilinį ieškinį ir pateikti skundą nacionalinėje teisminėje institucijoje dėl tiriamų aplinkybių dar nepasibaigus tyrimui – Nebuvimas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 25 straipsnis; Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 1073/1999 9 straipsnio 2 ir 4 dalys)
(žr. 98–109 punktus)
Komisija – Įgaliojimai – Teisė kreiptis į teismą – Apeliacinio ir kasacinio skundų pateikimas dėl Sąjungos pareigūnui skirto nacionalinio teismo sprendimo – Teisės į gerą administravimą ir rūpestingumo pareigos pažeidimas – Nebuvimas, išskyrus ypatingas aplinkybes
(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis)
(žr. 111–115 punktus)
Pareigūnai – Deliktinė institucijų atsakomybė – Neturtinė žala – Priežastinis ryšys – Įrodinėjimo pareiga
(SESV 340 straipsnio antra pastraipa)
(žr. 122 punktą)
Pareigūnai – Deliktinė institucijų atsakomybė – Žala – Atlygintina žala – Su procesu nacionaliniame teisme susijusios išlaidos – Sąlygos
(SESV 340 straipsnio antra pastraipa)
(žr. 126, 127 punktus)
Santrauka
2019 m. birželio 11 d. priimtu Sprendimu De Esteban Alonso / Komisija (T‑138/18) Bendrasis Teismas nurodė Komisijai atlyginti buvusiam pareigūnui neturtinę žalą, patirtą dėl šios institucijos ir Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) neteisėtų veiksmų perduodant informaciją nacionalinėms teisminėms institucijoms ir keliant šiam pareigūnui baudžiamąją bylą valstybėje narėje.
Nuo 1996 m. Eurostatas teikė visuomenei surinktus statistinius duomenis per Europos Bendrijų oficialiųjų leidinių biurą ir prekybos vietų tinklą (datashops), remdamasis trišaliais susitarimais. 1999 m. atlikus vidaus auditą buvo konstatuoti finansiniai pažeidimai, padaryti tvarkant kai kuriuos šių susitarimų. Atlikęs kelis tyrimus šiuo klausimu, OLAF nusiuntė Prancūzijos teisminėms institucijoms pažymą su informacija dėl vidaus tyrimo, kaip tai suprantama pagal Sprendimą 1999/396 (
1
). Paskui Komisija Respublikos prokurorui prie Tribunal de grande instance de Paris (Paryžiaus apygardos teismas) pateikė skundą dėl X. Ji taip pat pareiškė civilinį ieškinį.
2008 m. minėto prokuroro nurodymu Prancūzijos kriminalinė policija apklausė ieškovą – buvusį Eurostato direktorių – kaip liudytoją, vėliau jį sulaikė ir pradėjo dėl jo tyrimą dėl piktnaudžiavimo pasitikėjimu pasisavinant Bendrijos biudžetui priklausančias lėšas. 2013 m. Tribunal de grande instance de Paris (Paryžiaus apygardos teismas) ikiteisminio tyrimo teisėjas priėmė nutartį nutraukti bylą dėl visų įtariamųjų byloje „Eurostatas“, įskaitant ieškovą. Komisija, kaip civilinė ieškovė, pateikė apeliacinį skundą Cour d’appel de Paris (Paryžiaus apeliacinis teismas), o vėliau kasacinį skundą Cour de cassation française (Prancūzijos kasacinis teismas); abu skundai buvo atmesti. 2018 m. ieškovas Bendrajame Teisme pareiškė ieškinį dėl žalos, patirtos dėl OLAF ir Komisijos veiksmų, atlyginimo. Šiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas turėjo nuspręsti, pirma, ar OLAF pažeidė ieškovo teisę į gynybą ir Sprendimą 1999/396, nes ieškovas nebuvo išklausytas prieš OLAF perduodant informaciją Prancūzijos valdžios institucijoms, ir, antra, ar Komisija pažeidė Reglamentą Nr. 1073/1999 (
2
), teisę į gerą administravimą ir rūpestingumo pareigą, nes Prancūzijos teismuose pareiškė civilinį ieškinį dar nesibaigus OLAF atliekamam tyrimui ir tęsė baudžiamąjį persekiojimą iki kasacinio proceso.
Dėl veiksmų, kuriais kaltinta OLAF, Bendrasis Teismas nusprendė, kad Sprendimo 1999/396 4 straipsnis turi būti aiškinamas laikantis Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punkto kaip nustatantis, pirma, bendrą pareigą nedelsiant informuoti suinteresuotąjį asmenį tais atvejais, kai bet kuriuo tyrimo momentu kyla jo „asmeninio dalyvavimo“ galimybė, jeigu toks informavimas nekelia pavojaus tyrimui. Antra, ši pareiga informuoti tampa dar svarbesnė, kai kalbama apie išvadas, kuriose įvardijamas pareigūnas. Anot Bendrojo Teismo, atsižvelgiant į klostantis bylos aplinkybėms ieškovo užimamą hierarchinę padėtį tarp asmenų, nurodytų OLAF Prancūzijos valdžios institucijoms perduotoje informacijoje, jis turėjo būti prilygintas konkrečiai įvardytam asmeniui, kaip tai suprantama pagal Sprendimo 1999/396 4 straipsnio pirmą pastraipą. Be to, ieškovo dalyvavimas dėl jo pareigų ir vaidmens buvo patvirtintas Tribunal de grande instance de Paris (Paryžiaus apygardos teismas) nutartyje nutraukti bylą. Todėl, nesant motyvų, kurie galėtų pateisinti tai, kad OLAF nepranešė ieškovui apie minėtos informacijos perdavimą, Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad OLAF neįvykdė jai pagal minėto 4 straipsnio pirmos pastraipos pirmą sakinį tenkančios pareigos.
Dėl veiksmų, kuriais kaltinta Komisija, Bendrasis Teismas nusprendė, kad ši institucija pažeidė Reglamento Nr. 1073/1999 9 straipsnio 4 dalį, nes Prancūzijos teisminėms institucijoms pateikė civilinį ieškinį ir skundus OLAF dar nepateikus galutinės ataskaitos ir neturėdama pakankamų ir įtikinamų ieškovo kaltę paneigiančių įrodymų. Anot Bendrojo Teismo, nors nėra jokios aiškios taisyklės, draudžiančios tokius veiksmus, vis dėlto drausminę procedūrą reglamentuojančių taisyklių tikslas apsaugoti atitinkamą pareigūną, užtikrinant, kad prieš pradėdama dėl jo drausminę procedūrą atitinkama institucija turėtų tikslius ir pagrįstus jo kaltę paneigiančius įrodymus, pagal analogiją taikytinas baudžiamajam persekiojimui nacionaliniu mastu, ir tai atitinka Reglamento Nr. 1073/1999 esmę ir tekstą.
Be to, Bendrasis Teismas atmetė kaltinimą, susijusį su teisės į gerą administravimą ir Komisijos rūpestingumo pareigos pažeidimu dėl to, kad ieškovo baudžiamasis persekiojimas buvo tęsiamas iki kasacinio proceso, ir nusprendė, kad šie principai niekaip negali jos priversti neginti institucijos ekonominių interesų ir neginčyti Prancūzijos teismų sprendimų. Nesant išimtinių aplinkybių, toks baudžiamojo persekiojimo tęsimas nėra tarnybinis pažeidimas.
Dėl ieškovo nurodytos žalos Bendrasis Teismas konstatavo, kad ieškovas patyrė neturtinės žalos, kuri kilo tiesiogiai dėl Komisijos ir OLAF veiksmų ir pakenkė jo garbei ir profesinei reputacijai, nes Komisija leido manyti, kad jis nusižengė atlikdamas savo funkcijas, taip pat leista jo aplinkos žmonėms ir kolegoms manyti, kad jis dalyvavo sukčiaujant. Ši žala taip pat sukėlė neteisingumo, bejėgiškumo jausmą ir pyktį, nes OLAF perduodant informaciją Prancūzijos teisminėms institucijoms jis negalėjo nei išsakyti savo nuomonės, nei gintis dėl faktinių aplinkybių, kuriomis buvo motyvuotas jo persekiojimas. Todėl Bendrasis Teismas nusprendė ex æquo et bono, kad 62000 EUR yra tinkama šios žalos kompensacija.
(
1
)	1999 m. birželio 2 d. Komisijos sprendimas 1999/396/EB, EAPB, Euratomas dėl vidaus tyrimų, susijusių su Bendrijos interesams kenkiančio sukčiavimo, korupcijos ir bet kurios kitos neteisėtos veiklos prevencija, nuostatų ir sąlygų (OL L 149, 1999, p. 57; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 118).
(
2
)	1999 m. gegužės 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1073/1999 dėl Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) atliekamų tyrimų (OL L 136, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 91).