62015CJ0680
TEISINGUMO TEISMO (trečioji kolegija) SPRENDIMAS
2017 m. balandžio 27 d. (
*1
) (
1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Įmonės perdavimas — Darbuotojų teisių apsauga — Direktyva 2001/23/EB — 3 straipsnis — Darbo sutartis — Valstybės narės teisės aktai, pagal kuriuos leidžiama nustatyti sąlygas, kuriose daroma nuoroda į po perdavimo sudarytas kolektyvines darbo sutartis — Galimybė remtis perėmėjo atžvilgiu“
Sujungtose bylose C‑680/15 ir C‑681/15
dėl Bundesarbeitsgericht (Federalinis darbo teismas, Vokietija) 2015 m. birželio 17 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2015 m. gruodžio 17 d., pagal SESV 267 straipsnį pateiktų dviejų prašymų priimti prejudicinį sprendimą bylose
Asklepios Kliniken Langen-Seligenstadt GmbH
prieš
Ivan Felja (C‑680/15)
ir
Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH
prieš
Vittoria Graf (C‑681/15)
TEISINGUMO TEISMAS (trečioji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas L. Bay Larsen, teisėjai M. Vilaras, J. Malenovský (pranešėjas), M. Safjan ir D. Šváby,
generalinis advokatas Y. Bot,
posėdžio sekretorius K. Malacek, administratorius,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2016 m. lapkričio 23 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
—
Asklepios Kliniken Langen-Seligenstadt GmbH ir Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH, atstovaujamos Rechtsanwälte A. Dziuba ir W. Lipinski,
—
Ivan Felja ir Vittoria Graf, atstovaujamų patarėjo R. Buschmann,
—
Norvegijos Karalystės, atstovaujamos C. Anker, C. Rydning ir P. Wennerås,
—
Europos Komisijos, atstovaujamos T. Maxian Rusche ir M. Kellerbauer,
susipažinęs su 2017 m. sausio 19 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Šie prašymai priimti prejudicinį sprendimą pateikti dėl 2001 m. kovo 12 d. Tarybos direktyvos 2001/23/EB dėl valstybių narių įstatymų, skirtų darbuotojų teisių apsaugai įmonių, verslo arba įmonių ar verslo dalių perdavimo atveju, suderinimo (OL L 82, 2001, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 98) 3 straipsnio ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 16 straipsnio išaiškinimo.
2
Šie prašymai pateikti nagrinėjant Ivan Felja ir Vittoria Graf (toliau kartu – darbuotojai) ginčą atitinkamai su Asklepios Kliniken Langen-Seligenstadt GmbH ir Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH (toliau kartu – Asklepios) dėl kolektyvinės darbo sutarties taikymo.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3
Direktyva 2001/23 kodifikavo 1977 m. vasario 14 d. Tarybos direktyvą 77/187/EEB dėl valstybių narių įstatymų, skirtų darbuotojų teisių apsaugai įmonių, verslo arba įmonių ar verslo dalių perdavimo atveju, suderinimo (OL L 61, 1977, p. 26), iš dalies pakeistą 1998 m. birželio 29 d. Tarybos direktyva 98/50/EB (OL L 201, 1998, p. 88; toliau – Direktyva 77/187).
4
Direktyvos 2001/23 1 straipsnio 1 dalies a punkte numatyta:
„Ši direktyva taikoma teisinio perdavimo arba susijungimo atveju perduodant įmonę, verslą arba įmonės ar verslo dalį kitam darbdaviui.“
5
Šios direktyvos 3 straipsnyje nustatyta:
„1.   Perdavėjo teisės ir pareigos, kylančios iš darbo sutarties arba darbo santykių, galiojančių perdavimo dieną, yra perduodam[os] perėmėjui.“
<…>
3.   Po perdavimo perėmėjas ir toliau vykdo kolektyvinės sutarties nuostatas ir sąlygas pagal tas pačias minėtose sutartyse perdavėjui taikomas sąlygas iki kolektyvinės sutarties pabaigos arba kitos kolektyvinės sutarties įsigaliojimo arba taikymo.
Valstybės narės gali apriboti tokių nuostatų ir sąlygų vykdymo laikotarpį, tačiau jis negali būti trumpesnis kaip vieneri metai.
<…>“
Vokietijos teisės aktai
6
Vokietijoje teisės ir pareigos verslo perdavimo atveju reglamentuojamos Bürgerliches Gesetzbuch (Civilinis kodeksas) 613a straipsniu, kurio 1 dalyje nurodyta:
„Jei verslas arba verslo dalis teisiniu sandoriu perduodama kitam savininkui, jis perima perdavimo dieną galiojančiose darbo sutartyse nustatytas teises ir pareigas. Jei šias teises ir pareigas reglamentuoja kolektyvinė sutartis ar darbo sutartis, jos tampa darbo santykių tarp naujo savininko ir darbuotojo dalimi ir negali būti pakeistos, jei tai pastarajam daro žalą, vienus metus, skaičiuojant nuo perdavimo datos. Antras sakinys netaikomas, kai naujo savininko teises ir pareigas reglamentuoja kita kolektyvinė sutartis ar darbo sutartis. Šios teisės ir pareigos gali būti pakeistos iki antrame sakinyje numatyto termino pabaigos, jei kolektyvinė sutartis ar darbo sutartis nebetaikomos arba jei nėra abipusio įsipareigojimo laikytis kitos kolektyvinės sutarties, dėl kurios taikymo naujas savininkas ir darbuotojas yra susitarę.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
7
Darbuotojai dirbo Drejeicho-Langeno (Vokietija) ligoninėje, tuo metu priklausiusioje teritorinei vietos valdžios institucijai. I. Felja nuo 1978 m. ten dirbo ūkio darbininku sodininku, o V. Graf nuo 1986 m. dirbo kaip pagalbinė darbuotoja. Po to, kai 1995 m. ši teritorinė vietos valdžios institucija perdavė ligoninę ribotos atsakomybės bendrovei (GmbH), įstaigos, kurioje dirbo darbuotojai, dalis 1997 m. buvo perduota KLS Facility Management GmbH (toliau – KLS FM).
8
Darbo sutartyse, sudarytose tarp darbuotojų ir KLS FM, kuri nepriklausė jokiai darbdavių sąjungai, dalyvavusiai derantis ir priimant kolektyvinę sutartį, buvo įtvirtinta „dinamiška“ nurodomoji sąlyga, kuria patikslinama, kad jų darbo santykiams bus taikoma, kaip ir prieš perdavimą, Bundesmanteltarifvertrag für Arbeiter gemeindlicher Verwaltungen und Betriebe (federalinė kolektyvinė vietos administracijos ir įstaigų tarnautojų sutartis, toliau – BMT-G II) ir ateityje ją papildysiančios, iš dalies keičiančios ar pakeičiančios kolektyvinės sutartys.
9
Vėliau KLS FM buvo prijungta prie ligoninių sektoriaus įmonių grupės.
10
2008 m. liepos 1 d. įstaigos, kurioje dirbo darbuotojai, dalis buvo perduota kitai šios grupės bendrovei – Asklepios. Kaip ir KLS FM, Asklepios nebuvo darbdavių organizacijos narė, todėl nesaistoma nei BMT-G II, nei Tarifvertrag für den öffentlichen Dienst (kolektyvinė valstybės tarnautojų sutartis, toliau – TVöD), kuria pirmoji sutartis pakeista nuo 2005 m. spalio 1 d., nei Tarifvertrag zur Überleitung der Beschäftigten der kommunalen Arbeitgeber in den TVöD und zur Regelung des Übergangsrechts (kolektyvinė sutartis dėl vietos valdžios institucijų ir įstaigų darbuotojų, kuriems taikoma TVöD, perdavimo ir dėl pereinamojo laikotarpio nuostatų).
11
Darbuotojai pareiškė ieškinį teisme ir prašė konstatuoti, kad pagal jų atitinkamose darbo sutartyse įtvirtintą „dinamišką“ sąlygą, kurioje daroma nuoroda į BMT-G II, TVöD ir ją papildančių kolektyvinių sutarčių, taip pat kolektyvinės sutarties dėl vietos valdžios institucijų ir įstaigų darbuotojų, kuriems taikoma TVöD, perdavimo ir dėl pereinamojo laikotarpio nuostatų nuostatos yra taikomos jų darbo santykiams pagal jų prašymo pateikimo dieną galiojusias šių nuostatų redakcijas.
12
Asklepios tvirtina, kad pagal Direktyvą 2001/23 ir Chartijos 16 straipsnį draudžiamos nacionalinėje teisėje numatytos teisinės pasekmės, atsirandančios dėl tokio „dinamiško“ valstybės tarnautojų kolektyvinių sutarčių, į kurias daroma nuoroda darbo sutartyje, taikymo. Jos teigimu, atitinkamus darbuotojus perdavus kitam darbdaviui, turėtų būti teikiama pirmenybė šių sutarčių „statiškai“ taikymo tvarkai, tai reiškia, kad darbdavio perėmėjo atžvilgiu galima remtis tik tomis darbo sąlygomis, kurios nustatytos su darbdaviu perleidėju sudarytoje darbo sutartyje ir kurios kyla iš šioje sutartyje nurodytų kolektyvinių sutarčių.
13
Kai žemesnės instancijos teismai patenkino darbuotojų pareikštus ieškinius, Asklepios pateikė kasacinį skundą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
14
Šiomis aplinkybėmis Bundesarbeitsgericht (Federalinis darbo teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:
„1.
a)
Ar Direktyvos 2001/23 3 straipsniu draudžiama nacionalinės teisės norma, pagal kurią, perduodant įmonę arba verslą, perėmėjas turi toliau nekeisdamas taikyti visas darbo sąlygas, dėl kurių pagal šalių valios autonomijos principą individualiai darbo sutartyje susitarė perdavėjas ir darbuotojas, tarsi dėl šių sąlygų su darbuotoju atskiroje sutartyje būtų susitaręs pats perėmėjas, jei pagal nacionalinę teisę numatytos galimybės perėmėjui koreguoti darbo sutartį tiek bendru sutarimu, tiek vienašališkai?“
b)
Jei į pirmojo klausimo [a punktą] bendrai arba dėl tam tikros darbo sąlygų, dėl kurių darbo sutartyje individualiai susitarė perdavėjas ir darbuotojas, grupės bus atsakyta teigiamai:
ar iš Direktyvos 2001/23 3 straipsnio taikymo išplaukia, kad tam tikroms darbo sutarties sąlygoms, dėl kurių pagal šalių valios autonomijos principą susitarė perdavėjas ir darbuotojas, turi būti netaikoma teisės norma dėl perėmėjo pareigos jas toliau taikyti nepakeistas ir kad jos turi būti koreguojamos vien dėl įmonės arba verslo perdavimo?
c)
Jei, remiantis Teisingumo Teismo atsakymais į [pirmojo klausimo a ir b punktus], perėmėjas neprivalo nekeisdamas išlaikyti nuorodos, dėl kurios susitarta individualiai atskiroje sutartyje ir dėl kurios tam tikros kolektyvinės sutarties nuostatos pagal šalių valios autonomijos principą dinamiškai tampa darbo sutarties turiniu:
i)
ar tai taikoma ir tuomet, kai nei perdavėjas, nei perėmėjas nėra tiesioginė arba netiesioginė tokios kolektyvinės sutarties šalis, t. y. kai kolektyvinės sutarties nuostatos dar prieš perduodant įmonę arba verslą nebūtų buvusios taikomos darbo santykiams su perdavėju, jei pagal šalių valios autonomijos principą darbo sutartyje nebūtų buvę susitarta dėl nurodančiosios išlygos?
ii)
jei į [pirmojo klausimo c punkto i papunktį] būtų atsakyta teigiamai:
ar tai taikoma ir tuomet, kai perdavėjas ir perėmėjas yra tos pačios grupės įmonės?
2.
Ar [Chartijos] 16 straipsniu draudžiamos Direktyvą 77/187 arba Direktyvą 2001/23 įgyvendinančios nacionalinės teisės normos, pagal kurias, perduodant įmonę arba verslą, perėmėjas yra saistomas darbo sutarties sąlygų, dėl kurių prieš perduodant verslą pagal šalių valios autonomijos principą individualiai susitarė perdavėjas ir darbuotojas, tarsi dėl jų būtų susitaręs pats perėmėjas, kai pagal šias sąlygas kolektyvinės sutarties, kuri priešingu atveju tiems darbo santykiams nebūtų taikoma, tam tikros nuostatos dinamiškai tampa darbo sutarties turiniu, jei pagal nacionalinę teisę numatytos galimybės perėmėjui keisti darbo sutartį tiek bendru sutarimu, tiek vienašališkai?“
Dėl prejudicinių klausimų
15
Savo klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, ar Direktyvos 2001/23 3 straipsnį, siejamą su Chartijos 16 straipsniu, reikia aiškinti taip, kad verslo perdavimo atveju teisių ir pareigų, kylančių perdavėjui iš darbo sutarties, išlaikymas taip pat taikomas sąlygai, dėl kurios pagal šalių valios autonomijos principą susitarė perdavėjas ir darbuotojas ir pagal kurią jų darbo santykius reguliuoja ne tik šio perdavimo dieną galiojusi kolektyvinė sutartis, bet ir po šio perdavimo sudarytos ją papildančios, iš dalies keičiančios ar pakeičiančios sutartys, jeigu nacionalinėje teisėje perėmėjui numatytos galimybės tiek bendru sutarimu, tiek vienašališkai keisti sutartį.
16
Pirmiausia pažymėtina, kad darbo sutartyje galima, įtvirtinant sutartines sąlygas, daryti nuorodą į kitus teisinius dokumentus, be kita ko, į kolektyvines darbo sutartis. Tokiomis sąlygomis gali būti daroma nuoroda, kaip yra „statiškų“ nurodomųjų sąlygų atveju, tik į teises ir pareigas, nustatytas įmonės perdavimo momentu galiojusioje kolektyvinėje sutartyje, arba, kaip yra pagrindinėje byloje nagrinėjamų „dinamiškų“ nurodomųjų sąlygų atveju, taip pat į būsimus sutarties pakeitimus, lemiančius šių teisių ir pareigų pasikeitimą.
17
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas, kiek tai susiję su „statiška“ sutarties sąlyga ir Direktyvos 77/187 kontekstu, nurodė, jog iš šios direktyvos teksto nematyti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas siekė susaistyti perėmėją kitomis sutartimis nei ši perdavimo metu galiojanti kolektyvinė sutartis ir dėl to įpareigoti vėliau, taikant po perdavimo sudarytą naują kolektyvinę sutartį, pakeisti darbo sąlygas (šiuo klausimu žr. 2006 m. kovo 9 d. Sprendimo Werhof, C‑499/04, EU:C:2006:168, 29 punktą).
18
Iš tiesų Direktyva 77/187 tik siekiama išlaikyti perdavimo momentu galiojusias darbuotojų teises ir pareigas, o ne apsaugoti paprastus lūkesčius ir todėl hipotetinę naudą, atsirandančią iš kolektyvinių sutarčių pokyčių ateityje (šiuo klausimu žr. 2006 m. kovo 9 d. Sprendimo Werhof, C‑499/04, EU:C:2006:168, 29 punktą).
19
Nors iš pirmesniame šio sprendimo punkte nurodytos Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad Direktyvos 2001/23 3 straipsnis turi būti aiškinamas kaip neįpareigojantis „dinamiškai“ taikyti „statišką“ sąlygą, Teisingumo Teismas taip pat priminė, kad sutarčiai būdingas valios autonomijos principas, pagal kurį šalys gali laisvai įsipareigoti viena kitos atžvilgiu (2006 m. kovo 9 d. Sprendimo Werhof, C‑499/04, EU:C:2006:168, 23 punktas).
20
Tačiau nei iš Direktyvos 2001/23 teksto, nei, be kita ko, iš jos 3 straipsnio nematyti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas siekė nukrypti nuo šio principo. Tuo remiantis darytina išvada, kad nei Direktyvos 2001/23, nei, be kita ko, jos 3 straipsnio negalima aiškinti taip, kad jais bet kuriuo atveju siekiama sudaryti kliūčių „dinamiškos“ sutarties sąlygos pasekmėms.
21
Todėl, jeigu perleidėjas ir darbuotojai laisvai susitarė dėl „dinamiškos“ sutarties sąlygos ir ji galiojo perdavimo momentu, Direktyva 2001/23, ir, be kita ko, jos 3 straipsnis turi būti aiškinami kaip iš principo numatantys, kad ši iš darbo sutarties kylanti pareiga perduota perėmėjui.
22
Vis dėlto Teisingumo Teismas dėl „dinamiškos“ sutarties sąlygos pažymėjo, kad Direktyva 2001/23 siekiama ne tik apsaugoti darbuotojų interesus, bet taip pat užtikrinti teisingą jų ir perėmėjo interesų pusiausvyrą. Tuo remiantis darytina išvada, kad perėmėjas turi turėti galimybę atlikti savo veiklos tęstinumui būtinus pakeitimus ir pritaikymus (šiuo klausimu žr. 2013 m. liepos 18 d. Sprendimo Alemo-Herron ir kt., C‑426/11, EU:C:2013:521, 25 punktą ir 2014 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo Österreichischer Gewerkschaftsbund, C‑328/13, EU:C:2014:2197, 29 punktą).
23
Konkrečiai kalbant, reikia nurodyti, jog iš Direktyvos 2011/23 3 straipsnio, aiškinamo atsižvelgiant į laisvę užsiimti verslu, išplaukia, kad perėmėjas turi turėti galimybę sudarydamas sutartį veiksmingai užtikrinti savo interesus ir derėtis dėl aspektų, lemiančių jo darbuotojų darbo sąlygų kitimą, kiek tai susiję su jo būsima ūkine veikla (šiuo klausimu žr. 2013 m. liepos 18 d. Sprendimo Alemo-Herron ir kt., C‑426/11, EU:C:2013:521, 33 punktą).
24
Nagrinėjamu atveju iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą ir, be kita ko, iš pačių prejudicinių klausimų teksto matyti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamuose nacionalinės teisės aktuose perėmėjui numatytos galimybės tiek bendru sutarimu, tiek vienašališkai keisti perdavimo momentu galiojusias darbo sutarties sąlygas.
25
Taigi, laikytina, kad pagrindinėje byloje nagrinėjami nacionalinės teisės aktai atitinka reikalavimus, išplaukiančius iš šio sprendimo 23 punkte nurodytos jurisprudencijos.
26
Kadangi minėtoje jurisprudencijoje atsižvelgiama į Chartijos 16 straipsnį, pagrindinėje byloje nagrinėjamų nacionalinės teisės aktų atitikties Chartijai papildomai analizuoti nereikia.
27
Žinoma, atrodo, kad Asklepios ginčija nagrinėjamų keitimo galimybių egzistavimą ar veiksmingumą. Vis dėlto šiuo atžvilgiu pakanka pažymėti, kad Teisingumo Teismas neturi spręsti dėl šio klausimo.
28
Iš tiesų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas yra vienintelis kompetentingas vertinti faktines aplinkybes ir aiškinti nacionalinės teisės aktus (šiuo klausimu žr., be kita ko, 2016 m. vasario 4 d. Sprendimo Ince, C‑336/14, EU:C:2016:72, 88 punktą).
29
Remiantis visa tuo, kas išdėstyta, į pateiktus klausimus reikia atsakyti taip: Direktyvos 2001/23 3 straipsnį, siejamą su Chartijos 16 straipsniu, reikia aiškinti taip, kad verslo perdavimo atveju teisių ir pareigų, kylančių perdavėjui iš darbo sutarties, išlaikymas taip pat taikomas sąlygai, dėl kurios pagal šalių valios autonomijos principą susitarė perdavėjas ir darbuotojas ir pagal kurią jų darbo santykius reguliuoja ne tik šio perdavimo dieną galiojusi kolektyvinė sutartis, bet ir po šio perdavimo sudarytos ją papildančios, iš dalies keičiančios ar pakeičiančios sutartys, jeigu nacionalinėje teisėje perėmėjui numatytos galimybės tiek bendru sutarimu, tiek vienašališkai keisti sutartį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
30
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:
2001 m. kovo 12 d. Tarybos direktyvos 2001/23/EB dėl valstybių narių įstatymų, skirtų darbuotojų teisių apsaugai įmonių, verslo arba įmonių ar verslo dalių perdavimo atveju, suderinimo 3 straipsnį, siejamą su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 16 straipsniu, reikia aiškinti taip, kad verslo perdavimo atveju teisių ir pareigų, kylančių perdavėjui iš darbo sutarties, išlaikymas taip pat taikomas sąlygai, dėl kurios pagal šalių valios autonomijos principą susitarė perdavėjas ir darbuotojas ir pagal kurią jų darbo santykius reguliuoja ne tik šio perdavimo dieną galiojusi kolektyvinė sutartis, bet ir po šio perdavimo sudarytos ją papildančios, iš dalies keičiančios ar pakeičiančios sutartys, jeigu nacionalinėje teisėje perėmėjui numatytos galimybės tiek bendru sutarimu, tiek vienašališkai keisti sutartį.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.
(
1
)	Raktiniuose žodžiuose kalbinio pobūdžio pataisymas padarytas paskelbus šį tekstą pirmą kartą.