Laikina versija
TEISINGUMO TEISMAS (antroji kolegija)
2026 m. balandžio 16 d.(*)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teisės aktų derinimas – Intelektinė nuosavybė – Autorių teisės ir gretutinės teisės – Direktyva 2001/29/EB – 2 straipsnis – Atgaminimo teisė – 3 straipsnio 1 dalis – Teisė viešai paskelbti kūrinius – 5 straipsnio 2 dalies b punktas – „Kopijavimo asmeniniam naudojimui“ išimtis – Teisinga kompensacija – Mokama srautinio duomenų siuntimo (angl. streaming) paslauga – Kopija, skirta naudoti neprisijungus prie tinklo – 5 straipsnio 5 dalis “
Byloje C‑496/24
dėl Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandų Aukščiausiasis Teismas) 2024 m. liepos 12 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2024 m. liepos 17 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Stichting Onderhandelingen Thuiskopievergoeding,
Stichting de Thuiskopie
prieš
HP Nederland BV,
Dell BV,
Stichting Overlegorgaan Blanco Informatiedragers
TEISINGUMO TEISMAS (antroji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė K. Jürimäe, antrosios kolegijos pirmininko pareigas einantis Teisingumo Teismo pirmininkas K. Lenaerts, teisėjai F. Schalin (pranešėjas), M. Gavalec ir Z. Csehi,
generalinis advokatas M. Szpunar,
posėdžio sekretorė A. Lamote, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2025 m. birželio 19 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–        Stichting Onderhandelingen Thuiskopievergoeding, atstovaujamos advocaten S. M. Kingma ir E. A. Möhring,
–        Stichting de Thuiskopie, atstovaujamos advocaten
T. Cohen Jehoram ir J. J. Valk,
–        HP Nederland BV, Dell BV ir Stichting Overlegorgaan Blanco Informatiedragers, atstovaujamų advocaten A. Groen, A. M. van Aerde ir J. A. Visser,
–        Prancūzijos vyriausybės, atstovaujamos B. Dourthe ir B. Herbaut,
–        Europos Komisijos, atstovaujamos P.‑J. Loewenthal, J. Samnadda ir P. Vanden Heede,
susipažinęs su 2025 m. spalio 2 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1        Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo (OL L 167, 2001, p. 10; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 230) 5 straipsnio 2 dalies b punkto, siejamo su šios direktyvos 5 straipsnio 5 dalimi, išaiškinimo.
2        Šis prašymas pateiktas nagrinėjant du ginčus: pirma, Stichting Onderhandelingen Thuiskopievergoeding (toliau – SONT)
ginčą ir, antra, Stichting de Thuiskopie (toliau – SdT) ginčą su HP Nederland BV (toliau – HP), Dell BV ir Stichting Overlegorgaan Blanco Informatiedragers. Minėti ginčai buvo susiję su mokesčiu, kurio reikalaujama iš HP ir Dell, siekiant sumokėti teisingą kompensaciją, mokamą autorių teisių turėtojams pagal kopijavimo asmeniniam naudojimui išimtį kopijų, skirtų naudoti neprisijungus prie tinklo (angl. offline streaming copies),
suteikimo paslaugos, kuri teikiama teikiant užsakomąją muzikos ar audiovizualinių kūrinių srautinio siuntimo (angl. streaming) internetu paslaugą, atveju.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3        Direktyvos 2001/29 5, 10, 23–25, 31, 32, 35, 38 ir 39 konstatuojamosios dalys suformuluotos taip:
„(5)      Technologijų plėtra padaugino ir paįvairino kūrybos, gamybos ir naudojimo kryptis. Nors ir nereikia jokių naujų intelektinės nuosavybės apsaugos koncepcijų, galiojantys autorių teisių ir gretutinių teisių įstatymai turėtų būti pakeisti ir papildyti, kad atitinkamai atspindėtų ekonomikos realybes, pavyzdžiui, naujas naudojimo formas.
<...>
(10)      Kad autoriai ar atlikėjai galėtų tęsti savo kūrybinį ir meninį darbą, už savo darbo naudojimą jie turi gauti teisingą atlyginimą; jį turi gauti ir prodiuseriai, kad galėtų finansuoti šį darbą. Investicijos, kurių reikia tokiems produktams, kaip fonogramos, filmai ar daugialypės terpės kūriniai sukurti ir užsakomosioms paslaugoms ([angl. ]„on-demand“) tiekti, yra didelės. Tinkama teisinė intelektinės nuosavybės teisių apsauga yra būtina, kad būtų galima garantuoti galimybes gauti tokį atlyginimą ir patenkinamą investicijų grąžą.
<...>
(23)      Ši direktyva turėtų dar labiau suderinti autoriaus teisę viešai paskelbti kūrinį. Ši teisė turėtų būti suprantama plačiai, kaip apimanti bet kokį viešą paskelbimą visuomenės nariams, nesantiems toje vietoje, iš kurios skelbiama. Ši teisė turėtų apimti bet kokį kūrinio transliavimą ar retransliavimą laidais ar bevielėmis priemonėmis, įskaitant transliavimą per radiją ar televiziją. Ši teisė neturėtų būti taikoma jokiems kitiems veiksmams.
(24)      Teisė padaryti viešai prieinam[us] 3 straipsnio 2 dalyje nurodytus objektus turėtų būti suprantama kaip apimanti visus tokių objektų padarymo viešai prieinam[ų] veiksmus visuomenės nariams, nesantiems toje vietoje, kurioje tas viešo prieinamumo veiksmas atsiranda, ir neapimanti jokių kitų veiksmų.
(25)      Teisinio neapibrėžtumo dėl apsaugos pobūdžio ir lygio, vykdant užsakomąjį autorių teisių saugomų kūrinių ir gretutinių teisių saugomų objektų perdavimą tinklais, turėtų būti išvengta nustatant Bendrijos lygmeniu suderintą apsaugą. Turėtų būti aišku, kad visi šia direktyva pripažinti teisių turėtojai turėtų turėti išimtinę teisę leisti padaryti viešai prieinamus dialoginiu užsakomuoju būdu perduodamus autorių teisių saugomus kūrinius ar bet kuriuos kitus [saugomus] objektus. Tokiems dialoginiams užsakomiesiems perdavimams būdinga tai, kad visuomenės nariai jais gali naudotis individualiai pasirinktoje vietoje ir pasirinktu laiku.
<...>
(31)      Turi būti išlaikyta derama pusiausvyra tarp įvairių kategorijų teisių turėtojų teisių ir interesų, taip pat tarp įvairių kategorijų teisių turėtojų ir saugomų objektų naudotojų. Valstybių narių nustatytos ir šiuo metu egzistuojančios išimtys ir teisių apribojimai turi būti iš naujo įvertinti atsižvelgiant į naują elektroninę terpę. Egzistuojantys išimčių ir tam tikrų teisių apribojimų skirtumai turi tiesioginį neigiamą poveikį autorių teisių ir gretutinių teisių vidaus rinkos veikimui. Tokie skirtumai galėtų dar labiau išryškėti numatant tolesnę kūrinių tarpvalstybinio naudojimo ir tarptautinės veiklos plėtrą. Siekiant užtikrinti deramą vidaus rinkos veikimą, tokios išimtys ir apribojimai turėtų būti darniau apibrėžti. Jų derinimo laipsnis turėtų būti grindžiamas jų poveikiu sklandžiam vidaus rinkos veikimui.
(32)      Ši direktyva nustato išsamų atgaminimo teisės ir viešo paskelbimo teisės išimčių ir apribojimų sąrašą. Kai kurios išimtys arba apribojimai prireikus taikomi tik atgaminimo teisei. Šiame sąraše deramai atsižvelgiama į skirtingas valstybių narių teisės tradicijas ir kartu siekiama užtikrinti veikiančią vidaus rinką. Valstybės narės turėtų laikytis nuoseklaus šių išimčių ir apribojimų taikymo, kuris bus įvertintas ateityje apžvelgiant įstatymų įgyvendinimą.
<...>
(35)      Taikant tam tikras išimtis ar apribojimus teisių turėtojai turėtų gauti teisingą atlyginimą [kompensaciją], kad jiems būtų deramai kompensuota už naudojimąsi jų saugomais kūriniais ar kitais [saugomais] objektais. Nustatant tokio atlyginimo [tokios kompensacijos] formą, išsamią tvarką ir galimą dydį[,] kiekvienu atveju turėtų būti atsižvelgiama į konkrečias aplinkybes. Įvertinant šias aplinkybes vertingas kriterijus būtų iš to kylanti galima žala teisių turėtojams. Tais atvejais, kai teisių turėtojai kokia nors kita forma jau yra gavę atlyginimą, pvz., licencinio mokesčio dalį, galima netaikyti jokio specialaus ar atskiro mokėjimo. Nustatant tinkamos [teisingos] kompensacijos dydį turėtų būti atsižvelgiama į šioje direktyvoje nurodytų techninės apsaugos priemonių naudojimo laipsnį. Tam tikrose situacijose, kai žala teisių turėtojui yra minimali, gali nebūti ir jokio įsipareigojimo dėl atlyginimo [mokėjimo].
<...>
(38)      Valstybėms narėms turėtų būti leidžiama nustatyti išimtį ar apribojimus atgaminimo teisei tam tikriems garso, vaizdo ir audiovizualinės medžiagos atgaminimo asmeniniam naudojimui atvejams, kartu nustatant ir teisingą kompensaciją. Gali būti įdiegiamos arba toliau taikomos teisių turėtojams žalą kompensuojančios atlyginimo sistemos. Nors tų atlyginimo sistemų skirtumai turi poveik[į] vidaus rinkos veikimui, tie skirtumai analoginio atgaminimo asmeniniais tikslais srityje neturėtų turėti didesnio poveikio informacinės visuomenės plėtrai. Skaitmeninis kopijavimas asmeniniais tikslais tikriausiai bus labiau paplitęs ir turės didesnį ekonominį poveikį. Dėl to turėtų būti deramai atsižvelgiama į skaitmeninio ir analoginio asmeninio kopijavimo skirtumus ir tam tikrais atžvilgiais jie turėtų būti skiriami.
(39)      Taikydamos išimtį ar apribojimą asmeniniam kopijavimui, valstybės narės turėtų deramai atsižvelgti į naujus technologijos ir ekonomikos reiškinius, ypač reglamentuodamos skaitmeninį kopijavimą asmeniniais tikslais ir atlyginimo sistemas esant veiksmingoms techninėms apsaugos priemonėms. Tokios išimtys ar apribojimai neturėtų varžyti techninių apsaugos priemonių naudojimo ar jų sugriežtinimo kovojant su įstatymų nesilaikymu.“
4        Šios direktyvos 2 straipsnyje „Atgaminimo teisė“ nustatyta:
„Valstybės narės nustato išimtinę teisę leisti arba uždrausti tiesiogiai ar netiesiogiai, laikinai ar nuolat bet kuriuo būdu ir bet kuria forma atgaminti visą arba iš dalies:
a)      autoriams – savo kūrinius;
b)      atlikėjams – savo atlikimo įrašus;
c)      fonogramų gamintojams – savo fonogramas;
d)      filmų pirmojo įrašo gamintojams – jų filmų originalus ir kopijas;
e)      transliuojančiosioms organizacijoms – savo transliacijų įrašus nepaisant to, ar tos transliacijos perduotos laidais ar eteriu, įskaitant kabelinį ar palydovinį perdavimą.“
5        Minėtos direktyvos 3 straipsnio „Teisė viešai paskelbti kūrinius ir teisė kitus objektus padaryti viešai prieinamus“ 1 dalyje numatyta:
„Valstybės narės nustato autoriams išimtinę teisę leisti arba uždrausti bet kokį savo kūrinių viešą skelbimą laidais ar bevielėmis ryšio priemonėmis, įskaitant savo kūrinių padarymą viešai prieinam[ų] tokiu būdu, kad visuomenės nariai galėtų juos pasiekti individualiai pasirinktoje vietoje ir pasirinktu laiku.“
6        Tos pačios direktyvos 4 straipsnis „Platinimo teisė“ suformuluotas taip:
„1.      Valstybės narės nustato autoriams išimtinę teisę leisti arba uždrausti bet kokį viešą jų kūrinių originalo ar jo kopijų platinimą parduodant ar kitais būdais.
2.      Kūrinio originalo ar kopijų platinimo teisė nėra laikoma išnaudota Bendrijoje, išskyrus tuos atvejus, kai teisių turėtojas Bendrijoje pirmą kartą tą objektą parduoda ar kitaip perleidžia jo nuosavybę arba tai daroma jo sutikimu.“
7        Direktyvos 2001/29 5 straipsnio „Išimtys ir apribojimai“ 2 dalies b punkte ir 5 dalyje nustatyta:
„2.      Valstybės narės 2 straipsnyje nustatytai atgaminimo teisei gali nustatyti išimtis arba apribojimus šiais atvejais:
<...>
b)      kai atgaminama asmeniniam naudojimui bet kurioje laikmenoje ir atgaminantys fiziniai asmenys nesiekia tiesioginių ar netiesioginių komercinių tikslų, su sąlyga, kad teisių turėtojai gautų teisingą kompensaciją, priklausomą nuo 6 straipsnyje nurodytų techninių apsaugos priemonių taikymo ar netaikymo atitinkamam kūriniui ar objektui;
<...>
5.      Šio straipsnio 1, 2, 3 ir 4 dalyse nustatytos išimtys ir apribojimai taikomi tik tam tikrais specialiais atvejais, kurie neprieštarauja įprastiniam kūrinio ar kito objekto naudojimui ir nepagrįstai nepažeidžia teisėtų teisių turėtojų interesų.“
8        Šios direktyvos 6 straipsnio „Įsipareigojimai dėl techninių apsaugos priemonių“ 1 ir 3 dalyse numatyta:
„1.      Valstybės narės nustato tinkamą teisinę apsaugą nuo bet kokių veiksmingų techninių priemonių šalinimo ar vengimo, kuriuos atitinkamas asmuo daro žinodamas ar turėdamas pagrindo žinoti, kad jis to tikslo siekia.
<...>
3.      Šioje direktyvoje „techninės apsaugos priemonės“ – tai bet kokia technologija, įtaisas ar sudedamoji dalis, kurie normaliai veikdami turi paskirtį užkirsti kelią arba riboti veiksmus, atliekamus su kūriniais ar kitais objektais, kurių neleidžia įstatymų numatytų autorių teisių ar teisių, gretutinių autorių teisėms, turėtojai <...>. Techninės apsaugos priemonės laikomos veiksmingomis tais atvejais, kai saugomo kūrinio ar kito objekto naudojimą teisių turėtojas kontroliuoja taikydamas priėjimo kontrolės arba apsaugos procesą, pvz., kodavimą, elementų perstatymą arba kitą kūrinio ar objekto transformaciją arba kopijų kontrolės mechanizmą, užtikrinantį siekiamą apsaugą.“
Nyderlandų teisė
9        Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos 1912 m. rugsėjo 23 d.
Auteurswet (Autorių teisių įstatymas; 1912 Stb. Nr. 308; toliau – Autorių teisių įstatymas) 1 straipsnyje nustatyta:
„Autorių teisės reiškia išimtinę literatūros, mokslo arba meno kūrinio autoriaus ar jo teisių perėmėjo teisę paskelbti kūrinį ir jį atgaminti laikantis įstatymuose nustatytų apribojimų.“
10      Autorių teisių įstatymo 16c straipsnyje numatyta:
„1.      Autoriaus teisė į literatūros, mokslo arba meno kūrinį nepažeidžiama jį ar jo dalį atgaminant laikmenoje, kuri skirta šiam kūriniui atkurti, jeigu kopijuojama neturint tiesioginio arba netiesioginio komercinio tikslo ir tik fizinio asmens, kuris pasigamina kopiją, studijoms arba asmeniniam naudojimui.
2.      Už 1 dalyje nurodytą atgaminimą kūrinio autoriui arba jo teisių perėmėjams mokamas teisingas atlyginimas. Jį privalo mokėti 1 dalyje nurodytų laikmenų gamintojas arba importuotojas.
<...>“
Pagrindinės bylos ir prejudiciniai klausimai
11      Pagal Autorių teisių įstatymo 16c straipsnio 2 dalį SdT ir SONT reikalavo iš HP ir Dell, kaip kompiuterinės įrangos gamintojų, sumokėti mokestį už kopijavimą asmeniniam naudojimui, kai teikiama kopijų, skirtų naudoti neprisijungus prie tinklo (angl. offline streaming copies),
suteikimo paslauga teikiant užsakomąją muzikos ar audiovizualinių kūrinių srautinio siuntimo (angl. streaming) internetu paslaugą. Manydamos, kad šis mokestis nėra mokėtinas už kopijas, skirtas naudoti neprisijungus prie tinklo, Stichting Overlegorgaan Blanco Informatiedragers, HP ir Dell pareiškė ieškinį SdT ir SONT Rechtbank Den Haag (Hagos apylinkės teismas, Nyderlandai).
12      Tas teismas atmetė minėtą ieškinį 2019 m. rugsėjo 18 d. sprendimu, kuris buvo pakeistas 2022 m. kovo 22 d.
Gerechtshof Den Haag (Hagos apeliacinis teismas, Nyderlandai) sprendimu; jame konstatuota, kad jokia teisinga kompensacija, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalies b punktą ir Autorių teisių įstatymo 16c straipsnį, nėra mokėtina už kopijas, skirtas naudoti neprisijungus prie tinklo, nes jos negali būti laikomos „kopijomis asmeniniam naudojimui“, kaip tai suprantama pagal pastarąją nuostatą.
13      Taigi dėl tokio sprendimo SdT ir SONT pateikė kasacinį skundą Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandų Aukščiausiasis Teismas), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
14      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar kopijos, skirtos naudoti neprisijungus prie tinklo, sukūrimas, atsižvelgiant į sąlygas, kurioms esant ji buvo sukurta, gali būti laikomas atgaminimu asmeniniam naudojimui, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalies b punktą. Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pateikia tokius paaiškinimus.
15      Kopijos, skirtos naudoti neprisijungus prie tinklo, yra kūrinių (muzikos, filmų) atsisiuntimai arba jų kopijos, pasiekiami srautinio duomenų siuntimo (angl. streaming) paslaugos naudotojui neprisijungus prie tinklo. Taigi naudotojas gali paleisti šias atsisiųstas kopijas net ir neturėdamas interneto prieigos. Neprisijungus pasiekiama srautinio siuntimo kopija siūloma kaip neatskiriama prenumeruojamos paslaugos dalis, taigi paslaugos teikėjas veikia komerciniais tikslais.
16      Kopijos, skirtos naudoti neprisijungus prie tinklo, sukūrimas atitinka toliau nurodytas įgyvendinimo sąlygas. Naudotojas, aktyvuodamas tam skirtą funkciją srautinio duomenų siuntimo
(angl. streaming) paslaugos programoje, pasirenka, kurį atsisiųstiną kūrinį pageidauja turėti neprisijungęs prie interneto. Tokiu atveju teikėjas naudotojo nurodytą turinį išsaugo vidinėje naudotojo įrenginio atmintinėje, teikėjo specialiai pasirinktoje jos dalyje, o naudotojas suteikia teisę disponuoti šio įrenginio dalimi, bet pats negali parinkti saugojimo vietos, neturi jokios veiksmų laisvės šiuo klausimu ir negali perkelti turinio į kitą vietą. Paslaugos teikėjas, taikydamas savo paties nustatytą šifravimo metodą, išsaugo turinį, kurį iššifruoti gali tik jis. Techninėmis apsaugos priemonėmis užtikrinama, kad turinys liktų prieinamas tik srautinio siuntimo įrenginyje; naudotojas negali perkelti turinio į kitą duomenų laikmeną. Praėjus tam tikram laikotarpiui, pavyzdžiui, pasibaigus prenumeratai, kitais naudojimo sąlygose numatytais atvejais arba kai autorių teisių turėtojas atšaukia savo sutikimą, naudotojo įrenginyje saugomas turinys automatiškai ištrinamas. Teisių turėtojas nepraranda teisės kontroliuoti atitinkamų kūrinių naudojimą. Jis gali nustatyti, kokie kūriniai bus prieinami prenumeratoriams, ir blokuoti prieigą prie kopijų, skirtų naudoti neprisijungus prie tinklo, arba panaikinti atsisiuntimą.
17      Tokiomis aplinkybėmis Hoge Raad der Nederlanden (Nyderlandų Aukščiausiasis Teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar [kopija, skirta naudoti neprisijungus prie tinklo] (angl. offline streaming copy), atsižvelgiant, be kita ko, į trijų pakopų testą ([Direktyvos 2001/29] 5 straipsnio 5 dalis), gali būti laikoma atgaminimu, kai „atgaminantys fiziniai asmenys nesiekia tiesioginių ar netiesioginių komercinių tikslų“, kaip tai suprantama pagal šios direktyvos 5 straipsnio 2 dalies b punktą?
2.      Ar Direktyvos 2001/29 tikslams, įskaitant tikslą siekti aukšto lygio autorių teisių apsaugos, deramos pusiausvyros tarp teisių turėtojų ir naudotojų interesų, o taip pat nuoseklaus ir techniniu požiūriu neutralaus išimčių ir apribojimų taikymo valstybėse narėse, prieštarauja tokios nacionalinės teisės normos, pagal kurias kopijavimui asmeniniam naudojimui taikoma išimtis neapima neprisijungus pasiekiamų srautinio perdavimo kopijų?
3.      Ar atsakant į kurį nors ar abu pirmiau nurodytus klausimus svarbu tai, ar teisių turėtojai gauna kompensaciją už kiekvieną sukurtą, neprisijungus pasiekiamą srautinio perdavimo kopiją, ir ar jie gauna kompensaciją, [apskaičiuojamą pagal tai,] kiek kartų srautinio perdavimo paslaugos naudotojas paleidžia [tokią kopiją]?“
Pirminės pastabos
18      Visų pirma primintina, kad, remiantis suformuota jurisprudencija, vykstant SESV 267 straipsnyje įtvirtintai nacionalinių teismų ir Teisingumo Teismo bendradarbiavimo procedūrai, pastarasis nacionaliniam teismui turi pateikti naudingą atsakymą, kad šis galėtų priimti spendimą jo nagrinėjamoje byloje. Tokiu atveju Teisingumo Teismas prireikus turi performuluoti jam pateiktus klausimus. Šiuo aspektu jis turi iš visos nacionalinio teismo pateiktos informacijos ir, be kita ko, iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą motyvuojamosios dalies atrinkti Sąjungos teisės klausimus, aiškintinus atsižvelgiant į bylos dalyką (šiuo klausimu žr. 1978 m. lapkričio 29 d. Sprendimo Redmond, 83/78, EU:C:1978:214, 26 punktą; 2000 m. lapkričio 28 d. Sprendimo Roquette Frères, C‑88/99, EU:C:2000:652, 18 punktą ir 2025 m. gruodžio 2 d. Sprendimo Russmedia Digital ir Inform Media Press, C‑492/23, EU:C:2025:935, 44 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
19      Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pirmuoju ir antruoju klausimais siekiama nustatyti, ar kopijų, skirtų naudoti neprisijungus prie tinklo, sukūrimui tokiomis kaip šio sprendimo 15 ir 16 punktuose aprašytomis sąlygomis gali būti taikoma išimtis, susijusi su kopijavimu asmeniniam naudojimui, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalies b punktą, siejamą su šios direktyvos 5 straipsnio 5 dalimi.
20      Šio 5 straipsnio 5 dalyje reikalaujama, kad atgaminimo teisės išimtys ir apribojimai taikomi tik tam tikrais konkrečiais atvejais, kai neprieštaraujama įprastiniam kūrinio arba kito saugomo objekto naudojimui ir nepagrįstai nepažeidžiami teisėti šios teisės turėtojo interesai.
21      Vis dėlto, kaip matyti iš šios nuostatos formuluotės, joje tik patikslinamos atgaminimo teisės išimčių ir apribojimų taikymo sąlygos, leidžiamos pagal Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalį, t. y. kad minėtos išimtys ir apribojimai taikomi tik tam tikrais konkrečiais atvejais, kai neprieštaraujama įprastiniam kūrinio arba kito saugomo objekto naudojimui ir nepagrįstai nepažeidžiami teisėti teisės turėtojo interesai.
Taigi šios direktyvos 5 straipsnio 5 dalyje neapibrėžiamas šio straipsnio 2 dalyje išvardytų įvairių išimčių ir apribojimų materialinis turinys, o ši nuostata pradeda veikti tik tada, kai valstybės narės taiko tas išimtis ir apribojimus (2014 m. balandžio 10 d. Sprendimo ACI Adam ir kt., C‑435/12, EU:C:2014:254, 25 punktas).
22      Teisingumo Teismas padarė išvadą, kad Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 5 dalis nedaro įtakos šios direktyvos 5 straipsnio 2 dalies nuostatų materialiniam turiniui ir, be kita ko, neišplečia tose nuostatose numatytų įvairių išimčių ir apribojimų apimties (šiuo klausimu žr. 2014 m. balandžio 10 d. Sprendimo ACI Adam ir kt., C‑435/12, EU:C:2014:254, 26 punktą).
23      Taigi pirmąjį ir antrąjį klausimus reikia performuluoti taip, kad jie susiję tik su Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalies b punkto išaiškinimu.
Dėl pirmojo ir antrojo klausimų
24      Pirmuoju ir antruoju klausimais, į kuriuos reikia atsakyti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, kad toks atvejis, kai galutinio naudotojo prašymu srautinio siuntimo (angl. streaming) paslaugos teikėjas, suteikdamas kopiją, skirtą naudoti neprisijungus prie tinklo, padaro saugomą kūrinį prieinamą to naudotojo įrenginyje, kai tas naudotojas neturi techninės galimybės disponuoti šiuo kūriniu už šios paslaugos ribų, kartu užtikrinant, kad autorių teisių į šį kūrinį turėtojas išsaugo teisę kontroliuoti minėto kūrinio naudojimą, o tai leidžia jam prireikus blokuoti prieigą prie šios kopijos, patenka į šioje nuostatoje numatytos kopijavimo asmeniniam naudojimui išimties taikymo sritį.
25      Pirmiausia reikia pažymėti, kad Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalyje yra numatytos šios direktyvos 2 straipsnyje įtvirtintos atgaminimo teisės išimtys ar apribojimai. Tos direktyvos 5 straipsnio 2 dalies b punkte numatytos kopijavimo asmeniniam naudojimui išimties taikymo sritis apsiriboja tik atgaminimo veiksmais, išskyrus, be kita ko, tuos, kurie susiję su viešu paskelbimu, kaip tai suprantama pagal tos pačios direktyvos 3 straipsnį.
26      Taigi reikia išnagrinėti, ar saugomo kūrinio kopijos, skirtos naudoti neprisijungus prie tinklo, padarymas prieinama, kurį atlieka srautinio siuntimo paslaugos teikėjas šio sprendimo 15 ir 16 punktuose aprašytomis sąlygomis, yra atgaminimas, kaip tai suprantama pagal minėtą 2 straipsnį, ar, priešingai, tokiam kopijos padarymui taikomos minėtos direktyvos 3 straipsnyje numatytos teisės, visų pirma teisė viešai paskelbti kūrinius.
27      Pagal Direktyvos 2001/29 3 straipsnio 1 dalį valstybės narės nustato autoriams išimtinę teisę leisti arba uždrausti bet kokį savo kūrinių viešą skelbimą laidais ar bevielėmis ryšio priemonėmis, įskaitant savo kūrinių padarymą viešai prieinamų tokiu būdu, kad visuomenės nariai galėtų juos pasiekti individualiai pasirinktoje vietoje ir pasirinktu laiku.
28      Iš šios nuostatos matyti, kad „viešo paskelbimo“ sąvoka apima du kumuliacinius aspektus, t. y. kūrinio paskelbimo veiksmą ir šio kūrinio paskelbimą viešai (2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimo Nederlands Uitgeversverbond ir Groep Algemene Uitgevers, C‑263/18 (toliau – Sprendimas Tom Kabinet), EU:C:2019:1111, 61 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
29      Pirma, dėl sąvokos „paskelbimo veiksmas“ reikia pabrėžti, kad ji apima bet kokį saugomo kūrinio perdavimą visuomenei, nesančiai toje vietoje, iš kurios skelbiama, neatsižvelgiant į naudojamą priemonę ar techninį procesą (šiuo klausimu žr. 2017 m. lapkričio 29 d. Sprendimo VCAST, C‑265/16, EU:C:2017:913, 42 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją, taip pat Sprendimo Tom Kabinet 62 punktą).
30      Taip pat svarbu pažymėti, kad kiekvieną kartą norint kūrinį transliuoti ar retransliuoti tam tikru techniniu būdu, reikia gauti iš esmės atskirą šio kūrinio autoriaus leidimą (2017 m. lapkričio 29 d. Sprendimo VCAST, C‑265/16, EU:C:2017:913, 43 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
31      Be to, dėl sąvokos „padarymas viešai prieinamų“, kaip tai suprantama pagal tą pačią nuostatą, kuri yra platesnės sąvokos „viešas paskelbimas“ dalis, Teisingumo Teismas nusprendė, jog tam, kad veiksmas būtų pripažintas kūrinio padarymu viešai prieinamo, jis turi atitikti abi Direktyvos 2001/29 3 straipsnio 1 dalyje nurodytas kumuliacines sąlygas, t. y. suteikti atitinkamai visuomenei galimybę atitinkamą kūrinį ar saugomą objektą pasiekti individualiai pasirinktoje vietoje ir pasirinktu laiku, o tai, ar šią visuomenę sudarantys asmenys šia galimybe pasinaudojo ar ne, lemiamos reikšmės neturi (šiuo klausimu žr. Sprendimo Tom Kabinet, 63 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
32      Kiek tai konkrečiai susiję su kūrinio ar saugomo objekto padarymu viešai prieinamo taip, kad kiekvienas galėtų juos pasiekti individualiai pasirinktoje vietoje ir pasirinktu laiku, iš direktyvos pasiūlymo aiškinamojo memorandumo matyti, kad „lemiamas veiksmas yra kūrinio pateikimas visuomenei, t. y. jo pateikimas visuomenei prieinamoje svetainėje; šis veiksmas yra pirmesnis už realų perdavimą užsakomuoju būdu“, ir kad „nėra svarbu, ar asmuo iš tikrųjų parsisiuntė šį kūrinį“ (Sprendimo Tom Kabinet 64 punktas). Iš esmės tas pats galioja ir tuomet, kai kūrinys padaromas prieinamas per srautinio siuntimo (angl. streaming) platformą, kurioje naudotojas gali prašyti, kad kopija būtų padaryta jo įrenginyje tam, kad jis galėtų ją pasiekti individualiai pasirinktoje vietoje ir pasirinktu laiku.
33      Antra, tam, kad būtų taikoma sąvoka „viešas paskelbimas“, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2001/29 3 straipsnio 1 dalį, dar reikia, kad saugomi kūriniai būtų realiai paskelbti „viešai“, nes toks paskelbimas susijęs su neapibrėžtu potencialių adresatų skaičiumi (šiuo klausimu žr. Sprendimo Tom Kabinet 66 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
34      Vis dėlto iš direktyvos pasiūlymo aiškinamojo memorandumo taip pat matyti, kad, viena vertus, teisė viešai paskelbti taip pat yra svarbi, kai keli nesusiję asmenys, visuomenės nariai, gali skirtingose vietose ir skirtingu laiku turėti individualią prieigą prie kūrinio, prieinamo visuomenei interneto svetainėje, ir, kita vertus, kad visuomenę sudaro atskiri jos nariai (Sprendimo Tom Kabinet 67 punktas).
35      Šiuo klausimu Teisingumo Teismas jau turėjo progą pažymėti, kad,
pirma, sąvoka „viešai“ apima tam tikrą de minimis ribą, o tai reiškia, kad ši sąvoka neapima pernelyg menko atitinkamų asmenų skaičiaus, ir, antra, kad reikia atsižvelgti į kumuliacinį poveikį, kuris atsiranda dėl saugomo kūrinio padarymo viešai prieinamo potencialiems adresatams jį atsisiunčiant. Taigi reikia atsižvelgti, be kita ko, ne tik į tai, kiek asmenų turi prieigą prie to paties kūrinio tuo pat metu, bet ir į tai, kiek iš jų turi prieigą vienas paskui kitą (Sprendimo Tom Kabinet 68 punktas).
36      Nagrinėjamu atveju iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjama srautinio siuntimo neprisijungus prie tinklo funkcija, susijusi su vietine kopija saugomų kūrinių srautinio siuntimo (angl. streaming) platformos naudotojo įrenginyje, yra suteikiama visiems prenumeratoriams, todėl kiekvienas gali ją pasiekti individualiai pasirinktoje vietoje ir pasirinktu laiku.
Taigi tokia paslauga iš esmės turi būti laikoma kūrinio viešu paskelbimu, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2001/29 3 straipsnio 1 dalį. Be to, atrodo, kad bet kuris suinteresuotasis asmuo gali prenumeruoti tokias srautinio siuntimo  (angl. streaming) platformas ir kad keli prenumeratoriai tuo pačiu metu gali prašyti prieigos prie to paties kūrinio tam, kad galėtų juo naudotis neprisijungę prie tinklo. Todėl reikia manyti, kad asmenų, galinčių vienu metu arba paeiliui turėti prieigą prie to paties kūrinio naudojantis minėta funkcija, skaičius yra didelis.
37      Taigi (su sąlyga, kad tai patikrins prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atsižvelgdamas į visą reikšmingą informaciją), pažymėtina, kad toks atvejis, kai galutinio naudotojo prašymu srautinio siuntimo (angl. streaming) paslaugos teikėjas, naudodamas kopiją, skirtą naudotis neprisijungus prie tinklo, padaro saugomą kūrinį prieinamą to naudotojo įrenginyje, turi būti laikomas kūrinio padarymu viešai prieinamo tokiu būdu, kad visuomenės nariai galėtų jį pasiekti individualiai pasirinktoje vietoje ir pasirinktu laiku, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2001/29 3 straipsnio 1 dalį.
38      Tokiu atveju nagrinėjamas veiksmas negali būti laikomas „atgaminimu“, kaip tai suprantama pagal šios direktyvos 2 straipsnį, todėl, kaip nurodyta šio sprendimo 25 punkte, šis veiksmas negali patekti į minėtos direktyvos 5 straipsnio 2 dalies b punkto taikymo sritį.
39      Vis dėlto, jei prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas manytų, kad pagrindinėje byloje nagrinėjami veiksmai turi būti laikomi „atgaminimo“ veiksmais, kaip tai suprantama pagal šį 2 straipsnį, jam tektų patikrinti, ar įvykdytos šio 5 straipsnio 2 dalies b punkte numatytos sąlygos, kad nustatytų, ar atsakovai pagrindinėje byloje iš tikrųjų turi sumokėti prašomą teisingą kompensaciją.
40      Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalies b punkte nurodyta, kad valstybės narės gali nustatyti atgaminimo teisės išimtį, kai atgaminama asmeniniam naudojimui bet kurioje laikmenoje ir atgaminantys fiziniai asmenys nesiekia tiesioginių ar netiesioginių komercinių tikslų, su sąlyga, kad teisių turėtojai gauna teisingą kompensaciją.
41      Šiuo klausimu reikia pažymėti, jog Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad privačiai veikiančio fizinio asmens kopijavimo veiksmas turi būti laikomas galinčiu sukelti žalą atitinkamam teisių turėtojui, jeigu jis atliekamas nepaprašius išankstinio šio teisių turėtojo leidimo (2017 m. lapkričio 29 d. Sprendimo VCAST, C‑265/16, EU:C:2017:913, 33 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
42      Šiuo klausimu iš Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalies b punkto, siejamo su šios direktyvos 6 straipsniu, matyti, kad fizinis asmuo, norėdamas kūrinį atgaminti asmeniniam naudojimui, turi disponuoti atitinkamo kūrinio kopija ir ją kontroliuoti. Iš tiesų, atgaminimo veiksmas patenka į minėtos direktyvos 5 straipsnio 2 dalies b punkte numatytą išimtį tik tuomet, kai jį atlieka fizinis asmuo arba jis atliekamas jo iniciatyva. Tačiau taip negali būti tuo atveju, kai šiame 6 straipsnyje nurodytomis techninėmis priemonėmis atitinkamo kūrinio autorių teisių turėtojas techniškai trukdo tokiam veiksmui. Be to, kaip generalinis advokatas pažymėjo išvados 14 punkte, iš jurisprudencijos matyti, kad fizinis asmuo gali pasinaudoti kopijavimo asmeniniam naudojimui išimtimi tik su sąlyga, kad prieš tai gavo prieigą prie atitinkamo kūrinio tokia forma, kuri yra atgaminimo šaltinis. Be to, tokia prieiga turi būti teisėta, t. y. ji turi būti gauta gavus autorių teisių turėtojo leidimą. Kopijavimo asmeniniam naudojimui išimtis negali atimti iš šio turėtojo teisės uždrausti arba leisti prieigą prie kūrinių ar objektų, kuriuos fiziniai asmenys nori atgaminti asmeniniam naudojimui (šiuo klausimu žr. 2017 m. lapkričio 29 d. Sprendimo VCAST, C‑265/16, EU:C:2017:913, 39 punktą).
43      Nagrinėjamu atveju srautinio duomenų siuntimo (angl. streaming) paslaugos naudotojai neturi kopijos šaltinio, o prieigą prie atitinkamų kūrinių tokia forma kaip jų kopijos, skirtos naudoti neprisijungus prie tinklo, jie gauna tik nukopijavę šiuos kūrinius. Iš tiesų naudotojo pasirinktą kūrinį padaro prieinamą srautinio duomenų siuntimo (angl. streaming) paslaugos teikėjas, kuris šio sprendimo 16 punkte nurodytomis sąlygomis jį įtraukia į įrenginio atmintinę. Taigi šiomis aplinkybėmis srautinio duomenų siuntimo (angl. streaming) paslaugos teikėjas neapsiriboja vien atgaminimo paslaugos teikimu naudotojui, bet ir padaro šį kūrinį prieinamą naudotojui kopijos, skirtos naudotis neprisijungus prie tinklo, forma, kartu išsaugodamas kūrinio naudojimo kontrolę. Kaip generalinis advokatas pažymėjo išvados 15 punkte, šiuo aspektu nesvarbu, ar naudotojas taip pat gali turėti prieigą prie tų pačių kūrinių jų srautinio siuntimo (angl. streaming) būdu. Iš tiesų srautinis siuntimas (angl. streaming) nėra kopijos, skirtos naudoti neprisijungus prie tinklo, šaltinis, o faktinis naudojimasis prieiga prie konkrečių kūrinių šiuo būdu nėra tokios kopijos gavimo sąlyga.
44      Šiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti: kadangi fizinis asmuo prieigą prie atitinkamo kūrinio gauna tik po to, kai srautinio duomenų siuntimo (angl. streaming) paslaugos teikėjas padaro kūrinio kopiją, ši kopija negali būti laikoma padaryta šio fizinio asmens, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalies b punktą. Kopijos šaltinį turi srautinio duomenų siuntimo (angl. streaming) paslaugos teikėjas, o ne atitinkamas fizinis asmuo, tačiau tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
45      Be to, reikia priminti, kad po to, kai kopiją, skirtą naudoti neprisijungus prie tinklo, naudotojo prašymu padaro srautinio duomenų siuntimo (angl. streaming) paslaugos teikėjas, naudotojas negali laisvai naudotis šia kopija. Iš tiesų, kaip nurodyta šio sprendimo 16 punkte, šis paslaugų teikėjas yra įdiegęs tokias priemones, kaip, be kita ko, šifravimo metodą, todėl naudotojas negali minėtos kopijos nei perkelti, nei perduoti, nei atgaminti. Be to, ji automatiškai ištrinama pasibaigus naudotojo prenumeratai arba kitais naudojimo sąlygose numatytais atvejais ir gali būti panaikinta, jei autorių teisių turėtojas atšaukia sutikimą.
Vis dėlto, kadangi šis turėtojas išsaugo tokią naudojimo kontrolę, reikia daryti prielaidą (su sąlyga, kad tai patikrins prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas), kad kopija, skirta naudoti neprisijungus prie tinklo, yra padaryta gavus minėto teisių turėtojo leidimą, todėl negalima konstatuoti jokios žalos, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 41 punkte nurodytą jurisprudenciją.
46      Be to, svarbu pabrėžti, kad tokiomis aplinkybėmis šio sprendimo pirmesniame punkte minėtos priemonės patenka į sąvoką „techninės apsaugos priemonės“, kuri Direktyvos 2001/29 6 straipsnio 3 dalyje apibrėžta kaip bet kokia technologija, įtaisas ar sudedamoji dalis, kurie normaliai veikdami turi paskirtį užkirsti kelią arba riboti veiksmus, atliekamus su kūriniais ar kitais saugomais objektais, kurių neleidžia autorių teisių turėtojai, nes, kaip matyti iš šios direktyvos 2–4 straipsnių, šie veiksmai apima kūrinių atgaminimą, viešą paskelbimą ir jų padarymą viešai prieinamų, taip pat kūrinių originalo ar kopijų platinimą. Ši sąvoka apibrėžta plačiai ir apima priėjimo kontrolės arba apsaugos proceso taikymą, pavyzdžiui, kodavimą, elementų perstatymą arba kitą kūrinio ar saugomo objekto transformaciją arba kopijų kontrolės mechanizmą (šiuo klausimu žr. 2014 m. sausio 23 d. Sprendimo Nintendo ir kt., C‑355/12, EU:C:2014:25, 24, 25 ir 27 punktus).
47      Nagrinėjamu atveju srautinio duomenų siuntimo (angl. streaming) paslaugos teikėjo įdiegtos techninės priemonės kopijoms, skirtoms naudoti neprisijungus prie tinklo, yra skirtos užkirsti kelią tam, kad naudotojai negalėtų perkelti, perduoti ar atgaminti tokių kopijų už atitinkamos paslaugos ribų, ir užtikrinti, kad autorių teisių turėtojas išsaugotų tų kopijų naudojimo kontrolę, leidžiančią jam prireikus blokuoti prieigą prie jų, todėl naudotojai negali disponuoti kopija, skirta naudoti neprisijungus prie tinklo, jei tas teisių turėtojas nėra davęs tam leidimo. Taigi kopija, kuriai taikomos tokios techninės priemonės, apsaugančios minėtą teisių turėtoją nuo veiksmų, kuriems reikalingas jo leidimas, iš principo negali būti laikoma „kopija asmeniniam naudojimui“, kaip tai suprantama pagal minėtos direktyvos 5 straipsnio 2 dalies b punktą.
48      Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pirmąjį ir antrąjį klausimus reikia atsakyti: Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, kad toks atvejis, kai galutinio naudotojo prašymu srautinio siuntimo (angl. streaming) paslaugos teikėjas, suteikdamas kopiją, skirtą naudoti neprisijungus prie tinklo, padaro saugomą kūrinį prieinamą to naudotojo įrenginyje, kai tas naudotojas neturi techninės galimybės disponuoti ja už šios paslaugos ribų, kartu užtikrinant, kad autorių teisių į šį kūrinį turėtojas išsaugo teisę kontroliuoti minėto kūrinio naudojimą, o
tai leidžia jam prireikus blokuoti prieigą prie šios kopijos, nepatenka į šioje nuostatoje numatytos kopijavimo asmeniniam naudojimui išimties taikymo sritį.
Dėl trečiojo klausimo
49      Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, kad šioje nuostatoje numatytos išimties taikymui turi įtakos tai, kad už atitinkamo kūrinio kopiją, skirtą naudoti neprisijungus prie tinklo, arba šios kopijos naudojimą buvo atliktas mokėjimas autorių teisių į šį kūrinį turėtojui pagal licenciją, leidžiančią daryti tokią kopiją.
50      Reikia priminti, kad pagal Direktyvos 2001/29 2 straipsnio formuluotę valstybės narės nustato autoriams išimtinę teisę leisti arba uždrausti tiesiogiai ar netiesiogiai, laikinai ar nuolat bet kuriuo būdu ir bet kuria forma atgaminti visą kūrinį arba jo dalį ir kad pagal tos pačios direktyvos 5 straipsnio 2 dalį valstybės narės gali nustatyti minėtos teisės išimtis arba apribojimus (2014 m. balandžio 10 d. Sprendimo ACI Adam ir kt., C‑435/12, EU:C:2014:254, 21 punktas).
51      Šiuo klausimu Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad nusprendusios nacionalinėje teisėje įtvirtinti kopijos asmeniniam naudojimui išimtį valstybės narės pagal minėto 5 straipsnio 2 dalies b punktą turi numatyti „teisingos kompensacijos“ mokėjimą išimtinės atgaminimo teisės turėtojų naudai (šiuo klausimu žr. 2010 m. spalio 21 d. Sprendimo Padawan, C‑467/08, EU:C:2010:620, 30 punktą ir 2011 m. birželio 16 d. Sprendimo Stichting de Thuiskopie, C‑462/09, EU:C:2011:397, 22 punktą).
52      Žinoma, Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad tuo atveju, kai remdamasi Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalimi valstybė narė nusprendžia pagal šios nuostatos taikymo ratione materiae sritį panaikinti teisių turėtojų teisę leisti atgaminti asmeniniam naudojimui jiems priklausančius kūrinius, jų duotas leidimas pagal šios valstybės teisę nesukelia teisinių pasekmių. Teisingumo Teismas padarė išvadą, kad toks veiksmas neturi jokios įtakos žalai, teisių turėtojų patiriamai dėl nagrinėjamos teisės atėmimą numatančios priemonės nustatymo, todėl negali turėti poveikio pagal šios direktyvos taikytiną nuostatą numatytai teisingai kompensacijai, nesvarbu, ar ji numatyta kaip privaloma, ar kaip galima (2015 m. kovo 5 d. Sprendimo Copydan Båndkopi, C‑463/12, EU:C:2015:144, 65 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
53      Vis dėlto tokia išvada taikoma tik šio sprendimo 42 punkte nurodytu atveju, kai fiziniai asmenys gali disponuoti atitinkamo kūrinio kopija ir ją kontroliuoti. Iš tiesų autorių teisių į šį kūrinį turėtojas visada turi galimybę įdiegti Direktyvos 2001/29 6 straipsnyje nurodytas technines priemones ir taip užkirsti kelią neteisėtiems atgaminimo veiksmams arba juos apriboti, net jei jie būtų skirti asmeniniam naudojimui. Šiuo klausimu reikia konstatuoti, jog šios direktyvos 6 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad valstybės narės turi numatyti tinkamą teisinę apsaugą nuo bet kokių veiksmingų techninių priemonių šalinimo ar vengimo. Taigi šio sprendimo pirmesniame punkte nurodyta jurisprudencija negali būti suprantama taip, kad ši išimtis yra fizinių asmenų teisė daryti kūrinio kopiją asmeniniam naudojimui ir kad bet koks autorių teisių turėtojo leidimas neturi teisinių pasekmių, įskaitant atvejį, kai šis teisių turėtojas išlaiko teisę į savo kūrinio naudojimo kontrolę taikydamas technines priemones.
54      Būtent šiuo požiūriu reikia suprasti Teisingumo Teismo jurisprudenciją, kurioje pabrėžiama, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas norėjo šią išimtį taikyti tik tais atvejais, kai dėl atitinkamo kūrinio kopijavimo asmeniniam naudojimui buvo padaryta žala autorių teisių į šį kūrinį turėtojui, nes šis prarado galimybę pasinaudoti išimtine teise. Šiuo aspektu Direktyvos 2001/29 35 ir 38 konstatuojamosiose dalyse esanti sąvoka „kompensuoti“ rodo Sąjungos teisės aktų leidėjo norą įtvirtinti specialią kompensacijos sistemą, kuri pradeda veikti esant teisių turėtojų žalai, kuri iš principo sukelia pareigą jiems ją „atlyginti“ arba „kompensuoti“ (šiuo klausimu žr. 2010 m. spalio 21 d. Sprendimo Padawan, C‑467/08, EU:C:2010:620, 41 punktą).
55      Atvirkščiai, tai reiškia, kad tokios teisingos kompensacijos gauti neįmanoma, jei autorių teisių į kūrinį, kuris buvo nukopijuotas, turėtojas išsaugojo šio kūrinio naudojimo kontrolę taikydamas technines priemones ir leido daryti šią kopiją, be kita ko, pagal licenciją.
56      Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas leidžia suprasti, kad teisių į atitinkamą kūrinį turėtojas per licencijos mokestį, dėl kurio jis sulygsta su srautinio duomenų siuntimo (angl. streaming) paslaugos teikėju, gali gauti atlyginimą, iš dalies apskaičiuojamą pagal tai, kaip dažnai šios paslaugos naudotojas paleidžia neprisijungus prie tinklo pasiekiamą kopiją. Remiantis šiomis aplinkybėmis ir galimomis taikyti techninėmis priemonėmis, būtų galima manyti, kad teisių turėtojas gali kontroliuoti, kaip jo saugomus kūrinius naudoja teisėtai prie jų prieigą turintys asmenys, ir kad leidimas daryti kopijas, skirtas naudoti neprisijungus prie tinklo, teisių turėtojui reiškia įprastą naudojimą; įgyvendindamas savo autorių teises jis gali sulygti, kad už šį naudojimą bus mokamas atlyginimas.
57      Šiuo klausimu reikia patikslinti, kad licencinėje sutartyje, pagal kurią srautinio siuntimo (angl. streaming) paslaugos teikėjui leidžiama galutinių naudotojų įrenginiuose daryti kopijas, skirtas naudoti neprisijungus prie tinklo, numatyta atlyginimo tvarka neturi reikšmės nustatant, ar šioms kopijoms gali būti taikoma Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalies b punkte numatyta kopijavimo asmeniniam naudojimui išimtis. Svarbu tik tai, kad atitinkamą kūrinį saugančių teisių turėtojas išsaugojo šio kūrinio naudojimo kontrolę taikydamas technines priemones ir kad jis galėjo duoti leidimą daryti minėtas kopijas, nes tokia aplinkybė reiškia, kad taip šis teisių turėtojas pasinaudojo teise uždrausti arba leisti prieigą prie šio kūrinio, todėl tos kopijos negali būti laikomos priežastimi, dėl kurios minėtas teisių turėtojas patyrė žalą.
58      Vis dėlto šio sprendimo 42 punkte nurodytu atveju, kai fiziniai asmenys gali disponuoti atitinkamo kūrinio kopija ir ją kontroliuoti, autorių teisių į šį kūrinį turėtojo leidimas nesukelia teisinių pasekmių. Tokiu atveju galimi atlyginimai, sumokėti už šį leidimą, yra nepagrįsti, nes atgaminimo veiksmai, kuriems taikoma Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalies b punkte numatyta kopijavimo asmeniniam naudojimui išimtis, suteikia tik teisę į teisingą kompensaciją, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.
59      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į trečiąjį klausimą reikia atsakyti: Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, kad šioje nuostatoje numatytos išimties taikymui neturi įtakos tai, kad už atitinkamo kūrinio kopiją, skirtą naudoti neprisijungus prie tinklo, arba šios kopijos naudojimą buvo atliktas mokėjimas autorių teisių į šį kūrinį turėtojui pagal licenciją, leidžiančią daryti tokią kopiją, jeigu atitinkamo kūrinio autorių teisių turėtojas neįdiegė techninių priemonių ir dėl to negalėjo duoti leidimo tokiam veiksmui.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
60      Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
1.      2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo 5 straipsnio 2 dalies b punktas
turi būti aiškinamas taip:
toks atvejis, kai galutinio naudotojo prašymu srautinio siuntimo (angl. streaming) paslaugos teikėjas, suteikdamas kopiją, skirtą naudoti neprisijungus prie tinklo, padaro saugomą kūrinį prieinamą to naudotojo įrenginyje, kai tas naudotojas neturi techninės galimybės disponuoti ja už šios paslaugos ribų, kartu užtikrinant, kad autorių teisių į šį kūrinį turėtojas išsaugo teisę kontroliuoti minėto kūrinio naudojimą, o tai leidžia jam prireikus blokuoti prieigą prie šios kopijos, nepatenka į šioje nuostatoje numatytos kopijavimo asmeniniam naudojimui išimties taikymo sritį.
2.      Direktyvos 2001/29 5 straipsnio 2 dalies b punktas
turi būti aiškinamas taip:
šioje nuostatoje numatytos išimties taikymui neturi įtakos tai, kad už atitinkamo kūrinio kopiją, skirtą naudoti neprisijungus prie tinklo, arba šios kopijos naudojimą buvo atliktas mokėjimas autorių teisių į šį kūrinį turėtojui pagal licenciją, leidžiančią daryti tokią kopiją, jeigu atitinkamo kūrinio autorių teisių turėtojas neįdiegė techninių priemonių ir dėl to negalėjo duoti leidimo tokiam veiksmui.
Parašai.
*      Proceso kalba: nyderlandų.