62024CJ0048_RES
Byla C‑48/24
VšĮ „Vilniaus tarptautinė mokykla“
prieš
Valstybinę kalbos inspekciją
(Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
2026 m. vasario 12 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – SESV 49 straipsnis – Įsisteigimo laisvė – Taikymo sritis – Ekonominė veikla – Profesinių kvalifikacijų pripažinimas – Direktyva 2005/36/EB – 53 straipsnis – Kalbų mokėjimas – Nacionalinės teisės nuostatos, įtvirtinančios reikalavimą privačios ugdymo įstaigos mokytojams ir administracijos darbuotojams, kuriems tenka nuolat bendrauti su visuomene ir viešojo administravimo institucijomis, mokėti valstybinę kalbą – ESS 4 straipsnio 2 dalis – Valstybės narės nacionalinis savitumas – Valstybės narės oficialiosios kalbos apsauga ir puoselėjimas – Privati ugdymo įstaiga, vykdanti tarptautines ugdymo programas – Būtinumo sąlyga – Proporcingumo principas – Reikalavimas mokėti valstybinę kalbą, nustatytas be jokių išimčių ar reikalavimų sušvelninimo“
Laisvas asmenų judėjimas – Įsisteigimo laisvė – Sutarties nuostatos – Taikymo sritis – Valstybėje narėje įsteigta privati ugdymo įstaiga – Įtraukimas – Sąlygos – Nuolat ir nepertraukiamai už atlygį vykdomos ugdymo programos
(SESV 49 straipsnis)
(žr. 30–35, 42–44 punktus ir rezoliucinės dalies 1 punktą)
Laisvas asmenų judėjimas – Įsisteigimo laisvė – Darbuotojai – Sutarties nuostatos – Su šiomis dviem pagrindinėmis laisvėmis susijusios nacionalinės priemonės nagrinėjimas – Taikytinų taisyklių nustatymo kriterijai – Priemonė, kuri daugiausia daro poveikį įsisteigimo laisvei – Nepatekimas į laisvo judėjimo taikymo sritį
(SESV 45 ir 49 straipsniai)
(žr. 37–41 punktus)
Laisvas asmenų judėjimas – Įsisteigimo laisvė – Apribojimai – Reikalavimas mokėti valstybės narės oficialiąją kalbą – Privačios ugdymo įstaigos darbuotojai, kuriems tenka nuolat bendrauti su visuomene ir viešojo administravimo institucijomis – Įstaigai tenkanti prievolė užtikrinti šio reikalavimo laikymąsi – Leistinumas – Pateisinimas teisėtu tikslu saugoti ir puoselėti valstybės narės oficialiąją kalbą – Proporcingumas – Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo atliekamas patikrinimas
(SESV 49 straipsnis)
(žr. 45–71 punktus ir rezoliucinės dalies 2 punktą)
Laisvas asmenų judėjimas – Įsisteigimo laisvė – Laisvė teikti paslaugas – Darbuotojai – Profesinės kvalifikacijos pripažinimas – Direktyva 2005/36 – Kalbų mokėjimas – Privati ugdymo įstaiga, vykdanti tarptautines ugdymo programas – Nacionalinės teisės nuostatos, kuriose įtvirtinamas reikalavimas mokytojams ir darbuotojams, kuriems tenka nuolat bendrauti su visuomene ir viešojo administravimo institucijomis, mokėti valstybinę kalbą – Įstaigai tenkanti prievolė užtikrinti šio reikalavimo laikymąsi – Leistinumas – Pateisinimas teisėtu tikslu saugoti ir puoselėti valstybės narės oficialiąją kalbą – Proporcingumas – Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo atliekamas patikrinimas
(SESV 49 straipsnis; Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2005/36 53 straipsnio 1 dalis)
(žr. 73–80 punktus ir rezoliucinės dalies 3 punktą)
Santrauka
Gavęs Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo prašymą priimti prejudicinį sprendimą, Teisingumo Teismas nusprendė, be kita ko, dėl nacionalinės teisės nuostatų, pagal kurias privati tarptautinė mokykla įpareigojama patikrinti, ar jos darbuotojai atitinka reikalavimą mokėti lietuvių kalbą, atitikties SESV 49 straipsniui.
Vilniaus tarptautinė mokykla (Lietuva) (toliau – VTM) yra privati ugdymo įstaiga, kurios didžioji kapitalo dalis priklauso Suomijos pilietei ir Danijos pilietei; ji anglų kalba vykdo tarptautinio bakalaureato pradinio ir pagrindinio ugdymo programas, taip pat tarptautinę vidurinio ugdymo programą.
2022 m. gegužės mėn. Valstybinė kalbos inspekcija (toliau – VKI) atliko patikrinimą, kaip VTM laikosi Lietuvos teisės aktų dėl valstybinės kalbos. Ji nustatė, kad 18 mokyklos darbuotojų (įskaitant 5 Europos Sąjungos piliečius) nėra išlaikę egzamino, patvirtinančio lietuvių kalbos mokėjimą vidutiniu lygiu, arba nėra pateikę reikiamų dokumentų.
VKI priėmė nurodymą, juo pareikalavo VTM užtikrinti, kad tie 18 darbuotojų (mokytojai ir administracijos darbuotojai) iki nurodyto termino išlaikytų valstybės organizuojamą valstybinės kalbos egzaminą, nes priešingu atveju mokyklai bus taikomos sankcijos.
Kai VTM skundas dėl šio nurodymo panaikinimo buvo atmestas, mokykla padavė apeliacinį skundą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui; šis nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir kreiptis į Teisingumo Teismą dėl nacionalinės teisės nuostatų suderinamumo su Sąjungos teise.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirmiausia Teisingumo Teismas priminė, kad pagal suformuotą jurisprudenciją įsisteigimo laisvės apribojimas gali būti leidžiamas tik su sąlyga, kad, pirma, jis pateisinamas privalomuoju bendrojo intereso pagrindu ir, antra, laikomasi proporcingumo principo.
Kalbant apie privalomąjį bendrojo intereso pagrindą, nagrinėjamomis nacionalinės teisės nuostatomis siekiama saugoti ir puoselėti Lietuvos Respublikos valstybinę kalbą, o tai yra teisėtas tikslas, kuriuo remiantis iš esmės galima pateisinti Sąjungos teisėje įtvirtintų pagrindinių laisvių apribojimą.
Dėl to, ar nagrinėjamomis nacionalinės teisės nuostatomis galima užtikrinti šio teisėto tikslo įgyvendinimą ir ar jos neviršija to, kas būtina šiam tikslui pasiekti, taip pat nėra jam neproporcingos, reikėtų pasakyti, kad galiausiai nacionalinis teismas, kuris vienintelis kompetentingas vertinti faktines pagrindinės bylos aplinkybes ir aiškinti nacionalinės teisės aktus, turi nustatyti, ar tokios teisės nuostatos atitinka šias sąlygas, ir, jei taip, tai kiek.
Vis dėlto Teisingumo Teismas nurodė, kad, pirma, šios teisės aktų nuostatos yra tinkamos tikslui – saugoti ir puoselėti šios valstybės narės oficialiąją kalbą – įgyvendinti, nes jomis asmenys, kuriems taikomas šis kalbos reikalavimas, skatinami šia kalba bendrauti su mokiniais, jų tėvais ir visuomene apskritai, o administracijos darbuotojai – atitinkamai su nacionalinėmis viešojo administravimo institucijomis. Be to, minėtos nuostatos taikomos ne tik visoms Lietuvoje veikiančioms ugdymo įstaigoms, bet ir visiems jų darbuotojams, kuriems darbo reikalais tenka, be kita ko, nuolat bendrauti su kitais asmenimis, taip pat pildyti tipinių dokumentų formas.
Antra, dėl to, ar nagrinėjamos nacionalinės teisės nuostatos yra būtinos, Teisingumo Teismas priminė, kad pagrindinę laisvę ribojančios priemonės nėra pateisinamos, jeigu siekiamą tikslą galima pasiekti mažiau ribojančiomis priemonėmis. Iš tiesų, nors valstybės narės turi plačią diskreciją rinktis priemones, kuriomis galima pasiekti savo oficialiosios kalbos apsaugos politikos tikslų (nes tokia politika išreiškia nacionalinį savitumą, kaip tai suprantama pagal ESS 4 straipsnio 2 dalį), šia diskrecija negalima pateisinti to, kad asmenų teisės, numatytos jų pagrindines laisves įtvirtinančiose Sutarčių nuostatose, būtų labai suvaržytos.
Šiuo atveju Teisingumo Teismas pripažino, kad nagrinėjamas kalbos reikalavimas atitinka būtinumo sąlygą, nes nėra įrodyta, kad užsibrėžto tikslo saugoti ir puoselėti valstybinę kalbą būtų galima lygiai taip pat veiksmingai pasiekti ir mažiau ribojančiomis priemonėmis.
Vis dėlto panašu, kad nacionalinės teisės nuostatose reikalaujama įrodinėjimo, kad kalbos reikalavimas yra įvykdytas, tvarka viršija tai, kas būtina teisėtam tikslui pasiekti. Iš tiesų įtvirtinus reikalavimą atitinkamiems asmenims pateikti Lietuvos įstaigos išrašytą pažymėjimą, patvirtinantį, kad jos teritorijoje organizuojamas kalbos egzaminas yra išlaikytas, nelieka galimybių atsižvelgti į žinių lygį, kurį gali patvirtinti kitoje valstybėje narėje gautas pažymėjimas ar diplomas, įvertinus studijų, kurių baigimas juo patvirtinamas, pobūdį ir trukmę.
Trečia, dėl proporcingumo siaurąja prasme Teisingumo Teismas pripažino, kad, jei valstybė narė, siekdama saugoti ir puoselėti savo oficialiąją kalbą, ketina privačių ugdymo įstaigų mokytojams ir tam tikriems administracijos darbuotojams nustatyti kalbos reikalavimą, kartu ji turi užtikrinti šio bendrojo intereso tikslo ir iš SESV 49 straipsnio kylančių teisių pusiausvyrą. Ją pasiekti padėtų, pavyzdžiui, nacionalinės teisės aktuose numatyta galimybė oficialiosios kalbos mokėjimo lygį pasiekti laipsniškai jau įsidarbinus, taip pat reikalaujamo kalbos mokėjimo lygio sumažinimas, atsižvelgiant į darbo santykių trukmę, arba šio kalbos reikalavimo išimtis, pateisinama atitinkamomis aplinkybėmis, visų pirma tuomet, kai dėl laisvų pareigų nesikreipia nė vienas visus reikalavimus atitinkantis kandidatas.
Šiuo atveju Teisingumo Teismas pažymėjo, kad nagrinėjamas kalbos reikalavimas taikomas visiems privačios ugdymo įstaigos mokytojams ir administracijos darbuotojams, kuriems tenka nuolat bendrauti su visuomene ir viešojo administravimo institucijomis, nuo jų darbo pradžios ir neatsižvelgiant į darbo sutarties trukmę, šiuo atžvilgiu nenumatant jokių išimčių ar reikalavimų sušvelninimo.
Taigi atrodo, jog nagrinėjamos nacionalinės teisės nuostatos neatitinka proporcingumo principo siaurąja prasme, nes jos nėra proporcingos siekiamam tikslui (tačiau tai turi įvertinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas).