62023CJ0529
TEISINGUMO TEISMO (penktoji kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. liepos 3 d. (
*1
)
„Apeliacinis skundas – Institucinė teisė – Europos Parlamentas – Parlamento narių išlaidų kompensavimo ir išmokų mokėjimo taisyklės – Išmokos, skirtos Parlamento narių padėjėjų išlaidoms padengti – Nepagrįstai išmokėtų sumų susigrąžinimas – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 2 dalis – Teisė būti išklausytam – Teisė susipažinti su byla – Reglamentas (ES) 2018/1725 – Fizinių asmenų apsauga Europos Sąjungos institucijoms, organams, tarnyboms ir agentūroms tvarkant asmens duomenis ir laisvas tokių duomenų judėjimas – 9 straipsnis – Asmens duomenų perdavimas Sąjungoje įsteigtiems gavėjams, kurie nėra šios institucijos ir organai – Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų 26 straipsnis“
Byloje C‑529/23 P
dėl 2023 m. rugpjūčio 17 d. pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateikto apeliacinio skundo
Europos Parlamentas, atstovaujamas M. Ecker, N. Görlitz, J.‑C. Puffer ir S. Toliušio,
ieškovas,
dalyvaujant kitai proceso šaliai:
TC, atstovaujamam advokatės D. Aukštuolytės-Kapp,
ieškovui pirmojoje instancijoje,
TEISINGUMO TEISMAS (penktoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė M. L. Arastey Sahún, teisėjai D. Gratsias (pranešėjas), E. Regan, J. Passer ir B. Smulders,
generalinė advokatė L. Medina,
posėdžio sekretorius M. Aleksejev, skyriaus vadovas,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2024 m. lapkričio 28 d. posėdžiui,
susipažinęs su 2025 m. sausio 30 d. posėdyje pateikta generalinės advokatės išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Apeliaciniu skundu Europos Parlamentas prašo panaikinti 2023 m. birželio 7 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą TC / Parlamentas (T‑309/21, EU:T:2023:315; toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo šis teismas iš dalies patenkino TC ieškinį ir panaikino 2021 m. kovo 16 d. Europos Parlamento generalinio sekretoriaus sprendimą, kuriuo TC atžvilgiu nustatomas skolinis reikalavimas dėl nepagrįstai išmokėtų išmokų, skirtų Parlamento nario padėjėjo išlaidoms padengti, taip pat nurodoma susigrąžinti šią sumą (toliau – ginčijamas sprendimas), ir 2021 m. kovo 31 d. debeto avizą Nr. 7010000523 (toliau – debeto aviza), kiek jais nurodyta susigrąžinti iš TC laikotarpiu nuo 2015 m. gegužės 22 d. iki 2016 m. kovo 31 d. sumokėtą 50754,54 EUR sumą jo akredituoto Parlamento nario padėjėjo A darbo užmokesčiui, taip pat socialinio draudimo išlaidoms ir kelionės išlaidoms padengti.
Teisinis pagrindas
Rinkimų aktas
2
Prie Sprendimo 76/787/EAPB, EEB, Euratomas pridėto Akto dėl Europos Parlamento narių rinkimų remiantis tiesiogine visuotine rinkimų teise (OL L 278, 1976, p. 5; toliau – Rinkimų aktas), iš dalies pakeisto 2002 m. birželio 25 d. ir 2002 m. rugsėjo 23 d. Tarybos sprendimu 2002/772/EB, Euratomas (OL L 283, 2002, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 4 t., p. 137), 6 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Europos Parlamento nariai balsuoja individualiai ir asmeniškai. Jie negali būti varžomi jokių nurodymų ir negali turėti įpareigojančio mandato.“
Parlamento narių statutas
3
2005 m. rugsėjo 28 d. Europos Parlamento sprendimo 2005/684/EB, Euratomas dėl Europos Parlamento narių statuto priėmimo (OL L 262, 2005, p. 1; toliau – Parlamento narių statutas) 2 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Parlamento nariai yra laisvi ir nepriklausomi.“
4
Pagal Parlamento narių statuto 4 straipsnį „[d]okumentai ir informacija elektroninėse laikmenose, kuriuos Parlamento narys gavo, parengė arba išsiuntė ir kurie nebuvo pateikti pagal Darbo tvarkos taisykles, nelaikomi Parlamento dokumentais“.
5
Parlamento narių statuto 21 straipsnyje įtvirtinta:
„1.   Parlamento nariai turi teisę naudotis savo nuožiūra pasirinkto asmeninio personalo paslaugomis.
2.   Parlamentas padengia išlaidas, Parlamento narių realiai patirtas tokio personalo samdymui.
3.   Parlamentas nustato šios teisės realizavimo sąlygas.“
Įgyvendinimo taisyklės
6
2008 m. gegužės 19 d. ir liepos 9 d. Europos Parlamento biuro sprendimo dėl Europos Parlamento narių statuto įgyvendinimo taisyklių (OL C 159, 2009, p. 1; toliau – Įgyvendinimo taisyklės) 33 straipsnio 1 ir 2 dalyse numatyta:
„1.   Parlamento nariai turi teisę naudotis savo nuožiūra pasirinkto asmeninio personalo paslaugomis. Parlamentas kompensuoja faktiškai patirtas išlaidas, kurios visos susijusios tik su vieno ar kelių padėjėjų įdarbinimu arba naudojimusi paslaugomis pagal šias įgyvendinimo taisykles ir Biuro nustatyta tvarka.
2.   Gali būti dengiamos tik išlaidos, susijusios su būtina ir tiesiogiai su Parlamento narių įgaliojimų vykdymu susijusia pagalba. Šios išlaidos jokiais atvejais negali apimti išlaidų, susijusių su privačiu Parlamento nario gyvenimu.“
7
Įgyvendinimo taisyklių 68 straipsnyje nustatyta:
„1.   Pagal šias įgyvendinimo taisykles neteisingai išmokėtos lėšos turi būti grąžintos. Generalinis sekretorius duoda nurodymus dėl šių lėšų susigrąžinimo iš atitinkamo Parlamento nario.
2.   Visi sprendimai dėl lėšų susigrąžinimo priimami užtikrinant, kad Parlamento narys galėtų iš tikrųjų vykdyti savo pareigas ir sklandžiai vyktų Parlamento darbas. Prieš priimant sprendimą, išklausoma nario nuomonė.
3.   Šis straipsnis taip pat taikomas buvusiems Parlamento nariams ir tretiesiems asmenims.“
Reglamentas (ES) 2016/679
8
2016 m. balandžio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2016/679 dėl fizinių asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo ir kuriuo panaikinama Direktyva 95/46/EB (Bendrasis duomenų apsaugos reglamentas) (OL L 119, 2016, p. 1) 4 konstatuojamojoje dalyje numatyta:
„asmens duomenys turėtų būti tvarkomi taip, kad tai pasitarnautų žmonijai. Teisė į asmens duomenų apsaugą nėra absoliuti; ji turi būti vertinama atsižvelgiant į jos visuomeninę paskirtį ir derėti su kitomis pagrindinėmis teisėmis, remiantis proporcingumo principu. <...>“
9
Šio reglamento 6 straipsnio 1 dalyje įtvirtinta:
„Duomenų tvarkymas yra teisėtas tik tuo atveju, jeigu taikoma bent viena iš šių sąlygų, ir tik tokiu mastu, kokiu ji yra taikoma:
<...>
f)
tvarkyti duomenis būtina siekiant teisėtų duomenų valdytojo arba trečiosios šalies interesų, išskyrus atvejus, kai tokie duomenų subjekto interesai arba pagrindinės teisės ir laisvės, dėl kurių būtina užtikrinti asmens duomenų apsaugą, yra už juos viršesni, ypač kai duomenų subjektas yra vaikas.
Šios pastraipos f punktas netaikomas duomenų tvarkymui, kurį valdžios institucijos atlieka vykdydamos savo užduotis.“
Reglamentas (ES) 2018/1725
10
2018 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2018/1725 dėl fizinių asmenų apsaugos Sąjungos institucijoms, organams, tarnyboms ir agentūroms tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo, kuriuo panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 45/2001 ir Sprendimas Nr. 1247/2002/EB (OL L 295, 2018, p. 39), 5 ir 22 konstatuojamosios dalys suformuluotos taip:
„(5)
siekiant laikytis suderinto požiūrio į asmens duomenų apsaugą visoje [Europos] Sąjungoje ir į laisvą asmens duomenų judėjimą Sąjungoje, reikėtų kuo labiau suderinti Sąjungos institucijoms, organams, tarnyboms ir agentūroms taikomas duomenų apsaugos taisykles, patvirtintas valstybių narių viešajame sektoriuje. Jei šio reglamento nuostatos grindžiamos tomis pačiomis sąvokomis kaip ir tos, kurios vartojamos [Reglamente 2016/679], laikantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo <...> praktikos, abi nuostatas reikėtų aiškinti vienodai, visų pirma todėl, kad šio reglamento sistemą reikėtų laikyti lygiaverte [Reglamento 2016/679] sistemai;
<...>
(22)
tam, kad asmens duomenų tvarkymas būtų teisėtas, jie turėtų būti tvarkomi remiantis Sąjungos institucijų ar organų būtinybe atlikti užduotį, kurią jie atlieka siekdami viešojo intereso arba įgyvendindami viešosios valdžios įgaliojimus, būtinybe laikytis duomenų valdytojui taikomos teisinės prievolės ar kurio nors kito teisėto pagrindo pagal šį reglamentą, įskaitant atitinkamo duomenų subjekto sutikimą, būtinybę įvykdyti sutartį, kurios šalis yra duomenų subjektas, arba siekiant imtis veiksmų duomenų subjekto prašymu prieš sudarant sutartį. <...>“
11
To paties reglamento 4 straipsnio „Su asmens duomenų tvarkymu susiję principai“ 1 dalyje įtvirtinta:
„Asmens duomenys turi būti:
<...>
c)
adekvatūs, tinkami ir tik tokie, kurių reikia siekiant tikslų, dėl kurių jie tvarkomi (duomenų kiekio mažinimo principas);
<...>
e)
laikomi tokia forma, kad duomenų subjektų tapatybę būtų galima nustatyti ne ilgiau, nei tai yra būtina tais tikslais, kuriais asmens duomenys yra tvarkomi; asmens duomenis galima saugoti ilgesnius laikotarpius, jeigu asmens duomenys bus tvarkomi tik archyvavimo tikslais viešojo intereso labui, mokslinių ar istorinių tyrimų tikslais arba statistiniais tikslais pagal 13 straipsnį, įgyvendinus atitinkamas technines ir organizacines priemones, kurių reikalaujama šiuo reglamentu siekiant apsaugoti duomenų subjekto teises ir laisves (saugojimo trukmės apribojimo principas);
<...>“
12
Minėto reglamento 9 straipsnyje „Asmens duomenų perdavimas Sąjungoje įsteigtiems gavėjams, kurie nėra Sąjungos institucijos ir organai“ nustatyta:
„1.   Nedarant poveikio 4–6 ir 10 straipsniams, asmens duomenys perduodami Sąjungoje įsteigtiems gavėjams, kurie nėra Sąjungos institucijos ir organai, jei:
a)
duomenų gavėjas įrodo, kad tvarkyti duomenis būtina siekiant atlikti užduotį, vykdomą viešojo intereso labui, arba vykdant gavėjui pavestus viešosios valdžios įgaliojimus, arba
b)
duomenų gavėjas įrodo, jog duomenis būtina perduoti, kad būtų įgyvendintas specialus viešojo intereso tikslas, ir duomenų valdytojas (jei esama bet kokio pagrindo daryti prielaidą, kad gali būti pažeisti duomenų subjekto teisėti interesai), akivaizdžiai palyginęs skirtingų konkuruojančių interesų svarbą, įrodo, kad proporcinga perduoti asmens duomenis atitinkamu konkrečiu tikslu.
2.   Jei duomenų valdytojas inicijuoja duomenų perdavimą pagal šį straipsnį, jis turi įrodyti, kad asmens duomenų perdavimas yra būtinas jų perdavimo tikslais ir proporcingas šiems tikslams, taikydamas šio straipsnio 1 dalies a arba b punktuose nustatytus kriterijus.
3.   Sąjungos institucijos ir organai suderina teisę į asmens duomenų apsaugą su teise susipažinti su dokumentais pagal Sąjungos teisę.“
Pareigūnų tarnybos nuostatai
13
Byloje taikytinos redakcijos Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų (toliau – Pareigūnų tarnybos nuostatai) 26 straipsnyje nustatyta:
„Pareigūno asmens bylą sudaro:
a)
visi dokumentai, susiję su jo administraciniu statusu, ir visos ataskaitos apie jo sugebėjimus, naudingumą ir elgesį;
b)
bet kokie pareigūno komentarai dėl tų dokumentų.
Dokumentai registruojami, numeruojami ir klasifikuojami eilės tvarka; institucija negali naudoti arba remtis a pastraipoje nurodytais dokumentais, susijusiais su pareigūnu, išskyrus atvejus, kai jie jam buvo perduoti prieš juos suklasifikuojant.
Bet kokio dokumento perdavimas pareigūnui patvirtinamas jo parašu arba, jei to negalima padaryti, tai atliekama registruotu laišku, siunčiamu paskutiniu pareigūno praneštu adresu.
Pareigūno asmens byloje neturi būti jokių nuorodų apie politinę veiklą, veiklą profesinėse sąjungose, filosofinę ar religinę veiklą ir pažiūras, nei apie jo rasinę ar etninę kilmę ar seksualinę orientaciją.
Tačiau pirmiau pateikta pastraipa neuždraudžia į bylą įdėti pareigūnui žinomų administracinių aktų ir dokumentų, kurie būtini taikant šiuos Tarnybos nuostatus.
Kiekvienas pareigūnas turi tik vieną asmens bylą.
Net baigęs tarnybą, pareigūnas turi teisę sužinoti visą jo bylos dokumentuose nurodytą informaciją ir daryti jos kopijas.
Asmens byla yra konfidenciali ir pasižiūrėti ją galima tik administracijos biuruose arba saugiose elektroninėse laikmenose. Tačiau ji siunčiama Europos Sąjungos Teisingumo Teismui, jei pareiškiamas ieškinys dėl pareigūno.“
Kitų Europos Sąjungos tarnautojų įdarbinimo sąlygos
14
Byloje taikytinos redakcijos Kitų Europos Sąjungos tarnautojų įdarbinimo sąlygų (toliau – KTĮS) 1 straipsnyje numatyta:
„Įdarbinimo sąlygos taikomos pagal sutartį įdarbintiems Sąjungos tarnautojams. Tokie tarnautojai yra:
<...>
–
akredituoti Europos Parlamento narių padėjėjai.
<...>“
15
KTĮS 5a straipsnyje nustatyta:
„Šiose įdarbinimo sąlygose „akredituoti Europos Parlamento narių padėjėjai“ – vieno ar kelių Europos Parlamento narių pasirinkti asmenys, įdarbinti pagal su Europos Parlamentu tiesiogiai sudarytas sutartis, kad vadovaujami ir prižiūrimi Europos Parlamento nario (‑ių) bei palaikydami abipusiu pasitikėjimu grindžiamus santykius, kaip užtikrina [Parlamento narių statuto] 21 straipsnyje nurodyta pasirinkimo teisė, jie tiesiogiai padėtų nariui (‑iams) eiti savo, kaip Europos Parlamento nario, pareigas Europos Parlamento patalpose vienoje iš trijų Europos Parlamento darbo vietų.“
16
Iš KTĮS 127 straipsnio pirmo sakinio matyti, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų 11–26a straipsniai pagal analogiją taikomi akredituotiems Parlamento narių padėjėjams.
Bylos aplinkybės
17
Ginčo aplinkybės išdėstytos skundžiamo sprendimo 2–26 punktuose; jas galima apibendrinti, kaip nurodyta toliau.
18
2015 m. gegužės 22 d. Parlamentas, remdamasis KTĮS 5a straipsniu, su A sudarė akredituoto visą darbo dieną Briuselyje (Belgija) dirbančio Parlamento nario padėjėjo sutartį; pagal ją jam pavesta padėti TC, Parlamento nariui, iki septintosios Parlamento kadencijos pabaigos.
19
2016 m. vasario 25 d. TC kreipėsi į Parlamento sudaryti tarnybos sutartis įgaliotą tarnybą (toliau – STSĮT), jis prašė nutraukti šią sutartį dėl įvairių priežasčių, susijusių su prarastu pasitikėjimu, įskaitant neatvykimą į darbą be svarbių priežasčių ir taisyklių dėl leidimo užsiimti su darbu nesusijusia veikla nesilaikymą.
20
Taikinimo procedūrai pasibaigus nesėkmingai, 2016 m. birželio 24 d. STSĮT pranešė A apie sprendimą nutraukti minėtą sutartį praradus pasitikėjimą, motyvuodama tuo, kad šis nesilaikė taisyklių dėl leidimo užsiimti su darbu nesusijusia veikla.
21
2017 m. balandžio 14 d. A Bendrajame Teisme pareiškė ieškinį dėl šio 2016 m. birželio 24 d. sprendimo panaikinimo.
22
2019 m. kovo 7 d. Sprendimu L / Parlamentas (T‑59/17, EU:T:2019:140; toliau – Sprendimas L / Parlamentas) Bendrasis Teismas panaikino minėtą sprendimą. Savo sprendime jis konstatavo, kad iš bylos medžiagos matyti, jog TC ne tik žinojo apie A vykdomą su darbu nesusijusią veiklą, bet ir ją tiesiogiai inicijavo. Todėl Bendrasis Teismas nusprendė, kad STSĮT nurodytas to sprendimo motyvas, t. y. prarastas pasitikėjimas, nėra įtikinamas. Bendrojo Teismo nuomone, kadangi tenkindama TC prašymą nutraukti su A sudarytą sutartį STSĮT rėmėsi šiuo motyvu, ji padarė akivaizdžią vertinimo klaidą. TC nebuvo bylos, kurioje priimtas minėtas sprendimas, šalis.
23
2020 m. birželio 8 d. anglų kalba surašytu raštu, išsiųstu TC 2020 m. liepos 30 d. el. paštu, Parlamento generalinis sekretorius informavo TC, kad pradėta nepagrįstai išmokėtų sumų (iš viso 78838,21 EUR Parlamento nario padėjėjo išmokų už paslaugas, kurias A suteikė TC) susigrąžinimo procedūra pagal Įgyvendinimo taisyklių 68 straipsnį. Parlamento generalinis sekretorius pasiūlė TC per du mėnesius pateikti pastabas ir įrodymus, kurie paneigtų preliminarias Parlamento išvadas dėl su darbu nesusijusios veiklos, kurią A vykdė su jo žinia ir jo vadovaujamas nuo 2015 m. gegužės 22 d. iki 2016 m. lapkričio 22 d., taip pat įrodyti, kad tuo pačiu laikotarpiu A iš tikrųjų vykdė akredituoto Parlamento nario padėjėjo pareigas.
24
Iš skundžiamo sprendimo 13 punkto matyti, kad 2020 m. rugpjūčio 4 d. el. laišku TC paprašė Parlamento jam perduoti:
–
Parlamento sudarytą A asmens bylą (visus su jo įdarbinimu ir darbu susijusius dokumentus), įskaitant duomenis apie tai, kiek kartų „dėl A“ buvo kviečiama Parlamento apsauga, taip pat jo buvimo duomenis (patekimo į Parlamentą kortelės duomenis),
–
jo korespondencijos su Parlamento atstovais dėl A darbo kopijas ir
–
visą bylos, kurioje priimtas Sprendimas L / Parlamentas, medžiagą.
25
2020 m. rugsėjo 4 d. Parlamento generalinis sekretorius nusiuntė TC lietuvių kalba surašytą 2020 m. rugsėjo 3 d. raštą, kurio turinys iš esmės toks pat kaip ir 2020 m. birželio 8 d. rašto, nurodyto šio sprendimo 23 punkte. Prie šio 2023 m. rugsėjo 3 d. rašto buvo pridėta Sprendimo L / Parlamentas kopija ir Parlamento A išmokėtų sumų ataskaita.
26
2020 m. rugsėjo 22 d. TC priminė Parlamentui apie šio sprendimo 24 punkte nurodytą prašymą ir, be kita ko, pareikalavo pateikti jo ir A taikinimo procedūros protokolą lietuvių kalba, taip pat „visų 2015, 2016 ir 2019 m. el. laiškų“ kopijas.
27
2020 m. spalio 29 d. el. laiške TC pateikė Parlamentui savo preliminarias pastabas ir tam tikrus dokumentus; kartu jis paprašė leidimo išsamesnę informaciją ir papildomus įrodymus pateikti vėliau.
28
2020 m. lapkričio 20 d. el. laišku TC dar kartą paprašė Parlamento pateikti jam 2020 m. rugpjūčio 4 d. ir rugsėjo 22 d. el. laiškuose prašytą informaciją, visų pirma duomenis dėl A patekimo į Parlamentą ir 2015, 2016 ir 2019 m. el. laiškų kopijas.
29
2020 m. lapkričio 24 d. el. laišku TC pateikė Parlamentui papildomas pastabas ir įrodymus prie jau pateiktų 2020 m. spalio 29 d. el. paštu.
30
2020 m. lapkričio 27 d. el. paštu Parlamento Finansų generalinio direktorato generalinis direktorius (toliau – Finansų GD generalinis direktorius) informavo TC, kad, vykstant Įgyvendinimo taisyklių 68 straipsnyje reglamentuojamai susigrąžinimo procedūrai, jam nustatytas terminas pastaboms ir įrodymams pateikti baigėsi 2020 m. lapkričio 4 d., tačiau jeigu norėtų susipažinti su informacija apie A, jis galėtų kreiptis į du asmenis nurodytais el. pašto adresais, bet tokie prašymai neturės įtakos šiai procedūrai.
31
2020 m. gruodžio 1 d. Parlamentui išsiųstame el. laiške TC užginčijo tų pačių metų lapkričio 27 d. el. laiške išdėstytus teiginius. Jis taip pat pateikė prašymus dėl dokumentų minėtame el. laiške nurodytiems asmenims.
32
2021 m. sausio 8 d. raštu (toliau – 2021 m. sausio 8 d. raštas) Finansų GD generalinis direktorius perdavė TC šio sprendimo 26 punkte nurodytą protokolą, tačiau atsisakė leisti susipažinti su kitais prašytais dokumentais. Be to, jis nustatė TC penkiolikos dienų terminą papildomoms pastaboms pateikti; TC jas pateikė 2021 m. sausio 21 d.
33
Ginčijamu sprendimu Parlamento generalinis sekretorius konstatavo, kad ši institucija nepagrįstai patyrė 78838,21 EUR išlaidų dėl A įdarbinimo nuo 2015 m. gegužės 22 d. iki 2016 m. lapkričio 22 d., todėl pagal Įgyvendinimo taisyklių 68 straipsnio 1 dalį ši suma turi būti susigrąžinta iš TC. 2021 m. kovo 31 d. Finansų GD generalinis direktorius, kaip deleguotasis leidimus suteikiantis pareigūnas, išrašė debeto avizą; joje nurodyta iš TC susigrąžinti minėtą sumą, o jis raginamas sumokėti ją ne vėliau kaip 2021 m. gegužės 30 d.2021 m. kovo 31 d. Finansų GD generalinis direktorius perdavė TC ginčijamą sprendimą ir debeto avizą.
Ieškinys Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
34
2021 m. gegužės 24 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo TC ieškinį dėl ginčijamo sprendimo ir debeto avizos panaikinimo. Grįsdamas ieškinį jis rėmėsi penkiais pagrindais.
35
Pirma, iš skundžiamo sprendimo 27 ir 28 punktų matyti, kad atlikęs patikrinimą dėl bylos, kurioje priimtas tas sprendimas, Parlamentas nustatė, jog jis 2016 m. kovo mėn. nusprendė nuo tų pačių metų balandžio 1 d. sustabdyti A darbo užmokesčio ir kelionės išlaidų mokėjimą. Taigi 2022 m. lapkričio 8 d. Parlamento generalinis sekretorius nusprendė ex tunc panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek jis susijęs su bendra 28083,67 EUR suma. 2022 m. lapkričio 15 d. dėl tos pačios sumos buvo išrašyta kredito aviza.
36
Iš skundžiamo sprendimo motyvuojamosios dalies 32 ir 36–42 punktų, taip pat rezoliucinės dalies 1 punkto matyti, kad šiomis aplinkybėmis Parlamento prašymu ir išklausęs TC pastabas Bendrasis Teismas konstatavo, kad ieškinio dėl panaikinimo dalyko nebeliko ir nėra pagrindo spręsti dėl ginčijamo sprendimo ir debeto avizos teisėtumo, kiek jie susiję su laikotarpiu nuo 2016 m. balandžio 1 d. iki lapkričio 22 d. sumokėta 28083,67 EUR suma A darbo užmokesčiui, taip pat socialinio draudimo išlaidoms ir kelionės išlaidoms padengti.
37
Antra, skundžiamo sprendimo 45–53 punktuose priminęs Parlamento narių padėjėjų išlaidų atlyginimo ir atitinkamų nepagrįstai sumokėtų sumų susigrąžinimo taisykles ir su jomis susijusią jurisprudenciją Bendrasis Teismas to sprendimo 54–66 punktuose išnagrinėjo ieškinio pirmąjį pagrindą, grindžiamą protingo termino laikymosi principo pažeidimu, ir atmetė jį kaip nepagrįstą.
38
Galiausiai, trečia, Bendrasis Teismas išnagrinėjo antrąjį ieškinio pagrindą, grindžiamą teisės būti išklausytam, teisės susipažinti su byla ir pareigos motyvuoti, įtvirtintų Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 41 straipsnio 2 dalyje, pažeidimu. Šiomis aplinkybėmis jis taip pat išnagrinėjo kai kuriuos skundžiamo sprendimo 70 ir 71 punktuose apibendrintus argumentus, išdėstytus TC ieškinio pirmajame pagrinde.
39
Skundžiamo sprendimo 74–79 punktuose Bendrasis Teismas išnagrinėjo to sprendimo 73 punkte apibendrintus Parlamento argumentus, kad TC negalėjo ginčyti 2021 m. sausio 8 d. Finansų GD generalinio direktoriaus rašte jam pateikto atsakymo, nes SESV 263 straipsnio šeštoje pastraipoje numatytas dviejų mėnesių terminas ieškiniui dėl šiame rašte išdėstyto sprendimo pareikšti jau buvo pasibaigęs.
40
Kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 78–80 punktų, Bendrasis Teismas konstatavo, kad šiame rašte buvo pateiktas Parlamento atsakymas į TC prašymą pateikti dokumentus, kuriuos jis laikė būtinais įrodyti, kad A tikrai ėjo akredituoto Parlamento nario padėjėjo pareigas nuo 2015 m. gegužės 22 d. iki 2016 m. lapkričio 22 d. Bendrasis Teismas taip pat nusprendė, kad šis atsakymas yra nepagrįstai sumokėtų sumų susigrąžinimo procedūros dalis. Vadinasi, ieškinyje dėl ginčijamo sprendimo ir debeto avizos TC galėjo remtis, kaip jis manė, minėtame rašte padarytais pažeidimais, todėl TC argumentai dėl to rašto buvo priimtini.
41
Iš esmės nagrinėdamas ieškinio antrąjį pagrindą ir tam tikrus jo pirmajame pagrinde išdėstytus argumentus Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 87 punkte konstatavo, kad TC 2020 m. rugpjūčio 4 d., rugsėjo 22 d. ir lapkričio 20 d. el. laiškais paprašė Parlamento pateikti jam šiuos dokumentus:
–
jo ir A taikinimo procedūros protokolą lietuvių kalba,
–
„visų 2015, 2016 ir 2019 m. el. laiškų“ kopijas,
–
jo korespondencijos su Parlamento atstovais dėl A darbo kopijas,
–
visą bylos, kurioje priimtas Sprendimas L / Parlamentas, medžiagą ir
–
Parlamento parengtą A asmens bylą („visus su jo įdarbinimu ir darbu susijusius dokumentus“), įskaitant duomenis apie tai, kiek kartų dėl A buvo kviečiama Parlamento apsauga, taip pat jo buvimo duomenis (juos galima gauti patikrinus A patekimo į Parlamentą kortelę).
42
Skundžiamo sprendimo 88 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad Parlamentas perdavė TC minėtą protokolą ir dokumentus, susijusius su A sutarties pabaiga. Vis dėlto Bendrasis Teismas pažymėjo, kad 2021 m. sausio 8 d. raštu Parlamentas atsisakė perduoti TC kitus šio sprendimo pirmesniame punkte nurodytus dokumentus.
43
Skundžiamo sprendimo 90 punkte Bendrasis Teismas pripažino, kad gavęs prašymą pateikti Parlamentui įrodymus, jog akredituotas Parlamento nario padėjėjas padėjo vykdyti jo, kaip Parlamento nario, įgaliojimus, šis Parlamento narys, remdamasis teise būti išklausytam, gali Sąjungos institucijų, organų, tarnybų ir agentūrų prašyti perduoti, kaip jis mano, svarbią jų turimą informaciją. Bendrojo Teismo teigimu, tokį prašymą gavęs Parlamentas negali atsisakyti pateikti prašomus duomenis, nes priešingu atveju būtų pažeista teisė būti išklausytam, nebent pagrįsdamas šį atsisakymą nurodytų motyvus, kuriuos galima laikyti pagrįstais atsižvelgiant tiek į bylos aplinkybes, tiek į taikytinas taisykles.
44
Taigi, kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 91 punkto, Bendrasis Teismas nusprendė, kad reikia išnagrinėti, ar Parlamento 2021 m. sausio 8 d. rašte nurodyti motyvai atsisakyti pateikti TC prašomus duomenis buvo pagrįsti.
45
Visų pirma Bendrasis Teismas išnagrinėjo motyvus, kuriais remdamasis Parlamentas atmetė TC prašymą jam perduoti „visus 2015, 2016 ir 2019 m. el. laiškus“ ir jo korespondenciją su kompetentingomis Parlamento tarnybomis dėl A darbo.
46
Skundžiamo sprendimo 92 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad Parlamentas atmetė šį prašymą tuo pagrindu, kad pagal šios institucijos politiką el. laiškai saugomi ne ilgiau kaip 90 dienų, o išimtiniais atvejais – ne ilgiau kaip vienus metus. Parlamentas pridūrė galintis pateikti el. laiškus už laikotarpį, vėlesnį nei 2019 m., tačiau jie nebuvo reikšmingi, nes nebuvo susiję su laikotarpiu, kuriuo A turėjo dirbti TC naudai.
47
Šiuo aspektu skundžiamo sprendimo 95 punkte Bendrasis Teismas nurodė, kad dar nuo 2016 m. pradžios Parlamentas žinojo apie TC nesutarimus su A dėl to, ar šis dirbo laikydamasis Parlamento nario padėjėjų veiklą reglamentuojančių taisyklių. Taigi, Bendrojo Teismo teigimu, nuo to laiko Parlamentas turėjo saugoti el. laiškus, iš kurių būtų galima nustatyti tikslų A veiklos pobūdį per jo atleidimo iš pareigų procedūrą, o jei dėl šios procedūros pradedamos kitos teisminės ar administracinės procedūros (pavyzdžiui, susigrąžinimo procedūra), – tol, kol jos pasibaigs.
48
Skundžiamo sprendimo 100 ir 101 punktuose Bendrasis Teismas atmetė Parlamento argumentus, kad Parlamento nariai turi saugoti savo el. laiškus, sukurdami asmeninius aplankus, kuriuose jų el. laiškai archyvuojami neterminuotai, kaip Parlamentas savo nariams pasiūlė tai padaryti trimis pranešimais, atitinkamai išsiųstais 2014 m. birželio 14 d., spalio 13 d. ir 2015 m. kovo 30 d. Bendrasis Teismas nusprendė, kad galimybė pačiam Parlamento nariui archyvuoti savo el. laiškus neatleidžia Parlamento nuo pareigos saugoti visus svarbius el. laiškus ir juos perduoti, kai, naudodamasis teise būti išklausytam, to prašo atitinkamas Parlamento narys, kurio atžvilgiu vykdoma netinkamai panaudotų išmokų, skirtų Parlamento nario padėjėjo išlaidoms padengti, susigrąžinimo procedūra.
49
Viena vertus, skundžiamo sprendimo 102 punkte Bendrasis Teismas pažymėjo, kad Parlamentas neįrodė, jog TC iš tiesų buvo supažindintas su šiais pranešimais. Konkrečiai kalbant, dėl 2014 m. birželio 14 d. pranešimo Bendrasis Teismas nurodė, kad jis buvo skirtas „naujai atvykusiems asmenims“, tačiau TC nebuvo vienas jų, nes jis į Parlamentą buvo išrinktas anksčiau.
50
Kita vertus, skundžiamo sprendimo 103 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad Parlamentas nenurodė priežasčių, kodėl atsisakė TC perduoti jo korespondenciją su kompetentingomis Parlamento tarnybomis.
51
Atsižvelgdamas į šiuos argumentus Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 104 punkte konstatavo, kad motyvai, kuriais remdamasis Parlamentas atmetė TC prašymą jam perduoti „visus 2015, 2016 ir 2019 m. el. laiškus“ ir jo korespondenciją su kompetentingomis Parlamento tarnybomis dėl A darbo, yra nepagrįsti.
52
Antra, skundžiamo sprendimo 105–124 punktuose Bendrasis Teismas išnagrinėjo Parlamento motyvus, kuriais šis atmetė TC prašymą pateikti jam A asmens bylą (įskaitant visus su jo įdarbinimu ir darbu susijusius dokumentus), taip pat informaciją apie tai, kiek kartų dėl A buvo kviečiama Parlamento apsauga, ir jo buvimo duomenis (juos galima gauti iš A patekimo į Parlamentą kortelės).
53
Skundžiamo sprendimo 105 punkte Bendrasis Teismas nurodė, kad Parlamentas atsisakė pateikti šią bylą, dokumentus, informaciją ir duomenis tuo pagrindu, kad tokių duomenų negalima perduoti tiek pagal Reglamentą 2018/1725, tiek pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 26 straipsnį. Be to, skundžiamo sprendimo 106 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad Finansų GD generalinis direktorius TC nurodė, kad Parlamento apsaugos darbuotojų veiksmai oficialiai neregistruojami, o patekimo į Parlamentą kortelių naudojimo duomenys saugomi ne ilgiau kaip keturis mėnesius.
54
Skundžiamo sprendimo 107–118 punktuose Bendrasis Teismas pirmiausia išnagrinėjo Reglamentu 2018/1725 grindžiamą motyvą. Šiuo aspektu to sprendimo 110 ir 111 punktuose pažymėta, jog dėl to, kad TC prašomi duomenys turėjo būti naudojami jo gynybai per susigrąžinimo procedūrą, nebuvo pagrindo laikyti, kad jie patenka į šio reglamento 9 straipsnio 1 dalies a arba b punkto taikymo sritį. Vis dėlto minėto sprendimo 113 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad, „[a]tsižvelgiant į tai, kokia svarbi Sąjungos teisės sistemoje pripažįstama teisė būti išklausytam, ta aplinkybė, kad tokia informacija gali būti [A] „asmens byloje“, savaime negali trukdyti perduoti ją [TC] tam, kad jis galėtų, kaip reikalaujama pagal jurisprudenciją, naudingai ir veiksmingai pateikti savo pastabas, naudodamasis šia teise“.
55
To paties sprendimo 114–116 punktuose Bendrasis Teismas pridūrė, kad teisė į asmens duomenų apsaugą nėra absoliuti; ji vertintina atsižvelgiant į jos svarbą visuomenėje, taigi palygintina su kitomis pagrindinėmis teisėmis nustatant kiekvienos atitinkamos teisės vietą Sąjungos teisės sistemoje, atsižvelgiant į bylos faktines aplinkybes ir vadovaujantis proporcingumo principu. Bendrojo Teismo teigimu, būtinybę užtikrinti tokią pusiausvyrą Sąjungos teisės aktų leidėjas pabrėžė Reglamento 2016/679 4 konstatuojamojoje dalyje, o Reglamentas 2018/1725 yra jam „lygiavertis“, kiek tai susiję su Sąjungos institucijų, organų, tarnybų ir agentūrų vykdoma asmens duomenų apsauga, kaip nurodyta Reglamento 2018/1725 5 konstatuojamojoje dalyje.
56
Tuo pagrindu Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 117 punkte padarė išvadą, kad negalima sutikti su tuo, kad Parlamentas gali pasiūlyti TC naudingai ir veiksmingai pareikšti nuomonę dėl informacijos, šiuo atveju – esančios A byloje, kartu nesuteikdamas jam galimybės su šia informacija susipažinti, prieš tai palyginęs A interesą, kad su juo susiję duomenys nebūtų perduoti tretiesiems asmenims, su TC interesu naudingai ir veiksmingai pateikti pastabas per jo atžvilgiu pradėtą susigrąžinimo procedūrą. Šio sprendimo 118 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad TC atveju Parlamentas to nepadarė.
57
Dėl motyvo, susijusio su Pareigūnų tarnybos nuostatų 26 straipsniu, Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 121 punkte pažymėjo, kad tiek, kiek būtina, kad TC galėtų pasinaudoti teise būti išklausytam, A asmens byloje esančių dokumentų konfidencialumu negalima remtis prieš TC (šis, beje, kaip A tiesioginis vadovas, yra kai kurių nagrinėjamų dokumentų autorius). Šio sprendimo 122 punkte Bendrasis Teismas pridūrė, kad Parlamentas, remdamasis Pareigūnų tarnybos nuostatų 26 straipsniu, nepagrįstai neatsižvelgė į TC interesą susipažinti su tam tikrais A asmens bylos dokumentais, kad galėtų naudingai pateikti savo pastabas dėl TC atžvilgiu pradėtos susigrąžinimo procedūros.
58
Galiausiai dėl motyvo, susijusio su A patekimo į Parlamentą kortelės duomenimis, Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 123 punkte pridūrė, kad dėl priežasčių, panašių į nurodytas to sprendimo 100 ir 101 punktuose (ir apibendrintas šio sprendimo 48 punkte), Parlamentas turėjo imtis būtinų priemonių, kad užtikrintų, kad šie duomenys būtų saugomi ilgiau nei keturis mėnesius, nes dėl A atleidimo iš pareigų buvo pradėtas teismo procesas, o Parlamento nario, kuriam ši institucija pasamdė šį padėjėją, atžvilgiu – išmokų, skirtų Parlamento narių padėjėjų išlaidoms padengti, susigrąžinimo procedūra.
59
Taigi skundžiamo sprendimo 124 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad Parlamento motyvų, kuriais jis atmetė TC prašymą pateikti jam „[A] asmens bylą (t. y. visus su jo įdarbinimu ir darbu susijusius dokumentus)“, taip pat informaciją apie tai, kiek kartų dėl šio padėjėjo buvo kviečiama Parlamento apsauga, ir jo buvimo duomenis (juos galima gauti iš jo patekimo į Parlamentą kortelės), negalima laikyti pagrįstais.
60
Trečia, skundžiamo sprendimo 126–128 punktuose Bendrasis Teismas išnagrinėjo Parlamento nurodytus motyvus, dėl kurių jis atmetė TC prašymą perduoti bylos, kurioje priimtas Sprendimas L / Parlamentas, medžiagą. Šiuo aspektu Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 125 punkte konstatavo, kad Parlamentas atmetė šį prašymą tuo pagrindu, kad toks perdavimas prieštarautų Reglamento 2018/1725 9 straipsniui ir kad Bendrasis Teismas A prašymu nuasmenino bylos medžiagą.
61
Dėl Reglamento 2018/1725 9 straipsniu grindžiamo motyvo Bendrasis Teismas nurodė ginčijamo sprendimo 112–118 straipsnius, apibendrintus šio sprendimo 54–56 punktuose. Be to, Bendrasis Teismas nurodė, kad A duomenų nuasmeninimo byloje, kurioje priimtas Sprendimas L / Parlamentas, tikslas – nenurodyti proceso šalies vardo ir pavardės arba kitų atitinkamoje byloje minimų asmenų vardų ir pavardžių ar kitų su byla susijusiuose visuomenei prieinamuose dokumentuose esančių duomenų; tai nesusiję su tos bylos medžiagą sudarančios informacijos konfidencialumu už bylos nagrinėjimo ribų, kiek tai susiję su šalių ir trečiųjų asmenų tarpusavio santykiais. Tuo remdamasis Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 129 punkte padarė išvadą, kad Bendrojo Teismo sprendimas nuasmeninti bylos, kurioje priimtas Sprendimas L / Parlamentas, medžiagą nedraudė Parlamentui pateikti TC dokumentus, kuriais buvo pasikeista toje byloje ir kurie galėjo būti svarbūs, šiam naudojantis teise būti išklausytam.
62
Galiausiai Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 130 ir 131 punktuose pažymėjo, kad 2021 m. sausio 8 d. Parlamento rašte nurodyti motyvai yra nepagrįsti arba nepakankami, o kadangi Parlamentas tinkamai nepagrindė atsisakymo perduoti TC dokumentus, kurie galėjo padėti jam naudingai ir veiksmingai pasinaudoti Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punkte garantuojama teise būti išklausytam per jo atžvilgiu pradėtą išmokų, skirtų Parlamento nario padėjėjo išlaidoms padengti, susigrąžinimo procedūrą, nebuvo galima užtikrintai teigti, kad iš jo nebuvo atimta galimybė geriau apsiginti. Taigi Bendrasis Teismas pripažino pagrįstu antrąjį pagrindą, kiek jis susijęs su teisės būti išklausytam pažeidimu, ir panaikino ginčijamą sprendimą ir debeto avizą tiek, kiek jie susiję su A darbo užmokesčiu, socialinio draudimo išlaidomis ir kelionės išlaidomis jo darbo laikotarpiu nuo 2015 m. gegužės 22 d. iki 2016 m. kovo 31 d., o kitų TC pateiktų pagrindų ir argumentų nenagrinėjo.
Apeliacinės bylos šalių reikalavimai
63
Parlamentas Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą sprendimą,
–
priimti galutinį sprendimą Bendrojo Teismo nagrinėtoje byloje, patenkinant jo pirmojoje instancijoje pareikštus reikalavimus, ir
–
priteisti iš TC bylinėjimosi pirmojoje ir apeliacinėje instancijose išlaidas.
64
TC Teisingumo Teismo prašo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš Parlamento bylinėjimosi išlaidas.
Dėl apeliacinio skundo
65
Grįsdamas apeliacinį skundą Parlamentas remiasi penkiais pagrindais. Pirmasis pagrindas grindžiamas tuo, kad nebuvo paisoma bylos pirmojoje instancijoje dalyko ir to, kad 2021 m. sausio 8 d. raštas buvo parengiamojo pobūdžio, taip pat teisės būti išklausytam pažeidimu ir tuo, kad nebuvo atsižvelgta į jurisprudenciją dėl procedūrinių pažeidimų sukeliamų pasekmių. Antrasis pagrindas (jį sudaro trys dalys) susijęs su Bendrojo Teismo argumentais dėl 2015, 2016 ir 2019 m. TC el. laiškų ir jo korespondencijos su Parlamento tarnybomis, kuriais remiantis konstatuotas teisės būti išklausytam pažeidimas. Trečiasis pagrindas (jį sudaro keturios dalys) susijęs su Bendrojo Teismo argumentais dėl A asmens bylos, jo patekimo į Parlamentą kortelės naudojimo duomenų ir informacijos apie tai, kiek kartų saugumo tarnybų buvo paprašyta imtis su juo susijusių veiksmų. Ketvirtasis pagrindas susijęs su Bendrojo Teismo argumentais dėl bylos, kurioje priimtas Sprendimas L / Parlamentas, medžiagos, ir jais remiantis konstatuoto teisės būti išklausytam pažeidimo. Penktasis pagrindas susijęs su Bendrojo Teismo argumentais dėl TC teisės prašyti, vien remiantis teise būti išklausytam, kad Parlamentas perduotų informaciją, kad jis galėtų pateikti pastabas.
66
Pirmiausia reikia kartu išnagrinėti antrojo pagrindo pirmą dalį, trečiąjį ir penktąjį pagrindus.
Dėl ieškinio antrojo pagrindo pirmos dalies ir trečiojo bei penktojo pagrindų
Šalių argumentai
67
Antrojo pagrindo pirmoje dalyje Parlamentas ginčija skundžiamo sprendimo 2, 92–104, 130 ir 131 punktuose išdėstytus motyvus, kuriais remdamasis Bendrasis Teismas nusprendė, kad Parlamentas pažeidė TC teisę būti išklausytam, nes neišsaugojo jo 2015 ir 2016 m. el. laiškų. Parlamento teigimu, Bendrasis Teismas rėmėsi pernelyg plačia teisės būti išklausytam samprata ir pažeidė Rinkimų akto 6 straipsnio 1 dalyje ir Parlamento narių statuto 2 straipsnyje įtvirtintą Parlamento narių laisvo mandato principą, pagal kurį Parlamento tarnyboms draudžiama brautis ar kištis į Parlamento narių privatų gyvenimą. Be to, Bendrasis Teismas neatsižvelgė į Reglamento 2018/1725 4 straipsnio 1 dalies c punkte įtvirtintą duomenų kiekio mažinimo principą.
68
Parlamentas priduria, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai skundžiamo sprendimo 95 punkte pripažino, kad nuo 2016 m. pradžios, kai sužinojo apie TC nesutarimus su A, Parlamentas turėjo saugoti el. laiškus, iš kurių būtų galima nustatyti tikslų A veiklos pobūdį. Parlamentas taip pat ginčija Bendrojo Teismo teiginį, kad skundžiamo sprendimo 98 ir 102 punktuose nurodytas 2014 m. birželio 14 d. pranešimas buvo skirtas „naujai atvykusiems asmenims“, o TC nebuvo vienas iš jų.
69
Trečiajame pagrinde Parlamentas ginčija skundžiamo sprendimo 105–124, 130 ir 131 punktus. Šio pagrindo pirmoje dalyje jis tvirtina, kad to sprendimo 107–118 punktuose išdėstyti su Reglamento 2018/1725 9 straipsniu susiję motyvai nėra nuoseklūs. Bendrasis Teismas, viena vertus, konstatavo, kad pagal Reglamento 2018/1725 9 straipsnio 1 dalį buvo draudžiama A duomenis perduoti TC, ir, kita vertus, nusprendė, kad Parlamentas galėjo juos perduoti TC. Vadinasi, Parlamentas atsidūrė tokioje padėtyje, kai neįmanoma įvykdyti ginčijamo sprendimo, kaip to reikalaujama pagal SESV 266 straipsnį.
70
Trečiojo pagrindo antroje dalyje Parlamentas ginčija skundžiamo sprendimo 119–122, 124, 130 ir 131 punktuose išdėstytus motyvus dėl Parlamento atsisakymo TC perduoti A asmens bylą. Jis teigia, kad pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 26 straipsnio paskutinės pastraipos pirmą sakinį draudžiama perduoti A asmens byloje esančius duomenis, nes su šia byla galima susipažinti tik administracijos biuruose arba saugiose elektroninėse laikmenose. Bet kuriuo atveju minėtoje bylos medžiagoje negalėjo būti dokumentų, patvirtinančių A atliktą darbą, taip pat šio darbo ryšį su TC įgaliojimų vykdymu.
71
Trečiojo pagrindo trečioje dalyje Parlamentas ginčija skundžiamo sprendimo 123, 124, 130 ir 131 punktuose išdėstytus motyvus, dėl kurių Bendrasis Teismas nusprendė, kad teisė būti išklausytam įpareigoja Parlamentą imtis būtinų priemonių duomenims dėl A patekimo į Parlamentą kortelės naudojimo saugoti. Parlamentas priekaištauja Bendrajam Teismui dėl to, kad jis rėmėsi pernelyg plačia teisės būti išklausytam samprata ir pažeidė Reglamento 2018/1725 4 straipsnio 1 dalies e punktą.
72
Trečiojo pagrindo ketvirtoje dalyje Parlamentas ginčija skundžiamo sprendimo 124, 130 ir 131 punktuose išdėstytus motyvus, kuriais grindžiama Bendrojo Teismo išvada, kad Parlamentas pažeidė TC teisę būti išklausytam, nes jam nepateikė informacijos apie tai, kiek kartų dėl A buvo kviečiama Parlamento apsauga. Parlamentas priekaištauja Bendrajam Teismui dėl to, kad šis neatsižvelgė į tai, kad, kaip paaiškinta 2021 m. sausio 8 d. rašte, Parlamento Apsaugos ir saugumo generalinis direktoratas tokios informacijos neregistravo. Bet kuriuo atveju tokia informacija nebuvo reikšminga.
73
Penktajame pagrinde Parlamentas teigia, kad skundžiamo sprendimo 90 ir 91 punktuose padaryta teisės klaida, nes Bendrasis Teismas konstatavo, kad TC, remdamasis vien teise būti išklausytam pagal Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punktą, galėjo prašyti pateikti informaciją, kuri atrodė reikšminga siekiant įrodyti, kad išmokos, skirtos atitinkamoms Parlamento nario padėjėjo išlaidoms padengti, buvo panaudotos tinkamai.
74
Parlamento nuomone, taip Bendrasis Teismas sukūrė naują teisę susipažinti su Parlamento turimais įrodymais, viršijančią Chartijos 41 straipsnio 2 dalies b punkte įtvirtintą teisę susipažinti su byla. Šiuo aspektu Bendrasis Teismas nenurodė motyvų, kuriais būtų galima pateisinti tokios teisės pripažinimą, nepagrįstą Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punktu. Be to, tai prieštarautų šio 41 straipsnio 2 dalies, kurios b punkte nustatytas aiškiai apibrėžtas ir išsamus būdas, kaip suinteresuotasis asmuo gali susipažinti su visa savo byla, bendrai sistemai.
75
Atsakydamas į antrojo pagrindo pirmą dalį dėl galimybės susipažinti su 2015 ir 2016 m. el. laiškais, TC nurodo, kad iš skundžiamo sprendimo 94–102 punktų matyti, jog Bendrasis Teismas atsižvelgė į išskirtines bylos aplinkybes, t. y. tai, kad nuo 2016 m. pradžios Parlamentas žinojo apie TC nesutarimus su A, taip pat tai, kad pastarasis nesilaikė jo veiklą reglamentuojančių taisyklių. TC teigimu, būtent dėl šių nesutarimų jo atžvilgiu buvo pradėta susigrąžinimo procedūra. TC priekaištauja Parlamentui dėl to, kad jis neinformavo TC ketinantis ištrinti el. laiškus, kuriuose yra A atlikto darbo įrodymų. TC taip pat mano, kad Rinkimų akto 6 straipsnio 1 dalimi ir Parlamento narių statuto 2 straipsniu grindžiami Parlamento argumentai yra nauji, nes nebuvo pateikti Bendrajame Teisme. Bet kuriuo atveju šiems argumentams negalima pritarti, nes, pirma, to, kad Parlamentas, administruodamas savo el. pašto sistemą, tiesiog saugo el. laiškus, negalima laikyti „kišimusi“ ir, antra, Parlamentas savo narių el. laiškus saugo 90 dienų.
76
Dėl Reglamentu 2018/1725 grindžiamų Parlamento argumentų TC teigia, kad Parlamentas nepateikė išsamios informacijos apie asmens duomenų tvarkymą, taip pat nepaaiškino, kaip ilgesni el. laiškų saugojimo laikotarpiai galėtų būti nesuderinami su šiame reglamente nustatyta tvarka. Minėto reglamento 4 straipsnio 1 dalies c punkte įtvirtintas duomenų kiekio mažinimo principas susijęs su tvarkomų duomenų kiekiu, o ne su jų saugojimo trukme.
77
Be to, nepaisant Bendrojo Teismo raginimo, Parlamentas, nagrinėjant bylą pirmojoje instancijoje, nepateikė jokių įrodymų, patvirtinančių, kad TC buvo žinoma apie pranešimus dėl el. laiškų saugojimo politikos (beje, jie buvo parengti kalbomis, kurių TC nesupranta). Taigi klausimas, ar 2014 m. jį reikėjo laikyti „naujai atvykusiu asmeniu“, neturi reikšmės.
78
Atsakydamas į trečiojo pagrindo pirmą dalį TC teigia, kad skundžiamo sprendimo 115 ir 116 punktuose Bendrasis Teismas aiškiai nurodė, jog Parlamentas privalo laikytis reglamentų 2016/679 ir 2018/1725 ir tvarkyti asmens duomenis taip, kad TC galėtų pasinaudoti teise būti išklausytam. Dėl šio pagrindo antros–ketvirtos dalių TC pažymi, kad visa jo prašyta informacija, kurią Parlamentas atsisakė jam pateikti, galėjo tiesiogiai ar netiesiogiai padėti įrodyti A atliktą darbą.
79
Atsakydamas į penktąjį pagrindą TC pažymi, kad Parlamentas nei 2021 m. sausio 8 d. rašte, nei procese Bendrajame Teisme neginčijo jo teisės gauti informaciją ir tik rėmėsi Reglamento 2018/1725 9 straipsniu. TC teigimu, darytina išvada, kad šiuo pagrindu Parlamentas pateikia naujus argumentus, dėl kurių Bendrasis Teismas negalėjo priimti sprendimo.
80
Bet kuriuo atveju TC mano, kad nereikia daryti skirtumo tarp „teisės gauti informaciją“ ir „teisės būti išklausytam“. Šios teisės iš esmės yra tik Chartijos 41 straipsnyje įtvirtintos bendrosios teisės į gerą administravimą sudedamosios dalys. Parlamentas tvirtino, kad neturi jokios pareigos vykstant išmokų, skirtų Parlamento narių padėjėjų išlaidoms padengti, susigrąžinimo procedūrai. Jis sunaikino turimą reikšmingą informaciją, o vėliau paprašė Parlamento narių pateikti tą pačią informaciją, motyvuodamas tuo, kad jiems tenka įrodinėjimo pareiga.
81
Be to, TC pabrėžia, kad iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, jog galimybė susipažinti su administracine byla negali būti siejama su atitinkamo asmens prašymu. Jis mano, kad nagrinėjamu atveju Parlamentas smarkiai apribojo jo teisę susipažinti su byla ir veiksmingai pateikti pastabas. Veiksmingas teisės būti išklausytam įgyvendinimas siejamas su galimybe pateikti pagrįstas pastabas dėl įrodymų (bent dalis jų yra Parlamento žinioje). TC teigimu, Parlamentas negali apsiriboti tik raginimu pateikti pastabas, taip visiškai formaliai paisydamas jo teisės būti išklausytam, kartu nesuteikdamas priemonių veiksmingai ja pasinaudoti.
Teisingumo Teismo vertinimas
82
Pirmiausia dėl TC teiginio, kad Parlamento antrojo pagrindo pirmoje dalyje ir penktajame pagrinde yra pateikta naujų argumentų, nenurodytų Bendrajame Teisme, reikia priminti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją apeliantas gali pateikti apeliacinį skundą, remdamasis pagrindais, kurie išplaukia iš paties skundžiamo sprendimo ir kuriais kritikuojamas jo pagrįstumas teisės požiūriu (2018 m. rugsėjo 6 d. Sprendimo Čekijos Respublika / Komisija, C‑4/17 P, EU:C:2018:678, 24 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
83
Antrojo pagrindo pirmoje dalyje Parlamentas ginčija skundžiamame sprendime nurodytus motyvus, kuriais grindžiama jo 131 punkte padaryta išvada, kad Parlamentas tinkamai nepagrindė atsisakymo perduoti TC, be kita ko, 2015 ir 2016 m. el. laiškus.
84
Be to, penktajame pagrinde Parlamentas iš esmės ginčija skundžiamo sprendimo 90 punkte nurodyto motyvo pagrįstumą; pagal jį, kai Parlamento narys, turintis įrodyti Parlamento nario padėjėjo atliktą darbą, prašo Parlamento jam pateikti jo turimą informaciją, kuri atrodo reikšminga, Parlamentas negali atsisakyti tenkinti šį prašymą, nes priešingu atveju būtų pažeista teisė būti išklausytam, nebent jis, pagrįsdamas atsisakymą, nurodytų motyvus, kuriuos galima laikyti pagrįstais atsižvelgiant tiek į bylos aplinkybes, tiek į taikytinas taisykles.
85
Abiem atvejais tai yra iš paties skundžiamo sprendimo kylantys pagrindai ir argumentai; jie yra priimtini, remiantis šio sprendimo 82 punkte nurodyta jurisprudencija.
86
Dėl esmės, pirma, kiek tai susiję su skundžiamo sprendimo 90 punkte nurodytu motyvu (Parlamentas jį ginčija penktajame pagrinde), reikia priminti, kad Chartijos 41 straipsnio 2 dalyje įtvirtinta teisė į gynybą yra pagrindinė teisė, kuri yra sudedamoji Sąjungos teisės sistemos dalis. Ši teisė, be kita ko, apima kiekvieno asmens teisę būti išklausytam prieš taikant bet kokią individualią jam nepalankią priemonę ir kiekvieno asmens teisę susipažinti su savo byla, laikantis teisėto konfidencialumo (šiuo klausimu žr. 2013 m. liepos 18 d. Sprendimo Komisija ir kt. / Kadi, C‑584/10 P, C‑593/10 P ir C‑595/10 P, EU:C:2013:518, 98 ir 99 punktus).
87
Konkrečiai kalbant, iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punkte įtvirtintos teisės būti išklausytam turi būti paisoma per bet kokią procedūrą, galinčią pasibaigti asmens nenaudai priimtu aktu; ši teisė bet kuriam asmeniui užtikrina galimybę vykstant administracinei procedūrai iki sprendimo, galinčio neigiamai paveikti jo interesus, priėmimo tinkamai ir veiksmingai pareikšti savo nuomonę (šiuo klausimu žr. 2020 m. birželio 18 d. Sprendimo Komisija / RQ, C‑831/18 P, EU:C:2020:481, 67 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
88
Chartijos 41 straipsnio 2 dalies b punkte įtvirtinta teisė susipažinti su byla reiškia, kad suinteresuotajam asmeniui suteikiama galimybė išnagrinėti visus tyrimo medžiagoje esančius dokumentus, kurie gali būti svarbūs jo gynybai. Tai taikytina ir kaltę patvirtinantiems, ir ją paneigiantiems dokumentams, išskyrus komercines paslaptis, atitinkamos institucijos vidaus dokumentus ir kitą konfidencialią informaciją (šiuo klausimu žr. 2011 m. spalio 25 d. Sprendimo Solvay / Komisija, C‑110/10 P, EU:C:2011:687, 49 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
89
Taigi iš Chartijos 41 straipsnio 2 dalies ir šio sprendimo 86–88 punktuose nurodytos jurisprudencijos matyti, kad prieš pateikdamas pastabas, kuriomis įgyvendinama šio 41 straipsnio 2 dalies a punkte įtvirtinta teisė būti išklausytam, suinteresuotasis asmuo, naudodamasis minėto 41 straipsnio 2 dalies b punkte jam suteikta teise, gali prašyti leisti susipažinti su visa atitinkamos institucijos parengtoje byloje esančia informacija ir gauti šią prieigą, laikantis teisėto konfidencialumo, taip pat profesinio ir verslo slaptumo.
90
Vis dėlto teisę būti išklausytam reikia atriboti nuo teisės prašyti leisti susipažinti ir gauti prieigą prie visų dokumentų, kurių nėra byloje, tačiau juos turi atitinkama institucija, ir, suinteresuotojo asmens nuomone, jie gali būti svarbūs jo gynybai. Dėl šios priežasties Chartijos 41 straipsnio 2 dalies b punkte numatyta speciali teisė, kuria suinteresuotajam asmeniui užtikrinama galimybė susipažinti su savo byla.
91
Parlamento nario, turinčio pagrįsti išlaidas, kurias dėl jo padėjėjo patyrė Parlamentas, padėties ypatumais negalima pateisinti kitokio Chartijos 41 straipsnyje įtvirtintos jo teisės į gynybą aiškinimo.
92
Kaip Bendrasis Teismas priminė skundžiamo sprendimo 89 punkte, iš Įgyvendinimo taisyklių 33 straipsnio 1 ir 2 dalių matyti, kad Parlamento nariai, prašantys Parlamento padengti asmeninio personalo paslaugų išlaidas, turi įrodyti, kad jos buvo faktiškai patirtos ir atitinka būtinas paslaugas, tiesiogiai susijusias su įgaliojimų vykdymu (2024 m. liepos 4 d. Sprendimo SN / Parlamentas, C‑430/23 P, EU:C:2024:576, 47 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
93
Neatmestina galimybė, kad šiam įrodymui pateikti reikalingą informaciją turi Parlamentas, o ne atitinkamas jo narys. Tokiu atveju Parlamento narys gali neturėti galimybės gauti tokios informacijos, remdamasis vien teise pagal Chartijos 41 straipsnio 2 dalies b punktą susipažinti su savo byla, esančia Parlamento žinioje.
94
Iš tiesų, kaip iš esmės nurodyta generalinės advokatės išvados 67 punkte, kadangi minėtą įrodymą turi pateikti atitinkamas Parlamento narys, Parlamento parengtoje byloje bent jau iš pradžių bus pateikti tik įrodymai, kuriais grindžiamas šiam Parlamento nariui adresuotas prašymas, be kita ko, jo padėjėjo išlaidų, kurias patyrė Parlamentas, ataskaita.
95
Vis dėlto kiekvienas Parlamento narys žino, kokį darbą atlieka jo padėjėjas, todėl gali jį apibūdinti, net ir neturėdamas visų jo teiginiams pagrįsti būtinų įrodymų.
96
Todėl, kaip irgi pažymėta generalinės advokatės išvados 69 punkte, Parlamento narys, gavęs prašymą pagrįsti jo atžvilgiu patirtas Parlamento nario padėjėjo išlaidas, ir neturintis šiuo tikslu būtinų įrodymų (kurie yra Parlamento žinioje), atsakydamas į Parlamento pateiktą prašymą iš pradžių gali savo pastabose tik apibūdinti savo padėjėjo atliktą darbą ir pateikti turimus įrodymus, taip pat nurodyti įrodymus, kuriuos gali turėti Parlamentas.
97
Svarbu pabrėžti, kaip nurodyta generalinės advokatės išvados 70 punkte, kad iš tokios nuorodos turi būti pakankamai tiksliai matyti tiek atitinkami įrodymai, tiek faktinės aplinkybės, susijusios su atitinkamo padėjėjo faktiškai atliktu darbu bei jo ryšiu su Parlamento nario įgaliojimų vykdymu, kurias šie įrodymai gali patvirtinti. Iš tiesų pateikti tokią informaciją būtina tam, kad Parlamentas galėtų nustatyti minėtus įrodymus ir juos įvertinti, kad būtų patikrinta, ar jie tikrai atitinka įrodymus, kuriuos šis Parlamento narys yra prašomas pateikti.
98
Jeigu Parlamentas, įvertinęs aptariamus įrodymus, manys, kad jie neįrodo atitinkamo Parlamento nario padėjėjo atlikto darbo ar jo ryšio su Parlamento nario įgaliojimų vykdymu, siekdamas užtikrinti visišką šio Parlamento nario teisės į gynybą paisymą, jis turės byloje pateikti šiuos įrodymus, taip pat suteikti minėtam Parlamento nariui galimybę susipažinti su šia byla (laikydamasis, be kita ko, konfidencialumo reikalavimų) ir galimybę papildyti savo pastabas, jei to pageidautų.
99
Taigi, atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta šio sprendimo 86–98 punktuose, reikia konstatuoti, kad skundžiamo sprendimo 90 punktas yra teisiškai klaidingas, nes Bendrasis Teismas jame konstatavo, kad jei Parlamento narys, turintis įrodyti savo padėjėjo faktiškai atliktą darbą ir jo ryšį su Parlamento nario įgaliojimų vykdymu, to prašo, Parlamentas privalo pateikti jam visą turimą informaciją, kuri „atrodo <...> reikšminga“, nebent nurodytų motyvus, kuriuos galima laikyti pagrįstais atsižvelgiant tiek į bylos aplinkybes, tiek į taikytinas taisykles, ir neturi reikalauti, kad tokiame prašyme, laikantis šio sprendimo 96 ir 97 punktuose nurodytų sąlygų, būtų pakankamai tiksliai nurodyti tiek įrodymai, kuriuos Parlamentas gali turėti, tiek faktinės aplinkybės, susijusios su šio padėjėjo faktiškai atliktu darbu ir jo ryšiu su Parlamento nario įgaliojimų vykdymu, kurias tie įrodymai galėtų patvirtinti, tam, kad Parlamentas galėtų juos nustatyti ir patikrinti.
100
Vadinasi, penktajam pagrindui reikia pritarti.
101
Antra, dėl antrojo pagrindo pirmos dalies ir trečiojo pagrindo trečios ir ketvirtos dalių, kuriose Parlamentas ginčija skundžiamo sprendimo motyvus, susijusius su TC teisės į gynybą pažeidimu, nes jam nebuvo pateikti jo 2015 ir 2016 m. el. laiškai, duomenys apie A patekimo į Parlamentą kortelės naudojimą ir informacija apie tai, kiek kartų dėl A buvo kviečiama Parlamento apsauga, reikia pažymėti, kad negalima reikalauti iš institucijos prie su pradėta administracine procedūra susijusios bylos pridėti informaciją, kurios nėra arba jau nebėra tą dieną, kai buvo pradėta ši procedūra.
102
Tai nereiškia, kad tam tikros informacijos neužregistravimas ar tam tikrų įrodymų neišsaugojimas negali turėti įtakos atitinkamos procedūros baigčiai. Vis dėlto šis klausimas nesusijęs su Chartijos 41 straipsnio 2 dalies b punkte įtvirtinta teise susipažinti su byla. Jis svarbus vertinant turimus įrodymus ir atitinkamos institucijos nagrinėjamai procedūrai pasibaigus priimto akto faktinį pagrįstumą.
103
Konkrečiai kalbant, tuo atveju, kai (kaip šioje byloje) atitinkamas asmuo, šiuo atveju – Parlamento narys ar buvęs narys, turi įrodyti tam tikras faktines aplinkybes, nes to nepadarius atitinkama institucija, šiuo atveju – Parlamentas, turi teisę priimti tam tikrą sprendimą, galima teigti, kad šis asmuo įvykdė jam tenkančią įrodinėjimo pareigą, nors iš pirmo žvilgsnio atrodo, kad jo pateiktų įrodymų nepakanka, jeigu paaiškėja, kad ši institucija neišsaugojo tam tikrų kitų įrodymų (nors ir privalėjo tai padaryti), kurie būtų geriau patvirtinę tam tikras aplinkybes.
104
Atvirkščiai, galima teigti, kad minėtas asmuo neįvykdė šios pareigos, jeigu jo pateiktų įrodymų nepakanka ir jis nepateikė įrodymų, kuriuos privalėjo saugoti ir pateikti gavęs prašymą.
105
Nagrinėjamu atveju iš skundžiamo sprendimo 85, 86, 92 ir 96 punktų matyti, kad 2020 m. birželio 8 d., kai TC atžvilgiu buvo pradėta susigrąžinimo procedūra, jo 2015 ir 2016 m. el. laiškai jau buvo ištrinti iš Parlamento sistemos, laikantis šios institucijos el. laiškų saugojimo politikos, pagal kurią jie paprastai ištrinami praėjus 90 dienų laikotarpiui, o išimtiniais atvejais – po vienų metų.
106
Be to, iš skundžiamo sprendimo 106 punkto matyti, kad patekimo į Parlamentą kortelių naudojimo duomenys saugomi ne ilgiau kaip keturis mėnesius, o Parlamento apsaugos darbuotojų veiksmai oficialiai neregistruojami.
107
Skundžiamo sprendimo 130 ir 131 punktuose Bendrasis Teismas nusprendė, kad Parlamento 2021 m. sausio 8 d. rašte nurodyti motyvai, dėl kurių jis atsisakė TC pateikti, be kita ko, jo 2015 ir 2016 m. el. laiškus, duomenis apie A patekimo į Parlamentą kortelės naudojimą ir informaciją apie tai, kiek kartų dėl A buvo kviečiama Parlamento apsauga, buvo nepagrįsti arba nepakankami, todėl negalima atmesti, kad iš TC buvo atimta galimybė geriau gintis, tinkamai ir veiksmingai įgyvendinant Chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punkte garantuojamą teisę būti išklausytam.
108
Pirma, iš to, kas išdėstyta šio sprendimo 101–104 punktuose, matyti, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai iš esmės nusprendė, kad siekdamas užtikrinti TC teisę į gynybą Parlamentas turėjo leisti jam susipažinti su informacija, kurios niekada nebuvo arba bet kuriuo atveju jau nebuvo tuo metu, kai jis pradėjo procedūrą, kuriai pasibaigus priimtas ginčijamas sprendimas, ir kuri sudarė šios procedūros medžiagą.
109
Antra, nesant reikalo nustatyti, ar Parlamento narių el. laiškų saugojimas neribotą ar ilgesnį nei 90 dienų laikotarpį pagal klostantis faktinėms aplinkybėms galiojusią Parlamento el. laiškų saugojimo politiką, gali, kaip teigia Parlamentas, pakenkti jo narių laisvei ir nepriklausomumui, pakanka pažymėti, kaip tai padarė Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 93 punkte, kad niekas netrukdė Parlamentui numatyti taisyklę, pagal kurią, šiam laikotarpiui pasibaigus, Parlamento narių ir kitų jo el. pašto sistemos naudotojų el. laiškai automatiškai ištrinami, nebent tie asmenys juos atskirai išsaugo.
110
Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai skundžiamo sprendimo 95 punkte konstatavo: kadangi dar nuo 2016 m. pradžios Parlamentas žinojo apie „[TC] nesutarimus su [A] dėl to, ar šis dirbo [TC] laikydamasis Parlamento nario padėjėjų veiklą reglamentuojančių taisyklių“, Parlamentas turėjo „saugoti el. laiškus, iš kurių būtų galima nustatyti tikslų [A] veiklos pobūdį per jo atleidimo iš pareigų procedūrą, o jei dėl šios procedūros pradedamos kitos teisminės ar administracinės procedūros (pavyzdžiui, susigrąžinimo procedūra) – tol, kol jos pasibaigs“.
111
Iš tiesų iš skundžiamo sprendimo 86, 92 ir 96–98 punktų matyti, kad Parlamentas įsipareigojo laikytis el. laiškų saugojimo politikos; pagal ją, pasibaigus 90 dienų saugojimo laikotarpiui, el. laiškai paprastai automatiškai ištrinami, jeigu patys suinteresuotieji asmenys jų neišsaugo. Tuo, kad Parlamentas žinojo apie Parlamento nario ir jo padėjėjo „nesutarimus“, nebūtų galima pateisinti Parlamento nukrypimo nuo šio įsipareigojimo.
112
Tai juo labiau aktualu, nes norėdamas išsaugoti el. laiškus, kurie galėjo būti reikšmingi aiškinantis TC nesutarimus su A, Parlamentas būtų turėjęs juos atrinkti, o tai būtų didelis ir nepateisinamas kišimasis į šio Parlamento nario ir jo padėjėjo privatų gyvenimą. Be to, šiuo klausimu reikia pažymėti, kaip nurodyta generalinės advokatės išvados 87 punkte, kad pagal Parlamento narių statuto 4 straipsnį Parlamento nario išsiųsti ar gauti el. laiškai nėra Parlamento dokumentai, vadinasi, jie priklauso Parlamento nariui.
113
Be to, siekiant priimti sprendimą dėl procedūrų, kurias galėjo lemti šie nesutarimai, visiškai nebuvo būtina, kad Parlamentas prevenciškai ir savo iniciatyva saugotų TC ir A el. laiškus. Šiuo klausimu Parlamentas galėjo remtis suinteresuotųjų asmenų pareiškimais ir jų pateiktais įrodymais, įskaitant prireikus bet kurio iš jų saugomus ir pateiktus el. laiškus.
114
Šiomis aplinkybėmis reikia priminti, kad, kaip nurodyta šio sprendimo 92 punkte, Parlamento nariams tenka pareiga įrodyti asmeninio personalo paslaugų išlaidas.
115
Trečia, atsižvelgiant į motyvus, kurie analogiški išdėstytiesiems šio sprendimo 112–114 punktuose, reikia konstatuoti, kad, priešingai, nei iš esmės nusprendė Bendrasis Teismas, Parlamentas taip pat neprivalėjo saugoti duomenų dėl A patekimo į Parlamentą kortelės naudojimo įprastam jų saugojimo laikotarpiui pasibaigus ar registruoti apsaugos darbuotojų veiksmus A atžvilgiu.
116
Iš to, kas išdėstyta šio sprendimo 101–115 punktuose, matyti, kad antrojo pagrindo pirmą dalį ir trečiojo pagrindo trečią ir ketvirtą dalis taip pat reikia pripažinti pagrįstomis.
117
Galiausiai, dėl skundžiamo sprendimo 109–118 punktuose išdėstytų motyvų, susijusių su tuo, kad Parlamentas 2021 m. sausio 8 d. rašte rėmėsi Reglamentu 2018/1725 (Parlamentas juos ginčija trečiojo pagrindo pirmoje dalyje), Bendrasis Teismas to sprendimo 110 punkte teisingai pažymėjo, kad nebuvo pagrindo TC prašomų duomenų laikyti būtinais „siekiant atlikti užduotį, vykdomą viešojo intereso labui, arba vykdant gavėjui pavestus viešosios valdžios įgaliojimus“, kaip apibrėžta šio reglamento 9 straipsnio 1 dalies a punkte.
118
Vis dėlto, kaip pažymėta generalinės advokatės išvados 97 ir 98 punktuose, reikia pripažinti, kad išmokų, skirtų Parlamento nepagrįstai patirtoms Parlamento nario padėjėjo išlaidoms padengti, susigrąžinimo procedūra paisant šio Parlamento nario teisės į gynybą atitinka „specialų viešojo intereso tikslą“, kaip tai suprantama pagal Reglamento 2018/1725 9 straipsnio 1 dalies b punktą.
119
Taigi, nors asmens duomenys yra atitinkamos susigrąžinimo procedūros byloje, pagal šį reglamentą nedraudžiama, kad, siekdamas įvykdyti iš Chartijos 41 straipsnio 2 dalies b punkto kylančią pareigą, Parlamentas atitinkamam Parlamento nariui suteiktų galimybę susipažinti su šiais duomenimis, laikydamasis minėto reglamento 9 straipsnio 1 dalies b punkte nustatytų tokios prieigos sąlygų; kartu reikia priminti, kad pagal šio 41 straipsnio 2 dalies b punktą galimybė susipažinti su byla turi būti suteikta laikantis, be kita ko, „teisėto konfidencialumo“.
120
Darytina išvada, kad Parlamento nurodytą skundžiamo sprendimo motyvų nenuoseklumą lemia padaryta teisės klaida, nes to sprendimo 111 punkte Bendrasis Teismas klaidingai konstatavo, kad tokių duomenų perdavimas neatitiko „specialaus viešojo intereso tikslo“, kaip tai suprantama pagal Reglamento 2018/1725 9 straipsnio 1 dalies b punktą.
121
Vis dėlto, nors skundžiamo sprendimo 110 ir 111 punktuose Bendrasis Teismas konstatavo, kad Reglamento 2018/1725 9 straipsnio 1 dalimi negalima pateisinti asmens duomenų perdavimo Parlamento nariui, gavusiam prašymą pagrįsti dėl jo patirtas Parlamento narių padėjėjų išlaidas, to sprendimo 117 punkte jis pripažino, kad nagrinėjamu atveju Parlamentas turėjo leisti TC susipažinti su A byloje esančiais asmens duomenimis, „prieš tai palyginęs šio [Parlamento nario padėjėjo] interesą, kad su juo susiję duomenys nebūtų perduoti tretiesiems asmenims, su [TC] interesu naudingai ir veiksmingai pateikti pastabas per jo atžvilgiu pradėtą susigrąžinimo procedūrą“.
122
Taip Bendrasis Teismas galiausiai pripažino, kad Parlamentas turėjo leisti TC susipažinti su minėto Parlamento nario padėjėjo asmens duomenimis, laikydamasis iš esmės tokių pat sąlygų, kaip numatyta Reglamento 2018/1725 9 straipsnio 1 dalies b punkte.
123
Taigi trečiojo pagrindo pirma dalis bet kuriuo atveju negali lemti skundžiamo sprendimo panaikinimo ir ją reikia atmesti kaip nereikšmingą.
124
Galiausiai, ketvirta, dėl A asmens bylos pažymėtina, kad, kaip Parlamentas teigia trečiojo pagrindo antroje dalyje, iš Pareigūnų tarnybos nuostatų 26 straipsnio paskutinės pastraipos, taikomos akredituotiems Parlamento narių padėjėjams pagal KTĮS 127 straipsnio pirmą sakinį, matyti, kad su tokio padėjėjo asmens byla galima susipažinti tik Parlamento biuruose arba saugiose elektroninėse laikmenose, ir ji siunčiama tik Europos Sąjungos Teisingumo Teismui, jei pareiškiamas su padėjėju susijęs ieškinys.
125
Nagrinėjamu atveju iš skundžiamo sprendimo 87 punkto paskutinės įtraukos matyti, kad TC prašė Parlamento perduoti jam A asmens bylą, o ne leisti su ja susipažinti Parlamento patalpose ar saugioje elektroninėje laikmenoje. Tačiau toks perdavimas būtų prieštaravęs Pareigūnų tarnybos nuostatų 26 straipsniui.
126
Darytina išvada, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai skundžiamo sprendimo 121 ir 122 punktuose iš esmės nusprendė, kad Parlamentas negalėjo pagrįstai remtis Pareigūnų tarnybos nuostatų 26 straipsniu, atsisakydamas tenkinti šį TC prašymą, tuo pagrindu, kad šioje byloje esančių dokumentų konfidencialumu negalima remtis prieš TC, kiek tai būtina, kad jis galėtų pasinaudoti teise būti išklausytam (beje, TC, kaip A tiesioginis vadovas, yra kai kurių minėtoje byloje esančių dokumentų autorius).
127
Taigi trečiojo pagrindo antrą dalį taip pat reikia pripažinti pagrįsta.
128
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad apeliacinis skundas turi būti patenkintas, o skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 2 ir 3 punktai – panaikinti.
129
Tokiomis aplinkybėmis nereikia nagrinėti nei pirmojo ir ketvirtojo pagrindų, nei antrojo pagrindo antros ir trečios dalių, nes jais siekiama ginčyti skundžiamo sprendimo motyvus, grindžiamus prielaida, kuri, kaip nustatyta nagrinėjant penktąjį pagrindą, yra teisiškai klaidinga.
130
Skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 1 punktas, kuriame Bendrasis Teismas nusprendė, kad nebeliko ieškinio dėl panaikinimo dalyko ir nėra pagrindo spręsti dėl ginčijamo sprendimo ir debeto avizos teisėtumo, kiek jie susiję su laikotarpiu nuo 2016 m. balandžio 1 d. iki lapkričio 22 d. sumokėta 28083,67 EUR suma A darbo užmokesčiui, taip pat socialinio draudimo išlaidoms ir kelionės išlaidoms padengti, nelaikytinas apeliacinio skundo dalyku, nes Parlamentas nepralaimėjo bylos, kiek tai susiję su šia skundžiamo sprendimo dalimi.
Dėl ieškinio Bendrajame Teisme
131
Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio pirmą pastraipą tuo atveju, jei Teisingumo Teismas panaikina Bendrojo Teismo sprendimą, jis gali pats paskelbti galutinį sprendimą, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti, arba grąžinti bylą Bendrajam Teismui.
132
Šioje bylos stadijoje galima priimti sprendimą dėl ieškinio pirmojo ir antrojo pagrindų.
133
Pirmasis pagrindas formaliai grindžiamas Chartijos 41 straipsnio 1 dalyje numatyto protingo termino laikymosi principo pažeidimu. Argumentai, kuriais TC grindė šį pagrindą, buvo apibendrinti skundžiamo sprendimo 54 ir 55 punktuose ir Bendrasis Teismas juos atmetė to sprendimo 57–66 punktuose išdėstytais motyvais; abejoti jais nėra pagrindo, nes TC nepateikė priešpriešinio apeliacinio skundo dėl šios minėto sprendimo dalies (šiuo klausimu žr. 2021 m. lapkričio 23 d. Sprendimo Taryba / Hamas, C‑833/19 P, EU:C:2021:950, 81 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
134
Vis dėlto nurodydamas minėtą pagrindą TC taip pat pateikė argumentus dėl Parlamento 2021 m. sausio 8 d. rašte pareikšto atsisakymo pateikti jam prašytą informaciją. Šiuos skundžiamo sprendimo 70 ir 71 punktuose apibendrintus argumentus Bendrasis Teismas išnagrinėjo kartu su ieškinio antruoju pagrindu, grindžiamu teisės būti išklausytam, teisės susipažinti su byla ir pareigos motyvuoti, įtvirtintų Chartijos 41 straipsnio 2 dalyje, pažeidimu; Bendrasis Teismas pritarė tam pagrindui. Kadangi skundžiamas sprendimas buvo panaikintas, šiuos argumentus ir antrąjį pagrindą reikia nagrinėti kartu.
135
TC teigia, kad Parlamentas pažeidė Chartijos 41 straipsnio 2 dalyje įtvirtintas jo teisę būti išklausytam ir teisę susipažinti su byla, nes ginčijamame sprendime rėmėsi Sprendimo L / Parlamentas išvadomis, tačiau nepateikė TC įrodymų, visų pirma 2016 m. gegužės 9 d. A rašto, kuriais buvo pagrįstos šios išvados. Be to, jis mano, kad dėl Parlamento el. laiškų saugojimo politikos, kuri, jo nuomone, nesuderinama su Reglamento 2018/1725 22 konstatuojamąja dalimi ir apie kurią jis teigia nežinojęs, jis negalėjo pateikti Parlamento teiginius paneigiančių įrodymų. Be to, jis priekaištauja šiai institucijai, kad ji klaidingai rėmėsi šio reglamento 9 straipsniu, kai atsisakė leisti jam susipažinti su prašomais įrodymais.
136
Iš šio sprendimo 86–116 ir 124–126 punktuose išdėstytų motyvų matyti, kad 2021 m. sausio 8 d. rašte pareikšto Parlamento atsisakymo perduoti TC prašytą informaciją negalima laikyti jo teisės į gynybą ir, be kita ko, jo teisės būti išklausytam pažeidimu.
137
Pirma, atitinkamai šio sprendimo 24 ir 26 punktuose nurodytuose 2020 m. rugpjūčio 4 d. ir rugsėjo 22 d. prašymuose TC paprašė tik pateikti tam tikrą bendrais bruožais apibūdintą informaciją, tačiau nenurodė nei faktinių aplinkybių, kurias reikia įrodyti, nei įrodymų, galinčių jas patvirtinti. Konkrečiai kalbant, TC nenurodė, kokį darbą atliko A, kaip šis darbas buvo susijęs su Parlamento nario įgaliojimų vykdymu ir kaip prašomi duomenys, esantys Parlamento žinioje, galėtų įrodyti šį darbą ir ryšį.
138
Antra, kai kurių prašyme nurodytų duomenų, t. y. 2015 ir 2016 m. TC el. laiškų, duomenų apie A patekimo į Parlamentą kortelės naudojimą ir informacijos apie tai, kiek kartų dėl A buvo kviečiama Parlamento apsauga, niekada nebuvo arba bet kuriuo atveju nebuvo tuo metu, kai buvo pradėta nagrinėjama procedūra, taigi ir tuomet, kai TC pateikė prašymą.
139
Trečia, TC perduoti A asmens bylą buvo draudžiama pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 26 straipsnį.
140
Dėl TC argumento, kad Parlamentas ginčijamame sprendime tariamai rėmėsi Sprendimo L / Parlamentas išvadomis, pakanka priminti, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 25 punkto, Parlamentas perdavė TC Sprendimo L / Parlamentas kopiją, todėl jam negalima priekaištauti ginčijamame sprendime atsižvelgus į informaciją, su kuria TC negalėjo susipažinti.
141
Taigi Bendrajame Teisme pareikšto ieškinio pirmąjį ir antrąjį pagrindus reikia atmesti.
142
Dėl likusios bylos dalies šioje stadijoje negalima priimti sprendimo, nes Bendrasis Teismas neišnagrinėjo trečiojo–penktojo pagrindų, kuriuos grįsdamas savo ieškinį nurodė TC.
143
Vadinasi, byla turi būti grąžinta Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą dėl šių pagrindų.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
144
Kadangi byla grąžinama Bendrajam Teismui, reikia atidėti su šiuo apeliaciniu procesu susijusių bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:
1.
Panaikinti 2023 m. birželio 7 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimo TC / Parlamentas (T‑309/21, EU:T:2023:315) rezoliucinės dalies 2 ir 3 punktus.
2.
Atmesti Europos Sąjungos Bendrajame Teisme pareikšto ieškinio pirmąjį ir antrąjį pagrindus.
3.
Grąžinti bylą Europos Sąjungos Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą dėl ieškinio trečiojo–penktojo pagrindų.
4.
Atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.
Arastey Sahún
Gratsias
Regan
Passer
Smulders
Paskelbta 2025 m. liepos 3 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Kancleris
A. Calot Escobar
Kolegijos pirmininkė
M. L. Arastey Sahún
(
*1
)	Proceso kalba: lietuvių.