62022CJ0225_RES
Cauza C‑225/22
„R” S.A.
împotriva AW „T” sp. z o.o.
(cerere de decizie preliminară introdusă de Sąd Apelacyjny w Krakowie)
Hotărârea Curții (Camera a patra) din 4 septembrie 2025
„Trimitere preliminară – Stat de drept – Independența judecătorilor – Articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE – Protecție jurisdicțională efectivă în domeniile reglementate de dreptul Uniunii – Reglementare și jurisprudență naționale care interzic instanțelor naționale să pună sub semnul întrebării legitimitatea instanțelor și a organelor constituționale sau să constate ori să aprecieze legalitatea numirii judecătorilor acestora – Verificarea de către o instanță inferioară a respectării de către o instanță superioară a cerințelor privind garantarea unei instanțe judecătorești independente și imparțiale, constituită în prealabil prin lege – Izba Kontroli Nadzwyczajnej i Spraw Publicznych (Camera de control extraordinar și pentru cauze publice) a Sąd Najwyższy (Curtea Supremă, Polonia) – Tribunal care nu este o instanță judecătorească independentă și imparțială, constituită în prealabil prin lege – Supremația dreptului Uniunii – Posibilitatea de a considera o hotărâre judecătorească drept neavenită”
State membre – Obligații – Stabilirea căilor de atac necesare pentru a asigura o protecție jurisdicțională efectivă – Respectarea principiului independenței judecătorilor – Dreptul la o instanță judecătorească independentă și imparțială, constituită în prealabil prin lege – Supremația și efectul direct ale dreptului Uniunii – Reglementare națională și jurisprudență constituțională care impun unui judecător național să se conformeze unei decizii pronunțate de un complet de judecată al unei instanțe superioare – Complet de judecată alcătuit din judecători care nu îndeplinesc cerințele de independență, de imparțialitate și de constituire prealabilă prin lege – Reglementare națională care împiedică acest judecător să verifice regularitatea compunerii completului de judecată respectiv – Inadmisibilitate
[art. 19 alin. (1) al doilea paragraf TUE; Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 47]
(a se vedea punctele 44, 47, 53, 55-58, 62 și 63 și dispozitiv 1)
State membre – Obligații – Stabilirea căilor de atac necesare pentru asigurarea unei protecții jurisdicționale efective – Respectarea principiului independenței judecătorilor – Dreptul la o instanță judecătorească independentă și imparțială, constituită în prealabil prin lege – Obligațiile instanțelor naționale – Decizie a unui organ judiciar de ultim grad de jurisdicție care nu îndeplinește cerințele de independență, de imparțialitate și de constituire prealabilă prin lege – Trimiterea cauzei în fața unei instanțe inferioare spre reexaminare – Obligația de a considera această decizie drept neavenită – Condiție
[art. 19 alin. (1) al doilea paragraf TUE; Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 47]
(a se vedea punctele 66-70 și dispozitiv 2)
Rezumat
Sesizată cu o trimitere preliminară de Sąd Apelacyjny w Krakowie (Curtea de Apel din Cracovia, Polonia), Curtea se pronunță cu privire la efectele unei decizii pronunțate de un organ judiciar care nu are calitatea de instanță judecătorească independentă, imparțială și constituită în prealabil prin lege în sensul articolului 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE.
În luna octombrie a anului 2021, chemată să se pronunțe cu privire la o cale de atac extraordinară, Izba Kontroli Nadzwyczajnej i Spraw Publicznych (Camera de control extraordinar și cauze publice, Polonia) a Sąd Najwyższy (Curtea Supremă, Polonia) a anulat o hotărâre din anul 2006 care avea autoritate de lucru judecat și a trimis cauza respectivă spre reexaminare instanței de trimitere.
În acest context, ea apreciază, ca urmare a neregularităților care au afectat procedura de numire a judecătorilor Camerei de control extraordinar și cauze publice, că acest complet de judecată nu constituie o instanță judecătorească constituită prin lege în sensul dreptului Uniunii. În consecință, nu ar fi necesar să se examineze efectele deciziilor unui astfel de organ.
Cu toate acestea, instanța de trimitere observă că deciziile Trybunał Konstytucyjny (Curtea Constituțională, Polonia) și dispozițiile naționale (
1
) îi interzic să aprecieze legalitatea numirii judecătorilor și, prin urmare, să verifice dacă Camera de control extraordinar și cauze publice poate fi calificată drept instanță judecătorească independentă, imparțială și constituită în prealabil prin lege. Ridicând problema conformității acestei jurisprudențe constituționale și a acestei legislații naționale cu articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE coroborat cu articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), instanța de trimitere solicită Curții să stabilească dacă poate să le lase neaplicate și să considere decizia din octombrie 2021 drept neavenită.
Aprecierea Curții
În primul rând, în ceea ce privește interdicția de a examina legalitatea numirii judecătorilor unui complet de judecată al Curții Supreme, Curtea consideră că articolul 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE, interpretat în lumina articolului 47 din cartă, precum și principiul supremației dreptului Uniunii se opun unei reglementări a unui stat membru și unei jurisprudențe constituționale care impune unui judecător național să se conformeze unei decizii pronunțate de o instanță superioară atunci când, în temeiul unei decizii a Curții, acest judecător național constată că unul sau mai mulți judecători care fac parte din completul de judecată nu îndeplinesc cerințele de independență, de imparțialitate și de constituire prealabilă prin lege și care îl împiedică să verifice legalitatea compunerii completului de judecată menționat.
În speță, Curtea arată că decizia din 2021 prin care se dispune reexaminarea provine de la un organ de ultim grad de jurisdicție a cărui calitate de instanță a fost înlăturată de Curte în Hotărârea Krajowa Rada Sądownictwa (Menținerea în funcție a unui judecător) (
2
) în condițiile în care acest organ nu îndeplinește condițiile de independență, de imparțialitate și de constituire prealabilă prin lege, în sensul articolului 19 alineatul (1) al doilea paragraf TUE. În conformitate cu principiul supremației dreptului Uniunii, precum și cu efectele asociate unei astfel de decizii a Curții, această împrejurare nu poate fi ignorată de o instanță. Astfel, va reveni instanței de trimitere, în ultimă instanță, sarcina de a verifica dacă judecătorii care au făcut parte din completul de judecată al Camerei de control extraordinar și cauze publice care a pronunțat Hotărârea din 2021 au fost numiți în aceleași condiții cu cele care au caracterizat numirea celor trei judecători ai organului de trimitere în cauza în care s‑a pronunțat Hotărârea Krajowa Rada Sądownictwa (Menținerea în funcție a unui judecător).
În această privință, reiese însă din dosarul de care dispune Curtea că cei cinci judecători care, împreună cu doi jurați, au compus completul de judecată al acestei camere în cauza principală au fost numiți în aceeași zi și în aceleași condiții cu cei care au constituit organul de trimitere în cauza în care s‑a pronunțat hotărârea menționată. Or, prezența, în cadrul organului în cauză, a unui singur judecător numit în aceleași împrejurări cu cele despre care era vorba în această cauză este suficientă pentru a priva acest organism de calitatea sa de instanță independentă și imparțială, constituită în prealabil prin lege.
Pe de altă parte, în ceea ce privește dispozițiile naționale și deciziile Curții Constituționale care împiedică instanța de trimitere să verifice dacă un alt organ respectă cerințele care rezultă din dreptul Uniunii cu privire la garanția unei instanțe judecătorești independente, imparțiale și constituite în prealabil prin lege, Curtea a considerat deja că aceste dispoziții sunt incompatibile cu dreptul Uniunii (
3
). Aceeași concluzie se impune în ceea ce privește deciziile Curții Constituționale, care au un conținut analog cu cel al acestor dispoziții.
În al doilea rând, cu privire la efectele unei decizii emise de un organ care încalcă cerințele de independență, de imparțialitate și de constituire prealabilă prin lege, Curtea apreciază că, într‑o situație în care se constată, în temeiul unei decizii a Curții, că un organ judiciar de ultim grad de jurisdicție nu îndeplinește aceste cerințe, o decizie care provine de la un astfel de organ, prin care cauza respectivă este trimisă spre rejudecare la o instanță inferioară, trebuie considerată neavenită atunci când o astfel de consecință este indispensabilă, având în vedere situația procedurală în cauză, pentru a garanta supremația dreptului Uniunii.
În această privință, nicio considerație întemeiată pe principiul securității juridice sau legată de o pretinsă autoritate de lucru judecat nu poate fi invocată în mod util pentru a împiedica o instanță să considere o astfel de decizie neavenită. Or, reiese din dosar că o astfel de consecință este indispensabilă în cauza principală, dat fiind că, deși hotărârea din octombrie 2021 este definitivă, această cauză a fost trimisă spre rejudecare instanței de trimitere. Astfel, în aceste condiții, instanța de trimitere trebuie să considere hotărârea respectivă drept neavenită.
(
1
)	În temeiul articolului 42a alineatul 2 din ustawa Prawo o ustroju sądów powszechnych (Legea privind organizarea instanțelor de drept comun) din 27 iulie 2001 (Dz. U. nr. 98, poziția 1070), astfel cum a fost modificată prin ustawa o zmianie ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych, ustawy o Sądzie Najwyższym oraz niektórych innych ustaw (Legea de modificare a Legii privind organizarea instanțelor de drept comun, a Legii privind Curtea Supremă și a altor legi) din 20 decembrie 2019 (Dz. U. din 2020, poziția 190), „[o] instanță de drept comun sau un alt organ al puterii nu poate să constate și nici să aprecieze legalitatea numirii unui judecător […]”. În plus, articolul 107 alineatul 1 din această lege califică drept abatere disciplinară faptul că un judecător repune în discuție, printre altele, validitatea numirii unui alt judecător sau mandatul unui organ constituțional al Republicii Polone.
(
2
)	Hotărârea din 21 decembrie 2023, Krajowa Rada Sądownictwa (Menținerea în funcție a unui judecător) (C‑718/21, EU:C:2023:1015).
(
3
)	Hotărârea din 5 iunie 2023, Comisia/Polonia (Independența și viața privată a judecătorilor) (C‑204/21, EU:C:2023:442).