62010CC0225_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. A kérdést előterjesztő bíróság által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések az 1408/71/EGK rendelet(2) (a továbbiakban: rendelet) 77. és 78. cikkének értelmezésére vonatkoznak. E rendelkezéseket, amelyekről a Bíróságnak számos alkalommal volt lehetősége határozatot hozni, az 1408/71/EGK rendelet helyébe lépő rendelet, azaz a 883/2004/EK rendelet(3) teljes mértékben módosította. Mindazonáltal az új rendelkezések a jelen ügy szempontjából nem relevánsak.
2. A nemzeti bíróság által megoldandó jogvita tárgya néhány Spanyolországban élő, azonban korábban Németországban dolgozó spanyol nyugdíjas személynek a német jogszabályok által előírt, eltartott gyermekek után járó támogatásokra ( Kindergeld ) való állítólagos jogosultsága. A német hatóságok elutasították ezen ellátások kifizetését, mivel az alapügy felperesei magasabb összegű spanyol pénzbeli ellátást ( prestaciones por hijo a cargo ) igényelhetnek.
I – Jogi háttér
A – Az uniós jog
3. A rendelet 1. cikkének u) pontja a következő két fogalommeghatározást tartalmazza:
„i. »családi ellátások« valamennyi természetbeni vagy pénzbeli ellátás az I. melléklet szerinti különleges szülési juttatások kivételével, amely célja a […] családi kiadások fedezése;
ii. »családi támogatások« kizárólag a családtagok száma és szükség esetén a családtagok életkora alapján rendszeres időszakonként fizetendő pénzbeli ellátás;”
4. A rendelet 77. és 78. cikke, amelyekkel kapcsolatban a nemzeti bíróság választ vár a Bíróságtól, a rendelet „Ellátások nyugdíjasok gyermekei számára és árvaellátás” című III. címének 8. fejezetében található.
5. A 77. cikk a következőket írja elő:
„(1) 	E cikk alkalmazásában »ellátás« az öregségi vagy rokkantsági nyugdíjban, valamint munkahelyi baleset, illetve foglalkozási megbetegedés miatt nyugdíjban részesülők számára nyújtott ellátás [helyesen: támogatás], e nyugdíjasok gyermekei tekintetében nyújtott nyugdíjemelések és ‑kiegészítések a munkahelyi baleset és foglalkozási megbetegedés esetén nyújtott kiegészítések kivételével.
(2) Az ellátásokat a következő szabályoknak megfelelően kell biztosítani, függetlenül attól, hogy a nyugdíjas vagy a gyermek melyik tagállamban rendelkezik lakóhellyel:
[…]
b) annak a nyugdíjasnak, aki nyugdíjban két vagy több tagállam jogszabályai szerint részesül:
i. bármely tagállam jogszabályai szerint, amely tagállamban a nyugdíjas lakóhellyel rendelkezik, feltéve hogy – szükség esetén a 79. cikk (1) bekezdése a) pontja rendelkezéseinek figyelembevételével – az (1) bekezdésben említett ellátások valamelyikére ezen állam jogszabályai szerint jogosultság áll fenn; […]”
6. A 78. cikk ekként rendelkezik:
„(1) E cikk alkalmazásában »ellátás« a családi támogatás, illetve szükség esetén a kiegészítő vagy különleges árvaellátás [helyesen: valamint – adott esetben – a kiegészítő támogatások, illetve a különleges árvaellátás].
(2) Az árvaellátást a következő szabályoknak megfelelően nyújtják, függetlenül attól, hogy az árva vagy az eltartásáról gondoskodó természetes vagy jogi személy melyik tagállamban rendelkezik lakóhellyel [helyesen: melyik tagállamban rendelkezik lakóhellyel vagy melyik tagállamban letelepedett]:
[…]
b) több tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozott elhunyt munkavállaló vagy önálló vállalkozó árvájának:
i. azon tagállam jogszabályainak megfelelően, amelyben az árva lakóhellyel rendelkezik, feltéve hogy – szükség esetén a 79. cikk (1) bekezdése a) pontja rendelkezéseinek figyelembevételével – az (1) bekezdésben említett ellátások valamelyikére ezen állam jogszabályai szerint jogosultság áll fenn,
[…]
Ugyanakkor a 77. cikkben említett, a nyugdíjasok gyermekei javára fizetendő ellátásokra vonatkozó tagállami jogszabályok a nyugdíjas halálát követően továbbra is alkalmazandóak az árváknak nyújtandó ellátás tekintetében.”
7. A rendelet 5. cikke előírja, hogy „[a] tagállamok nyilatkozatban határozzák meg a 77. és 78. cikkben említett ellátásokat, és e nyilatkozatokról […] értesítést küldenek, valamint azokat […] közzéteszik”.
8. A rendelet 76. cikke közvetlenül nem releváns a jelen ügyben, mivel az az aktív munkavállalókra vonatkozik, és nem nyugdíjasokra. Ugyanakkor a benyújtott észrevételekben hivatkoztak erre a cikkre, és azt meg kell vizsgálni az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések tárgyalása során. A cikk jelenleg hatályos, az alapügy tényállásának megvalósulása idején is alkalmazandó változata a következőképpen rendelkezik:
„(1) 	Ha ugyanazon időszak folyamán ugyanazon családtag után és valamely foglalkozás folytatásának indokával [helyesen: kereső tevékenység folytatása alapján] a családi ellátásokat a családtagok lakóhelye szerinti tagállam jogszabályai írják elő, a másik tagállam jogszabályaival összhangban járó családi ellátásokra való jogosultságot – ha a 73. vagy 74. cikk ezt előírja [helyesen: adott esetben a 73. vagy 74. cikk alkalmazásával] – az első tagállam jogszabályaiban előírt összeg erejéig felfüggesztik.
(2) Ha az ellátásokra vonatkozó kérelmet nem a családtagok lakóhelye szerinti tagállamban nyújtották be [helyesen: Ha ellátásokra vonatkozó kérelmet a családtagok lakóhelye szerinti tagállamban nem nyújtanak be], a másik tagállam illetékes intézménye ugyanúgy alkalmazhatja az (1) bekezdés rendelkezéseit, mintha az ellátásokat az első tagállamban nyújtották volna [helyesen: nyújtanák].”
9. Németország a rendelet 5. cikke szerinti nyilatkozatának legutóbbi változatában(4) a Kindergeldet
a rendelet 77. és 78. cikkének hatálya alá tartozó családi támogatások között említi.
10. Hasonlóképpen, a Spanyol Királyság nyilatkozatának legutóbbi változata(5) a rendelet 77. és 78. cikkének hatálya alá tartozó ellátások közé sorolja az 1/1994. sz. királyi törvényerejű rendeletben előírt azon ellátásokat, amelyekre – a kérdést előterjesztő bíróság tájékoztatása szerint – a felperesek Spanyolországban lennének jogosultak.
B – A német jog
11. A német jog szerint az eltartott gyermekek után járó támogatások ( Kindergeld )(6) tizennyolcadik életévük betöltéséig valamennyi gyermek után járnak. Bizonyos különös feltételek fennállása esetén (tanulmányok folytatása jelentős jövedelem nélkül stb.) e támogatások a 21. vagy akár 25. életév betöltéséig is folyósítható.
12. A magukról gondoskodni nem képes fogyatékkal élő gyermekek esetén az eltartott gyermek után járó támogatásokra való jogosultságot – főszabály szerint – korhatár nélkül elismerik.
13. Az eltartott gyermek után járó támogatások összegét rendszeresen naprakésszé teszik. Tájékoztatásképpen, a 2010. évben ez az összeg havi 184 euró (az első gyermek után) és havi 215 euró (a negyedik és ezt követő gyermekek után) között változott. Úgy tűnik, hogy a családi támogatások nem összeegyeztethetetlenek a fogyatékkal élők javára nyújtott esetleges egyéb ellátásokkal.
C – A spanyol jog
14. A spanyol jogrendszerben előírt, az 1/94. sz. királyi törvényerejű rendelettel(7) szabályozott, az eltartott gyermekek után járó támogatásokat, amelyre az előzetes döntéshozatalra utaló határozat hivatkozik, a némettől részben eltérő rendszer alapján ismerik el. Nevezetesen, az eltartott gyermekek után járó támogatást rendszerint csak abban az esetben folyósítják, ha a család nem rendelkezik a törvény által meghatározott minimumjövedelemmel.
15. Ugyanakkor a fogyatékkal élő gyermekek esetén Németországhoz hasonlóan Spanyolországban sem írnak elő jövedelmi határt. Ezenfelül, amennyiben a fogyatékosság mértéke meghaladja a 65%‑ot, korhatárt sem írnak elő. A 18. életévét betöltött, 65%‑os mértékű fogyatékossággal élő gyermek után folyósított havi összeg 2010‑ben 339,70 euró; 75%‑ot elérő vagy azt meghaladó fogyatékosság esetén 509,60 euró volt.
16. Ugyanakkor a spanyol jogszabályok előírják, hogy az eltartott gyermek után járó támogatásokra való jogosultság alól kivételt jelent, ha a fogyatékkal élő személy részére bármilyen más ellátást, többek között különösen a fogyatékossággal élők társadalmi integrációjáról szóló 13/1982. sz. törvény(8) alapján rokkantsági nyugdíjat folyósítanak.
II – A tényállás, a nemzeti eljárás, valamint az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
17. Az alapügy felperesei Spanyolországban lakóhellyel rendelkező spanyol állampolgárok. Olyan nyugdíjasokról(9) van szó, akik azzal, hogy korábban Németországban dolgoztak, a német szabályozás alapján nyugdíjjogosultságot szereztek. Más szóval e nyugdíjasok német nyugdíjra való jogosultságát anélkül ismerték el számukra, hogy szükség lett volna a különböző tagállamokban munkával eltöltött időszakok összesítésére. A felperesek esetében közös, hogy fogyatékkal élő nagykorú gyermeket tartanak el.
18. A felperesek gyermekei – a kérdést előterjesztő bíróság által nyújtott tájékoztatás szerint – Spanyolországban rokkantsági nyugdíjban részesülnek a 13/1982. sz. törvény alapján. Következésképpen a spanyol jogszabályok alapján az eltartott gyermekek után járó családi támogatás részükre nem folyósítható.
19. Egy bizonyos időszak alatt a felperesek német családi támogatásokban részesültek fogyatékkal élő eltartott gyermekeik után. Ugyanakkor ezt követően ezen ellátások folyósítását felfüggesztették: a német hatóságok szerint ugyanis a felperesek a rendelet 77. cikke (2) bekezdése b) pontjának i. alpontja szerint jogosultságot „szereztek” a spanyol családi támogatásokra. Mivel tehát a lakóhely szerinti államban rendelkeznek e jogosultsággal, az uniós jog hivatkozott rendelkezése értelmében a német családi támogatások nem járnak többé számukra. Az a körülmény, hogy a felperesek azt választották, hogy olyan ellátásokban kívánnak részesülni Spanyolországban, amelyek ott a spanyol családi támogatások alternatívájának minősülnek, nem változtat azon, hogy ha akarnák, ezen alternatív ellátások helyett választhatnák magukat a családi támogatásokat.
20. A jogvita megoldása érdekében a nemzeti bíróság a következő kérdést terjesztette előzetes döntéshozatal céljából a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni az 1408/71/EGK rendelet 77. cikke (2) bekezdése b) pontjának i. alpontját, hogy a korábbi foglalkoztatás helye szerinti állam nem köteles az azon öregségi vagy rokkantsági nyugdíjban, valamint munkahelyi baleset, illetve foglalkozási megbetegedés miatt nyugdíjban részesülő számára családi támogatást nyújtani, aki két vagy több tagállam jogszabályai szerint részesül nyugdíjban (úgynevezett kettős, illetve többszörös nyugdíjas), és akinek nyugdíjra való jogosultsága a korábbi foglalkoztatás helye szerinti állam jogszabályain alapszik (a nyugdíjra való nemzeti jogosultság), ha a lakóhely szerinti állam összehasonlítható, magasabb összegű ellátást ír ugyan elő, az azonban nem egyeztethető össze az érintett által választási joga alapján választott valamely másik ellátással?
2) Úgy kell‑ e értelmezni az 1408/71/EGK rendelet 78. cikke (2) bekezdése b) pontjának i. alpontját, hogy a korábbi foglalkoztatás helye szerinti állam nem köteles az elhunyt munkavállaló vagy önálló vállalkozó több tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozott azon árvájának családi támogatást nyújtani, aki esetében az árvasági nyugdíjra való fiktív jogosultság az egykori foglalkoztatás helye szerinti állam jogszabályain alapszik (a nyugdíjra való potenciális nemzeti jogosultság), ha a lakóhely szerinti állam összehasonlítható, magasabb összegű ellátást ír ugyan elő, az azonban nem egyeztethető össze az érintett által választási joga alapján választott valamely másik ellátással?
3) Ugyanez vonatkozik‑e az 1408/71/EGK rendelet 77. cikkének vagy 78. cikkének hatálya alá tartozó valamely ellátásra akkor is, ha azt a gyermek lakóhelye szerinti állam ugyan alapvetően előírja, annak tekintetében azonban választási jog nem áll rendelkezésre?”
III – Előzetes észrevételek
21. A kérdést előterjesztő bíróság által feltett kérdések azon a feltételezésen alapulnak, hogy mind a spanyol 1/94. sz. királyi törvényerejű rendeletben előírt, az eltartott gyermekek után járó támogatások, mind a német jogszabályban előírt családi támogatások a rendelet 77. cikkének (és 78. cikkének) hatálya alá tartoznak. Ugyanakkor – az írásban, illetve a tárgyaláson szóban előadott észrevételek fényében is – előzetesen meg kell állapítani, hogy valóban ez a helyzet áll‑e fenn. Nem lenne szükség ugyanis a nemzeti bíróság által feltett kérdések megválaszolására, ha az ellátások nem tartoznának a 77. cikk hatálya alá.
22. Amint az a jogi háttér ismertetéséből is kitűnt, a rendelet értelmében a családi ellátások
és a családi támogatások
fogalma élesen elválik egymástól. Nevezetesen, az 1. cikk u) pontja értelmében a „családi ellátások” célja „a családi kiadások fedezése”: következésképpen a folyósításuk gyakran a potenciális kedvezményezett szociális körülményeihez vagy jövedelméhez kapcsolódik. Ezzel ellentétben a „családi támogatások” „kizárólag a családtagok száma és szükség esetén a családtagok életkora alapján” meghatározott pénzbeli ellátások.
23. A rendelet 77. cikkének különlegessége abban áll, hogy az ellátások, amelyekről szól, kizárólag a „családi támogatások”. A Bíróság ítélkezési gyakorlatában több alkalommal megerősítette, hogy a „családi támogatások” 77. cikk szerinti fogalma megegyezik az 1. cikk u) pontjában foglalt fogalommal(10) . A Bíróság többek között megállapította, hogy az a körülmény, hogy a rendelet 77. cikke kizárólag a családi támogatásokra vonatkozik, azzal igazolható, hogy csupán a gyermekek számához vagy életkorához kötődő ellátásokat lehet valamely, nem a kedvezményezettek lakóhelye szerinti állam részéről folyósítandónak tekinteni. Ezzel ellentétben egyéb, bizonyos családi kiadások fedezésére szolgáló ellátások – mint a családi ellátások – „többnyire erősebben kapcsolódnak a szociális környezethez, és ennélfogva az érintettek lakóhelyéhez”(11) .
24. Ezért azt kell megvizsgálni, hogy a spanyol szabályozásban előírt, az eltartott gyermekek után járó támogatások, illetve a német jogszabályokban előírt családi támogatások a rendelet értelmében „családi támogatásnak” minősülnek‑e.
25. Ami a spanyol ellátásokat illeti, az alapvető mechanizmus az – ahogyan azt fent is láthattuk –, hogy az eltartott gyermek után járó támogatások kizárólag azon családoknak jár, amelyek nem érnek el bizonyos minimális jövedelemszintet. Emiatt e támogatások eltérnek a családi támogatások közösségi jogszabályokban előírt tipikus modelljétől: ezeket ugyanis nem kizárólag a gyermekek számához és életkorához kötődő feltételek alapján, hanem egy további tényező, azaz a családi jövedelem alapján ismerik el.
26. Ugyanakkor súlyos fogyatékkal élő gyermekek esetén a spanyol szabályozás előírásai szerint a jövedelmi helyzet többé nem bír jelentőséggel és már nem kell figyelembe venni e gyermekek életkorát. Másrészről a fogyatékosság mértéke befolyásolja a folyósított összeg nagyságát.
27. Ami Németországot illeti, a családi támogatások „rendes” mechanizmusa kétségtelenül a rendelettel létrehozott modell alá tartozik: ugyanis kizárólag a gyermekek száma és életkora bír jelentőséggel, a családi jövedelem pedig semmilyen szerepet nem játszik. Ugyanakkor a német rendszer is másképp működik a fogyatékkal élő gyermekek esetén, mivel az életkort már nem veszik figyelembe.
28. Mint látható tehát, a nagykorú fogyatékkal élő gyermekek
esetén előírt rendszer sem a spanyol, sem a német szabályozásban nem felel meg teljesen a rendeletben alkalmazott „családi támogatások” fogalmának. Ugyanis mindkét esetben a fogyatékkal élő nagykorú gyermekek esetén a fogyatékosság maga keletkezteti az ellátásra való jogosultságot, azt a jogosultságot, amely főszabály szerint máskülönben nem létezne. Más szóval, mind a spanyol, mind a német szabályozás további tényező (a fogyatékosság) figyelembevételével ismeri el az ellátást azon két tényezőn (a gyermekek életkora és száma) kívül, amelyek – a rendelet szerint – a „családi támogatásként” meghatározható valamely ellátásra való jogosultságot egyedüliként meghatározó tényezők. Ezenfelül a spanyol ellátás esetén további megkülönböztető tényezőt iktat a rendszerbe az, hogy az eltartott gyermek után járó támogatás összegének meghatározásához a fogyatékosság mértékét
is figyelembe veszik.
29. Ugyanakkor ki kell emelni – ahogy fentebb jeleztem –, hogy a rendelet 5. cikke szerinti nyilatkozataikban mind a Spanyol Királyság, mind a Németországi Szövetségi Köztársaság a rendelet 77–78. cikkének hatálya alá tartozó ellátások közé sorolta a spanyol jogszabályok által előírt, az eltartott gyermek után járó támogatásokat és a német jogszabályokban előírt családi támogatásokat.
30. E tekintetben az ítélkezési gyakorlat megállapította, hogy valamely ellátásnak a rendelet 5. cikke szerinti nyilatkozatban való feltüntetése hiánya nem elegendő annak kizárásához, hogy az a 77. cikkben szabályozott ellátások közé tartozik, ezzel ellentétben az ilyen nyilatkozatban feltüntetett ellátások automatikusan a 77. cikk hatálya alá tartoznak . Más szóval, valamely állam – azután, hogy nyilatkozatában feltüntetett valamely ellátást – nem próbálhat meg kibújni kötelezettségei alól azt állítva, hogy ezen ellátás nem rendelkezik a rendeletben megjelölt követelményekkel ahhoz, hogy a 77. cikk hatálya alá tartozzon(12) .
31. Ebből tehát az következik, hogy mind a Spanyol Királyság, mind a Németországi Szövetségi Köztársaság általában véve kötelesek elismerni a rendelet 77. cikke szerinti „családi támogatásként” az eltartott gyermek után járó támogatásokat és a fogyatékkal élő, nagykorú gyermekek számára folyósított támogatást.
32. A tárgyaláson a Bizottság ragaszkodott ahhoz, hogy a spanyol ellátásokat objektív jellemzőik alapján kell értékelni elnevezésük, illetve annak figyelembevétele nélkül, hogy küldtek‑e azokról az 5. cikk szerinti értesítést. A fenti álláspontnak nem lehet helyt adni.
33. Mindenekelőtt – mint azt láthattuk – mindkét állam elismerte a szóban forgó ellátásokra való jogosultságot. Ez a körülmény önmagában nem határozza meg, hogy a két állam közül melyik köteles nyújtani azokat: ez egyszerűen annyit jelent, hogy a szóban forgó két államot érintő helyzetekben a 77–78. cikkben előírt szabályokat kell alkalmazni annak meghatározásához, hogy melyik állam köteles az ellátások nyújtására. A Spanyolország és Németország közötti viszonynál maradva így van ez mind azon spanyolországi lakosok esetén, akik Németországban dolgoztak (mint a jelen esetben), mind pedig fordított esetben.
34. Másodsorban, a Bizottság álláspontja azt a kockázatot hordozza magában, hogy a rendelet 5. cikkét, valamint az ott előírt bejelentési kötelezettséget megfosztják a hatékony érvényesüléstől. Igaz, hogy a rendelet szerinti „családi támogatások” fogalma uniós jogi fogalom, amelyet ugyanezen rendelet 1. cikke határoz meg. Ugyanakkor az is igaz, hogy – mint láthattuk – az ítélkezési gyakorlat szerint(13) ez a fogalom adott esetben magában foglalja egyrészről azokat az ellátásokat, amelyeket a tagállamok az 5. cikk szerint bejelentettek, másrészről azokat a további ellátásokat, amelyeket bár nem jelentettek be, de rendelkeznek az 1. cikk u) pontjában a „családi támogatások” tekintetében előírt jellemzőkkel.
35. A Bizottság értelmezésének követése ezenfelül az eltartott gyermekek után járó ellátások rendszere elfogadhatatlan szétforgácsolásának kockázatával járna. A jelen ügyben például még a fogyatékkal élő nagykorúak családjai számára fizetett német családi támogatásokat is minden valószínűséggel ki kellene zárni a rendelet 77–78. cikkének hatálya alól(14) . Felmerülhetne a kérdés, hogy a különböző tagállamok által elismert és az 5. cikk szerint bejelentett „családi támogatások” közül mennyi tartozna minden kétséget kizáróan az 1. cikk u) pontja szerinti fogalommeghatározás hatálya alá, ha a Bizottság által alkalmazott módszer szerint vizsgálnánk meg azokat?
36. Kiemelem továbbá, hogy maga a Spanyol Királyság sem vitatta – sem írásbeli észrevételeiben, sem a tárgyaláson –, hogy az 1/94. sz. királyi törvényerejű rendeletben előírt ellátások a rendelet 77–78. cikkének hatálya alá tartoznak. Érdemes megjegyezni, hogy – bár a jelen ügyben ez a minősítés nem bír jelentőséggel Spanyolország tekintetében –, más esetekben viszont nem járó ellátások megfizetésének kötelezettségét eredményezné e tagállam számára, ha fordított esetben ezen ellátások nem tartoznának az előzőekben hivatkozott 77–78. cikk hatálya alá.
37. Végezetül azt is meg kell jegyezni, hogy a Bíróságnak voltak olyan ítéletei, amelyek szerint – jóllehet hallgatólagosan – az itt szóban forgó mindkét ellátást a rendelet 77–78. cikkének hatálya alá tartozónak tekintették(15) .
38. A fent említett okokból úgy vélem, hogy a jelen ügyben előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések megválaszolása szempontjából a két ellátás – mind a német, mind a spanyol – a 77. cikk hatálya alá tartozónak tekinthető. A további következtetések levonása, amelyeket hallgatólagosan a kérdést előterjesztő bíróság is levont, a vonatkozó nemzeti rendelkezések vizsgálata alapján történik.
IV – Az első és a második kérdésről
39. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első és második kérdést csaknem azonosan fogalmazták meg, és azok két olyan rendelkezésre (a rendelet 77. és 78. cikke) utalnak, amelyek maguk is szinte azonosak, attól eltekintve, hogy az egyik a nyugdíjban részesülő munkavállalókkal, a másik az árvákkal foglalkozik. A két kérdést tehát együttesen kell vizsgálni.
40. E kérdésekkel a kérdést előterjesztő bíróság azt szeretné megtudni, hogy az alapügybelihez hasonló körülmények esetén valamely tagállam közigazgatási szerve jogszerűen tagadhatja‑e meg a családi támogatások kifizetését valamely külföldön lakóhellyel rendelkező volt munkavállalónak (vagy az árváinak) abban az esetben, ha a volt munkavállaló (vagy árvái) a lakóhely szerinti államban családi támogatásra jogosult, ezt azonban nem kapja meg a lakóhely szerinti államtól, mert azzal összeegyeztethetetlen, alternatív támogatás juttatását választotta(16) .
41. A következőkben a 77. cikkre vonatkozó első kérdés vizsgálatára térek rá: a 77. és a 78. cikk azonosságának tükrében a kialakított következtetések a 78. cikkre és ennélfogva a második kérdésre is alkalmazhatóak lesznek.
42. A kérdés indoka azon alapul, hogy a rendelet 77. cikke értelmében – amennyiben valamely nyugdíjast több tagállam jogszabályai szerint illeti meg az ellátásokra való jogosultság – alapvetően a lakóhely szerinti állam köteles megfizetni a családi támogatásokat. Mindez azonban csak azzal a feltétellel, hogy az utóbbi állam jogszabályai szerint az e támogatásokra való jogosultság „fennáll”. A kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt szeretné megtudni, hogy a jelen ügyben – annak ellenére, hogy a támogatást nem veszik igénybe – fennáll‑e a családi támogatásokra való jogosultság Spanyolországban, azzal, hogy az alapügy felperesei jogosulttá válnának annak folyósításra, ha lemondanának az általuk választott alternatív ellátásokról?
43. A jogszabály szövegének megvizsgálásakor a kérdés megválaszolása első pillantásra nem okoz különösebb problémát. Azt lehetne gondolni ugyanis, hogy ahhoz, hogy valamely jogosultságot a rendelet 77. cikke értelmében fennállónak lehessen tekinteni, elegendő annak lehetősége, hogy a potenciális kedvezményezett – ha kéri – megkaphatja az ellátást. E szempontból nem bírna jelentőséggel az a körülmény, hogy nem nyújtottak be kérelmet, mint ahogy az sem, hogy a kedvezményezett alternatív ellátást választott: mindkét esetben a családi támogatásban való részesülés hiánya a kedvezményezett akaratának következménye, a jogosultság pedig mindenesetre fennállna.
44. Ugyanakkor emlékeztetni kell arra, hogy a rendelet 76. cikkének (1) bekezdése kapcsán a Bíróság ítélkezési gyakorlata több alkalommal megerősítette, hogy valamely ellátás nem „esedékes”(17), amennyiben bár az arra való jogosultság fennáll, a kedvezményezett mégsem kapja meg, mert például nem nyújtott be az iránt kérelmet(18) . A 76. cikket hatályos (2) bekezdésével – amely ezzel ellentétben előírja, hogy ha nem nyújtották be az olyan ellátásokra vonatkozó kérelmet, amelyekre jogosultság áll fenn, ez lehetővé teszi, hogy a tagállam úgy járjon el, mintha az a tagállam, ahol a kérelmet elő kellett volna terjeszteni, folyósította volna az ellátásokat – csak később egészítette ki a jogalkotó(19), egyfajta válaszul is a Bíróság fenti iránymutatására.
45. A Bíróság egyébként a közelmúltban pontosította, hogy bár ez az ítélkezési gyakorlat a jogalkotó beavatkozását követően nyilvánvalóan nem alkalmazható többé a rendelet 76. cikkének (1) bekezdésére, mindazonáltal továbbra is érvényes az e területen meglévő, nem módosított hasonló rendelkezések tekintetében(20) .
46. A Bíróság hivatkozott ítéletei alapján ennélfogva a kérdést előterjesztő bíróság által feltett első két kérdésre azt a választ kell adni, hogy kizárt az, hogy a családi támogatásoktól eltérő, és azok alternatíváját jelentő spanyolországi ellátások választásával az alapeljárás felpereseinek ebben a tagállamban „fennáll” a családi támogatásokra való jogosultságuk.
47. Létezik azonban két érv, amelyet annak alátámasztására lehetne használni, hogy az imént hivatkozott ítélkezési gyakorlat a rendelet 77. cikkének (1) bekezdésére nem alkalmazható.
48. Elsősorban a 76. és a 77. cikk közötti lexikális különbségekre lehet támaszkodni. Mint láthattuk ugyanis, a 76. cikk „esedékes” ellátásokról szól(21), míg a 77. cikk jelen ügyben releváns része valamely jogosultság „fennállására” utal. Ez a különbség változatlanul megtalálható a jogszabály különböző nyelvű változataiban. Ennélfogva azt állíthatjuk, hogy a Bíróság által a 76. cikk tekintetében kialakított ítélkezési gyakorlat nem alkalmazható a következő cikkre, mivel az ettől eltérő helyzetre utal. Ebből a szempontból a jogalkotó azon választása, hogy csak a 76. cikket módosítja, a 77. cikket viszont nem, azzal magyarázható, hogy a jogalkotó nem tartotta szükségesnek a második rendelkezés tekintetében a beavatkozást.
49. Másodsorban – és másodlagosan – javasolható a 77. cikk tekintetében is a 76. cikk (2) bekezdésének analógia útján történő alkalmazása, amely – mint láthattuk – lehetővé teszi valamely tagállamnak, hogy úgy járjon el, mintha az ellátást ténylegesen folyósítanák valamely másik államban, amennyiben ez csupán a kérelem benyújtásának elmulasztása miatt nem történt meg. Írásbeli észrevételeiben ezt a megoldást javasolta többek között a német kormány, különösen a két cikkben szabályozott helyzetek összehasonlíthatóságára, valamint a 76. cikket 1989‑ben kiegészítő bekezdésnek a jogalkotói szándék fényében történő teleologikus értelmezésére támaszkodva.
50. Még ha megértem és részben osztom is az imént bemutatott érvek alapjául szolgáló aggályokat, ezek az érvek – véleményem szerint – nem meggyőzőek, különösen a Bíróság egységes ítélkezési gyakorlata fényében.
51. Ami az első érvet illeti, a vizsgált két rendelkezés közötti lexikális különbségek nem kellőképpen tiszták ahhoz, hogy az ítélkezési gyakorlatban kialakult elvek alkalmazása céljából megkülönböztethetőek legyenek. Meg kell állapítani ugyanis, hogy a rendelet 76. cikkének értelmezése során a Bíróság nem időzött sokat például lexikális jellegű részleteknél, és lényegében igen gyakorlati szempontból értelmezte a jogszabályt, kizárólag arra korlátozódva, hogy az érintett részesült‑e az ellátásban, vagy sem (22) . Ezenfelül a Bíróság a rendelkezés értelmezése során nem mulasztotta el hangsúlyozni a munkavállalók szabad mozgását támogató olvasat biztosításának jelentőségét(23) . Megjegyzem továbbá, hogy úgy tűnik, maga a német kormány is kizárta e különbségtétel alkalmazásának lehetőségét, és ehelyett a másik megoldást, vagyis a 76. cikk (2) bekezdésének analógia útján történő alkalmazását javasolta.
52. Mindazonáltal véleményem szerint ez a második megoldás sem fogadható el. A 76. cikk (2) bekezdését ugyanis – az előzőekben hivatkozott bírósági gyakorlat fényében – a rendeletben előírt valamely ellátásra való jogosultságot korlátozó rendelkezésnek kell tekinteni, annak valamennyi következményével. Mint olyat, a rendelkezést ezért megszorítóan kell értelmezni(24) . A Bíróság továbbá a közelmúltban elutasította e szabály analógia útján történő alkalmazását egy, a jelen ügyre több szempontból hasonlító helyzetben (25) .
53. Az első és a második kérdés vizsgálatának lezárásaképpen tehát azt javaslom, hogy a Bíróság azokat annak kimondásával válaszolja meg, hogy az alapeljárásbelihez hasonló helyzetben a rendelet 77. vagy 78. cikke szerint járó valamely ellátást nem utasíthatja vissza azon tagállam hatósága, amelyben a kedvezményezettek a nemzeti jog alapján nyugdíjjogosultságot szereztek, amennyiben a lakóhely szerinti állam összehasonlítható, magasabb összegű ellátást ír ugyan elő, az azonban nem egyeztethető össze az érintett által választási joga alapján választott valamely másik ellátással.
V – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdésről
54. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdéssel a kérdést előterjesztő bíróság azt szeretné megtudni, hogy az első két kérdésre adott válasz eltérő lenne‑e, ha a lakóhely szerinti államban nyújtott családi támogatásokat – annak ellenére, hogy főszabály szerint azokat elismerik – nem lehet ténylegesen megszerezni, mivel az ezekkel összeegyeztethetetlen alternatív ellátás kötelező, ennélfogva a potenciális kedvezményezetteknek nincs lehetőségük még arra sem, hogy ez utóbbi helyett a családi támogatásokat válasszák.
55. A kérdés – még ha nem kifejezetten is – arra az esetre vonatkozik, ha a Bíróság azt állapítaná meg, hogy az első és a második kérdés során leírt helyzethez hasonló helyzetben (a családi támogatások és más ellátások közötti választásra való jogosultság, és az érdekelt által ez utóbbiak választása) a foglalkoztatás helye szerinti állam (jelen esetben Németország) elutasíthatja a családi támogatások folyósítását.
56. Miután azt javaslom a Bíróságnak, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első két kérdésre nemleges választ adjon, a harmadik kérdésre adandó válasz automatikusan következik az első kettő tekintetében javasolt válaszból. Ha a német családi támogatásokra való jogosultság nem szűnik meg attól, hogy a potenciális kedvezményezettek választása következtében a spanyol családi támogatásokat nem folyósítják, akkor ez a jog még kevésbé szűnhet meg akkor, ha a választás lehetősége nem is létezik. Ez esetben nem mondható az sem, hogy a családi támogatások Spanyolországban történő folyósítására vonatkozó jogosultság fennáll: maga a kérdést előterjesztő bíróság mutat rá, hogy – véleménye szerint – az ehhez hasonló helyzetben a német családi támogatásokat továbbra is folyósítani kellene.
57. Ennélfogva azt javaslom a Bíróságnak, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdést annak kimondásával válaszolja meg, hogy az első két kérdésre adott válasz arra az esetre is érvényes, amelyben a családi támogatások lakóhely szerinti államban történő folyósítására – noha azt elméletileg előírják – nem kerülhet sor, még a kedvezményezettek erre irányuló választása esetén sem.
VI – Végkövetkeztetések
58. A fenti megfontolások alapján azt javaslom, hogy a Bíróság a következő választ adja a Sozialgericht Nürnberg által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre:
„1. A szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra, önálló vállalkozókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június 14‑i 1408/71/EGK tanácsi rendelet 77. vagy 78. cikke szerint járó valamely ellátást nem utasíthatja vissza azon tagállam hatósága, amelyben a kedvezményezettek a nemzeti jog alapján nyugdíjjogosultságot szereztek, amennyiben a lakóhely szerinti állam összehasonlítható, magasabb összegű ellátást ír ugyan elő, az azonban nem egyeztethető össze az érintett által választási joga alapján választott valamely másik ellátással.
2. Ugyanez vonatkozik arra az esetre is, ha a családi támogatások lakóhely szerinti államban történő folyósítására – noha azt elméletileg előírják – nem kerülhet sor, még a kedvezményezettek erre irányuló választása esetén sem.”
(1) .
(2)
– A szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra, önálló vállalkozókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június 14‑i 1408/71/EGK tanácsi rendelet (HL L 149., 2. o; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 1. kötet, 35. o.) . A rendelet itt idézett címe az egységes szerkezetbe foglalt változat címe.
(3) – A szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló, 2004. április 29‑i 883/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 166., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 5. kötet, 72. o.).
(4)  –	HL 2003. C 210., 1. o.
(5)  –	HL 2005. C 79., 9. o.
(6)  –	Ezeket jelenleg az eltartott gyermek után járó támogatásokról szóló, 1995. október 11‑i német szövetségi törvény (Bundeskindergeldgesetz) és későbbi módosításai szabályozzák.
(7)  –	Real decreto legislativo del 20 junio 1994 n° 1/1994, por el que se aprueba el texto refundido de la Ley General de la Seguridad Social (BOE 1994. június 29., 154. sz.).
(8)  –	Ley 7.4.1982, n. 13/1982., de Integración Social de los Minusválidos (BOE 1982. április 30., 103. sz.).
(9)  –	Az egyik esetben egy időközben elhunyt nyugdíjas özvegyéről van szó.
(10)  –	A 313/86. sz. Lenoir‑ügyben 1988. szeptember 27‑én hozott ítélet (EBHT 1988., 5391. o.) 10. pontja; a C‑33/99. sz., Fahmi és Esmoris Cerdeiro‑Pinedo Amado ügyben 2001. március 20‑án hozott ítélet (EBHT 2001., I‑2415. o.) 33–34. pontja és a C‑43/99. sz., Leclere és Deaconescu ügyben 2001. május 31‑én hozott ítélet (EBHT 2001., I‑4265. o.) 41–42. pontja.
(11)  –	A 10. lábjegyzetben hivatkozott Lenoir‑ügyben hozott ítélet 16. pontja.
(12)  –	A C‑251/89. sz., Athanasopoulos és társai ügyben 1991. június 11‑én hozott ítélet (EBHT 1991., I‑2797. o.) 28. pontja.
(13)  – Lásd az előző lábjegyzetet.
(14)  –	Hangsúlyozni kell, hogy ez a Bizottság által elérni kívántakkal ellentétes eredményhez vezet. Ez esetben a német családi támogatások valószínűleg nem járnának.
(15)  –	Lásd például a C‑471/99. sz., Martínez Domínguez és társai ügyben 2002. szeptember 24‑én hozott ítéletet (EBHT 2002., I‑7835. o.).
(16)  –	A családi támogatások és az azokkal összeegyeztethetetlen valamely alternatív támogatás közötti választási lehetőség
fennállása az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első két kérdés lényegi eleme. A kérdést előterjesztő bíróság a harmadik kérdést az előzővel ellentétes olyan esetre fogalmazta, ahol nincs választási lehetőség.
(17)  –	Ez az ítélkezési gyakorlat a rendelet 76. cikke eredeti szövegének alapulvételével alakult ki, amely ellátásokra való „jogosultságról” beszélt mind a foglalkoztatás szerinti állam, mind a lakóhely szerinti állam tekintetében. A 76. cikk eredeti szövege a következőképpen rendelkezett: „A 73. és 74. cikkek rendelkezései szerinti családi ellátásokra és családi támogatásokra való jogosultságot fel kell függeszteni, ha a családtagok kereső tevékenysége folytatásának következtében e családi ellátásokat és családi támogatásokat a családtagok lakóhelye szerinti tagállam jogszabályainak megfelelően is biztosítani kell.”
(18)  –	A 191/83. sz. Salzano‑ügyben 1984. november 13‑án hozott ítélet (EBHT 1984., 3741. o.) 10. pontja; a 153/84. sz. Ferraioli‑ügyben 1986. április 23‑án hozott ítélet (EBHT 1986., 1401. o.) 14. pontja és a C‑117/89. sz. Kracht‑ügyben 1990. július 4‑hozott ítélet (EBHT 1990., I‑2781. o.) 11. pontja.
(19)  –	A szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra, önálló vállalkozókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló 1408/71/EGK rendelet és az 1408/71/EGK rendelet végrehajtására vonatkozó szabályok megállapításáról szóló 574/72/EGK rendelet módosításáról szóló, 1989. október 30‑i 3427/89/EGK tanácsi rendelettel (HL L 331., 1. o.).
(20)  –	A C‑16/09. sz. Schwemmer‑ügyben 2010. október 14‑én hozott ítélet (az EBHT‑ban még nem tették közzé) 57. pontja. Ebben az ügyben a Bíróság a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló 1408/71/EGK rendelet végrehajtására vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 1972. március 21‑i 574/72/EGK tanácsi rendelet (HL L 74., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 1. kötet, 83. o.) 10. cikkének értelmezéséhez alkalmazta a hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(21)  –	Lásd a fenti 17. lábjegyzetet.
(22)  –	Kifejezetten e tekintetben foglalt állást Darmon főtanácsnok a 18. lábjegyzetben hivatkozott Salzano‑ügyben 1984. október 11‑én ismertetett indítványának 7. pontjában.
(23)  –	Lásd például a 18. lábjegyzetben hivatkozott Ferraioli‑ügyben hozott ítélet 16–17. pontját, valamint a 20. lábjegyzetben hivatkozott Schwemmer‑ügyben hozott ítélet 58. pontját.
(24)  –	Lásd a C‑215/99. sz. Jauch‑ügyben 2001. március 8‑án hozott ítélet (EBHT 2001., I‑1901. o.) 21. pontját.
(25)  –	A 20. lábjegyzetben hivatkozott Schwemmer‑ügyben hozott ítélet 57. pontja.