62019CJ0790_RES
Sag C-790/19
Parchetul de pe lângă Tribunalul Braşov
mod
LGogMH
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Braşov)
Domstolens dom (Anden Afdeling) af 2. september 2021
»Præjudiciel forelæggelse – forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge eller finansiering af terrorisme – direktiv (EU) 2015/849 – direktiv 2005/60/EF – hvidvask af penge – hvidvask begået af den person, som begik prædikatforbrydelsen (»hvidvask af egne penge«)«
Tilnærmelse af lovgivningerne – forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge eller finansiering af terrorisme – direktiv 2005/60 – formål – lovovertrædelsen hvidvask af penge forskellig fra prædikatforbrydelsen, som frembragte de hvidvaskede penge – identitet mellem gerningsmanden til de to lovovertrædelser – lovlighed
[Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60, art. 1, stk. 2, litra a)]
(jf. præmis 48-54 og 86 samt domskonkl.)
Tilnærmelse af lovgivningerne – forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge eller finansiering af terrorisme – direktiv 2005/60 og 2015/849 – lovovertrædelsen hvidvask af penge begået af den person, som begik prædikatforbrydelsen, der frembragte de hvidvaskede penge – medlemsstaternes mulighed for at fastsætte, at lovovertrædelsen hvidvask af penge i forhold til den person, som har begået prædikatforbrydelsen, skal være strafbar – lovlighed
[Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60, art. 1, stk. 2, litra a); Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2015/849, art. 1, stk. 3, litra a)]
(jf. præmis 58-61, 65 og 70-72)
Grundlæggende rettigheder – princippet ne bis in idem – betingelser for anvendelse – spørgsmålet, om der er tale om samme lovovertrædelse – bedømmelseskriterier – identiske faktiske handlinger
(Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 50)
(jf. præmis 77-80)
Tilnærmelse af lovgivningerne – forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge eller finansiering af terrorisme – direktiv 2005/60 – formål – lovovertrædelsen hvidvask af penge forskellig fra prædikatforbrydelsen, som frembragte de hvidvaskede penge – særskilte faktiske forhold – den person, som begik prædikatforbrydelsen, der kan retsforfølges for lovovertrædelsen hvidvask af penge – tilladelighed i henhold til princippet ne bis in idem – efterprøvelse påhviler den nationale ret – rækkevidde
[Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 50; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60, art. 1, stk. 2, litra a)]
(jf. præmis 81-85)
Resumé
LG, som var direktør i et selskab, var ved Tribunalul Brașov (retten i første instans i Brașov, Rumænien) blevet idømt en betinget fængselsstraf for lovovertrædelsen hvidvask af penge for 80 forhold begået mellem 2009 og 2013. De pågældende pengemidler hidrørte fra skattesvig begået af denne samme person (herefter »prædikatforbrydelsen«).
I forbindelse med behandlingen af appellerne iværksat til prøvelse af denne dom rejste Curtea de apel Brașov (appeldomstolen i Brașov, Rumænien), den forelæggende ret, tvivl om, hvorvidt den person, som har begået prædikatforbrydelsen, tillige kan være den person, som har begået lovovertrædelsen hvidvask af penge.
I sin dom fastslog Domstolen, at direktiv 2005/60 (
1
) ikke er til hinder for en national lovgivning, hvorefter lovovertrædelsen hvidvask af penge kan begås af den person, som har begået prædikatforbrydelsen.
Domstolens bemærkninger
Domstolen bemærkede indledningsvis, at konvertering eller overførsel af formuegoder, vel vidende, at de stammer fra en kriminel handling eller fra medvirken i en sådan handling, med det formål at fortie eller tilsløre formuegodernes ulovlige oprindelse eller at hjælpe personer, som er involveret i en sådan handling, til at unddrage sig de retlige konsekvenser heraf, er en handling, som, hvis den begås forsætligt, anses for at udgøre lovovertrædelsen hvidvask af penge (
2
). For at en person kan anses for at have begået denne lovovertrædelse, skal vedkommende følgelig have viden om, at de nævnte formuegoder stammer fra en kriminel handling eller fra medvirken i en sådan handling. Eftersom denne betingelse nødvendigvis er opfyldt med hensyn til den person, som har begået prædikatforbrydelsen, udelukker direktiv 2005/60 ikke, at denne person ligeledes kan være den, som har begået lovovertrædelsen hvidvask af penge. For så vidt som en sådan handling udgør en eventuel materiel handling, der ikke automatisk følger af prædikatforbrydelsen, kan den desuden begås såvel af den person, som har begået prædikatforbrydelsen, som af en tredjemand.
Herefter undersøgte Domstolen den normative kontekst, som direktiv 2005/60 indgår i, og bl.a. medlemsstaternes internationale forpligtelser (
3
) samt EU’s retsakter (
4
), der var gældende på tidspunktet for dette direktivs vedtagelse. Den præciserede i denne henseende, at på dette tidspunkt kunne medlemsstaterne bestemme, at de handlinger, der udgør lovovertrædelsen hvidvask af penge, ikke skulle være strafbare handlinger i deres strafferet for så vidt angår den person, som har begået prædikatforbrydelsen. Medlemsstaternes forpligtelse til at forbyde visse handlinger, der udgør hvidvaskning af penge, uden at foreskrive de midler, med hvilke dette forbud gennemføres, på den ene side, og definitionen af hvidvaskning af penge på en måde, der gør det muligt, dog uden at det er et krav, at lade disse handlinger være strafbare for så vidt angår den person, som har begået prædikatforbrydelsen, på den anden side, lader således valget heraf være op til medlemsstaterne (
5
), i overensstemmelse med medlemsstatens internationale forpligtelser og de grundlæggende principper i national ret. Medlemsstaternes forpligtelse til at fastsætte, at sådanne handlinger skal være strafbare handlinger, indførtes i øvrigt alene ved direktiv 2018/1673 (
6
).
Endelig præciserede Domstolen, at det forhold, at sådanne handlinger er strafbare, er i overensstemmelse med formålene med direktiv 2005/60, for så vidt som dette kan gøre det vanskeligere at indføre midler, der stammer fra kriminalitet, i det finansielle system, og bidrager således til at sikre et velfungerende indre marked. En medlemsstat kan følgelig fastsætte, at den person, som har begået prædikatforbrydelsen, kan straffes for lovovertrædelsen hvidvask af penge.
Hvad endvidere angår princippet ne bis in idem (
7
), og navnlig forbuddet mod at retsforfølge en person for den samme lovovertrædelse, bemærkede Domstolen, at det relevante kriterium ved fastlæggelsen af, om der er tale om samme lovovertrædelse, er kriteriet om, at de faktiske handlinger, når disse forstås som en helhed af konkrete omstændigheder, der er indbyrdes uadskilleligt forbundne, som har ført til frifindelse eller endelig domfældelse af den pågældende person, er identiske. Således forbydes pålæggelse, for de samme forhold, af flere sanktioner af strafferetlig karakter efter forskellige procedurer, der er gennemført med henblik herpå. I den foreliggende sag var princippet ne bis in idem ikke til hinder for, at den, som har begået prædikatforbrydelsen, retsforfølges for lovovertrædelsen hvidvask af penge, når de forhold, der ligger til grund for retsforfølgningen, ikke er identiske med de forhold, der udgør prædikatforbrydelsen. Domstolen præciserede i denne henseende, at hvidvaskning af penge består i en handling, der er særskilt fra den handling, som udgør prædikatforbrydelsen, selv om denne hvidvaskning af penge er foretaget af den person, som har begået prædikatforbrydelsen.
Domstolen præciserede rækkevidden af den forpligtelse til efterprøvelse, som påhviler den nationale ret. Således skal den nationale ret efterprøve, om prædikatforbrydelsen har været genstand for en endelig straffedom, hvorved gerningsmanden er blevet frikendt eller dømt, og om de faktiske handlinger, der udgør prædikatforbrydelsen, ikke er identiske med dem, for hvilke gerningsmanden retsforfølges for hvidvaskning af penge.
(
1
) – Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF af 26.10.2005 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme (EUT 2005, L 309, s. 15), artikel 1, stk. 2, litra a).
(
2
) – Artikel 1, stk. 2, litra a), i direktiv 2005/60.
(
3
) – Europarådets konvention om hvidvaskning, efterforskning samt beslaglæggelse og konfiskation af udbyttet fra strafbart forhold, som blev undertegnet i Strasbourg den 8.11.1990 (Council of Europe Treaty Series nr. 141).
(
4
) – Rådets rammeafgørelse 2001/500/RIA af 26.6.2001 om hvidvaskning af penge, identifikation, opsporing, indefrysning eller beslaglæggelse og konfiskation af redskaber og udbytte fra strafbart forhold (EFT 2001, L 182, s. 1)
(
5
) – Artikel 1, stk. 1 og 2, litra a), i direktiv 2005/60.
(
6
) – Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/1673 af 23.10.2018 om strafferetlig bekæmpelse af hvidvask af penge (EUT 2018, L 284, s. 22).
(
7
) – Artikel 50 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.