62025TJ0177
RETTENS DOM (Femte Afdeling med fem dommere)
28. januar 2026 (
*1
)
»Præjudiciel forelæggelse – toldunion – EU-toldkodeksen – fremgangsmåder ved import og eksport – toldkontingenter – kontingentet er opbrugt den første dag efter åbningen – nummeret på kontingentet ikke indført i TARIC-koden – senere ændring af toldangivelsen for at få adgang til kontingentet – begrebet »ændring, så klarereren kan opfylde sine forpligtelser med hensyn til henførsel af varerne under den pågældende toldprocedure« – artikel 173, stk. 3, i forordning (EU) nr. 952/2013«
I sag T-177/25,
angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Naczelny Sąd Administracyjny (øverste domstol i forvaltningsretlige sager, Polen) ved afgørelse af 30. december 2024, indgået til Domstolen den 24. februar 2025, i sagen
C. sp. z o.o. sp.k.
mod
Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Gdańsku,
procesdeltager:
Prokurator Krajowy,
har
RETTEN (Femte Afdeling med fem dommere),
sammensat af afdelingsformanden, M. Sampol Pucurull, og dommerne T. Pynnä, J. Laitenberger (refererende dommer), M. Stancu og W. Valasidis,
generaladvokat: J. Martín y Pérez de Nanclares,
justitssekretær: V. Di Bucci,
på grundlag af Domstolens fremsendelse af anmodningen om præjudiciel afgørelse til Retten den 12. marts 2025 i henhold til artikel 50b, stk. 3, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol,
henset til det sagsområde, der er omhandlet i artikel 50b, stk. 1, litra b), i statutten for Den Europæiske Unions Domstol,
på grundlag af den skriftlige forhandling,
efter at der er afgivet indlæg af:
–
C. sp. z o.o. sp.k. ved radcowie prawni G. Flisiak og P. Kubala,
–
den polske regering ved B. Majczyna og D. Lutostańska, som befuldmægtigede,
–
Europa-Kommissionen ved B. Eggers og K. Herrmann, som befuldmægtigede,
og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,
afsagt følgende
Dom
1
Den anmodning om præjudiciel afgørelse, som Naczelny Sąd Administracyjny (øverste domstol i forvaltningsretlige sager, Polen) har indgivet, vedrører fortolkningen af artikel 2 TEU samt artikel 22, stk. 3, artikel 120, stk. 1, og artikel 173, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 af 9. oktober 2013 om EU-toldkodeksen (EUT 2013, L 269, s. 1, herefter »EU-toldkodeksen«).
2
Denne anmodning er indgivet i forbindelse med en tvist mellem det private polske selskab C. Sp. z o.o. Sp. k., der bl.a. importerer naturlig honning, og Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Gdańsku (direktøren for skatte- og afgiftsmyndigheden i Gdansk, Polen, herefter »toldmyndigheden«) vedrørende denne myndigheds afslag på at anvende nultold på de varer, som C. importerer til Den Europæiske Union fra Ukraine.
Retsforskrifter
EU-toldkodeksen
3
EU-toldkodeksens artikel 15har følgende ordlyd:
»[…]
2.   En person, der indgiver en toldangivelse, en angivelse til midlertidig opbevaring, en summarisk indpassageangivelse, en summarisk udpassageangivelse, en reeksportangivelse eller en reeksport meddelelse til toldmyndighederne, eller indgiver en ansøgning om en bevilling eller en anden afgørelse, er ansvarlig for samtlige følgende:
a)
rigtigheden og fuldstændigheden af oplysningerne i angivelsen, meddelelsen eller ansøgningen
[…]«
4
EU-toldkodeksens artikel 22 fastsætter:
»1.   Når en person ansøger om en afgørelse i forbindelse med anvendelsen af toldlovgivningen, skal den pågældende fremlægge alle de oplysninger, der er nødvendige for, at de kompetente toldmyndigheder kan træffe denne afgørelse.
Flere personer kan også ansøge om en afgørelse, og en afgørelse kan træffes vedrørende flere personer, på de betingelser, der er fastsat i toldlovgivningen.
Medmindre andet er fastsat, er den kompetente toldmyndighed toldmyndigheden på det sted, hvor ansøgerens hovedbogholderi i forbindelse med told føres eller er tilgængeligt, og hvor i det mindste en del af de aktiviteter, der skal omfattes af afgørelsen, udføres.
[…]
3.   Medmindre andet er fastsat, skal de kompetente toldmyndigheder træffe afgørelse som nævnt i stk. 1 og give meddelelse til ansøgeren herom hurtigst muligt og senest 120 dage efter den dato, hvor ansøgningen blev antaget.
Hvis det ikke er muligt for toldmyndighederne at overholde fristen for at træffe afgørelse, skal de underrette ansøgeren herom inden fristens udløb og angive årsagerne hertil samt oplyse, hvilken ny frist de skønner nødvendig for at træffe afgørelse. Medmindre andet er fastsat, overstiger denne nye frist ikke 30 dage.
Toldmyndighederne kan med forbehold af andet afsnit forlænge fristen for at træffe afgørelse, som fastsat i toldlovgivningen, når ansøgeren anmoder om en forlængelse for at kunne foretage justeringer med henblik på at sørge for, at betingelserne og kriterierne opfyldes. Disse justeringer og den nye frist, der er nødvendig for at foretage justeringerne, meddeles toldmyndighederne, som træffer afgørelse om forlængelsen.
[…]«
5
EU-toldkodeksens artikel 120 bestemmer:
»1.   I andre tilfælde end dem, der er omhandlet i artikel 116, stk. 1, andet afsnit, og i artikel 117, 118 og 119, ydes der af hensyn til rimelighed godtgørelse af eller fritagelse for et import- eller eksportafgiftsbeløb, når der er opstået toldskyld under særlige omstændigheder, hvor debitor ikke har gjort sig skyldig i urigtigheder eller åbenbar forsømmelighed.
2.   Særlige omstændigheder som omhandlet i stk. 1 foreligger, når det fremgår af sagens omstændigheder, at debitor befinder sig i en usædvanlig situation i forhold til andre erhvervsdrivende, der udøver samme aktivitet, og den pågældende, såfremt disse omstændigheder ikke havde foreligget, ikke ville have lidt tab som følge af opkrævning af import- eller eksporttoldbeløbet.«
6
EU-toldkodeksens artikel 162 er affattet således:
»Standardtoldangivelser skal indeholde alle de oplysninger, der er nødvendige for anvendelsen af de bestemmelser, der gælder for den toldprocedure, som varerne angives til.«
7
EU-toldkodeksens artikel 173 bestemmer følgende:
»1.   Klarereren kan efter ansøgning få tilladelse til at ændre en eller flere oplysninger i toldangivelsen, efter at toldmyndighederne har antaget angivelsen. Ændringen må ikke medføre, at der tilføjes andre varer til toldangivelsen end dem, som den oprindeligt vedrørte.
2.   En sådan ændring kan ikke tillades, hvis der ansøges herom efter en af følgende begivenheder:
a)
Toldmyndighederne har meddelt klarereren, at de agter at undersøge varerne.
b)
Toldmyndighederne har fastslået, at oplysningerne i toldangivelsen ikke er korrekte.
c)
Toldmyndighederne har frigivet varerne.
3.   Der kan efter ansøgning fra klarereren inden for tre år fra datoen for antagelsen af toldangivelsen gives tilladelse til, at toldangivelsen ændres efter frigivelsen af varerne, så klarereren kan opfylde sine forpligtelser med hensyn til henførsel af varerne under den pågældende toldprocedure.«
Gennemførelsesforordning (EU) 2015/2447
8
Artikel 49, stk. 1, i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/2447 af 24. november 2015 om gennemførelsesbestemmelser til visse bestemmelser i EU-toldkodeksen (EUT 2015, L 343, s. 558) har følgende ordlyd:
»Toldkontingenter, der er åbnet i henhold til EU-lovgivning, som henviser til forvaltningsmetoden i denne artikel og i denne forordnings artikel 50-54, skal forvaltes i kronologisk orden efter datoerne for antagelse af toldangivelser om overgang til fri omsætning.«
9
Artikel 50 i gennemførelsesforordning 2015/2447 bestemmer:
»1.   Toldmyndighederne undersøger, om en anmodning om udnyttelse af et toldkontingent indgivet af klarereren i en toldangivelse om overgang til fri omsætning er gyldig i overensstemmelse med EU-lovgivningen om åbning af toldkontingentet.
2.   Når en toldangivelse om overgang til fri omsætning, som indeholder en gyldig anmodning indgivet af klarereren om udnyttelse af et toldkontingent, antages, og al den dokumentation, der er nødvendig for at kunne indrømme toldkontingentet, er indgivet til toldmyndighederne, videregiver toldmyndighederne straks anmodningen til Kommissionen med angivelse af datoen for antagelsen af toldangivelsen og den nøjagtige mængde, som anmodningen vedrører.«
10
Artikel 51, stk. 3, i gennemførelsesforordning 2015/2447 fastsætter:
»For hvert toldkontingent tildeler Kommissionen mængder på grundlag af de anmodninger om udnyttelse af det pågældende toldkontingent, som den har modtaget, i kronologisk orden efter datoerne for antagelse af de pågældende toldangivelser, og i det omfang restmængden af toldkontingentet tillader det.«
Forordning (EU) 2017/1566
11
Artikel 1 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1566 af 13. september 2017 om indførelse af midlertidige autonome handelsforanstaltninger til fordel for Ukraine som supplement til de handelsmæssige indrømmelser i associeringsaftalen (EUT 2017, L 254, s. 1) bestemmer:
»1.   Ud over nultoldkontingenterne fastlagt ved associeringsaftalen kan de landbrugsprodukter, der er opført i bilag I og II til denne forordning, importeres til Unionen fra Ukraine inden for de lofter, der er fastsat ved de i nævnte bilag omhandlede EU-nultoldkontingenter. Disse nultoldkontingenter administreres således:
a)
nultoldkontingenterne for de landbrugsprodukter, der er opført i bilag I til denne forordning, forvaltes af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 49-54 i gennemførelsesforordning [...] 2015/2447
[…]«
12
Bilag I til forordning 2017/1566 med overskriften »Toldkontingenter for landbrugsprodukter, jf. artikel 1, stk. 1, litra a)« har følgende ordlyd:
»Uanset tariferingsbestemmelserne vedrørende den kombinerede nomenklatur (KN) anses ordlyden af varebeskrivelserne kun for vejledende. Med henblik på dette bilag skal præferenceordningens anvendelsesområde fastlægges på grundlag af de på den 1.oktober 2017 gældende KN-koder.
13
Bilag I til forordning 2017/1566 indeholder en tabel, der er affattet således:
Løbenr.
KN-kode
Varebeskrivelse
Årlig kontingent-mængde
(i ton nettovægt, medmindre andet er fastsat)
09.6750
0409
Naturlig honning
2 500
[…]
[…]
[…]
[…]
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
14
Forordning 2017/1566, som bl.a. tillader import af honning, der er fremstillet af bier, med oprindelse i Ukraine inden for EU-nultoldkontingenterne specificeret i bilag I til denne forordning, trådte i kraft den 1. oktober 2017. På denne dato – der, idet det var en søndag, ikke svarede til en arbejdsdag – var nummeret på det tilsvarende toldkontingent ikke blevet indført i det europæiske TARIC-system (Den Europæiske Unions integrerede toldtarif) og det polske ISZTAR-system (det integrerede systen om oplysninger og toldtariffer).
15
Den 1. oktober 2017 mislykkedes C.’s forsøg på at foretage en toldangivelse for honning, der er fremstillet af bier, med oprindelse i Ukraine, vedlagt en anmodning om at få adgang til kontingent nr. 096750 åbnet ved forordning 2017/1566, som selskabet indgav ved at udfylde toldangivelsens rubrik 39. Den 2. oktober 2017 foretog C., efter at det manglende nummer på kontingentet var blevet indført i TARIC- og ISZTAR-systemerne, en toldangivelse for ovennævnte vare og anmodede om anvendelse af nultold ved i toldangivelsens rubrik 39 at angive nummeret på kontingent 096750.
16
Naczelnik Urzędu Celno-Skarbowego w Gdańsku (direktøren for skatte- og afgiftsmyndigheden i Gdansk, Polen) fastslog efter kontrol af toldangivelsen, at kontingent nr. 09.6750 var opbrugt allerede efter den første dag for gyldigheden heraf, dvs. den 1. oktober 2017, og fastsatte ved administrativ afgørelse af 27. marts 2018 den af C. skyldige told under anvendelse af den generelle toldsats på 17,3%. Efter en klage stadfæstede toldmyndigheden denne afgørelse af 29. august 2018.
17
C. anlagde sag ved Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (den regionale domstol i forvaltningsretlige sager i Gdansk, Polen). Ved dom af 13. februar 2019 annullerede denne retsinstans toldmyndighedens afgørelse og pålagde denne at fremlægge yderligere oplysninger og drage nye konklusioner om årsagerne til, at nummeret på det pågældende kontingent ikke var indført i IT-systemerne, og om fastsættelsen af tidspunktet for problemets indtræden, samt om dette problem havde påvirket alle importører af honning med oprindelse i Ukraine, og hvorledes de andre importører havde foretaget deres toldangivelser, der havde ført til, at kontingent nr. 09.6750 blev opbrugt. Nævnte retsinstans pålagde desuden toldmyndigheden at vurdere disse omstændigheder under hensyntagen til at kriterierne fastsat i EU-toldkodeksens artikel 120, stk. 1.
18
Under den fornyede undersøgelse indledt efter dommen af 13. februar 2019 supplerede toldmyndigheden sagsakterne vedrørende denne sag, idet den tilføjede forklaringer afgivet af den polske finansminister og Europa-Kommissionen. Det fremgår af disse oplysninger, at den samlede mængde i anmodningerne den 1. oktober 2017 oversteg de 2500 ton, der var tilgængelige, og at importørerne reelt havde brugt kontingent nr. 09.6750 ved indgivelsen af toldangivelserne samme dato. Den 1. oktober 2017 havde disse nemlig anmodet om frigivelse af varerne ved at undergive dem toldreglerne i det mest gunstige land og havde derefter ændret deres toldangivelser i medfør af EU-toldkodeksens artikel 173, stk. 3, for at tilføje kontingentnummer 09.6750 til disse angivelser. Det er i denne henseende således godtgjort, at 165 importører havde indgivet angivelser den 1. oktober 2017.
19
Ved afgørelse af 31. august 2020 opretholdt toldmyndigheden sit standpunkt og stadfæstede atter afgørelsen fra direktøren for toldmyndigheden i Gdansk. Toldmyndigheden fastslog, at eftersom TARIC- og ISZTAR-systemerne var blevet ajourført den 2. oktober 2017, befandt alle importører sig i den samme situation og havde haft mulighed for at foretage en toldangivelse med anmodning om tilladelse til at importere den omhandlede vare under den generelle toldsats, efterfulgt af en ansøgning om ændring af denne angivelse og anvendelse af nultold inden for rammerne af kontingent nr. 09.6750. Toldmyndigheden fastslog på denne baggrund, at omstændighederne i denne sag udelukkede muligheden for at anerkende, at der var grundlag for at annullere tolden af rimelighed som fastsat i EU-toldkodeksens artikel 120, stk. 1, eftersom hver enkelt importør den 1. oktober 2017 kunne have foretaget en toldangivelse med anmodning om at få adgang til kontingent nr. 09.6750.
20
Ved dom af 17. marts 2021 frifandt Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (den regionale domstol i forvaltningsretlige sager i Gdansk) toldmyndigheden i det søgsmål, som C. havde anlagt til prøvelse af denne myndigheds afgørelse. Ved denne dom fastslog denne retsinstans, at EU-toldkodeksens artikel 56, stk. 3, og artikel 173, stk. 3, begrundede indgivelsen af en toldangivelse til ikke-præferencetold den 1. oktober 2017 og ændringen af denne angivelse, efter at det omhandlede kontingentnummer blev indført i TARIC-systemet. Ifølge denne retsinstans havde toldmyndigheden opfyldt sine forpligtelser efter dom af 13. februar 2019 og suppleret sagsakterne i fornødent omfang. Nævnte retsinstans fastslog endvidere, at betingelserne for anvendelse af EU-toldkodeksens artikel 120, stk. 1, ikke var opfyldt, eftersom C. ikke var blevet behandlet anderledes end andre importører.
21
C. har iværksat kassationsappel til prøvelse af denne dom for Naczelny Sąd Administracyjny (øverste domstol i forvaltningsretlige sager), der er den forelæggende ret.
22
Den forelæggende ret er af den opfattelse, at der er alvorlig tvivl om en økonomisk erhvervsdrivendes mulighed for at ændre sin toldangivelse for at drage fordel af en præferencetold, som den pågældende bevidst har valgt ikke at anmode om ved indgivelsen af denne angivelse, for så vidt som der ikke var nogen teknisk mulighed for at gøre dette, og toldangivelsen alene blev indgivet for at opnå prioritet i forhold til andre importører. Den forelæggende ret har anført, at retten til at ansøge om ændring af toldangivelsen i medfør af EU-toldkodeksens artikel 173, stk. 3, er en undtagelse til princippet om, at denne angivelse ikke kan tilbagetrækkes, og at hovedformålet hermed er, at de gældende toldretlige forpligtelser gennemføres. Denne ret skal fortolkes strengt og begrænses til en rettelse af urigtigheder og trykfejl i toldangivelsen, hvilket udelukker en ændring af angivelse af importørens hensigt indeholdt i toldangivelsen. Den forelæggende ret er af den opfattelse, at toldmyndigheden i forbindelse med en ansøgning om ændring efter EU-toldkodeksens artikel 173, stk. 3, frit kan vurdere lovligheden af denne ansøgning under hensyntagen til kriteriet om importørens gode tro.
23
Såfremt det tillades, at toldangivelsen kan ændres for at få adgang til et toldkontingent, ønsker den forelæggende ret ligeledes oplyst, om en ansøgning om ændring for at få adgang til det pågældende kontingent skal have virkning med tilbagevirkende kraft, dvs. fra datoen for indgivelsen af den oprindelige toldangivelse eller fra den dato, hvor afgørelsen om tilladelsen til ændring blev endelig. Den forelæggende ret har i denne henseende anført, at en ansøgning om ændring i henhold til EU-toldkodeksens artikel 173, stk. 3, kræver, at toldmyndigheden vedtager en afgørelse om denne ansøgning inden for 120 dage i overensstemmelse med EU-toldkodeksens artikel 22, stk. 3, og at denne afgørelse kan gøres til genstand for domstolsprøvelse, inden den bliver endelig.
24
Endelig nærer den forelæggende ret, for så vidt som det tillades at en toldangivelse kan ændres for at få adgang til et toldkontingent, tvivl om muligheden for at foretage godtgørelse af eller fritagelse for toldskyld i henhold til EU-toldkodeksens artikel 120.
25
På denne baggrund har Naczelny Sąd Administracyjny (øverste domstol i forvaltningsretlige sager) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Skal artikel 2 [TEU] fortolkes således, at det er i strid med lighedsprincippet, retfærdighedsprincippet og solidaritetsprincippet, at toldklarerere, der foretager toldangivelser med den hensigt, at disse toldangivelser senere skal berigtiges, jf. [EU-toldkodeksens] artikel 173, stk. 3, […], indrømmes fortrinsret til at drage fordel af [det pågældende] toldkontingent i forhold til de toldklarerere, der foretager korrekte toldangivelser på det tidligst mulige tidspunkt?
2)
Skal EU-toldkodeksens artikel 173, stk. 3, fortolkes således, at denne bestemmelse gør det muligt at ændre en toldangivelse med henblik på at »opfylde de forpligtelser, der opstår ved henførsel af varer under den pågældende toldprocedure« ved at supplere den (f.eks. med kontingentnummeret) og ved i toldangivelsen at erstatte [en generel toldsats] med en præferencetoldsats?
3)
Skal EU-toldkodeksens artikel 22, stk. 3, sammenholdt med artikel 173, stk. 3, fortolkes således, at den dato for indgivelse af en ansøgning om anvendelse af et toldkontingent, der skal lægges til grund for [...] klarerere, der indgiver en ufuldstændig toldangivelse, er datoen for den oprindelige indgivelse af denne angivelse, eller den dato, hvor toldmyndighedens administrative afgørelse om tilladelse til berigtigelse af toldkontingentet er blevet endelig, idet den maksimale frist for at træffe afgørelse er 120 dage?
4)
Skal EU-toldkodeksens artikel 120, stk. 1, fortolkes således, at betingelsen om, at der skal foreligge særlige omstændigheder for toldskyldens opståen, »hvor debitor ikke har gjort sig skyldig i urigtigheder eller åbenbar forsømmelighed«, også gælder, når denne skyld er opstået på trods af, at en korrekt toldangivelse med den præferencetoldsats, der følger af toldkontingentet, er foretaget på den tidligst mulige dato?«
Om de præjudicielle spørgsmål
Indledende bemærkninger
26
Det skal indledningsvis fastslås, at den forelæggende ret med det første spørgsmål nærmere bestemt ønsker oplyst, om den efterfølgende tilføjelse af nummeret på et toldkontingent ved en ændring af denne toldangivelse i medfør af EU-toldkodeksens artikel 173, stk. 3, af en tidligere indgivet og godkendt toldangivelse er forenelig med ligebehandlingsprincippet, princippet om forbud mod forskelsbehandling og solidaritetsprincippet, der er fastsat i artikel 2 TEU, hvis klarereren med denne ændring ønsker at sikre sig prioritet ved tildelingen af toldkontingentet. Dette spørgsmål tager således i det væsentlige sigte på at præcisere grænserne for muligheden for at foretage en ændring i medfør af EU-toldkodeksens artikel 173, stk. 3, som er genstand for det andet spørgsmål. Det første spørgsmål rejser således ikke et selvstændigt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 2 TEU som omhandlet i artikel 50b, stk. 2, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol.
Det første og det andet spørgsmål
27
Med det første og det andet spørgsmål, som skal undersøges samlet, ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om EU-toldkodeksens artikel 173, stk. 3, skal fortolkes således, at denne bestemmelse tillader en operatør i en tidligere indgivet toldangivelse at tilføje et nummer på et specifikt toldkontingent for i denne angivelse at erstatte den oprindeligt ønskede generelle toldsats med en præferencetoldsats.
28
EU-toldkodeksens artikel 173, stk. 3, fastsætter muligheden for, at toldmyndighederne efter frigivelse af varerne efter ansøgning fra klarereren og inden for en frist på tre år fra antagelsen af denne angivelse kan tillade, at en toldangivelse ændres for at gøre det muligt for klarereren at opfylde sine forpligtelser vedrørende henførsel af varerne under den pågældende toldprocedure.
29
For at afgøre, om EU-toldkodeksens artikel 173, stk. 3, finder anvendelse, når klarereren i en toldangivelse efterfølgende tilføjer nummeret på et specifikt toldkontingent for at erstatte den oprindeligt ønskede generelle toldsats med en præferencetold, skal der følgelig foretages en fortolkning af begrebet »[ændring,] så klarereren kan opfylde sine forpligtelser med hensyn til henførsel af varerne under den pågældende toldprocedure« som omhandlet EU-toldkodeksens i artikel 173, stk. 3.
30
Det skal bemærkes, at der ved fortolkningen af en EU-retlig bestemmelse ikke blot skal tages hensyn til dens ordlyd, men også til den sammenhæng, hvori bestemmelsen indgår, og de mål, der forfølges med den ordning, som den udgør en del af (jf. dom af 16.7.2020, Pfeifer & Langen, C-97/19, EU:C:2020:574, præmis 34 og den deri nævnte retspraksis).
31
For det første skal det med hensyn til ordlyden af EU-toldkodeksens artikel 173, stk. 3, fastslås, at de forskellige sprogversioner af nævnte artikel, nemlig den spanske, den franske og den polske, anvender henholdsvis udtrykkene »rectificación«, »rectification« og »sprostowanie«. Disse ord antyder, at nævnte bestemmelse kun tillader rettelse af simple fejl, som en toldangivelse er behæftet med. I andre sprogversioner anvendes derimod bredere udtryk, der ligger tættere på en »ændring« af toldangivelsen. I den tyske og den engelske sprogversion anvendes f.eks. henholdsvis ordene »Änderung« og »amendement«. Det skal bemærkes, at selv om tilføjelsen af nummeret på et toldkontingent i en allerede antaget toldangivelse ikke kan kvalificeres som en simpel rettelse af en fejl, hvormed denne angivelse er behæftet, kan en sådan tilføjelse imidlertid kvalificeres som en ændring af en sådan angivelse. Domstolen har gentagne gange fastslået, at den formulering, der er anvendt i en af sprogversionerne af en EU-retlig bestemmelse, ikke kan tjene som eneste grundlag for bestemmelsens fortolkning eller tillægges større betydning end de øvrige sprogversioner. EU-bestemmelserne skal nemlig fortolkes og anvendes ensartet i lyset af de versioner, der er udfærdiget på alle Unionens sprog. I tilfælde af uoverensstemmelse mellem de forskellige sprogversioner af en EU-retlig tekst skal den pågældende bestemmelse fortolkes på baggrund af den sammenhæng, hvori den indgår, og på baggrund af de mål, der forfølges med den ordning, som den udgør en del af (jf. dom af 18.9.2019, VIPA, C-222/18, EU:C:2019:751, præmis 37 og den deri nævnte retspraksis).
32
For det andet skal det med hensyn til den sammenhæng, hvori EU-toldkodeksens artikel 173, stk. 3, indgår, bemærkes, at det følger af Domstolens praksis, at EU-toldkodeksen bygger på et angivelsessystem. Denne kodeks tilsigter i videst muligt omfang at begrænse formaliteter og toldkontroller, samtidig med at svindel eller uregelmæssigheder, der kan skade Unionens budget, forebygges. Som følge af den vigtighed, som disse forudgående angivelser har, for at toldunionen fungerer, pålægger EU-toldkodeksens artikel 15 klarererne at give rigtige og fuldstændige oplysninger (jf. dom af 9.7.2020, Unipack, C-391/19, EU:C:2020:547, præmis 22 og den deri nævnte retspraksis).
33
Denne forpligtelse for klarereren til at fremlægge nøjagtige og fuldstændige oplysninger er forbundet med princippet om, at en toldangivelse ikke kan trækkes tilbage, når den først er blevet antaget, hvilket er et princip, hvis undtagelser er afgrænset strengt af de EU-retlige bestemmelser på området (jf. dom af 17.9.2014, Baltic Agro, C-3/13, EU:C:2014:2227, præmis 43 og den deri nævnte retspraksis).
34
Selv om dette princip om, at toldangivelsen ikke kan trækkes tilbage, når den er accepteret, modereres i henhold til EU-toldkodeksen af den mulighed, der er fastsat i dennes artikel 173, for at ændre en toldangivelse, forholder det sig ikke desto mindre således, at denne mulighed udgør en undtagelse til dette princip, som skal fortolkes strengt (dom af 8.6.2023, Zes Zollner Electronic, C-640/21, EU:C:2023:457, præmis 43).
35
En sådan streng fortolkning er i øvrigt udtryk for EU-lovgivers vilje. Dette fremgår af sammenligningen af EU-toldkodeksens artikel 173, stk. 3, som denne blev vedtaget af EU-lovgiver, med den tekst, som Kommissionen i denne henseende havde foreslået i artikel 149 i forslag COM(2012) 64 final af 20. februar til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om EU-toldkodeksen. I kodeksens artikel 173 tilføjede EU-lovgiver nemlig betingelsen om, at der kun kan ansøges om den ændring, der foreskrives i denne bestemmelse, efter frigivelsen af varerne, så klarereren kan opfylde sine forpligtelser med hensyn til henførsel af varerne under den pågældende toldprocedure, hvilket således afspejler denne lovgivers hensigt om at begrænse mulighederne for at ændre toldangivelser (dom af 8.6.2023, Zes Zollner Electronic, C-640/21, EU:C:2023:457, præmis 44).
36
For det tredje skal det med hensyn til de formål, der forfølges med den i hovedsagen omhandlede lovgivning, bemærkes, at disse formål styrker en fortolkning af EU-toldkodeksens artikel 173, stk. 3, der udelukker muligheden for ved en ændring i en toldangivelse efter antagelsen heraf og frigivelsen af varerne at tilføje nummeret på et specifikt toldkontingent for i denne angivelse at erstatte den oprindeligt ønskede generelle toldsats med en præferencetold.
37
Som det fremgår af præmis 32 ovenfor, spiller klarerernes forpligtelse til at fremlægge nøjagtige og fuldstændige oplysninger i deres angivelser nemlig en væsentlig rolle for, at toldkontrollen kan fungere korrekt, og for bekæmpelsen af svig og uregelmæssigheder. Det er derfor i overensstemmelse med forfølgelsen af dette mål, at mulighederne for ændring af toldangivelser er snævert begrænset. Det er navnlig ikke videre foreneligt med dette mål, at en toldangivelse kan ændres efter antagelsen heraf og frigivelsen af varerne alene med henblik på at drage fordel af en præferencetold i stedet for den oprindeligt ønskede generelle toldsats.
38
Det skal i denne henseende ligeledes bemærkes, at Domstolen med hensyn til ændringen af toldangivelser efter frigivelsen af varerne i henhold til artikel 78 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT 1992, L 302, s. 1, herefter »EF-toldkodeksen«), som fandt anvendelse forud for EU-toldkodeksens artikel 173, stk. 3, har fastslået, at logikken i EF-toldkodeksens artikel 78 bestod i at bringe toldproceduren i overensstemmelse med den faktiske situation (jf. dom af 12.10.2017, Tigers, C-156/16, EU:C:2017:754, præmis 31 og den deri nævnte retspraksis). Domstolen har således fastslået, at EF-toldkodeksens artikel 78, stk. 3, der fastsatte toldmyndighedernes mulighed for at træffe de nødvendige foranstaltninger til at få afklaret situationen under hensyntagen til nye oplysninger, bl.a. fandt anvendelse i tilfælde af, at en toldangivelse var behæftet med uagtsomme eller utilsigtede fejl eller undladelser (jf. i denne retning dom af 20.10.2005, Overland Footwear, C-468/03, EU:C:2005:624, præmis 69 og 70, og af 10.7.2019, CEVA Freight Holland, C-249/18, EU:C:2019:587, præmis 38).
39
Indgivelsen af en toldangivelse, som ikke ledsages af en anmodning om at kunne drage fordel af et toldkontingent, som EU-lovgivningen har åbnet, inden nummeret på dette kontingent blev indført i TARIC- og ISZTAR-systemerne, ses at henhøre under klarererens frie valg, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve. Den efterfølgende tilføjelse af dette nummer kan således ikke anses for at tilsigte at bringe toldproceduren i overensstemmelse med den faktiske situation som omhandlet i den retspraksis, som er omtalt i præmis 38 ovenfor, og som fortsat er relevant for fortolkningen af EU-toldkodeksens artikel 173, stk. 3. Med en sådan tilføjelse tilsigter klarereren nemlig ikke at bringe sin toldsituation i overensstemmelse med reglerne, men at sikre sig adgang til den præferencetold, der er knyttet til det pågældende toldkontingent, ved at erstatte den generelle toldsats, hvis anvendelse der bevidst var anmodet om i den oprindelige toldangivelse, med dette kontingent.
40
Det skal endvidere bemærkes, at det fremgår af 20. betragtning til gennemførelsesforordning 2015/2447, at reglerne for forvaltning af toldkontingenter i denne forordning har til formål at sikre en korrekt og ensartet anvendelse af disse kontingenter. Det forhold, at der efter antagelsen af en toldangivelse ved en ændring i medfør af EU-toldkodeksens artikel 173, stk. 3, tilføjes en anmodning om at drage fordel af et specifikt toldkontingent, er i strid med dette formål.
41
Det fremgår nemlig af den samlede læsning af artikel 49, stk. 1, artikel 50, stk. 2, og artikel 51, stk. 3, i gennemførelsesforordning 2015/2447, at en anmodning om, at klarereren får afgang til et specifikt toldkontingent skal fremsættes samtidigt med den oprindelige toldangivelse, således at tidspunktet for antagelsen af sidstnævnte kan fastlægge den kronologiske rækkefølge i tildelingen af dette kontingent. Ved at indgive en toldangivelse med anvendelse af den generelle toldsats på dagen for et ved EU-lovgivningen åbnet toldkontingent og ved efterfølgende at tilføje et nummer på et toldkontingent i forbindelse med en ændring på dagen for indførelsen af dette nummer i TARIC- og ISZTAR-systemerne tilsigter en klarerer at sikre sig prioritet ved tildelingen af dette kontingent i forhold til de importører, der har indgivet en toldangivelse ledsaget af en anmodning om at kunne drage fordel af nævnte kontingent, hurtigst muligt efter at nummeret på kontingentet blev indført i disse systemer, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
42
På baggrund af ovenstående betragtninger skal det første og det første og det andet spørgsmål besvares med, at EU-toldkodeksens artikel 173, stk. 3, skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke tillader en operatør i en tidligere indgivet toldangivelse at tilføje et nummer på et specifikt toldkontingent for i denne angivelse at erstatte den oprindeligt ønskede generelle toldsats med en præferencetoldsats.
Det tredje og det fjerde spørgsmål
43
Med det tredje spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om det forhold, at der ved en ændring af en tidligere indgivet toldangivelse efterfølgende tilføjes en anmodning om, at klarereren får adgang til et toldkontingent, har virkning med tilbagevirkende kraft ved tildelingen af dette kontingent. Dette spørgsmål er således støttet på hypotesen om, at EU-toldkodeksens artikel 173, stk. 3, skal fortolkes således, at denne bestemmelse tillader en sådan efterfølgende tilføjelse af et kontingentnummer.
44
Endelig nærer den forelæggende ret med det fjerde spørgsmål nærmere bestemt tvivl om fortolkningen af de betingelser, der giver anledning til godtgørelse af eller fritagelse for en toldskyld, således som disse betingelser fremgår af EU-toldkodeksens artikel 120. Den forelæggende ret ønsker nærmere bestemt oplyst, om denne artikel finder anvendelse på en situation, hvor toldskylden er opstået, selv om der var indgivet en toldangivelse, som var ledsaget af en anmodning om, at klarereren får adgang til en præferencetold indført ved et toldkontingent, hurtigst muligt efter indførelsen af kontingentnummeret i TARIC- og IZTAR-systemerne. Dette spørgsmål opstår kun i en sag som hovedsagen, hvis det kan fastslås, at toldmyndighederne har ret til at tildele et toldkontingent på grundlag af toldangivelser, der bevidst var indgivet, før det pågældende kontingentnummer blev indført i disse systemer, og efterfølgende blev suppleret ved en ændring med anmodning om, at klarereren får adgang til dette kontingent. Det fjerde spørgsmål er således ligeledes støttet på hypotesen om, at EU-toldkodeksens artikel 173, stk. 3, skal fortolkes således, at denne bestemmelse tillader en sådan ændring.
45
I lyset af ovenstående betragtninger, og eftersom det fremgår af besvarelsen af det andet spørgsmål, at EU-toldkodeksens artikel 173, stk. 3, ikke kan fortolkes således, at denne bestemmelse tillader en operatør at ændre en toldangivelse ved heri at tilføje et nummer på et toldkontingent, er det ufornødent at besvare det tredje og det fjerde spørgsmål.
Sagsomkostninger
46
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Retten, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender RETTEN (Femte Afdeling med fem dommere) for ret:
Artikel 173, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 af 9. oktober 2013 om EU-toldkodeksen
skal fortolkes således, at
denne bestemmelse ikke tillader en operatør i en tidligere indgivet toldangivelse at tilføje et nummer på et specifikt toldkontingent for i denne angivelse at erstatte den oprindeligt ønskede generelle toldsats med en præferencetoldsats.
Sampol Pucurull
Pynnä
Laitenberger
Stancu
Valasidis
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 28. januar 2026.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: polsk.