62000CJ0302_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-302/00,
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved E. Traversa og C. Giolito, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg,
sagsøger,
mod
Den Franske Republik ved G. de Bergues og S. Seam, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg,
sagsøgt,
angående en påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 9, stk. 1, artikel 8, stk. 2, og artikel 16, stk. 5, i Rådets direktiv 95/59/EF af 27. november 1995 om forbrugsbeskatning af forarbejdet tobak bortset fra omsætningsafgift (EFT L 291, s. 40), som ændret ved Rådets direktiv 1999/81/EF af 29. juli 1999 (EFT L 211, s. 47), i henhold til artikel 2 i Rådets direktiv 92/79/EØF af 19. oktober 1992 om indbyrdes tilnærmelse af cigaretafgifterne (EFT L 316, s. 8), samt i henhold til EF-traktatens artikel 95, stk. 1 (efter ændring nu artikel 90, stk. 1, EF), og subsidiært i henhold til dennes stk. 2, ved at opretholde
en ordning med en minimumsreferencepris for alle cigaretter
og
en ordning, hvorefter cigaretter af brun tobak og af lys tobak beskattes forskelligt til skade for cigaretter af lys tobak,
har
DOMSTOLEN (Femte Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne S. von Bahr (refererende dommer) og A. La Pergola,
generaladvokat: S. Alber
justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von Holstein,
på grundlag af retsmøderapporten,
efter at parterne har afgivet mundtlige indlæg i retsmødet den 21. juni 2001,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 13. september 2001,
afsagt følgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 7. august 2000 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 226 EF anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 9, stk. 1, artikel 8, stk. 2, og artikel 16, stk. 5, i Rådets direktiv 95/59/EF af 27. november 1995 om forbrugsbeskatning af forarbejdet tobak bortset fra omsætningsafgift (EFT L 291, s. 40), som ændret ved Rådets direktiv 1999/81/EF af 29. juli 1999 (EFT L 211, s. 47, herefter »direktiv 95/59«), i henhold til artikel 2 i Rådets direktiv 92/79/EØF af 19. oktober 1992 om indbyrdes tilnærmelse af cigaretafgifterne (EFT L 316, s. 8), samt i henhold til EF-traktatens artikel 95, stk. 1 (efter ændring nu artikel 90, stk. 1, EF), og subsidiært i henhold til dennes stk. 2, ved at opretholde
en ordning med en minimumsreferencepris for alle cigaretter
og
en ordning, hvorefter cigaretter af brun tobak og af lys tobak beskattes forskelligt til skade for cigaretter af lys tobak.
De fællesskabsretlige bestemmelser
2 Forarbejdet tobak er pålagt en forbrugsafgift, som er harmoniseret på fællesskabsplan. I direktiv 95/59 defineres de forskellige kategorier af produkter, der er pålagt en forbrugsafgift, og måderne for beregning heraf. I direktiv 92/79 fastsættes en minimumssats for punktafgifter for hver produktkategori.
3 Artikel 8, stk. 1 og 2, i direktiv 95/59 bestemmer:
»1. Cigaretter fremstillet inden for Fællesskabet og cigaretter indført fra tredjelande pålægges i hver medlemsstat en proportional forbrugsafgift, som udregnes efter den maksimale detailsalgspris inklusive told, såvel som en specifik forbrugsafgift udregnet efter produktenhed.
2. Satsen for den proportionale forbrugsafgift og beløbet for den specifikke forbrugsafgift skal være henholdsvis det samme for alle cigaretter.«
4 Artikel 9, stk. 1, i direktiv 95/59 bestemmer:
»Som fabrikant betragtes enhver fysisk eller juridisk person etableret i Fællesskabet, der forarbejder tobak til tobaksvarer med henblik på detailsalg.
Fabrikanter eller eventuelt deres repræsentanter eller befuldmægtigede i Fællesskabet samt importører fra tredjelande fastsætter frit de maksimale detailsalgspriser for hver enkelt af deres varer og for hver enkelt af de medlemsstater, hvori de skal overgå til frit forbrug.
Den i andet afsnit omhandlede bestemmelse kan dog ikke være til hinder for anvendelsen af nationale lovgivninger om kontrol med prisniveauet eller overholdelse af fastsatte priser, såfremt de er forenelige med fællesskabsforskrifterne.«
5 Artikel 16, stk. 5, i direktiv 95/59 bestemmer:
»Medlemsstaterne kan [...] opkræve en minimumspunktafgift (på cigaretter), såfremt den ikke bevirker, at det samlede afgiftsbeløb bliver højere end 90 % af det samlede afgiftsbeløb på [...] cigaretter i den mest efterspurgte prisklasse [...]«
6 Artikel 2 i direktiv 92/79 er affattet således:
»Den enkelte medlemsstat anvender senest fra den 1. januar 1993 en samlet minimumspunktafgift (specifik punktafgift + værdipunktafgift uden moms), hvis incidens fastsættes til 57% af detailsalgsprisen (inkl. alle afgifter) for cigaretter i den mest efterspurgte prisklasse.
Fra den 1. januar 1993 fastsættes den samlede minimumspunktafgift på cigaretter på grundlag af cigaretter i den mest efterspurgte prisklasse ifølge de oplysninger, der foreligger den 1. januar hvert år.«
7 Traktatens artikel 95, stk. 1 og 2, bestemmer:
»Ingen medlemsstat må direkte eller indirekte pålægge varer fra andre medlemsstater interne afgifter af nogen art, som er højere end de afgifter, der direkte eller indirekte pålægges lignende indenlandske varer.
Endvidere må ingen medlemsstat pålægge varer fra andre medlemsstater interne afgifter, som indirekte vil kunne beskytte andre produkter.«
Nationale bestemmelser
8 Ved artikel 37 i lov nr. 97-1269 af 30. december 1997 om finansloven for 1998 (JORF af 31.12.1997, s. 19261, herefter »finansloven for 1998«) blev artikel 572 ff. i code général des impôts (den almindelige lov om skatter og afgifter, herefter »CGI«) ændret med virkning fra den 1. januar 1998.
9 Ved artikel 37, stk. 1, nr. 2, i finansloven for 1998 blev der således efter artikel 572, stk. 1, i CGI indsat et stk. med følgende ordlyd:
»For kategorien af cigaretter af brun tobak, som defineret i artikel 575 A, sidste stykke, og for kategorien andre cigaretter må prisen på 1 000 vareenheder i en kategori, der sælges under samme mærke, uanset med hvilke kendetegn mærket i øvrigt er indregistreret, og uanset den benyttede emballages type eller styk-størrelse, ikke være lavere end den, der gælder for det mest solgte produkt af mærket.«
10 Endvidere har artikel 37, stk. 3, i finansloven for 1998 erstattet artikel 575 A, sidste stykke, i CGI med følgende tre stykker:
»Den i artikel 575 nævnte minimumsafgift fastsættes for cigaretter til 500 FRF. For cigaretter af brun tobak fastsættes minimumsafgiften dog til 400 FRF, og med virkning fra den 1. januar 1999 til 420 FRF.
For finskåren tobak til rulning af cigaretter fastsættes minimumsafgiften til 230 FRF.
Som cigaretter anses cigaretter af brun tobak, hvis sammensætning af naturlig tobak mindst indeholder 60% af den tobak, som kan henføres under KN 2401 10 41, 2401 10 70, 2401 20 41 eller 2401 2070 i den fælles toldtarif.«
Den administrative procedure
11 Efter at have givet Den Franske Republik lejlighed til at fremsætte sine bemærkninger fremsendte Kommissionen ved skrivelse af 26. januar 1999 en begrundet udtalelse til nævnte medlemsstat, hvori den opfordrede denne til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at overholde sine forpligtelser i henhold til direktiv 95/59 og 92/79 samt i henhold til traktatens artikel 95 inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den begrundede udtalelse. Da Kommissionen ikke fandt de franske myndigheders svar fyldestgørende, har den anlagt denne sag.
Domstolens bemærkninger
Første klagepunkt
12 Kommissionen har gjort gældende, at artikel 572 i CGI, som ændret ved finansloven for 1998 (herefter »CGI som ændret«), hvorefter prisen på 1000 vareenheder i en kategori af cigaretter, der sælges under samme mærke, uanset den benyttede emballages type eller styk-størrelse, ikke må være lavere end den, der gælder for det mest solgte produkt af mærket, er i strid med artikel 9, stk. 1, i direktiv 95/59, som foreskriver, at fabrikanter og importører frit fastsætter de maksimale detailsalgspriser for cigaretter.
13 Ifølge den franske regering pålægger artikel 572 i CGI som ændret blot fabrikanter og importører en forpligtelse til at angive detailsalgspriser på en bestemt måde uden i øvrigt at fastsætte niveauet. Denne bestemmelse har hverken til følge eller til formål at give de franske myndigheder mulighed for ensidigt at fastsætte de maksimale detailsalgspriser for cigaretter, hvorfor bestemmelsen ikke er uforenelig med artikel 9, stk. 1, i direktiv 95/59.
14 Det bemærkes herved, at da artikel 572 i CGI som ændret bestemmer, at prisen på 1 000 vareenheder i en kategori, der sælges under samme mærke, ikke må være lavere end den, der gælder for det mest solgte produkt af mærket, fastsættes der herved reelt en minimumsdetailsalgspris for cigaretter, selv om denne minimumspris ikke er fastsat direkte, men indirekte på grundlag af prisen på et andet produkt.
15 Det bemærkes, at det forhold, at de offentlige myndigheder fastsætter en minimumsdetailsalgspris, uundgåeligt har til følge, at fabrikanterne og importørernes frihed til at fastsætte deres maksimale detailsalgspris indskrænkes, eftersom denne i alle tilfælde ikke kan være lavere end den bindende minimumspris (dom af 19.10.2000, sag C-216/98, Kommissionen mod Grækenland, Sml. I, s. 8921, præmis 21).
16 Artikel 572 i CGI som ændret er derfor i strid med artikel 9, stk. 1, i direktiv 95/59.
17 Det følger heraf, at Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 9, stk. 1, direktiv 95/59 ved at opretholde en ordning med pålæggelse af en minimumsreferencepris for alle cigaretter, der sælges under samme mærke.
Andet klagepunkt
18 Kommissionen har gjort gældende, at artikel 575 A i CGI som ændret, der for anvendelsen af forbrugsafgiften, indført ved artikel 575, fastsætter en højere minimumsafgift for cigaretter af lys tobak, som overvejende importeres, end for cigaretter af brun tobak, som næsten udelukkende fremstilles i Frankrig, er i strid såvel med artikel 8, stk. 2, og artikel 16, stk. 5, i direktiv 95/59, og artikel 2 i direktiv 92/79, som med traktatens artikel 95.
19 Den franske regering har ikke bestridt dette klagepunkt, for så vidt som det støttes på direktiv 95/59 og 92/79. Hvad angår traktatens artikel 95 har den franske regering gjort gældende, at artikel 575 A i CGI som ændret hverken indebærer en forskelsbehandling, der er i strid med artikel 95, stk. 1, eller en beskyttende virkning, som forbydes i artikel 95, stk. 2.
20 I den forbindelse bemærkes, at anvendelsen af en forskellig minimumsafgift for cigaretter af henholdsvis brun tobak og af lys tobak i medfør af artikel 575 A i CGI som ændret indebærer en tilsidesættelse af artikel 8, stk. 2, og artikel 16, stk. 5, i direktiv 95/59, samt af artikel 2 i direktiv 92/79, hvorefter en samlet minimumspunktafgift skal finde anvendelse på alle cigaretter.
21 For så vidt angår spørgsmålet om, hvorvidt en afgiftsmæssig forskelsbehandling af cigaretter af henholdsvis brun tobak og af lys tobak tillige indebærer en tilsidesættelse af traktatens artikel 95 bemærkes, at ifølge fast retspraksis kan et afgiftssystem kun anses for foreneligt med traktatens artikel 95, såfremt det er opbygget således, at det under alle omstændigheder er udelukket, at der svares højere afgifter af importerede varer end af lignende indenlandske varer (jf. dom af 15.3.2001, sag C-265/99, Kommissionen mod Frankrig, Sml. I, s. 2305, præmis 40).
22 Ved vurderingen af, om det af Kommissionen anfægtede afgiftssystem er foreneligt med traktatens artikel 95, stk. 1, skal det først fastslås, hvorvidt cigaretter af brun tobak henholdsvis af lys tobak kan anses for lignende varer.
23 Ifølge Domstolens praksis, hvorefter der anlægges en vid fortolkning af begrebet lignende varer, skal dette spørgsmål vurderes ud fra en undersøgelse af, om de pågældende varer frembyder ensartede egenskaber og tjener samme behov ud fra et forbrugersynspunkt. Denne undersøgelse skal ikke foretages på grundlag af et strengt identitetskriterium, men ud fra, om varerne med hensyn til deres anvendelse er beslægtet med hinanden og sammenlignelige (dom af 11.8.1995, forenede sager C-367/93 C-377/93, Roders m.fl., Sml. I, s. 2229, præmis 27).
24 Indledningsvis bemærkes, at cigaretter af brun tobak henholdsvis af lys tobak fremstilles af forskellige typer af samme grundprodukt, nemlig tobak, efter sammenlignelige metoder. Selv om de organoleptiske egenskaber hos henholdsvis brun og lys tobak, såsom smag og lugt, ikke er identiske, er de dog sammenlignelige.
25 Som det fremgår af artikel 575 A i CGI som ændret, er forskellen mellem cigaretter af brun tobak og af lys tobak i øvrigt relativ. I medfør af denne bestemmelse betragtes cigaretter, der mindst indeholder 60% af visse typer tobak, som cigaretter af brun tobak, mens alle andre cigaretter betragtes som cigaretter af lys tobak.
26 Endvidere kan de to typer med hensyn til deres sammenlignelige egenskaber opfylde de samme behov hos forbrugerne, idet de er egnede til at indtages i den typiske cigaretform, nemlig præfabrikerede tobaksruller omviklet af papirblade. Denne konstatering påvirkes ikke af, at gennemsnitsalderen for forbrugere af cigaretter af brun tobak er klart højere end gennemsnitsalderen for forbrugere af cigaretter af lys tobak.
27 I øvrigt er ligheden mellem cigaretter af brun tobak og af lys tobak anerkendt af fællesskabslovgiver, der i direktiv 95/59 og 92/79 fastsætter en ensartet beskatning af alle cigaretter.
28 Cigaretter af brun tobak og af lys tobak omfattes endvidere af den samme underposition i den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EFT L 256, s. 1).
29 Da det således er fastslået, at der er lighed mellem de to omhandlede produkter i henhold til traktatens artikel 95, stk. 1, skal det undersøges, om artikel 575 A i CGI som ændret indebærer en forskelsbehandling, idet den fastsætter en højere minimumsafgift for forbrugsafgiften på cigaretter af lys tobak, som overvejende er et importeret produkt, end for cigaretter af brun tobak, som næsten udelukkende fremstilles i Frankrig.
30 Selv om der i artikel 575 A i CGI som ændret ikke sondres formelt med hensyn til produkternes oprindelse, er afgiftsordningen udformet på en sådan måde, at cigaretter, der omfattes af den mest fordelagtige afgiftskategori, næsten udelukkende hidrører fra den indenlandske produktion, mens så godt som samtlige importerede produkter henhører under den mindst fordelagtige kategori. Disse karakteristiske træk ved ordningen ændres ikke af, at en lille del af de importerede cigaretter er omfattet af den mest fordelagtige kategori, og at omvendt en vis del af den indenlandske produktion henhører under den samme kategori som de importerede cigaretter. Det fremgår således, at afgiftsordningen er udformet på en sådan måde, at den i overvejende grad begunstiger en typisk indenlandsk produktion og i samme omfang er til ugunst for importerede cigaretter (jf. i denne retning dom af 27.2.1980, sag 171/78, Kommissionen mod Danmark, Sml. s. 447, præmis 36).
31 Henset til ovenstående er det ufornødent at tage stilling til, hvorvidt artikel 575 A i CGI som ændret er forenelig med traktatens artikel 95, stk. 2.
32 Den franske regering har gjort gældende, uden udtrykkeligt at påberåbe sig EF-traktatens artikel 36 (efter ændring nu artikel 30 EF), at artikel 575 A i CGI som ændret har til formål at beskytte menneskers liv og sundhed.
33 Hertil bemærkes blot, at traktatens artikel 36 skal fortolkes indskrænkende og bør derfor forstås således, at den ikke tillader andre foranstaltninger end kvantitative restriktioner ved indførsel og udførsel og foranstaltninger med tilsvarende virkning, som omhandlet i EF-traktatens artikel 30 og 34 (efter ændring nu artikel 28 EF og artikel 29 EF) (jf. i denne retning dom af 14.12.1972, sag 29/72, Marimex, Sml. 1972, s. 343, org.ref.: Rec. s. 1309, præmis 4 og 5, og af 25.1.1977, sag 46/76, Bauhuis, Sml. s. 5, præmis 12-14).
34 Det følger heraf, at Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 8, stk. 2, og artikel 16, stk. 5, i direktiv 95/59 og artikel 2 i direktiv 92/79, samt i henhold til traktatens artikel 95, stk. 1, ved at opretholde en ordning, hvorefter cigaretter af lys tobak og af brun tobak beskattes forskelligt til skade for cigaretter af lys tobak.
35 Under henvisning til ovenstående skal det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 9, stk. 1, artikel 8, stk. 2, og artikel 16, stk. 5, i direktiv 95/59, i henhold til artikel 2 i direktiv 92/79, samt i henhold til traktatens artikel 95, stk. 1, ved at opretholde
en ordning med en minimumsreferencepris for alle cigaretter, der sælges under samme mærke
og
en ordning, hvorefter cigaretter af lys tobak og af brun tobak beskattes forskelligt til skade for cigaretter af lys tobak.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
36 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der nedlagt påstand herom. Da Kommissionen har nedlagt påstand om, at Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger, og Den Franske Republik har tabt sagen, bør det pålægges den at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (Femte Afdeling)
1) Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 9, stk. 1, artikel 8, stk. 2, og artikel 16, stk. 5, i Rådets direktiv 95/59/EF af 27. november 1995 om forbrugsbeskatning af forarbejdet tobak bortset fra omsætningsafgift, som ændret ved Rådets direktiv 1999/81/EF af 29. juli 1999, i henhold til artikel 2 i Rådets direktiv 92/79/EØF af 19. oktober 1992 om indbyrdes tilnærmelse af cigaretafgifterne, samt i henhold til EF-traktatens artikel 95, stk. 1, ved at opretholde
en ordning med en minimumsreferencepris for alle cigaretter, der sælges under samme mærke
og
en ordning, hvorefter cigaretter af lys tobak og af brun tobak beskattes forskelligt til skade for cigaretter af lys tobak.
2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.