62023CO0658_INF
Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 3. september 2024 –Investcapital
(sag C-658/23)
»Præjudiciel forelæggelse – artikel 99 i Domstolens procesreglement – besvarelse, der klart kan udledes af Domstolens praksis, eller som ikke giver anledning til nogen rimelig tvivl – direktiv 2008/52/EF – mægling på det civil- og handelsretlige område – national lovgivning, der fastsætter et obligatorisk informationsmøde om mægling – forfatningsretlig retspraksis, hvorefter denne lovgivning er ugyldig – denne retspraksis’ forenelighed med direktivet – princippet om EU-rettens forrang – direktiv 93/13/EØF – urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler – retsinstansens mulighed for at ændre et urimeligt kontraktvilkår«
1.
Retligt samarbejde på det civilretlige område – mægling på det civil- og handelsretlige område – direktiv 2008/52 – anvendelse af mægling – anvendelsesområde – forfatningsretlig retspraksis, hvorefter en national lovgivning, der fastsætter et obligatorisk informationsmøde om mægling, er ugyldig – ikke omfattet – de nationale retsinstansers manglende mulighed for at undlade at anvende en sådan retspraksis – lovlighed
(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/52, art. 1, stk. 2, og art. 5, stk. 2)
(jf. præmis 35-39, 41-43 og 45 samt domskonkl. 1)
2.
Forbrugerbeskyttelse – urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler – direktiv 93/13 – konstatering af, at et vilkår er urimeligt – rækkevidde – den nationale rets ændring af indholdet af et urimeligt vilkår – nedsættelse af størrelsen af de strafgebyrer, som forbrugeren skal betale i henhold til et aftalevilkår – ikke tilladt
(Rådets direktiv 93/13, art. 6, stk. 1, og art. 7, stk. 1)
(jf. præmis 49-58 og domskonkl. 2)
Konklusion
1)
Artikel 5, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/52/EF af 21. maj 2008 om visse aspekter af mægling på det civil- og handelsretlige område, sammenholdt med princippet om EU-rettens forrang,
skal fortolkes således, at
bestemmelsen ikke er til hinder for, at retsinstanserne i en medlemsstat ikke kan undlade at anvende en afgørelse fra denne medlemsstats forfatningsdomstol, der fastslår ugyldigheden af en national lovgivning, hvorefter antagelsen til realitetsbehandling af visse søgsmål, der kan henhøre under dette direktiv, er betinget af, at sagsøgeren opfylder pligten til at deltage i et informationsmøde om fordelene ved mægling, for så vidt som en sådan afgørelse ikke er omfattet af denne bestemmelse og derfor ikke kan være i strid med den.
2)
Artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler
skal fortolkes således, at
disse bestemmelser er til hinder for, at den nationale retsinstans – når denne har fastslået, at et kontraktvilkår, som er indgået mellem en forbruger og en erhvervsdrivende, er ugyldig med den begrundelse, at der ved dette vilkår er aftalt anvendelse af strafgebyrer, som forbrugeren skal betale i tilfælde af manglende opfyldelse af sine kontraktlige forpligtelser, ved fastsættelsen af et bestemt dagligt beløb uden fastsættelse af et loft – reducerer det samlede beløb på disse gebyrer ved at indføre et sådant loft i stedet for at undlade at anvende det nævnte vilkår.