62023TJ1180_RES
Lieta T‑1180/23
BW
pret
Eiropas Savienības Aģentūru tiesībaizsardzības sadarbībaiunEiropas Savienības Aģentūru tiesu iestāžu sadarbībai krimināllietās
Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2026. gada 25. februāra spriedums
Dalībvalstu policijas iestāžu un citu tiesībaizsardzības iestāžu sadarbība – Sky ECC šifrēto sakaru pakalpojums – Apgalvoti nelikumīga personas datu apstrāde – Atcelšanas prasība – Nepārsūdzams akts – Sagatavojošs tiesību akts – Pieņemamība – Personas datu apstrāde, ko veic dalībvalstis, un to pārsūtīšana Eiropolam – Eiropola uz dalībvalsti pārsūtīti personas dati – Personas datu pārsūtīšana uz trešo valsti – Ārpuslīgumiskā atbildība – Regulas (ES) 2016/794 50. pants – Eiropola un dalībvalstu solidārā atbildība par datu nelikumīgu apstrādi – Pietiekami būtisks tādas tiesību normas pārkāpums, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības – Kaitējuma realitāte – Regula (ES) 2018/1727 – Eurojust nepietiekama koordinācija attiecībā uz kriminālvajāšanu starp dalībvalsti un trešo valsti – Regulas (ES) 2018/1725 71., 72., 89., 91. un 92. pants
Prasība atcelt tiesību aktu – Savienības tiesas kompetence – Prasība atcelt personas datu apstrādes darbības, ko valstu iestādes veikušas saistībā ar kriminālprocesu, un dokumentus un informāciju, ko šīs iestādes pārsūtījušas Eiropolam vai “Eurojust” – Izslēgšana
(LESD 263. pants)
(skat. 23.–25. punktu)
Atcelšanas prasība – Savienības tiesas kompetence – Prasība atcelt nolīgumu par kopējas izmeklēšanas grupas (KIG) izveidi – Izslēgšana
(LES 34. pants; LESD 263. pants)
(skat. 26.–31. punktu)
Prasība par kaitējuma atlīdzību – Priekšmets – Atlīdzība par kaitējumu, kas radies personas datu nelikumīgas apstrādes dēļ – Prasība pret “Eurojust” saistībā ar dalībvalstu vai Eiropola darbībām – Savienības tiesas kompetences neesība
(LESD 268. un 340. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Regula 2018/1727)
(skat. 33.–35. un 41. punktu)
Prasība par kaitējuma atlīdzību – Priekšmets – Atlīdzība par kaitējumu, kas radies personas datu nelikumīgas apstrādes dēļ – Prasības pret Eiropolu par dalībvalstu darbībām – Savienības tiesas kompetence – Robežas – Kompetences neesība attiecībā uz kaitējumu, ko rada dalībvalstu policijas vai citu tiesībaizsardzības iestāžu veiktās darbības
(LESD 268., 276. un 340. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2016/794 57. apsvērums, 49. panta 3. un 4. punkts un 50. pants)
(skat. 37., 38. un 42.–46. punktu)
Ārpuslīgumiskā atbildība – Savienības un dalībvalstu solidārā atbildība – Regula 2016/794 – Atbildība sakarā ar personas datu nelikumīgu apstrādi – Eiropola un attiecīgās dalībvalsts solidārā atbildība – Kritēriji – Pierādījumi par nelikumīgās apstrādes attiecināmību uz Eiropolu vai konkrēto dalībvalsti
(LESD 340. panta otrā daļa; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2016/794 50. panta 1. punkts)
(skat. 93. un 136. punktu)
Atcelšanas prasība – Pārsūdzami tiesību akti – Jēdziens – Tiesību akti, kas rada saistošas tiesiskās sekas – Sagatavojoši tiesību akti – Izslēgšana – Eiropola vai “Eurojust” dalība sanāksmēs vai darba grupās – Izslēgšana
(LESD 263. pants)
(skat. 108.–110. punktu)
Atcelšanas prasība – Pārsūdzami tiesību akti – Jēdziens – Tiesību akti, kas rada saistošas tiesiskās sekas – Savienības aģentūras veikta tādu personas datu nosūtīšana, kas izgūti no “Sky ECC” šifrēto sakaru pakalpojuma – Pārsūtīšana dalībvalstij – Izslēgšana – Pārsūtīšana trešai valstij – Ietveršana – Nosacījums
(LESD 263. pants)
(skat. 111.–123. punktu)
Ārpuslīgumiskā atbildība – Nosacījumi – Regula 2016/794 – Atbildība sakarā ar personas datu nelikumīgu apstrādi – Minētās atbildības raksturs – Eiropola un attiecīgās dalībvalsts solidārā atbildība – Apjoms – Dalībvalstu aktu vai darbību likumības novērtēšana, izņemot datu vākšanu policijas vai citu dalībvalstu tiesībaizsardzības iestāžu veikto operāciju laikā – Vērtējums, pamatojoties uz attiecīgajām Savienības vai valsts tiesībām
(LESD 268. un 276. pants 340. panta otrā daļa; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2016/794 50. panta 1. punkts)
(skat. 141., 142. un 162.–164. punktu)
Rezumējums
Noraidot BW celto atcelšanas prasību un prasību par kaitējuma atlīdzību pret Eiropas Savienības Aģentūru tiesībaizsardzības sadarbībai (Eiropols) un Eiropas Savienības Aģentūru tiesu iestāžu sadarbībai krimināllietās (Eurojust) saistībā ar vairāku dalībvalstu policijas un tiesu iestāžu sadarbību, Vispārējā tiesa pirmo reizi kopš sprieduma Kočner/Eiropols (
1
) sniedz precizējumus par solidārās atbildības režīma tvērumu, it īpaši, ņemot vērā ierobežojumus, kas izriet no LESD 276. panta. Turklāt tā nospriež, ka Eurojust veikta personas datu pārsūtīšana uz dalībvalsti nav apstrīdami akti LESD 263. panta izpratnē, savukārt atzīst, ka šādu datu pārsūtīšana uz trešo valsti ir apstrīdams akts, ja nav neviena cita efektīvas pārbaudes tiesā līdzekļa.
Prasītājs BW ir Serbijas valstspiederīgais, kurš kopš 2023. gada maija ir apsūdzēts un atrodas apcietinājumā Nīderlandē par kokaīna ievešanu un kopš 2023. gada rudens arī Serbijā ir apsūdzēts par narkotisko vielu nelikumīgu tirdzniecību.
Nīderlandes un Serbijas iestāžu veiktās kriminālvajāšanas pamatā ir izmeklēšanas pasākumi, kurus 2010. gada beigās uzsāka Beļģijas, Nīderlandes un Francijas iestādes pret “organisation Sky ECC”, kur “ECC” apzīmē “Elliptic Curve Cryptography” (eliptiskās līknes kriptogrāfija); tā tiek turēta aizdomās par tādu šifrētu komunikāciju preču un pakalpojumu tirdzniecību, kas paredzēti noziedzīgu nodarījumu izdarīšanas atvieglošanai.
Pēc šiem izmeklēšanas pasākumiem Beļģija un Nīderlande 2018. gada beigās izdeva kopīgus izmeklēšanas lēmumus, pieprasot Francijai izveidot shēmu ar serveriem, kurus izmanto Sky ECC pakalpojumā un kuri atrodas šajā valstī. Francija šo lūgumu izpildīja, pārtverot, ierakstot un transkribējot šo serveru šifrētās komunikācijas, tostarp datus par BW.
2019. gadā ar kopējas izmeklēšanas grupas nolīgumu (turpmāk tekstā – “KIG nolīgums”) (
2
), kas noslēgts starp Beļģijas, Francijas un Nīderlandes iestādēm, tās izveidoja kopīgu izmeklēšanas grupu (turpmāk tekstā – “KIG”). Tā rezultātā starp Eiropolu un attiecīgajām trim dalībvalstīm tika kopīgoti pārtvertie neapstrādātie izejas dati, kas pēc tam bija jāanalizē, kā arī šīs analīzes rezultāti.
Saistībā ar šo sadarbību Eiropols saglabāja datus savā IT sistēmā, veica salīdzinošās pārbaudes, sagatavoja izlūkdatu ziņojumus, ģenerēja datu vizualizācijas grafikus un interpretēja daudzvalodu datu kopas. Savukārt Eurojust sniedza atbalstu un konsultācijas par tiesu iestāžu sadarbības iespējām un organizēja vairākas koordinācijas sanāksmes starp attiecīgajām valstu iestādēm, kā arī Eiropolu un atviegloja tiesu iestāžu sadarbību starp Serbiju, no vienas puses, un Nīderlandi un Franciju, no otras puses.
Šajā kontekstā BW prasīja Vispārējai tiesai atcelt KIG nolīgumu, uz tā pamata pieņemtos Eiropola un Eurojust aktus, kā arī to un attiecīgo dalībvalstu veikto Sky ECC servera datu apstrādi, analīzi un kopīgošanu. Turklāt viņš lūdza, lai Eiropolam un Eurojust tiktu piespriests viņam izmaksāt kompensāciju par viņam radīto nemateriālo un materiālo kaitējumu.
Vispārējās tiesas vērtējums
Pirmām kārtām, attiecībā uz jautājumu par Vispārējās tiesas kompetenci, tā, pirmkārt, norāda, ka, pamatojoties uz LESD 263. pantu, tās kompetencē nav pārbaudīt Francijas tiesas atļauju Francijas iestādēm veikt pārtveršanas darbības, šo darbību norisi, Francijas iestāžu veikto dokumentu un informācijas, kas iegūta saistībā ar šīm darbībām, nosūtīšanu Eiropolam, Francijas iestāžu veikto dokumentu un informācijas nosūtīšanu Eurojust un Serbijas iestādēm, pamatojoties uz savstarpējās palīdzības lūgumiem, Serbijas tiesās notiekošā kriminālprocesa likumību, kā arī KIG nolīgumu.
Konkrētāk par šo nolīgumu Vispārējā tiesa norāda, ka Savienības tiesas kompetencē nav, tieši pamatojoties uz LESD 263. pantu, lemt par minētā nolīguma tiesiskumu, jo tas nav Savienības tiesību akts. Proti, KIG nolīgumu parakstīja un tādējādi noslēdza tikai trīs dalībvalstis. Šo konstatējumu neatspēko nedz šī nolīguma pamats konvencijā, ko šīs dalībvalstis noslēgušas saskaņā ar LES 34. pantu, nedz Eiropas Savienības Padomes pamatlēmumā, nedz attiecīgās KIG izveide pēc Eiropola vai Eurojust iniciatīvas, nedz arī Beļģijas, Francijas un Nīderlandes lēmums, kas pieņemts saskaņā ar KIG nolīgumu, iesaistīt Eiropolu un Eurojust kā KIG “dalībniekus”. Šajā ziņā Vispārējā tiesa precizē, ka Eiropolam vai Eurojust piešķirtā iespēja ierosināt KIG izveidi vai palīdzēt to darīt, tāpat kā to darbiniekiem – piedalīties KIG (
3
), nepiešķir šīm aģentūrām “puses” statusu nolīgumā, ar kuru šīs trīs dalībvalstis ir izveidojušas attiecīgo KIG.
Otrkārt, Vispārējā tiesa atzīst, ka tās kompetencē nav izskatīt prasītāja lūgumu konstatēt Eurojust atbildību Beļģijas, Francijas un Nīderlandes vai arī Serbijas vai pat Eiropola darbību dēļ. Šo risinājumu tā secina citastarp no apstākļa, ka Savienības atbildība, pamatojoties uz LESD 268. un 340. pantu, nevar tikt meklēta Savienības iestādē vai struktūrā, kas nav tā pati, kurai tiek pārmests atbildību radījušais fakts, ja vien Savienības likumdevējs nav skaidri paredzējis atkāpes no solidāras atbildības vai nu starp kādu no šīm Savienības iestādēm vai struktūrām un vienu vai vairākām dalībvalstīm vai pat vienu vai vairākām trešām valstīm, vai starp vairākām Savienības iestādēm vai struktūrām. Tā konstatē, ka šajā gadījumā nevienā tiesību aktā nav paredzēta atkāpe no solidāras atbildības starp Eurojust un dalībvalstīm vai starp Eurojust un Serbiju.
Tomēr Vispārējā tiesa atzīst, ka tās kompetencē ir izskatīt prasību konstatēt Eurojust atbildību par tās rīcību, kā arī Eiropola atbildību par rīcību, kurā vainojams gan pats Eiropols, gan dalībvalstis, kas piedalījušās sadarbībā saistībā ar Sky ECC pakalpojumu.
Neraugoties uz kompetenci izskatīt prasījumu par Eiropola solidāro atbildību par rīcību, par kuru ir atbildīgas tostarp Francijas iestādes, Vispārējā tiesa precizē, ka tās kompetencē nav izskatīt prasītāja apgalvojumus par kaitējumu, kas viņam esot nodarīts ar viņa personas datu pārtveršanas darbībām, kuras īstenotas šo iestāžu veiktajās policijas operācijās. Šajā ziņā, lai gan Eiropola regulā paredzēts solidārās atbildības režīms, šo aģentūru nevar atzīt par solidāri atbildīgu par iespējamo kaitējumu, kas izriet no fiziskas personas datu nelikumīgas apstrādes, kura notikusi saistībā ar dalībvalsts policijas vai citu tiesībaizsardzības iestāžu veiktajām darbībām, pat ja šī apstrāde ir notikusi sadarbības ietvaros, pamatojoties uz šo regulu. Proti, no LESD 276. panta izriet, ka, īstenojot savas pilnvaras tiesu sadarbības krimināllietās un policijas iestāžu sadarbības jomā, Savienības tiesas kompetencē nav pārbaudīt kādas dalībvalsts policijas vai citu tiesībaizsardzības iestāžu veikto darbību spēkā esību vai samērīgumu.
Otrām kārtām, attiecībā uz atcelšanas prasījumiem Vispārējā tiesa, lemjot par to pieņemamību, konstatē, ka prasītāja kritizētie akti vai rīcība nav apstrīdami, izņemot attiecībā uz to, ka Eurojust2022. gada 24. jūnijā nosūtīja Serbijas iestādēm Francijas iestāžu elektroniskā pasta vēstuli ar saiti uz drošu lejupielādi, kurā tostarp ir ietvertas dažas no viņa saziņām, kas izgūtas no Sky ECC pakalpojuma.
Attiecībā uz šo nosūtīšanu Vispārējā tiesa uzsver, ka, lai gan no judikatūras par Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) galīgo ziņojumu un informācijas nosūtīšanu dalībvalstīm, kas pēc analoģijas ir piemērojama šajā lietā, izriet, ka šāda nosūtīšana nav apstrīdams tiesību akts, Tiesai tāpat kā pašai Vispārējai tiesai tomēr ir bijusi iespēja, lai noraidītu OLAF veiktās nosūtīšanas apstrīdamību, ņemt vērā to, ka prasītāja rīcībā bija citi līdzekļi, lai nodrošinātu šo lēmumu par nosūtīšanu tiesiskuma pārbaudi, tostarp prejudiciālā nolēmuma tiesvedība. Vispārējā tiesa norāda, ka 2022. gada 24. jūnijā veiktā pārsūtīšana notika starp Savienības aģentūru un trešās valsts, šajā gadījumā – Serbijas, iestādēm. Tādējādi, ja šo pārsūtīšanu nav iespējams apstrīdēt ar šo prasību, tās tiesiskumu vairs nevarēs apstrīdēt, pamatojoties uz Savienības aktiem, un tajā ietvertos personas datus var uzskatīt par tādiem, kas ir likumīgi nodoti Serbijas iestādēm, pēc tam prasītājs nevar nedz saņemt no šīs trešās valsts tiesām minētās pārsūtīšanas spēkā esības vērtējumu no Savienības tiesību viedokļa, nedz arī vērsties Tiesā ar prejudiciālu jautājumu, lai tā izvērtētu šīs pārsūtīšanas likumību. Šajā nozīmē minētā pārsūtīšana ir galīgais posms īpašai procedūrai, ar kuru Eurojust trešās valsts iestādēm pēc to pieprasījuma pārsūta uz identificētu personu attiecināmus datus.
Vispārējā tiesa piebilst, ka, tikai atzīstot 2022. gada 24. jūnijā veikto pārsūtīšanu par apstrīdamu, var nodrošināt tiesu iestādes vai citas neatkarīgas struktūras efektīvu kontroli pār pārtverto personas datu pārsūtīšanu un to izmantošanu citiem mērķiem, kas nav tās krimināltiesas mērķi, kurai tie sākotnēji tika vākti. Tam, ka prasītājs varētu vērsties Francijas tiesās vai ka viņš varētu vērsties Eiropas Cilvēktiesību tiesā pēc tam, kad Serbijas krimināltiesas, iespējams, to būs notiesājušas, nav nozīmes. Pirmkārt, Francijas tiesās nevar celt prasību atcelt Savienības aģentūras aktu. Otrkārt, tā kā Savienība nav pievienojusies Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijai (turpmāk tekstā – “ECPAK”), minētā tiesa nevar konstatēt Savienības pienākumu neizpildi attiecībā uz šo konvenciju, it īpaši saistībā ar prasību, kas celta pret trešo valsti.
Tomēr Vispārējā tiesa 2022. gada 24. jūnijā veiktās pārsūtīšanas atcelšanas prasījumus noraida kā nepamatotus, jo prasītājs nav pierādījis, kādā veidā šīs pārsūtīšanas dēļ notikusi viņa personas datu nelikumīga apstrāde.
Trešām kārtām, attiecībā uz prasītāja prasījumiem par kaitējuma atlīdzību Vispārējā tiesa uzskata, ka pirmais pamats sakarā ar kaitējumu attiecas uz apgalvojumiem par datu nepareizu apstrādi, ko veicis gan Eiropols, gan trīs attiecīgās dalībvalstis, uz kurām attiecas Eiropola regulā paredzētais (
4
) atkāpes no solidārās atbildības režīms, un tādējādi tajā ir ņemti vērā ne tikai Eiropola akti vai rīcība atbilstoši vispārējās atbildības sistēmai, kas tam ir saskaņā ar šo regulu (
5
), bet arī attiecīgo triju dalībvalstu akti vai rīcība saskaņā ar minēto atkāpes no solidārās atbildības režīmu.
Vispārējā tiesa piebilst – Eiropols kļūdaini apgalvo, ka to nevar saukt pie atbildības par dalībvalstu aktiem vai rīcību un ka Vispārējā tiesa nevar izvērtēt to tiesiskumu. Lai gan saskaņā ar LESD 276. pantu Savienības tiesas kompetencē neietilpst pārbaudīt policijas vai citu tiesībaizsardzības iestāžu veikto darbību likumību vai samērīgumu dalībvalstī, tostarp saistībā ar prasībām, kas pamatotas ar LESD 268. un 340. pantu, tomēr, izņemot šīs konkrētās darbības, Eiropola regulā paredzētais atkāpes režīms attiecībā uz solidāro atbildību netieši, bet noteikti nozīmē, ka Eiropolu var saukt pie atbildības par dalībvalstu aktiem vai rīcību. No tā noteikti izriet arī tas, ka saistībā ar prasībām par kaitējuma atlīdzību, kas pamatotas ar šo atkāpes režīmu, Vispārējā tiesa ir tiesīga izvērtēt to dalībvalstu aktu vai darbību likumību, kas nav tās, ar kurām policijas vai citas tiesībaizsardzības iestādes ir vākušas attiecīgos datus, pamatojoties uz Savienības tiesībām vai uz attiecīgās valsts tiesībām.
Par otro prasījumu sakarā ar kaitējumu, kurš būtībā attiecas tikai uz tiesību uz taisnīgu lietas izskatīšanu pārkāpumu, jo nav iespējams pārbaudīt Sky ECC pakalpojuma datu “izmantojamību” valsts kriminālprocesos, kas norisinājušies pēc izmeklēšanām, kurās ir piedalījies Eiropols, Vispārējā tiesa konstatē, ka prasītājs neapstrīd viņa personas datu apstrādes likumību Eiropola regulas 28. panta izpratnē – tas būtu vienīgais arguments, kura dēļ apstrīdēšana varētu ietilpt šajā regulā paredzētā atkāpes ietverošā solidārās atbildības režīma piemērošanas jomā. Tādējādi, lai pārbaudītu šo pamatu sakarā ar kaitējumu, tā ņem vērā tikai Eiropola aktus vai rīcību atbilstoši vispārējās atbildības režīmam, kas izriet no minētās regulas.
Par trešo pamatu sakarā ar kaitējumu, kurš attiecas uz apgalvoto prasītāja divkāršu kriminālvajāšanu par vieniem un tiem pašiem nodarījumiem, ko pret viņu ir uzsākušas Nīderlandes un Serbijas tiesībaizsardzības iestādes, Vispārējā tiesa precizē, ka ar šo pamatu sakarā ar kaitējumu prasītājs Eiropolam pārmet tikai to, ka šī aģentūra nav izpildījusi savus pienākumus, kas izriet no KIG nolīguma. Tādējādi tā ņem vērā tikai Eiropola aktus vai rīcību saskaņā ar vispārējo atbildības režīmu, kas izriet no Eiropola regulas.
Vispārējā tiesa visus trīs pamatus sakarā ar kaitējumu noraida kā nepamatotus.
(
1
)	Spriedums, 2024. gada 5. marts, Kočner/Eiropols (C‑755/21 P, EU:C:2024:202).
(
2
)	Šis nolīgums tika noslēgts, pamatojoties uz 13. pantu Konvencijā, ko Padome izstrādājusi saskaņā ar LES 34. pantu par Eiropas Savienības dalībvalstu savstarpēju palīdzību krimināllietās (OV 2000, C 197, 3. lpp.), un Padomes Pamatlēmumu (2002. gada 13. jūnijs) par kopējām izmeklēšanas grupām (OV 2002, L 162, 1. lpp.).
(
3
)	Kas piešķirta attiecīgi ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/794 (2016. gada 11. maijs) par [Eiropolu] un ar kuru aizstāj un atceļ Padomes Lēmumus 2009/371/TI, 2009/934/TI, 2009/935/TI, 2009/936/TI un 2009/968/TI (OV 2016, L 135, 53. lpp.; turpmāk tekstā – “Eiropola regula”) 5. pantu un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2018/1727 (2018. gada 14. novembris) par [Eurojust] un ar ko aizstāj un atceļ Padomes Lēmumu 2002/187/TI (OV 2018, L 295, 138. lpp.) 8. panta 1. punkta d) apakšpunktu.
(
4
)	Eiropola regulas 50. panta 1. punkts.
(
5
)	Eiropola vispārējā atbildība saskaņā ar Eiropola regulas 49. pantu.