62015CC0677
ĢENERĀLADVOKĀTA HENRIKA SAUGMANDSGORA ĒES
[HENRIK SAUGMANDSGAARD ØE] SECINĀJUMI,
sniegti 2017. gada 11. maijā (
1
)
Lieta C‑677/15 P
Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
pret
European Dynamics Luxembourg SA,
Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE,
European Dynamics Belgium SA
Apelācija – Publiski pakalpojumu līgumi – Ārējo pakalpojumu sniegšana programmu un projektu vadībā, kā arī tehniskajā konsultēšanā informācijas tehnoloģiju jomā – Daudzpakāpju procedūra – Ar piešķiršanas kritērijiem saistītu apakškritēriju punktu sadalījums – Vienlīdzīgu iespēju un pārskatāmības principi – Acīmredzamas kļūdas vērtējumā – Pamatojumā pieļauti trūkumi – Iespējas zaudēšana – Eiropas Savienības ārpuslīgumiskā atbildība
I. Ievads
1.
Ar šo apelācijas sūdzību Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (
2
) (turpmāk tekstā – “apelācijas sūdzības iesniedzējs”) lūdz atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedumu European Dynamics Luxembourg u.c./ITSB (
3
) (turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”), ar kuru tā:
–
atcēla EUIPO lēmumu, kas pieņemts saistībā ar atklāto publiskā iepirkuma procedūru attiecībā uz informātikas pakalpojumu sniegšanu, kas European Dynamics Luxembourg SA tika paziņots ar 2011. gada 28. marta vēstuli, un ar ko tās piedāvājums tika ierindots trešajā vietā saskaņā ar daudzpakāpju sistēmu pamatlīguma piešķiršanai, kā arī ar ko, pirmkārt, Consortium Unisys SLU un Charles Oakes & Co Sàrl un, otrkārt, ETIQ Consortium (by everis un Trasys) piedāvājumi tika ierindoti attiecīgi pirmajā un otrajā vietā (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), un
–
piesprieda Eiropas Savienībai atlīdzināt zaudējumus, kas radīti European Dynamics Luxembourg saistībā ar iespējas zaudēšanu, ka tai tiks piešķirts pamatlīgums kā pirmajai līgumslēdzējai saskaņā ar daudzpakāpju sistēmu.
II. Atbilstošās tiesību normas
2.
Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 (
4
) (turpmāk tekstā – “Finanšu regula”), ir paredzēti pamatnoteikumi, ar ko reglamentē visu budžeta nozari attiecībā uz tādām jomām kā publiskais iepirkums.
3.
Saskaņā ar šīs regulas 100. panta 2. punkta pirmo daļu “līgumslēdzēja iestāde visiem kandidātiem vai pretendentiem, kuru pieteikumi vai piedāvājumi ir noraidīti, paziņo šāda lēmuma pamatojumu un visiem pretendentiem, kuru piedāvājumi bijuši pieņemami, pēc to iesniegta rakstiska pieprasījuma paziņo veiksmīgā piedāvājuma raksturlielumus un salīdzinošo izdevīgumu, kā arī tā pretendenta nosaukumu, kuram līgums piešķirts”.
4.
Regulas (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 (
5
), 149. pantā ir precizēti pienākumi, kuri ir noteikti līgumslēdzējai iestādei attiecībā uz kandidātu un pretendentu informēšanu atbilstoši Finanšu regulas 100. panta 2. punktam.
5.
Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 207/2009 (
6
) 115. panta 1. punktu “Birojs ir Savienības aģentūra. Tas ir juridiska persona”.
6.
Šīs regulas 118. panta 3. punktā ir paredzēts, ka “attiecībā uz ārpuslīguma saistībām Birojs saskaņā ar vispārējiem principiem, kas kopīgi dalībvalstu tiesībām, atlīdzina visus zaudējumus, kas radušies tā nodaļu vai tā darbinieku pienākumu izpildes rezultātā”.
III. Tiesvedības rašanās fakti, prasība Vispārējā tiesā un pārsūdzētais spriedums
7.
Šīs lietas fakti ir tikuši izklāstīti pārsūdzētā sprieduma 1.–28. punktā.
8.
2011. gada 6. jūnijāEuropean Dynamics Luxembourg, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE un European Dynamics Belgium SA (turpmāk tekstā –“European Dynamics Luxembourg u.c.” vai “atbildētājas”) iesniedza prasības pieteikumu Vispārējā tiesā. Tiesas sēdē atteikušās no viena no saviem prasījumiem, tās lūdza:
–
atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar šo lēmumu European Dynamics Luxembourg piedāvājums saskaņā ar daudzpakāpju sistēmu ir ierindots trešajā vietā;
–
atcelt visus pārējos ar to saistītos EUIPO lēmumus, tostarp tos, ar kuriem attiecīgās līguma slēgšanas tiesības piešķirtas pretendentiem, kas ierindoti pirmajā un otrajā vietā saskaņā ar daudzpakāpju sistēmu;
–
piespriest EUIPO samaksāt prasītājām atlīdzību EUR 650000 apmērā par zaudējumiem, kas tām radušies saistībā ar iespējas zaudēšanu, un par kaitējumu to reputācijai un uzticamībai;
–
piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
9.
Savas prasības atcelt tiesību aktu pamatošanai pēc tam, kad tiesas sēdē tās bija atteikušās no viena no saviem pamatiem, European Dynamics Luxembourg u.c. izvirzīja trīs pamatus. Ar savu pirmo pamatu tās pārmeta EUIPO, ka tas esot pārkāpis Finanšu regulas 100. panta 2. punkta pirmo daļu un Regulas Nr. 2342/2002 149. pantu, kā arī pienākumu norādīt pamatojumu LESD 296. panta otrās daļas izpratnē, atsakot tām sniegt pietiekamu skaidrojumu vai pamatojumu attiecībā uz lēmumu par publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu. Otrais pamats bija saistīts ar “trūkumiem specifikācijās”, jo EUIPO tām par sliktu esot piemērojis jaunu piešķiršanas kritēriju un jaunu piešķiršanas apakškritēriju punktu sadalījumu, kas nebija norādīti specifikācijās. Ar trešo pamatu European Dynamics Luxembourg u.c. pārmeta EUIPO vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā.
10.
Vispārējā tiesa secīgi izvērtēja prasības pieteikuma otro, trešo un pirmo pamatu.
11.
Vispirms pārsūdzētā sprieduma 48. punktā Vispārējā tiesa nosprieda, ka EUIPO sniegtais nelabvēlīgais komentārs saistībā ar European Dynamics Luxembourg piedāvājumu, saskaņā ar kuru piedāvājumos, kas bija saņēmuši lielāku punktu skaitu nekā tās piedāvājums saistībā ar pirmo piešķiršanas kritēriju, “izmaiņu vadība un komunikācija ir identificētas kā divi visbūtiskākie uzdevumi, lai projekts izdotos”, pierāda, ka EUIPO ir piemērojis citādu ar pirmo piešķiršanas kritēriju saistītu apakškritēriju punktu sadalījumu. Šī sprieduma 53. punktā Vispārējā tiesa secināja, ka, tā kā šāds punktu sadalījums nebija paredzēts ne specifikācijās, ne arī iepriekš paziņots pretendentiem, EUIPO par sliktu European Dynamics Luxembourg u.c. ir pārkāpis vienlīdzīgu iespēju un pārskatāmības principus. Tādējādi minētā sprieduma 55. punktā Vispārējā tiesa daļēji apmierināja otro pamatu.
12.
Turpinājumā, izvērtējot trešo pamatu, pirmām kārtām, Vispārējā tiesa uzskatīja, ka atsevišķos EUIPO izklāstītajos nelabvēlīgajos komentāros par attiecīgā piedāvājuma novērtējumu saistībā ar pirmo un otro piešķiršanas kritēriju ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.
13.
Pirmkārt, pārsūdzētā sprieduma 91. punktā Vispārējā tiesa konstatēja, ka, tā kā šo secinājumu 11. punktā minētajā nelabvēlīgajā komentārā ir pieļauts vienlīdzīgu iespēju un pārskatāmības principu pārkāpums, šajā vērtējumā noteikti ir pieļauta arī acīmredzama kļūda vērtējumā.
14.
Otrkārt, pārsūdzētā sprieduma 102. punktā Vispārējā tiesa uzskatīja, ka nelabvēlīgais komentārs saistībā ar minētā piedāvājuma novērtējumu attiecībā uz otro piešķiršanas kritēriju, saskaņā ar kuru tā neesot iesniegusi “nevienu piedāvājamā produkta paraugu”, ietver acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo tas nerod nekādu pamatojumu specifikācijās.
15.
Otrām kārtām, minētā sprieduma 86., 89. un 95. punktā Vispārējā tiesa konstatēja, ka vairākos citos EUIPO komentāros saistībā ar šī paša piedāvājuma novērtējumu attiecībā uz pirmo piešķiršanas kritēriju nav norādīts pamatojums LESD 296. panta otrās daļas, lasot to kopsakarā ar Finanšu regulas 100. panta 2. punktu, izpratnē un tādējādi Vispārējā tiesa nevar pārbaudīt acīmredzamu kļūdu vērtējumā esamību attiecībā uz šiem komentāriem.
16.
Līdz ar to Vispārējā tiesa apmierināja trešo pamatu saistībā ar iebildumiem, kas vērsti pret EUIPO komentāriem, kuri ir minēti šo secinājumu 13. un 14. punktā, un to noraidīja pārējā daļā.
17.
Visbeidzot, izvērtējot pirmo pamatu, pēc tam kad Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 134. punktā bija atsaukusies uz vērtējumiem, kurus tā atzina par nepietiekami pamatotiem, saistībā ar trešā pamata izskatīšanu, šī sprieduma 135. punktā Vispārējā tiesa nosprieda, ka apstrīdētajā lēmumā ir ietverti vairāki trūkumi pamatojumā.
18.
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, šī sprieduma 136. punktā Vispārējā tiesa atcēla apstrīdēto lēmumu pilnībā.
19.
Atbalstot savu prasību par zaudējumu atlīdzību, kā tas izriet no šī paša sprieduma 137. punkta, European Dynamics Luxembourg u.c. lūdza kompensāciju, pirmkārt, par zaudēto iespēju noslēgt attiecīgo līgumu kā līgumslēdzējai, kas ierindota pirmajā vietā, un, otrkārt, par ciesto morālo kaitējumu saistībā ar kaitējumu to reputācijai un uzticamībai.
20.
Vispārējā tiesa konstatēja, ka ir izpildīti priekšnosacījumi, lai iestātos Savienības ārpuslīgumiskā atbildība atbilstoši LESD 340. panta otrajai daļai.
21.
Vispirms pārsūdzētā sprieduma 141. punktā Vispārējā tiesa nosprieda, ka, tā kā prasība par zaudējumu atlīdzību ir balstīta uz tiem pašiem pārkāpumiem, kas izvirzīti prasības atcelt tiesību aktu pamatojumam, un tā kā Vispārējā tiesa ir konstatējusi dažus no tiem, nosacījums par Savienības iestāžu un struktūru prettiesiskas rīcības esamību ir izpildīts.
22.
Tālāk šī sprieduma 143. punktā Vispārējā tiesa uzskatīja, ka nav iespējams konstatēt cēloņsakarību starp konstatētajiem trūkumiem pamatojumā un norādīto kaitējumu. Savukārt minētā sprieduma 144. punktā Vispārējā tiesa nosprieda, ka pārkāpumi pēc būtības, kurus tā arī ir konstatējusi, varēja ietekmēt European Dynamics Luxembourg iespēju, ka tās piedāvājums tiks ierindots pirmajā vai otrajā vietā saskaņā ar daudzpakāpju sistēmu.
23.
Visbeidzot, Vispārējā tiesa izvērtēja, vai apgalvotais kaitējums ir reāls. Pirmkārt, pārsūdzētā sprieduma 144.–146. punktā tā secināja, ka iespējas zaudēšana, ko cietusi šī sabiedrība, ir uzskatāma par reālu un droši zināmu kaitējumu. Tomēr šī sprieduma 147. punktā Vispārējā tiesa uzskatīja, ka tā šajā tiesvedības stadijā nevar lemt par kaitējuma novērtējumu. Otrkārt, minētā sprieduma 155. punktā Vispārējā tiesa nosprieda, ka nav jāpārbauda, vai pastāv kaitējums European Dynamics Luxembourg u.c. reputācijai un uzticamībai, jo ar lēmuma par publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu atcelšanu principā ir pietiekami, lai atlīdzinātu ar to radīto kaitējumu.
24.
Līdz ar to pārsūdzētā sprieduma 156. punktā Vispārējā tiesa daļēji apmierināja prasību par zaudējumu atlīdzību. Šī sprieduma 157. punktā Vispārējā tiesa aicināja lietas dalībniekus vienoties par atlīdzināmajām summām saistībā ar iespējas zaudēšanu, ņemot vērā minētā sprieduma 149.–154. punktā izklāstītos apsvērumus, un tai darīt zināmu panākto vienošanos. Ja vienošanās netiek panākta, lietas dalībniekiem tika lūgts Vispārējai tiesai darīt zināmus savus uz aprēķiniem balstītos apsvērumus.
IV. Tiesvedība Tiesā un lietas dalībnieku prasījumi
25.
Ar savu apelācijas sūdzību EUIPO lūdz Tiesu:
–
galvenokārt – atcelt pārsūdzēto spriedumu un noraidīt pirmajā instancē iesniegto prasību atcelt apstrīdēto lēmumu, kā arī prasību par zaudējumu atlīdzību;
–
pakārtoti – atcelt šo spriedumu un nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā;
–
pakārtoti – atcelt minēto spriedumu, ciktāl tajā Eiropas Savienībai ir piespriests atlīdzināt zaudējumus, kas radīti European Dynamics Luxembourg, un nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā, un
–
piespriest atbildētājām atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.
26.
European Dynamics Luxembourg u.c. lūdz Tiesu noraidīt apelācijas sūdzību un piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās tiesvedības instancēs.
V. Analīze
A.
Ievada apsvērumi
27.
Ar pārsūdzēto spriedumu Vispārējā tiesa ir atcēlusi apstrīdēto lēmumu sakarā ar vienlīdzīgu iespēju un pārskatāmības principu pārkāpumu (šī sprieduma 53. punkts), divām acīmredzamām kļūdām vērtējumā (minētā sprieduma 91. un 102. punkts), kā arī vairākiem trūkumiem pamatojumā (šī paša sprieduma 86., 89., 95. un 135. punkts), kuri pieļauti EUIPO vērtējumā par European Dynamics Luxembourg piedāvājumu.
28.
Atbalstot savu apelācijas sūdzību, EUIPO izvirza četrus pamatus. Pirmais pamats ir saistīts ar kļūdu tiesību piemērošanā un pamatojuma neesamību, ko Vispārējā tiesa esot pieļāvusi, secinot, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpti vienlīdzīgu iespēju un pārskatāmības principi. Otrajā pamatā EUIPO apgalvo, ka pārsūdzētajā spriedumā ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā, jo Vispārējā tiesa ir atcēlusi šo lēmumu tādēļ, ka esot pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā. Trešais pamats ir saistīts ar kļūdu tiesību piemērošanā, kuru ir pieļāvusi Vispārējā tiesa, konstatējot vairākus pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumus, kas pieļauti minētajā lēmumā, un tādējādi to atceļot. Ceturtajā pamatā EUIPO uzskata, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un nav sniegts pamatojums, jo šajā spriedumā ir apmierināta prasība par zaudējumu atlīdzību, kuru iesniegusi European Dynamics Luxembourg u.c.
29.
Turpinājumā izklāstīto iemeslu dēļ es uzskatu, ka, izvērtējot prasību atcelt tiesību aktu, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā, konstatējot vienlīdzīgu iespēju un pārskatāmības principu pārkāpumu (pārsūdzētā sprieduma 53. punkts) un acīmredzamu kļūdu vērtējumā (šī sprieduma 91. punkts), kas saistīta ar attiecīgā piedāvājuma novērtējumu attiecībā uz pirmo piešķiršanas kritēriju (
7
). Turpretī, manuprāt, apelācijas pamatos nav pierādīts, ka Vispārējā tiesa prettiesiski būtu konstatējusi trūkumus pamatojumā (minētā sprieduma 86., 89., 95. un 135. punkts) un acīmredzamu kļūdu vērtējumā (šī sprieduma 102. punkts), kuri pieļauti šī piedāvājuma novērtējumā saistībā attiecīgi ar pirmo un otro piešķiršanas kritēriju (
8
).
30.
Kā to turpmāk arī paskaidrošu, kļūdas tiesību piemērošanā, kas pieļautas pārsūdzētā sprieduma 53. un 91. punktā, manuprāt, ir pamats šī sprieduma atcelšanai vienīgi, ciktāl tajā ir piespriests Eiropas Savienībai atlīdzināt kaitējumu, kas radīts European Dynamics Luxembourg (
9
). Turklāt man šķiet, ka minētais spriedums šajā ziņā nav pietiekami pamatots (
10
).
31.
Tomēr es uzskatu, ka Tiesas rīcībā ir pietiekama informācija, lai izskatītu lietu pēc būtības, kā tas ir atļauts Eiropas Savienības Tiesas statūtu (turpmāk tekstā – “Statūti”) 61. panta pirmajā daļā, attiecībā uz pirmajā instancē iesniegto prasību par zaudējumu atlīdzību. Šajā kontekstā, manuprāt, šī prasība tai būtu jānoraida (
11
).
B.
Par pirmo pamatu saistībā ar kļūdu tiesību piemērošanā un pamatojuma neesamību, jo pārsūdzētajā spriedumā ir konstatēts vienlīdzīgu iespēju un pārskatāmības principu pārkāpums
32.
Pirmais pamats ir vērsts pret pārsūdzētā sprieduma 53. punktu, un tam ir divas daļas.
1.
Par pirmā pamata pirmo daļu
33.
Pirmā pamata pirmajā daļā EUIPO norāda, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpti vienlīdzīgu iespēju un pārskatāmības principi, jo attiecīgā piedāvājuma novērtējums saistībā ar pirmo piešķiršanas kritēriju ir veikts, ņemot vērā ar šo kritēriju saistīto apakškritēriju punktu sadalījuma faktorus, kas neizriet no specifikācijām un nav paziņoti pretendentiem.
34.
Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka pārsūdzētā sprieduma 53. punktā veiktais vērtējums, kas pierāda “automātisku cēloņsakarību” starp šo punktu sadalījuma faktoru ieviešanu un šo principu pārkāpumu, ir balstīts uz Tiesas judikatūras kļūdainu interpretāciju un turklāt nav pietiekami pamatots. EUIPO norāda, ka no sprieduma ATI EAC e Viaggi di Maio u.c. (
12
) un diviem vēlākajiem spriedumiem (
13
) izriet, ka līgumslēdzēja iestāde, ne vienmēr par to informējot pretendentus, var piešķirt īpašu svarīgumu dažādiem iepriekš noteikta piešķiršanas kritērija apakšelementiem, ja tiek ievēroti atsevišķi nosacījumi, kuri šajā gadījumā esot izpildīti.
35.
European Dynamics Luxembourg u.c. izvirza iebildi par šī pamata nepieņemamību, pamatojoties uz to, ka tas attiecas uz argumentiem, kurus EUIPO nav izvirzījis nevienā agrākā procesa stadijā. Atbildētājas būtībā norāda, ka Vispārējā tiesa ir izpildījusi šīs judikatūras prasības, jo, pat ja tā nav to minējusi, tā ir konstatējusi, ka minēto punktu sadalījuma faktoru ieviešana bez iepriekšējas paziņošanas tām ir nodarījusi kaitējumu.
36.
Manuprāt, European Dynamics Luxembourg u.c. izvirzītā iebilde par nepieņemamību ir jānoraida. Neatkarīgi no tā, ka EUIPO kā atbildētājs pirmajā instancē argumentus nav norādījis Vispārējā tiesā, šo argumentu, kurus tas ir izvirzījis saistībā ar pirmo pamatu, mērķis ir no tiesību viedokļa kritizēt tiesisko risinājumu, ko sniegusi Vispārējā tiesa atbilstoši tajā izvirzītajiem pamatiem un argumentiem (
14
). Šī risinājuma pārbaude tiešām ietilpst Tiesas kompetencē, izskatot apelācijas sūdzību (
15
).
37.
Saistībā ar pirmā pamata pirmās daļas pārbaudi pēc būtības vispirms uzsveru, ka lietas dalībnieki neapstrīd Vispārējās tiesas konstatējumu pārsūdzētā sprieduma 48. punktā, ka EUIPO ir ieviesis ar pirmo piešķiršanas kritēriju saistītu apakškritēriju punktu sadalījuma faktorus (
16
). Savukārt apelācijas sūdzības iesniedzējs kritizē Vispārējās tiesas secinājumu par šādas ieviešanas prettiesiskumu.
38.
Pēc šī precizējuma sniegšanas uzskatu, ka minētā sprieduma 53. punktā Vispārējā tiesa neapdomīgi ir piemērojusi Tiesas judikatūru, kas minēta tā 48. punktā, proti, sprieduma Lianakis u.c. (
17
) 38. punktu.
39.
No šī punkta izriet, ka līgumslēdzēja iestāde nedrīkst ieviest ne jaunus apakškritērijus, ne piešķiršanas kritēriju punktu sadalījuma noteikumus, iepriekš par tiem nepaziņojot pretendentiem.
40.
Tomēr šajā lietā strīdīgie vērtējumi attiecās nevis uz piešķiršanas kritēriju, bet gan uz apakškritēriju, kuri ir saistīti ar šiem kritērijiem, punktu sadalījuma faktoru ieviešanu.
41.
Taču Tiesa ir atzinusi līgumslēdzējai iestādei lielāku rīcības brīvību šajā ziņā. Kā Tiesa ir noteikusi spriedumā ATI EAC e Viaggi di Maio u.c. (
18
) un atkārtojusi spriedumos Lianakis u.c. (
19
), Evropaïki Dynamiki/EMSA (
20
), kā arī TNS Dimarso (
21
), ar piešķiršanas kritērijiem saistītu apakškritēriju punktu sadalījuma faktori var tikt ieviesti pēc piedāvājumu iesniegšanas termiņa izbeigšanās, ja ir izpildīti trīs nosacījumi. Pirmkārt, ar šo ex post noteikšanu nedrīkst grozīt specifikācijās vai paziņojumā par līgumu noteiktos līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijus. Otrkārt, tā neietver elementus, kas būtu varējuši ietekmēt piedāvājuma sagatavošanu, ja tie būtu bijuši zināmi piedāvājuma sagatavošanas laikā. Treškārt, tā nav tikusi veikta, ņemot vērā elementus, kas varētu diskriminējoši ietekmēt kādu no pretendentiem.
42.
Manuprāt, tieši šis pēdējais minētais judikatūras virziens Vispārējai tiesai būtu bijis jāpiemēro. Tāpat Vispārējai tiesai būtu bijis jāpārbauda, vai prasības pieteikumā izvirzītie argumenti pierāda to, ka EUIPO nebija ievērojis šos nosacījumus (
22
).
43.
Līdz ar to Vispārējā tiesa nav ievērojusi vienlīdzīgu iespēju un pārskatāmības principu tvērumu, kāds tas izriet no šo secinājumu 41. punktā minētās judikatūras, un tādējādi pārsūdzētā sprieduma 53. punktā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā. Tādēļ šis spriedums ir jāatceļ šajā ziņā.
44.
Pēc šādas atcelšanas Statūtu 61. panta pirmajā daļā ir paredzēts, ka Tiesa var vai nu nodot lietu atpakaļ sprieduma taisīšanai Vispārējā tiesā, vai arī pati pieņemt galīgo spriedumu attiecīgajā lietā, ja to ļauj tiesvedības stadija.
45.
Šajā gadījumā man šķiet, ka Tiesa, pamatojoties uz Vispārējās tiesas lietas materiāliem un ņemot vērā šo secinājumu 41. un 42. punktā izklāstītos apsvērumus, pati var noteikt, vai pirmajā instancē iesniegtā prasības pieteikuma pamats saistībā ar vienlīdzīgu iespēju un pārskatāmības principu pārkāpumu, kas pieļauts apstrīdētajā lēmumā, ir pamatots.
46.
Ņemot vērā šos elementus, man nešķiet, ka šis ir tāds gadījums, – European Dynamics Luxembourg u.c. Vispārējā tiesā nav ne apgalvojušas, ne a fortiori pierādījušas, ka spriedumā ATI EAC e Viaggi di Maio u.c. (
23
) un vēlākajā judikatūrā minētie trīs nosacījumi (
24
) šajā lietā nebūtu izpildīti.
47.
Turklāt kļūda tiesību piemērošanā, kas attiecas uz pārsūdzētā sprieduma 53. punktu, ietekmē arī pamatojumu, uz kuru ir balstīts šī sprieduma 91. punkts, kurā Vispārējā tiesa ir konstatējusi, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, jo tajā ir ņemts vērā pirmā piešķiršanas kritērija apakškritēriju punktu sadalījums, kas iepriekš pretendentiem netika paziņots (
25
). Proti, kā tas izriet no šī punkta, konstatējums par šo acīmredzamo kļūdu vērtējumā “noteikti izriet” no konstatējuma par vienlīdzīgu iespēju un pārskatāmības principu pārkāpumu, kas ir pieļauts šajā lēmumā.
48.
Tomēr apelācijas sūdzības iesniedzējs ne saistībā ar apelācijas sūdzības pirmo pamatu, ne kādu citu tās pamatu skaidri neapstrīd pārsūdzētā sprieduma 91. punktā veikto konstatējumu (
26
). Vai tomēr Tiesa var pēc savas ierosmes norādīt, ka šis punkts ir “sabojāts” ar kļūdu tiesību piemērošanā, kas pieļauta šī sprieduma 53. punktā?
49.
Manuprāt, uz šo jautājumu ir jāatbild apstiprinoši. Šajā ziņā es norādu, ka secinājuma, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpti vienlīdzīgu iespēju un pārskatāmības principi, atzīšana par spēkā neesošu atņemtu minētā sprieduma 91. punktam jebkādu pamatojumu. Taču Tiesa jau ir konstatējusi, ka pamatojuma nepietiekamība, kas pieļauta Vispārējās tiesas spriedumā, ir uzskatāma par būtisku formas prasību pārkāpumu un ir absolūts pamats (
27
). Šajos apstākļos, manuprāt, ir jābūt iespējamam Tiesai pieņemt lēmumu par to, ka tad, ja, atbildot uz apelācijas sūdzības pamatu, tā konstatē kļūdu tiesību piemērošanā, kas pieļauta Vispārējās tiesas konstatējumā, šī kļūda attiecas arī uz citu tās konstatējumu, kura pamatojums ir balstīts vienīgi uz pirmo konstatējumu.
50.
Tādējādi es uzskatu, ka pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ arī tiktāl, ciktāl tajā ir konstatēta acīmredzama kļūda vērtējumā, kas pieļauta attiecīgā piedāvājuma novērtējumā saistībā ar pirmo piešķiršanas kritēriju. Tomēr nav nepieciešams nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā vai to izskatīt, lai pēc būtības izvērtētu prasības pieteikumā izvirzītos iebildumus saistībā ar acīmredzamām kļūdām vērtējumā, kuras pieļautas šajā novērtējumā. Proti, pārsūdzētā sprieduma 95. punktā Vispārējā tiesa jau ir secinājusi, ka apstrīdētais lēmums šajā ziņā nav pietiekami pamatots un līdz ar to tā nevar izteikties par šādu kļūdu esamību (izņemot to, ko tā ir norādījusi šī sprieduma 91. punktā). Taču, kā tas izrietēs no manas trešā pamata pirmās daļas pārbaudes, apelācijas sūdzības iesniedzējs nav pierādījis, ka šajā secinājumā ir pieļauts kāds pārkāpums (
28
).
51.
Jautājumu par to, kādā mērā minētā sprieduma rezolutīvā daļa ir jāatceļ tādēļ, ka tā 53. un 91. punktā ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā, es izvērtēšu pēc pārējo apelācijas sūdzības pamatu izskatīšanas (
29
).
2.
Par pirmā pamata otro daļu
52.
Pirmā pamata otrā daļa ir saistīta ar pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, kurš Vispārējai tiesai ir noteikts atbilstoši Statūtu 36. panta pirmajam teikumam un 53. panta pirmajai daļai. EUIPO būtībā apgalvo, ka Vispārējā tiesa nav izpildījusi šo pienākumu, pārsūdzētā sprieduma 53. punktā konstatējot vienlīdzīgu iespēju un pārskatāmības principu pārkāpumu par sliktu atbildētājām, nepārbaudot, vai spriedumā ATI EAC e Viaggi di Maio u.c. (
30
) minētie trīs nosacījumi ir izpildīti, vai vismaz izklāstot iemeslus, kādēļ tie nav izpildīti.
53.
Ņemot vērā, ka ar šī pamata pirmās daļas pārbaudi jau tagad var konstatēt kļūdu tiesību piemērošanā, kas pieļauta pārsūdzētā sprieduma 53. punktā, nav jāizvērtē pēc būtības minētā pamata otrā daļa.
54.
Pilnīgas skaidrības labad tomēr uzsvēršu, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru Vispārējai tiesai uzliktais pienākums norādīt pamatojumu liek tai pamatot savus spriedumus tā, lai ļautu ieinteresētajām personām saprast, kādu iemeslu dēļ to argumenti nav atbalstīti, un Tiesai iegūt pietiekami daudz informācijas, lai īstenotu savu pārbaudi (
31
).
55.
Taču, pieņemot argumentāciju, kas sniegta pārsūdzētā sprieduma 48.–52. punktā, lai atbalstītu šī sprieduma 53. punktā pausto secinājumu, un atsaucoties uz minētā sprieduma 44. punktā norādīto judikatūru, manuprāt, Vispārējā tiesa ir izpildījusi šīs prasības. Uzskatu, ka šī paša sprieduma 53. punktā ietvertajā vērtējumā ir pieļauta nevis pamatojuma neesamība, jo Vispārējā tiesa nav paskaidrojusi, kā piemērotā juridiskā testa īstenošana būtu ļāvusi izdarīt secinājumu par vienlīdzīgu iespēju un pārskatāmības principu pārkāpumu, bet gan – kā tas izriet no pirmā pamata pirmās daļas pārbaudes – kļūda tiesību piemērošanā, jo Vispārējā tiesa ir piemērojusi citu juridisko testu, kas nebija atbilstošs šīs lietas apstākļos.
56.
Tādējādi pirmā pamata otrā daļa nav pamatota.
C.
Par otro pamatu un trešā pamata otro daļu saistībā ar kļūdām tiesību piemērošanā, jo ar pārsūdzēto spriedumu ir atcelts apstrīdētais lēmums, pamatojoties uz acīmredzamām kļūdām vērtējumā un trūkumiem pamatojumā
57.
Otrais pamats ir saistīts ar kļūdu tiesību piemērošanā, ko Vispārējā tiesa esot pieļāvusi, pārsūdzētā sprieduma 136. punktā secinot, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ, neizvērtējot, vai šī sprieduma 91., 95., 96. punktā un 97.–103. punktā konstatētās acīmredzamās kļūdas vērtējumā ir ietekmējušas līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras galīgo rezultātu.
58.
Trešā pamata otrajā daļā EUIPO pārmet Vispārējai tiesai, ka tā ir atcēlusi šo lēmumu, nepārbaudot, vai minētā sprieduma 86., 89., 95. un 135. punktā konstatētie trūkumi pamatojumā paši par sevi vai kopā ar acīmredzamām kļūdām vērtējumā, kuras arī ir tikušas norādītas, ir bijuši pietiekami, lai mainītu šo rezultātu.
59.
Saistībā ar otro pamatu un trešā pamata otro daļu apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda divus Vispārējās tiesas spriedumus.
60.
Pirmkārt, tas min Vispārējās tiesas judikatūru, kurā noteikts, ka tad, ja Vispārējā tiesa konstatē pamatojuma nepietiekamību, kas pieļauta lēmumā par publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, šis lēmums var tikt atcelts šī iemesla dēļ tikai tad, ja pārējie minētā lēmuma elementi, kuros nav pieļauta šāda nepietiekamība, nav pietiekami, lai pamatotu šo lēmumu (
32
). Pēc EUIPO domām, šī judikatūra ir jāpiemēro pēc analoģijas, ja Vispārējā tiesa konstatē acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kas ir pieļauta lēmumā par publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu.
61.
Otrkārt, EUIPO atsaucas uz spriedumu, kurā Vispārējā tiesa ir uzskatījusi, ka, ja piedāvājumam piešķirtās atzīmes saistībā ar noteiktu piešķiršanas kritēriju pamatā ir vairāki nelabvēlīgi komentāri, no kuriem vienā vai vairākos ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, šajā atzīmē un novērtējumā, kas ir tās pamatā, nav pieļauta šāda kļūda tad, ja minētā atzīme ir balstīta arī uz komentāriem, kuros nav pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā (
33
).
62.
Pēc atbildētāju domām, šajā lietā šie precedenti nav piemērojami.
63.
Es ierosinu izvērtēt kopā otro pamatu un trešā pamata otro daļu.
64.
Šajā ziņā uzreiz norādīšu, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs nav ne apgalvojis, ne a fortiori pierādījis, ka acīmredzamas kļūdas vērtējumā un/vai trūkumi pamatojumā, kurus ir konstatējusi Vispārējā tiesa, nekādi nav varējuši ietekmēt līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras rezultātu un tādējādi nepamato apstrīdētā lēmuma atcelšanu. Tas tikai pārmet Vispārējai tiesai to, ka tā nav skaidri izvērtējusi, vai šie pārkāpumi ir mainījuši šīs procedūras rezultātu.
65.
Man šķiet, ka šāda kritika ir balstīta uz prasību, kuras ir jāievēro Vispārējai tiesai, kļūdainu izpratni.
66.
Protams, Vispārējā tiesa nevar atcelt lēmumu par publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu tajā pieļauto pārkāpumu dēļ, ja ar citiem šī lēmuma elementiem, kuros nav pieļauti pārkāpumi, pietiek, lai pamatotu galīgo rezultātu. Šādā situācijā pamati, kuri attiecas uz šiem pārkāpumiem, ir neefektīvi, jo, pat pieņemot, ka tie ir pamatoti, tie nevar būt pamats minētā lēmuma atcelšanai (
34
). Tas tā ir tad, ja, pat ja nebūtu šajos pamatos minēto pārkāpumu, lēmums nebūtu varējis būt labvēlīgāks prasītājai.
67.
No šī skatpunkta Vispārējā tiesa, manuprāt, pamatoti vairākkārt ir uzskatījusi, ka pamatojuma nepietiekamība, kas pieļauta atsevišķos līgumslēdzējas iestādes vērtējumos, nevar būt pamats lēmuma par piedāvājuma noraidīšanu atcelšanai gadījumā, ja, pat pieņemot, ka šis piedāvājums būtu saņēmis visus punktus, kas pieejami saistībā ar piešķiršanas kritērijiem vai apakškritērijiem, kurus ir skārusi šī nepietiekamība, tas nebūtu ieguvis minimālo punktu skaitu, kas ļauj tam piekļūt finansiālajai stadijai vai piedāvājumu salīdzinošās atlases stadijai (
35
).
68.
Šī pati loģika nosaka, ka tādā gadījumā kā šajā lietā, ja līgumslēdzēja iestāde ir ierindojusi piedāvājumu sarakstā saskaņā ar daudzpakāpju sistēmu, tomēr to neievietojot pirmajā vietā, prasības pieteikuma pamati ir neefektīvi tad, ja, pat ja šis piedāvājums būtu saņēmis visus pieejamos punktus saistībā ar piešķiršanas kritērijiem, uz kuriem attiecas vērtējumi, kuros, iespējams, ir pieļauts pārkāpums, tas būtu saņēmis mazāku galīgo punktu skaitu nekā punktu skaits, ko saņēmuši piedāvājumi, kuri tikuši ierindoti augstākās vietās saskaņā ar daudzpakāpju sistēmu.
69.
Tomēr es neuzskatu, ka Vispārējai tiesai skaidri būtu jāizklāsta iemesli, kuru dēļ tā uzskata, ka prasības pieteikuma pamati nav neefektīvi. Manuprāt, Vispārējai tiesai nav jāatceļ lēmums par publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu vienīgi tad, ja šie pamati tiešām ir neefektīvi, proti, kā tas izriet no iepriekš minētā, ja šajos pamatos minētie pārkāpumi, skatot tos kopumā, nekādi nav varējuši ietekmēt līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras rezultātu.
70.
Taču apelācijas sūdzības iesniedzējs nav ne pierādījis, ne arī apgalvojis, ka, pat ja nebūtu Vispārējās tiesas konstatēto dažādo pārkāpumu, apstrīdētais lēmums nebūtu varējis būt labvēlīgāks European Dynamics Luxembourg.
71.
Ņemot vērā iepriekš minēto, otrais pamats un trešā pamata otrā daļa ir jānoraida kā nepamatoti.
D.
Par trešo pamatu saistībā ar kļūdu tiesību piemērošanā, jo pārsūdzētajā spriedumā ir konstatēts, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauti trūkumi pamatojumā, kas pamato tā atcelšanu
72.
Savā trešajā pamatā, ko var sadalīt trīs daļās, EUIPO norāda, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi vairākas kļūdas tiesību piemērošanā, pārsūdzētā sprieduma 134. un 135. punktā secinot, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauti trūkumi pamatojumā, un šī iemesla dēļ atceļot šo lēmumu.
1.
Par trešā pamata pirmo daļu
73.
Trešā pamata pirmajā daļā apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Vispārējā tiesa nav ievērojusi pienākuma norādīt pamatojumu, kas līgumslēdzējai iestādei noteikts atbilstoši Finanšu regulas 100. panta 2. punktam, apjomu. Izvērtējot atsevišķi katru vērtēšanas komisijas komentāru, tajā pašā laikā neņemot vērā plašāku novērtējuma kontekstu, kurā tas ir izteikts, šim pienākumam Vispārējā tiesa esot piešķīrusi saturu, kas ir šaurāks nekā tas, kas izriet no pārsūdzētā sprieduma 129. punktā minētās Tiesas judikatūras (
36
). Saskaņā ar šo judikatūru līgumslēdzējai iestādei nav jāpaziņo noraidītajam pretendentam ne detalizēts pārskats par veidu, kādā katra tā piedāvājuma nianse tikusi ņemta vērā, ne detalizēts tā piedāvājuma salīdzinājums ar izraudzīto piedāvājumu.
74.
Atbildētājas iebilst, ka Vispārējā tiesa pamatoti ir izvērtējusi tikai prasības pieteikumā izvirzītos pamatus, kuri bija vērsti uz dažiem noteiktiem komentāriem.
75.
Manuprāt, EUIPO izvirzītie argumenti neļauj uzskatīt, ka, lai pārsūdzētā sprieduma 86., 89., 95. un 135. punktā secinātu, ka pastāv trūkumi pamatojumā, kuri ir pieļauti šī sprieduma 81., 87. un 90. punktā minētajos EUIPO vērtējumos (
37
), Vispārējā tiesa būtu piemērojusi pārbaudi, kas ir stingrāka nekā tā, kas izriet no Tiesas judikatūras.
76.
Kā tas izriet no minētā sprieduma 85., 88., 93. un 94. punkta, Vispārējā tiesa ir konstatējusi šos trūkumus pamatojumā, it īpaši pamatojoties uz specifikāciju neprecizitāti, kā arī vērtēšanas komisijas vērtējumu lakonisko un neskaidro raksturu. Līdz ar to tā ir secinājusi, ka “ne [European Dynamics Luxembourg u.c.], ne Vispārējā tiesa nevar saprast veidu, kādā līgumslēdzēja iestāde [..] piešķīrusi pieejamos punktus par pirmo piešķiršanas kritēriju un dažādiem tā apakškritērijiem”. Līdz ar to Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 95. punktā ir uzskatījusi, ka tā apstrīdētos vērtējumus nevarēja pārbaudīt pēc būtības. Turklāt šī sprieduma 134. punktā Vispārējā tiesa ir uzsvērusi, ka šie vērtējumi veido būtiskos pamatojuma elementus, kas nepieciešami, lai pareizi saprastu piedāvājumu novērtējumu.
77.
Tādējādi Vispārējā tiesa, atsevišķi izvērtējusi katru no prasības pieteikumā apstrīdētajiem komentāriem, tos arī ir skatījusi vispārējā attiecīgā piedāvājuma novērtējuma kontekstā saistībā ar pirmo piešķiršanas kritēriju un ir secinājusi, ka šis novērtējums nebija pietiekami pamatots.
78.
Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzējs nav paskaidrojis, kādēļ ar šādu argumentāciju Vispārējā tiesa būtu pieprasījusi līgumslēdzējai iestādei, lai tā nosūtītu detalizētu pārskatu par veidu, kādā katra šī piedāvājuma nianse tikusi ņemta vērā, un detalizētu piedāvājuma salīdzinājumu ar piedāvājumiem, kuri ir ierindoti augstākās vietās.
79.
Līdz ar to trešā pamata pirmā daļa nav pamatota.
2.
Par trešā pamata otro daļu
80.
Kā izriet no šo secinājumu 64.–71. punkta, es uzskatu, ka trešā pamata otrā daļa nav pamatota.
3.
Par trešā pamata trešo daļu
81.
Trešā pamata trešajā daļā EUIPO norāda, pirmkārt, ka pārsūdzētajā spriedumā ir pretruna, jo, no vienas puses, saistībā ar prasības trešā pamata pārbaudi šī sprieduma 112.–115. un 121. punktā Vispārējā tiesa nav konstatējusi nevienu acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pamatojuma neesamību, kas pieļauta European Dynamics Luxembourg piedāvājuma novērtējumā attiecībā uz ceturto piešķiršanas kritēriju, un, no otras puses, prasības pirmā pamata pārbaudes beigās minētā sprieduma 134. un 135. punktā Vispārējā tiesa ir uzskatījusi, ka tā nevar veikt apstrīdētā lēmuma tiesiskumu pārbaudi pēc būtības saistībā ar šo novērtējumu un ka tādējādi šajā lēmumā ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.
82.
Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka katrā ziņā Vispārējā tiesa nav ievērojusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, jo tā ir nospriedusi, ka tā nevar veikt šādu pārbaudi, lai gan šī paša sprieduma 112.–115. punktā to ir veikusi un secinājusi, ka nepastāv acīmredzama kļūda vērtējumā, kas pieļauta attiecīgā piedāvājuma novērtējumā saistībā ar ceturto piešķiršanas kritēriju.
83.
Atbildētājas apstrīd šādas pretrunas esamību.
84.
Manuprāt, tā kā EUIPO apgalvo, pirmkārt, ka pārsūdzētā sprieduma 135. punkts, ciktāl tajā ir konstatēta acīmredzama kļūda vērtējumā, ir pretrunā citiem šī sprieduma punktiem, šī argumentācija ir balstīta uz kļūdainu šī sprieduma lasījumu. Tā 135. punktā Vispārējā tiesa ir norādījusi nevis uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā, bet gan uz vairākiem trūkumiem pamatojumā.
85.
Savukārt es uzskatu, ka EUIPO pamatoti norāda, otrkārt, ka Vispārējā tiesa nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, jo minētā sprieduma 134. punktā tā ir “atgādinājusi”, ka saistībā ar prasības trešā pamata vērtējumu tā nevar veikt apstrīdētā lēmuma tiesiskuma pārbaudi pēc būtības attiecībā uz attiecīgā piedāvājuma novērtējumu no ceturtā piešķiršanas kritērija aspekta, lai gan šāds secinājums nekādi neizriet no šī trešā pamata pārbaudes. Gluži pretēji, šī paša sprieduma 112.–115. punktā Vispārējā tiesa ir veikusi šādu pārbaudi, kuras beigās tā ir noraidījusi iebildumu, kas ir saistīts ar acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kura ir pieļauta šajā novērtējumā (
38
).
86.
Manuprāt, šī pretruna izriet no vienkāršas pārrakstīšanās kļūdas, kurai nav ietekmes uz Vispārējās tiesas argumentāciju un kura nav tāda, kas var nopietni apdraudēt pārsūdzētā sprieduma izpratni un ietekmēt EUIPO tiesības uz aizstāvību. Par to liecina fakts, ka šī sprieduma 134. punktā in fine Vispārējā tiesa ir atsaukusies tikai uz tā 81.–86. punktu, 87.–89. punktu un 90.–95. punktu – kuri attiecas uz iebildumu saistībā ar pirmo piešķiršanas kritēriju izvērtēšanu –, neminot minētā sprieduma punktus, kuri attiecas uz daļas saistībā ar ceturto piešķiršanas kritēriju izskatīšanu. Tādējādi šī pārrakstīšanās kļūda neattiecas uz pārsūdzētā sprieduma pamatojuma trūkumu, kas var pamatot tā atcelšanu šajā ziņā (
39
).
87.
Katrā ziņā, tā kā pamatojuma trūkums, kas izrietētu no minētās pretrunas, neietekmē pārsūdzētā sprieduma rezolutīvo daļu (
40
), trešā pamata trešā daļa būtu jānoraida kā neefektīva (
41
).
E.
Par ceturto pamatu saistībā ar kļūdu tiesību piemērošanā un pamatojuma neesamību, jo pārsūdzētajā spriedumā ir apmierināta prasība par zaudējumu atlīdzību
88.
Ceturtais pamats ir vērsts pret pārsūdzētā sprieduma 141., 144., 146. un 150. punktu, kā arī tā rezolutīvās daļas 2. punktu. Šo pamato var sadalīt divās daļās.
1.
Par ceturtā pamata pirmo daļu
89.
Sava ceturtā pamata pirmajā daļā apelācijas sūdzības iesniedzējs kritizē Vispārējo tiesu par to, ka tā ir uzskatījusi, ka nosacījumi, kas ļauj iestāties Savienības ārpuslīgumiskajai atbildībai, bija izpildīti.
90.
Pirmkārt, ņemot vērā argumentus, kuri izvirzīti apelācijas sūdzības pirmā un trešā pamata atbalstam, konstatējums, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauti pārkāpumi, esot balstīts uz kļūdām tiesību piemērošanā.
91.
Otrkārt, EUIPO pakārtoti apgalvo, ka gadījumā, ja Tiesa atceltu pārsūdzēto spriedumu tikai, ciktāl Vispārējā tiesa ir secinājusi, ka ir pārkāpti vienlīdzīgu iespēju un pārskatāmības principi, Tiesai būtu jāatceļ šis spriedums arī attiecībā uz tā kaitējuma atlīdzināšanu, kas radīts European Dynamics Luxembourg. Proti, pirmkārt, kā Vispārējā tiesa to ir atzinusi minētā sprieduma 142. punktā, nepastāv cēloņsakarība starp konstatētajiem trūkumiem pamatojumā un šo kaitējumu. Otrkārt, tā kā Vispārējā tiesa nav izvērtējusi šī sprieduma 91. un 102. punktā konstatēto acīmredzamo kļūdu vērtējumā ietekmi uz līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras galīgo rezultātu, tā neesot pietiekami pamatojusi pārsūdzētā sprieduma 144. punktā ietverto secinājumu, ka pastāv cēloņsakarība starp šīm kļūdām un minēto kaitējumu.
92.
Atbildētājas iebilst, ka šajā spriedumā tiesiski pietiekami ir pierādīta to nosacījumu izpilde, kas ļauj iestāties Savienības atbildībai.
93.
Pirmām kārtām, saistībā ar EUIPO prettiesisko rīcību atgādinu, ka, manuprāt, apelācijas sūdzības pirmais un trešais pamats neļauj atspēkot Vispārējās tiesas konstatējumus, kuri attiecas, pirmkārt, uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kas pieļauta attiecīgā piedāvājuma novērtējumā saistībā ar otro piešķiršanas kritēriju (šī sprieduma 102. punkts), un, otrkārt, trūkumiem pamatojumā attiecībā uz šī piedāvājuma vērtējumu saistībā ar pirmo piešķiršanas kritēriju (minētā sprieduma 86., 89., 95. un 135. punkts). Tādējādi apelācijas sūdzības iesniedzējs nav pierādījis, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, konstatējot līgumslēdzējas iestādes prettiesisko rīcību.
94.
Otrām kārtām, attiecībā uz cēloņsakarības esamības pamatojumu starp Vispārējās tiesas konstatētajām acīmredzamajām kļūdām vērtējumā un zaudējumiem, kas radīti European Dynamics Luxembourg, EUIPO argumentācija būtībā attiecās uz sekām, kas izriet no tā, ka tika apmierināts pirmais pamats. Tās es izvērtēšu šo secinājumu 107.–128. punktā. Jau tagad precizēju, ka šī argumentācija, manuprāt, ir pamatota.
2.
Par ceturtā pamata otro daļu
95.
Ceturtā pamata otrajā daļā EUIPO apgalvo, ka pārsūdzētajā spriedumā ir pieļauta pamatojuma neesamība, jo tas ietver pretrunu starp, pirmkārt, šī sprieduma 144., 146. un 150. punktā izklāstītajiem motīviem un, otrkārt, minētā sprieduma rezolutīvās daļas 2. punktu. Lai gan šajos motīvos ir identificēts tāds kaitējums, kas radīts European Dynamics Luxembourg, kā iespējas zaudēšana, ka tā tiks ierindota pirmajā vai otrajā vietā saskaņā ar daudzpakāpju sistēmu, rezolutīvajā daļā Savienībai ir piespriests atlīdzināt tai radītos zaudējumus saistībā ar iespējas zaudēšanu, ka tai tiks piešķirts pamatlīgums kā pirmajai līgumslēdzējai.
96.
Atbildētājas noliedz šādas pretrunas esamību un uzsver, ka atsauce rezolutīvajā daļā uz iespējas zaudēšanu noslēgt pamatlīgumu kā pirmajai līgumslēdzējai atspoguļo pilnīgu zaudētās iespējas apjomu, kas nodarīta European Dynamics Luxembourg.
97.
Manuprāt, apelācijas sūdzības iesniedzējs pamatoti ir norādījis uz to, ka pastāv pretruna starp, pirmkārt, pārsūdzētā sprieduma motīvu daļas 144., 146. un 150. punktu un, otrkārt, tā rezolutīvās daļas 2. punktu (
42
).
98.
Šajā rezolutīvās daļas punktā ir atspoguļots Vispārējā tiesā iesniegtās prasības par zaudējumu atlīdzību apjoms. Kā izriet no šī sprieduma 137. punkta, tas papildus morālajam kaitējumam tika ierobežots līdz kompensācijai par zaudēto iespēju noslēgt attiecīgo līgumu kā līgumslēdzējai, kas ierindota pirmajā vietā.
99.
Savukārt minētā sprieduma 144., 146. un 150. punktā nepareizi ir norādīts uz iespējas zaudēšanu iegūt šo līgumu kā pirmajai vai otrajai līgumslēdzējai saskaņā ar daudzpakāpju sistēmu, lai gan šī iespējas zaudēšana pārsniedz tā kaitējuma perimetru, ko European Dynamics Luxembourg u.c. ir pieprasījušas atlīdzināt.
100.
Šai pretrunai attiecībā uz ciestā kaitējuma definēšanu turklāt ir praktiska piemērojamība, jo starp apsvērumiem, kas jāņem vērā, lai noteiktu atlīdzības apjomu, pārsūdzētā sprieduma 150. punktā Vispārējā tiesa ir minējusi iespējamības likmi attiecīgajam piedāvājumam tikt ierindotam pirmajā vai otrajā vietā saskaņā ar daudzpakāpju sistēmu, ja nebūtu konstatēto pārkāpumu pēc būtības. Taču iespējamība, ka šis piedāvājums tiek ierindots pirmajā vai otrajā vietā, protams, ir lielāka nekā iespējamība tam tikt ierindotam pirmajā vietā.
101.
Līdz ar to ceturtā pamata otrā daļa ir pamatota (
43
).
3.
Par ceturtā pamata trešo daļu
102.
Ceturtā pamata trešā daļa, kas izvirzīta pakārtoti, ir saistīta ar materiālu kļūdu, kas pieļauta pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas 2. punktā, ciktāl tajā ir piespriests Eiropas Savienībai, nevis EUIPO atlīdzināt kaitējumu, kas radīts European Dynamics Luxembourg. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 115. pantu un 118. panta 3. punktu atlīdzināt kaitējumu esot bijis jāpiespriež EUIPO.
103.
Pēc atbildētāju domām, atsauce uz Eiropas Savienību nav kļūdaina, jo šī vienība ir vispārīgi atbildīga par tās iestāžu un struktūru prettiesisko rīcību. Katrā ziņā, pat ja šī atsauce ietvertu materiālu kļūdu, tā nevarētu būt pamats pārsūdzētā sprieduma atcelšanai.
104.
Man šķiet, ka šī daļa nav pamatota. Proti, LESD 340. panta otrajā daļā ir noteikts, ka Eiropas Savienībai ir jānovērš jebkāds kaitējums, ko radījušas tās iestādes vai darbinieki, pildot savus pienākumus. Šo atbildību neietekmē fakts, ka Regulas Nr. 207/2009 118. panta 3. punktā arī ir paredzēts, ka EUIPO ir jāatlīdzina visi zaudējumi, kas radušies tā nodaļu vai darbinieku pienākumu izpildes rezultātā. Manuprāt, šajā pēdējā minētajā tiesību normā ir atspoguļots tas, ka tādas Savienības iestādes un struktūras kā EUIPO pārstāv Eiropas Savienību to attiecīgajās kompetences jomās (
44
). Tādējādi gan EUIPO, gan Eiropas Savienība, tā kā tiem abiem ir juridiskas personas statuss (
45
), var tikt norādīti kā atbildīgi par zaudējumiem, kurus radījis EUIPO, pildot savus pienākumus. Tādēļ, nepieļaujot kļūdu tiesību piemērošanā, pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas 2. punktā Vispārējā tiesa pienākumu atlīdzināt attiecīgo kaitējumu ir uzlikusi Eiropas Savienībai.
105.
Katrā ziņā, lai gan šajā punktā ir pieļauta materiāla kļūda, tā ir pārrakstīšanās kļūda, kura nevar nopietni apdraudēt pārsūdzētā sprieduma izpratni un ietekmēt apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības uz aizstāvību, kas nozīmē, ka tā nevar būt pamats šī sprieduma atcelšanai (
46
).
106.
Tādēļ ceturtā pamata trešā daļa ir jānoraida.
F.
Par pārsūdzētā sprieduma atcelšanu un par lietas izskatīšanu pēc būtības
107.
Savas pirmā pamata pirmās daļas pārbaudes beigās esmu secinājis, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā, prasības atcelt tiesību aktu izskatīšanas ietvaros nospriežot, ka attiecīgā piedāvājuma novērtējumā saistībā ar pirmo piešķiršanas kritēriju ir pieļauts vienlīdzīgu iespēju un pārskatāmības principu pārkāpums (pārsūdzētā sprieduma 53. punkts) un acīmredzama kļūda vērtējumā (šī sprieduma 91. punkts) (
47
). Pēc savas pārbaudes par ceturtā pamata otro daļu esmu konstatējis, ka, izskatot prasību par zaudējumu atlīdzību, Vispārējā tiesa nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu (
48
).
108.
Pirmām kārtām, ir jāpārbauda, vai šie pārkāpumi ir pamats minētā sprieduma atcelšanai, ciktāl tajā ir atcelts apstrīdētais lēmums un/vai ciktāl tajā ir apmierināta prasība par zaudējumu atlīdzību. Apstiprinošas atbildes gadījumā, otrām kārtām, radīsies jautājums, vai tiesvedībā ir stadijā, kurā Tiesa lietu var izskatīt pēc būtības, vai arī tā ir jānodod atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā.
1.
Pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ vienīgi, ciktāl tajā atlīdzināt kaitējumu ir piespriests Savienībai
109.
Manuprāt, kļūdas tiesību piemērošanā, kas pieļautas pārsūdzētā sprieduma 53. un 91. punktā, nevar būt pamats šī sprieduma atcelšanai, ciktāl tajā ir atcelts apstrīdētais lēmums (rezolutīvās daļas 1. punkts).
110.
Tas tā ir tāpēc, ka, ja Vispārējās tiesas sprieduma motīvu daļā atklājas Savienības tiesību pārkāpums, bet rezolutīvā daļa šķiet pamatota ar citiem juridiskiem apsvērumiem, kurus ir izmantojusi Vispārējā tiesa, šāds pārkāpums nevar būt pamats šī sprieduma atcelšanai, un līdz ar to izvirzītais pamats ir neefektīvs (
49
).
111.
Šajā lietā Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 136. punktā ir pamatojusi apstrīdētā lēmuma atcelšanu, pamatojoties uz visiem pārkāpumiem, kurus tā ir konstatējusi un kuri ir pieļauti attiecīgā piedāvājuma novērtējumā no pirmā un otrā piešķiršanas kritērija aspekta. Taču citi pārkāpumi, kas nav pārkāpumi, kuri ir konstatēti minētā sprieduma 53. un 91. punktā, ciktāl tie attiecas uz šī piedāvājuma novērtējumu attiecībā gan uz pirmo piešķiršanas kritēriju (pārsūdzētā sprieduma 86., 89., 95. un 135. punkts), gan uz otro piešķiršanas kritēriju (šī sprieduma 102. punkts), ir pietiekami, lai pamatotu Vispārējās tiesas secinājumu par minētā lēmuma atcelšanu.
112.
Līdz ar to pārsūdzētā spriedumu rezolutīvās daļas 1. punkts joprojām ir pamatots, lai arī Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā.
113.
Savukārt es uzskatu, ka šis spriedums ir jāatceļ, ciktāl tajā ir uzdots atlīdzināt zaudējumus, kuri radīti European Dynamics Luxembourg saistībā ar iespējas zaudēšanu, ka tai tiks piešķirts līgums kā līgumslēdzējai, kas ierindota pirmajā vietā saskaņā ar daudzpakāpju sistēmu (rezolutīvās daļas 2. punkts). Līdz ar to rezolutīvās daļas 4. un 5. punktam, kuri attiecas uz kompensācijas apmēra noteikšanu, tiks atņemts priekšmets un arī tie būs jāatceļ.
114.
Tas tā ir, pirmkārt, tāpēc, ka Vispārējā tiesa nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, jo minētajā spriedumā ir pretruna starp motīvu daļu un rezolutīvo daļu attiecībā uz atlīdzināmā kaitējuma definēšanu (
50
).
115.
Otrkārt, katrā ziņā ar secinājumu, ka pārsūdzētā sprieduma 53. un 91. punktā ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā, kā to ir apgalvojis apelācijas sūdzības iesniedzējs ceturtā pamata pirmās daļas ietvaros (
51
), tiek atņemts jebkāds pamatojums šī sprieduma 144. punktā norādītajam konstatējumam par cēloņsakarību starp prettiesisko rīcību, kas tiek pārmesta EUIPO, un European Dynamics Luxembourg u.c. norādīto iespējas zaudēšanu.
116.
Šajā ziņā es atgādinu, ka pārsūdzētā sprieduma 143. punktā Vispārējā tiesa ir secinājusi, ka nekādu cēloņsakarību starp trūkumiem pamatojumā (konstatēti šī sprieduma 86., 89., 95. un 135. punktā) un šo iespējas zaudēšanu nevar pierādīt. Šis secinājums nav apstrīdēts apelācijas ietvaros. Savukārt minētā sprieduma 144. punktā Vispārējā tiesa ir nospriedusi, ka šāda cēloņsakarība pastāv starp pārkāpumiem pēc būtības (konstatēti šī paša sprieduma 53., 91. un 102. punktā) un šo kaitējumu. Tomēr pārsūdzētā sprieduma 53. un 91. punktā, kuros Vispārējā tiesa ir norādījusi uz pārkāpumiem pēc būtības, kas pieļauti attiecīgā piedāvājuma novērtējumā saistībā ar pirmo piešķiršanas kritēriju, manuprāt, ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā.
117.
Šajos apstākļos ar Savienības atbildības iestāšanos tiek pieņemts, ka pastāv cēloņsakarība starp vienīgo pārkāpumu pēc būtības, kas ir pieļauts šī piedāvājuma novērtējumā attiecībā uz otro piešķiršanas kritēriju (konstatēts šī sprieduma 102. punktā), un iespējas zaudēšanu šim piedāvājumam tikt ierindotam pirmajā vietā saskaņā ar daudzpakāpju sistēmu.
118.
Taču pārsūdzētajā spriedumā nekādi nav pamatota šādas cēloņsakarības esamība.
119.
Proti, šī sprieduma 144. punktā Vispārējā tiesa vienīgi ir konstatējusi, pirmkārt, ka attiecīgais piedāvājums ieguva tikai 22,81 punktu no kopējā 40 punktu skaita salīdzinošā vērtējuma beigās saistībā ar pirmo piešķiršanas kritēriju. Šī apsvēruma mērķis ir vienīgi noteikt cēloņsakarību starp pārkāpumiem pēc būtības, kas saistīti ar šī piedāvājuma novērtējumu attiecībā uz pirmo piešķiršanas kritēriju, un norādīto iespējas zaudēšanu.
120.
Otrkārt, Vispārējā tiesa ir uzskatījusi, ka “tas vien, ka [European Dynamics Luxembourg] tika ierindota trešajā vietā saskaņā ar daudzpakāpju sistēmu un ka tādējādi tā tika atzīta kā potenciāla līgumslēdzēja, padara par maz ticamu apgalvojumu, saskaņā ar kuru līgumslēdzēja iestāde varēja būt spiesta tai nepiešķirt konkrēto līgumu”. Manuprāt, ar šo apsvērumu nepietiek, lai ļautu EUIPO saprast iemeslus, kuru dēļ Vispārējā tiesa ir secinājusi, ka pārkāpums pēc būtības, kas pieļauts minētā piedāvājuma novērtējumā attiecībā uz otro piešķiršanas kritēriju, ir izraisījis šo iespējas zaudēšanu, un lai ļautu Tiesai veikt savu pārbaudi šajā jautājumā, kā tas ir prasīts Tiesas judikatūrā (
52
).
121.
Tādēļ cēloņsakarības starp šo pārkāpumu pēc būtības un iespējas zaudēšanu, ko cietusi European Dynamics Luxembourg, esamības noteikšana, kam ir nepieciešami faktu vērtējumi, ir jāveic, izskatot lietu pēc būtības.
2.
Prasība par zaudējumu atlīdzību pēc lietas izskatīšanas pēc būtības ir jānoraida
122.
Manuprāt, Tiesas rīcībā ir pietiekama informācija lietas izskatīšanai pēc būtības atbilstoši Statūtu 61. panta pirmajai daļai, lai tā pati veiktu šādu izskatīšanu.
123.
Proti, no pārsūdzētā sprieduma 12. un 20. punktā izklāstītajiem skaitliskajiem datiem var secināt, ka, pat ja European Dynamics Luxembourg piedāvājums būtu ieguvis visu pieejamo punktu skaitu (30) saistībā ar otro piešķiršanas kritēriju, tas ar vienādiem nosacījumiem nebūtu ticis ierindots augstākā vietā kā piedāvājumi, kuri ir ieņēmuši pirmo un otro vietu saskaņā ar daudzpakāpju sistēmu atbilstoši apstrīdētajam lēmumam.
124.
Šajā ziņā es precizēju, ka, ja šis piedāvājums būtu saņēmis 30 punktus, kas pieejami saistībā ar šo kritēriju, tas būtu ieguvis “kopējo punktu skaitu (100)” (ietverts pārsūdzētā sprieduma 12. punktā iekļautās tabulas pirmspēdējā rindā), kas ir 72,81 punkts. Tā kā koeficients, kas tiek piemērots “kopējam punktu skaitam (100)”, lai sasniegtu izraudzīto piedāvājumu “kopējo tehnisko punktu skaitu” (ietverts šīs tabulas pēdējā rindā), ir 1,09736, minētais piedāvājums būtu ieguvis “kopējo tehnisko punktu skaitu”, kas ir 79,90 punkti.
125.
Turklāt attiecīgais piedāvājums ieguva 83,69 finanšu punktus (kā norādīts šī sprieduma 20. punktā iekļautās tabulas pēdējā ailē). Kā izriet no minētā sprieduma 150. punkta, kopējais tehnisko punktu skaits un kopējais finanšu punktu skaits katrs aptver 50 % attiecībā uz piedāvājuma novērtējumu.
126.
Tādējādi, ja šis piedāvājums būtu saņēmis 30 punktus saistībā ar otro piešķiršanas kritēriju, tas ar vienādiem nosacījumiem būtu ieguvis galīgo punktu skaitu 81_79/100. Šāds punktu skaits ir mazāks nekā galīgais punktu skaits, kas piešķirts pirmajā un otrajā vietā ierindotajiem piedāvājumiem un kas attiecīgi ir 87_99/100 un 83_40/100.
127.
Līdz ar to nepastāv cēloņsakarība starp šī sprieduma 102. punktā konstatēto acīmredzamo kļūdu vērtējumā un iespējas zaudēšanu, ka European Dynamics Luxembourg piedāvājums tiks ierindots pirmajā vietā.
128.
Tādēļ, ņemot vērā Savienības ārpuslīgumiskās atbildības iestāšanās priekšnosacījumu kumulatīvo raksturu (
53
), es secinu, ka European Dynamics Luxembourg u.c. iesniegtā prasība par zaudējumu atlīdzību ir jānoraida (
54
).
G.
Par tiesāšanās izdevumiem
129.
Saskaņā ar Tiesas Reglamenta 184. panta 2. punktu, ja apelācijas sūdzība ir pamatota un Tiesa lietā taisa galīgo spriedumu, Tiesa lemj par tiesāšanās izdevumiem.
130.
Atbilstoši Reglamenta 138. panta 1. punktam, kas piemērojams apelācijas tiesvedībā, pamatojoties uz minētā Reglamenta 184. panta 1. punktu, lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Šajā lietā apelācijas sūdzības iesniedzējs ir prasījis piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un šīs pēdējās minētās ir prasījušas piespriest apelācijas sūdzības iesniedzējam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
131.
Minētā Reglamenta 138. panta 3. punktā ir precizēts, ka, ja lietas dalībniekiem spriedums ir daļēji labvēlīgs un daļēji nelabvēlīgs, lietas dalībnieki sedz savus tiesāšanās izdevumus paši. Tomēr Tiesa, ja to pamato lietas apstākļi, var nolemt, ka lietas dalībnieks papildus saviem tiesāšanās izdevumiem atlīdzina daļu no pretējās puses tiesāšanās izdevumiem.
132.
Šajā lietā apelācijas spriedums un pirmās instances spriedums katrai no pusēm ir daļēji nelabvēlīgs. Tomēr, ņemot vērā lietas apstākļus, EUIPO papildus saviem tiesāšanās izdevumiem būtu jāatlīdzina divas trešdaļas no European Dynamics Luxembourg u.c. tiesāšanās izdevumiem abās instancēs. Šīm pēdējām minētajām būtu jāsedz viena trešdaļa no saviem tiesāšanās izdevumiem, kuri ir radušies abās instancēs. Šāds sadalījums man šķiet taisnīgs, jo European Dynamics Luxembourg u.c. saskaņā ar manu priekšlikumu ir uzvarējusi lietu attiecībā uz prasību atcelt tiesību aktu gan pirmajā instancē, gan apelācijas tiesvedībā.
VI. Secinājumi
133.
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, es ierosinu Tiesai:
–
atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra sprieduma European Dynamics Luxembourg u.c./ITSB (T‑299/11, EU:T:2015:757) rezolutīvās daļas 2., 4. un 5. punktu;
–
noraidīt prasību par zaudējumu atlīdzību, kuru iesniegušas European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata
Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE un European Dynamics Belgium SA;
–
apelācijas sūdzību pārējā daļā noraidīt;
–
piespriest Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam (EUIPO) segt savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzināt divas trešdaļas no tiesāšanās izdevumiem, kas radušies šīm sabiedrībām, un piespriest tām segt vienu trešdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem.
(
1
)	Oriģinālvaloda – franču.
(
2
)	Agrāk saukts par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), EUIPO esošais nosaukums tam ir kopš 2016. gada 23. marta, proti, datuma, kad stājās spēkā Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 16. decembra Regula (ES) 2015/2424, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, Komisijas Regulu (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, un atceļ Komisijas Regulu (EK) Nr. 2869/95 par maksām, kas jāmaksā Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (OV 2015 L 341, 21. lpp.), kuras 1. panta 7. punktā ir paredzētas šīs izmaiņas nosaukumā.
(
3
)	T‑299/11, EU:T:2015:757.
(
4
)	Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV 2002, L 248, 1. lpp.), kas grozīta ar Padomes 2006. gada 13. decembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 1995/2006 (OV 2006, L 390, 1. lpp.). Šī regula no 2013. gada 1. janvāra tika atcelta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Regulas Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV 2012, L 298, 1. lpp.). Tomēr šīs tiesvedības pamatā esošajiem faktiem joprojām ir piemērojama Regula Nr. 1605/2002.
(
5
)	Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula, ar ko paredz īstenošanas kārtību Finanšu regulai Nr. 1605/2002 (OV 2002, L 357, 1. lpp.), kas grozīta ar Komisijas 2007. gada 23. aprīļa Regulu (EK, Euratom) Nr. 478/2007 (OV 2007, L 111, 13. lpp.).
(
6
)	Padomes 2009. gada 26. februāra Regula par Kopienas preču zīmi (OV 2009, L 78, 1. lpp.), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 16. decembra Regulu (ES) 2015/2424 (OV 2015, L 341, 21. lpp.).
(
7
)	Skat. šo secinājumu 38.–43. punktu un 47.–50. punktu.
(
8
)	Skat. šo secinājumu 64.–71. punktu un 75.–79. punktu.
(
9
)	Skat. šo secinājumu 109.–121. punktu.
(
10
)	Skat. šo secinājumu 97.–101. punktu.
(
11
)	Skat. šo secinājumu 122.–128. punktu.
(
12
)	Spriedums, 2005. gada 24. novembris (C‑331/04, EU:C:2005:718, 32. punkts).
(
13
)	Spriedumi, 2008. gada 24. janvāris, Lianakis u.c. (C‑532/06, EU:C:2008:40, 43. punkts), un 2011. gada 21. jūlijs, Evropaïki Dynamiki/EMSA (C‑252/10 P, nav publicēts, EU:C:2011:512, 33. punkts).
(
14
)	Šajā nozīmē skat. spriedumu, 2007. gada 29. novembris, Stadtwerke SchwäbischHall u.c./Komisija (C‑176/06 P, nav publicēts, EU:C:2007:730, 17. punkts).
(
15
)	Tostarp skat. spriedumu, 2010. gada 21. septembris, Zviedrija u.c./API un Komisija (C‑514/07 P, C‑528/07 P un C‑532/07 P, EU:C:2010:541, 126. punkts un tajā minētā judikatūra).
(
16
)	Katrā ziņā šis konstatējums ir balstīts uz šī sprieduma 49.–52. punktā izklāstītajiem faktu vērtējumiem, uz kuriem, izņemot gadījumu, kad tiek sagrozīti lietas materiāli (kas nav apgalvots), neattiektos Tiesas kompetence apelācijas ietvaros (skat. spriedumu, 2016. gada 30. novembris, Komisija/Francija un Orange (C‑486/15 P, EU:C:2016:912, 98. punkts un tajā minētā judikatūra)).
(
17
)	Spriedums, 2008. gada 24. janvāris (C‑532/06, EU:C:2008:40). Saskaņā ar šī sprieduma 38. punktu “līgumslēdzēja iestāde nevar piemērot līguma piešķiršanas kritēriju sadalījuma noteikumus vai papildu kritērijus, kas iepriekš nav darīti zināmi pretendentiem”.
(
18
)	Spriedums, 2005. gada 24. novembris (C‑331/04, EU:C:2005:718, 32. punkts).
(
19
)	Spriedums, 2008. gada 24. janvāris (C‑532/06, EU:C:2008:40, 43. punkts).
(
20
)	Spriedums, 2011. gada 21. jūlijs (C‑252/10 P, nav publicēts, EU:C:2011:512, 33. punkts).
(
21
)	Spriedums, 2016. gada 14. jūlijs (C‑6/15, EU:C:2016:555, 26. punkts).
(
22
)	Šajā nozīmē skat. spriedumu, 2010. gada 2. marts, Evropaïki Dynamiki/EMSA (T‑70/05, EU:T:2010:55, 155. punkts), kas apstiprināts ar spriedumu, 2011. gada 21. jūlijs, Evropaïki Dynamiki/EMSA (C‑252/10 P, nav publicēts, EU:C:2011:512, 34. punkts).
(
23
)	Spriedums, 2005. gada 24. novembris (C‑331/04, EU:C:2005:718, 32. punkts).
(
24
)	Skat. šo secinājumu 41. punktu.
(
25
)	Turklāt Vispārējā tiesa šo konstatējumu ir atgādinājusi pārsūdzētā sprieduma 95. un 96. punktā.
(
26
)	It īpaši savā otrajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzējs kritizē nevis Vispārējās tiesas konstatējumu, kas sniegts pārsūdzētā sprieduma 91. un 102. punktā, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, bet gan secinājumus, kurus Vispārējā tiesa ir izdarījusi no šī konstatējuma (skat. šo secinājumu 57. un 58. punktu).
(
27
)	Spriedums, 2013. gada 11. aprīlis, Mindo/Komisija (C‑652/11 P, EU:C:2013:229, 30. un 31. punkts). Šajā ziņā skat. arī ģenerāladvokāta P. Mengoci [P. Mengozzi] secinājumus lietā Komisija/Scott (C‑290/07 P, EU:C:2010:78, 36.–45. punkts).
(
28
)	Skat. šo secinājumu 75.–79. punktu.
(
29
)	Skat. šo secinājumu 107.–121. punktu.
(
30
)	Spriedums, 2005. gada 24. novembris (C‑331/04, EU:C:2005:718, 32. punkts).
(
31
)	Tostarp skat. spriedumu, 2009. gada 2. aprīlis, France Télécom/Komisija (C‑202/07 P, EU:C:2009:214, 29. punkts un tajā minētā judikatūra), kā arī rīkojumu, 2011. gada 29. novembris, Evropaïki Dynamiki/Komisija (C‑235/11 P, nav publicēts, EU:C:2011:791, 30. punkts).
(
32
)	Spriedums, 2014. gada 10. aprīlis, Evropaïki Dynamiki/Komisija (T‑340/09, nav publicēts, EU:T:2014:208, 115. un 116. punkts).
(
33
)	Spriedums, 2014. gada 26. septembris, Evropaïki Dynamiki/Komisija (T‑498/11, nav publicēts, EU:T:2014:831, 196. un 197. punkts).
(
34
)	Šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 2. februāris, European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki/Komisija (T‑74/15, nav publicēts, EU:T:2017:55, 69. un 81. punkts). Turklāt 2014. gada 10. aprīļa spriedumā Evropaïki Dynamiki/Komisija (T‑340/09, nav publicēts, EU:T:2014:208, 115. punkts) Vispārējā tiesa pēc analoģijas ir veikusi atsauci uz Tiesas judikatūru par neefektīva pamata jēdzienu apelācijas ietvaros (spriedums, 2001. gada 12. jūlijs, Komisija un Francija/TF1 (C‑302/99 P un C‑308/99 P, EU:C:2001:408, 26.–29. punkts)).
(
35
)	Spriedumi, 2014. gada 10. aprīlis, Evropaïki Dynamiki/Komisija (T‑340/09, nav publicēts, EU:T:2014:208, 116. punkts); 2010. gada 9. septembris, Evropaïki Dynamiki/Komisija (T‑387/08, nav publicēts, EU:T:2010:377, 60. punkts), un 2012. gada 12. jūlijs, Evropaïki Dynamiki/Frontex (T‑476/07, nav publicēts, EU:T:2012:366, 72. punkts).
(
36
)	Apelācijas sūdzības iesniedzējs min 2012. gada 4. oktobra spriedumu Evropaïki Dynamiki/Komisija (C‑629/11 P, nav publicēts, EU:C:2012:617, 21. punkts).
(
37
)	Runa ir par komentāru, kurā noteikts, ka katram projektam, kas norādīts attiecīgajā piedāvājumā, nebija nepieciešams galvenais projekta koordinators un projekta vadītājs (pārsūdzētā sprieduma 81. punkts), komentāru, saskaņā ar kuru “[šī] piedāvājuma vispārīgums ir ļoti operacionāls, nevis stratēģisks un ir koncentrēts uz cita veida projekta vadītāju nekā [EUIPO] paredzētais” (šī sprieduma 87. punkts), kā arī EUIPO atbildi tā 2011. gada 2. maija vēstulē attiecībā uz punktu piešķiršanu un minētā piedāvājuma salīdzinošo vērtējumu ar citu līgumslēdzēju piedāvājumiem saistībā ar pirmo piešķiršanas kritēriju (minētā sprieduma 90. punkts).
(
38
)	Es uzsveru, ka jautājums par to, vai Vispārējās tiesas sprieduma pamatojums ir pretrunīgs, ir tiesību jautājums, uz ko var atsaukties apelācijas ietvaros (tostarp skat. rīkojumu, 2011. gada 29. novembris, Evropaïki Dynamiki/Komisija (C‑235/11 P, nav publicēts, EU:C:2011:791, 29. punkts un tajā minētā judikatūra)).
(
39
)	Tostarp skat. rīkojumu, 2007. gada 26. janvāris, Righini/Komisija (C‑57/06 P, EU:C:2007:65, 56. punkts).
(
40
)	Proti, pārsūdzētais spriedums, ciktāl tajā ir secināts, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ, ir balstīts uz visiem pārkāpumiem, kuri ir pieļauti attiecīgā piedāvājuma novērtējumā (skat. šo secinājumu 111. un 112. punktu). Pamatojuma trūkums, kas saistīts ar minētā sprieduma 134. punktu, neietekmē šo secinājumu. Turklāt ar šādu trūkumu netiktu apšaubīts Vispārējās tiesas secinājums attiecībā uz prasību par zaudējumu atlīdzību: pirmkārt, konstatējums par EUIPO prettiesisko rīcību ir balstīts uz visiem šiem pārkāpumiem; otrkārt, cēloņsakarība ir konstatēta tikai starp ciesto kaitējumu un pārkāpumiem pēc būtības (nevis trūkumiem pamatojumā), kuri pieļauti apstrīdētajā lēmumā (skat. šo secinājumu 116. punktu).
(
41
)	Šajā nozīmē skat. spriedumu, 2011. gada 9. jūnijs, Comitato Venezia vuole vivere u.c./Komisija (C‑71/09 P, C‑73/09 P un C‑76/09 P, EU:C:2011:368, 65. un 137. punkts).
(
42
)	Atgādinu, ka Vispārējās tiesas pamatojuma pretrunīgais raksturs ir tiesību jautājums, uz ko var atsaukties apelācijas ietvaros (skat. šo secinājumu 38. zemsvītras piezīmi).
(
43
)	Nav jāapsver iespējama motīvu daļas aizstāšana šajā ziņā, jo to iemeslu dēļ, kurus izklāstīšu šo secinājumu 113.–120. punktā, pārsūdzētais spriedums katrā ziņā ir jāatceļ, ciktāl tajā Eiropas Savienībai ir piespriests atlīdzināt kaitējumu, kas radīts European Dynamics
Luxembourg.
(
44
)	Šajā nozīmē skat. LESD 335. pantu.
(
45
)	LES 47. pants un Regulas Nr. 207/2009 115. panta 1. punkts.
(
46
)	Šajā nozīmē skat. Tiesas priekšsēdētāja rīkojumu, 2003. gada 12. februāris, Marcuccio/Komisija (C‑399/02 P(R), EU:C:2003:90, 17. punkts), kā arī rīkojumu, 2016. gada 8. septembris, RealExpress/EUIPO (C‑309/15 P, nav publicēts, EU:C:2016:671, 81. punkts).
(
47
)	Skat. šo secinājumu 38.–43 punktu un 47.–50. punktu.
(
48
)	Skat. šo secinājumu 101. punktu.
(
49
)	Tostarp skat. spriedumu, 2007. gada 26. aprīlis, Alcon/ITSB (C‑412/05 P, EU:C:2007:252, 41. punkts un tajā minētā judikatūra).
(
50
)	Skat. šo secinājumu 97.–101. punktu.
(
51
)	Skat. šo secinājumu 91. punktu.
(
52
)	Skat. šo secinājumu 54. punktu.
(
53
)	Tostarp skat. spriedumu, 2014. gada 10. jūlijs, Nikolaou/Revīzijas palāta (C‑220/13 P, EU:C:2014:2057, 52. punkts un tajā minētā judikatūra).
(
54
)	No tā izriet, ka Tiesa varētu nepārbaudīt ceturtā pamata otro un trešo daļu, kuru pārbaudi es tomēr esmu veicis pilnīgas skaidrības labad.