62015CJ0427
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (yhdeksäs jaosto)
18 päivänä tammikuuta 2017 (
*1
)
”Ennakkoratkaisupyyntö — Teollis- ja tekijänoikeudet — Direktiivi 2004/48/EY — Teollis- tai tekijänoikeuden loukkausta koskeva oikeudenkäynti — Tiedonsaantioikeus — Oikeudenkäynnissä esitetty tietojen antamista koskeva vaatimus — Oikeudenkäynti, joka on päättynyt sen toteamiseen, että teollis- tai tekijänoikeutta on loukattu”
Asiassa C-427/15,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Nejvyšší soud (ylin yleinen tuomioistuin, Tšekki) on esittänyt 24.6.2015 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 3.8.2015, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
NEW WAVE CZ a.s.
vastaan
ALLTOYS spol. s. r. o.,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (yhdeksäs jaosto),
toimien kokoonpanossa: tuomarit C. Vajda (esittelevä tuomari), joka hoitaa jaoston puheenjohtajan tehtäviä, K. Jürimäe ja C. Lycourgos,
julkisasiamies: H. Saugmandsgaard Øe,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
—
Tšekin hallitus, asiamiehinään M. Smolek ja J. Vláčil,
—
Euroopan komissio, asiamiehinään P. Němečková ja F. Wilman,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/48/EY (EUVL 2004, L 157, s. 45 ja oikaisu EUVL 2004, L 195, s. 16) 8 artiklan 1 kohdan tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat yhtäältä NEW WAVE CZ a.s. (jäljempänä NEW WAVE), joka on tavaramerkiksi rekisteröidyn sanamerkin MegaBabe haltija, ja toisaalta ALLTOYS spol. s. r. o. ja joka koskee sitä, että viimeksi mainittu on käyttänyt kyseistä tavaramerkkiä ilman ensiksi mainitun suostumusta.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
3
Direktiivin 2004/48 johdanto-osan kymmenennen perustelukappaleen sanamuoto on seuraava:
”Tämän direktiivin tavoitteena on lähentää [jäsenvaltioiden] lainsäädäntöjä, jotta voidaan varmistaa teollis- ja tekijänoikeuksien suojan korkea, yhdenvertainen ja yhdenmukainen taso sisämarkkinoilla.”
4
Kyseisen direktiivin 8 artiklan otsikkona on ”Tiedonsaantioikeus”, ja kyseisen artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaiset oikeusviranomaiset voivat teollis- tai tekijänoikeuden loukkausta koskevan oikeudenkäynnin yhteydessä kantajan perustellusta ja oikeasuhteisesta pyynnöstä määrätä, että sellaisten tavaroiden ja palvelujen alkuperästä ja jakeluverkosta, jotka loukkaavat teollis- tai tekijänoikeutta, annetaan tietoja. Tiedonantovelvollinen on teollis- tai tekijänoikeuksia loukannut ja/tai kuka tahansa muu henkilö:
a)
jonka on todettu pitävän hallussaan riidanalaisia tavaroita kaupallisessa laajuudessa,
b)
joka on tavattu käyttämästä riidanalaisia palveluja kaupallisessa laajuudessa,
c)
jonka on todettu tarjoavan loukkaavassa toiminnassa käytettäviä palveluja kaupallisessa laajuudessa,
tai
d)
jonka a, b tai c alakohdassa tarkoitettu henkilö on osoittanut osallistuneen kyseisten tavaroiden tuottamiseen, valmistukseen tai jakeluun tai näiden palvelujen tarjoamiseen.
2.   Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin tietoihin sisältyvät tapauksen mukaan:
a)
tuotteen tai palvelujen tuottajien, valmistajien, jakelijoiden, toimittajien ja muiden aikaisempien haltijoiden sekä aiottujen tukku- ja vähittäiskauppiaiden nimet ja osoitteet;
b)
tiedot tuotettujen, valmistettujen, toimitettujen, vastaanotettujen tai tilattujen tavaroiden taikka palveluiden määrästä sekä kyseisistä tavaroista tai palveluista saaduista hinnoista.”
5
Mainitun direktiivin 9 artiklan otsikkona on ”Turvaamis- ja säilyttämistoimenpiteet”, ja kyseisen artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaiset oikeusviranomaiset voivat hakijan pyynnöstä:
a)
määrätä väitetylle oikeudenloukkaajalle osoitetun väliaikaisen kiellon, jonka tarkoituksena on estää teollis- tai tekijänoikeuden välittömät loukkaukset tai kieltää väliaikaisesti tai, jos kansallinen lainsäädäntö sen mahdollistaa, tarvittaessa uhkasakon uhalla kyseisen oikeuden väitettyjen loukkausten jatkaminen tai asettaa jatkamisen ehdoksi oikeudenhaltijalle kuuluvan korvauksen takaamiseen tarkoitettujen vakuuksien asettaminen; väliaikainen kielto voidaan määrätä samoin edellytyksin välittäjälle, jonka palveluja kolmas osapuoli käyttää loukatakseen teollis- tai tekijänoikeutta; direktiivissä 2001/29/EY säädetään kiellon määräämisestä välittäjälle, joiden palveluja kolmannet osapuolet käyttävät tekijänoikeuden tai tekijänoikeuden lähioikeuksien loukkaamiseksi;
b)
määrätä takavarikoitaviksi tai luovutettaviksi sellaiset tavarat, joiden epäillään loukkaavan teollis- tai tekijänoikeutta, jotta voidaan estää niiden saattaminen jakelukanavien piiriin tai levittäminen jakelukanavia pitkin.
2.   Kaupallisessa laajuudessa tehtyjen loukkausten osalta jäsenvaltioiden on varmistettava, että jos vahingon kärsinyt osapuoli osoittaa olosuhteet, jotka saattavat uhata vahingonkorvauksen maksamista, oikeusviranomaiset voivat määrätä väitetyn loukkaajan irtainta ja kiinteää omaisuutta asetettavaksi hukkaamiskieltoon sekä myös tämän pankkitilit ja muut varat jäädytettäviksi. Tässä tarkoituksessa toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä esitettäviksi pankki-, rahoitus- tai kaupallisia asiakirjoja tai asianmukaisen pääsyn asiaankuuluviin tietoihin.
6
Direktiivin 2004/48 13 artiklan otsikkona on ”Vahingonkorvaukset”, ja kyseisen artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaiset oikeusviranomaiset määräävät vahingon kärsineen osapuolen hakemuksesta loukkaajan, joka tiesi tai jolla oli riittävät perusteet tietää ryhtyneensä loukkaavaan tekoon, maksamaan oikeudenhaltijalle vahingonkorvauksen, joka vastaa tälle loukkauksen johdosta koitunutta toisasiallista vahinkoa.
– –”
Tšekin oikeus
7
Teollisoikeuksien noudattamisen varmistamisesta ja teollisoikeussuojaa koskevien lakien muuttamisesta annetun lain nro 221/2006 (zákon č. 221/2006 Sb. o vymáhání práv z průmyslového vlastnictví a o změně zákonů na ochranu průmyslového vlastnictví, jäljempänä laki nro 221/2006) 3 §:n 1 momentissa säädetään mahdollisuudesta vedota oikeuteen saada oikeudenloukkaukseen liittyviä tietoja.
8
Lain nro 221/2006 3 §:n 2 momentissa säädetään, että jos 3 §:n 1 momentissa tarkoitettuja tietoja ei anneta vapaaehtoisesti kohtuullisessa ajassa, tietojen saamiseen oikeutettu henkilö voi vaatia näitä tietoja esittämällä tuomioistuimelle tätä koskevan vaatimuksen oikeudenloukkausta koskevassa oikeudenkäynnissä. Tuomioistuin hylkää kyseisen vaatimuksen, jos se ei ole oikeassa suhteessa oikeudenloukkauksen tai oikeuden vaarantamisen vakavuuteen.
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
9
NEW WAVE aloitti ALLTOYS vastaan ensimmäisen oikeudenkäynnin sillä perusteella, että ALLTOYS oli tarjoamalla tavaroitaan käyttänyt MegaBabe-tavaramerkkiä ilman NEW WAVEn suostumusta.
10
Mainitussa ensimmäisessä oikeudenkäynnissä kansallinen tuomioistuin totesi lainvoimaiseksi tulleella tuomiolla, että ALLTOYS oli loukannut oikeuksia, joita NEW WAVElla on MegaBabe-tavaramerkkiin nähden, ja määräsi sen pidättymään tulevista loukkauksista ja vetämään markkinoilta asianomaiset tavarat, jotka jo olivat markkinoilla. Kyseinen tuomioistuin ei kuitenkaan antanut NEW WAVElle lupaa muuttaa kannettaan siten, että ALLTOYS velvoitettaisiin myös toimittamaan sille kaikki asianomaisia tavaroita koskevat tiedot.
11
Mainitun oikeudenkäynnin lopullisesti päätyttyä NEW WAWE aloitti uuden oikeudenkäynnin Městský soud v Prazessa (Prahan alioikeus, Tšekki), jossa se vaati, että ALLTOYS velvoitettaisiin toimittamaan sille kaikki tiedot sen koska tahansa menneisyydessä tai tällä hetkellä varastoimien, markkinoille saattamien tai maahantuomien MegaBabe-merkillä varustettujen tavaroiden alkuperästä ja jakeluverkoista, erityisesti ilmoittamaan kyseisten tavaroiden tavarantoimittajan, valmistajan, tukkumyyjän, jälleenmyyjän ja muun aikaisemman haltijan etu- ja sukunimen tai liike- tai toiminimen ja toimi- tai kotipaikan samoin kuin tiedot toimitetusta, varastoidusta, vastaanotetusta tai tilatusta määrästä ja myydystä määrästä, tarkat tiedot eri tavaroiden yksittäisistä myyntihinnoista sekä ALLTOYSin toimitetuista tavaroista tavarantoimittajalle maksamasta hinnasta.
12
Městský soud v Praze hylkäsi NEW WAWEn kanteen 26.4.2011 antamallaan tuomiolla. Kyseinen tuomioistuin katsoi, ettei vaatimusta tietojen antamisesta voitu esittää itsenäisellä kanteella, sillä lain nro 221/2006 3 §:ssä säädetään, että tällaiseen oikeuteen voidaan vedota ainoastaan vaatimuksella, joka esitetään tuomioistuimelle, jonka käsiteltäväksi on saatettu oikeudenloukkausta koskeva kanne. Mainitun tuomioistuimen mukaan kyseisen oikeudenloukkausta koskevan kanteen käsittely pääasiassa oli kuitenkin jo päätetty ensimmäisessä oikeudenkäynnissä annetulla lainvoimaiseksi tulleella tuomiolla.
13
New Wave valitti Vrchní soud v Prazeen (Prahan ylioikeus, Tšekki), joka 27.2.2012 antamallaan tuomiolla muutti alioikeuden tuomiota ja velvoitti ALLTOYS toimittamaan vaaditut tiedot NEW WAWElle. Mainittu ylioikeus katsoi, että lain nro 221/2006 3 §:ää tulkittaessa oli otettava huomioon direktiivin 2004/48 8 artiklan 1 kohta. Kyseinen tuomioistuin katsoi tässä yhteydessä, että oikeudenkäynti, jossa vaaditaan tietoja, joita ei ole annettu vapaaehtoisesti, on myös oikeudenloukkausta koskeva oikeudenkäynti.
14
ALLTOYS valitti mainitusta muutoksenhakutuomioistuimen tuomiosta Nejvyšší soudiin (ylin yleinen tuomioistuin, Tšekki).
15
Viimeksi mainittu tuomioistuin huomauttaa, että vaikka direktiivi 2004/48 on lailla nro 221/2006 saatettu osaksi Tšekin oikeusjärjestystä, kyseisen lain sanamuoto poikkeaa kuitenkin kyseisen direktiivin sanamuodosta. Kun lain nro 221/2006 3 §:ssä säädetään mahdollisuudesta saada tietoja esittämällä vaatimus ”oikeudenloukkausta koskevassa oikeudenkäynnissä” (”v řízení o porušení práva”), direktiivin 2004/48 8 artiklan 1 kohdan tšekinkielisessä versiossa säädetään jäsenvaltioiden velvollisuudesta varmistaa mahdollisuus pyytää tietoja ”teollis- tai tekijänoikeuden loukkausta koskevan oikeudenkäynnin yhteydessä” (”v souvislosti s řízením o porušení práva duševního vlastnictví ”). Kansallisen tuomioistuimen mukaan mainittua kansallista säännöstä on tulkittava direktiivin 2004/48 mukaisesti. Kansallinen tuomioistuin toteaa kuitenkin, ettei kyseisen, mainitun direktiivin 8 artiklan 1 kohdassa olevan ilmaisun tulkinta ole yksiselitteinen.
16
Nejvyšší soud korostaa lisäksi, että direktiivin 2004/48 eri kieliversioiden välillä on eroja. Kyseisen direktiivin tšekin-, englannin- ja ranskankielisissä versioissa käytetään ilmaisuja ”v souvislosti s řízením” (”oikeudenkäynnin osalta”), ”in the context of proceedings” (”oikeudenkäynnin asiayhteydessä”) ja ”dans le cadre d’une action” (”oikeudenkäynnin puitteissa”). Kyseisen tuomioistuimen mukaan direktiivin ranskankielinen versio – toisin kuin englannin- ja tšekinkieliset versiot – vastaa enemmän lain nro 221/2006 sanamuotoa, koska sen perusteella oikeudenkäynnin ja tietoja koskevan vaatimuksen välillä on oltava läheisempi yhteys.
17
Nejvyšší soud on tässä tilanteessa päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko direktiivin [2004/48] 8 artiklan 1 kohdan tulkittava tarkoittavan sitä, että kun oikeudenkäynti, jossa immateriaalioikeutta on todettu loukatun, on lopullisesti päättynyt ja kantaja hakee sen jälkeen erillisessä oikeudenkäynnissä tietoja sellaisten tavaroiden ja palvelujen alkuperästä ja jakeluverkosta, joilla on loukattu tätä immateriaalioikeutta (esimerkiksi voidakseen selvittää vahingon tarkan määrän ja hakea siitä korvausta), tämä tapahtuu immateriaalioikeuden loukkausta koskevan oikeudenkäynnin yhteydessä?”
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
18
Kansallinen tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään, onko direktiivin 2004/48 8 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että sitä sovelletaan senkaltaisessa tilanteessa, josta on kyse pääasiassa ja jossa sen jälkeen, kun oikeudenkäynti, joka on johtanut toteamukseen siitä, että teollis- tai tekijänoikeutta on loukattu, on lopullisesti päättynyt, kantaja vaatii erillisessä oikeudenkäynnissä tietoja kyseistä oikeutta loukkaavien tavaroiden tai palvelujen alkuperästä ja jakeluverkoista.
19
Tästä on todettava, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti unionin oikeuden säännöksen tulkitsemiseksi on otettava huomioon paitsi sen sanamuoto, myös asiayhteys ja sillä lainsäädännöllä tavoitellut päämäärät, jonka osa säännös on (tuomio 17.3.2016, Liffers, C-99/15, EU:C:2016:173, 14 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
20
Siltä osin kuin on kyse ensinnäkin direktiivin 2004/48 8 artiklan 1 kohdan sanamuodosta, on yhtäältä todettava, ettei ilmaisua ”teollis- tai tekijänoikeuden loukkausta koskevan oikeudenkäynnin yhteydessä” voida tulkita siten, että sillä viitattaisiin yksinomaan oikeudenkäynteihin, joissa on vaadittu sen toteamista, että teollis- tai tekijänoikeutta on loukattu. Kyseisen ilmaisun käyttö ei nimittäin sulje pois sitä, että kyseinen 8 artiklan 1 kohta voi kattaa myös pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset erilliset oikeudenkäynnit, jotka on aloitettu sen jälkeen, kun oikeudenkäynti, joka on johtanut toteamukseen siitä, että teollis- tai tekijänoikeutta on loukattu, on lopullisesti päättynyt.
21
Tässä yhteydessä on todettava lisäksi, että – kuten kansallinen tuomioistuin huomauttaa – direktiivin 2004/48 8 artiklan 1 kohdan tietyissä kieliversioissa, kuten ranskankielisessä versiossa, käytetään toki ilmaisuja, joita on mahdollista tulkita siten, että niiden soveltamisala olisi rajallisempi kuin eräissä muissa kieliversioissa – kuten tšekin- ja englanninkielisissä versioissa – käytettyjen ilmaisujen soveltamisala. On kuitenkin niin, että – kuten komissio on unionin tuomioistuimelle esittämissään huomautuksissa huomauttanut – yhdestäkään mainituista kieliversioista ei ilmene, että kantajan olisi vedottava kyseisessä artiklassa säädettyyn tietojensaantioikeuteen nimenomaan samassa oikeudenkäynnissä, jossa vaaditaan sen toteamista, että teollis- tai tekijänoikeutta on loukattu.
22
Toisaalta on todettava, että direktiivin 2004/48 8 artiklan 1 kohdan sanamuodosta ilmenee, että tiedonantovelvollinen ei ole ainoastaan se, joka loukkaa kyseistä teollis- tai tekijänoikeutta, vaan myös ”kuka tahansa muu henkilö”, joka mainitaan kyseisen säännöksen a–d alakohdassa. Kyseiset muut henkilöt eivät kuitenkaan ole välttämättä asianosaisina oikeudenkäynnissä, jossa vaaditaan sen toteamista, että teollis- tai tekijänoikeutta on loukattu. Tämä vahvistaa sen, ettei kyseisen direktiivin 8 artiklan 1 kohdan sanamuotoa voida tulkita siten, että sitä voitaisiin soveltaa ainoastaan tällaisten oikeudenkäyntien yhteydessä.
23
Toiseksi on todettava, että kyseinen tulkinta on yhteensopiva myös direktiivin 2004/48 tavoitteen kanssa; kuten direktiivin kymmenennestä perustelukappaleesta ilmenee, direktiivin tavoitteena on lähentää jäsenvaltioiden lainsäädäntöjä teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamiseen tähtäävien keinojen osalta, jotta voidaan varmistaa teollis- ja tekijänoikeuksien suojan korkea, yhdenvertainen ja yhdenmukainen taso sisämarkkinoilla (tuomio 16.7.2015, Diageo Brands, C-681/13, EU:C:2015:471, 71 kohta).
24
Teollis- ja tekijänoikeuksien suojan korkean tason varmistamiseksi on näin ollen hylättävä tulkinta, jonka mukaan direktiivin 2004/48 8 artiklan 1 kohdassa säädetty tiedonsaantioikeus tunnustetaan yksinomaan sellaisen oikeudenkäynnin yhteydessä, jossa vaaditaan sen toteamista, että teollis- tai tekijänoikeutta on loukattu. Tällainen suojan taso ei nimittäin olisi taattu, jos kyseistä tiedonsaantioikeutta ei olisi mahdollista käyttää myös sellaisen erillisen oikeudenkäynnin yhteydessä, joka on aloitettu sen jälkeen, kun oikeudenkäynti, joka on johtanut toteamukseen siitä, että teollis- tai tekijänoikeutta on loukattu, on lopullisesti päättynyt, kuten pääasiassa.
25
Kolmanneksi on palautettava mieleen, että direktiivin 2004/48 8 artiklan 1 kohdassa säädetyllä tiedonsaantioikeudella konkretisoidaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa taattu perusoikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja turvataan näin mahdollisuus käyttää tehokkaasti perusoikeuksiin kuuluvaa omistusoikeutta, joihin perusoikeuskirjan 17 artiklan 2 kohdassa suojatut teollis- ja tekijänoikeudet kuuluvat (ks. vastaavasti tuomio 16.7.2015, Coty Germany, C-580/13, EU:C:2015:485, 29 kohta). Kyseinen tiedonsaantioikeus mahdollistaa näin ollen sen, että teollis- tai tekijänoikeuden haltija voi tunnistaa sen, joka loukkaa kyseistä oikeutta, ja toteuttaa kyseisen oikeuden suojaamiseksi tarvittavat toimenpiteet, kuten esittää direktiivin 2004/48 9 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädettyjä turvaamis- ja säilyttämistoimenpiteitä ja kyseisen direktiivin 13 artiklassa säädettyjä vahingonkorvauksia koskevat vaatimukset. Jos teollis- tai tekijänoikeuden haltijalla ei ole kaikkia tietoja hänen oikeuteensa kohdistuvan loukkauksen laajuudesta, hän ei nimittäin kykene määrittämään tai laskemaan täsmällisesti niiden vahingonkorvausten määrää, joihin hänellä kyseisen loukkauksen perusteella on oikeus.
26
Tästä on todettava, ettei aina ole mahdollista esittää vaatimusta, joka koskee kaikkien relevanttien tietojen saamista, sellaisen oikeudenkäynnin yhteydessä, jonka päätteeksi on todettu, että teollis- tai tekijänoikeutta on loukattu. Ei ole mahdollista sulkea pois esimerkiksi sitä, että teollis- tai tekijänoikeuden haltija tulee tietoiseksi kyseiseen oikeuteen kohdistuvan loukkauksen laajuudesta vasta sen jälkeen, kun mainittu oikeudenkäynti on lopullisesti päättynyt.
27
Tästä seuraa, ettei direktiivin 2004/48 8 artiklan 1 kohdassa säädetyn tiedonsaantioikeuden käyttöä ole aihetta rajata oikeudenkäynteihin, joissa vaaditaan sen toteamista, että teollis- tai tekijänoikeutta on loukattu.
28
Kun edellä esitetyt näkökohdat otetaan huomioon, esitettyyn kysymykseen on vastattava, että direktiivin 2004/48 8 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että sitä sovelletaan senkaltaisessa tilanteessa, josta on kyse pääasiassa ja jossa sen jälkeen, kun oikeudenkäynti, joka on johtanut toteamukseen siitä, että teollis- tai tekijänoikeutta on loukattu, on lopullisesti päättynyt, kantaja vaatii erillisessä oikeudenkäynnissä tietoja kyseistä oikeutta loukkaavien tavaroiden tai palvelujen alkuperästä ja jakeluverkoista.
Oikeudenkäyntikulut
29
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (yhdeksäs jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/48/EY 8 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että sitä sovelletaan senkaltaisessa tilanteessa, josta on kyse pääasiassa ja jossa sen jälkeen, kun oikeudenkäynti, joka on johtanut toteamukseen siitä, että teollis- tai tekijänoikeutta on loukattu, on lopullisesti päättynyt, kantaja vaatii erillisessä oikeudenkäynnissä tietoja kyseistä oikeutta loukkaavien tavaroiden tai palvelujen alkuperästä ja jakeluverkoista.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: tšekki.