62005CC0125_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
I Johdanto
1. Esillä oleva Østre Landsretin (Tanska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö koskee sitä, oliko jälleenmyyjäsopimuksen irtisanominen vuoden irtisanomisajalla lainmukaista, perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta moottoriajoneuvojen jälleenmyyntiä ja huoltopalvelua koskevien sopimusten ryhmiin 28 päivänä kesäkuuta 1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1475/95(2) 5 artiklan 3 kohdan valossa.
2. Asian erikoisuutena on mainittava, että esitettyihin kysymyksiin vastaamista vaikeuttaa hieman se, että asetuksen N:o 1475/95 tanskankielisen version 5 artiklan 3 kohdan sanamuoto poikkeaa merkittävästi muiden kieliversioiden sanamuodosta. Lisäksi komission aiemmin mainitun artiklan tulkinnasta esittämät näkemykset poikkeavat paikoin huomattavasti siitä, mitä komissio on esittänyt esillä olevassa menettelyssä.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
3. Asetuksen N:o 1475/95 johdanto-osan 19 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
” – – joustavien ja tehokkaiden jakelujärjestelmien kehityksen edistämisen varmistamiseksi tavarantoimittajalle olisi kuitenkin myönnettävä oikeus(3) irtisanoa sopimus, jos tämä jakeluverkko tai tärkeä osa siitä on tarpeen järjestää uudelleen – – ”
Mainitun asetuksen 5 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”2. Jos jakelija on 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti hyväksynyt velvoitteet jälleenmyynnin ja huoltopalvelujen rakenteiden parantamiseksi, poikkeusta sovelletaan, jos:
1. – –
2. sopimus tehdään ainakin viideksi vuodeksi, tai, kun sopimus tehdään määräämättömäksi ajaksi, sen säännöllinen irtisanomisaika on molemmille osapuolille ainakin kaksi vuotta; tämä aika lyhennetään vähintään yhteen vuoteen, jos; – –
3. – –
3. Edellä 1–2 kohdassa säädetyt poikkeuksen edellytykset eivät vaikuta:
– tavarantoimittajan oikeuteen irtisanoa sopimus vähintään yhden vuoden irtisanomisajalla, jos koko verkko tai merkittävä osa sitä on järjestettävä uudelleen,(4)
– – – .
Kaikissa tapauksissa osapuolten on riitaisuuksien varalta hyväksyttävä järjestelmä riidan pikaisesta ratkaisemisesta, kuten turvautuminen ulkopuoliseen asiantuntijaan tai välimieheen, rajoittamatta kuitenkaan osapuolten oikeutta saattaa asia toimivaltaisen tuomioistuimen ratkaistavaksi kansallisen lainsäädännön mukaisesti.”
4. Esitteessä,(5) jossa komissio selittää mainittua asetusta tarkemmin, komissio vastaa kysymykseen 16(6) – joka koskee jälleenmyyjäsopimuksen ennenaikaista irtisanomista – kohdassa a) seuraavasti:
”Le constructeur a le droit de mettre fin de manière anticipée (avec un préavis d’un an) lorsqu’il doit réorganiser l’ensemble ou une partie substantielle de son réseau. La nécessité d’une réorganisation est établie de commun accord entre les parties ou, si le distributeur le demande par un tiers expert ou par un arbitre. Le recours à un tiers expert ou à un arbitre ne préjuge pas du droit des parties de saisir un tribunal national (article 5, paragraphe 3). Lorsque le fournisseur s’accorde dans le contrat un droit de résiliation unilatéral excédant les limites fixées par le règlement, il perd automatiquement le bénéfice de l’exemption par catégorie (article 6, paragraphe 1, point 5, voir la section 1.2. ci-dessus).
Cette possibilité de résiliation anticipée a été introduite pour que le constructeur puisse réadapter en souplesse son appareil de distribution (considérant 19). Il peut être nécessaire de procéder à une réorganisation à cause du comportement des concurrents ou de l’évolution des circonstances économiques, que cette évolution soit provoquée par les décisions internes d’un constructeur ou par des événements extérieures, comme la fermeture d’une entreprise employant une main d’œuvre abondante dans une région donnée. Etant donné la multitude des situations qui peuvent se présenter, il serait irréaliste de vouloir énumérer tous les motifs de réorganisation possibles.
C’est l’examen de l’organisation spécifique du réseau d’un constructeur qui permet de décider, dans chaque cas d’espèce, si une ‚partie substantielle’ du réseau est affectée ou non. ‚Substantiel’ implique un aspect à la fois économique et géographique, qui peut être limité au réseau d’un Etat membre donné, ou à une partie de celui-ci. En toute hypothèse, le constructeur doit parvenir à un accord que ce soit avec le tiers expert, l’arbitre, ou son distributeur dont le contrat sera résilié, sans que les autres distributeurs indirectement affectés aient à être consultés.”(7)
5. Asetus N:o 1475/95 korvattiin 1.10.2002 asetuksella N:o 1400/2002.(8)
Asetuksen N:o 1400/2002 3 artiklan 5 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Poikkeusta sovelletaan edellyttäen, että uusien moottoriajoneuvojen toimittajan jälleenmyyjän tai valtuutetun korjaamon kanssa tekemässä vertikaalisessa sopimuksessa määrätään, että:
– –
b) sopimus tehdään toistaiseksi, jolloin sen säännöllinen irtisanomisaika on molemmille osapuolille ainakin kaksi vuotta; tämä aika lyhennetään vähintään yhteen vuoteen, jos:
– –
toimittaja irtisanoo sopimuksen, koska on välttämätöntä järjestää uudelleen koko verkko tai merkittävä osa siitä.”
Mainitun asetuksen 10 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa asetettua kieltoa ei sovelleta 1 päivän lokakuuta 2002 ja 30 päivän syyskuuta 2003 välisenä aikana sopimuksiin, jotka eivät täytä tämän asetuksen mukaisia poikkeuksen edellytyksiä mutta jotka täyttävät asetuksen (EY) N:o 1475/95 mukaiset poikkeuksen edellytykset ja ovat voimassa 30 päivänä syyskuuta 2002.”
6. Komissio vastaa asetusta N:o 1400/2002(9) koskevassa esitteessään kysymykseen 20(10) seuraavasti:
” – – Asetuksen N:o 1475/95 voimassaolon päättyminen 30. syyskuuta 2002 ja sen korvaaminen uudella asetuksella ei sinänsä tarkoita, että verkosto pitäisi järjestää uudelleen. Sen jälkeen kun uusi asetus on tullut voimaan, ajoneuvojen valmistaja voi kuitenkin päättää järjestää verkostonsa suurilta osin uudelleen. Asetuksen N:o 1475/95 noudattamiseksi ja siten siirtymäajan soveltamiseksi pitäisi sopimuksen irtisanomisesta ilmoittaa kaksi vuotta aikaisemmin, ellei toimittaja ole päättänyt järjestää verkostoa uudelleen tai ole velvollinen maksamaan korvauksia.”
Mainitussa esitteessä kysymykseen 68 annetun vastauksen neljännessä kappaleessa todetaan seuraavaa:
”Se, onko verkon järjestäminen uudelleen välttämätöntä vai ei, on objektiivinen kysymys, eikä asiaa ratkaise riitatilanteissa se, että toimittaja pitää tällaista uudelleenjärjestelyä välttämättömänä. Tällaisessa tilanteessa kansallisen tuomioistuimen tai välimiehen on ratkaistava asia tosiseikkojen perusteella.”
III Pääasian kiistan tosiseikat
7. Skandinavisk Motor Co. A/S (jäljempänä SM) teki 21.9.1996 tai sitä aiemmin Vulcan Silkeborg A/S:n (jäljempänä VS) – yritys, joka on vuodesta 1975 alkaen myynyt Audi-merkkisiä autoja Tanskassa – jälleenmyyntisopimuksen mainitunmerkkisten autojen myynnistä Tanskassa.
8. Kyseisen sopimuksen 19.1 kohdassa, jonka otsikko on ”Irtisanominen lyhennetyllä irtisanomisajalla”, todetaan seuraavaa:
”19.1. Tavarantoimittajalla on kuitenkin oikeus irtisanoa tämä sopimus kirjallisesti kirjatulla kirjeellä 12 kuukauden pituista irtisanomisaikaa noudattaen, mikäli jakeluverkon tai sen osan perinpohjainen uudelleenjärjestely osoittautuu tarpeelliseksi.”
9. Audi AG (jäljempänä Audi) hyväksyi 16.5.2002 Tanskassa olevaa jälleenmyyjäverkostoa koskevan uudelleenjärjestely­suunnitelman (jäljempänä uudelleenjärjestelysuunnitelma). Suunnitelmassa esitetään Tanskan markkinoiden taloudellisten olosuhteiden odotettavissa olevan kehityksen ja jälleenmyyjiltä toivottavien tulosten perusteella mahdolliset skenaariot Audi-merkkisten autojen vuosittaisesta kokonaismyynnistä kyseisillä markkinoilla. Jokaisen skenaarion osalta esitetään se jälleenmyyjien määrä, jolla tavoiteltu kokonaismyynti voidaan saavuttaa.
10. SM lähetti 2.9.2002 Audin 28 jälleenmyyjälle Tanskassa kirjeen, jonka sisältö oli seuraava:
”Euroopan unionin uuden moottoriajoneuvoja koskevia vertikaalisia sopimuksia ja yhdenmukaistettuja käytäntöjä koskevan ryhmäpoikkeuksen, joka tulee voimaan 1.10.2002, johdosta meidän on pakko järjestellä uudelleen jälleenmyyjäverkostoamme vuoden pituisen ajanjakson aikana ja sopeuttaa jälleenmyyjäsopimukset uuden ryhmäpoikkeusasetuksen mukaisiksi.
Tämän vuoksi meidän täytyy jälleenmyyjäsopimuksen 19.1 kohdan mukaisesti ja tarpeelliseen uudelleenjärjestelyyn viitaten irtisanoa Audi-henkilöautoja koskeva sopimuksesi 12 kuukauden pituista irtisanomisaikaa noudattaen siten, että sopimuksen voimassaoloaika päättyy 30.9.2003.”
11. SM lähetti samana päivänä VS:lle erillisen kirjeen, jossa se ilmoitti, että se aikoo seuraavien kuukausien aikana selvittää ne vaatimukset, jotka Audi asettaa yksittäisille jälleenmyyjille. Se painotti, että oli vielä liian aikaista arvioida täysimääräisesti nykyiselle Audi-jälleenmyyjäverkostolle koituvia seurauksia.
12. SM ilmoitti 3.10.2002 päivätyllä kirjeellä VS:lle, että markkinoiden tulevaan kysyntään ja Audin myynnin taloudelliseen perustaan vastaaminen edellyttää nykyisen 28 jälleenmyyjän muodostaman jälleenmyyntiverkon pienentämistä 14 jälleenmyyjän muodostamaksi verkoksi ja että VS:lle ei tarjota uutta jälleenmyyjäsopimusta.
13. Tässä tilanteessa VW-Audi Forhandlerforeningen (Volkswagen- ja Audi-jälleenmyyjien yhdistys) vastusti irtisanottujen jälleenmyyjien nimissä Østre Landsretissä menettelyä sillä perusteella, että irtisanomisajan olisi pitänyt olla 24 kuukautta.
IV Ennakkoratkaisukysymykset
14. Koska Østre Landsret katsoi, että sen käsiteltävänä olevan asian lopputulos riippui asian kannalta merkityksellisen yhteisön oikeuden tulkinnasta, se esitti 15.3.2005 tehdyllä päätöksellä EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1) Onko – – asetuksen – – N:o 1475/95 – – 5 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että tavarantoimittajan sanoessa irti jälleenmyyjän kanssa tekemänsä sopimuksen yhden vuoden irtisanomisajalla irtisanomista on perusteltava myös muuten kuin siten, että tavarantoimittaja viittaa kyseiseen säännökseen?
2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
Mitä vaatimuksia yhteisön oikeuden nojalla voidaan asettaa tällaisen perustelun sisällölle ja milloin perustelu on esitettävä?
3) Mitä seurauksia on siitä, että asianmukaista perustelua ei esitetä tai että sitä ei esitetä ajoissa?
4) Onko – – asetuksen N:o 1475/95 5 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että siinä edellytetään, että jälleenmyyjän kanssa tehdyn sopimuksen irtisanomisen yhden vuoden irtisanomisajalla on tapahduttava tavarantoimittajan jo laatiman uudelleenjärjestelysuunnitelman johdosta?
5) Jos neljänteen kysymykseen vastataan myöntävästi:
Mitä edellytyksiä yhteisön oikeuden nojalla voidaan asettaa tavarantoimittajan laatiman uudelleenjärjestelysuunnitelman sisällölle ja muodolle ja milloin uudelleenjärjestelysuunnitelman on oltava olemassa?
6) Jos neljänteen kysymykseen vastataan myöntävästi:
Onko tavarantoimittajan tiedotettava irtisanotulle jälleenmyyjälle uudelleenjärjestelysuunnitelman sisällöstä, ja milloin ja missä muodossa jälleenmyyjälle on siinä tapauksessa annettava nämä tiedot?
7) Jos neljänteen kysymykseen vastataan myöntävästi:
Mitä seurauksia on sillä, että mahdollinen uudelleenjärjestelysuunnitelma ei täytä niitä vaatimuksia, joita uudelleenjärjestelysuunnitelman muodolle ja sisällölle voidaan asettaa?
8) – –	asetuksen N:o 1475/95 5 artiklan 3 kohdan tanskankielisestä versiosta ilmenee, että se, että tavarantoimittaja irtisanoo jälleenmyyjän kanssa tekemänsä sopimuksen yhden vuoden irtisanomisajalla, edellyttää siitä, että ’det er nødvendigt at foretage ’en gennemgribende reorganisering af hele forhandlernettet eller en del heraf’ (’koko verkko tai merkittävä osa sitä on järjestettävä uudelleen’). Ilmaisu ’on järjestettävä’ (tai ’on välttämätöntä järjest ää’) löytyy asetuksen N:o 1475/95 kaikista kieliversioista, mutta sana ’gennemgribende’ (perinpohjaisesti) löytyy vain tanskankielisestä versiosta.
Edellä esitetyn perusteella kysytään seuraavaa:
Mitä vaatimuksia voidaan asettaa uudelleenjärjestelyn luonteelle, jotta tavarantoimittaja voi – – asetuksen N:o 1475/95 5 artiklan 3 kohdan nojalla irtisanoa jälleenmyyjäsopimuksen yhden vuoden irtisanomisajalla?
9) Onko arvioitaessa sitä, täyttyvätkö ehdot, joiden täyttyessä tavarantoimittaja voi irtisanoa sopimuksen yhden vuoden irtisanomisajalla – – asetuksen N:o 1475/95 5 artiklan 3 kohdan nojalla, annettava merkitystä sille, mitä taloudellisia seurauksia tavarantoimittajalle koituisi, mikäli tavarantoimittaja olisi irtisanonut jälleenmyyjän kahden vuoden irtisanomisajalla?
10) Kenellä on todistustaakka siitä, että edellytykset, joiden täyttyessä tavarantoimittaja voi – – asetuksen N:o 1475/95 5 artiklan 3 kohdan nojalla irtisanoa sopimuksen yhden vuoden irtisanomisajalla, täyttyvät, ja kuinka tällainen todistustaakka voidaan täyttää?
11) Onko – – asetuksen N:o 1475/95 5 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että edellytykset, joiden täyttyessä tavarantoimittaja voi tämän säännöksen nojalla irtisanoa sopimuksen yhden vuoden irtisanomisajalla, voivat täyttyä jo sen vuoksi, että asetuksen N:o 1400/2002 täytäntöönpano sellaisenaan on voinut edellyttää tavarantoimittajan jälleenmyyjäverkoston perinpohjaista uudelleenjärjestelyä?”
V Alustavat toteamukset
A Asetuksen N:o 1475/95 5 artiklan 3 kohdan sanamuoto eri kieliversioissa
15. Kuten kansallinen tuomioistuin aivan oikein huomauttaa ennakkoratkaisukysymyksessä 8, asetuksen N:o 1475/95 5 artiklan 3 kohdan tanskankielisen version ja muiden kieliversioiden välillä on merkittävä ero, sillä vain tanskankielisessä versiossa tarkennetaan kaikissa kieliversioissa mainittu uudelleenjärjestelyn tarve muotoon ”on järjestettävä perinpohjaisesti (’gennemgribende’) uudelleen”.
16. Sinänsä ei ole toivottavaa, että yhteisön säännösten eri kieliversioissa voi esiintyä enemmän tai vähemmän merkittäviä eroja, mutta kun otetaan huomioon yhteisön säädöstuotannon laajuus ja se, että säädökset on nykyään annettava yli 20 kieliversiona, ilmiöltä ei voida täysin välttyä. Tämä vaatii yhteisön toimielimiltä ja palveluyksiköiltä valppautta tällaisten erojen ja epätasaisuuksien esiintymisen suhteen, etenkin silloin, kun niistä voi aiheutua yhteiskunnassa oikeudellisia seurauksia.
17. Oikeudenkäyntiasiakirjojen perusteella komission kyseessä oleva palveluyksikkö ei ole selvästikään toiminut valppaasti, kun se kävi vuoden 2002 syksyllä Tanskan kilpailuviranomaisen kanssa kirjeenvaihtoa asetuksen N:o 1475/95 5 artiklan 3 kohdan juuri nyt esillä olevan kohdan oikeasta tulkinnasta ja soveltamisesta. Onkin omituista, ettei komissio ole tässä hiljattain esillä olleessa tilanteessa käyttänyt hyväkseen mahdollisuutta mainita Tanskan kilpailuviranomaiselle tästä kielellisestä erosta ja oikaista sitä. Silloin olisi voitu välttyä siltä, että tanskalainen tuomioistuin joutuu kääntymään yhteisöjen tuomioistuimen puoleen tähän eroon liittyvien kysymysten vuoksi.
18. Yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut oikeuskäytännössään neljä periaatetta, jotka koskevat välttämättömyyttä tulkita yhtenäisesti eri kieliversioissa esitettyä yhteisön oikeutta.
19. Ensinnäkään ei tule tarkastella pelkästään kyseessä olevaa sanamuotoa itsessään, vaan epäselvissä tapauksissa sitä on tulkittava ja sovellettava muiden todistusvoimaisten kieliversioiden valossa.(11)
20. Toiseksi jos eri kieliversioiden välillä on keskinäisiä poikkeamia, tulkinnassa on otettava huomioon sen lainsäädännön yleinen systematiikka ja tarkoitus, jonka osa kyseiset määräykset ovat.(12)
21. Kolmanneksi on oikeusvarmuuden vuoksi tulkittava tietyn kieliversion sanamuotoja niiden luonnollisen ja yleisen merkityksen perusteella ja ongelmat on mahdollisuuksien mukaan ratkaistava ilman, että jollekin tietylle kieliversiolle annetaan muihin nähden etuoikeutettu asema.(13)
22. Lopuksi kaikilla kieliversioilla on periaatteessa sama arvo, joka ei voi vaihdella sen mukaan, mikä on kyseessä olevaa kieltä puhuvan väestön määrä näissä jäsenvaltioissa.(14)
23. Asetuksen N:o 1475/95 5 artiklan 3 kohdan – hieman – poikkeavaan tanskankieliseen sanamuotoon liittyvä kysymys voidaan näiden periaatteiden avulla ratkaista melko helposti.
24. Se erityinen luonnehdinta joka on annettu ainoastaan tanskankielisessä versiossa siten, että siinä on lisämääre, jonka mukaan uudelleenjärjestelyn on oltava ”perinpohjainen” (”gennemgribende”), voi tosiaankin antaa asetuksen N:o 1475/95 5 artiklan 3 kohdan sanamuodon mukaisessa tulkinnassa muihin kieliversioihin verrattuna hieman eri merkityksen, koska tanskankielinen versio näyttäisi asettavan uudelleenjärjestelylle korkeammat vaatimukset, jotka koskevat normaalia lyhyemmän irtisanomisajan sallittavuutta toistaiseksi voimassa olevien jälleenmyyntisopimusten kohdalla.
25. Minusta vaikuttaa siltä, että kun otetaan huomioon 5 artiklan 3 kohdan sisältö ja tarkoitus, luonnehdinta ”perinpohjaisesti” on tiukasti ottaen tarpeeton, koska koko jälleenmyyjäverkon tai sen merkittävän osan järjestäminen uudelleen on jo sinänsä perinpohjainen muutos. Termi ”perinpohjaisesti” ei tuo enää mitään lisää, kun otetaan huomioon määrällinen edellytys ”koko” tai ”merkittävä osa”. Tämän ylimääräisen luonteen vahvistaa myös se, ettei missään muussa kieliversiossa ole vastaavaa luonnehdintaa.
26. Tästä syystä termin ”perinpohjaisesti” käytölle tanskankielisessä versiossa ei tarvitse antaa 5 artiklan tulkinnassa ja soveltamisessa mitään erityismerkitystä.
B Komission näkemysten erot verrattaessa komission asetusta N:o 1475/95 ja asetusta N:o 1400/2002 koskevia esitteitä ja sen esillä olevassa asiassa esittämiä kirjallisia huomautuksia
27. Komissio on esittänyt kantanaan asetusta N:o 1475/95 koskevan esitteensä(15) kysymyksen 16 a kohdan vastauksessa ja asetusta N:o 1400/2002 koskevan esitteensä(16) kysymyksen 68 vastauksessa, että asetuksen N:o 1475/95 5 artiklan 3 kohdassa normaalia lyhyemmän irtisanomisajan käytölle asetettu edellytys uudelleenjärjestelyn välttämättömyydestä on objektiivinen kysymys, joka kansallisen tuomioistuimen tai välimiehen on ratkaistava asia tosiseikkojen perusteella.
28. Komissio on ennakkoratkaisupäätöksestä ilmenevien tietojen mukaan vahvistanut tämän kantansa vielä vuoden 2002 lopussa Tanskan kilpailuviranomaisen kanssa käydyn epävirallisen yhteydenoton yhteydessä. Kilpailuviranomainen on vedonnut tähän kantaan 20.12.2002 Dansk Automobilforhændler Foreningille (Tanskan autokauppiasyhdistys) lähettämässään kirjeessä.
29. Komissio ilmoittaa esillä olevaan asiaan liittyvissä kirjallisissa huomautuksissaan, aiemmin esitteissä noudattamaansa kantaa mainitsematta, toisenlaisen näkemyksen, jonka mukaan uudelleenjärjestelyn välttämättömyys riippuu yksinomaan valmistajan subjektiivisesta kaupallisesta arviosta, eikä siihen sovelleta tarkempaa oikeudellista valvontaa.
30. Sen jälkeen kun esittelevä tuomari ja minä esitimme asiaa koskevia kysymyksiä, komissio otti istunnossa selvästi etäisyyttä esitteissä ilmoittamiinsa kantoihin.
31. Riippumatta siitä, mikä kanta on oikea – palaan siihen myöhemmin –, komission menettelystä on syytä esittää muutamia huomautuksia.
32. Tässä mainittuja esitteitä on pidettävä komission oikeudellisesti ei-sitovina tiedotteina, joissa se ilmoittaa kantansa kyseessä olevien yleisten poikkeusasetusten tulkinnasta ja soveltamisesta. Ne eivät saa poiketa perustamissopimuksen määräyksistä tai yhteisön johdetusta oikeudesta.(17)
33. Vaikka tässä tarkoitettuja toimenpiteitä ei voidakaan pitää oikeudellisesti sitovina, niillä voi kuitenkin, kuten yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeuskäytännössä on useita kertoja vahvistettu,(18) olla senkaltaisia oikeudellisia vaikutuksia, että ne luottamusperiaatteeseen yhdistettynä sitovat komissiota itseään sen toimivaltojen harjoittamisessa.
34. Näiden mahdollisten, ankarassa mielessä oikeudellisten vaikutusten lisäksi komissiolta edellytetään suurta huolellisuutta myös sen harjoittaman kilpailupolitiikan tehokkuuden nimissä.
35. Talouden toimijat pyrkivät markkinakäyttäytymisessään ottamaan huomioon komission näkemykset, jotka on esitetty komission selittävissä tiedonannoissa, kuten tässä tarkoitetuissa esitteissä. Ne eivät vaikuta ainoastaan komission ja markkinaosapuolten välisiin vertikaalisiin suhteisiin, vaan lisäksi myös eri markkinaosapuolten keskinäisiin horisontaalisiin suhteisiin. Tätä kuvastavat hyvin pääasian kiistan tosiseikat ja kansallisen tuomioistuimen ja osapuolten perustelut, joissa viitataan suoraan esitteiden asiaa koskeviin kohtiin.
36. Komission antamien tiedonantojen, tässä tapauksessa esitteinä annetussa muodossa, merkitys on jäsenvaltioiden hallinto- ja oikeuskäytännön kannalta lisääntynyt sen jälkeen, kun yhteisön kilpailusääntöjen noudattamisen valvonta annettiin kansallisten kilpailuviranomaisten ja kansallisten tuomioistuinten tehtäväksi perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16 päivänä joulukuuta 2002 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1/2003.(19) Oikeusvarmuutta ja oikeuden yhtenäisyyttä tämän oikeuden soveltamisessa ja vaalimisessa sekä tämän oikeuden tehokkuutta voidaan edistää sillä, että komissio antaa selvät ohjeet tähän oikeuteen kuuluvien osien soveltamisesta. Pääasian perustana olevat tapahtumat vahvistavat myös tämän, sillä komissio ja Tanskan kilpailuviranomainen ovat olleet yhteydessä aiemmin, ja kansallinen tuomioistuin on ennakkoratkaisupäätöksen mukaan pyrkinyt ratkaisemaan asiaa tässä tarkoitettujen esitteiden sisältämien tietojen perusteella.
37. Kuten jo todettiin, kyseiset tiedonannot eivät ole luonteeltaan sitovia oikeussääntöjä, vaan niitä on pidettävä yhteisön primääri- ja johdetun oikeuden selityksinä ja tulkintoina. Näin ollen ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että komissio on asiaa tarkemmin tutkittuaan tullut vakuuttuneeksi siitä, että sen esitteissään ilmoittama kanta ja tulkinta ei ole oikeudellisesti täysin oikea. Kun otetaan huomioon yhteisön kilpailulainsäädännön laajuus ja monimutkaisuus, voitaneen myös komission kohdalla sen toimiessa vastuullisena täytäntöön panijana puhua joskus ”edistyneestä harkinnasta”.
38. Kyseessä olevien toimijoiden oikeusvarmuuden ja yhteisön kilpailulainsäädännön kansallisen soveltamisen ja noudattamisen tehokkuuden kannalta on kuitenkin olennaisen tärkeää, että komissio ilmoittaa muuttuneesta kannastaan mahdollisimman nopeasti ja selvästi. Muussa tapauksessa se haittaa vakavasti yhteisön kilpailuoikeuden osien tulkintaa ja soveltamista koskevien tiedonantojensa uskottavuutta ja täten politiikkansa tehokkuutta.
39. Vaikuttaa siltä, että komissio on esillä olevan asian tosiseikkojen osalta ottanut tämän riskin ilmoittaessaan suullisesti ilman mitään muita selityksiä, että sen asetuksen N:o 1475/95 5 artiklan 3 kohtaa koskevaa tulkintaa, joka on aiemmin esitetty 4 ja 6 kohdassa lainatuissa esitteiden kohdissa, ”ei enää sovelleta”.
40. Tämä huolellisuuden puute on sitäkin vakavampi, kun otetaan huomioon, että myös muun muassa muiden yhteisöjen tuomioistuimessa käsiteltävänä olevien asioiden(20) perusteella voidaan päätellä, että asetuksen N:o 1475/95 korvaaminen asetuksella N:o 1400/2002 on antanut useille autonvalmistajille syytä järjestää uudelleen nykyinen jälleenmyyjäverkkonsa irtisanomalla nykyiset jälleenmyyjäsopimukset tavanomaista lyhyemmällä yhden vuoden irtisanomisajalla ja tekemällä sen jälkeen pienen jälleenmyyjämäärän kanssa uudet sopimukset asetuksen N:o 1400/2002 uusien ehtojen mukaisesti.(21) Tällaisten järjestelyjen yhteydessä nousee esiin käsiteltävänä olevassa asiassa esitettyjen kysymysten kaltaisia oikeudellisia kysymyksiä.
C Esitettyjen kysymysten käsittely
41. Yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyt kysymykset voidaan jakaa neljään ryhmään:
– ensimmäisten kolmen kysymyksen avulla kansallinen tuomioistuin haluaa selvittää, onko valmistajan perusteltava irtisanominen, jos jälleenmyyjäsopimukset irtisanotaan tavanomaista lyhyemmällä irtisanomisajalla, ja mikäli näin on, miten laaja tämä perusteluvelvollisuus on
– kysymykset 4–9 koskevat sen uudelleenjärjestelyn laatua, jolla voidaan oikeuttaa asetuksen N:o 1475/95 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu lyhennetty irtisanomisaika, ja kysymykset 4–7 erityisesti niitä tietoja, joista on käytävä ilmi, että uudelleenjärjestely oli välttämätöntä
– kysymys 10 koskee sitä, kenellä on todistustaakka sen suhteen, että jälleenmyyjäsopimuksen lyhennetyn irtisanomisajan soveltamisedellytykset täyttyvät
– kysymyksellä 11 pyritään lopuksi selvittämään, voiko jo pelkästään asetuksen N:o 1400/2002 voimaantulo aiheuttaa koko jälleenmyyjäverkon tai sen merkittävän osan uudelleenjärjestelyn tarpeen.
42. Käsittelen seuraavassa kysymyksiä tämän ryhmittelyn mukaisesti.
VI Esitettyjen kysymysten analysointi ja vastaukset
A Kysymykset 1–3: perusteluvelvollisuus
43. Asetuksen 5 artiklan 3 kohdassa ei säädetä nimenomaisesti velvollisuudesta perustella koko jälleenmyyjäverkon tai sen merkittävän osan uudelleenjärjestelyn välttämättömyys. Siitä ei mainita myöskään kohtaa koskevassa asetuksen johdanto-osan 19 perustelukappaleessa.
44. Tällaisesta velvollisuudesta säädetään sen sijaan nimenomaisesti asetuksen N:o 1400/2002 3 artiklan 4 kohdassa. Kyseistä säännöstä tarkennetaan myös asetuksen johdanto-osan yhdeksännessä perustelukappaleessa.(22)
45. Tämä velvollisuus ei 3 artiklan 4 kohdan ja johdanto-osan yhdeksännen perustelukappaleen sanamuodon perusteella kuitenkaan koske ainoastaan tilanteita, joissa sopimus irtisanotaan lyhennettyä irtisanomisaikaa käyttäen, vaan kaikkia sopimuksen irtisanomistilanteita. Asetuksen 3 artiklan 5 kohdan b alakohdan toisen luetelmakohdan mukaan lyhennettyyn irtisanomisaikaan ei sovelleta mitään erityistä, juuri sitä koskevaa perusteluvelvollisuutta.(23)
46. Komissio katsoo kuitenkin, että koska asetuksen N:o 1400/2002 nojalla on olemassa yleinen velvoite perustella jälleenmyyjäsopimuksen irtisanominen, olisi mahdollista katsoa, ettei ole olemassa – implisiittistä – velvoitetta perustella niitä edellytyksiä, joiden nojalla sopimus voidaan asetuksen N:o 1475/95 5 artiklan 3 kohdan nojalla irtisanoa lyhennettyä irtisanomisaikaa käyttäen.
47. Komission nyt esittämä kanta poikkeaa myös huomattavasti siitä kannasta, jonka se ilmoitti vuoden 2002 lopussa Tanskan kilpailuviranomaiselle. Se totesi silloin lyhyesti esitettynä, että irtisanominen on perusteltava yksityiskohtaisessa suunnitelmassa.(24)
48. Mikä tämän yllättävän kannanvaihdoksen syynä sitten onkaan, sitä ei kuitenkaan voida perustella asetuksen N:o 1400/2002 3 artiklan 4 kohdan sanamuodon ja tarkoituksen suhteen tehtävällä vastakohtaispäättelyllä entiseen asetukseen verrattuna. Tämä säännös nimittäin koskee yleistä perusteluvelvollisuutta, jonka tavoitteena on erityisesti sen välttäminen, että ajoneuvotoimittajat käyttävät väärin oikeuttaan irtisanomiseen estääkseen jälleenmyyjiä toimimasta kilpailua edistävällä tavalla.
49. Esillä oleva asia koskee kuitenkin pikemminkin kysymystä siitä, edellyttääkö sopimuksen irtisanominen lyhennetyllä irtisanomisajalla erityisten, kyseiseen poikkeukselliseen irtisanomisoikeuteen liittyviä perusteluja ja miltä osin näin on oltava.
50. Tähän kysymykseen ei ole mahdollista vastata perusteilla, jotka saadaan siitä argumentista, että valmistajan jälleenmyyjäsopimusten irtisanomista koskeva yleinen perustelemisvelvollisuus puuttuu asetuksesta N:o 1475/95 ja se esiintyy asetuksessa N:o 1400/2002.
51. Komission epäjohdonmukainen toimintatapa esillä olevassa asiassa ja sen kirjallisissa ja suullisissa huomautuksissa esittämät perustelut, jotka voidaan kyseenalaistaa, eivät varsinaisesti lisää komission kannan uskottavuutta.
52. Asetuksen N:o 1475/95 systematiikassa ja etenkin sen 5 artiklan 2 kohdan 2 alakohdassa ja 3 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa toistaiseksi voimassa olevien sopimusten lyhennetty yhden vuoden irtisanomisaika pääsäännöstä, jonka mukaan irtisanomisaika on kaksi vuotta.
53. Jos valmistaja haluaa hyödyntää mahdollisuutta soveltaa poikkeuksellisesti lyhennettyä irtisanomisaikaa, sen on vähintään osoitettava, että poikkeuksellisen irtisanomisajan soveltamisedellytykset täyttyvät.
54. Ellei tätä vaatimusta aseteta, poikkeuksellisen lyhennetyn irtisanomisajan poikkeuksellinen luonne häviää. Mielestäni näin syntyvä lopputulos ei ole asetuksen 5 artiklan 2 ja 3 kohdan systematiikan ja tarkoituksen mukainen.
55. Näin ollen on katsottava, että valmistajalla, joka irtisanoo jälleenmyyjäsopimuksen lyhennetyllä irtisanomisajalla, on edellisessä kohdassa tarkoitettujen säännösten nojalla velvollisuus perustella, miksi se noudattaa irtisanomisessa lyhennettyä irtisanomisaikaa.
56. Perusteluvelvollisuuden laajuutta koskevaan kysymykseen vastaamiseksi on tarkasteltava 5 artiklan 3 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan sanamuotoa. Siinä mainitaan kolme elementtiä:
a) välttämättömyys
b) uudelleenjärjestely
c) koko jälleenmyyntiverkko tai merkittävä osa sitä.
57. Asetuksen N:o 1475/95 johdanto-osan 19 perustelukappaleesta(25) löytyy lisätietoja ensimmäisen kahden elementin osalta. Perustelukappaleen toisen virkkeen mukaan tavanomainen kahden vuoden irtisanomisaika ei saa estää joustavien ja tehokkaiden jakelujärjestelmien kehittymistä.
58. Päättelen tämän perustella, että poikkeuksellisen lyhyen irtisanomisajan käyttämisen perusteena olevan uudelleenjärjestelyn välttämättömyyden on liityttävä jakelujärjestelmien yritystaloudelliseen tehokkuuteen siinä dynaamisessa taloudellisessa ympäristössä, jossa valmistaja toimii.
59. Kolmas elementti on luonteeltaan selvemmin määrällinen: uudelleenjärjestelyä koskevan välttämättömyyden on oltava siinä määrin merkittävä, että se koskee koko jakeluverkkoa tai merkittävää osaa siitä.
60. Olen ilman muuta samaa mieltä komission ja pääasian asianosaisten kanssa siitä, että kansallista jälleenmyyjäverkkoa voidaan valmistajan koko jakeluverkon osana pitää verkon ”merkittävänä osana”. Näin on katsottu myös vakiintuneessa oikeuskäytännössä.(26)
61. Näin tulkittuna näistä kolmesta elementistä yhdessä seuraa, että valmistajan, joka irtisanoo jälleenmyyjäsopimuksen lyhennetyllä irtisanomisajalla, on perusteltava tähän poikkeukseen vetoaminen vähintään välttämättömyydellä säilyttää jakeluverkon yritystaloudellinen tehokkuus tai parantaa sitä, kun otetaan huomioon valmistajan kohtaamat – sisäiset tai ulkoiset – objektiiviset taloudelliset muutokset. Tämän välttämättömyyden on oltava niin merkittävä, että sen vuoksi on järjestettävä uudelleen koko jakeluverkko tai sen merkittävä osa.
62. On luontevaa, että valmistajan täytyy esittää nämä perusteet jälleenmyyjälle antamassaan ilmoituksessa, jolla se irtisanoo olemassa olevan jälleenmyyntisopimuksen tavanomaista lyhyemmällä irtisanomisajalla. Ilman tällaista perustelua, jolla pyritään osoittamaan lyhennetyn irtisanomisajan soveltamisen edellytysten täyttyminen, irtisanominen ei täytä 5 artiklan 3 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan irtisanomista koskevia edellytyksiä.
B Kysymykset 4–9: irtisanomisen välttämättömyys
63. Edellä olevasta, ensimmäiseen kolmeen kysymykseen ehdotetusta vastauksesta seuraa, että valmistajan on osoitettava poikkeukseksi tarkoitetun lyhennetyn irtisanomisajan edellytysten täyttyminen.
64. Tästä seuraa välttämättä, että valmistajan uudelleenjärjestelyn perusteluiksi esittämän objektiivisen välttämättömyyden olemassaolo on pystyttävä arvioimaan oikeudellisesti jossain määrin.
65. Muussa tapauksessa valmistajan nimittäin tarvitsisi jälleenmyyjäsopimuksen irtisanoakseen vain vedota tähän välttämättömyyteen ilman, että se joutuisi esittämään syitä, joita voitaisiin arvioida tarkemmin. Kuten edellä 53 kohdassa jo todettiin, asetuksen N:o 1475/95 5 artiklan 2 kohdan nimenomaisena tavoitteena oleva jälleenmyyjän suojelu jäisi pelkästään symboliseksi.
66. Mikäli komission tässä menettelyssä omaksuma kanta, joka poikkeaa sen aiemmin asetuksen N:o 1475/95 ja asetuksen N:o 1400/2002 esitteissä ilmoittamasta kannasta,(27) johtaisi tällaiseen radikaaliin seuraukseen, sitä ei voitaisi myöskään tästä syystä hyväksyä.
67. Komission lähestymistavasta nimittäin seuraisi, ettei jälleenmyyjällä olisi minkäänlaista oikeudellista suojaa sen suhteen, onko lyhennetyn irtisanomisajan soveltaminen objektiivisesti taloudellisesti välttämätöntä.
68. Tästä syystä valmistajan, joka haluaa irtisanoa jälleenmyyjäsopimuksen lyhennetyllä irtisanomisajalla, on irtisanomisen yhteydessä osoitettava, että irtisanomiselle on olemassa jokin objektiivinen taloudellinen välttämättömyys. Tällaisen vaatimuksen, joka johtuu jälleenmyyjälle tulevasta oikeudellisen suojelun vähimmäistasosta ei tietenkään tarvitse heikentää valmistajan mahdollisuuksia reagoida joustavasti niissä vaihtelevissa taloudellisissa olosuhteissa, joissa se toimii.
69. Kansallisen tuomioistuimen on pystyttävä ilman yritystaloudellisten arviointien tekemistä arvioimaan jälleenmyyjäverkoston uudelleenjärjestämisen täsmällisen muodon ja toteutustavan perusteella, onko olemassa – sisäisiä tai ulkoisia – objektiivisia taloudellisia syitä, jotka voivat olla tällaisen toimenpiteen syynä.
70. Edellisen kohdan perusteella voidaan päätellä, että objektiivisten taloudellisten olosuhteiden väitetyn muutoksen on oltava siinä määrin merkittävä, että se on riittävä peruste koko jakeluverkon tai sen merkittävän osan uudelleenjärjestämisen kaltaiselle, melko dramaattiselle toimenpiteelle. Kansallisen tuomioistuimen on pystyttävä arvioimaan myös tätä määrällistä suhdetta.
71. Jos täytetään vaatimus siitä, että valmistajan on osoitettava sellaisten objektiivisten – sisäisten tai ulkoisten – taloudellisten olosuhteiden olemassaolo, jotka ovat niin merkittäviä, että niillä voidaan oikeuttaa koko jakeluverkon tai sen merkittävän osan uudelleenjärjestely, jälleenmyyjä tulee suojelluksi ainakin siltä, että valmistaja pelkästään muuttaa näkemystään jakeluverkon optimaalisesta rakenteesta ilman, että objektiiviset olosuhteet edellyttävät verkon muuttamista. Tämä vastaa 5 artiklan 3 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan soveltamisalaa sellaisena kuin sitä on tulkittava asetuksen N:o 1475/95 johdanto-osan 19 perustelukappale(28) huomioon ottaen.
72. Siitä, että jälleenmyyjäsopimuksen irtisanomista lyhennetyllä irtisanomisajalla on pystyttävä – rajoitetusti – valvomaan tuomioistuinvalvonnassa, seuraa että valmistajan on jälleenmyyjäsopimuksen irtisanomisen yhteydessä esitettävä tiedot, joista käy ilmi, että merkittävä uudelleenjärjestely on välttämätöntä.
73. Edellä esitetystä käy ilmi, että valmistajan lyhennetyllä irtisanomisajalla tehtävän irtisanomisen yhteydessä esittämien tietojen ei tarvitse sisältää täydellistä uudelleenjärjestelysuunnitelmaa. Tällaisella vaatimuksella ylitettäisiin se mitä on tarpeen, jotta erityiseen irtisanomisaikaan voitaisiin vedota lainmukaisella tavalla.
74. Kuten jo edellä 15–26 kohdassa on esitetty, tanskankielisen version 5 artiklan 3 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan termillä ”perinpohjaisesti” (”gennemgribende”) ei ole erityistä merkitystä muuten kuin siltä osin, että valmistajan osoittaman välttämättömyyden on oltava laadultaan sellainen, että koko jälleenmyyjäverkoston tai sen merkittävän osan järjestäminen uudelleen on siihen nähden kohtuullinen reaktio.
75. Edellä 71 kohdassa vastattiin jo epäsuorasti kysymykseen 9: jos valmistajan on objektiivisten – sisäisten tai ulkoisten – taloudellisten olosuhteiden muuttumisen vuoksi välttämätöntä järjestää uudelleen koko jälleenmyyjäverkko tai sen merkittävä osa, voidaan – kääntäen – olettaa, että tällaisen uudelleenjärjestelyn toteuttamatta jättäminen aiheuttaisi valmistajalle merkittäviä taloudellisia haittavaikutuksia.
C Kysymys 10: kenellä on todistustaakka?
76. Vastaus kysymykseen siitä, kenellä on todistustaakka, on helppo päätellä edellä esitetyn perusteella: se on valmistajalla, joka haluaa noudattaa erityistä irtisanomisaikaa. Valmistajan on näin ollen osoitettava, että lyhennetyn irtisanomisajan soveltamiselle asetetut edellytykset täyttyvät.
77. Lisäksi yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella voidaan päätellä, että jokaisen, joka haluaa vedota EY 81 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuun poikkeuslupaan, ryhmäpoikkeukset mukaan lukien, on osoitettava, että poikkeuslupaa koskevat edellytykset täyttyvät.(29) Näin ollen sen, joka vetoaa oikeuteen sanoa irti ryhmäpoikkeusluvassa tarkoitettu sopimus poikkeuksellisesti, on osoitettava, että asiaa koskevat edellytykset täyttyvät.
D Kysymys 11: onko asetuksen N:o 1400/2002 voimaantulo jo sellaisenaan riittävä syy jälleenmyyjäsopimuksen irtisanomiseen lyhennetyllä irtisanomisajalla?
78. Tähän kysymykseen vastattaessa on erotettava toisistaan uuden asetuksen voimaantulo sellaisenaan ja sen aiheuttamat mahdolliset muutokset moottoriajoneuvojen tuotannon ja myynnin taloudellisissa olosuhteissa.
79. Asetuksen voimaantulo ei sellaisenaan ole senkaltainen tosiseikka tai olosuhde, joka objektiivisena taloudellisena muutoksena voisi pakottaa irtisanomaan olemassa olevat jälleenmyyjäsopimukset lyhennetyllä irtisanomisajalla.
80. Ryhmäpoikkeus on markkinaosapuolille tarjottu laillinen mahdollisuus välttää EY 81 artiklan 1 kohdan kiellon ulkopuolelle tietyt kilpailua rajoittavat sopimuslausekkeet niiden tekemistä jälleenmyyntisopimuksista. Markkinaosapuolet voivat kuitenkin vapaasti käyttää tätä mahdollisuutta tai olla käyttämättä sitä.(30)
81. Tämä ei tarkoita sitä, etteikö uuden ryhmäpoikkeuksen voimaantulo voisi aiheuttaa sellaisia taloudellisia seurauksia, joiden vuoksi moottoriajoneuvojen taloudellinen toimintaympäristö, jossa moottoriajoneuvojen valmistajien on toimittava, muuttuu siinä määrin, että jälleenmyyjäverkon uudelleenjärjestely on välttämätöntä.
82. Koska asetuksen N:o 1400/2002 uusi ryhmäpoikkeus eroaa olennaisesti edeltäjästään, joka on esitetty asetuksessa N:o 1475/95, ja koska siinä annetaan sekä valmistajille että jälleenmyyjille useita eri vaihtoehtoja, käytettävissä on laaja valikoima jälleenmyyntivaihtoehtoja, joiden avulla kyseessä olevat taloudelliset toimijat voivat kilpailla keskenään kuluttajien eduksi.
83. Asetuksen N:o 1400/2002 esitteen(31) mukaan uuden ryhmäpoikkeuksen tarkoituksena on tasoittaa tietä uusien jakelumenetelmien käytön yleistymiselle, millä tarkoitetaan esimerkiksi Internet-myyntiä ja myyntiä useita merkkejä edustavien jälleenmyyjien kautta. Lisäksi autonomistajilla on enemmän mahdollisuuksia valita, missä he haluavat teettää autojen korjaukset ja huollot ja mitä varaosia niitä tehtäessä käytetään.
84. Tämän tavoitteen mukaisesti poistetaan rajoittavat käytännöt, kuten mahdollisuus valikoivan ja yksinmyynnin yhdistämiseen ja velvoite harjoittaa sekä uusien ajoneuvojen myyntiä että tarjota huoltopalveluita.
85. Tästä seuraa, että autojen tuotantoa, myyntiä ja huoltoa koskevat taloudelliset olosuhteet voivat muuttua olennaisesti asetuksen N:o 1400/2002 voimaantulon jälkeen, mikä asetuksen johdanto-osan mukaan on myös nimenomaisesti asetuksen tavoitteena.(32)
86. Näin ollen on syytä olettaa, että uusi ryhmäpoikkeusasetus voi muuttaa moottoriajoneuvojen myyntiin liittyviä objektiivisia taloudellisia olosuhteita siinä määrin, että olemassa olevaa jälleenmyyjäverkkoa on välttämätöntä muuttaa.(33)
87. Kansallisen tuomioistuimen on arvioitava, ovatko uuden ryhmäpoikkeusasetuksen luomat uudet olosuhteet sellaiset, että ne aiheuttavat riittävän välttämättömyyden järjestää uudelleen koko jälleenmyyjäverkko tai sen merkittävä osa.
VII Ratkaisuehdotus
88. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa Østre Landsretin esittämiin kysymyksiin seuraavasti:
Kysymykset 1–3:
– Valmistajan, joka irtisanoo jälleenmyyjäsopimuksen yhden vuoden lyhennetyllä irtisanomisajalla moottoriajoneuvojen jälleenmyyntiä ja huoltopalvelua koskevien sopimusten ryhmiin 28 päivänä kesäkuuta 1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1475/95 5 artiklan 3 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan nojalla, on irtisanomisilmoituksessa esitettävä tämän poikkeuksellisen irtisanomisajan soveltamisen perusteena vähintään välttämättömyys säilyttää jakeluverkon yritystaloudellinen tehokkuus tai parantaa sitä, kun otetaan huomioon valmistajan kohtaamat – sisäiset tai ulkoiset – objektiiviset taloudelliset muutokset: tämän välttämättömyyden on lisäksi oltava niin merkittävä, että sen vuoksi on järjestettävä uudelleen koko jälleenmyyjäverkko tai sen merkittävä osa.
Kysymykset 4–9:
– Kun sopimus irtisanotaan lyhennettyä irtisanomisaikaa käyttäen, valmistajan on irtisanomisilmoituksessa esitettävä objektiiviset – sisäiset tai ulkoiset – taloudelliset olosuhteet, jotka ovat laadultaan sellaiset, että niillä voidaan perustella välttämättömyys järjestää uudelleen koko jälleenmyyjäverkko tai sen olennainen osa.
– Kansallinen tuomioistuin voi tutkia, ovatko nämä taloudelliset olosuhteet ja uudelleenjärjestelytarve olemassa.
– Valmistajan ei kuitenkaan tarvitse esittää muita tietoja kuin ne, jotka ovat tarpeen lyhennettyyn irtisanomisaikaan vetoamista varten.
– Tanskankielisen version 5 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa käytettävällä termillä ”perinpohjaisesti” (”gennemgribende”) ei ole muuta merkitystä kuin se, että valmistajan osoittaman välttämättömyyden on oltava laadultaan sellainen, että koko jälleenmyyjäverkon tai sen merkittävän osan järjestäminen uudelleen on siihen nähden kohtuullinen reaktio.
– Jos valmistajan on objektiivisten – sisäisten tai ulkoisten – olosuhteiden muuttumisen vuoksi välttämätöntä järjestää uudelleen koko jälleenmyyjäverkko tai sen merkittävä osa, voidaan kääntäen olettaa, että uudelleenjärjestelyn toteuttamatta jättäminen aiheuttaisi valmistajalle merkittäviä haittavaikutuksia.
Kysymys 10:
– Valmistajalla on todistustaakka siitä, että 5 artiklan 3 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisen lyhennetyn irtisanomisajan edellytykset täyttyvät.
Kysymys 11:
– Asetuksen N:o 1475/95 5 artiklan 3 kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa on tulkittava siten, että perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin moottoriajoneuvoalalla 31 päivänä heinäkuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1400/2002 voimaantulo ei sinällään luo edellytyksiä valmistajan oikeudelle irtisanoa jälleenmyyjäsopimus lyhennettyä irtisanomisaikaa soveltaen.
– Viimeksi mainitun asetuksen voimaantulo voi kuitenkin aiheuttaa objektiivisiin taloudellisiin olosuhteisiin valmistajan kannalta sellaisen muutoksen, että irtisanominen lyhennetyllä irtisanomisajalla on oikeutettua.
– Valmistajan on osoitettava, että näin on.
(1) .
(2)  –	EYVL L 145, s. 25.
(3)  – Perustelukappaleen ranskan- ja tanskankielisissä versioissa on tässä kohdassa maininta, että oikeus on ”poikkeuksellinen” (”extraordinaire” ja ”ekstraordinaert”), mutta englanninkielisestä versiosta (samoin kuin suomenkielisestä [kääntäjän huomautus]) puuttuu tämä lisämääre.
(4)  –	Tanskankielisessä versiossa on, toisin kuin muissa kieliversioissa, lisäksi maininta siitä, että koko verkko tai sen merkittävä osa on järjestettävä uudelleen perinpohjaisesti .
(5)  –	Commission européenne, Direction générale IV – Concurrence. Distribution Automobile (Règlement (CE) nº 1475/95 publié au Journal officiel L 145 du 29 juin 1995), Brochure Explicative IV/9509/95 FR. Tästä esitteestä on saatavana vain ranskan-, englannin- ja saksankieliset versiot.
(6)  –	Kysymys on seuraava: ”Est-il possible de mettre fin à l’accord de manière anticipée?” (Onko sopimusta mahdollisuutta irtisanoa poikkeuksellisesti?)
(7)  – Valmistajalla on oikeus irtisanoa sopimus ennenaikaisesti (yhden vuoden irtisanomisajalla), jos koko jälleenmyyjäverkosto tai sen huomattava osa on järjesteltävä uudelleen. Se, missä määrin uudelleenjärjestely on tarpeen, ratkaistaan asianomaisten yhteisellä sopimuksella tai sen ratkaisee puolueeton asiantuntija tai välimies jälleenmyyjän pyynnöstä. Puolueettoman asiantuntijan tai välimiehen käyttäminen ei rajoita asianosaisten mahdollisuutta saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi voimassa olevan kansallisen lainsäädännön mukaisesti (5 artiklan 3 kohta). Mikäli tavarantoimittaja on pidättänyt sopimuksessa itsellään yksipuolisen irtisanomisoikeuden, joka on laajempi kuin ne oikeudet, jotka ilmenevät asetuksesta, ryhmäpoikkeuksen soveltamismahdollisuus menetetään automaattisesti (6 artiklan 1 kohta, 5 alakohta; ks. edellä 1.2 kohta).
Tämä mahdollisuus ennenaikaiseen irtisanomiseen on sisällytetty asetukseen, jotta valmistajat voisivat toimia joustavasti myyntiverkoston uudelleenjärjestelyssä. Uudelleenjärjestelyn tarve voi johtua kilpailijoiden menettelytavasta tai muista taloudellisista olosuhteista riippumatta siitä, ovatko nämä seurausta tavarantoimittajan sisäisistä päätöksistä vai ulkoisista olosuhteista, kuten esimerkiksi sellaisen liikkeen sulkemisesta, jolla on paljon työntekijöitä tietyllä alalla. Kun otetaan huomioon niiden tilanteiden monilukuisuus, jotka voivat esiintyä, ei niitä kaikkia voida tässä mainita.
Se, koskeeko uudelleenjärjestely ”merkittävää osaa” myyntiverkosta, ratkaistaan asianomaisen valmistajan myyntiverkoston erityisten organisaatiota koskevien olosuhteiden perusteella. ”Merkittävällä” on sekä taloudellinen että maantieteellinen ulottuvuus, joka voi rajoittua myyntiverkostoon tai sen osaan tietyssä jäsenvaltiossa. Valmistajan on päästävä sopimukseen sen jälleenmyyjän kanssa, jonka myyntisopimus irtisanotaan – joko puolueettoman asiantuntijan tai välimiehen myötävaikutuksella tai ilman sitä – mutta ei muiden jälleenmyyjien, joihin sopimuksen ennenaikainen irtisanominen välillisesti vaikuttaa, kanssa.
(8)  –	Perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin moottoriajoneuvoalalla 31 päivänä heinäkuuta 2002 annettu komission asetus (EY) N:o 1400/2002 (EYVL L 203, s. 30).
(9)  –	Euroopan komissio – kilpailun pääosasto, EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin moottoriajoneuvoalalla 31 päivänä heinäkuuta 2002 annettu komission asetus (EY) N:o 1400/2002, Esite, (http://europa.eu.int/comm/competition/car_sector).
(10)  –	Kysymys 20 on seuraava: ”Kuinka asetuksen N:o 1475/95 mukaisia sopimuksia voidaan irtisanoa siirtymäaikana?”
(11)  –	Ks. mm. asia 19/67, Sociale Verzekeringsbank, tuomio 5.12.1967 (Kok. 1967, s. 432) ja asia C‑327/91, Ranska v. komissio, tuomio 9.8.1994 (Kok. 1994, s. I‑3641, Kok. Ep. XVI, s. 47, 35 kohta).
(12)  –	Ks. mm. asia C‑72/95, Kraaijeveld, tuomio 24.10.1996 (Kok. 1996, s. I‑5403, 28–31 kohta) ja yhdistetyt asiat C‑267/95 ja C‑278/95, Merck ja Beecham, tuomio 5.12.1996 (Kok. 1996, s. I‑6285, 21–24 kohta).
(13)  –	Ks. mm. asia 80/76, Kerry Milk, tuomio 3.3.1977 (Kok. 1977, s. 425, 11 kohta).
(14)  –	Mm. asia C‑296/95, EMU, tuomio 2.4.1998 (Kok. 1998, s. I‑1605, 36 kohta).
(15)  –	Mainittu edellä 4 kohdassa.
(16)  –	Mainittu edellä 6 kohdassa.
(17)  –	Ks. mm. asia 310/85, Deufil, tuomio 24.2.1987 (Kok. 1987, s. 901, 22 kohta) ja asia C‑169/95, Espanja v. komissio, tuomio 14.1.1997 (Kok. 1997, s. I‑135, 22 kohta).
(18)  –	Ks. mm. asia C‑313/90, CIRFS v. komissio, tuomio 24.3.1993 (Kok. 1993, s. I‑1125, Kok. Ep. XIV, s. 95, 34 ja 36 kohta); asia T‑105/95, WWF UK v. komissio, tuomio 5.3.1997 (Kok. 1997, s. II‑313, 53–55 kohta) ja asia T‑23/99, LR AF 1998 v. komissio, tuomio 20.3.2002 (Kok. 2002, s. II‑1705, 274 kohta).
(19)  –	EYVL 2003, L 1, s. 1.
(20)  –	A. Brünsteiner (C‑376/05, EUVL C 10, s. 8), Autohaus Hilgert (C‑377/05, EUVL C 10, s. 8) ja City Motors Groep (C‑421/05, EUVL C 36, s. 21).
(21)  –	Ks. myös P. Kileste ja C. Staudt, Le règlement no 1400/2002 du 31 juillet 2002, de la Commission européenne en matière de distribution automobile, Journal des Tribunaux 2003, s. 141, 76 kohta.
(22)  –	Asetuksen N:o 1400/2002 3 artiklan 4 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Poikkeusta sovelletaan edellyttäen, että jälleenmyyjän tai korjaamon kanssa tehdyssä vertikaalisessa sopimuksessa määrätään, että toimittajan, joka haluaa irtisanoa sopimuksen, on annettava siitä kirjallinen ilmoitus, joka sisältää tarkat, objektiiviset ja avoimet syyt irtisanomiselle, jottei toimittaja pysty irtisanomaan jälleenmyyjän tai korjaamon kanssa tehtyä vertikaalista sopimusta sellaisten käytäntöjen vuoksi, jotka eivät ehkä ole kiellettyjä tämän asetuksen nojalla.”
Johdanto-osan yhdeksännessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa: ”Jotta estettäisiin toimittajaa irtisanomasta sopimusta sen vuoksi, että jälleenmyyjä tai korjaamo toimii kilpailua edistävällä tavalla, kuten harjoittamalla aktiivista tai passiivista myyntiä ulkomaisille kuluttajille, useiden ajoneuvomerkkien myyntiä tai korjaus- ja huoltopalvelujen teettämistä alihankintana, jokaisessa ilmoituksessa sopimuksen irtisanomisesta on selkeästi kirjallisesti ilmoitettava irtisanomisen syyt, joiden on oltava objektiiviset ja avoimet. Jälleenmyyjien ja korjaamojen riippumattomuuden vahvistamiseksi suhteessa toimittajiin olisi säädettävä lisäksi vähimmäisajoista, joita sovelletaan määräaikaisten sopimusten uusimatta jättämistä ja toistaiseksi tehtyjen sopimusten irtisanomista koskeviin ilmoituksiin.”
(23)  –	Ks. edellä alaviitteessä 5 mainittu 3 artiklan 5 kohta.
(24)  –	Tämä kanta on esitetty (17 kohdassa lainatussa) Tanskan kilpailuviranomaisen kirjeessä Tanskan autokauppiasyhdistykselle.
(25)  –	Mainittu edellä 3 kohdassa.
(26)  –	Ks. vastaavasti mm. asia 246/86, Belasco, tuomio 11.7.1989 (Kok. 1989, s. 2117).
(27)  –	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 27–45 kohta.
(28)  –	Tässä tarkoitetaan 19 perustelukappaleen ensimmäistä virkettä: ”5 artiklan 2 kohdan 2 ja 3 [ala]kohdassa vahvistetaan vähimmäisedellytykset jälleenmyyntiä ja huoltopalvelua koskevien sopimusten kestoa ja purkamista koskevalle poikkeukselle, koska jakelijan sopimustavaroiden jälleenmyynnin ja huoltopalvelujen parantamiseksi tekemien investointien ja lyhytaikaisten tai lyhyellä irtisanomisajalla purettavien sopimusten yhteisvaikutus lisää huomattavasti jakelijan riippuvuutta tavarantoimittajasta.”
(29)  –	Yhdistetyt asiat 43/82 ja 63/82, VBVB ja VBBB v. komissio, tuomio 17.1.1984 (Kok. 1984, s. 19, Kok. Ep. VII, s. 421, 52 ja 61 kohta).
(30)  –	Asia 10/86, VAG France, tuomio 18.12.1986 (Kok. 1986, s. 4071, 16 kohta); asia C‑41/96, VAG, tuomio 5.6.1997 (Kok. 1997, s. I‑3123, 61 kohta) ja asia C‑230/96, Cabour, tuomio 30.4.1998 (Kok. 1998, s. I‑2055, 46 kohta).
(31)  –	Mainittu edellä alaviitteessä 9, s. 3 ja 11.
(32)  –	Mm. 12 kohdasta alkaen.
(33)  –	Komissio on myöntänyt tämän epäsuorasti asetuksen N:o 1400/2002 esitteen vastauksessa kysymykseen 20: ”Asetuksen (EY) N:o 1475/95 voimassaolon päättyminen 30. syyskuuta 2002 ja sen korvaaminen uudella asetuksella ei sinänsä tarkoita, että verkosto pitäisi järjestää uudelleen. Sen jälkeen kun uusi asetus on tullut voimaan, ajoneuvojen valmistaja voi kuitenkin päättää järjestää verkostonsa suurilta osin uudelleen. – – ” Komissio on esittänyt kirjallisissa huomautuksissaan huomattavasti tiukemman kannan.