62020TJ0384(01)_RES
Asia T-384/20 RENV
OC
vastaan
Euroopan komissio
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 1.10.2025
Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – OLAFin tutkimus – Lehdistötiedote – Henkilötietojen käsittely – Syyttömyysolettama – Hyvän hallinnon periaate – Huolellisuusvelvoite – OLAFin tutkimusten luottamuksellisuus – Sellaisen oikeussäännön, jolla annetaan yksityisille oikeuksia, riittävän ilmeinen rikkominen – Syy-yhteys – Vahinko
Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Vastuun syntymisen edellytykset – Lainvastaisuus – Sellaisen oikeussäännön, jolla annetaan yksityisille oikeuksia, riittävän ilmeinen rikkominen – Toimielin, jolla on hyvin vähän tai ei ollenkaan harkintavaltaa – Pelkän unionin oikeuden rikkomisen riittävyys
(SEUT 340 artiklan toinen kohta)
(ks. 26–29 kohta)
Euroopan unionin toimielimet – Luonnollisten henkilöiden suojelu henkilötietojen käsittelyssä – Asetus 2018/1725 – Soveltamisala – Henkilötietojen käsittelyn käsite – Se, että Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF) julkaisee lehdistötiedotteen, kuuluu henkilötietojen käsittelyn alaan
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2018/1725 3 artiklan 3 alakohta)
(ks. 48 kohta)
Euroopan unionin toimielimet – Luonnollisten henkilöiden suojelu henkilötietojen käsittelyssä – Asetus 2018/1725 – Henkilötietojen käsittelyn lainmukaisuuden edellytykset – Sellaisen käsittelyn käsite, joka on tarpeen yleistä etua koskevan tehtävän suorittamiseksi tai julkisen vallan käyttämiseksi – Se, että Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF) julkaisee lehdistötiedotteen, jossa tiedotetaan yleisölle OLAFin toiminnasta, kuuluu yleistä etua koskevan tehtävän suorittamisen tai julkisen vallan käyttämisen alaan
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2018/1725 4 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 5 artiklan 1 kohdan a alakohta)
(ks. 52, 56 ja 57 kohta)
Euroopan unionin toimielimet – Luonnollisten henkilöiden suojelu henkilötietojen käsittelyssä – Asetus 2018/1725 – Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) julkaisema lehdistötiedote, joka sisältää asianomaisen henkilön sukupuolta, kansallisuutta ja sukulaisuussuhdetta koskevia tietoja, jotka mahdollistavat hänen tunnistamisensa – Henkilötietojen lainvastainen käsittely
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2018/1725 4 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 5 artiklan 1 kohdan a alakohta)
(ks. 59–61, 79 ja 80 kohta)
Euroopan unionin toimielimet – Luonnollisten henkilöiden suojelu henkilötietojen käsittelyssä – Asetus 2018/1725 – Henkilötietojen myöhemmän käsittelyn edellytykset – Tietojen myöhemmän käsittelyn yhteensopivuus tietojen keräämisen alkuperäisten tarkoitusten kanssa – Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) julkaisema lehdistötiedote – OLAFin tutkimuksessa alun perin kerätyt tiedot – Tietojen myöhempi käsittely, jonka tarkoituksena on tiedottaa yleisölle OLAFin toiminnasta, merkitsee rikkomista
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2018/1725 4 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 6 artikla)
(ks. 67, 68 ja 70–76 kohta)
Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Vastuun syntymisen edellytykset – Lainvastaisuus – Sellaisen oikeussäännön, jolla annetaan yksityisille oikeuksia, riittävän ilmeinen rikkominen – Sellaisen oikeussäännön käsite, jolla annetaan yksityisille oikeuksia – Syyttömyysolettaman periaate kuuluu kyseisten oikeuksien alaan – Tiedottaminen yleisölle Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) toiminnasta lehdistötiedotteella – Hyväksyttävyys – Henkilö, joka tunnistetaan tai voidaan tunnistaa lehdistötiedotteesta, jossa hänet nimetään rikoksen tekijäksi ennen kuin hänen syyllisyytensä on näytetty toteen tuomioistuimessa – Syyttömyysolettaman periaatteen riittävän ilmeinen loukkaaminen
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 48 artiklan 1 kohta, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 883/2013 9 artiklan 1 kohta ja 10 artiklan 5 kohta)
(ks. 86–93, 110, 111, 114–117 ja 119–122 kohta)
Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Vastuun syntymisen edellytykset – Lainvastaisuus – Sellaisen oikeussäännön, jolla annetaan yksityisille oikeuksia, riittävän ilmeinen rikkominen – Sellaisen oikeussäännön käsite, jolla annetaan yksityisille oikeuksia – Oikeus hyvään hallintoon ja huolellisuusvelvoite – Neutraalisuus- ja puolueettomuusvelvoite osana oikeutta hyvään hallintoon ja huolellisuusvelvoitetta – Virheellisten tietojen julkaiseminen Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) lehdistötiedotteessa – Sanan ”petos” käytöstä saatava vaikutelma asianomaisen henkilön syyllisyydestä – Kyseisten velvoitteiden riittävän ilmeinen laiminlyönti
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 883/2013 10 artiklan 5 kohta)
(ks. 126, 127, 142, 156–159, 164–167 ja 172 kohta)
Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Vastuun syntymisen edellytykset – Vahinko – Syy-yhteys – Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) lehdistötiedotteen julkaisemisesta aiheutuneet vahingot – Kunniaan ja maineeseen kohdistuneesta vahingosta aiheutuva henkinen kärsimys – Työuran vahingoittamisesta aiheutuva henkinen kärsimys – Terveydentilaan liittyvä vahinko – Edellä mainittujen vahinkojen kuuluminen aiheutuneisiin vahinkoihin
(SEUT 340 artiklan toinen kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2018/1725 65 artikla)
(ks. 181–187, 200–202, 216, 222 ja 225–229 kohta)
Tiivistelmä
Unionin yleinen tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi on saatettu sopimussuhteen ulkopuolista Euroopan unionin vastuuta koskeva kanne, velvoittaa Euroopan komission korvaamaan Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) lehdistötiedotteen (jäljempänä riidanalainen lehdistötiedote) julkaisemisesta aiheutuneet vahingot ja antaa samalla henkilötietojen suojaa koskevaa oikeuskäytäntöä.
Syyskuussa 2008 komissio ja eräs kreikkalainen yliopisto allekirjoittivat avustussopimuksen, joka liittyi tutkijana yliopistossa työskentelevän kantajan tutkimushankkeeseen.
Hankkeen päätyttyä kyseinen yliopisto pyysi Euroopan tutkimusneuvoston toimeenpanovirastoa (jäljempänä ERCEA), joka oli tullut yliopiston sopimuspuoleksi komission sijaan, maksamaan määrän, joka vastasi aiheutuneita kuluja, joihin sisältyivät myös henkilöstökulut. Jälkikäteen toteutetun tilintarkastuksen jälkeen ERCEA totesi, että tietty määrä henkilöstökuluista ei ollut tukikelpoisia, ja vaati kreikkalaista yliopistoa maksamaan takaisin tämän määrän ja toimitti tätä koskevan veloitusilmoituksen
Samanaikaisesti OLAFin pääjohtaja, jolle ERCEA oli ilmoittanut tarkastuksensa tuloksista, päätti toukokuussa 2015 aloittaa tutkimuksen tutkimushankkeen toteuttamisen aikana mahdollisesti tapahtuneista sääntöjenvastaisuuksista tai mahdollisesta petoksesta. (
1
)
Kyseiseen tutkimukseen liittyvässä loppukertomuksessaan OLAF kehotti yhtäältä ERCEA:a ryhtymään asianmukaisiin toimenpiteisiin kreikkalaiselle yliopistolle perusteettomasti maksettujen summien perimiseksi ja toisaalta kansallisia viranomaisia, joille kertomus oli annettu tiedoksi, ryhtymään petosta, väärennöstä ja väärennöksen käyttämistä koskeviin menettelyihin kantajaa vastaan. Myöhemmin, toukokuussa 2020, OLAF julkaisi riidanalaisen lehdistötiedotteen verkkosivustollaan.
Seuraavassa kuussa kantaja nosti unionin yleisessä tuomioistuimessa SEUT 268 artiklaan perustuvan kanteen, jossa vaadittiin, että komissio velvoitetaan korvaamaan henkinen kärsimys, jota kyseisestä lehdistötiedotteesta kantajan mukaan hänelle aiheutui. Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi 4.5.2022 antamallaan tuomiolla OC v. komissio (
2
) kantajan nostaman kanteen kokonaisuudessaan ja katsoi, ettei hän ollut pystynyt osoittamaan OLAFin toimineen lainvastaisesti.
Kantaja valitti sen jälkeen unionin yleisen tuomioistuimen tuomiosta unionin tuomioistuimeen ja vaati tuomion kumoamista. Unionin tuomioistuin totesi 7.3.2024 antamassaan tuomiossa OC v. komissio (
3
) muun muassa, että unionin yleinen tuomioistuin oli tehnyt oikeudellisia virheitä katsoessaan, ettei kantajaa tunnistettu riidanalaisessa lehdistötiedotteessa tai ettei hän ollut tunnistettavissa siitä ja että siinä annetut tiedot eivät kuuluneet henkilötietojen käsitteen alaan. Näin ollen unionin tuomioistuin kumosi unionin yleisen tuomioistuimen tuomion ja palautti asian unionin yleiseen tuomioistuimeen.
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin yleinen tuomioistuin palautti ensimmäiseksi mieliin sopimussuhteen ulkopuolisen unionin vastuun syntymisen kolme kumulatiivista edellytystä ja tutki sen jälkeen riidanalaisen lehdistötiedotteen julkaisemiseen liittyvän henkilötietojen käsittelyn laillisuuden.
Se katsoo ensinnäkin, että yleisölle tiedottaminen OLAFin toimista muun muassa julkaisemalla lehdistötiedotteita on tarpeen yleistä etua koskevan tehtävän suorittamiseksi tai kyseiselle unionin elimelle kuuluvan julkisen vallan käyttämiseksi. (
4
) Unionin yleisen tuomioistuimen mukaan OLAF ei siten ylittänyt toimivaltaansa julkaistessaan riidanalaisen lehdistötiedotteen, sanotun vaikuttamatta siihen, noudattiko OLAF sille kuuluvia velvoitteita.
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa kuitenkin lehdistötiedotteeseen sisältyvistä kantajaa koskevista tiedoista, joita ovat hänen ikänsä, kansallisuutensa ja sukupuolensa sekä se, että hänen isänsä työskenteli kreikkalaisessa yliopistossa, ja avustuksen määrä, seuraavaa: sen lisäksi, että tiedot mahdollistavat hänen tunnistamisensa, ne eivät – myönnetyn avustuksen määrää lukuun ottamatta – ole tarpeen yleisölle tiedottamiseksi OLAFin toimista petosten torjumiseksi. Unionin yleinen tuomioistuin katsoi siten näiden tietojen julkaisemisen merkitsevän kantajan henkilötietojen lainvastaista käsittelyä.
Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin varmisti, oliko suoritettu tietojen myöhempi käsittely yhteensopivaa niiden tarkoitusten kanssa, joita varten tiedot alun perin kerättiin. Nyt käsiteltävässä asiassa kantajan henkilötiedot kerättiin alun perin OLAFin tekemän tutkimuksen yhteydessä tiettyyn tarkoitukseen, joka vastaa OLAFille annettua tehtävää petosten torjunnassa. Niiden keräämisen tarkoituksena ei ollut lehdistötiedotteen julkaiseminen, joka vastaa kylläkin keräämiseen liittyvää mutta erilaista tarkoitusta eli yleisölle tiedottamista OLAFin toiminnasta.
Tietojen alkuperäisen keräämisen tarkoitusten ja tietojen myöhemmän käsittelyn välisen yhteyden lisäksi unionin yleinen tuomioistuin totesi, että OLAFin ei voida katsoa ottaneen huomioon käsiteltyjen tietojen luonnetta, etenkään siltä osin kuin ne mahdollistavat kantajan tunnistamisen väitettyjen rikkomisten yhteydessä. Kun otetaan huomioon kantajaa vastaan esitetyt väitteet ja se, mitä riidanalaisen lehdistötiedotteen julkaisemisen jälkeen ilmestyneiden lehtiartikkeleiden sisällöstä voidaan päätellä, unionin yleinen tuomioistuin katsoi nimittäin, ettei OLAF ottanut riittävällä tavalla huomioon kantajan tietojen myöhemmästä käsittelystä hänelle mahdollisesti aiheutuvia seurauksia. (
5
) Se päättelee tästä, että julkaistessaan riidanalaisen lehdistötiedotteen OLAF suoritti kantajan henkilötietojen myöhemmän käsittelyn asetuksen 2018/1725 vastaisesti. (
6
)
Kolmanneksi on todettava, että sen ratkaisemiseksi, merkitseekö väitetty rikkominen riittävän ilmeistä rikkomista, joka voi aiheuttaa sopimussuhteen ulkopuolisen unionin vastuun syntymisen, on määritettävä toimielimillä oleva harkintavalta. Unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa tästä, että vaikka oletettaisiin, että OLAFilla on tiettyä harkintavaltaa asetuksen 2018/1725 säännösten soveltamisessa, (
7
) OLAFin on todettava rikkoneen vakavalla ja ilmeisellä tavalla kyseisiä säännöksiä, kun se julkaisi riidanalaisessa lehdistötiedotteessa kantajan kansallisuuden, iän ja sukulaisuussuhteen. Lisäksi sen komission väitteen perusteella, että jos lehdistötiedotteessa olisi jätetty mainitsematta nämä tiedot, sen sisältöä ei todennäköisesti olisi käsitelty tiedotusvälineissä, voidaan paitsi kokonaan sulkea pois OLAFin tekemän virheen anteeksiannettavuus myös katsoa sen olevan tahallinen.
Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että julkaistessaan lehdistötiedotteensa OLAF käsitteli kantajan henkilötietoja lainvastaisesti ja rikkoi siten asetusta 2018/1725, (
8
) mikä merkitsee riittävän ilmeistä rikkomista, joka voi aiheuttaa unionin vastuun syntymisen.
Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin tarkisti syyttömyysolettaman periaatteen loukkaamisen ja tutkimusten luottamuksellisuuden kunnioittamista koskevan velvoitteen laiminlyönnin, joihin kantaja vetoaa, todenperäisyyden. Tältä osin se muistuttaa muutoksenhaussa annetusta tuomiosta ilmenevän, että kantaja on ainakin epäsuorasti tunnistettavissa riidanalaiseen lehdistötiedotteeseen sisältyvien tietojen perusteella, mikä on välttämätön edellytys syyttömyysolettaman periaatteen mahdollisen loukkaamisen tutkimiselle.
Väitetystä rikkomisesta unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa, että on jo todettu, ettei syyttömyysolettaman periaatteen noudattaminen ole esteenä sille, että unionin toimielin sen varmistamiseksi, että yleisölle tiedotetaan mahdollisiin väärinkäytöksiin tai petoksiin liittyvistä toimista, viittaa toimielimen jäsenestä OLAFin loppukertomuksessa esitettyihin keskeisiin päätelmiin. OLAFin on kuitenkin viitattava niihin asiallisesti ja maltillisesti ja lähinnä tosiseikoissa pitäytyen. (
9
)
Unionin yleinen tuomioistuin katsoo näin ollen, ettei OLAFia voida arvostella syyttömyysolettaman periaatteen loukkaamisesta ja tutkimusten luottamuksellisuuden laiminlyönnistä pelkästään sen vuoksi, että se tiedotti yleisölle loppukertomuksensa päätelmistä.
Sen mukaan on sitä vastoin otettava huomioon käytetyt sanavalinnat ja se, minkä vaikutelman kyseessä olevat lausumat tosiasiallisesti synnyttävät, ei niiden sanamuotoa. Nyt käsiteltävässä asiassa se toteaa, että sanan ”petos” käyttäminen riidanalaisessa lehdistötiedotteessa merkitsee tosiseikkojen oikeudellista luonnehdintaa ja antaa vaikutelman kantajan syyllisyydestä.
Lisäksi se täsmentää, että se, että riidanalaiseen lehdistötiedotteeseen lisättiin OLAFin tutkimustehtävää koskeva kuvaus, jossa täsmennetään, että toimivaltaisten kansallisten viranomaisten tehtävänä on ratkaista kysymys kantajan syyllisyydestä, ei voi riittää poistamaan sanan ”petos” käytöstä saatavaa vaikutelmaa syyllisyydestä. Myöskään sillä, onko kyse ”kaikista tutkijoista” vai ”kymmenestä tutkijasta”, ei ole ratkaisevaa merkitystä kantajan syyllisyyden toteamisen kannalta. Koska tällainen tieto korostaa niiden henkilöiden määrää, joita asia koskee, se kuitenkin vahvistaa kantajan syyllisyydestä saatavaa vaikutelmaa, joka on seurausta sanan ”petos” käyttämisestä lehdistötiedotteessa.
Näin ollen sanan ”petos” käyttö tässä yhteydessä ei ole edellä mainituissa perusteissa tarkoitetulla tavalla maltillista. Kantajan toiminnan luonnehtiminen petokseksi menee OLAFin loppukertomuksen päätelmiin sisältyvien tosiseikkojen esittämistä pidemmälle.
Edellä esitetyn perusteella unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että OLAF loukkasi syyttömyysolettaman periaatetta käyttäessään lehdistötiedotteessaan sanaa ”petos”.
Siitä, oliko kyseessä riittävän ilmeinen rikkominen, unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että vaikka OLAFilla on tiettyä harkintavaltaa lehdistötiedotteiden tarkoituksenmukaisuuden ja sisällön osalta, sen harkintavaltaa kuitenkin rajoittaa asianomaisten henkilöiden perusoikeuksien kunnioittaminen. Unionin yleinen tuomioistuin muistuttaa kuitenkin jo todenneensa, että komissiolla ei ole lainkaan harkintavaltaa syyttömyysolettaman periaatteen noudattamista koskevan velvollisuuden suhteen. (
10
)
Toisaalta on todettava, että sanan ”petos” käyttöä riidanalaisessa lehdistötiedotteessa ei voida pitää anteeksiannettavana virheenä. Kyse on nimittäin kantajan moitteenalaisten tekojen luonnehdinnasta, joka menee OLAFin loppukertomuksen päätelmissä esitettyjen tosiseikkojen kuvausta pidemmälle ja on osa OLAFin tiedotusstrategiaa, jota ei voida pitää osoituksena unionin elimeltä odotettavasta maltillisuudesta. Näin ollen sanan ”petos” käyttö riidanalaisessa lehdistötiedotteessa merkitsee syyttömyysolettaman periaatteen riittävän ilmeistä loukkaamista, joka voi aiheuttaa unionin vastuun syntymisen.
Tutkittuaan muut rikkomiset, joihin kantaja vetoaa, vahinkojen olemassaolon sekä syy-yhteyden näiden vahinkojen ja niiden rikkomisten välillä, joihin OLAF syyllistyi, unionin yleinen tuomioistuin velvoittaa komission maksamaan kantajalle 50000 euroa korvauksena riidanalaisen lehdistötiedotteen julkaisemisen seurauksena aiheutuneista vahingoista.
(
1
)	Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1073/1999 ja neuvoston asetuksen (Euratom) N:o 1074/1999 kumoamisesta 11.9.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 (EUVL 2013, L 248, s. 1) 5 artiklan mukaisesti.
(
2
)	Tuomio 4.5.2022, OC v. komissio (T-384/20, ei julkaistu, EU:T:2022:273).
(
3
)	Tuomio 7.3.2024, OC v. komissio (C-479/22 P, EU:C:2024:215).
(
4
)	Asetuksen 2018/1725 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla.
(
5
)	Asetuksen 2018/1725 6 artiklan d alakohdassa tarkoitetulla tavalla.
(
6
)	Tarkemmin sanoen asetuksen 2018/1725 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 6 artiklan c–e alakohdan vastaisesti.
(
7
)	Tarkemmin sanoen asetuksen 2018/1725 4 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan, 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 6 artiklan c–e alakohdan.
(
8
)	Tarkemmin sanoen asetuksen 2018/1725 5 artiklan 1 kohdan a ja b alakohtaa.
(
9
)	Tuomio 30.11.2022, KN v. parlamentti (T-401/21, EU:T:2022:736, 67 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
10
)	Tuomio 8.7.2008, Franchet ja Byk v. komissio (T-48/05, EU:T:2008:257, 219 ja 314 kohta).