62023CJ0438_RES
Asia C-438/23
Protéines France,
Union végétarienne européenne (EVU),
Association végétarienne de France (AVF) ja
Beyond Meat Inc.
vastaan
Ministère de l’économie, des finances et de la souveraineté industrielle et numérique
(Conseil d’État’n (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö)
Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 4.10.2024
Ennakkoratkaisupyyntö – Asetus (EU) N:o 1169/2011 – Elintarviketietojen antaminen kuluttajille – 2 artiklan 2 kohdan n–p alakohta sekä 7, 9 ja 17 artikla – Elintarvikkeiden nimeämistä koskevat lojaalit käytännöt – Viralliset nimet, tavanomaiset nimet ja kuvaavat nimet – Elintarvikkeen ainesosien korvaaminen – 38 artiklan 1 kohta – Nimenomaisesti yhdenmukaistetut seikat – Kansalliset toimenpiteet, joilla kielletään lihaan viittaavien nimien käyttö kasviproteiinia sisältävän tuotteen nimeämisessä
Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Elintarviketietojen antaminen kuluttajille – Asetus N:o 1169/2011 – Pakolliset elintarviketiedot – Elintarvikkeen virallisessa nimessä, tavanomaisessa nimessä tai kuvaavassa nimessä oleva pakollinen merkintä – Kasviproteiineja sisältävien elintarvikkeiden pitäminen kaupan tai markkinointi – Lihaan viittaavien nimien käyttö voi johtaa kuluttajia harhaan – Nimenomaisesti yhdenmukaistettu seikka – Sellaisten kansallisten toimenpiteiden toteuttamista, joilla ei säädetä virallisista nimistä vaan joilla kielletään lihaan viittaavien nimien käyttö kasviproteiinia sisältävän tuotteen nimeämisessä, ei voida hyväksyä
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus N:o 1169/2011, 2 artiklan 2 kohdan o ja p alakohta, 7 artikla, 9 artiklan 1 kohdan a alakohta, 17 artikla, 38 artiklan 1 kohta ja liite VI)
(ks. 61–66, 68–73, 77, 78, 80–84 ja 90–96 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)
Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Elintarviketietojen antaminen kuluttajille – Asetus N:o 1169/2011 – Kansallisten hallinnollisten seuraamusten käyttöön ottaminen, jos asetuksen säännöksiä sekä sen mukaisia kansallisia toimenpiteitä ei noudateta – Hyväksyttävyys – Sellaisten kansallisten toimenpiteiden toteuttamista, joilla vahvistetaan sallittujen kasviproteiinien enimmäismäärät, jotta elintarvikkeita voidaan nimittää tietyillä tavanomaisilla tai kuvaavilla nimillä, ei voida hyväksyä
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1169/2011 38 artiklan 1 kohta)
(ks. 104 ja 105 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
Tiivistelmä
Conseil d’État’n (ylin hallintotuomioistuin, Ranska) esittämän ennakkoratkaisupyynnön johdosta unionin tuomioistuin kehittää asetuksen N:o 1169/2011 (
1
) 38 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua käsitettä ”nimenomainen yhdenmukaistaminen”, jolla lähtökohtaisesti estetään jäsenvaltioita toteuttamasta kansallisia toimenpiteitä, koskevaa oikeuskäytäntöään.
Protéines France, joka edustaa Ranskan kasviproteiinipohjaisten elintarvikkeiden markkinoilla toimivien yritysten etuja, Union végétarienne européenne (EVU) ja Association végétarienne de France (AVF), jotka joka edistävät kasvissyöntiä, sekä Beyond Meat Inc, joka valmistaa ja markkinoi kasviproteiinituotteita, nostivat kanteita Conseil d’État’ssa, joilla ne vaativat kumoamaan tiettyjen nimien käyttämisestä kasviproteiineja sisältävien elintarvikkeiden nimeämisessä annetun asetuksen (
2
) (jäljempänä kyseessä oleva asetus).
Pääasian kantajat esittivät kanteidensa tueksi, että kyseessä oleva asetus, jossa kielletään käyttämästä kasviproteiineja sisältävien jalostettujen tuotteiden nimeämisessä sellaisia nimiä kuin ”pihvi” tai ”makkara” ilman, että niihin on lisätty täydentäviä kuvauksia, ja myös tällaisin täydennyksin, on ristiriidassa useiden asetuksen N:o 1169/2011 säännösten kanssa.
Ranskan viranomaiset ovat unionin tuomioistuimessa käydyn menettelyn aikana antaneet uuden asetuksen, (
3
) jossa säädetään kyseessä olevan asetuksen kumoamisesta. Vastauksena unionin tuomioistuimen esittämään tietopyyntöön, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin vahvisti, että esitetyt kysymykset olivat edelleen keskeisiä sen käsiteltävänä olevan asian ratkaisemisen kannalta.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Ensinnäkin ottaen huomioon ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen antamat tiedot, joiden mukaan muun muassa nämä kaksi asetusta vastaavat toisiaan soveltamisalan osalta ja useat pääasian kantajat ovat ilmaisseet aikomuksensa riitauttaa myös uusi asetus, unionin tuomioistuin katsoo, että ennakkoratkaisupyyntö voidaan ottaa tutkittavaksi, koska kysymys ei ole menettänyt kohdettaan eikä siitä ole tullut hypoteettinen.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämän ensimmäisen ja toisen kysymyksen asiasisällön osalta, unionin tuomioistuin katsoo, että kun asetuksen N:o 1169/2011 7 artiklan 1, 2 ja 4 kohtaa, 9 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, 17 artiklan 1 ja 5 kohtaa sekä liitteessä VI olevan A osan 4 kohtaa luetaan yhdessä, niistä voidaan esittää yhteenveto seuraavasti. Ensinnäkin elintarvikkeilla on oltava nimi. Toiseksi kyseisen nimen on oltava virallinen nimi tai, jos tällaista nimeä ei ole, tavanomainen nimi tai, jos tällaista nimeä ei ole, kuvaava nimi. Kolmanneksi kyseisen nimen on oltava oikeellinen, selvä ja kuluttajille helposti ymmärrettävä. Neljänneksi tämä nimi ei saa johtaa kuluttajia harhaan muun muassa kyseisen elintarvikkeen erityispiirteiden osalta, joihin kuuluvat elintarvikkeen luonne ja koostumus, eikä siltä osin kuin on kyse luontaisesti esiintyvien ainesosien tai ainesosien, joita normaalisti käytetään, korvaamisesta joillakin muilla ainesosilla. Viidenneksi tällaisia vaatimuksia on noudatettava, kun elintarvikkeita pidetään kaupan ja niiden myyntiä edistetään.
Toiseksi etenkin virallisten nimien osalta, unionin tuomioistuin muistuttaa, että niistä voidaan säätää unionin oikeuden säännöksillä tai kansallisilla säännöksillä, (
4
) jos unionin oikeudessa ei ole niistä säädetty. Nyt käsiteltävänä olevassa tapauksessa unionin tuomioistuin toteaa, ettei ole sellaista unionin oikeuden säännöstä, jossa velvoitettaisiin käyttämään tiettyjä virallisia nimiä kasviproteiinipohjaisista tuotteista tai jossa säädettäisiin tuotteisiin pelkästään sillä perusteella, että ne on määritelty eläinperäisiksi, ilman muita täsmennyksiä sovellettavista virallisista nimistä. Ottaen huomioon, että sen käytettävissä olevan asiakirja-aineiston tiedoista ilmenee, että Ranskan viranomaiset ovat pääasiassa sivuuttaneet sen hypoteesin, että kyseessä olevassa asetuksessa säädettäisiin virallisesta nimestä, unionin tuomioistuin toteaa, että kysymystä siitä, ovatko kyseiset viranomaiset ottaneet käyttöön tällaisen nimen, on arvioita objektiivisesti ennakkoratkaisupyynnön tehneen tuomioistuimen toimesta, ja unionin tuomioistuin voi kuitenkin esittää sille ne unionin oikeuden tulkintaan liittyvät seikat, joita se tarvitsee tätä varten.
Tältä osin unionin tuomioistuin toteaa, että elintarvikkeen nimeämiseksi elintarvikkeiden virallisista nimistä on säädettävä. Virallisen nimen antaminen tarkoittaa siten sitä, että tietty ilmaisu liitetään tiettyyn elintarvikkeeseen.
Sellaisten toimenpiteiden, joissa säädetään, että elintarvikkeiden on täytettävä tietyt edellytykset muun muassa niiden koostumuksen osalta, jotta niihin voidaan viitata säädetyillä ilmaisuilla virallisena nimenä, käyttöön ottamisen ei voida katsoa vastaavan sellaisten toimenpiteiden käyttöön ottamista, joilla kielletään tiettyjen sellaisten ilmaisujen käyttö, joita ei ole oikeudellisesti määritelty kyseisissä toimenpiteissä, sellaisten elintarvikkeiden nimeämiseen, joilla on tiettyjä erityispiirteitä muun muassa niiden koostumuksen osalta.
Ensin mainituilla toimenpiteillä voidaan nimittäin varmistaa kuluttajansuoja, jonka lähtökohtana on oltava, että elintarvike, joka on nimetty tietyllä ilmaisulla, joka on virallinen nimi, täyttää kyseisen nimen käytölle erityisesti asetetut edellytykset. Toiseksi mainituilla toimenpiteillä ei sitä vastoin rajoiteta viranomaisen täsmällisesti viralliseksi nimeksi määrittelemien käsitteiden käyttöä siten, että niitä voitaisiin käyttää vain sellaisten elintarvikkeiden nimeämiseen, joilla on erityispiirteitä.
Nyt käsiteltävässä asiassa unionin oikeudessa ei ole sääntöä, jossa varataan eläinperäisiksi määritellyille elintarvikkeille sellaisten virallisten nimien käyttö, jotka sisältävät kyseessä olevassa asetuksessa tarkoitettuja liha-, lihajaloste- ja kalatuotealalta lähtöisin olevia ilmaisuja. (
5
) Unionin tuomioistuin toteaa, että näin vaikuttaa olevan myös Ranskan oikeudessa.
Jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen suorittamasta tarkistuksesta muuta johdu, unionin tuomioistuin katsoo, että kyseessä olevassa asetuksessa ei ole säädetty virallisesta nimestä, vaan se koskee sitä, mitä tavanomaisia nimiä tai kuvaavia nimiä ei voida käyttää kasviproteiinipohjaisten elintarvikkeiden nimeämiseen.
Kolmanneksi unionin tuomioistuimen on määritettävä, onko nämä kaksi käsitettä nimenomaisesti yhdenmukaistettu asetuksella N:o 1169/2011. Se katsoo, että kyseisen asetuksen 2 artiklan 2 kohdan o ja p alakohdassa ei säädetä, että jäsenvaltiot voivat toteuttaa toimenpiteitä, joilla säädetään tietyn elintarvikkeen tavanomaisista nimistä tai kuvaavista nimistä. Kun otetaan huomioon unionin lainsäätäjän tavanomaisille ja kuvaaville nimille hyväksymät määritelmät, kansalliset viranomaiset eivät voi rajata niiden ulottuvuutta yleisesti ja abstraktisti. Näin ollen on niin, että jos virallisesta nimestä ei ole säädetty jäsenvaltio ei voi yleisellä ja abstraktilla kiellolla estää kasviproteiinipohjaisten elintarvikkeiden tuottajia täyttämästä velvollisuuttaan ilmoittaa kyseisten elintarvikkeiden nimi käyttämällä tavanomaisia nimiä tai kuvaavia nimiä. (
6
)
Erityisesti sen kysymyksen osalta, voiko jäsenvaltio toteuttaa yleisiä ja abstrakteja toimenpiteitä sen vaaran ehkäisemiseksi, että kuluttajia johdetaan harhaan siitä, että eläinperäiset proteiinit on korvattu kasviproteiinilla, unionin tuomioistuin muistuttaa, että asetuksen N:o 1169/2011 7 artiklan 1 kohdan d alakohta ja liitteessä VI olevan A osan 4 kohta koskevat erityisesti elintarvikkeiden ainesosien korvaamista. Näin ollen tämä seikka on myös nimenomaisesti yhdenmukaistettu kyseisellä asetuksella.
Lisäksi unionin tuomioistuin täsmentää, että kyseisiä säännöksiä sovelletaan myös tietoihin, jotka kuluttajille on annettava, jos kyseessä olevan elintarvikkeen koostumus muuttuu täysin erilaiseksi. Tämä kuluttajien suojelun korkea taso, joka kyseisellä asetuksella pyritään saavuttamaan, (
7
) saattaa kuitenkin paradoksaalisesti vaarantua, jos säännöksiä, jotka koskevat elintarvikkeen ainesosan korvaamista eri ainesosalla, ei sovelleta, jos kyseinen korvaaminen koskee ainesosaa, joka on erityisen tärkeä elintarvikkeessa tai joka on elintarvikkeen ainoa ainesosa.
Mainituilla säännöksillä luodaan näin ollen kumottavissa oleva olettama, jonka mukaan näissä säännöksissä säädetyllä tavalla annetut tiedot suojaavat kuluttajia riittävästi, myös silloin, kun ainoa ainesosa, jota kuluttajat voivat olettaa tiettyjä ilmaisuja sisältävällä tavanomaisella tai kuvaavalla nimellä nimetyn elintarvikkeen sisältävän, on kokonaan korvattu.
Jos kansallinen viranomainen katsoo, että elintarvikkeen myyntiä tai myynninedistämistä koskevat käytännön järjestelyt johtavat kuluttajaa harhaan, se voi ryhtyä oikeudellisiin toimenpiteisiin sitä elintarvikealan toimijaa vastaan, joka on vastuussa kyseisessä elintarvikkeessa olevista tiedoista (
8
) ja jonka on huolehdittava näiden tietojen olemassaolosta ja oikeellisuudesta, ja viranomainen voi osoittaa, että edellä mainittu olettama on kumottu.
Näin ollen unionin tuomioistuin katsoi vastatessaan ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen, että asetuksen N:o 1169/2011 7 ja 17 artiklaa sekä sen liitteessä VI olevan A osan 4 kohtaa, luettuina kyseisen asetuksen 2 artiklan 2 kohdan o ja p alakohdan sekä 9 artiklan 1 kohdan a alakohdan valossa, on tulkittava siten, että niillä yhdenmukaistetaan nimenomaisesti kyseisen asetuksen 38 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla kuluttajien suojeleminen siltä vaaralta, että heitä harhaanjohdetaan käyttämällä sellaisia nimiä, jotka eivät ole virallisia nimiä ja jotka muodostuvat liha-, lihajaloste- ja kalatuotealalta lähtöisin olevista ilmaisuista, kuvailtaessa, pidettäessä kaupan tai markkinoitaessa elintarvikkeita, jotka sisältävät eläinperäisten proteiinien sijasta kasviperäisiä proteiineja, myös jos ne sisältävät ainoastaan kasviperäisiä proteiineja, ja näin ollen ne ovat esteenä sille, että jäsenvaltio toteuttaa kansallisia toimenpiteitä, joilla säännellään tällaisten nimien käyttöä tai kielletään niiden käyttö.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kolmannen kysymyksen osalta unionin tuomioistuin on yhtäältä todennut, että edellä mainituissa säännöksissä tarkoitettu nimenomainen yhdenmukaistaminen ei ole esteenä sille, että jäsenvaltio säätää hallinnollisista seuraamuksista, jos näistä säännöksistä tai näiden säännösten kanssa yhteensopivista kansallisista toimenpiteistä johtuvia vaatimuksia ja kieltoja ei noudateta. Toisaalta sallittujen kasviproteiinien enimmäismäärien vahvistaminen, (
9
) jotta elintarvikkeita voidaan nimittää tietyillä tavanomaisilla tai kuvaavilla nimillä, vastaa sitä, että näiden nimien käyttöä säännellään ilman, että kuitenkaan säädetään virallisesta nimestä. Koska kyseisillä säännöksillä yhdenmukaistetaan nimenomaisesti mainittujen nimien käyttö, jäsenvaltio ei voi toteuttaa tältä osin toimenpiteitä vaarantamatta unionin oikeuden yhtenäisyyttä.
(
1
)	Elintarviketietojen antamisesta kuluttajille, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 1924/2006 ja (EY) N:o 1925/2006 muuttamisesta sekä komission direktiivin 87/250/ETY, neuvoston direktiivin 90/496/ETY, komission direktiivin 1999/10/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY, komission direktiivien 2002/67/EY ja 2008/5/EY sekä komission asetuksen (EY) N:o 608/2004 kumoamisesta 25.10.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1169/2011 (EUVL 2011, L 304, s. 18).
(
2
)	Tiettyjen nimien käyttämisestä kasviproteiineja sisältävien elintarvikkeiden nimeämisessä 29.6.2022 annettu asetus nro 2022-947 (décret no 2024-144 relatif à l’utilisation de certaines dénominations employées pour désigner des denrées comportant des protéines végétales; JORF, 30.6.2022, teksti nro 3).
(
3
)	Tiettyjen nimien käyttämisestä kasviproteiineja sisältävien elintarvikkeiden nimeämisessä 26.2.2024 annettu asetus nro 2024-144 (décret no 2024-144 relatif à l’utilisation de certaines dénominations employées pour désigner des denrées comportant des protéines végétales; JORF, 27.2.2024, teksti nro 15).
(
4
)	Asetuksen N:o 1169/2011 2 artiklan 2 kohdan n alakohta.
(
5
)	Tämä toteamus koskee myös asetuksen nro 2024-144 liitteen I säännöksiä.
(
6
)	Asetuksen N:o 1169/2011 38 artiklan 1 kohta.
(
7
)	Asetuksen N:o 1169/2011 1 artiklan 1 kohta, luettuna yhdessä sen johdanto-osan ensimmäisen ja kolmannen perustelukappaleen kanssa.
(
8
)	Asetuksen N:o 1169/2011 8 artiklan 1 ja 2 kohta.
(
9
)	Asetuksen nro 2022-947 3 §:n 1 momentti.