62002TO0383_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa T-383/02,
GD Searle LLC,
kotipaikka Skokie, Illinois (Yhdysvallat), edustajanaan asianajaja W. A. Hoyng,
kantajana,
vastaan
sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV),
asiamiehinään G. Schneider ja T. Eichenberg,
vastaajana,
jossa väliintulijana yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa on
Phyto-Esp, SL,
kotipaikka Zaragoza (Espanja), edustajanaan asianajaja S. H. Poelmann-Teijgeler,
ja jossa kantaja vaatii sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 1.10.2002 antaman ratkaisun (asia R 627/2001-1), joka koski GD Searle LLC:n ja Phyto-Esp, SL:n välistä mitättömyysmenettelyä, kumoamista,
EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: presidentti B. Vesterdorf sekä tuomarit P. Mengozzi ja M. E. Martins Ribeiro,
kirjaaja: H. Jung,
on antanut seuraavan
määräyksen
Tuomion perustelut
1. Kantaja teki 14.5.1998 yhteisön tavaramerkkiä koskevan hakemuksen sisämarkkinoiden harmonisointivirastolle (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1) perusteella, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna.
2. Tavaramerkki, jonka rekisteröintiä haettiin, on sanamerkki CELEBREX.
3. Tavarat ja palvelut, joita varten rekisteröintiä haettiin, kuuluvat tavaroiden ja palvelujen kansainvälistä luokitusta tavaramerkkien rekisteröimistä varten koskevaan 15 päivänä kesäkuuta 1957 tehtyyn Nizzan sopimukseen pohjautuvan luokituksen luokkaan 5, sellaisena kuin tämä sopimus on tarkistettuna ja muutettuna.
4. Hakemuksen kohteena oleva tavaramerkki rekisteröitiin yhteisön tavaramerkiksi 28.2.2000, ja se julkaistiin 2.5.2000 Yhteisön tavaramerkkilehden numerossa 34/2000.
5. Phyto-Esp, SL (jäljempänä väliintulija) esitti 29.8.2000 SMHV:lle yhteisön tavaramerkkiä CELEBREX koskevan mitättömyysvaatimuksen kaikkien sillä varustettujen tavaroiden osalta. Tämä mitättömyysvaatimus perustui asetuksen N:o 40/94 52 artiklan 1 kohdan a alakohtaan ja tämän asetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun kyseisen tavaramerkin väitettyyn sekaannusvaaraan aikaisemman sanamerkin CEREBRESP kanssa, joka oli rekisteröity Espanjassa 21.12.1998 edellä mainittuun Nizzan sopimukseen pohjautuvan luokituksen luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten.
6. SMHV:n mitättömyysosasto totesi 27.4.2001, että yhteisön tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välillä oli kohdeyleisön keskuudessa olemassa sekaannusvaara, joka sisältää vaaran mielleyhtymästä, ja se hyväksyi mitättömyysvaatimuksen kokonaisuudessaan.
7. Kantaja teki 22.6.2001 valituksen mitättömyysosaston ratkaisusta.
8. Valituslautakunta hylkäsi valituksen 1.10.2002 antamallaan ratkaisulla (jäljempänä riidanalainen ratkaisu).
9. Kantaja nosti tämän kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 13.12.2002 toimittamallaan kannekirjelmällä.
10. Kantajan pyynnöstä ja muiden osapuolten annettua suostumuksensa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen neljännen jaoston puheenjohtaja antoi 8.4.2003 määräyksen, jolla tämän asian käsittelyä lykättiin 8.7.2003 saakka.
11. Kantaja ja väliintulija ilmoittivat kumpikin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle 10.4.2003, että ne olivat päässeet sopimukseen aikaisemman tavaramerkin CEREBRESP luovuttamisesta ja että väliintulija peruuttaisi mitättömyysvaatimuksensa, joka koski yhteisön tavaramerkkiä CELEBREX. Ne korostivat myös, että koska kantaja oli tämän sopimuksen jälkeen kyseessä olevien kahden tavaramerkin haltija, niillä varustettujen tavaroiden kaupallista alkuperää koskevaa sekaannusvaaraa ei voinut enää olla. Väliintulija lisäsi, että se yhtyy kannekirjelmässä oleviin huomautuksiin, joten se ei enää vetoa mitättömyysosastossa ja valituslautakunnassa esittämiinsä väitteisiin.
12. Kantaja ja väliintulija pyysivät näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan (”to set aside”) riidanalaisen ratkaisun ja toteamaan, että mitättömyysvaatimus on peruutettu, ja/tai toteuttamaan kaikki muut tarvittavat toimenpiteet yhteisön sanamerkin CELEBREX rekisteröinnin pätevyyden pysyttämiseksi.
13. SMHV ilmoitti 8.7.2003 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle, että väliintulija oli peruuttanut asianmukaisesti 1.7.2003 päivätyllä asiakirjalla yhteisön tavaramerkkiä CELEBREX koskevan mitättömyysvaatimuksen. Se huomauttaa lisäksi, että aikaisemman tavaramerkin kantajalle luovuttamisen seurauksena kyseiset kaksi tavaramerkkiä osoittavat nyt saman kaupallisen alkuperän. Se toteaa, että tältä kanteelta puuttuu näin ollen kohde.
14. Edellä esitetyn perusteella on ilmeistä, että kantajan ja väliintulijan välisen sopimuksen jälkeen jälkimmäinen peruutti mitättömyysvaatimuksensa, ennen kuin mitättömyysosaston ratkaisu, jossa yhteisön tavaramerkki CELEBREX julistettiin mitättömäksi, tuli voimaan ja oli lopullinen asetuksen N:o 40/94  56 artiklan 6 kohdan, 57 artiklan 1 kohdan ja 62 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Tässä tilanteessa tämä ratkaisu, joka katsottiin päteväksi riidanalaisessa ratkaisussa, on vaikutukseton. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 113 artiklan mukaisesti on todettava, että tältä kanteelta puuttuu näin ollen kohde. Tästä seuraa, että lausunnon antaminen raukeaa.
Oikeudenkäyntikulut
15. Työjärjestyksen 87 artiklan 6 kohdassa määrätään, että jos lausunnon antaminen asiassa raukeaa, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin määrää oikeudenkäyntikuluista harkintansa mukaan.
16. Käsiteltävänä olevassa asiassa on todettava, että lausunnon antamisen raukeaminen johtuu kantajan ja väliintulijan välisestä sovinnosta eikä kantajan ja vastaajan välisestä sopimuksesta. Kantaja ja väliintulija vastaavat näin ollen omista oikeudenkäyntikuluistaan ja kantaja on velvoitettava korvaamaan SMHV:n oikeudenkäyntikulut.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto)
on määrännyt seuraavaa:
1) Kanteesta ei ole tarpeen lausua.
2) Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä SMHV:n oikeudenkäyntikuluista.
3) Väliintulija vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Annettiin Luxemburgissa 18 päivänä marraskuuta 2003.