62023CJ0527
EUROOPA KOHTU OTSUS (kuues koda)
12. detsember 2024 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Ühine käibemaksusüsteem – Direktiiv 2006/112/EÜ – Artikkel 168 – Käibemaksu mahaarvamise õigus – Sama äriühingute kontserni siseselt osutatud haldusteenuste soetamine – Mahaarvamisõiguse andmisest keeldumine
Kohtuasjas C‑527/23,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Tribunalul Prahova (Prahova esimese astme kohus, Rumeenia) 30. detsembri 2022. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 16. augustil 2023, menetluses
Weatherford Atlas Gip SA
versus
Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestaţiilor,
Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili,
EUROOPA KOHUS (kuues koda),
koosseisus: Euroopa Kohtu asepresident T. von Danwitz (ettekandja) kuuenda koja presidendi ülesannetes, kohtunikud A. Kumin ja I. Ziemele,
kohtujurist: J. Richard de la Tour,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Weatherford Atlas Gip SA, avocaţi D.‑D. Dascălu ja A. M. Iordache,
–
Rumeenia valitsus, esindajad: R. Antonie, M. Chicu ja E. Gane,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: M. Herold ja E. A. Stamate,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus puudutab nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT 2006, L 347, lk 1; edaspidi „käibemaksudirektiiv“), artiklite 2 ja 168 tõlgendamist.
2
Taotlus on esitatud Weatherford Atlas Gip SA ning Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor (Rumeenia riiklik maksuamet – vaidemenetluse peadirektoraat) ja Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili (Rumeenia riiklik maksuamet – suurte maksumaksjate peadirektoraat) (edaspidi koos „maksuhaldur“) vahelises kohtuvaidluses maksuhalduri keeldumise üle anda õigus sisendkäibemaksu mahaarvamisele sama äriühingute kontserni siseselt osutatud haldusteenuste soetamise pealt.
Õiguslik raamistik
3
Käibemaksudirektiivi artikli 2 lõike 1 punkti c kohaselt maksustatakse käibemaksuga teenuste osutamine tasu eest liikmesriigi territooriumil maksukohustuslase poolt, kes sellena tegutseb.
4
Selle direktiivi artikli 9 lõike 1 kohaselt on „maksukohustuslane“ iga isik, kes mis tahes paigas teostab iseseisvalt mis tahes majandustegevust, olenemata nimetatud tegevuse eesmärgist ja tulemustest.
5
Käibemaksudirektiivi artikkel 11 on sõnastatud järgmiselt:
„Pärast käibemaksukomiteega konsulteerimist võib iga liikmesriik oma territooriumil asuvaid isikuid, kes on õiguslikult iseseisvad, kuid rahaliste, majanduslike ja organisatsiooniliste sidemete kaudu üksteisega tihedalt seotud, käsitada ühe maksukohustuslasena.
Liikmesriik, kes kasutab esimeses lõigus sätestatud võimalust, võib võtta mis tahes meetmed, mis on vajalikud, et takistada selle sätte kasutamist maksudest kõrvalehoidumiseks või maksustamise vältimiseks.“
6
Sama direktiivi artiklis 168 on sätestatud:
„Kui kaupu ja teenuseid kasutatakse maksukohustuslase maksustatavate tehingute tarbeks, on maksukohustuslasel õigus selles liikmesriigis, kus ta neid tehinguid teeb, käibemaksust, mida ta on kohustatud tasuma, maha arvata:
a)
käibemaks, mis kuulub tasumisele või on tasutud selle liikmesriigi territooriumil kaupade või teenuste eest, mille talle on tarninud või osutanud või tarnib või osutab mõni teine maksukohustuslane;
b)
artikli 18 punkti a ja artikli 27 kohaselt kaubatarnete ja teenuste osutamisena käsitatavate tehingute eest tasumisele kuuluv käibemaks;
c)
artikli 2 lõike 1 punkti b alapunkti i kohaselt kaupade ühendusesiseselt soetamiselt tasumisele kuuluv käibemaks;
d)
artiklite 21 ja 22 kohaselt kaupade ühendusesisese soetamisena käsitatavate tehingute eest tasumisele kuuluv käibemaks;
e)
sellesse liikmesriiki imporditud kaupadelt tasumisele kuuluv või tasutud käibemaks.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
7
Weatherford Atlas Gip kuulub Weatherfordi äriühingute kontserni, mis on spetsialiseerunud naftateenuste valdkonnale.
8
6. juunil 2016 omandas Weatherford Atlas Gip ühendava ühinguna Rumeenia äriühingu Foserco SA, sh selle õigused ja kohustused. Foserco tegevus seisnes nafta ja maagaasi ammutamise kõrvalteenuste pakkumises.
9
2015. ja 2016. aastal osutas Foserco Rumeenias puurimisteenuseid kahele kliendile, nimelt OMV Petromile ja Petrofarcile. Nende teenuste osutamiseks soetas Foserco Weatherfordi kontserni äriühingutelt üldisi haldusteenuseid, nagu infotehnoloogia-, personali-, turundus-, raamatupidamis- ja nõustamisteenused. Neid üldisi haldusteenuseid osutasid väljaspool Rumeeniat asuvad üksused ja nendelt teenustelt käibemaksu arvutamiseks kasutati pöördmaksustamist. Neidsamu teenuseid kasutasid ka teised selle kontserni äriühingud.
10
Pärast ühinemist andis maksuhaldur 20. novembri 2019. aasta otsusega korralduse kontrollida uuesti Weatherford Atlas Gipil lasuvaid äriühingu tulumaksu ja käibemaksuga seotud kohustusi ajavahemikul 1. jaanuarist 2014 kuni 30. juunini 2015. See kontroll hõlmas seega ka äriühingu Foserco kohustusi, mille oli üle võtnud Weatherford Atlas Gip.
11
Maksukontrolli tulemusel tegi maksuhaldur maksuotsuse ja kontrolliakti, millega ta keeldus andmast õigust arvata maha sisendkäibemaks, mille Foserco oli tasunud soetatud haldusteenuste eest summas 1774419 Rumeenia leud (RON) (ligikaudu 356540 eurot), kuna esiteks ei esitatud ühtegi akti ega dokumenti, mis tõendaks seost ostetud teenuste ja kontrollitava maksukohustuslase tegevuse vahel, ja teiseks, et esitatud dokumentidest ei nähtu osutatud teenuste laad, neid teenuseid osutanud isikute nimed, ajavahemik, mille jooksul neid teenuseid osutati, ega ka nende teenuste vajalikkus Foserco jaoks.
12
Weatherford Atlas Gip esitas selle maksuotsuse ja kontrolliakti peale vaide. Kuna maksuhaldur jättis vaide 22. aprilli 2020. aasta otsusega rahuldamata, esitas Weatherford Atlas Gip eelotsusetaotluse esitanud kohtule Tribunalul Prahovale (Prahova esimese astme kohus, Rumeenia) kaebuse viidatud otsuse tühistamise nõudes. Kaebuse läbivaatamisel täpsustas maksuhaldur, et ostetud teenuste olemasolu ei ole kahtluse alla seatud, kuid Weatherford Atlas Gip ei ole tõendanud seose olemasolu nende teenuste ja maksustatavate tehingute vahel. Maksuhalduri hinnangul ei ole sellist seost võimalik tuvastada, kuna neid teenuseid osutati mitmele Weatherfordi kontserni äriühingule ning nendest said seega kasu teised selle kontserni liikmed või kontsern kui selline. Kuigi nende teenuste kulud jagati nimetatud äriühingute vahel, väidab maksuhaldur siiski, et nende eest ei oleks tulnud esitada arveid Weatherford Atlas Gipile, kuna need ei olnud sellele äriühingule vajalikud.
13
Sellega seoses märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et maksuhaldur ei eita, et asjaomaseid haldusteenuseid tegelikult osutati, ega viita mingit tüüpi maksupettusele, vaid et ta keeldub mahaarvamisõiguse tunnustamisest põhjusel, et puuduvad tõendid selle kohta, et maksukohustuslasel on vaja neid teenuseid soetada. Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on sellega seoses tekkinud küsimus, kas käibemaksudirektiivi alusel võib sisendkäibemaksu mahaarvamise õiguse andmisest keelduda maksuhalduri subjektiivse hinnangu põhjal, mis puudutab selliste teenuste saamise vajalikkust ja otstarbekust, kui on tõendatud, et nendega seotud kulud kuuluvad maksukohustuslase üldkulude hulka kohtupraktika tähenduses, mis tuleneb eelkõige 8. veebruari 2007. aasta kohtuotsusest Investrand (C‑435/05, EU:C:2007:87, punkt 24).
14
Neil asjaoludel otsustas Tribunalul Prahova (Prahova esimese astme kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas [käibemaksudirektiivi] artiklit 168 tuleb koostoimes neutraalse maksustamise põhimõttega tõlgendada nii, et sellega on niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas vastuolus see, kui maksuhaldur keeldub maksukohustuslase puhul tunnustamast õigust arvata maha käibemaks, mis tasuti soetatud haldusteenustelt, kui tuvastatakse, et kõik soetatud teenuste puhul registreeritud kulud on arvatud maksukohustuslase üldkuludesse ja viimane teeb ainult maksustatavaid tehinguid, et maksuhaldur on teenuste osutamist sõnaselgelt kinnitanud ning et kohaldatav maksualane kohtlemine on pöördmaksustamine (mis välistab kahju riigikassale)?
2.
Kas [käibemaksudirektiivi] artiklite 2 ja 168 tõlgendamisel niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas võib juhtimis- ja haldusteenuseid (st abistamis- ja nõustamisteenuseid mitmesugustes sektorites, finants- ja õigusnõustamise teenuseid), mida osutatakse kontsernisiseste äriühingute vahel selle eri liikmete huvides, iga liige käsitada osaliselt teenustena, mida kasutati maksustatavate tehingute tarbeks, st mis soetati oma vajadusteks?
3.
Kas [käibemaksudirektiivi] artikli 2 tõlgendamisel, kui on tuvastatud, et kontsernisiseseid teenuseid ei osutata ühe kontserni liikme huvides, võib maksukohustuslaseks, kes sellena tegutseb, pidada äriühingut, kes kuulub kontserni, kuid kelle puhul leitakse, et ta ei saanud nendest teenustest kasu?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene ja teine küsimus
15
Nende küsimustega, mida tuleb analüüsida koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas käibemaksudirektiivi artiklit 168 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid või praktika, mille kohaselt maksuhaldur keeldub andmast sellise sisendkäibemaksu mahaarvamise õigust, mida maksukohustuslane tasus teenuste soetamisel teistelt samasse äriühingute kontserni kuuluvatelt maksukohustuslastelt, põhjusel, et neid teenuseid osutati samal ajal teistele samasse kontserni kuuluvatele äriühingutele ja nende soetamine ei olnud vajalik või otstarbekas.
Vastuvõetavus
16
Rumeenia valitsus väidab, et need küsimused on vastuvõetamatud, kuna esimene põhineb tõendamata faktilisel eeldusel ja on seda arvestades hüpoteetiline ning teine põhineb faktilistel asjaoludel, mis ei võimalda mõista põhjust, miks eelotsusetaotluse esitanud kohus esitas Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse.
17
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt lähtutakse eeldusest, et liidu õiguse tõlgendamist puudutavad küsimused, mille liikmesriigi kohus on esitanud õiguslikus ja faktilises raamistikus, mille ta on määratlenud omal vastutusel ja mille paikapidavuse kontrollimine ei ole Euroopa Kohtu ülesanne, on asjakohased. Euroopa Kohus võib liikmesriigi kohtu esitatud eelotsusetaotluse jätta läbi vaatamata üksnes juhul, kui on ilmne, et taotletaval liidu õiguse tõlgendamisel puudub igasugune seos põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele (29. juuni 2023. aasta kohtuotsus Super Bock Bebidas, C‑211/22, EU:C:2023:529, punkt 22 ja seal viidatud kohtupraktika).
18
Käesoleval juhul ei ole esimese küsimuse puhul Euroopa Kohtu ülesanne kontrollida selle faktilise eelduse paikapidavust, millel see küsimus põhineb, ning igal juhul ei ole see küsimus ilmselgelt hüpoteetiline, arvestades põhikohtuasja eset, nagu seda on kirjeldanud eelotsusetaotluse esitanud kohus. Selle küsimuse vastuvõetavust ei saa seega kahtluse alla seada.
19
Mis puudutab teist küsimust, siis tuleb tõdeda, et põhikohtuasja õigusliku ja faktilise raamistiku kirjeldus võimaldab mõista põhjust, miks eelotsusetaotluse esitanud kohus esitas Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse, ning et see kirjeldus sisaldab faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, mis on vajalikud sellele küsimusele tarviliku vastuse andmiseks. Neil asjaoludel ei saa ka teise küsimuse vastuvõetavust vaidlustada.
20
Järelikult on esimene ja teine küsimus vastuvõetavad.
Sisulised küsimused
21
Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt kujutab maksukohustuslase õigus arvata tasumisele kuuluvast käibemaksust maha sisendkäibemaks, mis kuulub tasumisele või mille ta on tasunud saadud kaupade või teenuste eest, endast ühise käibemaksusüsteemi aluspõhimõtet. Käibemaksudirektiivi artiklis 167 ja järgmistes artiklites sätestatud mahaarvamisõigus on seega käibemaksusüsteemi lahutamatu osa ja seda ei või üldjuhul kitsendada. Seda õigust rakendatakse kohe kogu sisendkäibemaksuga koormatud tehingutelt tasutud maksu osas. Mahaarvamissüsteemi eesmärk on nimelt vabastada maksukohustuslane täielikult kogu tema majandustegevuse raames tasumisele kuuluva või tasutud käibemaksu koormast (7. märtsi 2024. aasta kohtuotsus Feudi di San Gregorio Aziende Agricole, C‑341/22, EU:C:2024:210, punkt 27 ja seal viidatud kohtupraktika).
22
Nii kindlustab ühine käibemaksusüsteem, et igasugune majandustegevus, olenemata tegevuse eesmärgist või tulemustest, maksustatakse täiesti neutraalselt juhul, kui see tegevus ise on põhimõtteliselt käibemaksuga maksustatav. Kui maksukohustuslane, kes tegutseb sellena kauba või teenuse soetamise hetkel, kasutab seda kaupa või teenust oma maksustatavate tehingutega seoses, on tal õigus maha arvata selle kauba või teenuse eest tasumisele kuuluv või tasutud käibemaks (7. märtsi 2024. aasta kohtuotsus Feudi di San Gregorio Aziende Agricole, C‑341/22, EU:C:2024:210, punkt 27 ja seal viidatud kohtupraktika).
23
Mahaarvamisõiguse kasutamine eeldab, et on olemas sisendkäibemaksuga maksustatav tehing. Selle kohta tuleb märkida, et teenus on käibemaksudirektiivi tähenduses osutatud tasu eest ja seega käibemaksuga maksustatav vaid juhul, kui teenuse osutaja ja teenuse saaja vahel on õigussuhe, mille raames tehakse vastastikuseid sooritusi, ja teenuse osutaja saadav vastutasu on vastavuses teenuse saajale osutatava teenuse majandusliku väärtusega. Nii on see juhul, kui osutatud teenuse ja selle eest saadud tasu vahel on otsene seos (20. jaanuari 2022. aasta kohtuotsus Apcoa Parking Danmark, C‑90/20, EU:C:2022:37, punkt 27 ja seal viidatud kohtupraktika).
24
Käesoleval juhul on seega eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne esimesena kontrollida, kas põhikohtuasjas kõne all olevad haldusteenuste soetamised on käibemaksuga maksustatavad tehingud käesoleva kohtuotsuse eelmises punktis viidatud kohtupraktika tähenduses. Selleks peab eelotsusetaotluse esitanud kohus kontrollima, kas nende teenuste ja Foserco makstud tasu vahel on otsene seos.
25
Lisaks tuleneb käibemaksudirektiivi artiklist 168, et sisendkäibemaksu mahaarvamise õiguse kasutamiseks peab asjaomane isik esiteks olema „maksukohustuslane“ selle direktiivi tähenduses ja teiseks kasutama kaupu või teenuseid, millele käibemaksu mahaarvamise õiguse alusena tuginetakse, oma maksustatavate tehingute tarbeks, ning et need kaubad või teenused peab talle tarnima või osutama mõni teine maksukohustuslane (vt selle kohta 11. jaanuari 2024. aasta kohtuotsus Global Ink Trade, C‑537/22, EU:C:2024:6, punkt 33, ning 7. märtsi 2024. aasta kohtuotsus Feudi di San Gregorio Aziende Agricole, C‑341/22, EU:C:2024:210, punkt 28 ja seal viidatud kohtupraktika).
26
Käesoleval juhul peab eelotsusetaotluse esitanud kohus seega teisena kontrollima, kas Foserco ja põhikohtuasjas kõne all olevaid haldusteenuseid osutanud äriühingud on maksukohustuslased käibemaksudirektiivi tähenduses ning kas Foserco kasutas neid teenuseid sisendina oma maksustatavate tehingute tarbeks.
27
Sellega seoses tuleb täpsustada, et põhikohtuasjas kõne all olev äriühingute kontsern näib moodustuvat eraldi maksukohustuslastest ega näi moodustavat käibemaksudirektiivi artikli 11 alusel ühte maksukohustuslast, see tähendab käibemaksugruppi. Nimelt nähtub eelotsusetaotlusest ja Weatherford Atlas Gipi kirjalikest seisukohtadest, et põhikohtuasjas käsitletavaid haldusteenuseid osutasid Fosercole, kes on Rumeenia äriühing, väljaspool Rumeeniat asutatud äriühingud. Käibemaksugrupp on aga tingimata piiratud ühe ja sama liikmesriigi territooriumiga, nagu nähtub selle artikli 11 sõnastusest (vt selle kohta 11. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Danske Bank, C‑812/19, EU:C:2021:196, punkt 24).
28
Selles kontekstis on Euroopa Kohus leidnud, et põhimõtteliselt on vajalik, et ühe konkreetse ostutehingu ja ühe või mitme mahaarvamisõigust tekitava müügitehingu vahel esineks otsene ja kohene seos. Kaupade ja teenuste soetamisel tasutava käibemaksu mahaarvamise õigus eeldab, et kaupade ja teenuste soetamisega kaasnenud kulud moodustavad osa mahaarvamisõigust andva maksustatava müügitehingu hinnast (13. juuni 2024. aasta kohtuotsus C (pankrotihaldurid ja likvideerijad), C‑696/22, EU:C:2024:499, punkt 86 ja seal viidatud kohtupraktika).
29
Maksukohustuslase mahaarvamisõigust tunnustatakse aga isegi siis, kui puudub otsene ja kohene seos konkreetse eelneva tehingu ja ühe või mitme mahaarvamisõigust andva järgneva tehingu vahel, kui kõnealuste kaupade ja teenuste osutamise kulud kuuluvad tema üldkulude hulka ja moodustavad sellisena tema poolt tarnitava kauba või teenuse hinna ühe osa. Need kulud on nimelt otseselt ja koheselt seotud maksukohustuslase kogu majandustegevusega (4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Voestalpine Giesserei Linz, C‑475/23, EU:C:2024:866, punkt 21 ja seal viidatud kohtupraktika).
30
Euroopa Kohus on veel täpsustanud, et seda, kas tehingud on omavahel seotud, tuleb hinnata nende objektiivse sisu alusel. Täpsemalt väljendatuna peavad liikmesriikide maksuhaldurid ja kohtud võtma arvesse kõiki asjaomaste tehingutega seotud konkreetseid asjaolusid ning üksnes neid tehinguid, mis on objektiivselt seotud maksukohustuslase maksustatava tegevusega. Seega tuleb arvesse võtta eelnevalt soetatud kaupade ja teenuste tegelikku kasutamist maksukohustuslase poolt ja selle soetamise ainsat põhjust, mida tuleb pidada objektiivse sisu kindlaksmääramise kriteeriumiks (vt selle kohta 13. juuni 2024. aasta kohtuotsus C (pankrotihaldurid ja likvideerijad), C‑696/22, EU:C:2024:499, punkt 89, ning 4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Voestalpine Giesserei Linz, C‑475/23, EU:C:2024:866, punkt 22 ja seal viidatud kohtupraktika).
31
Selles kontekstis tuleneb kohtupraktikast, et mahaarvamisõigust ei saa anda maksukohustuslase tehtud kulutuste see osa, mis ei ole seotud mitte maksukohustuslase enda tehingute, vaid kolmanda isiku tehingutega (vt selle kohta 1. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus Vos Aannemingen, C‑405/19, EU:C:2020:785, punkt 38, ja 8. septembri 2022. aasta kohtuotsus Finanzamt R (osakapitali sissemaksega seotud käibemaksu mahaarvamine), C‑98/21, EU:C:2022:645, punkt 55).
32
Kui käesoleval juhul peaks selguma, et üht osa teenustest, millega seoses põhikohtuasjas käsitletaval juhul kulutusi tehti, kasutati mitte maksukohustuslase huvides, vaid kolmandate isikute tehtud tehingute tarbeks, on otsene ja kohene seos kõnealuste teenuste ja selle maksukohustuslase maksustatavate müügitehingute vahel osaliselt katkenud, mistõttu ei saa viimane kulutuste sellelt osalt tasutud käibemaksu maha arvata (vt selle kohta 1. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus Vos Aannemingen, C‑405/19, EU:C:2020:785, punkt 39 ja seal viidatud kohtupraktika).
33
Maksukohustuslase mahaarvamisõiguse ulatuse kindlaksmääramiseks peab eelotsusetaotluse esitanud kohus eelkõige teenuste osutamise lepinguid ning majanduslikku ja kaubanduslikku tegelikkust arvestades kindlaks tegema, mil määral asjaomaseid teenuseid tegelikult osutati selleks, et võimaldada maksukohustuslasel teha maksustatavaid tehinguid. Nimelt käsitatakse, et maksukohustuslasele osutatud teenustelt tasutud sisendkäibemaksuga on koormatud üksnes see osa (vt selle kohta 1. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus Vos Aannemingen, C‑405/19, EU:C:2020:785, punktid 40 ja 42 ning seal viidatud kohtupraktika).
34
Asjaolu, et põhikohtuasjas kõne all olevaid haldusteenuseid osutatakse samal ajal mitmele teenusesaajale, näib selles osas asjassepuutumatu. Seevastu peab eelotsusetaotluse esitanud kohus veenduma, et maksukohustuslase kantud osa nende teenustega seotud kuludest vastab tegelikult teenustele, mida viimane on kasutanud oma maksustatavate tehingute tarbeks.
35
Küsimus, kas põhikohtuasjas kõne all olevate haldusteenuste soetamine oli vajalik või otstarbekas, ei ole samuti asjakohane, kuna käibemaksudirektiiv ei sea mahaarvamisõiguse kasutamise tingimuseks eelneva tehingu majandusliku tasuvuse kriteeriumi. Nimelt on ühise käibemaksusüsteemiga tagatud igasuguse majandustegevuse, olenemata tegevuse eesmärgist või tulemustest, täiesti neutraalne maksustamine juhul, kui see tegevus ise on põhimõtteliselt käibemaksuga maksustatav. Järelikult jääb kord juba tekkinud mahaarvamisõigus alles isegi siis, kui kavandatud majandustegevust hiljem ellu ei viidud ja seega ei toimunud maksustatavaid tehinguid või kui maksukohustuslane ei saanud tema tahtest sõltumatute asjaolude tõttu kaupa või teenust, mille puhul mahaarvamisõigus tekib, maksustatavate tehingute raames kasutada (vt selle kohta 13. juuni 2024. aasta kohtuotsus C (pankrotihaldurid ja likvideerijad), C‑696/22, EU:C:2024:499, punkt 94 ja seal viidatud kohtupraktika).
36
Viimaseks, mis puudutab tõendamiskoormist, siis väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb maksukohustuslasel, kes soovib käibemaksu maha arvata, tõendada, et ta täidab selle õiguse kasutamiseks kehtestatud tingimused. Maksuhaldur võib seega nõuda maksukohustuslaselt tõendeid, mida ta peab vajalikuks, et hinnata, kas lubada taotletud mahaarvamist või mitte (vt selle kohta 9. detsembri 2021. aasta kohtuotsus Kemwater ProChemie, C‑154/20, EU:C:2021:989, punkt 33 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 16. veebruari 2023. aasta kohtuotsus DGRFP Cluj, C‑519/21, EU:C:2023:106, punktid 99 ja 100).
37
Mis puudutab nimetatud tõendite hindamist, siis peab selle läbi viima liikmesriigi kohus, andes vastavalt liikmesriigi õiguse tõendamisreeglitele koondhinnangu kõikidele asjaomase üksikjuhtumi teguritele ja faktilistele asjaoludele (vt selle kohta 25. mai 2023. aasta kohtuotsus Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Warszawie (käibemaks – fiktiivne soetamine), C‑114/22, EU:C:2023:430, punkt 36, ja 11. jaanuari 2024. aasta kohtuotsus Global Ink Trade, C‑537/22, EU:C:2024:6, punkt 34).
38
Järelikult tuleb käibemaksudirektiivi artiklit 168 tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid või praktika, mille kohaselt maksuhaldur keeldub andmast sellise sisendkäibemaksu mahaarvamise õigust, mida maksukohustuslane tasus teenuste soetamisel teistelt samasse äriühingute kontserni kuuluvatelt maksukohustuslastelt, põhjusel, et neid teenuseid osutati samal ajal teistele samasse kontserni kuuluvatele äriühingutele ja nende soetamine ei olnud vajalik või otstarbekas, kui on tõendatud, et maksukohustuslane kasutas neid teenuseid oma maksustatavate tehingute tarbeks.
Kolmas küsimus
39
Selle küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus selgitada, kas käibemaksudirektiivi artikli 2 tõlgendamisel, kui on tuvastatud, et kontsernisiseseid teenuseid ei osutata ühe kontserni liikme huvides, võib maksukohustuslaseks, kes sellena tegutseb, pidada äriühingut, kes kuulub kontserni, kuid kelle puhul leitakse, et ta ei saanud nendest teenustest kasu.
40
Nagu Euroopa Komisjon märkis, ei ole see küsimus põhikohtuasja lahendamisel asjakohane. Nimelt ei tundu kõnealuses kohtuvaidluses olevat kordagi vaidlustatud seda, et Foserco oli maksukohustuslane käibemaksudirektiivi tähenduses. Nagu Rumeenia valitsus samuti tähendas, on tegemist põhikohtuasjas kõne all olevatelt haldusteenustelt tasutud sisendkäibemaksu mahaarvamise õigusest eraldiseisva küsimusega.
41
Järelikult, arvestades käesoleva kohtuotsuse punktis 17 osundatud väljakujunenud kohtupraktikat, on kolmas küsimus vastuvõetamatu.
Kohtukulud
42
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kuues koda) otsustab:
Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artiklit 168 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid või praktika, mille kohaselt maksuhaldur keeldub andmast sellise sisendkäibemaksu mahaarvamise õigust, mida maksukohustuslane tasus teenuste soetamisel teistelt samasse äriühingute kontserni kuuluvatelt maksukohustuslastelt, põhjusel, et neid teenuseid osutati samal ajal teistele samasse kontserni kuuluvatele äriühingutele ja nende soetamine ei olnud vajalik või otstarbekas, kui on tõendatud, et maksukohustuslane kasutas neid teenuseid oma maksustatavate tehingute tarbeks.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: rumeenia.