62018TJ0716_RES
Kohtuasi T‑716/18
(avaldamine väljavõtetena)
The Logistical Approach BV
versus
Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet
Üldkohtu (viies koda) 20. septembri 2019. aasta otsus
Euroopa Liidu kaubamärk – Vastulausemenetlus – Euroopa Liidu kujutismärgi Idealogistic Compass Greatest care in getting it there taotlus – Varasem rahvusvaheline kujutismärk IDÉA – Suhteline keeldumispõhjus – Segiajamise tõenäosus – Määruse (EL) 2017/1001 artikli 8 lõike 1 punkt b
Euroopa Liidu kaubamärk – Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine – Suhtelised keeldumispõhjused – Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause – Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus – Segiajamise tõenäosuse hindamine – Asjaomase avalikkuse kindlaksmääramine – Avalikkuse tähelepanu aste
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2017/1001, artikli 8 lõike 1 punkt b)
(vt punktid 18 ja 23–25)
Euroopa Liidu kaubamärk – Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine – Suhtelised keeldumispõhjused – Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause – Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus – Kujutismärk Idealogistic Compass Greatest care in getting it there
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2017/1001, artikli 8 lõike 1 punkt b)
(vt punktid 26–30 ja 63–70)
Kokkuvõte
Üldkohus tühistas 20. septembri 2019. aasta kohtuotsuses The Logistical Approach vs. EUIPO – Idea Groupe (Idealogistic Compass Greatest care in getting it there) (T‑716/18) Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti (EUIPO) neljanda apellatsioonikoja otsuse, millega jäeti jõusse vastulausete osakonna otsus, millega rahuldati kujutismärgi Idealogistic Compass Greatest care in getting it there registreerimise peale esitatud vastulause, mis tugines varasemal rahvusvahelisel kujutismärgil IDÉA.
Üldkohus märkis, et eeldusel, et asjaomased teenused on identsed, nagu leidis apellatsioonikoda, ja arvestades varasema kaubamärgi tavapärast eristusvõimet, oleks apellatsioonikoda pidanud välistama segiajamise tõenäosuse vähemalt üksnes erialaasjatundjatest koosnevale, kõrge tähelepanelikkuse astmega avalikkusele mõeldud teenuste puhul. Nende kõrge tähelepanelikkuse astme tõttu kõnealuste teenuste valimisel ja arvestades kõnealuste tähiste vähest sarnasust, mis tuleneb eelkõige nende erinevatest struktuuridest, mis ei eksita eriti tähelepanelikku ja asjatundlikku avalikkust, ei saa nende teenuste kaubandusliku päritolu osas nimelt tekkida segiajamise tõenäosust.
Sellega seoses leidis Üldkohus vastupidi apellatsioonikoja tuvastatule, et asjaolust, et erialaasjatundjatel on üksnes harva võimalik erinevaid kaubamärke vahetult võrrelda, vaid nad peavad usaldama neist jäänud ebatäiuslikku mälupilti, ei saa järeldada, et kõnealuste kaubamärkide kuvand on käesoleval juhul suures osas määratletud nende ühise osaga „idea“. Olgugi et osa „idea“ sisaldub taotletava kaubamärgi ühes domineerivas osas ja kuigi ta on varasema kaubamärgi eristatav osa, ei võta eriala asjatundjad seda arvesse kui ainsat elementi, mis võimaldab kõnealused kaubamärgid kindlaks teha.
Seetõttu nõustus Üldkohus hageja ainsa väitega, et rikutud on määruse 2017/1001 (
1
) artikli 8 lõike 1 punkti b nende taotletava kaubamärgiga hõlmatud teenuste osas, mis on mõeldud üksnes erialaasjatundjatest koosnevale avalikkusele.
Kuna käesoleval juhul ei teinud apellatsioonikoda ammendavalt kindlaks, millised teenused on mõeldud üksnes keskmisest tähelepanelikumatele erialaasjatundjatele ning millised teenused on mõeldud nii erialaasjatundjatele kui ka keskmiselt tähelepanelikule laiale avalikkusele, siis nõustus Üldkohus hageja ainsa väitega tervikuna ja tühistas vaidlustatud otsuse tervikuna.
Üldkohus täpsustas, et kuna apellatsioonikoda leidis, et segiajamise tõenäosus esineb korraga nii erialaasjatundjatele ja laiale avalikkusele kui ka ainult erialaasjatundjatele mõeldud teenuste puhul, võis ta menetlusökonoomia kaalutlustel jätta kindlaks tegemata iga kõnealuse teenuse keskmise tarbija. Ta märkis, et see lähenemine on kohtupraktikast tulenevate põhimõtetega kooskõlas siiski üksnes juhul, kui ei ole väär apellatsioonikoja järeldus, mille kohaselt esineb segiajamise tõenäosus korraga nii avalikkusele, mis koosneb keskmiselt tähelepanelikust laiast avalikkusest ja keskmisest tähelepanelikumatest erialaasjatundjatest koosnevast avalikkusest, kui ka ainult erialaasjatundjatest koosnevale avalikkusele mõeldud teenuste osas, millega aga ei ole tegemist kõnealusel juhul.
(
1
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2017. aasta määrus (EL) 2017/1001 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta (ELT 2017, L 154, lk 1).