62013CC0331
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
MELCHIOR WATHELET
esitatud 15. mail 2014 (
1
)
Kohtuasi C‑331/13
Ilie Nicolae Nicula
versus
Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu,
Administraţia Fondului pentru Mediu
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunalul Sibiu (Rumeenia))
„Liidu õigusega vastuolus oleva maksu tagastamine — Tagastatava summa piiramine siseriiklike õigusnormide muutumise tulemusena”
I. Sissejuhatus
1.
Käesolev kohtuasi on üks kohtuasi pikas Rumeenia kohtuasjade reas, mis puudutavad mootorsõidukite põhjustatud saastelt võetava tasu vastuolu ELTL artikliga 110. (
2
) Konkreetselt kerkib selles kohtuasjas küsimus, kas Rumeenia maksuasutustel on õigus jätta uueks sama laadi ja sama esemega maksuks, mille nimi on „keskkonnalõiv”, alles summa, mis nõuti sisse liidu õigusega vastuolus oleva saastetasuna.
II. Õiguslik raamistik
A. Liidu õigus
2.
ELTL artikkel 110 sätestab:
„Ükski liikmesriik ei kehtesta teiste liikmesriikide toodetele mingeid otseseid ega kaudseid riigimakse, mis on suuremad samasugustele kodumaistele toodetele kehtestatud otsestest või kaudsetest maksudest.
Liiatigi ei kehtesta ükski liikmesriik teiste liikmesriikide toodetele selliseid riigimakse, mis võimaldaksid teiste toodete kaudset kaitset.”
3.
Kohtuasjas Tatu (EU:C:2011:219) tõlgendas Euroopa Kohus seda artiklit nii, et „nimetatud sättega on vastuolus, kui liikmesriik kehtestab saastetasu, mida kohaldatakse mootorsõidukitele nende esmasel registreerimisel asjaomases liikmesriigis, juhul kui nimetatud maksumeedet rakendatakse nii, et sellega muutub ebasoodsamaks teistest liikmesriikidest ostetud kasutatud sõidukite kasutuselevõtmine kõnealuses liikmesriigis, kuid siseriiklikul turul olevate sama vanade ja sama kulumisastmega sõidukite ostmine ei muutu selle tagajärjel ebasoodsamaks”. (
3
)
B. Rumeenia õigus
4.
Valitsuse erakorralise määruse nr 9/2013 mootorsõidukite keskkonnalõivu kohta (edaspidi „OUG nr 9/2013”) artiklis 4 on sätestatud:
„Lõivu tuleb maksta ainult üks kord:
a)
siis, kui pädeva asutuse registrisse tehakse kanne selle kohta, et selle mootorsõiduki esimene omanik Rumeenias on omandanud sõiduki omandiõiguse, ja väljastatakse registreerimistunnistus ja registreerimisnumber;
b)
mootorsõiduki uuesti Rumeenia autoparki arvamisel, kui sõiduki Rumeenia autopargist väljaarvamisel tagastati omanikule keskkonnalõivu jääkväärtus […];
c)
kasutatud mootorsõiduki omandiõiguse registreerimisel, kui selle sõiduki pealt ei ole makstud registreerimise ajal kehtinud õigusnormide kohaselt sõiduautodele ja mootorsõidukitele ette nähtud eritasu, mootorsõidukite saastetasu või mootorsõidukite heitgaaside tekitatud õhusaaste eest ette nähtud tasu;
d)
kasutatud mootorsõiduki omandiõiguse registreerimisel, kui tegemist on mootorsõidukiga, mille puhul ametiasutus on ette näinud sõiduautode ja mootorsõidukite eritasu, mootorsõidukite saastetasu või mootorsõidukite heitgaaside tekitatud õhusaaste eest ette nähtud tasu tagasimaksmise või tasuta registreerimise.”
5.
Erakorralise määruse nr 9/2013 artikli 12 lõikes 1 on nähtud ette:
„Kui sõiduautodele ja mootorsõidukitele ette nähtud eritasu, mootorsõidukite saastetasu või mootorsõidukite heitgaaside tekitatud õhusaaste eest ette nähtud tasu, mis on juba makstud, on suurem kui käesolevate keskkonnalõivu puudutavate sätete kohaldamisest tulenev lõiv, mis arvutatakse välja Rumeenia leudes vastavalt registreerimise või kasutatud mootorsõiduki omandiõiguse kohta kande tegemise aja vahetuskursile, siis võib makstud summa ja lõivu vahe käesoleva erakorralise määruse metodoloogilistes rakendusnormides sätestatud korras tagasi maksta, kuid üksnes maksukohustuslasele endale. Tagastatav vahe arvutatakse käesolevas erakorralises määruses ette nähtud arvutustehte järgi, kasutades andmeid, mida võeti arvesse registreerimise või kasutatud mootorsõiduki omandiõiguse kohta kande tegemise hetkel.”
III. Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
6.
Valitsuse erakorralise määrusega nr 50/2008, millega kehtestati saastetasu autodelt (edaspidi „OUG nr 50/2008”) ja mis jõustus 1. juulil 2008, kehtestati saastetasu kategooriatesse M1‐M3 ja N1‐N3 kuuluvatelt sõidukitelt. Kohustus maksta seda tasu tekkis eelkõige auto esmasel registreerimisel Rumeenias ning seda tasu tuli seega maksta imporditud kasutatud sõidukitelt.
7.
Euroopa Kohus kinnitas, et niisugune maks nagu saastetasu on ELTL artikliga 110 vastuolus seepärast, et selle „mõjul [väheneb] huvi teises liikmesriigis ostetud sõidukeid importida ja kasutusele võtta”. (
4
) Samal põhjusel leidis Euroopa Kohus, et nii on see ka niisuguse lõivuga nagu saastetasu, mis kehtestati seadusega nr 9/2012, (
5
) millega tunnistati 13. jaanuaril 2012 kehtetuks OUG nr 50/2008, mis tunnistati 15. märtsil 2013 omakorda kehtetuks OUG‑ga nr 9/2013.
8.
I. N. Nicula ostis 2009. aastal mootorsõiduki BMW 320i, mis oli esmakordselt registreeritud Euroopa Liidu teises liikmesriigis, täpsemalt Saksamaal. Selle sõiduki registreerimiseks Rumeenias maksis ta 5153 Rumeenia leud (umbes 1200 eurot) saastetasu, mis oli nähtud ette OUG‑ga nr 50/2008.
9.
I. N. Nicula esitas Rumeenia maksuasutustele selle summa tagastamise taotluse ja kui need asutused jätsid selle rahuldamata, siis Rumeenia kohtutele kaebuse.
10.
Tribunalul Sibiu (Rumeenia) rahuldas halduskohtuotsusega nr 1497/CA/2012 I. N. Nicula kaebuse Agenția Fondului pentru Mediu peale(kelle tuludesse see tasu läheb) ja kohustas nimetatud vastustajat tasu tagastama, olles kohtuotsuse Tatu põhjal (EU:C:2011:219) tuvastanud, et saastetasu on vastuolus ELTL artikliga 110, ning jättis Administraţia Finanţelor Publice Sibiu peale (kes saastetasu sisse nõudis) esitatud kaebuse rahuldamata.
11.
Kui selle kohtuotsuse peale esitati 25. jaanuaril 2013 apellatsioonkaebus, tühistas Curtea de Apel de Alba-Iulia selle kohtuotsuse ja suunas kohtuasja tagasi esimese astme kohtusse, märkides uue kohtuotsuse tegemise huvides, et seda tüüpi vaidlustes on kaebuse puhul, milles taotletakse liidu õigust rikkudes võetud maksu tagastamist, vastustajaks mitte ainult isik, kelle tuludesse maks läheb, vaid ka maksu sissenõudja.
12.
Pärast seda, kui kohtuasi kanti taas Tribunalul Sibiu kohtuasjade nimekirja, jõustus 15. märtsil 2013 OUG nr 9/2013 keskkonnalõivu kohta.
13.
Kaebaja konkreetses olukorras on keskkonnalõivu summa tema sõidukilt OUG nr 9/2013 kohaselt 8126,66 Rumeenia leud, samas kui varem makstud saastetasu oli 5153 Rumeenia leud.
14.
OUG nr 9/2013 artikli 12 lõike 1 kohaselt ei ole I. N. Niculal enam õigust saastetasu tagastamisele ja sellega seotud intressile, sest maksu‑ ja keskkonnasutused pidasid tema tasutud summa kinni keskkonnalõivuna, kuna keskkonnalõivu väärtus oli kõrgem kui tema makstud saastetasu.
15.
Neil asjaoludel otsustas Tribunalul Sibiu menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas Euroopa Liidu lepingu artiklis 6, Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklites 17, 20 ja 21 ning ELTL artiklis 110 sätestatut ning õiguskindluse põhimõtet ja põhimõtet non reformatio in peius, mis on mõlemad [liidu] õiguses ja Euroopa Kohtu praktikas [kohtuotsused Belgocodex, C‑381/97, EU:C:1998:589 ja Belbouab, 10/78, EU:C:1978:181] sätestatud, võib tõlgendada nii, et selline õigusakt nagu [OUG nr] 9/2013 on nendega vastuolus?”
IV. Menetlus Euroopa Kohtus
16.
Eelotsusetaotlus saabus Euroopa Kohtusse 18. juunil 2013. I. N. Nicula, Rumeenia valitsus ja Euroopa Komisjon esitasid kirjalikke seisukohti.
17.
Rumeenia valitsus taotles oma 20. detsembri 2013. aasta kirjaga, et kohtuasi antaks lahendada suurkojale. Euroopa Kohus rahuldas selle taotluse vastavalt oma põhikirja artikli 16 kolmandale lõigule. Kohtuistungil põhjendas Rumeenia valitsus seda taotlust vajadusega tagada Euroopa Kohtu imporditud kasutatud sõidukite maksustamist käsitleva kohtupraktika ühtlus.
18.
Oma kodukorra artikli 101 alusel palus Euroopa Kohus 14. veebruaril 2014 eelotsusetaotluse esitanud kohtul esitada hiljemalt 5. märtsiks 2014 selgitusi selle kohta, kas OUG nr 9/2013 on põhikohtuasja suhtes kohaldatav. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu vastus saabus Euroopa Kohtusse 4. märtsil 2014.
19.
25. märtsil 2014 toimus kohtuistung, millel esitasid oma suulised seisukohad I. N. Nicula, Rumeenia valitsus ja komisjon.
V. Õiguslik analüüs
A. Vastuvõetavus
20.
Rumeenia valitsus arvab, et käesolev eelotsusetaotlus on vastuvõetamatu, sest põhikohtuasja lahendamiseks ei ole vaja vastust eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimusele. Rumeenia valitsuse sõnul ei kohaldata OUG‑d nr 9/2013 põhikohtuasja suhtes kahel põhjusel.
21.
Esiteks leiab Rumeenia valitsus, et erakorralise määruse artikliga 12 loodud kohtuväline menetlus, mille kohaselt tagastatakse võimalikud vahed OUG‑st nr 9/2013 varasemate normatiivaktide alusel makstud tasude ja keskkonnalõivu vahel, et puuduta kuidagi eelotsusetaotluse esitanud kohut ning seda ei kohaldata põhikohtuasja suhtes.
22.
Rumeenia valitsus leiab seega, et see kohtuväline tagastamismenetlus ei takista eelotsusetaotluse esitanud kohut andmast korraldust tagastada kogu summa, mille I. N. Nicula saastetasuks maksis.
23.
Teiseks arvab Rumeenia valitsus, et põhimõtte tempus regit actum kohaselt ei kohaldata OUG‑d nr 9/2013, mis jõustus 15. märtsil 2013, I. N. Nicula 2009. aastal makstud saastetasu tagastamise taotluse suhtes. Seega ei peaks eelotsusetaotluse esitanud kohus arvama, et erakorralise määruse artikkel 12 on talle siduv.
24.
Võttes arvesse neid argumente, palus Euroopa Kohus eelotsusetaotluse esitanud kohtul võtta seisukoht, kas OUG nr 9/2013 ja eelkõige selle artikkel 12 on põhikohtuasja suhtes kohaldatav.
25.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus kinnitas Euroopa Kohtusse 13. märtsil 2014 saabunud vastuses, et OUG nr 9/2013 artikkel 12 on põhikohtuasja suhtes kohaldatav. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul on erakorralise määruse tõlgendus, mille on esitanud valitsus, õiguslikult täiesti põhjendamatu ja võtab selle määruse artiklilt 12 selle sisu.
26.
Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt on „[ELTL] artikli [267] järgses menetluses, mis põhineb selgel siseriiklike kohtute ja Euroopa Kohtu ülesannete eristamisel, [...] kohtuasja faktiliste asjaolude hindamine vaid siseriikliku kohtu pädevuses. Üksnes asja menetleval ja selle lahendamise eest vastutaval siseriiklikul kohtul on kohtuasja eripärasid arvesse võttes õigus hinnata eelotsuse vajalikkust asjas otsuse langetamiseks ning Euroopa Kohtule esitatavate küsimuste asjakohasust. Järelikult, kui esitatud küsimused puudutavad [liidu] õiguse tõlgendamist, on Euroopa Kohus reeglina kohustatud eelotsuse tegema”. (
6
)
27.
Et eelotsusetaotluse esitanud kohus kinnitas, et OUG nr 9/2013 on põhikohtuasja suhtes kohaldatav, tuleb tagasi lükata Rumeenia valitsuse vastuväited, et käesolev eelotsusetaotlus on vastuvõetamatu.
B. Sisulised küsimused
28.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib oma küsimusega teada, kas niisugused õigusnormid nagu OUG nr 9/2013 sätted on kooskõlas ELTL artikliga 110, seaduse ees võrdsuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtetega, mis on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta”) artiklites 20 ja 21, omandiõigusega, mis on sätestatud harta artiklis 17, ning õiguskindluse ja tagasiulatuva jõu keelu põhimõtetega ja põhimõttega non reformatio in peius.
1. Liidu õiguse põhimõtted või sätted, mida käesoleval juhul kohaldatakse
29.
I. N. Nicula kaebuse põhisisu on niisugune, et OUG nr 9/2013 artikliga 12 põlistatakse saastetasuga tekitatud diskrimineerimine Rumeeniasse imporditud kasutatud sõidukite ja juba Rumeenia turul olevate sõidukite vahel, mis olid tänu sellele, et olid juba turul, saastetasust vabastatud. Minu arvates on kohaldatavateks õigusnormideks – samuti nagu kohtuasjades Tatu (EU:C:2011:219), Nisipeanu (EU:C:2011:466), Druţu (EU:C:2011:478), Micşa (EU:C:2011:479), Vijulan (EU:C:2011:477) ning Câmpean ja Ciocoiu (EU:C:2014:229) – seetõttu ELTL artikkel 10, mis keelab diskrimineerivad maksud, ja põhimõte, mille kohaselt tuleb iga maks, mis nõuti sisse liidu õigust ja eelkõige ELTL artiklit 110 rikkudes, maksukohustuslasele tagastada.
30.
Harta artikli 52 lõike 2 kohaselt teostatakse „[h]artaga tunnustatud õigusi, mis rajanevad aluslepingute teiste osade sätetel, [...] neis määratletud tingimustel ja piires”. Seega ei ole siis, kui Euroopa Kohus tõlgendab liidu õigust, vaja analüüsida, kas vaidluse suhtes kohaldatakse hartas sätestatud muid õigusnorme ja põhimõtteid. Nii on see ka teiste õiguse üldpõhimõtetega, mida on nimetanud eelotsusetaotluse esitanud kohus, kes võiks nendele õigusnormidele ja põhimõtetele näiteks OUG nr 9/2013 Rumeenia õiguses põhiseadusele vastavuse analüüsi raames siiski viidata.
2. Euroopa Kohtule esitatud argumendid
31.
I. N. Nicula arvab, et luues uue saastetasu nimega „keskkonnalõiv” ja võimaldades Rumeenia maksuametil tagastada maksukohustuslasele üksnes vahe keskkonnalõivu ja juba saastetasuks makstud summa vahel, püütakse OUG‑ga nr 9/2013 eelkõige blokeerida saastetasu tagastamine selle tasu kõigis nendes vormides, mis eelnesid keskkonnalõivule.
32.
Ka leiab I. N. Nicula, et keskkonnalõiv on ise ELTL artikliga 110 vastuolus, sest see loob diskrimineerimise järgmiste isikute vahel:
—
esiteks teises liikmesriigis kui Rumeenia ostetud kasutatud sõidukite omanikud, näiteks I. N. Nicula, kes maksid nende Rumeenias registreerimisel saastetasu ega ole seda veel tagasi saanud ning kelle puhul kuulub keskkonnalõiv otsekohe tasumisele nii, et kogu varem makstud tasu või osa sellest peetakse kinni, ning
—
teiseks Rumeenias juba registreeritud sõidukite omanikud, kelle puhul kuulub keskkonnalõiv tasumisele alles omandiõiguse võimaliku ülemineku registreerimise korral kolmanda isiku nimele.
33.
I. N. Nicula lisab, et keskkonnalõiv kujutab endast ka diskrimineerivat maksukoormust selles mõttes, et OUG nr 9/2013 ei taga seda, et teisest liikmesriigist imporditud kasutatud sõidukitelt tasuda tuleva tasu summa ei ületaks samasuguste Rumeenias juba registreeritud sõidukite väärtuses sisalduvat tasu jääksummat.
34.
Rumeenia valitsus väidab, et OUG‑ga nr 9/2013 on täielikult järgitud kohtuotsuses Tatu (EU:C:2011:219) sedastatud nõudeid. Ta leiab, et keskkonnalõiv põhineb niisugustel objektiivsetel ja läbipaistvatel kriteeriumidel nagu mootori töömaht ja heitmestandard Euro või sõiduki CO2 heited. Lisaks võetakse selle summa puhul nõuetekohaselt arvesse kasutatud sõiduki tegelikku turuväärtust, mis arvutatakse alates sõiduki turuleviimise hetkest peale ja mille võib vaidlustada halduskorras või kohtu teel, et tõendada, et väärtus on vähenenud rohkem kui väärtuse alanemise tabeli järgi. Seega ei ületa imporditud sõidukite keskkonnalõiv Rumeenia valitsuse väitel riigi territooriumil juba registreeritud sõidukite väärtuses sisalduvat tasu jääksummat.
35.
Rumeenia valitsus meenutab ka, et keskkonnalõivu tuleb tasuda ning see kuulub tasumisele omandiõiguse esmase registreerimise hetkel sõidukite puhul, mis asusid enne selle lõivu kehtestamist juba riigi autopargis, sh autod, millelt ei ole makstud varasemaid saastetasusid, nagu on nõutud kohtuotsustes Tatu (EU:C:2011:219) ja Nisipeanu (EU:C:2011:466).
36.
Rumeenia valitsus järeldab niisiis, et niisugune siseriiklik õigusakt nagu OUG nr 9/2013 ei ole ELTL artikliga 110 vastuolus.
37.
Komisjon on arvamusel, et OUG‑ga nr 9/2013 kehtestatud kord on ELTL artikliga 110 vastuolus, sest seda kohaldatakse tagasiulatuvalt maksustatavate sündmuste suhtes, mis leidsid aset enne OUG nr 9/2013 jõustumist, ja see põlistab niisiis diskrimineeriva praktika, mille Euroopa Kohus kohtuotsuses Tatu (EU:C:2011:219) tuvastas.
3. Õiguslik hinnang
38.
Kohe alguses on vaja meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleneb liidu õigusega õigussubjektidele antud õigustest ning neid õigusi täiendab õigus saada tagasi maksud, mis on liikmesriigis sisse nõutud, rikkudes liidu õigust, millega need maksud keelatakse. Sellepärast on liikmesriik põhimõtteliselt kohustatud tagastama maksud, mis on sisse nõutud liidu õigust rikkudes. (
7
) Lisaks tuleb märkida, et kui liikmesriik on sisse nõudnud makse liidu õigust rikkudes, on õigussubjektidel õigus mitte üksnes nii sisse nõutud maksu tagastamisele, vaid ka vastavale intressile ja seda alates maksu tasumise hetkest alates. (
8
)
39.
Sellel nõudel on ainult üks erand, s.o maksu ülekandmine teistele isikutele (
9
) ning selle suhtes kohaldatakse seetõttu, et seda ei ole liidu tasandil reguleeritud, siseriiklikke menetlusnorme, tingimusel et järgitakse võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtteid. (
10
)
40.
Selles küsimuses tuleb meenutada, et Euroopa Kohus on juba leidnud, et OUG nr 50/2008 kehtestas kõikides redaktsioonides maksustamiskorra, mis pärssis Rumeenias teistest liikmesriikidest ostetud kasutatud autode registreerimist ja oli seega ELTL artikliga 110 vastuolus. (
11
)
41.
Järelikult on Rumeenia kohustatud saastetasu I. N. Niculale tagastama.
42.
See märgitud, tuleb juhtida tähelepanu, et liikmesriigid võivad keskkonna‑ või üldpoliitilistel kaalutlustel kehtestada uute seadusandlike vahenditega sõidukitele uusi makse, kui need maksud ei ole niisugused, et pärsivad teistest riikidest pärit kaupade importi kodumaiste toodete kasuks ning nendega ei rikuta seega ELTL artiklit 110. (
12
)
43.
Mulle näib seega, et eelkõige pärast kohtuotsust Tatu (EU:C:2011:219) võisid Rumeenia ametiasutused tegelikult valida kahe võimaluse vahel, et täita oma liidu õigusest tulenevad kohustused: kas kaotada saastetasu ja tagastada sellena sisse nõutud summad maksukohustuslastele, kes olid selle juba ära maksnud ‐ ja seda nii, et nad kas kehtestavad või mitte tulevikuks uue, ELTL artikliga 110 kooskõlas oleva maksu ‐ või säilitada saastetasu (ükskõik missuguse nimega), kuid nõuda see otsekohe sisse ka Rumeenias juba registreeritud kasutatud sõidukite omanikelt.
44.
Selle asemel, et valida üks nendest lahendustest, valis Rumeenia OUG‑ga nr 9/2013 hoopis korra, millega kehtestatakse kõikidele sõidukitele – olgu need imporditud või mitte – alates tuleviku kuupäevast uus maks, võimaldades maksuasutustel samal ajal saastetasuna õigusvastaselt sisse nõutud summad alles hoida kuni asjaomase sõiduki omandiõiguse järjekordse registreerimiseni, mis toob kaasa keskkonnalõivu tasumise.
45.
Nagu kinnitab eelotsusetaotluse esitanud kohus, on OUG nr 9/2013 artikliga 12 OUG nr 50/2008 alusel võetud saastetasu tagastamist piiratud nii, et tagastatakse ainult vahe keskkonnalõivu ja saastetasu vahel. Varem tasutud summa peetakse seega keskkonnalõivuna kinni, samas kui sõidukite puhul, mis olid Rumeenias OUG nr 50/2008 jõustumise hetkel juba registreeritud ja olid seetõttu sellest tasust vabastatud, kuulub keskkonnalõiv tasumisele üksnes nende sõidukite omandiõiguse järjekordsel registreerimisel.
46.
Kerkib seega küsimus, kas liikmesriik võib keelduda liidu õigusega vastuolus oleva maksu tagastamisest nii, et kehtestab uue maksu, mis võib kuuluda tasumisele tulevikus ja mille õiguslik alus on niisugune, et võimaldab maksuametil liidu õigusega vastuolus olevaks tunnistatud maksu summa alles hoida kuni hetkeni, mil see uus maks muutub sissenõutavaks, kusjuures sel hetkel tehakse nende kahe maksu tasaarvestus.
47.
Selles kontekstis tuleb märkida, et kuigi käesolev kohtuasi puudutab saastetasu tagastamist, mitte keskkonnalõivu kehtestamist, tuleb ikkagi analüüsida, kas OUG nr 9/2013 artiklite 4 ja 12 koostoimega, mis lükkab saastetasu tagastamise edasi kuupäevani, mil muutub sissenõutavaks keskkonnalõiv, ja kui saastetasu summa ületab seda lõivu, järgitakse kohustust tagastada liidu õigust rikkudes sisse nõutud lõivud ja kõrvaldada samal ajal ELTL artikliga 110 keelatud diskrimineerimine, mis loodi OUG‑ga nr 50/2008. Kuigi I. N. Nicula ja Rumeenia valitsus käsitlesid kohtuistungil põhjalikult keskkonnalõivu arvutamise meetodit, puudutab käesolev kohtuasi ainult saastetasu tagastamist. Eelotsuse küsimus ei puuduta seega keskkonnalõivu arvutamise meetodi vastavust ELTL artiklile 110.
a. Euroopa Kohtu imporditud kasutatud sõidukeid käsitleva kohtupraktika ühtlus
48.
Rumeenia valitsus põhjendas oma taotlust anda käesolev kohtuasi lahendada suurkojale kohtuistungil sellega, et ühelt poolt kohtuotsuse Nádasdi ja Németh (
13
) ning teiselt poolt kohtuotsuste Tatu (
14
) ja Nisipeanu (
15
) vahel esineb ebaühtlus.
49.
Rumeenia valitsuse arvates ei ole kohtuotsust Nádasdi ja Németh, milles Euroopa Kohus leidis, et „[Ungarisse äsja imporditud kasutatud sõidukite v]õrdlus Ungaris enne registreerimismaksu seaduse jõustumist kasutusele võetud kasutatud sõidukitega ei ole asjakohane”, (
16
) võimalik kokku sobitada kohtuotsustega Tatu ja Nisipeanu, milles Euroopa Kohus analüüsis, kas saastetasu imporditud kasutatud sõidukitelt ja samasugustelt kasutatud sõidukitelt, mis registreeriti riigi territooriumil enne OUG nr 50/2008 jõustumist, on neutraalne. (
17
)
50.
Meenutan, et vastupidi kohtuasjadele Nádasdi ja Németh, Tatu ja Nisipeanu puudutab käesolev kohtuasi ELTL artikliga 110 vastuolus olevaks tunnistatud maksu tagastamist, mitte keskkonnalõivu kooskõla selle artikliga. Järelikult ei kerkigi Euroopa Kohtu praktika ühtluse küsimust, mille Rumeenia valitsus on tõstatanud, sest kohtuotsused, millest käesolevas kohtuasjas vaadeldava saastetasu puhul lähtutakse, on vaieldamatult kohtuotsused Tatu ja Nisipeanu, mis on kohtuotsusest Nádasdi ja Németh tunduvalt hilisemad.
b. Niisuguse õigusnormi nagu OUG nr 9/2013 artikkel 4 vastavus ELTL artiklile 110
51.
On selge, et ELTL artikli 110 esimeses lõigus on nõutud siseriiklike maksude täielikku neutraalsust riigi turul juba müüdavate ja samasuguste imporditud toodete vahelise konkurentsi seisukohast. (
18
)
52.
Seega on vaja välja selgitada, kas OUG nr 9/2013 artikli 4 kohaselt maksustatakse imporditud kasutatud sõidukeid ja enne OUG nr 50/2008 jõustumist Rumeenias juba registreeritud kasutatud sõidukeid, mis olid seetõttu saastetasust vabastatud, sama maksuga.
53.
Ma arvan, et selle artikli 4 punktidega c ja d niisugustena, nagu need on sõnastatud, ei looda diskrimineerimist, mis on tuvastatud kohtuotsuses Tatu (EU:C:2011:219), sest enne OUG nr 50/2008 jõustumist Rumeenias juba registreeritud kasutatud sõidukeid, mis olid seetõttu saastetasust vabastatud, maksustatakse uue maksuga täpselt samamoodi nagu kasutatud sõidukeid, mille puhul kohustas Rumeenia kohus kohtuotsuse Tatu tegemise tulemusena kas saastetasu tagastama või registreerima need saastetasu maksmiseta.
54.
Keskkonnalõivu kohaldatakse põhimõtteliselt mõlema eespool nimetatud kategooria suhtes, kuid see pole veel kõik: see nõutakse ka sisse samal hetkel, st omandiõiguse järjekordsel registreerimisel.
55.
See hinnang peaks niisiis viima selleni, et I. N. Niculale tagastatakse liidu õigusega vastuolus olev saastetasu, sest keskkonnalõivu saab tema suhtes kohaldada alles tema sõiduki omandiõiguse järjekordsel registreerimisel.
56.
Et eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et OUG nr 9/2013 artikkel 12 on kohaldatav ka põhikohtuasja suhtes, tuleb lisaks analüüsida seda, kas liidu õigusega on kooskõlas niisugune õigusnorm, nagu on sätestatud selles artiklis, mis näeb ette, et saastetasu (mida I. N. Nicula käesoleval juhul maksis) võidakse talle tagastada, kui see on kõrgem keskkonnalõivust, mis tuleb asjaomaselt sõidukilt tasuda.
c. Niisuguse õigusnormi nagu OUG nr 9/2013 artikkel 12 vastavus ELTL artiklile 110 ja kohustus tagastada liidu õigust rikkudes sisse nõutud maks
57.
Meenutan, et OUG‑ga nr 50/2008 loodud diskrimineerimine seisnes selles, et saastetasu „mõju on selline, et imporditud kasutatud sõidukitele, mis on vanemad ja mille kulumisaste on suurem, kohaldatakse maksu, mis on [...] ligilähedane 30%-le turuväärtusest, samas kui sarnaseid sõidukeid, mida müüakse siseriiklikul kasutatud sõidukite turul, niisuguse maksuga ei maksustata”. (
19
) Selle põhjal leidis Euroopa Kohus, et saastetasu „mõjul [väheneb] huvi teises liikmesriigis ostetud sõidukeid importida ja kasutusele võtta”. (
20
)
58.
Rumeenia valitsuse sõnul võttis Rumeenia kohtuotsuseid Tatu (EU:C:2011:219) ja Nisipeanu (EU:C:2011:466) arvesse, kehtestades OUG nr 9/2013 artikli 4 punkti c, millega keskkonnalõivu laiendati Rumeenias juba registreeritud sõidukitele, mis olid saastetasust vabastatud, ja seda kohe nende sõidukite omandiõiguse järjekordsel registreerimisel.
59.
Ma arvan vastupidi, et erakorralise määruse artikkel 12 (mille kohta Rumeenia valitsus arvas, et see ei ole põhikohtuasja suhtes kohaldatav) (
21
) ei võimalda kõrvaldada diskrimineerimist, mis loodi varasemate õigusaktidega.
60.
Selle artikli mõju on niisugune, et see võimaldab maksuametil saastetasuna juba võetud summa kinni pidada kuni hetkeni, mil asjaomase sõiduki omandiõigus uuesti registreeritakse. Ja seda nii, et arvesse ei võeta intressi, mida tuleks tasuda maksukohustuslastele, kes saastetasu maksid, ega nähta ette selle maksu tagastamise ja vastava intressi maksmise süsteemi juhuks, kui selle sõiduki omandiõigust tulevikus ei registreeritagi.
61.
Nagu märgib I. N. Nicula, ei leia OUG nr 50/2008 jõustumise hetkel Rumeenias juba registreeritud sõiduki omandiõiguse või erakorralise määruse kehtivusajal imporditud sõiduki – nagu I. N. Nicola sõiduk ‐ omandiõiguse registreerimine sugugi kindlasti aset, sest väga paljud nendest sõidukitest võivad olla väga vanad. Sama võib juhtuda, kui asjaomane sõiduk on varastatud või hävitati.
62.
Seega ei kohaldata keskkonnalõivu – nagu komisjon märgib – samamoodi kõikide registreerimiste suhtes, mis leidsid aset OUG nr 50/2008 kohaldamise ajal. Kuigi seda kohaldatakse kasutatud sõidukite suhtes, mis olid juba Rumeenias registreeritud ja seetõttu saastetasust vabastatud, tuleb seda maksta alles selle sõiduki omandiõiguse esmakordsel üleminekul pärast OUG nr 9/2013 jõustumist, samas kui artikkel 12 võimaldab maksuametil alles hoida saastemaksu summa, mis ELTL artiklit 110 rikkudes alates OUG nr 50/2008 jõustumisest peale imporditud kasutatud sõidukitelt juba sisse nõuti.
63.
Rumeenia valitsus püüab seda erinevat kohtlemist õigustada väitega, et mõnikord on sarnaste olukordade erinev käsitamine tingitud sellest, et võetakse vastu õigusnormid, millega taastatakse õiguspärasus Euroopa Kohtu otsuse tulemusena, millega siseriiklik õigusnorm tunnistati liidu õigusega vastuolus olevaks. Mina ei nõustu selle seisukohaga, mis kahjustab liidu õiguse tõhusat ja ühetaolist kohaldamist. Vastupidi, kui Euroopa Kohus tuvastab liidu õiguse rikkumise, on liikmesriigid kohustatud kaotama rikkumise ja kõrvaldama kõik selle tagajärjed.
64.
Arvan seega – nagu komisjongi –, et OUG nr 9/2013 artikkel 12 ei ole ELTL artikliga 110 kooskõlas ja sellega rikutakse Rumeenia kohustust tagastada saastetasu, mida võeti aluslepingu seda artiklit rikkudes.
65.
Selles olukorras tuleb saastetasu summa I. N. Niculale koos vastava intressiga tagastada.
66.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimusele peaks seega vastama, et ELTL artiklit 110 tuleb tõlgendada nii, et niisugune sõidukite maksustamise siseriiklik kord, nagu on kehtestatud OUG nr 9/2013 artiklitega 4 ja 12, on sellega vastuolus.
C. Kohtuotsuse kehtivuse ajaline piiramine
67.
Juhuks, kui Euroopa Kohus peaks leidma, et niisugune maksustamiskord nagu kõnesolev on ELTL artikliga 110 vastuolus, palub Rumeenia valitsus Euroopa Kohtul oma otsuse kehtivust ajaliselt piirata.
1. Rumeenia valitsuse argumendid
68.
Rumeenia valitsus väidab, et ta tegutses kõnesolevat maksustamiskorda kehtestades heauskselt, sooviga võtta arvesse kohtuotsuseid Tatu (EU:C:2011:219) ja Nisipeanu (EU:C:2011:466). Ta lisab, et sissenõutud summade tagastamine põhjustaks Rumeenia riigis tõsiseid häireid.
69.
Rumeenia valitsus väitis kohtuistungil, et OUG nr 9/2013 alusel sisse nõutud kogusumma (
22
) on 3288565944 Rumeenia leud (umbes 750 miljonit eurot). Tema enda hinnangul ulatuks intress sellelt summalt üle 1583545688 Rumeenia leu (umbes 360 miljonit eurot), mille tulemusena oleks kogusumma, mis tuleks maksta Rumeenia eelarvest, umbes 1,1 miljardit eurot. Rumeenia valitsuse sõnul moodustab see summa 36,5% 2013. aasta prognoositavast eelarvepuudujäägist ning selle tagastamine seaks ohtu keskkonnakaitseks kavandatud programmid ja projektid.
70.
Rumeenia valitsus rõhutab lisaks, et Rumeenia 2013. aasta eelarve puudujääk on 2,97 miljardit eurot ning sissenõutud summade tagastamine ja vastavate intresside tasumine suurendaks eelarvepuudujääki 0,8% võrra, mis seaks ohtu Rumeeniale majandus- ja rahaliidu stabiilsuse, koordineerimise ja juhtimise lepinguga pandud kohustuse vähendada nii palju kui võimalik eelarvepuudujääki.
71.
I. N. Nicula vaidlustas – samuti kohtuistungil – Rumeenia valitsuse esitatud arvnäitajate usaldusväärsuse, tuginedes arvandmetele, mille on avaldanud Administraţia Fondului pentru Mediu (keskkonnafondi nõukogu) ja mille kohaselt on 2013. aastal OUG nr 9/2013 jõustumise tulemusena saadud summa umbes 730 miljonit Rumeenia leud, mitte 3288565944 Rumeenia leud. I. N. Nicula vaidlustab ka intressisumma 1583545688 Rumeenia leud, kuid esitamata teistsugust arvnäitajat. Tema hinnangul moodustab kogusumma, mis tuleb tagastada, ainult 0,83% Rumeenia 2013. aasta eelarvest.
72.
Rumeenia valitsus ei vaidlustanud oma repliigis I. N. Nicula esitatud arvandmeid.
2. Õiguslik hinnang
73.
Kohe alguses tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb, et tõlgendus, mille Euroopa Kohus talle ELTL artikliga 267 antud pädevust kasutades liidu õigusnormile annab, selgitab ja täpsustab selle sätte tähendust ja ulatust, nagu seda peab või oleks pidanud mõistma ja kohaldama alates selle jõustumise hetkest. Sellest järeldub, et taoliselt tõlgendatud õigusnormi võib ja peab kohus kohaldama isegi õigussuhetele, mis on tekkinud ja kujunenud enne tõlgendamistaotluse kohta tehtud otsust, kui muu hulgas on täidetud tingimused, mis lubavad vaidlust selle sätte kohaldamise üle pädevates kohtutes arutada. (
23
)
74.
Tuginedes Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktikale, märkisin ma oma ettepanekus kohtuasjas T‑Mobile Austria, et „[ü]ksnes erandkorras võib Euroopa Kohus liidu õiguskorrale omase õiguse üldpõhimõtte kohaselt piirata kõikide huvitatud isikute võimalust tugineda mõnele tema tõlgendatud õigusnormile, et vaidlustada heauskselt loodud õigussuhteid. Selleks et sellist piiramist lubada, peavad olema täidetud kaks peamist tingimust, nimelt huvitatud isikute heausksus ja oluliste häirete oht”. (
24
)
75.
Minu arvates ei esine kumbki nendest asjaoludest.
76.
Mis puudutab heausksuse kriteeriumi, siis Rumeenia valitsus märgib, et OUG nr 9/2013 anti eesmärgiga tagada nende kohustuste järgimine, mis on Rumeeniale kehtestatud ELTL artikliga 110 niisugusena, nagu seda on tõlgendatud kohtuotsustes Tatu (EU:C:2011:219) ja Nisipeanu (EU:C:2011:466).
77.
Nähes aga imporditud sõidukite ja Rumeenias juba registreeritud sõidukite puhul ette erineva kohaldamise, põlistab OUG nr 9/2013 käesoleva ettepaneku punktides 59‐64 esitatud põhjustel diskrimineerimise, mis loodi esialgu OUG‑ga nr 50/2008 – asjaolu, mis ei saanud Rumeenia valitsusele märkamatuks jääda.
78.
Kui heausksuse kriteerium ei ole täidetud, „ei ole vaja kontrollida, kas täidetud on teine kriteerium, [...] mis on seotud tõsiste häirete ohuga”. (
25
) Igaks juhuks esitan Euroopa Kohtule siiski tagapool mõned kaalutlused selle teise kriteeriumi kohta.
79.
Kõigepealt meenutan, et Rumeenia valitsus palus juba kohtuotsuse Nisipeanu (EU:C:2011:466) kehtivust ajaliselt piirata. Sel puhul leidis Euroopa Kohus, et „eelotsusena tehtud kohtuotsusest liikmesriigile tulenevad rahalised tagajärjed ei õigusta iseenesest otsuse ajalise mõju piiramist [...]. Niisugust piiramist taotlev liikmesriik peab esitama Euroopa Kohtule arvandmed, mis tõendavad ohtu, et kohtuotsus avaldab tõsist mõju majandusele [...]”. (
26
)
80.
Rumeenia valitsuse taotlus jäeti rahuldamata põhjendusel, et „kui puuduvad täpsemad arvandmed, mis võimaldaksid järeldada, et käesoleva kohtuotsuse tagajärjed võivad tekitada tõsiseid häireid Rumeenia majanduses, ei saa tõsiste häirete tekkimise võimaluse tingimust pidada täidetuks”. (
27
)
81.
Minu arvates ei ole Rumeenia valitsuse esitatud arvnäitajatel ja poolte erimeelsusel nende hinnangute küsimuses tähtsust, sest käesolev kohtuasi ei puuduta OUG nr 9/2013 alusel sisse nõutud summade tagastamise küsimust, vaid hoopis varasemate õigusaktide ja eelkõige OUG nr 50/2008 alusel sisse nõutud summade tagastamise küsimust. Et puuduvad täpsemad arvandmed, mis võimaldaksid järeldada, et käesoleva kohtuotsuse tagajärjed võivad tekitada tõsiseid häireid Rumeenia majanduses, siis arvan, et nagu ka kohtuasjas Nisipeanu (EU:C:2011:466) ei saa tõsiste häirete tekkimise võimaluse tingimust pidada täidetuks.
82.
Igal juhul – nagu ma märkisin käesoleva ettepaneku punktis 43 – oli Rumeenia valitsusel kohtuotsuse Tatu (EU:C:2011:219) tegemise järel valida, kas kaotada saastetasu ja tagastada selle tasuna sisse nõutud summad maksukohustuslastele, kes olid selle juba ära maksnud, või säilitada saastetasu (ükskõik missuguse nimega), kuid nõuda see kiiresti ja otsekohe sisse ka Rumeenias juba registreeritud ja seetõttu saastetasust vabastatud kasutatud sõidukite omanikelt.
83.
Et Rumeenia valitsus otsustas OUG nr 9/2013 vastuvõtmisega säilitada saastetasu keskkonnalõivu kujul, oleks eelarve tasakaalustamatuse vältimiseks ja OUG‑ga nr 50/2008 loodud diskrimineerimise kõrvaldamiseks piisanud sellest, kui keskkonnalõivu võetakse Rumeenias juba registreeritud sõidukitelt, mis olid olnud saastetasust vabastatud, ning seda otsekohe, mitte nende sõidukite omandiõiguse järjekordsel registreerimisel.
84.
Seega isegi kui praeguse korra kohaselt on I. N. Niculal õigus 2009. aastal makstud saastetasu tagastamisele, võib Rumeenia vältida kogu ohtu eelarvele nii, et muudab OUG‑d nr 9/2013, kohustades OUG nr 50/2008 jõustumise ajal Rumeenias juba registreeritud ja tookord saastetasust vabastatud sõidukite omanikke tasuma keskkonnalõivu.
85.
Nendest kaalutlustest tuleneb, et kohtuotsuse kehtivust ei ole vaja ajaliselt piirata.
VI. Ettepanek
86.
Teen seega Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Tribunalul Sibiu eelotsuse küsimusele järgmiselt:
ELTL artiklit 110 tuleb tõlgendada nii, et niisugune sõidukite maksustamise siseriiklik kord, nagu on kehtestatud valitsuse erakorralise määruse nr 9/2013 mootorsõidukite keskkonnalõivu kohta artiklitega 4 ja 12, on sellega vastuolus.
(
1
)	Algkeel: prantsuse.
(
2
)	Vt kohtuotsused Tatu (C‑402/09, EU:C:2011:219) ja Nisipeanu (C‑263/10, EU:C:2011:466) ning kohtumäärused Druţu (C‑438/10, EU:C:2011:478), Micşa (C‑573/10, EU:C:2011:479), Vijulan (C‑335/10, EU:C:2011:477) ja Câmpean ja Ciocoiu (C‑97/13 ja C‑214/13, EU:C:2014: 229).
(
3
)	Punkt 61.
(
4
)	Ibidem (punkt 58). Ka OUG nr 50/2008 muudetud redaktsioonid leiti olevat liidu õigusega vastuolus kohtuotsusega Nisipeanu (EU:C:2011:466) ja kohtumäärustega Druţu (EU:C:2011:478), Micşa (EU:C:2011:479) ja Vijulan (EU:C:2011:477).
(
5
)	Vt kohtumäärus Câmpean ja Ciocoiu (EU:C:2014:229, punktid 31‐33).
(
6
)	Kohtuotsus Zurita García ja Choque Cabrera (C‑261/08 ja C‑348/08, EU:C:2009:648, punkt 34). Vt selle kohta ka kohtuotsused IKA (C‑326/00, EU:C:2003:101, punkt 27), Keller (C‑145/03, EU:C:2005:211, punkt 33), Conseil général de la Vienne (C‑419/04, EU:C:2006:419, punkt 19) ja Gómez-Limón Sánchez-Camacho (C‑537/07, EU:C:2009:462, punkt 24).
(
7
)	Vt kohtuotsused San Giorgio (199/82, EU:C:1983:318, punkt 12), Metallgesellschaft jt (C‑397/98 ja C‑410/98, EU:C:2001:134, punkt 84), Test Claimants in the FII Group Litigation (C‑446/04, EU:C:2006:774, punkt 202) ja Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation (C‑362/12, EU:C:2013:834, punkt 30).
(
8
)	Vt kohtuotsus Irimie (C‑565/11, EU:C:2013:250, punkt 29).
(
9
)	Vt eelkõige kohtuotsus Lady & Kid jt (C‑398/09, EU:C:2011:540, punkt 20).
(
10
)	Vt näiteks kohtuotsused Danfoss ja Sauer-Danfoss (C‑94/10, EU:C:2011:674, punkt 24 ja seal viidatud kohtupraktika) ja Irimie (EU:C:2013:250, punkt 23).
(
11
)	Kohtuotsus Nisipeanu (EU:C:2011:466, punktid 27‐29). Vt ka OUG nr 9/2013 kohta kohtumäärus Câmpean ja Ciocoiu (EU:C:2014:229, punktid 31‐33).
(
12
)	Kohtuotsus Nádasdi ja Németh (C‑290/05 ja C‑333/05, EU:C:2006:652, punkt 49).
(
13
)	EU:C:2006:652.
(
14
)	EU:C:2011:219.
(
15
)	EU:C:2011:466.
(
16
)	EU:C:2006:652, punkt 49.
(
17
)	EU:C:2011:219, punkt 38, ja EU:C:2011:466, punkt 20.
(
18
)	Vt kohtuotsused komisjon vs. Taani (C‑47/88, EU:C:1990:449, punktid 8 ja 9) ja Tatu (EU:C:2011:219, punkt 34).
(
19
)	Kohtuotsus Tatu (EU:C:2011:219, punkt 58).
(
20
)	Idem.
(
21
)	Seisukoht, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus lükkas oma kirjalikus vastuses Euroopa Kohtu selgituste esitamise palvele tagasi.
(
22
)	Vastuseks küsimusele, mille ma talle kohtuistungil esitasin, kinnitas Rumeenia valitsus, et ta kõneleb tõesti OUG nr 9/2013 alusel sisse nõutud summadest.
(
23
)	Vt kohtuotsused Barreira Pérez (C‑347/00, EU:C:2002:560, punkt 44), Linneweber ja Akritidis (C‑453/02 ja C‑462/02, EU:C:2005:92, punkt 41) ja Meilicke jt (C‑292/04, EU:C:2007:132, punkt 34).
(
24
)	Ettepanek T-Mobile Austria (C‑616/11, EU:C:2013:691, punkt 96). Vt kohtuotsused Vroege (C‑57/93, EU:C:1994:352, punkt 21), Cooke (C‑372/98, EU:C:2000:558, punkt 42), Skov ja Bilka (C‑402/03, EU:C:2006:6, punkt 51), Nádasdi ja Németh (EU:C:2006:652, punkt 63), Brzeziński (C‑313/05, EU:C:2007:33, punkt 56), Kalinchev (C‑2/09, EU:C:2010:312, punkt 50) ja Santander Asset Management SGIIC jt (C‑338/11‐C‑347/11, EU:C:2012:286, punkt 59).
(
25
)	Kohtuotsus Transportes Jordi Besora (C‑82/12, EU:C:2014:108, punkt 47).
(
26
)	Punkt 34.
(
27
)	Ibidem (punkt 36).