Laikina versija
GENERALINIO ADVOKATO
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA IŠVADA,
pateikta 2026 m. kovo 5 d.(1)
Byla C-507/24 P
YS
prieš
Europos Sąjungos Tarybą,
Europos Komisiją
„ Apeliacinis skundas – Institucinė teisė – Glaudesnis bendradarbiavimas siekiant įsteigti Europos prokuratūrą – Reglamentas (ES) 2017/1939 – Europos prokuratūros Europos prokurorų skyrimas – Vieno iš Graikijos Respublikos pasiūlytų kandidatų paskyrimas – Tariamas Europos prokurorų skyrimo taisyklių pažeidimas – Ieškinys dėl panaikinimo – Pasiūlymo dėl paskyrimo teisėtumo kontrolė “
1.        Sprendimu (ES) 2023/1335(2) Taryba paskyrė penkis „Europos prokuratūros Europos prokuror[us]“ (toliau – Europos prokurorai), įskaitant Graikijos pasiūlytą kandidatą.
2.        Graikijos teisėjas, kuris nebuvo atrinktas kaip kandidatas nacionaliniame procedūros etape, Bendrajame Teisme pareiškė ieškinį(3) dėl Sprendimo 2023/1335 panaikinimo(4).
3.        2024 m. gegužės 8 d. nutartyje (toliau – skundžiama nutartis) Bendrasis Teismas konstatavo, kad jis neturi jurisdikcijos spręsti dėl Sprendimo 2023/1335 galiojimo, nes šis sprendimas tariamai yra neteisėtas dėl neteisėto nacionalinės teisės akto, kurį, kaip ir pasiūlymą dėl kandidatų į Europos prokurorus, gali vertinti tik nacionaliniai teismai.
4.        YS pateikė apeliacinį skundą dėl Bendrojo Teismo nutarties. Šis apeliacinis skundas suteikia Teisingumo Teismui galimybę išnagrinėti, kaip paskirstyta nacionalinių ir Sąjungos teismų jurisdikcija atlikti teisminę teisės aktų, parengtų per Europos prokurorų skyrimo procedūrą, kontrolę, kaip nustatyta Reglamente (ES) 2017/1939(5).
I.      Bylos faktinės aplinkybės
5.        Bylos faktinės aplinkybės išdėstytos skundžiamos nutarties 2–12 punktuose ir gali būti apibendrintos taip:
–        2022 m. rugsėjo 27 d. Graikijos institucijos paskelbė prokurorų konkursą, siekdamos paskirti tris kandidatus į Europos prokuroro pareigas nuo 2023 m. liepos 29 d.,
–        2022 m. spalio 17 d. YS Graikijos institucijoms pateikė savo paraišką,
–        2022 m. gruodžio 20 d. sprendimu Anotato Dikastiko Symvoulio Politikis kai Poinikis Dikaiosynis (Aukščiausioji civilinės ir baudžiamosios teisenos magistratų taryba, Graikija; toliau – CSM) atmetė YS paraišką motyvuodama tuo, kad YS neatitiko Nacionaliniame įstatyme Nr. 4786/2021 numatyto reikalavimo, nes buvo ne prokuroras, o teisėjas,
–        tuo pačiu sprendimu CSM Graikijos Respublikos vardu pasiūlė tris kandidatus į Europos prokuroro pareigas,
–        2023 m. kovo 22 d. YS CSM sprendimą užginčijo Symvoulio tis Epikrateias (Valstybės Taryba, Graikija)(6),
–        atsižvelgdama į nacionalinių institucijų pateiktas kandidatūras, Reglamento 2017/1939 14 straipsnio 3 dalyje nustatyta atrankos komisija(7) parengė motyvuotas nuomones ir kiekvieno nacionalinių institucijų pateikto kandidato įvertinimą ir perdavė juos Tarybai,
–        gavusi atrankos komisijos pasiūlymą, Taryba priėmė Sprendimą 2023/1335.
II.    Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiama nutartis
6.        Bendrajame Teisme pareikštame ieškinyje dėl panaikinimo YS prašė:
–        panaikinti visą Sprendimą 2023/1335 arba bent jo dalį, susijusią su Graikijos kandidato į Europos prokuroro pareigas paskyrimu,
–        pripažinti Komisijos neveikimą ir panaikinti jos sprendimą nesiimti veiksmų, nes ji neteisėtai nepatikrino Graikijos institucijų pasiūlymo dėl
kandidatų skyrimo į
Europos prokuroro pareigas,
–        priteisti iš Tarybos ir Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
7.        Taryba ir Komisija pareiškė YS ieškinio nepriimtinumu pagrįstą prieštaravimą.
8.        Skundžiamoje nutartyje Bendrasis Teismas konstatavo, kad neturi jurisdikcijos spręsti, ar nacionalinių institucijų Tarybai pateiktas pasiūlymas dėl kandidatų yra teisėtas(8).
9.        Bendrasis Teismas savo sprendimą pagrindė šiuose skundžiamos nutarties punktuose:
–        37 punkte jis pakartojo Sprendimo Berlusconi ir Fininvest 45 ir 46 punktus(9),
–        38 punkte nurodė, kad pagal Reglamento 2017/1939 16 straipsnio 2 dalies nuostatas Taryba, spręsdama dėl valstybių narių pateiktų kandidatų į Europos prokurorus, turi diskreciją tik patikrinti siūlomus kandidatus pagal Europos prokuroro pareigoms eiti keliamas sąlygas. Tačiau Taryba neturi jokių įgaliojimų nagrinėti motyvus, dėl kurių paraiškos atmestos nacionaliniame procedūros etape,
–        39 punkte Bendrasis Teismas pažymėjo, kad iš nacionalinių institucijų ir Sąjungos institucijų kompetencijos pasiskirstymo Reglamento 2017/1939 nuostatose reglamentuojamoje srityje matyti, jog nacionalinės institucijos priimtas aktas dėl kandidatų į
Europos prokuroro pareigas skyrimo, yra privalomas Tarybai ir lemia, kokį sprendimą ji priims, nes šis sprendimas gali būti susijęs tik su tais kandidatais, kuriuos jai pateikė atitinkamos valstybės narės,
–        atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, Bendrasis Teismas 40 punkte padarė išvadą, kad jis neprivalo nagrinėti argumento dėl tariamai neteisėto CSM sprendimo, kuriuo atmesta YS paraiška, nes pareiga patikrinti šį sprendimą pagal tos pačios nutarties 37 punkte nurodytas sąlygas tenka nacionaliniams teismams,
–        41 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad YS nepateikė jokių kitų argumentų, kuriais būtų patvirtintas Sprendimo 2023/1335 neteisėtumas, todėl jo reikalavimai panaikinti sprendimą turi būti pripažinti nepriimtinais.
10.      Be to, Bendrasis Teismas nutarė, kad YS neįrodė esamo ar tikro savo suinteresuotumo užginčyti Sprendimą 2023/1335. Jo teisė užginčyti šį sprendimą priklauso nuo būsimo ir neaiškaus įvykio, t. y. nacionalinio sprendimo, kuriuo buvo atmesta jo paraiška, išankstinio panaikinimo(10).
III. Apeliacinis skundas ir procesas Teisingumo Teisme
11.      YS pateiktą apeliacinį skundą Teisingumo Teismas gavo 2024 m. liepos 18 d.
12.      Šiame skunde YS Teisingumo Teismo prašo:
–        panaikinti skundžiamą nutartį,
–        panaikinti visą Sprendimą 2023/1335 arba jo dalį, susijusią su Graikijos kandidato paskyrimu ir YS paraiškos į Europos prokuroro pareigas atmetimu,
–        priteisti iš Tarybos ir Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
13.      Apeliacinis skundas grindžiamas dviem pagrindais:
–        teisės klaida, susijusia su Bendrojo Teismo jurisdikcijos nebuvimu,
–        teisės klaida, susijusia su teisės užginčyti Sprendimą 2023/1335 nebuvimu.
14.      Taryba ir Komisija prašo Teisingumo Teismo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš YS bylinėjimosi išlaidas.
IV.    Vertinimas
A.      Dėl apeliacinio skundo priimtinumo
1.      Argumentai
15.      Nors Taryba oficialiai neprašo atmesti apeliacinio skundo kaip nepriimtino, ji teigia, kad YS šiame skunde tik pakartoja arba performuluoja pirmosios instancijos teisme pateiktus argumentus. Taigi pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją apeliacinis skundas turėtų būti nepriimtinas.
16.      YS dublike nurodė, kad Tarybos prieštaravimas yra akivaizdžiai nepagrįstas, nes atidžiai perskaičius apeliacinį skundą matyti, kad jame pateiktais argumentais siekiama ištaisyti Bendrojo Teismo padarytą teisės klaidą.
2.      Analizė
17.      Apeliaciniame skunde turi būti tiksliai nurodytos sprendimo, kurį prašoma panaikinti, skundžiamos dalys ir teisiniai argumentai, konkrečiai pagrindžiantys šį prašymą(11).
18.      Apeliacinio skundo dalys, kuriose nėra jokių argumentų, konkrečiai skirtų skundžiamame sprendime padarytai teisės klaidai nustatyti, ir kuriose tik pakartojami argumentai, jau pateikti Bendrajame Teisme, neatitinka šio reikalavimo ir turi būti atmestos kaip akivaizdžiai nepriimtinos(12).
19.      Vis dėlto, kadangi apeliantas ginčija tai, kaip Bendrasis Teismas išaiškino arba pritaikė Sąjungos teisę, pirmojoje instancijoje išnagrinėti teisės klausimai gali būti dar kartą apsvarstyti nagrinėjant apeliacinį skundą. Jeigu apeliantas savo apeliacinio skundo negalėtų pagrįsti ieškinio pagrindais ir argumentais, kuriuos jis buvo pateikęs Bendrajame Teisme, apeliacinis procesas iš dalies netektų savo prasmės(13).
20.      Šiame apeliaciniame skunde YS atvirai ir išsamiai užginčijo argumentus, kuriais remdamasis Bendrasis Teismas priėmė skundžiamą nutartį. Jis kritikuoja tuos argumentus, t. y., pirma, tai, kad Bendrasis Teismas neturėjo jurisdikcijos spręsti, ar nacionalinių institucijų Tarybai pateiktas pasiūlymas dėl kandidatų yra teisėtas, ir, antra, tai, kad YS neturėjo teisės ginčyti Sprendimo 2023/1335.
21.      Taigi manau, kad apeliacinis skundas yra priimtinas.
B.      Dėl esmės
1.      Dėl apeliacinio skundo pirmojo pagrindo
22.      YS teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą konstatavęs, kad neturi kompetencijos spręsti, ar nacionalinių institucijų Tarybai pateiktas pasiūlymas dėl kandidatų yra teisėtas.
a)      Šalių argumentai
23.      YS tvirtina, kad Bendrasis Teismas netinkamai taikė Sprendime Berlusconi ir Fininvest įtvirtintą jurisprudenciją.
24.      Iš šios jurisprudencijos matyti, kad teismo, kuris turi jurisdikciją tikrinti, ar valstybė narė teisėtai paskyrė kandidatus į Europos prokuroro pareigas, nustatymas priklauso nuo to, ar Sąjungos institucijos turi pakankamą diskreciją vertinti atitinkamą nacionalinį aktą.
25.      Jeigu nacionalinis aktas yra privalomas Sąjungos institucijoms, jurisdikcija priklauso nacionaliniams teismams. Priešingu atveju nacionalinis aktas laikomas parengiamuoju, o jo netiesioginė kontrolė priklauso Sąjungos teismų jurisdikcijai ir atliekama tikrinant Tarybos galutinio akto teisėtumą(14).
26.      YS nuomone, Bendrasis Teismas padarė klaidą nusprendęs, kad nacionalinis pasiūlymas yra privalomas Tarybai. Pirma, jis suklydo, nes neįmanoma įsivaizduoti, kad Taryba negalėtų atmesti akivaizdžiai neteisėto pasiūlymo ir prašyti pateikti naujų kandidatūrų. Antra, būtų absurdiška neleisti Tarybai patikrinti pasiūlymo teisėtumo, nes, kaip pripažino pats Bendrasis Teismas, ji turi plačią diskreciją vertinti ir lyginti kandidatų nuopelnus(15).
27.      YS nuomone, ši aplinkybė ir kartu platūs atrankos komisijos įgaliojimai reiškia, kad Sąjungos institucijos taip aktyviai dalyvauja procedūroje, jog negali nereaguoti į akivaizdų Sąjungos teisės pažeidimą, kaip antai kandidatų, atrinktų pagal teisėtumo principo neatitinkančią nacionalinę procedūrą, pateikimą.
28.      Taryba ir Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas nepadarė nurodytos teisės klaidos ir tik teisingai taikė Sprendime Berlusconi ir Fininvest įtvirtintą jurisprudenciją.
b)      Analizė
1)      Europos prokurorų skyrimo procedūra
29.      Pagal Reglamento 2017/1939 16 straipsnio 1 dalį Europos prokurorų skyrimo procedūra prasideda kiekvienai valstybei narei pateikus tris kandidatus:
–        kurie yra aktyvūs atitinkamos valstybės narės prokuratūros ar teisminių institucijų nariai,
–        kurių nepriklausomumas nekelia abejonių ir
–        kurių kvalifikacija atitinka paskyrimui jų atitinkamose valstybėse narėse aukštoms prokuroro ar teisėjo pareigoms eiti keliamus reikalavimus ir kurie turi atitinkamos su nacionalinėmis teisės sistemomis, finansiniais tyrimais ir tarptautiniu teisminiu bendradarbiavimu baudžiamosiose bylose susijusios praktinės patirties.
30.      Pagal Reglamento 2017/1939 16 straipsnio 2 dalį atitiktis šiems reikalavimams turi būti patikrinta remiantis atrankos komisijos, nurodytos šio reglamento 14 straipsnio 3 dalyje, motyvuota nuomone(16).
31.      Gavusi atrankos komisijos motyvuotą nuomonę, Taryba atrenka vieną iš kandidatų ir paskiria jį atitinkamos valstybės narės Europos prokuroru, kaip numatyta Reglamento 2017/1939 16 straipsnio 2 dalyje.
32.      Jeigu komisija nustato, kad kandidatas neatitinka Europos prokuroro pareigoms eiti keliamų sąlygų, jos nuomonė Tarybai yra privaloma.
33.      Iš šių nuostatų matyti, kad Europos prokurorų skyrimo procedūrą sudaro trys etapai:
–        pirmajame, vien nacionaliniame, etape kiekviena valstybė narė siūlo tris kandidatus,
–        antrajame etape atrankos komisija, nustatyta Reglamente 2017/1939, pateikia motyvuotą nuomonę dėl pasiūlytų kandidatų tinkamumo,
–        trečiajame ir paskutiniame etape Taryba skiria vieną iš kandidatų, kurį atrankos komisija pripažino tinkamu.
34.      Taigi tai yra sudėtinė procedūra, pagal kurią tam, kad būtų galima pasinaudoti tik Sąjungos institucijai suteikta sprendimų priėmimo teise (paskirti Europos prokurorus), valstybės narės iš anksto turi įvykdyti pagal Sąjungos teisę taip pat tik joms suteiktą įgaliojimą pasiūlyti kandidatus (pateikti kandidatus į Europos prokurorus).
2)      Jurisdikcijos atlikti per sudėtinę procedūrą priimtų teisės aktų teisminę kontrolę paskirstymas
35.      Sprendime
Berlusconi ir Fininvest Teisingumo Teismas įtvirtino tokią jurisprudenciją:
–        „nacionalinės valdžios institucijos aktas, priimtas per Sąjungos sprendimų priėmimo procedūrą, nepriskirtinas išimtinei Sąjungos teismo jurisdikcijai, kai kompetencijos pasidalijimas atitinkamoje srityje tarp nacionalinių ir Sąjungos institucijų lemia tai, kad nacionalinės valdžios institucijos priimtas aktas yra būtinas Sąjungos akto priėmimo procedūros etapas, per kurį Sąjungos institucijos turi tik ribotą diskreciją arba jos neturi, todėl nacionalinis aktas privalomas Sąjungos institucijai“(17),
–        „[b]ūtent nacionaliniai teismai turi nuspręsti dėl pažeidimų, galimai padarytų tokiu nacionalinės teisės aktu, prireikus pateikdami Teisingumo Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą, pagal tokias pačias sąlygas, kokios taikomos dėl kiekvieno galutinio teisės akto, kurį priėmė ta pati nacionalinės valdžios institucija ir kuris gali pažeisti tretiesiems asmenims suteikiamas teises, todėl šie teismai, vadovaudamiesi veiksmingos teisminės apsaugos principu, gali laikyti priimtinu šiuo tikslu pareikštą ieškinį, net jeigu proceso vidaus taisyklėse panašiu atveju to nenumatyta“(18).
36.      Vykdant sudėtines procedūras, kuriose dalyvauja nacionalinės ir Sąjungos institucijos, nacionalinė institucija gali turėti savo konkrečius ir išimtinius įgaliojimus priimti sprendimus; tokiu atveju jurisdikciją tikrinti jos aktų teisėtumą turi tik nacionaliniai teismai(19).
37.      Kitaip nei bankų sąjungoje vykdomų sudėtinių procedūrų atveju (kai nacionalinis etapas yra tik pasirengimas Europos etapui, kuriame teisę priimti sprendimus turi Sąjungos institucija ar įstaiga)(20), Europos prokurorų skyrimo procedūros nacionalinis etapas yra savarankiškas, nes nacionalinės institucijos priima privalomus sprendimus, kaip nagrinėsiu toliau. Šiuos sprendimus gali tikrinti tik nacionaliniai teismai.
3)      Jurisdikcija nagrinėjamoje byloje
38.      Bendrasis Teismas remiasi prielaida, kad aktas, kuriuo nacionalinė institucija pasiūkė kandidatus į Europos prokurorus, yra privalomas Tarybai ir lemia tai, koks bus jos sprendimas, nes Taryba negali vertinti kitų kandidatų nei tie, kuriuos pasiūlė valstybės narės(21).
39.      Priešingai, YS mano, kad svarstydama nacionalinį pasiūlymą Taryba turi plačią diskreciją tikrinti pasiūlytų kandidatų tinkamumą, taigi ir privalomai tikrinti, ar nacionalinės atrankos procedūra yra teisėta(22).
40.      Mano nuomone, Komisija pagrįstai teigia, kad apeliantas neteisingai išaiškino skundžiamos nutarties 39 punktą.
41.      Iš tiesų nacionalinis aktas, kuriuo pasiūlyti trys kandidatai į Europos prokuroro pareigas, Sąjungai nėra privalomas ta prasme, kad ji privalo paskirti vieną iš pasiūlytų kandidatų, tačiau Taryba negali paskirti kandidato, kuris nebuvo pasiūlytas.
42.      Šią aplinkybę patvirtina tai, kad jeigu Taryba atmeta visus kandidatus, naują pasiūlymą turi pateikti (tik) valstybė narė(23).
43.      Sąjungos institucijos gali visiškai laisvai vertinti kandidatų nuopelnus ir šiuo klausimu nacionalinis pasiūlymas joms nėra privalomas. Vis dėlto valstybės narės sprendimas pasiūlyti tik tris kandidatus, iš kurių Taryba gali skirti Europos prokurorą, joms privalomas ir jos visiškai negali nuo jo nukrypti. Nacionalinio pasiūlymo atveju Sąjungos institucija neturi diskrecijos (tai reiškia, kad pasiūlymas yra privalomas), nes nustatytos aplinkybės, kuriomis Taryba turi priimti sprendimą.
44.      Kitaip tariant, Taryba gali atmesti nacionalinį pasiūlymą, bet negali jo pakeisti ar koreguoti. Ji neturi kompetencijos siūlyti kandidatų, bet yra kompetentinga tik paskirti vieną iš valstybės narės pasiūlytų kandidatų.
45.      Teisės aktą, kuriuo kandidatai buvo pasiūlyti (kaip minėjau, jis yra privalomas Tarybai), gali peržiūrėti tik nacionaliniai teismai. Priešingai, Sąjungos teismas turi patikrinti, ar Taryba teisėtai paskyrė vieną iš valstybės narės pasiūlytų kandidatų.
46.      Taigi Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos konstatavęs, kad neturi jurisdikcijos spręsti, ar Graikijos institucijų Tarybai pateiktas pasiūlymas dėl kandidatų yra teisėtas, nes jurisdikcija šiuo klausimu priklauso Graikijos teismams.
47.      YS pabrėžė, kad Tarybai negali būti privalomas pasiūlymas, parengtas remiantis akivaizdžiai neteisėta procedūra. Savo argumentą šiuo klausimu jis paaiškino pateikdamas pavyzdžius, kurie, kaip jis pats pripažįsta, yra kraštutiniai(24).
48.      Šiame YS argumente pateikti hipotetiniai scenarijai, kurie neatitinka bylos faktinių aplinkybių(25), todėl negali turėti įtakos apeliacinio skundo, susijusio tik su faktinėmis aplinkybėmis, į kurias atsižvelgė Bendrasis Teismas, baigčiai.
49.      Jeigu Teisingumo Teismas manytų, kad dėl šio YS argumento reikia nuspręsti neatsižvelgiant į tai, kad jis yra hipotetinis, manau, kad argumentas turėtų būti atmestas.
50.      Iš tiesų, jeigu valstybė narė organizuoja atvirą atrankos procedūrą (pagal Reglamentą 2017/1939 ji neprivalo to daryti), ji turi būti rengiama taip, kad atitiktų Sąjungos teisę:
–        pirma, procedūra turi atitikti Reglamentą 2017/1939, t. y. būti parengta taip, kad būtų galima atrinkti kandidatus, kurie tenkina to reglamento 16 straipsnio 1 dalyje nustatytas sąlygas,
–        antra, apskritai procedūra turi atitikti Sąjungos teisės principus ir taisykles, visų pirma diskriminacijos draudimą.
51.      Vis dėlto nagrinėjant šį apeliacinį skundą sprendžiama dėl kito klausimo, susijusio tik su paties Sprendimo 2023/1335 galiojimu. Šis klausimas nėra
tapatus klausimui, kas yra atsakingas už Sąjungos teisės laikymosi užtikrinimą, kiek tai susiję su nacionaliniu pasiūlymu dėl kandidatų į Europos prokurorus.
52.      Žinoma, peržiūrėti šio pasiūlymo teisėtumą turi ne Taryba, kaip teigia YS, ir ne Sąjungos teismas, nes pagal Sprendime Berlusconi ir Fininvest apibendrintą jurisprudenciją pareiga tikrinti nacionalinių aktų teisėtumą tenka nacionaliniams teismams, kaip pirma nurodyta kalbant apie tokius atvejus, kaip nagrinėjamasis.
53.      Tai, kas išdėstyta, yra patvirtinta Teisingumo Teismo sprendime byloje, panašioje į nagrinėjamąją ir susijusioje su aktų, kurie priimti per Bendrojo Teismo teisėjų skyrimo procedūrą, kontrole. Šis sprendimas – tai 2024 m. liepos 29 d. Sprendimas Valančius(26).
54.      Bendrojo Teismo teisėjų skyrimo procedūrą sudaro trys etapai, iš kurių nagrinėjant šį apeliacinį skundą svarbūs pirmasis ir antrasis:
–        pirmajame etape valstybės narės vyriausybė pasiūlo kandidatą į teisėjo pareigas ir perduoda šį pasiūlymą Tarybos generaliniam sekretoriatui,
–        antrajame etape SESV 255 straipsnyje numatytas komitetas pateikia nuomonę dėl šio kandidato tinkamumo eiti Bendrojo Teismo teisėjo pareigas, atsižvelgdamas į SESV 254 straipsnio antroje pastraipoje numatytus reikalavimus.
55.      Teisingumo Teismas, visiškai neginčydamas nacionalinio teismo jurisdikcijos tikrinti, ar Bendrajam Teismui pateiktas kandidatūros pasiūlymas (jį nacionalinės institucijos patvirtino pirmajame procedūros etape)(27) yra teisėtas, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui išaiškino Sąjungos nuostatas, su kuriomis buvo susijęs tas prašymas priimti prejudicinį sprendimą.
56.      Teisingumo Teismo nuomone, jurisdikcija tikrinti, ar pirmajame procedūros etape nacionalinių institucijų pateiktas pasiūlymas dėl kandidato į Bendrojo Teismo teisėjo pareigas yra teisėtas, priklauso nacionaliniams teismams, kurie turi jį vertinti „atsižvelg[dami] į <...> Sąjungos teisės nuostatose numatytus reikalavimus“, taikomus paskyrimo procesui(28).
57.      Galiausiai nėra priežasties, dėl kurios Taryba būtinai turėtų pritarti per Sąjungos teisės neatitinkančią procedūrą parengtam pasiūlymui. Priešingai, ji gali būti tikra dėl to pasiūlymo teisėtumo kontrolės, prireikus atliktos nacionalinių teismų.
58.      Žinoma, Tarybai gali būti pateikti pasiūlymai, kurių parengimo nacionalinis teismas neįvertino dėl to, kad nebuvo viešos atrankos procedūros, kurią būtų galima peržiūrėti, arba dėl to, kad niekas nepateikė skundo dėl tų pasiūlymų. Pirmuoju atveju nebūtų ko tikrinti (taip pat ir Tarybai), antruoju atveju būtų taikoma teisėtumo prezumpcija, susijusi su valdžios institucijų aktais, kurie, nors teismas ir gali juos peržiūrėti, nebuvo užginčyti(29).
59.      Kaip minėta, nagrinėjamu atveju nacionaliniame teisme buvo pradėtas procesas dėl CSM pasiūlymo teisėtumo. Tame procese bus nuspręsta, ar per Graikijos surengtą kandidatų į Europos prokuroro pareigas atrankos procedūrą turėjo būti leista paraiškas teikti ne tik prokuratūros nariams, bet ir teisėjams.
2.      Dėl apeliacinio skundo antrojo pagrindo
60.      Apeliacinio skundo antrajame pagrinde nurodyta, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą nusprendęs, jog YS neturi esamo ar tikro suinteresuotumo užginčyti Sprendimą 2023/1335.
61.      Mano nuomone, kadangi apeliacinio skundo pirmasis pagrindas turi būti atmestas, antrojo nagrinėti nereikia.
62.      Iš tiesų jeigu Teisingumo Teismas patvirtintų, kad Bendrasis Teismas neturėjo jurisdikcijos spręsti dėl apelianto reikalavimų, tokia išvada neleistų nagrinėti jokio kito apeliacinio skundo pagrindo.
63.      Vis dėlto jeigu Teisingumo Teismas apeliacinio skundo pirmajam pagrindui pritartų, išnagrinėsiu ir antrąjį pagrindą.
a)      Šalių argumentai
64.      YS nuomone:
–        jeigu apeliacinio skundo pirmasis pagrindas būtų patenkintas, tai reikštų, kad Bendrasis Teismas turi jurisdikciją „peržiūrėti“ Sprendimą 2023/1335, įskaitant „CSM parengiamąjį aktą / sprendimą“. Jeigu Bendrasis Teismas konstatuotų, kad CSM sprendimas neteisėtas, tai lemtų, kad YS paraiškos atmetimas
būtų panaikintas(30),
–        aplinkybė, kad teisė užginčyti Sprendimą 2023/1335 priklauso nuo to, ar nacionalinis teismas prieš tai panaikino YS paraiškos atmetimą, reiškia, jog iš YS atimama teisė į veiksmingą teisinę gynybą, nes iki nacionalinio teismo proceso pabaigos terminas ieškiniui dėl Sprendimo 2023/1335 pareikšti Bendrajame Teisme jau būtų pasibaigęs,
–        egzistuoja rizika, kad apeliacinį skundą dėl CSM sprendimo nagrinėjantis nacionalinis teismas nesikreiptų į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą,
–        YS teisės į veiksmingą teisminę gynybą pažeidimas negalėtų būti ištaisytas pareiškus ieškinį dėl žalos atlyginimo.
65.      Taryba ir Komisija iš esmės teigia, kad Bendrasis Teismas teisingai taikė Teisingumo Teismo jurisprudenciją dėl teisės pareikšti ieškinį dėl panaikinimo.
b)      Analizė
66.      Kaip minėjau, Bendrasis Teismas papildomai nusprendė, kad YS neįrodė esamo ar tikro savo suinteresuotumo užginčyti Sprendimą 2023/1335.
67.      Remdamasis ankstesne savo jurisprudencija(31) Bendrasis Teismas priminė, kad fizinio asmens pareikštas ieškinys dėl panaikinimo yra priimtinas tik tuo atveju, kai tas asmuo suinteresuotas ginčijamo akto panaikinimu. Toks suinteresuotumas reiškia, kad pats šio akto panaikinimas gali turėti teisinių pasekmių ir kad ieškinys dėl savo baigties gali suteikti naudos jį pareiškusiai šaliai.
68.      Atsižvelgdamas į tai Bendrasis Teismas konstatavo, kad YS teisė užginčyti Sprendimą 2023/1335 priklauso nuo būsimo ir neaiškaus įvykio, t. y. nacionalinio sprendimo, kuriuo buvo atmesta jo paraiška dalyvauti nacionaliniame atrankos procedūros etape, išankstinio panaikinimo. Tas nacionalinis sprendimas buvo nagrinėjamas nacionaliniame teisme, kuris dėl jo dar nebuvo nusprendęs.
69.      Manau, kad toks požiūris yra neteisingas. Mano nuomone, YS turėjo teisę užginčyti Sprendimą 2023/1335, nes siekė dalyvauti procedūroje, kurią baigus tas sprendimas priimtas, ir buvo suinteresuotas šio sprendimo pripažinimu negaliojančiu.
70.      Sprendimo 2023/1335 pripažinimas negaliojančiu galėjo būti naudingas YS (jam būtų leista dalyvauti naujoje atrankos procedūroje), jeigu Bendrasis Teismas būtų pritaręs jo argumentams dėl Tarybos pareigos patikrinti CSM sprendimą.
71.      Kitaip tariant, man atrodo neabejotina, kad YS turėtų teisę užginčyti Sprendimą 2023/1335, jeigu būtų pripažinta (quod non), kad Bendrasis Teismas turi jurisdikciją spręsti dėl nacionalinio atrankos procedūros etapo teisėtumo, taigi ir vertinti (netiesiogiai) CSM sprendimą.
72.      Iš tiesų, jeigu Bendrasis Teismas būtų konstatavęs, kad CSM sprendimas neatitiko Reglamento 2017/1939 16 straipsnio 1 dalies (pagal kurią kandidatai į Europos prokurorus turi būti aktyvūs prokuratūros ar teisminių institucijų nariai), tai reikštų, kad nacionalinė procedūra turėtų būti iš naujo vykdoma tokiomis sąlygomis, kad YS galėtų bent jau pateikti savo paraišką. Tokiu atveju kandidatas, kurio paraiška nacionaliniame procedūros etape buvo atmesta, turėtų teisę užginčyti galutinį visos procedūros sprendimą (t. y. Sprendimą 2023/1335).
C.      Bylinėjimosi išlaidos
73.      Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnį, atsižvelgiant į Tarybos ir Komisijos reikalavimus, iš YS turi būti priteistos bylinėjimosi išlaidos.
V.      Išvada
74.      Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui:
–        atmesti apeliacinį skundą,
–        priteisti iš YS bylinėjimosi išlaidas.
1      Originalo kalba: ispanų.
2      2023 m. birželio 27 d. Tarybos sprendimas, kuriuo skiriami Europos prokuratūros Europos prokurorai (OL L 166, 2023, p. 116).
3      Byla YS / Taryba ir Komisija (T-411/23, EU:T:2024:310).
4      Ieškinys taip pat buvo pareikštas dėl išvados, kad Komisija neteisėtai nepradėjo procedūros dėl įsipareigojimų neįvykdymo prieš Graikijos Respubliką, panaikinimo. Apeliacinis skundas pateiktas tik dėl sprendimo dalies, susijusios su reikalavimu panaikinti Sprendimą 2023/1335. Taigi šiuo skundu nesiekiama užginčyti to, kad pagal SESV 265 straipsnį pareikštas ieškinys dėl neveikimo pripažintas nepriimtinu.
5      2017 m. spalio 12 d. Tarybos reglamentas, kuriuo įgyvendinamas tvirtesnis bendradarbiavimas Europos prokuratūros įsteigimo srityje (OL L 283, 2017, p. 1).
6      2024 m. gegužės 8 d., kai Bendrasis Teismas priėmė skundžiamą nutartį, skundo dėl CSM sprendimo baigtis nebuvo žinoma (skundžiamos nutarties 44 punktas).
7      Atrankos komisija reglamentuojama 2018 m. liepos 13 d. Tarybos įgyvendinimo sprendime (ES) 2018/1696 dėl Reglamento 2017/1939 14 straipsnio 3 dalyje numatytų atrankos komisijos veiklos taisyklių (OL L 282, 2018, p. 8).
8      Be to, Bendrasis Teismas pripažino nepriimtinu reikalavimą konstatuoti nederamą Komisijos neveikimą, nes ji prieš Graikijos Respubliką nepradėjo procedūros dėl įsipareigojimų neįvykdymo (skundžiamos nutarties 25–32 punktai). YS šios skundžiamos nutarties dalies neužginčijo.
9      2018 m. gruodžio 19 d. Sprendimas Berlusconi ir Fininvest (C-219/17, EU:C:2018:1023; toliau – Sprendimas Berlusconi ir Fininvest).
10      Skundžiamos nutarties 42–46 punktai.
11      2019 m. sausio 23 d. Sprendimo Deza / ECHA (C-419/17 P, EU:C:2019:52) 93 punktas. Šios jurisprudencijos teisinis pagrindas yra SESV 256 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirma pastraipa ir Teisingumo Teismo procedūros reglamento 168 straipsnio 1 dalies d punktas bei 169 straipsnio 2 dalis.
12      2000 m. liepos 4 d. Sprendimo Bergaderm ir Goupil / Komisija (C-352/98 P, EU:C:2000:361) 35 punktas ir 2019 m. rugsėjo 19 d. Nutarties Renew Consorzio Energie Rinnovabili / Komisija ir Italija (C-325/19 P, EU:C:2019:768) 20 punktas.
13      2005 m. liepos 7 d. Sprendimo Le Pen / Parlamentas (C-208/03 P, EU:C:2005:429) 40 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija.
14      Apeliacinio skundo 21 punktas.
15      Apeliacinio skundo 28 punktas, kuriame nurodytas 2022 m. sausio 12 d. Bendrojo Teismo sprendimo Verelst / Taryba (T-647/20, EU:T:2022:5) 122 punktas.
16      Atrankos komisijos veikla reglamentuojama Įgyvendinimo sprendimo 2018/1696 priede. Kaip nurodyta to priedo VI skirsnio 2 punkte, atrankos komisija kandidatų paraiškas įvertina pagal Reglamento 2017/1939 16 straipsnio 1 dalyje nustatytus reikalavimus. Remdamasi išvadomis, padarytomis įvertinus paraiškas ir išklausius kandidatus, atrankos komisija parengia motyvuotą nuomonę dėl kandidatų, siūlomų į Europos prokurorų pareigas, kvalifikacijos, ir aiškiai nurodo, ar kandidatas atitinka Reglamento 2017/1939 16 straipsnio 1 dalyje nustatytus reikalavimus (VII skirsnio 2 punkto pirma pastraipa). Jeigu pasiūlyti kandidatai neatitinka tų reikalavimų, atrankos komisija paprašo atitinkamos valstybės narės pasiūlyti atitinkamą skaičių naujų kandidatų (VII skirsnio 2 punkto antra pastraipa). Galiausiai atrankos komisija suteikia įvertinimus kandidatams pagal jų kvalifikaciją ir patirtį, išdėstydama kandidatus pirmumo tvarka, kuri nėra privaloma (VII skirsnio 2 punkto trečia pastraipa).
17      Sprendimo Berlusconi ir Fininvest 45 punktas.
18      Sprendimo Berlusconi ir Fininvest 46 punktas.
19      2020 m. sausio 29 d. Sprendimo GAEC Jeanningros (C-785/18, EU:C:2020:46) 25 punkte nurodyta: „[A]tsižvelgiant į pagal kompetencijos padalijimo sistemą nacionalinės valdžios institucijoms tenkančius įgaliojimus priimti sprendimus [vykdant saugomos kilmės vietos nuorodos registracijos procedūrą], tik nacionaliniai teismai turi nuspręsti dėl tokių šių institucijų priimtų aktų, kaip antai aktų dėl pavadinimo įregistravimo paraiškų, teisėtumo; šie aktai yra būtinas Sąjungos teisės akto priėmimo procedūros etapas, nes Sąjungos institucijos dėl šių aktų turi tik ribotą diskreciją arba jos visai neturi, o šių institucijų priimtų aktų, pavyzdžiui, sprendimų dėl įregistravimo, teisminę kontrolę savo ruožtu atlieka Teisingumo Teismas.“
20      Būtent dėl tokio atvejo buvo priimtas Sprendimas Berlusconi ir Fininvest.
21      Skundžiamos nutarties 39 punktas.
22      Dubliko 6 punktas.
23      Įgyvendinimo sprendimo 2018/1696 priedo VII skirsnio 2 punkto antra pastraipa.
24      Pavyzdžiai yra tokie: jeigu valstybė narė pasiūlyme nurodytų tik „asmenis, kurie, be reikiamų žinių, būtų, pavyzdžiui, sodininkai“ (apeliacinio skundo 24 punktas); pasiūlytų „tiesiog teisininkus ar advokatus, kurie nėra prokuratūros ar teisminių institucijų nariai“ (apeliacinio skundo 25 punktas); surengtų „konkursą kandidatui (-ei) atrinkti <...>“ (dubliko 4 punktas); arba galiausiai paskelbtų kvietimą teikti paraiškas, pagal kurį būtų diskriminuojama dėl lyties (loc. ult. cit.).
25      Graikijos vykdytos Europos prokurorų atrankos procedūros (tariamas) neteisėtumas visiškai nesusijęs su aplinkybėmis, kurias YS kaip pavyzdį nurodė savo apeliaciniame skunde. Nebuvo nei teikiama pirmenybė sodininkų paraiškoms, nei leidžiama teikti advokatų paraiškų, nei paskelbtas konkursas prokuroro pareigoms eiti, taip pat nėra jokių įrodymų apie diskriminaciją dėl lyties.
26      Byla C-119/23 (EU:C:2024:653); toliau – Sprendimas Valančius.
27      Sprendimo Valančius 29 punktas.
28      Sprendimo Valančius 38 punktas.
29      Šios prielaidos vėlgi yra nesusijusios su nagrinėjamu apeliaciniu skundu.
30      Apeliacinio skundo 41 punktas.
31      Skundžiamos nutarties 42 punkte nurodyti 2020 m. gruodžio 17 d. Bendrojo Teismo nutarties IM / EIB ir EIF (T-80/20, EU:T:2020:636) 30 ir 31 punktai, kuriuose savo ruožtu pateikta nuoroda į 2011 m. rugsėjo 13 d. Sprendimo
Dredging International ir Ondernemingen Jan de Nul / EMSA (T-8/09, EU:T:2011:461) 134 ir 135 punktus. Šio sprendimo 134 punkte numatyta: „[K]ai dalyvio pasiūlymas atmetamas iki etapo, einančio prieš sprendimo sudaryti sutartį priėmimą, ir dėl to jis nepalyginamas su kitais pasiūlymais, atitinkamo dalyvio suinteresuotumo pareikšti ieškinį dėl sprendimo sudaryti sutartį buvimas priklauso nuo sprendimo, kuriuo atmetamas jo pasiūlymas, panaikinimo. Tik tuomet, jei tas sprendimas panaikinamas, sprendimo sudaryti sutartį panaikinimas prireikus gali turėti teisinių pasekmių dalyviui, kurio pasiūlymas buvo atmestas iki etapo, einančio prieš sprendimo sudaryti sutartį priėmimą, ir jam suteikti naudą, kai panaikinamas sprendimas, priimtas atlikus palyginimą, į kurį neteisingai nebuvo įtrauktas jo pasiūlymas.“