62005CJ0375
TEISINGUMO TEISMO (pirmoji kolegija) SPRENDIMAS
2007 m. spalio 4 d. (
*1
)
„Galvijiena — Priemoka už karvių žindenių laikymą“
Byloje C-375/05
dėl 2005 m. rugpjūčio 23 d.Bundesverwaltungsgericht (Vokietija) sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2005 m. spalio 12 d., pagal EB 234 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Erhard Geuting
prieš
Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westfalen für den Bereich Landwirtschaft,
TEISINGUMO TEISMAS (pirmoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas P. Jann, teisėjai R. Schintgen, A. Borg Barthet (pranešėjas), M. Ilešič ir E. Levits,
generalinis advokatas P. Mengozzi,
kancleris R. Grass,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
—
E. Geuting, atstovaujamo Rechtsanwalt F. Schulze,
—
Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westfalen für den Bereich Landwirtschaft, tapusio Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westfalen, atstovaujamo M. Günther,
—
Belgijos vyriausybės, atstovaujamos L. Van den Broeck,
—
Europos Bendrijų Komisijos, atstovaujamos C. Cattabriga ir F. Erlbacher,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1968 m. birželio 27 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 805/68 dėl bendro galvijienos rinkos organizavimo (OL L 148, p. 24), iš dalies pakeisto 1996 m. lapkričio 18 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2222/96 (OL L 296, p. 50, toliau – Reglamentas Nr. 805/68), 4a straipsnio trečios įtraukos ii punkto, susijusio su karvių žindenių pakeitimu, bei 1992 m. gruodžio 23 d. Komisijos Reglamento (EEB) Nr. 3886/92, nustatančio išsamias priemokų schemų, numatytų Reglamente Nr. 805/68, taikymo taisykles ir panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 1244/82 bei Reglamentą (EEB) Nr. 714/89 (OL L 391, p. 20), iš dalies pakeisto 1996 m. gruodžio 2 d. Komisijos reglamentu (EB) 2311/96 (OL L 313, p. 9, toliau – Reglamentas 3886/92), 33 straipsnio 2 ir 4 dalių, susijusių su teisių į priemokas pervedimu į nacionalinį rezervą, išaiškinimo.
2
Šis prašymas buvo pateiktas byloje E. Geuting prieš Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westfalen für den Bereich Landwirtschaft (Šiaurės Reino–Vestfalijos žemės ūkio rūmų žemės ūkio skyriaus direktorius), tapusį Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westfalen (Šiaurės Reino–Vestfalijos žemės ūkio rūmų direktorius) dėl už 1998-uosius prekybos metus E. Geuting paduotos priemokos už karvę žindenę paraiškos.
Teisinis pagrindas
3
Reglamento Nr. 805/68 4a straipsnio trečioje įtraukoje pateikiamas toks „karvės žindenės“ apibrėžimas:
„i)
„karvė žindenė“ — tai mėsinės veislės karvė arba karvė, gauta kryžminimo su mėsine veisle būdu, ir priklausanti bandai, kurios veršeliai auginami mėsai
ir
ii)
tuos pačius reikalavimus atitinkanti veršinga telyčia, kuri pakeičia karvę žindenę.“ (Neoficialus vertimas)
4
Reglamento Nr. 805/68 4d straipsnio 5 dalies pirmoji pastraipa nurodo:
„Priemoka už karvę žindenę suteikiama visiems gamintojams, netiekiantiems pieno ar pieno produktų iš savo ūkio dvylika mėnesių nuo tos dienos, kurią buvo paduota paraiška, ir kurie mažiausiai šešis mėnesius iš eilės nuo paraiškos padavimo dienos turi karvių žindenių skaičių, bent jau lygų skaičiui, už kurį prašoma išmokos.“ (Neoficialus vertimas)
5
Reglamento Nr. 805/68 4f straipsnio 1, 2 ir 4 dalyse nurodoma:
„1.   Kiekviena valstybė narė sudaro pirminį nacionalinį rezervą, lygų mažiausiai 1 % ir daugiausia 3 % bendro galvijų, už kuriuos gamintojams, kurių ūkiai yra valstybės narės teritorijoje, buvo suteikta priemoka už karvę žindenę už referencinius metus, skaičiaus. <…>
2.   Valstybės narės naudoja savo nacionalinius rezervus tam, kad atsižvelgdamos į šių rezervų ribas suteiktų teises į išmokas šiems gamintojams, būtent:
a)
gamintojams, kurie priemokos paraiškas padavė iki 1993 m. sausio 1 d. ir kompetentingos valdžios institucijoms pakankamai įrodė, jog individualių ribų taikymas pagal 4d straipsnio 2 dalį kelia pavojų jų ūkių gyvybingumui, atsižvelgiant į iki 1993 m. sausio 1 d. galvijienos sektoriui patvirtintos investicijų programos įgyvendinimą;
b)
gamintojams, už referencinius metus padavusiems priemokos paraiškas, kurios dėl ypatingų aplinkybių neatitinka ankstesniais metais nustatytos realios situacijos;
c)
gamintojams, nuolat teikusiems priemokos paraiškas, tačiau nepateikusiems paraiškos už referencinius metus;
d)
gamintojams, pirmą kartą paduodantiems priemokos paraiškas tais metais, kurie eina po referencinių metų arba vėlesniais metais;
e)
gamintojams, įsigijusiems dalį žemės plotų, kurie anksčiau buvo naudojami kitų gamintojų galvijams auginti;
<…>
4.   Komisija nustato šio straipsnio taikymo tvarką pagal 27 straipsnyje numatytą procedūrą.
Pagal tą pačią procedūrą priimamos:
—
priemonės, kurios taikomos tuo atveju, kai valstybė narė nepanaudoja nacionalinio rezervo,
—
priemonės, susijusios su 1997 ir 1998 metais nepanaudotomis bei į nacionalinį rezervą pervestomis individualiomis teisėmis,
—
laikinosios priemonės, būtinos siekiant palengvinti perėjimą nuo iki tol egzistavusios sistemos prie šiame reglamente numatytos sistemos, ir ypač priemonės, susijusios su gamintojais, pirmą kartą gavusiais priemoką už karvę žindenę už 1991 arba 1992 metus, jeigu šie metai eina iš karto po atitinkamos valstybės narės pasirinktų referencinių metų.“ (Neoficialus vertimas)
6
Reglamento Nr. 3886/92 33 straipsnyje įtvirtintos įgyvendinančios nuostatos, susijusios su Reglamento Nr. 805/68 4f straipsnyje numatytu nacionaliniu rezervu. 33 straipsnis suformuluotas taip:
„1.   Turintis teises gamintojas gali pasinaudoti jomis pats ir (arba) laikinai perleisti jas kitam gamintojui.
2.   Jeigu gamintojas nepasinaudoja bent 70 % savo teisių kiekvienais metais, nepanaudota dalis pervedama į nacionalinį rezervą, išskyrus kai:
—
gamintojas turi daugiausia septynias teises į priemokas ir kai toks gamintojas nepasinaudoja bent 70 % savo teisių kiekvienais iš dvejų kalendorinių metų paeiliui, paskutiniais kalendoriniais metais nepanaudota dalis pervedama į nacionalinį rezervą,
—
gamintojas dalyvauja Komisijos pripažįstamoje ekstensifikacijos programoje,
—
gamintojas dalyvauja Komisijos pripažįstamoje ankstyvo išėjimo į pensiją schemoje, pagal kurią teisių perdavimas ir (arba) laikinas perleidimas yra neprivalomi, arba
—
tinkamai pagrįstais išimtiniais atvejais.
<…>
4.   Už 1997 ir 1998 metus 2 dalyje ir 3 dalies pirmojoje pastraipoje nurodyti 70 % pakeičiami 90 %. Tokiu atveju į nacionalinį rezervą pervestos teisės negali būti iš naujo paskirstomos už 1998 ir 1999 metus.“ (Neoficialus vertimas)
7
1992 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 3887/92, nustatančio išsamias integruotos administravimo ir kontrolės sistemos taikymo tam tikroms Bendrijos pagalbos schemoms taisykles (OL L 391, p. 36), 10 straipsnis įtvirtina priemokų, kurių atžvilgiu egzistuoja individuali riba, apskaičiavimo tvarką bei šių priemokų sumažinimą tam tikrais atvejais. Šiame straipsnyje nurodoma:
„<…>
2.   Jeigu nustatoma, kad pagalbos paraiškoje deklaruojamų gyvulių skaičius viršija per patikrinimą nustatytą gyvulių skaičių, pagalbos suma apskaičiuojama pagal nustatytą galvijų skaičių. <…>
<…>
4.   Į galvijus atsižvelgiama tik tada, jei tai yra galvijai, kurie nurodomi pagalbos paraiškoje arba 3 dalies atveju – registre.
Tačiau karvė žindenė, kuri deklaruojama siekiant gauti priemoką, arba galvijas, kuris deklaruojamas siekiant gauti Reglamente (EEB) Nr. 2328/91 nustatytą (kompensacinę) išmoką, gali būti atitinkamai pakeičiami kita karve žindene arba kitu galviju su sąlyga, kad toks pakeitimas įvyksta per dvidešimt dienų nuo jų išvežimo iš ūkio ir kad šis pakeitimas įtraukiamas į specialų registrą vėliausiai trečią dieną po pakeitimo dienos.“ (Neoficialus vertimas)
8
1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos (OL L 312, p. 1) 1 straipsnis numato:
„1.   Siekiant apsaugoti Europos Bendrijų finansinius interesus, šiuo reglamentu nustatomos bendrosios taisyklės, reglamentuojančios vienodus patikrinimus ir administracines priemones bei nuobaudas už Bendrijos teisės aktų pažeidimus.
2.   Pažeidimas – tai bet kuris Bendrijos teisės aktų nuostatų pažeidimas, susijęs su ekonominės veiklos vykdytojo veiksmais ar neveikimu, dėl kurio Bendrijų bendrajam biudžetui ar jų valdomiems biudžetams padaroma žala sumažinant ar iš viso prarandant pajamas, gaunamas iš tiesiogiai Bendrijų vardu surinktų nuosavų lėšų, arba darant nepagrįstas išlaidas.“
9
1982 m. gegužės 19 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 1244/82, nustatančio priemokų sistemą už karvių žindenių laikymą (OL L 143, p. 20), iš dalies pakeisto 1990 m. liepos 20 d. Komisijos reglamentu (EEB) Nr. 2079/90 (OL L 190, p. 15, toliau – Reglamentas Nr. 1244/82) 1 straipsnis suformuluotas taip:
„Priemokos už karvių žindenių laikymą paraiškos paduodamos kiekvienos valstybės narės paskirtai kompetentingai valdžios institucijai nuo birželio 15 d. iki kitų metų sausio 31 d. už karves žindenes, laikomas paraiškos padavimo dieną. Tačiau valstybės narės gali per šį laikotarpį nustatyti vieną ar kelis paraiškų padavimo laikotarpius.
Karvių skaičius, į kurį reikia atsižvelgti suteikiant priemoką, yra lygus paraiškos padavimo dieną ūkyje esančių karvių žindenių, išskyrus veršingas telyčias, skaičiui arba mažesnis už jį.
Per laikotarpį nuo birželio 15 d. iki kitų metų sausio 31 d. gamintojas gali paduoti tik vieną paraišką.“ (Neoficialus vertimas)
Faktinės aplinkybės ir prejudiciniai klausimai
10
1998 m. balandžio 20 d. ieškovas pagrindinėje byloje už 1998 prekybos metus padavė priemokos už karvių žindenių laikymą paraišką už 64 karves žindenes nurodydamas, jog jo individuali riba yra 65,3 teisės į priemoką. 47 iš šių gyvulių neginčijamai buvo karvės žindenės. 17 iš jų buvo veršingos telyčios, kurias ieškovas pagrindinėje byloje savo paraiškoje nurodė kaip karves žindenes pakeičiančius gyvulius.
11
10 iš šių 17 telyčių ieškovas pagrindinėje byloje jau ankstesnių metų laikymo laikotarpiu buvo nurodęs kaip karves žindenes, kurios jo bandą paliko 1997 m. spalio 21 d., pakeičiančius gyvulius. Kitos 7 telyčios turėjo pakeisti karves žindenes, bandą palikusias laikotarpiu nuo sausio 21 d. iki 1998 m. balandžio 17 dienos. 13 iš šių veršingų telyčių apsiveršiavo iki 1998 m. gegužės 15 d., t. y. dienos, kurią baigėsi priemokų paraiškai pateikti nustatytas laikotarpis.
12
1999 m. gegužės 3 d. Sprendimu atsakovas pagrindinėje byloje nuo 1998 m. birželio 10 d. sumažino ieškovo pagrindinėje byloje teisių į priemoką individualią ribą iki 47 karvių žindenių nurodydamas, kad veršingos telyčios negali būti pripažįstamos karvėmis žindenėmis. Jo nuomone, 1998 m. ieškovas pagrindinėje byloje nepasinaudojo bent 90 % savo teisių į priemoką, todėl nepanaudota minėtų teisių dalis turėjo būti pervesta į nacionalinį rezervą.
13
2001 m. rugpjūčio 23 d. Sprendimu atsakovas pagrindinėje byloje visiškai atmetė ieškovo pagrindinėje byloje priemokos paraišką už 1998 prekybos metus ir pareikalavo grąžinti pervestą avansą su palūkanomis nurodydamas, jog skirtumas tarp nurodytų gyvulių skaičiaus ir nustatytų gyvulių skaičiaus viršija 20 %.
14
Ieškovo pagrindinėje byloje pateiktus reikalavimus atsakovas pagrindinėje byloje atmetė 1999 m. lapkričio 5 d. ir 2002 m. sausio 11 d. sprendimais. Gavęs ieškinius dėl šių sprendimų Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar aiškinant (Reglamento Nr. 805/68) 4a straipsnio trečios įtraukos ii punktą:
a)
Veršinga telyčia yra karvė žindenė reglamento (Nr. 805/68) pirmojo skyriaus prasme, tik jeigu ji pakeičia karvę žindenę, dėl kurios paduota priemokos paraiška?
b)
Veršinga telyčia yra karvė žindenė minėto reglamento pirmo skyriaus prasme, jei ankstesniais prekybos metais ji pakeitė karvę žindenę, dėl kurios paduota priemokos paraiška, ir jeigu ji buvo pripažinta tinkama šiai priemokai suteikti?
c)
Veršinga telyčia, dėl kurios paduota priemokos paraiška, yra tinkama priemokai suteikti, jeigu ji apsiveršiuoja iki pasibaigiant priemokos paraiškai paduoti nustatytam terminui?
2.
Dėl (Reglamento Nr. 3886/92) 33 straipsnio 2 ir 4 dalių išaiškinimo:
a)
Ar turi būti laikoma, kad gamintojas per prekybos metus nepasinaudojo teisėmis į priemoką, jeigu jis iš tikrųjų pateikė priemokos paraišką, tačiau jo paraiška buvo atmesta, nes nurodyti gyvuliai buvo netinkami priemokai suteikti?
Ar taip pat yra ir tuomet, kai nėra priežasčių manyti, jog nagrinėjama paraiška buvo paduota piktnaudžiaujant?
Ar tokia situacija atitiktų Bendrijos teisės proporcingumo principą?
b)
Ar (Reglamento Nr. 3886/92) 33 straipsnio 2 dalis reiškia, kad tokiu atveju kaip šioje byloje gyvulių augintojas išsaugo teisę į priemoką, nes tai yra (tinkamai pagrįstas) išimtinis atvejis?
c)
Ar pagal (Reglamento Nr. 3886/92) 33 straipsnio 4 dalį iš gyvulių augintojo atimtos teisės dėl to, kad 1998 prekybos metais jis išnaudojo mažiausiai 70 %, bet mažiau kaip 90 % savo teisių, gali būti jam suteiktos preferenciniu pagrindu, pasibaigus dvejų metų draudimo laikotarpiui?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo a punkto
15
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar veršinga telyčia yra karvė žindenė Reglamento Nr. 805/68 4a straipsnio trečios įtraukos ii punkto prasme, tik jeigu ji pakeičia karvę žindenę, dėl kurios paduota priemokos paraiška.
16
Pirmiausia reikia pažymėti, jog remiantis šia nuostata tik veršinga telyčia, kuri pakeičia karvę žindenę, gali būti laikoma karve žindene minėtos nuostatos prasme. Tačiau ši nuostata nepaaiškina, ar turi būti pakeičiama karvė žindenė, kuri jau nurodyta priemokos paraiškoje, ar tai gali būti bet kuri karvė žindenė, priklausanti aptariamo gyvulių augintojo bandai.
17
Tačiau Reglamento Nr. 3887/92 10 straipsnio 4 dalyje aiškiai nurodoma, jog galima atsižvelgti tik į galvijus, kurie nurodomi pagalbos paraiškoje, ir patikslinama, kad šie gyvuliai gali būti pakeičiami kitais su sąlyga, jog toks pakeitimas įvyksta per dvidešimt dienų nuo jų išvežimo iš ūkio, ir jog šis pakeitimas per tris dienas įtraukiamas į specialų registrą. Todėl veršinga telyčia negali pakeisti karvės žindenės, kuri nenurodyta priemokos paraiškoje.
18
Dėl pakeitimo datos prašymą priimti prejudicinį sprendimas pateikęs teismas teisingai pastebi, jog Reglamento Nr. 805/68 4a straipsnio trečios įtraukos tekste nenurodoma, ar pakeitimas būtinai turi įvykti pateikus priemokos paraišką arba ar jis gali įvykti ankstesniu laikotarpiu. Vystantis šioje srityje taikytinai Bendrijos teisei buvo pateikti paaiškinimai šiuo klausimu. 1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1254/1999 dėl bendro galvijienos rinkos organizavimo (OL L 160, p. 21), kuris nuo 2000 m. sausio 1 d. pakeitė Reglamentą Nr. 805/68, 6 straipsnio 2 dalis nuo šiol leidžia suteikti priemoką ir už karves žindenes, ir už telyčias. Taigi iš Reglamento Nr. 1254/1999 septintos konstatuojamosios dalies išplaukia, jog teisės aktų leidėjas ketino suteikti gamintojams daugiau laisvės numatydamas, kad priemokas galima skirti ir už telyčias, kurios atitinka tokius pačius reikalavimus kaip ir karvės žindenės. Kadangi naujuoju reglamentavimu aiškiai siekiama pakeisti senąjį, suteikiant galimybę paduoti priemokos paraišką ir už telyčias, iš to galima daryti išvadą, jog pagrindinėje byloje taikomas ankstesnis reglamentavimas telyčių neapėmė.
19
Reglamento Nr. 805/68 4a punkto trečios įtraukos ii punkto, pagal kurį priemokos paraiška už veršingas telyčias negali būti pateikiama automatiškai, aiškinimą taip pat patvirtina ankstesnė teisė. Priemoka už karvę žindenę buvo įtvirtinta 1980 m. birželio 5 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 1357/80, nustatančiu priemokų sistemą už karvių žindenių laikymą (OL L 140, p. 1), kurį papildė Reglamentas Nr. 1244/82. Pastarojo reglamento 1 straipsnio 1 dalies antroji pastraipa nurodo, jog „karvių skaičius, į kurį reikia atsižvelgti suteikiant priemoką, yra lygus paraiškos pateikimo dieną ūkyje esančių žindenių karvių, išskyrus veršingas telyčias, skaičiui“. Remiantis šia nuostata priemokos už karvę žindenę paraiška negali būti pateikiama veršingų telyčių atžvilgiu. Be to, Reglamentas Nr. 3886/92 panaikino Reglamentą Nr. 1244/82, iš esmės perimdamas iš šio reglamento priemokų už karves žindenes sistemą. Iš tikrųjų Reglamento Nr. 3886/92 septinta konstatuojamoji dalis šiuo atžvilgiu nurodo Bendrijos teisės aktų leidėjo valią ir toliau taikyti valdymo taisykles, kurios jau galiojo ankstesnėje priemokų už karves žindenes sistemoje. Tačiau apgalvotai buvo padaryti tam tikri pakeitimai, pavyzdžiui, pakeitimai, susiję su veislėmis, dėl kurių galima paduoti priemokos paraišką. Kadangi nuostatos, jog veršingos telyčios yra netinkamos priemokai suteikti, šiuose pakeitimuose nėra, galima daryti išvadą, kad tuo laikotarpiu Bendrijos teisės aktų leidėjas tokios nuostatos neketino keisti.
20
Taigi iš šioje srityje taikytinos Bendrijos teisės vertinimo matyti, jog veršingą telyčią galima laikyti karve žindene Reglamento Nr. 805/68 4a straipsnio trečios įtraukos ii punkto prasme, tik jei pakeitimas įvyksta po priemokos paraiškos padavimo.
21
Taigi į pirmojo klausimo a punktą reikia atsakyti, jog Reglamento Nr. 805/68 4a straipsnio trečios įtraukos ii punktas turi būti aiškinamas taip, kad veršinga telyčia gali būti laikoma karve žindene šio reglamento pirmo skyriaus prasme, tik jeigu ji po priemokos paraiškos už prekybos metus padavimo pakeičia šioje paraiškoje nurodytą karvę žindenę.
Dėl pirmojo klausimo b punkto
22
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nori sužinoti, ar veršinga telyčia yra karvė žindenė Reglamento Nr. 805/68 prasme, jei ankstesniais prekybos metais ji pakeitė karvę žindenę, dėl kurios paduota priemokos paraiška, ir jeigu ji buvo pripažinta tinkama šiai priemokai suteikti.
23
Atsakovo pagrindinėje byloje nuomone, į minėtą klausimą reikia atsakyti neigiamai. Iš tikrųjų jis tvirtina, kad teigiamas atsakymas reikštų, jog pakeitimas yra ilgalaikė situacija iki veršingos telyčios apsiveršiavimo, net jeigu tuo laikotarpiu prasidėjo nauji prekybos metai.
24
Tačiau atsakovo pagrindinėje byloje analizė turi būti atmesta, nes ji grindžiama per siauru situacijų, kurias apima šis prejudicinis klausimas, supratimu. Kadangi galvijų nėštumo laikotarpis trunka devynis mėnesius, visiškai įmanoma tokia situacija, kai veršinga telyčia pakeičia karvę žindenę baigiantis prekybos metams, ir kad kitais prekybos metais ji, vis dar neapsiveršiavusi, iš naujo pakeis kitą karvę žindenę, kuri buvo nurodyta priemokos paraiškoje už šiuos antruosius prekybos metus.
25
Šiuo atžvilgiu Komisija teisingai nurodė, jog vien dėl aplinkybės, kad ieškovas pagrindinėje byloje kai kurias veršingas telyčias nurodė kaip pakeičiančius gyvulius 1997 metais, negalima atmesti galimybės, jog šios telyčios gali iš naujo pakeisti karves žindenes 1998 metais, todėl reikia patikrinti, ar 1998 metais tokios telyčios atitinka reikalavimus, kad galėtų iš naujo pakeisti karves žindenes. Iš tikrųjų taikytinose nuostatose nenurodoma, kad ta pati veršinga telyčia negali pakeisti karvių žindenių dvejus vienas po kito einančius prekybos metus, jeigu jos atitinka visus tam keliamus reikalavimus, ir ypač tuos, kurie išvardyti atsakant į pirmojo klausimo a punktą.
26
Taigi į pirmojo klausimo b punktą reikia atsakyti, jog veršinga telyčia, kuri prekybos metais pakeitė karvę žindenę, dėl kurios paduota priemokos paraiška, ir kuri buvo pripažinta tinkama šiai priemokai suteikti, gali būti laikoma karve žindene Reglamento Nr. 805/68 4a straipsnio trečios įtraukos ii punkto prasme, jeigu kitais metais ji atitinka reikalavimus, kad galėtų iš naujo pakeisti karvę žindenę.
Dėl pirmojo klausimo c punkto
27
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar Reglamento Nr. 805/68 4a straipsnio trečios įtraukos ii punktas turi būti aiškinamas taip, kad veršinga telyčia, dėl kurios paduota priemokos paraiška, yra tinkama priemokai suteikti, jeigu ji apsiveršiuoja iki pasibaigiant priemokos paraiškai paduoti nustatytam terminui.
28
Ieškovas pagrindinėje byloje nurodo, kad trylika telyčių, apsiveršiavusių iki šio termino pasibaigimo 1998 m. gegužės 15 d., turi būti pripažįstamos tinkamomis priemokai suteikti, nes aplinkybė, kad savo paraišką jis pateikė daug anksčiau, t. y. 1998 m. balandžio 20 d., neturi jam pakenkti.
29
Taigi reikia nustatyti, ar gyvuliai, dėl kurių buvo paduota priemokos paraiška, priemokos paraiškos pateikimo momentu turi pasižymėti visomis jų tinkamumui būtinomis savybėmis, ypač būti nebe veršinga telyčia, o karve žindene, arba ar pakanka, kad jos atitiktų šiuos reikalavimus paskutinę paraiškos pateikimo dieną. Iš tikrųjų šią dieną trylika pagrindinėje byloje aptariamų gyvulių buvo tapusios karvėmis žindenėmis.
30
Šiuo atžvilgiu pirmiausia reikia nurodyti, jog Teisingumo Teismas nusprendė, kad Reglamentu Nr. 3887/92 įdiegta integruota administravimo ir kontrolės sistema reikalauja, jog pagalbos paraišką padavusio asmens pateikta informacija būtų išsami ir tiksli nuo pat pradžių, kad jis galėtų pateikti tinkamą kompensacinių išmokų suteikimo paraišką ir išvengtų sankcijų. Pateikdamas pagalbos paraišką ūkininkas turi deklaruoti gyvulius, atitinkančius įvairius reikalavimus, kurie Bendrijos teisės aktuose nustatyti minėtai pagalbai suteikti (žr. šiuo klausimu 2002 m. gegužės 16 d. Sprendimo Schilling ir Nehring, C-63/00, Rink. p. I-4483, 34 ir 33 punktus).
31
Be to, Reglamento Nr. 805/68 4d straipsnio 5 dalyje teigiama, kad priemoka už karvę žindenę suteikiama gamintojams, netiekiantiems pieno ar pieno produktų iš savo ūkio dvylika mėnesių nuo tos dienos, kurią buvo paduota paraiška, ir kurie mažiausiai šešis mėnesius nuo paraiškos padavimo dienos turi tokį karvių žindenių skaičių, kuris bent jau lygus skaičiui, už kurį prašoma priemokos. Kadangi priemokos paraiškos padavimas lemia laikymo laikotarpio pradžią ir kadangi karvių žindenių skaičius yra nustatomas būtent šiuo momentu, iš to išplaukia, kad paraiškos padavimo dieną gyvuliai turi turėti visų jų tinkamumui būtinų savybių.
32
Pagaliau pagal Reglamento Nr. 3886/92 41 straipsnio 2 dalį valstybė narė gali numatyti, kad gamintojas gali iš naujo paduoti priemokos paraišką dėl naujos karvės žindenės, neviršydamas savo individualios ribos laikotarpiu, nustatytu tokiai paraiškai paduoti. Taigi, neatsižvelgiant į tai, ar Vokietijos Federacinė Respublika pasinaudojo šia galimybe, iš Teisingumo Teismui pateiktų bylos dokumentų matyti, kad šiuo atveju ieškovas pagrindinėje byloje turėjo galimybę paduoti priemokos paraišką apsiveršiavus telyčioms, bet iki pasibaigiant šios paraiškos pateikimo terminui, nes tokia paraiška būtų atitikusi reikalavimus, kurie keliami suteikiant teises į priemoką.
33
Taigi į pirmojo klausimo c punktą reikia atsakyti, jog Reglamento Nr. 805/68 4a straipsnio trečios įtraukos ii punktas turi būti aiškinamas taip, kad veršinga telyčia, dėl kurios paduota priemokos paraiška, yra netinkama priemokai suteikti, jeigu ji apsiveršiuoja iki pasibaigiant paraiškos pateikimo terminui.
Dėl antrojo klausimo a punkto
34
Šiuo klausimu, kuris susijęs su Reglamento Nr. 3886/92 33 straipsnio 2 ir 4 dalių aiškinimu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės nori sužinoti, ar turi būti laikoma, kad gamintojas pasinaudojo teisėmis į priemoką, jeigu jis iš tikrųjų pateikė priemokos paraišką, tačiau jo paraiška buvo atmesta, nes nurodyti gyvuliai pasirodė netinkami priemokai suteikti. Papildomai jis klausia, ar galimas neigiamas atsakymas išliktų ir tuomet, kai nebūtų priežasčių manyti, jog paraiška paduota piktnaudžiaujant, ir, į klausimą atsakius teigiamai, ar tokia situacija atitiktų proporcingumo principą.
35
Iš tikrųjų ieškovas pagrindinėje byloje pateikė priemokos už karvę žindenę paraišką dėl 64 gyvulių, tačiau priemoka jam buvo suteikta tik už 47 iš jų, o tai yra mažiau nei 90 % jam priklausančių teisių. Todėl kyla klausimas, ar pateikdamas paraišką jis pasinaudojo teisėmis į priemoką už visus 64 gyvulius, ar, kaip tvirtina atsakovas pagrindinėje byloje, dėl 17 jų tik ketino pasinaudoti minėtomis teisėmis, vadinasi, Reglamento Nr. 3886/92 33 straipsnio 2 ir 4 dalyse nustatyti reikalavimai buvo tenkinami, ir todėl teisės turėjo būti pervestos į nacionalinį rezervą.
36
Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, jog Reglamento Nr. 3886/92 devintoje konstatuojamojoje dalyje nurodoma, kad „atsižvelgiant į teisinį poveikį, kurį individualių ribų sistema darys rinkai, turėtų būti numatyta teisių į priemoką grąžinimo į nacionalinį rezervą galimybė, jeigu per nustatytą laikotarpį teisių turėtojas jų nepanaudoja“. Be to, 1995 m. liepos 26 d. Komisijos Reglamento (EEB) Nr. 1846/95, iš dalies keičiančio Reglamentą Nr. 3886/92 (OL L 177, p. 28) ketvirta konstatuojamoji dalis, su kuria susijusios Reglamento Nr. 3886/92 33 straipsnio 1–3 dalys, įtvirtina ketinimą „užtikrinti geresnį turimų, bet nepanaudotų teisių į priemoką panaudojimą“. Nepanaudotų teisių pervedimo į nacionalinį rezervą sistema siekiama, kad būtų veiksmingai naudojamos visos egzistuojančios teisės į priemoką, kad kai kurie šiomis teisėmis nepasinaudoję gamintojai jų nekauptų ir taip netrukdytų kitiems gamintojams pasinaudoti šiomis teisėmis. Taigi turimos teisės į priemoką turi atitikti realią ir esamą ūkio situaciją.
37
Priemokos paraiškos pateikimo momentu neįmanoma žinoti, ar joje apibūdinta situacija iš tikrųjų atitinka ūkio situaciją. Be to, teisėmis į priemoką galima pasinaudoti tik tada, kai ūkio situacija atitinka reikalavimus, keliamus prašomoms priemokoms suteikti, o tam reikalingas kompetentingų valdžios institucijų įvertinimas. Pagrindinės bylos aplinkybėmis, kai ūkio situacija neatitinka šių reikalavimų dėl to, kad priemokos paraiškoje nurodyti gyvuliai yra netinkami šioms priemokoms suteikti, teisės į priemokas neturėtų būti laikomos panaudotomis.
38
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, be kita, ko, kelia klausimą dėl tokio aiškinimo atitikties proporcingumo principui. Jo nuomone, šis aiškinimas iš tikrųjų gali prilygti papildomai sankcijai už pateikiant paraišką padarytus pažeidimus, kuri dėl ilgalaikių individualios ribos sumažinimo padarinių yra tokia griežta, jog prieštarauja proporcingumo principui.
39
Tačiau tokį tvirtinimą reikia atmesti. Iš tikrųjų iš minėtų Reglamento Nr. 3886/92 ir Reglamento Nr. 1864/95 konstatuojamųjų dalių matyti, kad teisių į priemoką pervedimo į nacionalinį rezervą sistemos tikslas nėra bausti už pažeidimus. Nors ši priemonė gali lemti nepalankias pasekmes atitinkamo gamintojo atžvilgiu, ji nėra sankcija, nes nėra pažeidimo Reglamento Nr. 2988/95 prasme, kuriam šia sankcija siekiama užkirsti kelią ir už kurį ja siekiama nubausti. Iš tikrųjų vienintelis Bendrijos teisės nuostatos pažeidimas, kuris atsiranda dėl ūkio subjekto veikimo arba neveikimo ir kuris gali padaryti žalą Bendrijos bendram biudžetui ir būti pažeidimu minėto straipsnio 2 dalies prasme, yra priemokos paraiškos, kurioje pateikiama klaidinga informacija, pateikimas. Gamintojo, pagal Bendrijos teisės nuostatas reikalaujančio teisių į priemoką už konkretų karvių žindenių skaičių, kuris yra mažesnis už jo individualią ribą, individuli riba sumažinama taip pat, kaip ir gamintojo, pateikusio klaidingą paraišką. Taigi pasekmės yra tokios pačios klaidingo ir neklaidingo elgesio atveju. Kadangi atitinkama priemone nesiekiama pašalinti pažeidimo, ji negali būti laikoma sankcija Reglamento Nr. 2988/95 prasme.
40
Nebūdamos sankcija Reglamento Nr. 2988/95 prasme, Reglamento Nr. 3886/92 33 straipsnio 2 ir 4 dalyse numatytos pasekmės yra tik priemonė, kuria siekiama pritaikyti individualią ribą prie realios ūkio situacijos.
41
Be to, kadangi individualios ribos sumažinimas, atsirandantis dėl pervedimo į nacionalinį rezervą, yra ne sankcija, o paprasta su objektyvia situacija susijusi pasekmė, ketinimas, kuriuo pagrįstas šį sumažinimą lėmęs elgesys, ir klaidingas arba neklaidingas šio elgesio pobūdis yra nesvarbūs kriterijai ta prasme, kad nėra reikalo kelti klausimo, ar iš dalies atmesta priemokos paraiška buvo paduota piktnaudžiaujant, ar ne.
42
Be to, kadangi tai nėra sankcija, klausimas dėl priemonės, kuria sumažinama individuli riba, atitikties proporcingumo principui turi būti formuluojamas kitaip, nei nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, nes kalbama ne apie dvigubos sankcijos, o tik apie minėtos priemonės sumažinti tinkamų gyvulių skaičių proporcingumą.
43
Šiuo atžvilgiu reikia priminti nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką dėl proporcingumo principo, kuris ypač taikomas bendrai žemės ūkio politikai.
44
Bendrijos teisės aktų leidėjas bendros žemės ūkio politikos srityje turi didelę diskreciją, atitinkančią jam pagal EB 34-37 straipsnius suteiktą politinę atsakomybę. Todėl Bendrijos teismų vykdoma priežiūra turi apsiriboti patikrinimu, ar nagrinėjama priemonė susijusi su akivaizdžia klaida, ar buvo piktnaudžiauta įgaliojimais arba ar atitinkama institucija akivaizdžiai viršijo savo diskrecijos ribas (šiuo klausimu, be kita ko, žr. 2004 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Ispanija prieš Komisiją, C-304/01, Rink. p. I-7655, 23 punktą ir 2006 m. rugsėjo 7 d. Sprendimo Ispanija prieš Tarybą, C-310/04, Rink. p. I-7285, 96 punktą).
45
Dėl proporcingumo kontrolės primintina, jog proporcingumo principas, vienas iš bendrųjų Bendrijos teisės principų, reikalauja, kad Bendrijos institucijų veiksmai neviršytų to, kas tinkama ir būtina nagrinėjamų teisės aktų teisėtiems tikslams pasiekti, todėl, kai galima rinktis tarp keleto tinkamų priemonių, reikia taikyti mažiausiai suvaržančią, o sukelti nepatogumai neturi būti neproporcingi nurodytiems tikslams (2001 m. liepos 12 d. Sprendimo Jippes ir kt., C-189/01, Rink. p. I-5689, 81 punktas ir nurodyta teismų praktika bei minėto 2006 m. rugsėjo 7 d. Sprendimo Ispanija prieš Tarybą 97 punktas).
46
Kalbant apie šio principo įgyvendinimo sąlygų teisminę priežiūrą, atsižvelgiant į didelę Bendrijos teisės aktų leidėjo diskreciją bendros žemės ūkio politikos srityje, tik akivaizdžiai netinkama šioje srityje priimta priemonė, palyginti su tikslu, kurio kompetentinga institucija ketina siekti, gali paveikti šios priemonės teisėtumą (2006 m. sausio 10 d. Sprendimo IATA ir ELFAA, C-344/04, Rink. p. I-403, 80 punktas bei minėto 2006 m. rugsėjo 7 d. Sprendimo Ispanija prieš Tarybą 98 punktas).
47
Todėl reikia išsiaiškinti ne tai, ar Bendrijos teisės aktų leidėjo priimta priemonė buvo vienintelė arba geriausia iš galimų, bet tai, ar ji buvo akivaizdžiai netinkama (minėto 2006 m. rugsėjo 7 d. Sprendimo Ispanija prieš Tarybą 99 punktas).
48
Iš šio sprendimo 36 punkto bei jame nurodytų konstatuojamųjų dalių matyti, jog nepanaudotų teisių pervedimu į nacionalinį rezervą siekiama užtikrinti, kad būtų veiksmingai naudojamos visos teisės į priemoką. Taigi ši priemonė yra tinkama siekiant, kad būtų labiau atsižvelgiama į gamintojų turimas, tačiau nepanaudotas teises į priemoką. Be kita ko, reikia pažymėti, jog nė viena Teisingumo Teismui pastabas pateikusi suinteresuotoji šalis nenurodė, kad ši priemonė yra akivaizdžiai netinkama.
49
Kadangi pervedimas į nacionalinį rezervą nėra akivaizdžiai netinkama priemonė siekiamam tikslui pasiekti, ginčijama priemonė atitinka proporcingumo principą.
50
Taigi į antrojo klausimo a punktą reikia atsakyti, jog Reglamento Nr. 3886/92 33 straipsnio 2 ir 4 dalys turi būti aiškinamos taip, jog gamintojas turi būti laikomas per prekybos metus nepasinaudojusiu teisėmis į priemoką, jeigu jis iš tikrųjų pateikė priemokos paraišką, tačiau ta paraiška buvo atmesta, nes nurodyti gyvuliai netinkami priemokai suteikti. Taip yra net jei minėta paraiška nebuvo paduota piktnaudžiaujant. Toks aiškinimas neprieštarauja proporcingumo principui.
Dėl antrojo klausimo b punkto
51
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas papildomai klausia, ar esant tokioms aplinkybėms, kaip pagrindinėje byloje, gali būti daroma išvada, kad tai yra tinkamai pagrįstas išimtinis atvejis Reglamento Nr. 3886/92 33 straipsnio 2 dalies paskutinės įtraukos prasme.
52
Pirmiausia reikia nurodyti, kad tinkamai pagrįsto išimtinio atvejo egzistavimas leidžia nukrypti nuo nepanaudotos teisių į priemoką dalies pervedimo į nacionalinį rezervą taisyklės ir todėl jį reikia aiškinti griežtai. Kad aiškinimas turi būti toks, rodo toje nuostatoje vartojamas žodis „išimtinis“.
53
Reglamento Nr. 3886/92 33 straipsnio 2 dalies paskutinė įtrauka, atsižvelgiant į šios nuostatos bendrą struktūrą, yra kaip bendroji teisingumo išlyga, skirta kitokioms situacijoms nei nurodytos pirmesnėse įtraukose, kurioms esant bendrosios taisyklės taikymas atrodytų ypač griežtas, tačiau kurios ne visos gali būti paminėtos atskirai. Kaip ir pirmesnėse įtraukose nurodytais atvejais, tai yra situacijos, kurioms esant būtų teisinga, jei gamintojas vėliau galėtų remtis savo teisėmis į priemoką, net jeigu dėl ypatingų priežasčių laikinai negali jomis naudotis.
54
Nei minėto reglamento nuostatos, nei jo preambulė nenustato kriterijų, į kuriuos turi būti atsižvelgiama siekiant pagrįsti tokį išimtinį atvejį. Todėl reikia konstatuoti, kad Bendrijos teisės aktų leidėjas nenorėjo pateikti platesnio šios sąvokos paaiškinimo ir susieti jos su konkrečiais kriterijais. Taigi reikia atsižvelgti į visas – objektyvias ir subjektyvias – aplinkybes siekiant nustatyti, ar tarp jų yra viena ar kelios tokios, kurios gali pagrįsti išimtinio atvejo egzistavimą. Tokį vertinimą kiekvienu konkrečiu atveju gali atlikti valdžios institucijos, įgaliotos taikyti Reglamento Nr. 3886/92 33 straipsnio 2 dalies paskutinę įtrauką. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, į kurį buvo kreiptasi pagrindinėje byloje ir kuris vienintelis gali nustatyti svarbias bylos aplinkybes, turi atlikti šį vertinimą nagrinėdamas ginčą ir atsižvelgdamas į riboto šios nuostatos taikymo būtinybę.
55
Bet kuriuo atveju, nesant ypatingų aplinkybių, klaidingas taikytinų teisės aktų aiškinimas negali būti laikomas išimtiniu atveju Reglamento Nr. 3886/92 33 straipsnio 2 dalies paskutinės įtraukos prasme.
56
Be to, reikia pažymėti, jog, remiantis šios nuostatos tekstu, ją galima taikyti tik tada, kai gamintojas tinkamai pagrindžia, kad jo situacija – išimtinė.
57
Taigi į antrojo klausimo b punktą reikia atsakyti taip, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi nuspręsti, ar atsižvelgiant į visas tinkamai pagrįstas aplinkybes, kurios apibūdina ieškovo pagrindinėje byloje situaciją, egzistuoja išimtinis atvejis, dėl kurio reikia taikyti Reglamento Nr. 3886/92 33 straipsnio 2 dalies paskutinės įtraukos leidžiančią nukrypti nuostatą, atsižvelgiant į riboto šios nuostatos taikymo būtinybę.
Dėl antrojo klausimo c punkto
58
Galiausiai prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas papildomai klausia, ar pagal Reglamento Nr. 3886/92 33 straipsnio 4 dalį iš gamintojo atimtos teisės į priemokas dėl to, kad 1998 prekybos metais minėtas gamintojas išnaudojo mažiausiai 70 %, bet mažiau kaip 90 % savo teisių, gali būti šiam gamintojui suteiktos preferenciniu pagrindu pasibaigus dvejų metų draudimo laikotarpiui. Iš tikrųjų jis tvirtina, kad proporcingumo principas gali lemti buvusių savininkų privilegijas, nes jų situaciją labai stipriai paveikė panaudojimo normos padidinimas nuo 70 iki 90 %, ėmusis ypatingų priemonių dėl galvijų smegenų kempinligės krizės.
59
Nacionalinį rezervą sudarančių teisių į priemokas suteikimą, kurį atlieka valstybės narės, reglamentuoja Reglamento Nr. 805/68 4f straipsnio 2 dalis, kurioje išvardijami gamintojai, galintys jomis pasinaudoti. Žodžio „būtent“ vartojimas šios nuostatos formuluotėje nurodo, kad tai nėra išsamus sąrašas.
60
Komisija teisingai pastebėjo, kad Reglamento Nr. 805/68 4f straipsnio 4 dalies antrąja pastraipa ji buvo įgaliota priimti priemones, susijusias su 1997 ir 1998 metais nepanaudotomis individualiomis teisėmis, pervestomis į nacionalinį rezervą, tačiau šios priemonės niekada nebuvo priimtos. Vadinasi, valstybės narės išsaugo visišką veikimo laisvę jų nacionalinio rezervo panaudojimo atžvilgiu. Todėl jos gali numatyti preferenciniu pagrindu suteikti teises į priemoką gamintojams, kurie turėjo grąžinti savo teises į šį rezervą dėl to, kad per 1998 prekybos metus išnaudojo mažiausiai 70 %, bet mažiau kaip 90 % savo teisių į priemokas.
61
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į antrojo klausimo c punktą reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 3886/92 33 straipsnio 4 dalis, skaitoma kartu su Reglamento Nr. 805/68 4f straipsnio 4 dalimi, turi būti aiškinama taip, jog valstybės narės gali, pasibaigus dvejų metų draudimo laikotarpiui, preferenciniu pagrindu suteikti teises į priemoką gamintojui, iš kurio šios teisės buvo atimtos dėl to, kad per 1998-uosius prekybos metus jis išnaudojo mažiausiai 70 %, bet mažiau kaip 90 % savo teisių į priemokas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
62
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
1.
1968 m. birželio 27 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 805/68 dėl bendro galvijienos rinkos organizavimo, iš dalies pakeisto 1996 m. lapkričio 18 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2222/96, 4a straipsnio trečios įtraukos ii punktas turi būti aiškinamas taip, kad veršinga telyčia gali būti laikoma karve žindene šio reglamento pirmo skyriaus prasme, tik jeigu ji po priemokos paraiškos už prekybos metus padavimo pakeičia šioje paraiškoje nurodytą karvę žindenę.
2.
Veršinga telyčia, kuri prekybos metais pakeitė karvę žindenę, dėl kurios paduota priemokos paraiška ir kuri buvo pripažinta tinkama šiai priemokai suteikti, gali būti laikoma karve žindene Reglamento Nr. 805/68, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 2222/96, 4a straipsnio trečios įtraukos ii punkto prasme, jeigu kitais metais ji atitinka reikalavimus, kad galėtų iš naujo pakeisti karvę žindenę.
3.
Reglamento Nr. 805/68, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 2222/96, 4a straipsnio trečios įtraukos ii punktas turi būti aiškinamas taip, jog veršinga telyčia, dėl kurios paduota priemokos paraiška, yra netinkama priemokai suteikti, jei ji apsiveršiuoja iki pasibaigiant minėtos paraiškos pateikimo terminui.
4.
1992 m. gruodžio 23 d. Komisijos Reglamento (EEB) Nr. 3886/92, nustatančio išsamias priemokų schemų, numatytų Reglamente Nr. 805/68, taikymo taisykles ir panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 1244/82 bei Reglamentą (EEB) Nr. 714/89, iš dalies pakeisto 1996 m. gruodžio 2 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2311/96, 33 straipsnio 2 ir 4 dalys turi būti aiškinamos taip, jog gamintojas turi būti laikomas per prekybos metus nepasinaudojusiu teisėmis į priemoką, jeigu jis iš tikrųjų pateikė priemokos paraišką, tačiau jo paraiška buvo atmesta, nes nurodyti gyvuliai netinkami priemokai suteikti. Taip yra net jeigu minėta paraiška nebuvo paduota piktnaudžiaujant. Toks aiškinimas neprieštarauja proporcingumo principui.
5.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi nuspręsti, ar atsižvelgiant į visas tinkamai pagrįstas aplinkybes, kurios apibūdina ieškovo pagrindinėje byloje situaciją, egzistuoja išimtinis atvejis, dėl kurio reikia taikyti Reglamento Nr. 3886/92, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 2311/96, 33 straipsnio 2 dalies paskutinės įtraukos leidžiančią nukrypti nuostatą, atsižvelgiant į riboto šios nuostatos taikymo būtinybę.
6.
Reglamento Nr. 3886/92, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 2311/96, 33 straipsnio 4 dalis, skaitoma kartu su Reglamento Nr. 805/68, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 2222/96, 4f straipsnio 4 dalimi, turi būti aiškinama taip, jog valstybės narės gali, pasibaigus dvejų metų draudimo laikotarpiui, preferenciniu pagrindu suteikti teises į priemoką gamintojui, iš kurio šios teisės buvo atimtos dėl to, kad per 1998 prekybos metus jis išnaudojo mažiausiai 70 %, bet mažiau kaip 90 % savo teisių į priemokas.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.