Laikina versija
BENDROJO TEISMO (šeštoji kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. spalio 29 d.(*)
„ Europos Sąjungos prekių ženklas – Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra – Žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas DEVIN – Absoliutūs atsisakymo registruoti pagrindai – Apibūdinamasis pobūdis – Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktas – Teisė būti išklausytam Bendrajam Teismui priėmus sprendimą dėl panaikinimo – Dėl naudojimo įgytas skiriamasis požymis – Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 3 dalis ir 52 straipsnio 2 dalis “
Byloje T‑351/24
Devin EAD, įsteigta Devine (Bulgarija), atstovaujama advokatų B. Van Asbroeck, G. de Villegas ir R. Meys,
ieškovė,
prieš
Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybą (EUIPO), atstovaujamą T. Klee,
atsakovę,
kita procedūros EUIPO apeliacinėje taryboje šalis, įstojusi į bylą Bendrajame Teisme,
Haskovo Chamber of Commerce and Industry, įsteigta Chaskove (Bulgarija), atstovaujama advokatų D. Dimitrova ir I. Pakidanska,
BENDRASIS TEISMAS (šeštoji kolegija),
kurį per pasitarimus sudarė kolegijos pirmininkė M. J. Costeira, teisėjai U. Öberg (pranešėjas) ir P. Zilgalvis,
kancleris V. Di Bucci,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
atsižvelgęs į tai, kad bylos šalys per tris savaites po to, kai buvo pranešta apie rašytinės proceso dalies pabaigą, nepateikė prašymo surengti teismo posėdį, ir pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 106 straipsnio 3 dalį nusprendęs nagrinėti bylą nerengdamas žodinės proceso dalies,
priima šį
Sprendimą
1        SESV 263 straipsniu grindžiamu ieškiniu ieškovė Devin EAD prašo pakeisti 2024 m. gegužės 7 d. Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 2535/2019-4) (toliau – ginčijamas sprendimas).
Ginčo aplinkybės
2        2014 m. liepos 11 d. įstojusi į bylą šalis Haskovo Chamber of Commerce and Industry (Haskovo prekybos ir pramonės rūmai, Bulgarija; toliau – HCCI) pateikė EUIPO prašymą pripažinti Europos Sąjungos prekių ženklo, įregistruoto 2011 m. sausio 21 d. po to, kai 2010 m. rugsėjo 29 d. buvo pateikta paraiška dėl žodinio žymens DEVIN, registraciją negaliojančia.
3        Ginčijamas prekių ženklas skirtas prekėms, priklausančioms peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 32 klasei ir atitinka šį aprašymą: „nealkoholiniai gėrimai, mineralinis vanduo, selteris, vaisių skonio gėrimai, sultys, sirupai ir kiti preparatai gėrimams gaminti, gaivieji aperityvai, šaltinio vanduo; aromatizuotas vanduo, gaivieji vaisių ekstraktai, vaisių gėrimai (gaivieji), stalo vanduo, vanduo (gėrimai), selteris, daržovių sultys (gėrimai), izotoniniai gėrimai, kokteiliai (gaivieji), vaisių nektarai (gaivieji), sodos vanduo (gazuotas vanduo)“.
4        Prašymas pripažinti registraciją negaliojančia buvo grindžiamas 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 207/2009 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo (OL L 78, 2009, p. 1) 52 straipsnio 1 dalies a punkte, siejamame su to paties reglamento 7 straipsnio 1 dalies c, f ir g punktais, nurodytais pagrindais, nes ginčijamas prekių ženklas apibūdina juo žymimas prekes, prieštarauja viešajai tvarkai arba nusistovėjusiems moralės principams ir gali suklaidinti visuomenę.
5        2016 m. sausio 29 d. Anuliavimo skyrius patenkino prašymą pripažinti registraciją negaliojančia, remdamasis Reglamento Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalies a punktu, siejamu su to paties reglamento 7 straipsnio 1 dalies c punktu. Konkrečiai kalbant, jis nusprendė, kad geografinis pavadinimas „Devin“ patenka į šių nuostatų taikymo sritį, nes plačioji Bulgarijos visuomenė ir dalis kaimyninių šalių visuomenės jį supranta kaip atitinkamų prekių geografinės kilmės apibūdinimą.
6        2016 m. kovo 24 d. ieškovė pateikė EUIPO apeliaciją dėl Anuliavimo skyriaus sprendimo.
7        2016 m. gruodžio 2 d. sprendimu Antroji apeliacinė taryba atmetė apeliaciją.
8        2017 m. vasario 22 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo ieškovės ieškinį dėl 2016 m. gruodžio 2 d. Apeliacinės tarybos sprendimo panaikinimo, bylai buvo suteiktas numeris T‑122/17.
9        2018 m. spalio 25 d. Sprendimu Devin / EUIPO – Haskovo (DEVIN) Bendrasis Teismas panaikino 2016 m. gruodžio 2 d. Apeliacinės tarybos sprendimą. Bendrasis Teismas konstatavo, kad Apeliacinė taryba padarė vertinimo klaidą, kai nusprendė, kad ginčijamas prekių ženklas apibūdina geografinę kilmę, kiek tai susiję su Bulgarijos kaimyninių valstybių, t. y. Graikijos ir Rumunijos, taip pat su visų kitų Europos Sąjungos valstybių narių, išskyrus Bulgariją, vartotojais, ir taip pažeidė Reglamento Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalies a punktą, siejamą su to paties reglamento 7 straipsnio 1 dalies c punktu.
10      2018 m. gruodžio 19 d. Teisingumo Teismo kanceliarija gavo įstojusios į bylą šalies apeliacinį skundą dėl 2018 m. spalio 25 d. Sprendimo DEVIN (T‑122/17, EU:T:2018:719).
11      2019 m. liepos 11 d. Nutartimi Haskovo / Devin (C‑800/18 P, nepaskelbta Rink., EU:C:2019:606) Teisingumo Teismas atmetė šį apeliacinį skundą.
12      2019 m. lapkričio 11 d. Apeliacinių tarybų pirmininkas grąžino bylą Pirmajai apeliacinei tarybai.
13      2020 m. gegužės 28 d. sprendimu Apeliacinė taryba panaikino Anuliavimo skyriaus sprendimą tiek, kiek ginčijamo prekių ženklo registracija buvo pripažinta negaliojančia prie 32 klasės priskiriamam „mineraliniam vandeniui, atitinkančiam [saugomos geografinės nuorodos] Devin Natural Mineral Water specifikacijas“. Kiek tai susiję su kitomis prekėmis, Apeliacinė taryba patvirtino Anuliavimo skyriaus sprendimą ir pripažino ginčijamo prekių ženklo registraciją negaliojančia.
14      2020 m. rugpjūčio 12 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo ieškovės ieškinį dėl 2020 m. gegužės 28 d. Apeliacinės tarybos sprendimo panaikinimo, bylai buvo suteiktas numeris T‑526/20.
15      2022 m. gruodžio 14 d. Sprendimu Devin / EUIPO – Haskovo Chamber of Commerce and Industry (DEVIN) (T‑526/20, nepaskelbtas Rink., EU:T:2022:816) Bendrasis Teismas iš dalies panaikino 2020 m. gegužės 28 d. EUIPO pirmosios apeliacinės tarybos sprendimą tiek, kiek jame nuspręsta, kad ginčijamo prekių ženklo registracija turi būti pripažinta negaliojančia visoms prekėms, išskyrus „mineralinį vandenį, atitinkantį [SGN] Devin Natural Mineral Water specifikacijas“. Bendrasis Teismas nusprendė, kad Apeliacinė taryba padarė teisės klaidą, nes neįvertino, ar, atitinkamos visuomenės požiūriu, egzistuoja ryšys tarp ginčijamą prekių ženklą sudarančio geografinio pavadinimo Devin ir 32 klasės prekių, išskyrus „mineralinį vandenį, atitinkantį [SGN] Devin Natural Mineral Water specifikacijas“.
16      2023 m. vasario 13 d. Teisingumo Teismo kanceliarija gavo įstojusios į bylą šalies apeliacinį skundą dėl 2022 m. gruodžio 14 d. Sprendimo DEVIN (T‑526/20, nepaskelbtas Rink., EU:T:2022:816).
17      2023 m. birželio 27 d. Nutartimi Haskovo Chamber of Commerce and Industry / EUIPO ir Devin (C‑77/23 P, nepaskelbta Rink., EU:C:2023:519) Teisingumo Teismas nepriėmė apeliacinio skundo.
18      2023 m. spalio 20 d. Apeliacinių tarybų pirmininkas grąžino bylą ketvirtajai apeliacinei tarybai.
19      Ginčijamu sprendimu Apeliacinė taryba patvirtino ginčijamo prekių ženklo registracijos galiojimą dviem 32 klasės prekėms, t. y. „mineraliniam vandeniui [ir] selterio mineraliniam vandeniui“, bei, remdamasi Reglamento Nr. 207/2009 52 straipsnio 2 dalimi, pripažino šio prekių ženklo registraciją negaliojančia kitoms prekėms.
20      Pirma, Apeliacinė taryba išnagrinėjo absoliučius negaliojimo pagrindus, grindžiamus Reglamento Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalies a punktu, siejamu su to paties reglamento 7 straipsnio 1 dalies f ir g punktais. Šiais klausimais ji patvirtino Anuliavimo skyriaus sprendimo motyvus, kad neįrodyta, jog ginčijamas prekių ženklas prieštarauja viešajai tvarkai ir kad jis gali suklaidinti atitinkamą visuomenę, todėl atmetė prašymą pripažinti registraciją negaliojančia tiek, kiek jis grindžiamas šiais motyvais.
21      Antra, Apeliacinė taryba išnagrinėjo absoliutų negaliojimo pagrindą, grindžiamą Reglamento Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalies a punktu, siejamu su to paties reglamento 7 straipsnio 1 dalies c punktu. Remdamasi 2022 m. gruodžio 14 d. Sprendimu DEVIN (T‑526/20, nepaskelbtas Rink., EU:T:2022:816) ji patikrino, ar atitinkama visuomenė suvokia ar ateityje suvoks ginčijamą prekių ženklą kaip prekių, kurioms skirtas minėtas prekių ženklas (išskyrus „mineralinį vandenį, atitinkantį [SGN] Devin Natural Mineral Water specifikacijas“), geografinės kilmės nuorodą. Šiuo klausimu ji konstatavo, kad ginčijamo prekių ženklo paraiškos pateikimo momentu atitinkama visuomenė galėjo suvokti šį prekių ženklą visų juo žymimų prekių atžvilgiu kaip nuorodą į jų geografinę kilmę ir galbūt į naudą sveikatai, susijusią su Devino miesto mineralinio vandens ir šaltinio vandens naudojimu. Todėl registracijos paraiškos pateikimo dieną ginčijamas prekių ženklas buvo apibūdinamasis, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktą.
22      Dėl skiriamojo požymio, įgyto dėl naudojimo, Apeliacinė taryba nusprendė, kad ieškovė rėmėsi dėl naudojimo įgytu skiriamuoju požymiu „mineraliniam vandeniui [ir] selterio mineraliniam vandeniui“, tačiau juo nesirėmė kitų ginčijamu prekių ženklu žymimų prekių atžvilgiu. Taigi remdamasi bylos medžiagoje esančiais įrodymais Apeliacinė taryba konstatavo, kad ginčijamo prekių ženklo paraiškos pateikimo dieną ir prašymo pripažinti registraciją negaliojančia pateikimo dieną minėtas prekių ženklas turėjo dėl naudojimo įgytą skiriamąjį požymį prie 32 klasės priskiriamam „mineraliniam vandeniui [ir] selterio mineraliniam vandeniui“.
Šalių reikalavimai
23      Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
–        pakeisti ginčijamą sprendimą taip, kad būtų panaikintas 2016 m. sausio 29 d. Anuliavimo skyriaus sprendimas ir visiškai (arba, nepatenkinus šio reikalavimo, iš dalies) atmestas prašymas pripažinti ginčijamo prekių ženklo registraciją negaliojančia ir atitinkamai nurodyta palikti galioti ginčijamo prekių ženklo registraciją šioms prekėms:
–        visų pirma, visoms minėtu prekių ženklu žymimoms 32 klasės prekėms,
–        subsidiariai – šiuo prekių ženklu žymimoms 32 klasės prekėms: „mineralinis vanduo, selteris, šaltinio vanduo, stalo vanduo, aromatizuoti vandenys, aromatizuoti vaisių gėrimai, gėrimai, selteris, sodos vanduo (gazuotas vanduo)“,
–        nurodyti EUIPO padengti savo ir ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas, o įstojusiai į bylą šaliai nurodyti padengti savo bylinėjimosi išlaidas.
24      EUIPO Bendrojo Teismo prašo:
–        atmesti ieškinį,
–        priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas, jeigu ji būtų šaukiama į teismo posėdį.
25      Įstojusi į bylą šalis Bendrojo Teismo prašo:
–        atmesti ieškinį,
–        priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
26      Atsižvelgiant į nagrinėjamos registracijos paraiškos pateikimo datą, t. y. 2010 m. rugsėjo 29 d., kuri turi lemiamą reikšmę nustatant materialinę teisę, taikytiną nagrinėjant prašymą pripažinti registraciją negaliojančia, šios bylos faktinėms aplinkybėms taikomos Reglamento Nr. 207/2009 materialinės nuostatos (šiuo klausimu žr. 2020 m. balandžio 23 d. Sprendimo Gugler France / Gugler ir EUIPO, C‑736/18 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2020:308, 3 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Kiek tai susiję su materialinės teisės normomis, Bendrasis Teismas taikys atitinkamas Reglamento Nr. 207/2009 materialines nuostatas.
27      Kiek tai susiję su procesinėmis normomis, kadangi pagal suformuotą jurisprudenciją šios normos paprastai laikomos taikytinomis nuo jų įsigaliojimo momento (žr. 2012 m. gruodžio 11 d. Sprendimo Komisija / Ispanija, C‑610/10, EU:C:2012:781, 45 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją), ginčui taikomos 2017 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2017/1001 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo (OL L 154, 2017, p. 1) procedūrinės nuostatos. Be to, kadangi apeliacija Apeliacinei tarybai buvo pateikta 2016 m. kovo 24 d., šiuo atveju netaikomos 2018 m. kovo 5 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2018/625, kuriuo papildomas Reglamentas 2017/1001 ir panaikinamas Deleguotasis reglamentas (ES) 2017/1430 (OL L 104, 2018, p. 1), V antraštinės dalies procedūrinės nuostatos, todėl apeliacinei procedūrai Apeliacinėje taryboje taikomos 1995 m. gruodžio 13 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2868/95, skirto įgyvendinti Tarybos reglamentą (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 03, 1995, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 189), iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 1041/2005 (OL L 172, 2005, p. 4), nuostatos.
Dėl pirmą kartą Bendrajame Teisme pateiktų įrodymų priimtinumo
28      Pirmiausia reikia išnagrinėti ieškovės Bendrajame Teisme pateiktų įrodymų priimtinumą, jį ginčija EUIPO ir įstojusi į bylą šalis. Iš tiesų jos tvirtina, kad ieškinio A.9.a–A.9.g prieduose pateikti įrodymai yra nepriimtini, nes pirmą kartą buvo pateikti Bendrajame Teisme.
29      Šiuo klausimu ieškovė tvirtina, kad minėti papildomi įrodymai yra priimtini, nes jais siekiama užginčyti Apeliacinės tarybos vertinimą, pagal kurį ginčijamas prekių ženklas įgijo skiriamąjį požymį dėl naudojimo tik „mineraliniam vandeniui [ir] selterio mineraliniam vandeniui“ – šis vertinimas buvo atliktas ex officio, visiškai neatsižvelgiant į jos argumentą, grindžiamą dėl naudojimo įgytu ginčijamo prekių ženklo skiriamuoju požymiu.
30      A.9.a priede pateiktos 2011–2013 m. šaltinio ir mineralinio vandens pardavimo apimtys. A.9.b priedas susijęs su 2010 m.
Market Links atliktu ginčijamo prekių ženklo rezultatų Bulgarijoje tyrimu. A.9.c ir A.9.d prieduose, susijusiuose atitinkamai su 2007–2011 m. ir 2010–2014 m. laikotarpiais, pateikiamos Canadean parengtos ataskaitos pavadinimu „Bulgarijos nealkoholinių gėrimų rinkos apžvalga“. A.9.e priedas susijęs su 2014 m.
Nielsen Bulgaria ataskaita dėl vandens pardavimų apimties. A.9.f priede pateiktas 2024 m. liepos 1 d. Bulgarijos nealkoholinių gėrimų asociacijos generalinio direktoriaus raštas, o A.9.g priede pateikta ginčijamu prekių ženklu žymimų aromatizuoto ir gazuoto vandens etikečių kopija.
31      Reikia pažymėti, kad šio sprendimo 30 punkte nurodyti įrodymai pirmą kartą buvo pateikti Bendrajame Teisme.
32      Primintina, kad Bendrojo Teismo procedūros reglamento 188 straipsnyje „Bendrojo Teismo nagrinėjamo ginčo dalykas“ nustatyta Bendrojo Teismo atliekamos EUIPO priimtų sprendimų kontrolės apimtis. Remiantis šia nuostata, „[p]areiškimais, kuriuos šalys pateikia vykstant procesui Bendrajame Teisme, negali būti pakeistas Apeliacinės tarybos išnagrinėto ginčo dalykas“.
33      Taigi šalių argumentų ir įrodymų, kurie gali būti teisėtai pateikti Bendrajam Teismui įvertinti, priimtinumas priklauso nuo Apeliacinės tarybos nagrinėtos bylos dalyko.
34      Iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad ieškovas turi galėti ginčyti Apeliacinės tarybos išvadas Bendrajame Teisme, nes remdamasis SESV 263 straipsniu, siejamu su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu, jis iš esmės turi galėti Sąjungos teismuose ginčyti kiekvieną fakto ir teisės aspektą, kuriuo Sąjungos įstaiga grindžia savo sprendimus (2020 m. birželio 18 d. Sprendimo Primart / EUIPO, C‑702/18 P, EU:C:2020:489, 46 punktas).
35      Be to, ieškovas turi teisę pateikti Bendrajam Teismui dokumentus, kad pagrįstų ar užginčytų žinomo fakto teisingumą (2014 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Ludwig Schokolade / VRDT – Immergut (TrinkFix), T‑105/13, nepaskelbtas Rink., EU:T:2014:1070, 128 punktas).
36      Jurisprudencijos, pagal kurią anksčiau Apeliacinei tarybai nepateikti įrodymai turi būti pripažinti nepriimtinais, nesant reikalo nagrinėti jų įrodomosios galios, taikymas priklauso nuo to, ar šie nauji įrodymai patenka į procedūros faktinių aplinkybių, kurias šalys apibrėžė Apeliacinėje taryboje, ribas, ar, atvirkščiai, jais siekiama paneigti Apeliacinės tarybos savo iniciatyva iškeltą ir ginčijamame sprendime pirmą kartą nurodytą faktinių aplinkybių vertinimą, tokiu atveju ši jurisprudencija netaikytina (šiuo klausimu žr. 2018 m. balandžio 26 d. Sprendimo Convivo / EUIPO – Porcesadora Nacional de Alimentos (M'Cooky), T‑288/16, nepaskelbtas Rink., EU:T:2018:231, 22–26 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
37      Šiuo atveju, kadangi vykstant procedūrai EUIPO ieškovė turėjo pateikti visus savo įrodymus, pagrindžiančius jos teiginį, kad ginčijamas prekių ženklas įgijo skiriamąjį požymį dėl naudojimo visoms prekėms, kurioms jis skirtas, reikia konstatuoti, kad ieškinio A.9.a–A.9.g priedais patvirtinti faktai priskirtini prie procedūros Apeliacinėje taryboje faktinių aplinkybių ir jais nesiekiama nei paneigti Apeliacinės tarybos atlikto faktinių aplinkybių vertinimo, nei pagrįsti ar ginčyti plačiai žinomo fakto teisingumo, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 34 ir 35 punktuose nurodytą jurisprudenciją. Vadinasi, šiuos priedus reikia atmesti kaip nepriimtinus, nesant reikalo nagrinėti jų įrodomosios galios.
Dėl ieškinio dalyko
38      Pirmuoju reikalavimu ieškovė prašo pakeisti ginčijamą sprendimą. Šiuo klausimu Reglamento 2017/1001 72 straipsnio 4 dalyje numatyta, kad „[b]yloje gali dalyvauti bet kuri Apeliacinėje taryboje vykusios procedūros šalis, kuriai jos sprendimas turėjo neigiamų padarinių.“
39      Ginčijamo sprendimo rezoliucinės dalies 1 ir 2 punktuose Apeliacinė taryba iš dalies patenkino ieškovės apeliaciją ir panaikino Anuliavimo skyriaus sprendimą tiek, kiek juo ginčijamo prekių ženklo registracija pripažinta negaliojančia prie 32 klasės priskiriamam „mineraliniam vandeniui [ir] selterio mineraliniam vandeniui“.
40      Taigi savo ieškiniu ieškovė iš esmės prašo pakeisti ginčijamo sprendimo rezoliucinės dalies 3 punktą, t. y. tiek, kiek Apeliacinė taryba atmetė apeliaciją dėl Anuliavimo skyriaus sprendimo, kiek šis susijęs su kitomis prekėmis, kurioms skirtas ginčijamas prekių ženklas (šiuo klausimu žr. 2015 m. vasario 26 d. Sprendimo 9Flats / VRDT – Tibesoca (9flats.com), T‑713/13, nepaskelbtas Rink., EU:T:2015:114, 16–19 punktus ir 2018 m. gegužės 4 d. Sprendimo Bernard Krone Holding / EUIPO (Mega Liner), T‑187/17, nepaskelbtas Rink., EU:T:2018:254, 15–18 punktus).
41      Atsižvelgiant į ieškinio turinį, reikalavimas pakeisti ginčijamo sprendimo rezoliucinės dalies 3 punktą turi būti aiškinamas taip, kad jis neišvengiamai apima prašymą panaikinti minėtą sprendimą tiek, kiek jis susijęs su šiuo punktu (šiuo klausimu žr. 2014 m. vasario 27 d. Sprendimo Advance Magazine Publishers / VRDT – Nanso Group (TEEN VOGUE), T‑509/12, EU:T:2014:89, 15 ir 16 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
Dėl esmės
42      Grįsdama ieškinį ieškovė nurodo keturis pagrindus. Pirmasis pagrindas grindžiamas Reglamento Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalies a punkto, siejamo su to paties reglamento 7 straipsnio 1 dalies c punktu, pažeidimu, nes Apeliacinė taryba padarė teisės klaidą, kai savo iniciatyva pripažino, kad ginčijamas prekių ženklas yra apibūdinamasis „šaltinio vandens“ atžvilgiu. Antrasis pagrindas grindžiamas Reglamento Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalies a punkto, siejamo su šio reglamento 7 straipsnio 3 dalimi arba Reglamento 2017/1001 59 straipsnio 2 dalimi, pažeidimu, nes Apeliacinė taryba padarė vertinimo klaidą, susijusią su ginčijamo prekių ženklo skiriamuoju požymiu, įgytu dėl naudojimo. Trečiasis pagrindas grindžiamas teisės į gynybą ir proceso ekonomiškumo principo pažeidimu, nes Apeliacinė taryba priėmė ginčijamą sprendimą nepasiūliusi šalims pateikti pastabų. Ketvirtasis pagrindas grindžiamas vienodo požiūrio, teisinio saugumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principų pažeidimu, nes Apeliacinė taryba skirtingai vertino tuos pačius įrodymus, susijusius su mineraliniu vandeniu ir kitomis prekėmis, kurioms skirtas ginčijamas prekių ženklas.
Dėl pirmojo pagrindo, grindžiamo teisės klaida, nes Apeliacinė taryba savo iniciatyva nusprendė dėl ginčijamo prekių ženklo apibūdinamojo pobūdžio prie 32 klasės priskiriamam „šaltinio vandeniui“
43      Nurodydama pirmąjį pagrindą ieškovė tvirtina, kad Apeliacinė taryba pažeidė Reglamento Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalies a punktą, siejamą su to paties reglamento 7 straipsnio 1 dalies c punktu, kai savo iniciatyva išnagrinėjo ginčijamo prekių ženklo apibūdinamąjį pobūdį prie 32 klasės priskiriamam „šaltinio vandeniui“ ir nusprendė, kad šis prekių ženklas yra apibūdinamasis šios prekės atžvilgiu. Ieškovė nurodo, kad Europos Sąjungos prekių ženklui taikoma galiojimo prezumpcija pagal Reglamento 2017/1001 59 ir 62 straipsnius.
44      Taigi prašymą pripažinti registraciją negaliojančia pateikęs asmuo turi remtis faktinėmis aplinkybėmis, įrodymais ir argumentais, kuriais ginčijamas nagrinėjamo prekių ženklo registracijos galiojimas. Įstojusi į bylą šalis bent jau netiesiogiai apribojo savo teiginį dėl ginčijamo prekių ženklo apibūdinamojo pobūdžio kitomis prekėmis nei „šaltinio vanduo“. Konstatuodama, kad ginčijamas prekių ženklas yra apibūdinamasis šios prekės atžvilgiu, Apeliacinė taryba priėmė sprendimą viršijusi nurodytų faktų, įrodymų ir argumentų ribas.
45      EUIPO ir įstojusi į bylą šalis ginčija ieškovės argumentus.
46      Pirmiausia reikia pažymėti, kad nors ieškovė nurodo Reglamento Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalies a punkto, siejamo su to paties reglamento 7 straipsnio 1 dalies c punktu, pažeidimą, jos argumentus reikia aiškinti kaip grindžiamus Reglamento 2017/1001 95 straipsnio pažeidimu.
47      Šiuo klausimu reikia priminti, kad Reglamento 2017/1001 95 straipsnio „Faktų nagrinėjimas Tarnybos iniciatyva“ 1 dalyje numatyta, kad procedūrų metu EUIPO faktus nagrinėja savo iniciatyva. Ženklo paskelbimo negaliojančiu procedūrose, kurių imtasi pagal to paties reglamento 59 straipsnį, EUIPO nagrinėja tik šalių pateiktus pagrindus ir argumentus.
48      Šiuo atveju prašyme pripažinti registraciją negaliojančia įstojusi į bylą šalis nurodė, kad „atitinkama visuomenė ginčijamą prekių ženklą, kiek tai susiję su juo žymimomis prekėmis, suvoks kaip Devino kaimo geografinį pavadinimą, Devin mineralinio vandens telkinio pavadinimą ir įregistruotą geografinę nuorodą natūraliam mineraliniam vandeniui“ ir kad „todėl atitinkamos visuomenės požiūriu tarp žymens ir visų 32 klasės prekių egzistuoja pakankamai tiesioginis ir konkretus ryšys“.
49      Taigi, priešingai, nei tvirtina ieškovė, įstojusi į bylą šalis savo prašyme pripažinti registraciją negaliojančia nurodė, kad atitinkama visuomenė sieja geografinį pavadinimą Devin ir visas ginčijamu prekių ženklu žymimas prekes, todėl rėmėsi negaliojimo pagrindu, grindžiamu minėto prekių ženklo apibūdinamuoju pobūdžiu visų juo žymimų prekių, įskaitant „šaltinio vandenį“, atžvilgiu.
50      Šios išvados nepaneigia ieškovės argumentas, kad įstojusi į bylą šalis, pateikdama konkrečius faktus, įrodymus ir argumentus dėl visų ginčijamu prekių ženklu žymimų prekių, išskyrus „šaltinio vandenį“, bent jau netiesiogiai apribojo savo teiginį dėl šio prekių ženklo apibūdinamojo pobūdžio. Kaip teisingai teigia EUIPO, šie konkretūs faktai, įrodymai ir argumentai tik papildo įstojusios į bylą šalies argumentus ir įrodymus, pateiktus dėl visų ginčijamu prekių ženklu žymimų prekių.
51      Iš to matyti, kad nagrinėdama ginčijamo prekių ženklo apibūdinamąjį pobūdį „šaltinio vandens“ atžvilgiu Apeliacinė taryba nagrinėjo tik šalių pateiktus faktus, įrodymus ir argumentus. Taigi Apeliacinė taryba nepadarė teisės klaidos, nuspręsdama dėl ginčijamo prekių ženklo apibūdinamojo pobūdžio, kiek tai susiję su „šaltinio vandeniu“.
52      Vadinasi, pirmąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl antrojo pagrindo, grindžiamo faktinių aplinkybių vertinimo klaida, nes Apeliacinė taryba klaidingai nusprendė, kad ieškovė rėmėsi dėl naudojimo įgytu skiriamuoju požymiu tik prie 32 klasės priskiriamo „mineralinio vandens [ir] selterio mineralinio vandens“ atžvilgiu
53      Nurodydama antrąjį pagrindą ieškovė teigia, kad Apeliacinė taryba klaidingai nusprendė, jog ji rėmėsi dėl naudojimo įgytu skiriamuoju požymiu tik prie 32 klasės priskiriamo „mineralinio vandens [ir] selterio mineralinio vandens“ atžvilgiu. Ieškovė Anuliavimo skyriuje aiškiai arba bent jau netiesiogiai, bet neišvengiamai, rėmėsi dėl naudojimo įgytu ginčijamo prekių ženklo skiriamuoju požymiu Bulgarijoje visoms juo žymimoms prekėms, ir pateikė įrodymų šiuo klausimu. Be to, ieškovės teigimu, kadangi Apeliacinė taryba padarė išvadą, jog jos pateiktų įrodymų pakanka padaryti išvadą, kad egzistuoja dėl naudojimo įgytas skiriamasis požymis „mineraliniam vandeniui [ir] selterio mineraliniam vandeniui“, ji turėjo padaryti tokią pačią išvadą kitų minėtu prekių ženklu žymimų prekių atžvilgiu.
54      EUIPO ir įstojusi į bylą šalis ginčija ieškovės argumentus.
55      Ginčijamo sprendimo 80 punkte Apeliacinė taryba pirmiausia nustatė, kad ieškovė rėmėsi dėl naudojimo įgytu skiriamuoju požymiu „mineraliniam vandeniui“ ir „gazuotam mineraliniam vandeniui arba selteriui“, bet ne kitoms prekėms, kurioms skirtas ginčijamas prekių ženklas. Tada Apeliacinė taryba atliko byloje esančių įrodymų analizę ir minėto sprendimo 88 punkte padarė išvadą, kad ginčijamo prekių ženklo paraiškos padavimo dieną ir prašymo pripažinti jo registraciją negaliojančia pateikimo dieną šis prekių ženklas atitinkamos visuomenės akyse buvo įgijęs skiriamąjį požymį dėl naudojimo toms pačioms prekėms.
56      Bendrasis Teismas primena, kad pagal Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 3 dalį ir šio reglamento 52 straipsnio 2 dalį pareiga įrodyti dėl naudojimo įgytą skiriamąjį požymį tenka nagrinėjamo prekių ženklo savininkui (2023 m. kovo 22 d. Sprendimo Beauty Biosciences / EUIPO– Société de Recherche Cosmétique (BIO-BEAUTÉ),
T‑750/21, nepaskelbtas Rink., EU:T:2023:147, 43 punktas). Konkrečiai kalbant, buvo nuspręsta, kad kai ieškovas remiasi dėl prekių ženklo naudojimo įgytu skiriamuoju požymiu, būtent jis turi pateikti konkrečią ir pagrįstą informaciją, nurodančią, kad šis prekių ženklas turi tokį požymį (2007 m. spalio 25 d. Sprendimo Develey / VRDT, C‑238/06 P, EU:C:2007:635, 50 punktas).
57      Iš to matyti, kad jeigu prekių ženklas buvo įregistruotas pažeidžiant Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b, c arba d punktus, ginčijamo prekių ženklo registracija gali būti palikta galioti tik toms prekėms ir paslaugoms, kurių atžvilgiu buvo įrodytas dėl šio prekių ženklo naudojimo įgytas skiriamasis požymis.
58      Taigi reikia išnagrinėti, ar Apeliacinė taryba pagrįstai apsiribojo dėl ginčijamo prekių ženklo naudojimo įgyto skiriamojo požymio analize tik „mineralinio vandens [ir] selterio mineralinio vandens“ atžvilgiu.
59      Pirmiausia pažymėtina, kad įstojusi į bylą šalis iš esmės remiasi bet kokio Apeliacinėje taryboje ieškovės pateikto argumento, grindžiamo skiriamuoju požymiu, įgytu dėl ginčijamo prekių ženklo naudojimo kitoms prekėms nei „mineralinis vanduo [ir] selterio mineralinis vanduo“, nepriimtinumu. Šiuo klausimu įstojusi į bylą šalis nurodo tariamą Anuliavimo skyriaus išvadą, kad ieškovė rėmėsi dėl naudojimo įgytu skiriamuoju požymiu tik mineralinio vandens atžvilgiu, kuri įgijo res judicata galią.
60      Dėl res judicata galios principo, pagal kurį reikalaujama, kad nebūtų ginčijamas teismo sprendimo galutinis pobūdis, pirmiausia reikia pažymėti, kad jis netaikomas EUIPO sprendimams, kurie yra administracinio, o ne teisminio pobūdžio (šiuo klausimu žr. 2025 m. vasario 12 d. Sprendimo Alberts / EUIPO – Techtex (Kartoninės dėžutės [pakuotės]), T‑245/24, nepaskelbtas Rink., EU:T:2025:145, 30 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
61      Bet kuriuo atveju, jei įstojusios į bylą šalies argumentas turėtų būti suprantamas taip, kad Anuliavimo skyrius konstatavo, jog ieškovė rėmėsi dėl naudojimo įgytu skiriamuoju požymiu tik mineraliniam vandeniui, ir kad po to, kai ieškovė Apeliacinei tarybai pateiktoje apeliacijoje neginčijo šios išvados, ji tapo galutinė ir įgijo res judicata galią, reikia konstatuoti, kad įstojusi į bylą šalis, atrodo, remiasi Anuliavimo skyriaus pateikta ieškovės argumentų santrauka, kurios ieškovė neginčijo per procedūrą EUIPO. Vis dėlto vienos iš šalių argumentų santrauka nėra fakto ar teisės klausimas, dėl kurio Anuliavimo skyrius priėmė sprendimą, todėl negali įgyti res judicata galios (šiuo klausimu pagal analogiją žr. 1996 m. lapkričio 28 d. Sprendimo Lenz / Komisija, C‑277/95 P, EU:C:1996:456, 50 punktą).
62      Be to, nagrinėjamu atveju savo pastabose Anuliavimo skyriui ieškovė kelis kartus nurodė, kad ginčijamas prekių ženklas įgijo skiriamąjį požymį „32 klasės prekėms, t. y. mineraliniam vandeniui“. Šį mineraliniu vandeniu apsiribojantį teiginį, kad ginčijamas prekių ženklas įgijo skiriamąjį požymį dėl naudojimo, ieškovė pakartojo savo vėlesnėse pastabose Anuliavimo skyriui.
63      Šiuo klausimu bendri ieškovės teiginiai jos pastabose Anuliavimo skyriui (nors jie nesusiję su prekėmis, kurioms skirtas minėtas prekių ženklas), kad ginčijamas prekių ženklas yra Bulgarijos teritorijoje plačiai žinomas prekių ženklas, todėl turi dėl naudojimo įgytą skiriamąjį požymį, negali būti laikomi reikalavimu pripažinti dėl naudojimo įgytą skiriamąjį požymį, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 3 dalį.
64      Be to, reikia pažymėti, kad ieškovės per administracinę procedūrą EUIPO pateikti argumentai dėl naudojimo įgyto skiriamojo požymio ir įrodymai, kuriais ji rėmėsi šiuo klausimu, beveik visi susiję su „mineraliniu vandeniu [ir] selterio mineraliniu vandeniu“.
65      Kaip matyti iš šio sprendimo 56 punkte nurodytos jurisprudencijos, būtent ieškovė turi pateikti konkrečią ir pagrįstą informaciją apie tai, kad ginčijamas prekių ženklas įgijo skiriamąjį požymį dėl naudojimo.
66      Taigi ieškovės bendro pobūdžio pastabos dėl ginčijamo prekių ženklo atpažinimo ir aplinkybės, kad jos Anuliavimo skyriui pateikti įrodymai nebuvo susiję tik su „mineraliniu vandeniu [ir] selterio mineraliniu vandeniu“, neleido Apeliacinei tarybai daryti išvados, kad, priešingai, nei aiškiai nurodė ieškovė, jos reikalavimas šiuo klausimu turėtų būti laikomas apimančiu visas 32 klasės prekes.
67      Vadinasi, reikia atmesti ieškovės argumentą, kad ji rėmėsi dėl naudojimo įgytu ginčijamo prekių ženklo skiriamuoju požymiu visų juo žymimų prekių atžvilgiu.
68      Šios išvados nepaneigia ieškovės argumentai.
69      Pirma, dėl ieškovės argumento, kad 2016 m. gruodžio 2 d. Apeliacinės tarybos sprendime pateikta jos argumentų santrauka įrodo, jog ji rėmėsi dėl naudojimo įgytu skiriamuoju požymiu visų prekių, kurioms skirtas ginčijamas prekių ženklas, atžvilgiu, pakanka konstatuoti, kad 2018 m. spalio 25 d. Sprendimu DEVIN (T‑122/17, EU:T:2018:719) 2016 m. gruodžio 2 d. Apeliacinės tarybos sprendimas buvo atgaline data pašalintas iš teisės sistemos (šiuo klausimu pagal analogiją žr. 2021 m. rugsėjo 1 d. Sprendimo Gruppe Nymphenburg Consult / EUIPO (Limbic® Types), T‑96/20, EU:T:2021:527, 28 punktą).
70      Antra, dėl ieškovės argumento, kad byloje, kurioje priimtas 2022 m. gruodžio 14 d. Sprendimas DEVIN (T‑526/20, nepaskelbtas Rink., EU:T:2022:816), pareikštame ieškinyje ji pakartojo savo reikalavimą, grindžiamą dėl naudojimo įgytu skiriamuoju požymiu visoms prekėms, kurioms skirtas ginčijamas prekių ženklas, reikia priminti, kad pagal Procedūros reglamento 188 straipsnį pareiškimais, kuriuos šalys pateikia vykstant procesui Bendrajame Teisme, negali būti pakeistas Apeliacinės tarybos išnagrinėto ginčo dalykas.
71      Trečia, dėl ieškovės argumento, kad 2022 m. gruodžio 14 d. Sprendime DEVIN (T‑526/20, nepaskelbtas Rink., EU:T:2022:816) Bendrasis Teismas aiškiai patvirtino jos teiginio, susijusio su dėl naudojimo įgytu ginčijamo prekių ženklo skiriamuoju požymiu, apimtį, reikia konstatuoti, kaip tai padarė EUIPO, kad toje byloje Bendrasis Teismas nepriėmė sprendimo dėl minėto prekių ženklo skiriamojo požymio, įgyto dėl naudojimo, apimties.
72      Galiausiai, kalbant apie papildomus įrodymus, kuriais ieškovė remiasi siekdama įrodyti dėl naudojimo įgytą ginčijamo prekių ženklo skiriamąjį požymį kitoms nei mineralinis vanduo prekėms (ieškinio A.9.a–A.9.g priedai), kaip minėta šio sprendimo 37 punkte, šie įrodymai yra nepriimtini.
73      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, antrąjį pagrindą reikia atmesti.
Dėl trečiojo pagrindo, grindžiamo teisės į gynybą, teisės būti išklausytam ir proceso ekonomiškumo principo pažeidimu
74      Trečiasis ieškovės pagrindas grindžiamas Reglamento 2017/1001 94 straipsnio 1 dalies, to paties reglamento 70 straipsnio 2 dalies ir Deleguotojo reglamento 2018/625 27 straipsnio 2 dalies pažeidimu. Šį pagrindą sudaro dvi dalys. Pirma, ieškovė tvirtina, kad Apeliacinė taryba pažeidė jos teisę į gynybą, nes panaikino Anuliavimo skyriaus sprendimą nepasiūliusi šalims pateikti pastabų. Antra, ji tvirtina, kad Apeliacinė taryba pažeidė proceso ekonomiškumo principą, kai ginčijamą sprendimą priėmė savo iniciatyva ir neleido šalims pateikti pastabų po to, kai buvo priimtas 2022 m. gruodžio 14 d. Sprendimas DEVIN (T‑526/20, nepaskelbtas Rink., EU:T:2022:816).
–       Dėl trečiojo pagrindo pirmos dalies, grindžiamos teisės į gynybą pažeidimu
75      Ieškovė teigia, kad Apeliacinė taryba pažeidė jos teisę į gynybą, nes panaikino Anuliavimo skyriaus sprendimą nepasiūliusi šalims pateikti pastabų po to, kai buvo priimtas 2022 m. gruodžio 14 d. Sprendimas DEVIN (T‑526/20, nepaskelbtas Rink., EU:T:2022:816). Ieškovės teigimu, ginčijamame sprendime atliktas ginčijamo prekių ženklo dėl naudojimo įgyto skiriamojo požymio vertinimas galėjo būti kitoks nei galiausiai padarytasis, jeigu ji būtų galėjusi pateikti savo pastabas.
76      EUIPO ir įstojusi į bylą šalis ginčija ieškovės argumentus.
77      Pagal Reglamento 2017/1001 94 straipsnio 1 dalies antrą sakinį EUIPO sprendimai grindžiami tik tokiais motyvais ar įrodymais, dėl kurių šalys turėjo galimybę pateikti savo pastabas. Šia nuostata konkrečiai įgyvendinamas bendrasis teisės į gynybą apsaugos principas, be kita ko, įtvirtintas Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 2 dalies a punkte, pagal kurį asmenims, kurių interesams valdžios institucijų sprendimai daro poveikį, turi būti suteikta galimybė veiksmingai išreikšti savo nuomonę (2016 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Guiral Broto / EUIPO – Gastro & Soul (Café del Sol), T‑548/15, nepaskelbtas Rink., EU:T:2016:720, 30 punktas).
78      Teisė būti išklausytam apima visas faktines ar teisines aplinkybes, kuriomis remiantis priimamas sprendimas, bet neapima galutinės pozicijos, kurią administracinė institucija ketina priimti (žr. 2003 m. gruodžio 3 d. Sprendimo Audi / VRDT (TDI), T‑16/02, EU:T:2003:327, 75 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
79      Šiomis aplinkybėmis iš suformuotos jurisprudencijos matyti, kad pagal Reglamento 2017/1001 94 straipsnio 1 dalies antrą sakinį nereikalaujama, kad po to, kai Bendrasis Teismas panaikino apeliacinių tarybų sprendimą, atnaujinus procedūrą EUIPO, ieškovei būtų vėl pasiūlyta pateikti pastabas dėl teisės ir fakto klausimų, dėl kurių ji jau turėjo galimybę pareikšti savo nuomonę per ankstesnę rašytinę procedūrą, nes bylos medžiagą šiuo klausimu perėmė Apeliacinė taryba (žr. 2020 m. lapkričio 25 d. Sprendimo Group / EUIPO – Iliev (GROUP Company TOURISM & TRAVEL), T‑57/20, nepaskelbtas Rink., EU:T:2020:559, 31 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
80      Be to, Reglamento 2017/1001 70 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad nagrinėdama apeliaciją Apeliacinė taryba tiek kartų, kiek reikia, pasiūlo šalims per savo nustatytą laiką pateikti atsiliepimus į kitų šalių arba jos pačios pastabas.
81      Nagrinėjamu atveju neginčijama, kad po to, kai buvo priimtas 2022 m. gruodžio 14 d. Sprendimas DEVIN (T‑526/20, nepaskelbtas Rink., EU:T:2022:816), Apeliacinė taryba nesiūlė šalims pateikti papildomų pastabų dėl ginčijamo prekių ženklo skiriamojo požymio, įgyto dėl naudojimo, kitoms prekėms nei „mineralinis vanduo, atitinkantis [SGN] Devin Natural Mineral Water specifikacijas“.
82      Vis dėlto reikia konstatuoti, kad per administracinę procedūrą EUIPO ieškovė turėjo galimybę pateikti pastabas dėl įstojusios į bylą šalies registracijos pripažinimo negaliojančia procedūros aspektų, įskaitant dėl naudojimo įgytą ginčijamo prekių ženklo skiriamąjį požymį.
83      Taigi šiuo atveju Apeliacinė taryba, prieš jai atliekant savo vertinimą ginčijamame sprendime, neprivalėjo dar kartą išklausyti ieškovės dėl naudojimo įgyto ginčijamo prekių ženklo skiriamojo požymio ir, konkrečiau kalbant, dėl to, kad šį požymį įgijo kitų prekių, nei „mineralinis vanduo, atitinkantis [SGN] Devin Natural Mineral Water specifikacijas“ atžvilgiu.
84      Vadinasi, trečiojo pagrindo pirmą dalį reikia atmesti.
–       Dėl trečiojo pagrindo antros dalies, grindžiamos vienodo požiūrio principo pažeidimu
85      Ieškovė teigia, kad priimdama ginčijamą sprendimą savo iniciatyva ir nesuteikusi šalims galimybės pateikti pastabų po to, kai buvo priimtas 2022 m. gruodžio 14 d. Sprendimas DEVIN (T‑526/20, nepaskelbtas Rink., EU:T:2022:6), Apeliacinė taryba pažeidė proceso ekonomiškumo principą. Taigi Apeliacinė taryba nesuteikė ieškovei kito pasirinkimo, kaip tik pareikšti trečią ieškinį Bendrajame Teisme.
86      EUIPO ir įstojusi į bylą šalis ginčija ieškovės argumentus.
87      Pirmiausia reikia konstatuoti, kad, kaip nurodyta šio sprendimo 83 punkte, šiuo atveju Apeliacinė taryba, prieš pateikdama savo vertinimą ginčijamame sprendime, neprivalėjo dar kartą išklausyti ieškovės, kiek tai susiję su dėl naudojimo įgytu ginčijamo prekių ženklo skiriamuoju požymiu.
88      Be to, nors Teisingumo Teismo jurisprudencijoje pripažįstamas procedūros ekonomiškumo principo taikymas EUIPO vykstančiai administracinei procedūrai, atrodo, kad ši jurisprudencija taikoma tik tam tikromis situacijomis. Teisingumo Teismas, be kita ko, yra nusprendęs, kad su šiuo principu būtų nesuderinama, jeigu priešieškinį pateikusi šalis, ieškovui atsisakius ieškinio, būtų priversta inicijuoti naują procedūrą EUIPO (2022 m. spalio 13 d. Sprendimo Gemeinde Bodman-Ludwigshafen, C‑256/21, EU:C:2022:786, 56 punktas).
89      Be to, Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad proceso ekonomijos principui prieštarautų pozicija, kad toks priešieškinis, grindžiamas vienu iš reglamento 2017/1001 7 straipsnio 1 dalies a–m punktuose numatytų negaliojimo pagrindų visoms prekėms ar paslaugoms, kurioms šis prekių ženklas įregistruotas, gali lemti tik dalinį prekių ženklo, kuriuo grindžiama atitinkama byla dėl teisių pažeidimo, registracijos paskelbimą negaliojančia (2023 m. birželio 8 d. Sprendimo LM (Priešieškinis dėl paskelbimo negaliojančiu), C‑654/21, EU:C:2023:462, 44 punktas).
90      Nagrinėjamu atveju, nors ieškovė remiasi 2023 m. birželio 8 d. Sprendimu LM (Priešieškinis dėl paskelbimo negaliojančiu) (C‑654/21, EU:C:2023:462), reikia konstatuoti, kad jos prašymas nėra priešieškinis, kaip tai suprantama pagal Reglamentą 2017/1001, tačiau grindžiamas ginčijamo prekių ženklo dėl naudojimo įgytu skiriamuoju požymiu. Vadinasi, jurisprudencija, kuria remiasi ieškovė, nei tiesiogiai, nei pagal analogiją negali būti taikoma šioje byloje.
91      Darytina išvada, kad šioje byloje Apeliacinė taryba nepažeidė proceso ekonomiškumo principo, kai priėmė ginčijamą sprendimą, nesuteikdama šalims galimybės pateikti pastabų po to, kai buvo priimtas 2022 m. gruodžio 14 d. Sprendimas DEVIN (T‑526/20, nepaskelbtas Rink., EU:T:2022:816), juo labiau kad niekas joms netrukdė pateikti tokių pastabų savo iniciatyva.
92      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia atmesti trečiojo pagrindo antrą dalį, taigi ir visą trečiąjį pagrindą.
Dėl ketvirtojo pagrindo, grindžiamo vienodo požiūrio ir teisinio saugumo principų pažeidimu
93      Ketvirtąjį ieškovės pagrindą, grindžiamą vienodo požiūrio ir teisinio saugumo principų pažeidimu, sudaro dvi dalys. Pirma, ieškovė priekaištauja Apeliacinei tarybai, kad ši pažeidė vienodo požiūrio principą, nes ji skirtingai vertino panašias situacijas. Antra, ieškovė teigia, kad Apeliacinė taryba pažeidė teisinio saugumo principą ir iš jo kylantį teisėtų lūkesčių apsaugos principą, kai nusprendė, kad jos pateiktų įrodymų pakanka įrodyti dėl naudojimo įgytą ginčijamo prekių ženklo skiriamąjį požymį „mineraliniam vandeniui [ir] selterio mineraliniam vandeniui“, bet ne kitoms minėtu prekių ženklu žymimoms prekėms.
–       Dėl ketvirtojo pagrindo pirmos dalies, grindžiamos vienodo požiūrio principo pažeidimu
94      Ieškovė nurodo vienodo požiūrio principą, įtvirtintą Pagrindinių teisių chartijos 20 ir 21 straipsniuose. Šiuo klausimu ieškovė tvirtina, kad rėmėsi dėl naudojimo įgytu skiriamuoju požymiu visų prekių, kurioms skirtas ginčijamas prekių ženklas, atžvilgiu, ir pateikė įrodymų šiuo klausimu. Nusprendusi, kad ginčijamas prekių ženklas dėl naudojimo įgijo skiriamąjį požymį tik „mineraliniam vandeniui [ir] selterio mineraliniam vandeniui“, o ne kitoms prekėms, kurioms skirtas ginčijamas prekių ženklas, Apeliacinė taryba skirtingai vertino panašias situacijas ir to objektyviai nepagrindė. Konkrečiai, Apeliacinė taryba nusprendė, kad tų pačių įrodymų, kuriuose yra lygiavertės informacijos apie skiriamąjį požymį, įgytą dėl ginčijamo prekių ženklo naudojimo Bulgarijoje, pakanka, kad būtų įrodytas skiriamasis požymis „mineralinio vandens [ir] selterio mineralinio vandens“, bet ne kitų minėtu prekių ženklu žymimų prekių atžvilgiu.
95      EUIPO ir įstojusi į bylą šalis ginčija ieškovės argumentus.
96      Vienodo požiūrio principas reikalauja, kad panašios situacijos nebūtų vertinamos skirtingai, o skirtingos – vienodai, jei toks vertinimas negali būti objektyviai pagrįstas (žr. 2021 m. liepos 15 d. Sprendimo DK / SEAE, C‑851/19 P, EU:C:2021:607, 47 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
97      Nagrinėjamu atveju ieškovė tvirtina, kad Apeliacinė taryba pažeidė vienodo požiūrio principą, kai nusprendė, kad „tokių pačių įrodymų, kuriuose yra lygiavertės informacijos apie [ginčijamo] prekių ženklo skiriamąjį požymį, įgytą dėl jo naudojimo Bulgarijoje, visų [šiuo prekių ženklu] žymimų prekių atžvilgiu“, pakanka įrodyti skiriamajam požymiui tik „mineralinio vandens [ir] selterio mineralinio vandens“, o ne kitų šiuo prekių ženklu žymimų prekių atžvilgiu.
98      Pirmiausia reikia pažymėti, kad, kaip nustatyta šio sprendimo 56–73 punktuose, ieškovė nesirėmė ir juo labiau neįrodė skiriamojo požymio, įgyto dėl ginčijamo prekių ženklo naudojimo, kitoms prekėms nei „mineralinis vanduo [ir] selterio mineralinis vanduo“.
99      Be to, bet kuriuo atveju reikia pažymėti, kad ieškovė nepaaiškina, nei kokiais įrodymais, nei kokia informacija ji remiasi pateikdama šį teiginį. Šiuo klausimu ieškovė nurodo tik ieškinio 41–47 punktus, kuriuose, jos teigimu, ji pateikė dėl naudojimo įgyto skiriamojo požymio įrodymų.
100    Nors tiesa, kad ieškinio 41 punkte ieškovė nurodė tam tikrus įrodymus (juos ji pateikė kartu su savo pastabomis Anuliavimo skyriui), be kita ko, susijusius su šaltinio vandeniu ir vandeniu, išpilstytu į butelius, vis dėlto ji neįrodo, kad tai „tie patys įrodymai, [kuriuose yra] lygiavertės informacijos“, kaip ir įrodymai, kuriais remdamasi Apeliacinė taryba konstatavo dėl naudojimo įgytą skiriamąjį požymį „mineraliniam vandeniui [ir] selterio mineraliniam vandeniui“.
101    Nors ieškinyje nurodytas ieškovės priekaištas, jame nepateikti jokie jį pagrindžiantys argumentai. Taigi ieškinio tekste nematyti pakankamai tikslių įrodymų, kad Bendrasis Teismas galėtų vykdyti kontrolę, o EUIPO – pasirengti gynybai.
102    Vadinasi, pirma, Bendrasis Teismas neprivalo iš priedų nustatyti, kokie galėtų būti ieškovės argumentai, susiję su nagrinėjamu priekaištu (žr. 2017 m. birželio 22 d. Sprendimo Biogena Naturprodukte / EUIPO (ZUM wohl), T‑236/16, EU:T:2017:416, 12 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją), ir, antra, toks priekaištas turi būti atmestas kaip nepriimtinas pagal Procedūros reglamento 177 straipsnio 1 dalies d punktą, nes jame nėra esminių elementų, leidžiančių Bendrajam Teismui vykdyti kontrolę, o atsakovui – užtikrinti savo gynybą.
103    Vadinasi, ketvirtojo pagrindo pirmą dalį reikia atmesti.
–       Dėl ketvirtojo pagrindo antros dalies, grindžiamos teisinio saugumo principo ir iš jo išplaukiančio teisėtų lūkesčių principo pažeidimu
104    Ieškovė tvirtina, kad ginčijamo sprendimo 85 punkte nusprendusi, jog jos pateiktų įrodymų pakanka įrodyti dėl naudojimo įgytą ginčijamo prekių ženklo skiriamąjį požymį 32 klasės prekėms, Apeliacinė taryba suteikė jai teisėtų lūkesčių, kad minėto prekių ženklo registracija išliks galioti ne tik „mineraliniam vandeniui [ir] selterio mineraliniam vandeniui“, bet ir kitoms prie 32 klasės priskiriamoms prekėms, kurioms skirtas ginčijamas prekių ženklas. Apeliacinė taryba pažeidė šiuos teisėtus lūkesčius, nesilaikydama teisinio saugumo principo.
105    EUIPO ir įstojusi į bylą šalis ginčija ieškovės argumentus.
106    Pagal teisinio saugumo principą, kuris yra vienas bendrųjų Sąjungos teisės principų, reikalaujama, kad teisės normos būtų aiškios ir tikslios, o jų poveikį galima būtų numatyti, kad suinteresuotieji asmenys galėtų suprasti Sąjungos teisės reglamentuojamas situacijas ir teisinius santykius (2011 m. gruodžio 8 d. Sprendimo France Télécom / Komisija, C‑81/10 P, EU:C:2011:811, 100 punktas ir 2014 m. spalio 9 d. Sprendimo Traum, C‑492/13, EU:C:2014:2267, 28 punktas).
107    Iš šio principo kyla teisėtų lūkesčių apsaugos principas, kuriuo gali remtis kiekvienas asmuo, esantis tokioje padėtyje, iš kurios matyti, jog Sąjungos institucijos administracija, suteikdama jam tikslias, besąlygiškas ir neprieštaringas garantijas, išplaukiančias iš patikimų ir kompetentingų šaltinių, sukėlė pagrįstų lūkesčių (šiuo klausimu žr. 2008 m. liepos 9 d. Sprendimo Reber / VRDT Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (Mozart), T‑304/06, EU:T:2008:268, 64 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją)
108    Ieškovė, be kita ko, tvirtina, kad Apeliacinė taryba pažeidė teisinio saugumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principus, kai ginčijamo sprendimo 88 punkte konstatavo, kad ginčijamas prekių ženklas dėl naudojimo įgijo skiriamąjį požymį tik „mineraliniam vandeniui [ir] selterio mineraliniam vandeniui“, nors ginčijamo sprendimo 85 punkte Apeliacinė taryba nusprendė, kad minėtas prekių ženklas įgijo skiriamąjį požymį dėl naudojimo, ir neapribojo šios išvados viena iš prekių, kurioms jis skirtas, kategorijų.
109    Šiuo klausimu pakanka konstatuoti, kad ginčijamo sprendimo 85 punkte nėra jokių garantijų (juo labiau tikslių, besąlyginių ir neprieštaringų garantijų, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 107 punkte nurodytą jurisprudenciją) dėl naudojimo įgyto ginčijamo prekių ženklo skiriamojo požymio visoms juo žymimoms prekėms.
110    Taigi reikia atmesti šeštojo pagrindo antrą dalį ir visą šeštąjį pagrindą.
111    Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad negalima pritarti nė vienam iš ieškovės nurodytų pagrindų, todėl reikia atmesti visą ieškinį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
112    Pagal Procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
113    Kadangi ieškovė pralaimėjo bylą, ji turi padengti įstojusios į bylą šalies bylinėjimosi išlaidas pagal jos pateiktus reikalavimus. Kadangi EUIPO reikalavo priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas tik tuo atveju, jeigu būtų rengiamas teismo posėdis, jo nesurengus nuspręstina, kad EUIPO padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (šeštoji kolegija)
nusprendžia:
1.      Atmesti ieškinį.
2.      Devin EAD padengia savo ir Haskovo Chamber of Commerce and Industry patirtas bylinėjimosi išlaidas.
3.      Priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas.
Costeira
Öberg
Zilgalvis
Paskelbtas 2025 m. spalio 29 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
*      Proceso kalba: anglų.