62023CJ0471
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (osmého senátu)
6. března 2025 (
*1
)
„Řízení o předběžné otázce – Hospodářská, sociální a územní soudržnost – Vlastní zdroje Evropské unie – Ochrana finančních zájmů Unie – Nařízení (EU) č. 1303/2013 – Článek 2 bod 10 – Pojem ‚příjemce‘ – Finanční oprava za porušení vnitrostátní právní úpravy v oblasti veřejných zakázek – Adresát rozhodnutí o finanční opravě – Určení odpovědnosti v souvislosti s touto opravou a smluvní rozdělení této odpovědnosti mezi příjemce státní podpory a jejího správce – Účast ve správních a soudních řízeních týkajících se tohoto rozhodnutí – Články 41 a 47 Listiny základních práv Evropské unie“
Ve spojených věcech C‑471/23 a C‑477/23,
jejichž předmětem jsou dvě žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 267 SFEU, podané rozhodnutími Nejvyššího správního soudu (Varchoven administrativen sad, Bulharsko) ze dne 13. července 2023, došlými Soudnímu dvoru dne 25. července 2023, v řízeních
Obština Veliko Tarnovo (C‑471/23),
Obština Belovo (C‑477/23)
proti
Rakovoditel na Upravljavaštia organ na Operativna programa „Regioni v rastež“ 2014-2020 (C‑471/23),
Rakovoditel na Upravljavaštia organ na Operativna programa „Okolna sreda“ 2014-2020 (C‑477/23),
za účasti:
Varchovna administrativna prokuratura
SOUDNÍ DVŮR (osmý senát),
ve složení: N. Jääskinen, předseda devátého senátu vykonávající funkci předsedy osmého senátu, M. Gavalec (zpravodaj) a J. Passer, soudci,
generální advokátka: T. Ćapeta,
za soudní kancelář: A. Calot Escobar, vedoucí,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–
za Obštinu Belovo: A. A. Kečeva,
–
za Rakovoditele na Upravljavaštia organ na Operativna programa „Okolna sreda“: G. Simeonova,
–
za Evropskou komisi: D. Drambozova, C. Ehrbar a J. Hradil, jako zmocněnci,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generální advokátky, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
1
Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce se týkají výkladu ustanovení čl. 2 bodů 10, 36 a 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 320, a oprava Úř. věst. 2016, L 200, s. 140), ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2018/1046 ze dne 18. července 2018 (Úř. věst. 2018, L 193, s. 1) (dále jen „nařízení č. 1303/2013“), jakož i článků 41 a 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“).
2
Tyto žádosti byly předloženy v rámci dvou sporů, a to zaprvé mezi obcí Veliko Tarnovo (Obština Veliko Tarnovo, Bulharsko) a vedoucím řídicího orgánu operačního programu „Rozvoj regionů“ 2014–2020 (Rakovoditel na Upravljavaštia organ na Operativna programa „Regioni v rastež“ 2014-2020) (C‑471/23), a zadruhé mezi obcí Belovo (Obština Belovo, Bulharsko) a vedoucím řídicího orgánu operačního programu „Životní prostředí“ 2014–2020 (Rakovoditel na Upravljavaštia organ na Operativna programa „Okolna sreda“ 2014-2020) (C‑477/23) ve věci pravidel pro přijímání rozhodnutí o finanční opravě v důsledku nesrovnalostí zjištěných při provádění projektů spolufinancovaných z fondů Evropské unie.
Právní rámec
Unijní právo
Nařízení (ES) č. 1370/2007
3
V bodech 5, 33 a 36 odůvodnění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 ze dne 23. října 2007 o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 a (EHS) č. 1107/70 (Úř. věst. 2007, L 315, s. 1) je uvedeno:
„(5)
[…] Pokud si členské státy zvolí, v souladu s tímto nařízením, možnost vyloučit z oblasti působnosti tohoto nařízení určitá obecná pravidla, měl by se použít obecný režim pro státní podpory.
[…]
(33)
V bodech 87 až 95 rozsudku [ze dne 24. července 2003, Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415)] Soudní dvůr Evropských společenství rozhodl, že kompenzace za veřejné služby nepředstavují zvýhodnění ve smyslu článku 87 Smlouvy, pokud jsou splněny čtyři kumulativní podmínky. Pokud nejsou uvedené podmínky splněny a jsou splněny obecné podmínky pro použití ustanovení čl. [107, odst. 1, SFEU], představují kompenzace za veřejné služby státní podporu a vztahují se na ně články [93, 106, 107 a 108 SFEU].
[…]
(36)
Jakákoli jiná kompenzace v souvislosti s poskytováním veřejných služeb v přepravě cestujících než ta, která spadá pod toto nové nařízení, jež by mohla představovat státní podporu ve smyslu čl. čl. [107, odst. 1, SFEU], by měla být v souladu s články [93, 106, 107 a 108 SFEU], včetně jakéhokoli příslušného výkladu Soudního dvora Evropských společenství, a zvláště jeho [rozsudku ze dne 24. července 2003, Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg, (C‑280/00, EU:C:2003:415)]. […]“
Nařízení č. 1303/2013
4
V bodech 65 a 66 odůvodnění nařízení č. 1303/2013 je uvedeno:
„65)
Členské státy by měly přijmout přiměřená opatření, aby zajistily řádné nastavení a fungování svých systémů řízení a kontroly, a tím poskytly jistotu, pokud jde o zákonné a řádné využívání fondů ESI. […]
(66)
Za řízení a kontrolu programů by měly v souladu se zásadami sdíleného řízení zodpovídat členské státy a Komise. Za provádění a kontrolu operací v rámci programů by měly v prvé řadě odpovídat členské státy prostřednictvím svých systémů řízení a kontroly. […]“
5
V článku 1 tohoto nařízení, nadepsaném „Předmět“, je stanoveno:
„Toto nařízení stanoví obecná pravidla použitelná na Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR), Evropský sociální fond (ESF), Fond soudržnosti, Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova (EZFRV) a Evropský námořní a rybářský fond (ENRF), které provádí svou činnost ve společném rámci (dále jen ‚evropské strukturální a investiční fondy‘ či ‚fondy ESI‘). […]
[…]“
6
V článku 2 uvedeného nařízení, nadepsaném „Definice“, je stanoveno:
„Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
[…]
10)
‚příjemcem‘ veřejný nebo soukromý subjekt nebo fyzická osoba odpovědné za zahájení nebo za zahájení i provádění operací a:
a)
v souvislosti se státní podporou subjekt, který dostává podporu, s výjimkou případů, kdy výše podpory na podnik činí méně než 200000 EUR, v nichž může dotčený členský stát rozhodnout, že příjemcem je subjekt poskytující podporu, aniž jsou dotčena nařízení Komise (EU) č. 1407/2013 [ze dne 18. prosince 2013 o použití článků 107 a 108 [SFEU] na podporu de minimis (Úř. věst. 2013, L 352, s. 1), (EU) č. 1408/2013 [ze dne 18. prosince 2013 o použití článků 107 a 108 [SFEU] na podporu de minimis v odvětví zemědělství (Úř. věst. 2013, L 352, s. 9)] a (EU) č. 717/2014 [ze dne 27. června 2014 o použití článků 107 a 108 [SFEU] na podporu de minimis v odvětví rybolovu a akvakultury (Úř. věst. 2014, L 190, s. 45)], a
b)
v souvislosti s finančními nástroji podle části druhé hlavy IV tohoto nařízení subjekt, který provádí finanční nástroj, popřípadě fond fondů.
[…]
36)
‚nesrovnalostí‘ jakékoli porušení ustanovení unijního nebo vnitrostátního právního předpisu týkajícího se jeho uplatňování, které vyplývá z jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu zapojeného do provádění fondů ESI, a v důsledku jehož je nebo by mohl být poškozen rozpočet Unie tím, že by byl z rozpočtu Unie uhrazen neoprávněný výdaj;
37)
‚hospodářským subjektem‘ jakákoli fyzická či právnická osoba a ostatní subjekty, které se podílejí na provádění pomoci z fondů ESI, s výjimkou členského státu při výkonu veřejných pravomocí;
[…]“
7
V článku 143 nařízení č. 1303/2013, nadepsaném „Finanční opravy prováděné členskými státy“, je stanoveno:
„1.   Za vyšetřování nesrovnalostí, provedení potřebných finančních oprav a vymáhání neoprávněně vyplacených částek zodpovídají v prvé řadě členské státy. V případě systémových nesrovnalostí rozšíří členský stát své vyšetřování na všechny operace, které by mohly být dotčeny.
2.   Členské státy provádějí finanční opravy potřebné v souvislosti s jednotlivými nebo systémovými nesrovnalostmi zjištěnými u operací nebo operačních programů. Finanční opravy spočívají ve zrušení celého příspěvku na operaci nebo operační program z veřejných zdrojů nebo jeho části. Členský stát zohlední povahu a závažnost nesrovnalostí a finanční ztrátu, která fondům nebo ENRF vznikla, a uplatní přiměřenou opravu. Finanční opravy se zaznamenají do účetní závěrky za účetní rok, ve kterém se o zrušení rozhodlo.
[…]“
Bulharské právo
ZUSEFSU
8
V článku 70 zákona o správě prostředků z evropských fondů se sdíleným řízením (Zakon za upravlenie na sredstvata ot evropejskite fondove pri spodeleno upravlenie, DV č. 101 ze dne 22. prosince 2015), jehož dřívější název před změnou DV č. 51 z roku 2022, jež nabyla účinku dne 1. července 2022, zněl zákon o správě prostředků z evropských strukturálních a investičních fondů [Zakon za upravlenie na sredstvata ot evropejskite strukturni i investitsionni fondove (ZUSESIF]), ve znění použitelném na spor v původním řízení (dále jen „ZUSEFSU“), je stanoveno:
„(1)   Finanční podpora z fondů ESI může být zcela nebo zčásti zrušena provedením finanční opravy z těchto důvodů:
[…]
9.
z důvodu nesrovnalosti představující porušení pravidel pro určení úspěšného uchazeče uvedených v kapitole 4, které bylo způsobeno jednáním nebo opomenutím příjemce, jež má nebo by mohlo mít za následek poškození prostředků evropských strukturálních a investičních fondů;
[…]
(2)   Případy nesrovnalostí, které vedou k finančním opravám podle odst. 1 bodu 9, se uvedou v normativním aktu Rady ministrů.“
9
V článku 73 odst. 1 ZUSEFSU je stanoveno:
„Finanční oprava se stanoví, pokud jde o základ a výši, odůvodněným rozhodnutím vedoucího řídicího orgánu, který projekt schválil.“
Zákon o veřejných zakázkách
10
Podle čl. 2 odst. 2 zákona o veřejných zakázkách (zakon za obštestvenite porački, DV č. 13 ze dne 16. února 2016) nejsou při zadávání veřejné zakázky veřejní zadavatelé oprávněni omezit hospodářskou soutěž tím, že zavedou podmínky nebo požadavky, které zakládají neodůvodněnou výhodu, nebo neoprávněně omezují účast hospodářských subjektů na zadávání veřejných zakázek a nejsou přiměřené účelu, hodnotě, složitosti, množství nebo rozsahu veřejné zakázky.
Spory v původních řízeních a předběžné otázky
Věc C‑471/23
11
V návaznosti na udělovací řízení v rámci operačního programu „Rozvoj regionů“ 2014–2020, který je součástí dohody o partnerství Bulharské republiky na programové období 2014–2020, byla finanční podpora na „Provádění integrovaných plánů obnovy a rozvoje měst 2014–2020“ udělena přímo obci Veliko Tarnovo.
12
Dne 24. srpna 2018 uzavřela tato obec se společností „Organizacia na dviženieto, parkingi i garaži“ EOOD („Organizace dopravy, parkovišť a garáží“ EOOD, dále jen „obecní společnost“) dohodu o partnerství. V této dohodě o partnerství je stanoveno, že v rámci tohoto operačního programu je v projektu „Integrovaná městská doprava města Veliko Tarnovo“ uvedená obec označována jako „vedoucí partner“ a obecní společnost jako „partner“.
13
V souladu s uvedenou dohodou o partnerství jsou vedoucí partner a partner v případě schválení tohoto projektu povinni uzavřít správní smlouvu. Partner, a sice v projednávané věci obecní společnost, je jakožto veřejný zadavatel povinen uskutečnit v souladu se zákonem o veřejných zakázkách zadávací řízení na dodávku vozového parku. V uvedené dohodě je mimoto stanoveno, že pokud v průběhu zadávacího řízení dojde k porušením, která odůvodňují provedení finanční opravy, jsou prostředky dotčené touto opravou hrazeny v její výši veřejným zadavatelem, který je stranou smlouvy, jež vedla k uvedené opravě.
14
Dne 19. července 2019 uzavřela obec Veliko Tarnovo jakožto příjemce dotace „Provádění integrovaných plánů obnovy a rozvoje měst 2014–2020“ správní smlouvu s řídicím orgánem operačního programu „Rozvoj regionů“ 2014–2020 za účelem realizace návrhu uvedeného projektu v celkové hodnotě 11133732,51 bulharských leva (BGN) (přibližně 5700000 eur), včetně uvedené dotace ve výši 10409573,31 BGN (přibližně 5300000 eur) a příspěvku poskytnutého přímo příjemcem ve výši 724159,20 BGN (přibližně 370000 eur).
15
V této správní smlouvě je stanoveno, že část z dotčené dotace představuje státní podporu ve prospěch provozovatele veřejných služeb v přepravě cestujících ve formě kompenzace za veřejné služby v souladu s nařízením č. 1370/2007. Správcem této podpory je obec Veliko Tarnovo, která je povinna zajistit provádění použitelného režimu v souladu s požadavky vyplývajícími z tohoto nařízení, včetně zavedení a uplatňování vhodných mechanismů kontroly jejich dodržování.
16
V souladu se všeobecnými podmínkami uvedené správní smlouvy odpovídá příjemce řídicímu orgánu operačního programu „Rozvoj regionů“ 2014–2020 za úkony partnerů a externích dodavatelů při provádění dotčeného projektu a přebírá „na svůj účet odpovědnost za veškerá rizika, včetně nezpůsobilých výdajů a finančních oprav provedených na vrub dotace rozpočtu projektu“.
17
Obecní společnost, která zahájila zadávací řízení jakožto poskytovatel služeb obecného hospodářského zájmu a jakožto osoba, která je příjemcem státní podpory z fondů ESI, následně uzavřela dne 31. března 2020 s úspěšným uchazečem společností „Excelor-Alfa“ DZZD smlouvu o veřejné zakázce na dodávku tří elektrobusů.
18
V návaznosti na oznámení o nesrovnalostech přijal řídicí orgán operačního programu „Rozvoj regionů“ 2014–2020 dne 11. května 2022 rozhodnutí o finanční opravě vůči obci Veliko Tarnovo (dále jen „rozhodnutí o finanční opravě ze dne 11. května 2022“) z důvodu nesrovnalosti ve smyslu čl. 70 odst. 1 bodu 9 ZUSEFSU, které se dopustila obecní společnost. Výše této finanční opravy činila 25 % z prostředků způsobilých pro financování z ESI fondů na základě této smlouvy o veřejné zakázce.
19
Obec Veliko Tarnovo podala proti tomuto rozhodnutí žalobu ke správnímu soudu Veliko Tarnovo, Bulharsko (Administrativen sad Veliko Tarnovo).
20
Rozsudkem ze dne 1. listopadu 2022 uvedený soud tuto žalobu zamítl s odůvodněním, že tato obec je jediným příjemcem dotčené dotace, jelikož je stranou správní smlouvy uvedené v bodě 14 tohoto rozsudku, a uvedenou obec lze jakožto stranu této smlouvy legitimně považovat za adresáta správního aktu, kterým se stanoví dotčená finanční oprava. Uvedený soud rovněž uvedl, že okolnost, že tatáž obec jakožto příjemce této dotace uzavřela dohody o partnerství pro určité činnosti, ji nezbavuje odpovědnosti jakožto stranu uvedené smlouvy, která je v přímém smluvním vztahu s řídicím orgánem operačního programu „Rozvoj regionů“ 2014–2020. Tentýž soud v neposlední řadě konstatoval, že doložka o odpovědnosti za porušení a rizika, včetně finančních oprav, má regresní povahu v tom smyslu, že jejím účelem je ve vnitřních vztazích mezi partnery určit, kdo ponese odpovědnost za takové opravy.
21
Obec Veliko Tarnovo podala proti uvedenému rozsudku kasační opravný prostředek k Nejvyššímu správnímu soudu, Bulharsko (Varchoven administrativen sad), který je předkládajícím soudem.
22
Podle předkládajícího soudu je třeba nejprve za účelem odpovědi na otázku, zda je obec Veliko Tarnovo jediným příjemcem dotčené dotace a zda se v tomto postavení dopustila porušení bulharského práva, které vedlo k finanční opravě, vyložit pojem „příjemce“ ve smyslu čl. 2 bodu 10 nařízení č. 1303/2013.
23
Dále vyvstává otázka, zda lze obec Veliko Tarnovo považovat za adresáta rozhodnutí o finanční opravě ze dne 11. května 2022 uložené z důvodu nesrovnalosti ve smyslu čl. 2 bodu 36 nařízení č. 1303/2013, které se dopustila obecní společnost, a tedy mít za to, že musí nést odpovědnost za porušení, k nimž došlo během zadávacího řízení, jež bylo zahájeno touto společností, ačkoli tato obec nevyužívá prostředky pocházející z fondů ESI z titulu smlouvy o veřejné zakázce uzavřené v návaznosti na uvedené zadávací řízení.
24
V neposlední řadě, pokud by bylo prokázáno, že obecní společnost je příjemcem dotace, na niž se vztahuje tato finanční oprava, neboť má postavení osoby, jež obdržela tuto dotaci, jakož i veřejnoprávního subjektu, který odpovídá za zahájení a provedení konkrétní operace spočívající v pořízení vozového parku, vyvstala by rovněž otázka, proč jí nebylo zaručeno právo účastnit se řízení o stanovení uvedené finanční opravy a zda měla mít možnost vstoupit jakožto účastník do řízení o jejím zrušení, které bylo vedeno správním soudem Veliko Tarnovo (Administrativen sad Veliko Tarnovo).
25
Za těchto podmínek se Nejvyšší správní soud (Varchoven administrativen sad) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Spadá správce státní podpory ve formě prostředků pocházejících z [fondů ESI], který není příjemcem podpory, pod pojem ‚příjemce‘ v kontextu státní podpory ve smyslu čl. [2] bodu 10 [nařízení č. 1303/2013]?
2)
Může být správce státní podpory, která má formu prostředků z [fondů ESI], který není tím, kdo podporu na základě veřejné zakázky využívá, správným adresátem rozhodnutí, kterým se stanoví finanční oprava v důsledku porušení vnitrostátního resp. unijního práva při zadávání veřejné zakázky?
3)
Musí být ve vztahu k osobě, která je adresátem správního opatření ve formě ‚finanční opravy‘ z důvodu, že se dopustila nesrovnalosti ve smyslu čl. 2 bodu 36 nařízení č. 1303/2013, v případě státní podpory z [fondů ESI], splněny dvě kumulativní podmínky, a to, že je příjemcem podpory z prostředků dotčených touto nesrovnalostí a že je tou osobou, která dotčené prostředky použila?
4)
Může být odpovědnost za porušení zákona při použití státní podpory, která má formu prostředků z [fondů ESI], upravena nebo přerozdělena smlouvou uzavřenou mezi příjemcem a správcem podpory, nebo odpovědnost nese ten příjemce podpory, který ji protiprávně použil?
5)
Mají příjemce podpory a správce podpory solidární odpovědnost a musí být taková odpovědnost sjednána ve smlouvě o poskytnutí podpory?
6)
Brání články 41 a 47 [Listiny] vnitrostátní správní praxi nebo judikatuře v takovém případě, jako je ten, o který se jedná ve věci v původním řízení, podle které ‚poskytovatel služeb obecného hospodářského zájmu‘, jako je [obecní společnost], který se údajně dopustil porušení zákona o zadávání veřejných zakázek při zadání veřejné zakázky, jež souvisí s využitím prostředků z [fondů ESI, které představují] státní podporu, nemá zaručeno právo účastnit se řízení o stanovení finanční opravy týkající se smlouvy, kterou uzavřel, ani právo účastnit se soudního řízení, v němž je rozhodováno o zrušení tohoto správního aktu, neboť tento poskytovatel jako partner obce nese podle dohody o partnerství regresní občanskoprávní odpovědnost?“
Věc C‑477/23
26
Věc C‑477/23 se týká využívání fondů ESI v období 2014–2020 v rámci „kombinovaného řízení týkajícího se projektu a výstavby kompostáren a zařízení na předzpracování odpadu z domácností“, jehož cílem je snížit množství odpadu ukládaného na skládku navýšením kapacit pro předzpracování netříděného odpadu, jakož i pro tříděný sběr a recyklaci zeleného nebo biologicky rozložitelného odpadu kompostováním.
27
V rámci řízení o získání přímé dotace pro region Pazardžik (Bulharsko) připravilo několik obcí, které zahrnovaly zejména obce Pazardžik a Belovo, návrh společného projektu pro udělení takové dotace. Dotčené obce měly podepsat správní smlouvu o udělení dotace podle operačního programu „Životní prostředí“ 2014–2020. V této smlouvě je stanoveno, že obce, které jsou jejími smluvními stranami, určují obec Pazardžik jakožto „vedoucí obec“. Mimoto je v uvedené smlouvě stanoveno, že příjemcem jsou všechny obce, na které se tato smlouva vztahuje, bez ohledu na okolnost, že vedle názvu každé z těchto obcí je rovněž uvedeno, že má postavení „partnera“.
28
Z ujednání o podmínkách provádění projektu schváleného v rámci tohoto řízení, která jsou nedílnou součástí správní smlouvy uvedené v předchozím bodě, vyplývá, že obec Pazardžik je jakožto „vedoucí obec“ odpovědná za řízení tohoto projektu a má pravomoc přijímat na svém bankovním účtu dotčené finanční prostředky a rozdělovat je partnerským obcím, zatímco posledně uvedené obce se společně s vedoucí obcí podílejí na přípravě, jakož i na technickém a finančním provádění uvedeného projektu. V této souvislosti byla obec Belovo povinna provést a zadat veřejnou zakázku týkající se návrhu, autorskoprávního dozoru, stavby, dodání a vyhotovení zařízení na kompostování tříděného zeleného nebo biologicky rozložitelného odpadu s kapacitou 2000 tun ročně.
29
V rámci zadávacího řízení uzavřela obec Belovo jakožto veřejný zadavatel smlouvu o veřejné zakázce se společností „Delčev Engineering“ EOOD.
30
Rozhodnutím ze dne 21. března 2022 uložil řídicí orgán operačního programu „Životní prostředí“ 2014–2020 obci Pazardžik finanční opravu ve výši 10 % z výdajů způsobilých pro financování z fondů ESI podle této smlouvy o veřejné zakázce (dále jen „rozhodnutí o finanční opravě ze dne 21. března 2022“). Tato finanční oprava byla uložena z důvodu nesrovnalosti ve smyslu čl. 70 odst. 1 bodu 9 ZUSEFSU, které se dopustila obec Belovo.
31
Obec Belovo, které nebylo určeno rozhodnutí o finanční opravě ze dne 21. března 2022, podala proti tomuto rozhodnutí žalobu ke správnímu soudu v Pazardžiku (Administrativen sad Pazardžik, Bulharsko). Rozsudkem ze dne 26. října 2022 uvedený soud tuto žalobu zamítl, když měl za to, že i když uvedené rozhodnutí o finanční opravě uvádělo jako adresáta tohoto rozhodnutí pouze obec Pazardžik, obec Belovo uzavřela jakožto veřejný zadavatel smlouvu na veřejnou zakázku a měla právní zájem na podání uvedené žaloby. Uvedený soud nicméně dospěl k závěru, že uvedené rozhodnutí o finanční opravě bylo přijato v souladu s bulharským právem.
32
Obec Belovo podala proti uvedenému rozsudku kasační opravný prostředek k Nejvyššímu správnímu soudu (Varchoven administrativen sad), který je předkládajícím soudem.
33
Podle předkládajícího soudu existují rozdíly ve vnitrostátní judikatuře týkající se skutkových situací obdobných těm, o které se jedná v projednávané věci, které se týkají téhož postupu financování z fondů ESI.
34
Z některých vnitrostátních rozhodnutí totiž na jedné straně vyplývá, že pouze vedoucí obec dotčeného projektu má postavení „příjemce“ ve smyslu čl. 2 bodu 10 nařízení č. 1303/2013 a je adresátem rozhodnutí o finanční opravě, přičemž ostatní partnerské obce toto postavení nemají. Ve věcech, v nichž byla vydána tato vnitrostátní rozhodnutí, nebyla připuštěna účast jiných partnerských obcí než vedoucí obce v řízení, a to ani účast v řízení o stanovení dotčené finanční opravy, ani v soudním řízení o zrušení aktu, kterým se tato oprava ukládá, a to ani v případě, že tyto partnerské obce způsobily nesrovnalost, která vedla k této finanční opravě.
35
Na druhé straně mají některé vnitrostátní soudy za to, že v případě porušení pravidel pro zadávání veřejných zakázek ze strany obce, která vynakládá částky pocházející z fondů ESI, musí být tato obec považována za adresáta dotčeného aktu finanční opravy, jakož i za osobu oprávněnou účastnit se řízení o stanovení dotčené finanční opravy a hájit se před soudem.
36
Předkládající soud má mimoto pochybnosti o způsobu určení odpovědnosti za finanční opravy, jež vyplývají z porušení pravidel pro zadávání veřejných zakázek v rámci využívání fondů ESI.
37
Za těchto podmínek se Varchoven administrativen sad (Nejvyšší správní soud) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Brání výklad čl. 2 bodu 10, bodu 36 a bodu 37 nařízení č. 1303/2013 takovému vnitrostátnímu ustanovení nebo jeho výkladové a aplikační praxi, podle nichž je v takovém případě, jako je ten, o který se jedná ve věci v původním řízení, považována za příjemce podpory z prostředků z fondů ESI pouze ta z obcí (jež jsou stranami správní smlouvy o dotaci), které jsou stranami partnerství, jež jako vedoucí partner uzavřela správní smlouvu o dotaci? Jaké podmínky musí organizace splňovat, aby v takovém případě, jako je případ v projednávané věci, byla považována za příjemce ve smyslu čl. 2 bodu 10 nařízení č. 1303/2013?
2)
Brání výklad ustanovení čl. 2 bodů 10, 36 a 37 nařízení č. 1303/2013 takovému vnitrostátnímu ustanovení nebo jeho výkladové a aplikační praxi, podle nichž se v takovém případě, jako je ten, o který se jedná ve věci v původním řízení, finanční oprava v důsledku porušení předpisů o zadávání veřejných zakázek, kterého se dopustil hospodářský subjekt, stanoví rozhodnutím, jehož adresátem je jiný hospodářský subjekt, který se porušení nedopustil, avšak ve správní smlouvě o dotaci má postavení vedoucího partnera?
3)
Brání nařízení č. 1303/2013 takovému vnitrostátnímu ustanovení nebo jeho výkladové a aplikační praxi, podle nichž je možné odpovědnost za finanční opravu mezi partnery projektu smluvně přerozdělit, nebo musí každý hospodářský subjekt nést odpovědnost za finanční opravy související s porušeními, jichž se dopustil při využívání prostředků z fondů ESI v rámci smluv, v nichž je smluvní stranou?
4)
Brání články 41 a 47 [Listiny] takové praxi vnitrostátních orgánů nebo judikatuře v takovém případě, jako je ten, o který se jedná ve věci v původním řízení, podle nichž obec, která se údajně při zadávání veřejné zakázky související s řízením o využití prostředků z fondů ESI dopustila porušení zákona o zadávání veřejných zakázek, nemá zaručeno právo účastnit se řízení o stanovení finanční opravy týkající se smlouvy, kterou uzavřela, ani právo účastnit se soudního řízení o zrušení tohoto správního aktu, z důvodu, že má z titulu postavení partnera možnost využít vůči vedoucímu partnerovi podle smlouvy o partnerství prostředky nápravy v občanskoprávním řízení?“
K předběžným otázkám
K první otázce ve věci C‑471/23 a k první otázce ve věci C‑477/23
38
Podstatou první otázky předkládajícího soudu ve věci C‑471/23 a první otázky předkládajícího soudu ve věci C‑477/23, které je třeba zkoumat společně, je, zda čl. 2 bod 10 nařízení č. 1303/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „příjemce“ ve smyslu tohoto ustanovení může zahrnovat subjekt, který je pověřen zahájením nebo zahájením a prováděním dotčených operací, ale nedostává státní podporu uvedenou v tomto čl. 2 bodě 10 písm. a), jakož i subjekt, který neuzavřel správní smlouvu o dotaci jakožto „vedoucí partner“.
39
Podle článku 2 bodu 10 uvedeného nařízení se zaprvé pojmem „příjemce“ rozumí veřejný nebo soukromý subjekt nebo fyzická osoba odpovědná za zahájení nebo zahájení a provádění operací. Zadruhé, v tomto ustanovení je v písmeni a) upřesněno, že tímto subjektem je v souvislosti se státní podporou subjekt, který ji dostává, s výjimkou případů, kdy výše podpory na podnik činí méně než 200000 eur, v nichž může dotčený členský stát rozhodnout, že příjemcem je subjekt poskytující podporu, aniž jsou dotčena nařízení č. 1407/2013, č. 1408/2013 a č. 717/2014, a v písmeni b) je dále upřesněno, že v souvislosti s finančními nástroji podle části druhé hlavy IV nařízení č. 1303/2013 subjekt, který provádí finanční nástroj, popřípadě fond fondů.
40
Ze znění první části definice tohoto pojmu uvedené v tomto čl. 2 bodě 10 vyplývá, že členské státy mají určitý prostor pro uvážení při určení, zda je příjemce jakožto veřejný nebo soukromý subjekt nebo fyzická osoba pověřen pouze zahájením dotčených operací nebo jak jejich zahájením, tak jejich prováděním.
41
Pokud jde o druhou část tohoto ustanovení, jsou v ní stanovena pravidla pro určení příjemce v případech týkajících se státní podpory a finančních nástrojů podle části druhé hlavy IV nařízení č. 1303/2013.
42
V tomto ohledu je třeba uvést, že podmínky stanovené v první části čl. 2 bodu 10 tohoto nařízení a podmínky stanovené v tomto čl. 2 bodě 10 písm. a) a b) jsou odděleny spojkou „a“. Její použití však neznamená, že tyto podmínky mají kumulativní povahu. Naopak ustanovení uvedená v této první části stanoví obecné pravidlo, kdežto ustanovení uvedená v čl. 2 bodě 10 písm. a) a b) představují doplňková pravidla týkající se zvláštních situací.
43
Je tedy třeba konstatovat, že znění čl. 2 bodu 10 nařízení č. 1303/2013 nijak nevylučuje, aby u jedné operace existovalo více příjemců.
44
V tomto ohledu je třeba uvést, že jak vyplývá z bodu 66 odůvodnění tohoto nařízení, odpovědnost za provádění operací uskutečňovaných v rámci programů nesou v první řadě členské státy, které mají možnost určit zejména subjekt odpovědný za zahájení dotčených operací nebo za jejich zahájení a provádění, stejně jako subjekt přijímající dotčenou podporu.
45
Opačný výklad by mohl vést k situacím, v nichž by žádný subjekt nemohl být kvalifikován jako příjemce ve smyslu čl. 2 bodu 10 nařízení č. 1303/2013, neboť by nebyl s to splnit obě podmínky stanovené v první části tohoto čl. 2 bodu 10 a v bodě 10 písm. a) nebo b).
46
Mimoto, jak Komise v podstatě uvedla v písemném vyjádření, pokud jde o zvláštní situaci stanovenou v čl. 2 bodě 10 písm. a) nařízení č. 1303/2013, vzhledem k tomu, že dotace může zahrnovat různé formy, z nichž některé představují státní podporu, takový výklad by pro části operace dotčené podporou vyžadoval, aby byl subjekt přijímající tuto podporu příjemcem ve smyslu tohoto čl. 2 bodu 10 písm. a), kdežto u ostatních částí téže operace by byl příjemcem ve smyslu první části uvedeného čl. 2 bodu 10 subjekt odpovědný za zahájení nebo za zahájení a provádění této operace. Tento výklad by přitom mohl narážet na praktické obtíže kvůli časté vzájemné provázanosti dotací a určování těch z nich, jež mohou mít formu státní podpory.
47
V projednávané věci ze spisu, který má Soudní dvůr k dispozici, vyplývá, že ve věci C‑471/23 byla obec Veliko Tarnovo na základě správní smlouvy uzavřené s řídicím orgánem operačního programu „Rozvoj regionů“ 2014–2020 za účelem provedení projektu dotčeného v uvedené věci určena jako osoba, která nese odpovědnost za provádění tohoto projektu, zatímco obecní společnost byla určena jakožto osoba, která dostává státní podporu. V tomto ohledu by jedna část dotace na uvedený projekt mohla představovat státní podporu, ale předkládající soud neupřesňuje, zda je výše této podpory nižší než 200000 eur. Ve věci C‑477/23 se obec Pazardžik jakožto „vedoucí obec“, která je odpovědná za řízení projektu dotčeného v posledně uvedené věci, podílí společně s ostatními obcemi, včetně obce Belovo, na přípravě a technickém a finančním provádění posledně uvedeného projektu.
48
V tomto ohledu bude na předkládajícím soudu, kterému jako jedinému přísluší, aby posoudil skutkové okolnosti sporu v původním řízení a vyložil dotčené vnitrostátní právní předpisy, aby určil, zda jsou ve věci C‑471/23 obec Veliko Tarnovo a ve věci C‑477/23 obce Pazardžik a Belovo pověřeny zahájením nebo zahájením a prováděním dotčených operací ve smyslu čl. 2 bodu 10 první části nařízení č. 1303/2013, zda podpora, kterou obdržela obecní společnost ve věci C‑471/23, spadá pod pojem „státní podpora“ ve smyslu tohoto čl. 2 bodu 10 písm. a) tohoto nařízení, a případně i výši této podpory.
49
V tomto ohledu je třeba připomenout, podobně jako to učinila Komise, že z bodů 5, 33 a 36 odůvodnění nařízení č. 1370/2007 i z ustálené judikatury Soudního dvora vyplývá, že kompenzace za veřejné služby poskytnutá v souladu se všemi podmínkami stanovenými v uvedeném nařízení nepředstavuje státní podporu.
50
Mimoto, jak vyplývá z bodu 43 tohoto rozsudku, i když podle uvedeného čl. 2 bodu 10 písm. a) nařízení č. 1303/2013 v souvislosti se státní podporou musí být subjekt, který dostává podporu, považován za příjemce ve smyslu tohoto ustanovení, nic nevylučuje, aby subjekt, který splňuje podmínky stanovené v první části téhož čl. 2 bodu 10, mohl být rovněž považován za příjemce ve smyslu posledně uvedeného ustanovení.
51
Pokud jde o otázku předkládajícího soudu ve věci C‑477/23 týkající se toho, zda za příjemce dotčené dotace musí být považován pouze veřejný subjekt, který uzavřel správní smlouvu o dotaci jako „vedoucí partner“, je třeba konstatovat, že čl. 2 bod 10 nařízení č. 1303/2013 nestanoví konkrétní kategorie potenciálních příjemců.
52
Pokud je tedy subjekt pověřen zahájením nebo zahájením a prováděním operací, může být považován za „příjemce“ ve smyslu tohoto ustanovení, a to bez ohledu na to, zda byl takový subjekt označen jako „vedoucí partner“.
53
Z výše uvedeného vyplývá, že na první otázku ve věci C‑471/23 a na první otázku ve věci C‑477/23 je třeba odpovědět tak, že čl. 2 bod 10 nařízení č. 1303/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „příjemce“ ve smyslu tohoto ustanovení může zahrnovat subjekt, který je pověřen zahájením nebo zahájením a prováděním dotčených operací, ale nedostává státní podporu uvedenou v tomto čl. 2 bodě 10 písm. a), jakož i subjekt, který neuzavřel správní smlouvu o dotaci v postavení „vedoucího partnera“.
Ke druhé až páté otázce ve věci C‑471/23, jakož i ke druhé a třetí otázce ve věci C‑477/23
54
Podstatou druhé až páté otázky předkládajícího soudu ve věci C‑471/23 a druhé a třetí otázky předkládajícího soudu ve věci C‑477/23, které je třeba zkoumat společně, je, zda ustanovení čl. 2 bodů 36 a 37 nařízení č. 1303/2013 musí být vykládána v tom smyslu, že brání zaprvé vnitrostátní právní úpravě, podle které může být rozhodnutí o finanční opravě za porušení pravidel pro zadávání veřejných zakázek určeno jinému hospodářskému subjektu, než který se tohoto porušení dopustil, a zadruhé tomu, aby odpovědnost za tuto finanční opravu byla společná a nerozdílná, nebo aby tato odpovědnost mohla být na základě smlouvy rozdělena mezi tento hospodářský subjekt a hospodářský subjekt, který se uvedeného protiprávního jednání dopustil, nebo aby uvedenou odpovědnost nesl posledně uvedený hospodářský subjekt.
55
Úvodem je třeba připomenout, že podle čl. 2 bodu 36 nařízení č. 1303/2013 se nesrovnalostí ve smyslu tohoto ustanovení rozumí jakékoli porušení unijního nebo vnitrostátního právního předpisu týkajícího se jeho uplatňování, které vyplývá z jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu zapojeného do provádění fondů ESI, a v jehož důsledku je nebo by mohl být poškozen rozpočet Unie tím, že by z něj byl uhrazen neoprávněný výdaj.
56
Mimoto v čl. 143 odst. 1 tohoto nařízení je zejména stanoveno, že za vyšetřování nesrovnalostí, provedení potřebných finančních oprav a vymáhání neoprávněně vyplacených částek zodpovídají v prvé řadě členské státy. Za tímto účelem, jak je stanoveno v odstavci 2 tohoto článku, provádějí členské státy finanční opravy potřebné v souvislosti s jednotlivými nebo systémovými nesrovnalostmi zjištěnými u operací nebo operačních programů.
57
Žádné ustanovení uvedeného nařízení však nestanoví pravidla týkající se definice příjemců aktu finanční opravy.
58
V tomto ohledu je třeba připomenout, že povinnost vydat výhodu, která byla bezdůvodně získána nesrovnalostí, není sankcí, ale je pouhým důsledkem zjištění, že podmínky vyžadované pro získání výhody plynoucí z unijní právní úpravy nebyly splněny, čímž se získaná výhoda stala neoprávněnou (rozsudek ze dne 1. října 2020, Elme Messer Metalurgs, C‑743/18, EU:C:2020:767, bod 64 a citovaná judikatura).
59
Z toho vyplývá, že vrácení výhody, která byla bezdůvodně získána v důsledku nesrovnalosti ve smyslu čl. 2 bodu 36 nařízení č. 1303/2013 nemusí být nutně požadováno od subjektu, který se takové nesrovnalosti dopustil.
60
V projednávané věci ze spisu, který má Soudní dvůr k dispozici, vyplývá, že ve věci C‑471/23 uzavřela obec Veliko Tarnovo dotčenou správní smlouvu s řídicím orgánem operačního programu „Rozvoj regionů“ 2014–2020 a byla adresátem rozhodnutí o finanční opravě ze dne 11. května 2022 bez ohledu na skutečnost, že se dotčené nesrovnalosti údajně dopustila obecní společnost. Ve věci C‑477/23 uzavřely všechny dotčené obce, včetně obce Belovo, která se údajně dopustila dotčené nesrovnalosti, a obce Pazardžik jakožto „vedoucí obce“ dotčenou správní smlouvu o dotaci a posledně uvedená obec byla adresátem rozhodnutí o finanční opravě ze dne 21. března 2022.
61
Je přitom třeba konstatovat, jak vyplývá z bodu 59 tohoto rozsudku, že takové veřejnoprávní subjekty, jako jsou obce dotčené ve věcech v původních řízeních, mohou být adresáty aktu k učinění finanční opravy, a to bez ohledu na skutečnost, že se nedopustily nesrovnalostí ve smyslu čl. 2 bodu 36 nařízení č. 1303/2013.
62
Pokud jde o otázku odpovědnosti za finanční opravy vyplývající z porušení pravidel pro zadávání veřejných zakázek při využívání fondů ESI, je třeba připomenout, že v případě neexistence ustanovení unijního práva musí být spory týkající se navrácení částek vyplacených v rozporu s unijním právem rozhodnuty vnitrostátními soudy na základě použití jejich vnitrostátního práva, avšak v mezích stanovených unijních právem (rozsudek ze dne 17. listopadu 2022, Avicarvil Farms, C‑443/21, EU:C:2022:899, bod 37 a citovaná judikatura).
63
Vzhledem k tomu, že nařízení č. 1303/2013 neobsahuje ustanovení týkající se této odpovědnosti, je tato odpovědnost určena vnitrostátním právem a smluvními závazky účastníků dané operace.
64
V závislosti na obsahu těchto smluvních závazků, ač každý dotčený hospodářský subjekt může nést vůči příslušnému vnitrostátnímu orgánu společnou a nerozdílnou odpovědnost za tutéž operaci, může být tedy taková finanční odpovědnost rovněž rozdělena mezi dotčené hospodářské subjekty, nebo ji může nést pouze hospodářský subjekt, který se dotčené nesrovnalosti dopustil.
65
Soudní dvůr nicméně rovněž konstatoval, že zásada právní jistoty vyžaduje, aby právní pravidla byla jasná a přesná a jejich použití bylo pro právní subjekty předvídatelné, zejména pokud mohou vyvolat nepříznivé důsledky. Tato zásada vyžaduje, aby právní úprava umožnila dotčeným osobám přesně se seznámit s rozsahem povinností, které jim ukládá, a aby tyto osoby měly možnost jednoznačně zjistit svá práva a povinnosti a postupovat podle toho [rozsudek ze dne 4. října 2024, Litva a další v. Parlament a Rada (Balíček mobilita), C‑541/20 až C‑555/20, EU:C:2024:818, bod 158, jakož i citovaná judikatura].
66
Mimoto se zásada právní jistoty uplatní s obzvláštní přísností vůči právní úpravě, která může mít finanční důsledky (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 29. dubna 2021, Banco de Portugal a další, C‑504/19, EU:C:2021:335, bod 52 a citovaná judikatura).
67
V projednávané věci z předkládacích rozhodnutí vyplývá, že ve věci C‑471/23 obec Veliko Tarnovo nese na vlastní účet veškerá rizika, včetně zejména finančních oprav, která jsou účtována na vrub dotace rozpočtu dotčeného projektu, kdežto obecní společnost podle všeho takovou finanční odpovědnost vůči řídicímu orgánu operačního programu „Rozvoj regionů“ 2014–2020 nemá. Naproti tomu ve věci C‑477/23 se dotčené obce společně podílejí zejména na finančním provádění dotčeného projektu a obec Pazardžik má jakožto „vedoucí obec“ pravomoc přijímat na svém bankovním účtu dotčené prostředky a rozdělovat je mezi partnerské obce.
68
V tomto ohledu bude příslušet předkládajícímu soudu, aby ověřil, jaké hospodářské subjekty nesou v souladu s vnitrostátním právem a ujednáními dotčených smluv finanční odpovědnost vůči dotčeným řídicím orgánům, a dále, zda tyto hospodářské subjekty, které nesou finanční odpovědnost, byly s to seznat, že v případě nesrovnalostí při provádění dotčeného projektu nesou, ať už samostatně, společně a nerozdílně nebo jinak, odpovědnost za finanční opravu vůči těmto řídicím orgánům.
69
Z výše uvedeného vyplývá, že na druhou až pátou otázku ve věci C‑471/23, jakož i na druhou a třetí otázku ve věci C‑477/23, je třeba odpovědět tak, že ustanovení čl. 2 body 36 a 37 nařízení č. 1303/2013 musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle které může být adresátem rozhodnutí o finanční opravě za porušení pravidel pro zadávání veřejných zakázek jiný hospodářský subjekt než subjekt, jenž se tohoto porušení dopustil, ani tomu, aby odpovědnost za tuto finanční opravu byla společná a nerozdílná, aby tato odpovědnost mohla být na základě smlouvy rozdělena mezi tento hospodářský subjekt a hospodářský subjekt, který se uvedeného porušení dopustil, nebo aby uvedenou odpovědnost nesl posledně uvedený hospodářský subjekt, s výhradou, že hospodářské subjekty, které nesou finanční odpovědnost, byly s to seznat, že v případě nesrovnalostí při provádění dotčeného projektu nesou odpovědnost za uvedenou finanční opravu vůči dotčenému řídicímu orgánu.
K šesté otázce ve věci C‑471/23 a čtvrté otázce ve věci C‑477/23
70
Podstatou šesté otázky předkládajícího soudu ve věci C‑471/23 a čtvrté otázky ve věci C‑477/23, které je třeba zkoumat společně, je, zda články 41 a 47 Listiny musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní praxi, podle které hospodářský subjekt, který se dopustil nesrovnalosti ve smyslu čl. 2 bodu 36 nařízení č. 1303/2013, která vedla k finanční opravě, nemá právo účastnit se řízení o stanovení této finanční opravy ani soudního řízení, v němž se rozhoduje o jejím zrušení, z toho důvodu, že tento hospodářský subjekt má na základě dohody o partnerství možnost využít občanskoprávního prostředku nápravy.
71
Nejprve je třeba uvést, že jak vyplývá z bodu 65 odůvodnění tohoto nařízení, členské státy by měly přijmout přiměřená opatření, aby zajistily řádné nastavení a fungování svých systémů řízení a kontroly, a tím poskytly jistotu, pokud jde o zákonné a řádné využívání fondů ESI, a že v souladu s čl. 143 odst. 1 uvedeného nařízení mimo jiné za vyšetřování nesrovnalostí a provádění nezbytných finančních oprav zodpovídají v prvé řadě členské státy.
72
Při přijímání takových opatření k provedení unijního práva jsou členské státy povinny dodržovat obecné zásady tohoto práva, jakož i ustanovení Listiny [rozsudek ze dne 30. ledna 2024, Agentsia Patna infrastruktura (Evropské financování silniční infrastruktury), C‑471/22, EU:C:2024:99, bod 40 a citovaná judikatura].
73
Vzhledem k tomu, že v této souvislosti předkládající soud odkazuje konkrétně na článek 41 Listiny týkající se práva na řádnou správu, je třeba zdůraznit, že tento článek je určen orgánům, institucím a jiným subjektům Unie, a nikoli institucím nebo subjektům členských států, takže jednotlivec se nemůže dovolávat uvedeného článku vůči vnitrostátním orgánům. Pokud však členský stát uplatňuje unijní právo, platí v rámci řízení vedeného příslušným vnitrostátním orgánem požadavky vyplývající ze zásady řádné správy jakožto obecné zásady unijního práva, zejména právo každého na to, aby jeho záležitosti byly řešeny nestranně a v přiměřené lhůtě [rozsudek ze dne 30. ledna 2024, Agentsia Patna infrastruktura (Evropské financování silniční infrastruktury), C‑471/22, EU:C:2024:99, bod 41 a citovaná judikatura].
74
Vzhledem k tomu, že uvedený soud odkazuje rovněž na právo účastnit se řízení, je třeba upřesnit, že takové právo je vzhledem k tomu, že umožňuje výkon práva být vyslechnut, nedílnou součástí práva na obhajobu, jehož dodržování představuje obecnou zásadu unijního práva. Právo být vyslechnut zaručuje každému možnost účelným a účinným způsobem vyjádřit své stanovisko v průběhu správního řízení před přijetím každého rozhodnutí, které by se mohlo nepříznivě dotknout jeho zájmů, a to i pokud použitelná právní úprava takovou formalitu nevyžaduje. Cílem pravidla, podle kterého musí být osobě, jíž je určeno rozhodnutí nepříznivě zasahující do jejího právního postavení, umožněno se vyjádřit před přijetím tohoto rozhodnutí, je umožnit příslušnému orgánu účelně zohlednit všechny rozhodné skutečnosti [rozsudek ze dne 30. ledna 2024, Agencia Patna infrastruktura (Evropské financování silniční infrastruktury), C‑471/22, EU:C:2024:99, bod 42 a citovaná judikatura].
75
Toto pravidlo se použije na správní řízení o stanovení finanční opravy vedené vnitrostátními orgány z důvodu, že došlo k nesrovnalosti ve smyslu čl. 2 bodu 36 nařízení č. 1303/2013.
76
Mimoto je právo na účinnou soudní ochranu zaručené v článku 47 Listiny tvořeno různými prvky, mezi něž patří právo na obhajobu, zásada rovnosti zbraní, právo na přístup k soudům a právo poradit se, být obhajován a být zastupován [rozsudek ze dne 30. ledna 2024, Agencia Patna infrastruktura (Evropské financování silniční infrastruktury), C‑471/22, EU:C:2024:99, bod 46 a citovaná judikatura].
77
V projednávané věci, jak bylo uvedeno v bodě 67 tohoto rozsudku a s výhradou ověření předkládajícím soudem, neměla ve věci C‑471/23 obecní společnost, která se údajně dopustila nesrovnalosti, smluvní vztah s řídicím orgánem operačního programu „Rozvoj regionů“ 2014–2020 a podle všeho nenesla ve vztahu k tomuto orgánu finanční odpovědnost za provádění dotčeného projektu. Pokud jde o věc C‑477/23, předkládající soud neuvádí, která z dotčených obcí nese takovou finanční odpovědnost.
78
V tomto ohledu je třeba uvést, že pokud uvedený soud dospěje k závěru, že hospodářský subjekt, který se dopustil nesrovnalosti, nenese finanční odpovědnost za provádění dotčeného projektu vůči dotčenému řídicímu orgánu, nebrání obecné zásady unijního práva řádné správy a dodržování práva na obhajobu ani článek 47 Listiny tomu, aby tento hospodářský subjekt neměl právo účastnit se řízení o stanovení finanční opravy ani soudního řízení, v němž se rozhoduje o jejím zrušení.
79
Kdyby se rozhodnutí o finanční opravě bezprostředně dotýkalo zájmů nikoli uvedeného hospodářského subjektu, ale subjektu, který nese finanční odpovědnost vůči dotčenému řídicímu orgánu za provádění tohoto projektu, muselo by být posledně uvedenému hospodářskému subjektu přiznáno právo účastnit se řízení o stanovení této finanční opravy a soudního řízení, v němž se rozhoduje o jejím zrušení.
80
Naproti tomu, konstatuje-li předkládající soud, že hospodářský subjekt, který se dopustil nesrovnalosti, nese vůči dotčenému řídicímu orgánu finanční odpovědnost za provádění dotčeného projektu, a zájmy uvedeného subjektu jsou bezprostředně dotčeny rozhodnutím o finanční opravě v důsledku zjištění této nesrovnalosti, brání obecné zásady unijního práva řádné správy a dodržování práva na obhajobu, jakož i článek 47 Listiny tomu, aby se tento hospodářský subjekt nemohl vyjádřit v řízení o stanovení této finanční opravy, ani mu nebyla umožněna účast v soudním řízení za účelem jejího napadení.
81
V tomto ohledu není podle všeho relevantní okolnost uváděná předkládajícím soudem, a sice že uvedený hospodářský subjekt nese občanskoprávní regresní odpovědnost a v občanskoprávním řízení může uplatnit nároky vůči příjemci, který je vedoucím partnerem, na základě dohody o partnerství uzavřené s vedoucím partnerem, neboť takový občanskoprávní procesní prostředek neumožňuje témuž hospodářskému subjektu napadnout samotné přijetí takového rozhodnutí o finanční opravě, které nepříznivě zasahuje do jeho právního postavení.
82
Z výše uvedeného vyplývá, že na šestou otázku ve věci C‑471/23 a na čtvrtou otázku ve věci C‑477/23 je třeba odpovědět tak, že obecné zásady unijního práva, a sice zásady řádné správy a dodržování práva na obhajobu, jakož i článek 47 Listiny, musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní praxi, podle které hospodářský subjekt, který se dopustil nesrovnalosti ve smyslu čl. 2 bodu 36 nařízení č. 1303/2013, jež vedla k finanční opravě, nemá právo účastnit se řízení o stanovení této finanční opravy ani soudního řízení, v němž se rozhoduje o jejím zrušení, z důvodu, že tento hospodářský subjekt má možnost využít občanskoprávní prostředek nápravy na základě dohody o partnerství, nese-li uvedený hospodářský subjekt odpovědnost vůči dotčenému řídicímu orgánu finanční odpovědnost za provádění dotčeného projektu.
K nákladům řízení
83
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl takto:
1)
Ustanovení čl. 2 bodu 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2018/1046 ze dne 18. července 2018,
musí být vykládáno v tom smyslu, že
pojem „příjemce“ ve smyslu tohoto ustanovení může zahrnovat subjekt, který je pověřen zahájením nebo zahájením a prováděním dotčených operací, ale nedostává státní podporu uvedenou v tomto čl. 2 bodě 10 písm. a), jakož i subjekt, který neuzavřel správní smlouvu o dotaci v postavení „vedoucího partnera“.
2)
Ustanovení čl. 2 bodů 36 a 37 nařízení č. 1303/2013, ve znění nařízení 2018/1046,
musí být vykládána v tom smyslu, že
nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle které může být adresátem rozhodnutí o finanční opravě za porušení pravidel pro zadávání veřejných zakázek jiný hospodářský subjekt než subjekt, jenž se tohoto porušení dopustil, ani tomu, aby odpovědnost za tuto finanční opravu byla společná a nerozdílná, aby tato odpovědnost mohla být na základě smlouvy rozdělena mezi tento hospodářský subjekt a hospodářský subjekt, který se uvedeného porušení dopustil, nebo aby uvedenou odpovědnost nesl posledně uvedený hospodářský subjekt, s výhradou, že hospodářské subjekty, které nesou finanční odpovědnost, byly s to seznat, že v případě nesrovnalostí při provádění dotčeného projektu nesou odpovědnost za finanční opravu vůči dotčenému řídicímu orgánu.
3)
Obecné zásady unijního práva, a sice zásady řádné správy a dodržování práva na obhajobu, jakož i článek 47 Listiny základních práv Evropské unie
musí být vykládány v tom smyslu, že
brání vnitrostátní praxi, podle které hospodářský subjekt, který se dopustil nesrovnalosti ve smyslu čl. 2 bodu 36 nařízení č. 1303/2013, ve znění nařízení 2018/1046, jež vedla k finanční opravě, nemá právo účastnit se řízení o stanovení této finanční opravy ani soudního řízení, v němž se rozhoduje o jejím zrušení, z důvodu, že tento hospodářský subjekt má možnost využít občanskoprávní prostředek nápravy na základě dohody o partnerství, nese-li uvedený hospodářský subjekt finanční odpovědnost vůči dotčenému řídicímu orgánu za provádění dotčeného projektu.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: bulharština.