62022CJ0221
TEISINGUMO TEISMO (didžioji kolegija) SPRENDIMAS
2024 m. birželio 11 d. (
*1
)
„Apeliacinis skundas – Konkurencija – SESV 266 ir 340 straipsniai – Sprendimas, kuriuo sumažinta Europos Komisijos skirta bauda – Komisijos vykdomas nepagrįstai gautos sumos grąžinimas – Pareiga mokėti palūkanas – Kvalifikavimas – Fiksuoto dydžio kompensacija už prarastą galimybę naudotis nepagrįstai sumokėtos baudos suma – Taikytina norma“
Byloje C‑221/22 P
dėl 2022 m. kovo 28 d. pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateikto apeliacinio skundo
Europos Komisija, atstovaujama D. Calleja Crespo, N. Khan, B. Martenczuk, P. Rossi ir L. Wildpanner,
apeliantė,
dalyvaujant kitai proceso šaliai
Deutsche Telekom AG, įsteigtai Bonoje (Vokietija), atstovaujamai Rechtsanwälte C. von Köckritz, P. Lohs ir U. Soltész,
ieškovei pirmojoje instancijoje,
TEISINGUMO TEISMAS (didžioji kolegija),
kurį sudaro pirmininkas K. Lenaerts, pirmininko pavaduotojas L. Bay Larsen, kolegijų pirmininkai A. Arabadjiev, C. Lycourgos, E. Regan, F. Biltgen, N. Piçarra ir Z. Csehi (pranešėjas), teisėjai P. G. Xuereb, L. S. Rossi, N. Jääskinen, N. Wahl, I. Ziemele, J. Passer ir D. Gratsias,
generalinis advokatas A. M. Collins,
posėdžio sekretorius D. Dittert, skyriaus vadovas,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2023 m. liepos 12 d. posėdžiui,
susipažinęs su 2023 m. lapkričio 23 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Apeliaciniu skundu Europos Komisija prašo iš dalies panaikinti 2022 m. sausio 19 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Deutsche Telekom / Komisija (T‑610/19, EU:T:2022:15; toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo šis teismas įpareigojo Komisiją sumokėti Deutsche Telekom AG1750522_83 EUR sumą patirtai žalai atlyginti, panaikino 2019 m. birželio 28 d. Komisijos sprendimą atsisakyti sumokėti Deutsche Telekom delspinigius (toliau – ginčijamas sprendimas) ir atmetė likusią Deutsche Telekom ieškinio dalį.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
2012 m. finansinis reglamentas
2
2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių ir kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 (OL L 298, 2012, p. 1; toliau – 2012 m. finansinis reglamentas) 78 straipsnio „Gautinų sumų nustatymas“ 4 dalyje buvo nustatyta:
„Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus pagal 210 straipsnį, nustatančius išsamias taisykles dėl gautinų sumų nustatymo, taip pat dėl procedūros, patvirtinamųjų dokumentų ir delspinigių.“
Deleguotasis reglamentas (ES) Nr. 1268/2012
3
2012 m. spalio 29 d. Komisijos deleguotąjį reglamentą (ES) Nr. 1268/2012 dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių taikymo taisyklių (OL L 362, 2012, p. 1) Komisija priėmė remdamasi, be kita ko, 2012 m. finansinio reglamento 78 straipsnio 4 dalimi.
4
Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 83 straipsnyje „Delspinigiai“ nurodyta:
„1.   Nedarant poveikio jokioms specialiosioms nuostatoms, atsirandančioms taikant konkretiems sektoriams taikomus reglamentus, iki 80 straipsnio 3 dalies b punkte nurodyto termino pabaigos negrąžintai gautinai sumai skaičiuojamos palūkanos pagal šio straipsnio 2 ir 3 dalis.
2.   Iki 80 straipsnio 3 dalies b punkte nurodyto termino pabaigos negrąžintoms gautinoms sumoms skaičiuojamos palūkanos, taikant palūkanų normą, kurią Europos Centrinis Bankas [(ECB)] taiko savo pagrindinėms perfinansavimo operacijoms, paskelbtą Europos Sąjungos oficialiojo leidinio C serijoje (toliau – ECB perfinansavimo norma) ir galiojusią mėnesio, kurį sueina grąžinimo terminas, pirmąją kalendorinę dieną, padidinus ją:
a)
aštuoniais procentiniais punktais, kai skola susidarė pagal viešojo tiekimo ir paslaugų sutartį, nurodytą V antraštinėje dalyje;
b)
trimis su puse procentinių punktų visais kitais atvejais.
3.   Palūkanos skaičiuojamos nuo kalendorinės dienos, kuri eina po termino, minėto 80 straipsnio 3 dalies b punkte ir nurodyto debetiniame dokumente, iki kalendorinės dienos, kurią skola yra visiškai grąžinama.
Vykdomasis raštas sumoms išieškoti dėl sumos su delspinigiais parengiamas, kai tos palūkanos iš tikrųjų gaunamos.
4.   Baudų atveju, kai skolininkas pateikia finansinę garantiją, kurią apskaitos pareigūnas priima vietoj mokėjimo, nuo 80 straipsnio 3 dalies b punkte nurodyto termino skaičiuojamos palūkanos, taikant šio straipsnio 2 dalyje nurodytą normą, galiojančią pirmą mėnesio, kurį priimamas sprendimas, kuriuo skiriama bauda, dieną, padidinus ją tik vienu su puse procentinio punkto.“
5
Šio reglamento 90 straipsnyje „Baudų arba kitų nuobaudų išieškojimas“ buvo nustatyta:
„1.   Kai Europos Sąjungos Teisingumo Teisme iškeliama byla prieš Komisijos sprendimą, kuriuo nustatoma bauda arba kitos nuobaudos pagal SESV arba Euratomo sutartį, kol nebus išnaudotos visos teisinės gynimo priemonės, skolininkas arba laikinai sumoka mokėtinas sumas į apskaitos pareigūno nurodytą banko sąskaitą, arba pateikia apskaitos pareigūnui priimtiną finansinę garantiją. Garantija laikoma nepriklausoma nuo prievolės sumokėti baudą, nuobaudą arba kitas nuobaudas ir vykdoma pirmą kartą pareikalavus. Ši garantija pateikiama visam reikalavimui dėl pagrindinės skolos sumos ir mokėtinų palūkanų, kaip nurodyta 83 straipsnio 4 dalyje.
2.   Komisija užtikrina laikinai surinktas sumas, investuodama jas į finansinį turtą – taip užtikrinama, kad pinigai bus saugūs ir likvidūs, ir bus gauta teigiama grąža.
<…>
4.   Išnaudojus visas teisines gynimo priemones ir kai bauda arba nuobauda panaikinama arba sumažinama, imamasi bet kurios iš šių priemonių:
a)
neteisingai surinktos sumos kartu su priskaičiuotomis palūkanomis sugrąžinamos atitinkamai trečiajai šaliai. Jeigu bendra gauta atitinkamo laikotarpio grąža yra neigiama, grąžinama neteisingai surinktos sumos nominalioji vertė;
b)
jeigu buvo pateikta finansinė garantija, ji atitinkamai grąžinama.“
Ginčo aplinkybės
6
2014 m. spalio 15 d. Komisija priėmė Sprendimą C(2014) 7465 final dėl bylos nagrinėjimo pagal SESV 102 straipsnį ir EEE susitarimo 54 straipsnį (byla AT.39523 – Slovak Telekom); jis buvo ištaisytas 2014 m. gruodžio 16 d. Komisijos sprendimu C(2014) 10119 final ir 2015 m. balandžio 17 d. Komisijos sprendimu C(2015) 2484 final.
7
Šiuo sprendimu Komisija bendrovei Deutsche Telekom skyrė 31070000 EUR baudą už piktnaudžiavimą dominuojančia padėtimi Slovakijos plačiajuosčio ryšio telekomunikacijų paslaugų rinkoje pažeidžiant SESV 102 straipsnį ir EEE 54 straipsnį.
8
Deutsche Telekom pareiškė ieškinį dėl minėto sprendimo panaikinimo, o 2015 m. sausio 16 d. laikinai sumokėjo šią baudą. 2018 m. gruodžio 13 d. Sprendimu Deutsche Telekom / Komisija (T‑827/14, EU:T:2018:930; toliau – 2018 m. Sprendimas Deutsche Telekom) Bendrasis Teismas iš dalies patenkino Deutsche Telekom ieškinį ir, įgyvendindamas savo neribotą jurisdikciją, sumažino minėtą baudą 12039019 EUR. 2019 m. vasario 19 d. Komisija grąžino šią sumą Deutsche Telekom.
9
2019 m. kovo 12 d.Deutsche Telekom paprašė Komisijos sumokėti jai delspinigius, atitinkančius nepagrįstai gautą sumą už laikotarpį nuo baudos sumokėjimo dienos iki jos grąžinimo dienos (toliau – nagrinėjamas laikotarpis).
10
Ginčijamame sprendime Komisija atsisakė tenkinti šį prašymą. Ji teigė, kad pagal Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 90 straipsnio 4 dalies a punktą prie nominaliosios nepagrįstai gautos baudos sumos neturėtų būti pridėti delspinigiai, nes bendra šios sumos investavimo į finansinį turtą grąža, kurią ji gavo pagal šio 90 straipsnio 2 dalį, buvo neigiama.
11
Tame sprendime Komisija taip pat išnagrinėjo Deutsche Telekom argumentą, kad pagal 2019 m. vasario 12 d. Bendrojo Teismo sprendimą Printeos / Komisija (T‑201/17, EU:T:2019:81) ši bendrovė turi teisę gauti delspinigius, kurių norma lygi ECB perfinansavimo normai, padidintai 3,5 procentiniais punktais. Atsakydama į šį argumentą Komisija paaiškino, kad tas teismo sprendimas nėra teisinis pagrindas mokėti delspinigius, kuriuos Deutsche Telekom reikalauja sumokėti. Be to, ji teigė, kad minėtas sprendimas turi būti suprantamas kaip nedarantis poveikio Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 90 straipsnio 4 dalies a punkto taikymui. Galiausiai ji nurodė, kad dėl to paties sprendimo pateikė apeliacinį skundą, taigi jis nėra galutinis.
Ieškinys Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
12
2019 m. rugsėjo 9 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo Deutsche Telekom ieškinį, kuriuo ši prašė panaikinti ginčijamą sprendimą ir priteisti iš Komisijos kompensaciją už negautas pajamas dėl to, kad nagrinėjamu laikotarpiu negalėjo naudotis nepagrįstai sumokėtos baudos suma, arba subsidiariai – atlyginti žalą, kurią ji patyrė Komisijai atsisakius sumokėti delspinigius nuo šios sumos.
13
Bendrasis Teismas iš dalies patenkino šį ieškinį.
14
Pirma, Bendrasis Teismas atmetė Deutsche Telekom prašymą priteisti kompensaciją remiantis Europos Sąjungos deliktine atsakomybe už tariamai negautas pajamas dėl to, kad nagrinėjamu laikotarpiu ji negalėjo naudotis nepagrįstai sumokėtos baudos suma; negautų pajamų suma atitinka jos metinę panaudoto kapitalo grąžą arba vidutinę svertinę jos kapitalo kainą.
15
Bendrojo Teismo teigimu, Deutsche Telekom nepateikė patikimų įrodymų dėl nurodytos žalos realumo ir tikrumo. Konkrečiai kalbant, Deutsche Telekom neįrodė nei to, kad ji tikrai būtų investavusi nepagrįstai sumokėtą baudos sumą į savo veiklą, nei to, kad netekus galimybės naudotis šia suma ji atsisakė specifinių ir konkrečių projektų, nei to, kad ji neturėjo alternatyvaus finansavimo šaltinio.
16
Antra, Bendrasis Teismas išnagrinėjo Deutsche Telekom subsidiariai pateiktą prašymą atlyginti žalą dėl SESV 266 straipsnio pirmos pastraipos, kurioje numatyta institucijų, kurių priimtas aktas panaikinamas Sąjungos teismo sprendimu, pareiga imtis visų priemonių šiam sprendimui įvykdyti, pažeidimo.
17
Remdamasis Teisingumo Teismo jurisprudencija, suformuota 2021 m. sausio 20 d. Sprendime Komisija / Printeos (C‑301/19 P, EU:C:2021:39; toliau – Sprendimas Printeos), Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 72 punkte priminė, kad kai sumos gautos pažeidžiant Sąjungos teisę, iš šios teisės kyla pareiga jas grąžinti kartu su palūkanomis ir kad taip, be kita ko, yra tuo atveju, kai sumos buvo gautos taikant Sąjungos teisės aktą, kurį Sąjungos teismas pripažino negaliojančiu arba panaikino.
18
Skundžiamo sprendimo 75 punkte Bendrasis Teismas pabrėžė, kad delspinigių nuo nepagrįstai sumokėtos sumos mokėjimas yra neatskiriamas nuo Komisijai tenkančios pareigos atkurti buvusią padėtį priėmus teismo sprendimą dėl panaikinimo ar teismo sprendimą, kuriuo įgyvendinama neribota jurisdikcija.
19
Konkrečiai dėl tokių delspinigių nustatymo nuo laikino nagrinėjamos baudos sumokėjimo dienos Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 88 punkte nusprendė, kad jų nustatymu siekiama fiksuoto dydžio kompensacija kompensuoti baudą sumokėjusiai įmonei nuostolius, kurių ji patyrė dėl to, kad negalėjo naudotis savo lėšomis laikotarpiu nuo laikino baudos sumokėjimo iki jos grąžinimo dienos.
20
Taigi skundžiamo sprendimo 113 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad Komisijos atsisakymas sumokėti šias palūkanas Deutsche Telekom yra pakankamai aiškus SESV 266 straipsnio pirmos pastraipos pažeidimas, dėl kurio gali kilti Sąjungos deliktinė atsakomybė. Atsižvelgdamas į tiesioginį priežastinį ryšį tarp šio pažeidimo ir žalos, kurią sudaro delspinigių nuo nepagrįstai gautos baudos sumos praradimas per nagrinėjamą laikotarpį, Bendrasis Teismas priteisė Deutsche Telekom1750522_38 EUR kompensaciją, apskaičiuotą pagal analogiją taikant Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 83 straipsnio 2 dalies b punkte numatytą normą, t. y. 2015 m. sausio mėn. galiojusią ECB perfinansavimo normą – 0,05 %, padidintą 3,5 procentiniais punktais.
21
Trečia, kiek tai susiję su prašymu panaikinti ginčijamą sprendimą, Bendrasis Teismas patenkino šį prašymą dėl tų pačių priežasčių, dėl kurių nagrinėdamas prašymą atlyginti žalą jis nusprendė, kad Komisija pažeidė SESV 266 straipsnio pirmą pastraipą, kai atsisakė sumokėti Deutsche Telekom delspinigius nuo nepagrįstai gautos baudos sumos už nagrinėjamą laikotarpį.
Šalių reikalavimai Teisingumo Teisme
22
Komisija Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą sprendimą tiek, kiek juo tenkinamas Deutsche Telekom ieškinys,
–
pačiam priimti sprendimą dėl neišspręstų ginčo klausimų,
–
subsidiariai, grąžinti bylą, jeigu ji neišspręsta, Bendrajam Teismui, kad šis priimtų naują sprendimą, ir
–
priteisti iš Deutsche Telekom visas su šiuo procesu ir procesu Bendrajame Teisme susijusias bylinėjimosi išlaidas.
23
Deutsche Telekom Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti apeliacinį skundą ir
–
nurodyti Komisijai padengti ne tik savo, bet ir Deutsche Telekom bylinėjimosi Bendrajame Teisme ir Teisingumo Teisme išlaidas.
Dėl apeliacinio skundo
24
Grįsdama savo apeliacinį skundą Komisija nurodo du pagrindus, grindžiamus, pirma, teisės klaida, kurią Bendrasis Teismas padarė, kai nusprendė, kad pagal SESV 266 straipsnį Komisijai nustatyta absoliuti ir besąlyginė pareiga atgaline data sumokėti „sankcinio pobūdžio delspinigius“, skaičiuojamus nuo laikino baudos sumokėjimo dienos, ir, antra, teisės klaida, kurią Bendrasis Teismas padarė, kai nusprendė, kad delspinigių, kuriuos turi mokėti Komisija, norma pagal analogiją atitinka numatytąją Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 83 straipsnio 2 dalies b punkte, t. y. ECB perfinansavimo normą, padidintą 3,5 procentiniais punktais.
Dėl apeliacinio skundo priimtinumo
25
Deutsche Telekom teigia, kad visas apeliacinis skundas yra nepriimtinas, nes iš tikrųjų jis pateiktas ne dėl skundžiamo sprendimo, o dėl Sprendimo Printeos, kuris tapo galutinis. Be to, Deutsche Telekom tvirtina, kad įvairios pirmojo pagrindo dalys ir antrasis pagrindas yra nepriimtini, nes jais tik pakartojami Bendrajame Teisme pateikti argumentai arba jie pirmą kartą buvo pateikti apeliaciniame procese. Konkrečiai kalbant apie pirmąjį pagrindą, pažymėtina, kad šis pagrindas yra nepriimtinas ir dėl to, kad Komisija, pažeisdama Teisingumo Teismo procedūros reglamento 169 straipsnio 2 dalyje nustatytą reikalavimą, nenurodė skundžiamo sprendimo motyvuojamosios dalies punktų, iš kurių būtų matyti, kad pareiga mokėti palūkanas laikytina sankcija.
26
Komisija mano, kad visas jos apeliacinis skundas yra priimtinas.
27
Šiuo klausimu pažymėtina, kad iš SESV 256 straipsnio, Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirmos pastraipos ir Teisingumo Teismo procedūros reglamento 168 straipsnio 1 dalies d punkto bei 169 straipsnio matyti, kad apeliaciniame skunde turi būti tiksliai nurodytos sprendimo, kurį prašoma panaikinti, skundžiamos dalys ir teisiniai argumentai, konkrečiai pagrindžiantys šį prašymą. Remiantis suformuota jurisprudencija šio reikalavimo netenkina apeliacinis skundas, kuriame nepateikiama net argumentų, konkrečiai skirtų Bendrojo Teismo sprendime padarytai teisės klaidai identifikuoti, o tik pakartojami ieškinio pagrindai ir argumentai, kurie jau buvo pateikti Bendrajame Teisme. Toks apeliacinis skundas iš tiesų tėra prašymas iš naujo išnagrinėti Bendrojo Teismo nagrinėtą ieškinį, o tai nepriskiriama Teisingumo Teismo jurisdikcijai (2021 m. liepos 15 d. Sprendimo DK / EIVT, C‑851/19 P, EU:C:2021:607, 32 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
28
Vis dėto, jeigu apeliantas ginčija tai, kaip Bendrasis Teismas išaiškino ar taikė Sąjungos teisę, pirmojoje instancijoje nagrinėti teisės klausimai gali būti iš naujo keliami per apeliacinį procesą. Iš tiesų, jeigu apeliantas negalėtų taip grįsti apeliacinio skundo Bendrajame Teisme naudotais ieškinio pagrindais ir argumentais, apeliacinis procesas netektų dalies prasmės (2021 m. liepos 15 d. Sprendimo DK / EIVT, C‑851/19 P, EU:C:2021:607, 33 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
29
Be to, Teisingumo Teismas ne kartą yra nusprendęs, kad apeliantas gali pateikti apeliacinį skundą, šiame teisme remdamasis pagrindais, kurie kyla iš paties skundžiamo sprendimo ir kuriais kritikuojamas jo pagrįstumas teisės požiūriu (2020 m. vasario 26 d. Sprendimo EIVT / Alba Aguilera ir kt., C‑427/18 P, EU:C:2020:109, 54 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
30
Galiausiai Komisija, kaip ir bet kuri kita apeliacinio skundo šalis, turi išlaikyti galimybę ginčyti teisės principus, kuriuos Bendrasis Teismas taikė sprendime, kurį prašoma panaikinti, net jei šie principai buvo išplėtoti sprendimuose, kurie negali arba nebegali būti apeliacinio skundo dalykas.
31
Nagrinėjamu atveju apeliaciniu skundu siekiama, kaip jo įžanginėje dalyje pažymėjo Komisija, paprašyti Teisingumo Teismo peržiūrėti Sprendime Printeos jo suformuotą jurisprudenciją, kuria iš esmės grindžiamas skundžiamas sprendimas ir kuria pažeidžiama iki šio Sprendimo Printeos suformuota jurisprudencija. Komisijos pateiktuose argumentuose pakankamai tiksliai nurodytos kritikuojamos skundžiamo sprendimo dalys ir motyvai, dėl kurių, kaip ji mano, jame padaryta teisės klaidų, taigi, priešingai, nei teigia Deutsche Telekom, jais neapsiribojama tik argumentų, kuriuos ši institucija pateikė Bendrajame Teisme, pakartojimu.
32
Vadinasi, Deutsche Telekom pateiktą nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą reikia atmesti.
Dėl pirmojo pagrindo
Šalių argumentai
33
Pirmajame pagrinde Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad pagal SESV 266 straipsnį Komisijai nustatyta absoliuti ir besąlyginė pareiga atgaline data sumokėti „sankcinio pobūdžio delspinigius“, skaičiuojamus nuo laikino baudos sumokėjimo dienos.
34
Šį apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą sudaro šešios dalys.
35
Pirmojo pagrindo pirmoje dalyje Komisija ginčija tai, kad ji padarė pakankamai aiškų SESV 266 straipsnio pirmos pastraipos pažeidimą, nes nesumokėjo Deutsche Telekom reikalaujamos delspinigių sumos.
36
Šios institucijos teigimu, delspinigių, kurių reikalauja Deutsche Telekom ir kuriuos priteisė Bendrasis Teismas, sąvoka reiškia, kad skolininkas bent jau dėl aplaidumo vėluoja atlikti mokėjimą. Be to, 1995 m. birželio 8 d. Sprendime Siemens / Komisija (T‑459/93, EU:T:1995:100, 101 punktas) Bendrasis Teismas apibrėžė delspinigius kaip palūkanas, „skaičiuojamas už vėlavimą įvykdyti pareigą grąžinti“. Vis dėlto nagrinėjamu atveju po to, kai buvo priimtas 2018 m. Sprendimas Deutsche Telekom, Komisija nedelsdama grąžino nepagrįstai gautos baudos sumą, taigi niekada „nevėlavo“ sumokėti. Todėl delspinigiai, kuriuos ji turi sumokėti pagal Sprendimą Printeos ir skundžiamą sprendimą, yra nepagrįsta sankcija Komisijai.
37
Šio pagrindo antroje dalyje Komisija tvirtina, kad skundžiamame sprendime neatsižvelgta į jurisprudenciją, suformuotą iki Sprendimo Printeos priėmimo.
38
Komisijos teigimu, palūkanos, kurios turi būti taikomos grąžinant nepagrįstai gautas pinigų sumas, yra ne „sankcinio pobūdžio delspinigiai“, kurie turi būti mokami atgaline data, o kompensacinės palūkanos, skirtos išvengti nepagrįsto skolininko praturtėjimo, kaip matyti, be kita ko, iš 2019 m. rugsėjo 5 d. Sprendimo Europos Sąjunga / Guardian Europe ir Guardian Europe / Europos Sąjunga (C‑447/17 P ir C‑479/17 P, EU:C:2019:672). Komisija pažymi, kad nors tame sprendime Teisingumo Teismas palūkanas kvalifikavo kaip „delspinigius“, jis vis dėlto nurodė, kad juos reglamentuoja Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 nuostatos. Taigi iš tikrųjų tai yra kompensacinės palūkanos, atitinkančios palūkanas, gautas už investicijas, kurias Komisija atliko pagal šio deleguotojo reglamento 90 straipsnį. Taigi, iš minėto sprendimo, į kurį daroma nuoroda skundžiamo sprendimo 73 punkte, negalima daryti išvados, kad Komisija turėjo sumokėti Deutsche Telekom delspinigius, kurių ši reikalavo ir kuriuos Bendrasis Teismas jai priteisė skundžiamu sprendimu.
39
Remdamasi šia jurisprudencija Komisija pripažįsta, kad pagal SESV 266 straipsnio pirmą pastraipą tuo atveju, kai Sąjungos teismas vėliau panaikina arba sumažina jos skirtas baudas, ji privalo grąžinti nepagrįstai gautas baudas kartu su priskaičiuotomis palūkanomis pagal Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 90 straipsnį. Nepagrįsto praturtėjimo draudimas, tokiais atvejais įtvirtintas jurisprudencijoje, jai iš tiesų draudžia pasilikti dėl šių baudų susikaupusias palūkanas. Vis dėlto Komisija mano, kad turėtų būti taikoma būtent šio deleguotojo reglamento 90 straipsnio 4 dalis, pagal kurią, priėmus sprendimą, panaikinantį arba sumažinantį laikinai sumokėtą baudą, Komisija atitinkamoms įmonėms turi grąžinti „neteisingai surinktas sumas kartu su priskaičiuotomis palūkanomis“. Kita vertus, jei bendra investicijų grąža, gauta iš sumų, atitinkančių šią baudą, yra neigiama, ji privalo grąžinti tik „neteisingai surinktos sumos nominaliąją vertę“.
40
Taikant skundžiamame sprendime nustatytus principus dabartinėmis ekonominėmis aplinkybėmis atitinkamos įmonės nepagrįstai praturtėtų, nes būtų pripažinta absoliuti ir besąlygiška teisė gauti palūkanas, kurių norma atitiktų ECB perfinansavimo normą, padidintą 3,5 procentiniais punktais.
41
Pirmojo pagrindo trečioje dalyje Komisija teigia, kad Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 90 straipsnyje reglamentuojamos palūkanos, mokėtinos vykdant Sąjungos teismų sprendimus.
42
Ji abejoja, be kita ko, skundžiamo sprendimo 97 punkto, kuriame Bendrasis Teismas nusprendė, kad tuo atveju, jei priskaičiuotų palūkanų suma, kaip ji suprantama pagal Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 90 straipsnio 4 dalį, yra mažesnė už delspinigių sumą, Komisija privalo sumokėti šių dviejų sumų skirtumą, pagrįstumu. Dėl tokio Bendrojo Teismo aiškinimo ši nuostata de facto niekada nebūtų taikoma. Saugios investicijos palūkanos niekada negalėtų būti didesnės už delspinigius, kurių norma atitinka ECB perfinansavimo normą, padidintą 3,5 procentiniais punktais.
43
Pirmojo pagrindo ketvirtoje dalyje Komisija teigia, kad nebuvo įvykdytos Sąjungos deliktinės atsakomybės, kaip ji suprantama pagal SESV 340 straipsnį, atsiradimo sąlygos.
44
Visų pirma, įpareigodamas Komisiją atgaline data mokėti delspinigius, skaičiuojamus nuo laikino baudos sumokėjimo, Bendrasis Teismas klaidingai prilygino paprastą baudos, kurios dydį vėliau sumažina Sąjungos teismas, nustatymą pakankamai aiškiam teisės normos pažeidimui. Be to, Bendrajame Teisme Deutsche Telekom neįrodė, kad patyrė žalą. Šiuo klausimu Komisijos atsisakymas mokėti palūkanas, apskaičiuotas taikant ECB perfinansavimo normą, padidintą 3,5 procentiniais punktais, negali būti laikomas Deutsche Telekom patirtais nuostoliais. Galiausiai būtų prieštaringa priekaištauti Komisijai padarius aiškų teisės pažeidimą dėl veiksnių, kurių ji negali kontroliuoti, kaip antai teismo proceso trukmės.
45
Pirmojo pagrindo penktoje dalyje Komisija teigia, kad Sąjungos teismų sprendimų ex tunc poveikis nesukelia pareigos mokėti delspinigius, skaičiuojamus nuo laikino baudos sumokėjimo dienos.
46
Šiuo klausimu Komisija tvirtina, kad nors Sąjungos teismui panaikinus aktą šis aktas atgaline data pašalinamas iš Sąjungos teisės sistemos, vis dėlto iki 2018 m. Sprendimo Deutsche Telekom ji neturėjo jokios pareigos grąžinti baudą, juo labiau kad jos sprendimams taikoma galiojimo prezumpcija. Komisija pabrėžia, kad sprendimo, kuriuo panaikinama arba sumažinama bauda, ex tunc poveikis negali įpareigoti jos mokėti palūkanų, skaičiuojamų nuo laikino šios baudos sumokėjimo, nes šio sumokėjimo dieną ji nei privalėjo, nei galėjo jos grąžinti.
47
Komisija priduria, kad, priešingai, nei nusprendė Bendrasis Teismas, tą dieną pagrindinis skolinis reikalavimas, t. y. nepagrįstai gauta baudos suma, jokiu būdu nebuvo „aišk[us] arba bent jau [jo nebuvo] galima nustatyti remiantis objektyviais kriterijais“, kaip tai suprantama pagal Sprendimą Printeos (55 punktas).
48
Pirmojo pagrindo šeštoje dalyje Komisija tvirtina, kad skundžiamame sprendime nustatytų delspinigių sumokėjimas neigiamai veikia baudų atgrasomąjį poveikį.
49
Komisija mano, kad į šį poveikį reikia atsižvelgti nustatant baudos dydį. Šiuo klausimu ji pažymi: kadangi ji negali iš anksto nustatyti galimų ieškinių dėl jos sprendimų, kuriais skiriama bauda, baigties ir atitinkamų teismo procesų trukmės, nustatydama baudos dydį ji negali palyginti atgrasomojo poveikio su delspinigių, kuriuos prireikus jai gali tekti sumokėti, dydžiu. Be to, šių delspinigių, kurie, Komisijos teigimu, gali siekti daugiau nei pusę baudų dydžio, neproporcingumas pakenktų baudų atgrasomajam poveikiui.
50
Deutsche Telekom ginčija visus Komisijos argumentus ir mano, kad apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą reikia atmesti.
Teisingumo Teismo vertinimas
51
Iš SESV 266 straipsnio pirmos pastraipos matyti, kad institucija, kurios aktas buvo paskelbtas negaliojančiu, privalo imtis priemonių, būtinų sprendimui, kuriuo šis aktas buvo panaikintas ex tunc, įvykdyti. Tai lemia, be kita ko, remiantis šiuo aktu mokėtinų nepagrįstai pervestų sumų ir palūkanų sumokėjimą (šiuo klausimu žr. 2015 m. vasario 12 d. Sprendimo Komisija / IPK International, C‑336/13 P, EU:C:2015:83, 29 punktą, taip pat 2019 m. rugsėjo 5 d. Sprendimo Europos Sąjunga / Guardian Europe ir Guardian Europe / Europos Sąjunga, C‑447/17 P ir C‑479/17 P, EU:C:2019:672, 55 punktą).
52
Iš suformuotos jurisprudencijos taip pat matyti, kad palūkanų mokėjimas yra sprendimo dėl panaikinimo įvykdymo priemonė, kaip tai suprantama pagal SESV 266 straipsnio pirmą pastraipą, nes ja siekiama suteikti fiksuotą kompensaciją už prarastą galimybę naudotis grąžintina suma, be to, paskelbus šį sprendimą dėl panaikinimo, siekiama paskatinti skolininką jį įvykdyti kuo greičiau (šiuo klausimu žr. 2015 m. vasario 12 d. Sprendimo Komisija / IPK International, C‑336/13 P, EU:C:2015:83, 30 punktą ir 2001 m. spalio 10 d. Sprendimo Corus UK / Komisija, T‑171/99, EU:T:2001:249, 53 ir 54 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
53
Taigi iš SESV 266 straipsnio pirmos pastraipos matyti, kad, Sąjungos teismui ex tunc panaikinus ar sumažinus Komisijos sprendimu už konkurencijos taisyklių pažeidimą skirtą baudą, ši institucija privalo grąžinti visą laikinai sumokėtą baudą ar jos dalį ir sumokėti palūkanas už laikotarpį nuo laikino baudos sumokėjimo iki jos grąžinimo dienos.
54
Be to, pareiga grąžinti nepagrįstai gautas pinigų sumas su palūkanomis taikoma ne tik Sąjungos institucijoms, įstaigoms ir organams, bet ir valstybių narių valdžios institucijoms.
55
Pagal suformuotą jurisprudenciją bet kuris asmuo, kurį nacionalinė institucija, pažeisdama Sąjungos teisę, įpareigojo sumokėti mokestį, muitą ar kitą rinkliavą, remiantis Sąjungos teise, turi teisę iš šios institucijos ne tik susigrąžinti nepagrįstai gautą pinigų sumą, bet ir gauti palūkanas, kuriomis būtų kompensuotas negalėjimas ta suma naudotis (šiuo klausimu žr. 1983 m. lapkričio 9 d. Sprendimo San Giorgio, 199/82, EU:C:1983:318, 12 punktą; 2001 m. kovo 8 d. Sprendimo Metallgesellschaft ir kt., C‑397/98 ir C‑410/98, EU:C:2001:134, 84 punktą; 2012 m. liepos 19 d. Sprendimo Littlewoods Retail ir kt., C‑591/10, EU:C:2012:478, 24–26 punktus; 2021 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Hauptzollamt B (Neprivalomas mokesčio sumažinimas), C‑100/20, EU:C:2021:716, 26 ir 27 punktus, taip pat 2022 m. balandžio 28 d. Sprendimo Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions ir kt., C‑415/20, C‑419/20 ir C‑427/20, EU:C:2022:306, 51 ir 52 punktus).
56
Vadinasi, kai pinigų sumos buvo gautos pažeidžiant Sąjungos teisę, nesvarbu, ar jas būtų gavusi nacionalinė valdžios institucija, ar Sąjungos institucija, įstaiga ar organas, šios pinigų sumos turi būti grąžintos kartu su palūkanomis, skaičiuojamomis už visą laikotarpį nuo šių pinigų sumų sumokėjimo iki jų grąžinimo dienos, o tai yra bendrojo nepagrįstai sumokėtų sumų grąžinimo principo išraiška (šiuo klausimu žr. 2022 m. balandžio 28 d. Sprendimo Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions ir kt., C‑415/20, C‑419/20 ir C‑427/20, EU:C:2022:306, 53 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
57
Taigi Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos, kai skundžiamo sprendimo 111 punkte remdamasis argumentais, grindžiamais, be kita ko, Sprendimu Printeos, nusprendė, kad Komisija pažeidė SESV 266 straipsnio pirmą pastraipą, kai atsisakė sumokėti Deutsche Telekom palūkanas už nagrinėjamą laikotarpį nuo baudos sumos, kurią ji nepagrįstai gavo. Kaip ir minėtame Sprendime Printeos, jis tik dar kartą patvirtino šio sprendimo 51–56 punktuose primintus principus, kylančius iš suformuotos jurisprudencijos, kurios nereikia keisti.
58
Šiomis aplinkybėmis reikia pabrėžti, kad, priešingai, nei teigia Komisija, žalos atlyginimas, kurį Bendrasis Teismas skundžiamame sprendime priteisė iš jos bendrovei Deutsche Telekom, nėra „sankcinio pobūdžio delspinigiai“. Iki 2018 m. Sprendimo Deutsche Telekom paskelbimo dienos Komisija visiškai neprivalėjo grąžinti Deutsche Telekom skirtos dalies ar visos baudos, visų pirma atsižvelgiant į Komisijos sprendimų, kuriais asmenims, išskyrus valstybes nares, skiriama piniginė prievolė, vykdytinumą, antra, į tai, kad pagal SESV 278 straipsnį Sąjungos teisme pareikšti ieškiniai neturi stabdomojo poveikio, ir galiausiai į prezumpciją, jog Komisijos sprendimai teisėti tol, kol jie nepanaikinami arba nepripažįstami netekusiais galios (šiuo klausimu žr. 2010 m. birželio 17 d. Sprendimo Lafarge / Komisija, C‑413/08 P, EU:C:2010:346, 81 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Todėl tik nuo šios datos Komisijai teko pareiga grąžinti baudos sumą, o nedelsiant negrąžinus nepagrįstai gautos baudos sumos ji galėjo būti laikoma vėluojančia įvykdyti šią pareigą. Vis dėlto nagrinėjamu atveju šalys neginčija, kad, paskelbus 2018 m. Sprendimą Deutsche Telekom, Komisija grąžino Deutsche Telekom nepagrįstai gautą baudos sumą.
59
Žinoma, Bendrasis Teismas, kaip yra ir jurisprudencijoje, kuria jis rėmėsi skundžiamame sprendime, šioje byloje Komisijos mokėtinas palūkanas ne kartą kvalifikavo kaip „delspinigius“, o ši sąvoka rodo, kad skolininkas pavėlavo atlikti mokėjimą ir ketinimą tą skolininką nubausti.
60
Vis dėlto toks kvalifikavimas, kad ir koks ginčytinas jis būtų atsižvelgiant į nagrinėjamų palūkanų tikslą, vadovaujantis šio sprendimo 51–56 punktuose primintais principais, negali paneigti argumentų, kuriais remdamasis Bendrasis Teismas nusprendė, kad grąžindama nepagrįstai gautą sumą Komisija turi sumokėti palūkanas, skirtas sumokėti įmonei fiksuoto dydžio kompensaciją už prarastą galimybę naudotis šia suma, galiojimo.
61
Komisijos nurodyta aplinkybė, kad palūkanos, kurias Bendrasis Teismas iš jos priteisė skundžiamame sprendime, yra susijusios su laikotarpiu nuo laikino baudos sumokėjimo dienos iki neteisėtai gautos sumos grąžinimo dienos, priėmus teismo sprendimą šią baudą sumažinti, taigi jos iš esmės susijusios su laikotarpiu iki šio sprendimo priėmimo, yra tokio sprendimo ex tunc poveikio ir SESV 266 straipsnio pirmoje pastraipoje numatytos Komisijos pareigos įvykdyti šį sprendimą, grąžinant atitinkamą įmonę į padėtį, kurioje ji būtų buvusi, jei per visą šį laikotarpį iš jos nebūtų buvus atimta galimybė naudotis suma, atitinkančia tą nepagrįstai gautą sumą, pasekmė. Šiuo klausimu, atsižvelgiant į teisę pareikšti ieškinį dėl visų Komisijos sprendimų, kuriais skiriama bauda, neginčijama, kad, kai atitinkama įmonė laikinai sumoka baudą, Komisija prireikus gali būti įpareigota imtis priemonių teismo sprendimui, kuriuo panaikinamas visas toks Komisijos sprendimas ar jo dalis, įvykdyti, kaip priminta šio sprendimo 51–53 punktuose.
62
Taip pat negalima pritarti Komisijos argumentams, kad nagrinėjamu atveju nebuvo nei pakankamai aiškaus teisės normos pažeidimo, nei pakankamų Deutsche Telekom patirtos žalos įrodymų. Kai Komisija pagal SESV 266 straipsnio pirmą pastraipą privalo grąžinti konkrečią pinigų sumą kartu su palūkanomis, ji neturi jokios diskrecijos nuspręsti, ar mokėti šias palūkanas, todėl paprasto Sąjungos teisės pažeidimo, pasireiškiančio atsisakymu jas sumokėti, pakanka, kad būtų konstatuotas pakankamai aiškus šios teisės pažeidimas, galintis užtraukti Sąjungos deliktinę atsakomybę (šiuo klausimu žr. Sprendimo Printeos 103 ir 104 punktus). Nagrinėjamu atveju, remiantis šia nuostata, Komisija, priėmus 2018 m. Sprendimą Deutsche Telekom, privalėjo grąžinti nepagrįstai gautą baudos sumą kartu su palūkanomis, kaip Bendrasis Teismas teisingai nusprendė skundžiamo sprendimo 112 punkte. Be to, kadangi šios palūkanos yra „fiksuotos“, kaip matyti iš šio sprendimo 52 punkte primintos jurisprudencijos, Komisija negali išvengti šios pareigos motyvuodama tuo, kad Deutsche Telekom nepakankamai įrodė žalos buvimą.
63
Tokiomis aplinkybėmis pirmojo pagrindo pirmą, antrą, ketvirtą ir penktą dalis reikia atmesti.
64
Be to, Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos atmesdamas Komisijos argumentus, grindžiamus Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 90 straipsnio nuostatomis. Kaip jis teisingai pažymėjo skundžiamo sprendimo 98 punkte, kai šio deleguotojo reglamento 90 straipsnio 4 dalyje nurodytų „priskaičiuotų“ palūkanų suma yra mažesnė už palūkanas, mokėtinas pagal pareigą sumokėti fiksuoto dydžio kompensaciją, arba net kai nėra priskaičiuotų palūkanų, nes investuoto kapitalo grąža yra neigiama, Komisija pagal SESV 266 straipsnio pirmą pastraipą vis dėlto privalo sumokėti suinteresuotajam asmeniui skirtumą tarp galimų „priskaičiuotų palūkanų“, kaip jos suprantamos pagal minėto deleguotojo reglamento 90 straipsnio 4 dalį, ir palūkanų, mokėtinų už laikotarpį nuo aptariamos sumos sumokėjimo iki jos grąžinimo dienos (šiuo klausimu žr. Sprendimo Printeos 75 ir 76 punktus).
65
Šiuo klausimu, kaip pabrėžė pati Komisija ir kaip generalinis advokatas pažymėjo išvados 77 punkte, iš Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 90 straipsnio 4 dalies kylančia šios institucijos pareiga pervesti atitinkamai įmonei „priskaičiuotas palūkanas“ visų pirma siekiama išvengti nepagrįsto Sąjungos praturtėjimo. Vis dėlto ši galima pareiga nedaro poveikio pareigai, kuri bet kuriuo atveju tenka minėtai institucijai pagal SESV 266 straipsnio pirmą pastraipą, sumokėti įmonei fiksuoto dydžio kompensaciją už prarastą galimybę naudotis suma dėl to, kad Komisijai buvo pervesta nepagrįstai sumokėtos baudos sumą atitinkanti pinigų suma, įskaitant atvejus, kai įmonės laikinai sumokėtos baudos sumos investavimas nedavė didesnės grąžos nei ECB perfinansavimo norma, padidinta 3,5 procentiniais punktais.
66
Be to, nors tiesa, kad pagal Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 90 straipsnio 2 dalį Komisija užtikrina laikinai surinktų sumų išsaugojimą jas investuodama į finansinį turtą, taip užtikrindama lėšų saugumą ir likvidumą ir kartu siekdama gauti teigiamos investicijų grąžos, iš šios nuostatos taip pat matyti, kad įmonė, kuri laikinai sumokėjo jai skirtą baudą, nedaro jokios įtakos sąlygoms, kuriomis šios baudos suma investuojama. Komisijai nepavyko paaiškinti priežasčių, dėl kurių tokiomis aplinkybėmis tokių investicijų riziką turėtų prisiimti įmonė, kuri laikinai sumokėjo baudą, skirtą remiantis iš dalies ar visiškai neteisėtu aktu.
67
Šiomis aplinkybėmis apeliacinio skundo pirmojo pagrindo trečią dalį reikia atmesti.
68
Dėl Komisijos argumento, kad reikalavimas sumokėti palūkanas nuo laikino baudos gavimo dienos sumenkina baudų atgrasomąjį poveikį, Teisingumo Teismas pritaria skundžiamo sprendimo 93 ir 94 punktuose Bendrojo Teismo išdėstytiems argumentams, kad atgrasomoji baudų funkcija turi būti suderinta su veiksmingos teisminės gynybos reikalavimais. Tai reiškia, kad tuo atveju, kai Sąjungos teismo sprendimu panaikinama ar sumažinama atitinkamos įmonės laikinai sumokėta bauda, atsižvelgiant tiek į SESV 266 straipsnio pirmą pastraipą, tiek į tokio sprendimo ex tunc poveikį, įmonė turi gauti fiksuoto dydžio kompensaciją už tai, kad neteko galimybės naudotis suma, kuri atitinka Komisijos nepagrįstai gautą sumą, laikotarpiu nuo šio laikino sumokėjimo dienos iki dienos, kai ši institucija grąžino šią sumą. Bet kuriuo atveju atgrasomuoju baudų poveikiu negalima remtis tokiomis aplinkybėmis, kai Sąjungos teismas panaikino arba sumažino baudas, nes Komisija negali remtis neteisėtu pripažintu teisės aktu atgrasymo tikslais.
69
Šiomis aplinkybėmis pirmojo pagrindo šešta dalis taip pat turi būti atmesta.
70
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Komisijos pirmąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagristą.
Dėl antrojo pagrindo
Šalių argumentai
71
Antrajame pagrinde Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai skundžiamo sprendimo 114–138 punktuose nusprendė, kad palūkanų, kurias Komisija turi mokėti, norma pagal analogiją su Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 83 straipsnio 2 dalies b punktu yra ECB perfinansavimo norma, padidinta 3,5 procentiniais punktais.
72
Komisija primena, kad 2019 m. rugsėjo 5 d. Sprendime Europos Sąjunga / Guardian Europe ir Guardian Europe / Europos Sąjunga (C‑447/17 P ir C‑479/17 P, EU:C:2019:672, 56 punktas) Teisingumo Teismas nusprendė, kad, siekiant nustatyti palūkanas, mokėtinas panaikinus baudą, reikia taikyti Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 nuostatose nustatytą normą, tačiau nenurodė konkrečios šio deleguotojo reglamento nuostatos, kuria reikia remtis.
73
Vis dėlto Sprendime Printeos, į kurį daroma nuoroda skundžiamo sprendimo 121 punkte, 2019 m. rugsėjo 5 d. Sprendimas Europos Sąjunga / Guardian Europe ir Guardian Europe / Europos Sąjunga (C‑447/17 P ir C‑479/17 P, EU:C:2019:672) buvo aiškinamas taip, kad pastarajame daroma nuoroda į minėto deleguotojo reglamento 83 straipsnį. Tuo remdamasis Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 133 ir 134 punktuose padarė išvadą, kad pagal analogiją reikia taikyti to deleguotojo reglamento 83 straipsnio 2 dalies b punktą, kuriame nustatyta pareiga mokėti palūkanas taikant ECB perfinansavimo normą, padidintą 3,5 procentiniais punktais.
74
Komisijos teigimu, viena vertus, toks taikymas pagal analogiją nėra pateisinamas, nes Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 83 straipsnyje reglamentuojami delspinigiai, Komisijos skolininkų mokėtini pavėluoto mokėjimo atveju, šiuo tikslu numatant specialią procedūrą.
75
Kita vertus, iš Sprendimo Printeos negalima daryti išvados, kad Teisingumo Teismas, priimdamas sprendimą dėl sudėtinių palūkanų apskaičiavimo, norėjo pagal analogiją taikyti Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 83 straipsnio 2 dalies b punkte nurodytą palūkanų normą delspinigiams apskaičiuoti. Be to, nei Bendrasis Teismas savo 2019 m. vasario 12 d. Sprendime Printeos / Komisija (T‑201/17, EU:T:2019:81), nei Teisingumo Teismas, nagrinėdamas apeliacinį skundą toje byloje Printeos, nepriteisė šioje nuostatoje numatytos normos delspinigių.
76
Vis dėlto, jeigu Teisingumo Teismas nuspręstų, kad turi būti taikoma Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 83 straipsnyje nustatyta palūkanų norma, Komisija mano, kad, kai nenustatoma kitos tinkamos palūkanų normos, pagal analogiją su šio deleguotojo reglamento 83 straipsnio 4 dalimi reikia taikyti ECB perfinansavimo normą, padidintą 1,5 procentiniais punktais, kurią Komisija taiko tuo atveju, kai sprendimo skirti baudą adresatas pateikia banko garantiją, užuot laikinai sumokėjęs tą baudą. Ši situacija yra pakankamai panaši į nagrinėjamąją šioje byloje, nes abiem atvejais palūkanos kompensuoja tai, kad pirmuoju atveju Komisija, o antruoju atveju – suinteresuota įmonė negali laisvai disponuoti baudos suma per visą teismo proceso laikotarpį.
77
Deutsche Telekom ginčija Komisijos argumentus ir mano, kad antrąjį pagrindą taip pat reikia atmesti.
Teisingumo Teismo vertinimas
78
Iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad siekdama nustatyti palūkanų, kurios panaikinus arba sumažinus Komisijos paskirtą baudą turi būti sumokėtos prieš tai ją sumokėjusiai įmonei, dydį ši institucija turi taikyti Deleguotajame reglamente Nr. 1268/2012 šiuo tikslu nustatytą palūkanų normą (šiuo klausimu žr. 2019 m. rugsėjo 5 d. Sprendimo Europos Sąjunga / Guardian Europe ir Guardian Europe / Europos Sąjunga, C‑447/17 P ir C‑479/17 P, EU:C:2019:672, 56 punktą). Be to, Teisingumo Teismas nurodė, kad kalbama ne apie nuorodą į šio deleguotojo reglamento 90 straipsnį, kuriame nenustatyta jokia konkreti palūkanų norma, bet į šio deleguotojo reglamento 83 straipsnį, kuriame nustatyta iki nurodyto termino pabaigos negrąžintų gautinų sumų palūkanų norma (šiuo klausimu žr. Sprendimo Printeos 81 punktą).
79
Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 83 straipsnyje, kuriame įtvirtintos tuo metu galiojusio 2012 m. finansinio reglamento taikymo taisyklės, šiuo tikslu buvo numatytos kelios palūkanų normos, kurios visos atitiko ECB perfinansavimo normą, padidintą įvairiais procentiniais punktais. Pagal šio deleguotojo reglamento 83 straipsnio 2 dalies a ir b punktus padidinimas buvo atitinkamai 8 procentiniais punktais, kai skola susidarė pagal viešojo tiekimo ir paslaugų sutartį, ir 3,5 procentiniais punktais visais kitais atvejais. Be to, kai skolininkas pateikia finansinę garantiją, kurią apskaitos pareigūnas priima vietoj baudos mokėjimo, minėto deleguotojo reglamento 83 straipsnio 4 dalyje buvo numatytas padidinimas 1,5 procentiniais punktais.
80
Nagrinėjamu atveju Bendrasis Teismas nenustatė nė vienos iš dviejų palūkanų normų, susijusių su konkrečiais atvejais, nurodytais atitinkamai Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 83 straipsnio 2 dalies a punkte ir 4 dalyje. Jis pasirinko šio deleguotojo reglamento 83 straipsnio 2 dalies b punkte numatytą normą, kuri kaip papildoma taikoma „visais kitais atvejais“.
81
Būtent skundžiamo sprendimo 136 punkte siekdamas nustatyti fiksuoto dydžio kompensaciją Deutsche Telekom už prarastą galimybę naudotis lėšomis Bendrasis Teismas, remdamasis to sprendimo 125–135 punktuose atlikta analize, kaip taikytiną normą pagal analogiją taikė Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 83 straipsnio 2 dalies b punkte numatytą normą, t. y. ECB perfinansavimo normą, padidintą 3,5 procentiniais punktais.
82
Taigi minėto sprendimo 137 punkte Bendrasis Teismas priteisė Deutsche Telekom kompensaciją, kurios 1750522,83 EUR suma atitinka prarastas 3,55 % palūkanas už nagrinėjamu laikotarpiu nepagrįstai gautą baudos sumą, kaip žalos, kurią Deutsche Telekom patyrė dėl pakankamai aiškaus SESV 266 straipsnio pirmos pastraipos pažeidimo, atlyginimą.
83
Žinoma, kaip teigia Komisija, Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 83 straipsnio 2 dalies b punkte nenustatyta palūkanų norma, atitinkanti fiksuoto dydžio kompensaciją, kokia ji nagrinėjama šioje byloje. Šioje nuostatoje kalbama apie su šia byla nesusijusią pavėluoto mokėjimo situaciją, t. y. atvejį, kai skola negrąžinama iki nustatyto termino. Būtent dėl to, kad nei šiame 83 straipsnyje, nei jokioje kitoje šio deleguotojo reglamento nuostatoje ši norma nebuvo nustatyta, Bendrasis Teismas, naudodamasis savo diskrecija, „pagal analogiją“ taikė minėto deleguotojo reglamento 83 straipsnio 2 dalies b punktą.
84
Vis dėlto tai nereiškia, kad taikydamas šioje nuostatoje nustatytą normą, kuri, be kita ko, neatrodo nepagrįsta ar neproporcinga atsižvelgiant į nagrinėjamų palūkanų tikslą, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, įgyvendindamas bylose dėl Sąjungos deliktinės atsakomybės jam suteiktą kompetenciją.
85
Šiuo klausimu svarbu pabrėžti, kad tuo metu, kai Bendrasis Teismas sumažino Komisijos bendrovei Deutsche Telekom skirtos baudos, kurią ši įmonė jai buvo laikinai sumokėjusi, dydį, Komisija negalėjo atsidurti palankesnėje padėtyje nei ta, kurioje būtų atsidūrusi Deutsche Telekom, jeigu jos ieškinys būtų buvęs atmestas po to, kai ji, užuot atlikusi tokį laikiną mokėjimą, būtų pasirinkusi pateikti banko garantiją, kol bus užbaigtas jos pareikštu ieškiniu inicijuotas teismo procesas. Pastaruoju atveju pagal Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 83 straipsnio 4 dalį Deutsche Telekom būtų taikoma 1,55 % palūkanų norma, prie kurios prisidėtų šios banko garantijos pateikimo išlaidos.
86
Dėl šių priežasčių negalima pritarti Komisijos argumentams, kuriais ji subsidiariai siekia apriboti bendrovei Deutsche Telekom mokėtinų palūkanų dydį iki 1,55 %.
87
Be to, kaip Bendrasis Teismas teisingai nurodė skundžiamo sprendimo 127 ir 131 punktuose, įmonės, kuri pareiškė ieškinį dėl Komisijos sprendimo skirti jai baudą, tačiau laikinai sumokėjo šią baudą, situacija skiriasi nuo įmonės, kuri pateikia banko garantiją, laukdama, kol bus išnaudotos visos teisių gynimo priemonės, situacijos. Tuo atveju, kai įmonė pateikia banko garantiją ir taip pasinaudoja baudos mokėjimo atidėjimu, ji, skirtingai nei įmonė, kuri laikinai sumoka baudą, neperveda Komisijai pinigų sumos, atitinkančios paskirtos baudos dydį, todėl iš Komisijos negali būti reikalaujama grąžinti nepagrįstai gautą sumą. Vienintelė finansinė žala, kurią gali patirti atitinkama įmonė, kyla dėl jos pačios sprendimo pateikti banko garantiją.
88
Galiausiai, nors tiesa, kad, kaip pabrėžė Komisija, Sprendime Printeos Teisingumo Teismas nepriteisė palūkanų, apskaičiuotų taikant ECB perfinansavimo normą, padidintą 3,5 procentiniais punktais nuo grąžintinos baudos, taip buvo dėl to, kad ieškovė pirmojoje instancijoje byloje, kurioje priimtas tas sprendimas, tokiai sumai prašė taikyti tik ECB perfinansavimo normą, padidintą 2 procentiniais punktais.
89
Taip pat reikia pabrėžti, kad jei Komisija nuspręstų, jog galiojančiose teisės aktų nuostatose tinkamai neatsižvelgiama į tokią situaciją, kokia susiklostė šioje byloje, ji arba prireikus Sąjungos teisės aktų leidėjas turėtų padaryti būtinus pakeitimus, kad būtų užtikrintas teisinis saugumas ir Komisijos veiksmų nuspėjamumas.
90
Tokiomis aplinkybėmis, atsižvelgiant į tai, kad Komisijos pareiga grąžinti Sąjungos teismo visiškai ar iš dalies panaikintą baudą kartu su palūkanomis kyla iš SESV 266 straipsnio pirmos pastraipos, bet koks naujas šių palūkanų apskaičiavimo metodas ar tvarka turi atitikti tokiomis palūkanomis siekiamus tikslus. Todėl šioms palūkanoms taikytina norma negali būti tik kompensacija už valiutos nuvertėjimą laikotarpiu, už kurį turi būti mokamos palūkanos, neapimant fiksuoto dydžio kompensacijos, į kurią šią baudą sumokėjusi įmonė turi teisę, nes tam tikrą laikotarpį iš jos buvo atimta galimybė naudotis lėšomis, atitinkančiomis Komisijos nepagrįstai gautą sumą.
91
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia konstatuoti, kad Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos, kai, atsižvelgdamas į nagrinėjamų palūkanų tikslą ir pareigą atlyginti šios bendrovės patirtą žalą ir pagal analogiją taikydamas Deleguotojo reglamento Nr. 1268/2012 83 straipsnio 2 dalies b punkte numatytą palūkanų normą, bendrovei Deutsche Telekom nustatė fiksuoto dydžio kompensaciją. Vadinasi, apeliacinio skundo antrąjį pagrindą taip pat reikia atmesti.
92
Kadangi nė vienam Komisijos apeliacinio skundo pagrindui nebuvo pritarta, reikia atmesti visą apeliacinį skundą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
93
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas, bylinėjimosi išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas.
94
Pagal šio Procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliaciniame procese pagal šio reglamento 184 straipsnio 1 dalį, iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
95
Kadangi Komisija pralaimėjo bylą, o Deutsche Telekom prašė priteisti iš jos bylinėjimosi išlaidas, Komisija turi jas padengti.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (didžioji kolegija) nusprendžia:
1.
Atmesti apeliacinį skundą.
2.
Priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.