Laikina versija
TEISINGUMO TEISMO (devintoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. balandžio 23 d.(*)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – De minimis pagalba – Reglamentas (ES) Nr. 1407/2013 – Reglamentas (ES) Nr. 1408/2013 – Reglamentas (ES) Nr. 717/2014 – Tų reglamentų taikymo sritys – Reglamentas (ES) Nr. 1379/2013 – Žuvininkystės ir akvakultūros sektorius – Bendras rinkų organizavimas – Įmonės, veikiančios žuvininkystės produktų gamybos, perdirbimo ir prekybos jais srityje – Mažmeninė prekyba – Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos numatoma de minimis pagalba įmonėms, esančioms žemės drebėjimų paveiktose teritorijose “
Byloje C‑811/24
dėl Consiglio di Stato (Valstybės taryba, Italija) 2024 m. lapkričio 22 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. lapkričio 26 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Pescheria Il Granchio Blu JC
prieš
Ministero delle Imprese e del Made in Italy
TEISINGUMO TEISMAS (devintoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas M. Condinanzi, teisėjai R. Frendo ir A. Kornezov (pranešėjas),
generalinis advokatas D. Spielmann,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–        Pescheria Il Granchio Blu di JC, atstovaujamos avvocati L. Filipponi ir P. Lori,
–        Italijos vyriausybės, atstovaujamos S. Fiorentino, padedamo procuratore dello Stato P. Passolunghi ir avvocata dello Stato L. Vignato,
–        Europos Komisijos, atstovaujamos V. Bottka, C. Calvo Langdon ir C. Molinari,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1        Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2014 m. birželio 27 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 717/2014 dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 ir 108 straipsnių taikymo de minimis pagalbai žuvininkystės ir akvakultūros sektoriuje (OL L 190, 2014, p. 45) 2 straipsnio 1 dalies c punkto, taip pat 2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1379/2013 dėl bendro žvejybos ir akvakultūros produktų rinkų organizavimo, kuriuo iš dalies keičiami Tarybos reglamentai (EB) Nr. 1184/2006 ir (EB) Nr. 1224/2009 ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 104/2000 (OL L 354, 2013, p. 1), 5 straipsnio d ir g punktų išaiškinimo.
2        Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Pescheria Il Granchio Blu di JC (toliau – Granchio Blu) ir Ministero delle Imprese e del Made in Italy (Verslo ir „Made in Italy“ ministerija, Italija) ginčą dėl dviejų dekretų, kuriais ši ministerija atšaukė anksčiau Granchio Blu suteiktas mokesčių lengvatas, teisėtumo.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Reglamentas Nr. 1379/2013
3        Reglamento 1379/2013 29 konstatuojamojoje dalyje nustatyta:
„Kadangi šio reglamento tikslo, būtent nustatyti bendrą žvejybos ir akvakultūros produktų rinkų organizavimą, valstybės narės negali deramai pasiekti dėl bendro žvejybos ir akvakultūros produktų rinkų pobūdžio, o [Europos] Sąjunga dėl jo masto ir poveikio bei bendrų veiksmų būtinybės gali juos pasiekti geriau, Sąjunga gali priimti priemones pagal Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatytą subsidiarumo principą. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina siekiant to tikslo.“
4        Šio reglamento 1 straipsnio „Dalykas“ 1 dalyje numatyta:
„Šiuo reglamentu nustatomas bendras žvejybos ir akvakultūros produktų rinkų organizavimas (toliau – bendras rinkos organizavimas).“
5        To reglamento 5 straipsnyje „Apibrėžtys“ nustatyta:
„<...> Kitų vartojamų terminų apibrėžtys:
<...>
d)      žuvininkystės ir akvakultūros sektorius – ūkio sektorius, apimantis visą žvejybos arba akvakultūros produktų gamybos, perdirbimo ir prekybos jais veiklą;
e)      tiekimas rinkai – žvejybos arba akvakultūros produkto tiekimas platinimo, vartojimo arba naudojimo Sąjungos rinkoje tikslais, vykdomas kaip komercinė veikla už atlygį arba nemokamai;
f)      pateikimas rinkai – pirmasis žvejybos arba akvakultūros produkto tiekimas Sąjungos rinkai;
g)      mažmeninė prekyba – maisto tvarkymas ir (arba) perdirbimas bei jo saugojimas pardavimo arba pristatymo galutiniam vartotojui vietose, įskaitant platinimo terminalus, viešojo maitinimo veiklą, įmonių valgyklas, įstaigų aprūpinimą maistu ir gėrimais, restoranus ir kitą panašią aprūpinimo maistu veiklą, parduotuves, prekybos centrų platinimo centrus ir didmeninės prekybos punktus;
<...>“
6        Reglamento Nr. 1379/2013 46 straipsnyje „Panaikinimas“ numatyta:
[1999 m. gruodžio 17 d. Tarybos] reglamentas (EB) Nr. 104/2000 [dėl bendro žuvininkystės ir akvakultūros produktų rinkų organizavimo (OL L 17, 2000, p. 22)] panaikinamas. Tačiau 4 straipsnis taikomas iki 2014 m. gruodžio 12 d.
Nuorodos į panaikintą reglamentą laikomos nuorodomis į šį reglamentą ir aiškinamos pagal IV priede pateiktą atitikties lentelę.“
Reglamentas (ES) Nr. 1407/2013
7        2013 m. gruodžio 18 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 1407/2013 dėl [SESV] 107 ir 108 straipsnių taikymo de minimis pagalbai (OL L 352, 2013, p. 1) 6 konstatuojamojoje dalyje nustatyta:
„atsižvelgiant į specialias taisykles, taikomas pirminės žemės ūkio produktų gamybos, žuvininkystės ir akvakultūros sektoriuose, bei į riziką, kad šiame reglamente nustatytos viršutinės ribos nesiekiančios pagalbos sumos vis tiek galėtų atitikti Sutarties 107 straipsnio 1 dalies kriterijus, šis reglamentas neturėtų būti taikomas tiems sektoriams“.
8        Šio reglamento 1 straipsnio „Taikymo sritis“ 1 dalies a ir b punktuose nurodyta:
„Šis reglamentas taikomas pagalbai, teikiamai įmonėms visuose sektoriuose, išskyrus:
a)      pagalbą, suteiktą įmonėms, vykdančioms veiklą žuvininkystės ir akvakultūros sektoriuje, kuriam taikomas [Reglamentas Nr. 104/2000];
b)      pagalbą, suteiktą įmonėms, vykdančioms pirminės žemės ūkio produktų gamybos veiklą.“
Reglamentas (ES) Nr. 1408/2013
9        2013 m. gruodžio 18 d. Komisijos reglamento dėl [SESV] 107 ir 108 straipsnių taikymo de minimis pagalbai žemės ūkio sektoriuje (OL L 352, 2013, p. 9) 1 straipsnio „Taikymo sritis“ 1 dalis suformuluota taip:
„Šis reglamentas taikomas pagalbai, teikiamai įmonėms, vykdančioms veiklą pirminės žemės ūkio produktų gamybos sektoriuje, išskyrus:
a)      pagalbą, kurios dydis nustatytas remiantis rinkai tiekiamų produktų kaina arba kiekiu;
b)      pagalbą su eksportu susijusiai veiklai trečiosiose šalyse arba valstybėse narėse, t. y. pagalbą, tiesiogiai susijusią su eksportuojamais kiekiais, platinimo tinklo kūrimu bei veikla, arba kitomis einamosiomis išlaidomis, susijusiomis su eksporto veikla;
c)      pagalbą, kuri priklauso nuo to, ar daugiau vartojama vietinių nei importuotų prekių.“
Reglamentas Nr. 717/2014
10      Reglamento Nr. 717/2014 1 straipsnio „Taikymo sritis“ 1 dalyje numatyta:
„Šis reglamentas taikomas pagalbai, teikiamai žuvininkystės ir akvakultūros sektoriaus įmonėms, išskyrus:
a)      pagalbą, kurios dydis nustatytas remiantis įsigytų arba rinkai pateiktų produktų kaina arba kiekiu;
b)      pagalbą su eksportu susijusiai veiklai trečiosiose šalyse arba valstybėse narėse, t. y. pagalbą, tiesiogiai susijusią su eksportuojamais kiekiais, platinimo tinklo kūrimu bei veikla, arba kitomis einamosiomis išlaidomis, susijusiomis su eksporto veikla;
c)      pagalbą, kuri priklauso nuo to, ar daugiau vartojama vietinių nei importuotų prekių;
d)      pagalbą žvejybos laivams įsigyti;
e)      pagalbą, skirtą žvejybos laivų pagrindiniams ar pagalbiniams varikliams atnaujinti ar pakeisti naujais;
f)      pagalbą operacijoms, kuriomis padidinamas žvejybos laivo žvejybos pajėgumas, arba įrangos, kuria didinamas žvejybos laivo pajėgumas rasti žuvų, įsigijimo pagalbą;
g)      žvejybos laivų statybos ar jų importo pagalbą;
h)      pagalbą, skirtą žvejybos veiklai laikinai arba visam laikui nutraukti, išskyrus atvejus, kai tokia pagalba yra konkrečiai numatyta [2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos] Reglamente (ES) Nr. 508/2014 [dėl Europos jūrų reikalų ir žuvininkystės fondo ir kuriuo panaikinami Tarybos reglamentai (EB) Nr. 2328/2003, (EB) Nr. 861/2006, (EB) Nr. 1198/2006 bei (EB) Nr. 791/2007 ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1255/2011 (OL L 149, 2014, p. 1)];
i)      žvalgomosios žvejybos vykdymo pagalbą;
j)      verslo nuosavybės teisių perdavimo pagalbą;
k)      tiesioginio išteklių atkūrimo pagalbą, išskyrus atvejus, kai tai Sąjungos teisės akte aiškiai numatyta kaip apsaugos priemonė arba kai tai daroma eksperimentinio išteklių atkūrimo tikslais.“
11      Deleguotojo reglamento Nr. 717/2014 2 straipsnio „Apibrėžtys“ 1 dalyje nurodyta:
„Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
a)      žuvininkystės ir akvakultūros sektoriaus įmonė – žuvininkystės ir akvakultūros produktų gamybos, perdirbimo ir prekybos veiklą vykdanti įmonė;
b)      žvejybos ir akvakultūros produktai – produktai, apibrėžti Reglamento (ES) Nr. 1379/2013 5 straipsnio a ir b punktuose;
c)      perdirbimas ir prekyba – visos nuo iškrovimo ar sugavimo iki galutinio produkto etapo vykdomos operacijos, įskaitant paruošimą, apdorojimą, gamybą ir paskirstymą.“
12      Reglamento Nr. 717/2014 3 straipsnio „De minimis pagalba“ 1 dalyje numatyta:
„Pagalbos priemonės, kurios atitinka šiame reglamente nustatytas sąlygas, nėra laikomos atitinkančiomis visus [SESV] 107 straipsnio 1 dalies kriterijus ir todėl joms netaikomas [SESV] 108 straipsnio 3 dalyje numatytas pranešimo reikalavimas.“
Italijos teisė
13      2017 m. balandžio 24 d.
decreto-legge n. 50 – Disposizioni urgenti in materia finanziaria, iniziative a favore degli enti territoriali, ulteriori interventi per le zone colpite da eventi sismici e misure per lo sviluppo (Dekretas įstatymas Nr. 50, kuriuo nustatomos skubios finansinės priemonės, vietos valdžios institucijoms naudingos iniciatyvos, papildomi veiksmai žemės drebėjimų paveiktose teritorijose ir vystymosi priemonės; GURI, Nr. 95,
2017 m. balandžio 24 d.; toliau – Dekretas įstatymas Nr. 50) 46 straipsnio 7 dalyje nustatyta:
„Šiame straipsnyje nurodytos mokesčių lengvatos suteikiamos pagal Reglamentą [Nr. 1407/2013] ir Reglamentą [Nr. 1408/2013].“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
14      Po 2016 m. Centrinėje Italijoje įvykusių žemės drebėjimų Dekrete įstatyme Nr. 50 buvo numatytos mokesčių lengvatos tam tikroms įmonėms, veikiančioms nuo tų žemės drebėjimų nukentėjusiose zonose. Konkrečiai to dekreto įstatymo 46 straipsnio 7 dalyje nustatyta, kad tos lengvatos suteikiamos pagal reglamentus Nr. 1407/2013 ir Nr. 1408/2013.
15      Granchio Blu yra pagal Italijos teisę įsteigta bendrovė, vykdanti mažmeninės prekybos žuvimi, vėžiagyviais ir moliuskais veiklą vienoje iš tų zonų esančiame prekybos centre.
16      Pagal Dekretą įstatymą Nr. 50/2017 tai bendrovei buvo suteiktos mokestinės lengvatos už 2017 ir 2019 m.
17      Tačiau tos lengvatos buvo atšauktos dviem 2023 m. sausio 11 d. ministerijos dekretais, iš esmės motyvuojant tuo, kad Granchio Blu vykdė ūkinę veiklą, kuri nepateko į reglamentų Nr. 1407/2013 ir Nr. 1408/2023 taikymo sritį ir kuri dėl tos priežasties neatitiko reikalavimų, kad būtų galima pasinaudoti tomis lengvatomis.
18      Šiuo klausimu Verslo ir „Made in Italy“ ministerija konstatavo, kad ūkinė veikla, priskiriama žuvininkystės produktų gamybos, perdirbimo ir prekybos sektoriui, įskaitant mažmeninę prekybą tokiais produktais, patenka į Reglamento Nr. 717/2014 taikymo sritį.
19      Granchio Blu pareiškė ieškinį dėl ministerijos dekretų, kuriais atšaukiamos jai taikytos mokesčių lengvatos, panaikinimo Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Markės regiono administracinis teismas). 2023 m. spalio 6 d. sprendimu tas teismas atmetė ieškinį.
20      Granchio Blu pateikė apeliacinį skundą Consiglio di Stato (Valstybės Taryba, Italija), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
21      Pasak Granchio Blu, Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Markės regiono administracinis teismas) klaidingai nusprendė, kad paprastai žuvininkystės produktų mažmeninio perpardavimo veiklai, kaip komercinei veiklai, taikoma sąvoka „perdirbimas ir prekyba“ (žuvininkystės ir akvakultūros produktų), kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 717/2014 2 straipsnio 1 dalies c punktą, nes į tą sąvoką, jo teigimu, nepatenka tokių produktų mažmeninis pardavimas galutiniams vartotojams.
22      Tokiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar mažmeninei prekybai žuvimi, vėžiagyviais ir moliuskais taikoma sąvoka „perdirbimas ir prekyba“
(žuvininkystės ir akvakultūros produktų), kaip tai suprantama pagal tą nuostatą. Jei ta veikla būtų priskiriama žuvininkystės ir akvakultūros sektoriui, Granchio Blu negalėtų naudotis Dekreto įstatymo Nr. 50/2017 46 straipsnio 7 dalyje numatytomis mokesčių lengvatomis. Ir atvirkščiai – jei būtų pripažinta, kad ta veikla nepriskiriama tam sektoriui ir dėl to nepašalinta atitinkamai iš reglamentų Nr. 1407/2013 ir Nr. 1408/2023 taikymo srities, Granchio Blu galėtų atitikti reikalavimus ir pasinaudoti tomis lengvatomis.
23      Šiomis aplinkybėmis Consiglio di Stato (Valstybės Taryba) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:
„1)      Ar 2014 m. birželio 27 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 717/2014 2 straipsnio [1 dalies] c punkte pateikta sąvokos „perdirbimas ir prekyba“ apibrėžtis taip pat apima mažmeninės prekybos žuvininkystės produktais veiklą ir ar galimas šios nuostatos formuluote grindžiamas neįtraukimas į Reglamento Nr. 717/2014 taikymo sritį yra suderinamas su Reglamento (ES) Nr. 1379/2013 5 straipsnio d ir g punktų formuluotėmis, kuriose mažmeninė prekyba savarankiškai apibrėžiama bendro žuvininkystės produktų rinkos organizavimo kontekste, o gal šis neįtraukimas yra nesuderinamas su žuvininkystės sektorių reglamentuojančiomis bendrosiomis taisyklėmis, nes Reglamente Nr. 1379/2013 bet kuriuo atveju pateikiama sąvokos „mažmeninė prekyba“ apibrėžtis, pagal kurią ji priskiriama prie žuvininkystės sektoriaus veiklos rūšių (prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas linkęs manyti, kad šis neįtraukimas yra suderinamas)?
2)      Galiausiai, ar 2014 m. birželio 27 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 717/2014 yra taikytinas mažmeninės prekybos žuvininkystės produktais veiklai <...> dėl mažmeninės prekybos svarbos žuvininkystės sektoriui arba dėl jos aiškaus išskyrimo (pastarasis teiginys, lemiantis tai, kad mažmeninės prekybos veikla nepatenka į Reglamento (ES) Nr. 717/2014 taikymo sritį, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo požiūriu, yra įtikinamesnis)?
3)      Ar Sąjungos teisei prieštarauja nacionalinės teisės norma, kuria remiantis leidžiama teikti de minimis pagalbą mažmenine prekyba žuvininkystės produktais užsiimančioms įmonėms, kurios atitinka reikalavimus, nes skiriasi nuo pramoninės žuvininkystės įmonių ir yra įtrauktos į miesto laisvąją zoną, įsteigtą po centrinę Italiją sukrėtusio žemės drebėjimo?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo ir antrojo klausimų
24      Pirmuoju ir antruoju klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 717/2014 2 straipsnio 1 dalies c punktas, atsižvelgiant į Reglamento Nr. 1379/2013 5 straipsnio d ir g punktus, turi būti aiškinamas taip, kad minėto 2 straipsnio 1 dalies c punkte apibrėžta sąvoka „perdirbimas ir prekyba“
(žuvininkystės ir akvakultūros produktų) apima mažmeninės prekybos žuvininkystės produktais veiklą, todėl ta veikla patenka į Reglamento Nr. 717/2014 taikymo sritį.
25      Iš pradžių reikia pažymėti, kad valstybės narės turi nuspręsti, ar tam tikroms įmonėms arba veiklos sektoriams reikia suteikti de minimis pagalbą, jeigu jos laikosi šios srities Sąjungos taisyklių. Nagrinėjamu atveju Italijos Respublika, priimdama Dekretą įstatymą Nr. 50/2017, nusprendė po 2016 m. centrinę Italiją sukrėtusių žemės drebėjimų suteikti de minimis pagalbą įmonėms, patenkančioms į reglamentų Nr. 1407/2013 ir Nr. 1408/2013 taikymo sritį.
26      Tai priminus, reikia pažymėti, kad Reglamento Nr. 1407/2013 tikslas – nedidelės valstybės pagalbos (de minimis) atveju leisti nukrypti nuo taisyklės, kad prieš suteikiant bet kokią pagalbą apie ją turi būti pranešta Europos Komisijai (šiuo klausimu žr. 2020 m. spalio 28 d. Sprendimo INAIL, C‑608/19, EU:C:2020:865, 26 punktą).
27      Pagal to reglamento 1 straipsnio 1 dalies a punktą, į to reglamento taikymo sritį nepatenka „pagalba, suteikta įmonėms, vykdančioms veiklą žuvininkystės ir akvakultūros sektoriuje, kuriam taikomas [Reglamentas Nr. 104/2000]“; reikia pažymėti, kad pastarasis reglamentas buvo panaikintas Reglamentu Nr. 1379/2013, kurio 46 straipsnyje nurodyta, kad nuorodos į pirmąjį reglamentą laikomos nuorodomis į antrąjį.
28      Kaip galima teigti remiantis reglamento Nr. 1407/2013 6 konstatuojamąja dalimi, tokia išimtis aiškinama aplinkybe, kad žuvininkystės ir akvakultūros sektorių reglamentuoja jam taikomos specialios taisyklės, taip pat rizika, kad šiame reglamente nustatytos viršutinės ribos nesiekiančios pagalbos sumos vis tiek galėtų atitikti SESV 107 straipsnio 1 dalies kriterijus.
29      Savo ruožtu, „žuvininkystės ir akvakultūros sektorius“ Reglamento Nr. 1379/2013 5 straipsnio d punkte apibrėžtas kaip ūkio sektorius, „apimantis visą žvejybos arba akvakultūros produktų gamybos, perdirbimo ir prekybos jais veiklą“.
30      Kadangi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar mažmeninei prekybai žuvininkystės produktais taikoma „prekybos“ tokiais produktais sąvoka, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 1379/2013 5 straipsnio d punktą, tačiau kuri tame reglamente neapibrėžta, reikia priminti, kad, remiantis suformuota jurisprudencija, terminų, kurių apibrėžtis nepateikiama Sąjungos teisėje, reikšmė ir apimtis turi būti nustatoma pagal jų įprastą reikšmę bendrinėje kalboje, atsižvelgiant į jų vartojimo kontekstą ir teisės aktų, kuriuose jie vartojami, tikslus (2024 m. birželio 13 d. Sprendimo A GmbH &
Co. KG, C‑104/23, EU:C:2024:504, 41 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
31      Šiuo klausimu iš pradžių reikia pažymėti, kad pagal įprastinę reikšmę bendrinėje kalboje terminas „prekyba“, nepateikus jokių jo patikslinimų, apskritai reiškia bet kokią veiklą po produkto pagaminimo ar perdirbimo iki jo pardavimo galutiniam vartotojui, įskaitant tokių produktų mažmeninę prekybą.
32      Dėl konteksto, kuriame tas terminas vartojamas, reikia pažymėti, kad Reglamentu Nr. 1379/2013 taip pat reglamentuojamas tokių produktų „teikimas rinkai“, „pateikimas rinkai“ ir „mažmeninė prekyba“ jais, kaip galima teigti remiantis to reglamento 5 straipsnio e–g punktais. Tuo remiantis darytina išvada, kad „įmonėmis, vykdančiomis veiklą žuvininkystės ir akvakultūros sektoriuje, kuriam taikomas Reglamentas Nr. [1379/2013]“, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 1407/2013 1 straipsnio 1 dalies a punktą, taip pat laikomos įmonės, užsiimančios būtent žuvininkystės produktų „mažmenine prekyba“.
33      Galiausiai, Reglamento Nr. 1379/2013 1 straipsnyje, aiškinamame atsižvelgiant į to reglamento 29 konstatuojamąją dalį, nustatyta, kad tuo reglamentu siekiama tikslo nustatyti bendrą rinkos organizavimą žuvininkystės ir akvakultūros produktų sektoriuje. Tačiau šiam tikslui iškiltų pavojus, jei tam tikri žuvininkystės produktų platinimo grandinės etapai, būtent tokių produktų mažmeninis pardavimas, turėtų būti neįtraukti į bendrą rinkos organizavimą.
34      Tokiomis aplinkybėmis reikia pripažinti, kad „žuvininkystės ir akvakultūros sektorius“, kaip jis suprantamas pagal Reglamentą Nr. 1379/2013, apima didmeninę ar mažmeninę prekybą žuvininkystės produktais.
35      Tuo remiantis darytina išvada, kad įmonės, užsiimančios tokių produktų prekyba, taip pat mažmenine, nepatenka į Reglamento Nr. 1407/2013 taikymo sritį, kaip nustatyta jo 1 straipsnio 1 dalies a punkte.
36      Šioms įmonėms juo labiau netaikomas Reglamentas Nr. 1408/2013, kurio 1 straipsnyje „Taikymo sritis“ nustatyta, kad tas reglamentas taikomas pagalbai, teikiamai įmonėms, vykdančioms veiklą pirminės žemės ūkio produktų gamybos sektoriuje.
37      Tačiau reikia pažymėti, kad žuvininkystės ir akvakultūros sektoriuje veikiančios įmonės patenka į Reglamento 717/2014 taikymo sritį, kuriame nustatytos specialios taisyklės dėl šiam sektoriui taikomos de minimis pagalbos.
38      Iš tiesų, to reglamento 1 straipsnio 1 dalyje nustatyta jo taikymo sritis ir pažymėta, kad jis taikomas pagalbai, teikiamai žuvininkystės ir akvakultūros sektoriaus įmonėms, išskyrus toje nuostatoje aiškiai išvardytas įmones (šiuo klausimu žr. 2022 m. sausio 27 d. Sprendimo Sātiņi-S, C‑238/20, EU:C:2022:57, 55 punktą). Tačiau nė viena iš pastarųjų įmonių nesiejama su „mažmenine prekyba“.
39      To reglamento 2 straipsnio 1 dalies a punkte „žuvininkystės ir akvakultūros sektoriaus įmonės“ apibrėžtos kaip „žuvininkystės ir akvakultūros produktų gamybos, perdirbimo ir prekybos veiklą“ vykdančios įmonės, nenustatant jokių ribojimų dėl prekybos rūšies.
40      Be to, to paties reglamento 2 straipsnio 1 dalies c punkte sąvoka „perdirbimas ir prekyba“ apibrėžta kaip „visos nuo iškrovimo ar sugavimo iki galutinio produkto etapo vykdomos operacijos, įskaitant paruošimą, apdorojimą, gamybą ir paskirstymą“.
41      Kadangi mažmeninė prekyba yra paskutinis žuvininkystės produktų paskirstymo etapas, vykstantis tiekimo grandinės „galutinio produkto stadijoje“, reikia pripažinti, kad ši prekybos rūšis patenka į Reglamento Nr. 717/2014 taikymo sritį.
42      Atsižvelgiant į išdėstytus argumentus, į pirmąjį ir antrąjį klausimus reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 717/2014 2 straipsnio 1 dalies c punktas, atsižvelgiant į Reglamento Nr. 1379/2013 5 straipsnio d ir g punktus, turi būti aiškinamas taip, kad minėto 2 straipsnio 1 dalies c punkte apibrėžta sąvoka „perdirbimas ir prekyba“ (žuvininkystės ir akvakultūros produktų) apima mažmeninės prekybos žuvininkystės produktais veiklą, todėl ta veikla patenka į Reglamento Nr. 717/2014 taikymo sritį.
Dėl trečiojo klausimo
43      Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar Sąjungos teisė turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiami nacionaliniai teisės aktai, kuriais leidžiama de minimis pagalbą skirti mažmeninės prekybos žuvininkystės produktais įmonėms, kurios atitinka reikalavimus pasinaudoti tokia pagalba dėl to, kad skiriasi nuo pramoninės žuvininkystės įmonių ir yra miesto laisvojoje zonoje, įsteigtoje reaguojant į žemės drebėjimo ekonomines pasekmes.
44      Suformuotoje jurisprudencijoje nurodyta, kad prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateikiamas ne dėl to, kad būtų suformuluotos patariamosios nuomonės bendrais arba hipotetiniais klausimais, o dėl to, kad reikia veiksmingai išspręsti ginčą (2026 m. sausio 22 d. Sprendimo Herchoski, C‑902/24, EU:C:2026:42, 48 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
45      Šiuo klausimu riekia priminti, kad, kaip nurodyta šio sprendimo 14 ir 22 punktuose, remiantis Dekreto įstatymo Nr. 50/2017 46 straipsnio 7 dalimi, mokesčių lengvatos tam tikroms įmonėms, veikiančioms nuo žemės drebėjimų nukentėjusiose zonose, suteikiamos pagal reglamentus Nr. 1407/2013 ir Nr. 1408/2013.
46      Tačiau, kaip matyti iš atsakymo į pirmąjį ir antrąjį klausimus, mažmeninė prekyba žuvininkystės produktais patenka į Reglamento Nr. 717/2014, o ne į atitinkamai reglamentų Nr. 1407/2013 ir Nr. 1408/2013 taikymo sritį.
47      Esant tokioms sąlygoms ir dėl to, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nepateikė nuorodos į jokius kitus nacionalinės teisės aktus, kuriais remiantis būtų galima teigti, kad Italijos Respublika nusprendė pagrindinėje byloje aptariamą de minimis pagalbą skirti pagal Reglamentą Nr. 717/2014, reikia konstatuoti, kad tokiomis aplinkybėmis atsakymas į trečiąjį klausimą aiškiai reikštų patariamosios nuomonės pateikimą dėl hipotetinio klausimo, neatsižvelgiant į Teisingumo Teismui pagal SESV 267 straipsnyje įtvirtintą teismų bendradarbiavimo sistemą pavestą užduotį (šiuo klausimu žr. 2022 m. vasario 22 d. Sprendimo Stichting Rookpreventie Jeugd ir kt., C‑160/20, EU:C:2022:101, 84 punktą).
48      Taigi, trečiasis klausimas yra nepriimtinas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
49      Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (devintoji kolegija) nusprendžia:
2014 m. birželio 27 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 717/2014 dėl [SESV] 107 ir 108 straipsnių taikymo de minimis pagalbai žuvininkystės ir akvakultūros sektoriuje 2 straipsnio 1 dalies c punktas, atsižvelgiant į 2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1379/2013 dėl bendro žvejybos ir akvakultūros produktų rinkų organizavimo, kuriuo iš dalies keičiami Tarybos reglamentai (EB) Nr. 1184/2006 ir (EB) Nr. 1224/2009 ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 104/2000, 5 straipsnio d ir g punktus, turi būti aiškinamas taip, kad minėto 2 straipsnio 1 dalies c punkte apibrėžta sąvoka „perdirbimas ir prekyba“ (žuvininkystės ir akvakultūros produktų) apima mažmeninės prekybos žuvininkystės produktais veiklą, todėl ta veikla patenka į Reglamento Nr. 717/2014 taikymo sritį.
Parašai.
*      Proceso kalba: italų.