TEISINGUMO TEISMO (aštuntoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. vasario 12 d.(*)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Oro transportas – Oro uosto mokesčiai – Direktyva 2009/12/EB – 2 straipsnio 3 punktas – Sąvoka „oro uosto naudotojas“ – 6 straipsnio 2 dalis – Oro uosto valdymo organo pareiga konsultuotis su oro uosto naudotojais dėl oro uosto mokesčių sistemos ar dydžio pakeitimų – 6 straipsnio 5 dalies pirmos pastraipos a punktas – Privaloma procedūra, per kurią nepriklausoma priežiūros institucija nustato arba patvirtina oro uosto mokesčius arba maksimalų jų dydį – 6 straipsnio 5 dalies antra pastraipa – 11 straipsnio 1 ir 7 dalys – Šios institucijos pareiga per pagal nacionalinę teisę privalomą procedūrą konsultuotis su oro uosto naudotojais dėl oro uosto mokesčių sistemos ar dydžio pakeitimų – Apimtis – Nediskriminavimo ir skaidrumo principai “
Byloje C‑680/24
dėl Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Varšuvos vaivadijos administracinis teismas, Lenkija) 2024 m. rugsėjo 4 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. spalio 15 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.
prieš
Prezes Urzędu Lotnictwa Cywilnego
TEISINGUMO TEISMAS (aštuntoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė O. Spineanu-Matei, teisėjai S. Rodin ir N. Piçarra (pranešėjas),
generalinis advokatas M. Campos Sánchez-Bordona,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–        WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft., atstovaujamos adwokat L. M. Wyszomirski,
–        Polskie Porty Lotnicze S.A., atstovaujamos radca prawny A. Łaba,
–        Lenkijos vyriausybės, atstovaujamos B. Majczyna ir D. Lutostańska,
–        Airijos, atstovaujamos Chief State Solicitor M. Browne, S. Finnegan ir A. Joyce, padedamų SC C. Toland ir BL C. Ó Néill,
–        Europos Komisijos, atstovaujamos R. Álvarez Vinagre ir B. Sasinowska,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1        Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2009 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/12/EB dėl oro uostų mokesčių (OL L 70, 2009, p. 11) 2 straipsnio 3 punkto, 6 straipsnio 2 dalies ir 5 dalies pirmos pastraipos a punkto bei antros pastraipos, taip pat 11 straipsnio 7 dalies išaiškinimo.
2        Šis prašymas pateiktas nagrinėjant WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft. (toliau – WizzAir), oro vežėjo, kurio buveinė yra Budapešte (Vengrija), ir Prezes Urzędu Lotnictwa Cywilnego (Civilinės aviacijos administracijos pirmininkas, Lenkija; toliau – CAA pirmininkas) ginčą dėl sprendimo, kuriuo pastarasis atmetė WizzAir prašymą leisti būti oro uosto mokesčių dydžio ar struktūros pakeitimo procedūros, susijusios su Varšuvos (Lenkija) Šopeno oro uostu (toliau – Šopeno oro uostas), šalimi, teisėtumo.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3        Direktyvos 2009/12 2 ir 11–13 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„2)      Būtina sukurti bendrą sistemą, reguliuojančią esmines oro uostų mokesčių ypatybes ir jų nustatymo metodus, nes nesant tokios sistemos oro uostų valdymo organų ir oro uostų naudotojų tarpusavio santykiuose gali būti nesilaikoma pagrindinių reikalavimų. <…>
<…>
11)      Oro uostų mokesčiai turėtų būti nediskriminaciniai. Turėtų būti įgyvendinta privaloma oro uostų valdymo organų ir oro uostų naudotojų reguliarių konsultacijų procedūra, pagal kurią kiekviena šalis turėtų galimybę kreiptis į nepriklausomą priežiūros instituciją visais atvejais, kai oro uostų naudotojai nesutinka su sprendimu dėl oro uostų mokesčių arba apmokestinimo sistemos pakeitimo.
12)      Siekiant užtikrinti, kad priimami sprendimai būtų nešališki ir kad ši direktyva būtų tinkamai ir veiksmingai taikoma, kiekvienoje valstybėje narėje turėtų būti įsteigta nepriklausoma priežiūros institucija. Ši institucija turėtų turėti visus savo užduotims atlikti būtinus išteklius – personalą, kompetenciją ir finansinius išteklius.
13)      Labai svarbu, kad oro uosto naudotojai iš oro uosto valdymo organo reguliariai gautų informaciją, kaip ir kokiu pagrindu apskaičiuojami oro uosto mokesčiai. Esant tokiam skaidrumui, oro vežėjai galėtų susipažinti su oro uosto patiriamomis išlaidomis ir oro uosto investicijų veiksmingumu. Siekiant, kad oro uosto valdymo organas galėtų deramai įvertinti būsimų investicijų poreikius, turėtų būti reikalaujama, kad oro uosto naudotojai oro uosto valdymo organą laiku informuotų apie savo numatomą veiklą, vystymo projektus ir konkrečius poreikius bei pasiūlymus.“
4        Šios direktyvos 2 straipsnyje „Apibrėžtys“ nustatyta:
„Šioje direktyvoje:
<…>
2)      oro uosto valdymo organas – organas, kurio tikslas, kartu vykdant kitokią veiklą arba pagal aplinkybes tokios veiklos nevykdant, pagal nacionalinius įstatymus ar kitus teisės aktus arba sutartis administruoti ir valdyti oro uosto ar oro uostų tinklo infrastruktūrą bei koordinuoti ir kontroliuoti įvairių atitinkamuose oro uostuose ar oro uostų tinkle dirbančių operatorių veiklą;
3)      oro uosto naudotojas – bet kuris fizinis ar juridinis asmuo, atsakingas už keleivių, pašto ir (arba) krovinių skraidinimą į atitinkamą oro uostą arba iš jo;
<…>“
5        Minėtos direktyvos 3 straipsnyje „Nediskriminavimas“ numatyta:
„Valstybės narės užtikrina, kad oro uostų mokesčiais nebūtų diskriminuojami oro uostų naudotojai, laikantis [Sąjungos] teisės. Tai netrukdo keisti oro uostų mokesčių dėl priežasčių, susijusių su viešaisiais ir bendrais interesais, įskaitant aplinkosaugos klausimus. Toks pakeitimas atliekamas taikant tinkamus, objektyvius ir skaidrius kriterijus.“
6        Tos direktyvos 6 straipsnyje „Konsultacijos ir teisių gynimo priemonės“ nustatyta:
„1.      Valstybės narės užtikrina, kad būtų nustatyta privaloma reguliarių oro uosto valdymo organo ir oro uosto naudotojų arba oro uosto naudotojų atstovų ar asociacijų konsultacijų procedūra, taikoma oro uosto mokesčių sistemos veikimui, oro uosto mokesčių dydžiui ir prireikus teikiamų paslaugų kokybei. Tokios konsultacijos rengiamos bent kartą per metus, nebent paskutinių konsultacijų metu būtų susitarta kitaip. <…> Valstybės narės pasilieka teisę prašyti dažniau rengti konsultacijas.
2.      Valstybės narės užtikrina, kad esant galimybei sistema ar oro uosto mokesčių dydis būtų keičiamas oro uosto valdymo organo ir oro uosto naudotojų susitarimu. Šiuo tikslu oro uosto valdymo organas pasiūlymą keisti sistemą ar oro uosto mokesčių dydį bei siūlomų pakeitimų pagrindimą pateikia oro uosto naudotojams ne vėliau kaip likus keturiems mėnesiams iki jų įsigaliojimo, išskyrus atvejus, kai esama išskirtinių aplinkybių, kurios turi būti pagrįstos oro uosto naudotojams. Prieš priimdamas sprendimą, oro uosto valdymo organas surengia konsultacijas dėl siūlomų pakeitimų su oro uosto naudotojais ir atsižvelgia į jų nuomonę. Paprastai oro uosto valdymo organas paskelbia sprendimą ar rekomendaciją ne vėliau kaip likus dviem mėnesiams iki jo(s) įsigaliojimo. Jei oro uosto valdymo organas ir oro uosto naudotojai nesusitaria dėl siūlomų pakeitimų, oro uosto valdymo organas pagrindžia savo sprendimą atsižvelgdamas į oro uosto naudotojų nuomonę.
3.      Valstybės narės užtikrina, kad nesusitarus dėl oro uosto valdymo organo priimto sprendimo dėl oro uosto mokesčių, kiekviena šalis galėtų kreiptis į 11 straipsnyje nurodytą nepriklausomą priežiūros instituciją, kuri išnagrinėtų, ar sistemos arba oro uosto mokesčių dydžio pakeitimas yra pagrįstas.
4.      Oro uosto valdymo organo sprendimu nustatytas sistemos ar oro uosto mokesčių dydžio pakeitimas, jei jis perduotas nagrinėti nepriklausomai priežiūros institucijai, įsigalioja tik tada, kai ta institucija išnagrinėja šį klausimą. Nepriklausoma priežiūros institucija, gavusi klausimą, per keturias savaites priima laikiną sprendimą dėl oro uosto mokesčių pakeitimo įsigaliojimo, išskyrus tuos atvejus, kai galutinis sprendimas gali būti priimtas per tą patį laikotarpį.
5.      Valstybė narė gali nuspręsti netaikyti 3 ir 4 dalių oro uostų mokesčių dydžio ar struktūros pakeitimams tuose oro uostuose, kuriems:
a)      pagal nacionalinę teisę galioja privaloma procedūra, pagal kurią oro uostų mokesčius arba jų maksimalų dydį nustato arba patvirtina nepriklausoma priežiūros institucija; <…>
<…>
Valstybės narės procedūros, sąlygos ir kriterijai, taikomi šios dalies tikslais, turi būti tinkami, objektyvūs, nediskriminaciniai ir skaidrūs.“
7        Direktyvos 2009/12 7 straipsnio „Skaidrumas“ 1 ir 2 dalyse numatyta:
„1.      Valstybės narės užtikrina, kad, kiekvieną kartą rengiantis 6 straipsnio 1 dalyje nurodytoms konsultacijoms, oro uosto valdymo organas kiekvienam oro uosto naudotojui arba oro uosto naudotojų atstovams ar asociacijoms pateiktų informaciją apie elementus, kurie sudaro sistemos arba visų mokesčių, kuriuos kiekviename oro uoste renka oro uosto valdymo organas, dydžio nustatymo pagrindą. <…>
<…>
2.      Valstybės narės užtikrina, kad oro uosto naudotojai prieš kiekvieną konsultaciją, kaip numatyta 6 straipsnio 1 dalyje, oro uosto valdymo organui pateiktų informaciją, susijusią visų pirma su:
a)      eismo prognozėmis;
b)      savo orlaivių parko sudėtimi ir numatomu naudojimu;
c)      savo plėtros projektais atitinkamame oro uoste; ir
d)      savo poreikiais atitinkamame oro uoste.“
8        Šios direktyvos 11 straipsnio „Nepriklausoma priežiūros institucija“ 1 ir 7 dalyse nustatyta:
„1.      Valstybės narės paskiria arba įsteigia nepriklausomą instituciją kaip savo nacionalinę nepriklausomą priežiūros instituciją siekdamos užtikrinti tinkamą šiai direktyvai įgyvendinti vykdomų priemonių taikymą ir atlikti bent jau 6 straipsnyje nustatytas užduotis. <…>
<…>
7.      Atlikdama tyrimą, ar sistemos arba oro uostų mokesčių dydžio pakeitimas yra pagrįstas, kaip nurodyta 6 straipsnyje, nepriklausoma priežiūros institucija, siekdama priimti sprendimą, turi turėti galimybę susipažinti su reikalinga atitinkamų šalių informacija ir privalo konsultuotis su atitinkamomis šalimis. Nepažeisdama 6 straipsnio 4 dalies, ji priima galutinį sprendimą kuo greičiau, bet kuriuo atveju per keturis mėnesius nuo klausimo gavimo dienos. <…> Nepriklausomos priežiūros institucijos sprendimai yra privalomi, nepažeidžiant parlamentinės ar teisminės peržiūros, jeigu ji taikoma valstybėse narėse.“
Lenkijos teisė
9        2002 m. liepos 3 d. ustawa – Prawo lotnicze (Aviacijos įstatymas; konsoliduota redakcija, Dz. U. 2019, 1580 pozicija; toliau – Oro transporto įstatymas) 77 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta:
„1.      Viešojo oro uosto valdymo organas, prieš nustatydamas ar keisdamas oro uosto mokesčius, parengia oro uosto mokesčių tarifo projektą, kuriame išsamiai nurodo standartinių mokesčių, papildomų mokesčių ir tokių mokesčių nuolaidų dydžius, taip pat jų apskaičiavimo ir suteikimo taisykles, ir dėl oro uosto mokesčių tarifo projekto konsultuojasi su oro vežėjais, nuolat besinaudojančiais šiuo oro uostu, arba jiems atstovaujančiais subjektais, visų pirma šiame oro uoste veikiančiu vežėjų komitetu arba oro vežėjų asociacijomis. Oro uosto valdymo organas taip pat gali konsultuotis su kitais subjektais, kurie naudojasi 75 straipsnio 1 dalyje nurodytais objektais, įranga ar paslaugomis. Konsultacijos yra susijusios su oro uosto mokesčių dydžiu, struktūra, apskaičiavimo taisyklėmis ir šiems mokesčiams taikomų nuolaidų suteikimu.
2.      Oro vežėjas, nuolat besinaudojantis 1 dalyje nurodytu oro uostu, yra oro vežėjas, atitinkantis vieną iš toliau nurodytų sąlygų:
1)      tvarkaraščio sezonu, kuriuo vyksta konsultacijos, vykdo reguliarųjį oro susisiekimą maršrutais į atitinkamą oro uostą arba iš jo arba vykdė tokį susisiekimą tvarkaraščio sezonu, buvusiu prieš sezoną, kuriuo vyksta konsultacijos, ir pranešė viešojo oro uosto valdymo organui apie ketinimą vykdyti reguliarųjį oro susisiekimą per tvarkaraščio sezoną, lygiavertį tam, kuriuo jis vykdė tokį susisiekimą;
2)      tvarkaraščio sezonu, buvusiu prieš sezoną, kuriuo vyksta konsultacijos, arba tvarkaraščio sezonu, kuriuo vyksta konsultacijos, įvykdė 10 ar daugiau nereguliariųjų skrydžių ir tuo metu, kai vyksta konsultacijos, toliau teikia oro susisiekimo paslaugas iš to oro uosto.“
10      Šio įstatymo 77d straipsnyje nustatyta:
„1.      <…> viešojo oro uosto valdymo organas po 77 straipsnio 1 dalyje nustatytų konsultacijų, likus ne mažiau kaip ketvirčiui iki nustatytos įsigaliojimo dienos, [CAA] pirmininkui pateikia tvirtinti oro uosto mokesčių tarifą kartu su pagrindimu.
2.      Išimtiniais atvejais, kurių negalima numatyti, [CAA] pirmininkas viešojo oro uosto valdymo organo prašymu, prie kurio pridedamas aplinkybių paaiškinimas, gali sutikti sutrumpinti 1 dalyje nurodytą terminą. Vis dėlto terminas, per kurį oro uosto mokesčių tarifas turi būti pateiktas [CAA] pirmininkui patvirtinti, negali būti trumpesnis kaip du mėnesiai iki numatytos jo įsigaliojimo datos.
3.      1 ir 2 dalys mutatis mutandis taikomos oro uosto mokesčių tarifo specialių nuostatų pakeitimams.
<…>“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
11      2019 m. liepos 31 d. CAA, nepriklausomos priežiūros institucijos, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2009/12 11 straipsnio 1 dalį, pirmininkui Polskie Porty Lotnicze S.A. (toliau – PPL), Šopeno oro uosto valdymo organas, kaip tai suprantama pagal šios direktyvos 2 straipsnio 2 punktą, pateikė prašymą patvirtinti šiam oro uostui taikomų oro uosto mokesčių tarifo pakeitimus. Prie šio prašymo buvo pridėti dokumentai, patvirtinantys per 2019 m. gegužės 15 d. susitikimą vykusias konsultacijas su 65 oro vežėjais, kurie laikomi Šopeno oro uosto „nuolatiniais naudotojais“, kaip tai suprantama pagal Oro transporto įstatymo 77 straipsnio 1 ir 2 dalis.
12      2019 m. liepos 18 d. WizzAir, Šopeno oro uosto naudotoja, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2009/12 2 straipsnio 3 punktą, paprašė CAA pirmininko leisti jai būti Šopeno oro uosto mokesčių tarifo pakeitimų procedūros šalimi.
13      2019 m. spalio 31 d. sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) CAA pirmininkas tam tikrus šio tarifo pakeitimus patvirtino, o kitus atmetė. Konstatavęs, kad WizzAir neatitinka taikytinuose nacionalinės teisės aktuose nustatytų sąlygų, jis atsisakė leisti jai dalyvauti aptariamoje procedūroje ir apie šį sprendimą pranešė tik PPL.
14      WizzAir apskundė šį sprendimą Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Varšuvos vaivadijos administracinis teismas, Lenkija), kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Šiame teisme CAA pirmininkas teigė, kad šis skundas yra nepriimtinas arba, subsidiariai, nepagrįstas, motyvuodamas tuo, kad WizzAir neturėjo teisinio intereso patvirtinti nagrinėjamų oro uosto mokesčių pakeitimų.
15      2020 m. rugpjūčio 19 d. sprendimu šis teismas panaikino ginčijamą sprendimą dėl formos reikalavimų nesilaikymo, motyvuodamas tuo, kad jis buvo grindžiamas įrodymais, kurie tik iš dalies buvo išversti į lenkų kalbą. CAA pirmininkas ir PPL dėl šio sprendimo pateikė kasacinį skundą.
16      2024 m. balandžio 24 d. sprendimu Naczelny Sąd Administracyjny (Aukščiausiasis administracinis teismas, Lenkija) panaikino skundžiamą sprendimą ir grąžino bylą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, motyvuodamas tuo, kad tame sprendime nepateiktas vienareikšmis atsakymas nei dėl įrodymų, reikalingų ginčijamo sprendimo teisėtumui įvertinti, nei dėl konkrečių bylos medžiagoje esančių įrodymų, kurie nebuvo išversti į lenkų kalbą.
17      Grąžinus bylą, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas konstatavo:
–        Oro transporto įstatymo 77 ir 77d straipsniuose nustatyta oro uosto mokesčių arba jų maksimalaus dydžio nustatymo ar patvirtinimo, kurį atlieka CAA, kaip nepriklausomos priežiūros institucijos, pirmininkas, procedūra atitinka Direktyvos 2009/12 6 straipsnio 5 dalies pirmos pastraipos a punkte numatytą pagal nacionalinę teisę privalomą procedūrą,
–        prieš pateikdamas CAA pirmininkui prašymą patvirtinti nagrinėjamus pakeitimus, PPL surengė konsultacijas, nurodytas Direktyvos 2009/12 6 straipsnio 2 dalyje ir Oro transporto įstatymo 77 straipsnio 1 dalyje, tačiau tik su 65 subjektais, atitinkančiais Šopeno oro uosto nuolatinio naudotojo kriterijų, kaip jis suprantamas pagal šio 77 straipsnio 2 dalį, nors metais, ėjusiais prieš tai, kai buvo priimtas ginčijamas sprendimas, šiame oro uoste veikė 137 subjektai, atitinkantys oro uosto naudotojo kriterijų, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 2009/12 2 straipsnio 3 punktą,
–        nagrinėdamas PPL pateiktus oro uosto mokesčių pakeitimus CAA pirmininkas nesikonsultavo su „atitinkamomis šalimis“, kaip jos suprantamos pagal Direktyvos 2009/12 11 straipsnio 7 dalį.
18      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, pirma, ar tuo atveju, kai nepriklausoma priežiūros institucija per pagal nacionalinę teisę privalomą procedūrą, nurodytą Direktyvos 2009/12 6 straipsnio 5 dalies pirmos pastraipos a punkte, daro ar tvirtina oro uosto mokesčių dydžio ar struktūros pakeitimus, ji privalo surengti šios direktyvos 11 straipsnio 7 dalyje numatytas konsultacijas.
19      Šis teismas mano, kad į šį klausimą reikia atsakyti teigiamai, net jeigu pagal Direktyvos 2009/12 6 straipsnio 5 dalies pirmos pastraipos a punktą pagal nacionalinę teisę privalomai procedūrai leidžiama netaikyti šios direktyvos 6 straipsnio 3 dalies, kuri susijusi su oro uosto valdymo organo daromais oro uosto mokesčių sistemos ar dydžio pakeitimais ir kurioje aiškiai daroma nuoroda į tos direktyvos 11 straipsnį. Jo nuomone, šio straipsnio 7 dalyje numatyta pareiga konsultuotis, be kita ko, siekiama užtikrinti šios procedūros skaidrumą ir ji nėra taikoma tik joje numatytu atveju.
20      Antra, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar tuo atveju, kai oro uosto valdymo organas nusprendžia pakeisti oro uosto mokesčių sistemą ar dydį, pagal Direktyvos 2009/12 6 straipsnio 2 dalį, siejamą su šios direktyvos 2 straipsnio 3 punktu, yra draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias turi būti konsultuojamasi tik su „oro vežėjais, nuolat besinaudojančiais oro uostu“, kaip jie apibrėžti Oro transporto įstatymo 77 straipsnio 2 dalyje, o ne su visais „oro uosto naudotojais“, kaip jie apibrėžti šio 2 straipsnio 3 punkte.
21      Manydamas, kad į šį klausimą taip pat reikia atsakyti teigiamai, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad jokia Direktyvos 2009/12 nuostata neleidžia skirstyti oro uosto naudotojų pagal jų naudojimosi atitinkamu oro uostu dažnumą, priešingai, nei numatyta Oro transporto įstatymo 77 straipsnio 2 dalyje.
22      Šiomis aplinkybėmis Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Varšuvos vaivadijos administracinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar [Direktyvos 2009/12] 11 straipsnio 7 dalis turi būti aiškinama taip, kad iš jos kylanti nepriklausomos priežiūros institucijos pareiga konsultuotis su atitinkamomis šalimis nagrinėjant sistemos ar oro uosto mokesčių dydžio pakeitimo pagrįstumą pagal [šios] direktyvos 6 straipsnį netaikoma tuo atveju, kai ši institucija taiko nacionalinėje teisėje nustatytą privalomą procedūrą pagal [minėtos] direktyvos 6 straipsnio 5 dalies [pirmos pastraipos] a punktą, pagal kurį oro uosto mokesčius arba jų maksimalų dydį nustato arba patvirtina nepriklausoma priežiūros institucija, atsižvelgiant į [tos] direktyvos 6 straipsnio 5 dalies antroje pastraipoje įtvirtintą nacionalinės procedūros skaidrumo reikalavimą?
2.      Ar su [Direktyvos 2009/12] 6 straipsnio 2 dalimi, siejama su 2 straipsnio 3 punktu, suderinama nacionalinės teisės nuostata, pagal kurią oro uosto valdymo organas, prieš nustatydamas sistemos ar oro uosto mokesčių dydžio pakeitimus, privalo konsultuotis tik su oro vežėjais, nuolat besinaudojančiais šiuo oro uostu, arba su jiems atstovaujančiais subjektais, visų pirma su šiame oro uoste veikiančiu vežėjų komitetu arba oro vežėjų asociacijomis, o ne su oro uosto naudotojais, kaip tai suprantama pagal [šios] direktyvos 2 straipsnio 3 punktą, t. y. bet kuriuo fiziniu ar juridiniu asmeniu, atsakingu už keleivių, pašto ir (arba) krovinių skraidinimą į atitinkamą oro uostą arba iš jo?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl antrojo klausimo
23      Antruoju klausimu, kurį reikia nagrinėti pirmiausia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2009/12 2 straipsnio 3 punktas turi būti aiškinamas taip, kad vartojant jame apibrėžtą sąvoką „oro uosto naudotojas“ yra draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias, norėdamas pakeisti oro uosto mokesčių sistemą ar dydį pagal šios direktyvos 6 straipsnio 2 dalį, oro uosto valdymo organas privalo konsultuotis tik su „nuolatiniais oro uosto naudotojais“, kaip jie apibrėžti nacionalinės teisės aktuose.
24      Pirma, sąvoka „oro uosto naudotojas“ Direktyvos 2009/12 2 straipsnio 3 punkte apibrėžta kaip „bet kuris fizinis ar juridinis asmuo, atsakingas už keleivių, pašto ir (arba) krovinių skraidinimą į atitinkamą oro uostą arba iš jo“. Kadangi tai yra Sąjungos teisėje apibrėžta sąvoka, nepateikiant jokios nuorodos į valstybių narių teisę, visoje Europos Sąjungoje ji turi būti aiškinama autonomiškai ir vienodai (šiuo klausimu žr. 2025 m. balandžio 30 d. Sprendimo Galte, C‑63/24, EU:C:2025:292, 28 punktą).
25      Svarbu pažymėti, kad šio 2 straipsnio 3 punkto formuluotėje vartojamas žodžių junginys „bet kuris fizinis ar juridinis asmuo, atsakingas už keleivių, pašto ir (arba) krovinių skraidinimą į atitinkamą oro uostą arba iš jo“ rodo Sąjungos teisės aktų leidėjo norą be apribojimų į šią sąvoką įtraukti visus šiuos asmenis. Taigi su visais šiais asmenimis turi būti konsultuojamasi dėl Direktyvos 2009/12 6 straipsnio 2 dalyje nurodytų oro uosto mokesčių sistemos ar dydžio pakeitimų.
26      Antra, tokį pažodinį to 2 straipsnio 3 punkto aiškinimą patvirtina kontekstinis šios nuostatos aiškinimas.
27      Pirma, pagal Direktyvos 2009/12 3 straipsnyje, siejamame su jos 11 konstatuojamąja dalimi, garantuojamą nediskriminavimo principą draudžiama šios direktyvos 2 straipsnio 3 punktą aiškinti taip, kad pagal šią nuostatą leidžiama į keleivių, pašto ir (arba) krovinių oro vežėjų, skraidinančių į atitinkamą oro uostą arba iš jo, visumą neįtraukti kai kurių iš jų, remiantis nacionaliniu lygmeniu nustatytais diskriminaciniais kriterijais.
28      Taigi su visais oro uosto naudotojais, plačiai apibrėžtais minėtos direktyvos 2 straipsnio 3 punkte, pagal jos 6 straipsnio 2 dalį turi būti konsultuojamasi dėl oro uosto valdymo organo pasiūlymų pakeisti oro uosto mokesčių sistemą ar dydį, siekiant, kad šie naudotojai ir oro uosto valdymo organas, kiek įmanoma, dėl šių pakeitimų susitartų.
29      Antra, jei konsultacijos dėl oro uosto mokesčių sistemos ar dydžio pakeitimų būtų apribotos, ir dėl to, taikant diskriminacinius kriterijus, galimybė susipažinti su informacija apie šiuos pakeitimus būtų suteikiama tik siauresniam oro uosto naudotojų ratui, taip pat galėtų būti pažeistas Direktyvos 2009/12 7 straipsnio 1 dalyje, siejamoje su jos 13 konstatuojamąja dalimi, garantuojamas skaidrumo principas. Šio 7 straipsnio 1 dalyje reikalaujama, kad oro uosto valdymo organas kiekvieną kartą, kai reikia surengti tokias konsultacijas, „kiekvienam oro uosto naudotojui“ pateiktų informaciją apie elementus, kurie sudaro sistemos arba visų mokesčių, kuriuos kiekviename oro uoste jis renka, dydžio nustatymo pagrindą.
30      Kaip yra patikslinęs Teisingumo Teismas, skaidrumo ir nediskriminavimo principai yra glaudžiai susiję, nes pirmojo principo laikymasis leidžia oro uosto naudotojams nustatyti antrojo principo pažeidimus (šiuo klausimu žr. 2019 m. lapkričio 21 d. Sprendimo Deutsche Lufthansa, C‑379/18, EU:C:2019:1000, 49 punktą).
31      Trečia, kaip savo rašytinėse pastabose pabrėžia Airija, leidimas oro uosto valdymo organui konsultuotis tik su didžiausiais oro vežėjais galėtų sudaryti palankesnes sąlygas šiems vežėjams oro uosto mokesčių struktūroje ir būtų kliūtis naujiems rinkos dalyviams, taip pat tai galėtų pakenkti neiškraipytai oro vežėjų konkurencijai.
32      Ketvirta, iš Direktyvos 2009/12 7 straipsnio 2 dalies matyti, jog vienintelė sąlyga, kurią turi atitikti „oro uosto naudotojas“, kaip jis suprantamas pagal šios direktyvos 2 straipsnio 3 punktą, kad su juo konsultuotųsi oro uosto valdymo organas pagal minėtos direktyvos 6 straipsnio 2 dalį, yra, kaip savo rašytinėse pastabose pažymėjo Lenkijos vyriausybė, laikytis taip pat iš skaidrumo principo kylančios pareigos prieš kiekvieną konsultaciją šiam organui pateikti informaciją apie, be kita ko, eismo prognozes, taip pat savo orlaivių parko sudėtį ir numatomą naudojimą, savo plėtros projektus ir savo poreikius atitinkamame oro uoste.
33      Trečia, tokį Direktyvos 2009/12 2 straipsnio 3 punkto kontekstinį aiškinimą taip pat patvirtina šios direktyvos tikslas, nurodytas, be kita ko, jos 2 konstatuojamojoje dalyje, sukurti bendrą sistemą, reguliuojančią esmines oro uosto mokesčių sudedamąsias dalis ir jų nustatymo metodus, taip pat pagrindinius reikalavimus, susijusius su oro uostų valdymo organų ir oro uosto naudotojų tarpusavio santykiais, siekiant užkirsti kelią tam, kad šie organai atsidurtų privilegijuotoje padėtyje šių naudotojų atžvilgiu ir dėl to kiltų piktnaudžiavimo rizika (šiuo klausimu žr. 2011 m. gegužės 12 d. Sprendimo Liuksemburgas / Parlamentas ir Taryba, C‑176/09, EU:C:2011:290, 66 punktą). Tokiam tikslui kiltų pavojus, jei 2 straipsnio 3 punktas būtų aiškinamas taip, kad nacionalinės teisės aktų leidėjas į sąvoką „oro uosto naudotojas“ galėtų neįtraukti tam tikrų fizinių ar juridinių asmenų, oro transportu skraidinančių keleivius, paštą ir (arba) krovinius į atitinkamą oro uostą arba iš jo.
34      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į antrąjį klausimą reikia atsakyti: Direktyvos 2009/12 2 straipsnio 3 punktas turi būti aiškinamas taip, kad vartojant jame apibrėžtą sąvoką „oro uosto naudotojas“ yra draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias, norėdamas pakeisti oro uosto mokesčių sistemą ar dydį pagal šios direktyvos 6 straipsnio 2 dalį, oro uosto valdymo organas privalo konsultuotis tik su „nuolatiniais oro uosto naudotojais“, kaip jie apibrėžti nacionalinės teisės aktuose.
Dėl pirmojo klausimo
35      Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2009/12 11 straipsnio 7 dalis, siejama su šio 11 straipsnio 1 dalimi, šios direktyvos 2 straipsnio 3 punktu, 6 straipsnio 2 dalimi ir 5 dalies antra pastraipa, turi būti aiškinama taip, kad kai nepriklausoma priežiūros institucija oro uosto valdymo organo siūlymu per pagal nacionalinę teisę privalomą procedūrą nustato arba tvirtina oro uosto mokesčių sistemos ar dydžio pakeitimus, ši institucija turi konsultuotis su „oro uosto naudotojais“, kaip jie apibrėžti šio 2 straipsnio 3 punkte.
36      Iš Direktyvos 2009/12 11 straipsnio 7 dalies matyti, kad kai nepriklausoma priežiūros institucija, vykdydama šios direktyvos 6 straipsnio 1–4 dalyse numatytą procedūrą, kaip apeliacinis organas nagrinėja oro uosto mokesčių sistemos ar dydžio pakeitimo, dėl kurio sprendimą priėmė oro uosto valdymo organas ir dėl kurio nebuvo sudarytas jo ir oro uosto naudotojų, kaip jie suprantami pagal minėtos direktyvos 2 straipsnio 3 punktą, susitarimas, pagrįstumą, ši institucija turi turėti galimybę susipažinti su būtina informacija, kurią turi, be kita ko, šie oro uosto naudotojai, ir privalo su šiais naudotojais konsultuotis, kad kuo greičiau ir bet kuriuo atveju ne vėliau kaip per keturis mėnesius nuo tos dienos, kai į ją buvo kreiptasi, priimtų galutinį privalomą sprendimą.
37      Oro uosto naudotojai yra „atitinkamos šalys“, kaip jos suprantamos pagal Direktyvos 2009/12 11 straipsnio 7 dalį, todėl teisme gali remtis teisėmis, kylančiomis iš šios direktyvos 3, 6 ir 7 straipsnių, kuriais taip pat nustatomos oro uosto valdymo organo pareigos (šiuo klausimu žr. 2019 m. lapkričio 21 d. Sprendimo Deutsche Lufthansa, C‑379/18, EU:C:2019:1000, 58 punktą).
38      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo abejonės dėl Direktyvos 2009/12 11 straipsnio 7 dalies taikymo per pagal nacionalinę teisę privalomą procedūrą, nurodytą šios direktyvos 6 straipsnio 5 dalies pirmos pastraipos a punkte, kyla dėl šios direktyvos 6 straipsnio 3 dalyje pateiktos nuorodos į šį 11 straipsnį. Kaip pabrėžia šis teismas, 6 straipsnio 3 dalis netaikoma pagal nacionalinę teisę privalomai procedūrai dėl sprendimo, kurį nagrinėjamu atveju Lenkijos teisės aktų leidėjas priėmė remdamasis tos direktyvos 6 straipsnio 5 dalies pirmos pastraipos a punktu.
39      Per šio 6 straipsnio 5 dalies pirmos pastraipos a punkte numatytą pagal nacionalinę teisę privalomą procedūrą būtent nepriklausoma priežiūros institucija, o ne oro uosto valdymo organas, priimdama privalomą sprendimą turi nustatyti arba patvirtinti oro uosto mokesčius arba maksimalų jų dydį, taip pat šių mokesčių dydžio ar struktūros pakeitimus.
40      Kaip savo rašytinėse pastabose pabrėžia WizzAir ir Europos Komisija, Direktyvos 2009/12 11 straipsnio 7 dalis taikoma procedūrai, per kurią, kitaip nei pagal nacionalinę teisę privalomos procedūros atveju, oro uosto mokesčių sistemą ir jos pakeitimus iš esmės nustato arba tvirtina oro uosto valdymo organas. Tuo atveju, kai oro uosto naudotojai nesutinka su oro uosto valdymo organo sprendimu, kuriuo keičiama šių mokesčių sistema ar dydis, nepriklausoma priežiūros institucija veikia tik kaip apeliacinis organas tam, kad išnagrinėtų šio valdymo organo nurodytus tokio pakeitimo motyvus, atsižvelgdama į oro uosto naudotojų argumentus, kaip numatyta Direktyvos 2009/12 6 straipsnio 3 dalyje, darant nuorodą į jos 11 straipsnį.
41      Vis dėlto, priešingai, nei savo rašytinėse pastabose teigia Airija ir PPL, tai visiškai nereiškia, kad per šios direktyvos 6 straipsnio 5 dalies pirmos pastraipos a punkte numatytą pagal nacionalinę teisę privalomą procedūrą nepriklausoma priežiūros institucija atleidžiama nuo pareigos konsultuotis su „oro uosto naudotoju“, kaip jis suprantamas pagal šios direktyvos 2 straipsnio 3 punktą, be kita ko, tuo atveju, kai jis šioje institucijoje teigia, kad dėl diskriminacijos jam nebuvo leista dalyvauti tos direktyvos 6 straipsnyje numatytose konsultacijose.
42      Pirma, iš Direktyvos 2009/12 11 straipsnio 1 dalies, siejamos su jos 12 konstatuojamąja dalimi, matyti, kad nepriklausoma priežiūros institucija turi užtikrinti bent pagal šios direktyvos 6 straipsnį pavestų užduočių vykdymą, sprendimų nešališkumą ir teisingą bei veiksmingą šios direktyvos taikymą. Be to, ši institucija garantuoja, kad laikomasi nediskriminavimo principo, kaip numatyta tos direktyvos 3 straipsnio pirmame sakinyje (šiuo klausimu žr. 2019 m. lapkričio 21 d. Sprendimo Deutsche Lufthansa, C‑379/18, EU:C:2019:1000, 43 punktą).
43      Nepriklausomai priežiūros institucijai priskirtos užduotys negali skirtis atsižvelgiant į tai, ar ši institucija imasi veiksmų per oro uosto mokesčių patvirtinimo procedūrą, numatytą Direktyvos 2009/12 6 straipsnio 1–4 dalyse, ar per pagal nacionalinę teisę privalomą procedūrą, nurodytą šios direktyvos 6 straipsnio 5 dalies pirmos pastraipos a punkte. Šia nuostata valstybės narės tik įgaliojamos nuspręsti pastarajai procedūrai netaikyti šio 6 straipsnio 3 ir 4 dalių.
44      Antra, iš Direktyvos 2009/12 6 straipsnio 5 dalies antros pastraipos matyti, kad šioje dalyje nurodytos pagal nacionalinę teisę privalomos procedūros ir joms taikomos sąlygos bei kriterijai turi būti „tinkami, objektyvūs, nediskriminaciniai ir skaidrūs“.
45      Konkrečiau kalbant, šios nacionalinės procedūros turi atitikti Direktyvos 2009/12 6 straipsnio 1 ir 2 dalis (šiuo klausimu žr. 2019 m. lapkričio 21 d. Sprendimo Deutsche Lufthansa, C‑379/18, EU:C:2019:1000, 45 punktą), kuriomis valstybės narės įpareigojamos užtikrinti, viena vertus, kad būtų nustatyta privaloma oro uosto valdymo organo reguliarių konsultacijų su oro uosto naudotojais procedūra, be kita ko, kiek tai susiję su oro uosto mokesčių sistemos taikymu, ir, kita vertus, kad dėl šių mokesčių sistemos ar dydžio pakeitimų šis organas ir oro uosto naudotojai kiek įmanoma susitartų.
46      Taigi Direktyvos 2009/12 11 straipsnio 7 dalis, siejama su šio straipsnio 1 dalimi, taip pat šios direktyvos 6 straipsnio 2 dalimi ir 5 dalies antra pastraipa, turi būti aiškinama taip, kad kai nepriklausoma priežiūros institucija per pagal nacionalinę teisę privalomą procedūrą gauna oro uosto valdymo organo prašymą patvirtinti oro uosto mokesčių dydžio ar struktūros pakeitimus, ji privalo konsultuotis su visais oro uosto naudotojais, kaip jie suprantami pagal minėtos direktyvos 2 straipsnio 3 punktą, su kuriais šis organas nesikonsultavo dėl šių pakeitimų ir taip pažeidė tos pačios direktyvos 6 straipsnio 2 dalį. Šiuo aspektu neturi reikšmės tai, kad per pagal taikytinoje nacionalinėje teisėje numatytą procedūrą į nepriklausomą priežiūros instituciją kreipiamasi kaip į instituciją, kuri turi išimtinę kompetenciją keisti nagrinėjamų oro uosto mokesčių dydį ar struktūrą, o ne kaip į apeliacinį organą.
47      Konsultuodamasi pagal šias nuostatas, nepriklausoma priežiūros institucija gali veiksmingai kontroliuoti oro uosto valdymo organo vykdomos išankstinių konsultacijų procedūros teisėtumą ir atitiktį, atsižvelgdama į Direktyvoje 2009/12 nustatytus pagrindinius reikalavimus, t. y. nediskriminavimą, skaidrumą ir konsultacijas su oro uosto naudotojais, kaip jie suprantami pagal šios direktyvos 2 straipsnio 3 punktą, kurie visapusiškai taikomi pagal nacionalinę teisę privalomai oro uosto mokesčių nustatymo ar tvirtinimo procedūrai ir šių mokesčių dydžio ar struktūros pakeitimams.
48      Šiomis aplinkybėmis dar reikia patikslinti, kaip tai savo rašytinėse pastabose daro Lenkijos vyriausybė, kad pagal gero administravimo ir proporcingumo principus Direktyvos 2009/12 6 straipsnio 1 ir 2 dalys turi būti aiškinamos taip, kad nepriklausoma priežiūros institucija neprivalo konsultuotis per taikytinoje nacionalinėje teisėje numatytą procedūrą tvirtindama oro uosto mokesčių dydžio ar struktūros pakeitimus, kuriuos jai pateikia oro uosto valdymo organas, jeigu ši institucija turi galimybę susipažinti su būtina informacija, kurią turi, be kita ko, oro uosto naudotojai, kaip jie suprantami pagal šios direktyvos 2 straipsnio 3 punktą, ir jeigu su šiais naudotojais šis organas tinkamai konsultavosi pagal minėtos direktyvos 6 straipsnio 2 dalį, siejamą su nediskriminavimo ir skaidrumo principais.
49      Nagrinėjamu atveju iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad ginčijamą sprendimą CAA, kaip nepriklausomos priežiūros institucijos, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2009/12 11 straipsnio 1 dalį, pirmininkas priėmė pasibaigus procedūrai, privalomai pagal nacionalinę teisę, pagal kurią jai suteikiama išimtinė kompetencija oro uosto valdymo organo siūlymu keisti oro uosto mokesčių dydį ar struktūrą. Šis organas konsultavosi su 65 „oro vežėjais, nuolat besinaudojančiais“ Šopeno oro uostu, kaip tai suprantama pagal Oro transporto įstatymo 77 straipsnio 2 dalį, nors, remiantis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateikta informacija, šio sprendimo priėmimo dieną 137 subjektai, įskaitant WizzAir, buvo identifikuoti kaip „oro uosto naudotojai“, kaip jie suprantami pagal šios direktyvos 2 straipsnio 3 punktą.
50      Taigi ginčijamas sprendimas, kaip teigiama, buvo priimtas su WizzAir iš anksto nepasikonsultavus nei oro uosto valdymo organui, kai jis rengė pasiūlymus dėl Šopeno oro uosto mokesčių dydžio ar struktūros pakeitimų, kurie turi būti pateikti nepriklausomai priežiūros institucijai, nei šiai institucijai, kai ji šiuos pakeitimus tvirtino, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
51      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti: Direktyvos 2009/12 11 straipsnio 7 dalis, siejama su šio 11 straipsnio 1 dalimi, šios direktyvos 2 straipsnio 3 punktu, 6 straipsnio 2 dalimi ir 5 dalies antra pastraipa, turi būti aiškinama taip, kad kai nepriklausoma priežiūros institucija oro uosto valdymo organo siūlymu per pagal nacionalinę teisę privalomą procedūrą nustato arba tvirtina oro uosto mokesčių sistemos ar dydžio pakeitimus, ji turi konsultuotis su „oro uosto naudotojais“, kaip jie apibrėžti šio 2 straipsnio 3 punkte, su kuriais oro uosto valdymo organas tinkamai nesikonsultavo rengdamas šį pasiūlymą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
52      Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendžia:
1.      2009 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/12/EB dėl oro uostų mokesčių 2 straipsnio 3 punktas
turi būti aiškinamas taip:
vartojant jame apibrėžtą sąvoką „oro uosto naudotojas“ yra draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias, norėdamas pakeisti oro uosto mokesčių sistemą ar dydį pagal šios direktyvos 6 straipsnio 2 dalį, oro uosto valdymo organas privalo konsultuotis tik su „nuolatiniais oro uosto naudotojais“, kaip jie apibrėžti nacionalinės teisės aktuose.
2.      Direktyvos 2009/12 11 straipsnio 7 dalis, siejama su šio 11 straipsnio 1 dalimi, šios direktyvos 2 straipsnio 3 punktu, 6 straipsnio 2 dalimi ir 5 dalies antra pastraipa,
turi būti aiškinama taip:
kai nepriklausoma priežiūros institucija oro uosto valdymo organo siūlymu per pagal nacionalinę teisę privalomą procedūrą nustato arba tvirtina oro uosto mokesčių sistemos ar dydžio pakeitimus, ji turi konsultuotis su „oro uosto naudotojais“, kaip jie apibrėžti šio 2 straipsnio 3 punkte, su kuriais oro uosto valdymo organas tinkamai nesikonsultavo rengdamas šį pasiūlymą.
Parašai.
*      Proceso kalba: lenkų.