Laikina versija
TEISINGUMO TEISMO (pirmoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. gegužės 21 d.(*)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Bendra užsienio ir saugumo politika – Ribojamosios priemonės, taikomos atsižvelgiant į karinę agresiją prieš Ukrainą – Reglamentas (ES) Nr. 269/2014 – 2 straipsnio 1 dalis – Lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymas – Patikos fondo įsteigimas – Patikos fondo patikėtojas, įtrauktas į Reglamento Nr. 269/2014 I priede pateiktą sąrašą – Patikos fondui perduotų lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymas – „Priklausymo“ ir „kontrolės“ sąvokos “
Byloje C‑483/23
dėl Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lacijaus regiono administracinis teismas, Italija) 2023 m. balandžio 11 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2023 m. liepos 26 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
A,
B,
C,
D,
T
prieš
Ministero dell’Economia e delle Finanze,
Comitato di Sicurezza Finanziaria,
Agenzia del Demanio
TEISINGUMO TEISMAS (pirmoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas F. Biltgen, pirmosios kolegijos teisėjo pareigas einantis Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojas T. von Danwitz, teisėjai I. Ziemele (pranešėja), A. Kumin ir S. Gervasoni,
generalinis advokatas M. Campos Sánchez-Bordona,
posėdžio sekretorius G. Chiapponi, administratorius,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2025 m. gegužės 8 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–        A, B, C, D ir T, atstovaujamų avvocati F. Centonze, F. Ciancio, G. Lovaste, M. Magnano, A. Neri, A. Saccucci ir F. Sciaudone,
–        Italijos vyriausybės, atstovaujamos S. Fiorentino ir G. Palmieri, padedamų avvocati dello Stato P. Gentili ir L. Paolucci,
–        Belgijos vyriausybės, atstovaujamos A. De Brouwer, C. Pochet ir M. Van Regemorter,
–        Vokietijos vyriausybės, atstovaujamos J. Möller,
–        Prancūzijos vyriausybės, atstovaujamos B. Fodda, E. Timmermans ir B. Travard,
–        Nyderlandų vyriausybės, atstovaujamos M. K. Bulterman ir A. Hanje,
–        Suomijos vyriausybės, atstovaujamos M. Pere,
–        Europos Komisijos, atstovaujamos D. Bianchi, M. Carpus-Carcea, H. Krämer ir L. Puccio,
susipažinęs su 2025 m. liepos 10 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1        Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2014 m. kovo 17 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 269/2014 dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi (OL L 78, 2014, p. 6), iš dalies pakeisto 2022 m. vasario 25 d. Tarybos reglamentu (ES) 2022/330 (OL L 51, 2022, p. 1), (toliau – Reglamentas Nr. 269/2014), 2 straipsnio 1 dalies išaiškinimo.
2        Šis prašymas pateiktas nagrinėjant A, B, C, D ir T ginčą su Ministero dell’Economia e delle Finanze (Ekonomikos ir finansų ministerija, Italija; toliau – ministerija), Comitato di Sicurezza Finanziaria (Finansinio saugumo komitetas, Italija) ir Agenzia del Demanio (Viešojo turto valdymo agentūra, Italija) dėl bendrovių A, B, C ir D akcijų ir turto įšaldymo.
Teisinis pagrindas
Tarptautinė teisė
3        1985 m. liepos 1 d. Hagoje sudarytos konvencijos dėl patikos fondams ir jų pripažinimui taikytinos teisės ratifikavimo (toliau – Hagos konvencija), kurią pasirašė ir ratifikavo Italijos Respublika, 2 straipsnyje numatyta:
„Šioje konvencijoje patikos fondas – tai teisiniai santykiai, kuriuos teisės aktu inter vivos arba mortis causa nustatė tam tikras asmuo – patikėtojas, kai turtas buvo perduotas kontroliuojant patikėtiniui naudos gavėjo interesais arba siekiant konkretaus tikslo.
Patikos fondui būdingos šios savybės:
a)      patikos fondo turtas sudaro atskirą fondą ir nėra patikėtinio turto dalis;
b)      patikos fondo turtas registruojamas patikėtinio vardu arba patikėtinio vardu veikiančio kito asmens vardu;
c)      patikėtinis turi teisę ir pareigą, už kurias yra atskaitingas, administruoti, valdyti turtą arba juo disponuoti pagal patikos fondo sąlygas, laikydamasis konkrečių teisėje jam nustatytų įpareigojimų.
Tai, kad patikėtojas išsaugo tam tikras prerogatyvas arba kad patikėtinis, kaip naudos gavėjas, turi tam tikrų teisių, nebūtinai yra nesuderinama su patikos fondo egzistavimu.“
4        Šios konvencijos 6 straipsnio pirmoje pastraipoje nurodyta:
„Patikos fondui taikoma patikėtojo pasirinkta teisė. Pasirinkimas turi būti aiškus arba kilti iš patikos fondo steigimo arba jo egzistavimą patvirtinančio dokumento nuostatų, prireikus aiškinamų atsižvelgiant į bylos aplinkybes.“
5        Šios konvencijos 11 straipsnyje nustatyta:
„Patikos fondu pripažįstamas bet kuris pagal pirmesniame skyriuje nurodytą teisę įsteigtas patikos fondas.
Toks pripažinimas reiškia bent jau tai, kad patikos fondo turtas yra atskirtas nuo asmeninio patikėtinio turto ir kad patikėtinis gali veikti kaip ieškovas arba atsakovas ir prisistatyti notarui arba bet kuriam viešąsias funkcijas atliekančiam asmeniui kaip patikėtinis.
Tiek, kiek reikalaujama arba numatyta patikos fondui taikomoje teisėje, šis pripažinimas visų pirma reiškia, kad:
a)      asmeniniai patikėtinio kreditoriai negali taikyti patikos fondo turto užtikrinimo priemonių;
b)      patikos fondo turtas patikėtinio nemokumo ar bankroto atveju nėra patikėtinio turto dalis;
c)      patikos fondo turtas nėra sutuoktinių turto teisinio režimo ar patikėtinio paveldėto turto dalis;
d)      į patikos fondo turtą galima pretenduoti tuo atveju, jei patikėtinis, pažeisdamas patikos fondo nustatytas pareigas, supainiojo patikos fondo turtą su savo asmeniniu turtu arba jį perleido.
Vis dėlto patikos fondo turtą valdančio trečiojo asmens teisėms ir pareigoms ir toliau taikoma teisė, nustatyta pagal kolizines teisės normas dėl teismo vietos.“
Sąjungos teisė
Sprendimas 2014/145/BUSP
6        2014 m. kovo 17 d. Tarybos sprendimo 2014/145/BUSP dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi (OL L 78, 2014, p. 16), 1, 4 ir 5 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(1)      2014 m. kovo 6 d. [Europos] Sąjungos valstybių narių valstybių arba vyriausybių vadovai griežtai pasmerkė Rusijos Federacijos įvykdytą Ukrainos suverenumo ir teritorinio vientisumo pažeidimą, kuris nebuvo išprovokuotas, ir paragino Rusijos Federaciją nedelsiant sugrąžinti savo karines pajėgas į jų nuolatinio dislokavimo vietas, laikantis atitinkamų susitarimų. <...> Valstybių arba vyriausybių vadovai laikėsi nuomonės, kad Krymo Autonominės Respublikos Aukščiausiosios Tarybos sprendimas surengti referendumą dėl būsimo teritorijos statuso prieštarauja Ukrainos konstitucijai ir todėl yra neteisėtas;
<...>
(4)      dabartinėmis aplinkybėmis draudimas keliauti ir turto įšaldymas turėtų būti nustatytas asmenims, atsakingiems už veiksmus, kuriais siekiama pakenkti arba keliama grėsmė Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenumui ir nepriklausomybei, įskaitant Ukrainos konstitucijai prieštaraujančius veiksmus dėl būsimo bet kokios jos teritorijos dalies statuso, taip pat su jais susijusiems asmenims, subjektams bei organizacijoms;
(5)      tam tikroms priemonėms įgyvendinti reikalingi tolesni Sąjungos veiksmai.“
Sprendimas (BUSP) 2022/337
7        Reaguodama į 2022 m. vasario 24 d. pradėtą Rusijos Federacijos agresiją prieš Ukrainą ir atsižvelgdama į padėties rimtumą, 2022 m. vasario 28 d. Europos Sąjungos Taryba priėmė sprendimą (BUSP) 2022/337, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/145/BUSP dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi (OL L 59, 2022, p. 1); juo į Sprendimo 2014/145 priede pateiktą asmenų, subjektų ir organizacijų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašą buvo įtraukti 26 asmenys ir vienas subjektas.
Reglamentas Nr. 269/2014
8        Reglamento Nr. 269/2014 4–6 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(4)      2014 m. kovo 17 d. Taryba priėmė Sprendimą 2014/145/BUSP, kuriuo nustatomi kelionių apribojimai, skirti tam tikriems asmenims, atsakingiems už veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi, įskaitant Ukrainos Konstitucijai prieštaraujančius veiksmus dėl bet kurios teritorijos dalies būsimo statuso, ir su jais susijusiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ir įstaigoms, ir įšaldomas jų turtas ir ekonominiai ištekliai. Tie fiziniai arba juridiniai asmenys, subjektai ir įstaigos išvardyti to sprendimo priede;
(5)      kai kurios iš tų priemonių patenka į [SESV] taikymo sritį, todėl visų pirma siekiant užtikrinti, kad visose valstybėse narėse jos būtų taikomos vienodai, joms įgyvendinti būtina imtis reguliavimo veiksmų Sąjungos lygmeniu;
(6)      šiuo reglamentu gerbiamos pagrindinės teisės ir principai, visų pirma tie, kurie pripažįstami Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, visų pirma teisė į veiksmingą teisinę gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą bei teisė į asmens duomenų apsaugą. Šis reglamentas turėtų būti taikomas paisant šių teisių ir principų.“
9        Šio reglamento 1 straipsnyje numatyta:
„Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
<...>
d)      ekonominiai ištekliai – bet kokios rūšies materialusis arba nematerialusis, kilnojamasis arba nekilnojamasis turtas, kuris nėra lėšos, tačiau gali būti panaudotas lėšoms, prekėms įsigyti ar paslaugoms gauti;
e)      ekonominių išteklių įšaldymas – draudimas naudoti ekonominius išteklius lėšoms, prekėms įsigyti ar paslaugoms gauti bet kokiu būdu, įskaitant (tačiau ne tik) jų pardavimą, nuomą arba įkeitimą;
f)      lėšų įšaldymas – bet kokio lėšų judėjimo, pervedimo, keitimo, naudojimo, galimybės jomis naudotis arba jų tvarkymo pakeičiant jų dydį, sumą, vietą, nuosavybę, valdymą, savybes, paskirtį arba atliekant bet kokius kitus pakeitimus, kurie leistų lėšas naudoti, įskaitant investicijų portfelio valdymą, draudimas;
g)      lėšos – finansinis turtas ir visų rūšių išmokos, įskaitant (tačiau ne tik):
i)      grynuosius pinigus, čekius, piniginius reikalavimus, vekselius, pinigines perlaidas ir kitas mokėjimo priemones;
ii)      indėlius finansų įstaigose arba kituose subjektuose, sąskaitų balansus, skolas ir skolinius įsipareigojimus;
iii)      viešai ir privačiai parduodamus vertybinius popierius ir skolos dokumentus, įskaitant vertybinius popierius ir akcijas, vertybinių popierių sertifikatus, obligacijas, vekselius, pažymėjimus akcijoms įsigyti nustatytu laiku ir nustatyta kaina, bendrovių obligacijas ir sutartis dėl išvestinių vertybinių popierių;
iv)      palūkanas, dividendus arba kitas pajamas iš turto arba turto vertės prieaugio;
v)      paskolą, užskaitos teisę, garantijas, vykdymo įsipareigojimus arba kitus finansinius įsipareigojimus;
vi)       akredityvus, konosamentus, perdavimo aktus ir
vii)      dokumentus, kuriais patvirtinama lėšų ar kitų finansinių išteklių nuosavybės teisė;
<...>“
10      Minėto reglamento 2 straipsnyje nurodyta:
„1.      Įšaldomos visos I priede išvardytiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar organizacijoms ar su jais susijusiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar organizacijoms priklausančios, jų nuosavybe esančios, jų valdomos ar kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai.
2.      Nesuteikiama galimybė I priede išvardytiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar organizacijoms ar su jais susijusiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar organizacijoms tiesiogiai arba netiesiogiai naudotis lėšomis ar ekonominiais ištekliais arba galimybė jais naudotis tų fizinių ar juridinių asmenų, subjektų arba organizacijų naudai.“
11      To paties reglamento 3 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„I priedas apima:
a)      fizinius asmenis, atsakingus už veiksmus ar politiką, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi, arba kuriais kenkiama stabilumui ar saugumui Ukrainoje arba į juos kėsinamasi, arba kurie trukdo tarptautinių organizacijų darbui Ukrainoje, ir tuos veiksmus bei tą politiką aktyviai remiančius ar įgyvendinančius fizinius asmenis;
<...>
d)      fizinius ir juridinius asmenis, subjektus ir įstaigas, materialiai ar finansiškai remiančius Rusijos sprendimus priimančius asmenis, atsakingus už Krymo aneksiją arba Ukrainos destabilizavimą, arba turinčius iš jų naudos;
e)      fizinius ir juridinius asmenis, subjektus ir įstaigas, vykdančius sandorius su separatistinėmis grupėmis Ukrainos Donbaso regione;
f)      fizinius ar juridinius asmenis, subjektus ir įstaigas, materialiai ar finansiškai remiančius Rusijos Federacijos vyriausybę, atsakingą už Krymo aneksiją ir Ukrainos destabilizavimą, arba turinčius iš jos naudos, ir
g)      įtakingus verslininkus ir juridinius asmenis, subjektus ir įstaigas, veikiančius ekonomikos sektoriuose, kurios yra didelių pajamų šaltinis Rusijos Federacijos vyriausybei, atsakingai už Krymo aneksiją ir Ukrainos destabilizavimą,
ir su jais susijusius fizinius ar juridinius asmenis, subjektus ir įstaigas.“
12      Reglamento Nr. 269/2014 9 straipsnyje nurodyta:
„Draudžiama sąmoningai ir apgalvotai dalyvauti veikloje, kurios tikslas arba poveikis yra išvengti 2 straipsnyje nurodytų priemonių.“
Įgyvendinimo reglamentas (ES) 2022/336
13      2022 m. vasario 28 d. Taryba priėmė Įgyvendinimo reglamentą (ES) 2022/336, kuriuo įgyvendinamas Reglamentas (ES) Nr. 269/2014 dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi (OL L 58, 2022, p. 1); juo į Reglamento Nr. 269/2014 I priede pateiktą asmenų, subjektų ir įstaigų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašą įtraukti 26 asmenys ir vienas subjektas.
14      Šio įgyvendinimo reglamento 5–11 konstatuojamosios dalys išdėstytos taip:
„(5)      2022 m. sausio 24 d. Taryba patvirtino išvadas, kuriose pasmerkė Rusijos prieš Ukrainą nuolat vykdomus agresyvius veiksmus bei grasinimus ir paragino Rusiją deeskaluoti padėtį, laikytis tarptautinės teisės ir konstruktyviai dalyvauti dialoge, vedamame taikant nustatytus tarptautinius mechanizmus. Taryba dar kartą patvirtino, kad Sąjunga yra visapusiškai įsipareigojusi laikytis pagrindinių principų, kuriais grindžiamas Europos saugumas, įtvirtintų Jungtinių Tautų (JT) Chartijoje bei Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos steigiamuosiuose dokumentuose, įskaitant Helsinkio baigiamąjį aktą ir Paryžiaus chartiją. Tie pagrindiniai principai visų pirma apima valstybių suverenią lygybę ir teritorinį vientisumą, sienų neliečiamumą, susilaikymą nuo grasinimo ar jėgos naudojimo ir valstybių laisvę pasirinkti arba keisti savo pačių saugumo tvarką. Taryba nurodė, kad tie principai negali būti nei derybų, nei peržiūros ar naujos interpretacijos objektas, o tai, jog Rusija juos pažeidžia, yra kliūtis bendrai ir nedalomai saugumo erdvei Europoje ir kelia grėsmę taikai bei stabilumui Europos žemyne. Primindama 2021 m. gruodžio 16 d. Europos Vadovų Tarybos išvadas Taryba pakartojo, kad bet kokia tolesnė Rusijos vykdoma karinė agresija prieš Ukrainą turėtų didžiulių padarinių ir to kaina būtų didelė, be kita ko, koordinuojant su partneriais būtų priimtas platus spektras sektorinių ir individualių ribojamųjų priemonių;
(6)      2022 m. vasario 19 d. vyriausiasis įgaliotinis paskelbė deklaraciją Sąjungos vardu, kurioje pareiškė susirūpinimą dėl masyvaus Rusijos ginkluotųjų pajėgų telkimo Ukrainoje ir aplink ją, ir primygtinai paragino Rusiją užmegzti prasmingą dialogą bei pasitelkti diplomatiją, susilaikyti nuo veiksmų ir deeskaluoti padėtį reikšmingai patraukiant karines pajėgas, esančias prie Ukrainos sienų. <...>
(7)      2022 m. vasario 21 d. Rusijos Federacijos Prezidentas pasirašė dekretą, kuriuo pripažino vyriausybės nekontroliuojamų Ukrainos Donecko ir Luhansko sričių teritorijų „nepriklausomybę ir suverenitetą“, ir davė nurodymą tose teritorijose dislokuoti Rusijos karines pajėgas;
(8)      2022 m. vasario 22 d. vyriausiasis įgaliotinis paskelbė deklaraciją Sąjungos vardu, kuria pasmerkė tą neteisėtą veiksmą, kuriuo toliau kenkiama Ukrainos suverenitetui bei nepriklausomybei ir kuris yra šiurkštus tarptautinės teisės ir tarptautinių susitarimų, įskaitant JT Chartiją, Helsinkio baigiamąjį aktą, Paryžiaus chartiją ir Budapešto memorandumą, taip pat Minsko susitarimų ir JT Saugumo Tarybos rezoliucijos 2202 (2015) pažeidimas. Vyriausiasis įgaliotinis primygtinai paragino Rusiją, kaip konflikto šalį, atšaukti tą pripažinimą, vykdyti savo įsipareigojimus, laikytis tarptautinės teisės ir grįžti prie diskusijų Normandijos formatu ir trišalėje kontaktinėje grupėje. Jis pranešė, kad Sąjunga reaguos į tuos naujausius Rusijos pažeidimus skubiai priimdama papildomas ribojamąsias priemones;
(9)      2022 m. vasario 24 d. Rusijos Federacijos Prezidentas paskelbė apie karinę operaciją Ukrainoje, ir Rusijos ginkluotosios pajėgos pradėjo Ukrainos puolimą. Tas puolimas yra akivaizdus Ukrainos teritorinio vientisumo, suvereniteto ir nepriklausomybės pažeidimas;
(10)      2022 m. vasario 24 d. vyriausiasis įgaliotinis paskelbė deklaraciją Sąjungos vardu, kuria griežčiausiai pasmerkė Rusijos Federacijos ginkluotųjų pajėgų įvykdytą neišprovokuotą invaziją į Ukrainą ir Baltarusijos dalyvavimą šioje agresijoje prieš Ukrainą. Vyriausiasis įgaliotinis nurodė, kad Sąjunga reaguos tiek sektorinėmis, tiek individualiomis ribojamosiomis priemonėmis;
(11)      2022 m. vasario 24 d. Europos Vadovų Taryba kuo griežčiausiai pasmerkė neišprovokuotą ir nemotyvuotą Rusijos Federacijos karinę agresiją prieš Ukrainą. Savo neteisėtais kariniais veiksmais Rusija šiurkščiai pažeidžia tarptautinę teisę ir JT Chartijos principus, taip pat kenkia saugumui bei stabilumui Europoje ir visame pasaulyje. Europos Vadovų Taryba, glaudžiai koordinuodama veiksmus su mūsų partneriais ir sąjungininkais, susitarė dėl tolesnių ribojamųjų priemonių, dėl kurių Rusija patirs didžiulių ir rimtų pasekmių už savo veiksmus“.
Direktyva 2015/849
15      2015 m. gegužės 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos dėl finansų sistemos naudojimo pinigų plovimui ar teroristų finansavimui prevencijos, kuria iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 648/2012 ir panaikinama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/60/EB bei Komisijos direktyva 2006/70/EB (OL L 141, 2015, p. 73), iš dalies pakeistos 2018 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2018/843 (OL L 156, 2018, p. 43), (toliau – Direktyva 2015/849), 14 konstatuojamojoje dalyje skelbiama:
„[P]oreikis turėti tikslią ir atnaujintą informaciją apie tikrąjį savininką yra esminis veiksnys randant nusikaltėlius, kurie priešingu atveju savo tapatybę galėtų dangstyti įmonės struktūra. <...>“
16      Šios direktyvos 3 straipsnyje nurodyta:
„Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:
<...>
tikrasis savininkas – fizinis (‑iai) asmuo (‑enys), kuris (‑ie) faktiškai yra kliento savininkas (‑ai) arba jį kontroliuoja, ir (arba) fizinis (‑iai) asmuo (‑enys), kurio (‑ių) vardu yra vykdomas sandoris ar veikla; tikruoju savininku laikomas bent:
<...>
b)      patikos fondų atveju – visi šie asmenys:
i)      patikėtojas (‑ai);
ii)      patikėtinis (‑iai);
iii)      saugotojas (‑ai) (jei esama);
iv)      naudos gavėjai arba (jei dar nenustatyti asmenys, gaunantys naudos iš juridinės struktūros ar juridinio asmens) asmenys, kurių interesams atstovauti ta juridinė struktūra ar juridinis asmuo yra pirmiausia įsteigti arba veikia;
v)      bet koks kitas fizinis asmuo, faktiškai kontroliuojantis patikos fondą per tiesioginę arba netiesioginę nuosavybę arba kitomis priemonėmis;
<...>“
Geriausia praktika
17      Taryba parengė dokumentą dėl geriausios praktikos, kurią turėtų taikyti skirtingos valstybės narės įgyvendindamos ribojamąsias priemones; šis dokumentas buvo atnaujintas 2018 m. gegužės 4 d. (dokumentas 8519/18), 2022 m. birželio 27 d. (dokumentas 10572/22) ir 2024 m. liepos 3 d. (dokumentas 11623/24).
18      2024 m. liepos 3 d. redakcijos Tarybos dokumento Nr. 11623/24 „[Europos Sąjungos] ribojamųjų priemonių veiksmingo įgyvendinimo geriausia praktika“ (toliau – geriausia praktika) 3 punkte nurodyta, kad geriausios praktikos pavyzdžiai turi būti laikomi bendro pobūdžio nebaigtinėmis rekomendacijomis, skirtomis veiksmingam ribojamųjų priemonių įgyvendinimui pagal taikytiną Sąjungos teisę ir nacionalinės teisės aktus. Jie nėra teisiškai privalomi ir neturėtų būti suprantami kaip rekomenduojantys veiksmus, kurie būtų nesuderinami su taikomais Sąjungos ar nacionalinės teisės aktais, įskaitant aktus dėl duomenų apsaugos.
19      Geriausios praktikos B skirsnio III dalyje „Finansinių ribojamųjų priemonių taikymo sritis“ yra 34 ir 35 punktai, kurie suformuluoti taip:
„34.      Įšaldymas taikomas visoms lėšoms ir ekonominiams ištekliams, kurie priklauso į sąrašą įtrauktiems asmenis ir subjektams arba yra jų turimi nuosavybės teise, taip pat toms lėšoms ir ekonominiams ištekliams, kuriuos tokie asmenys ir subjektai valdo arba kontroliuoja. Valdymas arba kontroliavimas turėtų būti suprantami kaip apimantys visas situacijas, kai nuosavybės teisės neturintis į sąrašą įtrauktas asmuo arba subjektas gali teisėtai naudotis lėšomis ar ekonominiais ištekliais, kurie nėra jo nuosavybė, arba juos perduoti be būtinybės gauti išankstinį teisėto savininko patvirtinimą. <...>
35.      Iš esmės įšaldymas neturėtų daryti poveikio lėšoms ir ekonominiams ištekliams, kurie nėra į sąrašą įtrauktų asmenų ir subjektų nuosavybė, jiems nepriklauso, nėra jų valdomi ar kontroliuojami. <...> Analogiškai jis netaikomas į sąrašą neįtraukto subjekto, turinčio atskirą nuo į sąrašą įtraukto asmens ar subjekto juridinio asmens statusą, lėšoms ir ekonominiams ištekliams, išskyrus atvejus, kai jie yra kontroliuojami arba valdomi į sąrašą įtraukto asmens ar subjekto. Vis dėlto įšaldymas praktiškai taikomas visoms lėšoms ir ekonominiams ištekliams, kurie nuosavybės teise bendrai priklauso į sąrašą įtrauktam asmeniui arba subjektui ir į sąrašą neįtrauktam asmeniui arba subjektui.“
20      Minėtame B skirsnyje taip pat yra VIII dalis, į ją, be kita ko, įtraukti geriausios praktikos 62–67 punktai, kurie išdėstyti taip:
„Pagrindimas
62.      Lėšos ir ekonominiai ištekliai, kurie priklauso, kuriuos nuosavybės teise turi, valdo arba kontroliuoja į sąrašą įtrauktas fizinis ar juridinis asmuo, privalo būti įšaldyti. 35 punkte išdėstytomis sąlygomis tai apima į sąrašą neįtrauktiems subjektams, kurie nuosavybės teise priklauso į sąrašą įtrauktiems asmenims arba subjektams ar yra jų valdomi, nuosavybės teise priklausantį turtą.
Priklausymas nuosavybės teise
63.      Kriterijus, į kurį reikia atsižvelgti vertinant, ar juridinis asmuo arba subjektas nuosavybės teise priklauso kitam asmeniui ar subjektui, yra daugiau nei 50 % nuosavybės teisių į subjektą arba daugumos dalies akcijų jame <...>. Jeigu šis kriterijus tenkinamas, laikoma, kad juridinis asmuo ar subjektas nuosavybės teise priklauso kitam asmeniui ar subjektui.
Vertinant priklausymą nuosavybės teise, taip pat turėtų būti atsižvelgta į bendrą subjekto priklausymą nuosavybės teise. Pavyzdžiui, jei vienam į sąrašą įtrauktam asmeniui nuosavybės teise priklauso 30 % subjekto, o kitam į sąrašą įtrauktam asmeniui nuosavybės teise priklauso 25 % subjekto, tas subjektas iš esmės turėtų būti laikomas nuosavybės teise priklausančiu į sąrašą įtrauktiems asmenims.
Kontrolė
64.      Kriterijai, į kuriuos reikia atsižvelgti vertinant, ar juridinis asmuo arba subjektas yra kontroliuojamas kito asmens ar subjekto, vienvaldiškai ar susitarus su kitu akcininku ar kita trečiąja šalimi, galėtų būti, inter alia:
a.      turėjimas teisės arba naudojimasis įgaliojimais skirti arba pašalinti tokio juridinio asmens ar subjekto administracinio, valdymo ar priežiūros organo narių daugumą;
b.      juridinio asmens ar subjekto administracinių, valdymo ar priežiūros organų daugumos narių, tas pareigas ėjusių einamaisiais ir ankstesniais finansiniais metais, paskyrimas tik pasinaudojus savo balsavimo teisėmis;
c.      pagal susitarimą su kitais juridinio asmens ar subjekto akcininkais arba nariais daugumos akcininkų arba narių balsavimo teisių tame juridiniame asmenyje ar subjekte vienvaldiškas kontroliavimas;
d.      turėjimas teisės turėti vyraujančią įtaką juridiniam asmeniui ar subjektui pagal susitarimą su tuo juridiniu asmeniu ar subjektu arba pagal steigimo sutarties ar įstatų nuostatą tais atvejais, kai tam juridiniam asmeniui ar subjektui taikoma teisė leidžia sudaryti tokį susitarimą arba priimti tokią nuostatą;
e.      turėjimas įgaliojimo naudotis teise turėti d punkte nurodytą vyraujančią įtaką nesant tos teisės turėtoju [pavyzdžiui, per priedangos įmonę];
f.      turėjimas teisės disponuoti visu juridinio asmens ar subjekto turtu ar jo dalimi;
g.      juridinio asmens ar subjekto veiklos valdymas vienodu pagrindu, kartu skelbiant konsoliduotąsias ataskaitas;
h.      juridinio asmens ar subjekto finansinių įsipareigojimų dalijimasis solidariai arba jų garantavimas.
65.      Jei tenkinamas kuris nors iš šių kriterijų, laikoma, kad tas juridinis asmuo arba subjektas yra kontroliuojamas kito asmens arba subjekto, nebent kiekvienu konkrečiu atveju gali būti nustatyta, kad yra priešingai.
66.      Tai, kad tenkinami pirmiau minėti priklausymo nuosavybės teise ar kontrolės kriterijai, gali būti ginčijama kiekvienu konkrečiu atveju.
67.      Toliau pateiktuose pavyzdžiuose apibūdinamos aplinkybės, kurios gali būti laikomos požymiais, kad į sąrašą įtrauktas asmuo ar subjektas kontroliuoja į sąrašą neįtrauktą subjektą. Šie pavyzdžiai nėra išsamūs ir yra tik iliustruojamojo pobūdžio:
<...>
e)      Naudojimasis patikos fondais, priedangos įmonėmis ir ribotos atsakomybės bendrovėmis:
–        Subjektas priklauso pernelyg sudėtingai organizacinei struktūrai, kuri galbūt apima tokius subjektus kaip priedangos įmonės, ribotos atsakomybės bendrovės ir (arba) patikos fondai, susiję su į sąrašą įtrauktu asmeniu. Kai kurie iš šių subjektų buvo įsteigti arba pakeitė savo tapatybę prieš pat priimant sankcijų režimą ar įtraukiant asmenį į sąrašą arba iš karto po to (jei tai leidžiama pagal atitinkamus Tarybos reglamentus) ir (arba) nevykdo patikimos verslo veiklos.
–        Vienas ar keli patikos fondai yra naudojami kaip į sąrašą įtrauktam asmeniui priklausančio arba jo kontroliuojamo subjekto turto gavėjas (‑ai). Patikos fondų valdyme dalyvauja specialistai, priklausantys jurisdikcijai, kurioje buvo įsteigti (‑as) fondai (‑as).“
Italijos teisė
21      Italijos teisės sistemoje galimybė naudotis patikos priemone numatyta 1989 m. spalio 16 d.
Legge n. 364. – Ratifica ed esecuzione della convenzione sulla legge applicabile ai trusts e sul loro riconoscimento, adottata a L’Aja il 1º luglio 1985 (Įstatymas Nr. 364 dėl 1985 m. liepos 1 d. Hagos konvencijos dėl patikos fondams ir jų pripažinimui taikytinos teisės ratifikavimo ir vykdymo; GURI, Nr. 261, 1989 m. lapkričio 8 d., paprastasis priedas Nr. 84).
22      Pagal 2007 m. birželio 22 d.
Decreto legislativo n. 109 – Misure per prevenire, contrastare e reprimere il finanziamento del terrorismo e l’attività dei Paesi che minacciano la pace e la sicurezza internazionale, in attuazione della direttiva 2005/60/CE (Įstatyminis dekretas Nr. 109, nustatantis priemones, kuriomis siekiama užkirsti kelią terorizmo ir šalių, keliančių grėsmę tarptautinei taikai ir saugumui, veiklos finansavimui, kovoti su tuo ir bausti už tai, ir įgyvendinantis Direktyvą 2005/60/EB; GURI, Nr. 172, 2007 m. liepos 26 d.), iš dalies pakeisto 2017 m. gegužės 25 d.
Decreto legislativo – Attuazione della direttiva (UE) 2015/849 relativa alla prevenzione dell’uso del sistema finanziario a scopo di riciclaggio dei proventi di attività criminose e di finanziamento del terrorismo e recante modifica delle direttive 2005/60/CE e 2006/70/CE e attuazione del regolamento (UE) n. 2015/847 riguardante i dati informativi che accompagnano i trasferimenti di fondi e che abroga il regolamento (CE) n. 1781/2006 (Įstatyminis dekretas Nr. 90 dėl Direktyvos (ES) 2015/849 dėl finansų sistemos naudojimo pinigų plovimui ar teroristų finansavimui prevencijos, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 2005/60/EB ir 2006/70/EB bei Reglamentas (ES) 2015/847 dėl informacijos, teikiamos pervedant lėšas, ir kuriuo panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1781/2006, įgyvendinimo; GURI, Nr. 140, 2017 m. birželio 19 d., paprastasis priedas Nr. 28), 3 straipsnio 6 dalį Finansinio saugumo komitetas priima lėšų įšaldymo priemones, kurias pagal galiojančius teisės aktus nustato Jungtinių Tautų Organizacija (JT), Europos Sąjunga ir ministerija.
23      Įstatyminio dekreto Nr. 109/2007 5 straipsnyje numatyta, kad įšaldytos lėšos negali būti pervestos, perleistos ar kokiu nors būdu panaudotos ir kad draudžiama tiesiogiai ar netiesiogiai leisti į sąrašą įtrauktiems asmenims ar subjektams naudotis lėšomis ar ekonominiais ištekliais arba naudoti jų naudai.
Pagrindinė byla, prejudiciniai klausimai ir procesas Teisingumo Teisme
24      Bendrovės A ir B, įsteigtos atitinkamai 1970 m. rugsėjo mėn. ir 1983 m. kovo mėn., veikia nekilnojamojo turto sektoriuje, o bendrovės C ir D, abi įsteigtos 2014 m. birželio mėn., viena teikia automobilių nuomos ir autoserviso paslaugas, o antroji – sezoninio turizmo paslaugas.
25      Bendrovės A, B, C ir D yra kontroliuojamos patronuojančiosios bendrovės, kurios buveinė yra Bermuduose, kuri buvo perleista į pagrindinėje byloje nagrinėjamą patikos fondą ir kurios dabartinė administratorė (angl. trustee, patikėtinis) yra pagal Šveicarijos teisę įsteigta patikos bendrovė T.
26      Iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamą patikos fondą įsteigė patikėtojas (angl. settlor) 2007 m. liepos 18 d. patikos aktu, kuris buvo pakeistas 2014 m. gruodžio 22 d., ir kad jam taikomi Bermudų teisės aktai. Jo struktūroje taip pat buvo numatyta saugotojo (angl. protector) funkcija, kurią atlieka trečiasis asmuo, atsakingas už tinkamą programos, nustatytos patikos fondo steigimo akte, įgyvendinimą, taip pat paskyrimo teisę turinčio asmens (angl. appointor) funkcija; pastarojo užduotis – paskirti papildomus saugotojus ar pakeisti pirminį saugotoją, jeigu jis nustoja eiti pareigas.
27      Pagrindinė patikėtinio užduotis – valdyti ir administruoti į patikos fondą perleistą turtą pagal patikos fondo steigimo akto ir patikos fondą reglamentuojančias teisės nuostatas, taip pat perduoti šį turtą naudos gavėjams pasibaigus patikos terminui arba pagal patikos fondo sąlygas. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, pagal patikos fondo steigimo aktą patikėtinis neturi teisės, išskyrus šiame akte numatytas išimtis, perleisti patikos fondui perduoto turto be rašytinio saugotojo sutikimo, o tai, šio teismo teigimu, patvirtina, kad jis neturi visų teisių, kurios paprastai priklauso turto savininkui.
28      Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą taip pat matyti, kad iš pradžių patikėtojas buvo vienas iš patikos fondo naudos gavėjų kartu su savo seserimi, sūnėnu ir palikuonimis (kurių prašymo priimti prejudicinį sprendimą pateikimo dieną nebuvo), taip pat kitais naudos gavėjais.
29      2017 m. gruodžio 19 d. aktu patikėtojo sesuo ir sūnėnas buvo pašalinti iš patikos fondo naudos gavėjų rato.
30      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad 2022 m. vasario 7 d. aktu patikėtojas buvo pašalintas iš patikos fondo naudos gavėjų rato ir kad nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą priėmimo dieną iš patikos fondo steigimo akto nematyti nei kad patikėtojas gali vėl būti pripažintas gavėju, nei kad jis turi įgaliojimus valdyti ar naudoti patikos fondo lėšas ir ekonominius išteklius, nes juos valdyti patikėta patikėtiniui. Kadangi patikėtojas buvo galutinai pašalintas iš patikos fondo naudos gavėjų rato, pagal patikos fondo steigimo aktą jis nebeturi teisės pervesti į patikos fondą perduotų išteklių.
31      Be to, iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad jos priėmimo dieną joks kitas patikos fondo naudos gavėjas nebuvo pašalintas iš naudos gavėjų rato.
32      Sprendimu 2022/337 ir Įgyvendinimo reglamentu 2022/336 Taryba įtraukė patikėtoją į asmenų, subjektų ir įstaigų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašą, pateiktą Sprendimo 2014/145 I priede ir Reglamento Nr. 269/2014 I priede.
33      Sprendimu, apie kurį 2022 m. kovo 16 d. buvo pranešta bendrovių A, B, C ir D teisiniam atstovui, Finansinio saugumo komitetas, remdamasis Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsniu ir Įstatyminiu dekretu Nr. 109/2007, paskelbė apie šių bendrovių akcijų ir turto, kuris buvo „netiesiogiai susiję[s] su [patikėtoju]“, įšaldymą. Komitetas nusprendė, kad šioms bendrovėms, kurias faktiškai visiškai kontroliuoja patronuojanti bendrovė, priskirtini ekonominiai ištekliai Italijoje iš tikrųjų turi būti priskiriami patikėtojui, nes, remiantis Guardia di Finanza (Muitų ir finansų policija, Italija) pateikta informacija, išplaukiančia iš vieno Italijos banko perduotų pranešimų, patikėtojas buvo tikrasis šių bendrovių savininkas.
34      2022 m. gegužės 11 d. bendrovės A, B, C, D ir T pateikė skundą Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lacijaus regiono administracinis teismas, Italija), kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas; skunde jos prašė panaikinti minėtą sprendimą įšaldyti turtą, teigdamos, kad, atsižvelgiant į tai, jog patikėtojas buvo pašalintas iš patikos fondo naudos gavėjų rato, patronuojančios bendrovės įnašas į patikos fondą reiškia, kad bendrovės A, B, C ir D visiškai atskirtos nuo patikėtojo turto ir jo įtakos sferos. Nuosavybės teisė į šių bendrovių turtą perleidžiama patikėtiniui iki to turto perdavimo patikos fondo naudos gavėjams, o patikėtojas neturi jokių tiesioginių ar netiesioginių šio turto valdymo ir kontrolės įgaliojimų.
35      Ministerija savo ruožtu teigia, kad perdavimas patikos fondui, kai nuosavybės teisė neperduodama, nelemia visiško ryšio tarp patikėtojo ir patikos fondui perduoto turto bei su juo susijusių teisinių santykių nutrūkimo. Tokį aiškinimą patvirtina Direktyvos 2015/849 3 straipsnio 6 dalies b punkto i papunktis. Be to, net jeigu šiuo metu patikėtojas nebebūtų laikomas patikos fondo naudos gavėju, vis dėlto jis galėtų susigrąžinti nuosavybės teisę į turtą arba teisę juo disponuoti, jei turtas pasibaigus terminui nebūtų perduotas naudos gavėjams (pavyzdžiui, jiems atsisakius arba dėl patikos fondo nutraukimo prieš terminą).
36      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad turtas, ekonominiai ištekliai ir teisiniai santykiai, kuriuos į patikos fondą perdavė į šio reglamento I priede pateiktą sąrašą įtrauktas patikėtojas, pagal šią nuostatą gali būti laikomi „priklausančiais“ patikėtojui, net jeigu jis nėra nei naudotojas ar valdytojas, nei galutinis naudos gavėjas, arba priklausančiais subjektui, „susijusiam“ su patikėtoju, arba, galiausiai, „kontroliuojami“ paties patikėtojo.
37      Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad patikos fondas reiškia laikiną turto formalaus savininko pakeitimą, o ne tikrą nuosavybės perdavimą materialiąja prasme. Steigiant patikos fondą tikslas nėra suteikti daugiau turtinių teisių patikėtiniui, nes į tą fondą įneštas turtas ir teisės yra atskiri nuo patikėtinio turto, bet juo siekiama patenkinti patikėtojo interesus, atskiriant jo asmeninį turtą nuo patikos fondui perduotų teisių ir turto, tuo pačiu perleidžiant valdymo naštą, kuri kartu su formaliu šio turto ir teisių perdavimu buvo perkelta patikėtiniui.
38      Vis dėlto negalima visiškai neatsižvelgti į tai, kad formaliai patikos fondui perleistas turtas registruotas patikėtinio vardu, nes, remiantis Hagos konvencijos 2 straipsniu, toks įregistravimas yra viena iš patikos fondo savybių. Iš tiesų patikėtinis, kuris yra nuo patikėtojo atskiras asmuo, turi teisę disponuoti šiuo turtu – o tai yra pagrindinė savininko prerogatyva – laikydamasis patikos fondo steigimo akte numatytų apribojimų, ir perduoti turtą naudos gavėjams pagal šį aktą.
39      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad sąvoka „priklausymas“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnio 1 dalį, gali apimti ne tik nevaržomą ir išimtinę nuosavybės teisę į turtą, bet ir „netipines“ ar „hibridines“ situacijas, pavyzdžiui, turto perdavimą patikos fondui, kuris galėtų būti apibūdintas kaip „faktinis ar netiesioginis priklausymas“. Dėl tokio perdavimo „priklausymo“ ryšys tarp patikos fondui perduoto turto ir patikėtojo nėra galutinai nutraukiamas, nes jis objektyviai gali turėti esminę įtaką tam turtui. Tokią įtaką lemia galimybė atgauti formalią šio turto nuosavybės teisę tuo atveju, kai patikos fondas nutraukiamas prieš terminą arba kai naudos gavėjai atsisako sutikti su minėto turto perdavimu, taip pat tai, kad įsteigdamas patikos fondą ir patikėdamas jo valdymą bei kontrolę jo pasitikėjimą turintiems ir jo pasirinktiems asmenims, patikėtojas gali iš anksto nustatyti to turto naudojimo kryptį ir galutinę paskirtį. Tačiau patikėtinis negali būti laikomas faktišku patikos fondui perduoto turto savininku, nes jis neturi visiškos ir neribotos disponavimo teisės, kuri paprastai būdinga nuosavybės teisei.
40      Toks sąvokos „priklausymas“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnio 1 dalį, aiškinimas atitiktų šiuo straipsniu siekiamą tikslą ir juo būtų atsižvelgiama į tai, kad patikos fondas, bent iki tol, kol jam perduotas turtas bus galutinai priskirtas tretiesiems asmenims, būtų lengvai naudojamas mechanizmas, siekiant išvengti Sąjungos teisėje numatytų lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymo priemonių taikymo. Tokį aiškinimą taip pat patvirtina Direktyvos 2015/849 3 straipsnio 6 dalies b punktas, kuris taikomas situacijai, kai patikos fondo patikėtojas kartu su, be kita ko, patikėtiniu ar patikos fondo naudos gavėjais išlaiko reikšmingą ryšį su patikos fondui perduotu turtu, kurio valdymui jis gali vienaip ar kitaip daryti įtaką.
41      Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas teigia, kad nors, Teisingumo Teismo manymu, tokioje situacijoje, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, sąvoka „priklausymas“ negali apimti patikėtojo situacijos, vis dėlto reikia patikrinti, ar patikėtojas gali būti laikomas „susijusiu“ asmeniu pagal Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnio 1 dalį arba vykdančiu į patikos fondą įnešto turto „kontrolę“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą. Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad patikėtojas gali būti laikomas galinčiu daryti lemiamą įtaką patikos fondui perduotam turtui, kylančią iš teisės įsteigti patikos fondą ir atitinkamai paskirti asmenis, atsakingus už patikos fondo valdymą ir priežiūrą, nustatyti galutinę šio fondo programą ir turto perleidimo taisykles, taip pat taisykles, susijusias su galimybe susigrąžinti į patikos fondą perduoto turto nuosavybės teisę.
42      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas priduria, kad siekiant nustatyti, ar patikėtojas „kontroliuoja“ patikos fondo perduotą turtą, neturi reikšmės tai, ar pagal patikos fondo steigimo aktą per patikos galiojimo laikotarpį dėl įprastų ar ypatingų priežasčių gali pasikeisti už patikos fondo administravimą atsakingi asmenys, būtent patikėtinis ar saugotojas, nes asmenys, kurie galbūt turės juos pakeisti, veiks pagal taisykles, kurias patikos fondo steigimo akte nustatė patikėtojas.
43      Tokiomis aplinkybėmis Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lacijaus regiono administracinis teismas, Italija) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar [Reglamento Nr. 269/2014] 2 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad įšaldymo priemonė gali būti priimta ir tuo atveju, kai turtą ar išteklius patikos fondui perduoda reglamento I priede nurodytas patikėtojas (nurodytas arba į sąrašą įtrauktas asmuo), laikytinas subjektu, kuriam priklauso turtas ar ištekliai?
2.       Jei atsakymas [į pirmąjį klausimą] būtų neigiamas, ar [Reglamento Nr. 269/2014] 2 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad įšaldymo priemonė gali būti priimta ir tuo atveju, kai turtą ar išteklius patikos fondui perduoda reglamento I priede nurodytas patikėtojas (nurodytas arba į sąrašą įtrauktas asmuo), laikytinas subjektu, susijusiu su asmeniu, kuriam priklauso turtas ar ištekliai?
3.      Jei atsakymas [į antrąjį klausimą] būtų neigiamas, ar [Reglamento Nr. 269/2014] 2 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad įšaldymo priemonė gali būti priimta ir tuo atveju, kai turtą ar išteklius patikos fondui perduoda reglamento I priede nurodytas patikėtojas (nurodytas arba į sąrašą įtrauktas asmuo), kuris turi būti laikomas turtą ar išteklius kontroliuojančiu subjektu?“
44      Savo rašytinėse pastabose Italijos vyriausybė tvirtina, kad pagal SESV 275 straipsnio pirmą pastraipą Teisingumo Teismas neturi jurisdikcijos aiškinti Reglamento Nr. 269/2014, priimto remiantis nuostatomis, susijusiomis su Sąjungos užsienio ir saugumo politika, būtent SESV 215 straipsniu ir ES sutarties V antraštinės dalies 2 skyriaus nuostatomis.
45      Teisingumo Teismo paklausta, ar vis dar palaiko jurisdikcijos neturėjimu grindžiamą prieštaravimą, visų pirma atsižvelgiant į 2024 m. rugsėjo 10 d. sprendimą Neves 77 Solutions (C‑351/22, EU:C:2024:723, 39 ir 40 punktai), ši vyriausybė per posėdį Teisingumo Teisme aiškiai nurodė, kad atsisako minėto prieštaravimo.
Dėl prejudicinių klausimų
Pirminės pastabos
46      Savo klausimais prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad lėšų įšaldymo priemonė gali būti priimta dėl lėšų ar ekonominių išteklių, kuriuos į patikos fondą perdavė į Reglamento Nr. 269/2014 I priede pateiktą sąrašą įtrauktas patikėtojas.
47      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia Teisingumo Teismo dėl Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnio 1 dalies apimties aplinkybėmis, kai Italijos valdžios institucijos, remdamosi šia nuostata, paskelbė, kad įšaldomos keturių Italijos bendrovių, kurias kontroliuoja Bermuduose buveinę turinti patronuojanti bendrovė, akcijos ir turtas, perduoti neatšaukiamam patikos fondui, kurį pagal Bermudų teisę įsteigė patikėtojas, įtrauktas į šio reglamento I priede esantį sąrašą.
48      Pirma, reikia priminti, kad Italijos Respublika ratifikavo Hagos konvenciją.
49      Pagal šios konvencijos 2 straipsnį patikos fondas – tai teisiniai santykiai, kuriuos teisės aktu inter vivos arba mortis causa nustatė tam tikras asmuo – patikėtojas, kai turtas buvo perduotas kontroliuojant patikėtiniui naudos gavėjo interesais arba siekiant konkretaus tikslo.
50      Be to, iš šio 2 straipsnio matyti, kad patikos fondui būdinga tai, kad jo turtas sudaro atskirą turtą ir nėra patikėtinio turto dalis, kad nuosavybės teisė į patikos fondo turtą registruojama patikėtinio arba kito asmens, veikiančio patikėtinio vardu, ir kad patikėtinis turi teisę ir pareigą, už kurias yra atskaitingas, administruoti, valdyti turtą arba juo disponuoti pagal patikos fondo sąlygas, laikydamasis konkrečių teisėje jam nustatytų įpareigojimų. Minėtame 2 straipsnyje taip pat numatyta, jog tai, kad patikėtojas išsaugo tam tikras prerogatyvas arba kad patikėtinis, kaip naudos gavėjas, turi tam tikrų teisių, nebūtinai yra nesuderinama su patikos fondo egzistavimu.
51      Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamas patikos fondas buvo įsteigtass pagal įprastą schemą: turtas, kurį patikėtojas perdavė patikos fondui, yra registruotas patikėtinio, kuris jį administruoja ir valdo pagal patikos fondo steigimo aktą, laikydamasis patikos fondui taikomų teisės nuostatų, ir galiausiai jį perduoda naudos gavėjams, kurie įgyja visišką nuosavybės teisę į šį turtą, vardu.
52      Antra, iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad patikėtojas perdavė patikos fondui patronuojančiąją bendrovę, kuri visiškai kontroliuoja bendroves A, B, C ir D, taigi jos taip pat yra kontroliuojamos patikos fondo. Patikėtojas neturi jokių valdymo įgaliojimų, kiek tai susiję su turtu ir teisiniais santykiais, kurie perduoti patikos fondui, nes šie įgaliojimai yra patikėti patikėtiniui, ir neturi jokios teisės į turto perdavimą jo naudai pagal steigimo aktą, nes jis buvo galutinai pašalintas iš patikos fondo naudos gavėjų rato. Patikėtojas nėra patikos fondui perduoto turto ir teisinių santykių naudotojas ir nevykdo kitų funkcijų, kaip, pavyzdžiui, saugotojo. Vis dėlto iki turto ir teisinių santykių perdavimo naudos gavėjams jis gali susigrąžinti jų nuosavybės teisę, jeigu patikos fondas nutraukiamas prieš terminą arba naudos gavėjai atsisako perduoti minėtą turtą ir teisinius santykius.
53      Būtent atsižvelgiant į šias faktines aplinkybes, kurių tikslumo Teisingumo Teismas neprivalo tikrinti per SESV 267 straipsnyje numatytą procedūrą (šiuo klausimu žr. 1978 m. kovo 16 d. Sprendimo Oehlschläger, 104/77, EU:C:1978:69, 4 punktą ir 2025 m. birželio 19 d. Sprendimo Bulgarian posts, C‑785/23, EU:C:2025:462, 40 punktą), reikia atsakyti į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimus.
54      Trečia, iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad Italijos valdžios institucijos nusprendė, kad iš tiesų bendrovių A, B, C ir D, kaip patronuojančiosios bendrovės visiškai kontroliuojamų bendrovių, patikos fondo perduoti ekonominiai ištekliai iš esmės buvo priskirtini patikėtojui, nes, remiantis jų turima informacija, patikėtojas buvo šių bendrovių „tikrasis savininkas“, o tai pateisino lėšų įšaldymo priemonių taikymą remiantis Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnio 1 dalimi.
55      Šiuo atžvilgiu svarbu pažymėti, kad nors Reglamento Nr. 269/2014 nuostatose sąvokos „tikrasis savininkas“ nėra, ji, be kita ko, vartojama Direktyvoje 2015/849.
56      Šios direktyvos 3 straipsnio 6 punkto b papunktyje numatyta, kad joje „tikrasis savininkas“ – fizinis (‑iai) asmuo (‑enys), kuris (‑ie) faktiškai yra kliento savininkas (‑ai) arba jį kontroliuoja, ir (arba) fizinis (‑iai) asmuo (‑enys), kurio (‑ių) vardu yra vykdomas sandoris ar veikla, ir kuris patikos fondų atveju apima bent patikėtinį (‑ius), patikėtoją (‑us), saugotoją (‑us), naudos gavėją (‑us) arba (jei dar nenustatyti asmenys, gaunantys naudos iš juridinės struktūros ar juridinio asmens) asmenis, kurių interesams atstovauti ta juridinė struktūra ar juridinis asmuo yra pirmiausia įsteigti arba veikia, taip pat bet kokį kitą fizinį asmenį, faktiškai kontroliuojantį patikos fondą per tiesioginę arba netiesioginę nuosavybę arba kitomis priemonėmis.
57      Tokia apibrėžtis, pagal kurią pripažįstama, kad su patikos fondu susiję asmenys (išskyrus patikėtinį), kaip antai patikėtojas, naudos gavėjai ar saugotojas gali turėti ar kontroliuoti patikos fondui perduotą turtą, iš tiesų yra pateikta Direktyvoje 2015/849 jos taikymo tikslais, tačiau ji vis dėlto atspindi tai, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas pripažįsta pagrindinę patikos fondo savybę – patikos fondo turto teisinės nuosavybės ir faktinės nuosavybės atskyrimą.
58      Toks atskyrimas sukelia pasekmes, į kurias reikia atsižvelgti ne tik finansų sistemos naudojimo pinigų plovimui ar teroristų finansavimui prevencijos srityje, bet ir ribojamųjų priemonių, taikomų remiantis Reglamentu Nr. 269/2014, srityje.
59      Atsižvelgiant į tai, reikia pažymėti, kad pirmasis ir trečiasis klausimai susiję su „priklausymo“ ir „kontrolės“ sąvokomis, kaip jos suprantamos pagal Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnio 1 dalį, taigi jie pateikti dėl patikėtojo ir patikos fondui perduotų turto ir išteklių ryšio aiškinimo, o antrasis klausimas – dėl „susijusio“ asmens sąvokos ir susijęs su patikėtojo ir šio asmens santykiais. Vadinasi, prieš atsakant į antrąjį klausimą, pirmąjį ir trečiąjį klausimus reikia išnagrinėti kartu.
Dėl pirmojo ir trečiojo klausimų
60      Savo pirmuoju ir trečiuoju klausimais prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad lėšos ir ekonominiai ištekliai, kuriuos patikos fondui perdavė į šio reglamento I priede pateiktą sąrašą įtrauktas jo patikėtojas, pagal šią nuostatą turi būti laikomi „priklausančiais“ šiam patikėtojui arba jo „kontroliuojamais“.
61      Šiuo klausimu reikia priminti, kad Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad įšaldomos visos šio reglamento I priede išvardytiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar organizacijoms ar su jais susijusiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar organizacijoms priklausančios, jų nuosavybe esančios, jų valdomos ar kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai.
62      Nors sąvokos „ekonominiai ištekliai“, „ekonominių išteklių įšaldymas“, „lėšų įšaldymas“ ir „lėšos“ atitinkamai apibrėžtos Reglamento Nr. 269/2014 1 straipsnio d–g punktuose, šis reglamentas neapibrėžia jo 2 straipsnio 1 dalyje vartojamų sąvokų, susijusių su ryšiu tarp asmens, įtraukto į minėto reglamento I priede pateiktą sąrašą, ir lėšų bei ekonominių išteklių, kuriuos reikia įšaldyti, taip pat nenukreipia į nacionalinės teisės aktus, kuriais remiantis būtų galima nustatyti jų taikymo sritį.
63      Remiantis suformuota jurisprudencija, tiek iš vienodo Sąjungos teisės taikymo, tiek iš lygybės principo reikalavimų matyti, kad tuo atveju, kai Sąjungos teisės nuostatoje aiškiai nedaroma nuorodos į valstybių narių teisę, norint nustatyti šios nuostatos prasmę ir apimtį, jos sąvokos visoje Sąjungoje paprastai turi būti aiškinamos autonomiškai ir vienodai, atsižvelgiant ne tik į šios nuostatos tekstą, bet ir į jos kontekstą bei teisės aktu, kuriame ji įtvirtinta, siekiamus tikslus (1984 m. sausio 18 d. Sprendimo Ekro, 327/82, EU:C:1984:11, 11 punktas ir 2025 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo Banco Santander (Banco Popular III pertvarkymas), C‑687/23, EU:C:2025:687, 46 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
64      Dėl Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnio 1 dalies teksto reikia konstatuoti, kad šios nuostatos tekstas įvairiose kalbinėse versijose skiriasi. Kaip savo išvados 67 punkte pažymėjo generalinis advokatas, kai kuriose šios nuostatos kalbinėse versijose, kaip antai vokiečių, anglų, prancūzų, italų, latvių ir rumunų kalbomis („Eigentum, Besitz, gehalten oder kontrolliert werden“, „belonging to, owned, held or controlled“, „appartenenti a, posseduti, detenuti o controllati“, „īpašumā, valdījumā, turējumā vai pārziņā“ ir „aparțin, se află în proprietatea ori posesia sau sunt controlate“), nurodomi keturių rūšių santykiai tarp į šio reglamento I priede pateiktą sąrašą įrašyto asmens, subjekto ar organizacijos ir atitinkamo turto bei ekonominių išteklių, o šios nuostatos versijoje ispanų kalba kalbama tik apie trijų rūšių santykius („propiedad, tenencia o control“).
65      Be to, palyginus kalbines versijas, kuriose kalbama apie keturių rūšių santykius, matyti, kad kiekviena vienoje iš šių versijų vartojama sąvoka nebūtinai atitinka lygiavertę sąvoką kitoje iš šių kalbinių versijų. Taigi, jei versijose vokiečių, anglų, prancūzų, italų ir latvių kalbomis daroma nuoroda į sąvokas „nuosavybė“, „turėjimas“, „valdymas“ ir „kontrolė“ („Eigentum, Besitz, gehalten oder kontrolliert werden“, „belonging to, owned, held or controlled“, „appartenenti a, posseduti, detenuti o controllati“ ir „īpašumā, valdījumā, turējumā vai pārziņā“), versijoje rumunų kalba vartojama frazė „aparțin, se află în proprietatea ori posesia sau sunt controlate“, kuri, atrodo, neapima sąvokos „valdymas“.
66      Iš Teisingumo Teismo suformuotos jurisprudencijos matyti, kad Sąjungos teisės aktus būtina aiškinti vienodai, kilus abejonei, negalima nuostatos teksto vertinti izoliuotai, – atvirkščiai, jį aiškinti ir taikyti reikia atsižvelgiant į jo versijas kitomis oficialiosiomis kalbomis (1967 m. gruodžio 5 d. Sprendimo van der Vecht, 19/67, EU:C:1967:49, p. 456 ir 2025 m. spalio 9 d. Sprendimo On Air Media Professionals ir Different Media, C‑416/24 ir C‑417/24, EU:C:2025:765, 37 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
67      Vis dėlto Teisingumo Teismo suformuotoje jurisprudencijoje taip pat nustatyta, kad visoms Sąjungos akto kalbinėms versijoms iš principo turi būti teikiama vienoda reikšmė (1998 m. balandžio 2 d. Sprendimo EMU Tabac ir kt., C‑296/95, EU:C:198:152, 36 punktas ir 2025 m. spalio 9 d. Sprendimo On Air Media Professionals ir Different Media, C‑416/24 ir C‑417/24, EU:C:2025:765, 38 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
68      Esant neatitikimų tarp įvairių Sąjungos teisės akto teksto kalbinių versijų, atitinkama nuostata turi būti aiškinama atsižvelgiant į teisinio reglamentavimo, kurio dalis ji yra, bendrą struktūrą ir tikslą (1977 m. spalio 27 d. Sprendimo Bouchereau, 30/77, EU:C:1977:172, 14 punktas ir 2025 m. spalio 9 d. Sprendimo On Air Media Professionals ir Different Media, C‑416/24 ir C‑417/24, EU:C:2025:765, 39 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
69      Atsižvelgiant į tai, iš Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnio 1 dalies teksto įvairiomis kalbinėmis versijomis galima daryti išvadą, kad šioje nuostatoje kalbama apie įvairius į šio reglamento I priede pateiktą sąrašą įtraukto asmens ar subjekto teisinius santykius su aptariamomis lėšomis ir ekonominiais ištekliais: nuo plačiausių, t. y. nuosavybės, iki situacijų, kai asmuo ar subjektas gali tiesiogiai ar netiesiogiai vykdyti faktinę tų lėšų ar išteklių kontrolę (šiuo klausimu žr. 2019 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo HTTS / Taryba, C‑123/18 P, EU:C:2019:694, 69 punktą) arba gauti iš jų naudos.
70      Taigi minėta nuostata apima visas teisines ir faktines situacijas, kuriose asmuo turi galią, leidžiančią jam naudoti atitinkamas lėšas ir ekonominius išteklius, gauti iš jų naudos, disponuoti jais arba daryti jiems įtaką.
71      Siekiant užtikrinti šios nuostatos veiksmingumą, sąvoka „priklausymas“ turi būti aiškinama taip, kad ji apima ne tik situacijas, kai tokia galia atitinkamų lėšų ir ekonominių išteklių atžvilgiu gali būti teisiškai patvirtinta, bet taip pat ir situacijas, kai asmuo ar subjektas faktiškai turi tokią galią, nepaisant to, kad teisiškai šią galią turintis asmuo yra kitas asmuo ar subjektas.
72      Lygiai taip pat sąvoka „kontrolė“ apima visas situacijas, kai fizinis ar juridinis asmuo gali daryti įtaką kito asmens pasirinkimui net ir tuo atveju, kai šių asmenų nesieja teisiniai nuosavybės ryšiai ar dalyvavimo valdant kapitalą ryšiai (šiuo klausimu žr. 2019 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo HTTS / Taryba, C‑123/18 P, EU:C:2019:694, 71 ir 75 punktus).
73      Tuo remiantis darytina išvada, kad esant situacijai, susijusiai su lėšomis ir ekonominiais ištekliais, kuriuos į Reglamento Nr. 269/2014 I priede pateiktą sąrašą įtrauktas patikėtojas perdavė patikos fondui, aplinkybė, kad nuosavybės teisė į šias lėšas ir išteklius yra registruota patikėtinio vardu, netrukdo laikyti, kad minėtos lėšos ir ištekliai priklauso tam steigėjui arba yra jo kontroliuojami, kai tas patikėtojas turi įgaliojimus juos naudoti, gauti iš jų naudos, jais disponuoti arba daryti įtaką jiems ar patikėtinio sprendimams dėl lėšų ir ekonominių išteklių, kuriuos patikėtojas perdavė šiam patikos fondui.
74      Tokį Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnio 1 dalies aiškinimą patvirtina ir šios nuostatos kontekstas, ir šiuo reglamentu siekiami tikslai.
75      Dėl konteksto reikia pažymėti, pirma, kad Reglamento Nr. 269/2014 1 straipsnio e ir f punktuose sąvokos „ekonominių išteklių įšaldymas“ ir „lėšų įšaldymas“ apibrėžtos plačiai (pagal analogiją žr. 2021 m. lapkričio 11 d.
Sprendimo Bank Sepah, C‑340/20, EU:C:2021:903, 45 punktą).
76      Reglamento Nr. 269/2014 1 straipsnio f punkte sąvoka „lėšų įšaldymas“ apibrėžta kaip „bet kokio lėšų judėjimo, pervedimo, keitimo, naudojimo, galimybės jomis naudotis arba jų tvarkymo pakeičiant jų dydį, sumą, vietą, nuosavybę, valdymą, savybes, paskirtį arba atliekant bet kokius kitus pakeitimus, kurie leistų lėšas naudoti, įskaitant investicijų portfelio valdymą, draudimas“.
77      Iš šios apibrėžties matyti, kad lėšų įšaldymu siekiama kuo labiau apriboti sandorius, kurie gali būti atliekami naudojant įšaldytas lėšas, o tai patvirtina didelis nurodytų atvejų skaičius ir žodžių junginys „bet kokio“. Kalbant apie priemones, kuriomis siekiama apriboti šiuos sandorius, pažymėtina, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas jas apibrėžė taip pat plačiai (pagal analogiją žr. 2021 m. lapkričio 11 d.
Sprendimo Bank Sepah, C‑340/20, EU:C:2021:903, 43 punktą).
78      Tai, kas išdėstyta, taip pat taikytina ir sąvokai „ekonominių išteklių įšaldymas“. Ši sąvoka apibrėžta Reglamento Nr. 269/2014 1 straipsnio j punkte: „draudimas naudoti ekonominius išteklius lėšoms, prekėms ar paslaugoms įsigyti bet kokiu būdu, įskaitant jų pardavimą, nuomą arba įkeitimą“ (pagal analogiją žr. 2021 m. lapkričio 11 d.
Sprendimo Bank Sepah, C‑340/20, EU:C:2021:903, 44 punktą).
79      Tokia „ekonominių išteklių įšaldymo“ ir „lėšų įšaldymo“ sąvokų apibrėžtis netektų praktinės reikšmės, jeigu ryšiai tarp, viena vertus, asmenų ir subjektų, ir, kita vertus, lėšų ir ekonominių išteklių, kuriems taikomas įšaldymas, būtų aiškinami taip, kad jie neapima situacijų, kurios faktiškai atitinka priklausymo ar kontrolės situacijas, bet kurios formaliai negali būti kvalifikuojamos kaip tokios.
80      Antra, Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad šio reglamento I priede išvardytiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar organizacijoms ar su jais susijusiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar organizacijoms nesuteikiama galimybės tiesiogiai arba netiesiogiai naudotis lėšomis ar ekonominiais ištekliais arba galimybės jais naudotis tų fizinių ar juridinių asmenų, subjektų arba organizacijų naudai.
81      Teisingumo Teismas jau yra konstatavęs, kad šis draudimas leisti naudotis taip pat suformuluotas ypač plačiai (tai patvirtina žodžių „tiesiogiai ar netiesiogiai“ vartojimas), todėl apima bet kokį veiksmą, kurį atlikti pagal nacionalinę teisę būtina tam, kad į Reglamento Nr. 269/2014 I priede pateiktą sąrašą įtrauktam asmeniui faktiškai būtų suteikta galimybė visa apimtimi naudotis atitinkamomis lėšomis ar ekonominiais ištekliais (šiuo klausimu žr. 2019 m. sausio 17 d. Sprendimą SH, C‑168/17, EU:C:2019:36, 51 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
82      Trečia, pagal Reglamento Nr. 269/2014 9 straipsnį draudžiama sąmoningai ir apgalvotai dalyvauti veikloje, kurios tikslas arba poveikis yra tiesiogiai arba netiesiogiai apeiti šio reglamento 2 straipsnyje nurodytas priemones.
83      Reglamento Nr. 269/2014 9 straipsnis taikomas veiklai, kurios tikslas arba pasekmė yra išvengti šio reglamento 2 straipsnio 1 dalyje numatytų priemonių taikymo ir kuri pagal to paties reglamento 2 straipsnio 2 dalį negali būti laikoma draudžiamais veiksmais (pagal analogiją žr. 2011 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Afrasiabi ir kt., C‑72/11, EU:C:2011:874, 60 ir 61 punktus).
84      Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnio 2 dalis ir 9 straipsnis kartu su jo 2 straipsnio 1 dalimi sudaro nuoseklią nuostatų, kuriomis padedama siekti šiame reglamente nustatytų tikslų, sistemą.
85      Vadinasi, minėto reglamento 2 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad nebūtų paneigtas to paties reglamento 2 straipsnio 2 dalies ir 9 straipsnio veiksmingumas.
86      Kaip buvo priminta šio sprendimo 57 punkte, taip pat kaip generalinis advokatas nurodė savo išvados 39–45 ir 73 punktuose, patikos fondo įsteigimas leidžia atskirti patikos fondui perduoto turto teisinę nuosavybę nuo faktinės jo nuosavybės.
87      Šis atskyrimas bei kitos patikos fondo savybės, t. y. privatus šio mechanizmo pobūdis, jo steigimo ir keitimo lankstumas, dėl kurio toks mechanizmas gali tapti neskaidrus ir struktūriškai sudėtingas, leidžia patikos fondą naudoti ne tik teisėtais tikslais, bet ir siekiant nuslėpti ryšį, kurį patikėtojas išlaiko su patikos fondui perduotomis lėšomis ir ekonominiais ištekliais.
88      Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnio 1 dalies aiškinimas, kad atitinkamos lėšos ir ekonominiai ištekliai laikomi priklausančiais patikos fondo patikėtojui arba jo kontroliuojamais, kai patikėtojas ir toliau turi įgaliojimų, leidžiančių jam naudoti lėšas ir ekonominius išteklius, gauti iš jų naudos, jais disponuoti arba daryti įtaką jiems ar patikėtinio sprendimams dėl šių lėšų ir ekonominių išteklių, leidžia išvengti to, kad patikos fondas būtų naudojamas siekiant apeiti šioje nuostatoje įtvirtintas priemones, todėl turi būti laikomas atitinkančiu Reglamento Nr. 269/2014 9 straipsnį.
89      Dėl šio reglamento tikslų reikia priminti, viena vertus, kad jis buvo priimtas po to, kai 2014 m. Rusijos Federacija pažeidė Ukrainos suverenumą ir teritorinį vientisumą, ir kad nuo to laiko jis buvo kelis kartus iš dalies pakeistas reaguojant į 2022 m. vasario 24 d. pradėtą Rusijos Federacijos karinę agresiją prieš Ukrainą.
90      Kita vertus, Įgyvendinimo reglamentas 2022/336, kuriuo, be kita ko, pagrindinėje byloje nagrinėjamo patikos fondo patikėtojas įtrauktas į Reglamento Nr. 269/2014 I priede pateiktą sąrašą, buvo priimtas atsižvelgiant į padėties, įvykus šiai karinei agresijai, rimtumą. Kaip priminta Įgyvendinimo reglamento 2022/336 11 konstatuojamojoje dalyje, savo neteisėtais kariniais veiksmais Rusijos Federacija šiurkščiai pažeidžia tarptautinę teisę ir JT Chartijos principus, taip pat kenkia saugumui bei stabilumui Europoje ir visame pasaulyje.
91      Reglamentu Nr. 269/2014 siekiamų tikslų (t. y. Ukrainos teritorinio vientisumo, suvereniteto ir nepriklausomybės apsaugos ir Rusijos Federacijos padaryto tarptautinės teisės ir Jungtinių Tautų Chartijos principų pažeidimo nutraukimo), kuriuos apima platesnis tikslas išsaugoti taiką ir tarptautinį saugumą, remiantis ESS 21 straipsnyje nustatytais Sąjungos išorės veiksmų tikslais, svarba gali pateisinti neigiamas, netgi sunkias, pasekmes tam tikriems ūkio subjektams (šiuo klausimu žr. 2017 m. kovo 28 d. Sprendimo Rosneft, C‑72/15, EU:C:2017:236, 150 punktą), bet taip pat reikalauja, kad šis reglamentas būtų aiškinamas taip, kad būtų užtikrintas jame nustatytų ribojamųjų priemonių veiksmingumas ir išvengta, kad šių priemonių poveikis būtų neutralizuotas arba kad jis būtų apeinamas.
92      Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad lėšos ir ekonominiai ištekliai, kuriuos patikos fondui perdavė į šio reglamento I priede pateiktą sąrašą įtrauktas jo patikėtojas, pagal šią nuostatą gali būti laikomi priklausančiais šiam patikėtojui arba jo kontroliuojamais, todėl ji pateisina tai, kad prireikus gali būti priimta šių lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymo priemonė.
93      Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad patikėtojas neturi įgaliojimų valdyti ar naudoti patikos fondui perduotų lėšų ir ekonominių išteklių ir nėra jų naudotojas.
94      Nors vykstant SESV 267 straipsniu grindžiamai procedūrai Teisingumo Teismas neturi teisės kvestionuoti tokio prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo vertinimo, vis dėlto, norint pateikti naudingą atsakymą tam teismui, reikia paaiškinti, kad siekdamas nustatyti, ar nagrinėjamoje pagrindinėje byloje aptariamu atveju patikos fondo patikėtojas išsaugojo įgaliojimus, leidžiančius jam naudoti patikos fondui perduotas lėšas ir ekonominius išteklius, gauti iš jų naudos, jais disponuoti arba daryti įtaką jiems ar patikėtinio sprendimams dėl šių lėšų ir ekonominių išteklių, prašymą pateikęs teismas gali remtis patikos fondui taikytina teise (ir ne tik ja).
95      Iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamas patikos fondas yra įsteigtas ir reglamentuojamas pagal Bermudų teisę. Kaip pažymėjo generalinis advokatas savo išvados 89–91 punktuose, tas teismas gali atsižvelgti į šia teise patikėtojui suteiktas prerogatyvas, kaip antai galimybę atšaukti visą patikos fondą ar jo dalį, įgaliojimus duoti patikėtiniui privalomus nurodymus dėl patikos fondo turto pirkimo, valdymo, pardavimo arba kitų verslo ar investavimo sandorių, susijusių su patikos fondo turtu, arba tokio turto bet kokio investavimo ar reinvestavimo, ir naudotis bet kokiais įgaliojimais ar teisėmis, kylančiomis iš tokio turto, galimybę paskirti bet kurį patikos fondo patikėtinį ar saugotoją, padidinti jų skaičių, atšaukti ar pakeisti juos, teisę padidinti naudos gavėjų ar naudos gavėjų kategorijų skaičių arba pašalinti juos, taip pat galimybę nuspręsti pats būti vienu iš patikos fondo naudos gavėjų.
96      Šios prerogatyvos gali reikšti, kad patikėtojas turi įtakos patikos fondui perduotoms lėšoms ir ekonominiams ištekliams ar patikėtinio sprendimams dėl tų lėšų ir ekonominių išteklių, neatsižvelgiant į tai, ar tokios prerogatyvos yra aiškiai numatytos patikos fondo steigimo akte ar jo pakeitimuose.
97      Kadangi nėra pareigos patikos fondo steigimo aktą ir jo pakeitimus skelbti viešai, gali būti sunku nustatyti tikrąjį teisinių santykių, kuriems taikomas šis mechanizmas, pobūdį, nes galiojančios steigimo akto ir jo pakeitimų versijos gali būti neprieinamos susipažinti ir bet kuriuo atveju gali būti keičiamos.
98      Patikėtojas gali daryti įtaką patikos fondui perduotoms lėšoms ir ekonominiams ištekliams ar patikėtinio sprendimams dėl jų, taip pat naudoti šias lėšas ir šiuos ekonominius išteklius, iš jų gauti naudos ar jais disponuoti, net jeigu ta įtaka ar galimybė nėra formaliai įtvirtinta teisiniuose dokumentuose, taigi, į tai irgi turi atsižvelgti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
99      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, be kita ko, turi atsižvelgti į patikėtojo ir kitų asmenų, susijusių su patikos fondu, kaip antai patikėtinio ar saugotojo, santykius ir nustatyti, ar patikėtojas į patikėtinio ar saugotojo pareigas paskyrė patikimus asmenis, kuriuos su patikėtoju sieja profesinis ar asmeninis ryšys ir kurie gali laikytis patikėtojo nurodymų ar pasiūlymų dėl patikos fondo ir jo turto administravimo.
100    Be to, kaip iš esmės pažymėjo generalinis advokatas savo išvados 116 punkte, patikos fondo lėšų ir ekonominių išteklių skyrimas veiklai, kurią patikėtojas arba jam priklausantys, jo kontroliuojami ar su juo susiję asmenys ar subjektai yra vieninteliai arba pagrindiniai gavėjai ar naudos gavėjai, gali būti požymis, kad patikėtojas turi įtaką patikos fondui ir jam perduotam turtui bei ištekliams ir kad patikėtinis gali iš jų gauti naudos arba jais disponuoti.
101    Jei prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas konstatuotų, kad patikėtojas nėra patikos fondo turto ir teisinių santykių naudotojas, dar reikėtų patikrinti, ar patikos fondui perduotos bendrovės netiekia prekių ar neteikia paslaugų subjektams, kurie visiškai ar didžiąja dalimi priklauso patikėtojui ar yra jo kontroliuojami.
102    Galiausiai reikia pažymėti, kad nepagrįstai sudėtingų struktūrų ir patikos fondų, susijusių su į Reglamento Nr. 269/2014 I priede pateiktą sąrašą įtrauktu asmeniu, naudojimas savaime gali būti požymis, kad toks asmuo kontroliuoja į šį sąrašą neįtrauktą subjektą. Tokia išvada atsispindi geriausios praktikos gairėse, ypač jų 63, 64 ir 67 punktuose.
103    Reikia patikslinti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas galėtų konstatuoti, kad patikėtojas daro įtaką patikos fondui perduotoms lėšoms ir ekonominiams ištekliams, jeigu patikėtojui tiesiogiai ar netiesiogiai priklauso didžioji dalis kapitalo ar patikėtinio balsavimo teisių dauguma arba teisė paskirti ar atleisti daugumą patikėtinio administracinio, valdymo ar priežiūros organo narių, arba teisė daryti lemiamą įtaką patikėtiniui, be kita ko, remiantis tarp jų sudarytu susitarimu, įskaitant per priedangos bendroves.
104    Taigi, aplinkybė, kad kai kurie į Reglamento Nr. 269/2014 I priede pateiktą sąrašą neįtraukti subjektai buvo įsteigti arba pakeitė savo tapatybę prieš pat sankcijų režimo nustatymą ar asmens įtraukimą į sąrašą ir (arba) nevykdo jokios patikimos komercinės veiklos, taip pat aplinkybė, kad vienas ar keli patikos fondai naudojami kaip subjekto, kuris priklauso į sąrašą įtrauktam asmeniui ar yra jo kontroliuojamas, turto gavėjai, ir tai, kad patikos fondų valdymą atlieka tos jurisdikcijos, kurioje patikos fondai buvo įsteigti, specialistai, laikytina požymiu, kad į tą sąrašą įtraukti asmenys kontroliuoja į jį neįtrauktus subjektus.
105    Be to, tais atvejais, kai, kaip pagrindinėje byloje, bendrovės perduodamos patikos fondui, patikos fondo patikėtojo įtaka joms gali būti konstatuota, be kita ko, kai patikėtinis yra ne šių bendrovių administratorius, o tik jų kapitalo turėtojas. Tokiu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti minėtų bendrovių administratorių įgaliojimus bei šių administratorių ir patikėtojo santykius.
106    Į pirmąjį ir trečiąjį klausimus reikia atsakyti: Reglamento Nr. 269/2014 2 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad lėšos ir ekonominiai ištekliai, kuriuos patikos fondui perdavė į šio reglamento I priede pateiktą sąrašą įtrauktas jo patikėtojas, pagal šią nuostatą turi būti laikomi „priklausančiais“ šiam patikėtojui arba jo „kontroliuojamais“, jei patikėtojas ir toliau turi įgaliojimus naudoti šias lėšas ir šiuos ekonominius išteklius, gauti iš jų naudos, jais disponuoti arba daryti įtaką jiems ar patikėtinio sprendimams dėl tų lėšų ir ekonominių išteklių.
Dėl antrojo klausimo
107    Atsižvelgiant į atsakymą, pateiktą į pirmąjį ir trečiąjį klausimus, į antrąjį klausimą atsakyti nereikia.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
108    Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
2014 m. kovo 17 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 269/2014 dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi, iš dalies pakeisto 2022 m. vasario 25 d. Tarybos reglamentu (ES) 2022/330, 2 straipsnio 1 dalis
turi būti aiškinama taip:
lėšos ir ekonominiai ištekliai, kuriuos patikos fondui perdavė į iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 269/2014 I priede pateiktą sąrašą įtrauktas jo patikėtojas, pagal šią nuostatą turi būti laikomi „priklausančiais“ šiam patikėtojui arba jo „kontroliuojamais“, jei patikėtojas ir toliau turi įgaliojimus naudoti šias lėšas ir šiuo ekonominius išteklius, gauti iš jų naudos, jais disponuoti arba daryti įtaką jiems ar patikėtinio sprendimams dėl tų lėšų ir ekonominių išteklių.
Parašai.
*      Proceso kalba: italų.