Laikina versija
GENERALINIO ADVOKATO
ANDREA BIONDI IŠVADA,
pateikta 2025 m. gruodžio 11 d.(1)
Byla C‑468/24
SR
prieš
Netz Niederösterreich GmbH
(Landesgericht St. Pölten (Sankt Pelteno apygardos teismas, Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Energija – Elektros energijos tiekimas – Matavimo prietaisai – Pažangieji skaitikliai – Vartotojo teisė atsisakyti – Pažangiaisiais skaitikliais perduodamų duomenų saugumas “
I.      Teisinis pagrindas
A.      Sąjungos teisė
1.        Direktyvos 2019/944(2) 20 straipsnio „Pažangiųjų matavimo sistemų funkcijos“ b ir c punktuose nustatyta:
„Jeigu pažangiosios matavimo sistemos 19 straipsnio 2 dalyje nurodytame sąnaudų ir naudos vertinime įvertintos teigiamai arba jeigu pažangiosios matavimo sistemos buvo sistemingai diegiamos po 2019 m. liepos 4 d., valstybės narės įdiegia pažangiąsias matavimo sistemas laikydamosi Europos standartų, II priedo ir šių reikalavimų:
<...>
b)      išmaniųjų apskaitos sistemų ir duomenų perdavimo saugumas atitinka atitinkamas Sąjungos saugumo taisykles, tinkamai atsižvelgiant į geriausius turimus būdus, skirtus aukščiausio lygio kibernetiniam saugumui užtikrinti, kartu atsižvelgiant į sąnaudas ir į proporcingumo principą;
c)      galutinių vartotojų duomenų privatumas ir jų duomenų apsauga užtikrinami laikantis atitinkamų Sąjungos duomenų apsaugos ir privatumo taisyklių;
<...>.“
2.        Direktyvos 2019/944 21 straipsnio „Teisė naudotis pažangiaisiais skaitikliais“ 1 dalies a punkte numatyta:
„1.      Jei atlikus 19 straipsnio 2 dalyje nurodytą sąnaudų ir naudos vertinimą pažangiosios matavimo sistemos įvertintos neigiamai ir jei jos diegiamos nesistemingai, valstybės narės užtikrina, kad kiekvienas galutinis vartotojas pateikdamas prašymą turėtų teisę, padengdamas susijusias išlaidas, į tai, kad jam būtų įrengtas arba, kai taikytina, patobulintas pažangusis skaitiklis sąžiningomis, pagrįstomis ir ekonomiškai efektyviomis sąlygomis, kuris:
a)      jei techniškai įmanoma, turėtų 20 straipsnyje nurodytas funkcijas arba minimalų funkcijų rinkinį, kurį laikydamosi II priedo valstybės narės turi nustatyti ir paskelbti nacionaliniu lygmeniu;
<...>.“
3.        Direktyvos 22 straipsnio „Įprasti skaitikliai“ 1 dalyje numatyta:
„1.      Jei galutiniai vartotojai pažangiųjų skaitiklių neturi, valstybės narės užtikrina, kad jiems būtų įrengti individualūs įprasti skaitikliai, tiksliai matuojantys faktinį suvartojimą.“
4.        Direktyvos 23 straipsnio „Duomenų tvarkymas“ 3 dalyje numatyta:
„3.      Šios direktyvos tikslu prieigos prie duomenų ir duomenų saugojimo taisyklės turi atitikti atitinkamą Sąjungos teisę.
Asmens duomenų tvarkymas pagal šią direktyvą vykdomas laikantis Reglamento (ES) 2016/679.“
5.        Direktyvos 2002/58/EB(3) 5 straipsnio 3 dalis suformuluota taip:
„3.      Valstybės narės užtikrina, kad saugoti informaciją arba suteikti galimybę naudotis jau saugoma informacija abonento ar naudotojo galiniame įrenginyje būtų leidžiama tik su sąlyga, jei atitinkamam abonentui ar naudotojui sutikus pagal Direktyvą 95/46/EB pateikiama aiški ir išsami informacija, inter alia, apie tokio duomenų tvarkymo tikslus. Ši nuostata nedraudžia vykdyti techninį saugojimą ar naudotis duomenimis, jei siekiama tik atlikti pranešimo perdavimą elektroninių ryšių tinklu, taip pat būtinais atvejais, kad informacinės visuomenės paslaugų teikėjas galėtų teikti paslaugas, kurių aiškiai paprašo abonentas ar naudotojas.“
6.        Reglamento 2016/679(4) 5 straipsnio „Su asmens duomenų tvarkymu susiję principai“ 1 dalies f punkte numatyta:
„1.      Asmens duomenys turi būti:
<...>
f)      tvarkomi tokiu būdu, kad taikant atitinkamas technines ar organizacines priemones būtų užtikrintas tinkamas asmens duomenų saugumas, įskaitant apsaugą nuo duomenų tvarkymo be leidimo arba neteisėto duomenų tvarkymo ir nuo netyčinio praradimo, sunaikinimo ar sugadinimo (vientisumo ir konfidencialumo principas).“
7.        Reglamento 2016/679 13 straipsnio „Informacija, kuri turi būti pateikta, kai asmens duomenys renkami iš duomenų subjekto“ 1 dalyje nustatyta:
„1.      Kai iš duomenų subjekto renkami jo asmens duomenys, duomenų valdytojas asmens duomenų gavimo metu duomenų subjektui pateikia visą šią informaciją:
a)      duomenų valdytojo ir duomenų valdytojo atstovo, jei taikoma, tapatybę ir kontaktinius duomenis;
b)      duomenų apsaugos pareigūno, jei taikoma, kontaktinius duomenis;
c)      duomenų tvarkymo tikslus, kuriais ketinama tvarkyti asmens duomenis, taip pat duomenų tvarkymo teisinį pagrindą;
<...>.“
8.        To paties reglamento 32 straipsnio „Duomenų tvarkymo saugumas“ 2 dalyje nurodyta:
„2.      Nustatant tinkamo lygio saugumą visų pirma atsižvelgiama į pavojus, kurie kyla dėl duomenų tvarkymo, visų pirma dėl netyčinio arba neteisėto persiųstų, saugomų ar kitaip tvarkomų duomenų sunaikinimo, praradimo, pakeitimo, atskleidimo be leidimo ar neteisėtos prieigos prie jų.“
B.      Austrijos teisė
9.        Elektrizitätswirtschafts- und -organisationsgesetz (ElWOG)(5) (Elektros energijos pramonės ir organizavimo įstatymas, toliau – ElWOG) 83 straipsnio 3 dalyje nustatyta:
„3.      Pažangiojo matavimo prietaiso ekranas standartiškai turi būti sukonfigūruotas taip, kad būtų galima nuskaityti tik faktinius skaitiklio rodmenis. Tam, kad būtų galima patikrinti papildomus matavimo prietaise saugomus su apskaita susijusius rodmenis, kliento prašymu turi būti įjungtas pažangiojo matavimo prietaiso ekranas, kad šias vertes būtų galima patikrinti pačiame pažangiojo matavimo prietaiso ekrane. Ši paslauga turi būti teikiama nemokamai ir nesukeliant neproporcingai didelių papildomų išlaidų galutiniam vartotojui. <...>.“
10.      To paties įstatymo 84a straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„1.      Sistemos operatorius turi teisę nuskaityti galutinio vartotojo vertes kas 15 minučių tik gavęs aiškų galutinio vartotojo sutikimą arba siekdamas įvykdyti įsipareigojimus, kylančius iš kliento pasirinktos, kas 15 minučių fiksuojamais duomenimis grindžiamos tiekimo sutarties. Sistemos operatoriai taip pat turi teisę pagrįstais atvejais nuskaityti šiuos duomenis iš pažangiojo matavimo prietaiso konkrečioje vietoje negavę galutinio vartotojo sutikimo, jei tai būtina siekiant užtikrinti saugų ir veiksmingą sistemos veikimą. Atitinkami duomenys turi būti nedelsiant ištrinami, kai tik tampa nebereikalingi tikslui pasiekti. <...> Galutinis vartotojas turi būti nedelsiant informuojamas apie tai, kad 15 minučių vertės nuskaitomos be jo sutikimo.“
11.      Intelligente Messgeräte-Einführungsverordnung(6) (Potvarkis dėl pažangiųjų matavimo prietaisų sistemos įdiegimo; toliau – IME-VO potvarkis) 1 straipsnyje nustatyta:
„1.      Kiekvienas sistemos operatorius:
1) <...>
2)      pagal turimas technines galimybes iki 2024 m. pabaigos ne mažiau kaip 95 procentuose prie jo sistemos prijungtų skaitiklių duomenų perdavimo taškų įrengia pažangiuosius matavimo prietaisus (2010 m.
ElWOG 7 straipsnio 1 dalies 31 punktas) pagal <...> [IMA-VO potvarkio](7) reikalavimus, atsižvelgdamas į laidinį duomenų perdavimą.
<...>
4.      Sistemos operatoriai nedelsdami informuoja galutinius vartotojus apie pažangiojo matavimo prietaiso įrengimą ir su tuo susijusias pagrindines sąlygas. <...>
<...>
6.      Jei galutinis vartotojas atsisako naudoti pažangųjį matavimo prietaisą, sistemos operatorius privalo patenkinti tokį prašymą. Tokiu atveju sistemos operatorius privalo sukonfigūruoti planuojamus įrengti arba jau įrengtus išmaniuosius matavimo prietaisus taip, kad mėnesio, paros ir 15 minučių vertės nebūtų saugomos ir perduodamos, išjungimo ir galios ribojimo funkcijos būtų neaktyvios, o atitinkama funkcijų konfigūracija galutiniam vartotojui matoma matavimo prietaise. Turi būti įmanoma nuskaityti ir perduoti skaitiklio rodmenis, reikalingus sąskaitoms išrašyti arba suvartojimui per tam tikrą laikotarpį apskaičiuoti, ir, jei matavimo prietaisas techniškai pajėgus tai padaryti, didžiausią vidutinę apkrovą (galią) 15 minučių laikotarpiu per kalendorinius metus. Taip sukonfigūruoti skaitmeniniai matavimo prietaisai įtraukiami į šio straipsnio 1 dalyje nustatytą įpareigojimų apimtį, jei atitinka [IMA-VO potvarkio] reikalavimus ir yra tinkamai aktyvuoti arba suprogramuoti, o tai turi būti nedelsiant atlikta galutinio vartotojo prašymu.
<...>.“
II.    Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
12.      Netz Niederösterreich GmbH, kita apeliacinio proceso šalis, yra elektros energijos sistemos operatorė Austrijoje. Atsakovė ir apeliantė SR perka elektros energiją iš trečiosios įmonės per kitos apeliacinio proceso šalies elektros energijos sistemą.
13.      Apeliantė turėjo analoginį elektros energijos skaitiklį, kurio kalibravimo laikotarpis baigėsi 2023 m. gruodžio mėn. Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad šis skaitiklis turi būti pakeistas pažangiąja matavimo sistema, atitinkančia teisės aktų reikalavimus (toliau taip pat – pažangusis skaitiklis).
14.      Kadangi apeliantė nesutiko, kad anksčiau naudotas analoginis skaitiklis būtų išmontuotas, kita apeliacinio proceso šalis pareiškė ieškinį Bezirksgericht Tulln (Tulno apylinkės teismas, Austrija), kad galėtų išmontuoti šį skaitiklį. Apeliantė apskundė pirmosios instancijos teismo sprendimą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam Landesgericht St. Pölten (Sankt Pelteno apygardos teismas, Austrija).
15.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šešis prejudicinius klausimus:
„1.      Ar [Direktyvos 2019/944] 22 straipsnis, siejamas su šios direktyvos II priedu, turi būti aiškinamas taip, kad sistemos operatorius turi atsižvelgti į galutinio vartotojo prašymą nenaudoti pažangiojo matavimo prietaiso ir tokiu atveju įrengti jam įprastą skaitiklį vietoj pažangiosios matavimo sistemos?
2.      Ar 2014 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/32 (ES) dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su matavimo priemonių tiekimu rinkai, suderinimo (Matavimo priemonių direktyva 2014/32/ES)(8) 2 straipsnio 1 dalis, kurioje apibrėžiama „matavimo priemonė“, kaip ji suprantama pagal atskirųjų matavimo priemonių III-XII priedus (aktyviosios elektros energijos skaitikliai [MI-003]), siejama su [Direktyvos 2019/944] 20 straipsnio b ir c punktais ir 23 straipsnio 3 dalimi, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiama nacionalinės teisės nuostata ([ElWOG] (2010 m. Elektros energijos pramonės ir organizavimo įstatymas), iš dalies pakeistas BGBl I Nr. 17/2021], 7 straipsnio 1 dalies 31 punktas), kurioje nenustatyta jokių konkrečių reikalavimų matavimo priemonių duomenų saugumui?
3.      Ar aiškinant [Direktyvos 2019/944] 20 straipsnio b ir c punktus, 21 straipsnio 1 dalies a punktą ir 23 straipsnio 3 dalį turi būti atsižvelgiama ir į Direktyvos 85/374/EEB (direktyva dėl atsakomybės už gaminius su trūkumais direktyva)(9), iš dalies pakeistos Direktyva 1999/34/EB(10), 6 straipsnio 1 dalį?
4.      Ar [Direktyvos 2002/58/EB] 5 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad sąvoka „elektroninių ryšių tinklas“ turi būti taikoma ir elektros energijos tinklui, kuriuo perduodami duomenys (apie suvartotą elektros energiją, metaduomenys, asmens kodas) [Direktyvos 2019/944] 20 straipsnio b ir c punktų, 21 straipsnio 1 dalies a punkto ir 23 straipsnio 3 dalies tikslais?
5.      Ar [Reglamento 2016/679] 5 straipsnio 1 dalies f punktas, 13 straipsnis ir 32 straipsnio 2 dalis ir [Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos] 7 straipsnis ir 8 straipsnio 1 ir 2 dalys turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama nacionalinės teisės nuostata (IME-VO potvarkio 1 straipsnio 6 dalis), pagal kurią galutiniam vartotojui turi būti matoma tik konkreti skaitiklio rodmenų nuskaitymo intervalo konfigūracija, bet ne tai, ar sistemos operatorius nustatė „pagrįstą konkretų atvejį“ (ElWOG 84a straipsnio 1 dalis) ir nuskaitė galutinio vartotojo duomenis nesilaikydamas nustatyto intervalo?
6.      Ar, atsižvelgiant į Chartijos 52 straipsnio 3 dalį, 5 konstatuojamąją dalį ir 7 straipsnio paaiškinimus, aiškinant 2019 m. birželio 5 d. [Direktyvos 2019/944) 20 straipsnio b ir c punktus, 21 straipsnio 1 dalies a punktą ir 23 straipsnio 3 dalį, turi būti vadovaujamasi Europos Žmogaus Teisių Teismo jurisprudencija dėl EŽTK 8 straipsnio?“
16.      Teisingumo Teismo prašymu šioje išvadoje nagrinėjamas tik ketvirtasis ir penktasis prejudiciniai klausimai.
17.      Pagrindinės bylos šalys, Austrijos ir Suomijos vyriausybės bei Komisija pateikė rašytines pastabas ir buvo išklausytos 2025 m. rugsėjo 24 d. posėdyje.
III. Teisinis vertinimas
Pirminės pastabos
Dėl energijos vartojimo efektyvumo ir duomenų apsaugos
18.      Ši byla susijusi su konkrečiomis reguliavimo ir technologinėmis aplinkybėmis, kai energetikos sektoriaus skaitmeninimas laikomas būtinu siekiant Sąjungos teisėje įtvirtintų efektyvumo ir aplinkosauginio tvarumo tikslų.
19.      Visų pirma Direktyvoje 2019/944 dėl elektros energijos vidaus rinkos valstybės narės raginamos įdiegti pažangiąsias matavimo sistemas(11) (toliau taip pat – pažangieji skaitikliai), kad vartotojai galėtų tikruoju arba beveik tikruoju laiku gauti informaciją apie savo energijos suvartojimą ir skatinti aktyvų dalyvavimą energetikos pertvarkoje(12).
20.      Sąjungos teisės aktų leidėjas taip pat siekė padidinti vartotojų atsakomybę už jų energijos suvartojimą, kad jie aktyviau dalyvautų rinkoje, taip pat užtikrindamas jiems laisvą tiekėjų pasirinkimą(13). Siekiant įtraukti vartotojus, reikalingos technologijos, kaip antai pažangiosios matavimo sistemos. Šios sistemos, be kita ko, padeda operatoriams matyti geresnį savo tinklų vaizdą ir sumažinti jų eksploatavimo bei palaikymo išlaidas(14). Direktyvoje 2019/944 taip pat numatytos skirstymo sistemos operatorių teisės ir pareigos šiuo klausimu(15).
21.      Naudojant pažangiąją matavimo sistemą, renkami įvairių rūšių duomenys – nuo vartojimo duomenų iki asmens duomenų. Šiuo klausimu Sąjungos teisės aktų leidėjas pabrėžė, jog svarbu, kad asmens duomenys būtų tvarkomi laikantis
BDAR(16).
22.      Būtent šiomis aplinkybėmis nagrinėjamu atveju suteikiama galimybė patikrinti, kaip valstybės narės valdo energijos vartojimo efektyvumo ir duomenų apsaugos santykį.
Dėl priimtinumo
23.      Kita apeliacinio proceso šalis ir Austrijos vyriausybė ginčija ketvirtojo ir penktojo prejudicinių klausimų priimtinumą. Jos teigia, kad šie prejudiciniai klausimai yra hipotetiniai, nes susiję su prielaida, kad pažangusis skaitiklis yra įrengtas, o ginčas pagrindinėje byloje susijęs su anksčiau naudoto analoginio skaitiklio išmontavimu.
24.      Reikia priminti, kad, pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją, „nacionalinio teismo pateiktiems klausimams dėl Sąjungos teisės aiškinimo, atsižvelgiant į jo paties nurodytus teisinius pagrindus ir faktines aplinkybes, kurių tikslumo Teisingumo Teismas neprivalo tikrinti, taikoma svarbos prezumpcija“(17). Ši prielaida gali būti paneigta tik išimtinėmis aplinkybėmis, kai būna akivaizdu, jog pateiktas klausimas visiškai nesusijęs su pagrindinės bylos faktais ar dalyku, arba kai Teisingumo Teismas neturi faktinės ar teisinės informacijos, būtinos siekiant naudingai atsakyti į klausimą(18).
25.      Be to, bendradarbiavimo principas, kuriuo grindžiamas prašymo priimti prejudicinį sprendimą mechanizmas, reiškia, kad nacionalinis teismas, atsižvelgdamas į konkrečias bylos aplinkybes, turi įvertinti tiek prejudicinio sprendimo reikalingumą, tiek pateiktų klausimų svarbą. Iš esmės Teisingumo Teismas turi priimti sprendimą tuo atveju, kai pateikiami klausimai susiję su Sąjungos teisės išaiškinimu(19).
26.      Nagrinėjamu atveju iš bylos medžiagos matyti, jog prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti tam tikrų Sąjungos teisės nuostatų taikymo sritį, kad nacionalinė teisė būtų aiškinama taip, kad atitiktų Sąjungos teisę. Klausimų svarbą ginčo dalykui jis pagrindė paaiškindamas, kaip atsakymas į juos galėtų turėti įtakos pagrindinės bylos baigčiai.
27.      Iš to darytina išvada, kad pateikti klausimai negali būti laikomi visiškai hipotetiniais.
A.      Dėl ketvirtojo prejudicinio klausimo
28.      Ketvirtuoju prejudiciniu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2002/58 5 straipsnio 3 dalyje numatytos informacijos saugojimo elektroninių ryšių tinklo galiniame įrenginyje arba prieigos prie jos sąlygos galėtų būti taikomos elektros energijos sistemai, per kurią asmens duomenys gali būti perduodami Direktyvos 2019/944 20 straipsnio b ir c punktų, 21 straipsnio 1 dalies a punkto ir 23 straipsnio 3 dalies tikslais.
29.      Pirmiausia noriu pažymėti, kad, mano nuomone, Direktyvos 2019/944 21 straipsnio 1 dalis šioje byloje neturi reikšmės, nes joje reglamentuojamas atvejis, kai pažangiųjų skaitiklių įdiegimas konkrečioje valstybėje narėje buvo įvertintas neigiamai. Iš bylos medžiagos matyti, kad Austrijoje šių sistemų įdiegimas buvo teigiamai įvertintas atlikus sąnaudų ir naudos analizę(20), kuria remiantis vėliau buvo priimtas IME-VO potvarkis.
30.      Atsižvelgiant į tai, siekiant atsakyti į šį prejudicinį klausimą, iš esmės reikia patikrinti, ar sąvoka „elektros energijos sistema / tinklas“ gali patekti į sąvoką „elektroninių ryšių tinklas“(21).
31.      Šiuo klausimu reikia paminėti, kad Direktyvos 2002/58 5 straipsnio 3 dalyje nustatyti reikalavimai taikomi tik informacijai, saugomai abonento ar naudotojo galiniame įrenginyje(22).
32.      Taip pat reikia pažymėti, kad Direktyvos 2008/63(23) dėl telekomunikacijų galinių įrenginių 1 straipsnio 1 punkto a papunktyje galiniai įrenginiai apibrėžiami kaip telekomunikacijų įrenginiai, tiesiogiai arba netiesiogiai prijungti prie galinio viešojo telekomunikacijų tinklo sąsajos informacijai perduoti, apdoroti arba priimti(24).
33.      Žinoma, Įgyvendinimo reglamente 2023/1162 dėl sąveikumo reikalavimų(25) nustatyta: „atsižvelgiant į tai, kad pažangieji skaitikliai laikomi galiniais įrenginiais, taip pat taikoma [Direktyva 2002/58], <...> įskaitant jos 5 straipsnio 3 dalį“(26). Vis dėlto šiame reglamente nenurodyta, ar išmaniųjų skaitiklių prilyginimas galiniams įrenginiams turi būti laikomas reikšmingu viešojo ar neviešojo elektros tinklo atveju. Mano nuomone, aiškinant taip, kad pažangieji skaitikliai yra galiniai įrenginiai, neatsižvelgiant į tai, ar elektros tinklas yra viešas ar ne, kiltų nesuderinamumo su kitomis minėtomis Sąjungos teisės nuostatomis rizika.
34.      Remiantis šiais argumentais galima daryti išvadą, jog tam, kad Direktyvos 2002/58 5 straipsnio 3 dalis būtų taikoma šioje byloje, iš esmės reikia, kad būtų įvykdytos dvi sąlygos: darant prielaidą, kad pažangusis skaitiklis gali būti laikomas galiniu įrenginiu, jis a) turi būti vartotojo nuosavybė ir b) turi būti prijungtas prie viešojo tinklo(27).
35.      Per posėdį paaiškėjo, kad iš tikrųjų Austrijoje elektros energijos tinklas nėra viešas ir kad pažangusis skaitiklis nėra vartotojo nuosavybė.
36.      Be to, kaip nurodo Austrijos vyriausybė, pagrindinis elektros tinklo tikslas nagrinėjamu atveju yra elektros energijos tiekimas, o ne signalų perdavimas, kaip yra elektroninių ryšių tinklo atveju(28).
37.      Iš to darytina išvada, kad siekiant nagrinėjamu atveju pripažinti, jog Direktyvos 2002/58 5 straipsnio 3 dalyje nurodyti saugojimo reikalavimai taikytini, abi minėtos sąlygos negali būti įvykdytos. Bet kuriuo atveju, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti, ar nagrinėjamu atveju šios sąlygos tenkinamos.
38.      Taigi, nors tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, tuo atveju, kai skaitiklis nėra vartotojo nuosavybė ir yra prijungtas prie privataus tinklo, Direktyvos 2002/58 5 straipsnio 3 dalis netaikoma.
B.      Dėl penktojo prejudicinio klausimo
39.      Penktuoju prejudiciniu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar pagal BDAR 5 straipsnio 1 dalies f punktą, 13 straipsnį ir 32 straipsnio 2 dalį, taip pat Chartijos 7 straipsnį ir 8 straipsnio 1 ir 2 dalis draudžiama tokia Austrijos teisės nuostata (šiuo atveju – IME-VO potvarkio 1 straipsnio 6 dalis ir ElWOG 84a straipsnio 1 dalis), pagal kurią vartotojui turi būti matoma tik skaitymo intervalo konfigūracija, bet ne tai, ar tinklo operatorius padarė išvadą, jog tai yra „pagrįstas konkretus atvejis“, ir susipažino su vartotojo duomenimis iki nustatyto laikotarpio.
40.      Pirmiausia reikia pažymėti, kad tiek atsakovė, tiek Austrijos vyriausybė per posėdį pabrėžė, jog ElWOG 84a straipsnio 1 dalis, susijusi su operatorių prieiga prie išmaniųjų skaitiklių duomenų konkrečiais ir pagrįstais atvejais, netaikoma, kai skaitiklyje nustatoma „funkcijų atsisakymo parinktis“(29). Taip yra dėl to, kad energijos suvartojimo vertės nėra registruojamos, todėl ElWOG 84a straipsnyje numatytu atveju verčių peržiūrėti neįmanoma.
41.      Šiomis aplinkybėmis išnagrinėsiu penktąjį prejudicinį klausimą ir patikrinsiu, ar pagal BDAR nuostatas ElWOG 84a straipsnio 1 dalis draudžiama.
42.      Pirmiausia reikėtų paminėti, kad, kaip nurodyta Direktyvos 2019/944 91 konstatuojamojoje dalyje, „šia direktyva gerbiamos pagrindinės teisės ir laikomasi principų, pripažintų Chartijoje“, ir kad „[y]pač svarbu, kad bet koks asmens duomenų tvarkymas pagal šią direktyvą būtų vykdomas laikantis [BDAR] <...>(30).
43.      Pagal Direktyvos 2019/944 23 straipsnį „Duomenų tvarkymas“, valstybės narės privalo nustatyti taisykles, susijusias su reikalavimus atitinkančių šalių prieiga prie galutinio vartotojo duomenų ir organizuoti duomenų tvarkymą, kad prieiga prie duomenų ir keitimasis jais būtų veiksmingas ir saugus, kartu užtikrinant duomenų apsaugą ir saugumą.
44.      Dėl BDAR 5 straipsnio 1 dalies f punkto, 13 straipsnio ir 32 straipsnio 2 dalies, kuriuos prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašo išaiškinti savo penktajame prejudiciniame klausime, turiu pasakyti, jog nesu visiškai įsitikinęs, kad 5 straipsnio 1 dalies f punktas ir 32 straipsnio 2 dalis yra reikšmingi nagrinėjamu atveju.
45.      Faktiškai BDAR 5 straipsnio 1 dalies f punkte yra įtvirtinti vientisumo ir konfidencialumo principai, pagal kuriuos duomenų valdytojas privalo įgyvendinti priemones, kad užtikrintų pavojų atitinkantį saugumo lygį(31). BDAR 32 straipsnyje yra nustatytos duomenų valdytojo pareigos, susijusios su duomenų tvarkymo saugumu. Minėto straipsnio 2 dalyje taip pat nurodyta, kad nustatant tinkamo lygio saugumą visų pirma atsižvelgiama „į pavojus, kurių kyla dėl duomenų tvarkymo, visų pirma dėl netyčinio arba neteisėto tokių duomenų sunaikinimo, praradimo, pakeitimo, atskleidimo be leidimo ar neteisėtos prieigos prie jų“(32).
46.      Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimas susijęs su operatoriaus pareiga informuoti vartotoją, kai jis susipažįsta su duomenimis „pagrįstu konkrečiu atveju“. Dėl to, atsižvelgdamas į tai, kad, mano nuomone, BDAR 5 straipsnio 1 dalies f punktas ir 32 straipsnio 2 dalis šioje byloje nėra svarbūs, savo analizėje daugiau dėmesio skirsiu 13 straipsniui.
47.      Minėtame straipsnyje išvardyta informacija, kurią duomenų valdytojas (nagrinėjamu atveju – operatorius) turi pateikti duomenų subjektui (vartotojui) „duomenų gavimo metu“. Tarp informacijos, kuri turi būti teikiama, yra ir duomenų tvarkymo tikslai, kuriais ketinama tvarkyti asmens duomenis, bei duomenų tvarkymo teisinis pagrindas(33). Vis dėlto, vadovaujantis BDAR 13 straipsnio 4 dalimi, minėta pareiga teikti informaciją netaikoma ir tuo atveju, jei duomenų subjektas jau turi šią informaciją.
48.      Kiek tai susiję su Austrijos teisės aktais, ElWOG 84a straipsnio 1 dalyje aiškiai numatytas tikslas, dėl kurio tinklo operatoriai „konkrečiais ir pagrįstais“ atvejais gali susipažinti su šiais duomenimis per pažangųjį skaitiklį. Šio tikslo siekiama, kai būtina užtikrinti saugų ir veiksmingą tinklo veikimą. Be to, nurodoma, kad „[a]titinkami duomenys turi būti nedelsiant ištrinami, kai tik tampa nebereikalingi tikslui pasiekti. <...> Galutinis vartotojas turi būti nedelsiant informuojamas apie tai, kad 15 minučių vertės nuskaitomos be jo sutikimo“.
49.      Kaip savo pastabose nurodė atsakovė, ElWOG 84a straipsnio 1 dalis pakartota bendrosiose sąlygose dėl prieigos prie Netz Niederösterreich GmbH paskirstymo tinklo(34), kurios gali būti laikomos įtrauktomis į sutartį, sudarytą su vartotoju įrengiant pažangųjį skaitiklį arba iki to momento.
50.      Mano nuomone, EIWOG 84a straipsnio 1 dalyje yra nustatyta Direktyvos 2019/944 23 straipsnyje minima pareiga tvarkyti duomenis, kad būtų užtikrinta prieiga prie jų ir veiksmingas bei saugus keitimasis jais.
51.      Iš tikrųjų 84a straipsnyje aiškiai nurodytas tikslas, dėl kurio suteikiama prieiga prie duomenų, ir nustatyta, kad duomenys turi būti ištrinami, kai jų nebereikia. Taigi 84a straipsniu užtikrinama, kad prieiga prie duomenų ir keitimasis jais būtų saugūs. Taip pat užtikrinama pačių duomenų apsauga, reikalaujant, kad tuo atveju, kai vartotojas neduoda sutikimo, jis būtų laiku informuojamas.
52.      Iš to darytina išvada, kad Austrijos teisės aktai, šiuo atveju – ElWOG 84a straipsnio 1 dalis, neprieštarauja BDAR, jeigu vartotojas informuojamas apie 84a straipsnio 1 dalyje nurodytą konkretų tikslą. Dėl tų pačių priežasčių laikausi nuomonės, kad Austrijos teisės aktai neprieštarauja Chartijos 7 straipsniui ir 8 straipsnio 1 ir 2 dalims.
53.      Kaip buvo pabrėžta ir per posėdį, suprantu, kad vartotojui gali kilti susirūpinimas dėl veiksmingos asmens duomenų apsaugos, ypač tais atvejais, kai jie perduodami naudojant tokius prietaisus kaip energijos skaitikliai. Manau, kad šiuo klausimu gali būti svarbu paminėti, jog Sąjungos teisės aktų leidėjas neseniai pakėlė vartotojų asmens duomenų apsaugos lygį, priimdamas Reglamentą (ES) 2023/2854(35), kuriuo, taikomu nuo 2025 m. rugsėjo 12 d., susietojo gaminio(36) naudotojams ir toliau užtikrinama savalaikė prieiga prie naudojant tokias priemones sugeneruojamų duomenų.
54.      Baigdamas manau, kad pagal BDAR 13 straipsnį, Chartijos 7 straipsnį bei 8 straipsnio 1 ir 2 dalis nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos galutiniam vartotojui turi būti matoma tik atitinkama rodmenų nuskaitymo intervalo konfigūracija, bet ne tuo atveju, jei tinklo operatorius padarė išvadą, kad yra „pagrįstas konkretus atvejis“ (ElWOG 84a straipsnio 1 dalis) ir susipažino su galutinio vartotojo duomenimis prieš nustatytą laikotarpį, su sąlyga, kad vartotojas yra iš anksto informuotas ir apie šį konkretų tikslą.
IV.    Išvada
55.      Atsižvelgdamas į visa tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Landesgericht St. Pölten (Sankt Pelteno apygardos teismas, Austrija) pateiktus prejudicinius klausimus:
2002 m. liepos 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/58/EB dėl asmens duomenų tvarkymo ir privatumo apsaugos elektroninių ryšių sektoriuje 5 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip:
sąvoka „elektroninių ryšių tinklas“ netaikoma elektros energijos tinklui, kuriuo perduodami duomenys (apie suvartotą elektros energiją, metaduomenys, asmens kodas), pagal 2019 m. birželio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2019/944 dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2012/27/ES, 20 straipsnio b ir c punktus ir 23 straipsnio 3 dalį, kai elektros energijos tinkas nėra viešas, o pažangusis skaitiklis nėra vartotojo nuosavybė.
2016 m. balandžio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2016/679 dėl fizinių asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo ir kuriuo panaikinama Direktyva 95/46/EB 13 straipsnis, siejamas su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 7 straipsniu ir 8 straipsnio 1 ir 2 dalimis, turi būti aiškinamas taip:
pagal juos nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos galutiniam vartotojui turi būti matoma tik atitinkama rodmenų nuskaitymo intervalo konfigūracija, bet ne tai, ar sistemos operatorius nustatė „pagrįstą konkretų atvejį“ ir galutinio vartotojo duomenis peržiūrėjo nesilaikydamas nustatyto intervalo, kai vartotojas buvo iš anksto informuotas apie šį konkretų tikslą?
1      Originalo kalba: italų.
2      2019 m. birželio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2019/944 dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2012/27/ES (nauja redakcija) (OL L 158, 2019, p. 125).
3      2002 m. liepos 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/58/EB dėl asmens duomenų tvarkymo ir privatumo apsaugos elektroninių ryšių sektoriuje (Direktyva dėl privatumo ir elektroninių ryšių) (OL L 201, 2002, p. 37; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 13 t., p. 514), kuri iš dalies pakeista 2009 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/136/EB (OL L 337, 2009, p. 11).
4      2016 m. balandžio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2016/679 dėl fizinių asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo ir kuriuo panaikinama Direktyva 95/46 EB (Bendrasis duomenų apsaugos reglamentas) (OL L 119, 2016, p. 1; toliau – BDAR).
5      Bundesgesetz, mit dem die Organisation auf dem Gebiet der Elektrizitätswirtschaft neu geregelt wird (Elektrizitätswirtschafts- und -organisationsgesetz 2010 – ElWOG 2010). BGBl. I Nr. 110/2010.
6      Verordnung des Bundesministers für Wirtschaft, Familie und Jugend, mit der die Einführung intelligenter Messgeräte festgelegt wird (Intelligente Messgeräte-Einführungsverordnung – IME-VO). BGBl. II Nr. 138/2012.
7      Verordnung der E-Control, mit der die Anforderungen an intelligente Messgeräte bestimmt werden (Intelligente Messgeräte-AnforderungsVO 2011 – IMA-VO 2011; toliau – IMA-VO potvarkis). BGBl. II Nr. 339/2011.
8      OL L 96, 2014, p. 149.
9      1985 m. liepos 25 d. Tarybos direktyva 85/374/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių atsakomybę už gaminius su trūkumais, derinimo (OL L 210, 1985, p. 29; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 1 t., p. 257).
10      1999 m. gegužės 10 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 1999/34/EB, iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 85/374/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių atsakomybę už gaminius su trūkumais, suderinimo (OL L
141, 1999, p. 20; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 4 t., p. 147).
11      Direktyvos 2019/944 2 straipsnio 23 punkte pažangioji matavimo sistema apibrėžta kaip „elektroninė sistema, kuri yra pajėgi matuoti į tinklą perduotos elektros energijos kiekį arba iš tinklo suvartotos elektros energijos kiekį, iš kurios gaunama daugiau informacijos nei naudojant įprastą skaitiklį ir kuri yra pajėgi elektroniniu ryšiu perduoti ir priimti duomenis informacijos, stebėjimo ir kontrolės tikslais“. Pažangioji matavimo sistema skiriasi nuo „įprasto skaitiklio“, nes, kaip apibrėžta tos pačios direktyvos 2 straipsnio 22 punkte, tai yra „analoginis arba elektroninis skaitiklis, neturintis galimybės perduoti ir priimti duomenis“.
12      Žr., be kita ko, Direktyvos 2019/944 10, 49, 52 ir 54 konstatuojamąsias dalis.
13      Žr. Direktyvos 2019/944 11 ir 12 konstatuojamąsias dalis.
14      Žr. Direktyvos 2019/944 52 konstatuojamąją dalį.
15      Žr. Direktyvos 2019/944 45 konstatuojamąją dalį.
16      Žr. Direktyvos 2019/944 91 konstatuojamąją dalį.
17      Žr. 2023 m. gegužės 17 d. Sprendimą BK ir ZhP (Pagrindinės bylos dalinis sustabdymas) (C‑176/22, EU:C:2023:416, 19 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
18      Žr. 2008 m. gruodžio 22 d. Sprendimą Régie Networks (C‑333/07, EU:C:2008:764, 46 punktas).
19      Žr. 2024 m. birželio 25 d. Sprendimą Ilva ir kt. (C‑626/22, EU:C:2024:542, 46 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
20      PWC Austria, elektros energijos reguliavimo institucija E-Control, Studie zur Analyse der Kosten Nutzen einer österreichweiten Einführung von Smart Metering, 2010 m. birželio mėn., galima rasti: https://www.e-control.at/documents/1785851/1811528/pwc-austria-smart-metering-e-control-06-2010.pdf/b68eb019-b6bf-444d-b4fb-95f3d05727ca?t=1413906565472b68eb019-b6bf-444d-b4fb-95f3d05727ca
21      Sąvoka „elektroninių ryšių tinklas“ apibrėžta 2018 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2018/1972, kuria nustatomas Europos elektroninių ryšių kodeksas (OL L 321, 2018, p. 36), 2 straipsnio 1 punkte.
22      Išskirta mano. Beje, kaip Teisingumo Teismas nustatė 2019 m. spalio 1 d. Sprendime Planet49 (C‑673/17, EU:C:2019:80), 5 straipsnio 3 dalyje numatyta apsauga taikoma bet kokiai galiniame įrenginyje saugomai informacijai, nesvarbu, ar tai asmens duomenys, ar ne (68–70 punktai).
23      2008 m. birželio 20 d. Komisijos direktyva 2008/63/EB dėl konkurencijos telekomunikacijų galinių įrenginių rinkose (OL L 162/20, 2008, p. 20).
24      Išskirta mano.
25      2023 m. birželio 6 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2023/1162 dėl sąveikumo reikalavimų ir nediskriminacinių bei skaidrių prieigos prie matavimo ir suvartojimo duomenų procedūrų (OL L 154, 2023, p. 10).
26      Žr. Įgyvendinimo reglamento 2023/1162 16 konstatuojamąją dalį.
27      Direktyvos 2018/1972 2 straipsnio 8 punkte viešasis elektroninių ryšių tinklas apibrėžtas kaip „elektroninių ryšių tinklas, naudojamas vien tik ar didžiąja dalimi viešai prieinamoms elektroninių ryšių paslaugoms teikti, kuriuo informaciją galima perduoti iš vieno tinklo galinio taško į kitą“.
28      Žr. Direktyvos 2018/1972 2 straipsnio 1 punktą.
29      Siekiant išsamumo, iš bylos medžiagos matyti, kad suvartojimo vertės gali būti perduodamos naudojant vieną iš trijų skirtingų konfigūracijų: standartinę, su pasirinktinėmis funkcijomis ir su funkcijų atsisakymu. Standartinė konfigūracija apima kasdienio suvartojimo verčių perdavimą. Konfigūracija su pasirinktinėmis funkcijomis apima ne tik kasdienio suvartojimo verčių perdavimą, bet ir suvartojimo verčių perdavimą 15 minučių intervalais. Konfigūracija su funkcijų atsisakymu, atvirkščiai, nuo kitų dviejų konfigūracijų skiriasi tuo, kad skaitiklyje, kuriame nustatyta ši konfigūracija, saugomi ir perduodami tik metinio suvartojimo duomenys. Jei įjungiama konfigūracija su funkcijų atsisakymu, skaitiklis nustoja matuoti elektros energiją kaip pažangusis skaitiklis ir veikia kaip skaitmeninis skaitiklis.
30      Taip pat žr. Direktyvos 2019/944 23 straipsnio 3 dalį.
31      Žr. 2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimą Krankenversicherung Nordrhein (C‑667/21, EU:C:2023:1022, 68 punktas).
32      Žr. 2024 m. sausio 25 d. Sprendimą MediaMarktSaturn (C‑687/21, EU:C:2024:72, 37 punktas).
33      Taip pat žr. 2024 m. liepos 11 d. Sprendimą Meta Platforms Ireland (Atstovaujamasis ieškinys) (C‑757/22, EU:C:2024:598, 54 punktas).
34      Kaip Teisingumo Teismui pateiktose pastabose nurodė Netz Niederösterreich GmbH, Bendrųjų sąlygų dėl prieigos prie Netz Niederösterreich GmbH paskirstymo tinklo  [Allgemeine Bedingungen für den Zugang zum Verteilernetz der Netz Niederösterreich GmbH]
XIV punkte aiškiai nustatyta, kad „siekiant užtikrinti saugų ir veiksmingą sistemos veikimą, konkrečiais pagrįstais atvejais kas 15 minučių vertės gali būti nustatomos net ir be tinklo vartotojo sutikimo; tokiu atveju vartotojas turi būti nedelsiant apie tai informuojamas. Be to, EIWOG 2010 84a straipsnio 1 dalyje nurodytais tikslais, kas 15 minučių duomenys gali būti renkami BMWFW [Bundesministerium für Wissenschaft, Forschung und Wirtschaft] arba reguliavimo institucijos nurodymu, su sąlyga, kad jie iš karto po nuskaitymo būtų agreguojami ir nuasmeninami“ (laisvas vertimas). Netz Niederösterreich GmbH taip pat teigia, kad su vartotojų sudaryta sutartis atitinka minėtas bendrąsias sąlygas, kurias 2014 m. birželio 18 d. patvirtino elektros energijos reguliavimo institucija E-Control.
35      2023 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2023/2854 dėl suderintų sąžiningos prieigos prie duomenų ir jų naudojimo taisyklių, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) 2017/2394 ir Direktyva (ES) 2020/1828 (Duomenų aktas) (OL L 2023/2854, 2023).
36      Dėl sąvokos „susietasis gaminys“ apibrėžties žr. Reglamento 2023/2854 2 straipsnio 5 punktą.