62008CO0553
TEISINGUMO TEISMO (aštuntoji kolegija) NUTARTIS
2009 m. gruodžio 2 d. (
*1
)
Byloje C-553/08 P
dėl 2008 m. gruodžio 15 d. pagal Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateikto apeliacinio skundo
Powerserv Personalservice GmbH, įsteigta Sankt Peltene (Austrija), atstovaujama Rechtsanwältin B. Kuchar,
apeliantė,
dalyvaujant kitoms proceso šalims:
Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT), atstovaujamai G. Schneider,
atsakovei pirmojoje instancijoje,
Manpower Inc., įsteigtai Milvokyje (Jungtinės Valstijos), atstovaujamai baristerio A. Bryson, įgalioto solisitorės V. Marsland,
įstojusiai į bylą šaliai pirmojoje instancijoje,
TEISINGUMO TEISMAS (aštuntoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė C. Toader, teisėjai C. W. A. Timmermans ir P. Kūris (pranešėjas),
generalinis advokatas J. Mazák,
kancleris R. Grass,
susipažinęs su generalinio advokato nuomone,
priima šią
Nutartį
1
Apeliaciniu skundu Powerserv Personalservice GmbH (toliau – Powerserv) prašo panaikinti 2008 m. spalio 15 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo sprendimą Powerserv Personalservice prieš VRDT – Manpower (MANPOWER) (T-405/05, Rink. p. I-2883, toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo šis teismas atmetė jos ieškinį dėl 2005 m. liepos 22 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 499/2004-4, toliau – ginčijamas sprendimas) panaikinimo.
Teisinis pagrindas
2
1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, 1994, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k. 17 sk., 1 t., p. 146) 7 straipsnyje „Absoliutūs atmetimo pagrindai“ nustatyta:
„1.   Neregistruojami šie žymenys:
<…>
b)
neturintys jokio skiriamojo požymio prekių ženklai;
c)
prekių ženklai, sudaryti tiktai iš žymenų arba nuorodų, kurie prekyboje gali būti naudojami žymėti rūšiai, kokybei, kiekiui, paskirčiai, vertei, geografinei kilmei arba prekių pagaminimo ar paslaugų suteikimo laikui, ar kitoms prekių ar paslaugų savybėms;
<…>
2.   Šio straipsnio 1 dalies nuostatos taikomos, net jeigu prekių ženklo neregistravimo pagrindai galioja tiktai dalyje Bendrijos.
3.   Šio straipsnio 1 dalies b, c ir d punktų nuostatos netaikomos, jeigu dėl prekių ženklo naudojimo jis yra [įgijęs skiriamąjį požymį] tų prekių ar paslaugų, kurioms prašoma registracijos, [atžvilgiu].“
3
Minėto reglamento 51 straipsnio „Absoliutūs negaliojimo pagrindai“ 1 ir 2 dalyse buvo numatyta:
„1.   Padavus prašymą [VRDT] arba priešieškinį teisių pažeidimo byloje, Bendrijos prekių ženklo įregistravimas paskelbiamas negaliojančiu:
a)
jeigu Bendrijos prekių ženklas buvo įregistruotas nesilaikant 5 arba 7 straipsnių reikalavimų;
b)
jeigu pareiškėjas, paduodamas paraišką prekių ženklui, buvo nesąžiningas.
2.   Jeigu Bendrijos prekių ženklas buvo įregistruotas pažeidžiant 7 straipsnio 1 dalies b, c arba d punktų reikalavimus, įregistravimo vis dėlto negalima paskelbti negaliojančiu, kai ženklas, naudojamas po įregistravimo, įgyja skiriamąjį požymį toms prekėms ar paslaugoms, kurioms jis buvo įregistruotas.“
4
To paties reglamento 74 straipsnio „Faktų nagrinėjimas Tarnybos iniciatyva“ 1 dalyje buvo numatyta:
„Procedūrų metu [VRDT] faktus nagrinėja savo iniciatyva; tačiau procedūros dėl atsisakymo registruoti paraiškas santykinių pagrindų atveju [VRDT] nagrinėja tiktai šalių nurodytus faktus, įrodymus bei argumentus bei siekiamą reikalavimų patenkinimo būdą.“
5
Reglamentas Nr. 40/94 buvo panaikintas 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78, p. 1), kuris įsigaliojo 2009 m. balandžio 13 dieną. Vis dėlto, atsižvelgiant į laikotarpį, per kurį susiklostė faktinės bylos aplinkybės, šiai bylai taikomas Reglamentas Nr. 40/94.
Faktinės bylos aplinkybės
6
1996 m. kovo 26 d. bendrovė Manpower Inc. (toliau – Manpower) paprašė VRDT kaip Bendrijos prekių ženklą įregistruoti žodinį prekių ženklą MANPOWER prekėms ir paslaugoms, kurios priklauso peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 9, 16, 35, 41 ir 42 klasėms ir pagal kiekvieną iš šių klasių atitinka šį aprašymą:
—
„audiokasetės; audiovizualiniai mokymo aparatai, kompaktiniai audiodiskai; kompaktiniai videodiskai; kompiuterių programinė įranga; kompiuterių programos; magnetofonai; vaizdajuostės; videomagnetofonai; visų išvardytų prekių dalys“, priskiriami 9 klasei,
—
„knygos; spaudiniai; žinynai; žurnalai; leidiniai; transparantai; mokomoji medžiaga; mokymo medžiaga; visų išvardytų prekių dalys“, priskiriami 16 klasei,
—
„įdarbinimo biuro paslaugos; laikino įdarbinimo paslaugos“, priskiriamos 35 klasei,
—
„konferencijų ir seminarų organizavimas bei vedimas; kinematografijos reikmenų ir kino projektorių nuoma; vaizdo įrašų, garso įrašų ir kino filmų nuoma; parodų organizavimas; videokasečių ir audiokasečių gamyba; švietimo, mokymo, instruktavimo ir apmokymo paslaugos, susijusios su biuro, pramonės darbuotojų, vairuotojų ir techninio personalo mokymu bei vertinimu; su išvardytomis paslaugomis susijusios informavimo bei konsultavimo paslaugos“, priskiriami 41 klasei,
—
„personalo vertinimo ir profesinio orientavimo specialistų bei ekspertų konsultavimo paslaugos, asmenybės testai, psichologiniai testai ir konsultacijos karjeros klausimais; asmenybės ir psichologinių testų paslaugos; konsultacijos profesinio orientavimo klausimais; asmenų vertinimas siekiant nustatyti jų profesinius sugebėjimus; profesionalių psichologinių testų paslaugos; kompiuterių programinės įrangos kūrimas ir parengimas; konsultavimo žmogiškųjų išteklių vertinimo, vystymo ir valdymo klausimais paslaugos; laikinas apgyvendinimas; su išvardytomis paslaugomis susijusios informavimo ir konsultavimo paslaugos, ataskaitų, susijusių su išvardytomis paslaugomis, rengimo paslaugos; aprūpinimo paslaugos“, priskiriami 42 klasei.
7
Paraiška registruoti iš pradžių buvo atmesta remiantis Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punktu, tačiau, atsižvelgus į įrodymus, kuriuos prekių ženklo savininkas pateikė siekdamas įrodyti, kad, panaudojus prekių ženklą, šis įgijo skiriamąjį požymį, galiausiai 2000 m. sausio 13 d. jis buvo įregistruotas, o 2000 m. vasario 28 d. – paskelbtas Bendrijos prekių ženklų biuletenyje.
8
2000 m. spalio 27 d.Powerserv pateikė Reglamento Nr. 40/94 51 straipsnio 1 dalimi pagrįstą prašymą pripažinti minėto prekių ženklo registraciją negaliojančia, motyvuodama tuo, kad šis prekių ženklas buvo įregistruotas pažeidžiant šio reglamento 7 straipsnio 1 dalies c punktą ir 7 straipsnio 3 dalį ir kad dokumentai, pateikti siekiant pagrįsti tvirtinimą, jog prekių ženklas įgijo skiriamąjį požymį dėl naudojimo, neįrodo, jog prekių ženklas įgijo šį skiriamąjį požymį visose reikšmingose Europos bendrijos dalyse.
9
2009 m. balandžio 29 d. VRDT anuliavimo skyriaus sprendimu minėtas prašymas buvo atmestas. Anuliavimo skyrius nusprendė, kad Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punkte numatytas atsisakymo registruoti pagrindas taikomas tik valstybėse narėse, kurių oficialioji kalba yra anglų, t. y. Jungtinėje Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystėje bei Airijoje, nes žodis „manpower“ yra apibūdinamasis tik anglų kalboje, todėl kitų valstybių narių vartotojai jo tokiu nelaikys. Tačiau Manpower įrodė, jog minėtas prekių ženklas Jungtinėje Karalystėje ir Airijoje dėl naudojimo įgijo skiriamąjį požymį. Padaręs tokią išvadą VRDT anuliavimo skyrius atsižvelgė į įrodymus, kurie susiję su laikotarpiu po prekių ženklo registracijos.
10
2005 m. liepos 22 d. VRDT ketvirtoji apeliacinė taryba atmetė apeliaciją dėl minėto Anuliavimo skyriaus sprendimo. Ši apeliacinė taryba padarė išvadą, kad reikėjo neregistruoti prekių ženklo pagal Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punktą, nes jis įgijo apibūdinamąjį požymį aštuoniose valstybėse narėse, t. y. Jungtinėje Karalystėje, Airijoje, Vokietijoje, Austrijoje, Nyderlanduose, Švedijoje, Suomijoje bei Danijoje. Vis dėlto Apeliacinė taryba sutiko, kad šiose aštuoniose valstybėse narėse prašymo pripažinti registraciją negaliojančia pateikimo dieną prekių ženklas dėl naudojimo buvo įgijęs skiriamąjį požymį 51 straipsnio 2 dalies prasme. Be to, minėta Apeliacinė taryba suinteresuotąja visuomene pripažino potencialius laikinai įdarbintų darbuotojų darbdavius ir laikinu įdarbinimu užsiimančius asmenis.
Ieškinys Pirmosios instancijos teisme ir skundžiamas sprendimas
11
2005 m. lapkričio 14 d.Powerserv Pirmosios instancijos teisme pareiškė ieškinį dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo, galutinėje savo reikalavimų versijoje iškėlusi du jo pagrindus. Pirmasis ieškinio pagrindas buvo susijęs su Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktų pažeidimu dėl to, kad įregistruotas prekių ženklas neturi skiriamųjų požymių ir apibūdina prekes ir paslaugas, kurioms jis įregistruotas, visoje Bendrijoje, t. y. taip pat ir valstybėse narėse, kuriose, kaip Apeliacinė taryba padarė išvadą, jis nėra apibūdinamasis. Antrasis panaikinimo pagrindas buvo susijęs su to paties reglamento 51 straipsnio 2 dalies ir 74 straipsnio 1 dalies pažeidimais.
12
Manpower įstojo į bylą ir paprašė Pirmosios instancijos teismo pakeisti ginčijamą sprendimą taip, kad būtų pripažinta, jog, anot jos, Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punktu nedraudžiama įregistruoti prekių ženklo MANPOWER, nes jis nėra apibūdinamasis nė vienoje iš minėtame sprendime nurodytų aštuonių valstybių, t. y. Danijos Karalystėje, Vokietijos Federacinėje Respublikoje, Airijoje, Nyderlandų Karalystėje, Austrijos Respublikoje, Švedijos Karalystėje, Suomijos Respublikoje bei Jungtinėje Karalystėje.
13
Skundžiamo sprendimo 56 punkte konstatavęs, kad, vertinant tariamai apibūdinamąjį įregistruoto prekių ženklo pobūdį, reikia atsakyti į klausimą, ar tada, kai tikslinė visuomenė įprastai vartoja žodį „manpower“, jis gali žymėti prekes ar paslaugas, kurioms skirtas šis prekių ženklas, tiesiogiai ar kai nurodoma kuri nors iš pagrindinių jų savybių, o minėto sprendimo 57 punkte nusprendęs, kad tikslinę visuomenę sudaro visi darbingo amžiaus gyventojai, Pirmosios instancijos teismas to paties sprendimo 58 punkte padarė išvadą, kad Apeliacinė taryba teisingai nusprendė, jog Jungtinėje Karalystėje ir Airijoje minėtas žodis apibūdina įdarbinimo biuro ir laikinojo įdarbinimo agentūros paslaugas.
14
Skundžiamo sprendimo 66 punkte Pirmosios instancijos teismas taip pat sutiko, kad žodis „manpower“ apibūdina daugelį kitų 9, 16, 41 ir 42 klasėms priskiriamų prekių bei paslaugų, kurioms skirtas minėtas prekių ženklas.
15
Skundžiamo sprendimo 79 ir 80 punktuose Pirmosios instancijos teismas padarė išvadą, kad Vokietijoje ir Austrijoje žodis „manpower“ apibūdina visas prekes bei paslaugas, kurioms skirtas tas pats prekių ženklas.
16
Kita vertus, minėto sprendimo 89 punkte Pirmosios instancijos teismas konstatavo, jog Apeliacinė taryba ne tik neatsižvelgė į visą atitinkamą visuomenę, bet ir neįrodė, kad anglų kalba vartojama, net jeigu tik kaip alternatyvi kalba nacionalinei kalbai, kreipiantis į visuomenės, į kurią buvo atsižvelgta, narius. Toliau to paties sprendimo 90 punkte jis padarė išvadą, jog Apeliacinė taryba padarė vertinimo klaidą manydama, kad Nyderlanduose, Švedijoje, Danijoje ir Suomijoje aptariamas prekių ženklas apibūdina nagrinėjamas prekes ir paslaugas.
17
Vis dėlto skundžiamo sprendimo 91 punkte Pirmosios instancijos teismas padarė išvadą, kad Apeliacinė taryba teisingai konstatavo, jog įregistruotas prekių ženklas kitose ne anglakalbėse Bendrijos valstybėse narėse nėra apibūdinamasis.
18
Dėl tokių aplinkybių minėto sprendimo 94 punkte Pirmosios instancijos teismas pakeitė ginčijamą sprendimą taip, kad šiuo prekių ženklu neapibūdinamos prekės ir paslaugos, kurioms jis buvo įregistruotas, Nyderlanduose, Švedijoje, Danijoje ir Suomijoje, ir dėl to iš dalies patenkino Manpower prašymą. Todėl jis atmetė kaip nepagrįstą Powerserv pirmąjį ieškinio pagrindą.
19
Kalbėdamas apie Powerserv iškeltą antrąjį ieškinio pagrindą, skundžiamo sprendimo 123 punkte Pirmosios instancijos teismas pirmiausia nusprendė, kad pakeitus ginčijamą sprendimą šis pagrindas tapo nesvarbus tiek, kiek jis susijęs su prekių ženklo naudojimu Nyderlanduose, Švedijoje, Danijoje ir Suomijoje.
20
Skundžiamo sprendimo 130–132 punktuose priminęs veiksnius, į kuriuos turi atsižvelgti kompetentinga institucija siekdama įvertinti, ar prekių ženklas įgijo skiriamąjį požymį dėl naudojimo, to paties sprendimo 135, 139 ir 140 punktuose Pirmosios instancijos teismas padarė išvadą, kad Apeliacinė taryba teisingai manė, jog įregistruoto prekių ženklo dėl naudojimo įgytas skiriamasis požymis buvo įrodytas Jungtinėje Karalystėje, Airijoje, Vokietijoje ir Austrijoje.
21
Be to, minėto sprendimo 144 punkte Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad prekių ženklo įgytas skiriamasis požymis 35 klasei priskiriamoms paslaugoms turi apimti ir kitoms klasėms, kurioms prekių ženklas įregistruotas, priklausančias prekes ir paslaugas, kurioms skirtas šis prekių ženklas.
22
Galiausiai skundžiamo sprendimo 146 punkte Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad Apeliacinė taryba į prašymo pripažinti registraciją negaliojančia pateikimo datą teisingai atsižvelgė kaip į svarbią, siekdama įvertinti dėl naudojimo įgytą skiriamąjį požymį, ir kad Taryba, neprieštaraudama savo argumentacijai ir nepadarydama teisės klaidos, galėjo atsižvelgti į įrodymus, kurie, nors ir pateikti vėliau nei prašymas pripažinti registraciją negaliojančia, leido daryti išvadas apie tuo momentu buvusią padėtį.
23
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, Pirmosios instancijos teismas pakeitė ginčijamą sprendimą taip, kad Bendrijos prekių ženklas MANPOWER Nr. 76059 „nėra apibūdinamasis prekių ir paslaugų, kurioms jis buvo įregistruotas, atžvilgiu Nyderlanduose, Švedijoje, Suomijoje ir Danijoje“, tačiau jis paliko šio sprendimo rezoliucinę dalį, kartu atmesdamas Powerserv ieškinį bei Manpower priešpriešinio ieškinio likusią dalį.
Šalių reikalavimai
24
Powerserv Pirmosios instancijos teismo prašo panaikinti skundžiamą sprendimą bei Bendrijos prekių ženklo MANPOWER registraciją visoms juo žymimoms prekėms ir paslaugoms ir subsidiariai panaikinti tą skundžiamo sprendimo dalį, kuria jis susijęs su nepateiktu būtino nagrinėjamo prekių ženklo apibūdinamojo požymio įrodymu, grąžinti bylą Pirmosios instancijos teismui nagrinėti iš naujo ir bet kuriuo atveju nurodyti VRDT ir Manpower padengti savo pačių bylinėjimosi išlaidas bei priteisti tas, kurių ji patyrė per VRDT vykusią procedūrą bei procesą Pirmosios instancijos teisme.
25
VRDT prašo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš Powerserv bylinėjimosi išlaidas.
26
Įstojusi į bylą pirmojoje instancijoje šalis Manpower prašo atmesti apeliacinį skundą ir priešpriešiniame apeliaciniame skunde – pakeisti ginčijamą sprendimą taip, kad Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punkte numatyta registracijos kliūtis netaikoma nė vienoje valstybėje narėje, arba subsidiariai, kad minėta kliūtis netaikoma nei Vokietijoje, nei Austrijoje. Be to, ji prašo priteisti iš Powerserv per procesą jos patirtas bylinėjimosi išlaidas.
Dėl apeliacinių skundų
27
Pagal Procedūros reglamento 119 straipsnį, jeigu apeliacinis skundas arba jo dalis yra akivaizdžiai nepriimtinas arba akivaizdžiai nepagrįstas, Teisingumo Teismas gali bet kuriuo metu, remdamasis teisėjo pranešėjo pranešimu ir išklausęs generalinį advokatą, motyvuota nutartimi ir nepradėdamas žodinės proceso dalies visiškai arba iš dalies jį atmesti.
28
Grįsdama savo apeliacinį skundą Powerserv remiasi dviem apeliacinio skundo pagrindais, kurių pirmasis susijęs su tuo, kad prekių ženklas MANPOWER turi apibūdinamąjį požymį visoje Bendrijos teritorijoje visoms prekėms ir paslaugoms, kurioms jis buvo įregistruotas, Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punkto prasme, ir antrasis – su tuo, kad nėra įrodymų, jog šis prekių ženklas dėl naudojimo įgijo skiriamąjį požymį to paties reglamento 7 straipsnio 3 dalies prasme.
29
Savo priešpriešiniame apeliaciniame skunde Manpower iškelia pagrindą, susijusį su minėto reglamento 7 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimu.
30
Atsižvelgiant į poveikį, susijusį su tuo, ar atpažįstamas nagrinėjamo prekių ženklo apibūdinamasis požymis, pirmiausia reikia išnagrinėti priešpriešinį apeliacinį skundą, paskui – Powerserv pateiktą apeliacinį skundą.
Dėl priešpriešinio apeliacinio skundo
Manpower argumentai
31
Savo priešpriešiniu apeliaciniu skundu Manpower siekia, kad būtų pripažinta, jog žodis „manpower“ neturi apibūdinamojo požymio Jungtinėje Karalystėje, Airijoje, Vokietijoje ir Austrijoje ir todėl visoje Bendrijoje.
32
Pirmajame priešpriešinio apeliacinio skundo pagrinde Manpower teigia, kad, kalbant apie įregistruoto prekių ženklo apibūdinamąjį požymį Jungtinėje Karalystėje ir Airijoje, žodis „manpower“ Pirmosios instancijos teismo patvirtinta prasme, t. y. „darbo jėga“, yra apibūdinamasis ne darbuotojo, o tik darbdavio požiūriu. Kadangi atitinkamos paslaugos yra įdarbinimo biuro paslaugos, teikiamos ir darbdaviams, ir darbuotojams, iš to turėjo būti padaryta išvada, jog Jungtinėje Karalystėje ir Airijoje žodis „manpower“ neleidžia suinteresuotajai visuomenei iš karto ir be papildomų svarstymų atpažinti jį kaip apibūdinantį šias paslaugas.
33
Antrajame priešpriešinio apeliacinio skundo pagrinde, kalbėdama apie minėto prekių ženklo apibūdinamąjį požymį Vokietijoje ir Austrijoje, Manpower teigia, kad Apeliacinė taryba konstatavo, jog žodis „manpower“ yra plačiai vartojamas vokiečių verslo kalboje. Skundžiamo sprendimo 77 ir 79 punktuose Pirmosios instancijos teismas iš to padarė išvadą, jog ši sąvoka paplito vokiečių kalboje, o tai yra netiesa.
34
Iš tikrųjų Pirmosios instancijos teismas išplėtė „tikslinę“ grupę, ir dėl to Apeliacinės tarybos išvada, galiojanti siauresnei „tikslinei“ grupei, nebetinka platesnei grupei. Todėl įrodymai, kuriais rėmėsi Apeliacinė taryba, negali patvirtinti, kad žodis „manpower“ yra paplitęs vokiečių kalboje. Taigi Pirmosios instancijos teismas klaidingai padarė išvadą, kad šis žodis yra apibūdinamasis visiems Vokietijos ir Austrijos darbingo amžiaus gyventojams. Su tokia išvada geriausiu atveju galima būtų sutikti nagrinėjamomis paslaugomis besinaudojančių asmenų atžvilgiu.
Teisingumo Teismo vertinimas
35
Dėl pirmojo priešpriešinio apeliacinio skundo pagrindo, susijusio su tuo, kad Pirmosios instancijos teismo pripažinta žodžio „manpower“ reikšmė suteikia nagrinėjamam žodiniam žymeniui apibūdinamąjį požymį tik darbdavio, o ne darbuotojo požiūriu, reikia pažymėti, kad skundžiamo sprendimo 58 punkte Pirmosios instancijos teismas pritarė žodžio „manpower“ reikšmės apibrėžimams, kuriuos pateikė ir VRDT apeliacinė taryba, ir VRDT anuliavimo skyrius, ir todėl pripažino minėto žodžio reikšmę, kuri neapsiriboja vien „darbo jėga“.
36
Tokiomis aplinkybėmis skundžiamo sprendimo 61–63 punktuose išsamiai nagrinėdamas įvairias žodžio „manpower“ reikšmes Pirmosios instancijos teismas nepadarė jokios teisės klaidos, leidžiančios ginčyti to paties sprendimo 58 punkte jo padarytą išvadą, kurios bet kuriuo atveju Teisingumo Teismas negali užginčyti nagrinėdamas apeliacinį skundą.
37
Todėl pirmąjį priešpriešinio apeliacinio skundo pagrindą reikia atmesti kaip akivaizdžiai nepriimtiną.
38
Antrajame priešpriešinio apeliacinio skundo pagrinde Manpower iš esmės teigia, kad yra prieštaravimas tarp to, jog Pirmosios instancijos teismas patvirtino Apeliacinės tarybos poziciją sutikęs, jog žodis „manpower“ paplitęs vokiečių verslo kalboje, ir to, kad jis išplėtė „tikslinę“ visuomenę, palyginti su pripažintąja minėtos tarybos, iš naujo nenagrinėjęs šio žodžio platesnės visuomenės atžvilgiu.
39
Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad skundžiamo sprendimo 57 punkte Pirmosios instancijos teismas „tikslinę“ visuomenę apibrėžė kaip visus darbingo amžiaus gyventojus, nors ginčijamo sprendimo 16 punkte Apeliacinė taryba pripažino: pirma, žodį „manpower“ žino didelė dalis aptariamų vartotojų, t. y. potencialūs laikinai įdarbintų darbuotojų darbdaviai ir laikinu įdarbinimu užsiimantys asmenys Jungtinėje Karalystėje, Airijoje, Vokietijoje, Austrijoje, ir, antra, „laikino įdarbinimo agentūros paslaugos skirtos ne tik darbo ieškantiems asmenims, bet ir darbuotojų ieškantiems darbdaviams“.
40
Iš to darytina išvada, kad Manpower teisingai teigia, jog Pirmosios instancijos teismas pripažino platesnę „tikslinę“ visuomenę, palyginti su pripažintąja Apeliacinės tarybos.
41
Vis dėlto, priešingai nei teigia Manpower, vertindamas įrodymus skundžiamo sprendimo 79 ir 80 punktuose Pirmosios instancijos teismas teisingai atsižvelgė į šį tikslinės visuomenės pakeitimą.
42
Iš tikrųjų minėtame 79 punkte Pirmosios instancijos teismas, remdamasis įvairiais įrodymais, skirtais patvirtinti įprastą žodžio reikšmę vokiečių kalboje, galėjo padaryti išvadą, kaip žodį „manpower“ suvokia visi vokiškai kalbantys vartotojai, o ne jų dalis.
43
Todėl Pirmosios instancijos teismas, padaręs išvadą, kad taip jo apibrėžta tikslinė visuomenė prekių ženklą MANPOWER suvokia kaip apibūdinantį paraiškoje nurodytas prekes ir paslaugas, nepadarė teisės klaidos, ir dėl to Manpower nurodytą antrąjį priešpriešinio apeliacinio skundo pagrindą reikia atmesti kaip akivaizdžiai nepagrįstą.
44
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia atmesti Manpower priepriešinį apeliacinį skundą.
Dėl pirmojo apeliacinio skundo pagrindo, susijusio su tuo, kad MANPOWER prekių ženklas turi apibūdinamąjį požymį Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punkto prasme visoje Bendrijos teritorijoje ir visoms prekėms bei paslaugoms, kurioms jis buvo įregistruotas
Šalių argumentai
45
Powerserv iš esmės teigia, kad skundžiamo sprendimo 69 ir paskesniuose punktuose Pirmosios instancijos teismas padarė teisės klaidą manydamas, jog žodinis žymuo MANPOWER neturi apibūdinamojo požymio kitose nei Jungtinė Karalystė, Airija ir Austrija Bendrijos valstybėse narėse.
46
Powerserv tvirtina, kad reikia sužinoti, ar žodis „manpower“ paplito šnekamojoje kalboje ir dėl to prigijo kaip anglicizmas, kurį atitinkama visuomenė gali suprasti. Šiuo klausimu bendrovė mano, kad reikia atmesti kaip nepagrįstą skundžiamo sprendimo 76 punkte Pirmosios instancijos teismo nurodytą apribojimą „anglų kalba kaip specializuota kalba“ ir jo teiginį, jog „vien to, kad atitinkama visuomenė arba didelė jos dalis moka angų kalbą, nepakanka, jeigu anglų kalba <…> realiai nėra vartojama kreipiantis į minėtą visuomenę“. Be to, Pirmosios instancijos teismas nenurodo priežasties, kodėl reikia paneigti šių valstybių narių gyventojų turimas, įskaitant elementarias, anglų kalbos žinias. Šitaip Pirmosios instancijos teismas prieštarauja savo paties praktikai (2001 m. balandžio 5 d. Sprendimas Bank für Arbeit und Wirtschaft pieš VRDT (EASYBANK), T-87/00, Rink. p. II-1259).
47
VRDT mano, kad šis apeliacinio skundo pagrindas yra nepriimtinas, nes tikslinės visuomenės kalbų žinios yra fakto klausimas, kurio negali spręsti Teisingumo Teismas nagrinėdamas apeliacinį skundą.
48
Manpower tvirtina, kad nėra prieštaravimo tarp Pirmosios instancijos teismo nagrinėto atvejo ir minėto sprendimo Bank für Arbeit und Wirtschaft prieš VRDT (EASYBANK), nes pastarajame buvo susijusios tik anglakalbės valstybės narės. Be kita ko, Manpower mano, kad nėra reikšmingi teiginiai, susiję su Bendrijoje angliškai kalbančių asmenų procentine dalimi bei su anglų kalba kaip dėstomu dalyku, nes nėra tikėtina, kad įgijusieji tik elementarių anglų kabos žinių žinotų žodžio „manpower“ reikšmę.
Teisingumo Teismo vertinimas
49
Reikia priminti, kad iš EB 225 straipsnio ir Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirmos pastraipos matyti, kad apeliacinį skundą galima paduoti tik teisės klausimais. Dėl šios priežasties tik Pirmosios instancijos teismas yra kompetentingas nustatyti ir vertinti turinčius reikšmės bylai faktus bei įrodymus. Taigi šių faktų ir įrodymų vertinimas, išskyrus, kai jie buvo iškraipyti, nėra teisės klausimas, dėl kurio galima pateikti apeliacinį skundą Teisingumo Teisme (žr. 2006 m. liepos 18 d. Sprendimo Rossi prieš VRDT, C-214/05 P, Rink. p. I-7057, 26 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
50
Taip pat svarbu priminti, kad prekių ženklo apibūdinamasis požymis Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punkto prasme turi būti vertinamas, pirma, atsižvelgiant į prekes ar paslaugas, kurioms prašoma registracijos, ir, antra, į tai, kaip prekių ženklą suvokia atitinkama visuomenė (2003 m. gegužės 6 d. Sprendimo Libertel, C-104/01, Rink. p. I-3793, 62 punktas).
51
Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad Powerserv iškeltu apeliacinio skundo pagrindu iš esmės ginčijama skundžiamo sprendimo 58–94 punktuose atlikta Pirmosios instancijos teismo analizė, susijusi su vertinimu, kaip atitinkama visuomenė suvokia anglišką terminą. Iš tikrųjų skundžiamo sprendimo 79 punkte Pirmosios instancijos teismas nusprendė, jog žodis „manpower“ paplitęs vokiečių verslo kalboje, o to paties sprendimo 84 punkte jis pabrėžė, kad taip nėra kitose ne anglakalbėse Bendrijos valstybėse narėse. Be to, skundžiamo sprendimo 89 punkte Pirmosios instancijos teismas konstatavo, kad Apeliacinė taryba neįrodė, jog Danijoje, Nyderlanduose, Švedijoje ir Suomijoje anglų kalba yra vartojama, net jeigu tik kaip alternatyvi nacionalinei kalbai, o dėl kitų ne anglakalbių valstybių narių jis patvirtino šios tarybos poziciją, nuspręsdamas, kad anglų kalba vartojama nenoriai.
52
Taigi taip nuspręsdamas Pirmosios instancijos teismas pateikė faktų įvertinimą, kurio negali užginčyti Teisingumo Teismas nagrinėdamas apeliacinį skundą, išskyrus, kai iškraipomi faktai.
53
Todėl Powerserv nurodytą pirmąjį pagrindą, kuriuo ji grindžia apeliacinį skundą, reikia atmesti kaip akivaizdžiai nepriimtiną.
Dėl antrojo apeliacinio skundo pagrindo, susijusio su tuo, kad nėra įrodymų, jog įregistruotas prekių ženklas įgijo skiriamąjį požymį Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 3 dalies prasme
54
Šį pagrindą iš esmės sudaro keturios dalys, susijusios su tuo, kad, pirma, nustatydamas atitinkamą visuomenę Pirmosios instancijos teismas turėjo iš naujo įvertinti „įrodymus“, antra, Pirmosios instancijos teismas klaidingai konstatavo, kad Jungtinėje Karalystėje egzistuojančiu pripažintas prekių ženklo skiriamasis požymis egzistuoja ir Airijoje, aiškiai nenagrinėjęs šio prekių ženklo padėties pastarojoje valstybėje narėje, trečia, Pirmosios instancijos teismas prekių ženklo įgytą skiriamąjį požymį 35 klasei priklausančioms paslaugoms pripažino ir kitoms prekėms ir paslaugoms, ir, ketvirta, Pirmosios instancijos teismas padarė teisės klaidą taikydamas Reglamento Nr. 40/94 51 straipsnio 1 dalies a punktą.
Dėl antrojo apeliacinio skundo pagrindo pirmos dalies, susijusios su tuo, kad nustatydamas atitinkamą visuomenę Pirmosios instancijos teismas turėjo iš naujo įvertinti „įrodymus“
— Šalių argumentai
55
Powerserv teigia, kad, priešingai nei Apeliacinė taryba, skundžiamo sprendimo 57 punkte Pirmosios instancijos teismas atitinkamos visuomenės neapibrėžė vien kaip specialių žinių turinčios visuomenės, jis tokia pripažino beveik visus penkiolikos Bendrijos valstybių narių gyventojus. Taip išplėtus atitinkamą visuomenę, buvo būtina iš naujo įvertinti turimus įrodymus, kuriais Bendrijos prekių ženklo savininkas siekia įrodyti, kad šis ženklas įgijo skiriamąjį požymį. Minėta bendrovė mano, kad Pirmosios instancijos teismas turėjo panaikinti Apeliacinės tarybos sprendimą ir perduoti bylą jai nagrinėti iš naujo, bent jau kiek ji susijusi su minėtos visuomenės vertinimu Jungtinėje Karalystėje, Airijoje, Vokietijoje ir Austrijoje.
56
VRDT teigia, kad šis kaltinimas yra nepagrįstas, nes Pirmosios instancijos teismas, vertindamas faktus, pats nagrinėjo įrodymus. Skundžiamo sprendimo 132–141 punktuose Pirmosios instancijos teismas kiekvieną įrodymą išnagrinėjo išsamiai ir padarė išvadą, jog netgi atsižvelgiant į platesnę atitinkamą visuomenę dėl naudojimo įgytas skiriamasis požymis yra įrodytas jo sprendime nagrinėtų valstybių narių atžvilgiu.
57
Manpower pažymi, kad Pirmosios instancijos teismas nenagrinėjo klausimo, ar įregistruotas prekių ženklas įgijo skiriamąjį požymį tik verslo žinių turinčios visuomenės požiūriu. Jis rėmėsi platesne grupe ir įrodymus vertino atsižvelgdamas į šią grupę. Be to, Pirmosios instancijos teismo pavartota formuluotė neleidžia manyti, kad prekių ženklas dėl naudojimo įgijo skiriamąjį požymį tik verslo žinių turinčios visuomenės požiūriu. Manpower iš to padarė išvadą, kad nebuvo būtina iš naujo vertinti įrodymų nei platesnės visuomenės, nei vien verslo žinių turinčios visuomenės atžvilgiu, nes minėtus įrodymus išnagrinėjo Apeliacinė taryba.
— Teisingumo Teismo vertinimas
58
Reikia priminti, kad pagal Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punktą, skaitomą kartu su to paties straipsnio 2 dalimi, prekių ženklas neregistruojamas, jeigu jis sudarytas tiktai iš žymenų arba nuorodų, kurie suteikia jam apibūdinamąjį požymį dalyje Bendrijos.
59
Be kita to, pagal minėto reglamento 7 straipsnio 3 dalį šio straipsnio 1 dalies c punktas netaikomas, jeigu prekių ženklas įgijo skiriamųjų požymių prekių ar paslaugų, kurioms prašoma registracijos, atžvilgiu po to, kai jis buvo pradėtas naudoti (šiuo klausimu žr. 2006 m. birželio 22 d. Sprendimo Storck prieš VRDT, C-25/05 P, Rink. p. I-5719, 82 punktą).
60
Iš to matyti, kad prekių ženklas gali būti įregistruotas pagal Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 3 dalį tik tada, jei pateikta įrodymų, jog prekių ženklas dėl naudojimo įgijo skiriamųjų požymių Bendrijos dalyje, kurioje jis ab initio turėjo tokį apibūdinamąjį požymį to paties straipsnio 1 dalies c punkto prasme (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo Storck prieš VRDT 83 punktą).
61
Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad, kalbėdamas apie Jungtinę Karalystę, Airiją, Vokietiją ir Austriją, Pirmosios instancijos teismas nusprendė, jog žodis „manpower“ turi apibūdinamąjį požymį, tačiau dėl naudojimo įgijo skiriamąjį požymį, taip patvirtindamas Apeliacinės tarybos atliktą vertinimą. Vis dėlto, kaip priminta šios nutarties 40 punkte, Pirmosios instancijos teismas „tikslinę“ visuomenę pakeitė ją išplėsdamas iki visų darbingo amžiaus gyventojų.
62
Tačiau, priešingai nei teigia Powerserv, skundžiamo sprendimo 132–141 punktuose Pirmosios instancijos teismas, remdamasis visais reikšmingais įrodymais bei atsižvelgdamas į taip apibrėžtą tikslinę visuomenę, išnagrinėjo įregistruoto prekių ženklo dėl naudojimo įgytą skiriamąjį požymį tos pačios visuomenės požiūriu.
63
Todėl reikia atmesti kaip akivaizdžiai nepagrįstą Powerserv nurodyto antrojo apeliacinio skundo pagrindo pirmą dalį, susijusią su tuo, kad nustatydamas atitinkamą visuomenę Pirmosios instancijos teismas turėjo iš naujo įvertinti „įrodymus“.
Dėl antrojo apeliacinio skundo pagrindo antros dalies, susijusios su tuo, kad Pirmosios instancijos teismas klaidingai konstatavo, jog Jungtinėje Karalystėje egzistuojančiu pripažintas prekių ženklo skiriamasis požymis egzistuoja ir Airijoje, aiškiai nenagrinėjęs šio prekių ženklo padėties pastarojoje valstybėje narėje (toliau – „pasklidimo“ poveikis)
— Šalių argumentai
64
Powerserv mano, kad skundžiamo sprendimo 138 ir 139 punktuose Pirmosios instancijos teismas klaidingai patvirtino Apeliacinės tarybos poziciją, pritardamas prekių ženklo tariamo žinomumo „pasklidimo“ iš Jungtinės Karalystės į Airiją poveikiui. Pirmosios instancijos teismas nenurodo, kodėl šitaip nusprendė. Darant prielaidą, kad yra toks poveikis, tai prieštarauja ir Pirmosios instancijos teismo praktikai, pagal kurią atsisakymo registruoti pagrindus reikia paneigti visur, kur jie egzistuoja (2000 m. kovo 30 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Ford Motor prieš VRDT (OPTIONS), T-91/99, Rink. p. II-1925), ir Teisingumo Teismo praktikai, pagal kurią atsisakymo registruoti pagrindus galima paneigti tik atlikus griežtą ir išsamų vertinimą (minėtas sprendimas Libertel).
65
VRDT pažymi, kad pats prekių ženklo dėl naudojimo įgyto skiriamojo požymio paplitimas iš vienos valstybės narės į kitą neatitinka išsamaus ir visapusiško tokio skiriamojo požymio vertinimo reikalavimų. Kita vertus, Powerserv teiginys, kad Pirmosios instancijos teismas rėmėsi tokiu „pasklidimo“ poveikiu, yra nepagrįstas ir iškraipo faktus. Iš tikrųjų aiškiai matyti, kad Pirmosios instancijos teismas taip pat konkrečiai įvertino įregistruoto prekių ženklo dėl naudojimo įgytą skiriamąjį požymį Airijoje, 138 ir paskesniuose punktuose nurodęs ilgai trukusį šio prekių ženklo naudojimą Airijoje, Manpower apyvartos sumą bei įrodymus dėl reklamos laikraščiuose bei telefonų knygose buvimo.
66
Manpower pažymi, kad, priešingai nei Apeliacinė taryba, Pirmosios instancijos teismas neatsižvelgė į „pasklidimo“ poveikį ir rėmėsi ilgai trukusiu minėto prekių ženklo naudojimu Airijoje, Manpower apyvarta ir skelbimais laikraščiuose bei telefonų knygose.
— Teisingumo Teismo vertinimas
67
Reikia pažymėti, kad skundžiamo sprendimo 138 punkte Pirmosios instancijos teismas tik išdėstė ginčijamame sprendime Apeliacinės tarybos pateiktą poziciją.
68
Kita vertus, minėto sprendimo 139 punkte, „susipažinęs su bylos medžiaga“, Pirmosios instancijos teismas nurodė, „kad ilgai trunkantis prekių ženklo naudojimas Airijoje ir apyvarta bei įrodymai, susiję su reklama laikraščiuose ir telefonų knygose, iš tikrųjų leidžia daryti išvadą, jog Apeliacinė taryba nepadarė vertinimo klaidos“. Iš to išplaukia, kad Pirmosios instancijos teismas ne tik rėmėsi „pasklidimo“ poveikiu, bet ir išsamiai vertino prekių ženklo naudojimą Airijoje.
69
Todėl Powerserv nurodyto antrojo pagrindo antra dalis yra aiškiai nepagrįsta.
Dėl antrojo apeliacinio skundo pagrindo trečios dalies, susijusios su tuo, kad Pirmosios instancijos teismas prekių ženklo įgytą skiriamąjį požymį 35 klasei priklausančioms paslaugoms pripažino ir kitoms prekėms ir paslaugoms
— Šalių argumentai
70
Powerserv teigia, kad skundžiamo sprendimo 144 punkte įregistruoto prekių ženklo įgytą skiriamąjį požymį 35 klasei priklausančioms paslaugoms Pirmosios instancijos teismas klaidingai pripažino ir kitoms prekėms ir paslaugoms, kurioms skirtas šis prekių ženklas, t. y. priskiriamoms 9, 16, 41 ir 42 klasėms.
71
Taigi Powerserv tvirtina, kad „įdarbinimo veikla“ ir „darbuotojų įdarbinimo paslaugos“ yra dvi visiškai skirtingos paslaugos, kurios ilgai buvo draudžiamos Austrijoje. Jos teigimu, Manpower užtikrina tik įdarbinimo biuro paslaugas, o ne „įdarbinimo veiklą“. Be kita ko, dėl 9, 16, 41 ir 42 klasių Pirmosios instancijos teismui nebuvo pateiktas nė vienas dokumentas, ir šis tik nurodė, kad MANPOWER žymuo yra arba išgalvotas, arba „jį galima suprasti kaip nurodantį šių prekių ir paslaugų, kurios naudojamos teikiant įdarbinimo biuro paslaugas, turinį“. Galiausiai Powerserv mano, kad toks konkrečioms 35 klasės paslaugoms įrodyto žinomumo išplėtimas kitoms šioje byloje nagrinėjamoms Nicos sutarties klasėms prieštarauja minėtam sprendimui Libertel.
72
Be to, kalbėdama apie 35 klasę, Powerserv ginčija įdarbinimo biuro paslaugų ir laikinojo įdarbinimo paslaugų žinomumą bei tai, kad įregistruotu prekių ženklu žymimus knygas, kompaktinius diskus ir panašias prekes atitinkama visuomenė sieja su Manpower
73
VRDT tvirtina, kad, kiek tai susiję su 35 klase, negalima laikyti tikėtinu tokio griežto darbuotojų samdos ir įdarbinimo paslaugų atskyrimo, nes šios abi paslaugos dažnai sutampa.
74
Kalbant apie kitas prekes ir paslaugas, teiginys, kad įregistruoto prekių ženklo įgytą skiriamąjį požymį 35 klasei priklausančioms paslaugoms Pirmosios instancijos teismas pripažino ir kitoms – 9, 16, 41 ir 42 klasėms priklausančioms prekėms ir paslaugoms, kurioms skirtas šis prekių ženklas, yra klaidingas ir akivaizdžiai nepagrįstas. Skundžiamo sprendimo 143 punkte Pirmosios instancijos teismas ne automatiškai išplėtė šį skiriamąjį požymį, o atsižvelgė į tai, kad įmonė nagrinėjamas prekes ir paslaugas iš tikrųjų naudojo siedama su šiuo prekių ženklu.
75
Manpower tvirtina, kad Powerserv neatsižvelgia į aplinkybę, jog Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies c punkte numatyta kliūtis buvo pripažinta tik 9, 16, 41 ir 42 klasėms priklausančioms prekėms ir paslaugoms, siejant su darbuotojų įdarbinimo biuro paslaugų teikimu.
— Teisingumo Teismo vertinimas
76
Reikia priminti, kad įregistruoti žymenį kaip prekių ženklą visada prašoma paraiškoje nurodytoms prekėms ar paslaugoms. Dėl šios priežasties prekių ženklo skiriamasis požymis turi būti vertinamas atsižvelgiant, pirma, į prekes ar paslaugas, kurioms prašoma registracijos, ir, antra, į tai, kaip jį suvokia atitinkama visuomenė (šiuo klausimu žr. 2002 m. birželio 18 d. Sprendimo Philips, C-299/99, Rink. p. I-5475, 59 punktą ir minėto sprendimo Libertel 75 punktą).
77
Kalbant apie įregistruoto prekių ženklo įgyto skiriamojo požymio 35 klasei priklausančioms paslaugoms pripažinimą ir 9, 16, 41 ir 42 klasėms priskiriamoms prekėms ir paslaugoms, reikia pažymėti, kad išdėstęs Apeliacinės tarybos samprotavimus, iš esmės pagrįstus tuo, kad žodis „manpower“ turi antrą reikšmę kalbant apie laikinojo įdarbinimo paslaugas, skundžiamo sprendimo 144 punkte Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad Apeliacinė taryba teisingai padarė išvadą, jog šio prekių ženklo įgytas skiriamasis požymis 35 klasei priskiriamoms paslaugoms turi apimti ir 9, 16, 41 ir 42 klasėms priskiriamas prekes ir paslaugas.
78
Tiek, kiek Powerserv kaltina Pirmosios instancijos teismą tuo, kad jis 35 klasės žinomumą pripažino ir kitoms prekių ir paslaugų klasėms, Powerserv nurodyto antrojo pagrindo trečia dalimi iš tikrųjų siekiama, jog Teisingumo Teismas pats vietoj Pirmosios instancijos teismo įvertintų faktus.
79
Tas pats pasakytina ir apie 35 klasės paslaugų žinomumo vertinimą.
80
Iš tikrųjų skundžiamo sprendimo 133–141 punktuose Pirmosios instancijos teismas konstatavo, jog įregistruoto prekių ženklo dėl naudojimo įgytas skiriamasis požymis buvo įrodytas Jungtinėje Karalystėje, Airijoje, Vokietijoje ir Austrijoje 35 klasės prekėms ir paslaugoms.
81
Be kita ko, skundžiamo sprendimo 143–145 punktuose Pirmosios instancijos teismas taip pat pažymėjo, kad minėto prekių ženklo įgytas skiriamasis požymis 35 klasei priskiriamoms paslaugoms turi apimti ir kitoms klasėms priklausančias prekes ir paslaugas, kurioms skirtas šis prekių ženklas, su sąlyga, kad jis apibūdina tik kai kurias 9, 16, 41 ir 42 klasėms priskiriamas prekes ir paslaugas, o vartotojas žodį „manpower“ tokiu atveju gali suvokti kaip šių prekių ir paslaugų kilmės nuorodą.
82
Tokios Pirmosios instancijos teismo padarytos išvados yra faktinio pobūdžio vertinimai. Pagal šios nutarties 49 punkte minėtą teismo praktiką apeliacinį skundą galima paduoti tik teisės klausimais ir tokie vertinimai negali būti užginčyti apeliacine tvarka, išskyrus, kai iškraipomi faktai.
83
Todėl kadangi šiuo atveju nenurodoma, jog Pirmosios instancijos teismui pateiktos faktinės aplinkybės bei įrodymai buvo iškreipti, antrojo pagrindo trečią dalį reikia atmesti kaip nepriimtiną.
Dėl antrojo apeliacinio skundo pagrindo ketvirtos dalies, susijusios su tuo, kad taikydamas Reglamento Nr. 40/94 51 straipsnio 1 dalies a punktą Pirmosios instancijos teismas padarė teisės klaidą
— Šalių argumentai
84
Powerserv teigia, kad skundžiamo sprendimo 127 punkte Pirmosios instancijos teismas padarė teisės klaidą nusprendęs, kad įregistruoto prekių ženklo, dėl kurio buvo pateiktas įrodymas, kad jis dėl naudojimo įgijo skiriamąjį požymį, registracija negali būti pripažinta negaliojančia pagal Reglamento Nr. 40/94 51 straipsnio 1 dalies a punktą, nes tai nėra prekių ženklas, įregistruotas pažeidžiant šio reglamento 7 straipsnio nuostatas. Iš tikrųjų tokia Pirmosios instancijos teismo pozicija leistų manyti, kad visiškai neįmanoma ginčyti prekių ženklo, a priori neturinčio skiriamojo požymio, tačiau įregistruoto įrodžius nepakankamą žinomumą.
85
VRDT tvirtina, kad antrojo pagrindo ketvirta dalis akivaizdžiai nepagrįsta. Iš tikrųjų prekių ženklo, įregistruoto įrodžius dėl naudojimo įgytą skiriamąjį požymį, registracijos negalima pripažinti negaliojančia remiantis Reglamento Nr. 40/94 51 straipsnio 1 dalies a punktu.
86
Manpower pritaria Pirmosios instancijos teismo pozicijai ir pažymi, kad Powerserv visiškai neatsižvelgia į minėto straipsnio 2 dalį.
— Teisingumo Teismo vertinimas
87
Iš paties Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 3 dalies teksto matyti: prekių ženklui dėl jo naudojimo įgijus skiriamąjį požymį toms prekėms ar paslaugoms, dėl kurių pateikta paraiška registruoti, negalima taikyti absoliutaus atsisakymo registruoti pagrindo pagal to paties straipsnio 1 dalies b, c ir d punktus.
88
Pagal Reglamento Nr. 40/94 51 straipsnio 1 dalį prekių ženklo registraciją galima paskelbti negaliojančia, tik jeigu jis buvo įregistruotas nesilaikant šio reglamento 7 straipsnio nuostatų.
89
Kita vertus, Reglamento Nr. 40/94 51 straipsnio 2 dalį, kurioje numatyta šio straipsnio 1 dalyje nurodytų absoliučių negaliojimo pagrindų išimtis, reikia aiškinti siaurai ir todėl ja negalima remtis pagal analogiją aiškinant minėto reglamento 7 straipsnio 3 dalį (2009 m. birželio 11 d. Sprendimo Imagination Technologies prieš VRDT, C-542/07 P, Rink. p. I-4937, 54 punktas).
90
Priešingai nei teigia Powerserv, skundžiamo sprendimo 127 punkte Pirmosios instancijos teismas nenusprendė, kad niekaip negalima ginčyti prekių ženklo, a priori neturinčio skiriamojo požymio, tačiau įregistruoto įrodžius nepakankamą žinomumą.
91
Iš tikrųjų Pirmosios instancijos teismas tik priminė, kad Reglamento Nr. 40/94 51 straipsnio 1 ir 2 dalių atitinkamos taikymo sritys yra skirtingos. Vadinasi, 1 dalimi negalima grįsti ieškinio dėl prekių ženklo, kuris įgijo skiriamąjį požymį dėl naudojimo prieš pateikiant paraišką registruoti, registracijos pripažinimo negaliojančia, nes toks prekių ženklas buvo įregistruotas nepažeidžiant šio reglamento 7 straipsnio nuostatų. To paties straipsnio 2 dalis taikoma tik prekių ženklams, kurie įgijo skiriamąjį požymį dėl naudojimo jau įregistruoti, net jeigu jie buvo taip įregistruoti nesilaikant minėto reglamento 7 straipsnio 1 dalies b–d punktų ir dėl to šiuo pagrindu jų registracija turėjo būti pripažinta negaliojančia.
92
Todėl antrojo pagrindo ketvirtą dalį reikia atmesti kaip akivaizdžiai nepagrįstą.
93
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Powerserv pateiktas apeliacinis skundas yra iš dalies akivaizdžiai nepriimtinas ir iš dalies akivaizdžiai nepagrįstas, todėl jį reikia atmesti.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
94
Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį, taikomą apeliacinėse bylose pagal šio reglamento 118 straipsnį, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to prašė. Kadangi VRDT ir Manpower prašė priteisti bylinėjimosi išlaidas iš Powerserv ir ši pralaimėjo bylą, ji turi jas padengti.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nutaria:
1.
Atmesti Powerserv Personalservice GmbH apeliacinį skundą.
2.
Atmesti Manpower Inc. priešpriešinį apeliacinį skundą.
3.
Priteisti iš Powerserv Personalservice GmbH bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.