62024CJ0209
TEISINGUMO TEISMO (penktoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. kovo 12 d. (
*1
)
„Apeliacinis skundas – Viešoji tarnyba – Laikinasis tarnautojas – SESV 266 straipsnis – Sprendimas, priimtas vykdant Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą panaikinti sprendimą nepratęsti sutarties neterminuotam laikui ir įpareigoti atlyginti padarytą žalą – Ieškinys dėl panaikinimo ir žalos atlyginimo – Bylos medžiagos iškraipymas – Teisingumo Teismo procedūros reglamento 151 straipsnio 1 dalis – Prašymas išimti iš bylos medžiagos dokumentą – Advokatų tarpusavio komunikacijos konfidencialumas – Apimtis“
Byloje C‑209/24 P
dėl 2024 m. kovo 17 d. pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateikto apeliacinio skundo
VP, gyvenanti Miunchene (Vokietija), atstovaujama Rechtsanwälte J. Menze ir H. Tettenborn,
apeliantė,
dalyvaujant kitai proceso šaliai
Europos profesinio mokymo plėtros centrui (Cedefop), atstovaujamam avocats T. Bontinck ir A. Guillerme,
atsakovui pirmojoje instancijoje,
TEISINGUMO TEISMAS (penktoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė M. L. Arastey Sahún (pranešėja), teisėjai J. Passer, E. Regan, D. Gratsias ir B. Smulders,
generalinis advokatas A. Rantos,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
susipažinęs su 2025 m. birželio 12 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Apeliaciniu skundu VP prašo panaikinti 2024 m. vasario 7 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą VP / Cedefop (T‑563/22, EU:T:2024:72; toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo šis atmetė jos ieškinį, kuriuo ji prašė, pirma, panaikinti 2021 m. gruodžio 17 d. Europos profesinio mokymo plėtros centro (Cedefop) vykdomojo direktoriaus sprendimą (toliau – ginčijamas sprendimas) ir 2022 m. birželio 17 d.Cedefop apeliacinės tarybos sprendimą (toliau – sprendimas atmesti skundą) ir, antra, priteisti 100000 EUR kompensaciją kaip jos patirtos neturtinės žalos atlyginimą. Be to, VP prašo įpareigoti Cedefop sumokėti jai 5000000 EUR kompensaciją už jos patirtą neturtinę žalą.
Ginčo aplinkybės
2
Ginčo aplinkybes Bendrasis Teismas išdėstė skundžiamo sprendimo 2–15 punktuose ir jas galima apibendrinti, kaip nurodyta toliau.
3
2007 m. lapkričio 16 d.Cedefop įdarbino apeliantę laikinąja tarnautoja patarėjos teisės klausimais pareigoms eiti. Jos sutartis buvo pratęsta iki 2017 m. lapkričio 15 d.
4
2017 m. kovo 10 d. apeliantė, remdamasi Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų (toliau – Pareigūnų tarnybos nuostatai), taikomų laikiniesiems tarnautojams pagal Kitų Europos Sąjungos tarnautojų įdarbinimo sąlygų 46 straipsnį, 90 straipsnio 1 dalimi, tuometiniam Cedefop vykdomajam direktoriui pateikė prašymą pratęsti jos sutartį (toliau – prašymas pratęsti sutartį).
5
2017 m. gegužės 12 d. sprendimu vykdomasis direktorius atmetė šį prašymą ir pranešė apeliantei, kad jos sutartis nebus pratęsta.
6
2017 m. gruodžio 1 d. sprendimu Cedefop apeliacinė taryba (toliau – Apeliacinė taryba) atmetė apeliantės skundą dėl 2017 m. gegužės 12 d. sprendimo.
7
2020 m. gruodžio 16 d. Sprendimu VP / Cedefop (T‑187/18, EU:T:2020:613; toliau – sprendimas dėl panaikinimo) Bendrasis Teismas panaikino 2017 m. gegužės 12 d. sprendimą (rezoliucinės dalies 1 punktas) ir 2017 m. gruodžio 1 d. sprendimą (rezoliucinės dalies 2 punktas) (toliau kartu – panaikinti sprendimai). Be to, Bendrasis Teismas įpareigojo Cedefop sumokėti apeliantei 30000 EUR sumą padarytai turtinei žalai atlyginti (rezoliucinės dalies 3 punktas) ir 10000 EUR sumą neturtinei žalai atlyginti (rezoliucinės dalies 4 punktas). Bendrasis Teismas atmetė likusią ieškinio dalį (rezoliucinės dalies 5 punktas) ir įpareigojo Cedefop padengti bylinėjimosi išlaidas (rezoliucinės dalies 6 punktas).
8
Iš sprendimo dėl panaikinimo motyvų matyti, kad Bendrasis Teismas konstatavo, jog 2017 m. gegužės 12 d. sprendime padaryta akivaizdi vertinimo klaida, nes jame ši priemonė buvo pateisinama numatomu Cedefop teisės tarnybos panaikinimu. Be to, Bendrasis Teismas nurodė, kad negalima atmesti galimybės, jog tas sprendimas galėjo būti grindžiamas atskiru pagrindu, t. y. Cedefop vykdomojo direktoriaus pasitikėjimo apeliante praradimu. Jis konstatavo, kad minėtas sprendimas, kiek jis grindžiamas pasitikėjimo praradimu, buvo priimtas pažeidžiant teisę būti išklausytam, teisę į gynybą ir Pareigūnų tarnybos nuostatų 26 straipsnį.
9
2021 m. sausio 8 d. apeliantė paragino Cedefop remiantis SESV 266 straipsniu įvykdyti sprendimą dėl panaikinimo (toliau – prašymas įvykdyti sprendimą dėl panaikinimo). Šiuo tikslu ji paprašė Cedefop pratęsti jos sutartį neterminuotam laikotarpiui nuo 2017 m. lapkričio 16 d.
10
2021 m. kovo 2 d. raštu tuometinis Cedefop vykdomasis direktorius atsakė apeliantei, kad sprendimo dėl panaikinimo vykdymas reiškia tik ieškovei padarytos 40000 EUR turtinės ir neturtinės žalos atlyginimo ir bylinėjimosi išlaidų sumokėjimą, nes Bendrojo Teismo konstatuoto neteisėtumo pasekmės kompensuojamos sumokant šią kompensaciją.
11
2021 m. balandžio 28 d. apeliantė, remdamasi Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalimi, apskundė tą 2021 m. kovo 2 d. sprendimą. Ji dar kartą tvirtino, kad Cedefop neįvykdė sprendimo dėl panaikinimo rezoliucinės dalies 1 ir 2 punktų.
12
2021 m. liepos 29 d. Apeliacinės tarybos pirmininkas raštu kreipėsi į apeliantę, nurodydamas, kad 2021 m. liepos 16 d. posėdyje ši taryba nusprendė patenkinti jos 2021 m. balandžio 28 d. skundą ir „panaikinti“2021 m. kovo 2 d. sprendimą, nes apeliantei nebuvo suteikta galimybė pateikti komentarų apie jį.
13
2021 m. rugsėjo 7 d.Cedefop vykdomasis direktorius išsiuntė apeliantei raštą, jame informavo, kad, priimdamas naują sprendimą po pirmesniame punkte nurodyto Apeliacinės tarybos sprendimo, neketina imtis papildomų priemonių, kurių apeliantė prašė, be kita ko, prašyme vykdyti sprendimą dėl panaikinimo, nes, jo nuomone, sprendimas dėl panaikinimo jau buvo visiškai įvykdytas. Siekdamas užtikrinti apeliantės teisę būti išklausytai, jis paragino ją pateikti pastabas dėl numatomo sprendimo.
14
Atsakydama į šį raštą apeliantė 2021 m. spalio 15 d. pateikė savo pastabas.
15
2021 m. gruodžio 17 d. priimtame ginčijamame sprendime Cedefop vykdomasis direktorius apeliantei nurodė: kadangi ši agentūra sumokėjo visas sumas, kurias Bendrasis Teismas buvo nurodęs sumokėti sprendime dėl panaikinimo, nereikia imtis papildomų priemonių tam sprendimui įvykdyti.
16
2022 m. kovo 3 d. apeliantė pateikė skundą dėl šio sprendimo; skundas buvo atmestas sprendimu atmesti skundą.
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
17
2022 m. rugsėjo 2 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo apeliantės ieškinį; jame apeliantė prašė panaikinti ginčijamą sprendimą ir sprendimą atmesti skundą, atlyginti neturtinę žalą, kurią ji teigė patyrusi dėl šių sprendimų, ir priteisti iš Cedefop bylinėjimosi išlaidas.
18
Grįsdama savo reikalavimą dėl panaikinimo apeliantė nurodė penkis pagrindus, grindžiamus, pirma, Apeliacinės tarybos kompetencijos stoka, antra, SESV 266 straipsnio pažeidimu ir akivaizdžia vertinimo klaida, trečia, rūpestingumo pareigos pažeidimu, ketvirta, teisėtų lūkesčių apsaugos, vienodo požiūrio ir nediskriminavimo principų pažeidimu ir, penkta, piktnaudžiavimu įgaliojimais.
19
Per posėdį Bendrajame Teisme apeliantė atsiėmė pirmąjį ieškinio pagrindą.
20
Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas atmetė kitus keturis pagrindus kaip nepagrįstus.
21
Dėl, be kita ko, antrojo pagrindo, grindžiamo SESV 266 straipsnio pažeidimu ir akivaizdžia vertinimo klaida, skundžiamo sprendimo 34 punkte pažymėjęs, kad vykdydamas sprendimą dėl panaikinimo Cedefop privalėjo iš naujo išnagrinėti prašymą pratęsti sutartį ir vietoj panaikintų sprendimų priimti naują sprendimą, Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 38 punkte konstatavo, kad Cedefop įvykdė šią pareigą, nes, kaip matyti iš sprendimo atmesti skundą motyvų, nagrinėdamas apeliantės skundą jis išnagrinėjo, ar reikia patenkinti šį prašymą, ir nusprendė, kad dėl priežasčių, susijusių su šios agentūros organizacine vidaus struktūra, apeliantės grąžinti į darbą nereikia.
22
Skundžiamo sprendimo 43 ir 44 punktuose Bendrasis Teismas konstatavo, pirma, kad apeliantė neginčijo pagrindo, grindžiamo Cedefop organizacinės vidaus struktūros pokyčiais, pagrįstumo ir, antra, kad vien šio pagrindo pakanka, kad būtų pateisintas sprendimas nepratęsti jos sutarties.
Apeliacinės bylos šalių reikalavimai
23
Apeliaciniame skunde VP Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą sprendimą,
–
įpareigoti Cedefop atlyginti jos patirtą neturtinę žalą, ex aequo et bono vertinamą 5000000 EUR, ir
–
priteisti iš Cedefop bylinėjimosi išlaidas, susijusias tiek su apeliaciniu procesu, tiek su procesu Bendrajame Teisme.
24
Cedefop Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti apeliacinį skundą ir
–
priteisti iš VP bylinėjimosi išlaidas.
Dėl prašymo išimti dokumentą iš bylos medžiagos
Šalių argumentai
25
Atsiliepime į apeliacinį skundą Cedefop, remdamasis Teisingumo Teismo procedūros reglamento 151 straipsniu, paprašė išimti apeliacinio skundo C.1 priede (toliau – C.1 priedas) esantį susirašinėjimą.
26
Cedefop teigimu, visam šiam C.1 priedui – su jame esančiu 2021 m. balandžio 2 d. išsiųstu el. laišku, kuriame pakartotas nenustatytą dieną jo patarėjo teisės klausimais buvusiai apeliantės patarėjai teisės klausimais išsiųstas raštas dėl galimybės pradėti šalių diskusijas siekiant taikiai išspręsti ginčą (toliau – Cedefop patarėjo teisės klausimais raštas), – pagal Belgijos profesinės etikos taisykles, kurias Belgijos įstatymų leidėjas yra pripažinęs privalomomis, taikoma advokatų susirašinėjimo konfidencialumo apsauga. Advokatų ir klientų bendravimo konfidencialumo apsauga, pripažinta Teisingumo Teismo ir Bendrojo Teismo jurisprudencijoje, apima advokatų susirašinėjimą, kai šio susirašinėjimo konfidencialumo apsauga pripažįstama nacionalinėje teisėje.
27
Apeliantė teigia, kad šis prašymas nepriimtinas, nes, pažeidžiant Procedūros reglamento 151 straipsnį, nebuvo pateiktas atskiru dokumentu.
28
Be to, minėtas prašymas yra nepagrįstas, nes Cedefop nurodyta jurisprudencija nėra svarbi siekiant pagrįsti tariamą „advokatų tarpusavio profesinę paslaptį“ ir šioje jurisprudencijoje nustatytos sąlygos bet kuriuo atveju nėra įvykdytos. Be to, C.1 priedas yra esminis įrodymas nagrinėjant šį apeliacinį skundą.
Teisingumo Teismo vertinimas
29
Pirma, reikia pažymėti, kad, kaip matyti iš Teisingumo Teismo procedūros reglamento 151 straipsnio 1 dalies, šalis prašymą turi pateikti atskiru dokumentu tik tuomet, kai prašo Teisingumo Teismo priimti sprendimą dėl prieštaravimo ar atskirojo procesinio klausimo nepradėjus bylos nagrinėti iš esmės. Taigi Cedefop prašymą išimti C.1 priedą turėjo pateikti atskiru dokumentu tik tuo atveju, jeigu ši agentūra būtų paprašiusi, kad Teisingumo Teismas priimtų sprendimą dėl tokio prašymo nepradėjęs bylos nagrinėti iš esmės, o taip nebuvo. Todėl apeliantės pateiktas šio prašymo nepriimtinumu grindžiamas prieštaravimas turi būti atmestas.
30
Antra, reikia priminti, kad procesinio lygiateisiškumo principas, kylantis iš pačios teisingo bylos nagrinėjimo sąvokos ir garantuojamas, be kita ko, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 47 straipsnyje, reiškia pareigą kiekvienai šaliai suteikti pagrįstą galimybę pateikti savo poziciją, įskaitant įrodymus, tokiomis sąlygomis, dėl kurių ji neatsidurtų aiškiai nepalankesnėje padėtyje nei priešinga šalis (2022 m. liepos 12 d. Sprendimo Nord Stream 2 / Parlamentas ir Taryba, C‑348/20 P, EU:C:2022:548, 128 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
31
Be to, Teisingumo Teismas yra įtvirtinęs Sąjungos teismo laisvo įrodymų vertinimo principą, iš kurio, be kita ko, matyti, kad laiku pateikto įrodymo priimtinumas šiame teisme gali būti ginčijamas tik remiantis tuo, kad jis buvo gautas ar pateiktas neteisėtai (šiuo klausimu žr. 2022 m. liepos 12 d. Sprendimo Nord Stream 2 / Parlamentas ir Taryba, C‑348/20 P, EU:C:2022:548, 129 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
32
Nustačius, kad įrodymas buvo gautas arba pateiktas neteisėtai, Sąjungos teismas gali pripažinti jį priimtinu tik tuo atveju, jeigu įvertinus interesus paaiškėja, kad šiuos įrodymus pateikusio ieškovo interesai, atsižvelgiant, be kita ko, į įrodymų naudingumą siekiant įvertinti šio ieškovo pareikšto ieškinio pagrįstumą, turi būti viršesni už kitos šalies interesus, kuriems minėtų įrodymų palikimas bylos medžiagoje galėtų konkrečiai ir realiai pakenkti (šiuo klausimu žr. 2022 m. liepos 12 d. Sprendimo Nord Stream 2 / Parlamentas ir Taryba, C‑348/20 P, EU:C:2022:548, 131 punktą).
33
Nagrinėjamu atveju iš C.1 priedo matyti, kad 2021 m. kovo 30 d. buvusi apeliantės patarėja teisės klausimais apeliantei ir jos naujam patarėjui teisės klausimais nurodė, jog Cedefop patarėjo teisės klausimais raštas yra konfidencialus, ir kad minėta buvusi apeliantės patarėja teisės klausimais apie šio rašto sąlygas apeliantei pranešė tik po to, kai 2021 m. balandžio 1 d. apeliantė jai nurodė: „kaip advokatė ir Jūsų klientė, dar kartą patvirtinu, kad pateikta informacija išlieka visiškai konfidenciali“.
34
Kadangi pati apeliantė pripažino Cedefop patarėjo teisės klausimais rašto turinio konfidencialumą ir oficialiai įsipareigojo jo laikytis, el. laiško, kuriame pakartotos minėto rašto formuluotės, pateikimas šio apeliacinio skundo stadijoje reiškia, kad toks įrodymų pateikimas yra neteisėtas.
35
Atsižvelgiant į tai, kad grįsdamas savo sprendimą Bendrasis Teismas nesirėmė šiuo raštu arba el. laišku, kuriame pakartotos minėto rašto formuluotės, ir neatrodo, kad toks dokumentas apeliantės pateiktuose argumentuose užima pagrindinę vietą, apeliantės interesai, kad šis dokumentas būtų paliktas bylos medžiagoje, negali būti viršesni už Cedefop interesus, kad būtų užtikrintas minėto rašto konfidencialumas.
36
Taigi, atsižvelgiant į tai, kad kiti C.1 priede pateikti duomenys susiję su aplinkybėmis, kuriomis 2021 m. balandžio 2 d. el. laiškas buvo išsiųstas apeliantei, reikia tenkinti Cedefop prašymą ir išimti C.1 priedą iš bylos medžiagos.
Dėl apeliacinio skundo
37
Grįsdama apeliacinį skundą apeliantė nurodo devynis pagrindus.
38
Pirmasis pagrindas grindžiamas bylos medžiagos iškraipymu. Antrasis pagrindas grindžiamas tuo, kad buvo pažeista pareiga ex officio patikrinti Apeliacinės tarybos kompetenciją priimti sprendimą, susijusį su sprendimo dėl panaikinimo vykdymu. Trečiasis pagrindas grindžiamas tuo, kad nebuvo konstatuota, jog Apeliacinė taryba neturi kompetencijos. Ketvirtasis pagrindas grindžiamas Chartijos 47 straipsnyje pripažįstamo principo „pagal įstatymą įsteigtas teismas“ pažeidimu. Penktasis pagrindas grindžiamas kompetencijos panaikinti sprendimą dėl panaikinimo nebuvimu. Šeštasis pagrindas grindžiamas SESV 266 straipsnio pažeidimu. Septintasis pagrindas grindžiamas 2013 m. spalio 25 d. Sprendimo Komisija / Moschonaki (T‑476/11 P, EU:T:2013:557) ir 2019 m. spalio 16 d. Sprendimo ZV / Komisija (T‑684/18, EU:T:2019:748) pažeidimu. Aštuntasis pagrindas grindžiamas pareigos motyvuoti pažeidimu. Devintasis pagrindas grindžiamas Chartijos 47 straipsnyje įtvirtintos teisės būti išklausytam pažeidimu.
39
Apeliaciniame skunde apeliantė taip pat prašo įpareigoti Cedefop sumokėti kompensaciją, kuria būtų atlyginta neturtinė žala, kurią ji teigia patyrusi dėl nuolatinio šios agentūros atsisakymo vykdyti sprendimą dėl panaikinimo, ir kurios ex aequo et bono nustatytas dydis – 5 mln. EUR.
Dėl prašymo atlyginti žalą priimtinumo
40
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 169 straipsnio 1 dalį „apeliaciniu skundu reikalaujama visiškai arba iš dalies panaikinti Bendrojo Teismo sprendimą, koks jis yra rezoliucinėje dalyje“. Be to, pagal šio reglamento 170 straipsnio 1 dalį apeliaciniu skundu, jeigu jis pripažįstamas pagrįstu, reikalaujama visiškai arba iš dalies patenkinti pirmojoje instancijoje pareikštus reikalavimus ir negalima pareikšti bet kokių naujų reikalavimų.
41
Nagrinėjamu atveju apeliacinio skundo antruoju reikalavimu apeliantė prašo įpareigoti Cedefop sumokėti kompensaciją, kuria būtų atlyginta neturtinė žala, kurią ji teigia patyrusi dėl nuolatinio šios agentūros atsisakymo vykdyti sprendimą dėl panaikinimo, ir kurios ex aequo et bono nustatytas dydis – 5 mln. EUR.
42
Bendrajame Teisme apeliantė prašė įpareigoti Cedefop sumokėti jai kompensaciją, kuria būtų atlyginta ši žala, kurią ji tuo metu ex aequo et bono vertino 100000 EUR.
43
Taigi apeliantės apeliacinio skundo antrasis reikalavimas yra naujas reikalavimas, nes juo apeliantė siekia gauti didesnę nei 100000 EUR kompensaciją, kurią sumokėti ji tuo pačiu pagrindu reikalavo pirmojoje instancijoje. Todėl šis reikalavimas šiuo atžvilgiu yra nepriimtinas, nepažeidžiant Teisingumo Teismo galimybės, jeigu apeliacinis skundas būtų pripažintas pagrįstu, pasinaudoti neribota jurisdikcija, kuri finansinio pobūdžio ginčuose suteikiama Sąjungos teismui pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 straipsnio 1 dalį.
Dėl esmės
Dėl pirmojo pagrindo
– Šalių argumentai
44
Pirmajame pagrinde, pateiktame dėl skundžiamo sprendimo 22, 37 ir 38 punktų, apeliantė iš esmės teigia, kad konstatavęs, jog sprendimas atmesti skundą yra sprendimas, susijęs su sprendimo dėl panaikinimo įgyvendinimu (konkrečiai – sprendimas, priimtas vietoj panaikintų sprendimų), Bendrasis Teismas iškraipė bylos medžiagą, visų pirma sprendimą atmesti skundą.
45
Apeliantė teigia, kad darydamas šią išvadą Bendrasis Teismas rėmėsi tuo, jog sprendime atmesti skundą Apeliacinė taryba rėmėsi argumentais, susijusiais su Cedefop vidaus veikimu. Vis dėlto, apeliantės teigimu, vienintelė tame sprendime esanti nuoroda į Cedefop organizacinę vidaus struktūrą pateikta minėto sprendimo 16 puslapyje. Apeliantė nesutinka, kad ši nuoroda galėtų lemti išvadą, jog Apeliacinė taryba taip priėmė sprendimą vietoj panaikintų sprendimų.
46
Be to, šios bylos medžiagoje nėra jokio dokumento, iš kurio būtų matyti, kad Cedefop ketino priimti arba iš tikrųjų priėmė sprendimą vietoj panaikintų sprendimų. Priešingai, iš bylos medžiagos matyti tik nuolatinis Cedefop atsisakymas priimti tokį sprendimą.
47
Cedefop teigia, kad Bendrasis Teismas teisingai pažymėjo, jog sprendime atmesti skundą Apeliacinė taryba nurodė, kad, pirma, sprendime dėl panaikinimo Bendrasis Teismas neišreiškė pozicijos dėl Cedefop organizacinės vidaus struktūros ar Teisės tarnybos atkūrimo, antra, 2021 m. vykusios diskusijos dėl vidaus patarėjo teisės klausimais pareigų atkūrimo nebuvo susijusios su konkrečiu apeliantės atveju ir, trečia, vidaus patarėjo teisės klausimais įdarbinimo procedūra buvo glaudžiai susijusi su naujo žmogiškųjų išteklių direktoriaus įdarbinimo procedūros rezultatu.
48
Remdamasi visomis šiomis faktinėmis aplinkybėmis, nurodytomis sprendimo atmesti skundą 16–17 puslapiuose, Apeliacinė taryba aiškiai konstatavo, kad „Cedefop ketina pertvarkyti teisinių funkcijų užtikrinimo agentūroje būdą, kad sumažintų riziką, neketindamas sugrąžinti ankstesnių darbuotojų ar ankstesnės darbo organizavimo tvarkos“.
49
Todėl Apeliacinė taryba apeliantei aiškiai nurodė, kad, visų pirma, mano, jog Cedefop nebūtinai privalėjo iš naujo išnagrinėti prašymą pratęsti sutartį, nes ši agentūra visiškai įvykdė sprendimą dėl panaikinimo, sumokėdama finansinę kompensaciją už visą žalą, patirtą dėl panaikintų sprendimų; be to, ji vis dėlto išnagrinėjo šį prašymą ir jį atmetė dėl šio sprendimo 47 ir 48 punktuose nurodytų priežasčių.
50
Dublike apeliantė pabrėžia, kad, priešingai, nei Cedefop ne kartą teigė bylose, kuriose priimta 2022 m. gegužės 20 d. Nutartis VP / Cedefop (T‑534/21, EU:T:2022:327), ir priešingai skundžiamam sprendimui, ši agentūra apeliacinio skundo stadijoje pirmą kartą teigia, kad buvo priimtas sprendimas vietoj panaikintų sprendimų, tačiau nepateikia įrodymų šiam teiginiui pagrįsti.
51
Triplike Cedefop teigia, kad Bendrasis Teismas neiškraipė faktinių aplinkybių, nes tiesiog rėmėsi aiškiomis sprendimo atmesti skundą formuluotėmis, nebandydamas jų aiškinti.
– Teisingumo Teismo vertinimas
52
Pagal suformuotą jurisprudenciją įrodymai iškraipomi, kai Bendrasis Teismas akivaizdžiai peržengė protingo šių įrodymų vertinimo ribas. Iškraipymas turi būti akivaizdžiai matomas iš byloje esančių dokumentų, nesant reikalo iš naujo vertinti faktinių aplinkybių ir įrodymų. Šiuo klausimu nepakanka įrodyti, kad dokumentas galėtų būti aiškinamas kitaip, nei jį yra išaiškinęs Bendrasis Teismas (2024 m. kovo 5 d. Sprendimo Kočner / Europolas, C‑755/21 P, EU:C:2024:202, 96 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
53
Siekiant patikrinti šio pagrindo pagrįstumą, reikia priminti, kad skundžiamo sprendimo 34 punkte Bendrasis Teismas, remdamasis to sprendimo 31–33 punktuose nurodyta jurisprudencija, padarė išvadą, kad Cedefop, vykdydamas sprendimą dėl panaikinimo, privalėjo iš naujo išnagrinėti prašymą pratęsti sutartį ir priimti sprendimą vietoj panaikintų sprendimų.
54
Skundžiamo sprendimo 35–38 punktuose Bendrasis Teismas, remdamasis to sprendimo 37 punkte apibendrintais sprendimo atmesti skundą motyvais, konstatavo, kad Cedefop įvykdė tokią pareigą, nes tame sprendime Apeliacinė taryba, viena vertus, patvirtino išvadą, kurią Cedefop vykdomasis direktorius padarė priimdamas ginčijamą sprendimą, t. y. kad sumokėjus kompensacijas, kurias ši agentūra buvo įpareigota sumokėti sprendimu dėl panaikinimo, pastarasis sprendimas buvo visiškai įvykdytas, todėl Cedefop neturėjo imtis jokių kitų papildomų šio sprendimo vykdymo priemonių, tačiau, kita vertus, taip pat iš naujo išnagrinėjo prašymą pratęsti sutartį, dėl su Cedefop organizacine vidaus struktūra susijusių priežasčių jį atmetė ir taip priėmė sprendimą vietoj panaikintų sprendimų. Kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 43 punkto, Bendrojo Teismo teigimu, minėtas sprendimas buvo grindžiamas visų pirma argumentu, kad Cedefop ketino keisti savo organizacinę vidaus struktūrą ir pertvarkyti tai, kaip jame buvo užtikrinta teisinė funkcija.
55
Taigi iš pirmesniame punkte nurodytų skundžiamo sprendimo punktų matyti, kad, Bendrojo Teismo nuomone, gavęs prašymą vykdyti sprendimą dėl panaikinimo Cedefop tuo pat metu, viena vertus, atsisakė patenkinti šį prašymą, motyvuodamas tuo, kad manė, jog pastarasis teismo sprendimas jau yra visiškai įvykdytas, todėl nereikia imtis jokių kitų papildomų vykdymo priemonių, pavyzdžiui, iš naujo išnagrinėti prašymo pratęsti sutartį ir juo labiau faktiškai jos pratęsti, ir, kita vertus, tam tikra prasme patenkino prašymą, nes iš naujo išnagrinėjo prašymą pratęsti sutartį, tačiau dėl priežasčių, susijusių su Cedefop organizacine vidaus struktūra, jį atmetė. Taip ši agentūra priėmė sprendimą vietoj panaikintų sprendimų, nes tas sprendimas yra sprendimo dėl panaikinimo vykdymo priemonė.
56
Reikia pažymėti, kad vien skaitant sprendimą atmesti skundą galima konstatuoti, kad, kaip teisingai teigia apeliantė, skundžiamo sprendimo 37 punkte pateikti motyvai, kuriais remdamasis Bendrasis Teismas nusprendė, kad Cedefop priėmė sprendimą vietoj panaikintų sprendimų, galėjo būti paimti tik iš sprendimo atmesti skundą motyvų dalies, esančios nuo to sprendimo 16 puslapio ketvirtos pastraipos iki jo 17 puslapio antros pastraipos; toje dalyje Apeliacinė taryba pagrindė apeliantės skunde nurodyto pagrindo, grindžiamo SESV 266 straipsnio pažeidimu, atmetimą. Nuoroda į tokius argumentus daroma tik toje sprendimo atmesti skundą motyvų dalyje, kurią sudaro iš viso keturios pastraipos (toliau – aptariama motyvų dalis).
57
Konkrečiau kalbant, iš aptariamos motyvų dalies matyti, kad skundžiamo sprendimo 37, 38 ir 43 punktuose konstatuodamas, jog Cedefop sprendimą vietoj panaikintų sprendimų priėmė remdamasis argumentais, susijusiais su savo organizacine vidaus struktūra, Bendrasis Teismas neišvengiamai rėmėsi tik sprendimo atmesti skundą 17 puslapio antra pastraipa, kuri yra aptariamos motyvų dalies ketvirta (paskutinė) pastraipa. Toje pastraipoje Apeliacinė taryba konkrečiai nurodė: „[r]emdamasis išsamia ir skaidria esamos padėties analize, atlikta 2021 m. remiantis 2020 m. duomenimis, Cedefop ketina pertvarkyti teisinių funkcijų užtikrinimo būdą, kad sumažintų nustatytą riziką, neketindamas sugrąžinti ankstesnių darbuotojų ar ankstesnės darbo organizavimo tvarkos“.
58
Pirma, sprendimo atmesti skundą 17 puslapio antros pastraipos tekstas yra pernelyg netikslus, kad iš jo būtų galima daryti aiškią išvadą, jog Apeliacinė taryba tuo būdu peržiūri apeliantės prašymą pratęsti sutartį ir jį atmeta, taip priimdama sprendimą vietoj panaikintų sprendimų, kad subsidiariai įvykdytų sprendimą dėl panaikinimo.
59
Taigi, antra, reikia patikrinti, ar ši antra pastraipa, atsižvelgiant į jos kontekstą, galėjo būti pagrįstai suprantama šia prasme.
60
Šiuo klausimu visų pirma reikia pažymėti, kad sprendime atmesti skundą aptariama motyvų dalis pradedama žodžiais „be to“ ir pateikiama iš karto po to sprendimo 14 ir 15 puslapiuose išdėstytų motyvų, susijusių su kompensacijų, kurios iš Cedefop buvo priteistos sprendimu dėl panaikinimo, mokėjimu. Kaip rodo šie motyvai, Apeliacinė taryba padarė besąlyginę išvadą, kad, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo, tai, kaip Cedefop įvykdė teismo sprendimą, visiškai atitinka SESV 266 straipsnį ir nebūtina, kad ši agentūra priimtų kitą sprendimą.
61
Be to, aptariamos motyvų dalies pirmųjų trijų pastraipų tekste nėra nieko, kas leistų manyti, kad, nepaisant šios išvados, Apeliacinė taryba vis dėlto subsidiariai ketino iš naujo išnagrinėti prašymą pratęsti sutartį ir priimti sprendimą vietoj panaikintų sprendimų, taigi ir imtis papildomų priemonių sprendimui dėl panaikinimo įvykdyti.
62
Iš tiesų pakanka pažymėti, kad aptariamos motyvų dalies pirmoje pastraipoje, kuri atitinka sprendimo atmesti skundą 16 puslapio ketvirtą pastraipą, Apeliacinė taryba iš esmės tik nurodė priežastis, dėl kurių mano, jog iš sprendimo dėl panaikinimo negalima daryti išvados, kad Cedefop turi grąžinti ieškovę į darbą arba pratęsti jos sutartį. Be to, aptariamos motyvų dalies antroje ir trečioje pastraipose, kurios atitinka atitinkamai sprendimo atmesti skundą 16 puslapio penktą pastraipą ir 17 puslapio pirmą pastraipą, Apeliacinė taryba, remdamasi 2021 m. kovo 3 d.Cedefop vykdomojo komiteto išvadomis dėl patarėjo teisės klausimais pareigybės atkūrimo šioje agentūroje (toliau – 2021 m. kovo 3 d. Vykdomojo komiteto sprendimas), iš esmės tvirtino, kad pastarasis sprendimas „nesusijęs“ su konkrečiu apeliantės atveju ir su sprendimu dėl panaikinimo, kuris „buvo visiškai įvykdytas sumokėjus kompensacijas ir bylinėjimosi išlaidas“, todėl „negali būti kalbos nei apie prieštaravimą tarp pareigybės atkūrimo ir ieškovės grąžinimo į darbą, nei apie jos grąžinimo į darbą vengimą“.
63
Galiausiai reikia atsižvelgti į tai, kad aptariama motyvų dalis yra Apeliacinės tarybos atsakymas į konkretų argumentą, kurį apeliantė jai pateikė grįsdama savo pagrindą, susijusį su SESV 266 straipsnio pažeidimu. Konkrečiai kalbant, šiuo argumentu apeliantė, manydama, kad tinkamas sprendimo dėl panaikinimo įvykdymas reiškia, kad jos sutartis turi būti pratęsta nuo 2017 m. lapkričio 16 d., teigė, kad jos grąžinimas į Cedefop vykdant šį teismo sprendimą nesukels sunkumų šios agentūros organizacinėje vidaus struktūroje, nes, kiek tai susiję su patarėjo teisės klausimais pareigomis, ši organizacija nesiskiria nuo tą dieną egzistavusios organizacijos. Šiuo klausimu apeliantė teigė, kad 2021 m. kovo 3 d. Vykdomojo komiteto sprendimu, kurio priėmimas sutapo su prašymo vykdyti sprendimą dėl panaikinimo pateikimu, Cedefop nusprendė atkurti vidaus patarėjo teisės klausimais pareigybę šioje agentūroje. Šiomis aplinkybėmis apeliantė teigė, kad Cedefop vykdomojo direktoriaus atsisakymas pratęsti jos sutartį ir grąžinti ją į darbą – nors vidaus patarėjo teisės klausimais pareigybė buvo atkurta po to, kai ji pateikė prašymą vykdyti sprendimą dėl panaikinimo, ir dėl šios pareigybės atkūrimo jos grąžinimas į darbą neturi įtakos Cedefop organizacinei vidaus struktūrai, – neturi jokio racionalaus pateisinimo ir įrodo, kad toks atsisakymas atitiko tik šio direktoriaus sprendimą ad personam, todėl tai yra piktnaudžiavimas įgaliojimais.
64
Taigi, atsižvelgiant į minėtą apeliantės argumentą, iš aptariamos motyvų dalies pirmųjų trijų pastraipų teksto nedviprasmiškai matyti, kad jomis Apeliacinė taryba ketino atsakyti į tą patį argumentą, atmesdama bet kokį ryšį tarp, viena vertus, 2021 m. kovo 3 d. Vykdomojo komiteto sprendimo ir, kita vertus, sprendimo dėl panaikinimo ir apeliantės pateikto prašymo įvykdyti tą sprendimą, taip kad Apeliacinės tarybos sprendimas buvo priimtas siekiant įvykdyti minėtą teismo sprendimą gavus šį prašymą, o ginčijamą sprendimą Cedefop vykdomasis direktorius priėmė dėl asmeninių priežasčių, todėl tai buvo piktnaudžiavimas įgaliojimais.
65
Taigi, kadangi aptariamos motyvų dalies pirmose trijose pastraipose nėra jokios informacijos, kuri leistų manyti (nors ir netiesiogiai), kad Apeliacinė taryba ketino nukrypti nuo savo išvados, jog sprendimas dėl panaikinimo pagal SESV 266 straipsnį buvo visiškai įvykdytas sumokant to sprendimo rezoliucinėje dalyje nurodytas kompensacijas, dėl to nereikėjo imtis kitų papildomų vykdymo užtikrinimo priemonių (išvada, kurią ji buvo ką tik padariusi ir kurią ji netgi patvirtino aptariamos motyvų dalies trečioje pastraipoje), sprendimo atmesti skundą 17 puslapio antra pastraipa, neiškreipiant jos reikšmės, negali būti suprantama taip, kad joje Apeliacinė taryba subsidiariai iš naujo nagrinėja prašymą pratęsti sutartį ir priima sprendimą vietoj panaikintų sprendimų.
66
Priešingai, ši antra pastraipa, atsižvelgiant į jos kontekstą, pagrįstai gali būti suprantama tik kaip argumentų, susijusių su Apeliacinės tarybos atsakymu į apeliantės argumentą, susijusį su 2021 m. kovo 3 d. Vykdomojo komiteto sprendimu, tęsinys. Taigi panašu, kad su Cedefop organizacine vidaus struktūra susiję argumentai, į kuriuos atsižvelgė Apeliacinė taryba, yra jos nurodyta aplinkybė, kuria siekiama pateisinti ne tai, kad apeliantės sutartis nebuvo pratęsta iš naujo išnagrinėjus jos prašymą pratęsti sutartį (kaip Bendrasis Teismas konstatavo skundžiamo sprendimo 38 punkte), tačiau tai, kad nėra jokio ryšio tarp, viena vertus, 2021 m. kovo 3 d. Vykdomojo komiteto sprendimo ir, kita vertus, sprendimo dėl panaikinimo ir prašymo vykdyti tą sprendimą.
67
Trečia, aplinkybė, kad šie su Cedefop organizacine vidaus struktūra susiję argumentai, remiantis sprendimo atmesti skundą 17 puslapio antra pastraipa, grindžiami „esamos padėties analize, atlikta 2021 m. remiantis 2020 m. duomenimis“, patvirtina tai, kad šie argumentai nesusiję su prašymo pratęsti sutartį peržiūra, atlikta vykdant sprendimą dėl panaikinimo, nes tokia peržiūra turėjo būti atlikta atsižvelgiant į padėtį, buvusią panaikintų sprendimų priėmimo dieną (šiuo klausimu žr. 1971 m. kovo 31 d. Sprendimo Komisija / Taryba, 22/70, EU:C:1971:32, 60 punktą).
68
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia konstatuoti, kad konstatavęs, jog sprendimas atmesti skundą yra sprendimas, susijęs su sprendimo dėl panaikinimo įgyvendinimu (konkrečiai – sprendimas, priimtas vietoj panaikintų sprendimų), Bendrasis Teismas iškraipė bylos medžiagą, visų pirma sprendimą atmesti skundą.
69
Kadangi pirmasis pagrindas yra pagrįstas, reikia panaikinti skundžiamą sprendimą, nesant reikalo nagrinėti antrojo–devintojo pagrindų.
Dėl ieškinio Bendrajame Teisme
70
Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio pirmoje pastraipoje numatyta, kad jeigu apeliacinis skundas yra pagrįstas ir Teisingumo Teismas panaikina Bendrojo Teismo sprendimą, jis gali pats paskelbti galutinį sprendimą, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti, arba grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą.
71
Kadangi nagrinėjamu atveju apeliantės ieškinys Bendrajame Teisme buvo grindžiamas pagrindais, dėl kurių jame vyko teisminiai ginčai ir kuriuos nagrinėjant nereikia imtis jokių papildomų proceso organizavimo ar pasirengimo nagrinėti bylą priemonių, Teisingumo Teismas mano, kad šioje bylos stadijoje šį ieškinį galima išnagrinėti ir dėl jo reikia priimti galutinį sprendimą (pagal analogiją žr. 2024 m. kovo 5 d. Sprendimo Kočner / Europol, C‑755/21 P, EU:C:2024:202, 112 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Dėl ieškinio Bendrajame Teisme antrojo pagrindo
Šalių argumentai
72
Antrajame pagrinde apeliantė tvirtina, kad priėmus sprendimą dėl panaikinimo Cedefop privalėjo iš naujo išnagrinėti prašymą pratęsti sutartį ir priimti naują sprendimą vietoj panaikintų sprendimų. Apeliantės teigimu, vienintelė priemonė, kurią Cedefop galėjo teisėtai priimti po peržiūros, buvo jos sutarties pratęsimas. Tuo remdamasi apeliantė daro išvadą, kad nepriimdamas sprendimo pratęsti jos sutartį Cedefop pažeidė SESV 266 straipsnį ir padarė akivaizdžią vertinimo klaidą. Ji nurodo, jog tai, kad sprendime dėl panaikinimo Bendrasis Teismas įpareigojo Cedefop sumokėti kompensaciją, neturi jokios įtakos jo pareigai priimti tokį sprendimą, kad būtų įvykdytas sprendimas dėl panaikinimo.
73
Cedefop iš esmės teigia, kad priimdamas ginčijamą sprendimą, patvirtintą sprendimu atmesti skundą, tinkamai įvykdė jam pagal SESV 266 straipsnį tenkančią pareigą įvykdyti sprendimą dėl panaikinimo. Kompensacija, skirta už apeliantės prarastą galimybę, ištaisė konstatuoto neteisėtumo pasekmes, todėl sprendimui dėl panaikinimo įgyvendinti nereikėjo jokios kitos priemonės. Todėl, Cedefop teigimu, antrasis pagrindas yra nepagrįstas.
Teisingumo Teismo vertinimas
74
Pagal SESV 266 straipsnį institucija, įstaiga ar organas, kurio aktas buvo paskelbtas negaliojančiu, privalo imtis būtinų priemonių teismo sprendimui, kuriuo panaikinamas šis aktas, įvykdyti.
75
Tam, kad laikytųsi teismo sprendimo ir jį visiškai įvykdytų, atitinkama institucija, įstaiga ar organas privalo atsižvelgti ne tik į jo rezoliucinę dalį, bet ir į motyvus, kurie yra būtinas jo pagrindas, t. y. jie yra būtini siekiant nustatyti tikslią rezoliucinės dalies prasmę. Būtent motyvuose tiksliai nurodoma nuostata, kuri laikoma neteisėta, ir atskleidžiamos konkrečios priežastys, dėl kurių rezoliucinėje dalyje pripažintas jos neteisėtumas ir į kurias atitinkama institucija turi atsižvelgti keisdama panaikintą aktą (šiuo klausimu žr. 2024 m. gruodžio 12 d. Sprendimo DD / FRA, C‑587/21 P, EU:C:2024:1017, 22 ir 23 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
76
Dėl Sąjungos teismo sprendimo panaikinti aktą pasekmių primintina, kad panaikinimas veikia ex tunc, taigi jo pasekmė yra tai, kad panaikintas aktas atgaline data pašalinamas iš Sąjungos teisinės sistemos, todėl laikomas niekada neegzistavusiu (šiuo klausimu žr. 2013 m. gegužės 28 d. Sprendimo Abdulrahim / Taryba ir Komisija, C‑239/12 P, EU:C:2013:331, 68 punktą).
77
Kadangi priemonių, kurių turi imtis panaikintą aktą priėmusi institucija, kad įvykdytų šią pareigą, pobūdis SESV 266 straipsnyje nenurodytas, šias priemones turi nustatyti pati institucija, turėdama plačią diskreciją jas pasirinkti, su sąlyga, kad laikosi teismo sprendimo, kuriuo panaikintas šis aktas, rezoliucinės dalies ir ją pagrindžiančių motyvų (2024 m. gruodžio 12 d. Sprendimo DD / FRA, C‑587/21 P, EU:C:2024:1017, 24 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
78
Konkrečiau kalbant, procedūra, kuria siekiama pakeisti panaikintą aktą, turi būti atnaujinta nuo to konkretaus momento, kai buvo padarytas pažeidimas, nes akto panaikinimas iš esmės neturi įtakos jo parengiamųjų priemonių, priimtų prieš etapą, kuriuo šis trūkumas buvo konstatuotas, galiojimui (2024 m. gruodžio 12 d. Sprendimo DD / FRA, C‑587/21 P, EU:C:2024:1017, 25 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
79
Todėl institucija, įstaiga ar organas, kurių aktas buvo panaikintas, siekdami užtikrinti tinkamą sprendimo dėl panaikinimo vykdymą ir taip laikytis jiems pagal SESV 266 straipsnį tenkančios pareigos, privalo imtis priemonių, būtinų konstatuotų pažeidimų pasekmėms pašalinti, o tai jau įvykdyto akto atveju reiškia, kad turi būti atkurta tokia padėtis, kokia būtų buvusi nesant konstatuoto neteisėtumo.
80
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad siekdamas įvykdyti sprendimą dėl panaikinimo Cedefop privalėjo iš naujo išnagrinėti prašymą pratęsti sutartį ir priimti sprendimą vietoj panaikintų sprendimų, šiuo tikslu grįždamas į šių sprendimų priėmimo dieną buvusią padėtį ir atsižvelgdamas į sprendimo dėl panaikinimo motyvus.
81
Priešingai, nei teigia Cedefop, tai, kad sprendime dėl panaikinimo Bendrasis Teismas įpareigojo jį sumokėti kompensaciją už turtinę žalą, kurią apeliantė patyrė dėl prarastos galimybės, kad jos sutartis bus pratęsta, niekaip neatleido jo nuo šių pareigų vykdymo.
82
Toks atleidimas neišplaukia nė iš vieno sprendimo dėl panaikinimo motyvo, ir kompensacija, kurią sumokėti Bendrasis Teismas įpareigojo Cedefop, yra piniginė kompensacija, mokėtina apeliantei už prarastą galimybę, nepažeidžiant kitų šiai agentūrai tenkančių pareigų, kylančių iš sprendimo dėl panaikinimo vykdymo, apie kurias priminta šio sprendimo 80 punkte.
83
Darant prielaidą, kad priteisdamas apeliantei kompensaciją už prarastą galimybę, kad jos sutartis bus pratęsta, tuo pat metu, kai nurodė panaikinti sprendimą nepratęsti šios sutarties, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, pažymėtina, kad tokia klaida bet kuriuo atveju galėjo būti nurodyta tik apeliaciniame skunde dėl sprendimo dėl panaikinimo. Kadangi Cedefop tokio apeliacinio skundo nepateikė, tas sprendimas tapo galutinis.
84
Taigi atsisakydamas imtis kitų sprendimo dėl panaikinimo vykdymo priemonių, nei tame sprendime nurodytų kompensacijų mokėjimas, Cedefop pažeidė SESV 266 straipsnį.
85
Todėl ieškinio antrąjį pagrindą reikia pripažinti pagrįstu ir panaikinti tiek ginčijamą sprendimą, tiek sprendimą atmesti skundą.
Dėl reikalavimo atlyginti žalą
Šalių argumentai
86
Apeliantė teigia, kad nuolatinis Cedefop atsisakymas įgyvendinti sprendimą dėl panaikinimo yra akivaizdus Sąjungos teisės pažeidimas ir pasitikėjimo, kurį Sąjungos teisės sistema turi kelti kiekvienam teisės subjektui, pažeidimas. Be to, kiek tai susiję su asmenine apeliantės situacija, nuo 2017 m. dėl tebesitęsiančio netikrumo dėl jos sutarties pratęsimo susidarė nesaugumo ir psichologinės įtampos, susijusios su jos profesine ateitimi, situacija, dėl kurios ji patyrė stresą ir nerimą. Taigi panaikinimas negali būti pakankamas neturtinės žalos, kurią apeliantė patyrė dėl sprendimo dėl panaikinimo nevykdymo, atlyginimas. Šiomis aplinkybėmis ji prašo įpareigoti Cedefop sumokėti 100000 EUR kompensaciją.
87
Cedefop teigimu, apeliantės prašymas atlyginti žalą turi būti atmestas. Viena vertus, neturtinė žala, susijusi su jos sutarties nepratęsimu, jau buvo atlyginta, nes sprendime dėl panaikinimo Bendrasis Teismas įpareigojo Cedefop dėl to sumokėti 10000 EUR; šią sumą jis jau sumokėjo. Kita vertus, apeliantė nenurodė, kas sudaro jos neturtinę žalą.
Teisingumo Teismo vertinimas
88
Pirma, reikia pažymėti, kad savo reikalavimu dėl žalos atlyginimo apeliantė siekia, kad jai būtų sumokėta kompensacija už neturtinę žalą, kurią Cedefop jai padarė neužtikrinęs sprendimo dėl panaikinimo tinkamo vykdymo. Todėl šis reikalavimas susijęs su ginčijamo sprendimo ir sprendimo atmesti skundą neteisėtumu.
89
Taigi neturtinė žala, kurią apeliantė nurodo šiame ieškinyje, skiriasi nuo tos, kurią ji prašė atlyginti ieškinyje, dėl kurio buvo priimtas sprendimas dėl panaikinimo, kuris buvo grindžiamas panaikintų sprendimų neteisėtumu.
90
Taigi, priešingai, nei teigia Cedefop, šiuo reikalavimu atlyginti žalą nesiekiama, kad būtų atlyginta jau atlyginta žala.
91
Antra, primintina, jog tam, kad kiltų Sąjungos agentūros deliktinė atsakomybė, turi būti įvykdytos visos sąlygos, t. y. skundžiamas šios agentūros elgesys turi būti neteisėtas, žala turi būti reali ir turi egzistuoti priežastinis ryšys tarp šio elgesio ir nurodomos žalos (šiuo klausimu žr. 2020 m. birželio 4 d. Sprendimo Schokker / EASA, C‑310/19 P, EU:C:2020:435, 54 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
92
Visų pirma, kadangi ginčijamas sprendimas ir sprendimas atmesti skundą buvo panaikinti dėl to, kad Cedefop pažeidė jam pagal SESV 266 straipsnį tenkančią pareigą vykdyti sprendimą dėl panaikinimo, pirmoji Cedefop atsakomybės atsiradimo sąlyga, t. y. skundžiamo elgesio neteisėtumas, yra įvykdyta.
93
Toliau dėl sąlygos, susijusios su žalos realumu, reikia pažymėti, kad Sąjungos institucijos, įstaigos ar organo atsisakymas vykdyti Sąjungos teismo priimtą sprendimą kelia grėsmę pasitikėjimui (kurį turi turėti kiekvienas teisės subjektas) Sąjungos teisės sistema, grindžiama, be kita ko, Sąjungos teismų priimtų sprendimų laikymusi. Todėl nepriklausomai nuo bet kokios turtinės žalos, kuri gali atsirasti dėl sprendimo nevykdymo, vien atsisakymas imtis būtinų priemonių, kad jis būtų tinkamai įvykdytas, sukelia neturtinę žalą šaliai, kuriai teismo sprendimas buvo palankus.
94
Be to, dėl Cedefop elgesio apeliantė neabejotinai ilgą laiką patyrė netikrumą dėl savo sutarties pratęsimo; dėl šios situacijos atsirado neturtinė žala.
95
Taigi, reikia konstatuoti, kad žalos realumas įrodytas.
96
Galiausiai dėl priežastinio ryšio pakanka konstatuoti, kad apeliantės patirtos neturtinės žalos tiesioginė priežastis yra Cedefop atsisakymas imtis kitų sprendimo dėl panaikinimo vykdymo priemonių, nei tame sprendime nurodytų kompensacijų sumokėjimas, ir kad tokia žala nebūtų atsiradusi, jeigu Cedefop būtų tinkamai įvykdęs tą sprendimą.
97
Taigi, priežastinio ryšio tarp neteisėto Cedefop elgesio ir žalos buvimas taip pat yra įrodytas.
98
Atsižvelgiant į konkrečias nagrinėjamo atvejo aplinkybes, reikia manyti, kad 15000 EUR suma apeliantei yra tinkamas šios žalos atlyginimas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
99
Pagal Procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra pagrįstas ir pats Teisingumo Teismas priima galutinį sprendimą byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas.
100
Pagal Procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliacinėse bylose pagal šio reglamento 184 straipsnio 1 dalį, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
101
Kadangi nagrinėjamu atveju apeliantė prašė priteisti bylinėjimosi išlaidas iš Cedefop, o šis pralaimėjo bylą tiek apeliaciniame procese, tiek pirmojoje instancijoje, jis turi padengti ne tik savo, bet ir visas apeliantės patirtas bylinėjimosi išlaidas, susijusias su abiem šiais procesais.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:
1.
Panaikinti 2024 m. vasario 7 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą VP / Cedefop (T‑563/22, EU:T:2024:72).
2.
Panaikinti 2021 m. gruodžio 17 d. Europos profesinio mokymo plėtros centro (Cedefop) vykdomojo direktoriaus sprendimą ir 2022 m. birželio 17 d.Cedefop apeliacinės tarybos sprendimą.
3.
Įpareigoti Europos profesinio mokymo plėtros centrą (Cedefop) sumokėti VP 15000 EUR sumą padarytai neturtinei žalai atlyginti.
4.
Europos profesinio mokymo plėtros centras (Cedefop) padengia savo bylinėjimosi išlaidas, taip pat visas VP per procesą pirmojoje instancijoje ir per apeliacinį procesą patirtas bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.