62018CC0385
GENERALINIO ADVOKATO
EVGENI TANCHEV IŠVADA,
pateikta 2019 m. liepos 29 d. (
1
)
Byla C‑385/18
Arriva Italia S.r.l.,
Ferrotramviaria S.p.A.,
Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi (CO.TRA.P)
prieš
Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti,
dalyvaujant:
Ferrovie dello Stato Italiane S.p.A.,
Ferrovie del Sud Est e Servizi Automobilistici S.r.l.,
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
(Consiglio di Stato (Valstybės Taryba, Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Valstybės pagalba – Pagalba, suteikta su finansiniais sunkumais susiduriančiam vietos geležinkelių infrastruktūros ekonominės veiklos vykdytojui – Valstybės pagalbos sąvoka – Momentas, kada pagalba laikoma suteikta – Privataus investuotojo kriterijus – Pranašumo gavėjas – Konkurencijos iškraipymas – Išankstinio pranešimo apie valstybės pagalbą pareiga“
1.
Šioje byloje ginčas kilo dėl priemonių, kurių 2016 m. ėmėsi Italijos valstybė, t. y. didelės apimties negrąžintinos subsidijos suteikimo valstybei priklausančiam vietos geležinkelių infrastruktūros ekonominės veiklos vykdytojui ir keleivinio transporto paslaugų teikėjui, atsižvelgiant į jo sunkią finansinę padėtį. Be to, visos valstybės turimos to veiklos vykdytojo akcijos buvo perleistos be jokio atlygio valstybei priklausančiam geležinkelių infrastruktūros ekonominės veiklos vykdytojui, su sąlyga, kad šis atkurs perleistos bendrovės finansinį gyvybingumą. Šių priemonių teisėtumą užginčijo kiti vietos keleivinio transporto paslaugų teikėjai, į kurių suinteresuotumą dėl perleidimo nebuvo atsižvelgta. Consiglio di Stato (Valstybės Taryba, Italija) klausia Teisingumo Teismo, ar šios priemonės yra valstybės pagalba.
2.
Ši byla Teisingumo Teismui suteikia galimybę pateikti gaires dėl pranašumo ir konkurencijos iškraipymo sąvokų, valstybės įsikišimą kvalifikuojant kaip valstybės pagalbą. Pirmasis klausimas, į kurį turi atsakyti Teisingumo Teismas, – ar pranašumas buvo suteiktas perėmėjui, atsižvelgiant į tai, kad jis įsipareigojo atkurti vietos ekonominės veiklos vykdytojo gyvybingumą, ir ar perleidimo naudos gavėjas yra perėmėjas (jei perleidžiamos bendrovės gyvybingumas bus atkurtas ir ji vėl taps pelninga), ar perleista bendrovė (kuri gauna naudos iš perėmėjo įsipareigojimo atkurti jos gyvybingumą). Kitas Teisingumo Teismui pateiktas klausimas – ar aplinkybė, kad pagalbos gavėjas (arba gavėjai) vykdo veiklą rinkose, kuriose taikomos teisėto monopolio sąlygos, todėl konkurencija nėra galima, užkerta kelią išvadai, kad pagalba gali iškraipyti konkurenciją.
I. Italijos teisė
A.
2016 m. Stabilumo įstatymas
3.
Pagal 2016 m. Stabilumo įstatymo (
2
) 1 straipsnio 867 dalį Italijos valstybė, atsižvelgdama į „sunkią finansinę padėtį“, paskyrė bendrovės Ferrovie del Sud Est e Servizi Automobilistici S.r.l. (toliau – FSE) išorinį administratorių. Minėtas paskyrimas turėjo būti įgyvendintas Ministro delle Infrastrutture e dei Trasporti (infrastruktūros ir transporto ministras, Italija; toliau – MIT) dekretu.
4.
2016 m. Stabilumo įstatymo 1 straipsnio 867 dalies antru ir penktu sakiniais buvo atitinkamai paprašyta, kad paskirtas išorinis administratorius „parengtų sanavimo planą“, orientuotą į veiklos sąnaudų sumažinimą, ir pateiktų MIT pasiūlymus dėl „[FSE] perdavimo ar perleidimo pagal šio ministro dekrete nustatytus kriterijus ir tvarką“. Be to, 2016 m. Stabilumo įstatymo 1 straipsnio 867 dalies šeštame ir paskutiniame sakinyje nustatyta, kad „įgyvendinant minėtą sanavimo planą [FSE] veiklos tęstinumui užtikrinti, 2016 m. leidžiama išleisti [70 mln. EUR]“.
B.
Dekretas Nr. 9/2016
5.
Dekreto Nr. 9/2016 (
3
) 6 straipsnyje buvo numatyta, kad skiriamas FSE administratorius ir kad 2016 m. Stabilumo įstatyme nurodytas 70 mln. EUR asignavimas buvo skirtas FSE kapitalui padidinti, kuris gali būti naudojamas net ir negavus viešojo akcininko leidimo „siekiant užtikrinti [FSE] teikiamos viešosios paslaugos tęstinumą ir reguliarumą, imantis visų būtinų priemonių, kad būtų užtikrintas veiklos tęstinumas ir atkurta ekonominė ir finansinė [FSE] pusiausvyra“.
C.
Dekretas Nr. 264/2016
6.
Dekrete Nr. 264/2016 (
4
) buvo numatyta, kad MIT perduoda visas savo turėtas FSE akcijas bendrovei Ferrovie dello Stato Italiane SpA (toliau – FSI), visiškai priklausančiai Ministero dell’Economia e delle Finanze (Ūkio ir finansų ministerija, Italija; toliau – MEF).
7.
Perėmėjas buvo nustatytas remiantis Dekreto Nr. 264/2016 1 straipsnio 1 dalyje numatytais kriterijais, būtent: a) „viešajam sektoriui priklausančių akcijų veiksmingas panaudojimas vykdant tam pačiam savininkui (valstybei) priklausančio ekonominio vieneto vidinę reorganizaciją“; b) perėmėjo turimos gamybinės ir turtinės galimybės, kad galėtų užtikrinti darbo ir paslaugos teikimo tęstinumą (taip pat kreditorių atžvilgiu) <…>“; ir c) „restruktūrizuojant bendrovę atsižvelgiama į [FSE] skolas“.
8.
Atsižvelgiant į šiuos kriterijus, Dekreto Nr. 264/2016 2 straipsnio 2 dalyje buvo nurodyta, kad perduodama FSI būtų „be jokio užmokesčio“.
D.
Perleidimo aktas
9.
Pagal 2016 m. lapkričio 28 d. aktu, kurį patvirtino notaras (toliau – perleidimo aktas), MIT perleido FSI visas savo turimas FSE akcijas.
10.
Tos pačios dienos pranešimu (toliau – ministerijos pranešimas) MIT konstatavo, kad buvo įvykdytos Dekreto Nr. 264/2016 1 straipsnio 1 dalyje nustatytos sąlygos. Visų pirma, remiantis tuo pranešimu, FSI įsipareigojo padengti FSE skolas. Vis dėlto pagal ministerijos pranešimą Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (Konkurencijos ir rinkos institucija, Italija; toliau – AGCM) nusprendė nepradėti tyrimo pagal Įstatymo Nr. 287/1990 (
5
) 16 straipsnio 4 dalį dėl minėto perleidimo.
11.
Be to, ministerijos memorandume nustatyta, kad 2016 m. stabilumo įstatymo 1 straipsnio 867 dalyje numatyta 70 mln. EUR suma „turi būti panaudota (išskyrus išimtinius naudojimo apribojimus) finansiniams reikalavimams, susijusiems su [FSE] geležinkelių infrastruktūra, pagal ES teisės aktus“.
E.
Dekretas įstatymas Nr. 50/2017
12.
Po perleidimo 2016 m. Stabilumo įstatymo 1 straipsnio 867 dalies paskutinis sakinys buvo pakeistas Dekreto įstatymo Nr. 50/2017 (
6
) 47 straipsnio 7 punktu, jame nurodoma: „nepaisant šiame punkte įtvirtintų įpareigojimų, leidžiama 2016 m. išleisti 70 mln. EUR. Šios lėšos įskaitomos į [FSE] kapitalą, kad, nepažeidžiant [Europos Sąjungos] teisės aktų šioje srityje ir bendrovės sanavimo plano, būtų naudojamos tik įsiskolinimams, įskaitant ankstesnius, padengti, taip pat infrastruktūros finansiniams įsipareigojimams. Tai neturi įtakos pagal Dekretą [Nr. 264/2016] jau įgyvendintiems aktams, nuostatoms ir sandoriams“.
II. Faktinės aplinkybės, pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
13.
Bendrovė FSE, kurios visas kapitalas tuo metu priklausė MIT, eksploatuoja geležinkelio infrastruktūrą, priklausančią Regione Puglia (Apulijos regionas, Italija), ir teikia viešojo keleivių transporto geležinkeliu paslaugas bei susijusias kelių transporto paslaugas Apulijos regione (Salento teritorijoje).
14.
Dėl sudėtingos finansinės padėties Italijos valstybė FSE pradėjo administruoti pagal 2016 m. Stabilumo įstatymo 1 straipsnio 867 dalį ir Dekretą Nr. 9/2016. Italijos valstybė taip pat leido skirti 70 mln. EUR asignavimą, siekiant užtikrinti, kad iki sanavimo plano įgyvendinimo toliau būtų teikiamos bendrovės FSE užtikrinamos paslaugos.
15.
2016 m. rugpjūčio 4 d. Dekrete Nr. 264/2016 buvo numatyta, kad MIT perduoda visas savo turimas FSE akcijas bendrovei FSI, visiškai priklausančiai MEF ir kontroliuojančiajai bendrovei grupės, kuri (per Rete Ferroviaria S.p.A., FSI dukterinė bendrovė) eksploatuoja nacionalinę geležinkelių infrastruktūrą ir (per Trenitalia S.p.A. [toliau – Trenitalia], FSI visiškai priklausanti dukterinė bendrovė) teikia keleivių ir krovinių vežimo geležinkeliais ir keliais paslaugas. Šis perleidimas buvo be jokio atlygio. FSI buvo įpareigota padengti FSE skolas. FSE perėmėjo pasirinkimui nebuvo rengta jokio konkurso.
16.
2016 m. spalio 12 d. AGCM pagal Įstatymo Nr. 287/1990 20 ir 21 straipsnius pranešė Italijos vyriausybei apie planuojamą MIT turimų FSE akcijų perleidimą ir 70 mln. EUR asignavimą, nes manė, kad toks sandoris galėtų būti laikomas valstybės pagalba (
7
).
17.
Arriva Italia S.r.l. (toliau – Arriva Italia), Ferrotramviaria S.p.A. (toliau – Ferromtramviaria) ir Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi (CO.TRA.P) (toliau – Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi), kurios visos vykdė veiklą viešojo geležinkelių ir kelių transporto sektoriuje, išreiškė suinteresuotumą įsigyti FSE. 2016 m. spalio 24 d. šios bendrovės pareiškė ieškinį Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Lacijaus regiono administracinis teismas, Italija) dėl Dekreto Nr. 264/2016 panaikinimo. Jos teigė, kad 70 mln. EUR vertės asignavimas ir FSE akcijų paketo perleidimas yra valstybės pagalba ir kad Italijos valstybė, nepranešdama Komisijai apie tokias priemones ir jas įgyvendindama, pažeidė SESV 108 straipsnio 3 dalį.
18.
2016 m. lapkričio 21 d. AGCM, naudodamasi įgaliojimais leisti įmonių koncentraciją, nusprendė nepradėti tyrimo pagal Įstatymo Nr. 287/1990 16 straipsnio 4 punktą dėl pranešimo apie MIT turimų akcijų FSE perleidimą FSI (
8
).
19.
2016 m. lapkričio 28 d. perleidimas buvo įvykdytas, remiantis šios išvados 9 punkte minėtu perleidimo aktu.
20.
2017 m. sausio mėn. FSE kreipėsi į Tribunale di Bari (Bario teismas, Italija) dėl leidimo sudaryti susitarimą su kreditoriais.
21.
2017 m. gegužės 31 d. sprendimu Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Lacijaus regiono administracinis teismas) atmetė jam pateiktą ieškinį.
22.
Arriva Italia, Ferrotramviaria ir Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi pateikė apeliacinį skundą Consiglio di Stato (Valstybės Taryba).
23.
Consiglio di Stato (Valstybės Taryba) sustabdė bylos nagrinėjimą ir pateikė Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar, atsižvelgiant į nurodytas teisines ir faktines aplinkybes, priemonė, kurią sudarė 70 mln. EUR dydžio asignavimų skyrimas geležinkelių transporto sektoriaus ekonominės veiklos vykdytojui [2016 m. Stabilumo įstatymo, iš dalies pakeisto Dekretu įstatymu Nr. 50/2017, 1 straipsnio 867 dalyje] nustatytomis sąlygomis, o vėliau minėto veiklos vykdytoje perleidimas kitam ekonominės veiklos vykdytojui be konkurso ir be jokio atlygio, yra valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal [SESV] 107 straipsnį?
2.
Teigiamo atsakymo atveju reikia nustatyti, ar nagrinėjama pagalba yra suderinama su ES teise, ir kokios nepranešimo apie ją, kaip reikalaujama pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 straipsnio 3 dalį, pasekmės?“ (
9
)
24.
Pastabas raštu kartu pateikė bendrovės Arriva Italia, Ferrotramviaria ir Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi. FSI, Italijos Respublika, Lenkijos Respublika ir Europos Komisija taip pat pateikė rašytines pastabas. Šios šalys, išskyrus Lenkijos Respubliką, 2019 m. gegužės 8 d. posėdyje pateikė paaiškinimus žodžiu.
III. Analizė
25.
Kaip prašė Teisingumo Teismas, šioje išvadoje apsiribosiu pirmojo prejudicinio klausimo analize.
26.
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia sužinoti, ar 2016 m. Stabilumo įstatyme, iš dalies pakeistame Dekretu įstatymu Nr. 50/2017, nustatytomis sąlygomis 70 mln. EUR dydžio asignavimų skyrimas vietiniam geležinkelių transporto sektoriaus ekonominės veiklos vykdytojui ir vėliau minėto veiklos vykdytojo perleidimas kitam ekonominės veiklos vykdytojui be konkurso ir be jokio atlygio yra valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
27.
Pirmiausia įvertinsiu, ar 70 mln. EUR asignavimas yra valstybės pagalba, ir, antra, ar MIT turimų FSE akcijų perleidimas FSI yra valstybės pagalba (
10
).
A.
70 mln. EUR asignavimas
28.
Kaip minėta, pagal 2016 m. Stabilumo įstatymo 1 straipsnio 867 dalį FSE leista skirti 70 mln. EUR asignavimų.
29.
Remiantis Teisingumo Teismo jurisprudencija, tam, kad priemonę būtų galima kvalifikuoti kaip valstybės pagalbą, turi būti įvykdytos keturios sąlygos. Pirma, turi būti valstybės įsikišimas arba naudojami valstybės ištekliai. Antra, šis įsikišimas gali daryti įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai. Trečia, dėl jos naudą gaunančiam asmeniui suteikiamas atrankusis pranašumas. Ketvirta, turi būti iškraipoma konkurencija arba keliama tokia grėsmė (
11
).
30.
Toliau nagrinėsiu, ar laikomasi visų šių sąlygų.
1. Valstybės įsikišimas arba valstybės išteklių naudojimas
31.
Remiantis suformuota jurisprudencija, tam, kad suteikiama nauda galėtų būti kvalifikuojama kaip pagalba, kaip ji suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, ji turi būti suteikta tiesiogiai ar netiesiogiai iš valstybės išteklių ir priskirta valstybei (
12
).
32.
Kalbant apie sąlygą, susijusią su valstybės išteklių naudojimu, pažymėtina, kad pagal suformuotą jurisprudenciją pagalbos sąvoka gali apimti ne tik tokias tiesiogines išmokas, kaip subsidijos, bet ir paramą, kuri, būdama įvairių formų, sumažina paprastai įmonei tenkančią finansinę naštą ir kuri, nebūdama subsidija siaurąja prasme, yra tokio paties pobūdžio ir turi tokį patį poveikį (
13
).
33.
Šiuo atveju nėra abejonių, kad 70 mln. EUR asignavimą būtų galima laikyti valstybės išteklių perdavimu, nes šias išlaidas patvirtino biudžeto įstatymas, t. y. 2016 m. Stabilumo įstatymas, ir, kaip nurodė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, jos turi būti priskiriamos valstybės biudžetui.
34.
Antra, kalbant apie sąlygą, ar priemonė gali būti priskirta valstybei, svarbu išnagrinėti, ar valstybės institucijos dalyvavo nustatant šią priemonę (
14
).
35.
Nagrinėjamu atveju taip ir buvo, atsižvelgiant į tai, kad 70 mln. EUR asignavimą buvo leista taikyti pagal 2016 m. Stabilumo įstatymo 1 straipsnio 867 dalį, iš dalies pakeistą Dekreto įstatymo Nr. 50/2017 47 straipsnio 7 dalimi.
36.
Vis dėlto prieš darant išvadą, kad 70 mln. EUR asignavimas atitinka 29 punkte nurodytą pirmąją sąlygą, reikia išnagrinėti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo iškeltą prieštaravimą; teismas abejoja, ar pagalba gali būti laikoma suteikta, nes nėra įrodymų, kad iš valstybės biudžeto būtų realiai išmokėta ši suma, o 70 mln. EUR suma, atrodo, nebuvo išmokėta.
37.
Atkreipiu dėmesį, kad pagal suformuotą jurisprudenciją pagalba turi būti laikoma suteikta tuo metu, kai pagal galiojančius nacionalinės teisės aktus pagalbos gavėjui suteikiama teisė ją gauti. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, remdamasis galiojančia nacionaline teise, turi nustatyti momentą, kada minėta pagalba turi būti laikoma suteikta. Šiuo tikslu šis teismas turi atsižvelgti į visas pagal nacionalinę teisę nustatytas nagrinėjamos pagalbos gavimo sąlygas (
15
).
38.
Taigi pagalba laikoma suteikta ne tuo metu, kai ji išmokama paramos gavėjui (
16
), ir nėra svarbu, kad, kaip paaiškėjo per posėdį, 70 mln. EUR asignavimų suma dar nebuvo sumokėta (
17
).
39.
Vis dėlto reikia patikrinti, ar teisė gauti šį asignavimą buvo suteikta pagal Italijos teisę. Tam prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, kaip nurodyta šios išvados 37 punkte, turėtų nustatyti, ar FSE suteikta besąlyginė teisė gauti 70 mln. EUR asignavimų, ar vis dėlto jai suteikta sąlyginė teisė, ir, jei taip, ar įvykdytos sąlygos, taikomos šiai teisei.
40.
Atsižvelgdamas į tai pažymiu, kad per posėdį FSI nurodė, jog pagal 2016 m. Stabilumo įstatymo 1 straipsnio 867 dalį ir Dekretą Nr. 9/2016 dėl teisės į 70 mln. EUR asignavimą pirmiausia turėjo būti pateiktas ir patvirtintas sanavimo planas, kuriame patvirtintas FSE išsaugojimas, ir, antra, FSE 2015 m. biudžetas. Tačiau nė vienas sanavimo planas nebuvo galutinai parengtas, nes po papildomo išorinio administratoriaus tyrimo paprasčiausia FSE reorganizacija nebebuvo tinkama alternatyva. Vietoje to buvo priimtas Dekretas Nr. 264/2016, kuriame numatytas MIT turimų FSE akcijų perleidimas FSI ir šios atitinkamas įsipareigojimas atgaivinti FSE. Todėl sanavimo plano, pagal kurį buvo suteikta teisė į 70 mln. EUR asignavimą, priėmimo ir patvirtinimo sąlyga nebuvo įvykdyta, taigi, pasak FSI, FSE niekada neįgijo tokios teisės. Remdama FSI poziciją Italijos vyriausybė per posėdį pareiškė, kad 70 mln. EUR asignavimas buvo „sustabdytas“.
41.
Vis dėlto bendrovė Arriva Italia per posėdį nurodė, kad išorinis administratorius turėjo galimybę sumokėti 70 mln. EUR asignavimo sumą nuo tos dienos, kai pradėtas taikyti Dekretas Nr. 9/2016, kuriuo įgyvendinama 2016 m. Stabilumo įstatymo 1 straipsnio 867 dalis. Be to, ji pabrėžė, kad ši suma buvo įtraukta į FSE balansą kaip valstybės kredito linija, todėl turi būti laikoma, kad FSE turi teisę į 70 mln. EUR asignavimą. Komisija pritaria bendrovės Arriva Italia pozicijai.
42.
Kadangi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi pasirinkti vieną iš šių pozicijų, esu linkęs manyti, kad pagal 2016 m. Stabilumo įstatymo 1 straipsnio 867 dalį FSE suteikta besąlyginė teisė į 70 mln. EUR asignavimą.
43.
Iš tiesų šalys nesutinka, kaip turi būti aiškinamas 2016 m. Stabilumo įstatymo 1 straipsnio 867 dalies paskutinis sakinys, kuriame numatyta, kad asignavimas suteikiamas „nelle more dell’attuazione del piano di risanamento“ („įgyvendinant sanavimo planą“). Per posėdį Arriva Italia teigė, kad žodžių junginys „nelle more“ turi būti suprantamas kaip reiškiantis, kad asignavimas galimas „nedelsiant“, o FSI teigė, kad tai reiškia „per“ (sanavimo plano įgyvendinimą) (
18
). Nors suprantu, kad paskutinis 2016 m. Stabilumo įstatymo 1 straipsnio 867 dalies sakinys yra dviprasmiškas, manau, kad nuoroda į „tikslą užtikrinti tolesnę [FSE] veiklą“ reiškia, kad skiriant 70 mln. EUR siekiama užtikrinti, kad FSE galėtų vykdyti savo veiklą ir liktų rinkoje, o išorinis administratorius parengtų sanavimo planą. Todėl man atrodo, kad, kaip teigė bendrovė Arriva Italia, FSE įgijo teisę gauti asignavimą, kai įsigaliojo Dekretas Nr. 9/2016, kuriuo įgyvendinama 2016 m. Stabilumo įstatymo 1 straipsnio 867 dalis.
44.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas tai turi patikrinti. Vis dėlto reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad jei teismas nustatytų, kad teisė gauti 70 mln. EUR sumą yra sąlyginė, o sąlygos, kuriomis ta teisė suteikiama, nėra įvykdytos, teisė į 70 mln. EUR asignavimų sumą nebūtų suteikta. Todėl toks asignavimas nebūtų laikomas valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
2. Poveikis valstybių narių tarpusavio prekybai
45.
Kalbant apie antrąją sąlygą, minimą šios išvados 29 punkte, pagal suformuotą jurisprudenciją norint kvalifikuoti nacionalinę priemonę kaip valstybės pagalbą, nereikia įrodyti, kad pagalba padarė realų poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai ir kad iš tikrųjų iškraipė konkurenciją; reikia tik išnagrinėti, ar ši pagalba gali daryti poveikį tokiai prekybai ir iškraipyti konkurenciją. Vis dėlto poveikis valstybių narių tarpusavio prekybai negali būti vien hipotetinis arba preziumuojamas. Todėl reikia nustatyti priežastį, dėl kurios atitinkama priemonė iškraipo ar gali iškraipyti konkurenciją ir dėl savo numatomo poveikio gali paveikti valstybių narių tarpusavio prekybą (
19
).
46.
Nebūtina, kad įmonės pagalbos gavėjos pačios dalyvautų Sąjungos vidaus prekyboje. Kai valstybė narė įmonei suteikia pagalbą, veiklos mastai valstybės viduje gali būti išlaikyti arba išaugti, dėl to kitose valstybėse narėse įsteigtų įmonių galimybė patekti į šios valstybės narės rinką gali sumažėti (
20
).
47.
FSI, palaikoma Italijos ir Lenkijos vyriausybių, tvirtina, kad 70 mln. EUR asignavimas negali paveikti valstybių narių tarpusavio prekybos, nes nagrinėjama geležinkelių infrastruktūra yra tik vietinė. Komisija laikosi priešingos pozicijos.
48.
Mano nuomone, 70 mln. EUR asignavimas bendrovei FSE daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai. Žinoma, FSE nedalyvauja prekyboje su kitomis valstybėmis narėmis. Tačiau dėl tokio asignavimo sumažėjo bendrovės Arriva Italia, kuri yra Vokietijos grupės Deutsche Bahn dukterinė bendrovė, galimybė eksploatuoti geležinkelių infrastruktūrą, kuri buvo patikėta bendrovei FSE, arba teikti keleivių vežimo toje infrastruktūroje paslaugas.
3. Gavėjui suteiktas atrankusis pranašumas
49.
Kalbant apie trečiąją sąlygą, nurodytą šios išvados 29 punkte, reikėtų pažymėti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją valstybės pagalba laikoma bet kokia intervencija, kad ir kokia būtų jos forma, kuri gali tiesiogiai ar netiesiogiai suteikti naudą tam tikroms įmonėms arba kuri turi būti laikoma ekonominiu pranašumu, kurio naudą gaunanti įmonė nebūtų įgijusi įprastomis rinkos sąlygomis (
21
).
50.
Šis vertinimas valstybės įmonių atveju atliekamas iš principo taikant privataus investuotojo kriterijų. Vertinant klausimą, ar ta pati priemonė įprastomis rinkos sąlygomis būtų taikoma privataus investuotojo, esančio kaip galima panašesnėje į valstybės situacijoje, reikia atsižvelgti tik į naudą ir pareigas, susijusias su pastarosios, kaip akcininkės, padėtimi, išskyrus naudą ir pareigas, susijusias su jos, kaip viešosios valdžios subjekto, įgaliojimais. Remiantis tuo darytina išvada, kad, viena vertus, valstybės akcininkės ir, antra vertus, valstybės, veikiančios kaip viešosios valdžios subjektas, vaidmenys turi būti atskirti. Todėl privataus investuotojo kriterijaus taikymas galiausiai priklauso nuo to, ar atitinkama valstybė narė, veikdama kaip akcininkė, bet ne kaip viešosios valdžios subjektas, suteikia ekonominę naudą jai priklausančiai įmonei (
22
).
51.
Šioje byloje reikia nustatyti, ar pagal 2016 m. Stabilumo įstatymo 1 straipsnio 867 dalį, pagal kurį buvo leista FSE suteikti negrąžintiną 70 mln. EUR asignavimo sumą, tai bendrovei buvo suteiktas pranašumas.
52.
Manau, kad šiuo atveju mažai tikėtina, kad gali būti taikomas privataus investuotojo kriterijus.
53.
Iš tiesų, remiantis suformuota jurisprudencija, esant abejonių, būtina nedviprasmiškai ir remiantis objektyvia bei patikrinama informacija įrodyti, kad priemonės valstybė narė ėmėsi veikdama kaip akcininkė. Šiuo aspektu, be kita ko, gali būti reikalaujama informacijos, iš kurios paaiškėtų, kad šis sprendimas grindžiamas ekonominiais vertinimais, kurie šios bylos aplinkybėmis būtų panašūs į racionalaus privataus investuotojo, esančio kaip galima panašesnėje į minėtos valstybės narės padėtyje, vertinimus prieš atliekant minėtą investiciją, siekiant nustatyti tokios investicijos pelningumą ateityje. Ekonominių vertinimų, atliktų po minėtos naudos suteikimo, nepakanka (
23
).
54.
Būtina pažymėti, kad nėra įrodymų, kad prieš priimant 2015 m. gruodžio 28 d. 2016 m. Stabilumo įstatymą Italijos valstybė būtų atlikusi kokį nors ekonominį šių investicijų pelningumo vertinimą. Reikia pripažinti, kad šiame įstatyme pateikiamoje techninėje ataskaitoje nurodoma „ekonominė ir finansinė analizė“, kurią atliko FSE vadovybė (
24
). Tačiau nėra jokių požymių, kad atliekant šią analizę buvo siekiama nustatyti tų investicijų pelningumą. Kaip per posėdį nurodė Komisija, nusprendusi daryti šią investiciją Italijos vyriausybė neturėjo aiškaus FSE finansinės padėties vaizdo, nes pagal 2016 m. Stabilumo įstatymo 1 straipsnio 867 dalį taip pat reikalaujama, kad išorinis administratorius parengtų išsamią ataskaitą apie FSE finansinę padėtį. Iš to matyti, kad Italijos valstybė neturėjo reikiamos informacijos, kad galėtų nustatyti, ar investicija bus pelninga. Todėl man atrodo, kad priimdama sprendimą dėl 70 mln. EUR asignavimo ji neveikė kaip akcininkė, todėl privataus investuotojo kriterijus netaikytinas.
55.
Vis dėlto, jeigu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, visų pirma remdamasis papildoma informacija, nuspręstų, kad privataus investuotojo kriterijus yra taikytinas, mano nuomone, tas kriterijus nebūtų įvykdytas. Abejotina, ar privatus investuotojas įmonei būtų suteikęs 70 mln. EUR sumą, kuri yra tokioje sudėtingoje finansinėje padėtyje, kaip FSE, 2015 m. pabaigoje turėjusi maždaug 200 mln. EUR skolų (
25
).
56.
Darau išvadą, kad FSE suteikus 70 mln. EUR asignavimą pagal 2016 m. Stabilumo įstatymo 1 straipsnio 867 dalį šiai įmonei suteiktas pranašumas. Šis pranašumas, be abejonės, yra atrankusis, nes asignavimas suteikiamas vienai konkrečiai įmonei, t. y. FSE.
4. Konkurencijos iškraipymas arba iškraipymo grėsmė
57.
Dėl ketvirtosios sąlygos, pagal kurią pagalba kvalifikuojama kaip valstybės pagalba, daroma nuoroda į jurisprudenciją, nurodytą šios išvados 45 punkte, ir jurisprudenciją, pagal kurią, jei valstybės narės suteikta pagalba sustiprina vienos įmonės padėtį, palyginti su kitų įmonių konkurenčių padėtimi prekyboje tarp valstybių narių, turi būti laikoma, kad pastarosioms pagalba padarė įtaką (
26
).
58.
FSI ir Italijos vyriausybė tvirtina, kad 70 mln. EUR asignavimas turi būti skirtas tik FSE eksploatuojamai geležinkelių infrastruktūrai finansuoti, todėl jis neiškraipo konkurencijos. Jų motyvus galima apibendrinti taip: pirma, nagrinėjama infrastruktūra pagal Italijos teisę eksploatuojama teisėto monopolio sąlygomis, todėl nėra konkurencijos nei tos infrastruktūros naudojimo rinkoje, nei dėl tos rinkos. Vadinasi, negalima kalbėti apie konkurencijos iškraipymą. Antra, kryžminio ekonominės veiklos subsidijavimo, kaip antai keleivinio transporto paslaugų teikimo naudojantis nagrinėjama infrastruktūra, galimybei užkerta kelią visų pirma tai, kad FSE vykdo atskirą geležinkelių infrastruktūros eksploatavimo ir šių paslaugų teikimo apskaitą. Lenkijos vyriausybė sutinka, kad 70 mln. EUR asignavimas neiškraipo konkurencijos.
59.
Bendrovė Arriva Italia, kuriai pritaria Komisija, laikosi priešingos pozicijos ir teigia, kad dėl tokio asignavimo iškraipoma konkurencija. Komisija tvirtina, kad 70 mln. EUR asignavimas turi būti panaudotas siekiant užtikrinti tolesnę FSE veiklą. Tačiau ji pabrėžia, kad, jei būtų daroma prielaida, jog asignavimas turi būti naudojamas tik geležinkelių infrastruktūrai finansuoti, vis dėlto tai galėtų iškraipyti konkurenciją. Komisijos nuomone, taip yra todėl, kad, nors šios infrastruktūros panaudojimo rinkoje ir keleivinio transporto paslaugų teikimo rinkoje nėra konkurencijos, konkuruojama dėl šių rinkų. remiantis tuo darytina išvada, kad 70 mln. EUR asignavimas galėjo iškraipyti konkurenciją, nes leido FSE likti rinkoje, todėl kitiems veikėjams nebuvo patikėta vykdyti pirma minėtos veiklos.
60.
Manau, kad dėl 70 mln. EUR asignavimo gali būti iškraipoma konkurencija dėl toliau nurodytų priežasčių.
61.
Pirma, nesutinku su FSI ir Italijos vyriausybės pozicija, kurios tvirtina, kad šis asignavimas gali būti naudojamas tik geležinkelių infrastruktūrai finansuoti.
62.
Norėčiau priminti, kad pagal pirminės redakcijos 2016 m. Stabilumo įstatymo 1 straipsnio 867 dalį 70 mln. EUR asignavimas numatytas siekiant užtikrinti tolesnę FSE veiklą. Tačiau, iš dalies pakeitus Dekreto įstatymo Nr. 50/2017 47 straipsnio 7 dalį, toje pačioje nuostatoje teigiama, kad šis asignavimas gali būti naudojamas tik geležinkelių infrastruktūros įsipareigojimams ir finansiniams reikalavimams padengti. Kaip matyti iš šios išvados 42 ir 43 punktų, man atrodo, kad toks asignavimas turi būti laikomas suteiktu Dekreto įstatymo Nr. 9/2016, kuriuo įgyvendinama 2016 m. Stabilumo įstatymo 1 straipsnio 867 dalis, įsigaliojimo momentu. Tai reiškia – ir tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, – kad 70 mln. EUR asignavimas skirtas tame įstatyme ir dekrete nurodytam tikslui, t. y. užtikrinti tolesnei FSE veiklai.
63.
Kalbant apie poveikį konkurencijai, turiu atkreipti dėmesį į tai, kad FSE geležinkelių infrastruktūra eksploatuojama ir keleivinio transporto paslaugos teikiamos teisėto monopolio sąlygomis, kaip nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas (arba, kaip teigia Komisija, tai turi būti laikoma Regione Puglia (Apulijos regiono) pripažintų išimtinių teisių sistema).
64.
Iš tiesų FSE veikia pagal koncesijos susitarimą, pagal kurį Regione Puglia (Apulijos regionas) FSE tiesiogiai suteikė regionui priklausančias aštuonias geležinkelio linijas (
27
). Be to, FSE taip pat pagal tiesiogiai Regione Puglia (Apulijos regionas) suteiktą koncesiją teikia, pirma, keleivių vežimo geležinkeliais paslaugas minėtose aštuoniose geležinkelio linijose ir, antra, keleivių vežimo keliais paslaugas atitinkamoje teritorijoje. FSE yra vienintelė aštuonių geležinkelio linijų eksploatuotoja ir vienintelė keleivių vežimo naudojantis ta infrastruktūra paslaugų teikėja. Kaip nurodyta AGCM sprendime, kiti keturi regioninio keleivinio geležinkelių transporto paslaugų teikėjai Apulijoje, t. y. Trenitalia, Ferrovie del Gargano S.p.A., Ferrovie Apulo-Lucane S.r.l. ir Ferrotramviaria, veikia kituose geležinkelių tinkluose (
28
).
65.
Taigi atrodytų, kad 70 mln. EUR asignavimas negali iškraipyti konkurencijos, atsižvelgiant į tai, kad rinkose, kuriose veikia paramos gavėjas, t. y. FSE, nėra konkurencijos.
66.
Vis dėlto, mano nuomone, vien dėl teisėto monopolio buvimo negalima atmesti konkurencijos iškraipymo. Taip gali būti tik tuo atveju, jei yra įrodymų, pirma, kad FSE veikia teisėto monopolio sąlygomis ir kad dėl šios priežasties rinkose, kuriose veikia FSE, nėra realios konkurencijos, tačiau taip pat, antra, kad nėra jokios potencialios konkurencijos tose rinkose.
67.
Šiuo klausimu atkreipiu dėmesį, kad, pavyzdžiui, Sprendime ASM Brescia (
29
) Bendrasis Teismas atmetė argumentą, kad pagalba, suteikta įmonėms, teikiančioms viešąsias paslaugas vandens, dujų ir elektros energijos sektoriuose, negalėjo iškraipyti konkurencijos, nes šios bendrovės neveikė rinkose, atvertose konkurencijai. Viena iš priežasčių, dėl kurių šis argumentas atmestas, buvo ta, kad šias paslaugas teikiančios bendrovės konkuravo dėl vietinių viešųjų paslaugų koncesijų suteikimo įvairiose komunose ir kad minėtų koncesijų rinka yra konkurencinga (
30
).
68.
Taip pat norėčiau pažymėti, kad šis požiūris atitinka Pranešimo dėl valstybės pagalbos sąvokos (
31
) 324 išnašą, kurioje teigiama, kad „jeigu infrastruktūra eksploatuojama teisėto monopolio sąlygomis ir konkurencija dėl infrastruktūros eksploatavimo rinkos yra panaikinta, infrastruktūros valdytojui valstybės suteiktu pranašumu negali būti iškraipyta konkurencija“. Toje išnašoje daroma nuoroda į to paties pranešimo 188 dalį, kurioje nurodyta, kad tais atvejais, kai paslauga teikiama teisėto monopolio sąlygomis, konkurencijos iškraipymas atmetamas, jei visų pirma „teisėtu monopoliu ne tik panaikinama konkurencija rinkoje, bet ir konkurencija dėl rinkos, t. y. panaikinama bet kokia galima konkurencija tapti išimtiniu atitinkamos paslaugos teikėju“.
69.
Šiuo atveju man atrodo, kad yra potenciali konkurencija rinkose dėl FSE patikėtos geležinkelių infrastruktūros eksploatavimo ir keleivių vežimo paslaugų teikimo naudojantis ta infrastruktūra.
70.
Šiuo klausimu norėčiau atkreipti dėmesį į tai, kad per posėdį Arriva Italia paaiškino, kad nustojus galioti koncesijoms dėl vietinio keleivių vežimo paslaugų teikimo galima rengti konkurencingus konkursus dėl šių koncesijų atnaujinimo (
32
). Kai konkursai nerengiami, ir koncesijas tiesiogiai suteikia viešojo administravimo institucijos, kaip ir aptariamų aštuonių geležinkelio linijų, aptarnaujamų bendrovės FSE, atveju, įmonės konkuruoja dėl koncesijų suteikimo. Mano nuomone, kitose Apulijos dalyse veikiantys ūkio subjektai (t. y. Trenitalia, Ferrovie del Gargano S.p.A., Ferrovie Apulo-Lucane S.r.l. ir Ferrotramviaria) laikytini potencialiais FSE konkurentais. Be to, ekonominės veiklos vykdytojai, išreiškę suinteresuotumą įsigyti FSE (visų pirma pagrindinės bylos apeliantės), gali būti laikomi potencialiais konkurentais (
33
).
71.
Remiantis tuo darytina išvada, kad dėl 70 mln. EUR asignavimo skyrimo FSE gali būti iškraipyta konkurencija, nes sustiprėja tos bendrovės padėtis, palyginti su potencialiais konkurentais. Kaip teigė Komisija, suteikiant galimybę FSE likti rinkoje, dėl šio asignavimo buvo užkirstas kelias patikėti geležinkelių infrastruktūros eksploatavimą ir keleivinio transporto paslaugų teikimą naudojantis ta infrastruktūra kitoms bendrovėms, pavyzdžiui, bendrovei Arriva Italia.
72.
Antra, jei būtų nuspręsta, kad 70 mln. EUR asignavimas gali būti naudojamas tik infrastruktūrai finansuoti, tai, mano nuomone, nebūtų priežastis daryti išvados, kad konkurencijos iškraipymas neįmanomas.
73.
Savo rašytinėse pastabose nei FSI, nei Italijos vyriausybė netvirtina, kad 70 mln. EUR asignavimas gali būti skirtas tik infrastruktūrai statyti. Jos tik nurodo, kad asignavimas turi būti naudojamas infrastruktūrai. Tačiau, remiantis Pranešimo dėl valstybės pagalbos sąvokos 211 dalimi, „konkurencija negali būti iškraipyta <…> infrastruktūros objekto statybos atvejais“ (
34
). Priešingai, kai pagalba teikiama infrastruktūrai eksploatuoti, ir, kaip šiuo atveju, tokia infrastruktūra eksploatuojama teisėto monopolio sąlygomis, konkurencijos iškraipymas yra negalimas tik tuo atveju, jei pagal to paties pranešimo 188 dalį konkurencija dėl rinkos neįmanoma. Todėl, jeigu būtų nuspręsta, kad 70 mln. EUR asignavimas gali būti naudojamas tik geležinkelių infrastruktūros eksploatavimui finansuoti, tai nepakeistų mano pamąstymų šios išvados 71 punkte.
74.
Vis dėlto, siekiant išsamumo, reikėtų patikslinti, kad, nors rašytinėse pastabose FSI neatsižvelgė į tai, kad 70 mln. EUR asignavimas buvo skirtas infrastruktūros statybai, posėdyje ji pareiškė, kad asignavimas turi būti naudojamas „didžiąja dalimi, o galbūt visas tik“ statybos tikslais. FSI tvirtino, kad teritorijoje šalia Bario reikia pakeisti kelio pabėgius, o kituose rajonuose – atlikti elektrifikavimo darbus ir kad toks esamos infrastruktūros gerinimas turi būti laikomas infrastruktūros „statyba“.
75.
Net jeigu būtų nuspręsta, kad ankstesniame punkte nurodyta veikla laikytina infrastruktūros „statyba“ pagal Pranešimo dėl valstybės pagalbos sąvokos 211 dalį, tai nebūtinai reikštų, kad 70 mln. EUR asignavimas negali iškraipyti konkurencijos.
76.
Iš tikrųjų Pranešimo dėl valstybės pagalbos sąvokos 219 dalyje nustatyta, kad statant „geležinkelio infrastruktūr[ą], kuria potencialūs naudotojai gali naudotis vienodomis ir nediskriminacinėmis sąlygomis, <…> konkurencija neiškraipoma“. Be to, to paties pranešimo 212 dalyje reikalaujama, kad valstybės narės „užtikrintų, kad finansavimo, suteikto [infrastruktūrai] <…> pastatyti <…>, nebūtų galima panaudoti kitai ekonominei veiklai, įskaitant infrastruktūros eksploatavimą, kryžmiškai arba netiesiogiai subsidijuoti“. Toje dalyje taip pat nurodyta, kad kryžminio subsidijavimo galimybė gali būti panaikinta užtikrinant, kad būtų tvarkoma atskira apskaita, tinkamai paskirstant išlaidas ir pajamas.
77.
Reikėtų pabrėžti, kad šiuo atveju akivaizdu, jog nagrinėjama geležinkelių infrastruktūra galimiems naudotojams nebus prieinama vienodomis ir nediskriminacinėmis sąlygomis, atsižvelgiant į tai, kad FSE yra vienintelė keleivių vežimo geležinkeliais paslaugų teikėja aštuoniose geležinkelio linijose, kurias ji eksploatuoja. Taip pat reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad kryžminio subsidijavimo galimybė gali būti atmesta tik tuo atveju, jei FSE tvarko atskirą apskaitą, viena vertus, infrastruktūros statybos ir, kita vertus, infrastruktūros eksploatavimo ir transporto paslaugų teikimo, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
78.
Darau išvadą, kad negalima atmesti galimybės, jog 70 mln. EUR asignavimas gali iškraipyti konkurenciją.
B.
MIT turimų FSE akcijų perleidimas FSI
79.
Kaip jau minėta, MIT turimų 100 % FSE akcijų perleidimas FSI, kuri visiškai priklauso MEF, buvo numatytas Dekrete Nr. 264/2016 ir įvykdytas perleidimo aktu. Toks perleidimas buvo vykdomas be konkurso ir be jokio atlygio. Tačiau FSI privalėjo įsipareigoti padengti FSE bendrovės skolas.
80.
Kaip ir dėl 70 mln. EUR asignavimo, toliau nagrinėsiu, ar FSE akcijų perleidimas atitinka kiekvieną šios išvados 29 punkte nurodytą sąlygą.
1. Valstybės įsikišimas arba iš valstybės išteklių naudojimas
81.
Darytina nuoroda į šios išvados 31, 32 ir 34 punktuose nurodytą jurisprudenciją.
82.
Pirma, kalbant apie su valstybės išteklių panaudojimu susijusią sąlygą, pažymėtina, kad FSE yra dotuojama iš valstybės biudžeto (
35
), o ministerija, t. y. MIT, yra vienintelė tos bendrovės akcininkė. Todėl visų MIT turimų FSE akcijų perleidimas turi būti laikomas valstybės išteklių perleidimu (
36
).
83.
Antra, dėl sąlygos, kad priemonė priskirtina valstybei, pažymėtina, kad valstybės institucijos dalyvavo nustatant priemonę, pagal kurią perleidžiamos FSE akcijos, nes minėtas perleidimas buvo numatytas Dekrete Nr. 264/2016 ir patvirtintas notariniu aktu, kurį pasirašė MIT.
84.
Norėčiau pabrėžti, kad nekyla tokios abejonės, kaip prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, kad kvalifikavimui kaip valstybės pagalbos turėtų kliudyti tai, jog bendrovės FSE akcijų perleidimas vykdomas tarp dviejų subjektų, kurie visiškai priklauso valstybei ir neturi atskiro biudžeto, o jų pajamos ir išlaidos įtraukiamos į bendrą valstybės biudžetą. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pabrėžia, kad toks perleidimas atitinka Sąjungos neutralumo nuosavybės atžvilgiu principą, įtvirtintą SESV 345 straipsnyje.
85.
Nors FSI ir Italijos vyriausybė sutinka su tuo argumentu, bendrovė Arriva Italia ir Komisija jam nepritaria. Komisija tvirtina, kad jei toks argumentas būtų pripažintas pagrįstu, tai keltų pavojų valstybės pagalbos taisyklių veiksmingumui ir neatitiktų SESV 345 straipsnio, nes dėl to valstybės ir privatūs pagalbos gavėjai būtų vertinami nevienodai.
86.
Reikia pažymėti, kad, priešingai, nei teigia FSI ir Italijos vyriausybė, FSE akcijų perleidimas nėra paprasta viešojo sektoriaus reorganizacija. Iš tiesų akcijos perleistos kartu su FSI prievole atkurti FSE finansinį gyvybingumą.
87.
Be to, norėčiau pabrėžti, kad SESV 345 straipsnis jokiu būdu neužkerta kelio taikyti valstybės pagalbos taisykles viešojo sektoriaus įmonėms, kokia yra FSI. Iš tiesų SESV 345 straipsnis, kuriame numatyta, kad ES sutartis ir SESV „jokiu būdu nepažeidžia valstybių narių normų, reglamentuojančių nuosavybės sistemą“, valstybėms narėms leidžia išlaikyti arba nustatyti tam tikrų įmonių viešąją nuosavybę. Tai neleidžia viešosios nuosavybės sistemoms netaikyti valstybės pagalbos taisyklių, nes pagal SESV 106 straipsnio 1 dalį konkurencijos taisyklės, įskaitant SESV 107 straipsnio 1 dalį, taikomos viešojo sektoriaus įmonėms. Jei taip nebūtų, įmonės viešiesiems ir privatiems savininkams nebūtų sudarytos vienodos sąlygos (
37
). Jei būtų pripažinta, kad dėl to, jog FSI visiškai priklauso valstybinei įstaigai, ji negali būti valstybės pagalbos gavėja, tai leistų valstybėms narėms apeiti valstybės pagalbos taisykles, ekonominės veiklos vykdymą pavedant valstybės įstaigoms, o ne juridinio asmens statusą turinčioms įmonėms.
88.
Darau išvadą, kad FSE akcijų perleidimas FSI atitinka šios išvados 29 punkte nurodytą pirmąją sąlygą.
2. Poveikis valstybių narių tarpusavio prekybai
89.
Darytina nuoroda į šios išvados 45 ir 46 punktuose nurodytą jurisprudenciją.
90.
Laikausi nuomonės, kad MIT turimų FSE akcijų perleidimas FSI turi poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai, atsižvelgiant į tai, kad, kaip teigia Komisija, FSI veiklą vykdo kitose valstybėse narėse ir kad dėl šio perleidimo sumažėjo bendrovės Arriva Italia, kuri yra Vokietijos įmonių grupės Deutsche Bahn dukterinė bendrovė, galimybės veikti rinkose, kurios patikėtos bendrovei FSE.
3. Gavėjui suteiktas atrankusis pranašumas
91.
Turi būti nustatyta, ar MIT turimų FSE akcijų perleidimas FSI suteikė tos pagalbos priemonės gavėjui pranašumą. Tam, pirma, išnagrinėsiu, ar akcijų perleidimas perėmėjui suteikė pranašumą, būtent FSI, atsižvelgiant į tai, kad FSI įsigijo finansinių sunkumų turinčią bendrovę ir įsipareigojo atkurti tos bendrovės finansinį gyvybingumą. Taip būtų tuo atveju, kai FSE turėtų pelningumo perspektyvų. Be to, atsižvelgdamas į tai, kad FSI įsipareigojo atkurti FSE gyvybingumą, išnagrinėsiu, ar dėl akcijų perleidimo bendrovei FSE suteiktas pranašumas.
a) Ar FSI suteiktas pranašumas?
92.
Darytina nuoroda į šios išvados 49, 50 ir 53 punktuose nurodytą jurisprudenciją.
93.
Iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo ir pagrindinės bylos šalių pateiktos ribotos informacijos matyti, kad šiuo atveju privataus investuotojo kriterijus netaikytinas. Taip yra todėl, kad nėra jokių požymių, rodančių, kad buvo atlikta kokia nors ekspertizė dėl FSE vertinimo ir perdavimo pelningumo iki Italijos valstybės 2016 m. rugpjūčio 4 d. sprendimo MIT turimas FSE akcijas perleisti FSI.
94.
Šiuo klausimu FSI, pirma, remiasi išorinio administratoriaus ataskaita, kurioje daroma išvada, kad, jei FSE nebūtų perleista FSI, ji greičiausiai būtų bankrutavusi; antra, FSI atliktu „rinkos tyrimu“, iš kurio matyti, kad tik dvi įmonės domėjosi FSE įsigijimu (bet nepateikė tvirtų pasiūlymų); ir, trečia, Tribunale di Bari (Apylinkės teismas, Baris) patvirtintu 2018 m. susitarimu su kreditoriais, kuris, FSI nuomone, rodo, kad FSE perleidimas FSI buvo tinkamas pasirinkimas. Be to, Italijos vyriausybė remiasi deramo rūpestingumo patikrinimo ataskaita, parengta išorinio administratoriaus prašymu.
95.
Arriva Italia ir Komisijos nuomone, nebuvo atlikta jokio išankstinio ekonominio pelningumo vertinimo.
96.
Atkreipiu dėmesį į tai, kad būsimo FSE pelningumo vertinimas, atrodo, nebuvo pateiktas nei deramo rūpestingumo patikrinimo ataskaitoje, kurią išorinio administratoriaus prašymu parengė nepriklausoma audito įmonė, nei išorinio administratoriaus ataskaitoje, kuria remdamasis pastarasis pasiūlė FSE perduoti FSI. Taip pat atkreipiu dėmesį į tai, kad Teisingumo Teismui nebuvo pateikta jokių įrodymų, kad perleidimo pelningumas buvo įvertintas atliekant kitus ekonominius tyrimus. Šiuo atžvilgiu norėčiau pabrėžti, kad AGCM savo pranešime nurodė, kad „nebuvo atlikta išankstinio vertinimo siekiant patikrinti, ar laikomasi vadinamojo rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančio veiklos vykdytojo kriterijaus“, ir kad iš anksto nebuvo nustatyta „jokios galiojančios nuorodos į FSE rinkos vertę, kuri galėtų pateisinti ekonomines sąlygas, numatytas [Dekrete Nr. 264/2016]“.
97.
Kalbant apie FSI atliktą „rinkos tyrimą“, kuris, jos nuomone, rodo, kad nė viena trečioji šalis nebuvo suinteresuota įsigyti FSE, atsižvelgiant į tai, kad būta tik dviejų susidomėjimo pareiškimų (vienas jų buvo trijų apeliančių pagrindinėje byloje), ir nė vieno iš jų pagrindu nebuvo pateikta tvirto pasiūlymo, reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad šis tyrimas negali būti laikomas investicijos pelningumo įvertinimu. Taip pat norėčiau pabrėžti, kad per posėdį Arriva Italia paaiškino, kad priežastis, kodėl nepateikė tvirto pasiūlymo, buvo ta, kad ji nebuvo deramo rūpestingumo patikrinimo proceso dalis, todėl neturėjo finansinių duomenų, kuriais remdamasi būtų galėjusi nuspręsti, ar pateikti pasiūlymą.
98.
Be to, dėl Italijos vyriausybės siekiamo tikslo, į kurį galima atsižvelgti siekiant nustatyti, ar taikomas privataus investuotojo kriterijus (
38
), norėčiau atkreipti dėmesį į tai, kad Italijos vyriausybė teigia, jog stengėsi išvengti transporto paslaugų teikimo sutrikimų ir atleidimų iš darbo. AGCM sprendime taip pat minimas ketinimas „užtikrinti transporto paslaugų tęstinumą ir išlaikyti užimtumo lygį“ (
39
). Atrodo, kad šie tikslai nėra tokie, kad į juos turėtų atsižvelgti privatus investuotojas. Tačiau atrodo, kad, kaip tvirtina Komisija, kitas Italijos vyriausybės tikslas buvo padidinti jos turimų FSE akcijų vertę. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turės tuos tikslus patikrinti.
99.
Manau, kad neatlikusi ekonominių pelningumo vertinimų prieš tai, kai buvo nuspręsta dėl perleidimo, Italijos valstybė neveikė kaip akcininkė, todėl privataus investuotojo kriterijus netaikytinas.
100.
Vis dėlto, jeigu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, visų pirma remdamasis papildoma informacija, atsižvelgtų į tai, kad taikomas privataus investuotojo kriterijus, pateiksiu pastabas dėl šio kriterijaus taikymo.
101.
Remiantis suformuota jurisprudencija, siekiant įvertinti, ar viešojo investuotojo įnašas į įmonės kapitalą atitinka privataus investuotojo kriterijų, privataus investuotojo elgesys, su kuriuo turi būti lyginamas valstybinio investuotojo elgesys, nebūtinai yra eilinio investuotojo, kuris investuoja kapitalą, siekdamas pelningumo daugiau ar mažiau trumpuoju laikotarpiu, elgesys. Šis elgesys turi būti bent toks, kaip privačios kontroliuojančiosios bendrovės ar privačios įmonių grupės, siekiančios struktūrinės, globalios ar sektoriaus politikos ir besivadovaujančios ilgesnio laikotarpio pelningumo perspektyvomis (
40
).
102.
Iš tiesų, kaip tvirtina FSI, pagal suformuotą jurisprudenciją patronuojančioji įmonė gali patirti vienos iš patronuojamųjų bendrovių nuostolius. Tačiau, kai viešasis investuotojas, įnešdamas kapitalą, neatsižvelgia į jokią tokių įnašų pelningumo, net ilgu laikotarpiu, perspektyvą, tokie įnašai turi būti laikomi pagalba, kaip ji suprantama pagal SESV 107 straipsnį (
41
).
103.
Šiuo klausimu atkreipiu dėmesį į tai, kad FSI buvo įpareigota atkurti finansinę bendrovės FSE, kuri iki 2015 m. pabaigos turėjo 200 mln. EUR siekiančią skolą, padėtį. Todėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turės išnagrinėti, ar FSE turėjo kokių nors pelningumo perspektyvų netgi ilguoju laikotarpiu.
104.
Taip pat reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad, remiantis suformuota jurisprudencija, į po atitinkamos priemonės priėmimo atsiradusias aplinkybes negali būti atsižvelgta vertinant apdairaus privataus investuotojo kriterijų (
42
). Todėl nesvarbu tai, kad iki 2016 m. pabaigos FSE skola sumažėjo ir sudarė tik apie 140 mln. EUR; kad 2018 m. baigta susitarimo su kreditoriais procedūra ir užbaigus šią procedūrą buvo nurašyti garantijos neužtikrinti reikalavimai (
43
); arba kad (kaip nurodo FSI) įsipareigojimas padengti FSE skolas buvo įvykdytas 2018 m. spalio mėn.
105.
Atrodo, kad privatus investuotojas nebūtų priėmęs nagrinėjamos priemonės ir kad dėl to FSI buvo suteiktas pranašumas. Toks pranašumas yra atrankusis, nes MIT perleido savo akcijas vienai konkrečiai įmonei, t. y. FSI. Tačiau primenu, kad šį vertinimą turi atlikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas ir kad tuo klausimu šis teismas pateikė ribotą informaciją.
106.
Dabar išnagrinėsiu, ar FSE suteiktas pranašumas, atsižvelgiant į tai, kad FSI įsipareigojo padengti FSE skolas.
b) Ar FSE suteiktas pranašumas?
107.
Pagal suformuotą jurisprudenciją SESV 107 straipsnis draudžia valstybės arba iš valstybinių išteklių bet kokia forma teikiamą pagalbą, neatsižvelgiant į tai, ar su pagalba susijęs pranašumas suteikiamas tiesiogiai, ar netiesiogiai (
44
). Todėl tam tikriems fiziniams ar juridiniams asmenims tiesiogiai suteikta nauda gali būti laikoma netiesiogine nauda, taigi ir valstybės pagalba kitiems fiziniams ar juridiniams asmenims, kurie yra įmonės (
45
).
108.
Šiuo atžvilgiu klausimas, į kurį reikėjo atsakyti per teismo posėdį, buvo išsiųstas Arriva Italia ir FSI; Teisingumo Teismas paklausė, ar MIT perdavus akcijas FSI būtų laikoma, kad suteiktas pranašumas, ar šis pranašumas būtų suteiktas FSI, FSE, ar ir vienai, ir kitai.
109.
Arriva Italia atsakė, kad, atsižvelgiant į ekonominio vertinimo trūkumą, buvo sunku nustatyti akcijų perleidimo gavėją. FSI pareiškė, kad nei FSI, nei FSE nebuvo suteikta jokio pranašumo. Komisija tvirtino, kad negalima atmesti galimybės, jog bendrovei FSE buvo suteiktas pranašumas, nes FSI įsipareigojo padengti jos skolas.
110.
Manau, kad FSI nustatytas įpareigojimas padengti FSE skolas gali būti laikomas FSE pranašumu.
111.
Atkreipiu dėmesį, kad pagal Dekreto Nr. 264/2016 1 straipsnio 1 dalies c punktą FSE skolų padengimas yra vienas iš kriterijų, kuriuo remiantis FSI buvo pasirinkta kaip tos bendrovės perėmėja; taip pat, remiantis to paties dekreto 2 straipsnio 4 dalimi, akcijų perleidimo įgyvendinimas priklauso nuo to, ar FSI pateiks pareiškimą, kad ji padengs FSE skolas.
112.
Atkreipiu dėmesį ir į tai, kad perleidimo akte ir ministro pranešime nurodyta, kad pirmesniame punkte minėtą pareiškimą FSI pateikė. Todėl atrodo – ir tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, – kad FSE įgijo teisę į tai, kad FSI skolos būtų padengtos pagal šios išvados 37 punkte nurodytą jurisprudenciją. Vadinasi, priešingai, nei tvirtina FSI, FSI įsipareigojimas atkurti tokią padėtį įvykdytas tik 2018 m. spalio mėn., t. y. po to, kai buvo priimtas sprendimas perleisti MIT akcijas FSI.
113.
Akivaizdu, kad siekiant nustatyti, ar bendrovei FSE buvo suteiktas pranašumas, reikia atsižvelgti į pareiškimo, kuriuo FSI įsipareigojo padengti FSE skolas, sąlygas. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turės įvertinti tai, kad šis pareiškimas nebuvo pateiktas Teisingumo Teismui.
114.
Vis dėlto man atrodo, kad FSE buvo suteiktas pranašumas, nes FSI įsipareigojo padengti jos skolas. Šis pranašumas skiriasi nuo to, kuris buvo suteiktas FSI ir kurį sudaro bendrovės, turinčios galimybių gauti pelną, įsigijimas. Šis pranašumas atsiranda dėl akcijų perleidimo, atsižvelgiant į tai, kad, kaip minėta šios išvados 111 punkte, FSI įsipareigojimas padengti FSE skolas yra to perdavimo įgyvendinimo sąlyga.
115.
Remiantis tuo darytina išvada, kad MIT turimų FSE akcijų perleidimas FSI galėjo suteikti pranašumą FSI, taip pat FSE; arba kad šis perleidimas galėjo suteikti pranašumą FSE, tačiau (jei perleidimas nebuvo pelningas) nesuteikti pranašumo FSI. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atsižvelgdamas į šios išvados 111 punkte minėtą pareiškimą ir papildomą informaciją, įvertins, ar tokie pranašumai buvo faktiškai suteikti.
4. Konkurencijos iškraipymas arba iškraipymo grėsmė
116.
Darytina nuoroda į šios išvados 45 ir 57 punktuose nurodytą jurisprudenciją.
117.
Arriva Italia ir Komisija tvirtina, kad akcijų perleidimas gali iškraipyti konkurenciją. Komisija visų pirma teigia, kad FSE buvo viena iš nedaugelio bendrovių, teikiančių transporto paslaugas Apulijoje, kurios nepriklauso FSI grupei, kad FSI jau buvo pagrindinis rinkos dalyvis ir kad kiti ūkio subjektai buvo suinteresuoti įsigyti FSE. FSI, Italijos vyriausybė ir Lenkijos vyriausybė laikosi priešingos nuomonės.
118.
Manau, kad MIT turimų FSE akcijų perleidimas FSI gali iškraipyti konkurenciją, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje, dėl SESV 71 punkte nurodytos priežasties. FSE perleidus FSI, buvo užkirstas kelias FSE ir FSI potencialiems konkurentams Apulijoje, kaip antai bendrovei Arriva Italia, patikėti eksploatuoti nagrinėjamą geležinkelių infrastruktūrą ir teikti keleivinio transporto paslaugas naudojantis ta infrastruktūra.
119.
Šios išvados negali paneigti aplinkybė, kad pagal šios išvados 18 punkte minėtą sprendimą AGCM patvirtino akcijų perleidimą ir nusprendė, kad tai neriboja konkurencijos.
120.
Iš tikrųjų konkurencijos iškraipymo sąvoka apibrėžiama labai plačiai, atsižvelgiant į SESV 107 straipsnio 1 dalį (
46
). Kaip nurodyta šios išvados 57 punkte, tam, kad valstybės narės suteikta pagalba būtų laikoma konkurencijos iškraipymu, pakanka, kad ji sustiprintų pagalbos gavėjo padėtį rinkoje, kur yra (veiksminga ar potenciali) konkurencija (
47
). Pagal suformuotą jurisprudenciją Komisija, siekdama kvalifikuoti valstybės kišimąsi kaip valstybės pagalbą, neprivalo atlikti realios atitinkamų rinkų ekonominės situacijos analizės įmonių pagalbos gavėjų rinkos dalies atžvilgiu, įmonių konkurenčių padėties atžvilgiu ar esamos prekybos tarp valstybių narių atžvilgiu (
48
). Kitaip tariant, konkurencijos iškraipymo sąvokai suteikiama platesnė apibrėžtis atsižvelgiant į SESV 107 straipsnio 1 dalį, nei atsižvelgiant į SESV 101 straipsnį arba koncentracijų kontrolę.
121.
Be to, šios išvados 16 punkte nurodytame pranešime, kuriuo AGCM pranešė Italijos vyriausybei, kad FSE akcijų perleidimas gali būti laikomas valstybės pagalba, toks perleidimas laikomas iškraipančiu konkurenciją. AGCM pažymi, kad buvo galimų alternatyvų. Pavyzdžiui, geležinkelių infrastruktūros eksploatavimas būtų buvęs padalytas ir patikėtas Rete Ferroviaria S.p.A.; arba būtų surengtas konkursas keleivinio transporto paslaugoms teikti, kad būtų galima atrinkti veiklos vykdytoją, kuris galėtų pasiekti ilgalaikius tikslus (pavyzdžiui, transporto paslaugų efektyvumo ir kokybės bei sąnaudų, kartu – ir naudotojų mokamų mokesčių, mažinimo).
122.
Darau išvadą, kad akcijų perleidimas gali iškraipyti konkurenciją.
IV. Išvada
123.
Atsižvelgdamas į tai, siūlau Teisingumo Teismui pateikti šį atsakymą į pirmąjį Consiglio di Stato (Valstybės Taryba, Italija) pateiktą klausimą:
1.
Teisės aktuose nustatytas asignavimas valstybės valdomo vietos geležinkelių infrastruktūros ekonominės veiklos vykdytojo ir vietinio keleivinio transporto paslaugų teikėjo naudai, kuris skiriamas iš valstybės biudžeto ir patvirtintas biudžeto įstatyme, yra valstybės išteklių perdavimas ir priskiriamas valstybei;
toks asignavimas turi būti laikomas suteiktu, jeigu pagal nacionalinę teisę pagalbos gavėjui suteikta besąlyginė teisė jį gauti arba jeigu ta teisė buvo suteikta laikantis sąlygų ir tos sąlygos įvykdomos, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas;
toks asignavimas, kuris sumažina galimybę kitose valstybėse narėse veikiančiam konkurentui patekti į rinką, daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai;
toks asignavimas turi būti laikomas patvirtintas valstybės, kaip valdžios institucijos, jeigu jis nėra pagrįstas ankstesniais ekonominiais įvertinimais, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas; ir
toks asignavimas turi būti laikomas galinčiu iškraipyti konkurenciją, jeigu jis, pirma, gali būti naudojamas siekiant užtikrinti tolesnę pagalbos gavėjo veiklą ir, antra, pagalbos gavėjas veikia teisėto monopolio sąlygomis, kai nebėra konkurencijos rinkoje, tačiau konkurencija dėl rinkos išlieka, todėl asignavimas leidžia pagalbos gavėjui likti rinkoje, taip užtikrinant, kad vietos geležinkelių infrastruktūros eksploatavimas ir keleivinio vietos transporto paslaugų teikimas nebūtų patikėtas kitoms įmonėms, tačiau tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
2.
Vietinės geležinkelių infrastruktūros ekonominės veiklos vykdytojo ir vietinio keleivinio transporto paslaugų teikėjo, kuriam suteiktos valstybės lėšos ir kurio vienintelis akcininkas yra valstybė, valstybės turimų akcijų perleidimas valstybei priklausančiam nacionalinio geležinkelių tinklo ekonominės veiklos vykdytojui turi būti laikomas valstybės išteklių perdavimu;
toks perleidimas, numatytas ministerijos dekrete, yra priskirtinas valstybei;
toks perleidimas, kuris naudingas valstybėje narėje veikiančiai įmonei ir dėl kurio sumažėja galimybės patekti į rinką kitų valstybių narių rinkoje veikiančiam konkurentui, daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai;
toks perleidimas turi būti laikomas priimtu valstybės, veikiančios kaip valdžios institucija, jeigu jis nepagrįstas ankstesniais ekonominiais vertinimais, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas;
toks perleidimas, kai nacionalinis ekonominės veiklos vykdytojas be jokio atlygio įsigyja su finansiniais sunkumais susiduriantį vietos ūkio subjektą ir įsipareigoja atkurti šio ūkio subjekto finansinį gyvybingumą, gali būti laikomas suteikiančiu pranašumą nacionaliniam ekonominės veiklos vykdytojui, jei yra vietos ūkio subjekto pelningumo tikimybė, ir (arba) vietos ekonominės veiklos vykdytojui, jeigu jis įgijo teisę atkurti finansinį gyvybingumą, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas; ir
toks perleidimas, leidžiantis vietos ekonominės veiklos vykdytojui likti rinkoje ir taip užkertantis kelią vietos geležinkelių infrastruktūros eksploatavimą ir vietinio keleivinio transporto paslaugų teikimą patikėti kitoms bendrovėms, gali iškraipyti konkurenciją.
(
1
)	Originalo kalba: anglų.
(
2
)	Legge 28 dicembre 2015, n. 208 – Disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriannuale dello Stato (legge di stabilità 2016) (2015 m. gruodžio 28 d. Įstatymas Nr. 208 dėl Valstybės metinio ir daugiamečio biudžeto sudarymo nuostatų (2016 m. Stabilumo įstatymas).
(
3
)	Decreto del Ministro delle Infrastrutture e dei Trasporti del 12 gennaio 2016, n. 9 (2016 m. sausio 12 d. Infrastruktūros ir transporto ministro dekretas Nr. 9) (toliau – Dekretas Nr. 9/2016).
(
4
)	Decreto del Ministro delle Infrastrutture e dei Trasporti del 4 agosto 2016, n. 264 (2016 m. rugpjūčio 4 d. Infrastruktūros ir transporto ministro dekretas Nr. 264) (toliau – Dekretas Nr. 264/2016).
(
5
)	Legge 10 ottobre 1990, n. 287 – Norme per la tutela della concorrenza e del mercato (1990 m. spalio 10 d. Įstatymas Nr. 287, kuriuo priimamos konkurencijos ir rinkos apsaugos nuostatos) (toliau – Įstatymas Nr. 287/1990).
(
6
)	Decreto-legge 24 aprile 2017, n. 50 – Disposizioni urgenti in materia finanziaria, iniziative a favore degli enti territoriali, ulteriori interventi per le zone colpite da eventi sismici e misure per lo sviluppo (2017 m. balandžio 24 d. Dekretas įstatymas Nr. 50 – Skubios finansinės priemonės, regioninės ar vietos valdžios institucijoms skirtos iniciatyvos, tolesni veiksmai, susiję su seisminių įvykių nuniokotomis vietovėmis, ir vystymosi priemonės) (toliau – Dekretas įstatymas Nr. 50/2017). Šis dekretas įstatymas vėliau buvo pertvarkytas į įstatymą.
(
7
)	Segnalazione dell’AGCM del 12 ottobre 2016, n. AS1309 – Trasporto ferroviario regionale (2016 m. spalio 12 d. AGCM pareiškimas Nr. AS1309 – Regioninis geležinkelių transportas) (toliau – AGCM pareiškimas).
(
8
)	Decisione dell’AGCM del 16 novembre 2016, C12067 – Ferrovie dello Stato Italiane / Ferrovie del Sud-Est e Servizi Automobilistici, provvedimento n. 26234 – Non avvio istruttoria (2016 m. lapkričio 16 d. AGCM sprendimas C12067 – Ferrovie dello Stato Italiane / Ferrovie del Sud-Est e Servizi Automobilistici, priemonė Nr. 26234 – Atsisakymas pradėti tyrimą) (toliau – AGCM sprendimas).
(
9
)	Consiglio di Stato (Valstybės Taryba) užduotame antrajame klausime nuoroda į SESV 107 straipsnio 3 dalį suprantama kaip nuoroda į SESV 108 straipsnio 3 dalį.
(
10
)	Norėčiau patikslinti, kad nors ieškiniu pagrindinėje byloje siekiama panaikinti Dekretą Nr. 264/2016, kuriame numatytas FSE perleidimas, bet kuris nėra susijęs su 70 mln. EUR asignavimu, iš pateiktų prejudicinių klausimų ir prašymo priimti prejudicinį sprendimą motyvų matyti, kad Teisingumo Teismo klausiama, ar ne tik ankstesnė, bet ir pastaroji priemonė yra valstybės pagalba.
(
11
)	2019 m. sausio 23 d. Sprendimas Fallimento Traghetti del Mediterraneo, C‑387/17, EU:C:2019:51, 36 punktas ir 2019 m. gegužės 15 d. Sprendimas Achema ir kt., (C‑706/17, EU:C:2019:407, 46 punktas).
(
12
)	2017 m. rugsėjo 13 d. Sprendimas ENEA, (C‑329/15, EU:C:2017:671, 20 punktas) ir 2019 m. gegužės 15 d. Sprendimas Achema ir kt., (C‑706/17, EU:C:2019:407, 47 punktas).
(
13
)	2015 m. sausio 14 d. Sprendimas Eventech, (C‑518/13, EU:C:2015:9, 33 punktas) ir 2017 m. gegužės 18 d. Sprendimas Fondul Proprietatea, (C‑150/16, EU:C:2017:388, 15 punktas).
(
14
)	2017 m. rugsėjo 13 d. Sprendimas ENEA, (C‑329/15, EU:C:2017:671, 21 punktas) ir 2019 m. kovo 28 d. Sprendimas Vokietija / Komisija, (C‑405/16 P, EU:C:2019:268, 49 punktas).
(
15
)	2001 m. vasario 15 d. Sprendimas Austrija / Komisija, (C‑99/98, EU:C:2001:94, 38 ir 39 punktai) ir 2013 m. kovo 21 d. Sprendimas Magdeburger Mühlenwerke, (C‑129/12, EU:C:2013:200, 40 ir 41 punktai); 2016 m. spalio 5 d. Sprendimas Diputación Foral de Bizkaia / Komisija, (C‑426/15 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2016:757, 30 punktas); ir 2017 m. liepos 6 d. Sprendimas Nerea, (C‑245/16, EU:C:2017:521, 32 ir 33 punktai).
(
16
)	Iš tikrųjų Sprendime France Télécom Teisingumo Teismas nusprendė, kad pagalba turi būti laikoma suteikta tuo metu, kai pagalbos gavėjas ją faktiškai gavo (2011 m. gruodžio 8 d. Sprendimas France Télécom / Komisija, (C‑81/10 P, EU:C:2011:811, 82 punktas)). Tačiau Sprendimas France Télécom taikomas tik daugiamečių pagalbos schemų atveju, atsižvelgiant į tai, kad pagal šias schemas mokamos periodinės išmokos arba lengvatos suteikiamos periodiškai, t. y. nuo dienos, kuri sudaro pagalbos teisinį pagrindą, iki dienos, kurią įmonei faktiškai suteikta pagalba, gali būti didelis laiko tarpas. Sprendime France Télécom padaryta išvada nėra taikoma, kai pagalba teikiama ne pagal daugiametę programą, kaip yra šiuo atveju (žr. 2016 m. spalio 5 d. Sprendimą Diputación Foral de Bizkaia / Komisija, (C‑426/15 P, EU:C:2016:757, 29 punktas) ir 2018 m. lapkričio 29 d. Sprendimą ARFEA / Komisija, (T‑720/16, nepaskelbtas Rink., EU:T:2018:853, 179–182 punktai)).
(
17
)	Per posėdį FSI ir Italijos vyriausybė pareiškė, ir tam nebuvo prieštarauta, kad asignavimas nebuvo išmokėtas.
(
18
)	Remiant FSI poziciją, taip pat reikėtų atsižvelgti į ministerijos pranešimą, kuriame teigiama, kad 70 mln. EUR suma bus skirta po to, kai [FSE] įveiks krizę. Tai leidžia daryti prielaidą, kad FSE finansinio stabilumo atkūrimas yra lėšų skyrimo sąlyga.
(
19
)	2006 m. sausio 10 d. Sprendimas Cassa di Risparmio di Firenze ir kt., (C‑222/04, EU:C:2006:8, 140 punktas); 2009 m. balandžio 30 d. Sprendimas Komisija / Italija ir Wam, (C‑494/06 P, EU:C:2009:272, 50 punktas); 2015 m. sausio 14 d. Sprendimas Eventech, (C‑518/13, EU:C:2015:9, 65 punktas), 2017 m. gegužės 18 d. Sprendimas Fondul Proprietatea, (C‑150/16, EU:C:2017:388, 29 ir 30 punktai) ir 2019 m. gegužės 15 d. Sprendimas Achema ir kt. (C‑706/17, EU:C:2019:407, 124 punktas).
(
20
)	2015 m. sausio 14 d. Sprendimas Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, 66 punktas) ir 2017 m. gegužės 18 d. Sprendimas Fondul Proprietatea (C‑150/16, EU:C:2017:388, 32 punktas).
(
21
)	2019 m. gegužės 15 d. Sprendimas Achema ir kt. (C‑706/17, EU:C:2019:407, 75 punktas).
(
22
)	2012 m. birželio 5 d. Sprendimas Komisija / EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, 78–81 punktai) ir 2014 m. rugsėjo 4 d. Sprendimas SNCM ir Prancūzija / Corsica Ferries France (C‑533/12 P ir C‑536/12 P, EU:C:2014:2142, 30 ir 31 punktai).
(
23
)	2012 m. birželio 5 d. Sprendimas Komisija / EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, 82–86 punktai).
(
24
)	Komisijos teigimu, ši analizė tikriausiai buvo atlikta nuo lapkričio pabaigos iki 2015 m. gruodžio mėn. pradžios.
(
25
)	Pagal FSE 2015 m. balansą, patvirtintą 2017 m. balandžio 3 d. valdybos posėdyje.
(
26
)	1980 m. rugsėjo 17 d. Sprendimas Philip Morris Holland / Komisija (730/79, EU:C:1980:209, 11 punktas); 2006 m. sausio 10 d. Sprendimas Cassa di Risparmio di Firenze ir kt. (C‑222/04, EU:C:2006:8, 141 punktas); 2009 m. balandžio 30 d. Sprendimas Komisija / Italija ir Wam (C‑494/06 P, EU:C:2009:272, 52 punktas); 2015 m. sausio 14 d. Sprendimas Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, 66 punktas), 2017 m. gegužės 18 d. Sprendimas Fondul Proprietatea (C‑150/16, EU:C:2017:388, 31 punktas).
(
27
)	FSE eksploatuojamos aštuonios geležinkelio linijos yra šios: Baris–Tarantas (113 km), Mungivacca–Putinjanas (44 km), Martina Franka–Lečė (103 km), Novoli–Gariljanas (75 km), Kazaranas–Galipolis (23 km), Lečė–Galipolis (53 km), Zollino–Gariljanas (47 km) ir Maljė–Otrantas (19 km) (žr. AGCM sprendimo 11 punktą).
(
28
)	Žr. AGCM sprendimo 14 punktą. FSI teigimu, Ferrovie del Gargano S.p.A. eksploatuoja linijas S. Severo–Peskičis ir Fodža–Lučera; Ferrovie Apulo-Lucane S.r.l. eksploatuoja linijas Baris–Altamūra–Pellicciari–Potenca, Altamūra–Marinella–Matera ir Maljė–Otrantas ir Ferrotramviaria eksploatuoja liniją Baris–Barleta.
(
29
)	2009 m. birželio 11 d. Sprendimas ASM Brescia / Komisija (T‑189/03, EU:T:2009:193).
(
30
)	2009 m. birželio 11 d. Sprendimas ASM Brescia / Komisija (T‑189/03, EU:T:2009:193, 76 punktas). Taip pat žr. 2014 m. liepos 16 d. Sprendimą Zweckverband Tierkörperbeseitigung / Komisija (T‑309/12, nepaskelbtas Rink., EU:T:2014:676, 196–207 punktai); 2015 m. lapkričio 26 d. Sprendimą Ispanija / Komisija (T‑461/13, EU:T:2015:891, 92 punktas) ir 2016 m. gruodžio 15 d. Sprendimą Abertis Telecom Terrestre ir Telecom Castilla-La Mancha / Komisija (T‑37/15 ir T‑38/15, neskelbta Rink., EU:T:2016:743, 153 punktas); taip pat generalinio advokato G. Hogan išvadą byloje Azienda Napoletana Mobilità (C‑659/17, EU:C:2019:475, 35 punktas).
(
31
)	Komisijos pranešimas dėl SESV 107 straipsnio 1 dalyje vartojamos valstybės pagalbos sąvokos (OL C 262, 2016, p. 1) (toliau – Pranešimas dėl valstybės pagalbos sąvokos).
(
32
)	Arriva Italia, be kita ko, paminėjo, kad prieš kelerius metus konkurse dėl viešojo transporto paslaugų teikimo Turine (Italija) ji konkuravo su FSI.
(
33
)	Priešingai, nei per posėdį teigė FSI, nesvarbu, kad šiuo atveju koncesijas tiesiogiai (ne konkurso būdu) suteikė Regione Puglia (Apulijos regionas), nes įmonės konkuruoja dėl koncesijų suteikimo. Šiuo klausimu žr. šios išvados 67 punktą.
(
34
)	Išskirta mano.
(
35
)	Remiantis prašymu priimti prejudicinį sprendimą, FSE neturi nepriklausomo biudžeto, o jos išlaidos apmokamos iš valstybės biudžeto.
(
36
)	Pagal analogiją žr. 2003 m. kovo 6 d. Sprendimą Westdeutsche Landesbank Girozentrale ir Land Nordrhein-Westfalen / Komisija (T‑228/99 ir T‑233/99, EU:T:2003:57), kuriame Bendrasis Teismas nusprendė, kad Wohnungsbauförderungsanstalt des Landes Nordrhein-Westfalen (toliau – WfA) integravimas į Westdeutsche Landesbank Girozentrale (toliau – WestLB) turi būti laikomas valstybės išteklių perleidimu. WestLB – tai viešosios teisės reglamentuojama bankininkystės institucija, kurios 100 % akcijų priklauso viešajam sektoriui. WfA, remianti būsto statybą suteikiant beprocentes arba lengvatines paskolas, taip pat viešosios teisės reglamentuojama institucija. WfA turėjo juridinio asmens statusą, o jos vienintelė akcininkė buvo Land Nordrhein-Westfalen (Šiaurės Reino-Vestfalijos žemė, Vokietija). WfA buvo perleista WestLB, ir po šio perleidimo ji tapo ekonomiškai ir struktūriškai nepriklausoma viešosios teisės reglamentuojama įstaiga, neturinčia atskiro teisinio subjektiškumo WestLB struktūroje. Bendrasis Teismas nusprendė, kad perleidimas buvo susijęs su valstybiniais ištekliais, nes WfA buvo viešosios teisės reglamentuojama įstaiga, dotuojama iš viešųjų lėšų, kurios visos akcijos priklausė [Land Nordrhein-Westfalen (Šiaurės Reino-Vestfalijos žemė)]“ (182 punktas).
(
37
)	1991 m. kovo 21 d. Sprendimas Italija / Komisija (C‑305/89, EU:C:1991:142, 24 punktas); 2003 m. kovo 6 d. Sprendimas Westdeutsche Landesbank Girozentrale and Land Nordrhein-Westfalen / Komisija (T‑228/99 ir T‑233/99, EU:T:2003:57, 192–195 punktai); 2014 m. liepos 17 d. Sprendimas Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband / Komisija (T‑457/09, EU:T:2014:683, 387–389 punktai).
(
38
)	2012 m. birželio 5 d. Sprendimas Komisija / EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, 86 punktas) ir 2015 m. spalio 1 d. Sprendimas Electrabel ir Dunamenti Erőmű / Komisija (C‑357/14 P, EU:C:2015:642, 102 punktas).
(
39
)	Žr. AGCM sprendimo 6 punktą.
(
40
)	1991 m. kovo 21 d. Sprendimas Italija / Komisija (C‑305/89, EU:C:1991:142, 20 punktas), 1994 m. rugsėjo 14 d. Sprendimas Ispanija / Komisija (C‑42/93, EU:C:1994:326, 14 punktas) ir 2019 m. gegužės 22 d. Sprendimas Real Madrid Club de Fútbol / Komisija (T‑791/16, EU:T:2019:346, 85 punktas).
(
41
)	1991 m. kovo 21 d. Sprendimas Italija / Komisija (C‑303/88, EU:C:1991:136, 21 ir 22 punktai) ir 2014 m. rugsėjo 4 d. Sprendimas SNCM ir Prancūzija / Corsica Ferries France (C‑533/12 P ir C‑536/12 P, EU:C:2014:2142, 39 punktas).
(
42
)	2012 m. birželio 5 d. Sprendimas Komisija / EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, 85 punktas) ir 2016 m. lapkričio 30 d. Sprendimas Komisija / Prancūzija ir Orange (C‑486/15 P, EU:C:2016:912, 139 punktas).
(
43
)	Per posėdį Komisija atkreipė dėmesį į 2018 m. gegužės 31 d.Corte dei conti (Audito Rūmai, Italija) ataskaitą dėl 2016 m., kurioje teigiama, kad, „užbaigus susitarimo su kreditoriais patvirtinimo procedūrą, [FSI] įrašys FSE balanse ir grupės konsoliduotame balanse – kaip teigiamas ypatingąsias pajamas – sumą, atitinkančią garantijos neužtikrintų reikalavimų nurašymą, kuris šiuo metu gali būti įvertintas apytikriai daugiausiai 63.5 mln. EUR“. Žr. Corte dei conti, determinazione e relazione n. 54/2018 sul risultato del controllo eseguito sulla gestione finanziaria di Ferrovie dello Stato Italiane SpA (Audito Rūmai, ataskaita Nr. 54/2018 dėl Ferrovie dello Stato Italiane SpA finansų valdymo kontrolės rezultatų), p. 41. Šią ataskaitą galima rasti Corte dei conti (Audito Rūmai, Italija) interneto svetainėje.
(
44
)	2010 m. birželio 15 d. Sprendimas Mediaset / Komisija, (T‑177/07, EU:T:2010:233, 75 punktas).
(
45
)	2002 m. birželio 13 d. Sprendimas Nyderlandai / Komisija, (C‑382/99, EU:C:2002:363, 60–66 punktai); 2003 m. liepos 3 d. Sprendimas Belgija / Komisija (C‑457/00, EU:C:2003:387, 55–60 punktai); 2011 m. liepos 28 d. Sprendimas Mediaset / Komisija (C‑403/10 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2011:533, 81 punktas); 2011 m. gruodžio 8 d. Sprendimas Residex Capital IV (C‑275/10, EU:C:2011:814, 37 punktas) ir 2019 m. gegužės 15 d. Sprendimas Achema ir kt. (C‑706/17, EU:C:2019:407, 75 punktas).
(
46
)	Generalinio advokato P. Léger išvada byloje Altmark Trans ir Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2002:188, 103 punktas) ir generalinio advokato G. Hogan išvada byloje Azienda Napoletana Mobilità (C‑659/17, EU:C:2019:475, 30 punktas).
(
47
)	Taip pat žr. Pranešimo dėl valstybės pagalbos sąvokos 187 punktą.
(
48
)	2016 m. gruodžio 21 d. Sprendimas Club Hotel Loutraki ir kt. / Komisija (C‑131/15 P, EU:C:2016:989, 73 punktas); 2010 m. birželio 15 d. Sprendimas Mediaset / Komisija (T‑177/07, EU:T:2010:233, 145 punktas) ir 2019 m. vasario 26 d. Sprendimas Athletic Club / Komisija (T‑679/16, nepaskelbtas Rink., EU:T:2019:112, 76 punktas).