Appel iværksat den 13. august 2021 af Joshua David Silver, Leona Catherine Bashow, Charles Nicholas Hilary Marquand, JY, JZ, Anthony Styles Clayton og Gillian Margaret Clayton til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tiende Udvidede Afdeling) den 8. juni 2021 i sag T-252/20, Silver m.fl. mod Rådet
(Sag C-499/21 P)
Processprog: engelsk
Parter
Appellanter: Joshua David Silver, Leona Catherine Bashow, Charles Nicholas Hilary Marquand, JY, JZ, Anthony Styles Clayton og Gillian Margaret Clayton (ved Δικηγόρος P. Tridimas og solicitors A. von Westernhagen og D. Harrison)
Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union
Appellanterne har nedlagt følgende påstande
Den appellerede kendelse ophæves.
Sag T-252/20 antages til realitetsbehandling.
Der gives medhold i de påstande, som appellanterne fremsatte i sagen for Retten.
Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
Anbringender og væsentligste argumenter
Appellanterne har gjort gældende, at Retten begik retlige fej, idet den fastslog følgende:
Appellanterne er ikke individuelt berørt.
Rådets afgørelse (EU) 2020/135 1 om indgåelse af aftalen om Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands udtræden af Den Europæiske Union og Det Europæiske Atomenergifællesskab er ikke en retsakt.
Appellanterne har gjort gældende, at de er individuelt berørt, eftersom:
De er medlemmer af en lukket gruppe, hvis medlemskab er fastlagt, og som man ikke kan blive en del af efter den anfægtede afgørelses ikrafttræden.
Den anfægtede afgørelse fratager appellanterne deres unionsborgerskab og de dertil knyttede rettigheder. Eftersom unionsborgerskabet er den grundlæggende status for EU-borgere, er der tale om specifikke og eksklusive erhvervede rettigheder, som ikke kan fortabes eller ophæves efter Det Forenede Kongerige Storbritanniens udtræden.
Appellanterne har endvidere gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er en regelfastsættende retsakt, eftersom:
Det følger af retspraksis, at alle almengyldige retsakter, der ikke er lovgivningsmæssige retsakter, er regelfastsættende retsakter.
Den omstændighed, at den anfægtede afgørelse gennemfører udtrædelsesaftalen, som har forrang for retsakter vedtaget af EU-institutionerne, er uden betydning.
Argumentet om, at udtrædelsesaftalen eksternt kan anses for at svare til det, en lovgivningsmæssig retsakt er internt, er fejlagtigt.
Argumentet om, at den anfægtede afgørelse har meget stor demokratisk legitimation, er fejlagtigt.
____________
1     Rådets afgørelse (EU) 2020/135 af 30.1.2020 (EUT 2020, L 29, s. 1).