61985J0124
RETSMØDERAPPORT
i sag 124/85 (
*1
)
I — Faktiske og retlige omstændigheder
1. Retsregler
Kommissionen har i nærværende sag påtalt tre retsakter, der er vedtaget af de hellenske myndigheder vedrørende indførsel af fersk oksekød, nemlig markedskontrolregulativ nr. 56/83 samt de ministerielle bekendtgørelser nr. E 6/1264 og nr. E 6/1478, begge fra 1984. Kommissionen har gjort gældende, at reglerne heri er i strid med Rådets forordning nr. 805/68 af 27. juni 1968 samt med traktatens artikel 30.
a) De hellenske bestemmelser
Artikel 1, stk. 4, i markedskontrolregulativ nr. 56/83 af 9. december 1983 indeholder følgende bestemmelse:
»Indførsel af fersk oksekød og køb og salg af indenlandsk fersk oksekød, der sker fra producent til andre (grossister, detailhandlende osv.) samt køb og salg af indført eller indenlandsk fremstillet fersk oksekød, der sker fra grossister til andre (detailhandlende, hoteller, restauratører osv.) er kun tilladt i store ikke-udbenede udskæringer som angivet i dekret fra præsidenten nr. 186/81 (Hellensk lovtidende 52/A/1981), dvs.:
a)
hele og halve kroppe samt såkaldte quartiers compensés;
b)
normale forfjerdinger med 10 ribben;
c)
normale bagfjerdinger med 3 ribben.«
I handelsministeriel bekendtgørelse nr. E 6/1264 af 8. marts 1984 er bestemt, at indførsel af fersk oksekød kun er tilladt, såfremt det forefindes i hele eller halve kroppe. Indførsel af fjerdinger var efter udstedelsen af denne bekendtgørelse ikke længere tilladt.
Ovennævnte bekendtgørelse er blevet afløst af handelsministeriel bekendtgørlse nr. E 6/1478 af 16. marts 1984, hvorefter indførsel af fersk oksekød i fjerdinger tillades, såfremt der er tale om fjerdinger af samme krop.
b) Fællesskabsbestemmelser
Anikei 22, stk. 1, i Rådets forordning nr. 805/68 af 27. juni 1968 om den fælles markedsordning for oksekød ( 1968 I, s. 167) indeholder følgende bestemmelse:
»I Fællesskabets interne handel er følgende forbudt:
—
opkrævning af told eller afgifter med tilsvarende virkning,
—
anvendelsen af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med tilsvarende virkning, dog med forbehold af bestemmelserne i protokollen vedrørende storhertugdømmet Luxembourg,
—
påberåbelse af traktatens artikel 44.«
2. Proceduren før sagens anlæg
Kommissionen besluttede efter modtagelsen af et stort antal klager over markedskontrolregulativ nr. 56/83 at indlede den i traktatens artikel 169 omhandlede procedure. Kommissionen var desuden af den opfattelse, at bekendtgørelse nr. E 6/1264 i praksis var ensbetydende med stop for al indførsel af oksekød til Grækenland, idet hele og halve kroppe gennemsnitligt er 2,40-2,50 m lange, mens de køretøjer, der benyttes til transporten af kødet, har en maksimal nyttelasthøjde på 2,10 m. Kommissionen var desuden af den opfattelse, at bekendtgørelse nr. E 6/1478 ikke i det væsentlige forbedrede situationen for importen. Den besluttede derfor den 17. april 1984 at indlede endnu en procedure i medfør af artikel 169. Åbningsskrivelsen vedrørende de omhandlede græske bestemmelser tilgik den hellenske regering den 6. juli 1984. Den blev ikke besvaret, hvorefter Kommissionen afgav en begrundet udtalelse den 30. oktober 1984.
Kommissionen var ikke tilfreds med den hellenske regerings svar på den begrundede udtalelse, og den har derfor anlagt nærværende sag, der er registreret på Domstolens justitskontor den 30. april 1985.
II — Skriftveksling og parternes påstande
Skriftvekslingen er forløbet forskriftsmæssigt. Domstolen har på grundlag af den refererende dommers rapport og efter at have hørt generaladvokaten besluttet at indlede den mundtlige forhandling uden forudgående bevisførelse.
Kommissionen har nedlagt følgende påstande :
1)
Det statueres, at Den hellenske Republik ved kun at tillade indførsel af fersk oksekød i bestemte udskæringer har undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold dels til artikel 22, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 805/68 af 27. juni 1968 om den fælles markedsordning for oksekød, dels til EØF-traktatens artikler 30 ff.
2)
Den hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
Den hellenske regering har nedlagt følgende påstande :
1)
Frifindelse.
2)
Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostinger.
III — Parternes argumenter
Kommissionen har gjort gældende, at artikel 1, stk. 4, i markedskontrolregulativ nr. 56 samt handelsministeriets bekendtgørelser nr. E 6/1264 og E 6/1478 direkte eller indirekte, aktuelt eller fremtidigt kan hindre handelen med oksekød i Fællesskabet; disse regler må anses for foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner, der er forbudt ifølge artikel 22, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 805/68, der er en gennemførelse i vedkommende sektor af princippet om frie varebevægelser i EØF-traktatens artikler 30 og 34.
De erhvervsdrivende må på grundlag af d ette princip frit kunne afgøre, i hvilke udskæringer oksekød skal forhandles mellem medlemsstater.
Den hellenske regering har ikke bestridt de faktiske omstændigheder i sagen, men har i første række gjort gældende, at de omtvistede bestemmelser ikke har været til hinder for samhandelen mellem medlemsstater, og desuden, at de anvendes uden forskel på indenlandske og indførte varer samt endelig, at de er begrundet i ønsket om at modvirke svigagtig adfærd.
Hindring for samhandelen mellem medlemsstater
Den hellenske regering fremhæver, at indførslerne af den omhandlede vare dækker mindst 50% af efterspørgslen på det græske marked, at 90% af indførslerne kommer fra medlemsstater, og at de anfægtede foranstaltninger ikke automatisk har kunnet indvirke negativt på indførselsmængderne og faktisk ikke har gjort det. Oksekød er et grundnæringsmiddel, og det er derfor utænkeligt, at Grækenland skulle ønske at hindre indførsel. Desuden er der ingen som helst holdepunkter for at antage, at indførslerne uden de omtvistede foranstaltninger ikke ville have været besværliggjort. Den græske regering gør gældende, at der også uden disse foranstaltninger kunne blive tale om faldende importmængder.
Kommissionen har hertil svaret, at statistikkerne om handel med fersk oksekød, som den ikke bestrider, ikke kan bevirke, at de påtalte foranstaltninger ikke har karakter af foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative importrestriktioner. En given foranstaltning mister ikke denne karakter, blot fordi importen endog er steget i vedkommende sektor, idet også foranstaltninger, der blot potentielt er til hinder for handelen i Fællesskabet, kan være en sådan restriktion. Det er klart, at handelen kunne afvikles lettere uden de omtvistede foranstaltninger. De mange klager til Kommissionen indicerer, at der er etableret en virkelig hindring for handelen i sektoren for fersk oksekød.
Anvendelsen uden forskel af de omtvistede foranstaltninger
Den hellenske regering fremhæver, at markedskontrolregulativ nr. 56/83 samt handelsministeriets bekendtgørelser nr. E 6/1264 og E 6/1478 omfatter al det ferske oksekød, der bringes på markedet i Grækenland, det være sig indført eller indenlandsk oksekød. De to varer forskelsbehandles altså ikke. Formålet med foranstaltningerne, som jo er effektivt at bekæmpe mislige og ulovlige forhold, giver sikkerhed for, at indført oksekød ikke på nogen måde forskelsbehandles.
Kommissionen har heroverfor indvendt, at den er i tvivl om, hvorledes de omtvistede foranstaltninger fører til forskelsbehandling af indenlandske og indførte varer. For mens markedskontrolregulativ nr. 56/83 også omfatter handelen i indlandet, vedrører handelsministeriets bekendtgørelser nr. 1264 og nr. 1478 kun indførslen. Men selv om det lægges til grund, at bestemmelserne anvendes, kan Kommissionen ikke anerkende, at der af hensyn til forbrugerbeskyttelse må indføres restriktioner af denne art.
Bekæmpelsen af svigagtig adfærd
Den hellenske regering har først anført, at formålet med de omtvistede bestemmelser er at få udryddet de ulovlige forhold i sektoren for fersk oksekød, der giver anledning til en ukontrollabel og ubegrundet kapitalflugt og en ringere forbrugerbeskyttelse.
Den græske forvaltning konstaterede nemlig i 1982, at de græske importører købte enkelte udskæringer af fersk oksekød henhørende under forskellige toldpositioner, ¡det de blandede stykker af god kvalitet med stykker af ringere kvalitet, og derefter lod det hele fakturere som kvalitetskød. De græske myndigheder har ved bekæmpelsen af denne trafik gjort alt, hvad de kunne for at indhente oplysning om de priser, der fandtes på repræsentative markeder uden for Grækenland, men den har alligevel ikke effektivt kunnet skaffe sig fuldstændig viden om prisdannelsen for hver enkelt kødudskæring. Sideløbende har de græske myndigheder fastslået, at de nationale regler om valutatilladelser systematisk er blevet overtrådt af importørerne, således at den græske forbruger har været ude for en uretmæssig stigning i prisen på fersk oksekød.
For at imødegå dette mente den hellenske forvaltning, at de i nærværende sag omtvistede foranstaltninger var de eneste passende, effektive og helt nødvendige skridt. Bekæmpelsen af denne svigagtige adfærd kunne efter dens mening ikke ske tilstrækkelig effektivt på anden måde.
Efter den hellenske regerings opfattelse skal bestemmelserne i artikel 22, stk. 1, i forordning nr. 805/68 og traktatens artikler 30 ff anvendes i lyset af den skildrede faktiske og retlige situation på hjemmemarkedet. Den hellenske regering finder, at det på grund af en indgående undersøgelse af de faktiske omstændigheder i sagen kan fastslås, at fællesskabsretten ikke kan fortolkes således, at de erhvervsdrivende ved hjælp af den skal kunne omgå nationale bestemmelser, hvis formål hverken faktisk eller potentielt er at hindre anvendelsen af fællesskabsretten.
Den hellenske regering har i den forbindelse tilføjet, at man ved hjælp af de omtvistede nationale foranstaltninger ganske bestemt har udryddet alle former for svigagtig adfærd med henblik på at undgå kontrol med, at tilladte valutatranskationer sker med henblik på indførsel af fersk oksekød. Den foreslår, at de klager, Kommissionen har modtaget, vurderes navnlig på baggrund heraf.
Den hellenske regering har endelig bemærket, at Kommissionen ikke kan afvise, at de græske myndigheder har ret til at træffe sådanne foranstaltninger, hvis eneste formål klart er at sikre, at den tilladte valutatransaktion ikke sker med et andet formål end det angivne. Der er ikke holdepunkter for det synspunkt, at den kontrol, de græske myndigheder gennemfører for at kunne afgøre, om valutaen overføres med et formål som angivet, kan hindre indførslen af den omhandlede vare. Til støtte for dette synspunkt kan nævnes Domstolens dom af 31. januar 1984 (Luisi og Carbone, 286/82 og 26/83, Sml. s. 377).
Kommissionen har omvendt fremhævet, at den ikke kan anerkende vanskeligheder beroende på priskontrol og bekæmpelse af valutaovertrædelser som begrundelse for en foranstaltning, der begrænser indførslerne. Den har bestridt, at det er umuligt at føre kontrol med kødets oprindelse og art og med rigtigheden af angivelser i regningen, for kontrol af denne art finder sted i samtlige medlemsstater, uden at der indføres foranstaltninger, der hindrer handelen. Kvantitative importrestriktioner og foranstaltninger med tilsvarende virkning er for fersk oksekød af den omhandlede art blevet afskaffet ved Grækenlands tiltrædelse af De europæiske Fællesskaber, jfr. tiltrædelsesaktens artikel 65. Hertil kommer, at det af Domstolens faste praksis følger, at EØF-traktatens artikel 106 skal fortolkes som en bestemmelse, der giver sikkerhed for, at der virkelig bliver tale om frie varebevægelser, idet alle valutaoverførsler i forbindelse hermed er tilladt.
Med hensyn til det synspunkt, at det er umuligt at indhente oplysninger om pridannelsen på fersk oksekød i udlandet, har Kommissionen bemærket, at de forordninger, ved hvilke der fastsættes monetære udligningsbeløb for medlemsstaterne, viser, at der findes priser for samtlige de toldpositioner, som omfatter fersk oksekød.
Kommissionen har endelig tilføjet, at risikoen for massiv kapitalflugt ligesom i de andre medlemsstater tilstrækkelig effektivt kan modarbejdes ved stikprøvevis kontrol af indførte partier fersk oksekød i forbindelse med effektiv strafsanktionering af overtrædelser. Det er nemlig Kommissionens opfattelse, at man ville kunne nå samme mål uden at ty til nationale regler, der er i strid med fællesskabsbestemmelserne om frie varebevægelser.
K. Bahlmann
Refererende dommer
(
*1
) – Processprog : Græsk.