62002CJ0366_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-366/02,
angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF,
forelagt af Verwaltungsgericht Halle (Tyskland) ved afgørelse af
30. september 2002
, indgået til Domstolen den
14. oktober 2002
, i sagen:
Gerd Gschoßmann
mod
Amt für Landwirtschaft und Flurneuordnung Süd,
har
DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)
sammensat af dommerne A. Rosas, som fungerende formand for Tredje Afdeling, R. Schintgen (refererende dommer) og N. Colneric,
generaladvokat: P. Léger,
justitssekretær: R. Grass,
på grundlag af den skriftlige forhandling,
efter at der er indgivet skriftlige indlæg af:
– G. Gschoßmann ved Rechtsanwalt R. Zimmermann
– Amt für Landwirtschaft und Flurneuordnung Süd ved E. Stübner, som befuldmægtiget
– Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved M. Niejahr, som befuldmægtiget,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den
27. maj 2004,
afsagt følgende
Dom
Dommens præmisser
1. Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 9 i Rådets forordning (EØF) nr. 1765/92 af 30. juni 1992 om indførelse af en støtteordning for producenter af visse markafgrøder (EFT L 181, s. 12) og artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 1251/1999 af 17. maj 1999 om indførelse af en støtteordning for producenter af visse markafgrøder (EFT L 160, s. 1).
2. De præjudicielle spørgsmål er rejst under en sag mellem G. Gschoßmann, landmand, og Amt für Landwirtschaft und Flurneuordnung Süd (kontor for forvaltning af landbrug og jordsammenlægning, herefter »forvaltningskontoret«) vedrørende en anmodning om tilbagebetaling af ydet godtgørelse.
Relevante retsforskrifter
3. Det fremgår af anden betragtning til forordning nr. 1765/92, at den støtteordning for producenter af markafgrøder, som er indført ved forordningen, har til formål at skabe større ligevægt på markedet ved at tilnærme fællesskabspriserne til priserne på verdensmarkedet og ved at kompensere for det indkomsttab, der følger af tilnærmelsen, gennem ydelse af en godtgørelse til producenterne.
4. Forordning nr. 1765/92 fastsætter således bestemmelser om ydelse af godtgørelse for arealer, der anvendes til markafgrøder eller er udtaget. Artikel 9 i forordningen udelukker imidlertid visse arealer fra godtgørelse:
»Ansøgninger om godtgørelsen og for jordudtagningsforpligtelsen kan ikke indgives for arealer, som permanent anvendtes til græsning eller til flerårige afgrøder eller til skovbrug eller ikke landbrugsmæssige formål pr. 31. december 1991.«
5. Forordningen er navnlig gennemført ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 2780/92 af 24. september 1992 om betingelserne for godtgørelser efter støtteordningen for producenter af visse markafgrøder (EFT L 281, s. 5).
6. Punkt II i bilag I til forordning nr. 2780/92, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1959/94 af 27. juli 1994 (EFT L 198, s. 93), definerer flerårige afgrøder på følgende måde:
»kulturer uden for omdriften (bortset fra vedvarende græs), der beslaglægger arealerne i fem år og derover og giver gentagne høstudbytter, undtagen flerårige markafgrøder«.
7. Forordning nr. 2780/92 er blevet erstattet af Kommissionens forordning (EF) nr. 658/96 af 9. april 1996 (EFT L 91, s. 46). Definitionen af begrebet »flerårige kulturer«, som fremgår af forordningens bilag I, punkt 2, er i det væsentlige forblevet uforandret, idet det hedder:
»kulturer uden for omdriften (bortset fra vedvarende græs), der beslaglægger arealerne i fem år og derover og giver gentagne høstudbytter, undtagen flerårige markafgrøder«.
8. Forordning nr. 1765/92 er blevet erstattet af forordning nr. 1251/1999, hvis artikel 7, stk. 1, bestemmer følgende:
»Ansøgninger om betalinger kan ikke indgives for arealer, der pr. 31. december 1991 var græsarealer uden for omdriften, anvendtes til flerårige afgrøder eller henlå som skovarealer eller arealer med ikke landbrugsmæssig udnyttelse.«
9. Gennemførelsesbestemmelserne til forordning nr. 1251/1999 findes i Kommissionens forordning (EF) nr. 2316/1999 af 22. oktober 1999 (EFT L 280, s. 43), som har erstattet forordning nr. 658/96. Definitionen af begrebet »flerårige afgrøder«, som fremgår af bilag I, punkt 2, til forordning nr. 2316/1999, svarer til definitionen i bilag I til forordning nr. 658/1996, nemlig:
»kulturer uden for omdriften (bortset fra vedvarende græs), der beslaglægger arealerne i fem år og derover og giver gentagne høstudbytter, undtagen flerårige markafgrøder«.
Hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
10. G. Gschoßmann har fra forvaltningskontoret fået udbetalt godtgørelse for arealer, hvor han tidligere drev æbleplantager.
11. I henhold til forelæggelseskendelsen er arealet inddelt i tre områder:
– Arealerne i det første område var endnu beplantet med æbletræer den 31. december 1991 og blev ikke længere sprøjtet. Æblerne blev ikke høstet i 1991. Rydningen af de omhandlede arealer var allerede besluttet og blev derpå også gennemført.
– Træerne i det andet område var allerede fældet på skæringsdagen, men var ikke blevet fjernet, hvilket forhindrede enhver drift af arealerne. Træerne blev først fjernet senere.
– På det tredje områder var træerne allerede fældet og fjernet, men arealerne var endnu ikke blevet overført til anden benyttelse.
12. Ved afgørelse af 15. juni 2001 anmodede forvaltningskontoret om delvis tilbagebetaling af den ydede godtgørelse med den begrundelse, at de omhandlede arealer var omfattet af undtagelsen i artikel 9 i forordning nr. 1765/1992 og artikel 7 i forordning nr. 1251/1999, for så vidt som arealerne den 31. december 1991 »anvendtes til flerårige afgrøder eller henlå som […] arealer med ikke landbrugsmæssig udnyttelse«.
13. Da Verwaltungsgericht Halle var i tvivl om fortolkningen af de fællesskabsretlige bestemmelser, har den udsat sagen og forelagt Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1) Kræver en anvendelse til flerårig afgrøde efter betydningen i artikel 9 i forordning […] nr. 1765/92 […] eller i artikel 7 i forordning […] nr. 1251/1999, at der arbejdes med planterne på arealerne, her æbletræer?
2) Anvendes arealet endnu til flerårig afgrøde, såfremt ejeren eller forpagteren under vækstsæsonen ikke anvender sprøjtemidler, og træerne derefter ikke bliver høstet?
3) Såfremt spørgsmål 2 skal besvares benægtende, spørges: Ophører anvendelsen til flerårig afgrøde, såfremt ejeren eller forpagteren beslutter først at fælde æbletræerne på arealet, men dog ikke virkeliggør hensigten før skæringsdagen? Bliver svaret på spørgsmålet et andet, såfremt en anden virksomhed før skæringsdagen får til opgave at foretage rydning?
4) Såfremt også spørgsmål 3 skal besvares benægtende, spørges: Ophører anvendelsen til flerårig afgrøde, såfremt ejeren eller forpagteren har fældet æbletræerne uden at opfølge hensigten til at plante nye træer. Er, med andre ord, i et sådant tilfælde rydningsgrænsen pr. 31. december 1991 samtidig den grænse, der skal tages i betragtning i forbindelse med støtteordningen?
5) Såfremt da også spørgsmål 4 skal besvares benægtende, spørges: Ophører anvendelsen til flerårig afgrøde ved, at arealet tømmes for de fældede træer før skæringsdagen, for at dette kan forberedes til en anvendelse til agerbrug?
6) Såfremt en af de ovennævnte omstændigheder bringer anvendelsen til flerårig afgrøde til ophør, opstår følgende spørgsmål: Skal arealet – efter indholdet af de ovennævnte forordninger – efter opgivelsen af anvendelsen på skæringsdagen rubriceres som et areal, der ikke skal anvendes landbrugsmæssigt? Såfremt dette spørgsmål skal besvares bekræftende, er det et spørgsmål, om en af de ovennævnte omstændigheder er i stand til at bringe en sådan rubricering til ophør?«
De præjudicielle spørgsmål
Første og andet spørgsmål
14. Med det første og det andet spørgsmål, som skal undersøges under ét, ønsker den forelæggende ret oplyst, om artikel 9 i forordning nr. 1765/1992 og artikel 7 i forordning nr. 1251/1999 skal fortolkes således, at udelukkelsen af arealer, der anvendtes til flerårige afgrøder, fra at modtage godtgørelse, indebærer et krav om, at de omhandlede arealer er blevet dyrket, og særligt, at der er anvendt sprøjtemidler under afgrødernes vækst, samt at der er blevet høstet.
15. Som generaladvokaten har bemærket i punkt 16 ff. i forslaget til afgørelse, forudsætter artikel 9 i forordning nr. 1765/1992 og artikel 7 i forordning nr. 1251/1999 blot, at arealerne var græsarealer uden for omdriften, anvendtes til flerårige afgrøder eller henlå som skovarealer eller arealer med ikke landbrugsmæssig udnyttelse, uden at der stilles krav om en egentlig dyrkning.
16. Græsningsarealer og skove kan anvendes uden videre, uden opdyrkning af arealerne. Herefter, og idet der ikke er angivet andet i de relevante fællesskabsbestemmelser, ville det være inkonsekvent at stille krav om dyrkning af arealerne, når de anvendes til flerårige afgrøder, men ikke når de anvendes til græsning og skovbrug.
17. Et krav om opdyrkning af arealerne vil endvidere ikke være foreneligt med fællesskabslovgivers ønske, som udtrykt i 17. betragtning til forordning nr. 1765/1992 og i 26. betragtning til forordning nr. 1251/1999, om at udelukke arealer, der ikke blev dyrket umiddelbart inden ikrafttrædelsen af den omhandlede støtteordning, fra modtagelsen af godtgørelse. Hvis der var stillet krav om opdyrkning af arealerne, for at disse var udelukket fra at modtage godtgørelse, ville det nemlig have haft den konsekvens, at arealer, der ikke var tilsået før den 31. december 1991, men som blev omdannet til dyrkbar jord med det ene formål at modtage godtgørelse, ville give ret til godtgørelse.
18. Da det således er tilstrækkeligt for at udelukke arealer fra modtagelsen af godtgørelse, at de anvendtes til flerårige afgrøder, uden at der stilles krav om opdyrkning, stilles der derfor så meget desto mindre krav om, at der blev anvendt sprøjtemidler, eller at der blev høstet.
19. Det første og det andet spørgsmål skal derfor besvares med, at artikel 9 i forordning nr. 1765/1992 og artikel 7 i forordning nr. 1251/1999 skal fortolkes således, at udelukkelsen af arealer, der anvendtes til flerårige afgrøder, fra at modtage godtgørelse, ikke indebærer et krav om, at de omhandlede arealer er blevet dyrket, og navnlig ikke, at der er anvendt sprøjtemidler, eller at der er blevet høstet.
Det tredje, det fjerde og det femte spørgsmål
20. Med det tredje, det fjerde og det femte spørgsmål, som er nært forbundne, ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 9 i forordning nr. 1765/1992 og artikel 7 i forordning nr. 1251/1999 skal fortolkes således, at anvendelsen af arealerne til flerårige afgrøder for så vidt angår æbleproduktion ophører på det tidspunkt, hvor producenten træffer beslutning om at fælde æbletræerne eller lade en anden virksomhed gøre dette, på det tidspunkt, hvor æbletræerne faktisk bliver fældet, eller på det tidspunkt, hvor de fældede æbletræer fjernes.
21. For så vidt som det fremgår af besvarelsen af det første spørgsmål, at det er tilstrækkeligt til at være udelukket fra at modtage godtgørelse, at arealerne er blevet anvendt til flerårige afgrøder, uden at de er blevet opdyrket, er denne betingelse åbenbart ikke længere opfyldt for så vidt angår frugtplantager, når frugttræerne er fældet, selv om de ikke er fjernet.
22. Derimod betyder den blotte beslutning om at ville fælde træerne – uden at beslutningen er gennemført – ikke, at arealerne ikke længere anvendes til flerårige afgrøder.
23. Herefter må det tredje, det fjerde og det femte spørgsmål besvares med, at artikel 9 i forordning nr. 1765/1992 og artikel 7 i forordning nr. 1251/1999 skal fortolkes således, at anvendelsen af arealerne til flerårige afgrøder for så vidt angår æbleproduktion ophører på det tidspunkt, hvor æbletræerne bliver fældet, selv om de ikke er blevet fjernet. Derimod betyder den blotte beslutning om at ville fælde træerne – uden at beslutningen er gennemført – ikke, at arealerne ikke længere anvendes til flerårige afgrøder.
Det sjette spørgsmål
24. Med det sjette spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 9 i forordning nr. 1765/1992 og artikel 7 i forordning nr. 1251/1999 skal fortolkes således, at arealerne, når de ikke længere anvendes til flerårige afgrøder, skal betragtes som værende anvendt til ikke-landbrugsmæssige formål.
25. Som generaladvokaten har anført i punkt 25 i forslaget til afgørelse, forudsætter anvendelsen af arealer til landbrugsmæssige formål, at arealerne anvendes til produktion af planter eller dyr.
26. Arealer, der ikke længere anvendes til flerårige afgrøder, kan således alene betragtes som arealer anvendt til ikke-landbrugsmæssige formål, hvis det godtgøres, at arealerne ikke anvendes til produktion af andre planter eller dyr. Det tilkommer den forelæggende ret at undersøge, hvorvidt denne betingelse er opfyldt i nærværende sag.
27. Det sjette spørgsmål må herefter besvares med, at artikel 9 i forordning nr. 1765/1992 og artikel 7 i forordning nr. 1251/1999 skal fortolkes således, at arealer, der ikke længere anvendes til flerårige afgrøder, skal betragtes som værende anvendt til ikke-landbrugsmæssige formål, hvis det er godtgjort, at de ikke anvendes til produktion af andre planter eller dyr.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
28. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger. De udgifter, der er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg til Domstolen, ud over parternes, kan ikke erstattes.
Afgørelse
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Tredje Afdeling) for ret:
1) Artikel 9 i Rådets forordning (EØF) nr. 1765/92 af 30. juni 1992 om indførelse af en støtteordning for producenter af visse markafgrøder og artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 1251/1999 af 17. maj 1999 om indførelse af en støtteordning for producenter af visse markafgrøder skal fortolkes således, at udelukkelsen af arealer, der anvendtes til flerårige afgrøder, fra at modtage godtgørelse, ikke indebærer et krav om, at de omhandlede arealer er blevet dyrket, og navnlig ikke, at der er anvendt sprøjtemidler, eller at der er blevet høstet.
2) Artikel 9 i forordning nr. 1765/1992 og artikel 7 i forordning nr. 1251/1999 skal fortolkes således, at anvendelsen af arealerne til flerårige afgrøder for så vidt angår æbleproduktion ophører på det tidspunkt, hvor æbletræerne bliver fældet, selv om de ikke er blevet fjernet. Derimod betyder den blotte beslutning om at ville fælde træerne – uden at beslutningen er gennemført – ikke, at arealerne ikke længere anvendes til flerårige afgrøder.
3) Artikel 9 i forordning nr. 1765/1992 og artikel 7 i forordning nr. 1251/1999 skal fortolkes således, at arealer, der ikke længere anvendes til flerårige afgrøder, skal betragtes som værende anvendt til ikke-landbrugsmæssige formål, hvis det er godtgjort, at de ikke anvendes til produktion af andre planter eller dyr.