61982CJ0176_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indleveret paa Domstolens justitskontor den 12 . juli 1982, har Théo Nebe, tjenestemand i loenklasse A 4 ved Kommissionen, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning af 24 . november 1981, hvorved hans palcering med virkning fra 1 . december 1981 blev aendret fra afdeling VI/D/1 til afdeling VI/G/4 .
2 Sagsoegeren, der er specialist i oekonomi og industri i mejerisektoren, traadte i Kommissionens tjeneste i 1962 . Han blev ansat i medfoer af tjenestemandsvedtaegtens artikel 29, stk . 2, der bestemmer, at ansaettelsesmyndigheden i saerlige tilfaelde kan anvende en anden procedure end udvaelgelsesproce
duren, naar det drejer sig om besaettelse af stillinger, der kraever specielle kvalifikationer . Indtil 1 . december 1981 arbejdede sagsoegeren i afdeling VI/D/1, »Mejeriprodukter« i Generaldirektorat VI »Landbrug« .
3 I juli 1980 vedtog Kommissionen visse retningslinjer for mobiliteten blandt tjenestemaend i loenklasserne A og B, og den anmodede det kommissionsmedlem, der var ansvarlig for personale og administration om at fremsaette forslag med henblik paa disse retningslinjers naermere gennemfoerelse . Kommissionsmedlemmet fremsatte sine forslag i et notat af 27 . oktober 1980 . I notatet foreslog han, at man hvert aar skulle offentliggoere foreloebige lister, der blandt andet skulle angive samtlige de tjenestemaend i loenklasserne A 8 til A 4, som inden for en vis periode ikke havde haft nogen egentlig aendring i deres placering . Tjenestemaend, der opfyldte denne betingelse, men som ikke var medtaget paa listen, kunne anmode om at blive optaget paa den . Endvidere kunne tjenestemaeand, der var optaget paa listen, paa visse betingelser anmode om, at deres navn blev streget . Saaledes kunne tjenestemaend i loenklasserne A 4/A 5 anmode om, at deres navn blev trukket tilbage, saafremt deres arbejdsomraade og faglige kvalifikationer var tilstraekkeligt specialiserede . Disse anmodninger skulle kunne imoedekommes, saerligt for tjenestemaend i loenklasse A 4 med hoej anciennitet . Herefter skulle ansaettelsesmyndigheden udfaerdige en definitiv liste og opfordre de tjenestemaend, der var anfoert paa denne liste, til at angive deres oensker med hensyn til den nye placering, og endvidere skulle generaldirektoraterne anmodes om at fremsaette forslag . Herefter ville ansaettelsesmyndigheden udstede de individuelle beslutninger om omplacering eller forflyttelse efter en bestemt procedure . Endelig understregedes det i forslaget, at den nye procedure ikke skulle traede i stedet for den gaeldende ordning med forflyttelse i vedtaegtens artikel 29, stk . 1, litra a ), men skulle bidrage til en stoerre mobilitet blandt personalet .
4 Kommissionen vedtog dette forslag den 29 . oktober 1980 .
5 Den 12 . marts 1981 meddelte generaldirektoeren for »Landbrug« i en skrivelse til de ansatte i GD VI, at mobilitetspolitikken i princippet skulle gennemfoeres paa frivilligt grundlag, hvilket dog ifoelge skrivelsen ikke udelukkede, at der om fornoedent kunne ske en omplacering ex officio .
6 Den 13 . oktober 1981 tilboed generaldirektoeren for »Landbrug« under en samtale med sagsoegeren denne, at han kunne blive placeret i afdeling VI/G/4, »Regnskabsafslutning, uregelmaessigheder og svig« . Sagsoegeren afviste dette forslag og begrundede naermere sit afslag i en skrivelse til generaldirektoeren . Ikke desto mindre anfoerte denne i en skrivelse den 29 . oktober 1981 til sagsoegeren, at han fastholdt sin hensigt om at placere ham i den angivne afdeling fra 1 . oktober 1981, idet han understregede, at det var en uopsaettelig noedvendighed, at der blev placeret en specialist med sagsoegerens kvalifikationer i afdeling VI/G/4 .
7 Den 4 . november 1981 tilstillede generaldirektoeren for »Landbrug« generaldirektoeren for »Personale og administration« en skrivelse, der angik »mobiliteten inden for GD VI« . Som et bilag til skrivelsen fulgte en liste med de beslutninger om forflyttelser, der skulle traeffes . Sagsoegerens navn var optaget paa listen .
8 Den 24 . november 1981 traf generaldirektoeren for »Personale og administration« den omstridte beslutning, der med virkning fra 1 . december 1981 placerede sagsoegeren med dennes stilling i afdeling VI/G/4 . I beslutningen henvistes til vedtaegtens artikel 7, stk . 1, og det anfoertes, at den var truffet ud fra »tjenstlige synspunkter« .
9 Den 18 . december 1981 indgav sagsoegeren en klage over denne beslutning »om en aendret placering i medfoer af mobilitetsproceduren« . Da klagen ikke blev besvaret, har sagsoegeren anlagt naervaerende sag .
10 I en beslutning af 1 . oktober 1982, der afviser sagsoegerens klage, anfoerte Kommissionen blandt andet, at »naar De har kunnet antage, at den Dem vedroerende beslutning er en foranstaltning, der er truffet i medfoer af mobilitetsproceduren, er det fordi den blev udstedt samtidig med en omorganisering af GD VI til gennemfoerelse af de almindelige retningslinjer, som Kommissionen vedtog den 29 . oktober 1980, men som indtil videre ikke vedroerer tjenestemaend i loenklasse A 5 og A 4 . Beslutningen om at omplacere Dem med Deres stilling . . . er truffet ud fra tjenstlige synspunkter . . . «
11 Sagsoegeren har gjort fire anbringender gaeldende :
, kraenkelse af Kommissionens afgoerelse af 29 . oktober 1980 om personalemobiliteten ;
, kraenkelse af vedtaegtens artikel 7, stk . 1 ;
, utilstraekkelig begrundelse ;
, magtfordrejning .
Spoergsmaalet, om Kommissionens afgoerelse af 29 . oktober 1980 er tilsidesat
12 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at Kommissionens beslutning af 24 . november 1981 blev truffet til gennemfoerelse af mobilitetspolitikken . Naar der i beslutningen henvises til vedtaegtens artikel 7, stk . 1, skyldes det, at mobilitetspolitikken i teknisk forstand ikke skal traede i stedet for forflyttelsesproceduren . Sagsoegeren anfoerer, at indtil hans klage blev afvist i oktober 1982, var der intet grundlag for at antage, at der var tale om en intern omstrukturering af tjenestegrenene . Da den omstridte beslutning ikke opfylder samtlige de betingelser, der er angivet i afgoerelsen om mobilitetsproceduren, nemlig foerst og fremmest det krav, at mobiliteten skal ske paa frivillig basis, maa den omstridte beslutning foelgelig annulleres . Under alle omstaendigheder tilhoerer sagsoegeren den gruppe tjenestemaend, som efter den naevnte almindelige afgoerelse udtrykkeligt kan anmode om, at deres navn slettes af listen .
13 Kommissionen har anfoert, at den aendrede placering af sagsoegeren ikke var en direkte foelge af den mobilitetsprocedure, som blev indfoert ved Kommissionens afgoerelse af 29 . oktober 1980 . Det drejede sig om en omplacering ex officio ud fra tjenstlige synspunkter, som isaer skyldtes et uopsaetteligt krav om, at afdelingen VI/G/4 kvalitativt blev forstaerket med henblik paa at indhente de betydelige forsinkelser med hensyn til regnskabsafslutninger, som man bebrejdede afdelingen, og i dette oejemed var det saaledes noedvendigt at disponere over en tjenestemand med sagsoegerens kvalifikationer og erfaring .
14 Foerst bemaerkes, at Kommissionen med disse afgoerelser vedroerende personalets mobilitet ikke aendrede og ikke kunne aendre vedtaegtens regler for forflyttelse af tjenestemaend . Det fremgaar i oevrigt klart af afgoerelserne, at Kommissionen med sin nye mobilitetspolitik paa ingen maade agtede at give afkald paa muligheden af at kunne forflytte tjenestemaend, heller ikke mod deres vilje . Heraf foelger, at naar en given mobilitet paa frivilligt grundlag efter Kommissionens opfattelse ikke er tilstraekkelig til at imoedekomme tjenestens behov, kan den frit foretage forflyttelser ex officio, idet den dog herved skal respektere samtlige garantier, som vedtaegten giver de paagaeldende tjenestemaend .
15 Dernaest bemaerkes, at selv om Kommissionens adfaerd, foer den omstridte beslutning blev udstedt, hos sagsoegeren kunne fremkalde en vildfarelse med hensyn til beslutningens retlige grundlag, saa kan det dog konstateres, ikke alene paa grundlag af beslutningens ordlyd, men ogsaa ud fra svaret paa klagen og de oplysninger, Kommissionen er fremkommet med under sagens behandling ved Domstolen, at omplaceringen af sagsoegeren er en foranstaltning, der er truffet ex officio og udelukkende i henhold til vedtaegten . Heraf foelger, at den omstridte beslutning udelukkende skal bedoemmes i forhold til vedtaegtens regler for forflyttelse i det omfang, hvor vedtaegten ogsaa finder anvendelse paa det tilfaelde, at en tjenestemand omplaceres med sin stilling . Foelgelig kan sagsoegerens foerste anbringende ikke laegges til grund .
Spoergsmaalet, om vedtaegtens artikel 7, stk . 1, er tilsidesat
16 Sagsoegeren har fremhaevet, at han oprindeligt blev ansat i medfoer af vedtaegtens artikel 29, stk . 2, paa grund af sine specialiserede kvalifikationer . Han mener saaledes, at tjenstlige synspunkter og overholdelsen af denne undtagelsesprocedure kraever, at han fortsat skal vaere beskaeftiget med de saerlige opgaver, som var begrundelsen for og aarsagen til hans ansaettelse, og at enhver beslutning om omplacering eller forflyttelse derfor maa vaere saerskilt begrundet i forhold til dette krav . Det kan heller ikke forenes med tjenstlige synspunkter, at hans forflyttelse bevirkede en forstyrrelse i afdelingen »Mejeriprodukter« og ikke var til gavn i den afdeling, hvortil han blev flyttet . Spoergsmaalet om, hvad tjenstlige synspunkter kraever, kan endvidere ikke afgoeres alene ud fra rent interne administrative betragtninger, men maa ogsaa
vurderes ud fra tjenstegrenenes forhold udadtil, hvor sagsoegerens aendrede placering vakte forbavselse . Endelig har ansaettelsesmyndigheden ikke taget hensyn til sagsoegerens personlige oensker, idet den forpligtede ham til at udfoere opgaver, som ikke svarer til hans speciale, hvorved den har tilsidesat omsorgsprincippet . Sagsoegeren har konkluderet, at den omstridte beslutning ikke blev truffet udelukkende ud fra tjenstlige synspunkter, som det kraeves i vedtaegtens artikel 7, hvorfor den boer annulleres .
17 Det fremgaar af Domstolens faste praksis, at afgoerelser om omplaceringer ligesom afgoerelser om forflyttelser, for saa vidt angaar sikringen af de paagaeldende tjenestemaends lovlige rettigheder og interesser, er undergivet vedtaegtens artikel 7, stk . 1, isaer i den forstand, at tjenestemaendenes omplacering kun kan ske ud fra tjenstlige synspunkter og under iagttagelse af stillingernes ligevaerd .
18 Det er ikke bestridt, at princippet om stillingernes ligevaerd er blevet fuldt respekteret i denne sag . For saa vidt angaar hensynet til tjenstlige synspunkter bemaerkes, at Domstolen i sin praksis har fastslaaet, at Faellesskabets institutioner har et vidt skoen, saavel ved organisationen af deres tjenestegrene afhaengigt af de opgaver, der paalaegges dem, som ved placeringen af det personale, der er til deres raadighed . Dette skoen begraenses ikke af den omstaendighed, at sagsoegeren er blevet ansat i medfoer af proceduren i vedtaegtens artikel 29, stk . 2 . De eventuelle problemer, som sagsoegerens afgang kan forvolde i hans gamle afdeling, og den gavn, som hans nye afdeling kan drage af omplaceringen og de foelger, som omplaceringen kan have paa de to afdelingers relationer udadtil, er altsammen forhold, som er omfattet af dette frie skoen .
19 Endvidere bemaerkes, at en tjenestemand ikke kan goere sine personlige oensker gaeldende i forhold til en foranstaltning, som ansaettelsesmyndigheden traeffer med henblik paa organisationen eller en rationalisering af tjenestegrenene, som maa antages at opfylde tjenstlige synspunkter . I saa henseende maa det fremhaeves, at den afdeling, som sagsoegeren nu blev placeret i, havde aabenbare vanskeligheder som foelge af et utilstraekkeligt antal medarbejdere og mangel paa tilstraekkeligt erfarne og kvalificerede tjenestemaend . Heraf
foelger, at sagsoegerens andet anbringende i sin helhed ikke kan laegges til grund .
Spoergsmaalet, om begrundelsen er tilstraekkelig
20 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at den omstridte beslutning som enhver retsakt, der indeholder et klagepunkt, efter vedtaegtens artikel 25 skal vaere begrundet . Han anfoerer, at i naervaerende tilfaelde indeholder beslutningen ingen begrundelse bortset fra en helt generel henvisning til tjenstlige synspunkter . De akter, der ligger til grund for beslutningen, er indbyrdes modsigende, utilstraekkelige og ufuldstaendige, og det fremgaar klart af dem, at beslutningen er truffet til gennemfoerelse af mobilitetspolitikken, selv om de betingelser, der kraeves for at ivaerksaette denne politik, ikke forelaa .
21 Som Domstolen ved adskillige lejligheder har understreget, er formaalet med begrundelsespligten, at adressaten skal have lejlighed til at vurdere, om afgoerelsen er behaeftet med fejl, der goer det muligt at anfaegte lovligheden og muliggoer en retlig kontrol . Det foelger heraf, at begrundelsespligtens omfang i hvert enkelt tilfaelde skal vurderes konkret . Som Domstolen ogsaa har antaget i praksis, er begrundelseskravet i vedtaegtens artikel 25, stk . 2, opfyldt, naar de omstaendigheder, hvorunder den anfaegtede retsakt er blevet vedtaget og meddelt de paagaeldende, giver dem mulighed for at erfare de vaesentligste af de momenter, som har ligget til grund for administrationens afgoerelse .
22 Sagsoegeren har ikke bestridt, at han har haft en samtale med generaldirektoeren, der blev fulgt op af en korrespondance, foer den omstridte beslutning blev truffet . Det fremgaar af de oplysninger, som parterne er fremkommet med, at sagsoegeren under denne udveksling af synspunkter blev tilstraekkeligt informeret om grundene til den planlagte omplacering, og at han havde mulighed for at fremsaette sine indvendinger . Der er intet grundlag for at betegne de begrundelser, der her blev fremsat, som indbyrdes modstridende, utilstraekkelige eller ufuldstaendige, fordi generaldirektoeren foerst forsoegte at faa sagsoegerens samtykke, og omplaceringen, da dette mislykkedes, herefter maatte traeffes ex officio .
23 Heraf foelger, at i det oejeblik, da den omstridte meddelelse blev meddelt sagsoegeren, var han allerede tilstraekkeligt informeret om de vaesentligste elementer, der begrundede den ud fra tjenstlige synspunkter . Under disse omstaendigheder maa den almindeligt holdte henvisning til dette begreb i selve beslutningen betragtes som en tilstraekkelig begrundelse . Dette anbringende kan altsaa heller ikke tages til foelge .
Spoergsmaalet, om der foreligger magtfordrejning
24 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at da ansaettelsesmyndigheden ex officio omplacerede ham til afdeling VI/G/4 forfulgte den formaal, som intet havde at goere med en objektiv anvendelse af vedtaegten og mobilitetspolitikken .
25 Hertil er det tilstraekkeligt at bemaerke, at Kommissionens afgoerelse om at aendre sagsoegerens placering som naevnt er fundet at vaere truffet ud fra tjenstlige synspunkter . Det kan derfor ikke antages, at beslutningen er behaeftet med magtfordrejning .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
26 Selv om ingen af sagsoegerens anbringender saaledes er blevet lagt til grund, maa der ved afgoerelsen af sagens omkostninger dog tages hensyn til det anfoerte, saerligt at Kommissionens holdning har vaeret tvetydig for saa vidt angaar retsgrundlaget for den omstridte beslutning . Foerst paa et meget sent tidspunkt, det vil sige i besvarelsen af sagsoegerens klage og i duplikken, har Kommissionen klart angivet, at beslutningen ikke var truffet i medfoer af mobilitetspolitikken . Det kan altsaa ikke bebrejdes sagsoegeren, at han har anlagt sag ved Domstolen med henblik paa kontrol af lovligheden af en beslutning, som han efter naevnte mobilitetspolitik maatte antage var ugyldig .
27 Herefter finder procesreglementets artikel 69, stk . 3, andet afsnit, anvendelse, hvorefter Domstolen endog kan paalaegge en vindende part at godtgoere den anden part de udgifter, som den vindende part har forvoldt modparten ved sin egen adfaerd .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( anden afdeling )
1 . Sagsoegte frifindes .
2.Kommissionen baerer alle sagens omkostninger, herunder sagsoegerens .