62018CC0461
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA
EVGENIJE TANČEVA
přednesené dne 23. dubna 2020 (
1
)
Věc C‑461/18 P
Changmao Biochemical Engineering Co Ltd
proti
Distillerie Bonollo SpA,
Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA,
Distillerie Mazzari SpA,
Caviro Distillerie Srl,
Radě Evropské unie
„Kasační opravný prostředek – Dumping – Dovoz kyseliny vinné pocházející z Číny – Kasační opravný prostředek podaný vedlejším účastníkem v prvním stupni – Článek 11 odst. 9 nařízení (ES) č. 1225/2009 – Žaloba na neplatnost podaná unijním výrobcem – Přípustnost – Bezprostřední dotčení“
Obsah
I. Právní rámec
II. Skutečnosti předcházející sporu
III. Řízení před Tribunálem a napadený rozsudek
IV. Řízení před Soudním dvorem a návrhová žádání účastníků řízení
V. Vedlejší kasační opravný prostředek
A. Argumenty účastnic řízení
B. Posouzení
1. Přípustnost vedlejšího kasačního opravného prostředku
a) K přípustnosti jediného důvodu kasačního opravného prostředku předloženého na podporu hlavních návrhových žádání Komise v rozsahu, v němž směřuje proti bodům 59 a 63 napadeného rozsudku
b) K přípustnosti návrhu Komise na zamítnutí pátého žalobního důvodu vzneseného před Tribunálem jako neopodstatněného
c) K přípustnosti návrhu Komise, aby Soudní dvůr zamítl pátý žalobní důvod vznesený před Tribunálem jako neopodstatněný v rozsahu, v němž odkazuje na argumenty uplatněné Radou v její odpovědi na písemné otázky Tribunálu
2. K věci samé
a) K hlavním návrhovým žádáním Komise, kterými se domáhá zrušení napadeného rozsudku
b) K podpůrnému návrhovému žádání Komise, kterým se domáhá toho, aby Soudní dvůr zrušil bod 2 výroku napadeného rozsudku
VI. K hlavnímu kasačnímu opravnému prostředku
A. Argumenty účastníků řízení
B. Posouzení
1. K přípustnosti kasačního opravného prostředku
2. K přípustnosti jediného důvodu kasačního opravného prostředku
3. K věci samé
VII. Náklady řízení
VIII. Závěry
1.
Projednávaným kasačním opravným prostředkem se společnost Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd domáhá toho, aby Soudní dvůr zrušil rozsudek ze dne 3. května 2018, Distillerie Bonollo a další v. Rada (dále jen „napadený rozsudek“) (
2
), kterým Tribunál zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 626/2012 (dále jen „sporné nařízení“) (
3
).
2.
Vzhledem k tomu, že společnost Changmao Biochemical Engineering nebyla účastnicí řízení, nýbrž vedlejší účastnicí v řízení před Tribunálem, poskytuje tento kasační opravný prostředek Soudnímu dvoru příležitost rozhodnout o rozsahu působnosti článku 56 druhého pododstavce statutu Soudního dvora (dále jen „statut“), podle něhož vedlejší účastníci řízení v prvním stupni mohou podat kasační opravný prostředek pouze proti rozhodnutí Tribunálu, pokud se jich toto rozhodnutí přímo týká. Projednávaná věc rovněž otevírá otázku oblasti působnosti čl. 11 odst. 9 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (dále jen „základní nařízení“) (
4
), které vyžaduje, aby v případě přezkumu antidumpingových opatření byl použit stejný postup jako v původním šetření, pokud nedošlo ke změně okolností. Vzhledem k tomu, že Komise podala vedlejší kasační opravný prostředek, kterým napadá zjištění Tribunálu, že žalobkyně, které jsou unijními výrobci, jsou bezprostředně dotčeny sporným nařízením, bude muset Soudní dvůr určit, zda se v oblasti antidumpingu použije výklad podmínky týkající se bezprostředního dotčení uvedený v nedávném rozsudku ze dne 6. listopadu 2018, Scuola Elementare Maria Montessori v. Komise, Komise v. Scuola Elementare Maria Montessori a Komise v. Ferracci (C‑622/16 P až C‑624/16 P, EU:C:2018:873).
I. Právní rámec
3.
Článek 11 základního nařízení, nadepsaný „Platnost, přezkum a vrácení cla“, v odstavci 9 stanoví:
„Při všech šetřeních týkajících se přezkumu nebo vrácení zaplaceného cla prováděných podle tohoto článku postupuje Komise v případě, že nedošlo ke změně okolností, a s patřičným ohledem na článek 2, a zejména na odstavce 11 a 12 uvedeného článku, a s ohledem na článek 17 stejným způsobem jako při šetření, které vedlo k uložení cla.“
II. Skutečnosti předcházející sporu
4.
Kyselina vinná se používá při výrobě vína a jiných nápojů, jako potravinářská přísada, jako zpomalovač do sádry a v řadě dalších výrobků. V Evropské unii i v Argentině se L-(+)-vinná kyselina vyrábí z vedlejších produktů při výrobě vína, z vinného kalu. V Číně jsou L- (+)-vinná kyselina a DL-vinná kyselina vyráběny z benzenu. Kyselina vinná vyrobená chemickou syntézou má stejné fyzické a chemické vlastnosti a stejné základní použití jako kyselina vinná vyrobená z vedlejších produktů při výrobě vína.
5.
Společnost Changmao Biochemical Engineering je čínský vyvážející výrobce kyseliny vinné. Společnost Distillerie Bonollo SpA, společnost Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA, společnost Distillerie Mazzari SpA, společnost Caviro Distillerie Srl a společnost Comercial Química Sarasa, SL (dále jen „žalobkyně v řízení v prvním stupni“) jsou výrobci kyseliny vinné v Unii.
6.
Dne 24. září 2004 obdržela Evropská komise stížnost týkající se dumpingových praktik v odvětví kyseliny vinné, kterou podalo několik unijních výrobců, mezi něž patří společnost Industria Chimica Valenzana (ICV), společnost Distillerie Mazzari a společnost Comercial Química Sarasa.
7.
Dne 30. října 2004 zveřejnila Komise v Úředním věstníku Evropské unie oznámení o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozu kyseliny vinné pocházející z Čínské lidové republiky (
5
).
8.
Dne 27. července 2005 přijala Komise nařízení (ES) č. 1259/2005, kterým se ukládá prozatímní antidumpingové clo na dovozy kyseliny vinné pocházející z Čínské lidové republiky (
6
).
9.
Dne 23. ledna 2006 přijala Rada Evropské unie nařízení (ES) č. 130/2006 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz kyseliny vinné pocházející z Čínské lidové republiky (
7
).
10.
Podle nařízení č. 130/2006 byl společnostem Changmao Biochemical Engineering a Ninghai Organic Chemical Factory (dále jen „dva čínští vyvážející výrobci“) přiznán status podniků působících v tržním hospodářství (dále jen „STH“) podle čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení. Na výrobky vyrobené těmito dvěma čínskými vyvážejícími výrobci bylo uloženo antidumpingové clo ve výši 10,1 % a 4,7 % (
8
). Všem ostatním společnostem bylo uloženo antidumpingové clo ve výši 34,9 %.
11.
Po zveřejnění oznámení o nadcházejícím pozbytí platnosti některých antidumpingových opatření dne 4. srpna 2010 (
9
) obdržela Komise dne 27. října 2010 žádost o přezkum těchto opatření, kterou podalo pět unijních výrobců uvedených v bodě 5 výše. Dne 26. ledna 2011 zveřejnila Komise oznámení o zahájení přezkumu před pozbytím platnosti opatření (
10
).
12.
Dne 9. června 2011 obdržela Komise žádost o částečný prozatímní přezkum těchto dvou čínských vyvážejících výrobců podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení. Tato žádost byla podána pěti unijními výrobci uvedenými v bodě 5 výše. Dne 29. července 2011 zveřejnila Komise oznámení o zahájení částečného prozatímního přezkumu antidumpingových opatření použitelných na dovoz kyseliny vinné pocházející z Čínské lidové republiky (
11
).
13.
Dne 16. dubna 2012 přijala Rada prováděcí nařízení (EU) č. 349/2012 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz kyseliny vinné pocházející z Čínské lidové republiky na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení (
12
).
14.
Nařízení č. 349/2012 zachovalo antidumpingová cla uložená nařízením č. 130/2006.
15.
Po ukončení částečného prozatímního přezkumu týkajícího se dvou čínských vyvážejících výrobců přijala Rada dne 26. června 2012 sporné nařízení, kterým se mění nařízení č. 349/2012.
16.
Sporné nařízení v podstatě nepřiznává dvěma čínským vyvážejícím výrobcům STH a po výpočtu běžné hodnoty na základě údajů poskytnutých spolupracujícím výrobcem ve srovnatelné zemi, v tomto případě v Argentině, zvyšuje pro výrobky, které jsou vyráběny dvěma čínskými vyvážejícími výrobci, antidumpingové clo z 10,1 % na 13,1 % a z 4,7 % na 8,3 % (
13
).
17.
Dne 5. října 2012 podala společnost Changmao Biochemical Engineering žalobu na neplatnost sporného nařízení.
18.
Rozsudkem ze dne 1. června 2017 (
14
) Tribunál toto nařízení zrušil v rozsahu, v němž se vztahovalo na společnost Changmao Biochemical Engineering, a to z důvodu, že Rada a Komise tím, že odmítly sdělit této společnosti informace týkající se rozdílu v cenách DL-vinné kyseliny a L-(+)-vinné kyseliny, které představovaly jeden ze základních prvků výpočtu běžné hodnoty DL-kyseliny, porušily právo společnosti Changmao Biochemical Engineering na obhajobu a čl. 20 odst. 2 základního nařízení. Proti tomuto rozsudku nebyl podán kasační opravný prostředek.
III. Řízení před Tribunálem a napadený rozsudek
19.
Dne 28. září 2012 podaly žalobkyně v řízení v prvním stupni žalobu na neplatnost sporného nařízení.
20.
Rozhodnutím ze dne 9. září 2016 a usnesením ze dne 15. září 2016 předseda šestého senátu Tribunálu povolil vedlejší účastenství Komise a společnosti Changmao Biochemical Engineering na podporu návrhových žádání Rady, přičemž upřesnil, že vzhledem k tomu, že jejich žádosti o vedlejší účastenství byly předloženy po uplynutí lhůty stanovené v čl. 116 odst. 6 jednacího řádu ze dne 2. května 1991 (
15
) ve znění ze dne 19. června 2013, jsou oprávněny předložit vyjádření pouze během ústní části řízení na základě zprávy k jednání, která jim bude zaslána.
21.
Napadeným rozsudkem Tribunál rozhodl, že žaloba je přípustná, vyhověl prvnímu žalobnímu důvodu předloženému žalobkyněmi a sporné nařízení zrušil.
22.
Zaprvé Tribunál zamítl námitku nepřípustnosti vznesenou Radou, která vycházela z toho, že žalobkyně nebyly sporným nařízením bezprostředně a osobně dotčeny a také že neměly právní zájem na podání žaloby.
23.
Tribunál zejména konstatoval (
16
), že žalobkyně je sporným nařízením bezprostředně dotčena. Tribunál připomněl, že dle judikatury tato podmínka vyžaduje, aby měl napadený unijní akt bezprostřední účinky na právní postavení žalobce a aby adresátům tohoto aktu pověřeným jeho provedením neponechával žádnou posuzovací pravomoc. Posledně uvedený požadavek byl splněn, jelikož členské státy pověřené provedením sporného nařízení neměly žádnou posuzovací pravomoc, pokud jde o sazbu antidumpingového cla a uložení tohoto cla na dotčený výrobek. Pokud jde o první požadavek, Rada a Komise tvrdily, že změna sazby antidumpingového cla provedená sporným nařízením nemohla mít právní účinky ve vztahu k žalobkyním, neboť nezaplatily žádné antidumpingové clo a neměly subjektivní právo na uložení antidumpingových cel na určité úrovni ve vztahu ke svým konkurentům. Tribunál tento argument odmítl. Pokud by totiž unijní soudy přijaly takto restriktivní výklad tohoto požadavku, musela by být každá žaloba podaná unijním výrobcem proti nařízení ukládající antidumpingová cla automaticky prohlášena za nepřípustnou; to by platilo také pro jakoukoli žalobu podanou konkurentem příjemce podpory prohlášené Komisí za slučitelnou s vnitřním trhem na konci formálního vyšetřovacího řízení, a rovněž pro jakoukoli žalobu podanou soutěžitelem proti rozhodnutí, kterým se spojení podniků prohlašuje za slučitelné s vnitřním trhem. Přitom tyto žaloby byly v judikatuře uznány za přípustné. Jelikož v projednávané věci žalobkyně podaly návrh na částečný prozatímní přezkum a jelikož antidumpingová cla uložená na konci částečného prozatímního přezkumu měla za cíl vyrovnat újmu, kterou utrpěly jakožto konkurenční výrobci působící na stejném trhu, Tribunál dospěl k závěru, že sporným nařízením byly bezprostředně dotčeny.
24.
Zadruhé Tribunál vyhověl předloženému prvnímu žalobnímu důvodu, který vycházel z porušení čl. 11 odst. 9 základního nařízení.
25.
Tribunál připomněl, že čl. 11 odst. 9 základního nařízení vyžaduje, aby Komise ve všech přezkumných šetřeních postupovala stejným způsobem jako při původním šetření, pokud nedošlo ke změně okolností, a s patřičným ohledem na ustanovení článku 2 tohoto nařízení.
26.
V projednávané věci byla při původním šetření vypočtena běžná hodnota pro dva čínské vyvážející výrobce, kterým byl přiznán STH, na základě skutečných prodejních cen na vnitřním trhu u každé společnosti, a pokud jde o vyvážející výrobce, kterým nebyl přiznán STH, na základě informací od výrobce ve srovnatelné zemi, zejména domácích prodejních cen v Argentině. Ve sporném nařízení byl oběma čínským vyvážejícím výrobcům odepřen STH v průběhu přezkumného šetření, takže běžná hodnota již nemohla být stanovena na základě skutečných prodejních cen na domácím trhu účtovaných každou z těchto dvou společností. V podstatě byla vypočtena na základě výrobních nákladů v Argentině.
27.
Tribunál měl za to, že skutečnost, že ve sporném nařízení byla běžná hodnota pro vyvážející výrobce, kterým nebyl přiznán STH, vypočítána na základě výrobních nákladů v Argentině spíše než na základě prodejních cen na domácím trhu v Argentině, je změnou způsobu postupu ve smyslu čl. 11 odst. 9 základního nařízení. Vzhledem k tomu, že sporné nařízení neodkazovalo na změnu okolností, není tato změna způsobu postupu v souladu s tímto ustanovením.
28.
Tribunál proto sporné nařízení zrušil (
17
).
29.
Na žádost žalobkyň zachoval u společnosti Ninghai Organic Chemical Factory antidumpingové clo uložené sporným nařízením až do doby, než Komise a Rada přijmou opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývajících z napadeného rozsudku. S ohledem na rozsudek ze dne 1. června 2017, Changmao Biochemical Engineering v. Rada (T‑442/12, EU:T:2017:372), nemohlo být toto clo zachováno ve vztahu ke společnosti Changmao Biochemical Engineering.
IV. Řízení před Soudním dvorem a návrhová žádání účastníků řízení
30.
Projednávaným kasačním opravným prostředkem se společnost Changmao Biochemical Engineering domáhá toho, aby Soudní dvůr zrušil napadený rozsudek v plném rozsahu a uložil žalobkyním v prvním stupni náhradu nákladů řízení vynaložených navrhovatelkou jak v řízení v prvním stupni, tak v řízení o kasačním opravném prostředku.
31.
Společnosti Distillerie Bonollo, Industria Chimica Valenzana (ICV), Distillerie Mazzari a Caviro Distillerie (dále jen společně „Distillerie Bonollo“) navrhují, aby Soudní dvůr odmítl kasační opravný prostředek jako nepřípustný a v každém případě jej zamítl jako neopodstatněný. Společnost Distillerie Bonollo dále navrhuje, aby Soudní dvůr uložil navrhovatelce a všem vedlejším účastníkům řízení náhradu nákladů řízení, které vynaložila v prvním stupni a v rámci kasačního opravného prostředku.
32.
Rada navrhuje, aby Soudní dvůr odmítl kasační opravný prostředek jako nepřípustný a uložil navrhovatelce náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.
33.
Komise navrhuje, aby Soudní dvůr odmítl kasační opravný prostředek jako nepřípustný a v každém případě jej zamítl jako neopodstatněný a uložil navrhovatelce náhradu nákladů řízení.
34.
Komise podala vedlejší kasační opravný prostředek. Navrhuje, aby Soudní dvůr napadený rozsudek zrušil, prohlásil první čtyři žalobní důvody vznesené před Tribunálem za nepřípustné (
18
) a prohlásil pátý žalobní důvod vznesený před Tribunálem za neopodstatněný, nebo podpůrně vrátil věc Tribunálu, aby rozhodl o pátém žalobním důvodu vzneseném v prvním stupni (
19
). Podpůrně Komise navrhuje, aby Soudní dvůr zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž uložil Radě přijmout opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývajících z tohoto rozsudku. Komise rovněž navrhuje, aby Soudní dvůr uložil společnosti Changmao Biochemical Engineering náhradu nákladů řízení.
35.
Společnost Distillerie Bonollo navrhuje, aby Soudní dvůr odmítl jako nepřípustnou druhou část prvního důvodu vedlejšího kasačního opravného prostředku (
20
), nebo ji podpůrně zamítl jako neopodstatněnou. Společnost Distillerie Bonollo dále navrhuje, aby Soudní dvůr zamítl zbývající část vedlejšího kasačního opravného prostředku jako neopodstatněnou nebo neúčinnou. Konečně navrhuje, aby Soudní dvůr uložil Komisi náhradu nákladů vynaložených společností Distillerie Bonollo v řízení před Soudním dvorem, jakož i nákladů vynaložených v případě vrácení věci Tribunálu.
36.
Rada podporuje návrhová žádání předložená Komisí v rámci vedlejšího kasačního opravného prostředku.
37.
Společnost Changmao Biochemical Engineering navrhuje, aby Soudní dvůr napadený rozsudek zrušil, prohlásil první čtyři žalobní důvody vznesené před Tribunálem za nepřípustné, prohlásil pátý žalobní důvod vznesený před Tribunálem za neopodstatněný, nebo podpůrně vrátil věc Tribunálu, aby rozhodl o pátém žalobním důvodu vzneseném v prvním stupni. Podpůrně navrhuje, aby Soudní dvůr zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž uložil Radě přijmout opatření nezbytná k dosažení souladu s ním. Konečně se domáhá toho, aby Soudní dvůr uložil společnosti Distillerie Bonollo náhradu nákladů řízení vynaložených společností Changmao Biochemical Engineering.
38.
Na jednání konaném dne 24. října 2019 byla vyslechnuta ústní vyjádření společnosti Changmao Biochemical Engineering, společnosti Distillerie Bonollo, Rady a Komise.
V. Vedlejší kasační opravný prostředek
39.
Vzhledem k tomu, že vedlejší kasační opravný prostředek podaný Komisí primárně zpochybňuje přípustnost žaloby v prvním stupni, je třeba jej přezkoumat jako první.
A.
Argumenty účastnic řízení
40.
Komise navrhuje, aby Soudní dvůr zrušil napadený rozsudek, odmítl první čtyři žalobní důvody vznesené před Tribunálem jako nepřípustné (
21
) a zamítl pátý žalobní důvod vznesený v prvním stupni jako neopodstatněný, nebo podpůrně vrátil věc Tribunálu, aby rozhodl o pátém žalobním důvodu (
22
). Podpůrně Komise navrhuje, aby Soudní dvůr zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž bylo Radě v bodě 2 jeho výroku uloženo přijmout opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývajících z tohoto rozsudku.
41.
Na podporu svých návrhových žádání, kterými se u Soudního dvora domáhá zrušení napadeného rozsudku, Komise předkládá jediný důvod kasačního opravného prostředku. Tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl v bodech 51 až 73 napadeného rozsudku za to, že společnost Distillerie Bonollo byla sporným nařízením bezprostředně dotčena.
42.
Zaprvé Komise tvrdí, že Tribunál se nemohl dovolávat práva na účinnou soudní ochranu, jak je zakotveno v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), za účelem uplatnění širokého výkladu podmínky týkající se bezprostředního dotčení. Tento výklad, podle kterého je tato podmínka splněna, pokud má napadený unijní akt faktický účinek na situaci žalobce, je rovněž neslučitelný s ustálenou judikaturou, která vyžaduje existenci právního účinku na situaci žalobce. Zadruhé Komise tvrdí, že k tomu, aby sporné nařízení ovlivnilo právní postavení společnosti Distillerie Bonollo, musí této společnosti přiznat hmotněprávní nárok. Komise však tvrdí, že společnost Distillerie Bonollo nemá nárok na to, aby byl konkurenčním výrobcům z třetích zemí uložen určitý stupeň antidumpingových opatření, jelikož článek 21 základního nařízení umožňuje Radě a Komisi opatření neuložit, pokud by to nebylo v zájmu Unie.
43.
Komise činí závěr, že napadený rozsudek musí být zrušen.
44.
V důsledku toho Komise navrhuje, aby Soudní dvůr odmítl jako nepřípustné první čtyři žalobní důvody vznesené před Tribunálem a zamítl pátý žalobní důvod vznesený v prvním stupni jako neopodstatněný. Pokud jde o tento poslední žalobní důvod, který vychází z porušení práva na obhajobu a povinnosti uvést odůvodnění, Komise uznává, že je přípustný, neboť se jedná o procesní důvod, a nikoli hmotněprávní žalobní důvod. Komise však tvrdí, že tento důvod kasačního opravného prostředku je neopodstatněný, jelikož v průběhu správního řízení měla společnost Distillerie Bonollo řadu písemných a ústních výměn s Komisí. Pro případ, že by měl Soudní dvůr nicméně za to, že nemůže vydat konečné rozhodnutí o pátém žalobním důvodu vzneseném před Tribunálem, Komise navrhuje, aby byla věc vrácena Tribunálu k rozhodnutí o tomto žalobním důvodu.
45.
Podpůrně Komise navrhuje, aby Soudní dvůr zrušil druhý bod výroku napadeného rozsudku. Na podporu těchto návrhových žádání Komise předkládá jediný důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zachoval antidumpingové clo uložené sporným nařízením „do doby, než [Komise] a [Rada] přijmou opatření, která vyplývají z [tohoto] rozsudku“. Komise tvrdí, že od vstupu nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 37/2014 (
23
) v platnost může antidumpingová opatření uložit pouze Komise.
46.
Společnost Changmao Biochemical Engineering souhlasí se všemi návrhovými žádáními předloženými Komisí, s výjimkou toho, že zaprvé nesouhlasí s podpůrným návrhovým žádáním Komise (shrnutým v předchozím bodě) a zadruhé navrhuje, aby Soudní dvůr uložil společnosti Distillerie Bonollo náhradu nákladů řízení společnosti Changmao Biochemical Engineering.
47.
Společnost Distillerie Bonollo navrhuje, aby byl vedlejší kasační opravný prostředek zamítnut.
48.
Zaprvé, pokud jde o tvrzení Komise, že pátý žalobní důvod vznesený před Tribunálem je neopodstatněný, společnost Distillerie Bonollo tvrdí, že je nepřípustný. Je tomu tak proto, že v první řadě Tribunál tento žalobní důvod nepřezkoumal, v druhé řadě se jedná o skutkovou otázku a v třetí řadě se vedlejší kasační opravný prostředek týká odpovědi Rady na písemné otázky Tribunálu, jejíž stejnopis neměla Komise obdržet, jelikož jí bylo povoleno vedlejší účastenství výhradně na základě zprávy k jednání. Společnost Distillerie Bonollo tvrdí, že v každém případě je toto tvrzení neopodstatněné.
49.
Zadruhé, pokud jde o jediný důvod kasačního opravného prostředku předložený na podporu návrhových žádání znějících na neplatnost napadeného rozsudku, společnost Distillerie Bonollo tvrdí, že je nepřípustný v rozsahu, v němž směřuje proti bodům 59 a 63 napadeného rozsudku. Pokud jde o první bod, Komise zpochybňuje skutková zjištění, a pokud jde o posledně uvedený bod, pouze se snaží nahradit výklad provedený Tribunálem svým vlastním výkladem.
50.
Společnost Distillerie Bonollo dále tvrdí, že tento jediný důvod kasačního opravného prostředku je zcela neopodstatněný nebo neúčinný. Společnost Distillerie Bonollo zejména tvrdí, že se Tribunál nedovolával zásady účinné soudní ochrany, aby rozšířil pojem bezprostředního dotčení, jelikož odkaz v bodě 93 napadeného rozsudku na tuto zásadu je nadbytečný. Kromě toho je žalobce bezprostředně dotčen unijním aktem tehdy, je-li jako hospodářský subjekt dotčen v rámci hospodářské soutěže s jinými hospodářskými subjekty, jak Tribunál konstatoval v bodě 52 napadeného rozsudku. Toto kritérium bylo potvrzeno Soudním dvorem v rozsudku ze dne 6. listopadu 2018, Scuola Elementare Maria Montessori v. Komise, Komise v. Scuola Elementare Maria Montessori a Komise v. Ferracci (C‑622/16 P až C‑624/16 P, EU:C:2018:873, bod 43). Společnost Distillerie Bonollo tudíž tvrdí, že je bezprostředně dotčena jakožto přímý konkurent dvou čínských vyvážejících výrobců, na jejichž výrobky nejsou sporným nařízením uložena odpovídající antidumpingová cla.
51.
Zatřetí společnost Distillerie Bonollo tvrdí, že jediný žalobní důvod, který je předložený na podporu podpůrných návrhových žádání Komise, není opodstatněný. Bod 2 výroku napadeného rozsudku ukládá nejen Radě, ale rovněž příslušnému orgánu, tedy Komisi, aby přijaly opatření vyplývající z tohoto rozsudku.
52.
Rada podporuje obě návrhová žádání předložená Komisí.
53.
Zaprvé Rada tvrdí, že napadený rozsudek musí být zrušen, neboť Tribunál nesprávně konstatoval, že čtyři žalobní důvody ve věci samé, které mu byly předloženy, jsou přípustné. Ačkoli podmínka týkající se bezprostředního dotčení musí být vykládána ve světle zásady účinné soudní ochrany, tato zásada nemůže mít za následek vyloučení podmínek přípustnosti stanovených v čtvrtém pododstavci článku 263 SFEU. Kromě toho judikatura, která vyžaduje, aby měl unijní akt dopad na právní postavení žalobce spíše než na jeho faktické postavení, zůstává i nadále použitelná. Nařízení ukládající antidumpingová cla nemůže mít právní účinek na unijní výrobce, jelikož tito výrobci neplatí toto clo a nemají nárok na uložení cla vyvážejícím výrobcům z třetích zemí. Tribunál proto v bodech 52 a 53 napadeného rozsudku nesprávně konstatoval, že podmínka týkající se bezprostředního dotčení je splněna v případě, že je dotčena faktická situace žalobce.
54.
Zadruhé Rada navrhuje, aby v případě, že Soudní dvůr zruší napadený rozsudek, zamítl pátý důvod kasačního opravného prostředku uplatněný před Soudem jako neopodstatněný.
55.
Zatřetí Rada tvrdí, že pokud by se Soudní dvůr rozhodl nezrušit napadený rozsudek, musí nicméně zrušit druhý bod výroku tohoto rozsudku, jelikož nařízení č. 37/2014 přiznává pravomoc přijmout antidumpingová opatření výlučně Komisi.
B.
Posouzení
56.
Vedlejším kasačním opravným prostředkem se Komise domáhá zrušení napadeného rozsudku (dále jen „hlavní návrhová žádání Komise“) z toho důvodu, že Tribunál dospěl v bodech 51 až 73 tohoto rozsudku k nesprávnému konstatování, že společnost Distillerie Bonollo byla sporným nařízením bezprostředně dotčena. Podpůrně se Komise domáhá zrušení druhého bodu výroku napadeného rozsudku v rozsahu, v němž tento bod ukládá Radě povinnost přijmout opatření vyplývající z tohoto rozsudku (dále jen „podpůrná návrhová žádání Komise“), z toho důvodu, že od vstupu nařízení č. 37/2014 v platnost může uložit antidumpingová opatření výlučně Komise.
57.
Společnost Distillerie Bonollo navrhuje zamítnutí obou návrhových žádání Komise, zatímco Rada a společnost Changmao Biochemical Engineering podporují obě návrhová žádání.
1. Přípustnost vedlejšího kasačního opravného prostředku
58.
Společnost Distillerie Bonollo zpochybňuje přípustnost jediného důvodu kasačního opravného prostředku předloženého na podporu hlavního návrhového žádání Komise, přičemž namítá nesprávné posouzení bezprostředního dotčení v rozsahu, v němž tento důvod směřuje proti některým bodům napadeného rozsudku, a návrhu Komise na zamítnutí pátého žalobního důvodu předloženého před Tribunálem (
24
).
59.
Mám za to, že tyto námitky nepřípustnosti musí být zamítnuty.
a) K přípustnosti jediného důvodu kasačního opravného prostředku předloženého na podporu hlavních návrhových žádání Komise v rozsahu, v němž směřuje proti bodům 59 a 63 napadeného rozsudku
60.
Zaprvé společnost Distillerie Bonollo tvrdí, že jediný důvod kasačního opravného prostředku vznesený Komisí je nepřípustný v rozsahu, v němž směřuje proti bodu 59 napadeného rozsudku, v němž Tribunál konstatoval, že společnost Distillerie Bonollo je bezprostředně dotčena sporným nařízením z toho důvodu, že toto nařízení ukládá dvěma čínským vyvážejícím výrobcům antidumpingová cla určená k vyrovnání újmy, kterou utrpěla společnost Distillerie Bonollo jakožto konkurent těchto dvou čínských výrobců. Společnost Distillerie Bonollo má za to, že se jedná o skutkovou otázku.
61.
Já mám za to, že tato námitka nepřípustnosti musí být zamítnuta. Komise nezpochybňuje zjištění Tribunálu uvedené v bodě 59 napadeného rozsudku, že společnost Distillerie Bonollo přímo soutěžila s dvěma čínskými vyvážejícími výrobci, což by skutečně bylo skutkové zjištění, které nepodléhá přezkumu Soudního dvora (
25
). Argumentem Komise k bodu 59 napadeného rozsudku naopak je, že újma způsobená výrobnímu odvětví Unie nebyla posouzena ve sporném nařízení, ale v „dřívějších právních aktech“ (a sice v nařízení č. 349/2012 a v nařízení č. 130/2006), a to tak, že jakékoliv účinky na právní postavení společnosti Distillerie Bonollo vyplývají nikoli ze sporného nařízení, ale z těchto „dřívějších právních aktů“. Toto je právní otázka.
62.
Zadruhé společnost Distillerie Bonollo tvrdí, že jediný důvod kasačního opravného prostředku je nepřípustný v rozsahu, v němž směřuje proti bodu 63 napadeného rozsudku, v němž Tribunál odmítl argument Rady, že ke splnění podmínky týkající se bezprostředního dotčení musí mít žalobce „subjektivní právo na uložení antidumpingových cel na určité úrovni“. Podle společnosti Distillerie Bonollo se totiž Komise pouze snaží nahradit výklad použitý Tribunálem svým vlastním výkladem.
63.
Mám za to, že také tato námitka nepřípustnosti musí být zamítnuta. Je pravda, že tento argument byl v prvním stupni předložen Radou a že Komise vstoupila do řízení na prvním stupni jako vedlejší účastnice na straně Rady. Z judikatury však vyplývá, že pokud navrhovatel zpochybňuje výklad nebo použití unijního práva Tribunálem, mohou se právní otázky zkoumané v prvním stupni stát znovu předmětem diskuse během řízení o kasačním opravném prostředku. Pokud by totiž navrhovatel nemohl kasační opravný prostředek takto opřít o důvody a argumenty již použité před Tribunálem, ztrácelo by řízení o kasačním opravném prostředku smysl (
26
). Komise navíc zpochybňuje konkrétní bod napadeného rozsudku, a sice bod 63.
b) K přípustnosti návrhu Komise na zamítnutí pátého žalobního důvodu vzneseného před Tribunálem jako neopodstatněného
64.
Ve vedlejším kasačním opravném prostředku Komise poté, co uvedla důvody, proč není podle ní společnost Distillerie Bonollo sporným nařízením bezprostředně dotčena, a dospěla k závěru, že napadený rozsudek musí být zrušen v plném rozsahu, navrhuje, aby Soudní dvůr zamítl pátý žalobní důvod vznesený před Tribunálem, který vychází z porušení práva na obhajobu a povinnosti uvést odůvodnění, jako neopodstatněný.
65.
Společnost Distillerie Bonollo zpochybňuje přípustnost návrhu Komise na zamítnutí pátého žalobního důvodu vzneseného před Tribunálem jako neopodstatněného. A to proto, že zaprvé Tribunál o tomto pátém žalobním důvodu nerozhodl a zadruhé je otázka, zda bylo zejména porušeno právo společnosti Distillerie Bonollo na obhajobu, otázkou skutkovou.
66.
Mám za to, že tato námitka nepřípustnosti musí být zamítnuta.
67.
Zaprvé je pravda, že Tribunál v napadeném rozsudku pátý žalobní důvod, který byl před ním vznesený, nepřezkoumal. Nebylo to nutné, neboť vyhověl prvnímu žalobnímu bodu vycházejícímu z porušení čl. 11 odst. 9 základního nařízení a z toho důvodu zrušil sporné nařízení (
27
). Z toho však nevyplývá, že by byl návrh Komise na zamítnutí pátého žalobního důvodu vzneseného v prvním stupni jako neopodstatněného, nepřípustný. Z vedlejšího kasačního opravného prostředku totiž zřetelně vyplývá, že Komise navrhuje, aby Soudní dvůr přezkoumal a jako neopodstatněný zamítl pátý důvod vznesený v prvním stupni v rámci výkonu pravomoci Soudního dvora vydat konečné rozhodnutí podle článku 61 statutu, a to po zrušení rozhodnutí Tribunálu. Komise totiž ve vedlejším kasačním opravném prostředku navrhuje zamítnutí pátého důvodu vzneseného v prvním stupni jako neopodstatněného Soudním dvorem až poté, co uvedla důvody, pro které není společnost Distillerie Bonollo napadeným rozsudkem bezprostředně dotčena, a proč tedy musí být tento rozsudek zrušen. Kromě toho Komise v replice vysvětluje, že svůj názor na pátý žalobní důvod vznesený před Tribunálem uvádí „s cílem napomoci Soudnímu dvoru při výkonu pravomocí, které jsou mu svěřeny článkem 61 statutu“.
68.
Zadruhé, i přestože článek 61 statutu neupřesňuje, zda může Soudní dvůr při vydávání konečného rozhodnutí rozhodovat o skutkových otázkách, Soudní dvůr v praxi vycházel z toho, že tuto pravomoc má (
28
). Proto v případě, že by rozhodnutí o pátém žalobním důvodu vzneseném v prvním stupni vyžadovalo posouzení skutkového stavu, nemělo by to vliv na přípustnost návrhu Komise na zamítnutí tohoto důvodu jako neopodstatněného.
c) K přípustnosti návrhu Komise, aby Soudní dvůr zamítl pátý žalobní důvod vznesený před Tribunálem jako neopodstatněný v rozsahu, v němž odkazuje na argumenty uplatněné Radou v její odpovědi na písemné otázky Tribunálu
69.
Ve vedlejším kasačním opravném prostředku Komise na podporu svého návrhu, aby Soudní dvůr zamítl pátý žalobní důvod vznesený před Tribunálem jako neopodstatněný, odkazuje na odpověď Rady na písemné otázky položené Tribunálem (
29
) v rámci organizačních procesních opatření (
30
).
70.
Společnost Distillerie Bonollo tvrdí, že odkazy na odpověď Rady na písemné otázky Tribunálu uvedené ve vedlejším kasačním opravném prostředku jsou nepřípustné. Toto podle společnosti Distillerie Bonollo vyplývá ze skutečnosti, že Komisi bylo povoleno vedlejší účastenství v prvním stupni na základě čl. 116 odst. 6 jednacího řádu Tribunálu z 2. května 1991, tedy na základě zprávy k jednání. Komise tedy neměla právo získat stejnopis odpovědi Rady na písemné otázky Tribunálu. Společnost Distillerie Bonollo proto navrhuje, aby Soudní dvůr odmítl rozhodnout o návrhu Komise, aby Soudní dvůr zamítl pátý žalobní důvod vznesený před Tribunálem jako neopodstatněný.
71.
Mám za to, že nelze vedlejší kasační opravný prostředek prohlásit za nepřípustný v rozsahu, v němž odkazuje na argumenty uvedené Radou v její odpovědi na písemné otázky Tribunálu.
72.
V projednávané věci bylo Komisi povoleno vedlejší účastenství v řízení před Tribunálem na základě čl. 116 odst. 6 jednacího řádu Tribunálu ze dne 2. května 1991 (
31
).
73.
Článek 116 odst. 6 jednacího řádu Tribunálu ze dne 2. května 1991 stanoví, že je-li návrh na vstup vedlejšího účastníka do řízení předložen po uplynutí lhůty šesti týdnů ode dne zveřejnění oznámení o zahájení řízení v Úředním věstníku Evropské unie, může se vedlejší účastník „vyjádřit na základě zprávy k jednání, která mu byla předána, během ústní části řízení“. Z toho vyplývá, že v takovém případě není vedlejší účastník oprávněn obdržet stejnopis žaloby, žalobní odpovědi, repliky nebo dupliky (
32
).
74.
V projednávané věci však byla Komise oprávněna obdržet stejnopis žaloby a žalobní odpovědi. Článek 24 odst. 7 jednacího řádu Tribunálu ze dne 2. května 1991 (
33
) totiž stanoví, že „nejsou-li Rada nebo [Komise] účastníky řízení, zašle jim Tribunál stejnopisy žaloby a žalobní odpovědi s výjimkou jejich příloh, aby měl dotyčný orgán možnost posoudit, zda je namítána nepoužitelnost některého jeho právního aktu ve smyslu článku 277 SFEU“.
75.
Musím poznamenat, že argumenty předložené Radou v její odpovědi na písemné otázky Tribunálu, na které odkazuje Komise ve vedlejším kasačním opravném prostředku (
34
), byly rovněž obsaženy v její žalobní odpovědi před Tribunálem (
35
), jejíž stejnopis byla Komise oprávněna obdržet.
76.
Proto bez ohledu na to, zda byla Komise oprávněna obdržet stejnopis odpovědi Rady na písemné otázky Tribunálu, skutečnost, že Komise ve vedlejším kasačním opravném prostředku odkazuje na argumenty uvedené Radou v její odpovědi na uvedené písemné otázky, nemůže vést k nepřípustnosti vedlejšího kasačního opravného prostředku v rozsahu, v němž se týká argumentů Rady.
2. K věci samé
77.
Jak bylo uvedeno výše v bodě 56 tohoto stanoviska, Komise navrhuje zrušení napadeného rozsudku nebo podpůrně zrušení druhého bodu výroku tohoto rozsudku. Postupně prozkoumám každé z těchto návrhových žádání.
a) K hlavním návrhovým žádáním Komise, kterými se domáhá zrušení napadeného rozsudku
78.
Jediným důvodem kasačního opravného prostředku Komise tvrdí, že Tribunál se dopustil pochybení, když měl za to, že společnost Distillerie Bonollo je sporným nařízením bezprostředně dotčena.
79.
Podle čl. 263 odst. 4 SFEU mohou fyzické nebo právnické osoby podat žalobu proti aktu, který jim nejsou určeny, pokud se jich tento akt bezprostředně a osobně dotýká.
80.
Z ustálené judikatury vyplývá, že taková podmínka, podle níž fyzická nebo právnická osoba musí být rozhodnutím, které je předmětem žaloby, dotčena bezprostředně, vyžaduje splnění dvou kumulativních kritérií, a sice že zpochybněné opatření vyvolává bezprostřední účinky na právní postavení jednotlivce a neponechává žádnou posuzovací pravomoc adresátům pověřeným jeho provedením, přičemž toto provedení je čistě automatické povahy a vyplývá výlučně z unijní právní úpravy, aniž je třeba použít další zprostředkující předpisy (
36
).
81.
Tribunál v bodě 59 napadeného rozsudku konstatoval, že sporné nařízení se bezprostředně dotýká právního postavení žalobkyň v řízení v prvním stupni, jelikož zahájily řízení o částečném prozatímním přezkumu a antidumpingová cla uložená v tomto řízení byla určena k náhradě újmy, kterou utrpěla jakožto soutěžitel dvou čínských vyvážejících výrobců. Druhé kritérium pro bezprostřední dotčení bylo rovněž splněno, jelikož členské státy neměly žádnou posuzovací pravomoc, pokud jde o sazbu antidumpingového cla a uložení tohoto cla na dotčené výrobky.
82.
Musím poznamenat, že vedlejší kasační opravný prostředek zpochybňuje pouze posouzení prvního kritéria bezprostředního dotčení, které bylo provedeno Tribunálem v bodech 51 až 73 napadeného rozsudku, a nikoli analýzu druhého kritéria v bodě 50 tohoto rozsudku.
83.
Komise tvrdí, že sporným nařízením není dotčeno právní postavení společnosti Distillerie Bonollo, neboť tato společnost nemá žádné právo, které by mohlo být přijetím uvedeného nařízení dotčeno. Komise má za to, že zatímco základní nařízení přiznává společnosti Distillerie Bonollo jakožto stěžovatelce procesní práva, pro určení, zda je dotčeno právní postavení společnosti Distillerie Bonollo, jsou relevantní pouze hmotná práva, a nikoli procesní práva. Ani Smlouva o FEU, ani základní nařízení však nepřiznávají společnosti Distillerie Bonollo hmotné právo na uložení určité úrovně antidumpingových cel konkurenčním výrobcům ze třetích zemí.
84.
Společnost Distillerie Bonollo má za to, že sporné nařízení má bezprostřední účinky na její právní postavení z toho důvodu, že má právo na to, aby na trhu, na kterém působí, nebyla hospodářská soutěž narušena dumpingem. To vyplývá obdobně z bodu 50 rozsudku ze dne 6. listopadu 2018, Scuola Elementare Maria Montessori v. Komise, Komise v. Scuola Elementare Maria Montessori a Komise v. Ferracci (C‑622/16 P až C‑624/16 P, EU:C:2018:873).
85.
Mám za to, že Soudní dvůr by měl zamítnout jediný důvod kasačního opravného prostředku vznesený na podporu hlavních návrhových žádání Komise. Jak bude uvedeno dále, navrhuji použít na projednávanou věc řešení přijaté Soudním dvorem v rozsudku ze dne 6. listopadu 2018, Scuola Elementare Maria Montessori v. Komise, Komise v. Scuola Elementare Maria Montessori a Komise v. Ferracci (C‑622/16 P až C‑624/16 P, EU:C:2018:873), a dospět k závěru, že sporným nařízením je bezprostředně dotčeno právní postavení společnosti Distillerie Bonollo, a to ve vztahu k jejímu právu na to, aby na trhu, na kterém působí, nebyla hospodářská soutěž narušena dumpingem.
86.
Úvodem konstatuji, že ačkoli Rada tvrdí opak, ze skutečnosti, že sporné nařízení neukládá společnosti Distillerie Bonollo zaplacení antidumpingových cel, nevyplývá, že se toto nařízení nedotýká jejího právního postavení.
87.
Z povahy věci se totiž antidumpingová cla ukládají na výrobky vyrobené výrobci ze třetích zemí, a nikoli na výrobky vyrobené unijními výrobci, jako je společnost Distillerie Bonollo. Pokud by tedy Soudní dvůr přijal přístupu Rady, unijní výrobci by nebyli oprávněni domáhat se zrušení nařízení zavádějícího antidumpingová opatření. To by bylo stěží v souladu s rozsudky ze dne 20. března 1985, Timex v. Rada a Komise (264/82, EU:C:1985:119, body 12 až 16), a ze dne 18. října 2018, ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a další v. Komise (T‑364/16, EU:T:2018:696, body 36 až 53), v nichž byla žaloba na neplatnost podaná unijním výrobcem prohlášena za přípustnou.
88.
Dalším argumentem pro závěr uvedený v bodě 85 výše je, že antidumpingová cla jsou placena dovozci dotčeného výrobku do Unie a vybíraná celními orgány členských států při vpuštění tohoto výrobku do Unie. Nejsou placena vyvážejícími výrobci. Pokud by tedy Soudní dvůr přijal přístup Rady, vyvážející výrobci by nebyli aktivně legitimováni k podání žaloby na zrušení nařízení ukládajícího antidumpingová cla na dovoz svých vlastních výrobků do Unie. Toto by také bylo jen stěží v souladu s ustálenou judikaturou, která považuje za přípustné žaloby podané výrobci a vývozci dotčeného výrobku, kterým jsou vytýkány dumpingové praktiky na základě údajů týkajících se jejich obchodní činnosti (
37
).
89.
Kromě toho, jak bylo uvedeno výše v bodě 85, sdílím názor společnosti Distillerie Bonollo, že tím, že ji sporné nařízení postavilo do nevýhodného soutěžního postavení, je bezprostředně dotčeno její právo na to, aby na trhu, na kterém působí, nebyla hospodářská soutěž narušena dumpingem.
90.
Zaprvé, toto vyplývá z rozsudku ze dne 6. listopadu 2018, Scuola Elementare Maria Montessori v. Komise, Komise v. Scuola Elementare Maria Montessori a Komise v. Ferracci (C‑622/16 P až C‑624/16 P, EU:C:2018:873). V tomto rozsudku Soudní dvůr dospěl k závěru, že rozhodnutí, kterým Komise konstatovala, že určitá opatření představují neslučitelnou státní podporu, ale nenařídila její navrácení, a dále že jiná opatření nepředstavují státní podporu, bezprostředně ovlivnila právní postavení žalobkyň v prvním stupni z toho důvodu, že je postavila do nevýhodného soutěžního postavení a tím se dotkla jejich práva na to, aby na trhu, na kterém působí, nebyla hospodářská soutěž narušena dumpingem (
38
). Dle závěru Soudního dvora bylo toto právo přiznáno žalobkyním v prvním stupni ustanoveními Smlouvy o státní podpoře, a sice články 107 a 108 SFEU, jejichž cílem je ochrana hospodářské soutěže (
39
).
91.
Navrhuji použít řešení přijaté Soudním dvorem v rozhodnutí uvedeném v předcházejícím bodě na projednávanou věc, která se netýká pravidel státní podpory, ale antidumpingových ustanovení. Domnívám se totiž, že sporné nařízení se bezprostředně dotýká právního postavení společnosti Distillerie Bonollo ve vztahu k jejímu právu na to, aby nebyla hospodářská soutěž narušena nikoliv státní podporou (jako tomu bylo v tom rozsudku), ale dumpingovými praktikami na trhu, na kterém působí.
92.
Na podporu tohoto řešení připomínám, že cílem antidumpingových pravidel, stejně jako článků 107 a 108 SFEU, je chránit hospodářskou soutěž. Je pravda, že podle čl. 21 odst. 1 základního nařízení mají antidumpingová opatření dvojí cíl: odstranění narušujících účinků vyvolaných dumpingem a obnovení účinné hospodářské soutěže. Musím však zdůraznit, že dumpingové praktiky musí být považovány za nekalou soutěž ze strany výrobců ze třetích zemí, proti kterým musí být unijní výrobci chráněni (
40
). Podle ustálené judikatury je přijetí antidumpingových cel ochranným a preventivním opatřením proti nekalé hospodářské soutěži vyplývající z dumpingových praktik (
41
). Mám proto za to, že odstranění narušujících účinků je především podmínkou pro obnovení spravedlivé hospodářské soutěže na vnitřním trhu.
93.
Poukazuji rovněž na skutečnost, že význam cíle antidumpingových cel z hlediska účinné hospodářské soutěže je prokázán pravidlem nižšího cla. Podle tohoto pravidla, jak je stanoveno v poslední větě čl. 9 odst. 4 základního nařízení, musí být výše antidumpingového cla určena na základě dumpingového rozpětí, pokud není rozpětí újmy nižší než dumpingové rozpětí, přičemž v takovém případě musí být antidumpingové clo vypočteno na základě rozpětí újmy. Pravidlo nižšího cla zaručuje, že výrobní odvětví Unie nepožívá takové ochrany, která by překračovala meze toho, co je nezbytné k odvrácení škodlivých účinků dumpingového dovozu (
42
), tedy že výrobní odvětví Unie nepožívá významnější soutěžní výhody oproti dumpingovým dovozům (
43
).
94.
Proto musí být obdobně jako v rozsudku ze dne 6. listopadu 2018, Scuola Elementare Maria Montessori v. Komise, Komise v. Scuola Elementare Maria Montessori a Komise v. Ferracci (C‑622/16 P až C‑624/16 P, EU:C:2018:873), na sporné nařízení nahlíženo tak, že se bezprostředně dotýká práva společnosti Distillerie Bonollo na to, aby na trhu, na kterém působí, nebyla hospodářská soutěž narušena dumpingem, a proto se také bezprostředně dotýká jejího právního postavení. Jak totiž Tribunál konstatoval v bodě 59 napadeného rozsudku, společnost Distillerie Bonollo je výrobcem kyseliny vinné v Unii a působí na stejném trhu jako dva čínští vyvážející výrobci. Uložením údajně nedostatečných antidumpingových cel těmto dvěma čínským vyvážejícím výrobcům tedy mohlo sporné nařízení postavit společnost Distillerie Bonollo do nepříznivého soutěžního postavení na vnitřním trhu.
95.
Zadruhé, ačkoli Komise tvrdí opak, z čl. 9 odst. 4 a z článku 21 základního nařízení nevyplývá, že by společnost Distillerie Bonollo neměla právo na to, aby nebyla vystavena hospodářské soutěži narušené dumpingem na trhu, na kterém působí.
96.
Komise tvrdí, že pokud je prokázáno, že existuje dumping a újma, přičemž tato újma je způsobena dumpingem, může být i přesto na základě čl. 9 odst. 4 a článku 21 základního nařízení upuštěno od uložení antidumpingových opatření, pokud tato opatření nejsou v zájmu Unie. Komise tvrdí, že společnost Distillerie Bonollo nemá hmotné právo na ochranu proti dumpingu.
97.
S tímto argumentem nesouhlasím.
98.
Je pravda, že podle judikatury Tribunálu nemá výrobní odvětví Unie nárok na uložení ochranných opatření, a to ani v případě, že byla prokázána existence dumpingu a újmy, neboť taková opatření mohou být uložena pouze tehdy, pokud bylo v souladu s čl. 9 odst. 4 a článkem 21 základního nařízení rovněž zjištěno, že jsou odůvodněna v zájmu Unie (
44
). Přezkum zájmu Unie vyžaduje posouzení pravděpodobných dopadů jak použití, tak nepoužití navrhovaných opatření na zájem výrobního odvětví Unie a na ostatní dotčené zájmy, a sice dovozce, dodavatelský průmysl, uživatele a zpracovatele dotčeného výrobku a spotřebitele (
45
). Vyžaduje to zvážení zájmů uvedených osob (
46
).
99.
Mám však za to, že toto je negativním požadavkem. Podle čl. 21 odst. 1 základního nařízení může Komise od přijetí takových opatření upustit pouze tehdy, když navrhovaná antidumpingová opatření nejsou v zájmu Unie (
47
). Komise se v praxi jen velmi zřídka rozhodla neuložit antidumpingová opatření na tom základě, že i když byly splněny ostatní tři podmínky (a sice dumping, újma a příčinná souvislost), nebylo jejich uložení v zájmu Unie (
48
).
100.
Kromě toho zdůrazňuji, že skutečnost, že Komise může upustit od nařízení navrácení protiprávní a neslučitelné státní podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Unie (
49
), a že dotyčný členský stát může upustit od výkonu příkazu k navrácení z důvodu absolutní nemožnosti jeho řádného splnění (
50
), nebránil Soudnímu dvoru, aby v rozsudku ze dne 6. listopadu 2018, Scuola Elementare Maria Montessori v. Komise, Komise v. Scuola Elementare Maria Montessori (C‑622/16 P až C‑624/16 P, EU:C:2018:873) rozhodl, že příjemci státní podpory mají právo na to, aby nebyli vystaveni hospodářské soutěži narušené dumpingem na trhu, na kterém působí.
101.
Zejména v případě, kdy by navrácení protiprávní a neslučitelné podpory porušilo zásadu ochrany legitimního očekávání příjemce podpory (
51
), není už Komise povinna nařídit její navrácení (
52
). Nesmí nařídit její navrácení. V takovém případě konstatování neslučitelnosti podpory s vnitřním trhem nevede k obnovení hospodářské soutěže na dotčeném trhu. Nicméně, jak bylo uvedeno v předchozím bodě, to nebránilo Soudnímu dvoru v rozhodnutí, že konkurenti příjemce podpory mají právo na to, aby nebyli vystaveni hospodářské soutěži narušené státní podporou.
102.
Stejně tak, pokud zavedení antidumpingových opatření není v zájmu Unie, může Komise rozhodnout, že taková opatření nepřijme. V takovém případě není narušení obchodu vyplývající z dumpingu odstraněno a hospodářská soutěž na vnitřním trhu není obnovena. To by nemělo bránit Soudnímu dvoru v rozhodnutí, že unijní výrobce má právo na to, aby nebyl vystaven hospodářské soutěži narušené dumpingem.
103.
Zatřetí na rozdíl od toho, co tvrdí Komise a Rada, pokud bude mít Soudní dvůr za to, že první kritérium bezprostředního dotčení je v projednávaném případě splněno, nebude to z důvodu pouhých faktických účinků sporného nařízení na postavení společnosti Distillerie Bonollo (na rozdíl od právních účinků tohoto nařízení).
104.
Jak bylo totiž uvedeno výše v bodě 85, sporné nařízení se bezprostředně dotýká postavení společnosti Distillerie Bonollo ve vztahu k jejímu právu na to, aby nebyla vystavena hospodářské soutěži narušené dumpingem, a nikoliv z důvodu případných skutkových účinků tohoto nařízení.
105.
Musím rovněž uvést, že neexistuje žádný rozpor mezi řešením navrhovaným výše v bodě 85 a bodem 81 rozsudku ze dne 28. února 2019, Rada v. Growth Energy a Renewable Fuels Association (C‑465/16 P, EU:C:2019:155). V tomto bodě Soudní dvůr konstatoval, že okolnost, že nařízení ukládající antidumpingové clo na dovoz bioetanolu pocházejícího ze Spojených států amerických konkurenčně znevýhodnil americké výrobce bioetanolu, nemůže sama o sobě mít za to, že byli tímto nařízením bezprostředně dotčeni. Nejprve musím uvést, že tito američtí výrobci bioetanolu byli výrobci ze třetích zemí, jejichž výrobky podléhaly antidumpingovému clu, zatímco já navrhuji konstatovat, že unijní výrobci mají právo na to, aby nebyli vystaveni hospodářské soutěži narušené dumpingem. Zadruhé tito američtí výrobci bioetanolu nebyli činní na vnitřním trhu (
53
), kdežto já navrhuji konstatovat, že toto právo mají skutečné subjekty na trhu, a nikoliv potenciální subjekty (
54
).
106.
Začtvrté na rozdíl od toho, co tvrdí Komise a Rada, nepředstavuje řešení navrhované výše v bodě 85 „rozvolnění“ prvního kritéria pro bezprostřední dotčení.
107.
Jak bylo uvedeno výše v bodě 87, v rozsudku ze dne 20. března 1985, Timex v. Rada a Komise (264/82, EU:C:1985:119, body 11 až 16) bylo konstatováno, že unijní výrobci jsou aktivně legitimováni domáhat se zrušení nařízení ukládajícího antidumpingová opatření. Kromě toho v rozsudku ze dne 18. října 2018, ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a další v. Komise (T‑364/16, EU:T:2018:696, body 36 až 53) bylo konstatováno, že unijní výrobci mají aktivní legitimaci napadnout rozhodnutí, kterým Komise pro účely splnění povinností vyplývajících z rozsudku Tribunálu nařídila nevybírání antidumpingového cla z dovozů výrobků vyrobených specifickým vyvážejícím výrobcem.
108.
Z toho vyplývá, že pokud by Soudní dvůr dospěl k závěru, že sporné nařízení má bezprostřední účinky na právní postavení společnosti Distillerie Bonollo, neznamenalo by to, na rozdíl od tvrzení Komise a Rady, „rozvolnění“ podmínky bezprostředního dotčení. Jeho rozhodnutí by bylo v souladu s judikaturou uvedenou v předchozím bodě.
109.
Jedním z konkrétních důvodů pro tento závěr je, pokud bylo v antidumpingové oblasti konstatováno, že žalobci (ať už se jedná o výrobce, vyvážející výrobce nebo dovozce Unie) nebyli aktivně legitimováni k tomu, aby se domáhali zrušení nařízení o uložení antidumpingových opatření, bylo tomu tak z toho důvodu, že nebyli tímto nařízením osobně dotčeni. Není tomu tak proto, že by se jich tato směrnice bezprostředně nedotýkala (
55
).
110.
Pokud je mi známo, existuje jen jediná výjimka. Je to rozsudek ze dne 28. února 2019, Rada v. Growth Energy a Renewable Fuels Association (C‑465/16 P, EU:C:2019:155), v němž americkým výrobcům bioetanolu nebyla přiznána aktivní legitimace z toho důvodu, že nebyli bezprostředně dotčeni napadeným aktem. Jak však bylo uvedeno výše v bodě 105, bylo to v důsledku zvláštních okolností, protože tito výrobci nevyváželi bioetanol přímo do Unie, a tudíž jejich výroba přímo nepodléhala zavedenému antidumpingovému clu.
111.
Kromě toho ve věcech, v nichž bylo rozhodnuto, že žalobci byli aktivně legitimováni k podání návrhu na zrušení nařízení zavádějícího antidumpingová opatření, buď nebyla přezkoumána podmínka bezprostředního dotčení (
56
), nebo byla posouzena jako splněná. Pokud byla posouzena jako splněná, bylo tomu na základě druhého kritéria bezprostředního dotčení, a sice jak bylo uvedeno v bodě 80 tohoto stanoviska, z toho důvodu, že celní orgány členských států jsou povinny vybrat clo uložené antidumpingovým nařízením, přičemž nemají žádnou posuzovací pravomoc. První kritérium nebylo zkoumáno (
57
).
112.
Pokud je mi známo, existují pouze dvě výjimky. V rozsudku ze dne 26. září 2000, Starway v. Rada (T‑80/97, EU:T:2000:216), bylo konstatováno, že nařízení o rozšíření antidumpingových opatření se bezprostředně dotýká právního postavení dovozce. Možnost stanovená tímto nařízením, že Komise přizná žalobci osvobození od rozšířeného cla (pokud dovoz nepředstavoval obcházení původního cla), byla totiž za okolností projednávané věci čistě teoretická (
58
). Stejně tak v rozsudku ze dne 18. října 2018, ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a další v. Komise (T‑364/16, EU:T:2018:696), bylo konstatováno, že rozhodnutí o nevybírání antidumpingového cla se bezprostředně dotýká situace unijních výrobců „v souvislosti s postupem vedoucím k přijetí antidumpingových opatření“. Tribunál vycházel mimo jiné z toho, že jak podnět, který vedl k přijetí původního nařízení, tak žádost o přezkum před pozbytím platnosti opatření byly předloženy profesním sdružením zastupujícím unijní výrobce, mezi které patřili i žalobci (
59
). V tomto ohledu připomínám, že navrhuji, jak bylo uvedeno výše v bodě 85, dovolávat se nikoli procesních práv žalobkyně, ale práva na nenarušenou hospodářskou soutěž, a to za účelem určení, zda je splněno první kritérium bezprostředního dotčení. Procesní práva přiznaná základním nařízením jsou totiž u různých subjektů velmi odlišná (
60
), takže je možné si položit otázku, zda právní postavení každé osoby, které toto nařízení přiznává procesní práva, může být bezprostředně dotčeno nařízením ukládajícím antidumpingová opatření.
113.
Mám tudíž za to, že judikatura týkající se antidumpingu nijak nepodporuje argument Komise, že unijnímu výrobci nemůže být přiznána aktivní legitimace z toho důvodu, že nemá právo na ochranu před dumpingem, a že se tudíž nařízení o uložení antidumpingového cla bezprostředně nedotýká jeho právního postavení. Spíše se mi jeví, že napadený rozsudek je v souladu s judikaturou unijních soudů, podle které, jak bylo uvedeno výše v bodě 110, nebyla aktivní legitimace, pokud je mi známo, přiznána z toho důvodu, že žalobkyně nebyla napadeným aktem bezprostředně dotčena, a to pouze v jednom případě, kdy byly okolnosti odlišné od okolností v projednávané věci.
114.
Zapáté nesouhlasím s argumentem Komise a Rady, že Tribunál v bodech 92 a 93 napadeného rozsudku nesprávně uplatnil právo na účinnou soudní ochranu, jak je zakotveno v článku 47 Listiny, aby „rozšířil“ podmínku týkající se bezprostředního dotčení.
115.
V uvedených bodech měl Tribunál za to, že vzhledem k tomu, že sporné nařízení nemohlo stanovit prováděcí opatření, která by se týkala společnosti Distillerie Bonollo, neměla tato společnost v zásadě k dispozici žádné jiné vnitrostátní opravné prostředky. I když tato okolnost nemůže podle Tribunálu vést k odstranění podmínky týkající se osobního dotčení, musí být podmínka, podle které musí být osoba bezprostředně a osobně dotčena, přesto vykládána ve světle práva na účinnou soudní ochranu.
116.
I když článek 47 Listiny skutečně nemá za cíl změnit systém soudního přezkumu zakotvený Smlouvami, zejména pravidla přípustnosti přímých žalob k unijním soudům (
61
), není to podle mého názoru to, co učinil Tribunál v bodech 92 a 93 napadeného rozsudku.
117.
Tribunál nedospěl k závěru, že společnost Distillerie Bonollo je bezprostředně dotčena sporným nařízením, na základě odkazu na článek 47 Listiny. Tento závěr byl postaven na jiných důvodech, a sice na okolnosti uvedené v bodě 59 napadeného rozsudku, že společnost Distillerie Bonollo zahájila řízení o částečném prozatímním přezkumu, a že cílem antidumpingových cel zavedených tímto nařízením bylo nahradit újmu, kterou utrpěla jakožto soutěžitel působící na stejném trhu jako dva čínští vyvážející výrobci. Body 92 a 93 tohoto rozsudku pouze podporují tento závěr, ke kterému již Tribunál dospěl.
118.
Rovněž poukazuji na to, že Tribunál tím, že konstatoval, že sporné nařízení se bezprostředně dotýká právního postavení společnosti Distillerie Bonollo z důvodů uvedených v předchozím bodě, nepřehlédl podmínku týkající se bezprostředního dotčení. Tribunál vyložil tuto podmínku šířeji, než navrhuje Komise a Rada, což však neznamená, že ji přehlédl.
119.
Z toho vyvozuji, že vzhledem k tomu, že sporné nařízení může stavět Distillerie Bonollo do nepříznivého soutěžního postavení na trhu, na kterém konkuruje oběma čínským vyvážejícím výrobcům, toto nařízení se bezprostředně dotýká práva společnosti Distillerie Bonollo nebýt vystavena hospodářské soutěži narušené dumpingem na tomto trhu. Z toho vyplývá, že Tribunál nepochybil, když měl v bodě 59 napadeného rozsudku za to, že sporné nařízení má bezprostřední účinky na právní postavení společnosti Distillerie Bonollo, a že jediný důvod kasačního opravného prostředku musí být zamítnut.
120.
V důsledku toho je třeba vedlejší kasační opravný prostředek zamítnout v rozsahu, v němž směřuje ke zrušení napadeného rozsudku.
b) K podpůrnému návrhovému žádání Komise, kterým se domáhá toho, aby Soudní dvůr zrušil bod 2 výroku napadeného rozsudku
121.
Podpůrně Komise navrhuje, aby Soudní dvůr zrušil druhý bod výroku napadeného rozsudku v rozsahu, v němž zachovává antidumpingové clo uložené sporným nařízením na výrobky společnosti Ninghai Organic Chemical Factory do doby, než nejen Komise, ale rovněž Rada přijme opatření, která vyplývají z napadeného rozsudku. Komise tvrdí, že od vstupu nařízení č. 37/2014 v platnost může antidumpingová opatření přijímat pouze ona.
122.
Rada a společnost Changmao Biochemical Engineering souhlasí s Komisí, kdežto společnost Distillerie Bonollo s ní nesouhlasí.
123.
Mám za to, že je třeba vyhovět podpůrným návrhovým žádáním Komise.
124.
V bodě 2 výroku napadeného rozsudku Tribunál zachoval antidumpingové clo uložené sporným nařízením na výrobky společnosti Ninghai Organic Chemical Factory „do doby, než [Komise] a [Rada] přijmou opatření, která vyplývají z [napadeného] rozsudku“.
125.
Musím uvést, že podle prvního pododstavce článku 266 SFEU je orgán, jehož akt byl prohlášen za neplatný, povinen přijmout opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora. V projednávané věci bylo napadené nařízení přijato Radou. Z toho však nevyplývá, že by Rada musela, nebo jen mohla, přijmout opatření nezbytná k dosažení souladu s napadeným rozsudkem.
126.
Podle judikatury totiž povinnost jednat, kterou stanoví čl. 266 první pododstavec SFEU, nepředstavuje zdroj pravomoci a nezbavuje dotyčný orgán povinnosti založit akt obsahující opatření vyplývající ze zrušujícího rozsudku na právním základě, který jej opravňuje k přijetí tohoto aktu a je platný ke dni přijetí tohoto aktu (
62
).
127.
Článek 1 nařízení č. 37/2014 mění čl. 9 odst. 4 základního nařízení v tom smyslu, že konečné antidumpingové clo, které bylo původně ukládáno Radou, bude napříště ukládáno Komisí (
63
).
128.
V projednávané věci mohou být opatření, která vyplývají z napadeného rozsudku, přijata pouze po dni vyhlášení tohoto rozsudku, tedy po 3. květnu 2018. Mohou být tedy přijata až po vstupu nařízení č. 37/2014 v platnost dne 20. února 2014 (
64
). Z toho plyne, že opatření vyplývající z napadeného rozsudku musí být založena na čl. 9 odst. 4 základního nařízení ve znění nařízení č. 37/2014, jakož i na čl. 14 odst. 1 základního nařízení (
65
).
129.
Tato opatření tedy může přijmout pouze Komise.
130.
Z toho dovozuji, že druhý bod výroku napadeného rozsudku musí být zrušen v rozsahu, v němž zachovává antidumpingové clo uložené sporným nařízením na výrobky společnosti Ninghai Organic Chemical Factory do doby, než Rada přijme opatření, která vyplývají z tohoto rozsudku. Bod 2 výroku napadeného rozsudku je nicméně platný v rozsahu, v němž zachovává tuto povinnost až do doby, než Komise přijme opatření, která vyplývají z uvedeného rozsudku.
131.
Ve zbývající části je třeba vedlejší kasační opravný prostředek zamítnout.
VI. K hlavnímu kasačnímu opravnému prostředku
132.
Společnost Changmao Biochemical Engineering navrhuje zrušení napadeného rozsudku z důvodu, že Tribunál neprávem vyhověl žalobnímu důvodu vycházejícímu z porušení čl. 11 odst. 9 základního nařízení.
A.
Argumenty účastníků řízení
133.
Jediným důvodem kasačního opravného prostředku společnost Changmao Biochemical Engineering zpochybňuje body 132 až 137 a body 139 až 141 napadeného rozsudku.
134.
Tento důvod kasačního opravného prostředku je rozdělen do tří částí.
135.
V první části jediného důvodu kasačního opravného prostředku společnost Changmao Biochemical Engineering tvrdí, že skutečnost, že ve sporném nařízení je běžná hodnota stanovena na základě výrobních nákladů v Argentině, a nikoliv na základě domácích prodejních cen v Argentině, nepředstavuje změnu postupu ve smyslu čl. 11 odst. 9 základního nařízení, a že každopádně došlo ke změně okolností. Kromě toho se podle společnosti Changmao Biochemical Engineering Tribunál dopustil pochybení, když měl za to, že postup použitý při původním šetření je v souladu s článkem 2 základního nařízení, ačkoliv nezohlednil rozdíly ve výrobním postupu kyseliny vinné v Argentině a Číně.
136.
V druhé a třetí části jediného důvodu kasačního opravného prostředku společnost Changmao Biochemical Engineering v podstatě tvrdí, že Tribunál měl nesprávně za to, že skutečnost, že se stejná běžná hodnota použije na všechny vyvážející výrobce, kterým není přiznán STH, stírá veškeré rozdíly mezi spolupracujícími a nespolupracujícími vyvážejícími výrobci.
137.
Společnost Distillerie Bonollo zaprvé tvrdí, že kasační opravný prostředek je nepřípustný, zadruhé, že jediný důvod kasačního opravného prostředku je nepřípustný, a zatřetí, že tento důvod kasačního opravného prostředku je v každém případě neopodstatněný.
138.
Zaprvé společnost Distillerie Bonollo podporuje námitku Rady a Komise k nepřípustnosti kasačního opravného prostředku.
139.
Zadruhé společnost Distillerie Bonollo tvrdí, že první, druhá a třetí část jediného důvodu kasačního opravného prostředku jsou nepřípustné, jelikož jedna nebo více z těchto částí i) pouze opakují argumenty předložené před Tribunálem, ii) nastolují skutkovou otázku, iii) navrhují, aby Soudní dvůr rozhodl o žalobním důvodu, o němž Tribunál nerozhodl, nebo iv) zpochybňují podpůrný důvod uplatňovaný v napadeném rozsudku.
140.
Zatřetí společnost Distillerie Bonollo tvrdí, že jediný důvod kasačního opravného prostředku je v každém případě neopodstatněný. Uvádí, že ve sporném nařízení došlo ke změně postupu, jelikož postup zahrnující výpočet běžné hodnoty na základě prodejních cen na domácím argentinském trhu nebyl použit. Tvrdí, že neexistuje žádný důkaz o změně okolností. Navíc, ačkoli společnost Changmao Biochemical Engineering tvrdí opak, Tribunál neopomněl zohlednit rozdíly ve výrobních nákladech Argentiny a Číny. Pokud jde o tvrzení společnosti Changmao Biochemical Engineering, že použití stejné běžné hodnoty stírá jakékoli rozdíly mezi spolupracujícími a nespolupracujícími vyvážejícími výrobci, společnost Distillerie Bonollo uvádí, že pokud jde o stanovení běžné hodnoty, tak žádné ustanovení základního nařízení nestanoví příznivější zacházení se spolupracujícími vyvážejícími výrobci.
141.
Rada tvrdí, že kasační opravný prostředek je nepřípustný. Napadený rozsudek se totiž společnosti Changmao Biochemical Engineering bezprostředně nedotýká, jak vyžaduje čl. 56 druhý pododstavec statutu. Sporné nařízení bylo totiž už zrušeno v rozsahu, v němž se použije na společnost Changmao Biochemical Engineering, a to rozsudkem ze dne 1. června 2017, Changmao Biochemical Engineering v. Rada (T‑442/12, EU:T:2017:372). Případná opatření vyplývající z napadeného rozsudku, jako je nový výpočet běžné hodnoty na základě prodejních cen na domácím trhu v Argentině, by se tedy mohla uplatnit pouze na společnost Ninghai Organic Chemical Factory.
142.
Komise namítá nepřípustnost kasačního opravného prostředku ze stejného důvodu, jaký vznesla Rada. Komise má za to, že v každém případě je kasační opravný prostředek neopodstatněný. Znění čl. 11 odst. 9 základního nařízení totiž odkazuje na postup použitý „při [původním] šetření“, a nikoli na postup použitý pro konkrétní společnost. Toto ustanovení nemůže být použito zvlášť pro každou společnost. Kromě toho geneze dotčeného ustanovení hovoří ve prospěch širokého výkladu povinnosti použít tento postup při přezkumném šetření. Konečně, čl. 11 odst. 9 základního nařízení je třeba chápat jako vyjádření zásady rovného zacházení, která je nyní zakotvena v článku 47 Listiny. Z toho vyplývá, že ve sporném nařízení by měla být běžná hodnota určena na základě prodejních cen na domácím trhu pro všechny výrobce, kterým nebyl přiznán STH, včetně obou čínských vyvážejících výrobců.
B.
Posouzení
143.
Společnost Changmao Biochemical Engineering předkládá jediný důvod kasačního opravného prostředku, který vychází z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při zjištění, že čl. 11 odst. 9 základního nařízení neumožňuje Radě v rámci prozatímního přezkumu vypočítat běžnou hodnotu na základě výrobních nákladů ve srovnatelné zemi, a sice v Argentině, jestliže při původním šetření byla běžná hodnota určena na základě domácích prodejních cen v Argentině.
144.
Společnost Distillerie Bonollo, Rada a Komise navrhují, aby byl kasační opravný prostředek zamítnut.
1. K přípustnosti kasačního opravného prostředku
145.
Rada a Komise tvrdí, že kasační opravný prostředek je nepřípustný, neboť napadený rozsudek se bezprostředně nedotýká společnosti Changmao Biochemical Engineering, jak vyžaduje čl. 56 druhý pododstavec statutu, jelikož sporné nařízení již bylo zrušeno v rozsahu, v němž se vztahuje na společnost Changmao Biochemical Engineering, a to rozsudkem ze dne 1. června 2017, Changmao Biochemical Engineering v. Rada (T‑442/12, EU:T:2017:372). Společnost Distillerie Bonollo podporuje námitku nepřípustnosti vznesenou Radou a Komisí, zatímco společnost Changmao Biochemical Engineering tvrdí, že kasační opravný prostředek je přípustný.
146.
Z důvodů uvedených níže mám za to, že kasační opravný prostředek přípustný je.
147.
Kasační opravný prostředek byl podán společností Changmao Biochemical Engineering, která nebyla účastnicí řízení před Tribunálem, ale vstoupila do řízení jako vedlejší účastnice (
66
).
148.
K tomu, aby mohl vedlejší účastník v prvním stupni (jiný než členský stát nebo orgán Unie) podat kasační opravný prostředek proti rozhodnutí Tribunálu, se musí podle čl. 56 druhého pododstavce statutu toto rozhodnutí této osoby „přímo [týkat]“.
149.
Jak poznamenávají Rada a Komise, ke dni vyhlášení napadeného rozsudku již bylo sporné nařízení zrušeno v rozsahu, v němž se vztahovalo na společnost Changmao Biochemical Engineering, a to rozsudkem ze dne 1. června 2017, Changmao Biochemical Engineering v. Rada (T‑442/12, EU:T:2017:372), který je nyní pravomocný.
150.
Podotýkám však, že v napadeném rozsudku nemá zrušení sporného nařízení omezený rozsah (
67
).
151.
Rovněž připomínám, že podle judikatury je orgán, jehož akt byl zrušen rozsudkem, povinen za účelem splnění povinnosti, která pro něj vyplývá z čl. 266 prvního pododstavce SFEU, přijmout opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývajících z tohoto rozsudku a respektovat nejen výrok rozsudku, ale i odůvodnění, které k výroku vedlo a které tvoří jeho nezbytnou oporu v tom smyslu, že je nutné za účelem určení přesného smyslu toho, co bylo ve výroku rozhodnuto (
68
).
152.
V napadeném rozsudku bylo sporné nařízení zrušeno z důvodu, že tím, že Rada původně stanovila běžnou hodnotu pro vyvážející výrobce, kterým nebyl přiznán STH, na základě domácích prodejních cen v Argentině a poté v průběhu přezkumného šetření, které vedlo k přijetí sporného nařízení, použitím zjištěné běžné hodnoty určené na základě výrobních nákladů v Argentině, změnila postup, a tudíž porušila čl. 11 odst. 9 základního nařízení. Aby Komise splnila povinnost stanovenou v čl. 266 prvním pododstavci SFEU, a sice přijmout opatření vyplývající z napadeného rozsudku, měla by znovu zahájit řízení a přepočítat běžnou hodnotu na základě prodejních cen na domácím trhu v Argentině (
69
).
153.
Vzhledem k tomu, že zrušení sporného nařízení není omezeno co do rozsahu, jak bylo uvedeno výše v bodě 150, měla Komise za účelem splnění povinností vyplývajících z napadeného rozsudku přepočítat běžnou hodnotu na základě prodejních cen na domácím trhu v Argentině nejen pro společnost Ninghai Organic Chemical Factory, ale rovněž pro společnost Changmao Biochemical Engineering.
154.
Naproti tomu v rozsudku ze dne 1. června 2017, Changmao Biochemical Engineering v. Rada (T‑442/12, EU:T:2017:372), bylo sporné nařízení zrušeno z toho důvodu, že Rada a Komise tím, že odmítly poskytnout společnosti Changmao Biochemical Engineering informace týkající se výpočtu běžné hodnoty, porušily čl. 20 odst. 2 základního nařízení a právo na obhajobu. Komise proto musí za účelem splnění své povinnosti přijmout opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývajících z tohoto rozsudku, zpřístupnit tyto informace společnosti Changmao Biochemical Engineering a umožnit jí, aby se v tomto ohledu vyjádřila.
155.
Opatření, která je třeba přijmout za účelem splnění povinností vyplývajících z napadeného rozsudku, se tedy liší od opatření, která jsou nezbytná k provedení rozsudku ze dne 1. června 2017, Changmao Biochemical Engineering v. Rada (T‑442/12, EU:T:2017:372).
156.
Z toho vyplývá, že společnost Changmao Biochemical Engineering je bezprostředně dotčena napadeným rozsudkem s ohledem na povinnost Komise znovu zahájit řízení a přepočítat běžnou hodnotu na základě prodejních cen na domácím trhu v Argentině, aby splnila povinnosti vyplývající z tohoto rozsudku.
157.
To je v souladu s rozsudkem ze dne 2. října 2003, International Power a další v. NALOO (C‑172/01 P, C‑175/01 P, C‑176/01 P a C‑180/01 P, EU:C:2003:534). V tomto rozsudku Soudní dvůr konstatoval, že rozsudek Tribunálu, kterým bylo zrušeno rozhodnutí Komise zamítající stížnost podanou proti třem podnikům, se bezprostředně dotýká těchto tří podniků. Důvodem byla skutečnost, že „za účelem splnění povinností vyplývajících z napadeného rozsudku [byla] Komise povinna provést nový přezkum [stížnosti]“ a „[bylo] možné, že po tomto přezkumu by Komise přijala pro tyto [tři podniky] nevýhodné opatření, u kterého by mohlo být riziko, že by mohlo být předmětem žaloby na náhradu škody před vnitrostátními soudy“ (
70
).
158.
V projednávané věci společnost Changmao Biochemical Engineering tvrdí, že výpočet běžné hodnoty na základě prodejních cen na domácím trhu v Argentině by měl vést k uložení citelně vyšší sazby cla, než je sazba 13,1 % uložená sporným nařízením. Toto tvrzení žádný z účastníků nezpochybňuje. Proto zde existuje riziko, jako tomu bylo v rozsudku citovaném v předchozím bodě, že opatření přijatá Komisí za účelem splnění povinností vyplývajících z napadeného rozsudku budou pro společnost Changmao Biochemical Engineering nevýhodná a že tato společnost bude čelit žalobám na zaplacení takového cla.
159.
Můj závěr uvedený v bodě 156 tohoto stanoviska nemůže být zpochybněn argumentem společnosti Distillerie Bonollo, podle něhož je společnost Changmao Biochemical Engineering dotčena nikoli napadeným rozsudkem, ale opatřeními přijatými za účelem splnění povinností vyplývajících z tohoto rozsudku, takže společnost Changmao Biochemical Engineering bude bezprostředně dotčena napadeným rozsudkem ve smyslu čl. 56 druhého pododstavce statutu Soudního dvora až v okamžiku přijetí těchto opatření.
160.
Důvodem je skutečnost, že přípustnost kasačního opravného prostředku podaného vedlejším účastníkem v prvním stupni proti rozsudku, kterým se zrušuje unijní akt, není podmíněna tím, aby příslušný orgán splnil svou povinnost dle článku 266 SFEU přijmout nezbytná opatření vyplývají z tohoto rozsudku. Článek 56 druhý pododstavec statutu takovou podmínku nestanoví. Toto ustanovení pouze vyžaduje, aby se „rozhodnutí Tribunálu“ bezprostředně dotýkalo vedlejšího účastníka řízení v prvním stupni. Z toho vyplývá, že za účelem určení, zda tomu tak je, lze zohlednit pouze rozsudek Tribunálu a povinnost příslušného orgánu, která vyplývá z rozsudku zrušujícího unijní akt, a sice přijmout opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývající z tohoto rozsudku. Nelze zohlednit samotná tato opatření, ani skutečnost, zda byla přijata včas, či zda řádně provádí rozsudek.
161.
Je pravda, že společnost Changmao Biochemical Engineering se může domáhat zrušení opatření přijatých ke splnění povinností vyplývajících z napadeného rozsudku. Nicméně na rozdíl od toho, co tvrdí společnost Distillerie Bonollo, to nedává společnosti Changmao Biochemical Engineering „další šanci“. Pokud by totiž tato společnost vznesla na podporu žaloby na neplatnost opatření přijatých ke splnění povinností vyplývajících z napadeného rozsudku žalobní důvod, o kterém již Tribunál rozhodl, byl by tento žalobní důvod nepřípustný, neboť by porušoval zásadu res judicata (
71
).
162.
Musím také připomenout, že pokud je unijní akt zrušený rozsudkem Tribunálu nařízením, jak je tomu v projednávané věci, vzniká povinnost příslušného orgánu přijmout opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývajících z uvedeného rozsudku až ke dni zamítnutí kasačního opravného prostředku (
72
). Pokud by tedy byl uplatněn přístup společnosti Distillerie Bonollo, přípustnost kasačního opravného prostředku podaného vedlejším účastníkem v řízení v prvním stupni by v takovém případě závisela na dobré vůli příslušného orgánu splnit povinnost vyplývající z napadeného rozsudku.
163.
Je tedy irelevantní, že Komise dosud nepřijala opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývající z napadeného rozsudku, ani z rozsudku ze dne 1. června 2017, Changmao Biochemical Engineering v. Rada (T‑442/12, EU:T:2017:372) (
73
).
164.
Je rovněž irelevantní skutečnost, že po přezkumu před pozbytím platnosti antidumpingových opatření zavedených nařízením č. 349/2012 Komise přijala dne 28. června 2018 prováděcí nařízení (EU) 2018/921 (
74
), které zachovává clo ve výši 10,1 % uložené společnosti Changmao Biochemical Engineering nařízením č. 349/2012 (
75
).
165.
Dospěl jsem proto k závěru, že kasační opravný prostředek je přípustný.
2. K přípustnosti jediného důvodu kasačního opravného prostředku
166.
Zaprvé je třeba zamítnout námitku společnosti Distillerie Bonollo o nepřípustnosti první, druhé a třetí části jediného důvodu kasačního opravného prostředku proto, že se omezují jen na zopakování argumentů předložených Radou v řízení v prvním stupni. Jak bylo uvedeno výše v bodě 63 tohoto stanoviska, právní otázky přezkoumané v řízení v prvním stupni mohou být znovu nastoleny v rámci kasačního opravného prostředku. V tomto ohledu uvádím, že kasační opravný prostředek zpochybňuje konkrétní body napadeného rozsudku, a sice bod 132, pokud jde o argument vycházející z neexistence změny postupu; body 132 a 135 až 137, pokud jde o argument, že rozdíly ve výrobním procesu kyseliny vinné mezi Argentinou a Čínou by měly být zohledněny při stanovení přiměřené běžné hodnoty; bod 134, pokud jde o argument vycházejícího ze změny okolností; a body 139 až 141, pokud jde o argument, že jestliže by se postup použitý při původním šetření měl použít na všechny vyvážející výrobce, kterým nebyl přiznán STH v rámci přezkumného šetření, byla by tím vyloučena jakákoli odlišnost mezi spolupracujícími vyvážejícími výrobci a nespolupracujícími vyvážejícími výrobci.
167.
Zadruhé vzhledem k tomu, že písemná podání společnosti Distillerie Bonollo je třeba chápat tak, že považují argument vycházející z existence změny okolností za nepřípustný z toho důvodu, že se jedná o skutkovou otázku, musí být tato námitka nepřípustnosti zamítnuta. Mám za to, že otázka, zda okolnost, že STH byl přiznán a poté odepřen oběma čínským vyvážejícím výrobcům, prokazuje změnu okolností ve smyslu čl. 11 odst. 9 základního nařízení, je právní otázkou.
168.
Zatřetí, i když souhlasím se společností Distillerie Bonollo, že důvod vycházející z porušení práva na obhajobu je nepřípustný, neboť Tribunál se k tomuto žalobnímu důvodu v napadeném rozsudku nevyjádřil, zdá se, že takový důvod nebyl v kasačním opravném prostředku uplatněn. V kasačním opravném prostředku se v úvodu k třetí části jediného důvodu kasačního opravného prostředku stručně uvádí, že zjištění Tribunálu týkající se běžné hodnoty „jsou v rozporu s ustálenou judikaturou zajišťující spravedlivé cenové srovnání a respektující právo vývozců na obhajobu“ (
76
). Společnost Changmao Biochemical Engineering těmito několika slovy a bez předložení dalších důkazů nevznesla důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení práva na obhajobu.
169.
Začtvrté argument, že se Tribunál dopustil nesprávného posouzení, když v bodě 141 napadeného rozsudku konstatoval, že stejná běžná hodnota je uplatňována na všechny vyvážející výrobce, je-li určena na základě údajů týkajících se srovnatelné země, není, jak tvrdí společnost Distillerie Bonollo, nepřípustný z toho důvodu, že směřuje proti podpůrně uplatněnému důvodu v napadeném rozsudku. Tento argument je irelevantní, jak uvádí sama společnost Distillerie Bonollo (
77
).
170.
Mám za to, že jediný důvod kasačního opravného prostředku je proto přípustný v plném rozsahu.
3. K věci samé
171.
Podle čl. 11 odst. 9 základního nařízení musí Komise v případě, že nedošlo ke změně okolností, postupovat při všech přezkumných šetřeních ve smyslu tohoto ustanovení stejným způsobem jako při šetření, které vedlo k uložení cla, s patřičným ohledem mimo jiné na článek 2 uvedeného nařízení.
172.
Z judikatury vyplývá, že výjimka umožňující orgánům použít v rámci přezkumného řízení postup, který je odlišný od postupu použitého při původním šetření, jestliže se okolnosti změnily, musí být vykládána striktně (
78
).
173.
V projednávané věci byla v rámci šetření, které vedlo k přijetí nařízení č. 130/2006, pokud jde o oba čínské vyvážející výrobce, kterým byl udělen STH, stanovena běžná hodnota na základě jejich skutečných domácích prodejních cen v souladu s čl. 2 odst. 1 až odst. 6 základního nařízení (
79
), zatímco v případě vyvážejících výrobců, kterým nebyl přiznán STH, byla běžná hodnota vypočtena na základě prodejních cen na domácím trhu v podobné zemi, a sice v Argentině, podle čl. 2 odst. 7 písm. a) uvedeného nařízení (
80
).
174.
Naproti tomu v rámci šetření, které vedlo k přijetí sporného nařízení, byl oběma čínským vyvážejícím výrobcům odepřen STH. Běžná hodnota proto již nemohla být stanovena v souladu s čl. 2 odst. 1 až 6 základního nařízení. V podstatě byla vypočtena na základě výrobních nákladů v Argentině v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. a) uvedeného nařízení (
81
).
175.
Jediným důvodem kasačního opravného prostředku společnost Changmao Biochemical Engineering tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného posouzení, když měl za to, že Rada porušila čl. 11 odst. 9 základního nařízení, když při přezkumném šetření použila zjištěnou běžnou hodnotu pro oba čínské vyvážející výrobce stanovenou na základě výrobních nákladů v Argentině, ačkoli v původním šetření stanovila běžnou hodnotu pro vyvážející výrobce, kterým nebyl přiznán STH, na základě prodejních cen na domácím trhu v Argentině.
176.
Jediný důvod kasačního opravného prostředku je rozdělen na tři části. V první části společnost Changmao Biochemical Engineering tvrdí, že nedošlo ke změně postupu a že v každém případě se změnily okolnosti projednávaného případu, což mělo za následek nesprávné rozhodnutí Tribunálu o porušení čl. 11 odst. 9 základního nařízení.
177.
Mám za to, že by první části jediného důvodu kasačního opravného prostředku mělo být vyhověno.
178.
Na rozdíl od toho, co tvrdí společnost Changmao Biochemical Engineering (
82
), došlo ke změně postupu ve smyslu čl. 11 odst. 9 základního nařízení.
179.
Podle judikatury dochází ke změně postupu ve smyslu tohoto ustanovení, pokud při původním šetření byla vývozní cena stanovena na základě skutečných vývozních cen do Unie podle čl. 2 odst. 8 základního nařízení, zatímco v průběhu přezkumného šetření byla zjištěná vývozní cena stanovena na základě skutečných vývozních cen do třetích zemí podle čl. 2 odst. 9 uvedeného nařízení (
83
). Platí to rovněž tehdy, jestliže Rada při původním šetření vypočetla běžnou hodnotu na základě skutečných vývozních cen výrobce nacházejícího se ve srovnatelné třetí zemi a prodejních cen tohoto výrobce na domácím trhu, zatímco v průběhu přezkumného šetření stanovila běžnou hodnotu na základě výrobních nákladů téhož výrobce, došlo tím ke změně postupu (
84
).
180.
V projednávané věci byla v původním šetření stanovena běžná hodnota na základě prodejních cen na domácím trhu v Argentině, pokud jde o vyvážející výrobce, kterým nebyl přiznán STH, kdežto v přezkumném šetření byla v podstatě vypočtena na základě výrobních nákladů v Argentině u dvou čínských vyvážejících výrobců, kteří již neměli nárok na STH. S ohledem na judikaturu uvedenou v předchozím bodě mám za to, že toto představuje změnu postupu ve smyslu čl. 11 odst. 9 základního nařízení.
181.
Podle mého názoru navíc nebylo prokázáno, že se okolnosti změnily.
182.
Zejména bylo konstatováno, že závazek minimální ceny (jehož účinkem bylo, že skutečné vývozní ceny do Unie již nebyly spolehlivé a že při přezkumném šetření musela být stanovena vývozní cena vypočtena na základě vývozních cen do třetích zemí) (
85
), nebo podstatná změna výrobních nákladů dotčeného výrobku (
86
) představují změnu okolností ve smyslu čl. 11 odst. 9 základního nařízení (
87
).
183.
Společnost Changmao Biochemical Engineering však pouze uvádí, že došlo k podstatné změně okolností, což je prokázáno skutečností, že jí Rada a Komise přiznaly status STH v rámci původního šetření, ale odmítly jí přiznat tento status v rámci přezkumného šetření. To podle mého názoru nepostačuje k prokázání změny okolností ve smyslu čl. 11 odst. 9 základního nařízení.
184.
Zejména uvádím, že podle bodu 27 odůvodnění sporného nařízení byla důvodem, proč bylo při přezkumném šetření rozhodnuto použít zjištěnou běžnou hodnotu určenou na základě výrobních nákladů v Argentině a nepoužít prodejní ceny na domácím trhu v Argentině, existence „[rozdílů] v metodě výroby mezi Argentinou a [Čínou], který [měl] významný dopad na ceny a náklady“. Jak totiž vysvětluje společnost Changmao Biochemical Engineering, zatímco v Argentině je kyselina vinná vyráběna z vedlejších produktů při výrobě vína, v Číně je vyráběna chemickou syntézou. Z nařízení č. 349/2012 však vyplývá, že rozdíly ve výrobních postupech a výrobních nákladech kyseliny vinné existovaly již v okamžiku provádění původního šetření (
88
). Před Tribunálem nikdo netvrdil, že došlo ke změně výrobních nákladů kyseliny vinné v Argentině nebo Číně v době mezi původním šetřením a prozatímním přezkumem. Podle mého názoru z toho vyplývá, že nebylo prokázáno, že došlo ke změně okolností ve smyslu čl. 11 odst. 9 základního nařízení.
185.
Zdá se však, že Tribunál neposkytl přiměřené a dostatečné odůvodnění k tomu, aby mohl v bodech 135 až 137 napadeného rozsudku konstatovat, že uplatnění postupu použitého při původním šetření není v rozporu s článkem 2 základního nařízení.
186.
Poznamenávám, že čl. 11 odst. 9 základního nařízení ukládá Komisi, aby při jakémkoli přezkumném šetření postupovala stejným způsobem jako v původním šetření, „s patřičným ohledem na článek 2, a zejména na odstavce 11 a 12 uvedeného článku, a s ohledem na článek 17“.
187.
Podotýkám, že pokud nedošlo k žádné změně okolností, jako je tomu v projednávané věci, k odůvodnění změny postupu nestačí, aby nový postup byl vhodnější než původně použitý (
89
). Nedošlo-li ke změně okolností, je změna postupu odůvodnitelná pouze tehdy, jestliže je původní postup neslučitelný s články 2 nebo 17 základního nařízení.
188.
Ze znění čl. 11 odst. 9 tohoto nařízení a z judikatury citované výše v bodě 172 totiž vyplývá, že obecným pravidlem je, že postup použitý při původním šetření musí být použit v rámci přezkumného šetření a že použití jiného postupu v přezkumném šetření je výjimkou. Pokud by se dospělo k závěru, že nový postup může být použit v rámci přezkumného řízení v případě neexistence změny okolností, a to i když nebylo zjištěno, že by původní postup byl v rozporu s článkem 2 nebo článkem 17 základního nařízení, stalo by se z výjimky pravidlo.
189.
Je proto třeba určit, zda by uplatnění postupu použitého při původním šetření v přezkumném šetření bylo v rozporu s článkem 2 základního nařízení.
190.
Podle judikatury přísluší Radě prokázat, že postup použitý při původním šetření byl v rozporu s článkem 2 základního nařízení (
90
).
191.
Před Tribunálem Rada tvrdila, že vzhledem k rozdílům ve výrobním procesu kyseliny vinné v Argentině a Číně (
91
) nemohla během přezkumného šetření použít postup použitý při původním šetření, aniž by porušila čl. 2 odst. 10 základního nařízení, který vyžaduje, aby srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou bylo spravedlivé. Podle Rady bylo srovnání na jedné straně mezi běžnou hodnotou vypočtenou na základě prodejních cen na domácím trhu v Argentině, a tedy založené na údajích týkajících se přirozeného výrobního procesu, a na druhé straně skutečnými vývozními cenami obou čínských vyvážejících výrobců, tedy týkajících se syntetické výroby, nespravedlivé.
192.
V bodech 135 až 137 napadeného rozsudku Tribunál odmítl argument Rady, podle kterého uplatnění postupu použitého při původním šetření neumožňuje spravedlivé srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozními cenami, a to z toho důvodu, že pokud by to srovnání bylo nespravedlivé, mělo rovněž vést Radu a Komisi ke změně antidumpingového cla použitelného na ostatní vyvážející výrobce, což neučinily, a proto, že kyselina vinná vyráběná chemickou syntézou „má stejné vlastnosti a stejné základní použití“ jako výrobky vyráběné jako vedlejší produkt při výrobě vína.
193.
Zdá se, že Tribunál nemohl dospět k závěru, že postup uplatněný při původním šetření „se nejeví [být v rozporu s] článk[em] 2 základního nařízení“ (
92
) pouze z těchto důvodů.
194.
Zaprvé skutečnost, že Rada nezměnila clo uložené ostatním vyvážejícím výrobcům, kterým nebyl přiznán STH, neprokazuje, že postup uplatněný při původním šetření není v rozporu s článkem 2 základního nařízení. Může to rovněž naznačovat, že Rada porušila toto ustanovení tím, že nezměnila clo uložené ostatním vyvážejícím výrobcům, kterým nebyl přiznán STH. Z jednání Rady nelze vyvodit žádný závěr, pokud jde o skutečnost, zda byl původní nebo nový postup v souladu s právem.
195.
Zadruhé mám za to, že za účelem zjištění, že postup uplatněný při původním šetření by nebyl v rozporu s článkem 2 základního nařízení, se Tribunál nemohl omezit na tvrzení, že kyselina vinná vyrobená chemickou syntézou má „stejné vlastnosti a stejné základní použití“ jako vedlejší produkty při výrobě vína. Důvodem je skutečnost, že rozdíly ve výrobním procesu kyseliny vinné v Argentině a Číně, ze kterých Rada vycházela, když tvrdila, že uplatnění původního postupu není v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení, mají totiž podle bodu 27 odůvodnění sporného nařízení (
93
)„významný dopad na ceny a náklady“.
196.
Kromě toho uvádím, že rozdíly ve výrobním postupu jsou důvodem, proč byl postup ve sporném nařízení změněn a běžná hodnota byla vypočtena v případě vyvážejících výrobců, kterým nebyl přiznán STH, nikoli na základě prodejních cen na domácím trhu v Argentině, ale na základě výrobních nákladů v Argentině (
94
). Domnívám se proto, že pokud Rada k prokázání toho, že použití původního postupu při přezkumném šetření by bylo protiprávní, vychází z rozdílů ve výrobním postupu, měl Tribunál přezkoumat nejen to, zda tyto rozdíly vedly k nespravedlivému srovnání běžné hodnoty a vývozních cen, ale také zda tyto rozdíly bránily tomu, aby mohly být prodejní ceny na domácím trhu v Argentině použity pro výpočet běžné hodnoty. Tribunál by mohl dospět k závěru, že uplatnění původního postupu by nebylo v rozporu s článkem 2 základního nařízení, a že v důsledku toho Rada nemohla ve sporném nařízení uplatnit nový postup pouze v případě, že Tribunál by zjistil, že navzdory rozdílům ve výrobním postupu by mohly být prodejní ceny na domácím trhu v Argentině použity pro výpočet běžné hodnoty.
197.
Je pravda, že Rada, která má povinnost prokázat, že uplatnění původního postupu by bylo protiprávní, před Tribunálem pouze tvrdila, že rozdíly ve výrobním postupu by neumožnily provést spravedlivé srovnání vyžadované čl. 2 odst. 10 základního nařízení, a nikoli že tyto rozdíly by bránily v použití prodejních cen na domácím trhu v Argentině při výpočtu běžné hodnoty. Mám však za to, že tyto otázky spolu souvisejí, jak o tom svědčí bod 42 odůvodnění sporného nařízení, podle kterého by „stejný výpočet s využitím domácích prodejních cen v Argentině a následnou úpravou běžné hodnoty nebo vývozní ceny podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení nepřinesl spravedlivé srovnání“ (
95
).
198.
Z toho vyplývá, že Tribunál náležitě a dostatečně neodůvodnil závěr uvedený v bodě 137 napadeného rozsudku, že postup uplatněný v původním šetření by nebyl v rozporu s článkem 2 základního nařízení.
199.
Jak uvádí Komise, nelze tvrdit, že čl. 11 odst. 9 základního nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že požadavek, že musí být postupováno stejným způsobem v původním a přezkumném šetření, se nevztahuje na postup uplatněný během celého původního řízení, ale na postup uplatněný v rámci původního řízení pro každého vyvážejícího výrobce.
200.
Pokud by tomu tak bylo, musela by být při přezkumném šetření běžná hodnota u dvou čínských vyvážejících výrobců stanovena na základě jejich skutečných domácích prodejních cen (
96
). To by však bylo v rozporu s čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení, jelikož v průběhu přezkumného šetření by dva čínští vyvážející výrobci již neměli nárok na STH. Rada by tedy mohla uplatnit nový postup, aniž by porušila čl. 11 odst. 9 základního nařízení (
97
).
201.
Podle mého názoru však článek 11 odst. 9 základního nařízení nelze vykládat v tom smyslu, že požadavek postupovat při přezkumném šetření stejným způsobem jako při původním šetření odkazuje na postup uplatněný na každého vyvážejícího výrobce. Zaprvé znění tohoto ustanovení odporuje tomuto výkladu, jelikož ukládá postupovat stejným způsobem jako při „šetření, které vedlo k uložení cla“. Šetření se pojmově týká všech vyvážejících výrobců dotčeného výrobku. Ze znění čl. 11 odst. 9 základního nařízení nic nenaznačuje, že je třeba zohlednit individuální situaci vyvážejících výrobců. Zadruhé, i přestože Komise za účelem „posílení celkové soudržnosti“ navrhla zrušit čl. 11 odst. 9 základního nařízení mimo jiné z důvodu, že to „někdy vedlo k neustálému používání jednoznačně zastaralých postupů“ (
98
), toto ustanovení nebylo zrušeno. To svědčí o širokém výkladu pravidla uvedeného v čl. 11 odst. 9 základního nařízení. Toto pravidlo se tedy použije na postup uplatněný při šetření jako celku, a nikoli na postup uplatněný na každého vyvážejícího výrobce.
202.
Z toho vyplývá, že je třeba první části jediného důvodu kasačního opravného prostředku vyhovět a napadený rozsudek zrušit.
203.
Pro úplnost však stručně přezkoumám druhou a třetí část jediného důvodu kasačního opravného prostředku.
204.
Ve druhé a třetí části důvodu svého jediného kasačního opravného prostředku společnost Changmao Biochemical Engineering tvrdí, že Tribunál v bodech 139 až 141 napadeného rozsudku dospěl k nesprávnému závěru, že skutečnost, že se stejná běžná hodnota použije na všechny vyvážející výrobce, kterým nebyl přiznán STH, odstraňuje veškeré rozdíly mezi spolupracujícími vyvážejícími výrobci a nespolupracujícími vyvážejícími výrobci.
205.
Podle mého názoru nemůže druhá a třetí část jediného důvodu kasačního opravného prostředku obstát.
206.
V bodech 139 až 141 napadeného rozsudku Tribunál odmítl argument Rady, že pokud by měla být běžná hodnota vypočtena na základě prodejních cen na domácím trhu v Argentině, pokud jde o dva čínské vyvážející výrobce, kteří spolupracovali, a o ostatní nespolupracující vyvážející výrobce, smazalo by to veškeré rozdíly mezi spolupracujícími vyvážejícími výrobci a nespolupracujícími vyvážejícími výrobci. Podle Tribunálu by stále existoval rozdíl vzhledem k tomu, že spolupracujícím vyvážejícím výrobcům může být přiznáno individuální zacházení podle čl. 9 odst. 5 základního nařízení, kdežto nespolupracujícím vyvážejícím výrobcům nelze takové zacházení přiznat.
207.
Pokud jde o tvrzení společnosti Changmao Biochemical Engineering, že skutečnost, že spolupracujícím vyvážejícím výrobcům může být na rozdíl od nespolupracujících vyvážejících výrobců přiznáno individuální zacházení, neumožňuje rozlišit spolupracující a nespolupracující vyvážející výrobce, pokud jde o výpočet běžné hodnoty, je tento argument irelevantní. Je pravda, že pokud je vyvážejícímu výrobci přiznáno individuální zacházení podle čl. 9 odst. 5 základního nařízení, použije se celostátní běžná hodnota určená pro všechny vyvážející výrobce, kterým nebyl přiznán STH, i když je individuální antidumpingové rozpětí vypočteno na základě skutečných vývozních cen tohoto vyvážejícího výrobce. Otázkou, která je předmětem přezkumu uvedeného v bodech 139 až 141 napadeného rozsudku, však není, zda se stejná běžná hodnota použije na všechny vyvážející výrobce, kterým nebyl přiznán STH, a to bez ohledu na to, zda spolupracovali, či nikoli. Použije se a Tribunál to uznal. Otázkou je, zda i když se použije stejná běžná hodnota, umožňuje individuální zacházení přesto rozlišovat mezi spolupracujícími vyvážejícími výrobci a nespolupracujícími vyvážejícími výrobci.
208.
Pokud společnost Changmao Biochemical Engineering tvrdí, že stejná běžná hodnota se nepoužije na všechny spolupracující vyvážející výrobce, kterým nebyl přiznán STH, jestliže mají odlišné výrobní postupy a náklady, je tento argument ze stejného důvodu rovněž irelevantní.
209.
Mám tedy za to, že je třeba první části jediného důvodu kasačního opravného prostředku vyhovět. Napadený rozsudek musí proto být z tohoto důvodu zrušen.
210.
Domnívám se, že Soudní dvůr nemůže na základě článku 61 statutu vydat konečné rozhodnutí ve věci. Řešení sporu totiž s ohledem na úvahy uvedené v bodech 185 až 198 tohoto rozsudku vyžaduje nové posouzení okolností projednávané věci, což je posouzení, k jehož provedení má Tribunál lepší předpoklady.
211.
Projednávaná věc tedy musí být vrácena Tribunálu, aby mohl přezkoumat, zda by uplatnění postupu uplatněného v původním šetření při přezkumném šetření bylo v rozporu s článkem 2 základního nařízení. Dále, pokud by Tribunál zjistil, že tomu tak bylo, a že v důsledku toho mohla Rada uplatnit nový postup při přezkumném šetření, aniž by porušila čl. 11 odst. 9 tohoto nařízení, musel by Tribunál přezkoumat ostatní žalobní důvody, které před ním byly vzneseny.
VII. Náklady řízení
212.
Vzhledem k tomu, že navrhuji vracení věci zpět Tribunálu, bude nutné rozhodnout o nákladech řízení souvisejících s řízením o hlavním kasačním opravném prostředku později.
213.
Naproti tomu je třeba, aby Soudní dvůr rozhodl o nákladech řízení souvisejících s vedlejším kasačním opravným prostředkem.
214.
Podle čl. 138 odst. 3 jednacího řádu, použitelného na řízení o kasačním opravném prostředku na základě čl. 184 odst. 1 téhož řádu, pokud měl každý účastník ve věci částečně úspěch i neúspěch, ponese každý účastník řízení vlastní náklady řízení. Jeví-li se to však vzhledem k okolnostem v projednávané věci jako odůvodněné, může Soudní dvůr rozhodnout, že účastník řízení ponese vlastní náklady řízení a nahradí část nákladů řízení vynaložených druhým účastníkem řízení.
215.
V projednávané věci neměla Komise úspěch v rozsahu, v němž navrhovala Soudnímu dvoru zrušení napadeného rozsudku z důvodu, že Tribunál měl nesprávně za to, že společnost Distillerie Bonollo je bezprostředně dotčena sporným nařízením, ale měla úspěch, pokud se domáhala, aby Soudní dvůr zrušil druhý bod výroku napadeného rozsudku v rozsahu, v němž stanoví povinnost Radě přijmout opatření vyplývající z tohoto rozsudku. Vzhledem k tomu, že společnost Distillerie Bonollo požadovala náhradu nákladů řízení, mělo by být uloženo Komisi, ať nese vlastní náklady řízení a nahradí čtyři pětiny nákladů řízení vynaložených společností Distillerie Bonollo, zatímco společnost Distillerie Bonollo ponese jednu pětinu vlastních nákladů řízení.
216.
Podle čl. 140 odst. 1 jednacího řádu, jenž se na řízení o kasačním opravném prostředku rovněž použije na základě jeho čl. 184 odst. 1, by měla Rada, která vstoupila do řízení o vedlejším kasačním opravném prostředku jako vedlejší účastník, nést vlastní náklady řízení související s vedlejším kasačním opravným prostředkem.
217.
Článek 184 odst. 4 jednacího řádu stanoví, že pokud se řízení o kasačním opravném prostředku účastní vedlejší účastník řízení v prvním stupni, může Soudní dvůr rozhodnout, že tento účastník řízení ponese vlastní náklady řízení. Vzhledem k tomu, že se společnost Changmao Biochemical Engineering účastnila řízení o vedlejším kasačním opravném prostředku, musí nést vlastní náklady řízení související s vedlejším kasačním opravným prostředkem.
VIII. Závěry
218.
Navrhuji proto, aby Soudní dvůr:
–
zrušil rozsudek ze dne 3. května 2018, Distillerie Bonollo a další v. Rada (T‑431/12, EU:T:2018:251);
–
věc vrátil zpět Tribunálu Evropské unie.
–
rozhodl, že o nákladech řízení o hlavním kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později;
–
vyhověl vedlejšímu kasačnímu opravnému prostředku, pokud směřuje ke zrušení druhého bodu výroku rozsudku ze dne 3. května 2018, Distillerie Bonollo a další v. Rada (T‑431/12, EU:T:2018:251), a to v rozsahu, v němž ukládá Radě Evropské unie přijmout opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývajících z uvedeného rozsudku;
–
ve zbývající části vedlejší kasační opravný prostředek zamítl;
–
uložil Evropské komisi, aby nesla vlastní náklady řízení o vedlejším kasačním opravném prostředku a nahradila čtyři pětiny nákladů řízení vynaložených společnostmi Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA, Distillerie Mazzari SpA a Caviro Distillerie Srl v souvislosti s vedlejším kasačním opravným prostředkem;
–
uložil společnostem Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA, Distillerie Mazzari SpA a Caviro Distillerie Srl, aby nesly jednu pětinu vlastních nákladů řízení souvisejících s vedlejším kasačním opravným prostředkem; a
–
uložil Radě Evropské unie a společnosti Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd, aby nesly vlastní náklady řízení o vedlejším kasačním opravném prostředku.
(
1
) – Původní jazyk: angličtina.
(
2
) – T‑431/12, EU:T:2018:251.
(
3
) – Nařízení ze dne 26. června 2012, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 349/2012 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz kyseliny vinné pocházející z Čínské lidové republiky (Úř. věst. 2012, L 182, s. 1).
(
4
) – Nařízení Rady (ES) ze dne 30. listopadu 2009, o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 2009, L 343, s. 51).
(
5
) – Úř. věst. 2004, C 267, s. 4.
(
6
) – Úř. věst. 2005, L 200, s. 73.
(
7
) – Úř. věst. 2006, L 23, s. 1.
(
8
) – Viz body 14 až 17 odůvodnění nařízení č. 1259/2005, jakož i body 12 a 42 odůvodnění nařízení č. 130/2006.
(
9
) – Úř. věst. 2010, C 211, s. 11.
(
10
) – Oznámení o zahájení přezkumu před pozbytím platnosti a přezkumu antidumpingových opatření použitelných na dovoz kyseliny vinné pocházející z Čínské lidové republiky (Úř. věst. 2011, C 24, s. 14).
(
11
) – Úř. věst. 2011, C 223, s. 16.
(
12
) – Úř. věst. 2012, L 110, s. 3.
(
13
) – Viz body 17 až 21 a 27 až 29 odůvodnění sporného nařízení.
(
14
) – Rozsudek ze dne 1. června 2017, Changmao Biochemical Engineering v. Rada (T‑442/12, EU:T:2017:372).
(
15
) – Úř. věst. 1991, L 136, s. 1.
(
16
) – Vzhledem k tomu, že společnost Changmao Biochemical Engineering zpochybňuje pouze to posouzení podmínky týkající se bezprostředního dotčení v jejím kasačním opravném prostředku, a nikoli analýzu Tribunálu ohledně podmínky týkající se osobního dotčení nebo právního zájmu žalobkyň na podání žaloby, shrnu posouzení Tribunálu ohledně podmínky týkající se bezprostředního dotčení.
(
17
) – Nebylo tedy nutné, aby Tribunál přezkoumával další čtyři žalobní důvody vznesené žalobkyněmi, vycházející i) z porušení čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení ve spojení s čl. 2 odst. 1, 2 a 3 tohoto nařízení za použití vypočtené běžné hodnoty, a nikoli skutečných prodejních cen na domácím trhu ve srovnatelné zemi; ii) z porušení čl. 2 odst. 3 základního nařízení stanovením běžné hodnoty na základě nákladů v jiné než srovnatelné zemi; iii) z porušení čl. 2 odst. 3 základního nařízení při určení běžné hodnoty za surovinu, která není rovnocenná a iv) z porušení práva na obhajobu a nesplnění povinnosti uvést odůvodnění.
(
18
) – První čtyři důvody vznesené před Tribunálem vycházely i) z porušení čl. 11 odst. 9 základního nařízení, ii) z porušení čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení ve spojení s čl. 2 odst. 1, 2 a 3 téhož nařízení; iii) z porušení čl. 2 odst. 3 základního nařízení a iv) z porušení čl. 2 odst. 3 základního nařízení (viz výše poznámka pod čarou 17).
(
19
) – Pátý žalobní důvod vznesený před Tribunálem vychází z porušení práva na obhajobu a z nesplnění povinnosti uvést odůvodnění (viz výše poznámka pod čarou 17).
(
20
) – Druhá část prvního důvodu vedlejšího kasačního opravného prostředku vychází z toho, že pátý žalobní důvod vznesený před Tribunálem je neopodstatněný (viz výše poznámka pod čarou 19).
(
21
) – Jak je uvedeno v poznámce pod čarou 18, první čtyři důvody vznesené před Tribunálem vycházejí i) z porušení čl. 11 odst. 9 základního nařízení; ii) porušení čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení ve spojení s čl. 2 odst. 1, 2 a 3 téhož nařízení; iii) porušení čl. 2 odst. 3 základního nařízení; a iv) porušení čl. 2 odst. 3 základního nařízení.
(
22
) – Jak je výše uvedeno v poznámce pod čarou 19, pátý důvod vznesený před Tribunálem vychází z porušení práva na obhajobu a z nesplnění povinnosti uvést odůvodnění.
(
23
) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 37/2014, kterým se mění některá nařízení týkající se společné obchodní politiky, pokud jde o postupy přijímání určitých opatření (Úř. věst. 2014, L 18, s. 1).
(
24
) – V zájmu jasnosti uvádím, že všechny námitky nepřípustnosti se týkají hlavních návrhových žádání Komise. Netýkají se podpůrných návrhových žádání Komise.
(
25
) – Rozsudek ze dne 26. září 2018, Philips a Philips France v. Komise (C‑98/17 P, nezveřejněný, EU:C:2018:774, bod 40).
(
26
) – Rozsudek ze dne 27. března 2019, Canadian Solar Emea a další v. Rada (C‑236/17 P, EU:C:2019:258, bod 124).
(
27
) – Viz body 142 a 143 napadeného rozsudku.
(
28
) – Viz například rozsudky ze dne 1. července 2008, Chronopost v. UFEX a další (C‑341/06 P a C‑342/06 P, EU:C:2008:375, body 141 až 164); ze dne 21. ledna 2010, Audi v. OHIM (C‑398/08 P, EU:C:2010:29, body 52 až 60); ze dne 3. května 2012, Španělsko v. Komise (C‑24/11 P, EU:C:2012:266, body 50 až 59); a ze dne 28. listopadu 2019, ABB v. Komise (C‑593/18 P, nezveřejněný, EU:C:2019:1027, body 95 až 101).
(
29
) – Komise konkrétně odkazuje na tvrzení Rady v její odpovědi na písemné otázky Tribunálu, podle kterého je třeba při určení, zda Rada porušila povinnost uvést odůvodnění, zohlednit nejen znění sporného nařízení, ale rovněž ústní a písemná vyjádření, ke kterým došlo v průběhu správního řízení. Komise rovněž odkazuje na další tvrzení Rady obsažené v její odpovědi na písemné otázky Tribunálu, podle něhož společnost Distillerie Bonollo netvrdí, že odůvodnění je nedostatečné, ale omezuje se jen na zpochybnění přístupu Rady a Komise, což nestačí k prokázání porušení práva na obhajobu nebo porušení povinnosti uvést odůvodnění.
(
30
) – Viz bod 34 napadeného rozsudku.
(
31
) – Viz výše bod 20.
(
32
) – Rozsudek ze dne 26. března 2009, Selex Sistemi Integrati v. Komise (C‑113/07 P, EU:C:2009:191, body 37 až 39).
(
33
) – Nyní článek 82 jednacího řádu Tribunálu
(
34
) – Viz výše poznámka 29 pod čarou.
(
35
) – Rada v žalobní odpovědi před Tribunálem uvádí, že otázka, zda Rada porušila povinnost uvést odůvodnění, musí být posuzována nejen ve světle znění článku 296 SFEU, ale rovněž ve světle komunikace, ke které došlo v průběhu antidumpingového řízení. Rada ještě v žalobní odpovědi před Tribunálem dodává, že žalobkyně v řízení v prvním stupni namísto toho, aby zpochybnily dostatečnost odůvodnění, kritizují způsob přístupu Rady a Komise.
(
36
) – Rozsudky ze dne 6. listopadu 2018, Scuola Elementare Maria Montessori v. Komise, Komise v. Scuola Elementare Maria Montessori a Komise v. Ferracci (C‑622/16 P až C‑624/16 P, EU:C:2018:873, bod 42); ze dne 28. února 2019, Rada v. Growth Energy a Renewable Fuels Association (C‑465/16 P, EU:C:2019:155, bod 69); a ze dne 5. listopadu 2019, ECB a další v. Trasta Komercbanka a další (C‑663/17 P, C‑665/17 P a C‑669/17 P, EU:C:2019:923, bod 103).
(
37
) – Rozsudky ze dne 21. února 1984, Allied Corporation a další v. Komise (239/82 a 275/82, EU:C:1984:68, body 11 až 14), a ze dne 7. května 1987, NTN Toyo Bearing a další v. Rada (240/84, EU:C:1987:202, body 5 až 7). Viz rovněž mimo jiné rozsudky ze dne 18. září 1996, Climax Paper v. Rada (T‑155/94, EU:T:1996:118, body 45 až 53); ze dne 25. září 1997, Shanghai Bicycle v. Rada (T‑170/94, EU:T:1997:134, body 35 až 42); ze dne 13. září 2013, Huvis v. Rada (T‑536/08, nezveřejněný, EU:T:2013:432, body 23 až 29); ze dne 13. září 2013, Cixi Jiangnan Chemical Fiber a další v. Rada (T‑537/08, nezveřejněný, EU:T:2013:428, body 20 až 29); ze dne 16. ledna 2014, BP Products North America v. Rada (T‑385/11, EU:T:2014:7, body 74 až 78); ze dne 15. září 2016, Unitec Bio v. Rada (T‑111/14, EU:T:2016:505, body 25 až 32); ze dne 15. září 2016, Molinos Río de la Plata a další v. Rada (T‑112/14 až T‑116/14 a T‑119/14, nezveřejněný, EU:T:2016:509, body 57 až 64); ze dne 18. října 2016, Crown Equipment (Suzhou) a Crown Gabelstapler v. Rada (T‑351/13, nezveřejněný, EU:T:2016:616, body 22 až 39); a ze dne 10. října 2017, Kolachi Raj Industrial v. Komise (T‑435/15, EU:T:2017:712, body 49 až 55).
(
38
) – Soudní dvůr vycházel ze skutečnosti, že žalobci v prvním stupni, a sice P. Ferracci, vlastník ubytovacího zařízení typu „bed and breakfast“, a Scuola Elementare Maria Montessori, soukromé vzdělávací zařízení, nabízeli služby obdobné těm, které poskytují příjemci příslušného režimu podpor, a sice církevní a duchovní organizace. Kromě toho se provozovny P. Ferracciho a společnosti Scuola Elementare Maria Montessori nacházely v bezprostřední blízkosti příjemců podpory. Proto byli činní na témže zeměpisném trhu se službami. Vzhledem k tomu, že P. Ferracci a společnost Scuola Elementare Maria Montessori byli a priori způsobilými příjemci podpory, která byla předmětem sporného rozhodnutí, mohlo je toto rozhodnutí postavit do nepříznivého soutěžního postavení. Viz bod 50 rozsudku ze dne 6. listopadu 2018, Scuola Elementare Maria Montessori v. Komise, Komise v. Scuola Elementare Maria Montessori a Komise v. Ferracci, C‑622/16 P až C‑624/16 P, EU:C:2018:873).
(
39
) – Viz body 43 a 52 rozsudku ze dne 6. listopadu 2018, Scuola Elementare Maria Montessori v. Komise, Komise v. Scuola Elementare Maria Montessori a Komise v. Ferracci (C‑622/16 P až C‑624/16 P, EU:C:2018:873).
(
40
) – V tomto ohledu viz Reymond, D., Action antidumping et droit de la concurrence dans l’Union européenne, Bruylant, 2016 (bod 60).
(
41
) – Rozsudky ze dne 3. října 2000, Industrie des poudres sphériques v. Rada (C‑458/98 P, EU:C:2000:531, bod 91), a ze dne 18. října 2016, Crown Equipment (Suzhou) a Crown Gabelstapler v. Rada (T‑351/13, nezveřejněný, EU:T:2016:616, bod 50). Viz rovněž stanovisko generálního advokáta W. Van Gervena ve věci Nölle (C‑16/90, nezveřejněné, EU:C:1991:233, bod 11) a stanovisko generální advokátky E. Sharpston ve věci Gul Ahmed Textile Mills v. Rada (C‑100/17 P, EU:C:2018:214, bod 105).
(
42
) – Rozsudek ze dne 27. března 2019, Canadian Solar Emea a další v. Rada (C‑236/17 P, EU:C:2019:258, body 167 a 168).
(
43
) – Stanovisko generální advokátky V. Trstenjak ve věci Moser Baer India v. Rada (C‑535/06 P, EU:C:2008:532, bod 170), jakož i rozsudek ze dne 18. října 2016, Crown Equipment (Suzhou) a Crown Gabelstapler v. Rada (T‑351/13, nezveřejněný, EU:T:2016:616, bod 51).
(
44
) – Rozsudky ze dne 8. července 2003, Euroalliages a další v. Komise (T‑132/01, EU:T:2003:189, bod 44), a ze dne 30. dubna 2015, VTZ a další v. Rada (T‑432/12, nezveřejněný, EU:T:2015:248, bod 162).
(
45
) – Viz článek 21 odst. 2 základního nařízení.
(
46
) – Rozsudek ze dne 15. června 2017, T.KUP (C‑349/16, EU:C:2017:469, bod 44).
(
47
) – Rozsudek ze dne 30. dubna 2015, VTZ a další v. Rada (T‑432/12, nezveřejněný, EU:T:2015:248, bod 163).
(
48
) – Viz Juramy, H.: „Anti-Dumping in Europe: What About Us(ers)?“, Global Trade and Customs Journal, 2018, č. 11/12, s. 511–518 (s. 516 a 517); a Melin, Y.: „Users in EU Trade Defence Investigations: How to Better Take their Interests into Account, and the New Role of Member States as User Champions after Comitology“, Global Trade and Customs Journal, 2016, č. 3, s. 88–121 (s. 96).
(
49
) – Článek 16 odst. 1 druhá věta nařízení č. 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 SFEU (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9), stanoví, že „Komise nebude vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Unie“.
(
50
) – Rozsudky ze dne 9. listopadu 2017, Komise v. Řecko (C‑481/16, nezveřejněný, EU:C:2017:845, bod 28), a ze dne 6. listopadu 2018, Scuola Elementare Maria Montessori v. Komise, Komise v. Scuola Elementare Maria Montessori a Komise v. Ferracci (C‑622/16 P až C‑624/16 P, EU:C:2018:873, bod 80).
(
51
) – Rozsudek ze dne 29. dubna 2004, Itálie v. Komise (C‑372/97, EU:C:2004:234, bod 111).
(
52
) – Rozsudek ze dne 15. listopadu 2018, World Duty Free Group v. Komise (T‑219/10 RENV, EU:T:2018:784, body 264 a 268).
(
53
) – Američtí výrobci bioetanolu totiž nevyváželi své výrobky přímo na unijní trh, ale prodávali jej na domácím trhu (Spojené státy) nezávislým obchodníkům/výrobcům směsí, kteří poté smíchali bioetanol s benzínem určeným zejména k vývozu do Unie (stanovisko generálního advokáta P. Mengozziho ve věci Rada v. Growth Energy a Renewable Fuels Association, C‑465/16 P, EU:C:2018:794, bod 63).
(
54
) – To je v souladu s body 46 a 50 rozsudku ze dne 6. listopadu 2018, Scuola Elementare Maria Montessori v. Komise, Komise v. Scuola Elementare Maria Montessori a Komise v. Ferracci (C‑622/16 P až C‑624/16 P, EU:C:2018:873).
(
55
) – Rozsudek ze dne 28. února 2002, BSC Footwear Supplies a další v. Rada (T‑598/97, EU:T:2002:52, body 49 až 64); usnesení ze dne 27. ledna 2006, Van Mannekus v. Rada (T‑280/03, nezveřejněné, EU:T:2006:32, body 108 až 141); rozsudek ze dne 19. dubna 2012, Würth a Fasteners (Shenyang) v. Rada (T‑162/09, nezveřejněný, EU:T:2012:187); usnesení ze dne 5. února 2013, BSI v. Rada (T‑551/11, nezveřejněné, EU:T:2013:60, body 23 až 41); rozsudek ze dne 13. září 2013, Cixi Jiangnan Chemical Fiber a další v. Rada (T‑537/08, nezveřejněný, EU:T:2013:428, body 28 a 29); usnesení ze dne 21. ledna 2014, Bricmate v. Rada (T‑596/11, nezveřejněné, EU:T:2014:53, body 21 až 60); usnesení ze dne 7. března 2014, FESI v. Rada (T‑134/10, nezveřejněné, EU:T:2014:143, body 41 až 76); rozsudek ze dne 15. září 2016, Molinos Río de la Plata a další v. Rada (T‑112/14 až T‑116/14 a T‑119/14, nezveřejněný, EU:T:2016:509, body 48 až 56); usnesení ze dne 25. ledna 2017, Internacional de Productos Metálicos v. Komise (T‑217/16, nezveřejněné, EU:T:2017:37, body 26 až 33), potvrzené v řízení o kasačním opravném prostředku (rozsudek ze dne 18. října 2018, Internatioacional de Productos Metálicos v. Komise, C‑145/17 P, EU:C:2018:839).
(
56
) – Rozsudky ze dne 21. února 1984, Allied Corporation a další v. Komise (239/82 a 275/82, EU:C:1984:68, body 12 až 14); ze dne 20. března 1985, Timex v. Rada a Komise (264/82, EU:C:1985:119, body 12 až 17); ze dne 7. května 1987, NTN Toyo Bearing a další v. Rada (240/84, EU:C:1987:202, body 5 až 7); ze dne 14. března 1990, Nashua Corporation a další v. Komise a Rada (C‑133/87 a C‑150/87, EU:C:1990:115, body 14 až 20); ze dne 14. března 1990, Gestetner Holdings v. Rada a Komise (C‑156/87, EU:C:1990:116, body 17 až 23); ze dne 11. července 1990, Neotype Techmashexport v. Komise a Rada (C‑305/86 a C‑160/87, EU:C:1990:295, body 19 až 22); ze dne 16. května 1991, Extramet Industrie v. Rada (C‑358/89, EU:C:1991:214, body 13 až 18); ze dne 13. září 2013, Huvis v. Rada (T‑536/08, nezveřejněný, EU:T:2013:432, body 25 až 29); a ze dne 13. září 2013, Cixi Jiangnan Chemical Fiber a další v. Rada (T‑537/08, nezveřejněný, EU:T:2013:428, body 22 až 27).
(
57
) – Rozsudky ze dne 18. září 1996, Climax Paper v. Rada (T‑155/94, EU:T:1996:118, bod 53); ze dne 25. září 1997, Shanghai Bicycle v. Rada (T‑170/94, EU:T:1997:134, bod 41); ze dne 16. ledna 2014, BP Products North America v. Rada (T‑385/11, EU:T:2014:7, bod 72); ze dne 15. září 2016, Unitec Bio v. Rada (T‑111/14, EU:T:2016:505, bod 28); ze dne 15. září 2016, Molinos Río de la Plata a další v. Rada (T‑112/14 až T‑116/14 a T‑119/14, nezveřejněný, EU:T:2016:509, bod 62); ze dne 18. října 2016, Crown Equipment (Suzhou) a Crown Gabelstapler v. Rada (T‑351/13, nezveřejněný, EU:T:2016:616, bod 24); a ze dne 10. října 2017, Kolachi Raj Industrial v. Komise (T‑435/15, EU:T:2017:712, bod 54).
(
58
) – Rozsudek ze dne 26. září 2000, Starway v. Rada (T‑80/97, EU:T:2000:216, body 61 až 69).
(
59
) – Rozsudek ze dne 18. října 2018, ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a další v. Komise (T‑364/16, EU:T:2018:696, body 41 a 42).
(
60
) – Například procesní práva přiznaná unijním výrobcům se značně liší od těch přiznaných sdružením spotřebitelů.
(
61
) – Rozsudky ze dne 3. října 2013, Inuit Tapiriit Kanatami a další v. Parlament a Rada (C‑583/11 P, EU:C:2013:625, bod 97), jakož i ze dne 27. března 2019, Canadian Solar Emea a další v. Rada (C‑236/17 P, EU:C:2019:258, bod 99).
(
62
) – Rozsudky ze dne 14. června 2016, Komise v. McBride a další (C‑361/14 P, EU:C:2016:434, body 38, 40 a 45), a ze dne 19. června 2019, C a J Clark International (C‑612/16, nezveřejněný, EU:C:2019:508, body 39 a 40).
(
63
) – Viz bod 22 odst. 5 přílohy nařízení č. 37/2014.
(
64
) – Článek 4 nařízení č. 37/2014 stanoví, že toto nařízení „vstupuje v platnost třicátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.“, tedy třicátým dnem po 21. lednu 2014.
(
65
) – Článek 14 odst. 1 základního nařízení (který nebyl změněn nařízením č. 37/2014) stanoví, že antidumpingové clo se ukládá nařízením. Podle judikatury představují čl. 9 odst. 4 základního nařízení, ve znění nařízení č. 37/2014, ve spojení s čl. 14 odst. 1 základního nařízení, vykládaný ve vzájemném spojení, právní základ opravňující Komisi k opětovnému uložení antidumpingového cla po vyhlášení rozsudku, kterým se zrušuje nařízení o uložení antidumpingového cla (rozsudek ze dne 19. června 2019, C & J Clark International, C‑612/16, nezveřejněný, EU:C:2019:508, body 42 až 44). Viz také rozsudek ze dne 15. března 2018, Deichmann (C‑256/16, EU:C:2018:187, bod 55).
(
66
) – Viz výše bod 20.
(
67
) – Bod 1 výroku napadeného rozsudku nezrušuje sporné nařízení pouze v rozsahu, v němž se vztahuje na společnost Ninghai Organic Chemical Factory. Nařízení je zrušeno bez jakéhokoliv omezení ohledně účinků tohoto zrušení. To vyplývá ze skutečnosti, že žaloba byla podána unijními výrobci, a nikoli vyvážejícím výrobcem, který se mohl domáhat zrušení sporného nařízení pouze v rozsahu, v němž se na něj vztahovalo.
(
68
) – Rozsudky ze dne 3. října 2000, Industrie des poudres sphériques v. Rada (C‑458/98 P, EU:C:2000:531, bod 81); ze dne 28. ledna 2016, CM Eurologistik a GLS (C‑283/14 a C‑284/14, EU:C:2016:57, bod 49); jakož i ze dne 14. června 2016, Komise v. McBride a další (C‑361/14 P, EU:C:2016:434, bod 35).
(
69
) – I když unijnímu soudu nepřísluší nahrazovat dotyčný orgán za účelem upřesnění opatření, která musí přijmout ke splnění povinností vyplývajících z jeho rozsudků (stanovisko generálního advokáta E. Tančeva, National Iranian Tanker Company v. Rada, C‑600/16 P, EU:C:2018:227, bod 109), nic to nemění na tom, že tato opatření musí respektovat výrok a odůvodnění dotčeného rozsudku a být s ním slučitelná (rozsudek ze dne 28. ledna 2016, CM Eurologistik a GLS, C‑283/14 a C‑284/14, EU:C:2016:57, body 76 a 77).
(
70
) – Rozsudek ze dne 2. října 2003, International Power a další v. NALOO (C‑172/01 P, C‑175/01 P, C‑176/01 P a C‑180/01 P, EU:C:2003:534, bod 52).
(
71
) – Viz rozsudek ze dne 25. června 2010, Imperial Chemical Industries v. Komise (T‑66/01, EU:T:2010:255, body 196 až 211).
(
72
) – To vyplývá z čl. 60 druhého pododstavce statutu, který stanoví, že odchylně od článku 280 SFEU nabývá rozhodnutí Tribunálu, které ruší nařízení, právní moci až dnem zamítnutí kasačního opravného prostředku.
(
73
) – Oznámením zveřejněným dne 7. září 2017 Komise znovu zahájila řízení, které vedlo k přijetí sporného nařízení, a to za účelem splnění povinností vyplývajících z rozsudku ze dne 1. června 2017, Changmao Biochemical Engineering v. Rada (T‑442/12, EU:T:2017:372) (Oznámení týkající se rozsudku ze dne 1. června 2017 ve věci T‑442/12 v souvislosti se [sporným nařízením], Úř. věst. 2017, C 296, s. 16). Podle tohoto oznámení bylo řízení opětovně zahájeno jen za účelem provedení tohoto rozsudku.
(
74
) – Prováděcí nařízení, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz kyseliny vinné pocházející z Čínské lidové republiky na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 (Úř. věst. 2018, L 164, s. 14).
(
75
) – V rámci přezkumu před pozbytím platnosti opatření může Komise pouze zachovat nebo zrušit dříve uložená antidumpingová cla v souladu s čl. 11 odst. 6 základního nařízení, nikoli je však změnit. Vzhledem k tomu, že sporné nařízení, kterým se mění nařízení č. 349/2012, bylo zrušeno rozsudkem ze dne 1. června 2017, Changmao Biochemical Engineering v. Rada (T‑442/12, EU:T:2017:372), a že účinky tohoto nařízení nebyly tímto rozsudkem zachovány až do jeho provedení Komisí, musela Komise zachovat clo ve výši 10,1 % uložené společnosti Changmao Biochemical Engineering nařízením č. 349/2012. Naproti tomu nařízení 2018/921 zachovává sazbu ve výši 8,3 % uloženou společnosti Ninghai Organic Chemical Factory sporným nařízením. Důvodem je skutečnost, že ačkoliv bylo toto nařízení zrušeno napadeným rozsudkem, jeho účinky jsou tímto rozsudkem zachovány ve vztahu ke společnosti Ninghai Organic Chemical Factory, a to až do doby, než příslušný orgán splní povinnost, která pro něj vyplývá z článku 266 SFEU (což, jak je vysvětleno výše v bodě 162, musí učinit pouze tehdy, je-li tento kasační opravný prostředek zamítnut).
(
76
) – Kurzivou zvýraznil autor stanoviska.
(
77
) – Viz níže bod 208.
(
78
) – Rozsudky ze dne 19. září 2013, Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials v. Rada (C‑15/12 P, EU:C:2013:572, bod 17), a ze dne 18. září 2014, Valimar (C‑374/12, EU:C:2014:2231, bod 43).
(
79
) – Body 18 až 28 odůvodnění nařízení č. 1259/2005 a bod 13 odůvodnění nařízení č. 130/2006.
(
80
) – Body 29 až 34 odůvodnění nařízení č. 1259/2005 a bod 13 odůvodnění nařízení č. 130/2006.
(
81
) – Body 27 až 29 odůvodnění sporného nařízení.
(
82
) – Z důvodů jasnosti uvádím, že společnost Changmao Biochemical Engineering tvrdí, že výpočet běžné hodnoty nikoli na základě prodejních cen na domácím trhu v Argentině, ale na základě výrobních nákladů v Argentině, představuje – pokud jde o vyvážející výrobce, kterým není přiznán STH – změnu postupu. Netvrdí, že skutečnost, že jí byl v původním šetření přiznán STH a toto zacházení ji bylo v přezkumném šetření odmítnuto, představuje sama o sobě změnu postupu neslučitelnou s čl. 11 odst. 9 základního nařízení.
(
83
) – Rozsudek ze dne 18. září 2014, Valimar (C‑374/12, EU:C:2014:2231, body 21, 44 a 59), jakož i stanovisko generálního advokáta P. Cruz Villalóna ve věci Valimar (C‑374/12, EU:C:2014:118, bod 78).
(
84
) – Rozsudek ze dne 18. března 2009, Shanghai Excell M&E Enterprise a Shanghai Adeptech Precision v. Rada, T‑299/05, body 170 až 172. Viz rovněž rozsudky ze dne 8. července 2008, Huvis v. Rada (T‑221/05, nezveřejněný, EU:T:2008:258, body 27, 28 a 43), a ze dne 16. prosince 2011, Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials v. Rada (T‑423/09, EU:T:2011:764, bod 57).
(
85
) – Rozsudek ze dne 18. září 2014, Valimar (C‑374/12, EU:C:2014:2231, body 45 až 49).
(
86
) – Rozsudek ze dne 15. listopadu 2018, CHEMK a KF v. Komise (T‑487/14, EU:T:2018:792, bod 63).
(
87
) – Viz rovněž rozsudek ze dne 16. prosince 2011, Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials v. Rada (T‑423/09, EU:T:2011:764, bod 63).
(
88
) – Odkazuje se na bod 26 odůvodnění nařízení č. 349/2012, podle kterého „[r]ozdílnost výrobních procesů v Argentině a Číně a výsledný vliv na náklady a ocenění dotčeného výrobku byly každopádně zváženy již v rámci původního šetření“.
(
89
) – Rozsudek ze dne 8. července 2008, Huvis v. Rada (T‑221/05, nezveřejněný, EU:T:2008:258, bod 50).
(
90
) – Rozsudek ze dne 8. července 2008, Huvis v. Rada (T‑221/05, nezveřejněný, EU:T:2008:258, bod 51).
(
91
) – Viz výše bod 184.
(
92
) – Viz bod 137 napadeného rozsudku.
(
93
) – Viz výše, bod 84.
(
94
) – Bod 27 odůvodnění sporného nařízení stanoví, že „vzhledem k rozdílu v metodě výroby mezi Argentinou a [Čínou], který má významný dopad na ceny a náklady, bylo rozhodnuto určit běžnou hodnotu na základě výpočtu, a nikoli na základě těchto prodejních cen na domácím trhu [v Argentině]“ (kurzivou zvýraznil autor stanoviska).
(
95
) – Kurzivou zvýraznil autor stanoviska.
(
96
) – Viz výše, bod 173.
(
97
) – Článek 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení vyžaduje, aby v případě dovozů ze zemí bez tržního hospodářství byla běžná hodnota určena na základě ceny nebo početně zjištěné hodnoty ve třetí zemi s tržním hospodářstvím nebo, pokud to není možné, na jakémkoli jiném přiměřeném základě. Jinými slovy, běžná hodnota nemůže být v tomto případě určena na základě skutečných domácích prodejních cen v dotyčné zemi bez tržního hospodářství.
(
98
) – Bod 2.6.2 sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu ze dne 10. dubna 2013 o modernizaci nástrojů na ochranu obchodu Přizpůsobit nástroje na ochranu obchodu současným potřebám evropské ekonomiky [COM(2013) 191 final]. Viz rovněž návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění [základní nařízení] a nařízení Rady (ES) č. 597/2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, podaný 10. dubna 2013 (COM(2013) 192 final).