62014CC0557
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY
JULIANE KOKOTT
přednesené dne 25. února 2016 (
1
)
Věc C‑557/14
Evropská komise
proti
Portugalské republice
„Nesplnění povinnosti členským státem — Článek 260 SFEU — Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora — Rozsudek Komise v. Portugalsko (C‑530/07, EU:C:2009:292) — Směrnice 91/271/EHS — Čištění městských odpadních vod — Peněžité sankce — Uložení penále a paušální částky — Postupné snižování penále“
I – Úvod
1.
Základem projednávaného sporu je žaloba Evropské komise proti Portugalské republice podaná na základě článku 260 SFEU z důvodu údajného částečného nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku Komise v. Portugalsko (C‑530/07, EU:C:2009:292). V tomto rozsudku Soudní dvůr určil, že Portugalsko porušilo směrnici 91/271/EHS (
2
) (dále jen „směrnice o odpadních vodách“), jelikož městské odpadní vody několika portugalských obcí nebyly v rozporu s právní úpravou obsaženou v této směrnici podrobeny přiměřenému čištění. Portugalsko sice samo nadále nezpochybňuje, že danému rozsudku dosud nebylo v plném rozsahu vyhověno z důvodu nedokončených zařízení v jedné obci, nicméně názory obou účastníků řízení se zásadně rozcházejí ohledně peněžitých sankcí, které je třeba z tohoto důvodu uložit.
II – Právní rámec
2.
Směrnice o odpadních vodách upravuje podle svého článku 1 kromě jiného odvádění, čištění a vypouštění městských odpadních vod a jejím cílem je ochrana životního prostředí před nepříznivými účinky vypouštění výše uvedených odpadních vod.
3.
Podle čl. 3 odst. 1 směrnice o odpadních vodách členské státy zajistí, aby byly aglomerace s populačním ekvivalentem vyšším než 15000 nejpozději do 31. prosince 2000 vybaveny stokovými soustavami městských odpadních vod.
4.
Podle čl. 4 odst. 1 směrnice o odpadních vodách členské státy do 31. prosince 2000 zajistí, aby byly v případě aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 15000 městské odpadní vody odváděné stokovými soustavami před vypuštěním podrobeny „sekundárnímu čištění nebo jinému rovnocennému čištění“, tj. důkladnějšímu čištění než v jiných případech.
5.
Článek 6 odst. 2 směrnice o odpadních vodách umožňuje za určitých podmínek odchýlit se od čl. 4 odst. 1, pokud jsou odpadní vody vypouštěny do oblastí, které byly vymezeny jako méně citlivé:
„Městské odpadní vody vypouštěné z aglomerací s populačním ekvivalentem v rozmezí 10000 až 150000 PE do pobřežních vod […], které se nacházejí v oblastech popsaných v odstavci 1, mohou být čištěny podle mírnějších požadavků, než jaké jsou předepsány v článku 4 za předpokladu, že:
—
vypouštění jsou podle čl. 2 odst. 7 v souladu s kontrolními postupy stanovenými v příloze I D podrobena přinejmenším primárnímu čištění,
—
zevrubné studie prokázaly, že tato vypouštění neovlivní nepříznivě životní prostředí.
—
[…]“
6.
Podle čl. 8 odst. 5 směrnice o odpadních vodách se lze odchýlit také v případech ještě větších obcí:
„Ve výjimečných případech, kdy lze prokázat, že vyšší stupeň čištění nebude pro životní prostředí přínosem, mohou být odpadní vody vypouštěné do méně citlivých oblastí z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 150000 PE čištěny podle článku 6 jako odpadní vody z aglomerací s populačním ekvivalentem v rozmezí 10000 až 150000 PE.
V těchto případech předloží členské státy předem Komisi odpovídající dokumentaci. Komise případ přezkoumá a přijme příslušná opatření v souladu s postupem stanoveným v článku 18.“
III – Souvislosti právního sporu a řízení před Soudním dvorem
7.
Ve svém rozsudku Komise v. Portugalsko (EU:C:2009:292) Soudní dvůr dne 7. května 2009 určil, že Portugalsko tím, že nevybavilo podle článku 3 směrnice o odpadních vodách sedm obcí stokovými soustavami městských odpadních vod a podle článku 4 uvedené směrnice nezajistilo, aby městské odpadní vody patnácti obcí, včetně Matosinhos a Vila Real de Santo António, obcí s populačními ekvivalenty 287000 a 116500, byly podrobeny sekundárnímu čištění nebo jinému rovnocennému čištění, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z uvedené směrnice.
8.
Komise vyzvala Portugalsko dopisem ze dne 18. června 2009, aby se vyjádřilo ke stavu plnění povinností vyplývajících z tohoto rozsudku. Komise si vyměnila několik dopisů s portugalskou vládou a poté ji dne 21. února 2014 podle čl. 260 odst. 2 SFEU formálně vyzvala k předložení stanoviska a stanovila lhůtu v délce dvou měsíců ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku. Vzhledem k tomu, že z odpovědi podle názoru Komise vyplývalo, že Portugalsko stále v plném rozsahu nesplnilo povinnosti vyplývající z daného rozsudku, podala Komise dne 4. prosince 2014 žalobu k Soudnímu dvoru.
9.
Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:
—
určil, že Portugalská republika tím, že nepřijala všechna nezbytná opatření, aby vyhověla rozsudku ze dne 7. května 2009 ve věci C‑530/07, Komise v. Portugalská republika, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU;
—
uložil Portugalské republice povinnost zaplatit penále ve výši 20196 eur za každý den prodlení s plněním povinností vyplývajících z výše uvedeného rozsudku vydaného ve věci C‑530/07, a to ode dne vyhlášení rozsudku v této věci do dne, kdy dojde ke splnění povinností vyplývajících z výše uvedeného rozsudku vydaného ve věci C‑530/07;
—
uložil Portugalské republice povinnost zaplatit denní paušální částku ve výši 2244 eur ode dne vyhlášení rozsudku ve věci C‑530/07 do dne vyhlášení v rozsudku v této věci, anebo pokud bude rozsudek v této věci vyhlášen později, do dne, kdy dojde ke splnění povinností vyplývajících z výše uvedeného rozsudku vydaného ve věci C‑530/07;
—
uložil Portugalské republice náhradu nákladů řízení.
10.
Portugalská republika navrhuje, aby Soudní dvůr:
—
zamítl žalobu jako neopodstatněnou v rozsahu, v němž ji zpochybňuje;
—
uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
11.
Účastnice řízení předložily písemná vyjádření a zúčastnily se jednání konaného dne 21. ledna 2016.
IV – Právní posouzení
A – K nesplnění povinnosti
12.
Pokud bylo v rozsudku Soudního dvora určeno, že členský stát nesplnil povinnost, která pro něj vyplývá z unijního práva, musí tento stát podle čl. 260 odst. 1 SFEU přijmout opatření vyplývající z daného rozsudku. Domnívá-li se Komise, že dotyčný členský stát nepřijal všechna tato opatření, může podle čl. 260 odst. 2 SFEU poté, co tomuto státu poskytne příležitost vyjádřit se, podat žalobu k Soudnímu dvoru.
13.
Komise na tomto základě zahájila toto řízení pro nesplnění povinnosti. Aby tedy bylo možné určit, zda Portugalsko přijalo všechna opatření nezbytná pro splnění povinností vyplývajících z rozsudku Komise v. Portugalsko (EU:C:2009:292), je třeba přezkoumat, zda byly obce uvedené v tomto rozsudku v souladu s článkem 3 směrnice o odpadních vodách vybaveny stokovými soustavami, resp. zda byly jejich městské odpadní vody v souladu s článkem 4 podrobeny sekundárnímu čištění nebo jinému rovnocennému čištění.
14.
Datem rozhodným pro posouzení existence nesplnění povinnosti podle čl. 260 odst. 2 SFEU je datum uplynutí lhůty stanovené ve výzvě k podání vyjádření zaslané na základě tohoto ustanovení (
3
).
15.
Ve výzvě Komise portugalské vládě ze dne 21. února 2014 byla uvedena lhůta v délce dvou měsíců. Datem rozhodným pro posouzení existence nesplnění povinnosti je proto 21. duben 2014.
16.
V tomto dopise Komise již jen vytýkala, že městské odpadní vody obcí Vila Real de Santo António a Matosinhos stále ještě nebyly v rozporu s požadavky vyplývajícími z článku 4 směrnice o odpadních vodách podrobeny sekundárnímu čištění nebo jinému rovnocennému čištění.
17.
Ve své odpovědi v dopise ze dne 23. dubna 2014 zástupci Portugalska potvrdili, že v obci Vila Real de Santo António ještě nebyly ukončeny nezbytné práce a v obci Matosinhos ještě nebyly započaty.
18.
Portugalsko tudíž k rozhodnému dni, tj. k 21. dubnu 2014, v rozporu s požadavky vyplývajícími z článku 4 směrnice o odpadních vodách nepřijalo všechna opatření za účelem čištění městských odpadních vod obou uvedených obcí.
19.
Proto je třeba určit, že Portugalská republika tím, že do 21. dubna 2014 nepřijala všechna opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Komise v. Portugalsko (EU:C:2009:292), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU.
B – K peněžitým sankcím
20.
Cílem řízení podle čl. 260 odst. 2 SFEU je přimět členský stát v prodlení, aby splnil povinnosti vyplývající z původního rozsudku, kterým bylo určeno nesplnění povinnosti. Jeho cílem je tedy zaručit účinné uplatňování unijního práva. Opatření stanovená uvedeným ustanovením, totiž penále a paušální částka, směřují k tomuto cíli (
4
).
21.
Soudnímu dvoru přísluší v každé věci a v závislosti na okolnostech případu, který mu byl předložen, jakož i na stupni přesvědčivosti a odrazování, který se mu jeví jako potřebný, rozhodnout o peněžitých sankcích vhodných k zajištění co možná nejrychlejšího splnění povinností vyplývajících z rozsudku, kterým bylo dříve určeno nesplnění povinnosti, a k předejití tomu, aby se obdobná porušení unijního práva opakovala (
5
).
22.
Návrhy Komise uplatněné v tomto ohledu nejsou pro Soudní dvůr závazné, nýbrž představují pouze užitečný referenční základ. Ani takové pokyny, jako jsou pokyny obsažené ve sděleních Komise, nejsou pro Soudní dvůr závazné, přispívají však k zajištění transparentnosti, předvídatelnosti a právní jistoty ohledně úkonů Komise (
6
).
1. K penále
23.
Uložení penále podle čl. 260 odst. 2 SFEU je v zásadě odůvodněno pouze potud, pokud trvá neplnění povinnosti spočívající v tom, že nebylo vyhověno předchozímu rozsudku Soudního dvora (
7
).
24.
Samotná okolnost, že Portugalsko při uplynutí lhůty stanovené Komisí ještě nesplnilo všechny povinnosti vyplývající z rozsudku Komise v. Portugalsko (EU:C:2009:292), tedy ještě neodůvodňuje uložení penále. Je navíc třeba přezkoumat, zda je v době vydání rozhodnutí Soudního dvora ještě třeba plnit další povinnosti vyplývající z daného rozsudku.
25.
S cílem dospět k rozhodnutí ohledně uložení penále je proto nejprve třeba zkoumat, v jakém rozsahu nadále dochází k neplnění povinnosti [viz bod a)]. Následně je třeba stanovit základní částku penále [viz bod b)] a objasnit, zda bude penále uloženo jako neměnná částka nebo jako částka, která se bude snižovat přímo úměrně plnění povinností [viz bod c)]
a) K dalšímu trvání neplnění povinnosti
i) Obec Vila Real de Santo António
26.
Portugalsko ve své duplice uvádí, že v dubnu roku 2015 byla dokončena zbývající část prací, jejichž provedení bylo nezbytné za účelem podrobení odpadních vod obce Vila Real de Santo António sekundárnímu čištění. Ve vztahu k této obci tak byly mezitím splněny všechny povinnosti vyplývající z rozsudku Komise v. Portugalsko (EU:C:2009:292) (
8
).
27.
Na jednání však Komise zastávala názor, že členský stát provedl článek 4 směrnice o odpadních vodách, teprve jakmile pravidelné odběry vzorků vyčištěných odpadních vod před jejich vypuštěním do vod po dobu jednoho roku ukázaly, že sekundární čištění splňuje požadavky stanovené směrnicí. V projednávané věci tyto odběry vzorků chybí.
28.
Komise se přitom opírá o bod 3 přílohy I D směrnice o odpadních vodách, podle něhož je v závislosti na velikosti zařízení třeba provádět určitý minimální počet pravidelných odběrů vzorků. Podle první odrážky článku 15 takto má být ověřen soulad s požadavky přílohy I B, tedy v konečném důsledku účinnost čištění odpadních vod.
29.
Ze směrnice o odpadních vodách však nelze dovodit, že provedení článku 4 předpokládá ve vztahu k určité čistírně odebírání vzorků. Povinnost pravidelného odběru vzorků naopak existuje nezávisle vedle povinnosti provádět účinné sekundární čištění.
30.
V souladu s tím je třeba chápat příslušné rozsudky v tom smyslu, že odběry vzorků jsou vhodným důkazem k prokázání toho, že čistírna odpovídá požadavkům stanoveným směrnicí o odpadních vodách (
9
). Rozsudek ve věci Komise v. Itálie by navíc mohl být chápán v tom smyslu, že tento důkaz vyžaduje určitý minimální počet odebraných vzorků (
10
). V rozsudku ve věci Komise v. Řecko však Soudní dvůr pouze vytýkal, že neprovedení pravidelných odběrů vzorků během tří měsíců mezi dokončením čistírny a jednáním znemožňuje ověřit účinnost čištění odpadních vod (
11
). A v nejnovějším rozsudku ve věci Komise v. Portugalsko výslovně určil, že již jediný odběr vzorku stačí k prokázání souladu s článkem 4 (
12
).
31.
Komise by mohla takový důkaz zpochybnit. Za tímto účelem přicházejí v úvahu zejména další odběry vzorků, které nesplňují požadavky stanovené směrnicí o odpadních vodách, anebo neprovedení pravidelných odběrů vzorků po prvním úspěšném odběru. Mohla by také doložit, že odběr byl proveden za podmínek, které nejsou reprezentativní pro zatížení odpadních vod.
32.
V projednávané věci Portugalsko uvedlo, aniž bylo jeho tvrzení zpochybněno, že Komisi byly předány vzorky za období do listopadu roku 2015, které ukázaly účinnost sekundárního čištění.
33.
Komisi toto tvrzení neznepokojilo. Ta se v podstatě uchýlila ke konstatování, že dostatečné je pouze odebírání vzorků po dobu jednoho roku, neboť jen toto období je dostatečně reprezentativní.
34.
Není však zřejmé, proč by neměly být reprezentativní vzorky odebrané od dubna do listopadu v jednom místě oblasti Algarve. Jak uvedla samotná Komise, během turistické sezóny je v této oblasti třeba počítat s největší zátěží pro odpadní vody. Turistická sezóna však spadá do období odebírání vzorků.
35.
Proto je třeba vycházet z předpokladu, že v obci Vila Real de Santo António bylo mezitím dosaženo stavu, který je v souladu se směrnicí. V tomto ohledu tedy již není nezbytné uložit penále.
ii) Obec Matosinhos
36.
Podle informací poskytnutých Portugalskem v obci Matosinhos dosud nedošlo k vybudování zařízení nezbytných pro sekundární čištění městských odpadních vod z důvodu problémů s financováním (
13
). Portugalsko ve své duplice uvádí, že mezitím byly naplněny předpoklady pro vybudování zařízení (
14
). V této souvislosti předložilo časový harmonogram průběhu stavebních prací, které by v souladu s ním měly být započaty v první polovině roku 2016. Úplné uvedení zařízení do provozu je plánováno na druhou polovinu roku 2019 (
15
).
37.
Z vlastního tvrzení Portugalska tedy vyplývá, že povinnosti vyplývající z rozsudku Komise v. Portugalsko (EU:C:2009:292) nebyly v plném rozsahu splněny ještě ani v době, kdy se konalo jednání. Za těchto okolností je uložení povinnosti zaplatit penále Portugalsku vhodným finančním nástrojem k zajištění toho, aby bylo ukončeno zjištěné nesplnění povinnosti a splněny všechny povinnosti vyplývající z daného rozsudku (
16
).
b) K základní částce penále
38.
Soudnímu dvoru přísluší, aby stanovil penále v takové výši, která odpovídá okolnostem a je přiměřená zjištěnému nesplnění povinnosti a platební schopnosti dotyčného členského státu (
17
).
39.
V rámci posouzení prováděného Soudním dvorem jsou základními kritérii, která musí být zohledněna pro zajištění donucující povahy penále za účelem jednotného a účinného používání unijního práva, v zásadě doba trvání porušování práva, stupeň jeho závažnosti a platební schopnost dotyčného členského státu. Při používání těchto kritérií musí Soudní dvůr přihlédnout zvláště k důsledkům nesplnění povinností pro soukromé a veřejné zájmy, jakož i k naléhavosti, s níž je třeba přimět dotyčný členský stát k tomu, aby dostál svým povinnostem (
18
).
40.
Komise navrhuje uložit až do okamžiku splnění všech povinností vyplývajících z rozsudku Komise v. Portugalsko (EU:C:2009:292) denní penále, které bude vypočteno následovně: základní částka penále ve výši 660 eur za den, která je shodná pro všechny členské státy, se vynásobí koeficientem závažnosti 3 (na stupnici od 1 do 20), koeficientem délky trvání 3 (na stupnici od 1 do 3), jakož i faktorem „n“, který odráží platební schopnost Portugalska, a sice 3,40. To vede k výsledné částce 20196 eur za den.
41.
Soudní dvůr sice při ukládání peněžitých sankcí nevyčísluje jednotlivé koeficienty, jedná se však o smysluplnou metodu k objasnění výpočtu sankcí. Návrh Komise je proto třeba dále blíže objasnit.
i) K zohlednění platební schopnosti Portugalska
42.
Podle judikatury Soudního dvora je třeba při výpočtu penále zohlednit aktuální vývoj HDP členského státu k okamžiku, kdy Soudní dvůr přezkoumává skutkový stav (
19
). Proto by se mělo vycházet z aktualizovaných údajů, které Komise zveřejnila ve svém sdělení ze dne 5. srpna 2015 (
20
). Faktor „n“ odrážející platební schopnost Portugalska tudíž musí být vyčíslen ve výši 3,35. Naproti tomu je třeba stanovit jednotnou základní částku nyní ve výši 670 eur.
ii) K délce trvání nesplnění povinnosti
43.
Délku trvání neplnění povinnosti je třeba posuzovat vzhledem k okamžiku, ve kterém Soudní dvůr přezkoumává skutkový stav. Okamžik, kdy Komise podala žalobu k Soudnímu dvoru, není naproti tomu relevantní (
21
).
44.
Podle názoru Komise má být s ohledem na dobu, která uplynula ode dne vyhlášení rozsudku Komise v. Portugalsko (EU:C:2009:292), tj. téměř sedm let, použit koeficient pro zohlednění délky trvání nesplnění povinnosti nejvyšší hodnoty 3.
45.
Tomu nasvědčuje skutečnost, že ačkoli čl. 260 odst. 1 SFEU nestanoví žádný časový interval, během něhož musí být splněny povinnosti vyplývající z rozsudku, podle judikatury Soudního dvora musí být toto plnění povinností ovšem ihned zahájeno a během co nejkratší doby dokončeno (
22
).
46.
V tomto smyslu Soudní dvůr ve dvou rozsudcích, které byly rovněž vydány v souvislosti s nedostatečným provedením směrnice o odpadních vodách, považoval období téměř osmi let za „značně dlouhé“ (
23
) a období přibližně devíti let za „nepřiměřené“ (
24
). Toto hodnocení provedl, ačkoli současně uznal, že práce, které bylo třeba provést, vyžadovaly dlouhé období několika let a že splnění povinností vyplývajících z původního rozsudku bylo třeba pokládat za téměř ukončené (
25
). V jiném případě týkajícím se této směrnice Soudní dvůr pokládal pět let za „více než dost času“ na splnění všech povinností vyplývajících z daného rozsudku (
26
).
47.
Rovněž pozdější rozhodnutí Soudního dvora vydaná v jiných oblastech jsou s tím v souladu. Soudní dvůr tak v nedávno vydaném rozsudku týkajícím se provedení směrnic v oblasti zpracovávání odpadu označil dobu sedmi let za „značně dlouhou“ (
27
). V souvislosti s vracením státních podpor, které jsou v rozporu s unijním právem, představuje pro Soudní dvůr dokonce i doba tří let nezanedbatelné období (
28
).
48.
Naproti tomu není přesvědčivé tvrzení Portugalska, podle něhož by bylo použití koeficientu délky trvání 3 vhodné, pouze pokud by ještě měly být splněny veškeré povinnosti vyplývající z rozsudku Komise v. Portugalsko (EU:C:2009:292), a tudíž by tento koeficient s ohledem na stav provedení povinností vyplývajících z tohoto rozsudku z více než 90 % neměl být stanoven vyšší než 1 (
29
).
49.
Komise totiž správně uvádí, že Portugalsko v tomto ohledu zaměňuje kritérium délky trvání nesplnění povinnosti s kritériem jeho závažnosti (
30
). Úroveň splnění povinností vyplývajících z původního rozsudku se zohlední při posuzování závažnosti nesplnění povinnosti.
50.
Celkově vzato se tedy koeficient délky trvání 3 jeví jako přiměřený.
iii) K závažnosti nesplnění povinnosti
51.
Nakonec je třeba posoudit závažnost nesplnění povinnosti. V tomto ohledu se názory obou účastníků řízení rozcházejí zvlášť zásadně.
52.
Komise opírá svůj návrh stanovit koeficient závažnosti na úrovni 3 z 20 o dva základní argumenty.
53.
Zaprvé poukazuje na význam unijních právních předpisů, které Portugalsko porušilo. Z ustanovení směrnice o odpadních vodách vyplývá, že vypouštění nevyčištěných městských odpadních vod do recipientů způsobuje znečištění, které výrazně snižuje jakost takových vodních útvarů a závažně narušuje s nimi spjaté ekosystémy. Odvádění a čištění všech městských odpadních vod obcí s populačním ekvivalentem vyšším než 15000 má tedy zásadní význam pro jakost recipientů, ekosystémů a také s ohledem na úplné a řádné uplatňování jiných směrnic (
31
).
54.
Zadruhé Komise odkazuje na následky nesplnění povinnosti na blaho společnosti, jakož i na zájmy jednotlivců. Atributy obecného zájmu jsou například ochrana životního prostředí a lidského zdraví. Nesplnění všech povinností vyplývajících z rozsudku Komise v. Portugalsko (EU:C:2009:292) však v tomto ohledu skýtá velké riziko. Podle názoru Komise může mít omezená možnost občanů užívat čistou vodu a v souvislosti s tím vykonávat volnočasové aktivity dopad navíc i na odvětví cestovního ruchu (
32
).
55.
Ve prospěch názoru Komise hovoří skutečnost, že – jak již zdůraznil i Soudní dvůr – nedodržení povinnosti vyplývající z článku 4 směrnice o odpadních vodách, spočívající v podrobení městských odpadních vod sekundárnímu čištění, může již vzhledem k povaze této povinnosti jako takové vést k poškození lidského zdraví a životního prostředí a musí být v zásadě již z tohoto důvodu pokládáno za zvlášť závažné (
33
).
56.
V tomto smyslu již také Soudní dvůr rozhodl, že nesplnění povinnosti vykazuje zvláštní stupeň závažnosti, pokud nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora může přivodit újmu životnímu prostředí, jehož ochrana je podle článku 191 SFEU součástí cílů politiky Unie (
34
).
57.
Portugalsko se však rázně ohrazuje vůči tvrzení Komise ohledně obce Matosinhos. Poukazuje na okolnost, že městské odpadní vody této obce jsou již dnes podrobeny primárnímu čištění a k jakosti recipientů a souvisejících ekosystémů nelze mít výhrady (
35
). Kromě toho popírá důsledky pro zdraví obyvatel, na které poukazuje Komise (
36
). Podle názoru Portugalska může být koeficient závažnosti s ohledem na splnění téměř všech povinností vyplývajících z rozsudku Komise v. Portugalsko (EU:C:2009:292) stanoven maximálně na úrovni 1 (
37
).
58.
V tomto ohledu se Portugalsko opírá o dva argumenty. Zaprvé obec Matosinhos podle jeho názoru splňuje podmínky stanovené ve směrnici o odpadních vodách, podle nichž lze upustit od sekundárního čištění městských odpadních vod. Zadruhé vody v obci Matosinhos mají vynikající jakost a obavy Komise týkající se dopadů na životní prostředí a zdraví jsou neopodstatněné.
– K požadavku sekundárního čištění
59.
S ohledem na první bod Portugalsko uvádí, že odpadní vody obce Matosinhos podrobené primárnímu čištění nejsou vypouštěny do jezerních nebo říčních vod, nýbrž do značně neklidných mořských vod s vysokým obsahem soli. Za těchto okolností jsou podle názoru Portugalska splněny podmínky stanovené v čl. 8 odst. 5 směrnice o odpadních vodách, které stanoví možnost uplatnění méně přísných pravidel (
38
). Komise sama v protokolu Rady týkajícím se přijetí směrnice o odpadních vodách uvedla, že toto ustanovení se uplatní na Portugalsko (
39
).
60.
Tento argument nepřesvědčí již proto, že použití čl. 8 odst. 5 směrnice o odpadních vodách předpokládá v souladu se svým obsahem dodržení určitého postupu. Dotčený členský stát musí Komisi předložit nezbytné podklady, načež tento orgán učiní rozhodnutí. Jak však uvádí Komise, aniž jí bylo v tomto ohledu protiřečeno, samotné Portugalsko sice v roce 1999 podalo žádost o použití předmětného ustanovení na obec Matosinhos, posléze však vzalo tuto žádost zpět (
40
).
61.
Je však třeba uznat, že za těchto zvláštních okolností daných v obci Matosinhos, na základě nichž není použití čl. 8 odst. 5 směrnice o odpadních vodách od počátku vyloučeno, lze očekávat menší poškození životního prostředí než v jiných oblastech.
– K jakosti vod v obci Matosinhos
62.
Portugalsko kromě toho uvádí, že stávajícím primárním čištěním odpadních vod je dosaženo snížení chemické a biochemické potřeby kyslíku v průměru o 42 % až 43 %, což odpovídá více než dvojnásobné hodnotě, než jaká je požadována podle směrnice o odpadních vodách, tj. 20 % (
41
). Městské odpadní vody obce Matosinhos podrobené primárnímu čištění jsou navíc do moře vypouštěny prostřednictvím podvodního vedení ve vzdálenosti větší než 2 km od pobřeží, čímž nedochází k poškození jakosti pobřežních vod (
42
). Portugalsko dále odkazuje na pravidelně prováděné analýzy vod ke koupání v obci Matosinhos, které potvrdily jejich vynikající jakost (
43
). Za těchto okolností podle Portugalska neexistuje žádný důvod domnívat se, že vyvstalo riziko pro zdraví obyvatel nebo pro odvětví cestovního ruchu (
44
). Ještě důkladnější čištění městských odpadních vod nemá naopak objektivně žádný podstatný význam pro životní prostředí (
45
).
63.
Pokud jde o snížení chemické a biochemické potřeby kyslíku, na které poukazuje Portugalsko, snížení o 20 % odpovídá požadavkům kladeným ve směrnici o odpadních vodách na primární čištění odpadních vod. Ohledně sekundárního čištění směrnice naopak uvádí jako ukazatele snížení chemické potřeby kyslíku alespoň o 75 % a snížení biochemické potřeby kyslíku o 70 % až 90 %. Těchto hodnot nebylo nadále dosaženo.
64.
Z údajů poskytnutých Portugalskem sice kromě toho vyplývá, že jakost vod ke koupání je ve většině plážových úseků obce Matosinhos klasifikována jako „vynikající“. Avšak jakost vody v úseku „Azul-Conchina“, v níž jsou podle informací Komise, které nebyly zpochybněny, odpadní vody podrobené primárnímu čištění vypouštěny do moře, je hodnocena pouze jako „dostatečná“ a jakost vody v úseku „Matosinhos“, který se nachází nejblíže městské části Matosinhos, pouze jako „dobrá“. Tyto pláže jsou tak ve smyslu směrnice 2006/7/ES o jakosti vod ke koupání (
46
) sice ještě využitelné, nicméně nedosažení vynikající jakosti nasvědčuje tomu, že nedostatečné čištění odpadních vod má nepříznivý dopad na jakost vod. V bezprostřední blízkosti vypouštění mohou být tyto nepříznivé dopady dokonce ještě mnohem výraznější.
65.
V rozsahu, v němž Portugalsko jako odůvodnění snížení jakosti obou těchto vod ke koupání odkazuje pouze na mimořádné okolnosti krátkého trvání, které nesouvisejí s provozem čistírny odpadních vod, není tento odkaz podle všeho přesvědčivý, neboť tyto klasifikace existují v uvedených úsecích pláže průběžně již od roku 2012. Komisi je proto třeba dát za pravdu v tom, že je zjevně dán prostor ke zlepšení. Uskutečnění sekundárního čištění odpadních vod může k tomuto zlepšení přispět.
66.
Je tak třeba vycházet z předpokladu, že v důsledku nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku Komise v. Portugalsko (EU:C:2009:292) sice nebyly vyvolány žádné závažné újmy na životním prostředí, nicméně stále ještě dochází k poškozování životního prostředí a zejména pláží nacházejících se poblíž obce Matosinhos.
– Další přitěžující, resp. polehčující okolnosti
67.
Za přitěžující okolnost je navíc třeba pokládat to, že podle časového harmonogramu předloženého Portugalskem lze očekávat, že ke splnění všech povinností vyplývajících z rozsudku Komise v. Portugalsko (EU:C:2009:292) dojde až v roce 2019. Jde tak o zpoždění trvající téměř 20 let, jelikož předmětná povinnost, spočívající v podrobení městských odpadních vod obce Matosinhos sekundárnímu čištění, měla být splněna nejpozději do 31. prosince 2000. Podle judikatury nabývá nesplnění povinnosti na závažnosti, dochází-li k porušování unijního práva dlouhodobě (
47
), přestože tato okolnost je zohledněna již při výpočtu koeficientu délky trvání.
68.
Na druhou stranu je třeba zohlednit pokroky, které Portugalsko dosáhlo při provádění směrnice o odpadních vodách a které uznává i Komise (
48
).
69.
Soulad s rozsudkem Komise v. Portugalsko (EU:C:2009:292) je například třeba dosáhnout už jen ve vztahu k jediné obci. To je podstatně méně než původní počet 22 obcí, na které se tento rozsudek vztahuje. Z hlediska populačních ekvivalentů je třeba dosáhnout souladu se směrnicí pouze ve vztahu k 287000 obyvatel, namísto původních 3243600 obyvatel. To odpovídá úrovni provedení nad 90 %. V souladu s tím Portugalsko značně snížilo další nepříznivé dopady na lidské zdraví a životní prostředí vyplývající z nesplnění povinnosti, které bylo zjištěno v rozsudku Komise v. Portugalsko (EU:C:2009:292).
70.
Ve světle výše uvedených úvah by proto měl být použit koeficient závažnosti 1,5.
iv) Dílčí závěr
71.
Na základě denní základní částky ve výši 670 eur a jejího vynásobení koeficientem závažnosti 1,5, koeficientem délky trvání 3 a faktorem „n“ ve výši 3,35 činí výsledné denní penále 10100,25 eura. Jeví se vhodné zaokrouhlit tuto částku na 10000 eur.
c) K možnosti postupného snižování penále
72.
Komise navrhuje, aby byly při stanovení penále zohledněny pokroky, které Portugalsko v budoucnu uskuteční v rámci plnění povinností vyplývajících z rozsudku Komise v. Portugalsko (EU:C:2009:292), takovým způsobem, že se penále sníží přímo úměrně populačním ekvivalentům, které budou uvedeny v soulad se směrnicí.
73.
Rovněž Portugalsko navrhuje degresivní penále. Poukazuje však na to, že v případě obce Matosinhos se tvrzené nesplnění povinnosti omezuje na umožnění sekundárního čištění městských odpadních vod. Pro postupné snižování penále by tedy podle názoru Portugalska měl být rozhodující pokrok odpovídajících stavebních prací (
49
). Postup obsažený v návrhu Komise nepokládá Portugalsko v projednávané věci ani za uskutečnitelný, ani za možný, jelikož městské odpadní vody mohou být podrobeny sekundárnímu čištění až po dokončení stavebních prací. Postupné snižování dotčených populačních ekvivalentů je naproti tomu vyloučeno (
50
).
74.
Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že za účelem zaručení toho, že budou splněny všechny povinnosti vyplývající z rozsudku, je třeba požadovat penále v zásadě v plném rozsahu až do okamžiku, kdy členský stát přijme všechna opatření, která jsou nezbytná k ukončení zjištěného nesplnění povinnosti. Ve zvláštních případech lze nicméně zvážit sankci, která zohledňuje případné pokroky členského státu při plnění jeho povinností (
51
). To odpovídá zásadě proporcionality, jelikož zachování penále v plné výši bez ohledu na pokroky dosažené při plnění povinností vyplývajících z prvního rozsudku není nadále vhodné ani přiměřené vzhledem ke zjištěnému nesplnění povinnosti (
52
).
75.
V tomto smyslu Soudní dvůr již několikrát uložil degresivní penále. Tyto případy se týkaly zaprvé jakosti velkého množství vod ke koupání (
53
), vracení velkého množství státních podpor poskytnutých na základě vnitrostátní právní úpravy podpor (
54
) nebo ukončení provozu a sanace nelegálních skládek odpadů (
55
). Zadruhé tento přístup uplatnil i ve dvou případech, jejichž struktura odpovídá projednávanému případu, jelikož v nichž rovněž šlo o primární a sekundární čištění městských odpadních vod (
56
).
76.
Na rozdíl od toho, co tvrdí Portugalsko, však nepřichází ohledně postupného snižování penále v úvahu zaměřit se na pokroky dosažené při stavbě zařízení pro sekundární čištění pro obec Matosinhos. Teprve jakmile je zajištěno, že v soulad se směrnicí byly skutečně uvedeny další populační ekvivalenty, lze totiž hovořit o plnění dalších povinností vyplývajících z rozsudku Komise v. Portugalsko (EU:C:2009:292) a o tom, že byly dodrženy požadavky vyplývající z článku 4 směrnice o odpadních vodách. Pouhé pokračování stavebních prací, ať už s nimi bylo pokročeno jakkoli daleko, však ještě nevede ke snížení zátěže pro životní prostředí; to lze očekávat, až jakmile bude zahájen provoz zařízení pro sekundární čištění. Jak Soudní dvůr rozhodl již ve vztahu k Belgii a Řecku, může tak být pro snížení penále relevantní pouze snížení populačních ekvivalentů, které nejsou v souladu se směrnicí (
57
). Pokud jde o Lucembursko, kde se dvě čistírny ještě staví, Soudní dvůr dokonce zamítl jakékoli snížení penále, dokud nebudou obě zařízení dokončena (
58
). Snížení penále Portugalsku již z důvodu pokroku se stavebními pracemi by mělo za následek zvýhodňující zacházení s tímto státem na úkor ostatních členských států.
77.
Vzhledem k tomu, že Portugalsko samo uvádí, že postupné zvyšování populačních ekvivalentů, které jsou v souladu se směrnicí, a tudíž snižování zátěže pro životní prostředí nejsou v případě obce Matosinhos možné, mělo by být uloženo neměnné penále.
d) Dílčí závěr
78.
Portugalské republice by tudíž měla být uložena povinnost, aby Evropské komisi zaplatila na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ denní penále ve výši 10000 eur, a to až do splnění všech povinností vyplývajících z rozsudku Komise v. Portugalsko (EU:C:2009:292).
2. K paušální částce
79.
Podle judikatury Soudního dvora lze kromě penále uložit i paušální částku (
59
). Uložení paušální částky musí v každém jednotlivém případě záviset na všech relevantních skutečnostech souvisejících jak s charakteristikami zjištěného nesplnění povinnosti, tak s přístupem členského státu, jehož se řízení zahájené na základě článku 260 SFEU týká. V této souvislosti je Soudní dvůr na základě uvedeného ustanovení nadán širokou posuzovací pravomocí při rozhodování o tom, zda existuje důvod pro uložení takové sankce (
60
).
80.
Pro účely výpočtu paušální částky Komise navrhuje vynásobit neměnnou základní částku ve výši 220 eur za den koeficientem závažnosti a faktorem „n“, které co do výše odpovídají hodnotám navrhovaným pro výpočet penále, jakož i počtem dní, které uplynuly ode dne vydání prvního rozsudku.
81.
Za předpokladu, že budou tyto údaje aktualizovány v souladu s mým návrhem penále, jehož zaplacení by mělo být uloženo Portugalsku, takovým způsobem, že se bude vycházet ze základní částky ve výši 220 eur, faktoru „n“ ve výši 3,35 a koeficientu závažnosti 1,5 (
61
), docílí se výsledná základní částka ve výši 1105,50 eura. Ke dni přednesení tohoto stanoviska, tj. 2485 dní po vyhlášení rozsudku ve věci Komise v. Portugalsko (EU:C:2009:292), činí výsledná paušální částka 2747167,50 eura. Pokud bude rozsudek vyhlášen přibližně tři měsíce po přednesení tohoto stanoviska, lze si představit, že bude uložena paušální částka ve výši 2846662,50 eura.
82.
Přiměřenost této částky však musí být blíže objasněna.
83.
Nejprve je třeba zohlednit jako přitěžující okolnost, že v obci Vila Real de Santo António byl sice mezitím dosažen stav, který je v souladu se směrnicí, nicméně i ve vztahu k této obci je třeba v rámci tohoto řízení určit, že došlo k nesplnění povinnosti (
62
).
84.
Při stanovení paušální částky je navíc podle judikatury třeba zohlednit „přístup“ dotčeného členského státu (
63
).
85.
V tomto ohledu je třeba vzít v potaz i to, že Komise Portugalsku vytýká, že závažným způsobem porušilo časové harmonogramy, které samo předložilo (
64
).
86.
Portugalsko si naopak připisuje k dobru trvalou spolupráci jeho orgánů s Komisí, jakož i detailní informace, které jeho orgány poskytly Komisi.
87.
Při stanovení paušální částky se má přihlížet k nedostatkům při spolupráci s Komisí (
65
). Jak vyplývá ze spisu, v návaznosti na vyhlášení rozsudku Komise v. Portugalsko (EU:C:2009:292) proběhla mezi Komisí a portugalskými orgány živá diskuze. Komise Portugalsku nevytýká jeho přístup v rámci odpovědí jako takový. Komise ovšem Portugalsku právem vytýká, že opakovaně nedodrželo své vlastní časové harmonogramy. Dokončení čistírny odpadních vod pro obec Matosinhos bylo například ohlášeno postupně na prosince roku 2011 (
66
), duben roku 2013 (
67
), prosinec roku 2013 (
68
) a nakonec na rok 2017 (
69
). Podle posledního časového harmonogramu předloženého Portugalskem má být nyní provoz tohoto zařízení zahájen v druhé půlce roku 2019 (
70
). Obdobně bylo oznámeno, že v obci Vila Real de Santo António bude dosaženo stavu, který je v souladu se směrnicí, před koncem roku 2010. Ve skutečnosti toho bylo dosaženo se zpožděním až v roce 2015.
88.
Komise kromě toho upozorňuje na velký počet řízení pro nesplnění povinnosti vedených proti Portugalsku, která vedla i k vydání rozsudků Soudního dvora v oblasti čištění městských odpadních vod. To naznačuje opakované protiprávní chování, a sice v oblasti, v níž jsou dopady na zdraví a životní prostředí zvlášť závažné (
71
).
89.
Podle judikatury Soudního dvora může časté neplnění povinností členského státu v určité oblasti nasvědčovat tomu, že účinná prevence obdobných porušování unijního práva v budoucnu vyžaduje přijetí takového odrazujícího opatření, jako je například uložení platby paušální částky (
72
). Portugalsko bylo skutečně kromě rozsudku Komise v. Portugalsko (EU:C:2009:292) již v dalších čtyřech případech odsouzeno pro nesplnění povinností, které pro ně vyplývají ze směrnice o odpadních vodách (
73
).
90.
Za těchto okolností navrhuji, aby byla Portugalské republice uložena povinnost zaplatit paušální částku ve výši tři miliony eur.
V – Náklady řízení
91.
Podle čl. 138 odst. 1 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval.
92.
Komise požadovala, aby byla Portugalsku uložena náhrada nákladů řízení, a je třeba určit, že došlo k nesplnění povinnosti. Tato okolnost stačí podle judikatury k tomu, aby byla Portugalsku uložena náhrada nákladů řízení (
74
), přestože Komise neměla úspěch ve věci potud, že se ve svém návrhovém žádání domáhala uložení vyššího penále a vyšší paušální částky.
VI – Závěry
93.
Vzhledem k výše uvedenému navrhuji, aby Soudní dvůr rozhodl takto:
1)
Portugalská republika tím, že do 21. dubna 2014, kdy uplynula lhůta stanovená Evropskou komisí, nepřijala všechna opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Komise v. Portugalsko (C‑530/07, EU:C:2009:292), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU.
2)
Portugalské republice se ukládá, aby Evropské komisi zaplatila na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ denní penále ve výši 10000 eur, a to až do splnění všech povinností vyplývajících z rozsudku Komise v. Portugalsko (EU:C:2009:292).
3)
Portugalské republice se ukládá, aby Evropské komisi zaplatila na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ paušální částku ve výši tří milionů eur.
4)
Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
(
1
) – Původní jazyk: němčina.
(
2
) – Směrnice Rady ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, s. 40; Zvl. vyd. 15/02, s. 26), ve znění směrnice Komise 98/15/ES ze dne 27. února 1998 (Úř. věst. L 67, s. 29; Zvl. vyd. 15/04, s. 27).
(
3
) – Rozsudky Komise v. Španělsko (C‑610/10, EU:C:2012:781, bod 67), Komise v. Česká republika (C‑241/11, EU:C:2013:423, bod 23), Komise v. Belgie (C‑533/11, EU:C:2013:659, bod 32), Komise v. Řecko (C‑378/13, EU:C:2014:2405, bod 27) a Komise v. Řecko (C‑167/14, EU:C:2015:684, bod 29).
(
4
) – Rozsudky Komise v. Řecko (C‑369/07, EU:C:2009:428, bod 140) a Komise v. Itálie (C‑367/14, EU:C:2015:611, bod 85)
(
5
) – Rozsudky Komise v. Itálie (C‑496/09, EU:C:2011:740, bod 36), Komise v. Španělsko (C‑184/11 EU:C:2014:316, bod 58), Komise v. Itálie (C‑196/13, EU:C:2014:2407, bod 86) a Komise v. Itálie (C‑367/14, EU:C:2015:611, bod 86).
(
6
) – Rozsudky Komise v. Portugalsko (C‑70/06, EU:C:2008:3, bod 34), Komise v. Řecko (C‑369/07, EU:C:2009:428, bod 112), Komise v. Itálie (C‑496/09, EU:C:2011:740, bod 37), Komise v. Belgie (C‑533/11, EU:C:2013:659, bod 64) a Komise v. Itálie (C‑367/14, EU:C:2015:611, bod 87).
(
7
) – Rozsudky Komise v. Řecko (C‑369/07, EU:C:2009:428, bod 59), Komise v. Itálie (C‑496/09, EU:C:2011:740, bod 42), Komise v. Lucembursko (C‑576/11, EU:C:2013:773, bod 43), Komise v. Itálie (C‑196/13, EU:C:2014:2407, bod 87) a Komise v. Řecko (C‑167/14, EU:C:2015:684, bod 47).
(
8
) – Body 18 a 22 dupliky.
(
9
) – Rozsudky Komise v. Itálie (C‑565/10, EU:C:2012:476, body 37 a 38), Komise v. Řecko (C‑167/14, EU:C:2015:684, bod 48) a Komise v. Portugalsko (C‑398/14, EU:C:2016:61, bod 39).
(
10
) – Rozsudek Komise v. Itálie (C‑565/10, EU:C:2012:476, bod 38).
(
11
) – Rozsudek Komise v. Řecko (C‑167/14, EU:C:2015:684, bod 48).
(
12
) – Rozsudek Komise v. Portugalsko (C‑398/14, EU:C:2016:61, bod 39).
(
13
) – Viz dopis portugalských orgánů ze dne 23. dubna 2014, kterým byla zodpovězena výzva Komise ze dne 21. února 2014 (příloha A 11 žaloby).
(
14
) – Bod 31 dupliky.
(
15
) – Bod 32 a příloha D 2 dupliky.
(
16
) – Rozsudky Komise v. Itálie (C‑496/09, EU:C:2011:740, bod 45), Komise v. Španělsko (C‑610/10, EU:C:2012:781, bod 114), Komise v. Belgie (C‑533/11, EU:C:2013:659, bod 66), Komise v. Lucembursko (C‑576/11, EU:C:2013:773, bod 45), Komise v. Itálie (C‑196/13, EU:C:2014:2407, bod 94) a Komise v. Řecko (C‑167/14, EU:C:2015:684, bod 49).
(
17
) – Rozsudky Komise v. Belgie (C‑533/11, EU:C:2013:659, bod 68), Komise v. Lucembursko (C‑576/11, EU:C:2013:773, bod 46), Komise v. Řecko (C‑378/13, EU:C:2014:2405, bod 52), Komise v. Itálie (C‑196/13, EU:C:2014:2407, bod 95) a Komise v. Řecko (C‑167/14, EU:C:2015:684, bod 52).
(
18
) – Rozsudek Komise v. Řecko (C‑369/07, EU:C:2009:428, body 114 a 115), Komise v. Itálie (C‑496/09, EU:C:2011:740, body 56 a 57), Komise v. Španělsko (C‑610/10, EU:C:2012:781, body 118 a 119), Komise v. Belgie (C‑533/11, EU:C:2013:659, bod 69), Komise v. Itálie (C‑196/13, EU:C:2014:2407, bod 97) a Komise v. Řecko (C‑167/14, EU:C:2015:684, bod 54).
(
19
) – Rozsudky Komise v. Irsko (C‑279/11 EU:C:2012:834, bod 78), Komise v. Řecko (C‑378/13, EU:C:2014:2405, bod 58), Komise v. Itálie (C‑196/13, EU:C:2014:2407, bod 104) a Komise v. Řecko (C‑167/14, EU:C:2015:684, bod 60).
(
20
) – C(2015) 5511 final.
(
21
) – Rozsudky Komise v. Portugalsko (C‑70/06, EU:C:2008:3, bod 45), Komise v. Španělsko (C‑610/10, EU:C:2012:781, bod 120), Komise v. Řecko (C‑378/13, EU:C:2014:2405, bod 57) a Komise v. Itálie (C‑196/13, EU:C:2014:2407, bod 102).
(
22
) – Rozsudky Komise v. Španělsko (C‑278/01, EU:C:2003:635, bod 27), Komise v. Irsko (C‑374/11, EU:C:2012:827, bod 21), Komise v. Portugalsko (C‑76/13, EU:C:2014:2029, bod 57) a Komise v. Itálie (C‑367/14, EU:C:2015:611, bod 95).
(
23
) – Rozsudek Komise v. Řecko (C‑167/14, EU:C:2015:684, bod 59).
(
24
) – Rozsudek Komise v. Belgie (C‑533/11, EU:C:2013:659, bod 54).
(
25
) – Rozsudek Komise v. Belgie (C‑533/11, EU:C:2013:659, bod 54).
(
26
) – Rozsudek Komise v. Lucembursko (C‑576/11, EU:C:2013:773, bod 52).
(
27
) – Rozsudek Komise v. Itálie (C‑196/13, EU:C:2014:2407, bod 103).
(
28
) – Rozsudek Komise v. Itálie (C‑367/14, EU:C:2015:611, bod 98).
(
29
) – Bod 73 žalobní odpovědi a bod 59 dupliky.
(
30
) – Bod 46 repliky.
(
31
) – Body 25 až 32 žaloby.
(
32
) – Body 35 až 37 žaloby.
(
33
) – Rozsudek Komise v. Řecko (C‑167/14, EU:C:2015:684, bod 55).
(
34
) – Rozsudky Komise v. Irsko (C‑279/11, EU:C:2012:834, bod 72) a Komise v. Belgie (C‑533/11, EU:C:2013:659, bod 56).
(
35
) – Body 21 a 23 žalobní odpovědi.
(
36
) – Bod 25 žalobní odpovědi.
(
37
) – Bod 71 žalobní odpovědi.
(
38
) – Body 27 a 32 žalobní odpovědi.
(
39
) – Bod 29 žalobní odpovědi.
(
40
) – Bod 21 a příloha C 2 repliky.
(
41
) – Bod 23 žalobní odpovědi.
(
42
) – Bod 33 žalobní odpovědi.
(
43
) – Bod 28 dupliky a body 33 a 34 žalobní odpovědi.
(
44
) – Bod 34 žalobní odpovědi.
(
45
) – Bod 27 dupliky.
(
46
) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 15. února 2006 o řízení jakosti vod ke koupání a o zrušení směrnice 76/160/EHS (Úř. věst. L 64, s. 37).
(
47
) – Rozsudek Komise v. Irsko (C‑374/11, EU:C:2012:827, bod 38).
(
48
) – Rozsudek Komise v. Řecko (C‑167/14, EU:C:2015:684, bod 58).
(
49
) – Bod 47 žalobní odpovědi.
(
50
) – Body 41 a 42 dupliky.
(
51
) – Rozsudky Komise v. Řecko (C‑378/13, EU:C:2014:2405, bod 60), Komise v. Itálie (C‑196/13, EU:C:2014:2407, bod 106) a Komise v. Řecko (C‑167/14, EU:C:2015:684, bod 62). V tomto smyslu viz také rozsudek Komise v. Španělsko, (C‑278/01, EU:C:2003:635, body 43 až 51), Komise v. Itálie (C‑496/09, EU:C:2011:740, body 47 až 55) a Komise v. Belgie (C‑533/11, EU:C:2013:659, body 73 a 74).
(
52
) – Rozsudky Komise v. Španělsko (C‑278/01, EU:C:C2003:635, body 48 a 49) a Komise v. Itálie (C‑496/09, EU:C:2011:740, bod 49).
(
53
) – Rozsudek Komise v. Španělsko (C‑278/01, EU:C:2003:635).
(
54
) – Rozsudek Komise v. Itálie (C‑496/09, EU:C:2011:740).
(
55
) – Rozsudky Komise v. Řecko (C‑378/13, EU:C:2014:2405) a Komise v. Itálie (C‑196/13, EU:C:2014:2407).
(
56
) – Rozsudky Komise v. Belgie (C‑533/11, EU:C:2013:659) a Komise v. Řecko (C‑167/14, EU:C:2015:684).
(
57
) – Rozsudky Komise v. Belgie (C‑533/11, EU:C:2013:659, bod 73) a Komise v. Řecko (C‑167/14, EU:C:2015:684, bod 66).
(
58
) – Rozsudek Komise v. Lucembursko (C‑576/11, EU:C:2013:773).
(
59
) – Rozsudky Komise v. Řecko (C‑369/07, EU:C:2009:428, bod 143), Komise v. Španělsko (C‑610/10, EU:C:2012:781, bod 140), Komise v. Řecko (C‑378/13, EU:C:2014:2405, bod 71), Komise v. Itálie (C‑196/13, EU:C:2014:2407, bod 113) a Komise v. Řecko (C‑167/14, EU:C:2015:684, bod 72).
(
60
) – Rozsudky Komise v. Belgie (C‑533/11, EU:C:2013:659, bod 50 a 51), Komise v. Řecko (C‑378/13, EU:C:2014:2405, bod 73), Komise v. Itálie (C‑196/13, EU:C:2014:2407, bod 114) a Komise v. Řecko (C‑167/14, EU:C:2015:684, bod 73).
(
61
) – Srov. bod 70 tohoto stanoviska.
(
62
) – Viz body 17 a 19 tohoto stanoviska.
(
63
) – Viz odkazy uvedené v poznámce pod čarou 60.
(
64
) – Bod 45 žaloby.
(
65
) – Rozsudek Komise v. Řecko (C‑407/09, EU:C:2011:196, bod 33).
(
66
) – Dopis ze dne 16. února 2010, příloha A 4 žaloby.
(
67
) – Dopis ze dne 6. října 2010, příloha A 5 žaloby.
(
68
) – Dopis ze dne 12. prosince 2011, příloha A 7 žaloby.
(
69
) – Dopis ze dne 23. dubna 2014, příloha A 11 žaloby.
(
70
) – Bod 32 a příloha D 2 dupliky.
(
71
) – Bod 50 žaloby.
(
72
) – Rozsudky Komise v. Francie (C‑121/07, EU:C:2008:695, bod 69), Komise v. Itálie (C‑496/09, EU:C:2011:740, bod 90), Komise v. Španělsko (C‑184/11, EU:C:2014:316, bod 78) a Komise v. Irsko (C‑279/11, EU:C:2012:834, bod 70).
(
73
) – Rozsudky Komise v. Portugalsko (C‑233/07, EU:C:2008:271), Komise v. Portugalsko (C‑526/09, EU:C:2010:734), Komise v. Portugalsko (C‑220/10, EU:C:2011:558) a Komise v Portugalsko (C‑398/14, EU:C:2016:61).
(
74
) – Rozsudky Komise v. Řecko (C‑378/13, EU:C:2014:2405, bod 81), Komise v. Itálie (C‑196/13, EU:C:2014:2407, bod 122), Komise v. Švédsko (C‑243/13, EU:C:2014:2413, bod 68) a Komise v. Řecko (C‑167/14, EU:C:2015:684, bod 81).