62007CC0560
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA
DÁMASA RUIZ-JARABA COLOMERA
přednesené dne 17. února 2009 (
1
)
Věc C-560/07
Balbiino AS
v.
Põllumajandusminister
a
Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus
„Přistoupení Estonska — Přechodná opatření — Zemědělské produkty — Cukr — Přebytečné zásoby — Nařízení (ES) č. 1972/2003, 60/2004 a 832/2005“
I – Úvod
1.
Tallinna Halduskohus (správní soud Talin) položil Soudnímu dvoru šest předběžných otázek ohledně přechodných opatření přijatých s cílem usnadnit začlenění deseti nových členských států do Evropské unie dne 1. května 2004.
2.
Otázky se týkají tří nařízení Společenství, která mají za cíl přesvědčit vnitrostátní hospodářské subjekty, aby se vyhnuly vytváření přebytečných zásob zemědělských produktů kvůli rušivým účinkům, které mohou vyvolat pro společnou organizaci trhů. Tyto omezující mechanismy spočívají ve stručnosti v zatížení přebytečných zásob vytvořených v nových členských státech poplatkem a v odstranění těchto zásob v některých případech (cukr, izoglukóza a fruktóza).
3.
V rámci přistoupení v roce 1994 se Soudní dvůr vyslovil k podobným opatřením, mezi nimiž se rovněž objevoval poplatek z uvedených přebytečných zásob zemědělských produktů (
2
). Rozsudek ze dne 15. ledna 2002, Weidacher, potvrdil pravomoc Komise přijmout takovou právní úpravu poté, co konstatoval existenci široké posuzovací pravomoci orgánů Společenství při dosahování cílů společné zemědělské politiky a odmítl veškeré pochybnosti o platnosti nařízení z hlediska zásad proporcionality a ochrany legitimního očekávání (
3
).
4.
Weidacher představuje do dnešní doby jediný precedens v této oblasti, ale nebude poslední. Souběžně s řízením o této předběžné otázce a nezávisle na něm napadlo šest z deseti nových členských států u Soudu prvního stupně Evropských společenství tři uvedená nařízení a jedno rozhodnutí Komise. V řízeních dosud nebyla vydána rozhodnutí (
4
).
II – Právní rámec
A – Právní úprava Společenství
1. Akt o přistoupení (
5
)
5.
Podle čl. 41 odst. 1 Aktu o přistoupení bude Komise přijímat přechodná opatření k přechodu na režim společné zemědělské politiky „po dobu tří let ode dne přistoupení“ a omezí se na toto období.
6.
Na základě uvedeného článku Aktu o přistoupení vydala Komise tři nařízení.
2. Nařízení (ES) č. 1972/2003 (
6
)
7.
Nařízení č. 1972/2003 obsahuje řadu přechodných ustanovení, aby „se zabránilo nebezpečí odklonu obchodu ke škodě společné organizace zemědělských trhů, vyplývající z přistoupení deseti nových států k Evropské unii dne 1. května 2004“ (první bod odůvodnění).
8.
Třetí bod odůvodnění upozorňuje na nezbytnost vybírat odstrašující poplatky za přebytečné zásoby zemědělských produktů nacházející se v nových členských státech, protože odklony, „které mohou narušit společné organizace trhů, se často týkají produktů, které jsou uměle přemísťovány vzhledem k rozšíření a které nejsou součástí obvyklých zásob dotyčného státu“, ačkoli „přebytečné zásoby pocházejí z národní produkce“.
9.
Článek 4 odst. 1 nařízení č. 1972/2003 ukládá členským státům, které nemají přísnější vnitrostátní právní úpravu, aby zavedly poplatky „od držitelů přebytečných zásob produktů ve volném oběhu k 1. květnu 2004“.
10.
Článek 4 odst. 2 uvádí tři faktory, které nové státy mají vzít do úvahy při stanovení přebytečných zásob každého subjektu: a) průměr zásob, které byly k dispozici během let předcházejících přistoupení; b) obchodní toky existující během těchto let; c) okolnosti, za nichž došlo k vytvoření těchto zásob.
11.
V souladu s čl. 4 odst. 4 nařízení vyžaduje správné používání poplatku, aby nové členské státy provedly „neprodleně“ inventuru zásob existujících ke dni 1. května 2004.
12.
Nařízení č. 1972/2003 vstoupilo v platnost současně se vstupem v platnost Smlouvy o přistoupení a jeho platnost skončila „dne 30. dubna 2007“ (článek 10).
3. Nařízení (ES) č. 60/2004 (
7
)
13.
Nařízení č. 60/2004 zavádí zvláštní úpravu pro odvětví cukru s ohledem na velké nebezpečí narušení trhů v tomto odvětví v důsledku spekulativních jednání (pátý bod odůvodnění).
14.
Nařízení rozděluje určité povinnosti mezi Komisi a členské státy.
15.
Komisi příslušelo stanovit „nejpozději do 31. října 2004“ pro každý nový členský stát množství čistého nebo zpracovaného cukru, izoglukózy a fruktózy, „která přesahují množství považované dne za běžnou zásobu převáděnou do následujícího období a která musejí být na náklady nových členských států z trhu odstraněna. Ke stanovení tohoto přebytečného množství se bere v úvahu zejména vývoj během roku předcházejícího přistoupení v poměru k předchozím rokům, pokud jde o: a) dovezená a vyvezená množství čistého nebo zpracovaného cukru, izoglukózy a fruktózy; b) produkci, spotřebu a zásoby cukru a izoglukózy a c) okolnosti, za nichž byly vytvářeny zásoby“ (čl. 6 odst. 1 nařízení).
16.
Novým členským státům příslušelo zajistit „nejpozději do 30. dubna 2005“, bez intervence Společenství, aby z trhu bylo odstraněno množství cukru nebo izoglukózy rovnající se přebytečnému množství uvedenému odstavci 1 (čl. 6 odst. 2). Za tím účelem musely mít příslušné vnitrostátní orgány dne k dispozici systém, který jim umožnil zjišťovat u dotyčných hlavních hospodářských subjektů obchodovaná nebo vyráběná přebytečná množství čistého nebo zpracovaného cukru, izoglukózy nebo fruktózy. Podle čl. 6 odst. 3 nařízení mohl být tento systém založen „zejména na sledování dovozů, finanční kontrole, zprávách týkajících se účtů a fyzických zásob hospodářských subjektů, včetně opatření, jako je zajištění proti rizikům“. Podle tohoto ustanovení také „tento systém zjišťování bude založen na hodnocení rizika, které náležitě zohlední tato kritéria: druh činnosti dotyčných hospodářských subjektů, skladovací kapacity; a úroveň činnosti“.
4. Nařízení (ES) č. 832/2005 (
8
)
17.
V nařízení č. 832/2005 stanovila Komise přebytečné zásoby cukru, izoglukózy a fruktózy, které mají všechny nové členské státy odstranit.
B – Vnitrostátní právní úprava
18.
Za účelem provedení této právní úpravy Společenství přijal estonský parlament dne 7. dubna 2004 zákon o poplatku z přebytečných zásob (Üleliigse laovaru tasu seadus, dále jen „ÜLTS“).
19.
Rozsudkem ze dne 5. října 2006 prohlásil Riigikohus (Nejvyšší soud Estonska), že některá ustanovení ÜLTS jsou v rozporu s nařízením č. 1972/2003, a zrušil čl. 6 odst. 1 uvedeného ÜLTS s výkladem, že tímto ustanovením zavedená povinnost použít koeficient 1,2 při určení zásob převáděných do následujícího období nezaručuje dostatečně diferenciované jednání s jednotlivými podniky. Riigikohus rovněž zrušil čl. 6 odst. 2 ÜLTS s tím, že právo Společenství neobsahuje požadavek, aby podnik, který před rokem 2004 nebyl činný v příslušné oblasti nebo v ní byl činný méně než čtyři roky, byl povinen prokázat, že rozsah stavu zásob zemědělského produktu, který držel ke dni, odpovídá rozsahu stavu zásob tohoto produktu, který běžně produkuje, prodává nebo jiným způsobem úplatně nebo bezúplatně převádí nebo nabývá.
20.
V návaznosti na toto rozhodnutí provedl Riigikogu (estonský parlament) ve dnech 16. června 2005 a významné změny ve znění ÜLTS, které nabyly účinnosti ve dnech a .
21.
Článek 7 odst. 1 ÜLTS upřesňuje, že přebytečné zásoby se určí „tak, že se od množství stavu zásob zemědělského produktu, které ke dni 1. května 2004 drží podnik, odečte množství zásob převáděných do následujícího období“. Novela vložila do tohoto ustanovení odstavec 2, podle něhož je-li to nezbytné „pro dosažení cíle nařízení Komise (ES) č. 1972/2003 nebo nařízení Komise (ES) č. 60/2004, považuje se veškerý stav zásob zemědělského produktu podniku za přebytečné zásoby“.
22.
Článek 6 odst. 1 ÜLTS vyčísluje „zásoby převáděné do následujícího období“ jako průměrné zásoby ke dni 1. května v posledních čtyřech letech před rokem 2004, zvýšené o koeficient 1,2. Odstavce 2 a 3 tohoto ustanovení snižují tvrdost tohoto pravidla výpočtu pro subjekty činné méně než čtyři roky.
23.
Podle odstavce 2 tedy v případě, že před rokem 2004 nebyl činný v dané oblasti nebo v ní byl činný méně než čtyři roky, je podnik povinen prokázat, že rozsah stavu zásob zemědělského produktu, který držel ke dni 1. května 2004, odpovídá objemu, který by běžně produkoval, prodával nebo jiným způsobem úplatně nebo bezúplatně převáděl nebo nabýval.
24.
Odstavec 3, vložený novelou, se vztahuje na podniky činné v dané oblasti méně než čtyři roky, ale nejméně jeden rok, a dává jim při výpočtu svých zásob převáděných do následujícího období na výběr mezi buď průměrným stavem zásob ke dni 1. května v posledních letech činnosti, zvýšeným o koeficient 1,2, nebo stavem zásob ke dni 1. května posledního roku činnosti před rokem 2004, zvýšeným o koeficient 1,2.
25.
Článek 10 ÜLTS v odstavci 1 ukládá ministerstvu zemědělství, aby určilo rozsah zásob převáděných do následujícího období a přebytečných zásob na základě údajů, které podniky deklarují. V odstavci 2 umožňuje při tomto určování zohlednit na odůvodněnou žádost subjektu různé okolnosti, jako jsou nárůst produkčních, zpracovatelských nebo prodejních objemů dotčeného subjektu (pokud k němu došlo během předchozího roku a jestliže se projevil v hospodářských výsledcích v posledním půl roce), dobu dozrávání zemědělského produktu, skutečnost, že stavy zásob byly vytvořeny před třetím čtvrtletím roku 2003, snížení vývozních nebo prodejních objemů na základě okolností, které nejsou podniku přičitatelné, nebo na základě jiných okolností nezávislých na jeho vůli.
26.
Článek 23 ÜLTS doplňuje tato ustanovení o pravidla, která umožňují zvýšit objem zásob převáděných do následujícího období; je tak třeba zvýšit jeho rozsah, pokud k nárůstu objemů produkce, zpracování nebo prodeje došlo v roce před 1. květnem 2004, tento nárůst se projevil v hospodářských výsledcích posledního půl roku a pokračoval v době od do .
III – Spor v původním řízení a předběžné otázky
27.
Společnost Balbiino AS, žalobkyně v původním řízení, je estonská společnost, která se zabývá prodejem zmrzliny a mražených potravin.
28.
V očekávání změn, jaké na trhu vyvolá přistoupení Estonska k Evropské unii, Balbiino zlepšila a rozšířila svá zařízení a vybavila se novým skladem k uskladnění surovin, jako je cukr. Rovněž se v té době nově pustila do velkoobchodního prodeje mražených výrobků.
29.
Po několika incidentech určil ministr zemědělství dne 19. dubna 2007 zásobu převáděnou do následujícího období a přebytečnou zásobu společnosti Balbiino pro celkem dvanáct skupin zemědělských produktů, a to na základě znění článků 6, 7 a 10 ÜLTS po změně provedené rozsudkem Riigikohus.
30.
Poplatek z těchto přebytečných zásob byl dne 30. dubna 2007 stanoven Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus (daňový a celní úřad, daňové a celní centrum sever) na 1243867 EEK (přibližně 77000 eur).
31.
Tento daňový výměr a rozhodnutí ministra zemědělství ze dne 19. dubna 2007 napadla společnost Balbiino u Tallinna Halduskohus, který vyjádřil pochybnosti o slučitelnosti ÜLTS i po jeho novelizaci s právem Společenství. Z tohoto důvodu položil Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES následující předběžné otázky:
„1)
Je třeba mít za to, že právo Evropské unie, zejména čl. 6 odst. 1 nařízení […] č. 60/2004 […], ve spojení s třetím bodem odůvodnění nařízení […] č. 832/2005 […] a čl. 4 odst. 1 a 2 nařízení […] č. 1972/2003 […], brání určit objem přebytečných zásob hospodářského subjektu tak, že se od [zásob převáděných do následujícího období] automaticky odečtou průměrné zásoby hospodářského subjektu ke dni 1. května za poslední – ne více než čtyři – roky činnosti před 1. květnem 2004 zvýšené o koeficient 1,2?
V případě kladné odpovědi, bude odpověď jiná tehdy, jestliže při určení objemu zásob převáděných do následujícího období a přebytečných zásob může být zohledněn nárůst produkčních, zpracovatelských nebo prodejních objemů hospodářského subjektu, doba dozrávání zemědělských produktů, doba vytvoření zásob, jakož i jiné na hospodářském subjektu nezávislé okolnosti?
2)
Je v souladu s cílem práva Evropské unie, zejména s cílem nařízení […] č. 1972/2003 […] považovat veškeré zásoby zemědělského produktu, které měl ke dni 1. května 2004 v držení hospodářský subjekt, za jeho přebytečné zásoby?
3)
Vylučuje právo Evropské unie, zejména článek 4 nařízení […] č. 1972/2003 […] a článek 6 nařízení […] č. 60/2004 […], v situaci, kdy hospodářský subjekt zahájil svoji činnost spojenou s příslušným zemědělským produktem méně než rok před dnem 1. května 2004, aby tento hospodářský subjekt musel sám dokázat, že objem zásob zemědělského produktu, které držel dne, odpovídá objemu zásob zemědělského produktu, který může běžně produkovat, prodávat nebo jiným způsobem úplatně nebo bezúplatně převádět nebo nabývat?
V případě kladné odpovědi, bude odpověď jiná tehdy, jestliže je správní orgán nezávisle na důkazní povinnosti hospodářského subjektu povinen na základě tímto subjektem podaného prohlášení o příslušném zemědělském produktu zohlednit při určení zásob převáděných do následujícího období a přebytečných zásob daného subjektu nárůst jeho produkčních, zpracovatelských nebo prodejních objemů, jakož i zásob po 1. květnu 2004?
4)
Je v souladu s cílem nařízení […] č. 1972/2003 […] a nařízení […] č. 60/2004 […] vybírat poplatek z přebytečných zásob také tehdy, jestliže jsou u hospodářského subjektu k 1. květnu 2004 zjištěny přebytečné zásoby, tento však prokáže, že z uvedení přebytečných zásob na trh po neměl žádnou skutečnou výhodu v podobě cenového rozdílu?
5)
Může být čl. 6 odst. 3 nařízení […] č. 60/2004 […], podle nějž se při zjištění přebytečného množství cukru, izoglukózy a fruktózy zohlední mimo jiné skladovací kapacity, vykládán v tom smyslu, že jestliže skladovací kapacity hospodářského subjektu byly v průběhu roku před přistoupením zvětšeny, představuje to základ pro nižší určení přebytečných zásob zemědělského produktu, které subjekt držel ke dni 1. května 2004, nezávisle na hospodářské činnosti hospodářského subjektu, na jeho zpracovatelském objemu a na velikosti zásob zemědělských produktů v letech činnosti před dnem a ve dvou letech následujících po dni ?
6)
Vylučuje článek 10 nařízení […] č. 1972/2003 […], aby byl od hospodářského subjektu požadován poplatek z přebytečných zásob daňovým výměrem, jestliže byl daňový výměr sice vydán v době platnosti [uvedeného] nařízení, tedy dne 30. dubna 2007, ale podle vnitrostátního práva nabyl vůči hospodářskému subjektu účinnosti až po skončení použitelnosti [uvedeného] nařízení a vnitrostátní právo nestanoví pro vybrání poplatku ze zásob žádnou lhůtu?“
IV – Řízení před Soudním dvorem
32.
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce byla zapsána v kanceláři Soudního dvora dne 18. prosince 2007.
33.
Písemná vyjádření předložily žalobkyně ve sporu v původním řízení, vlády Estonska a Litvy, jakož i Komise.
34.
Zástupci společnosti Balbiino AS, Estonské a Kyperské republiky a Komise se dostavili na jednání konané dne 18. prosince 2008, aby ústně přednesli svá vyjádření.
V – Úvodní otázka: k použitelnosti nařízení Společenství
35.
Tallinna Halduskohus položil Soudnímu dvoru šest předběžných otázek týkajících se nařízení Společenství č. 1972/2003, č. 60/2004 a č. 832/2005. Žalobkyně v původním řízení však tvrdí, že v souladu s rozsudkem Skoma-Lux (
9
) nebylo možno vůči ní tato nařízení uplatňovat, neboť nebyla úředně vyhlášena v estonštině v okamžiku přistoupení.
36.
V rozsudku Skoma-Lux Soudní dvůr uvedl, že pokud nebyla právní úprava Společenství vyhlášena v Úředním věstníku Evropských společenství v jazyce nového členského státu, článek 58 Aktu o přistoupení „brání tomu, aby povinnosti [v ní] obsažené […] mohly být uloženy jednotlivcům v tomto státě, i když se tyto osoby mohly seznámit s touto právní úpravou jinými způsoby“, jako je elektronická verze zveřejněná na internetových stránkách EUR-Lex.
37.
Tato judikatura má na tuto věc však jen omezený dopad, protože nařízení Společenství byla v Estonsku provedena zákonem před přistoupením. Jak jsem uvedl, estonský parlament přijal ÜLTS dne 7. dubna 2004, čímž zavedl poplatek za přebytečné zásoby zemědělských produktů a stanovil postup k jejich určení na základě čl. 4 odst. 1 a 2 nařízení č. 1972/2003.
38.
Soudní dvůr v rozsudku Skoma-Lux pečlivě upřesnil, že pokud nařízení Společenství nebylo vyhlášeno v jednom z úředních jazyků, nelze je uplatňovat vůči občanům v příslušném členském státě, ale nemá to dopad na skutečnost, že „jeho ustanovení, vzhledem k tomu, že […] je součástí acquis communautaire, zavazují dotyčný členský stát ode dne přistoupení“ (
10
). V souhrnu si nařízení zachovává platnost a Estonská republika se nemůže vyhnout povinnosti zavést poplatek za přebytečné zásoby zemědělských produktů s tím, že nařízení Společenství, které to vyžaduje, nebylo vyhlášeno v Úředním věstníku v jazyce její země.
39.
Nelze tedy nic namítat proti ÜLTS (
11
), které se vztahuje na Estonce a působí jako „hnací řemen“ nařízení Společenství. Tak se jeví alespoň ve vztahu k ustanovením právní úpravy Společenství, která lze považovat za „provedená“ ve vnitrostátním právu: taková ustanovení, která by z důvodu vady svého vyhlášení nezakládala povinnosti jednotlivcům, tyto povinnosti zakládají prostřednictvím vnitrostátního zákona.
40.
Judikatura Skoma-Lux by nalezla sběrnou oblast použití v této věci ve vztahu k takovým ustanovením nařízení Společenství, která ÜLTS neprovedl. V takovém případě by nevyhlášení v estonštině znemožňovalo dovolávat se dotčených ustanovení. Přísluší však výlučně vnitrostátnímu soudu provést takový přezkum a rozhodnout, zda existují části právní úpravy Společenství, které nebyly převzaty ve vnitrostátním zákoně, a v důsledku toho je nelze uplatnit vůči jednotlivcům.
41.
Tudíž nevyhlášení uvedených nařízení v estonštině musí být předkládajícím soudem zhodnoceno při rozhodování sporu v původním řízení, ale nedotýká se přípustnosti předběžných otázek. Soudní dvůr je tázán, zda právní text, jako je ÜLTS, představuje správné provedení nařízení Společenství a je s nimi v souladu, což je relevantní otázka, neboť ačkoli uvedená evropská právní úprava nemůže být uplatňována vůči estonským občanům, přesto založila povinnosti novému členskému státu. Soud v Talinu musí zhodnotit vnitrostátní právní úpravu ve světle právní úpravy Společenství a zejména kritérií, která pro její výklad poskytne Soudní dvůr.
VI – Analýza předběžných otázek
A – K charakteristikám způsobu určení přebytečných zásob
1. Některé obecné úvahy
42.
V prvních pěti předběžných otázkách je Soudní dvůr žádán o objasnění podmínek, které nařízení Společenství č. 1972/2003, č. 60/2004 a č. 832/2005 ukládají novým členským státům pro výpočet přebytečných zásob zemědělských produktů.
43.
Ze znění prvních dvou z těchto nařízení vyplývá zmocnění ve prospěch nových členských států k přijetí prováděcích opatření: zavedení a vybírání poplatku za přebytečné zásoby, jejich odstranění v některých situacích (oblast cukru) a předchozí určení jejich rozsahu.
44.
Nařízení nejen výslovně dovolují členským státům, aby je dále rozvinuly, ale také jim přiznávají dostatečně široký rozhodovací prostor pro uskutečnění tohoto úkolu. Článek 4 odst. 2 nařízení č. 1972/2003 a čl. 6 odst. 3 nařízení č. 60/2004 vyjmenovávají kritéria pro určení množství přebytečných zásob, ale umožňují zohlednit jiné skutečnosti podle toho, co bude každý stát považovat za vhodné. Seznamy tedy postrádají vyčerpávající charakter, i když zkoumání faktorů v nich uvedených je povinné.
45.
Uvedená nařízení navíc vedou k pružném způsobu výpočtu s velkou schopností přizpůsobit se zvláštnostem každého subjektu a každého produktu. Z tohoto důvodu neobsahují podrobnou úpravu postupu a omezují se na uvedení některých minimálních a velmi obecných kritérií: „obchodní toky“, „okolnosti, za nichž došlo k vytvoření zásob“, „druh činnosti dotyčných hospodářských subjektů“ a „úroveň činnosti“ (tato dvě posledně zmíněná pro cukr).
46.
S těmito základními součástmi měly členské státy připravit globální hodnotící mechanismus, v němž by byly skloubeny různé prvky, každý s vlastní specifickou vahou.
47.
V každém případě právní úprava Společenství působí jako mez a měřítko vnitrostátní právní úpravy vydané každým členským státem, jehož pravomoc pravidla rozvinout a provést není na újmu cílům nařízení, nemění jejich ustanovení a nezachází za rámec toho, co dovolují (
12
).
48.
Řešení prvních pěti otázek Tallinna Halduskohus se opírá o tyto úvodní myšlenky.
2. K první a páté předběžné otázce
a) První předběžná otázka
49.
V první předběžné otázce se správní soud Talin táže Soudního dvora, zda čl. 6 odst. 1 nařízení č. 60/2004, třetí bod odůvodnění nařízení č. 832/2005 a čl. 4 odst. 1 a 2 nařízení č. 1972/2003 brání určit rozsah přebytečných zásob hospodářského subjektu tak, že se od skutečně držených zásob k 1. květnu 2004 odečtou tzv. zásoby převáděné do následujícího období, které se vypočtou jako průměrné zásoby hospodářského subjektu ke dni 1. května za poslední čtyři roky činnosti před přistoupením, zvýšené o koeficient 1,2. V případě kladné odpovědi na tuto první část otázky potřebuje soud zjistit, zda by se situace změnila, kdyby při tomto výpočtu byl zohledněn „nárůst produkčních, zpracovatelských nebo prodejních objemů hospodářského subjektu, doba dozrávání příslušného zemědělského produktu, doba vytvoření zásob a jiné na hospodářském subjektu nezávislé okolnosti“ (
13
).
50.
Abychom uspořádali propletený soubor údajů, které se spojují v této první předběžné otázce, je třeba rozlišit tři základní etapy zkoumaného postupu výpočtu přebytečných zásob: použití průměrných hodnot získaných na základě stavu zásob vytvořených k určitému datu, použití obecného koeficientu a úprava výsledku s ohledem na faktory nezávislé na vůli hospodářského subjektu.
i) Výpočet průměrných hodnot z údajů o zásobách k určitému datu
51.
Předkládací usnesení a vyjádření stran v této věci zasévají pochybnost ohledně slučitelnosti systému výpočtu přebytečných zásob, který se zakládá na stavu zásob každého podniku v jeden určitý den, s právem Společenství.
52.
Zákon ÜLTS používá systém, který lze shrnout do následujícího matematického vzorce:
přebytečné zásoby = (zásoby k 1. květnu 2004) – (průměrné zásoby k 1. květnu v letech 2000, 2001, 2002 a 2003) x 1,2 (
14
)
53.
Podle čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1972/2003 má být při určování přebytečných zásob každého držitele mezi jinými faktory zohledněn „průměr zásob, které byly k dispozici během let předcházejících přistoupení“. Právní úprava Společenství tedy ukládá použít při výpočtu přebytečných zásob tyto dřívější informace o zásobách, ale ponechává státům určitou volnost při zpřesnění údajů, které mají být vzaty za základ, jakož i počtu let a způsobu výpočtu průměrného údaje.
54.
Žalobkyně v původním řízení ve svém písemném vyjádření tvrdí, že zjištění úrovně zásob jen ve čtyřech přesných okamžicích (ke dni 1. května čtyř let předcházejících přistoupení) poskytuje málo reprezentativní výsledky vzhledem k tomu, že podnik nevěděl, že stav jeho zásob v těchto dnech bude použit jako ukazatel „běžného stavu zásob“. Dodává, že hospodářská činnost společnosti Balbiino je cyklická, zejména pokud jde o prodej zmrzliny, což ji nutí k vytvoření větších zásob těchto produktů během měsíců předcházejících letnímu období. Do tohoto období přípravy na hlavní sezónu spadá právě 1. květen.
55.
Žádný z argumentů uváděných společností Balbiino se nezdá být přesvědčivý. Není namístě kritizovat použití těchto čísel na základě zásady rovnosti, protože i když vždy nepředstavují – podle výrazu z oblasti účetnictví – „věrný obraz“ toho, co každý subjekt běžně skladuje, možnost upravit získané údaje podle zvláštností každého hospodářského subjektu umožňuje dospět ke spravedlivějšímu řešení.
56.
V důsledku toho se domnívám, že právo Společenství nebrání výpočtu zásob převáděných do následujícího období podle průměru stavu zásob k 1. květnu let 2000, 2001, 2002 a 2003.
ii) Úprava zásob převáděných do následujícího období jednotným koeficientem 1,2
57.
Soud v Talinu se rovněž táže, zda zavedení jednotného koeficientu 1,2 pro úpravu zásob převáděných do následujícího období dodržuje právní úpravu Společenství, a připomíná, že Riigikohus ve svém rozsudku ze dne 5. října 2006 prohlásil, že tento koeficient porušuje čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1972/2003, neboť neumožňuje žádné rozlišování podle situace jednotlivých podniků.
58.
Názor Riigikohus sdílejí společnost Balbiino a Komise, v jejímž písemném vyjádření se uvádí, že s ohledem na zásadu rovnosti nemůže být zacházeno stejným způsobem s držiteli přebytečných zásob, kteří se nacházejí v různých situacích.
59.
Vláda Estonska uvedla, že zavedení koeficientu 1,2 mělo zohlednit rychlý hospodářský růst Estonska v letech předcházejících přistoupení (
15
). Vynásobením průměrného stavu zásob v těchto letech koeficientem 1,2 se zvýšily zásoby převáděné do následujícího období všech hospodářských subjektů, a v důsledku toho se snížily jejich přebytečné zásoby.
60.
Podle mého názoru použití koeficientu určeného ke zhodnocení hospodářského kontextu státu žádajícího o členství neporušuje cíle právní úpravy Společenství. Nařízení č. 1972/2003 navíc ukládá zohlednit tento obecný hospodářský rámec dotčeného státu, když v čl. 4 odst. 2 uvádí, že je třeba vzít v úvahu „obchodní toky existující během let předcházejících přistoupení“. Tento výraz podle mne odkazuje na změny, kterými prošel objem obchodních výměn daného státu (
16
).
61.
Procentní podíl také nepředstavuje nebezpečí pro provádění právní úpravy Společenství, neboť umožňuje přesněji určit rozsah přebytečných zásob, který může vyvolat riziko pro hospodářství Unie. Zvýšení zásob převáděných do následujícího období odráží běžné dopady hospodářského růstu vycházejícího z naděje vkládané v přistoupení: vyšší hospodářská dynamika znamená vyšší míru zásob.
62.
Rozšíření Unie s sebou přinášejí zřejmé riziko spekulativních jednání, jimž by bylo třeba předejít, rovněž však vyvolávají legitimní očekávání hospodářského růstu a zvýšené dynamiky trhů, a proto se zdá být rozumné, aby se subjekty připravovaly na rozšíření za co nejlepších podmínek. Nařízení Společenství usilují sice pouze o vyloučení škodlivých následků nadměrného vytvoření zásob, avšak běžným důsledkem rozšíření je zvláště výrazné zvýšení úrovní zásob v letech předcházejících přistoupení a musí být vzato v úvahu za účelem snížení stupně narušení běžného fungování trhů se zemědělskými produkty způsobeného přebytečnými zásobami.
63.
Rovněž se domnívám, že nic nebrání použití tohoto koeficientu z hlediska zásady rovnosti, protože představuje dodatečný prvek komplexního způsobu výpočtu přebytečných zásob. Možnost upravit výsledek s ohledem na další okolnosti – jak bude vyloženo dále – vylučuje veškeré podezření z nerovného zacházení.
iii) Zohlednění faktorů nezávislých na vůli hospodářského subjektu
64.
Předkládající soud se o tomto posledním aspektu předběžné otázky zmiňuje v podpůrné otázce, pravděpodobně za účelem lepšího posouzení, zda ÜLTS po novelizaci dodržuje právní úpravu Společenství. Způsob výpočtu použitý novými členskými státy je však třeba hodnotit globálně, při souhrnném zvážení všech faktorů. Použití obecného koeficientu a výpočet průměru na základě údajů o stavu zásob ke čtyřem konkrétním datům není možné oddělit od ostatních charakteristik postupu každého členského státu. Samy o sobě nepředstavují uspokojivý systém zjišťování stavu přebytečných zásob, ale nelze nic namítat proti jejich použití, pokud jsou doplněny, jak vyžaduje právní úprava Společenství, dodatečnými prvky pro úpravu získaného výsledku.
65.
Článek 4 odst. 2 nařízení č. 1972/2003 ukládá novým státům, aby při stanovení přebytečných zásob, za které má být uložen poplatek, vzaly v úvahu průměr zásob, které byly k dispozici během let předcházejících přistoupení, obchodní toky existující v tomto období a okolnosti, za nichž došlo k vytvoření zásob.
66.
Proto jsou „nárůst produkčních, zpracovatelských nebo prodejních objemů hospodářského subjektu, doba dozrávání příslušného zemědělského produktu a doba vytvoření zásob, jakož i jiné na hospodářském subjektu nezávislé okolnosti“ kontextuálními odkazy, které snadno nacházejí své místo mezi pojmy užívanými v uvedeném ustanovení.
67.
Tento seznam okolností ale nestačí, a to ani prostřednictvím sběrného ustanovení zařazeného na závěr, k tomu, aby byl v souladu s právní úpravou Společenství.
68.
Je navíc nezbytné vzít v úvahu jako nevyhnutelné měřítko skladovací kapacity podniku, ačkoli nejsou zahrnuty v uvedeném výčtu, neboť takové kapacity jsou spojeny s rozhodnutím subjektu. Nařízení Společenství však vyžadují, aby bylo zohledněno zvýšení nebo snížení skladovacích kapacit dotyčného subjektu.
69.
Vyplývá to na jedné straně z čl. 4 odst. 2 písm. c) nařízení č. 1972/2003, neboť představuje relevantní podmínku pro proces vytváření zásob, a na druhé straně z čl. 6 odst. 3 nařízení č. 60/2004, které ukládá v rámci systému zjišťování za účelem výpočtu přebytečných zásob cukru, izoglukózy a fruktózy vzít řádně v úvahu „skladovací kapacity“. Navíc třetí bod odůvodnění nařízení č. 832/2005 zdůrazňuje, že při výpočtu přebytečných zásob cukru, izoglukózy a fruktózy vzala Komise v úvahu „zvláštní okolnosti, za nichž byly vytvářeny zásoby“. Tato dvě poslední ustanovení se sice vztahují pouze na oblast cukru v souvislosti s odstraňováním zásob, představují však významné kritérium pro výklad právní úpravy, která se týká obecně všech zemědělských produktů.
b) Pátá předběžná otázka
70.
Pro její spojitost s probíranými aspekty dále za účelem zvýšení jasnosti výkladu zkoumám pátou předběžnou otázku, v níž předkládající soud pochybuje o podobě a míře těchto skladovacích kapacit.
71.
Předkládající soud chce zjistit, zda může vyložit uvedené ustanovení nařízení č. 60/2004 v tom smyslu, že zvětšení skladovací kapacity subjektu v průběhu roku před přistoupením představuje základ pro nižší určení přebytečných zásob zemědělského produktu subjektu, které držel subjekt dne 1. května 2004, nezávisle na jeho hospodářské činnosti, na rozsahu jeho zpracování zemědělského produktu a na příslušných zásobách v letech činnosti před dnem, jakož i ve dvou letech následujících po tomto datu.
72.
Otázka vychází z toho, že rozhodnutí ministra zemědělství ze dne 30. března 2007, které společnost Balbiino napadla v původním řízení, potvrzovalo, že se zvýšení skladovacích kapacit podniku mezi roky 2000 až 2003 jako důsledek výstavby dalších skladů neodrazilo v poměrném zvýšení rozsahu zpracování uskladněných produktů (zejména cukru), což ukazovalo, že společnost Balbiino běžně nevytváří ani neudržuje velké zásoby cukru (
17
). Z tohoto důvodu nebyl při určení zjištěného rozsahu přebytečných zásob zohledněn údaj o nových skladovacích zařízeních.
73.
Znovu je třeba zdůraznit vůli zákonodárce Společenství zřídit globální hodnotící mechanismus spojující různé faktory za účelem jejich souhrnného zhodnocení. Skladovací kapacity nepředstavují výjimku. Právní úprava Společenství (zvláště nařízení č. 60/2004 pro oblast cukru) ukládá je „náležitě“ zohlednit při výpočtu přebytečných zásob každého subjektu, což neznamená, že každé zvýšení této kapacity automaticky vyvolává snížení přebytečných zásob tohoto subjektu.
74.
Nelze pominout, že právní úprava Společenství směřuje jak k odrazení od vytváření přebytečných zásob, tak k identifikaci hospodářských subjektů, které se podílejí na rozsáhlých obchodních transakcích spekulativního rázu (osmý bod odůvodnění nařízení č. 60/2004). Změny ve skladovacích kapacitách dotyčného subjektu proto mohou pozměnit zhodnocení běžné úrovně jeho zásob za předpokladu, že se uskladnění dalšího zboží projevilo také v úrovni činnosti spojené s takovým zbožím.
c) Důsledek
75.
V důsledku toho se domnívám, že nařízení Společenství nebrání určit rozsah přebytečných zásob hospodářského subjektu tak, že se od zásob skutečně držených k 1. květnu 2004 odečtou tzv. zásoby převáděné do následujícího období, které se vypočtou jako průměrné zásoby hospodářského subjektu k 1. květnu za poslední čtyři roky před přistoupením zvýšené o koeficient 1,2 za předpokladu, že tento výpočet zohledňuje nárůst produkčních, zpracovatelských nebo prodejních objemů hospodářského subjektu, dobu dozrávání příslušného zemědělského produktu, dobu vytvoření zásob a skladovací kapacity hospodářského subjektu, jakož i jiné okolnosti nezávislé na jeho vůli.
76.
Pokud jde o skladovací kapacity, čl. 6 odst. 3 nařízení č. 60/2004 nemůže být vykládán v tom smyslu, že zvětšení těchto kapacit v průběhu roku před přistoupením představuje základ pro nižší určení přebytečných zásob zemědělského produktu, které subjekt držel, nezávisle na hospodářské činnosti subjektu, na rozsahu jeho zpracování zemědělského produktu a na příslušných zásobách v letech činnosti před 1. květnem 2004, jakož i ve dvou letech po .
3. Ke druhé předběžné otázce
77.
Svou druhou předběžnou otázkou správní soud Talin usiluje o zjištění, zda je v souladu s nařízením č. 1972/2003 považovat veškeré zásoby zemědělského produktu, které měl ke dni 1. května 2004 v držení hospodářský subjekt, za jeho přebytečné zásoby.
78.
Odpověď by podle mého názoru měla být kladná.
79.
Jak už bylo uvedeno, přechodná opatření obsažená v nařízení č. 1972/2003 mají za cíl vyloučit, aby umělé přemístění produktů, které netvoří běžné zásoby státu čekajícího na přistoupení, nebo nadměrné vytvoření zásob zboží vyrobeného v daném státě ve stejném kontextu vyvolalo odklony obchodu, které mohou narušit společné organizace trhů (
18
).
80.
Nařízení také zavádí postup výpočtu těchto přebytečných zásob, v němž se má souhrnně zohlednit celá řada faktorů, mezi nimiž jsou okolnosti, za nichž došlo k vytvoření zásob, a obchodní toky existující během let předcházejících přistoupení.
81.
V důsledku toho právní úprava Společenství nebrání považovat veškeré zásoby podniku za přebytečné, jsou-li splněny určité podmínky, jako je omezená obchodní činnost ve vztahu k příslušnému produktu.
82.
Vláda Estonska vysvětluje skutkový stav, který tuto předběžnou otázku vyvolal. Ke dni 1. května 2004 držela společnost Balbiino 1346 kilogramů sýru camembert a 1338 kilogramů sýru brie. Během předcházejících měsíců podnik prodal 1,8 % sýru camembert a 2 % sýru brie nakoupených v tomto období. Naopak ve dvou letech po přistoupení (mezi a ) nenakoupil jediný kilogram některého z těchto dvou sýrů a veškeré zásoby, které držel v roce 2004, byly prodány koncem roku 2005.
83.
Tato situace ukazuje, že veškeré zásoby určitého zboží držené nějakým subjektem v okamžiku přistoupení mohou být považovány za přebytečné, pokud existují známky toho, že byla zásoba vytvořena za účelem spekulace, např. protože po uzavření transakce nedošlo k odpovídajícímu pohybu v úrovni prodeje ani nebylo zachováno zásobování.
84.
Podle žalobkyně má každý podnik právo nakupovat a prodávat jakékoli zboží a podnikat činnosti nebo uvádět na trh zboží různého druhu v okamžiku, jaký mu nejvíce vyhovuje. Svoboda trhu je zajisté omezena právem Společenství. Za této situace mohou hospodářské subjekty země čekající na vstup do Unie vytvořit zásoby zemědělských produktů, ale skutečnost, že je třeba odstranit přebytečné zásoby (v daném případě zásoby cukru) nebo za ně uložit poplatek, je pravděpodobně odradí.
85.
Jsou-li splněny popsané okolnosti, je potom v souladu s cílem sledovaným nařízením č. 1972/2003 označit veškeré zásoby zemědělského produktu, které měl ke dni 1. května 2004 v držení hospodářský subjekt, za jeho přebytečné zásoby.
4. Ke třetí předběžné otázce
86.
Třetí předběžná otázka se týká důkazního břemene při výpočtu přebytečných zásob zemědělských produktů. Předkládající soud usiluje o ověření, zda článek 4 nařízení č. 1972/2003 a článek 6 nařízení č. 60/2004 brání režimu, podle něhož hospodářský subjekt, který zahájil svoji činnost spojenou se zbožím méně než rok před přistoupením, musí dokázat, že rozsah zásob, který držel dne 1. května 2004, odpovídá objemu, který běžně produkuje, prodává nebo jiným způsobem úplatně nebo bezúplatně převádí nebo nabývá (
19
).
87.
Žádné z obou uvedených nařízení se nezmiňuje o důkazním břemenu. Toto mlčení umožňuje členským státům upravit daný aspekt způsobem, jaký považují za relevantní, v souladu se svým vnitrostátním právem, za podmínky, že to neohrozí uskutečňování cílů evropské právní úpravy.
88.
Zdá se navíc logické, aby za situace, kdy stát nedisponuje srovnávacími kritérii pro zhodnocení „běžné“ úrovně zásob, měl sám dotyčný subjekt odůvodnit příslušné údaje.
89.
Při záporné odpovědi na první část otázky není třeba analyzovat druhou část.
5. Ke čtvrté předběžné otázce
90.
Čtvrtá předběžná otázka směřuje k objasnění toho, zda vybírat poplatek z přebytečných zásob je v souladu s uvedenými nařízeními Společenství, jestliže jsou u hospodářského subjektu k 1. květnu 2004 zjištěny přebytečné zásoby, ale tento prokáže, že z uvedení přebytečných zásob na trh po neměl žádnou skutečnou výhodu v podobě cenového rozdílu.
91.
Jde tudíž o to rozhodnout, zda je pro uložení poplatku nezbytné, aby podnik měl nějaký zisk.
92.
Nařízení neobsahují požadavek v tomto smyslu, což je dostatečně výmluvné; z jejich doslovného znění vyplývá, že cílem poplatku není postihnout spekulanta, nýbrž vyloučit, aby případné jednání tohoto druhu vyvolalo nežádoucí narušení trhu se zemědělskými produkty. Tento poplatek však sleduje nejen cíl neutralizovat zisky podniků, které vytvořily přebytečné zásoby za nízkých cen, nýbrž také zabránit vytváření zásob ke spekulativním účelům (
20
).
93.
V důsledku toho odrazující opatření musí dopadat na veškerou činnost, která takové poruchy může potenciálně vyvolat, nezávisle na ziskovosti, které podnik dosáhl.
B – K důsledkům pozbytí platnosti nařízení na vnitrostátní opatření týkající se poplatku
94.
Bez ohledu na systém umožňující zjišťovat přebytečná množství zemědělských produktů nastoluje soud v Talinu konečně otázku výkladu článku 10 nařízení č. 1972/2003, podle něhož použitelnost předpisu končí dnem 30. dubna 2007. Dilema vzniká s ohledem na to, že daňový výměr, který ukládá společnosti Balbiino poplatek z jejích přebytečných zásob, byl sice vydán v době platnosti nařízení (dne ) (
21
), ale podle vnitrostátního práva nabyl účinnosti až později a není stanovena žádná lhůta pro vyžadování poplatku.
95.
Podle mého názoru postrádají estonské předpisy týkající se vyžadování daňových dluhů v tomto ohledu relevanci. Jak zdůrazňuje Komise, v tříleté lhůtě od přistoupení do ukončení platnosti nařízení měly státy upravit ukládání poplatku z přebytečných zásob, zjistit jejich objem a držitele a stanovit poplatky. Není důležité, že z nějakého důvodu (například pro zvláštnosti vnitrostátního práva nebo trvání řízení o přezkumu daňových výměrů) nebyla vybrána žádná dlužná částka. Uvedená lhůta by se jinak snadno stala terčem manipulací ze strany dotčených subjektů.
96.
Prodlení při výběru neporušuje právní jistotu (neboť stanovení poplatku mělo být rozesláno do 30. dubna 2007) ani cíle právní úpravy Společenství, protože jejího odrazujícího účinku na vytváření přebytečných zásob je dosaženo za předpokladu, že je v dané lhůtě vydán vnitrostátní zákon a je zahájeno řízení o uložení poplatku.
97.
Proto článek 10 nařízení č. 1972/2003 nezbavuje platnosti daňový výměr, kterým se ukládá poplatek za přebytečné zásoby, vydaný dne 30. dubna 2007, ačkoli v souladu s vnitrostátním právem nabyl tento výměr vůči hospodářskému subjektu účinnosti až později a nebyla stanovena lhůta pro vybírání poplatku.
VII – Závěry
98.
S ohledem na výše uvedené úvahy navrhuji Soudnímu dvoru, aby na předběžné otázky Tallinna Halduskohus odpověděl následovně:
„1)
Článek 6 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 60/2004 ze dne 14. ledna 2004, kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, třetí bod odůvodnění nařízení Komise (ES) č. 832/2005 ze dne, kterým se stanoví přebytečné množství cukru, izoglukózy a fruktózy pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Slovinsko a Slovensko, a čl. 4 odst. 1 a 2 nařízení Komise (ES) č. 1972/2003 ze dne o přechodných opatřeních, která mají být přijata, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, nebrání určení rozsahu přebytečných zásob hospodářského subjektu tím způsobem, že se od zásob držených k odečtou tzv. zásoby převáděné do následujícího období, které se vypočtou jako průměrné zásoby k 1. květnu za poslední čtyři roky činnosti před přistoupením vynásobené koeficientem 1,2 za předpokladu, že tento výpočet zohledňuje nárůst produkčních, zpracovatelských nebo prodejních objemů hospodářského subjektu, dobu dozrávání příslušného zemědělského produktu, dobu vytvoření zásob a skladovací kapacity hospodářského subjektu, jakož i jiné okolnosti nezávislé na jeho vůli.
Pokud jde o skladovací kapacity, čl. 6 odst. 3 nařízení č. 60/2004 nemůže být vykládán v tom smyslu, že zvětšení těchto kapacit v průběhu roku před přistoupením představuje základ pro nižší určení přebytečných zásob zemědělského produktu, které subjekt držel, nezávisle na hospodářské činnosti subjektu, na rozsahu jeho zpracování zemědělského produktu a na příslušných zásobách v letech činnosti před 1. květnem 2004, jakož i ve dvou letech po .
2)
Označit veškeré zásoby zemědělského produktu, které měl ke dni 1. května 2004 v držení hospodářský subjekt, za jeho přebytečné zásoby, je v souladu s nařízením č. 1972/2003 tehdy, pokud existují známky toho, že vytváření zásob sleduje spekulativní cíle.
3)
Článek 4 nařízení 1072/2003 ani článek 6 nařízení č. 1972/2003 nebrání režimu, podle něhož hospodářský subjekt, který zahájil svoji činnost spojenou se zbožím méně než rok před přistoupením, musí dokázat, že rozsah jeho zásob k 1. květnu 2004 odpovídá objemu zemědělského produktu, který běžně produkuje, prodává nebo jiným způsobem úplatně nebo bezúplatně převádí nebo nabývá.
4)
Vybírat poplatek z přebytečných zásob, jestliže jsou u hospodářského subjektu k 1. květnu 2004 zjištěny přebytečné zásoby, ale tento prokáže, že z jejich uvedení na trh po neměl žádnou skutečnou výhodu v podobě cenového rozdílu, je v souladu s nařízením č. 1972/2003 a s nařízením č. 60/2004.
5)
Článek 10 nařízení č. 1972/2003 nebrání možnosti vyžadovat od hospodářského subjektu poplatek za přebytečné zásoby prostřednictvím daňového výměru vydaného během platnosti nařízení (30. dubna 2007), ačkoli v souladu s vnitrostátním právem nabyl tento výměr vůči subjektu účinnosti až po ukončení platnosti nařízení a vnitrostátní právo nestanoví žádnou lhůtu pro vybrání poplatku.“
(
1
) – Původní jazyk: španělština.
(
2
) – Zejména nařízení Komise (ES) č. 3108/94 ze dne 19. prosince 1994 o přechodných opatřeních, která mají být přijata, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty v důsledku přistoupení Rakouska, Finska a Švédska (Úř. věst. L 328, s. 42).
(
3
) – Věc C-179/00 (Recueil, s. I-501, mimo jiné bod 19).
(
4
) – Jde o věci T-257/04, Polsko v. Komise; T-258/04, Polsko v. Komise; T-300/05, Kypr v. Komise; T-316/05, Kypr v. Komise; T-324/05, Estonsko v. Komise; T-247/07, Slovensko v. Komise; T-248/07, Česká republika v. Komise, a T-262/07, Litva v. Komise.
(
5
) – Akt o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (Úř. věst. L 236, s. 46).
(
6
) – Nařízení Komise ze dne 10. listopadu 2003 o přechodných opatřeních, která mají být přijata, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (Úř. věst. L 293, s. 3; Zvl. vyd. 03/40, s. 474).
(
7
) – Nařízení Komise ze dne 14. ledna 2004, kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (Úř. věst. L 9, s. 8; Zvl. vyd. 03/42, s. 125).
(
8
) – Nařízení Komise ze dne 31. května 2005, kterým se stanoví přebytečné množství cukru, izoglukózy a fruktózy pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Slovinsko a Slovensko (Úř. věst. L 138, s. 3).
(
9
) – Rozsudek ze dne 11. prosince 2007 (C-161/06, Sb. rozh. s. I-10841).
(
10
) – Rozsudek Skoma-Lux, uvedený výše, bod 59.
(
11
) – Každá námitka vnitrostátního práva vůči platnosti nebo účinnosti ÜLTS (jako jeho údajně opožděné vyhlášení, zmiňované žalobkyní v bodech 22 a 23 jejího písemného vyjádření) může být vznesena pouze před vnitrostátním soudem.
(
12
) – K posuzovací pravomoci členských států při provádění a rozvoji nařízení Společenství, rozsudky ze dne 30. listopadu 1978, Bussone (31/78, Recueil, s. 2429, bod 16); ze dne, Mulligan (C-313/99, Recueil, s. I-5719), bod 33; a ze dne, Arcor (C-55/06, Sb. rozh. s. I-2931), bod 140.
(
13
) – Předběžná otázka mezi relevantními ustanoveními práva Společenství uvádí čl. 6 odst. 1 nařízení č. 60/2004. Bylo by však vhodnější zmínit odstavec 3 tohoto ustanovení, protože je třeba zhodnotit správnost způsobu výpočtu přebytečných zásob každého hospodářského subjektu, nikoli určit celkové přebytečné zásoby každého členského státu.
(
14
) – Vážený průměr, který představuje tento rozdíl, se označuje jako „zásoby převáděné do následujícího období“.
(
15
) – Objem produkce potravinářského průmyslu stoupl v roce 2004 ve srovnání s rokem 2000 o 20,7 %.
(
16
) – Jasnější bylo znění nařízení č. 3108/94, vydaného v souvislosti s rozšířením v roce 1994. Jeho čl. 4 odst. 2 odkazoval na potřebu zohlednit „obchodní toky zaznamenané v těchto letech“. (neoficiální překlad)
(
17
) – Zásoby cukru AS Balbiino před rokem 2004 se pohybovaly pouze mezi 0,9 % a 2,4 % ročního zpracovávaného objemu, protože podnik neměl k dispozici dostatečně rozsáhlý vlastní skladovací komplex ke skladování cukru v nezbytném rozsahu, a k 1. květnu 2005 nadále nepřesáhly 3,0 % zpracovávaného objemu tohoto roku (od do ), to znamená 9_7krát méně než dne .
(
18
) – Třetí bod odůvodnění nařízení.
(
19
) – Je překvapivé, že jediné ustanovení ÜLTS, které zavádí podobný režim jako nyní zkoumaný, nedopadá na subjekty činné méně než jeden rok, nýbrž méně než čtyři roky (čl. 6 odst. 2), což nemá vliv na poskytovanou odpověď.
(
20
) – V tomto smyslu se vyslovil ve vztahu k nařízení č. 3108/94 již uvedený rozsudek Weidacher, bod 22.
(
21
) – Výměr byl předán k poštovní přepravě téhož dne 30. dubna.