62010CC0510
VERICA TRSTENJAK
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2012. január 17. (
1
)
C-510/10. sz. ügy
DR
TV2 Danmark A/S
kontra
NCB – Nordisk Copyright Bureau
(Az Østre Landsret [Dánia] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Szerzői jog és szomszédos jogok — 2001/29/EK irányelv — Az 5. cikk (2) bekezdésének d) pontja — A többszörözési jog alóli kivételekre vonatkozó feltételek — Műsorszolgáltató szervezetek által saját eszközeikkel és saját közvetítéseik számára készített ideiglenes műrögzítések — Műsorsugárzó szervezet, amely saját műsorainak sugárzása céljából független külső televíziós műsorgyártót bízott meg rögzítéssel”
I – Bevezetés
1.
A dániai Østre Landsret előzetes döntéshozatal iránt előterjesztett jelen kérelme az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (
2
) (a továbbiakban: 2001/29 irányelv) 5. cikke (2) bekezdése d) pontjának értelmezésére irányul.
2.
Ez a rendelkezés lehetőséget biztosít a tagállamoknak arra, hogy az irányelv 2. cikkében szabályozott, az immateriális tulajdonjogok által védett művekre vonatkozó többszörözési jog alól korlátozásokat állapítsanak meg a műveknek a műsorsugárzó szervezetek által saját eszközeikkel, saját műsoraik számára készített ideiglenes rögzítései tekintetében. (
3
)
3.
A 2001/29 irányelv átültetését követően sem határozza meg azonban a dán szerzői jogi törvény azokat a feltételeket, amelyek alapján megállapítható, hogy a műsorsugárzó szervezetek valamely rögzítést „saját eszközeikkel, saját műsoraik számára” készítettek-e. (
4
) Ez a probléma áll az alapeljárás középpontjában, amelyben a kérdést előterjesztő bíróságnak a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdése d) pontjának olyan televízió-műsorokra történő alkalmazását kellett vizsgálnia, amelyeket műsorsugárzó szervezetek külső műsorgyártó cégektől rendeltek meg.
4.
Ebben az összefüggésben a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra kér választ, hogy egy televízióműsor műsorgyártó cég által történő rögzítése a 2001/29 irányelv (41) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett 5. cikke (2) bekezdésének d) pontja szerint a műsorsugárzó szervezetek által „saját eszközeikkel, saját műsoraik számára készített” rögzítésnek minősül-e, és ha igen, milyen feltételekkel, ha az említett műsor gyártását egy műsorsugárzó szervezet saját műsorai számára ettől a műsorgyártó cégtől rendelte meg.
II – Jogi háttér
A – Uniós jog
5.
A 2001/29 irányelv 2. cikke („A többszörözési jog”) a következőket határozza meg:
„A tagállamok biztosítják a közvetett vagy közvetlen, ideiglenes vagy tartós, bármely eszközzel vagy formában, egészben vagy részben történő többszörözés engedélyezésének, illetve megtiltásának kizárólagos jogát:
a)
a szerzők számára műveik tekintetében;
[…]”
6.
A 2001/29 irányelv 3. cikke („A művek nyilvánossághoz közvetítésének, valamint a védelem alatt álló egyéb teljesítmények nyilvánosság számára történő hozzáférhetővé tételének joga”) a következőket határozza meg:
„(1)   A tagállamok a szerzők számára kizárólagos jogot biztosítanak műveik vezetékes vagy vezeték nélküli nyilvánossághoz közvetítésének engedélyezésére, illetve megtiltására, beleértve az oly módon történő hozzáférhetővé tételt is, hogy a nyilvánosság tagjai a hozzáférés helyét és idejét egyénileg választhatják meg.
[…]”
7.
A 2001/29 irányelv 5. cikkének (2) bekezdése a következőképpen szól:
„A tagállamok a 2. cikkben szabályozott többszörözési jog alól kivételeket, illetve korlátozásokat állapíthatnak meg a következő esetekben:
[…]
d)
műveknek a műsorsugárzó szervezetek által saját eszközeikkel, saját műsoraik számára készített ideiglenes rögzítései tekintetében […]”
8.
A „saját eszközeik” fogalmával kapcsolatban a 2001/29 irányelv (41) preambulumbekezdése a következőket tartalmazza:
„A műsorsugárzó szervezetek által készített ideiglenes rögzítésekre vonatkozó kivétel, illetve korlátozás alkalmazásakor abból kell kiindulni, hogy a műsorsugárzó szervezet nevében és[ (
5
)] annak felelőssége alatt eljáró személy eszköze is a műsorsugárzó szervezet saját eszközének minősül.”
9.
A Tanács által 2000. szeptember 28-án elfogadott 48/2000/EK közös álláspont (
6
) ezzel kapcsolatban a 27. pontban a következőket tartalmazza:
„A módosított bizottsági javaslat kivételeket tartalmazó felsorolását az Európai Parlament javaslata (39. módosítás) nyomán egészítették ki az 5. cikk (2) bekezdésének d) pontjával. A Tanács […] egy második kitétellel egészítette ki ezt a pontot, hogy a szöveg jobban megfeleljen a Berni Uniós Egyezmény 11bis cikkének. A Tanács a „saját eszközeikkel” kifejezést is megvilágította az új (41) preambulumbekezdésben, hogy a tagállamok kellő mozgástérrel igazíthassák jogszabályaikat a piaci változásokhoz [nem hivatalos fordítás].”
B – Nemzetközi jog
10.
Az irodalmi és a művészeti művek védelméről szóló Berni Uniós Egyezmény (Párizsban, az 1971. évi július hó 24. napján felülvizsgált szöveg) (kihirdette az 1975. évi 4. tvr.) 1979. július 28-án felülvizsgált változatának (a továbbiakban: Berni Uniós Egyezmény) 11bis cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Az irodalmi és művészeti művek szerzőinek kizárólagos joga, hogy engedélyt adjanak:
i)
műveik sugárzására vagy minden más, jel, hang vagy kép vezeték nélküli közvetítésére alkalmas eszközzel történő nyilvános átvitelére;
ii)
sugárzott mű mindenfajta, akár vezeték útján történő, akár vezeték nélküli nyilvános átvitelére, ha ezt az átvitelt az eredetihez képest más szervezet végzi;
iii)
a sugárzott mű hangszóró vagy egyéb, annak megfelelő jel-, hang- vagy képközvetítő eszközzel történő nyilvános átvitelére.
[…]
(3)   Ellenkező kikötés hiányában a jelen cikk (1) bekezdése alapján megadott engedély nem terjed ki a sugárzott mű hang vagy kép rögzítésére alkalmas eszköz útján történő felvételére. Az Unióhoz tartozó országok törvényhozó szerveinek hatáskörébe tartozik a rádiótársaságok által saját eszközeikkel végzett és saját adásaik céljait szolgáló, rövid időre szóló rögzítés rendszerének szabályozása. E törvények keretében engedélyezni lehet az ilyenfajta felvételeknek a hivatalos levéltárakban való megőrzését akkor, ha a felvételek különleges dokumentációs jellegűek.”
C – Nemzeti jog
11.
A dán szerzői jogi törvény (
7
) 31. §-a következőket állapítja meg
„(1)   A rádiós- és televíziós műsorsugárzó szervezetek műsorsugárzásuk céljából azzal a feltétellel rögzíthetnek műveket hangszalagra, filmre vagy bármely más, többszörözésre alkalmas eszközre, hogy jogosultak a szóban forgó művek sugárzására. Az így rögzített műveknek a nyilvánosság számára történő hozzáférhetővé tételére vonatkozó jogot a hatályban lévő egyéb rendelkezések szabályozzák.
(2)   A kulturális miniszter szabályokat állapíthat meg az ilyen rögzítések készítésének feltételeit, illetve azok használatát és tárolását illetően.”
12.
A 2001/29 irányelv átültetésével összefüggésben a nemzeti jogalkotó Dániában – az előzetes döntéshozatalra utaló végzés alapján (
8
) – abból indult ki, hogy a hatályos törvény 31. §-a az irányelv 5. cikke (2) bekezdésének d) pontjának megfelelő kivételt tartalmaz. Az említett irányelv 5. cikke (2) bekezdése d) pontjának átültetése tehát nem indokolja a dán szerzői jogi törvény 31. §-ának módosítását, ennélfogva arról sem kell állást foglalni, hogy releváns-e a 2001/29 irányelv (41) preambulumbekezdése.
III – Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
13.
A jelen ügyben az képezi a vita tárgyát, hogy miként kell értelmezni a dán szerzői jogi törvény 31. §-ában a műsorsugárzásra készített rögzítések vonatkozásában meghatározott kivételt abban az esetben, ha a rögzítés televíziós műsorsugárzó szervezet által harmadik személyektől megrendelt és a saját közvetítéseiben történő felhasználásra szánt televízió-műsorokkal kapcsolatban készül.
14.
Különösen azzal kapcsolatban merül fel kérdés, hogy befolyásolja-e (és ha igen, milyen mértékben) a 2001/29 irányelv a vele összhangban álló értelmezés révén a szóban forgó 31. § alkalmazását, és hogyan kell értelmezni az irányelv műsorsugárzó szervezeteket érintő egyes rendelkezéseit.
15.
Ebben az eljárásban a Nordisk Copyright Bureau, és két műsorsugárzó szervezet, a DR és a TV2 Danmark áll egymással szemben.
16.
A Nordisk Copyright Bureau (a továbbiakban: NCB) egy olyan skandináv–balti társaság, amelynek a világszerte működő hasonló szerzői jogi jogvédő társaságokkal együttműködve az a feladata, hogy zeneszerzők, szövegírók és kiadók számára kezelje a zene CD-re, DVD-re, filmre, videóra, internetre stb. történő rögzítésére és többszörözésére vonatkozó jogokat (úgynevezett mechanikai jogok).
17.
A DR Dánia nemzeti rádiós és televíziós műsorsugárzó szervezete, amelyet előfizetési díjakból finanszíroznak. A TV2 Danmark (a továbbiakban: TV2) nemzeti televíziós műsorsugárzó szervezet, amelyet kereskedelmi alapon, televíziós reklámokból finanszíroznak.
18.
A DR és a TV2 által sugárzott rádió- és televízió-műsorok között vannak olyan műsorok is, amelyeket harmadik személyek a DR-rel vagy a TV2-vel kötött egyedi megállapodások alapján a DR vagy a TV2 általi első sugárzás céljából gyártanak. A DR főszabály szerint ugyan maga gyártja a műsorait, ugyanakkor a kulturális miniszterrel kötött közszolgálati szerződésében vállaltaknak megfelelően köteles támogatni a magánműsorgyártást azáltal, hogy egyre nagyobb mértékben rendel televízió-műsorokat harmadik személyektől. A TV2 koncepciója ezzel szemben egy ún. „vállalkozási modellen” alapul, amelynek megfelelően lényegében a hírektől, az aktuális témákról szóló műsoroktól és (a licencszerződések alapján sugárzott) játékfilmektől eltekintve valamennyi televízió-műsort harmadik személyektől rendeli meg.
19.
A független külső televíziós műsorgyártó cégek DR és TV2 általi, egyre gyakoribb igénybevétele hosszas vitát idézett elő a felek között azzal kapcsolatban, hogy a jogszabályi kivétel olyan rögzítésekre is kiterjed-e, amelyeket független külső televíziós műsorgyártó cégek a DR-en vagy a TV2-n történő első sugárzás céljából a DR vagy a TV2 megrendelésére készítettek.
20.
Konkrétan a televízió-műsorokban az adás fő témájaként vagy alárendelt elemként – például háttérzeneként – használt zenéről, és egyes közös jogkezelő szervezetek ehhez kapcsolódó pénzügyi igényeiről van szó. (
9
)
21.
Ilyen előzmények után a kérdést előterjesztő bíróság a következő kérdést intézte a Bírósághoz előzetes döntéshozatalra:
1.
A 2001/29/EK irányelv 5. cikke (2) bekezdésének d) pontjában foglalt „saját eszközeikkel” és az ezen irányelv (41) preambulumbekezdésében foglalt „a műsorsugárzó szervezet nevében és (
10
) annak felelőssége alatt” kifejezést a nemzeti vagy a közösségi jogra tekintettel kell-e értelmezni?
2.
Úgy kell-e értelmezni a 2001/29/EK irányelv 5. cikke (2) bekezdése d) pontjának szövegét, hogy az – mint például e rendelkezés dán, angol és francia változatában – „a műsorsugárzó szervezet nevében és annak felelőssége alatt” kifejezést, vagy úgy, hogy az – mint például a német változatban – „a műsorsugárzó szervezet nevében vagy annak felelőssége alatt” kifejezést kívánja jelenteni?
3.
Ha az első kérdésben idézett kifejezéseket a közösségi jogra tekintettel kell értelmezni, akkor a következő kérdés merül fel: milyen kritériumokat kell a nemzeti bíróságoknak alkalmazniuk annak egyedi értékelésekor, hogy egy harmadik személy (a továbbiakban: gyártó) által a rádiós vagy televíziós műsorsugárzó szervezet közvetítéseiben történő felhasználás céljából készített rögzítés „saját eszközeikkel” és „a műsorsugárzó szervezet nevében [és/vagy] annak felelőssége alatt” készült-e, és így az 5. cikk (2) bekezdésének d) pontjában meghatározott kivétel hatálya kiterjed-e a rögzítésre?
A harmadik kérdésre adandó válasszal kapcsolatban különösen a következő kérdések megválaszolása szükséges:
a)
Úgy kell-e értelmezni a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének d) pontjában foglalt „saját eszközök” fogalmát, hogy az 5. cikk (2) bekezdésének d) pontjában meghatározott kivétel hatálya csak akkor terjed ki a gyártó által a rádiós és televíziós műsorsugárzó szervezet közvetítéseiben történő felhasználás céljából készített rögzítésre, ha a műsorsugárzó szervezet a rögzítés vonatkozásában úgy felel harmadik személyekkel szemben a gyártó cselekményeiért és mulasztásaiért, mintha ő maga járt volna el és mulasztott volna?
b)
Teljesül-e a rögzítésnek „a műsorsugárzó szervezet nevében [és/vagy] annak felelőssége alatt” történő elkészítésére vonatkozó feltétel, ha a műsorsugárzó szervezet a rögzítés elkészítését annak közvetítése végett rendelte meg a gyártótól, feltéve, hogy az érintett műsorsugárzó szervezet jogosult a szóban forgó rögzítés közvetítésére?
Az Østre Landsret tisztázni kívánja, hogy a következő körülményeket figyelembe lehet vagy kell-e venni a 3) b) kérdés megválaszolásakor, és ha igen, akkor milyen súlyt kell tulajdonítani nekik:
i.
A felek közötti megállapodások szerint a műsorsugárzó szervezet vagy a gyártó-e az, aki a megrendelt műsor tartalmára vonatkozó végső művészi/szerkesztői döntést meghozza?
ii.
Úgy felel-e a műsorsugárzó szervezet harmadik személyekkel szemben a gyártónak a rögzítéssel kapcsolatos kötelezettségeiért, mint a saját cselekményeiért és mulasztásaiért?
iii.
Arra kötelezi-e a műsorsugárzó szervezettel kötött megállapodás a gyártót, hogy meghatározott áron szolgáltassa a szóban forgó műsort a műsorsugárzó szervezet részére, és ezért az árért a rögzítéssel kapcsolatos valamennyi költséget maga viselje?
iv)
A műsorsugárzó szervezet vagy a gyártó-e az, aki felelősséget visel a szóban forgó rögzítésért harmadik személyekkel szemben?
c)
Teljesül-e a rögzítésnek „a műsorsugárzó szervezet nevében [és/vagy] annak felelőssége alatt” történő elkészítésére vonatkozó feltétel, ha a műsorsugárzó szervezet a szóban forgó rögzítés elkészítését annak közvetítése végett rendelte meg a gyártótól, feltéve, hogy az érintett műsorsugárzó szervezet jogosult a rögzítés közvetítésére, és a gyártó a rögzítés elkészítésével kapcsolatban a műsorsugárzó szervezettel kötött megállapodásban anyagi és jogi felelősséget vállalt i. a rögzítéssel kapcsolatos valamennyi költség viseléséért egy előre meghatározott összeg fejében; ii. a jogok megszerzéséért; és iii. az előre nem látható körülményekért, ideértve a rögzítéssel kapcsolatos bármely késedelmet és szerződésszegést, miközben a műsorsugárzó szervezet a gyártónak a rögzítéssel kapcsolatos kötelezettségei vonatkozásában nem felel úgy harmadik személyekkel szemben, mint a saját cselekményeiért és mulasztásaiért?
IV – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések elfogadhatóságáról
22.
A Bíróság csak akkor utasíthatja el a nemzeti bíróság által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés alapján történő döntéshozatalt, ha a kért értelmezés nyilvánvalóan nincs összefüggésben a valósággal vagy az alapeljárás tárgyával, ha a kérdés hipotetikus, vagy ha a Bíróság nem rendelkezik olyan tényállási, illetve jogi adatokkal, amelyek a részére előterjesztett kérdések hasznos megválaszolásához szükségesek. (
11
)
23.
A felek az alapeljárásban eltérő álláspontot képviseltek arra vonatkozóan, hogy a 2001/29 irányelv, amelynek értelmezésére az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések irányulnak, releváns-e egyáltalán a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő jogvitában.
24.
A televíziós műsorsugárzó szervezetek rámutattak arra, hogy a 2001/29 irányelvben szereplő „saját eszközeikkel, saját műsoraik számára” fordulat egyáltalán nem szerepel a dán szerzői jogi törvény 31. §-ában, és ezért az alapeljárásban nem lehet az alkalmazására hivatkozni. Egyébiránt a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének d) pontja nem alkalmazható közvetlenül, és a „saját eszközeikkel” történő előállításra vonatkozó feltételt nem lehet a szerzői jogi törvény 31. §-ába beleérteni, ha azt a dán jogalkotó nem írta elő.
25.
Az NCB ellenben azt állítja, hogy a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének d) pontja a „saját eszközeikkel” történő előállításra vonatkozó feltételt támasztja alá, és hogy ez a feltétel a dán jog szerint is alkalmazandó, mivel a szerzői jogi törvény 31. §-át ezen irányelvvel összhangban kell értelmezni.
26.
Ha a dán bíróság számára jogi okokból végérvényesen tilos lenne az irányelvi rendelkezés alapeljárásban történő figyelembevétele, vagyis a nemzeti jog eszközeivel nem lenne lehetséges az irányelvvel összhangban álló értelmezés, akkor fel kellene vetni azt a kérdést, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadható-e, ha az előterjesztett kérdések az alapeljárásban tárgyalt jogvita eldöntése szempontjából nem relevánsak. (
12
)
27.
Mindazonáltal az EUMSZ 267. cikkben a Bíróság és a nemzeti bíróságok között létesített együttműködés keretében az állandó ítélkezési gyakorlat szerint kizárólag az ügyben eljáró és a meghozandó bírósági határozatért felelős nemzeti bíróság hatáskörébe tartozik annak megítélése, hogy – tekintettel az ügy különleges jellemzőire – ítélete meghozatalához szükségesnek tartja-e az előzetes döntéshozatalt, és a Bíróságnak feltett kérdései relevánsak-e. Következésképpen, ha a feltett kérdések az uniós jog értelmezésére vonatkoznak, a Bíróság főszabály szerint köteles határozatot hozni. (
13
)
28.
A jelen ügyben az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések az uniós jog értelmezésére irányulnak, és nem állapítható meg olyan kényszerítő ok, amely alapján ne lenne legalábbis lehetséges a nemzeti jog irányelvvel összhangban álló értelmezése. Az általam a jelen indítvány 12. pontjában kifejtettek inkább ellene szólnak a műsorsugárzó szervezetek által képviselt azon álláspontnak, miszerint az alapeljárásban nem lehet figyelembe venni az irányelv rendelkezéseit. Ha ugyanis az irányelv átültetésekor a nemzeti jogalkotó azért nem módosítja a szerzői jogi törvény 31. §-át, mert úgy véli, hogy ez a rendelkezés már a jelenlegi formájában is összeegyeztethető az uniós joggal, akkor ezt értelmezve kézenfekvő figyelembe venni a jogalkotónak ezt az akaratát – akkor is, ha nincs kellően kifejtve. A kérdést előterjesztő bíróság mindenesetre nincsen kifejezetten azon a véleményen, hogy ez nem lehetséges. Ezért tiszteletben kell tartani a kérdést előterjesztő bíróság annak megítélésére vonatkozó előjogát, hogy az alapeljárás szempontjából relevánsak-e az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések, és abból kell kiindulni, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések összefüggésben állnak a valósággal vagy az alapeljárás tárgyával, és a probléma nem hipotetikus jellegű. (
14
)
V – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések tartalmi értékelése
29.
A kérdést előterjesztő bíróság által előterjesztett jogkérdések lényegében a „saját eszközeikkel” kifejezésre, és annak a 2001/29 irányelvvel összefüggésben történő értelmezésére vonatkoznak.
A – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésről
30.
A kérdést előterjesztő bíróság előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdése arra irányul, hogy a „saját eszközeikkel” és „a műsorsugárzó szervezet nevében [és/vagy] annak felelőssége alatt” fordulatot a nemzeti jog vagy az uniós jog szerint kell-e értelmezni.
1. A felek érvei
31.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdéssel kapcsolatban a felek véleménye megoszlik: míg a műsorsugárzó szervezetek a kizárólag nemzeti jogon alapuló értelmezés mellett érvelnek, mivel az érintett irányelv e vonatkozásban nem tartalmaz fogalommeghatározást, és nem törekszik harmonizációra sem, (
15
) addig a spanyol kormány, a Bizottság és az NCB önálló uniós jogi értelmezést tart szükségesnek.
2. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés megítélése
32.
A 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének d) pontjában szereplő „saját eszközeikkel” kifejezés és a (41) preambulumbekezdésben szereplő „a műsorsugárzó szervezet nevében [és/vagy] annak felelőssége alatt” fordulat nemzeti jog alapján történő értelmezése nem tűnik számomra célravezetőnek, és nem vezethető le különösen már abból, hogy az irányelv nem tartalmaz – például definíciófelsorolás formájában – külön fogalommeghatározást.
33.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint ugyanis az uniós jog összehangolt alkalmazására vonatkozó igényből és az egyenlőség elvéből az következik, hogy az uniós jog rendelkezéseiben szereplő, jelentésükre és tartalmukra vonatkozóan a tagállamok jogára egyetlen kifejezett utalást sem tartalmazó kifejezéseket az egész Unióban általában önállóan és egységesen kell értelmezni. (
16
)
34.
A „saját eszközök” fogalmára vonatkozóan először is nem található semmilyen utalás a nemzeti jogra, másodszor a 2001/29 irányelv a (41) preambulumbekezdésében – még ha csak érintőlegesen is – pontosítja ezt a kifejezést, ami rávilágít arra, hogy maga az uniós jog ennek a fogalomnak az adott jogi aktushoz kapcsolódó, sajátos tisztázására törekszik, és a (41) preambulumbekezdésben erre irányuló értelmezési segítséget nyújt.
35.
Harmadszor azt, hogy a gazdasági összefonódások uniós szinten megnyilvánuló és határokon átnyúló jelentősége miatt a tárgykört tekintve is szükség van egy önálló uniós jogi fogalomértelmezésre, a 2001/29 irányelv tárgya és célja szemlélteti. E tekintetben értelemszerűen hivatkozni lehet a nemrég hozott Brüstle-ítéletben és a Padawan-ítéletben (
17
) kifejtettekre.
36.
Mivel nem látok ezért indokot az önálló és egységes értelmezés szabályától való eltávolodásra, az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésre adandó válasz az, hogy a 2001/29/EK irányelv 5. cikke (2) bekezdésének d) pontjában foglalt „saját eszközeikkel” és az ezen irányelv (41) preambulumbekezdésében foglalt „a műsorsugárzó szervezet nevében [és/vagy] annak felelőssége alatt” kifejezést az uniós jogra tekintettel kell értelmezni.
37.
Az első kérdés megválaszolása során nem szükséges állást foglalni azzal kapcsolatban, hogy egy önálló és egységes uniós jogi fogalomértelmezésnél szükséges-e, és ha igen, mennyiben szükséges a nemzetközi jogforrásokból, (
18
) – például a Berni Uniós Egyezményből – eredő paraméterekhez, tartalmi előírásokhoz vagy akár előfeltevésekhez folyamodni; ezt csak az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdés megválaszolásakor fogom taglalni.
B – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésről
38.
A második kérdés a különböző nyelvi változatok közötti eltérésekre irányul. A kérdést előterjesztő bíróság ugyanis azt szeretné tudni, hogy a 2001/29/EK irányelv 5. cikke (2) bekezdésének d) pontját „a műsorsugárzó szervezet nevében és annak felelőssége alatt” kifejezésként vagy „a műsorsugárzó szervezet nevében vagy annak felelőssége alatt” kifejezésként kell olvasni. A kérdés pontatlanul lett megfogalmazva, mivel a 2001/29 irányelv 5. cikkére hivatkozik, holott nyilvánvalóan az irányelv (41) preambulumbekezdésére irányul, amelyre tekintettel az említett 5. cikket értelmezni kell. A felsorolt nyelvi eltérések ugyanis nem az említett irányelv 5. cikkében, hanem annak preambulumbekezdéseiben találhatók.
1. A felek érvei
39.
Míg a Bizottság azt hangsúlyozza, hogy a hivatalos nyelvek elvben egyenrangúak, és előzetes célmeghatározás nélküli, teleologikus értelmezésre van szükség, az NCB határozottan megszorító álláspontot képvisel, amelyet végeredményben a spanyol kormány is oszt, és amely a német nyelvi változat egyedülállóságán alapszik, és logikai okokból is az együttes olvasatot támogatja. (
19
)A DR és a TV2 is a logikára hivatkozik, mégis éppen ellentétes eredményre jut. (
20
)
2. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés megítélése
40.
Az a véleményem, hogy a kérdéses összekapcsolásokat („és” (
21
) illetve „vagy” (
22
)) tartalmazó nyelvi változatok számbeli viszonya (
23
) éppolyan kevéssé meghatározó, mint a részletezett nyelvi különbségek, ezzel szemben döntően az összefüggő szabályhalmaz értelméből és céljából kell kiindulni. (
24
)
a) Alapelv: egyik nyelvi változatnak sincsen elsőbbsége az értelmezés szempontjából
41.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint egy uniós jogi aktus egységes alkalmazásának szükségessége ugyanis alapvetően kizárja azt, hogy valamely rendelkezést kétely esetén elszigetelten, csak az egyik nyelvi változatában vizsgáljanak, ezzel szemben azt követeli meg, hogy azt az összes nyelvi változatot figyelembe véve értelmezzék és alkalmazzák. (
25
) Ennek során a többnyelvűségből eredő pontatlanságok miatt továbbá csekélyebb kifejezőerőt kell tulajdonítani egyetlen, az uniós jogi rendelkezésekben szereplő szónak, mint egynyelvű szövegkörnyezetben. (
26
)
b) A Berni Uniós Egyezményre és a WIPO-szerződésekre való hivatkozásból eredő értelmezési sajátosságok
42.
A 2001/29 irányelv 5. cikke 2. bekezdésének d) pontja, amelyre a (41) preambulumbekezdés hivatkozik, szövegében (
27
) a Berni Uniós Egyezmény 11bis cikkének (3) bekezdésére támaszkodik.
43.
A Szellemi Tulajdon Világszervezete (WIPO) honlapján megadott adatok (
28
) szerint a Berni Uniós Egyezményhez eddig 165 állam csatlakozott, köztük az Európai Unió valamennyi tagállama. A WIPO-szerződésekkel (
29
) ellentétben a Berni Uniós Egyezményhez mindazonáltal csak államok csatlakozhatnak.
44.
A Berni Uniós Egyezmény 37. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerint a különböző szövegek értelmezésére vonatkozó vita esetén a francia szöveg irányadó.
45.
A jelen uniós jogi kontextusban azonban nem lehet – mintegy a Berni Uniós Egyezmény 37. cikke (1) bekezdésének c) pontjával való analógia útján – a francia nyelvi változatot a többi hivatalos nyelvvel szemben előnyben részesíteni.
46.
A 2001/29 irányelvet – amennyiben lehetséges – a nemzetközi jog fényében (
30
) és különösen a Berni Uniós Egyezmény és a szerzői jogról szóló WIPO-szerződés figyelembevételével kell értelmezni. Az említett irányelv ugyanis többek között e szerződés végrehajtását szolgálja, (
31
) amely szerződés 1. cikkének (4) bekezdése szerint a szerződő felek kötelesek betartani a Berni Uniós Egyezmény 1–21. cikkében foglalt rendelkezéseket. (
32
) A Berni Uniós Egyezmény azon rendelkezése viszont, amely szerint értelmezésre vonatkozó vita esetén a francia szöveg irányadó, az egyezmény 37. cikke (1) bekezdésének c) pontjában található, és így nem tartozik a szerzői jogról szóló WIPO-szerződés által hivatkozott szabályok közé, amely szerződés kötelezettségeinek a 2001/29 irányelvnek eleget kell tennie.
47.
Ugyanígy ésszerűtlen és éppenséggel nem a tárgyhoz tartozó lenne a szerzői jogról szóló WIPO-szerződés 24. cikkében foglalt nyelvi szabályt bizonyos fokig átültetni a 2001/29 irányelvre, és a szerződés nyelveit értelmezési vita esetén az irányelv keretében is irányadónak tekinteni pusztán azért, mert a 2001/29 irányelv hivatkozik erre a szerződésre. Ezzel kapcsolatban elegendő arra utalni, hogy a szerzői jogról szóló WIPO-szerződés 24. cikke egyformán irányadónak jelöl meg hat nyelvet, köztük pedig – WIPO-szerződés esetében nem meglepő módon – a francia, az angol és a spanyol nyelv – vagyis az Unió három hivatalos nyelve – mellett az orosz, az arab és a kínai nyelvet, amelyek de lege lata éppenséggel nem jönnek szóba az irányelv értelmezésénél.
48.
A 2001/29 irányelvet körülvevő nemzetközi jogi összefüggések ellenére értelmezésre vonatkozó vita esetén ezért egyik hivatalos nyelv sem minősül elsődlegesen irányadónak.
c) A 2001/29 irányelv (41) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett 5. cikke (2) bekezdése általános rendszerének és céljának az irányelv megalkotásának körülményeire figyelemmel történő értelmezése
49.
Maradni kell tehát annál az általános elvnél, miszerint az uniós jogi aktus egyes nyelvi változatai közötti eltérés esetén a szóban forgó rendelkezést azon szabályozás általános rendszerére és céljára tekintettel kell értelmezni, amelynek az a részét képezi. (
33
) E tekintetben a jelen esetben a rendelkezés megalkotásának körülményeit is célszerű megvizsgálni.
i) Pontosan körülhatárolt fogalmak hiánya
50.
Nem vezet célra, ha első lépésként a (41) preambulumbekezdés „és” illetve „vagy” kötőszóval összekapcsolandó elemeit elkülönülten vizsgáljuk annak érdekében, hogy előkészítsük a talajt egy ilyen rendszertani-teleologikus értelmezésnek. A „nevében” illetve az „annak felelőssége alatt” fordulatnak ugyanis nincs elsőre olyan pontosan körülhatárolt tartalma, amelyet együttesen, illetve vagylagosan értelmezni lehetne, és egy adott kontextusba be lehetne sorolni. Ezzel szemben átfedik egymást, és nem igazán körülhatároltak.
51.
Ez a fogalompár halványan emlékeztet a német jognak a „valódi” és „nem valódi” megrendelésre készítés közötti megkülönböztetésére. Nem valódi megrendelésre készítésen azt értik, hogy a megbízott gyártó „kezdettől fogva a műsorsugárzó szervezet nevében és[ (
34
)] helyett [jár el], aki ezért az összes szomszédos és felhasználási jogot közvetlenül megszerzi. Ebben az esetben a megbízott gyártó nem önálló filmgyártó, […] hanem csupán a műsorszolgáltató szervezet szervezetileg kihelyezett segítője”. (
35
) Ha azonban a 2001/29 irányelv (41) preambulumbekezdése ezt az elhatárolást értelemszerűen az ideiglenes rögzítésekre vonatkoztatta volna, (amelyeket nehezen lehet egyébként úgy értelmezni, mint főszabály szerint hosszú tartamra készített filmrögzítést), és a „saját eszközök” fogalma alól csak azokat a produkciókat kívánta volna kivenni, amelyek esetében a gyártó a műsort saját nevében (és esetleg saját kockázatára) készítette, és az általa megszerzett szomszédos és felhasználási jogokat később át kell ruháznia a műsorsugárzó szervezetnek, akkor logikus lett volna, hogy ez a szándék egyértelműbben kifejezésre jut a preambulumbekezdésekben.
52.
Mivel a rendelkezésben használt fogalmak önmagukban nem teszik lehetővé, hogy következtetéseket vonjunk le a jogalkotói szándékra vonatkozóan, a továbbiakban rá kell térni a rendelkezés megalkotásának körülményeire, és azt kell megvizsgálni, hogy ezek szolgálhatnak-e felvilágosítással a kérdéses rendelkezés értelmét és célját illetően.
ii) A 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdése mint eltérést engedő rendelkezés megalkotásának körülményei
53.
A 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdése megalkotásának története végső soron a Berni Uniós Egyezményre nyúlik vissza, amelyből a „saját eszközök” fogalmát átvette.
54.
A 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének d) pontját megmagyarázó (41) preambulumbekezdés megalkotásának története a jogalkotási anyagok részletes dokumentációja segítségével vázolható fel, (
36
) amelyből kitűnik, hogy a jogalkotási eljárás résztvevői a „saját eszközök” fogalmának jelentését illetően eltérő állásponton voltak.
55.
A rendelkezés és a hozzá kapcsolódó preambulumbekezdés megalkotásának történetéből ugyanis először is az derül ki, hogy az Európai Parlament számára elsősorban arról volt szó, hogy olyan többszörözéseket részesítsenek előnyben, amelyek kizárólag arra szolgálnak, hogy a későbbiekben jogszerű műsorátruházást tegyenek lehetővé. (
37
) Ettől eltekintve azonban egyrészt a rendelkezés szövegét illetően a Berni Uniós Egyezményhez kívántak igazodni, másrészt viszont módosítani és bővíteni akarták a „saját eszközöknek” ebben az egyezményben hasonló megfogalmazással szereplő szűk (és elavultnak talált) fogalmát. A műszaki és gyakorlati fejlődésre is figyelemmel kellett lenni. A fentebb kivonatosan ismertetett közös álláspont is ebbe az irányba mutat.
56.
A főszabály szerint megszorítóan értelmezendő, eltérést engedő rendelkezést ezért a (41) preambulumbekezdésen keresztül óvatosan kell feltárni úgy, hogy közben ne váljon teljesen határozatlanná. Jóllehet főszabály szerint a 2001/29 irányelvben található, eltérést engedő rendelkezéseket is megszorítóan kell értelmezni, (
38
) a történeti-teleologikus értelmezés a (41) preambulumbekezdésben szereplő állítás rugalmas és nyitott értelmezése mellett szól, miközben azonban ezt a preambulumbekezdést tartalmi szempontból típuspéldaként fogalmazták meg, és az nem tartalmaz kötelező és kimerítő jellegű fogalommeghatározást.
iii) Teleologikus-rendszertani következtetések
57.
E megállapítások fényében felmerül az a kérdés, hogy nyerhetünk-e mindebből döntő fontosságú információt az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésben előterjesztett, végső soron mondattani jellegű problémára.
58.
Véleményem szerint a „nevében [és/vagy] annak felelőssége alatt” fogalompárból – mivel szélesebb értelmű, mint a „nevében” kifejezés, amelyben hallgatólagosan a felelősséget kiváltó betudás gondolata is benne rejlik – a felelősség fogalma a meghatározó. Ezt a fogalmat kiterjesztően vagy megszorítóan is lehet értelmezni, és a különböző nyelvi változatokban eltérő hangsúlyok érvényesülhetnek.
59.
A jelen jogvitában ezért – tekintettel arra, hogy a konkrét esetben harmadik személynek minősülő vállalkozás által, megrendelésre készített műsorok megítéléséről van szó – az adott helyzeteket az határozza meg, hogy a műsorsugárzó szervezet – bármilyen módon – felelősséget visel-e a megbízásából készített műsorért, illetve annak harmadik személynek minősülő vállalkozás által történő ideiglenes rögzítéséért.
60.
Ezt követően rendszertani-teleologikus megállapítások révén kell levezetni a felelősség fogalmának jelentéstartalmát.
61.
Az értelmezés során rendszertani szempontból figyelembe kell venni, hogy a „felelősség” szó széles értelmezése közvetlenül kihat az irányelv 5. cikke (2) bekezdésének d) pontjára: minél több vállalkozás tekinthető úgy, hogy „a műsorsugárzó szervezet felelőssége alatt” jár el, annál több rögzítés részesül az irányelv ((41) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett) 5. cikke (2) bekezdésének d) pontja értelmében előnyben, mint „saját eszközeikkel” készített rögzítés, (
39
) és annál több rögzítésre vonatkozhat az ideiglenes rögzítésekre vonatkozó, eltérést engedő rendelkezés.
62.
A 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdése d) pontjának és a „nevében [és/vagy] annak felelőssége alatt” fordulatnak az értelmezésénél a preambulumbekezdések esetleges nyelvi árnyalatainál többnek kell érvényesülnie amiatt, hogy a „saját eszközök” fogalma, amelyet a felelősségi elvből kiindulva tovább kell fejleszteni, de nem szabad eltorzítani, a Berni Uniós Egyezmény olyan cikkéből ered, amelynek betartása az Unióra nézve is kötelező. (
40
)
63.
A saját eszközök fogalmát a Berni Uniós Egyezményre vonatkozó szakirodalom – annak eltérést engedő jellege miatt – megszorítóan értelmezi, (
41
) ami megint amellett szól, hogy magasabb követelményeket kell támasztani a felelősségi elvvel szemben, megelőzendő ezzel a koncepció felpuhulását. Ezzel elvben egyet kell érteni, annál is inkább, mivel ellenkező esetben fennáll annak veszélye, hogy a főszabály szerint megszorítóan értelmezendő, eltérést engedő rendelkezés határozatlanná válik.
64.
Az előzőleg a 61. pontban kifejtettekre tekintettel a jelen esetben egy jogi-értelmezési akrobatamutatványt (
42
) kell véghezvinni: egyfelől a 2001/29 irányelv megalkotásának körülményei a fogalom szándékosan tág értelmezésére utalnak, másfelől a Berni Uniós Egyezmény, amelynek megállapításait főszabály szerint követni kell, határozottan megszorító megközelítést alkalmaz.
65.
Az, hogy kizárólag a vállalkozáshoz tartozó és így mintegy teljesítési segédként – az alkalmazotthoz vagy a kölcsönzött munkavállalóhoz hasonlóan – eljáró személyek, és legjobb esetben még az ellenőrzött leányvállalatok minősüljenek a műsorsugárzó szervezet felelőssége alatt eljárónak, és a gyártás bármilyen, műsorszolgáltató szervezet általi kiszervezése kívül essen a 2001/29 irányelv 5. cikke (1) bekezdése d) pontjának szabályozási összefüggésein, (
43
) számomra – a Berni Uniós Egyezmény terminológiai kapcsolódása ellenére – túlságosan megszorítónak tűnik, és véleményem szerint még a Berni Uniós Egyezmény terminológiájára tekintettel sincs kötelezően előírva, továbbá nehezen egyeztethető össze a gyakorlati adottságokkal, amelyek fejlődését a szóban forgó irányelv rugalmas értelmezése kifejezetten figyelembe kívánja venni.
66.
Így például, ha nem ismernénk el „a műsorsugárzó szervezetek által saját eszközeikkel” kritériumát rájuk vonatkozóan, akkor az olyan médiaérdekeltségek, amelyekben egy közös vállalatcsoportban az egyik leányvállalat a műsorsugárzást biztosítja, míg testvérvállalata – mintegy szolgáltatóként – a rögzítéseket végzi, gazdaságilag nehezen érthető módon esetleg hátrányos helyzetbe kerülnének az olyan, széles körben felállított közjogi szervezetekkel szemben, amelyek mindkét feladatot különálló, önállóan működő, de jogilag összetartozó egységekre bízzák.
67.
Ezért azt indítványozom, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésben előadott mondattani problémát teleologikus értelmezéssel oldjuk meg, és a (41) preambulumbekezdést – amelyre tekintettel az irányelv 5. cikke (2) bekezdésének d) pontját értelmezni kell – értelmezzük úgy, hogy az ott említett eszközök körébe azok az eszközök tartoznak, amelyeket egy harmadik személy azzal a kizárólagos céllal használ, hogy a későbbiekben az ideiglenes rögzítésnek köszönhetően egy meghatározott műsorsugárzó szervezet jogszerű sugárzását lehetővé tegye, feltéve, hogy a rögzítés a műsorsugárzó szervezet felelőssége alatt történik.
68.
A felelősség fogalmának gyakorlati jelentősége az előzetes döntéshozatalra előterjesztett utolsó kérdés értékelésénél játszik fontos szerepet.
C – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdésről
69.
A kérdést előterjesztő bíróság e kérdésével lényegében azt kéri a Bíróságtól, hogy minősítsen bizonyos gyakorlati helyzeteket, és ezek alapján dolgozza ki azokat a kritériumokat, amelyek a „saját eszközök” illetve „a műsorsugárzó szervezet nevében [és/vagy] annak felelőssége alatt” történő eljárás megállapítása szempontjából relevánsak lehetnek.
70.
Végül is arról van szó, hogy minden, harmadik személy által a közte és a műsorsugárzó szervezet között létrejött – lehetőleg széles művészi szabadságot biztosító – szerződés alapján készített produkcióra vonatkozik-e a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének d) pontja, vagy „a műsorsugárzó szervezet felelőssége alatt” kritériuma korlátozottabb megközelítést sugall, ahol annak van döntő jelentősége, hogy a műsorsugárzó szervezet a harmadik személynek minősülő vállalkozás esetleges hibáiért felel-e, és ha igen, milyen mértékben.
1. A felek érvei
71.
A Bizottság döntően a rögzítéssel elérni kívánt célból indul ki, és hangsúlyozza, hogy a szóban forgó kivétel csak ideiglenes rögzítésekre vonatkozhat. Nagyobb filmprodukciók esetében aligha erről van szó, ám az egyedi esetek konkrét értékelése továbbra is a nemzeti bíróság feladata. A DR és a TV2 ezzel szemben a műsorszolgáltató szervezetekre nézve kedvezőbb, széles megközelítést, míg a spanyol kormány és az NCB megszorító álláspontot képvisel, amelyen belül az NCB nem elégszik meg a harmadik személyhez fűződő szerződéses viszonnyal, ha a műsorsugárzó szervezet külső jogviszonyokban nem felel. Az, hogy mi ennek a felelősségnek a konkrét tárgya, végeredményben nem tisztázott.
2. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés megítélése
72.
Ha átvesszük az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésre vonatkozóan kidolgozott következtetést, akkor a harmadik kérdésre vonatkozóan azt állapíthatjuk meg, hogy annak konkrét megítélésénél, hogy a rádiós vagy televíziós műsorsugárzó szervezet közvetítései számára harmadik személy által készített rögzítés „saját eszközökkel” és „a műsorsugárzó szervezet nevében [és/vagy] annak felelőssége alatt” történt-e, és így a rögzítés a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének d) pontjában foglalt, eltérést engedő rendelkezés hatálya alá tartozik-e, abból kell kiindulni, hogy ebben az esetben az eszközöket azzal a kizárólagos céllal használják, hogy a későbbiekben az ideiglenes rögzítésnek köszönhetően a meghatározott műsorsugárzó szervezet jogszerű sugárzását lehetővé tegyék, feltéve hogy a rögzítés a műsorsugárzó szervezet felelőssége alatt történik.
73.
Az, hogy ezt a felelősséget milyen körülmények között lehet megállapítani, a következő alkérdések tárgya.
a) Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett 3. a) kérdés
74.
A kérdést előterjesztő bíróság ezen alkérdése lényegében arra irányul, hogy úgy kell-e értelmezni a „saját eszközök” fogalmát, hogy az eltérést engedő rendelkezés hatálya csak akkor terjed ki a rögzítésre, ha a rádiós vagy televíziós műsorsugárzó szervezet a rögzítés vonatkozásában úgy felel harmadik személyekkel szemben a gyártó cselekményeiért és mulasztásaiért, mintha ő maga járt volna el és mulasztott volna.
75.
Ezen alkérdés mögött a műsorsugárzó szervezet terhére történő felelősségbetudás gondolata húzódik meg. Ez a gondolat összeegyeztethető a 2001/29 irányelvvel, sőt annak egyenesen elengedhetetlen része, ha nem akarjuk a „saját eszközök” fogalmát elhomályosítani.
76.
A 2001/29/EK irányelv 5. cikke (2) bekezdésének d) pontjában foglalt „saját eszközök” fogalmát tehát a felelősségi gondolatnak megfelelően úgy kell értelmezni, hogy az 5. cikk (2) bekezdésének d) pontjában meghatározott kivétel hatálya csak akkor terjed ki a gyártó által rádiós vagy televíziós műsorsugárzó szervezet közvetítéseiben történő felhasználás céljából készített rögzítésre, ha a rádiós vagy televíziós műsorsugárzó szervezet a rögzítés vonatkozásában úgy felel harmadik személyekkel szemben a gyártó cselekményeiért és mulasztásaiért, mintha ő maga járt volna el és mulasztott volna.
77.
A (41) preambulumbekezdésben szereplő felelősségi gondolatot ugyanis tartalmilag kiüresítené, ha a műsorsugárzó szervezet helytállási kötelezettsége nem lenne kötelező érvényű feltétel. A (41) preambulumbekezdés ugyan arra törekszik, hogy a saját eszközök fogalmát a felelősségi elv figyelembevétele mellett rugalmasan alakítsa ki, és lehetővé tegye a változó körülményekhez való igazodást, de ennek együtt kell járnia azzal, hogy a saját eszközökkel véghezvitt cselekmények végeredményben külső jogviszonyokban is kiváltsák éppen azok felelősségét, akiket ezek az eszközök sajátjukként illetnek meg. Az eszközfogalomnak a felelősségfogalmon keresztül történő kiterjesztése ezáltal a műsorsugárzó szervezet – részletesen nem kidolgozott, de feltételezett – helytállási kötelezettségét is magában foglalja.
78.
Ez a megközelítés nyitva hagyja azt a kérdést, hogy mik ennek a felelősségnek a konkrét jellemzői, különösen hogy felelősségáttörés vagy egyetemleges felelősség formájában jelentkezik-e, vagy hogy szerződésen kívüli felelősségen vagy szerződéses felelősségen alapul-e (például tartozáselvállalás vagy tartozásátvállalás formájában).
79.
A műsorsugárzó szervezetek felelősségvállalásának elvi kötelezettsége ebben az olvasatban összefügg a „saját eszközök” fogalmának kiterjesztésével, és a gyakorlatban – a harmadik személy jogszerű magatartását felételezve – rendszerint nem kell következményekkel járnia.
b) Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett 3. b) kérdés
80.
A kérdést előterjesztő bíróság ezen alkérdése lényegében arra irányul, hogy teljesül-e a rögzítésnek „a műsorsugárzó szervezet nevében [és/vagy] annak felelőssége alatt” történő elkészítésére vonatkozó feltétel, ha a műsorsugárzó szervezet a rögzítés elkészítését annak közvetítése végett rendelte meg a gyártótól, feltéve, hogy az érintett műsorsugárzó szervezet jogosult a szóban forgó rögzítés közvetítésére.
81.
Ez az alkérdés tehát egy átlósan ellentétes helyzetből indul ki, és lényegében arra irányul, hogy a műsorsugárzó szervezet helytállási kötelezettsége hiányában is elfogadható-e a felelősségfogalom.
82.
A fentebb a 75. pontban kifejtetteknek megfelelően nem feltétlenül teljesül a rögzítésnek „a műsorsugárzó szervezet nevében [és/vagy] annak felelőssége alatt” történő elkészítésére vonatkozó feltétel, ha a műsorsugárzó szervezet a rögzítés elkészítését annak közvetítése végett rendelte meg a gyártótól, feltéve, hogy az érintett műsorsugárzó szervezet jogosult a szóban forgó rögzítés közvetítésére.
83.
A jelen esetben döntő jelentősége a szerződéses jogviszony konkrét kialakításának, külső hatásainak és végső soron annak van, hogy meg lehet-e állapítani a műsorsugárzó szervezetek harmadik személyekkel szemben fennálló helytállási kötelezettségét, ahogyan az a fenti 75. pontban kifejtésre került.
84.
A következő alkérdések a műsorsugárzó szervezetek és a gyártó közötti lehetséges szerződéses megállapodások további részleteit vizsgálják a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének d) pontjára tekintettel, és azokat a fentebb ismertetett paraméterek szerint kell megválaszolni.
i) Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett 3. b) i. kérdés
85.
A kérdést előterjesztő bíróság ezen alkérdése lényegében arra irányul, hogy a művészi-szerkesztői döntés joga kritériuma lehet-e „a műsorsugárzó szervezet nevében [és/vagy] annak felelőssége alatt” ismérvnek.
86.
Erre a kérdésre nemmel kell válaszolni.
87.
Nincsen döntő jelentősége annak, hogy kinek a feladata meghozni a megrendelt műsor tartalmára vonatkozó végső művészi-szerkesztői döntést, mivel egyrészt a 2001/29 irányelvben foglalt, eltérést engedő rendelkezésben kizárólag a rögzítés számít, tehát a műszaki többszörözésről van szó, másrészt a művészi irányítás a felelősségi jog szempontjából a külső jogviszonyokban irreleváns lehet. Kizárólag a műsorsugárzó szervezet felelősségétől függő helytállási kötelezettség meghatározó.
ii) Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett 3. b) ii. kérdés
88.
A kérdést előterjesztő bíróság ezen alkérdése lényegében arra irányul, hogy a műsorsugárzó szervezet harmadik személyekkel szemben úgy felel-e a gyártónak a rögzítéssel kapcsolatos kötelezettségeiért, mint a saját cselekményeiért és mulasztásaiért.
89.
A fenti 75. pontban a „saját eszköz” fogalmával kapcsolatban kifejtettek alapján azt kell megállapítani, hogy ez a helytállási kötelezettség releváns és döntő a „műsorsugárzó szervezet nevében [és/vagy] annak felelőssége alatt” ismérv szempontjából.
iii) Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett 3. b) iii. kérdés
90.
A kérdést előterjesztő bíróság ezen alkérdése lényegében arra irányul, hogy a „műsorsugárzó szervezet nevében [és/vagy] annak felelőssége alatt” ismérv szempontjából feltételnek számít-e az, hogy a gyártó a műsorszolgáltató szervezettel kötött szerződéses megállapodás alapján a megrendelt műsorért teljes anyagi kockázatot vállaljon.
91.
Erre a kérdésre nemmel kell válaszolni.
92.
Nincsen döntő jelentősége annak, hogy arra kötelezi-e a műsorsugárzó szervezettel kötött megállapodás a gyártót, hogy meghatározott áron szolgáltassa a szóban forgó műsort a műsorsugárzó szervezet részére, és ezen az áron felül a rögzítéssel kapcsolatos valamennyi költséget maga viselje. Ennek ugyanis a felelősségi jog szempontjából a külső jogviszonyokban nincsen jelentősége.
iv) Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett 3. b) iv. kérdés
93.
A kérdést előterjesztő bíróság ezen alkérdése lényegében arra irányul, hogy a „műsorsugárzó szervezet nevében [és/vagy] annak felelőssége alatt” ismérv szempontjából számít-e az, hogy a műsorsugárzó szervezet vagy a gyártó felelősséget visel-e a rögzítésért harmadik személyekkel szemben.
94.
Erre a kérdésre igenlő választ kell adni.
95.
A fentebb kifejtettek szerint ugyanis jelentősége van annak, hogy műsorsugárzó szervezet vagy a gyártó felelősséget visel-e a rögzítésért harmadik személyekkel szemben, és a műsorsugárzó szervezet és a gyártó egyetemlegesen is felelhet. A műsorsugárzó szervezet helytállási kötelezettségénél azonban abból kell kiindulni, hogy a gyártó „a műsorsugárzó szervezet nevében [és/vagy] annak felelőssége alatt” jár el, és a gyártó emellett mintegy kiegészítő jellegű egyetemleges felelősségének nem lenne kihatása.
c) Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett 3. c) kérdés
96.
Végül a rögzítésnek „a műsorsugárzó szervezet nevében [és/vagy] annak felelőssége alatt” történő elkészítésére vonatkozó feltétel a fentebb kifejtettek alapján nem teljesül feltétlenül, ha a műsorsugárzó szervezet a rögzítés elkészítését annak közvetítése végett rendelte meg a gyártótól, feltéve, hogy az érintett műsorsugárzó szervezet jogosult a szóban forgó rögzítés közvetítésére, és a gyártó a rögzítéssel kapcsolatban a műsorsugárzó szervezettel kötött megállapodásban anyagi és jogi felelősséget vállalt i. a rögzítéssel kapcsolatos valamennyi költség viseléséért egy előre meghatározott összeg fejében; ii. a jogok megszerzéséért; és iii. az előre nem látható körülményekért, ideértve a rögzítéssel kapcsolatos bármely késedelmet és szerződésszegést, miközben a műsorsugárzó szervezet a gyártónak a rögzítéssel kapcsolatos kötelezettségei vonatkozásában nem felel úgy harmadik személyekkel szemben, mint a saját cselekményeiért és mulasztásaiért.
97.
Az utóbb említett helytállási kötelezettségnek ugyanis a külső jogviszonyokban döntő szerepe van, nem hiányozhat.
VI – Végkövetkeztetések
98.
A fenti megállapításokra tekintettel azt javasolom a Bíróságnak, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre a következő választ adja:
1.
Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 5. cikke (2) bekezdésének d) pontjában foglalt „saját eszközeikkel” és az ezen irányelv (41) preambulumbekezdésében foglalt „a műsorsugárzó szervezet nevében [és/vagy] annak felelőssége alatt” kifejezést az uniós jogra tekintettel kell értelmezni.
2.
A 2001/29 irányelv (41) preambulumbekezdését – amelyre tekintettel az irányelv 5. cikke (2) bekezdésének d) pontját értelmezni kell – úgy kell értelmezni, hogy az ott említett eszközök körébe azok az eszközök tartoznak, amelyeket azzal a kizárólagos céllal használnak, hogy a későbbiekben az ideiglenes rögzítésnek köszönhetően egy meghatározott műsorsugárzó szervezet jogszerű sugárzását lehetővé tegye, feltéve hogy a rögzítés a műsorsugárzó szervezet felelőssége alatt történik.
3.
Annak konkrét megítélésénél, hogy a rádiós vagy televíziós műsorsugárzó szervezet közvetítései számára harmadik személy (a továbbiakban: gyártó) által készített rögzítés „saját eszközökkel” és „a műsorsugárzó szervezet nevében [és/vagy] annak felelőssége alatt” történt-e, és így a rögzítés a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének d) pontjában foglalt, eltérést engedő rendelkezés hatálya alá tartozik-e, abból kell kiindulni, hogy ebben az esetben az eszközöket azzal a kizárólagos céllal használják, hogy a későbbiekben az ideiglenes rögzítésnek köszönhetően a meghatározott műsorsugárzó szervezet jogszerű sugárzását lehetővé tegyék, feltéve hogy a rögzítés a műsorsugárzó szervezet felelőssége alatt történik.
a)
A 2001/29/EK irányelv 5. cikke (2) bekezdésének d) pontjában foglalt „saját eszközök” fogalmát úgy kell értelmezni, hogy az 5. cikk (2) bekezdésének d) pontjában meghatározott kivétel hatálya csak akkor terjed ki a gyártó által rádiós vagy televíziós műsorsugárzó szervezet közvetítéseiben történő felhasználás céljából készített rögzítésre, ha a rádiós vagy televíziós műsorsugárzó szervezet a rögzítés vonatkozásában úgy felel harmadik személyekkel szemben a gyártó cselekményeiért és mulasztásaiért, mintha ő maga járt volna el és mulasztott volna.
b)
Nem feltétlenül teljesül a rögzítésnek „a műsorsugárzó szervezet nevében [és/vagy] annak felelőssége alatt” történő elkészítésére vonatkozó feltétel, ha a műsorsugárzó szervezet a rögzítés elkészítését annak közvetítése végett rendelte meg a gyártótól, feltéve, hogy az érintett műsorsugárzó szervezet jogosult a szóban forgó rögzítés közvetítésére.
A 3. b) kérdés megválaszolása szempontjából
i)
nincs jelentősége annak, hogy a felek közötti megállapodások szerint a műsorsugárzó szervezet vagy a gyártó-e az, aki a megrendelt műsor tartalmára vonatkozó végső művészi-szerkesztői döntést meghozza;
ii)
döntő jelentősége van annak, hogy úgy felel-e a műsorsugárzó szervezet harmadik személyekkel szemben a gyártónak a rögzítéssel kapcsolatos kötelezettségeiért, mint a saját cselekményeiért és mulasztásaiért;
iii)
nincs jelentősége annak, hogy arra kötelezi-e a műsorsugárzó szervezettel kötött megállapodás a gyártót, hogy meghatározott áron szolgáltassa a szóban forgó műsort a műsorsugárzó szervezet részére, és ezért az árért a rögzítéssel kapcsolatos valamennyi költséget maga viselje;
iv)
jelentősége van annak, hogy a műsorsugárzó szervezet vagy a gyártó-e az, aki felelősséget visel a szóban forgó rögzítésért harmadik személyekkel szemben, és a műsorsugárzó szervezet és a gyártó egyetemlegesen is felelhet.
c)
A rögzítésnek „a műsorsugárzó szervezet nevében [és/vagy] annak felelőssége alatt” történő elkészítésére vonatkozó feltétel nem feltétlenül teljesül akkor, ha a műsorsugárzó szervezet a rögzítés elkészítését annak közvetítése végett rendelte meg a gyártótól, feltéve, hogy az érintett műsorsugárzó szervezet jogosult a szóban forgó rögzítés közvetítésére, és a gyártó a rögzítéssel kapcsolatban a műsorsugárzó szervezettel kötött megállapodásban anyagi és jogi felelősséget vállalt i. a rögzítéssel kapcsolatos valamennyi költség viseléséért egy előre meghatározott összeg fejében; ii. a jogok megszerzéséért; és iii. az előre nem látható körülményekért, ideértve a rögzítéssel kapcsolatos bármely késedelmet és szerződésszegést, miközben a műsorsugárzó szervezet a gyártónak a rögzítéssel kapcsolatos kötelezettségei vonatkozásában nem felel úgy harmadik személyekkel szemben, mint a saját cselekményeiért és mulasztásaiért.
(
1
)	Az indítvány eredeti nyelve: német.
(
2
)	HL L 167., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet 1. kötet 230. o.
(
3
)	Ez a fogalom a rövid időre szóló rögzítésnek az irodalmi és a művészeti művek védelméről szóló Berni Uniós Egyezményben található, 1948-ban bevezetett fogalmára nyúlik vissza. Ez egy rádiózásra jellemző jelenséget ír le: egy későbbi, késleltetett közvetítés előkészítése érdekében szükséges, hogy a műsorsugárzó szervezetek által szerződtetett szerzők és művészek közreműködését előzőleg mechanikai készüléken rögzítsék. Az így készült rögzítéseket nevezik ideiglenes felvételeknek, amelyekkel kapcsolatban a Berni Uniós Egyezmény nem határozza meg, hogy milyen időtartamon belül lehet ezeket megőrizni. Mintegy járulékos jellegűek, mivel előállításuk csupán a rögzített műhöz fűződő sugárzási jog gyakorlását szolgálja, és más módon nem használhatók fel (Ruijsenaars, H., „Zur Vergänglichkeit von »ephemeren Aufnahmen«”, ZUM 1999., 707., 708. o.).
(
4
)	Lásd az előzetes döntéshozatalra utaló határozat 6. oldalát.
(
5
)	A különböző nyelvi változatok mindamellett e tekintetben nem egységesek, és erre második kérdésében a kérdést előterjesztő bíróság is hivatkozik. A német változathoz hasonlóan vagylagosságot sugalló kötőszót („vagy”) tartalmazó nyelvi változatok kisebbségben vannak az együttességet jelző kötőszóval („és”) megfogalmazott nyelvi változatokhoz képest.
(
6
)	A Európai Közösséget létrehozó szerződés 251. cikkében említett eljárással összhangban eljárva, az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelv elfogadása céljából a Tanács által 2000. szeptember 28-án elfogadott 48/2000/EK közös álláspont (HL C 344., 1. o.).
(
7
)	Kihirdette a 2010. február 27-i 202. sz. törvény.
(
8
)	Lásd ott, 5. o.
(
9
)	Lásd ezzel kapcsolatban az NCB írásbeli észrevételeinek 5. és 6. pontját, a DR és a TV2 írásbeli észrevételeinek 2–10. pontját, és a Bizottság írásbeli észrevételeinek 4–7. pontját.
(
10
)	Az irányelv dán szövegváltozata valóban azok közé tartozik, amelyek a (41) preambulumbekezdésben az együttességet jelző „és” kötőszót használják. („Når undtagelsen eller indskrænkningen gælder efemere optagelser foretaget af radio- og fjernsynsforetagender, antages radio- og fjernsynsforetagendets egne midler at omfatte midler tilhørende en person, der handler på radio- og fjernsynsforetagendets vegne og under dette foretagendes ansvar.” [Kiemelés tőlem.]
(
11
)	A C-341/05. sz. Laval un Partneri ügyben 2007. december 18-án hozott ítélet (EBHT 2007., I-11767. o.] 46. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
(
12
)	Az elfogadhatósággal kapcsolatos hasonló problémára vonatkozóan – csak kerethatározat értelmezésével kapcsolatban – lásd legutóbb a Bíróság C-483/09. és C-1/10. sz. Gueye egyesített ügyekben 2011. szeptember 15-én hozott ítéletének [EBHT 2011., I-8263. o.] 34–45. pontját, valamint Kokott főtanácsnok erre az ügyre vonatkozó indítványának 21–32. pontját, amely a nemzeti jog contra legem értelmezésének lehetőségét taglalja.
(
13
)	A Gueye-ítélet (hivatkozás a 12. lábjegyzetben) 39. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
(
14
)	Ezzel kapcsolatban továbbra is kérdéses, hogy a dán nemzeti jogban rendelkezésre álló értelmezési eszközök alapján lehetséges-e – hasonlóképpen ahhoz, mint a német Bundesgerichtshof a C-404/06. sz. Quelle-ügyben 2008. április 17-én hozott ítélet (EBHT 2008., I-2685. o.) nyomán tette – a fennálló nemzeti jogot a szövegétől elválasztva, az irányelvvel összhangban álló értelmezéssel továbbfejleszteni (lásd erre vonatkozóan a BGH 2008. november 26-i ítéletét, VIII ZR 200/05, közzétéve többek között a ZGS 2009., 85. oldalon).
(
15
)	Írásbeli észrevételeik 46–51. és 127. pontja.
(
16
)	Lásd legutóbb a Bíróság C-34/10. sz. Brüstle-ügyben 2011. október 18-án hozott ítéletének (EBHT 2011., I-9821. o.) 25. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot; a „méltányos díjazás” 2001/29 irányelv 5. cikkének (2) bekezdésében szereplő fogalmának önálló és egységes értelmezésére vonatkozóan lásd a Bíróság C-467/08. sz. Padawan-ügyben 2010. október 21-én hozott ítéletének (EBHT 2010., I-10055. o.) 32–37. pontját és rendelkező részének 1. pontját; a „nyilvánossághoz közvetítésnek” az irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében vett fogalmának önálló és egységes értelmezésére vonatkozóan lásd a Bíróság C-306/05. sz. SGAE-ügyben 2006. december 7-én hozott ítéletét (EBHT 2006., I-11519. o.).
(
17
)	Az „embrió” fogalmával és a biotechnológiai találmányok jogi oltalmáról szóló 98/44/EK irányelv értelmezésével kapcsolatban lásd a Brüstle-ítélet (hivatkozás a 16. lábjegyzetben) 26. és azt követő pontjait; a 2001/29 irányelv 5. cikkének (2) bekezdésében szereplő „méltányos díjazás” fogalmának önálló és egységes értelmezésével kapcsolatban lásd a Padawan-ítélet (hivatkozás a 16. lábjegyzetben) 32–37. pontját).
(
18
)	Lásd legutóbb a Bíróság C-403/08. és C-429/08. sz., Football Association Premier League és társai egyesített ügyekben 2011. október 4-én hozott ítéletének (EBHT 2011., I-9083. o.) 189. pontját, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(
19
)	A spanyol kormány írásbeli észrevételeinek 25. pontja.
(
20
)	Írásbeli észrevételeinek 131. pontja.
(
21
)	Ez szerepel például az angol, a bolgár, a dán, az észt, a finn, a francia, a görög, a holland, a lengyel, a lett, a litván, a magyar, a román, a spanyol, a svéd, a szlovák és a szlovén változatban.
(
22
)	Ez szerepel például a cseh, a máltai, a német, az olasz és a portugál változatban.
(
23
)	Egyetlen nyelvi változat eltérésének különösen szélsőséges esetét illetően lásd a Bíróság C-63/06. sz. Profisa-ügyben 2007. április 19-én hozott ítéletének (EBHT 2007., I-3239. o.) 13. és 14. pontját, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(
24
)	Lásd ezzel kapcsolatban a C-30/77. sz. Bouchereau-ügyben 1977. október 27-én hozott ítélet (EBHT 1977., 1999. o.) 14. pontját és a C-449/93. sz., Rockfon-ügyben 1995. december 7-én hozott ítélet (EBHT 1995., I-4291. o.) 28. pontját, valamint a C-466/03. sz. Albert Reiss Beteiligungsgesellschaft ügyre vonatkozó 2003. március 8-i indítványom 62. pontját és 32. lábjegyzetét; az uniós jog értelmezési problémáira vonatkozóan lásd Stotz, R., „Die Rechtsprechung des EuGH” in: Riesenhuber, K., Europäische Methodenlehre, 2. kiadás, Walter de Gruyter 2010, 22. § 13. és azt követő pontjait.
(
25
)	A Profisa-ítélet (hivatkozás a 23. lábjegyzetben) 13. pontja, valamint legutóbb a Bíróság C-445/09. sz. IMC Securities ügyben 2011. július 7-én hozott ítéletének (EBHT 2011., I-5917. o.) 25. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
(
26
)	Lásd Colneric, N., „Auslegung des Gemeinschaftsrechts und gemeinschaftsrechtskonforme Auslegung”, ZEuP, 2005., 225., 227. o.
(
27
)	Lásd a 9. pontban ismertetett 2000. szeptember 28-i 48/2000 közös álláspontot és a jelen indítvány 10. pontját.
(
28
)	Erre vonatkozó információk: http://www.wipo.int/treaties/en/ip/berne/ internetoldalon olvashatók.
(
29
)	Ez a szerzői jogról szóló WIPO-szerződésre (WCT) és az előadásokról és hangfelvételekről szóló WIPO-szerződésre (WPPT) vonatkozik. A Közösség mindkettőt 2009. december 14-én ratifikálta. Lásd ezzel kapcsolatban a WIPO Szerzői Jogi Szerződésének, valamint a WIPO Előadásokról és Hangfelvételekről szóló Szerződésének az Európai Közösség nevében történő jóváhagyásáról szóló, 2000. március 16-i tanácsi határozatot (HL L 89., 6. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 33. kötet, 208. o.).
(
30
)	Ebben az értelemben lásd az irányelv (44) preambulumbekezdését is.
(
31
)	Kifejezetten megfogalmazza ezt a 2001/29 irányelv (15) preambulumbekezdése.
(
32
)	A Football Association Premier League és társai ítélet (hivatkozás a 18. lábjegyzetben) 189. pontja.
(
33
)	A Profisa-ítélet (hivatkozás a 21. lábjegyzetben) 14. pontja; a Bouchereau-ítélet (hivatkozás a 24. lábjegyzetben) 14. pontja; a C-482/98. sz., Olaszország kontra Bizottság ügyben 2000. december 7-én hozott ítélet (EBHT 2000., I-10861. o.) 49. pontja és a C-1/02. sz. Borgmann-ügyben 2004. április 1-jén hozott ítélet (EBHT 2004., I-3219. o.) 25. pontja.
(
34
)	Kiemelés tőlem.
(
35
)	Schack, H., Urheber- und Urhebervertragsrecht, 5. kiadás, Mohr Siebeck, Tübingen 2010., 1225. pont.
(
36
)	Áttekintését lásd a DR és a TV2 írásbeli észrevételeinek 30. és azt követő pontjaiban; lásd még Mayer, H.-P., „Richtlinie 2001/29/EG zur Harmonisierung bestimmter Aspekte des Urheberechts und der verwandten Schutzrechte in der Informationsgesellschaft”, EuZW 2002., 325. o.
(
37
)	Így az irányelv 5. cikkének (2) bekezdésére vonatkozóan az Európai Parlamentnek az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre vonatkozó javaslatra irányuló jogalkotási állásfoglalásának 39. módosítása (COM [97] 628 – C4-0079/98 – 97/0359[COD]) (HL 1999. C 150., 171., 179. o.).
(
38
)	Lásd a Bíróság C-5/08. sz. Infopaq International ügyben 2009. július 16-án hozott ítéletének (EBHT 2009., I-6569. o.) 56–59. pontját, és a C-145/10. sz. Painer-ügyben 2011. december 1-jén hozott ítéletének (EBHT 2011., I-12533. o.) 109. és 110. pontját.
(
39
)	Amennyiben a „saját műsoraik számára” feltétel is teljesül.
(
40
)	Lásd a 2001/29 irányelv (44) preambulumbekezdését.
(
41
)	A Berni Uniós Egyezménnyel és az angol „by means of its own facilities” kifejezéssel kapcsolatban lásd von Lewinski, S., International Copyright Law and Policy, Oxford 2008., 165. o.
(
42
)	A (41) preambulumbekezdésre tekintettel a saját eszközök fogalma „jogszabályi szövegének kiterjesztő értelmezésével” szemben „az Egyezmény jogára tekintettel jelentős kételyek[et]” fogalmaz meg Melichar, F., in Schricker, G., Loewenheim, U., Urheberrecht, Kommentar, 4. kiadás, Verlag C. H. Beck, München 2011., 55. §, 5. pont és további hivatkozások.
(
43
)	Walter, M. M., és von Lewinski, S., European Copyright Law, A Commentary, Oxford 2010., 1039. o., ezzel szemben a Berni Uniós Egyezmény rendelkezéseire hivatkozva hevesen ellenzi a „recording activity to another company” bármiféle kiszervezését. A Berni Uniós Egyezményre és az angol „by means of ist own facilities” kifejezésre vonatkozóan lásd von Lewinski, S., (hivatkozás a 41. lábjegyzetben), 165. o., 5.191 pontját: „…this excludes the possibility of the organization putting someone else in charge of this task”.