Жалба, подадена на 5 декември 2014 г. от Dansk Automat Brancheforening срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 26 септември 2014 г. по дело T-601/11, Dansk Automat Brancheforening/Европейска комисия
(Дело C-563/14 P)
Език на производството: датски
Страни
Жалбоподател: Dansk Automat Brancheforening (представители: K. Dyekjær, T. Høg и J. Flodgaard, advokater)
Други страни в производството: Европейска комисия, Кралство Дания, Република Малта, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA)
Искания
да се отмени решението на Общия съд от 26 септември 2014 г. по дело T-601/11,
да се постанови, че жалбата по дело T-601/11 е допустима,
делото да бъде върнато на Общия съд, за да се произнесе по съществото на първоинстанционната жалба,
Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски във връзка с производствата пред Общия съд и пред Съда, а при условията на евентуалност — встъпилите страни да бъдат осъдени да понесат направените от тях съдебни разноски във връзка с производствата пред Общия съд и пред Съда.
Основания и основни доводи
Главното посочено основание за обжалване е, че решението на Общия съд да отхвърли първоинстанционната жалба като недопустима е постановено при неправилно тълкуване и/или прилагане на предвидените в член 263, четвърта алинея ДФЕС условия за наличието на право на обжалване на решение на Комисията на основание член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС.
В частност Общият съд приложил неправилно понятието „лично засягане“ по член 263, четвърта алинея ДФЕС, доколкото не го тълкувал и приложил в съответствие с практиката на Съда. Във връзка с това: 1) Общият съд неправилно приел, че понеже мярката, която нанася вреда на отделните членове на сдружението жалбоподател, е неблагоприятна и за други лица, то тези членове не са лично засегнати; 2) той неправилно приел, че въпросните членове се позовават единствено на качеството си на конкуренти на получателите на помощта, и 3) съответно не отчел значението на конкретните изчисления, представени от жалбоподателите, за да докажат, че помощта засяга положението им на пазара; 4) освен това — в допълнение към оплакването по точка 1 — Общият съд не взел предвид обстоятелството, че мярката със съществени неблагоприятни последици не е еднаква за всички оператори; 5) той неправилно приел, че жалбоподателите трябва да докажат действително настъпил спад в приходите им, за да са легитимирани да обжалват решението; 6) Общият съд неправилно отхвърлил твърденията във връзка с вредата по съображение за наличие на други, неконкретизирани причини за тази вреда; и 7) отказал да приложи по-смекчени условия за наличието на право на обжалване, така че да се вземе предвид обстоятелството, че решението на Комисията да разреши помощта на основание член 107, параграф 3, буква в) не е било предмет на същински предварителен контрол по административен ред.Наред с това Общият съд 8) приложил неправилно понятието „подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение“, доколкото приел, че обжалваното пред него решение предполага такива мерки за изпълнение, и 9) неправилно осъдил жалбоподателя да заплати съдебните разноски на встъпилите страни.