61991CJ0081_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved beslutning af 23. januar 1991, indgaaet til Domstolen den 27. februar 1991, har College van Beroep voor het Bedrijfsleven i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt fire praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen og gyldigheden af artikel 3a, stk. 2, tredje afsnit, i Raadets forordning (EOEF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter (EFT L 90, s. 13), som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 764/89 af 20. marts 1989 (EFT L 84, s. 2).
2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en sag mellem Twijnstra, der driver landbrug, og Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij (ministeren for landbrug, naturbeskyttelse og fiskeri) om tildeling af en saerlig referencemaengde i henhold til afgiftssystemet.
3 I 1980 indgik Twijnstra en ikke-markedsfoeringsforpligtelse som omhandlet i Raadets forordning (EOEF) nr. 1078/77 af 17. maj 1977 om indfoerelse af en praemieordning for ikke-markedsfoering af maelk og mejeriprodukter og for omstilling af malkekvaegsbesaetninger (EFT L 131, s. 1). Denne aftale indebar, at han mod betaling af en ikke-markedsfoeringspraemie i perioden fra 10. april 1980 til 9. april 1985 ikke ville markedsfoere maelk eller mejeriprodukter fra sin ejendom.
4 I januar 1984, altsaa inden for den femaarige ikke-markedsfoeringsperiode, solgte han en del af den til sin ejendom hoerende landbrugsjord. Koeberne, som over for ham og over for den kompetente nederlandske myndighed paatog sig pligt til ikke at anvende den koebte landbrugsjord til maelkeproduktion foer den 10. april 1985, opfyldte deres forpligtelser. I henhold til forordning nr. 1078/77, artikel 6, stk. 2, beholdt overdrageren derfor den samlede ikke-markedsfoeringspraemie.
5 I 1988 genoptog Twinjstra maelkeproduktionen. I mellemtiden var der ved Raadets forordning (EOEF) nr. 856/84 af 31. marts 1984 om aendring af forordning (EOEF) nr. 804/68 om den faelles markedsordning for maelk og mejeriprodukter (EFT L 90, s. 10) og ved den allerede naevnte forordning nr. 857/84 indfoert en tillaegsafgift, som opkraeves for de leverede maengder maelk, der overstiger en vis referencemaengde. Paa grundlag af artikel 3a i sidstnaevnte forordning indgav Twijnstra i 1989 ansoegning om en saerlig referencemaengde.
6 Den kompetente nederlandske myndighed besluttede at tildele ham en foreloebig saerlig referencemaengde paa 245 653 kg maelk for mejeriaaret 1989/1990. Da den maengde maelk, som dannede grundlag for fastsaettelsen af ikke-markedsfoeringspraemien, androg 591 905 kg, havde den nederlandske myndighed saaledes ved beregningen af den foreloebige saerlige referencemaengde foretaget et fradrag i anledning af frasalget af en del af bedriften i 1984.
7 Efter forgaeves klage over afgoerelsen om, at Twijnstra skulle tildeles en mindre saerlig referencemaengde, anlagde han den 13. juni 1990 sag til proevelse af denne afgoerelse ved College van Beroep voor het Bedrijfsleven.
8 College van Beroep voor het Bedrijfsleven, der finder afgoerelsen af sagen afhaengig af en fortolkning og, eventuelt, af gyldigheden af de paagaeldende faellesskabsbestemmelser, har derefter besluttet at udsaette sagen og i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
1. Er det under omstaendigheder som de i denne beslutnings punkt 2 beskrevne lovligt at anvende artikel 3a, stk. 2, tredje afsnit, i Raadets forordning (EOEF) nr. 857/84 paa en maade, hvorved denne bestemmelses ordlyd fraviges?
2. Saafremt spoergsmaal 1 besvares bekraeftende: Skal denne bestemmelse anvendes i samklang med den maade, hvorpaa den anvendes i Nederlandene i henhold til artikel 5, stk. 1, i bekendtgoerelsen om tillaegsafgift for deltagere i SLOM-aftaler?
3. Saafremt spoergsmaal 1 besvares benaegtende: Medfoerer en anvendelse paa grundlag af den naevnte faellesskabsbestemmelses noejagtige ordlyd, at den i denne bestemmelse naevnte erhverver aldrig kan goere krav paa en saerlig referencemaengde, eller kun i det tilfaelde, at han ved privatretlig aftale med saelgeren af det areal, for hvilket SLOM-aftalen gaelder, har sikret sig, at saelgeren har ret til SLOM-praemie?
4. Foerer en bekraeftende besvarelse af spoergsmaal 3, eventuelt i sammenhaeng med andre betragtninger, til det resultat, at den naevnte bestemmelse helt eller delvis er ugyldig, fordi den er i strid med faellesskabsretten, herunder princippet om beskyttelse af den berettigede forventning?
9 Hvad naermere angaar hovedsagens faktiske omstaendigheder, de relevante faellesskabsbestemmelser, retsforhandlingernes forloeb og de skriftlige indlaeg for Domstolen henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
Sagens retlige baggrund
10 Med de praejudicielle spoergsmaal, som skal undersoeges i sammenhaeng, oensker den forelaeggende ret i det vaesentlige oplyst, om det i henhold til artikel 3a, stk. 2, tredje afsnit, i Raadets forordning nr. 857/84, som aendret ved forordning nr. 764/89, ved en delvis overdragelse af bedriften, hvor erhververen har forpligtet sig til at overholde den af overdrageren i henhold til Raadets forordning nr. 1078/77 indgaaede ikke-markedsfoeringsforpligtelse, er tilladt at fordele den saerlige referencemaengde mellem overdrageren og erhververen, eller om artiklen skal fortolkes saaledes ° med risiko for, at den da maa kendes ugyldig som stridende mod princippet om beskyttelse af den berettigede forventning ° at den samlede saerlige referencemaengde tildeles overdrageren.
11 Indledningsvis bemaerkes, at faellesskabslovgivningen om tillaegsafgift for maelk oprindeligt ikke indeholdt nogen saerlig bestemmelse, som gav mulighed for at tildele en referencemaengde til en producent, som i det af den paagaeldende medlemsstat valgte referenceaar ikke havde leveret maelk i henhold til en aftale som omhandlet i forordning nr. 1078/77. I domme af 28. april 1988 (sag 120/86, Mulder, Sml. s. 2321, praemis 28, og sag 170/86, Von Deetzen, Sml. s. 2355, praemis 17) kendte Domstolen dog ordningen ugyldig, da den var i strid med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.
12 I disse domme fastslog Domstolen, at en erhvervsdrivende, der frivilligt havde indstillet sin produktion i en vis periode, ikke kunne have en berettiget forventning om at kunne genoptage produktionen paa samme betingelser som foer, eller om ikke at blive omfattet af eventuelle regler, som i mellemtiden maatte vaere indfoert, vedroerende markeds- eller strukturpolitikken (Mulder-dommen, praemis 23, Von Deetzen-dommen, praemis 12). Domstolen fandt dog, at en saadan erhvervsdrivende, der ved en faellesskabsretsakt var blevet tilskyndet til at indstille markedsfoeringen af maelk i en begraenset periode af hensyn til almenvellet og mod betaling af en praemie, kunne have en berettiget forventning om ikke ved udloebet af sin forpligtelse at blive paalagt saerlige restriktioner, netop fordi han havde udnyttet de muligheder, som faellesskabsbestemmelserne gav ham (Mulder-dommen, praemis 24, Von Deetzen-dommen, praemis 13).
13 I anledning af disse domme vedtog Raadet den 20. marts 1989 forordning nr. 764/89. Med denne forordning indsattes en ny artikel 3a i forordning nr. 857/84, som i hovedsagen gaar ud paa, at en maelkeproducent, der i referenceaaret ikke har leveret maelk i henhold til en aftale som omhandlet i forordning nr. 1078/77, under visse betingelser kan faa tildelt en saerlig referencemaengde, der beregnes paa grundlag af den maengde maelk, henholdsvis maelkeaekvivalent, som er leveret eller solgt af producenten i en periode paa 12 kalendermaaneder forud for indgivelsen af ansoegningen vedroerende ikke-markedsfoerings- eller omstillingspraemien. En betingelse for at opnaa denne saerlige referencemaengde er, at producenten har beholdt eller erhvervet ret til den ikke-markedsfoeringspraemie, som svarer til den i forbindelse med ikke-markedsfoeringsordningen anfoerte maelkeproduktion.
14 Ifoelge de foerste seks betragtninger til forordning nr. 764/89 laest i sammenhaeng har artikel 3a til formaal at forlige producenternes interesser som omhandlet i Mulder- og Von Deetzen-dommene med formaalene med bestemmelserne om tillaegsafgift paa maelk.
15 Et af disse formaal er, jf. femte betragtning til forordning nr. 764/89, at det er strengt noedvendigt ikke at gribe ind i den skroebelige stabilitet, der paa det tidspunkt var opnaaet paa markedet for maelk og mejeriprodukter. Artikel 3a skal saaledes sikre, at en overskridelse af de saerlige referencemaengder saavel paa individuelt som paa nationalt niveau er udelukket.
16 Artikel 3a, stk. 2, tredje afsnit, i forordning nr. 857/84, der regulerer tildeling af den saerlige referencemaengde ved delvis overdragelse af bedriften i en ikke-markedsfoeringsperiode, maa ses paa denne baggrund.
17 Forordning nr. 857/84, artikel 3a, stk. 2, tredje afsnit, foerste led, lyder:
"Saafremt producenten har overdraget en del af sin bedrift i loebet af ikke-markedsfoerings- eller omstillingsperioden,
° er overdragerens saerlige referencemaengde ... lig med 60% af den maengde, for hvilken han har bevaret retten til praemie
° ..."
I medfoer af tredje afsnit, andet led, kan erhververen goere krav paa en saerlig referencemaengde, der er lig med 60% af den maengde, "for hvilken der er erhvervet ret til praemie."
18 Med hensyn til ret til praemie ved delvis overdragelse er der i forordning nr. 1078/77, artikel 6, stk. 2, fastsat foelgende bestemmelse:
"Saafremt kun en del af bedriften afstaas, bevarer ansoegeren sin ret til praemien, hvis den person, til hvem afstaaelsen finder sted, skriftligt paatager sig fortsat at opfylde de forpligtelser, som hans forgaenger har indgaaet. I modsat fald tilbagebetales en del af de allerede udbetalte beloeb af forgaengeren, beregnet i forhold til det afstaaede foderafgroedeareal."
Fortolkningen af artikel 3a, stk. 2, tredje afsnit, i forordning nr. 857/84
19 Sagsoegeren, Raadet og Kommissionen anfoerer, at begge de ovennaevnte bestemmelser, naar de sammenholdes, boer fortolkes efter deres ordlyd. Ifoelge denne fortolkning kan i det foreliggende tilfaelde kun overdrageren goere krav paa den samlede saerlige referencemaengde. Erhververen er derimod slet ikke omfattet af bestemmelserne med hensyn til den saerlige referencemaengde.
20 Denne fortolkning tager udgangspunkt i den ved forordning nr. 764/89 indfoerte formelle forbindelse mellem retten til en referencemaengde og tildelingen af ikke-markedsfoeringspraemien. I henhold til artikel 6, stk. 2, i forordning nr. 1078/77, hvori er fastsat bestemmelse om, hvad der sker med praemien ved en delvis overdragelse, beholder overdrageren den fulde praemie, naar erhververen ved den delvise overdragelse forpligter sig til i oevrigt at overholde ikke-markedsfoeringsforpligtelsen.
21 Foerst bemaerkes, at saafremt denne fortolkning blev accepteret, ville bestemmelsen i artikel 3a, stk. 2, tredje afsnit, andet led, i forordning nr. 857/84 efter aendringen ° hvorefter erhververen faar tildelt en saerlig referencemaengde, naar han har erhvervet ret til praemie ° ikke have nogen mening. I artikel 6, stk. 2, i forordning nr. 1078/77 er der nemlig ikke hjemmel for, at erhververen erhverver praemien ved en delvis overdragelse.
22 Med hensyn til det, som Raadet og Kommissionen har anfoert om, at bestemmelserne i andet led kun omfatter det saerlige tilfaelde, hvor overdragelsen vedroerer den sidste del af bedriften efter en raekke delvise overdragelser, ses der ikke at vaere stoette herfor i nogen specialbestemmelse i den gaeldende faellesskabslovgivning, og anbringendet forekommer af de grunde, generaladvokaten har redegjort for i punkt 16 i sit forslag til afgoerelse, ikke saerlig overbevisende.
23 Dernaest udtales, at den foreslaaede fortolkning ikke er i overensstemmelse med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, som erhververen kan paaberaabe sig. Efter at have erhvervet en del af bedriften fra overdrageren, og efter overtagelse af ikke-markedsfoeringsforpligtelsen har erhververen, ligesom producenterne i Mulder- og Von Deetzen-dommene, ret til at forvente, at han igen kan anvende de erhvervede arealer til maelkeproduktion, saa snart ikke-markedsfoeringsperioden er udloebet. Udelukkes denne mulighed for erhververen, vil det vaere i strid med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.
24 Bestemmelserne i artikel 3a, stk. 2, tredje afsnit, i forordning nr. 857/84 skal dog fortolkes i samklang med princippet om beskyttelsen af den berettigede forventning, som er et af de generelle principper i faellesskabsretten.
25 Endelig stoetter hele referencemaengdeordningen sig paa det generelle princip, der er fastsat i artikel 7 i forordning nr. 857/84 og i artikel 5 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1371/84 af 16. maj 1984 om gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 (EFT L 132, s. 11), som betyder, at i tilfaelde af en delvis overdragelse af bedriften faar erhververen tildelt en referencemaengde i forhold til det areal, der er overdraget. Af betragtningerne til den paagaeldende forordning fremgaar ikke, at faellesskabslovgiver har villet fravige dette generelle princip.
26 Naevnte princip goer det endvidere muligt at bringe overholdelsen af princippet om erhververens berettigede forventning i overensstemmelse med de strenge krav i forbindelse med opretholdelsen af stabiliteten paa markedet.
27 I den forbindelse bemaerkes, at de paagaeldende bestemmelser, fortolket som vedroerende en fordeling af den saerlige referencemaengde mellem overdrageren og erhververen i forhold til de bibeholdte og de overdragne arealer, ikke foerer til overskridelse af den samlede saerlige referencemaengde, som ejeren kunne have gjort krav paa, saafremt han ikke havde afstaaet en del af sin bedrift.
28 I relation til overdragerens forhold bemaerkes, at fortolkes artikel 3a, stk. 2, tredje afsnit, i forordning nr. 857/84 som vedroerende en fordeling af den saerlige referencemaengde, paavirkes overdragerens rettigheder slet ikke. I betragtning af, at den forholdsmaessige fordeling lige siden ikrafttraedelsen af ordningen vedroerende tillaegsafgift paa maelk har vaeret det foerende princip for kvoteordningen, kunne den producent, der oprindelig var udelukket fra en maelkekvota paa grund af sin deltagelse i ikke-markedsfoeringsprogrammet, ikke have en berettiget forventning om, at den saerlige referencemaengde efter overdragelsen af en del af hans bedrift i sin helhed ville blive tildelt ham.
29 Derfor boer de praejudicielle spoergsmaal besvares med, at artikel 3a, stk. 2, tredje afsnit, i forordning nr. 857/84, som aendret ved forordning nr. 764/89, fortolkes saaledes, at det i henhold til denne artikel er tilladt ved delvis overdragelse af en bedrift, hvor erhververen forpligter sig til at overholde den af overdrageren i medfoer af Raadets forordning nr. 1078/77 indgaaede ikke-markedsfoeringsforpligtelse, at fordele den saerlige referencemaengde mellem overdrageren og erhververen i forhold til det afstaaede areal.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
30 De udgifter, der er afholdt af den nederlandske regering, den tyske regering samt af Raadet og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af College van Beroep voor het Bedrijfsleven, ved beslutning af 23. januar 1992, for ret:
Artikel 3a, stk. 2, tredje afsnit, i Raadets forordning nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter, som aendret ved Raadets forordning nr. 764/89 af 20. marts 1989, skal fortolkes saaledes, at det i henhold til denne artikel er tilladt ved delvis overdragelse af en bedrift, hvor erhververen forpligter sig til at overholde den af overdrageren i medfoer af Raadets forordning nr. 1078/77 indgaaede ikke-markedsfoeringsforpligtelse, at fordele den specielle referencemaengde mellem overdrageren og erhververen i forhold til det afstaaede areal.