62000CJ0178_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-178/00,
Den Italienske Republik ved U. Leanza, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato, D. Del Gaizo, og med valgt adresse i Luxembourg,
sagsøger,
mod
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved E. de March og L. Visaggio, som befuldmægtigede, bistået af avvocato A. Dal Ferro, og med valgt adresse i Luxembourg,
sagsøgt,
angående en påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 2000/197/EF af 1. marts 2000 om ændring af beslutning 1999/187/EF om afslutning af medlemsstaternes regnskaber over de udgifter for regnskabsåret 1995, der finansieres af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen (EFT L 61, s. 15), for så vidt som beslutningen har foretaget finansielle korrektioner vedrørende visse af de af den sagsøgende medlemsstat anmeldte udgifter,
har
DOMSTOLEN (Femte Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, M. Wathelet, og dommerne D.A.O. Edward, A. La Pergola, P. Jann (refererende dommer) og S. von Bahr,
generaladvokat: P. Léger
justitssekretær: R. Grass,
på grundlag af den refererende dommers rapport,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 26. september 2002,
afsagt følgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 12. maj 2000 har Den Italienske Republik i henhold til artikel 230, stk. 1, EF nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 2000/197/EF af 1. marts 2000 om ændring af beslutning 1999/187/EF om afslutning af medlemsstaternes regnskaber over de udgifter for regnskabsåret 1995, der finansieres af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen (EFT L 61, s. 15, herefter »den anfægtede beslutning«), for så vidt som beslutningen har foretaget finansielle korrektioner vedrørende visse af de af den sagsøgende medlemsstat anmeldte udgifter.
2 Påstanden om delvis annullation omhandler følgende korrektioner, som de er beskrevet og begrundet i Kommissionens sammenfattende rapport af 12. januar 1999 vedrørende resultaterne af kontrollen i forbindelse med regnskabsafslutningen for EUGFL, Garantisektionen, for regnskabsåret 1995 (dokument VI/6462/98) (herefter »den sammenfattende rapport«):
- negative korrektioner på 3 358 746 955 ITL og 807 967 249 ITL og en positiv korrektion på 22 116 046 015 ITL i udgifterne til oplagring af hård hvede (punkt 4.5.1.2.1.11 i den sammenfattende rapport)
- negative korrektioner på 7 883 033 994 ITL, 1 756 934 916 ITL og 44 888 325 908 ITL i udgifterne til oplagring af hård hvede (punkt 4.5.1.2.1.14 i den sammenfattende rapport)
- negativ korrektion på 1 923 101 478 ITL, der svarer til den sikkerhed, der skulle have været inddraget inden for rammerne af et salg af hård hvede med henblik på udførsel til Algeriet (punkt 4.5.1.2.1.16 i den sammenfattende rapport)
- negative korrektioner på 5 263 394 861 ITL og 4 701 973 982 ITL, der svarer til værdien af forskellene mellem de lagre af blød hvede, byg og majs, der indberettedes ved udgangen af regnskabsåret 1994 og begyndelsen af regnskabsåret 1995 (punkt 4.5.1.3, 4.5.1.3.1.1 og 4.5.1.3.1.2 i den sammenfattende rapport)
- negativ korrektion på 2 502 127 250 ITL, der svarer til saldoen for de korrektioner, Kommissionen foretog i en forudgående månedlig erklæring vedrørende blød hvede, byg og majs (punkt 4.5.1.3.5 i den sammenfattende rapport)
- endvidere bestrides Kommissionens beslutning, der i forbindelse med regnskabsafslutningen for regnskabsåret 1995 afviser at tildele Den Italienske Republik et beløb på 11 952 457 079 ITL i henhold til interventionsorganernes endelige godkendelse af fakturaer for salg af korn.
Negative korrektioner på 3 358 746 955 ITL og 807 967 249 ITL samt en positiv korrektion på 22 116 046 015 ITL i udgifterne til oplagring af hård hvede
3 Det fremgår af sagens akter, navnlig af den sammenfattende rapports punkt 4.5.1.2.1.11, at Kommissionen efter at have konstateret forskelle mellem årsopgørelsen for regnskabsåret 1995 og den virkelige situation på interventionslagrene for hård hvede foretog en korrektion på 3 358 746 955 ITL i de under budgetkonto 1011.003 indberettede udgifter, en reduktion på 807 967 249 ITL i de under budgetkonto 1012.003 indberettede udgifter samt en forhøjelse med 22 116 046 015 ITL af de under budgetkonto 1013.003 indberettede udgifter.
4 Den italienske regering har i sin stævning nedlagt påstand om, at Domstolen annullerer »den foreslåede negative korrektion på 26 282 760 219 ITL« - hvilket beløb tilsyneladende er fremkommet ved en sammenlægning af beløbene på 3 358 746 955 ITL, 807 967 249 ITL og 22 116 046 015 ITL - og regeringen har under henvisning til sit eget lagerregnskab, men uden at fremkomme med en retlig begrundelse til støtte for denne del af påstanden, gjort gældende, at EUGFL har opnået en ubegrundet berigelse svarende til dette beløb.
5 Det fastslås i den forbindelse, at det klart fremgår af sagens akter, navnlig af den sammenfattende rapports punkt 4.5.1.2.1.11, at korrektionen på 22 116 046 015 ITL, som vedrører budgetpost 1013.003, er en positiv korrektion, dvs. er til fordel for Den Italienske Republik, og at det kun er korrektionerne på 3 358 746 955 ITL og 807 967 249 ITL, der er negative korrektioner.
6 Den italienske regerings anbringender, hvormed regeringen kræver annullation af en samlet negativ korrektion på 26 282 760 219 ITL med den begrundelse, at det er åbenbart, at EUGFL har opnået en hertil svarende ubegrundet berigelse, er derfor uforståelige. Det følger, som generaladvokaten har anført i punkt 6 ff. i sit forslag til afgørelse, af artikel 38, stk. 1, litra c), i Domstolens procesreglement og af retspraksis herom, at enhver stævning skal angive søgsmålets genstand og en kort fremstilling af søgsmålsgrundene, og at disse angivelser skal være tilstrækkelig klare og præcise til, at sagsøgte kan tilrettelægge sit forsvar, og Domstolen kan udøve sin kontrol. Det følger heraf, at de væsentlige faktiske og retlige omstændigheder, som et søgsmål støtter sig på, skal fremgå af selve stævningen på en sammenhængende og forståelig måde.
7 De omhandlede anbringender, der er fremsat af den italienske regering, opfylder ikke disse krav, i det omfang det ikke er forståeligt, hvorfor EUGFL har opnået en ubegrundet berigelse på 26 282 760 219 ITL, hvoraf et beløb på 22 116 046 015 ITL klart var en korrektion til fordel for den sagsøgende medlemsstat.
8 Derfor kan sagen ikke, for så vidt den omhandler denne del af påstanden, antages til realitetsbehandling, hvorfor den må afvises.
Negative korrektioner på 7 883 033 994 ITL, 1 756 934 916 ITL og 44 888 325 908 ITL vedrørende udgifter til oplagring af hård hvede
9 Den italienske regering har bestridt en negativ korrektion med et samlet beløb på 54 528 294 818 ITL, der kan opdeles i negative korrektioner på henholdsvis 7 883 033 994 ITL, 1 756 934 916 ITL og 44 888 325 908 ITL, som Kommissionen foretog, efter at en kontrol, der blev gennemført i marts og april 1995, havde vist, at en samlet mængde på 122 709,192 tons hård hvede, der var oplagret i selskabet Coop. San Giorgios lagre, var af meget dårlig kvalitet og ikke opfyldte de mindstekrav, der stilles for at få adgang til offentlig intervention.
10 Det fremgår af den sammenfattende rapports punkt 4.5.1.2.1.14, at for en del af den omhandlede mængde på 122 709,192 tons hård hvede, nemlig 84 481,128 tons, blev købsprisen og de hertil knyttede tekniske udgifter pålagt den italienske forvaltning, idet Kommissionens tjenestegrene ikke fandt, at det omhandlede korn opfyldte de betingelser, der er fastsat for opgivelse til offentlig intervention. Kommissionen har i den forbindelse påberåbt sig artikel 7, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3597/90 af 12. december 1990 om reglerne for bogføring af interventionsforanstaltninger, under hvilke interventionsorganerne opkøber, oplagrer og sælger landbrugsprodukter (EFT L 350, s. 43), i henhold til hvilken »[i]ndlagrede mængder, for hvilke det konstateres, at de ikke opfylder de for oplagringen fastsatte betingelser [...] på tidspunktet for udlagringen [skal] bogføres som et salg til den pris, til hvilken de er opkøbt«.
11 Med hensyn til resten af de omhandlede 122 709,192 tons hård hvede, eller 38 228,064 tons, har Kommissionen i den sammenfattende rapport forklaret, at den anvendte samme forordnings artikel 2, stk. 3, litra c), som bestemmer, at »[h]vis produktet forringes eller ødelægges som følge af [...] dårlige opbevaringsbetingelser [...] bogføres produktets værdi i henhold til stk. 1«, dvs. »ved at multiplicere [de omhandlede] mængder [...] med den basisinterventionspris for standardkvaliteten, som er gældende den første dag i det pågældende regnskabsår, forhøjet med 5%«.
Mængden på 84 481,128 tons
12 For så vidt angår mængden på 84 481,128 tons hård hvede har den italienske regering gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 2 og 7 i forordning nr. 3597/90. Ifølge regeringen opfyldte denne mængde på det tidspunkt, hvor den blev opgivet til offentlig intervention, alle de i fællesskabslovgivningen fastsatte betingelser. Regeringen har som bevis herfor fremlagt 37 analysecertifikater, der er udarbejdet af et privat laboratorium, og som godtgør, at varerne var i en tilfredsstillende tilstand, da de blev indlagret. Ifølge regeringen skulle Kommissionen heller ikke have anvendt artikel 7 i forordning nr. 3597/90, der henviser til »[...] mængder, for hvilke det konstateres, at de ikke opfylder de for oplagringen fastsatte betingelser«, men derimod forordningens artikel 2, stk. 3, litra c), der nævner »dårlige opbevaringsbetingelser«.
13 Kommissionen har tilbagevist denne kritik. Ifølge Kommissionen fremgår det klart af de analyser, der blev foretaget af Consorzio Controlli Integrati in Agricoltura (herefter »CCIA«) ved den i marts og april 1995 gennemførte officielle kontrol, at de 84 481,128 tons hård hvede var af meget dårlig kvalitet. De resultater, der fremgår af et privat laboratoriums analyser, som den italienske regering nu har fremlagt for Domstolen, kan ikke tages i betragtning, idet de tilsyneladende er baseret på prøver, der er udtaget af lagerholderen selv og ikke af uafhængige personer.
14 I denne forbindelse skal det, som det fremgår af punkt 22-28 i generaladvokatens forslag til afgørelse, fastslås, at inden for rammerne af afslutningen af medlemsstaternes regnskaber over de udgifter, der finansieres af EUGFL, kan afgørende faktiske oplysninger sædvanligvis kun fastlægges i forbindelse med en upartisk kontrol foretaget af uafhængige personer, såsom CCIA. Det er kun, når den omhandlede medlemsstat kan godtgøre, at de fastlagte oplysninger er ukorrekte, at der kan benyttes andre beviser. Som generaladvokaten har understreget i de samme punkter i sit forslag, kan den italienske regerings fremlæggelse af 37 analysecertifikater i den foreliggende sag, der er udarbejdet af et privat laboratorium, som ikke opfylder kravene til upartiskhed, ikke svække de af CCIA fastlagte faktiske oplysninger.
15 Den italienske regering har således ikke godtgjort, at Kommissionen har tilsidesat artikel 2 og 7 i forordning nr. 3597/90.
Mængden på 38 228,064 tons
16 For så vidt angår mængden på 38 228,064 tons har den italienske regering hævdet, at Kommissionen ved vurderingen af den omtvistede produktmængde har udøvet et urigtigt skøn. Regeringen har gjort gældende, at CCIA i forbindelse med sin kontrol fastslog, at den mængde hård hvede, der oplagredes af selskabet Coop. San Giorgio, kun udgjorde 37 042,795 tons, eller 1 185,269 tons mindre end den mængde, Kommissionen tog i betragtning ved beregningen af den omhandlede korrektion.
17 Kommissionen har anført, at selv om det er korrekt, at CCIA fastslog, at det kun var 37 042,795 tons hård hvede, der var af »dårlig kvalitet« som følge af dårlige opbevaringsbetingelser, fastslog dette organ samtidigt, at en anden mængde på 1 185,269 tons manglede. I det omfang den værdi, der tillægges en mængde, der afvises som følge af manglende kvalitet, er den samme som den værdi, der tillægges en mængde, der afvises som følge af, at den mangler, er den italienske regerings argumentation uden betydning.
18 I den forbindelse bemærkes for det første, at den italienske regering, der blot bekræfter, at CCIA i forbindelse med sin kontrol af selskabet Coop. San Giorgios lagre fastslog, at der kun fandtes 121 523,923 tons hård hvede (84 481,128 tons + 37 042,795 tons) oplagret, på ingen måde modsiger Kommissionens bemærkning om, at CCIA ligeledes påviste, at der på lageret manglede 1 185,269 tons.
19 For det andet følger det af artikel 2, stk. 1, og artikel 2, stk. 3, litra c), i forordning nr. 3597/90, at inden for rammerne af de interventionsforanstaltninger i form af offentlig oplagring, som EUGFL finansierer, beregnes værdien af de manglende mængder, »der overskrider tolerancerne for opbevaring og forarbejdning eller [...] som følge af tyveri eller andre konstaterede årsager«, på samme måde som værdien af mængder, der er forringet eller ødelagt »som følge af [...] dårlige opbevaringsbetingelser«.
20 Herefter må det fastslås, at Kommissionen ikke har begået nogen fejl, der kan medføre økonomisk skade for Den Italienske Republik. Derfor må Kommissionen frifindes i sagen, for så vidt den vedrører den samlede negative korrektion på 54 528 294 818 ITL.
Negativ korrektion på 1 923 101 478 ITL vedrørende inddragelsen af en sikkerhed, der blev stillet med henblik på udførsel til Algeriet
De relevante retsregler
21 Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 af 22. juli 1985 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter (EFT L 205, s. 5) bestemmer for så vidt angår frigivelse af sikkerhedsstillelse i artikel 21:
»En sikkerhedsstillelse frigives, når der som fastsat i den specifikke forordning er fremlagt dokumentation for, at alle primære, sekundære og underordnede krav er opfyldt.«
22 Forordningens artikel 20, stk. 2, bestemmer, at der »[v]ed »primært krav« forstås et krav af grundlæggende betydning for formålet med den forordning, hvori kravet er fastlagt, om at foretage eller undlade at foretage en handling«.
23 I henhold til forordningens artikel 1, litra a), finder forordning nr. 2220/85 anvendelse på et stort antal fælles markedsordninger, herunder på markedsordningen for korn.
24 Med henblik på udførsel af interventionslagre af hård hvede til Algeriet vedtog Kommissionen forordning (EF) nr. 2668/94 af 31. oktober 1994, der bemyndigede det italienske interventionsorgan til at udbyde 148 000 tons hård hvede i licitation med henblik på udførsel af groft mel af hård hvede til Algeriet (EFT L 284, s. 45). Forordningens artikel 11, stk. 4, bestemmer:
»Det primære krav som defineret i artikel 20 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 [...] omfatter betaling af salgsprisen for hård hvede samt udførsel af groft mel af hård hvede inden for den fastsatte frist i henhold til den i artikel 4, stk. 3, omhandlede eksportlicens.«
25 Forordningens artikel 11, stk. 2, bestemte følgende i sin oprindelige version, der finder anvendelse på de faktiske omstændigheder i sagen:
»I forbindelse med forpligtelsen til at udføre til Algeriet stilles en samlet sikkerhed på 50 ECU/ton hård hvede, hvoraf de 25 ECU/ton stilles ved eksportlicensens udstedelse for den mængde groft mel, der svarer til den mængde hård hvede, og de resterende 25 ECU/ton inden kornets afhentning.
Uanset artikel 15, stk. 2, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3002/92 [...] skal beløbet på 50 ECU/ton hård hvede, der svarer til den udførte mængde groft mel, frigives senest 15 arbejdsdage efter den dato, hvor tilslagsmodtageren dokumenterer, at det grove mel er ankommet til Algeriet.«
26 Efterfølgende er den nævnte artikel 11, stk. 2, andet afsnit, blevet ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 545/95 af 10. marts 1995 om ændring af forordning (EF) nr. 2668/94 (EFT L 55, s. 27). Det nævnte afsnit bestemmer fortsat efter ændringerne, at beløbet på 50 ECU skal »frigives senest 15 arbejdsdage efter den dato, hvor tilslagsmodtageren dokumenterer, at det i stk. 4 omhandlede krav er blevet opfyldt«.
Den omtvistede korrektion
27 Det fremgår af sagens akter, navnlig af den sammenfattende rapports punkt 4.5.1.2.1.16, at det italienske selskab Italgrani SpA inden for rammerne af den i forordning nr. 2668/94 omhandlede udførsel af hård hvede til Algeriet deltog i licitationen vedrørende en mængde på 32 873,951 tons uden at overholde en af de i artikel 11, stk. 4, i forordning nr. 2668/94 fastsatte betingelser, nemlig betaling af salgsprisen. De italienske myndigheder frigav ikke desto mindre den sikkerhedsstillelse på 50 ECU/ton, der var blevet stillet. Da Kommissionen fandt, at denne sikkerhedsstillelse var forfalden, foretog den derfor en negativ korrektion på 1 923 101 478 ITL.
28 Den italienske regering har hverken bestridt korrektionens størrelse eller det faktum, at selskabet Italgrani SpA ikke havde opfyldt betingelsen om betaling af salgsprisen. Derimod har regeringen gjort gældende, at Kommissionen ikke skulle have antaget, at salgsprisens betaling var en betingelse for sikkerhedens frigivelse, i det omfang artikel 11, stk. 2, andet afsnit, i forordning nr. 2668/94 i den oprindelige version, der finder anvendelse i sagen, som betingelse for frigivelsen alene bestemte, at det skal dokumenteres, at den på grundlag af den hårde hvede fremstillede mængde groft mel var ankommet til Algeriet. Det er først senere, dvs. efter ændringen af denne bestemmelse ved forordning nr. 545/95, at opfyldelsen af de i artikel 11, stk. 4, i forordning nr. 2668/94 nævnte hovedkrav blev indført som forudgående betingelse for sikkerhedsstillelsens frigivelse. Denne ændring finder imidlertid ikke anvendelse i den foreliggende sag. Kommissionen har således foretaget en urigtig retsanvendelse ved at anvende forordning nr. 545/95 med tilbagevirkende kraft, hvilket er ulovligt.
29 Det skal i denne forbindelse fastslås, at det følger af et samlet syn på hele den lovgivning, der finder anvendelse, at betingelserne for sikkerhedsstillelsens frigivelse ikke kun var fastsat i artikel 11, stk. 2, andet afsnit, i forordning nr. 2668/94 i sin oprindelige version, der finder anvendelse i sagen, men at bestemmelsen skulle læses i sammenhæng med artikel 11, stk. 4, og forordning nr. 2220/85, der er grundforordningen på området, og hvortil artikel 11, stk. 4, i forordning nr. 2668/94 i øvrigt udtrykkeligt henviser.
30 I det omfang artikel 21 i forordning nr. 2220/85 i almindelighed bestemmer, at sikkerhedsstillelsens frigivelse er betinget af, at alle primære krav er opfyldt, kan den specifikke forordning, der er forordning nr. 2668/94, kun fravige dette princip, hvis den gør det på udtrykkelig og særlig begrundet vis. Dette er ikke tilfældet med artikel 11, stk. 2, andet afsnit, i forordning nr. 2668/94 i sin oprindelige version, idet samme forordnings artikel 11, stk. 4, udpeger betaling af salgsprisen som den primære forpligtelse og dermed klart henviser til forordning nr. 2220/85.
31 Under disse omstændigheder var sikkerhedsstillelsens frigivelse ikke kun betinget af varens ankomst til Algeriet i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning nr. 2668/94, men også af betingelsen om betaling af salgsprisen i henhold til samme forordnings artikel 11, stk. 4, sammenholdt med artikel 20 og 21 i forordning nr. 2220/85. Den senere ændring af artikel 11, stk. 2, andet afsnit, i forordning nr. 2668/94, der blev foretaget ved forordning nr. 545/95, og som udtrykkeligt nævner denne anden betingelse, bekræfter således kun den tidligere gældende retstilstand. Denne analyse bekræftes af det faktum, at betragtningerne til forordning nr. 545/95, der præciserer grundene for de andre ændringer, der blev foretaget af forordning nr. 2668/94, end ikke nævner ændringen af den sidstnævnte forordnings artikel 11, stk. 2, andet afsnit.
32 Det følger heraf, at Kommissionen var berettiget til på grundlag af forordning nr. 2668/94 i den oprindelige version, der finder anvendelse i sagen, at kræve, at sikkerhedsstillelsens frigivelse var betinget af salgsprisens betaling, hvilket betyder, at Kommissionen ikke har anvendt forordning nr. 545/94 med tilbagevirkende kraft og dermed ikke har foretaget en urigtig retsanvendelse.
33 Derfor må Kommissionen frifindes i sagen, for så vidt den vedrører den negative korrektion på 1 923 101 478 ITL.
Negative korrektioner på 5 263 394 861 ITL og 4 701 973 982 ITL vedrørende forskellene i lagrene af blød hvede, byg og majs
34 Det fremgår af sagens akter, navnlig af den sammenfattende rapports punkt 4.5.1.3, 4.5.1.3.1.1 og 4.5.1.3.1.2, at Kommissionen foretog negative korrektioner på 5 263 394 861 ITL og 4 701 973 982 ITL, dvs. et beløb på i alt 9 965 368 843 ITL, på grundlag af de forskelle, der efter kontrol foretaget af CCIA viste sig mellem lagrene af majs, blød hvede og byg pr. 1. oktober 1994 (datoen for begyndelsen af regnskabsåret 1995) set i forhold til de lagre, der fremgår af EUGFL's tabeller pr. 30. september 1994 (udgangen af regnskabsåret 1994). Forskellene bestod i følgende:
majs: + 35 446,263 tons
blød hvede: + 275,000 tons
byg: - 27 844,600 tons.
35 Med de omhandlede korrektioner søgte Kommissionen, efter hvad den selv har forklaret, at gøre Den Italienske Republik ansvarlig for værdien af de overskydende mængder bløde hvede og majs samt for værdien af den manglende mængde byg. Ifølge Kommissionen skulle de overførte værdier af hård hvede og majs, der blev indberettet pr. 1. oktober 1994, have været i overensstemmelse med de pr. 30. september 1994 fastsatte værdier, hvorfor de omhandlede korrektioner skulle foretages. De manglende mængder byg skulle ifølge Kommissionen anses for et tab, og værdien heraf skulle derfor krediteres EUGFL.
36 I stævningen har den italienske regering gjort gældende, at disse negative korrektioner savner hjemmel og er ubegrundede. De foretagne berigtigelser af lagrene følger af den omstændighed, at den italienske forvaltning i løbet af oktober måned 1994 foretog en obligatorisk tilpasning af de bogførte lagre til de faktiske lagre, som de var blevet fastlagt efter den af CCIA udførte kontrol.
37 Kommissionens fremgangsmåde, der består i at drage økonomiske fordele af den omstændighed, at den italienske forvaltning med rette afstemte de bogførte lagre med de faktisk indlagrede mængder, er en udnyttelse af den foreliggende situation. Kommissionen bliver på den ene side krediteret den overførte værdi, der følger af forøgelsen af lagrene af blød hvede og majs, uden at give den italienske stat samme behandling for så vidt angår byg, og på den anden side den værdi, der beregnes på grundlag af forordning nr. 3597/90 efter formindskelsen af lagret af byg, der ikke følger af et faktisk tab af produktet.
38 Den italienske regering har gjort gældende, at hvis man skulle følge Kommissionens argumentation, skal man ligeledes indrømme den italienske forvaltning følgende positive korrektioner:
- tilbageførsel til den italienske stat af den formindskelse i den overførte værdi, den er blevet gjort ansvarlig for i regnskabsåret 1994, der svarer til 27 844,600 tons byg
- tekniske udgifter til oplagring (budgetkonto 1011.03), der er afholdt i regnskabsåret 1994 for de 35 446,263 tons majs, der blev indberettet som forøgelse og blev påvist efter den lageroptælling, der blev foretaget af selskabet CCIA, hvilken forøgelse følger af, at der ikke er blevet taget hensyn til denne mængde i EUGFL's tabeller for regnskabsåret 1994
- tekniske udgifter til oplagring (budgetpost 1011.03), der er afholdt i regnskabsårene 1992, 1993 og 1994 for de 275 tons blød hvede, der blev oplagret som følge af den manglende levering af hele den mængde blød hvede på 5 000 tons, der skulle have været leveret inden for rammerne af fødevarehjælp til Albanien i 1992.
39 Såfremt de nævnte positive korrektioner ikke foretages, må det fastslås, at EUGFL har modtaget en uberettiget berigelse på Den Italienske Republiks bekostning.
40 Den italienske regerings argumentation gør det ikke muligt at fastlægge de retlige og faktiske forhold, hvorpå denne del af påstanden støttes. Det er, således som det fremgår af punkt 7 og 47 i generaladvokatens forslag til afgørelse, nødvendigt, for at en sag kan antages til realitetsbehandling i henhold til artikel 38, stk. 1, litra c), i Domstolens procesreglement - hvilken bestemmelse kræver, at stævningen præciserer søgsmålets genstand og søgsmålsgrundene - at de væsentligste faktiske og retlige omstændigheder, som sagen støttes på, fremgår sammenhængende og klart af selve stævningen. Dette krav er ikke opfyldt med den italienske regerings anbringender vedrørende den del af sagens genstand, der vedrører de omhandlede korrektioner.
41 Derfor kan sagen ikke, for så vidt den omhandler de negative korrektioner på 5 263 394 861 ITL og 4 701 973 982 ITL, antages til realitetsbehandling.
Negativ korrektion på 2 502 127 250 ITL, der svarer til saldoen for de korrektioner, Kommissionen foretog i en tidligere månedlig erklæring vedrørende blød hvede, byg og majs
42 Som det fremgår af sagens akter, navnlig af den sammenfattende rapports punkt 4.5.1.3.5, foretog Kommissionen en negativ korrektion på 2 502 127 250 ITL (+ 467 306 950 ITL + 146 883 900 ITL - 3 116 318 100 ITL) med henblik på at rette den fejl, den italienske forvaltning havde begået i forbindelse med udarbejdelsen af de årlige EUGFL-tabeller for regnskabsåret 1995.
43 Denne fejl bestod i, at forvaltningen i forbindelse med årsopgørelsen ikke i linje 110 i tabel 5 tog hensyn til de korrektioner, der var blevet foretaget i en månedlig erklæring i henhold til artikel 9, stk. 7, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2776/88 af 7. september 1988 om de oplysninger, som medlemsstaterne skal fremsende med henblik på bogføring af de udgifter, der finansieres gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen (EFT L 249, s. 9). I henhold til denne bestemmelse »[anføres] [k]orrektioner, som Kommissionen foretager i de i artikel 6 omhandlede oplysninger, og som vedrører hele regnskabsåret [...] i et bilag til en beslutning om forskud og giver anledning til, at kontorerne eller organerne foretager opkrævning eller udbetaling inden udgangen af den måned, hvor nævnte beslutning er vedtaget«.
44 Den italienske regering har i sin stævning gjort gældende, at Kommissionen med denne korrektion har sanktioneret regeringen to gange. I den 12. månedlige erklæring i regnskabsåret 1995 gav den italienske forvaltning følgende oplysninger i tabel 8, 1. linje, og tabel 52, 30. linje:
- lagre af majs pr. 1. oktober 1994: 27 371,061 tons
- tekniske udgifter (budgetpost 1011.006): 472 481 200 ITL
- finansieringsomkostninger (budgetpost 1012.006): 141 376 660 ITL
- øvrige omkostninger (budgetpost 1013.006): 2 946 864 571 ITL.
45 Kommissionen informerede de italienske myndigheder om nødvendigheden af i regnskabsåret 1995 at foretage de i forordning nr. 2776/88 fastsatte korrektioner - hvilke korrektioner følger af Kommissionens manglende anerkendelse af de ovenfor angivne omkostninger - i relation til den offentlige intervention som følge af den forringelse af de omhandlede lagre af majs, der indtrådte som resultat af en naturkatastrofe i selskabet Cavallis lagre.
46 For så vidt angår de omhandlede mængde majs, der var oplagret hos dette selskab, blev det senere i forbindelse med regnskabsafslutningen for regnskabsåret 1994 efter afslutningen af en forligsprocedure besluttet at pålægge den italienske forvaltning to negative korrektioner på 448 148 256 ITL og 123 262 537 ITL, ligesom der blev foretaget en positiv korrektion på 8 132 491 172 ITL, hvilke korrektioner er blevet optaget i den sammenfattende rapports punkt 4.5.1.3.2.
47 Det følger heraf, at den i henhold til artikel 9 i forordning nr. 2776/88 foreslåede negative korrektion er ubegrundet, i det omfang den dels strider mod de beslutninger, der blev vedtaget i forbindelse med foligsproceduren for regnskabsåret 1994, dels indebærer en dobbelt sanktion af den italienske forvaltning, der konkretiseres i følgende beløb:
- 472 481 200 ITL for budgetpost 1011.006
- 141 376 660 ITL for budgetpost 1012.006, og
- 2 946 864 571 ITL for budgetpost 1013.006.
48 På dette punkt giver den italienske regerings argumentation, som det fremgår af punkt 50 i generaladvokatens forslag til afgørelse, ikke mulighed for at få klarhed over søgsmålets genstand i denne forbindelse, dvs. de retlige og faktiske omstændigheder, som stævningen er støttet på. Stævningen opfylder derfor ikke de i procesreglementets artikel 38, stk. 1, litra c), fastsatte betingelser.
49 Derfor kan sagen ikke, for så vidt som den vedrører den negative korrektion på 2 502 127 250 ITL, antages til realitetsbehandling.
Afslag på tildeling af beløbet på 11 952 457 079 ITL i henhold til en endelig regulering af fakturaer for salg af korn til offentlig intervention
50 Den italienske regering har i stævningen gjort et sidste klagepunkt gældende, der ifølge regeringens egne oplysninger ikke omhandler de af Kommissionen inden for rammerne af den anfægtede beslutning foretagne korrektioner, men afslaget på at imødekomme den italienske forvaltnings anmodning om i forbindelse med regnskabsafslutningen for regnskabsåret 1995 at få tildelt et beløb på 11 952 457 079 ITL i henhold den endelige regulering af fakturaer for salg af korn til offentlig intervention.
51 Den italienske regering har i detaljer beskrevet, at der er tale om et problem, som er forbundet med de manglende produktmængder, der i EUGFL-tabeller optræder som »identificerbare tab«, hvis værdi ifølge regeringen med urette er pålagt den italienske forvaltning.
52 Kommissionen har i den forbindelse forklaret, at de operationer, den italienske regering henviser til, vedrører salg, der er gennemført fra og med regnskabsåret 1993. De italienske myndigheder indgav imidlertid først en anmodning om regulering i februar 1999. Spørgsmålet om regulering af disse salgsfakturaer kan derfor ikke omfattes af tvisten, der omhandler den anfægtede beslutning, som vedrører faktiske omstændigheder, der blev afsluttet i oktober 1998.
53 Det er i den forbindelse tilstrækkeligt at fastslå, at denne del af påstanden ikke vedrører den beslutning, der er anfægtet under det foreliggende søgsmål. Regeringen har ikke nævnt nogen anden retsakt, som den påstår annulleret, og som de omhandlede anbringender er rettet mod. Under disse omstændigheder opfylder påstandene i stævningen ikke kravene i procesreglementets artikel 38, stk. 1, i det omfang det er åbenbart, at de ikke omfattes af tvisten.
54 Sagen kan derfor ikke, for så vidt den omhandler denne sidste del af påstanden, antages til realitetsbehandling.
55 Da den italienske regerings søgsmål delvis ikke kan antages til realitetsbehandling og delvis savner grundlag, skal Kommissionen frifindes.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
56 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom. Da Kommissionen har nedlagt påstand om, at Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger, og Den Italienske Republik har tabt sagen, bør det pålægges den at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (Femte Afdeling)
1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.