62024CJ0267
DOMSTOLENS DOM (Niende Afdeling)
23. oktober 2025 (
*1
)
»Præjudiciel forelæggelse – landbrug – den fælles landbrugspolitik – ordninger for direkte støtte – delegeret forordning (EU) nr. 640/2014 – artikel 15, stk. 1 – undtagelser fra anvendelsen af administrative sanktioner – urigtig støtteansøgning – tilbagekaldelse af en sådan ansøgning – meddelelse til de kompetente nationale myndigheder – administrative sanktioner, der finder anvendelse i tilfælde af anmeldelse af for store arealer – sanktioner i henhold til artikel 19a i delegeret forordning nr. 640/2014 – anvendelse af denne artikel efter ophævelsen af delegeret forordning nr. 640/2014«
I sag C-267/24,
angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Administrativen sad – Varna (forvaltningsdomstol i Varna, Bulgarien) ved afgørelse af 4. april 2024, indgået til Domstolen den 16. april 2024, i sagen
Kanevi Komers DS
mod
Zamestnik izpalnitelen direktor na Darzhaven fond »Zemedelie« – Sofia,
har
DOMSTOLEN (Niende Afdeling),
sammensat af afdelingsformanden, M. Condinanzi (refererende dommer), og dommerne N. Jääskinen og R. Frendo,
generaladvokat: A. Rantos,
justitssekretær: A. Calot Escobar,
på grundlag af den skriftlige forhandling,
efter at der er afgivet indlæg af:
–
Europa-Kommissionen ved M. Ilkova og M. Salyková, som befuldmægtigede,
og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,
afsagt følgende
Dom
1
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 15 og 19a i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 640/2014 af 11. marts 2014 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 for så vidt angår det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem, betingelserne for afslag eller tilbagetrækning af betalinger og administrative sanktioner vedrørende direkte betalinger, støtte til udvikling af landdistrikterne og krydsoverensstemmelse (EUT 2014, L 181, s. 48), som ændret ved Kommissionens delegerede forordning (EU) 2016/1393 af 4. maj 2016 (EUT 2016, L 225, s. 41) (herefter »delegeret forordning nr. 640/2014«), samt artikel 49, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«).
2
Denne anmodning er blevet indgivet i forbindelse med en tvist mellem det bulgarske selskab Kanevi Komers DS EOOD og Zamestnik izpalnitelen direktor na Darzhaven fond »Zemedelie« (viceadministrerende direktør for den nationale fond for Landbrug, Bulgarien) (herefter »DFZ«) vedrørende sidstnævntes afgørelse om at nedsætte den finansielle støtte, som Komers DS havde ansøgt om for ansøgningsåret 2019 i medfør af flere støtteordninger og foranstaltninger med direkte arealbetalinger, og om at pålægge dette selskab sanktioner for anmeldelse af for store arealer.
Retsforskrifter
EU-retten
Forordning (EU) nr. 1306/2013
3
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 af 17. december 2013 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 352/78, (EF) nr. 165/94, (EF) nr. 2799/98, (EF) nr. 814/2000, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 485/2008 (EUT 2013, L 347, s. 549, og berigtiget i EUT 2016, L 130, s. 13) blev ophævet pr. 1. januar 2023 ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/2116 af 2. december 2021 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af forordning (EU) nr. 1306/2013 (EUT 2021, L 435, s. 187). I henhold til artikel 104 i forordning 2021/2116 finder artikel 59, 63, 64, 67, 68, 74 og 77 i forordning nr. 1306/2013 imidlertid fortsat anvendelse i forbindelse med udgifter, der er afholdt, og betalinger, der er foretaget til støtteordninger i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1307/2013 af 17. december 2013 om fastsættelse af regler for direkte betalinger til landbrugere under støtteordninger inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 637/2008 og Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 (EUT 2013, L 347, s. 608) for kalenderåret 2022 og tidligere. Eftersom den i hovedsagen omhandlede ansøgning om støtte vedrører ansøgningsåret 2019, finder forordning nr. 1306/2013 anvendelse i det foreliggende tilfælde.
4
Artikel 59 i forordning nr. 1306/2013 med overskriften »Almindelige kontrolprincipper« bestemmer i stk. 1 og 3:
»1.   Medmindre andet er fastsat, skal det system, som medlemsstaterne indfører [...], omfatte systematisk administrativ kontrol af alle støtteansøgninger og betalingsanmodninger. Systemet skal suppleres af kontrol på stedet.
[...]
3.   Den ansvarlige myndighed udarbejder en rapport om hvert kontrolbesøg på stedet.«
5
Denne forordnings artikel 63 med overskriften »Uretmæssigt udbetalte beløb og administrative sanktioner« bestemmer følgende i stk. 1 og 2:
»1.   Konstateres det, at en støttemodtager ikke opfylder kriterierne for støtteberettigelse, forpligtelserne eller andre forpligtelser vedrørende betingelserne for tildeling af støtte som fastsat i sektorlovgivningen for landbrug, tilbagetrækkes støtten helt eller delvis, og i givet fald de tilsvarende betalingsrettigheder som omhandlet i artikel 21 i forordning (EU) nr. 1307/2013 tildeles ikke eller trækkes tilbage, når det er relevant.
[...]
2.   Hvor det er fastsat i sektorlovgivningen for landbrug, pålægger medlemsstaterne også administrative sanktioner i overensstemmelse med reglerne i artikel 64 og 77 [...]«
6
Artikel 64, stk. 4, i forordning nr. 1306/2013 med overskriften »Anvendelse af administrative sanktioner« har følgende ordlyd:
»De administrative sanktioner kan være af følgende art:
a)
nedsættelse af det støttebeløb, der skal udbetales, i forhold til den af den manglende opfyldelse berørte støtteansøgning eller betalingsanmodning eller senere ansøgninger; for så vidt angår støtte til udvikling af landdistrikterne berører dette dog ikke muligheden for at suspendere støtten, hvis støttemodtageren kan forventes at bringe den manglende opfyldelse til ophør inden for en rimelig frist
b)
betaling af et beløb beregnet på grundlag af den af den manglende opfyldelse berørte mængde og/eller periode
c)
suspension eller tilbagetrækning af en godkendelse, anerkendelse eller tilladelse
d)
udelukkelse fra retten til at deltage i eller drage nytte af den berørte støtteordning eller støtteforanstaltning eller andre foranstaltninger.«
7
Kapitel 2 med overskriften »Integreret forvaltnings- og kontrolsystem« i denne forordnings afsnit V indeholder forordningens artikel 67, som er affattet således:
»1.   Hver medlemsstat opretter og står for driften af et integreret forvaltnings- og kontrolsystem (»det integrerede system«).
[...]
4.   I dette kapitel forstås ved:
[...]
b)
»arealbaseret direkte betaling«: grundbetalingsordningen, den generelle arealbetalingsordning og omfordelingsbetaling som omhandlet i kapitel 1 og 2 i afsnit III i forordning (EU) nr. 1307/2013; betalingen til praksis i landbruget, som er til gavn for klima og miljø, som omhandlet i kapitel 3 i afsnit III i forordning (EU) nr. 1307/2013, betalingen til områder med specifikke naturlige begrænsninger som omhandlet i kapitel 4 i afsnit III i forordning (EU) nr. 1307/2013; betalingen til unge landbrugere som omhandlet i kapitel 5 i afsnit III i forordning (EU) nr. 1307/2013; frivillig koblet støtte som omhandlet i kapitel 1 i afsnit IV, hvor støtten betales pr. hektar, afgrødespecifik betaling for bomuld som omhandlet i kapitel 2 i afsnit IV, ordningen for mindre landbrugere som omhandlet i afsnit V i forordning (EU) nr. 1307/2013 [...]«
8
Artikel 68, stk. 1, i forordning nr. 1306/2013 fastsætter:
»Det integrerede system omfatter følgende elementer:
a)
en elektronisk database
b)
et system til identifikation af landbrugsparceller
c)
et system til identifikation og registrering af betalingsrettigheder
d)
støtteansøgninger og betalingsanmodninger
e)
et integreret kontrolsystem
f)
et fælles system til registrering af identiteten af hver enkelt modtager af den i artikel 67, stk. 2, omhandlede støtte, som indgiver en støtteansøgning eller en betalingsanmodning.«
9
Denne forordnings artikel 74, stk. 1, foreskriver:
»Medlemsstaterne foretager i overensstemmelse med artikel 59 og gennem betalingsorganerne eller organer, som de har givet bemyndigelse til at handle på deres vegne, en administrativ kontrol af støtteansøgningerne for at verificere betingelserne for berettigelsen til støtten. Denne kontrol suppleres af kontrol på stedet.«
10
Nævnte forordnings artikel 77 med overskriften »Anvendelse af administrative sanktioner« har følgende ordlyd:
»1.   For så vidt angår de i artikel 63, stk. 2, omhandlede administrative sanktioner finder denne artikel anvendelse i tilfælde af manglende opfyldelse af kriterierne for støtteberettigelse, forpligtelser eller andre forpligtelser, der følger af anvendelsen af de i artikel 67, stk. 2, omhandlede regler for støtte.
[...]
4.   De administrative sanktioner kan være af følgende art:
a)
nedsættelse af det støttebeløb, der er udbetalt eller skal udbetales, i forhold til de af den manglende opfyldelse berørte støtteansøgninger og/eller i forhold til støtteansøgninger eller betalingsanmodninger for tidligere eller efterfølgende år
b)
betaling af et beløb beregnet på grundlag af det beløb og/eller den periode, som den manglende opfyldelse vedrører
c)
udelukkelse fra retten til at deltage i den berørte støtteordning eller støtteforanstaltning.
[...]«
Forordning nr. 1307/2013
11
Forordning nr. 1307/2013 blev med virkning fra den 1. januar 2023 ophævet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/2115 af 2. december 2021 om regler for støtte til strategiske planer, der udarbejdes af medlemsstaterne under den fælles landbrugspolitik og finansieres gennem Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), og om ophævelse af forordning (EU) nr. 1305/2013 og (EU) nr. 1307/2013 (EUT 2021, L 435, s. 1). I medfør af artikel 154, stk. 2, i forordning 2021/2115 finder forordning nr. 1307/2013 imidlertid fortsat anvendelse på støtteansøgninger, der vedrører ansøgningsår, der begyndte før den 1. januar 2023. Eftersom den i hovedsagen omhandlede ansøgning om støtte vedrører ansøgningsåret 2019, finder forordning nr. 1307/2013 anvendelse i det foreliggende tilfælde.
12
Fjerde betragtning til forordning nr. 1307/2013 har følgende ordlyd:
»Det er nødvendigt at præcisere, at forordning [nr. 1306/2013] og de bestemmelser, der vedtages i henhold dertil, skal finde anvendelse på de foranstaltninger, der er fastsat i denne forordning. [...]«
13
Artikel 1, stk. 1, i forordning nr. 1307/2013 fastsætter:
»Ved denne forordning fastsættes:
a)
fælles regler for betalinger bevilget direkte til landbrugerne i henhold til en af de støtteordninger, der er anført i bilag I (»direkte betalinger«)
b)
særlige regler om:
i)
en grundbetaling til landbrugere (»grundbetalingsordningen«) og en forenklet overgangsordning (»den generelle arealbetalingsordning«)
ii)
en frivillig national overgangsstøtte til landbrugere (»national overgangsstøtte«)
iii)
en frivillig omfordelingsbetaling
iv)
en betaling til landbrugere, der benytter landbrugsmetoder, der er til gavn for klimaet og miljøet
v)
en frivillig betaling til landbrugere i områder med naturbetingede begrænsninger (»betaling til områder med naturbetingede begrænsninger«)
vi)
en betaling til unge landbrugere, der indleder en landbrugsaktivitet (»betaling til unge landbrugere«)
vii)
en frivillig ordning for koblet støtte (»koblet støtte«)
[...]«
Delegeret forordning nr. 640/2014
14
Delegeret forordning nr. 640/2014 blev med virkning fra den 1. januar 2023 ophævet ved Kommissionens delegerede forordning (EU) 2022/1172 af 4. maj 2022 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/2116 for så vidt angår det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem i den fælles landbrugspolitik og anvendelse og beregning af administrative sanktioner i forbindelse med konditionalitet (EUT 2022, L 183, s. 12). I henhold til artikel 13 i delegeret forordning 2022/1172 finder delegeret forordning nr. 640/2014 imidlertid fortsat anvendelse på støtteansøgninger om direkte betalinger, der er indgivet inden den 1. januar 2023. Henset til tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen finder delegeret forordning nr. 640/2014 således anvendelse i det foreliggende tilfælde.
15
2., 8. og 17. betragtning til delegeret forordning nr. 640/2014 har følgende ordlyd:
»(2)
Navnlig bør der fastsættes bestemmelser, som supplerer visse ikke-væsentlige elementer af forordning (EU) nr. 1306/2013 for så vidt angår det integrerede forvaltnings- og kontrolsystems funktionsmåde (i det følgende benævnt »det integrerede system«), fristerne for indsendelse af støtteansøgninger og betalingsanmodninger, betingelserne for hel eller delvis afslag på støtte og betingelserne for hel eller delvis tilbagetrækning af uretmæssigt udbetalt støtte, fastlæggelsen af administrative sanktioner i forbindelse med manglende opfyldelse af betingelserne for at modtage støtte i henhold til ordninger under Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1307/2013 [...]
[...]
(8)
For at sikre, at grundbetalingsordningen og hermed forbundne betalinger som omhandlet i afsnit III i forordning (EU) nr. 1307/2013 gennemføres korrekt, bør medlemsstaterne oprette et identifikations- og registreringssystem, der sikrer, at betalingsrettigheder kan spores, og som bl.a. giver mulighed for krydskontrol af arealer, der er anmeldt i henhold til grundbetalingsordningen, med de betalingsrettigheder, som hver landbruger råder over, og af de forskellige betalingsrettigheder indbyrdes.
[...]
(17)
Støttemodtagere, der på et eller andet tidspunkt giver de kompetente nationale myndigheder meddelelse om fejl i støtteansøgninger eller betalingsanmodninger, bør ikke pålægges en administrativ sanktion uanset grunden til den manglende overholdelse, medmindre støttemodtageren har fået kendskab til, at myndighederne har til hensigt at foretage kontrol på stedet, eller myndighederne allerede har underrettet støttemodtageren om en manglende overholdelse i støtteansøgningen eller betalingsanmodningen.«
16
Artikel 2 i delegeret forordning nr. 640/2014 med overskriften »Definitioner« bestemmer i stk. 1:
»[...]
[Herved] forstås [...]:
[...]
2)
»manglende opfyldelse« eller »manglende overholdelse«:
a)
for så vidt angår kriterierne for støtteberettigelse, forpligtelserne eller andre forpligtelser vedrørende betingelserne for tildeling af støtte, jf. artikel 67, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1306/2013, enhver manglende opfyldelse af disse kriterier for støtteberettigelse, forpligtelser eller andre forpligtelser [...]
[...]«
17
Artikel 15 i delegeret forordning nr. 640/2014 med overskriften »Undtagelser fra anvendelsen af administrative sanktioner« bestemmer:
»1.   De administrative sanktioner, der er omhandlet i dette kapitel, finder ikke anvendelse på den del af støtteansøgningen eller betalingsanmodningen, med hensyn til hvilken støttemodtageren skriftligt underretter den kompetente myndighed om, at støtteansøgningen eller betalingsanmodningen er urigtig, eller at den er blevet urigtig efter indsendelsen, forudsat at støttemodtageren ikke er blevet gjort bekendt med, at myndigheden har til hensigt at foretage kontrol på stedet, og myndigheden ikke allerede har givet støttemodtageren meddelelse om manglende overholdelser i støtteansøgningen eller betalingsanmodningen.
2.   En underretning fra støttemodtageren som omhandlet i stk. 1 medfører, at støtteansøgningen eller betalingsanmodningen ændres, så den stemmer overens med de faktiske forhold.«
18
Denne delegerede forordnings artikel 19a med overskriften »Administrative sanktioner i tilfælde af anmeldelse af for stort et areal for grundbetalingsordningen, den generelle arealbetalingsordning, omfordelingsbetalingen, ordningen for unge landbrugere, betalingen for områder med naturbetingede begrænsninger, ordningen for mindre landbrugere, Natura 2000-betalinger og betalinger inden for rammerne af vandrammedirektivet og betalinger til områder med naturbetingede eller andre specifikke begrænsninger« bestemmer følgende i stk. 1-3:
»1.   Med hensyn til de i artikel 17, stk. 1, omhandlede afgrødegrupper gælder det, at såfremt det anmeldte område for de støtteordninger, som er fastlagt i kapitel 1, 2, 4 og 5 i afsnit III og i afsnit V i forordning (EU) nr. 1307/2013, og de støtteforanstaltninger, som er omhandlet i artikel 30 og 31 i [Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013 af 17. december 2013 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 (EUT 2013, L 347, s. 487)], overstiger det areal, der er fastslået i henhold til artikel 18 i denne forordning, beregnes støtten på grundlag af det fastslåede areal nedsat med 1,5 gange den konstaterede forskel, hvis forskellen er større end 3% af det fastslåede areal eller 2 hektar.
Den administrative sanktion må ikke overstige 100% af beløbene baseret på det anmeldte areal.
2.   Såfremt der endnu ikke er pålagt støttemodtageren en administrativ sanktion i henhold til stk. 1 for anmeldelse af for stort et areal for den pågældende støtteordning eller støtteforanstaltning, nedsættes den i den pågældende bestemmelse omhandlede administrative sanktion med 50%, hvis forskellen mellem det anmeldte areal og det fastslåede areal ikke overstiger 10% af det fastslåede areal.
3.   Såfremt en støttemodtager har fået sin administrative sanktion nedsat i overensstemmelse med stk. 2, og den pågældende støttemodtager skal pålægges en anden administrativ sanktion som omhandlet i denne artikel og i artikel 21 for den relevante støtteordning eller støtteforanstaltning med hensyn til det efterfølgende ansøgningsår, skal denne betale den fulde administrative sanktion for dette efterfølgende ansøgningsår og skal betale det beløb, som den administrative sanktion beregnet i henhold til stk. 1 er nedsat med i overensstemmelse med stk. 2.«
Gennemførelsesforordning (EU) nr. 809/2014
19
Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 809/2014 af 17. juli 2014 om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 for så vidt angår det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem, foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne og krydsoverensstemmelse (EUT 2014, L 227, s. 69) blev ophævet med virkning fra den 1. januar 2023 ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2022/1173 af 31. maj 2022 om regler for anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/2116 for så vidt angår det integrerede system for forvaltning og kontrol under den fælles landbrugspolitik (EUT 2022, L 183, s. 23). I henhold til artikel 14 i gennemførelsesforordning 2022/1173 finder gennemførelsesforordning nr. 809/2014 imidlertid fortsat anvendelse på støtteansøgninger om direkte betalinger, der er indgivet inden den 1. januar 2023. Henset til tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen finder gennemførelsesforordning nr. 809/2014 anvendelse i det foreliggende tilfælde.
20
Artikel 25 i gennemførelsesforordning nr. 809/2014 fastsætter:
»Kontroller på stedet kan varsles under forudsætning af, at det ikke forstyrrer kontrollernes formål eller effektivitet. Et sådant varsel skal begrænses til det absolutte minimum og må ikke overstige 14 dage.
[...]«
21
Denne forordnings artikel 41 med overskriften »Kontrolrapport« har følgende ordlyd:
»1.   For hver kontrol på stedet, som foretages i henhold til denne afdeling, skal der udarbejdes en kontrolrapport, som gør det muligt at efterprøve de nærmere enkeltheder i forbindelse med den foretagne kontrol og drage konklusioner med hensyn til overholdelsen af kriterierne for støtteberettigelse, tilsagn og andre forpligtelser. [...]
2.   Støttemodtageren skal have mulighed for at underskrive rapporten under kontrollen, så han derved kan bekræfte sin tilstedeværelse ved kontrollen og fremsætte sine bemærkninger. Hvis medlemsstaterne i forbindelse med kontrollen anvender en elektronisk kontrolrapport, skal den kompetente myndighed gøre det muligt for støttemodtageren at skrive under med en elektronisk signatur; i modsat fald skal kontrolrapporten straks sendes til støttemodtageren, så vedkommende har mulighed for at underskrive rapporten og fremsætte eventuelle bemærkninger. Hvis der konstateres uregelmæssigheder, udleveres der en kopi af kontrolrapporten til støttemodtageren.
[...]«
Bulgarsk ret
ZPZP
22
Artikel 41 i Zakon za podpomagane na zemedelskite proizvoditeli (lov om støtte til landbrugere) (DV nr. 58 af 22.5.1998) i den version, der finder anvendelse på tvisten i hovedsagen (herefter »ZPZP«), bestemmer:
»(1)   Landbrugere, der er registreret i henhold til artikel 7, kan ansøge om støtte inden for ordningerne i artikel 38a, stk. 1, ved at indgive en støtteansøgning i medfør af artikel 32, stk. 1, for det pågældende kalenderår.
[...]
(3)   De i støtteansøgningen omhandlede landbrugsarealer skal være til rådighed for landbrugerne den 31. maj det pågældende kalenderår i medfør af artikel 36, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013, hvilket godtgøres ved et retsgrundlag for anvendelse registreret i henhold til [Zakon za sobstvenostta i polzvaneto na zemedelskite zemi (lov om ejendomsret til og anvendelse af landbrugsarealer)].
(4)   Retsgrundlaget for anvendelse af landbrugsarealer registreres hos de kommunale tjenestegrene for landbrug på det sted, hvor ejendommen ligger, ved hjælp af specialiseret software styret af ministeriet for landbrug, fødevarer og skove. Registreringen sker inden udløbet af de frister, der er fastsat i dekretet omhandlet i artikel 32, stk. 5, for indgivelsen af ansøgningen og for ændringer heraf.
(5)   Ministeriet for landbrug, fødevarer og skove klassificerer, sammenfatter og fremsender på én gang eller i etaper oplysningerne om de registrerede retsgrundlag for anvendelsen af landbrugsarealerne til betalingsorganet. [...]
(6)   Ved indgivelsen af støtteansøgningen via det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem efterprøver betalingsorganet oplysningerne i ansøgningen, og disse oplysninger sammenlignes med oplysningerne omhandlet i stk. 5. Hvis landbrugeren i sin ansøgning har medtaget landbrugsarealer, der ligger uden for de arealer, for hvilke der findes et retsgrundlag, eller i et omfang, der overstiger det registrerede retsgrundlag for anvendelse, giver systemet en fejlmelding. Fejlmeldingen forelægges landbrugeren til underskrift.
(7)   Ved udløbet af fristerne for indgivelse af støtteansøgningen og ændringen heraf fastsat i artikel 32, stk. 5, foretager betalingsorganet en administrativ kontrol af alle indgivne støtteansøgninger, for hvilke systemet har givet en fejlmelding. Ved kontrollen sammenlignes oplysningerne i støtteansøgningerne med de i stk. 5 omhandlede oplysninger vedrørende overholdelse af betingelserne i stk. 3 og 4.
[...]
(9)   Når efterprøvelsen i medfør af stk. 7 og 8 ikke viser et registreret retsgrundlag som omhandlet i stk. 4, anvender betalingsorganet bestemmelserne i artikel 43, stk. 3.«
23
ZPZP’s artikel 43 fastsætter:
»(1)   Betalingsorganet foretager direkte udbetalinger vedrørende ansøgningerne, når det fastslår følgende:
1.
[A]nsøgeren anvender de i ansøgningen anmeldte arealer og udøver landbrugsaktivitet på disse.
[...]
3.
[D]et areal, som landbrugeren anvender, og landbrugsparcellernes størrelse er ikke mindre end i de i artikel 38c fastsatte.
4.
[A]realer anmeldt med henblik på støtte anses for støtteberettigede ved kontrollerne omhandlet i artikel 37, stk. 3 og 4.
(2)   Betalingsorganet kontrollerer støtteansøgninger under ordningerne for direkte betaling i overensstemmelse med artikel 37.
(3)   Betalingsorganet nedsætter betalingen eller afviser betalingen i medfør af ordningerne for direkte betaling, hvis:
1.
[A]nsøgeren driver landbrugsarealer og/eller ‑parceller, der ikke er mindre end i de i artikel 38c fastsatte.
2.
[D]ette organ konstaterer, at krydsoverensstemmelsesbetingelserne ikke var overholdt for de pågældende arealer.
3.
[A]nsøgeren hindrer dem i kontrolbesøg på stedet.
4.
[A]nsøgeren har anmeldt arealer, som vedkommende ikke udnytter, eller arealer, som ikke opfylder kriterierne for støtteberettigelse som fastlagt i det i artikel 40 omhandlede dekret.
5.
[D]er er indgivet to eller flere ansøgninger for samme areal, og overlapningen af arealerne er ikke fjernet.
[...]
(4)   Betalingsorganet nedsætter betalingen eller afviser betalingen omhandlet i stk. 3 i overensstemmelse med kriterierne fastsat i EU-lovgivningen.«
Dekret nr. 5 af 27. februar 2009
24
Artikel 2 i naredba no 5 za usloviyata i reda za podavane na zayavlenia po shemi i merki za direktni plashtania (dekret nr. 5 om betingelserne og reglerne for indgivelse af ansøgninger under ordningerne om og foranstaltningerne vedrørende direkte betalinger) af 27. februar 2009 (DV nr. 22 af 2009) i den version, der finder anvendelse på tvisten i hovedsagen (herefter »dekret nr. 5«), bestemmer:
»(1)   Støtte i medfør af de i artikel 1 omhandlede ordninger og foranstaltninger er tilgængelig for landbrugere, som udnytter landbrugsarealer og/eller avler kvæg, og som opfylder kravene i [ZPZP’s] artikel 41.
(2)   De i stk. 1 omhandlede personer indgiver en støtteansøgning inden for de i artikel 1 omhandlede ordninger og foranstaltninger på en formular, der skal godkendes årligt af [DFZ] – Betalingsorganet (Razplashtatelna agentsia – RA). Ved den første støtteansøgning skal de i stk. 1 omhandlede personer ligeledes udfylde en anmodning om registrering.«
25
Dette dekrets artikel 11 har følgende ordlyd:
»(1)   Senest den 31. maj kan støtteansøgere foretage ændringer i deres ansøgninger og vedlagte dokumenter, herunder med tilføjelse af yderligere ordninger og foranstaltninger samt landbrugsparceller og/eller dyr i forbindelse med de ordninger og/eller foranstaltninger, hvortil der er indgivet ansøgning. Hvis den 31. maj ikke er en arbejdsdag, udløber fristen for ændringer den førstkommende efterfølgende arbejdsdag.
[...]
(3)   Støtteansøgere kan ikke foretage de i stk. 1 omhandlede ændringer, hvis:
1.
[D]e er blevet oplyst om de i ansøgningen konstaterede manglende overholdelser.
2.
[D]e er blevet meddelt, at de vil blive genstand for kontrol på stedet.
3.
[D]e har været genstand for kontrol på stedet, og der er konstateret manglende overholdelser.
(4)   De i stk. 1 omhandlede ændringer skal foretages ved indgivelse af en kopi af støtteansøgningen, idet feltet »ændringer« skal afkrydses behørigt, og ansøger udfylder og underskriver dokumentet. Med henblik på indgivelse af oplysningerne i kopien indføres denne kopi i systemet for registrering af ansøgere, støtteansøgninger og betalingsanmodninger (SRKZPZP) ved den kompetente kommunale tjenestegren for landbrug (OSZ), hvor oplysningerne om ansøgerens støtteansøgning er indført. Oplysningerne indgives i overensstemmelse med artikel 10, stk. 1.
[...]
(6)   Støtteansøgere kan til enhver tid rette åbenbare faktiske fejl i indgivne ansøgninger, indtil betalingen er (helt eller delvist) godkendt eller afvist.«
26
Artikel 14 i dekret nr. 5 bestemmer:
»(1)   Støtteansøgeren kan tilbagekalde en fremsat ansøgning eller for så vidt angår en eller flere ordninger, med undtagelse af ordningen for støtte til små landbrugsbedrifter, indtil tidspunktet for betalingen i medfør af den pågældende ordning, dog senest den 1. december i ansøgningsåret. Der kan ikke ske tilbagekaldelse af en del af en landbrugsparcel. Tilbagekaldelse sker ved skriftlig anmodning til DFZ’s kompetente regionale direktorat, hvor følgende er beliggende:
1.
ansøgerens faste adresse, hvis ansøgeren er en fysisk person
2.
ansøgerens hjemsted, hvis ansøgeren er en juridisk person eller en enkeltmandsvirksomhed.
(2)   En ansøgning eller en eller flere ordninger, der indgår heri, tilbagekaldes med anmodning om ændring ved udfyldelse af en ansøgningsformular med ændringerne anført i rubrikker.
[...]
(6)   Støtteansøgeren kan ikke tilbagekalde sin ansøgning eller for så vidt angår en eller flere af støtteordningerne omfattet heraf, hvis vedkommende:
1.
er bekendt med identificerede overlapninger i ansøgningen hvad angår de parceller, for hvilke disse overlapninger er konstateret
2.
er blevet meddelt, at den pågældende er blevet udtaget til en kontrol på stedet med hensyn til arealer og/eller dyr, der skal kontrolleres
3.
har været genstand for kontrol på stedet og er blevet oplyst om de konstaterede manglende overholdelser hvad angår arealer og/eller dyr, for hvilke sådanne manglende overholdelser er konstateret.
(7)   Anmodninger om tilbagekaldelse af støtteansøgninger accepteres ikke i perioden for krydskontrol af disse ansøgninger. Perioden for krydskontrol offentliggøres på den nationale landbrugsfonds websted.
[...]«
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
27
Kanevi Komers DS har indgivet en ansøgning om finansiel støtte for ansøgningsåret 2019 i medfør af flere støtteordninger og foranstaltninger vedrørende direkte arealbetalinger finansieret af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL), Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og Republikken Bulgariens nationale budget.
28
Denne ansøgning har været genstand for administrative kontroller og kontroller på stedet, hvor førstnævnte blev foretaget fra den 8. til den 28. august 2019, og sidstnævnte blev gennemført fra den 22. til den 25. oktober 2019.
29
Ved skrivelse af 4. november 2019 til DFZ’s regionale direktorat i Targovishte (Bulgarien) tilbagekaldte Kanevi Komers DS i henhold til artikel 14, stk. 1, i dekret nr. 5 sin ansøgning om støtte til visse landbrugsparceller. Den 5. november 2019 blev samme skrivelse indleveret til DFZ’s hovedkontor.
30
Ved skrivelse af 18. december 2019 meddelte DFZ Kanevi Komers DS, dels at tilbagekaldelsen af støtteansøgningen ikke var gyldig, idet denne tilbagekaldelse ikke var foretaget gennem det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem, dels at afslaget på denne tilbagekaldelse var begrundet i den omstændighed, at det allerede havde planlagt og truffet afgørelse om at gennemføre en kontrol. DFZ fremlagde imidlertid ikke dokumentation for afgørelsen om denne kontrol.
31
Ved skrivelse af 5. december 2022 meddelte DFZ Kanevi Komers DS godkendelse til støtte og betaling heraf for det areal, der var anmeldt for ansøgningsåret 2019. Det var i denne skrivelse anført, at den samlede størrelse af den godkendte støtte var beregnet ved hjælp af det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem, efter at de påkrævede administrative kontroller og kontroller på stedet af oplysningerne i den støtteansøgning, som Kanevi Komers DS havde indgivet, var blevet gennemført, at de beløb, som dette selskab havde ansøgt om, var blevet nedsat, og at de sanktioner, der skulle anvendes på nævnte selskab som følge af overlapningerne af arealer, var blevet beregnet i henhold til artikel 19a i delegeret forordning nr. 640/2014.
32
Kanevi Komers DS har ved Administrativen sad – Varna (forvaltningsdomstol i Varna, Bulgarien), som er den forelæggende ret, har anlagt sag til prøvelse af denne skrivelse.
33
For den forelæggende ret har Kanevi Komers DS i det væsentlige gjort gældende, at dette selskab ikke kunne tilbagekalde sin støtteansøgning vedrørende de parceller, for hvilke det havde ansøgt om støtte, gennem det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem, men under overholdelse af de formelle og proceduremæssige betingelser, der er fastsat i artikel 15 i delegeret forordning nr. 640/2014 og artikel 14 i dekret nr. 5, dvs. ved skriftlig meddelelse til DFZ’s regionale direktorat, såfremt den begunstigede ikke var blevet gjort bekendt med, at den kompetente myndighed ville foretage en kontrol på stedet, og at denne myndighed ikke allerede har givet vedkommende meddelelse om de konstaterede tilfælde af manglende overholdelse i støtteansøgningen eller betalingsanmodningen.
34
Kanevi Komers DS har i denne henseende præciseret, at dette selskab tilsendte DFZ sin anmodning om tilbagekaldelse af visse arealer fra sin støtteansøgning inden for de i national ret fastsatte frister, og at selskabet havde overholdt formkravene i artikel 15 i delegeret forordning nr. 640/2014. Kanevi Komers DS har ligeledes gjort gældende, at der i afgørelsen om kontrol på stedet foretaget mellem den 8. og den 28. august 2019 ikke omtaltes nogen parcel, og at den administrative myndighed dermed ikke rådede over noget bevis for, at de af anmodningen om tilbagekaldelse berørte arealer var netop de arealer, som var blevet udtaget til kontrol. Det er derfor dette selskabs opfattelse, at DFZ har tilsidesat artikel 15 i delegeret forordning nr. 640/2014 dels ved i beregningen af støtten at medregne de arealer, som var omfattet af anmodningen om tilbagekaldelse, dels ved at pålægge sanktioner uden at tage hensyn til rettelsen af støtteansøgningen.
35
DFZ har gjort gældende, at for at en tilbagekaldelse af parceller fra en støtteansøgning er gyldig, skal denne tilbagekaldelse ske gennem det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem efter de metoder, som muliggør en relevant tilbagekaldelse af denne ansøgning. Denne myndighed har anført, at der i det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem er indført en funktion, som ved indgivelsen af en anmodning om hel eller delvis tilbagekaldelse af arealer gør det muligt at kontrollere, om denne anmodning kan antages, således at en sådan tilbagekaldelse eventuelt kan godkendes. DFZ har præciseret, at alle andre fremgangsmåder til nævnte tilbagekaldelse, som ikke giver en objektiv mulighed for at efterprøve, om anmodningen om tilbagekaldelse kan antages, ikke kan behandles som en sådan anmodning.
36
Ifølge den forelæggende ret skal det afgøres, om det, henset til artikel 15 i delegeret forordning nr. 640/2014, er tilstrækkeligt, at fremsendelsen af anmodningen om tilbagekaldelse sker skriftligt, og at denne anmodning er indgået til den kompetente myndighed, eller om det nødvendigt, at denne fremsendelse sker i et særligt format og gennem en dertil egnet digital platform. Den forelæggende ret har i denne henseende præciseret, at delegeret forordning nr. 640/2014 hverken foreskriver, at anmodningen om tilbagekaldelse af arealer skal ske gennem en sådan platform, eller at medlemsstaterne har kompetence til at fastsætte supplerende regler med henblik på gennemførelsen af denne delegerede forordning.
37
Henset til ordlyden af artikel 15 i denne delegerede forordning skal det desuden afgøres, om denne artikel skal fortolkes således, at når den begunstigede ikke er blevet gjort bekendt med, at den kompetente myndighed ville foretage en kontrol, og vedkommende ikke har fået meddelelse om de konstaterede tilfælde af manglende overholdelse i støtteansøgningen, kan denne begunstigede skriftligt meddele den kompetente myndighed, at vedkommendes støtteansøgning eller betalingsanmodning er urigtig eller er blevet urigtig efter indgivelsen af ansøgningen, indtil det tidspunkt, hvor den pågældende underrettes om betingelser, der hindrer en sådan meddelelse.
38
Hvad angår artikel 19a i delegeret forordning nr. 640/2014, i henhold til hvilken DFZ pålagde Kanevi Komers DS sanktioner, har den forelæggende ret endelig anført, at denne delegerede forordning, selv om den blev ophævet med virkning fra den 1. januar 2023, fortsat finder anvendelse på støtteansøgninger vedrørende direkte betalinger, som er indgivet inden denne dato, som det er tilfældet i tvisten i hovedsagen. Den forelæggende ret har imidlertid konstateret, at den konsoliderede udgave af nævnte delegerede forordning ikke længere indeholder denne artikel 19a. Den forelæggende ret ønsker følgelig oplyst, om nævnte artikel skal anses for at have været i kraft på det tidspunkt, hvor Kanevi Komers DS blev pålagt sanktioner, nemlig den 5. december 2022.
39
På denne baggrund har Administrativen sad – Varna (forvaltningsdomstol i Varna) besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Er bestemmelsen i artikel 15 i [delegeret forordning nr. 640/2014] umiddelbart anvendelig i medlemsstaterne, eller kræver dens anvendelse vedtagelse af national lovgivning?
2)
Skal det lægges til grund, at artikel 15 i [delegeret forordning nr. 640/2014] fastsætter, at en støttemodtagers behørige underretning af den kompetente myndighed om, at støtteansøgningen eller betalingsanmodningen er urigtig eller er blevet urigtig efter indsendelsen, er opfyldt med en skriftlig underretning, som er modtaget af den kompetente myndighed, og at en indsendelse via en specifik platform ikke er påkrævet?
3)
Skal de begrænsninger i støttemodtagerens rettigheder, som er indeholdt i artikel 15 i [delegeret forordning nr. 640/2014], hvorefter støttemodtageren kun kan underrette den kompetente myndighed om, at støtteansøgningen eller betalingsanmodningen er urigtig eller er blevet urigtig efter indsendelsen uden derved at pådrage sig sanktioner, hvis »støttemodtageren [ikke] er blevet gjort bekendt med, at myndigheden har til hensigt at foretage kontrol på stedet«, og »myndigheden [ikke] allerede har givet støttemodtageren meddelelse om manglende overholdelser i støtteansøgningen eller betalingsanmodningen«, fortolkes således, at [disse begrænsninger] forudsætter et bevis for, at forvaltningsmyndigheden har underrettet støttemodtageren om en påtænkt kontrol eller om en manglende overholdelse i støtteansøgningen eller betalingsanmodningen? Er det i denne henseende tilladt støttemodtageren, forudsat at den kompetente myndighed ikke har underrettet den pågældende om, at den har til hensigt at foretage kontrol på stedet, eller ikke allerede har underrettet støttemodtageren om manglende overholdelser i støtteansøgningen eller betalingsanmodningen, i henhold til denne bestemmelse i forordningen at foretage en tilbagetrækning, før den pågældende i tilfælde af, at der allerede er foretaget en kontrol, og der er blevet konstateret en manglende overholdelse, modtager en meddelelse fra forvaltningsmyndigheden?
4)
Er 17. betragtning til og artikel 15 i [delegeret forordning nr. 640/2014] til hinder for en national lovgivning, hvorefter »den, der ansøger om støtte, ikke kan trække den indsendte ansøgning i sin helhed eller i forhold til en eller flere af de af ansøgningen omfattede støtteordninger tilbage, hvis: 1. den pågældende er blevet underrettet om de deri fastslåede overlapninger i forbindelse med parcellerne med fastslåede overlapninger; 2. den pågældende er blevet underrettet om, at den pågældende var udvalgt til en kontrol på stedet; 3. der er blevet foretaget en kontrol hos den pågældende, som, for så vidt angår arealer og/eller dyr, for hvilke der er blevet konstateret manglende overholdelse, er blevet underrettet om, at der er konstateret manglende overholdelse«, samt en administrativ praksis hos den nationale myndighed, hvorefter [...] den støtteberettigedes skriftlige underretning om tilbagetrækning skal indsendes via en særligt system?
5)
Finder artikel 49, stk. 1, tredje punktum, i [chartret] anvendelse [...] på den sanktion, der er pålagt landbrugeren i henhold til artikel 19а i [delegeret forordning nr. 640/2014, ophævet ved delegeret forordning 2022/1172,] hvis 16. betragtning bestemmer, at »[a]f hensyn til klarheden og retssikkerheden bør delegeret forordning nr. 640/2014 ophæves. Nævnte forordning bør dog fortsat finde anvendelse på støtteansøgninger om direkte betalinger, der er indgivet inden den 1. januar 2023, betalingsanmodninger indgivet i forbindelse med støtteforanstaltninger gennemført i henhold til forordning (EU) nr. 1305/2013 og kontrolsystemet og de administrative sanktioner for så vidt angår regler om krydsoverensstemmelse«, som var gældende i produktionsåret 2019, og […] [da] sanktionen blev pålagt ved underretningsafgørelsen om den meddelte tildeling og den udbetalte finansielle støtte i henhold til støtteordninger og foranstaltninger for arealrelaterede direkte betalinger i produktionsåret 2019 af 5. december 2012, journalnummer […], såfremt [denne artikel 19a ved Rettens undersøgelse af sagen ikke findes i den fra den 1. januar 2023 gældende affattelse [af delegeret forordning nr. 640/2014]?«
Om de præjudicielle spørgsmål
Det første og det andet spørgsmål
40
Med det første og det andet spørgsmål, som skal undersøges samlet, ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 15, stk. 1, i delegeret forordning nr. 640/2014 skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for en national lovgivning, som pålægger støtteansøgeren alene at underrette den kompetente nationale myndighed om alle fejl i eller ændringer af støtteansøgningen eller betalingsanmodningen gennem en dertil indført digital platform.
41
Det skal i denne henseende bemærkes, at selv om forordningers karakter og funktion i EU-rettens retskildesystem betyder, at deres bestemmelser i almindelighed har umiddelbar virkning i de nationale retsordener, uden at det er nødvendigt for de nationale myndigheder at træffe gennemførelsesforanstaltninger, kan visse forordningsbestemmelser dog – for at kunne blive gennemført – kræve, at der vedtages gennemførelsesforanstaltninger af medlemsstaterne (jf. i denne retning dom af 25.10.2012, Ketelä, C-592/11, EU:C:2012:673, præmis 35 og den deri nævnte retspraksis).
42
Det følger af fast retspraksis, at medlemsstaterne kan træffe gennemførelsesforanstaltninger til en forordning, hvis de ikke hindrer dens umiddelbare anvendelighed, hvis de ikke skjuler dens EU-retlige karakter, og hvis de præciserer udøvelsen af det skøn, der er tildelt dem ved den pågældende forordning, alt sammen inden for grænserne af forordningens bestemmelser (dom af 25.10.2012, Ketelä, C-592/11, EU:C:2012:673, præmis 36 og den deri nævnte retspraksis).
43
Det er under henvisning til de relevante bestemmelser i den pågældende forordning, fortolket i lyset af forordningens formål, at det skal afgøres, om disse bestemmelser forbyder, pålægger eller tillader medlemsstaterne at vedtage visse gennemførelsesforanstaltninger og særligt i sidstnævnte tilfælde, om den pågældende foranstaltning falder inden for rammerne af det skøn, som er tildelt medlemsstaterne (dom af 25.10.2012, Ketelä, C-592/11, EU:C:2012:673, præmis 37 og den deri nævnte retspraksis).
44
Der skal ved fortolkningen af EU-retlige bestemmelser endvidere ikke blot tages hensyn til disse bestemmelsers ordlyd, men også til den sammenhæng, hvori de indgår, og til de mål, der forfølges med den ordning, som de udgør en del af (jf. i denne retning dom af 19.9.2024, Agrarmarkt Austria, C-350/23, EU:C:2024:771, præmis 57 og den deri nævnte retspraksis).
45
For det første skal det i denne henseende bemærkes, at artikel 15, stk. 1, i delegeret forordning nr. 640/2014 bestemmer, at de administrative sanktioner ikke finder anvendelse på den del af støtteansøgningen eller betalingsanmodningen, med hensyn til hvilken støttemodtageren skriftligt har underrettet den kompetente myndighed om, at denne del af støtteansøgningen eller betalingsanmodningen er urigtig, eller at den er blevet urigtig efter indsendelsen, forudsat at støttemodtageren ikke er blevet gjort bekendt med, at denne myndighed havde til hensigt at foretage kontrol på stedet, og at den nævnte myndighed ikke allerede har givet støttemodtageren meddelelse om konstaterede tilfælde af manglende overholdelse i støtteansøgningen eller betalingsanmodningen.
46
Det følger dermed af ordlyden af denne bestemmelse, at bestemmelsen hverken udtrykkeligt tillader eller forbyder medlemsstaterne at vedtage supplerende regler vedrørende støttemodtagerens forpligtelse til skriftligt at underrette den kompetente myndighed om den del af støtteansøgningen eller betalingsanmodningen, som anses for urigtig eller for at være blevet urigtig efter indgivelsen heraf.
47
For det andet er nævnte bestemmelse, for så vidt angår den sammenhæng, hvori den indgår, indeholdt i kapitel IV i afsnit II i delegeret forordning nr. 640/2014, som vedrører beregningen af støtte og administrative sanktioner i tilfælde af manglende overholdelse vedrørende ordninger for direkte betalinger og foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne omfattet af det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem.
48
Udtrykket »manglende overholdelse« defineres i denne delegerede forordnings artikel 2, stk. 1, nr. 2, litra a), som »for så vidt angår kriterierne for støtteberettigelse, forpligtelserne eller andre forpligtelser vedrørende betingelserne for tildeling af støtte [...] enhver manglende opfyldelse af disse kriterier for støtteberettigelse, forpligtelser eller andre forpligtelser«.
49
Eftersom artikel 15, stk. 1, i delegeret forordning nr. 640/2014 indgår i sammenhængen vedrørende beregning af støtten og de administrative sanktioner i tilfælde af manglende overholdelse, og denne bestemmelse foreskriver, at muligheden for at berigtige støtteansøgningen eller betalingsanmodningen forudsætter, at den kompetente myndighed endnu ikke har meddelt støttemodtageren sin hensigt om at foretage kontrol på stedet eller underrettet denne om de tilfælde af manglende overholdelse, der er konstateret i støtteansøgningen eller betalingsanmodningen, skal det fastslås, at nævnte bestemmelse tilsigter at sikre, at støttemodtagerens efterfølgende berigtigelse sker af selvstændige og frivillige grunde, som er kendetegnet ved vedkommendes gode tro.
50
For det tredje skal de formål, der generelt forfølges med delegeret forordning nr. 640/2014, fastlægges i lyset af opgaverne med delt forvaltning af Unionens fonde med medlemsstaterne inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik, hvilket reguleres ved forordning nr. 1306/2013, der for så vidt angår ikke-væsentlige elementer suppleres af denne delegerede forordning.
51
Det fremgår i denne henseende klart af de EU-retlige bestemmelser om beskyttelse af Unionens finansielle interesser, finansieringen af den fælles landbrugspolitik samt det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem, at medlemsstaterne har til opgave at træffe passende foranstaltninger til at sikre, at dette integrerede forvaltnings- og kontrolsystem anvendes korrekt, og at medlemsstaterne bl.a. skal træffe de fornødne foranstaltninger for at sikre sig, at de foranstaltninger, der finansieres af Unionen, virkelig er blevet gennemført og gennemført på behørig måde, og forebygge og forfølge uregelmæssigheder (jf. i denne retning dom af 24.6.2010, Pontini m.fl., C-375/08, EU:C:2010:365, præmis 75). EU-lovgiver har fastsat disse forpligtelser i artikel 59 i forordning 2021/2116, der svarer til artikel 58 i forordning nr. 1306/2013, som er blevet ophævet med virkning fra den 1. januar 2023.
52
For det første pålægger medlemsstaterne med henblik herpå i henhold til artikel 63, 64 og 77 i forordning nr. 1306/2013 administrative sanktioner, som skal stå i rimeligt forhold til og gradueres efter, hvor alvorlig, omfattende, varig og hyppig den konstaterede manglende overholdelse er, og som kan bestå i nedsættelse af støttebeløbet, betaling af et beløb beregnet på grundlag af den af den manglende overholdelse berørte mængde og/eller periode, suspension eller tilbagetrækning af en godkendelse, anerkendelse eller tilladelse eller udelukkelse fra retten til at deltage i eller drage nytte af den berørte støtteordning eller støtteforanstaltning eller andre foranstaltninger.
53
For det andet fastsætter og forvalter medlemsstaterne i medfør af denne forordnings artikel 67-73 et integreret forvaltnings- og kontrolsystem, navnlig for at efterprøve rigtigheden og opfyldelsen af transaktioner finansieret over Unionens budget inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik samt for at forbedre effektiviteten af og opfølgningen på den støtte, som Unionen yder ved bl.a. at lette forebyggelse af uregelmæssigheder og svig og ved at anvende de sanktioner, som kræves.
54
Ingen elementer i delegeret forordning nr. 640/2014 gør det dermed muligt at fastslå, at medlemsstaterne ikke kan vedtage gennemførelsesforanstaltninger, som kræver, at den skriftlige underretning i medfør af nævnte artikel 15 skal ske gennem en særlig digital platform.
55
Domstolen har allerede fastslået, at medlemsstaterne har en skønsmargen ved gennemførelsen af de støtteordninger og valget af de nationale foranstaltninger, som de finder nødvendige for effektivt at forebygge og sanktionere uregelmæssigheder og svig (jf. i denne retning dom af 24.6.2010, Pontini m.fl., C-375/08, EU:C:2010:365, præmis 76).
56
Medlemsstaternes udøvelse af deres skønsmargen vedrørende de beviser, der skal fremlægges til støtte for en støtteansøgning, og den nationale lovgivning, som gennemfører denne skønsmargen, skal ikke desto mindre overholde de formål, der forfølges med den pågældende EU-lovgivning og de almindelige EU-retlige principper, såsom proportionalitetsprincippet og retssikkerhedsprincippet (jf. i denne retning dom af 27.6.2019, Azienda Agricola Barausse Antonio e Gabriele, C-348/18, EU:C:2019:545, præmis 57, og af 7.4.2022, Avio Lucos, C-116/20, EU:C:2022:273, præmis 63).
57
Selv om det i hvert konkret tilfælde tilkommer den forelæggende ret at undersøge, om dette princip er blevet overholdt (jf. i denne retning dom af 24.6.2010, Pontini m.fl., C-375/08, EU:C:2010:365, præmis 89), følger det af Domstolens faste praksis, at Domstolen er beføjet til at forsyne den forelæggende ret med alle de under EU-retten henhørende fortolkningsbidrag, som gør det muligt for den forelæggende ret at vurdere dette spørgsmål om foreneligheden med henblik på bedømmelsen af den sag, der er indbragt for den (dom af 11.6.2020, Subdelegación del Gobierno en Guadalajara, C-448/19, EU:C:2020:467, præmis 17 og den deri nævnte retspraksis).
58
Hvad angår retssikkerhedsprincippet, som Domstolen tager hensyn til på området for støtte til landbrugerne, navnlig når det drejer sig om bestemmelser vedrørende administrative sanktioner (jf. i denne retning dom af 18.4.2024, Kaszamás, C-79/23, EU:C:2024:329, præmis 59 og den deri nævnte retspraksis), skal det bemærkes, at dette princip ikke alene kræver, at EU-lovgivningen giver de berørte mulighed for at få et nøjagtigt kendskab til omfanget af de forpligtelser, der derved pålægges dem, men ligeledes at de ikke er i tvivl om deres rettigheder og forpligtelser og kan handle derefter (jf. i denne retning dom af 25.7.2018, Teglgaard og Fløjstrupgård, C-239/17, EU:C:2018:597, præmis 52 og den deri nævnte retspraksis).
59
Det fremgår af sagsakterne for Domstolen, at tilbagekaldelse af støtteansøgninger i henhold til artikel 14 i dekret nr. 5 skal ske ved skriftlig meddelelse til DFZ’s berørte regionale direktorat. For det første fremgår det imidlertid ikke af disse sagsakter, at en bestemmelse i bulgarsk ret på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen pålagde en forpligtelse til at indgive meddelelsen om tilbagekaldelse gennem en særlig digital platform. For det andet fremgår det af oplysningerne fra den forelæggende ret, at kravet om, at nævnte tilbagekaldelse sker på denne måde, alene fremgik af de nationale myndigheders praksis.
60
Selv om det i sidste ende tilkommer den forelæggende ret at efterprøve, om national ret overholder retssikkerhedsprincippet, skal det præciseres, at hvis forpligtelsen til at indgive tilbagekaldelsen af en støtteansøgning gennem en særlig digital platform ikke er støttet på et retsgrundlag, men blot på de nationale myndigheders praksis, er en sådan praksis ikke i overensstemmelse med det krav om forudsigelighed i anvendelsen af retsreglerne, som dette princip kræver, for så vidt som denne praksis kan have indvirkning på støttemodtagerens forpligtelser.
61
Med hensyn til proportionalitetsprincippet, som ifølge Domstolen kræver, at de foranstaltninger, der gennemføres ved en bestemmelse, skal være egnede til at gennemføre det tilsigtede formål og ikke gå videre end, hvad der er nødvendigt for at opnå dette, skal det bemærkes, at dette princip skal iagttages både af EU-lovgiver og nationale lovgivere og retsinstanser ved anvendelsen af EU-retten (jf. i denne retning dom af 24.6.2010, Pontini m.fl., C-375/08, EU:C:2010:365, præmis 87). Dette princip skal følgelig iagttages af de kompetente nationale myndigheder inden for rammerne af anvendelsen af bestemmelserne i delegeret forordning nr. 640/2014.
62
Medlemsstaterne skal således sikre, at støttemodtagerne, uanset i hvilket omfang de behersker det digitale værktøj, har hurtig og let adgang til de infrastrukturer, som uden vanskeligheder og inden for en rimelig frist giver dem mulighed for at tilsende den kompetente myndighed de i denne delegerede forordnings artikel 15 omhandlede meddelelser. Hvis denne mulighed ikke er sikret i den pågældende medlemsstat, skal den af denne medlemsstat pålagte forpligtelse til at indgive en sådan meddelelse gennem en særlig digital platform anses for at være uforholdsmæssig, for så vidt som den manglende overholdelse af denne forpligtelse ifølge national forvaltningsret kan medføre, at en meddelelse i medfør af artikel 15, stk. 1, i delegeret forordning nr. 640/2014 er ugyldig.
63
Henset til samtlige ovenstående betragtninger skal det første og det andet spørgsmål besvares med, at artikel 15, stk. 1, i delegeret forordning nr. 640/2014 skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til hinder for en national lovgivning, som pålægger støtteansøgeren alene at underrette den kompetente nationale myndighed om alle fejl i eller ændringer af støtteansøgningen eller betalingsanmodningen gennem en dertil indført digital platform, for så vidt som de formål, der forfølges med den pågældende EU-lovgivning og de almindelige EU-retlige principper, navnlig proportionalitetsprincippet og retssikkerhedsprincippet, er overholdt.
Det tredje spørgsmål
64
Med det tredje spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 15, stk. 1, i delegeret forordning nr. 640/2014 skal fortolkes således, for det første at anvendelsen af administrative sanktioner i tilfælde af en urigtig støtteansøgning eller betalingsanmodning kræver, at den kompetente nationale myndighed påviser, at de to betingelser, der er fastsat i denne bestemmelse, ikke er opfyldt, og for det andet at nævnte bestemmelse tillader en støttemodtager at ændre eller tilbagekalde sin støtteansøgning eller betalingsanmodning, forudsat at den pågældende ikke er blevet gjort bekendt med, at den kompetente myndighed har foretaget en kontrol eller konstateret en manglende overholdelse i vedkommendes ansøgning eller anmodning.
65
For så vidt som det tredje spørgsmåls første del vedrører bevisførelsen med hensyn til betingelserne i artikel 15, stk. 1, i delegeret forordning nr. 640/2014, nemlig at støttemodtageren ikke er blevet gjort bekendt med, at den kompetente myndighed havde til hensigt at foretage en kontrol på stedet, og at denne kompetente myndighed ikke allerede har givet vedkommende om meddelelse om de konstaterede tilfælde af manglende overholdelse i støtteansøgningen eller betalingsanmodningen, skal det indledningsvis fastslås, at bevisførelse hverken er reguleret ved denne bestemmelse eller andre, mere specifikke bestemmelser i denne delegerede forordning.
66
Det følger af fast retspraksis, at for så vidt som en forordning ikke indeholder mere specifikke bestemmelser om bl.a. bevisførelse, tilkommer det i medfør af princippet om procesautonomi og med forbehold for ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet hver enkelt medlemsstat i sin nationale retsorden at fastsætte bestemmelser vedrørende bevisførelse, de beviser, der kan antages, eller hvilke principper der regulerer beviskraften af beviserne, samt det fornødne bevisniveau (jf. i denne retning dom af 28.4.2022, Vinařství U Kapličky, C-86/20, EU:C:2022:320, præmis 75 og den deri nævnte retspraksis).
67
I det foreliggende tilfælde tilkommer det følgelig den forelæggende ret at vurdere beviserne, deres beviskraft og det fornødne bevisniveau på grundlag af den nationale lovgivning, der finder anvendelse, og under iagttagelse af effektivitetsprincippet og ækvivalensprincippet.
68
Det skal i denne henseende bemærkes, at artikel 59, stk. 3, forordning nr. 1306/2013 og artikel 41 i gennemførelsesforordning nr. 809/2014 i overensstemmelse med princippet om god forvaltningsskik og kontradiktionsprincippet fastsætter en forpligtelse for den kompetente myndighed til at udarbejde rapporter om kontroller på stedet. Det fremgår bl.a. af ordlyden af denne artikel 41, at kontrolrapporten præcist skal gøre det muligt at efterprøve de nærmere enkeltheder i forbindelse med kontrollen, at støttemodtageren skal have mulighed for at underskrive rapporten under kontrollen, så vedkommende derved kan bekræfte sin tilstedeværelse ved kontrollen og fremsætte sine bemærkninger, og at den pågældende, hvis der konstateres manglende overholdelse, udleveres en kopi af kontrolrapporten. Den kompetente administrative myndighed råder således over de nødvendige beviser med henblik på vurderingen af, om de to negative betingelser i artikel 15 i delegeret forordning nr. 640/2014 er overholdt.
69
Hvad dernæst angår det tredje spørgsmåls anden del skal det bemærkes, at det følger af ordlyden af denne delegerede forordnings artikel 15, at støttemodtageren kan ændre eller tilbagekalde sin støtteansøgning eller betalingsanmodning uden at blive pålagt administrative sanktioner, forudsat at den kompetente myndighed ikke har gjort den pågældende bekendt med, at den havde til hensigt at foretage kontrol på stedet, og at denne myndighed ikke allerede har givet vedkommende meddelelse om de konstaterede tilfælde af manglende overholdelse i støtteansøgningen eller betalingsanmodningen. Denne artikel underkaster således anvendelsen af undtagelsen for pålæggelse af administrative sanktioner to betingelser, som er affattet negativt, og som begge skal opfyldes, når støttemodtageren anmoder om ændring eller tilbagekaldelse af sine ansøgning.
70
Henset til nærværende doms præmis 46-56, og navnlig præmis 48-51 om logikken bag denne artikel 15, kan støttemodtageren, hvis den første af disse to negative betingelser ikke er opfyldt, dvs. hvis vedkommende er blevet gjort bekendt med den kompetente myndigheds hensigt om at foretage en kontrol, således ikke være omfattet af undtagelsen fra anvendelse af administrative sanktioner.
71
Det følger heraf, at for så vidt som støttemodtageren ikke er blevet gjort bekendt med den kompetente myndigheds hensigt om at foretage en kontrol på stedet, og for så vidt som denne myndighed efter en kontrol på stedet ikke har givet den pågældende meddelelse om et konstateret tilfælde af manglende overholdelse i vedkommendes støtteansøgning eller betalingsanmodning, er intet til hinder for, at støttemodtageren giver nævnte myndighed skriftlig underretning om ændringerne til sin støtteansøgning og betalingsanmodning i overensstemmelse med artikel 15 i delegeret forordning nr. 640/2014, uden at vedkommende pålægges administrative sanktioner.
72
Henset til det ovenstående skal det tredje spørgsmål besvares med, at artikel 15, stk. 1, i delegeret forordning nr. 640/2014 skal fortolkes således, for det første at anvendelsen af administrative sanktioner i tilfælde af en urigtig støtteansøgning eller betalingsanmodning kræver, at den kompetente nationale myndighed påviser, at de to betingelser, der er fastsat i denne bestemmelse, ikke er opfyldt, idet de i national ret fastsatte regler om bevisførelse, betingelserne for at antage beviser eller principperne for vurderingen af beviskraften af beviserne og det fornødne bevisniveau overholdes med forbehold af iagttagelsen af ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet, og for det andet at nævnte bestemmelse tillader en støttemodtager at ændre eller tilbagekalde sin støtteansøgning eller betalingsanmodning, forudsat at den pågældende ikke er blevet gjort bekendt med, at den kompetente myndighed har foretaget en kontrol eller konstateret en manglende overholdelse i vedkommendes ansøgning eller anmodning.
Det fjerde spørgsmål
73
Med det fjerde spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 15, stk. 1, i delegeret forordning nr. 640/2014 skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for, for det første, en national bestemmelse, hvorefter støtteansøgeren ikke kan tilbagekalde sin ansøgning, når den pågældende er blevet meddelt de konstaterede overlapninger mellem de af ansøgningen omfattede parceller, eller når støtteansøgeren er blevet gjort bekendt med, at vedkommende er udtaget til kontrol på stedet, eller har været genstand for kontrol på stedet og har fået meddelelse om konstaterede manglende overholdelser hvad angår de af ansøgningen omfattede arealer og/eller dyr, og for det andet for en kompetent national myndigheds praksis, hvorefter støttemodtageren hverken gøres bekendt med kontrollen på stedet eller med resultatet af denne kontrol.
74
Med hensyn til det fjerde spørgsmåls første del, som vedrører spørgsmålet om, hvorvidt de i national ret fastsatte tilfælde, hvor tilbagekaldelse af en støtteansøgning eller betalingsanmodning er tilladt, er forenelige med EU-retten, fremgår det af forelæggelsesafgørelsen, at artikel 14, stk. 6, i dekret nr. 5 bestemmer, at støtteansøgeren ikke kan tilbagekalde sin ansøgning eller for så vidt angår en eller flere ordninger eller foranstaltninger omfattet heraf, hvis den pågældende er blevet gjort bekendt med, at de af støtteansøgningen omfattede parceller overlappede hinanden, eller at vedkommende er blevet udtaget til kontrol på stedet, eller hvis støtteansøgeren har været genstand for en kontrol på stedet og har fået meddelelse om de konstaterede manglende overholdelser vedrørende arealer og/eller dyr.
75
Henset til betragtningerne i nærværende doms præmis 69-72 kræver denne nationale bestemmelses forenelighed med EU-retten, at de tre i bestemmelsen omhandlede situationer, som ikke tillader støtteansøgeren at tilbagekalde sin ansøgning, svarer til forskrifterne i artikel 15, stk. 1, i delegeret forordning nr. 640/2014.
76
Med hensyn til den første situation omhandlet i bulgarsk ret, nemlig at støtteansøgeren kan tilbagekalde sin ansøgning, hvis vedkommende ikke er blevet gjort bekendt med de konstaterede overlapninger i støtteansøgning hvad angår de af denne ansøgning omfattede parceller, skal det, henset til formålet med artikel 15 i delegeret forordning nr. 640/2014 som omtalt i nærværende doms præmis 51, fastslås, at denne situation vedrører tilfælde med manglende overholdelse, som er omhandlet i den anden betingelse i denne delegerede forordnings artikel 15, dvs. at den kompetente myndighed ikke allerede har givet støtteansøgeren meddelelse om manglende overholdelser i støtteansøgningen, hvilken betingelse vedrører alle manglende overholdelser uanset deres art.
77
Med hensyn til den anden situation i artikel 14, stk. 6, i dekret nr. 5, nemlig at støtteansøgeren ikke er blevet gjort bekendt med, at vedkommende er udtaget til kontrol på stedet, stemmer denne situation overens med den første betingelse i artikel 15 i delegeret forordning nr. 640/2014, nemlig at støtteansøgeren ikke er blevet gjort bekendt med, at myndigheden har til hensigt at foretage kontrol på stedet.
78
Selv om de første situationer fastsat i artikel 14, stk. 6, i dekret nr. 5 synes at være i overensstemmelse med formålet med artikel 15 i delegeret forordning nr. 640/2014, forholder det sig ikke således med hensyn til den tredje situation i denne nationale bestemmelse, som umiddelbart afviger fra den anden betingelse i nævnte artikel 15.
79
Det forholder sig således, for så vidt som den tredje situation i artikel 14, stk. 6, i dekret nr. 5 kan fortolkes således – hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve – at ændringer af støtteansøgningen er tilladt, hvis myndigheden har konstateret manglende overholdelser som omhandlet i artikel 2, stk. 1, nr. 2), litra a), i delegeret forordning nr. 640/2014, forudsat at denne konstatering imidlertid ikke følger af en kontrol på stedet, eller hvis støtteansøgeren efter kontroller på stedet er blevet givet meddelelse om manglende overholdelser i ansøgningen, som ikke vedrører arealer og/eller dyr.
80
Det skal bemærkes, at national lovgivning ikke er tilstrækkeligt klar og præcis til at sikre en anvendelse, der er forenelig med EU-retten, når denne lovgivning kan gøres til genstand for forskellige fortolkninger, hvoraf nogle medfører en anvendelse af nævnte nationale lovgivning, der er forenelig med EU-retten, mens andre medfører en anvendelse, der er uforenelig med denne (jf. i denne retning dom af 15.7.2021, Kommissionen mod Polen (Disciplinærordning for dommere), C-791/19, EU:C:2021:596, præmis 153 og den deri nævnte retspraksis).
81
Med hensyn til det fjerde spørgsmåls anden del, som vedrører spørgsmålet om, hvorvidt den kompetente nationale myndigheds praksis, hvorefter støttemodtageren hverken er blevet gjort bekendt med kontrollen på stedet eller med resultatet af denne kontrol, er forenelig med EU-retten, skal det for det første fastslås, at selv om de kompetente administrative myndigheder i medfør af artikel 25, stk. 1, i gennemførelsesforordning nr. 809/2014 ikke har pligt til at varsle kontroller på stedet, har de i henhold til denne gennemførelsesforordnings artikel 41 derimod pligt til at udlevere en kopi af kontrolrapporten til støttemodtageren, hvis der konstateres manglende overholdelse.
82
En kompetent national myndigheds praksis, hvorefter støttemodtageren ikke gives meddelelse om resultatet af en kontrol på stedet, hvis der er konstateret manglende overholdelse, er således i strid med nævnte artikel 41, stk. 2, og princippet om god forvaltningsskik.
83
For det andet kan en sådan praksis skade det formål, der forfølges med artikel 15 i delegeret forordning nr. 640/2014, som består i at tilskynde, at urigtige støtteansøgninger og betalingsanmodninger anmeldes til den kompetente myndighed, således at Unionens finansielle interesser beskyttes. Som Kommissionen har anført, øger en generel praksis, som består i ikke at meddele resultatet af en kontrol på stedet, hvis der er manglende overholdelse, nemlig muligheden for, at støttemodtagerne kan foretage efterfølgende ændringer, uden at de pålægges administrative sanktioner.
84
Henset til samtlige ovenstående betragtninger skal det fjerde spørgsmål besvares med, at artikel 15, stk. 1, i delegeret forordning nr. 640/2014 skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for, for det første, en national bestemmelse, hvorefter støtteansøgeren ikke kan tilbagekalde sin ansøgning, når den pågældende har været genstand for kontrol på stedet og har fået meddelelse om konstaterede manglende overholdelser alene for de af ansøgningen omfattede arealer og/eller dyr, og for det andet for en kompetent national myndigheds praksis, hvorefter støttemodtageren hverken gøres bekendt med kontrollen på stedet eller med resultatet af denne kontrol.
Det femte spørgsmål
85
Med det femte spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om chartrets artikel 49, stk. 1, tredje punktum, finder anvendelse på en sanktion som den, der pålægges en landbruger i medfør af artikel 19a i delegeret forordning nr. 640/2014, når sidstnævnte bestemmelse var i kraft på tidspunktet for indgivelsen af en støtteansøgning og på det tidspunkt, hvor sanktionen blev pålagt, men på tidspunktet for behandlingen af søgsmålet anlagt til prøvelse af denne sanktion var blevet slettet fra den konsoliderede udgave af denne delegerede forordning, der, selv om nævnte delegerede forordning blev ophævet med virkning fra den 1. januar 2023, fortsat finder anvendelse på ansøgninger indgivet før denne dato i overensstemmelse med artikel 13 i delegeret forordning 2022/1172.
86
Inden for rammerne af det samarbejde mellem Domstolen og de nationale retsinstanser, der er indført i artikel 267 TEUF, tilkommer det i denne henseende udelukkende den nationale retsinstans, for hvilken tvisten er indbragt, og som har ansvaret for den retsafgørelse, der skal træffes, på grundlag af omstændighederne i den konkrete sag at vurdere, både om en præjudiciel afgørelse er nødvendig for, at den kan afsige dom, og relevansen af de spørgsmål, den forelægger Domstolen. Når de forelagte spørgsmål vedrører fortolkningen af EU-retten, er Domstolen derfor principielt forpligtet til at træffe afgørelse (dom af 17.10.2024, FA.RO. di YK & C., C-16/23, EU:C:2024:886, præmis 33).
87
Det følger heraf, at der foreligger en formodning for, at spørgsmål om EU-retten er relevante. Domstolen kan kun afvise at træffe afgørelse vedrørende et præjudicielt spørgsmål fra en national retsinstans, hvis det klart fremgår, at den ønskede fortolkning af en EU-retlig regel savner enhver forbindelse med realiteten i hovedsagen eller dennes genstand, såfremt problemet er af hypotetisk karakter, eller Domstolen ikke råder over de faktiske og retlige oplysninger, som er nødvendige for, at den kan give en hensigtsmæssig besvarelse af de forelagte spørgsmål (dom af 17.10.2024, FA.RO. di YK & C., C-16/23, EU:C:2024:886, præmis 34).
88
Det skal indledningsvis bemærkes, at i det foreliggende tilfælde ophævede delegeret forordning 2022/1172 delegeret forordning nr. 640/2014, og det fremgår af førstnævnte delegerede forordnings artikel 13, at sidstnævnte delegerede forordning fortsat fandt anvendelse på støtteansøgninger vedrørende direkte betalinger indgivet før den 1. januar 2023. Det følger heraf, at eftersom den i hovedsagen omhandlede støtteansøgning blev indgivet i 2019, finder artikel 19a i delegeret forordning nr. 640/2014 fortsat anvendelse ratione temporis på tvisten i hovedsagen, selv om sidstnævnte forordning blev ophævet med virkning fra den 1. januar 2023. Den omstændighed, at sanktionen blev pålagt efter ophævelsen af delegeret forordning nr. 640/2014, har ingen betydning i denne henseende.
89
Det skal endvidere fastslås, at i modsætning til, hvad den forelæggende ret har anført, indgik denne artikel 19a fortsat både i den udgave af delegeret forordning nr. 640/2014, der finder anvendelse ratione temporis på tvisten i hovedsagen, og i den konsoliderede udgave af nævnte forordning inden ophævelsen heraf.
90
På denne baggrund rejser det femte spørgsmål, for så vidt som dette spørgsmål hviler på en urigtig forudsætning, et problem af hypotetisk karakter som omhandlet i den retspraksis, der er nævnt i denne doms præmis 87, og skal følgelig afvises (jf. analogt dom af 16.1.2025, Stangalov, C-644/23, EU:C:2025:16, præmis 60 og den deri nævnte retspraksis).
Sagsomkostninger
91
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Niende Afdeling) for ret:
1)
Artikel 15, stk. 1, i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 640/2014 af 11. marts 2014 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 for så vidt angår det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem, betingelserne for afslag eller tilbagetrækning af betalinger og administrative sanktioner vedrørende direkte betalinger, støtte til udvikling af landdistrikterne og krydsoverensstemmelse (EUT 2014, L 181, s. 48), som ændret ved Kommissionens delegerede forordning (EU) 2016/1393 af 4. maj 2016,
skal fortolkes således, at
denne bestemmelse ikke er til hinder for en national lovgivning, som pålægger støtteansøgeren alene at underrette den kompetente nationale myndighed om alle fejl i eller ændringer af støtteansøgningen eller betalingsanmodningen gennem en dertil indført digital platform, for så vidt som de formål, der forfølges med den pågældende EU-lovgivning og de almindelige EU-retlige principper, navnlig proportionalitetsprincippet og retssikkerhedsprincippet, er overholdt.
2)
Artikel 15, stk. 1, i delegeret forordning nr. 640/2014, som ændret ved delegeret forordning 2016/1393,
skal fortolkes således, at
anvendelsen af administrative sanktioner i tilfælde af en urigtig støtteansøgning eller betalingsanmodning kræver, for det første, at den kompetente nationale myndighed påviser, at de to betingelser, der er fastsat i denne bestemmelse, ikke er opfyldt, idet de i national ret fastsatte regler om bevisførelse, betingelserne for at antage beviser eller principperne for vurderingen af beviskraften af beviserne og det fornødne bevisniveau overholdes med forbehold af iagttagelsen af ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet, og, for det andet, at nævnte bestemmelse tillader en støttemodtager at ændre eller tilbagekalde sin støtteansøgning eller betalingsanmodning, forudsat at den pågældende ikke er blevet gjort bekendt med, at den kompetente myndighed har foretaget en kontrol eller konstateret en manglende overholdelse i vedkommendes ansøgning eller anmodning.
3)
Artikel 15, stk. 1, i delegeret forordning nr. 640/2014, som ændret ved delegeret forordning 2016/1393,
skal fortolkes således, at
denne bestemmelse er til hinder for, for det første, en national bestemmelse, hvorefter støtteansøgeren ikke kan tilbagekalde sin ansøgning, når den pågældende har været genstand for kontrol på stedet og har fået meddelelse om konstaterede manglende overholdelser alene for de af ansøgningen omfattede arealer og/eller dyr, og, for det andet, for en kompetent national myndigheds praksis, hvorefter støttemodtageren hverken gøres bekendt med kontrollen på stedet eller med resultatet af denne kontrol.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: bulgarsk.