ROZSUDEK SOUDU (čtvrtého senátu)
15. března 2007
Věc T-430/03
Iosif Dascalu
v.
Komise Evropských společenství
„Úředníci – Jmenování – Přezkum zařazení do platové třídy a platového stupně – Použití judikatury Soudního dvora – Článek 5, čl. 31 odst. 2, čl. 32 druhý pododstavec a články 45 a 62 služebního řádu“
Předmět: Žaloba, jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 23. prosince 2002 a 14. dubna 2003, kterými došlo
ke změně zařazení žalobce do platové třídy, v rozsahu, ve kterém stanovují jeho zařazení do platového stupně, ke dni jeho
jmenování do platové třídy A6, prvního platového stupně, ve kterém stanovují počátek jejich finančních dopadů na 5. října
1995 a ve kterém neumožnily služební postup žalobce v platové třídě, a, v případě potřeby, návrh na zrušení rozhodnutí, kterými
byly zamítnuty stížnosti žalobce, a jednak návrh na náhradu údajné škody vyplývající z těchto rozhodnutí.
Rozhodnutí: Rozhodnutí Komise ze dne 14. dubna 2004 se zrušuje v rozsahu, ve kterém stanovuje počátek svých finančních dopadů na 5. října
1995. Komise provede srovnávací přezkum zásluh žalobce a zásluh úředníků povýšených do platové třídy A5 počínaje dnem 16.
dubna 1993 a poté do platové třídy A4 počínaje dnem 16. ledna 1998. Po provedení tohoto přezkumu a nebude-li Komise moci poskytnout
žalobci povýšení do platové třídy, které by se jevilo být odůvodněným, se účastníci řízení vyzývají k nalezení dohody o odpovídající
náhradě, přičemž případně zohlední návrh na náhradu škody předložený žalobcem. Účastníci řízení budou Soud informovat ve lhůtě
tří měsíců ode dne vydání tohoto rozsudku o obsahu dohody, kterou uzavřou, nebo, v případě její neexistence, o číselných údajích
týkajících se odhadu vzniklé škody. Ve zbývající části se žaloba zamítá. O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
Shrnutí
1.      Úředníci – Přijímání – Jmenování do platové třídy – Jmenování do služebně vyšší platové třídy
(Služební řád, čl. 31 odst. 2 a čl. 32 druhý pododstavec)
2.      Úředníci – Rozhodnutí nepříznivě zasahující do právního postavení – Rozhodnutí o zařazení do platové třídy a stupně
(Služební řád, čl. 25 druhý pododstavec a čl. 90 odst. 2)
3.      Úředníci – Přijímání – Jmenování do platové třídy a zařazení do platového stupně
(Služební řád, čl. 31 odst. 2 a čl. 32 druhý pododstavec)
4.      Úředníci – Přijímání – Rovné zacházení – Zařazení do platového stupně
(Služební řád, čl. 5 odst. 3, čl. 31 odst. 2 a čl. 32 druhý pododstavec)
5.      Úředníci – Přijímání – Jmenování do platové třídy
(Služební řád, čl. 31 odst. 2, čl. 45 odst. 1 a čl. 62 první pododstavec)
6.      Úředníci – Mimosmluvní odpovědnost orgánů – Nesprávný služební postup
1.      S ohledem na částečné překrývání se kritérií stanovených pro zařazení do služebně vyšší platové třídy a pro určení platového
stupně, zejména co se týče délky získaných profesních zkušeností, návrh směřující k tomu, aby orgán oprávněný ke jmenování
provedl přezkum případné výjimečné kvalifikace úředníka za účelem přezkumu jeho zařazení do platové třídy provedeného v okamžiku
jeho jmenování pro jeho zařazení do služebně vyšší platové třídy, s sebou nezbytně nese návrh na přezkum platového stupně
přiřazeného uvedenému úředníkovi původním rozhodnutím o zařazení.
(viz bod 40)
2.      Co se týče rozhodnutí o zařazení do platové třídy a do platového stupně, odůvodnění může být užitečně předloženo ve fázi rozhodnutí
o stížnosti a stačí, aby se týkalo splnění právních podmínek, kterými služební řád podmiňuje řádnost řízení, a individuálního
a relevantního důvodu odůvodňujícího rozhodnutí přijaté ve vztahu k dotčenému úředníkovi. Pokud by takové odůvodnění mělo
být považováno za nedostatečné, může být v průběhu řízení dodatečně upřesněno.
(viz body 48 a 51)
Odkazy: Soudní dvůr, 19. listopadu 1998, Parlament v. Gaspari, C‑316/97 P, Recueil, s. I‑7597, bod 29; Soud, 3. března 1993,
Vela Palacios v. HSV, T‑25/92, Recueil, s. II‑201, bod 26; Soud, 17. května 1995, Benecos v. Komise, T‑16/94, Recueil FP,
s. I‑A‑103 a II‑335, bod 36; Soud, 16. října 1996, Benecos v. Komise, T‑37/94, Recueil FP, s. I‑A‑461 a II‑1301, bod 46; Soud,
6. listopadu 1997, Berlingieri Vinzek v. Komise, T‑71/96, Recueil FP, s. I‑A‑339 a II‑921, bod 79; Soud, 26. ledna 2000, Gouloussis
v. Komise, T‑86/98, Recueil FP, s. I‑A‑5 a II‑23, bod 79; Soud, 17. prosince 2003, Chawdhry v. Komise, T‑133/02, Recueil FP,
s. I‑A‑329 a II‑1617, bod 121; Soud, 26. října 2004, Brendel v. Komise, T‑55/03, Sb. VS s. I‑A‑311 a II‑1437, bod 120; Soud,
16. února 2005, Aycinena v. Komise, T‑284/03, Sb. VS s. I‑A‑29 a II‑125, bod 33; Soud, 15. listopadu 2005, Righini v. Komise,
T‑145/04, Sb. VS s. I‑A‑349 a II‑1547, bod 55
3.      V rámci stanoveném článkem 31 a čl. 32 druhým pododstavcem služebního řádu je orgán oprávněný ke jmenování nadán širokou posuzovací
pravomocí za účelem posouzení předchozích profesních zkušeností osoby přijímané jako úředník, jak co se týče jejich povahy
a délky, tak více či méně úzkého vztahu, který mohou mít v souvislosti s požadavky na pracovní místo, které má být obsazeno.
Z toho plyne, že při výkonu soudního přezkumu rozhodnutí týkajícího se zařazení do platového stupně úředníka jmenovaného do
služebně vyšší platové třídy nemůže soud nahradit posouzení uvedeného orgánu svým vlastním posouzením.
Zohlednil-li tak tento orgán vzdělání a specifické profesní zkušenosti nově přijatého úředníka k jeho jmenování v okamžiku
jeho přijetí do služebně vyšší platové třídy, může mít za to, že se uvedený úředník nemůže domáhat uznání let služby v platovém
stupni této platové třídy, neboť jeho vzdělání a profesní zkušenosti již byly zohledněny při jeho jmenování do platové třídy.
(viz body 77 a 79)
Odkazy: Soudní dvůr, 5. října 1988, De Szy-Tarisse a Feyaerts v. Komise, 314/86 a 315/86, Recueil, s. 6013, bod 26; Soud,
7. února 1991, Ferreira de Freitas v. Komise, T‑2/90, Recueil, s. II‑103, bod 56; výše uvedený rozsudek Aycinena v. Komise,
bod 72
4.      Jelikož se úředníci přijatí do služebně vyšší platové třídy a úředníci přijatí do základní platové třídy své kategorie nenacházejí
v totožných faktických a právních situacích, nemůže být okolnost, že úředníci přijatí do služebně základní platové třídy mohou
využívat uznání let služby v platovém stupni, zatímco úředníci jmenovaní do vyšší platové třídy jsou této možnosti případně,
právě na základě svého zařazení do platové třídy, zbaveni, analyzována jako nerovné zacházení s uvedenými úředníky.
(viz bod 90)
5.      Orgán oprávněný ke jmenování tím, že při přezkumu zařazení úředníka do platové třídy při jeho přijetí rozlišuje mezi změnou
stanovení služebního zařazení, ke které došlo k datu jmenování úředníka, a finančními důsledky tohoto rozhodnutí, jejichž
počátek účinnosti je stanoven na pozdější dobu, omezuje svévolně pro období mezi oběma daty právo dotyčného na odměnu, které
je subjektivním právem zaručeným služebním řádem, které může být omezeno pouze jeho výslovnými ustanoveními ve smyslu čl.
62 prvního pododstavce uvedeného služebního řádu.
Mimoto uvedený orgán tím, že provádí takové rozlišení, nerespektuje rozlišování mezi návrhem na změnu zařazení směřujícím
k přezkumu původního zařazení do platové třídy uskutečněného v okamžiku jmenování úředníka a povýšením, kterým je podle čl.
45 odst. 1 služebního řádu úředník během svého služebního postupu přeřazen do vyšší platové třídy kategorie, do které přísluší.
V tomto ohledu není rozhodující okolnost, že původní rozhodnutí o zařazení nebylo napadeno ve lhůtách pro podání opravného
prostředku, jelikož rozhodnutí o přeřazení do vyšší platové třídy ke dni jmenování, přijaté pro splnění povinností vyplývajících
z rozsudku Gevaert v. Komise, C‑389/98 P, má ve všech svých účincích nahradit původní rozhodnutí o zařazení.
(viz body 98, 102, 103, 105, 106 a 108)
Odkazy: Soudní dvůr, 11. ledna 2001, Gevaert v. Komise, C‑389/98 P, Recueil, s. I‑65, bod 39; Soud, 27. června 2001, X v.
Komise, T‑214/00, Recueil FP, s. I‑A‑143 a II‑663, bod 29
6.      To, že orgán oprávněný ke jmenování vyloučil z několika srovnávacích přezkumů zásluh předcházejících povýšení úředníka, jehož
zařazení do platové třídy při jeho přijetí přezkoumal až opožděně, pro splnění povinností vyplývajících z rozsudku Gevaert
v. Komise, C‑389/98 P, představuje nesprávný služební postup, který může založit jeho odpovědnost, jelikož tím zbavil dotyčného
možnosti, aby byla za dotčená hodnotící období pro povýšení zohledněna jeho kandidatura.
Ke skutečnému založení odpovědnosti může nicméně navzdory tomuto nesprávnému postupu dojít až po určení skutečného stavu a
povahy tvrzené újmy. Aby mohla být tato újma prokázána, je v projednávaném případě třeba, aby nejprve došlo ke srovnávacímu
přezkumu zásluh žalobce a úředníků povýšených za hodnotící období pro povýšení, z nichž byl protiprávně vyloučen, což umožní
určit, zda mu skutečně bylo odepřeno povýšení, kterého se mohl legitimně domáhat, a, v takovém případě, vyčíslit jeho újmu.
(viz body 128, 129 a 136 až 139)
Odkazy: Soud, 12. prosince 1996, Stott v. Komise, T‑99/95, Recueil, s. II‑2227, bod 72