62003CC0074_CS
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. V této věci Østre Landsret (Dánsko) postoupil Soudnímu dvoru dvě předběžné otázky týkající se ustanovení Společenství, které upravují žádosti na obdržení registrace pro léčivé přípravky určené příslušným orgánům členských států. V dané době byla tato ustanovení zahrnuta ve směrnici Rady 65/65/EHS ze dne 26. ledna 1965 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčivých přípravků(2), ve znění směrnice Rady 87/21/EHS ze dne 22. prosince 1986(3) (dále jen „směrnice“).
2. Článek 4 třetí pododstavec bod 8 písm. a) iii) směrnice stanovil zkrácený postup pro získání takové registrace, který umožňuje příslušné osobě uvést na podporu své žádosti údaje poskytnuté ohledně jiného již registrovaného produktu za podmínky, že je možné dokázat, že tento produkt má v zásadě podobné vlastnosti. Judikatura Společenství, která bude zkoumána později(4), uvedla, že aby dva produkty byly považovány za podobné, musí mít stejné kvalitativní a kvantitativní složení zejména z hlediska účinných složek.
3. První otázkou vznesenou v této věci je, zda dva produkty, které mají stejnou účinnou látku, ale v jiných formách solí, mohou být považovány za produkty splňující toto posledně jmenované kritérium. Cílem druhé otázky je určit, zda žadatel v rámci zkráceného postupu měl právo poskytnout příslušnému orgánu doplňující dokumentaci ve formě některých farmakologických nebo toxikologických zkoušek nebo klinických hodnocení, aby prokázal, že jeho vlastní produkt a produkt již registrovaný jsou v zásadě podobné.
4. Od dané doby byla ustavení Společenství několikrát změněna a v současné době odpovídají na obě otázky jednoznačně kladně.
Právní rámec
Směrnice
5. V dané době se uplatňovaná ustanovení vyskytovala zejména v kapitole II směrnice, ve znění směrnice 87/21/EHS(5) . Článek 3 směrnice 65/65 stanovil, že pokud léčivý přípravek nebyl registrován ve Společenství, může být uveden na trh v jiném členském státě, jen pokud byl předmětem vydání rozhodnutí o registraci příslušným orgánem tohoto členského státu.
6. Článek 4 podrobně definoval postup, dokumenty a údaje nezbytné k obdržení registrace od příslušných orgánů členského státu. Stanovil několik možných procedurálních způsobů, jak získat registraci pro vnitrostátní trh. V rámci celého postupu stanoveného v čl. 4 třetího pododstavce bodu 8 osoba žádající o registraci musí obvykle předložit výsledky:
„– fyzikálně-chemických, biologických či mikrobiologických zkoušek,
– farmakologických a toxikologických zkoušek,
– klinických hodnocení.“
7. Článek 4 třetí pododstavec bod 8 písm. a) zavedl jiné další postupy, v jejichž rámci kterých byl za určitých okolností žadatel registrace zproštěn povinnosti poskytovat výsledky farmakologických, toxikologických zkoušek a klinických hodnocení obvykle požadovaných čl. 4 třetím pododstavcem bodu 8 a může na místo toho předložit údaje přednesené na podporu jiného již registrovaného „referenčního“ produktu. To nemá vliv na povinnost poskytnout všechny informace týkající se fyzikálně-chemických vlastností produktu. K využití tohoto postupu (dále jen „zkrácený postup“) musí žadatel prokázat:
„(iii) […], že léčivý přípravek je v zásadě podobný léčivému přípravku, který byl registrován v rámci Společenství v souladu s platnými předpisy Společenství po dobu nejméně 6 let a je uváděn na trh v členském státě, ve kterém je předkládána žádost; […] členský stát může […] jednotným rozhodnutím prodloužit tuto dobu na 10 let pro všechny léčivé přípravky, které jsou uvedeny na trh na jeho území, pokud to považuje v zájmu veřejného zdraví za nezbytné […].“
8. Článek 4 třetí pododstavec bod 8 písm. a) in fine
přinesl následující výhradu (dále jen „výhrada“) k postupům stanoveným tímto ustanovením:
„Je-li však léčivý přípravek určen pro léčebné použití odlišné od použití ostatních léčivých přípravků, které jsou na trhu, nebo má-li být přípravek podáván odlišnou cestou či v odlišných dávkách, musí být výsledky příslušných toxikologických a farmakologických zkoušek nebo příslušných klinických hodnocení předloženy.“
9. Výhrada tak vytvořila doplňující postup na obdržení registrace často nazývaný a dále uváděný jako „zkrácený hybridní postup“. V rámci tohoto postupu musel žadatel předložit jen výsledky farmakologických a  toxikologických zkoušek a klinických hodnocení, které jsou vhodné vzhledem k léčebnému použití, způsobu podávání nebo dávkám, které jsou odlišné od jiných léčivých přípravků uvedených na trhu. Navíc se žadatel opíral o údaje týkající se referenčního produktu, které musel uvést na základě čl. 4 třetího pododstavce bodu 8 písm. a) iii). Pokud se jedná o důkazní břemeno, které leží na žadateli, je tak zkrácený hybridní postup přechodným postupem mezi zkráceným postupem a standardním postupem. Nové údaje, které žadatel musí předložit v rámci zkráceného hybridního postupu, se nazývají „doplňující údaje“.
10. Preambule směrnice a směrnice 87/21 objasňují cíle, které jsou základem článku 4 směrnice. První bod odůvodnění směrnice stanoví, že hlavním cílem všech pravidel upravujících registraci léčivých přípravků je ochrana veřejného zdraví. Druhý bod odůvodnění uvedené směrnice přesto zdůrazňuje, že tohoto cíle se musí dosáhnout prostředky, které nemohou bránit rozvoji farmaceutického průmyslu a obchodu s farmaceutickými produkty uvnitř Společenství. Jak uvádí třetí a čtvrtý bod odůvodnění, rozdílnost vnitrostátních ustanovení měla za následek ztížení obchodu s léčivými přípravky, a musela být tedy zrušena.
11. Směrnice 87/21 zavedla znění čl. 4 třetího pododstavce bodu 8, které bylo v dané době platné. Její druhý bod odůvodnění uvedl, aby odůvodnil toto ustanovení, že „zkušenost ukázala, že je třeba lépe upřesnit případy, kdy výsledky farmakologických a  toxikologických zkoušek a klinických hodnocení nemají být předloženy pro registraci léčivého přípravku v zásadě podobného registrovanému produktu, aby nebyly znevýhodněny inovující firmy“. Čtvrtý bod odůvodnění věnoval mimo jiné pozornost existenci důvodů veřejného pořádku, které brání tomu, aby zkoušky na lidech nebo na zvířatech byly opakovány, aniž by to bylo naprosto nutné.
Informace pro žadatele
12. Pokyny týkající se podoby zkoušek požadovaných pro splnění požadavků různých postupů stanovených článkem 4 směrnice byly obsaženy v příloze směrnice Rady 75/318/EHS ze dne 20. května 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se analytických, farmakologicko-toxikologických a klinických kritérií a protokolů s ohledem na zkoušení léčivých přípravků(6), ve znění směrnice Komise 91/507/EHS ze dne 19. července 1991(7) .
13. Příloha požadovala, aby předložené žádosti o registraci zohledňovaly pokyny vydané Komisí v části II „Právní úpravy léčivých přípravků v Evropském společenství: Informace pro žadatele o registraci humánních léčivých přípravků v členských státech Evropského společenství“ (obecně nazývané a dále označované jako „Informace pro žadatele“).
14. Oddíl 5 kapitoly 1 Informací pro žadatele vydaných v roce 1998 se zabýval zjednodušenými žádostmi o registraci. Bod 5.4 byl nazván „Ostatní zjednodušené žádosti“. Obsahoval tabulku uvádějící doplňující údaje, které se obvykle požadují pro různé typy zkrácených žádostí. Položka a) této tabulky se týkala žádostí, ve kterých registrovaným produktem byla „různá sůl/ester komplex/derivát (se stejnou léčebně účinnou částí)“, přičemž léčebně účinnou částí je ta část produktu, která je pro léčivý účinek na spotřebitele zásadně podstatná. Jako nezbytné uvedla následující doplňující údaje:
„Důkaz, že se nejedná o změnu ve farmakokinetice léčebně účinné části, farmakodynamice nebo toxicitě, která by mohla změnit bezpečnostní/účinnostní profil (jinak nutno považovat za novou látku).“
15. Ve zněních Informací pro žadatele, které byly vydávány od května 2001 (a tedy po sporných žádostech o registraci), najdeme ohledně definice nové látky následující vysvětlení:
„Definice nové látky je dána v příloze III této kapitoly.
Účinná(é) látka(látky) ve formě různých solí, esterů, derivátů atd., ale se stejnou léčebně účinnou částí, (obvykle) není považována za novou účinnou látku, ledaže tyto dvě látky mezi sebou vykazují významné rozdíly ve vlastnostech, pokud jde o bezpečnost a účinnost. Žadatel musí prokázat, že sůl, ester nebo jiný derivát účinné látky má stejné vlastnosti, pokud jde o bezpečnost a účinnost, prohlašuje-li, že léčivý přípravek, pro který je žádost podána, je v zásadě podobný registrovanému léčivému přípravku, který obsahuje jinou sůl, ester nebo jiný derivát ze stejné účinné látky (viz příloha IV této kapitoly).
Rozhodnutí o tom, zda různá forma účinné látky musí být kvalifikována jako nová účinná látka, vydávají případ od případu příslušné orgány členských států/ Evropská agentura pro hodnocení léčiv EMEA.“
16. Příloha IV kapitoly 1 části 2A užívá položku a) tabulky, která byla dříve obsažena v bodě 5.4 znění z roku 1998 výše uvedených Informací pro žadatele(8) .
Rozsudek Generics (UK) a další
17. Ve věci Generics (UK) a další(9) Soudní dvůr zkoumal pojem „zásadní podobnost“ uvedený v čl. 4 třetím pododstavci bodu 8 písm. a). Zdůraznil, že požadavek zásadní podobnosti musí být vykládán ve světle hlavního cíle směrnice, tedy ochrany veřejného zdraví, tak aby nedošlo k rozvolnění pravidel bezpečnosti a účinnosti požadovaných pro všechny léčivé přípravky(10) .
18. Soudní dvůr dále prohlásil, že léčivý přípravek je v zásadě podobný jinému „pokud splňuje kritéria totožnosti v kvalitativním a kvantitativním složení účinných látek, totožnosti lékové formy a bioekvivalence, jestliže se s ohledem na vědecké poznatky nejeví, že vykazuje, pokud jde o bezpečnost a účinnost, oproti původnímu léčivému přípravku značné rozdíly“. Soudní dvůr rovněž uvedl, že příslušný orgán členského státu nemá právo opomenout tři výše uvedená kritéria, pokud se jedná o určení toho, zda si jsou dva produkty v zásadě podobné(11) .
19. Soudní dvůr měl za to, že kritéria kvalitativního a kvantitativního složení účinných látek, lékové formy a bioekvivalence pomohou zajistit, aby nový produkt byl stejně bezpečný a účinný jako referenční produkt. Přesto dodal, že jinak podle posledně jmenované podmínky nesmí dva produkty vykazovat významné rozdíly, pokud se jedná o jejich bezpečnost a účinnost. Zdůvodnil nutnost posledně jmenované podmínky, když poznamenal, že „není vyloučeno, že léčivý přípravek, i když nesplňuje uvedená tři kritéria […], může zapříčinit bezpečnostní problémy spojené s pomocnými látkami, které obsahuje“(12) .
Pozdější změny
20. Od dané doby byla směrnice nahrazena směrnicí Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 (dále jen „nová směrnice“)(13) . Během počáteční doby zůstal zkrácený postup, který se nyní nachází v čl. 10 odst. 1 písm. a) iii) nové směrnice, v podstatě stejný jako postup popsaný ve znění platném v dané době. V průběhu této doby byla změněna příloha I nové směrnice směrnicí Komise 2003/63/ES ze dne 25. června 2003(14) . Část II této přílohy se týkala „zvláštní registrační dokumentace a požadavků“. Bod 2 této části uváděl, že „žadatel by měl případně k prokázání zásadní podobnosti předložit doplňující údaje dokládající ekvivalenci vlastností různých solí, esterů nebo derivátů registrované účinné látky ve vztahu k bezpečnosti a účinnosti“. Stejně tak stálo v bodě 3, že:
„Pokud účinná látka v zásadě podobného léčivého přípravku obsahuje stejnou terapeuticky účinnou složku jako původní registrovaný přípravek ve spojení s odlišnou solí/komplexem esterů/derivátem, musí být doloženo, že u složky nedochází k žádné změně farmakokinetiky, famakodynamiky a/nebo toxicity, která by mohla změnit profil bezpečnost/účinnost. Pokud nejde o takový případ, považuje se toto spojení za novou účinnou látku.“
21. Zkrácený postup byl dále v zásadě přepracován směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne 31. března 2004(15) . Na základě čl. 10 odst. 1 ve znění nové směrnice byl pojem „zásadní podobnost“ nahrazen požadavkem (v zásadě obdobným), podle kterého musí žadatelé prokázat, že jejich produkt je generikem referenčního léčivého přípravku, který byl registrován po dobu nejméně osmi let. Článek 10 odst. 2 písm. b) definuje generikum jako:
„[…] léčivý přípravek, který má shodné kvalitativní a kvantitativní složení, pokud jde o účinné látky, a shodnou lékovou formu s referenčním léčivým přípravkem a jehož bioekvivalence s referenčním léčivým přípravkem byla prokázána odpovídajícími studiemi biologické dostupnosti. Různé soli, estery, ethery, izomery, směsi izomerů, komplexy nebo deriváty účinné látky se považují za tutéž účinnou látku, pokud se významně neodlišují vlastnostmi týkajícími se bezpečnosti nebo účinnosti. V takových případech musí žadatel předložit doplňující informace poskytující důkaz o bezpečnosti nebo účinnosti různých solí, esterů nebo derivátů registrované účinné látky.“
Skutkový stav
22. V této věci SmithKline Beecham plc (dále jen „SmithKline Beecham“), farmaceutický podnik, zpochybňuje platnost registrací udělených Lægemiddelstyrelsen, příslušným orgánem v Dánsku, dvěma jiným farmaceutickým podnikům Synthon BV a Genthon BV (dále jen „Synthon a Genthon“), které jsou oba součástí skupiny Synthon.
23. SmithKline Beecham je současným držitelem registrace pro léčivý přípravek Seroxat. Účinná látka léčivého přípravku Seroxat se vyskytuje v podobě polohydrátu hydrochloridu paroxetinu v dávkách 20 a 30 mg. Seroxat byl poprvé zaregistrován v roce 1993.
24. V červenci 1999 společnosti Synthon a Genthon předložily velmi podobné žádosti o registraci paroxetinu „Synthon“ a paroxetinu „Genthon“ (dále jen „léčivý přípravek Synthon“). Jejich žádosti byly předloženy ve zkráceném postupu a jako referenční léčivý přípravek byl uveden Seroxat. Stejně jako Seroxat obsahuje léčivý přípravek Synthon paroxetin, ale ve formě jiné soli, a to mesylátu paroxetinu.
25. Kromě dokumentace, kterou byly povinny předložit v rámci zkráceného postupu, Synthon a Genthon také předložily výběr z výsledků farmakologických a toxikologických zkoušek provedených na zvířatech, jak jsou upraveny v příloze směrnice 75/318/EHS, ve znění směrnice 91/507/EHS. Lægemiddelstyrelsen je následně požádal o předložení doplňujících informací.
26. Synthon a Genthon nepředložily výsledky klinických hodnocení na pacientech a uplatnily výjimku vyplývající ze skutečnosti, že užití jejich léčivého přípravku člověkem již bylo nepřímo zdokumentováno bioekvivalencí referenčního léčivého přípravku Seroxat na zdravých dobrovolnících.
27. Lægemiddelstyrelsen udělil společnostem Synthon a Genthon na léčivý přípravek Synthon registraci v říjnu 2000.
Vnitrostátní řízení a předběžné otázky
28. Společnost SmithKline Beecham podala žalobu k Østre Landsret (Dánsko) směřující ke zpochybnění legality rozhodnutí Lægemiddelstyrelsen o registraci léčivého přípravku Synthon.
29. Tvrdí, že Seroxat a léčivý přípravek Synthon nejsou v zásadě podobné, neboť obsahují různé účinné látky, jakkoli obdobné. Účinná látka Seroxat je polohydrát hydrochloridu paroxetinu, kdežto účinná látka léčivého přípravku Synthon je mesylát paroxetinu, tedy jiná sůl paroxetinu. Vzhledem ke kritériu zásadní podobnosti musí být možno okamžitě konstatovat, zda oba léčivé přípravky jsou, nebo nejsou v zásadě podobné. Skutečnost, že doplňující údaje byly nezbytné za účelem prokázání zásadní podobnosti, postačí k potvrzení toho, že účinné látky Seroxatu a léčivého přípravku Synthon jsou rozdílné. Předložení doplňujících skutečností ve formě farmakologických a toxikologických zkoušek nebo klinických hodnocení v rámci zkráceného postupu bylo povoleno jen na základě výhrady, a sice že nový léčivý přípravek je určen pro odlišné léčebné použití nebo musí být podáván odlišnou cestou či v odlišných dávkách.
30. Østre Landsret rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující otázky:
„(1) Umožňuje čl. 4 třetí pododstavec bod 8 písm. a) iii) směrnice 65/65 […], aby byl léčivý přípravek schválen zkráceným postupem žádosti [o registraci], když je forma soli účinné látky změněná ve vztahu k formě, která bylo použita pro referenční produkt?
(2) Lze u žádosti o registraci použít zkrácený postup, pokud žadatel z vlastního podnětu nebo na žádost vnitrostátního orgánu odpovídajícího za zdraví předloží doplňující dokumentaci ve formě některých farmakologických nebo toxikologických zkoušek nebo klinických hodnocení, aby prokázal, že produkt je ‚v zásadě podobný‘ referenčnímu produktu?“
31. Písemná vyjádření byla předložena společnostmi SmithKline Beecham, Synthon a Genthon, dánskou, nizozemskou, portugalskou vládou a vládou Spojeného království, jakož i Komisí, každá z nich přednesla ústní vyjádření během jednání s výjimkou nizozemské a portugalské vlády.
Právní posouzení
32. Z předkládacího usnesení a z vyjádření předložených Soudnímu dvoru vyplývá, že obě předběžné otázky spolu úzce souvisí. Jedním z argumentů zpochybňujících, že oba léčivé přípravky mohou být v zásadě podobné i přes změnu soli účinné látky (problém položený v první otázce), je, že žadatel bude muset většinou v takovém případě předložit doplňující údaje, aby prokázal, že oba léčivé přípravky nejsou rozdílné vzhledem ke své bezpečnosti a účinnosti, což není údajně přípustné (problém uvedený ve druhé otázce). Navrhuji tak zkoumat obě dvě otázky společně.
33. Synthon a Genthon, dánská vláda, nizozemská vláda a Komise odpovídají kladně na položené otázky, jak to konečně činí i portugalská vláda. SmithKline Beecham a vláda Spojeného království tvrdí, že je namístě odpovědět na obě otázky záporně.
34. Text směrnice zjevně sám o sobě neposkytuje odpovědi na otázky postoupené Soudnímu dvoru. Smysl pojmu „zásadní podobnost“ není definován. Stejně tak se přesně neví, jestli se na doplňující údaje, které by mohly být předloženy v rámci zkráceného postupu, vztahují určité meze.
35.
Stejně tak je i judikatura Soudního dvora otevřená k výkladu. Výše uvedený rozsudek Generics (UK) a další podrobně neupřesnil, co se míní „totožností v kvalitativním a kvantitativním složení účinných látek“. Z vyjádření předložených Soudnímu dvoru vyplývá, že výraz „účinná látka“ je používán k pojmenování jak komplexní molekuly tvořící účinnou složku, tak, pokud je tato složka ve formě soli, části této molekuly (často zvané „léčebně účinná část“), která má léčebný účinek na spotřebitele léčivého přípravku.
36. Co se týče údajů, které má žadatel právo poskytnout, judikatura se do současné doby více zabývala okolnostmi, kdy se žadatel může vyhnout předložení údajů uvedením těch údajů, které byly dříve poskytnuty na podporu jiného léčivého přípravku.
37. Tudíž vyjádření předložené Soudnímu dvoru se většinou soustředila zejména na stavbu směrnice, na cíle, o které se opírá, jakož i na relevanci ostatních ustanovení práva Společenství a Informací pro žadatele.
Stavba směrnice
38. Pokud jde o stavbu směrnice, SmithKline Beecham a vláda Spojeného království zdůrazňují význam rozdílu mezi zkráceným postupem stanoveným v čl. 4 třetím pododstavci bodě 8 písm. a) iii) a zkráceným hybridním postupem zavedeným výhradou. Podle nich by tento rozdíl neměl smysl, pokud by definice zásadní podobnosti přijatá Soudním dvorem ve výše uvedeném rozsudku Generics (UK) a další, měla být rozvolněna a pokud by obvyklé předložení doplňujících údajů bylo povoleno za širších okolností, než které jsou výslovně nebo konkludentně stanoveny ve výhradě.
39. Tvrdí, že definice Soudního dvora zásadní podobnosti musí být vykládána v tom smyslu, že když jsou vyjmenovaná kritéria splněna, lze se s jistotou domnívat, že oba léčivé přípravky předložené k porovnání budou mít stejný stupeň bezpečnosti a účinnosti. Konečná podmínka, a sice že oba léčivé přípravky nevykazují značné rozdíly, pokud jde o bezpečnost a účinnost, by měla být použita pouze doplňujícím způsobem ochrany nebo „ústupovým postavením“, aby se zabránilo riziku, že změna dotýkající se použitých pomocných látek způsobí nižší bezpečnost nebo nižší účinnost nového produktu.
40. Neboť pokud obě soli, které mají stejnou léčebně účinnou část, jsou považovány za stejnou účinnou látku, toto kritérium už nemůže přiměřeně sloužit k posouzení totožnosti bezpečnosti a účinnosti. Nahrazení jedné soli v léčivém přípravku jinou solí může ovlivnit jeho léčebnou účinnost tím, že se zvýší nebo sníží absorpce léčivého přípravku a jeho biologická dostupnost nebo může ovlivnit toxický potenciál nebo stabilitu tohoto léčivého přípravku a způsobit škodlivé účinky.
41. Tudíž žadatel by obecně musel předložit doplňující údaje, aby prokázal, že i přes změnu formy soli, nedošlo žádnému významnému rozdílu, pokud jde o bezpečnost a účinnost dotčených léčivých přípravků. Konečná podmínka kritéria stanoveného Soudním dvorem ve výše uvedeném rozsudku Generics (UK) a další by měla být uplatněna ve většině, ne-li ve všech těchto situacích. Už by se neodlišovala od kritéria účinné látky, ale ve skutečnosti by ho nahradila. Mimo to žadatel by byl oprávněn předložit doplňující údaje ve více případech než těch stanovených (výslovně nebo konkludentně) výhradou.
42. Tyto argumenty mě nepřesvědčily.
43. Vzhledem ke znění druhé otázky, která zjevně vyplývá z této argumentace, je třeba bez dalšího konstatovat, že podle mého názoru neexistuje žádné obecné pravidlo, které brání předložení doplňujících údajů v rámci zkráceného postupu. Tato otázka má tedy být podle mého názoru zodpovězena kladně.
44. Vyplývá to z textu relevantních ustanovení. Zkrácený postup lze použít, pokud žadatel může mimo jiné prokázat i zásadní podobnost. Jednoznačně tak logicky vyplývá, že žadatel může předložit všechny důkazní materiály nezbytné k takovému prokázání.
45. Stejně tak nic ve výhradě nenasvědčuje tomu, že podle tohoto ustanovení nemohou být poskytnuty doplňující údaje. V zásadě údaje předložené v rámci výhrady a stanovené v čl. 4 třetím pododstavcem bodě 8 písm. a) iii) sledují různé cíle. První usilují o nahrazení nedostatku zásadní podobnosti, kdežto druhé směřují k prokázání existence této podobnosti.
46. Z kritéria přijatého Soudním dvorem ve výše uvedeném rozsudku Generics (UK) a další také vyplývá, že doplňující údaje mohou být někdy nezbytné k prokázání zásadní podobnosti. Komise například uvádí, že žadatel ve zkráceném postupu může být povinen poskytnout doplňující dokumentaci, aby prokázal bioekvivalenci svého léčivého přípravku s referenčním léčivým přípravkem. Doplňující údaje mohou být rovněž požadovány k prokázání toho, že dva léčivé přípravky, které jinak splňují zvláštní kritéria Soudního dvora v uvedeném rozsudku, se od sebe, pokud jde o bezpečnost a účinnost, neodlišují například z důvodu rozdílů mezi použitými pomocnými látkami nebo (podle příkladu uváděného společnostmi Synthon a Genthon) z důvodu změny způsobu syntézy použité při výrobě účinných složek.
47. Obecně mám za to, že by bylo zvláště politováníhodné a zcela v rozporu se stavbou směrnice, abychom stanovili omezení pro údaje, které může žadatel poskytnout v rámci zkráceného postupu ať na žádost příslušného orgánu, nebo z vlastního podnětu. S výhradou zvláštního přístupu týkajícího se výlučnosti údajů během stanovené doby, se z různých aspektů relevantních ustanovení Společenství jako vhodný přístup jeví ten, který spočívá v maximálním rozšíření informací daných k dispozici příslušnému orgánu, pokud je orgán příslušný rozhodovat o žádosti o registraci.
48. Tudíž jako relevantní se mi nejeví otázka, zda doplňující údaje mohou být předloženy v rámci zkráceného postupu, ale zda doplňující údaje budou požadovány v rámci zkráceného postupu příliš často, pokud dvě soli, které mají stejnou léčebně účinnou část, jsou považovány za stejnou účinnou látku, což by setřelo rozdíl mezi tímto postupem a zkráceným hybridním postupem.
49. Připouštím, že existuje nebezpečí přílišného rozšíření kritérií zásadní podobnosti, což by vedlo k přílišnému spoléhání se na konečnou podmínku stanovenou Soudním dvorem ve výše uvedeném rozsudku Generics (UK) a další a k oslabení rozdílu mezi oběma postupy v rozporu se stavbou směrnice.
50. Přesto nejsem přesvědčen, že výklad pojmu „zásadní podobnost“ obhajovaný společnostmi Synthon a Genthon, dánskou, nizozemskou a portugalskou vládou a Komisí by příliš rozšířil okolnosti, za kterých si oba léčivé přípravky mohou být v zásadě podobné.
51. Naopak by se mi výklad pojmu „zásadní podobnost“ jevil jako příliš úzký, pokud by vyžadoval, že léčivé přípravky musí mít účinné složky se zcela stejnou molekulární strukturou, aby mohly být považovány za v zásadě podobné.
52. Text směrnice neupřesňuje, zda dva léčivé přípravky musí být totožné, aby se mohl použít zkrácený postup, ale jen že musí být v zásadě podobné. Některé typy rozdílu mezi těmito dvěma léčivými přípravky jsou tedy zjevně přípustné.
53. Stejně tak nezbytnost přesné molekulární shody mezi účinnými složkami nevyplývá z kritéria definovaného Soudním dvorem ve výše uvedeném rozsudku Generics (UK) a další, podle kterého v zásadě podobné léčivé přípravky musí mít stejné kvalitativní a kvantitativní složení účinných látek. Jak jsem uvedl výše, pojem „účinná látka“ je někdy používán k označení léčebně účinné části účinné látky stejně tak jako k označení účinné látky jako takové.
54. Účastníci řízení se shodují na skutečnosti, že zkoumá-li se, zda si dva léčivé přípravky mohou být podobné, je realističtější se zaměřit na léčebné působení než na přesnou molekulární strukturu účinných složek.
55. V tomto ohledu Komise tvrdí, že působení léčivého přípravku ve formě soli závisí příznačně na léčebně účinné části soli, a nikoli na částech připojených k molekule.
56. Stejně tak, je-li účinná složka léčivého přípravku ve formě soli, nizozemská vláda rozlišuje mezi pozitivní částí této soli, kterou popisuje jako účinnou složku, a negativní částí, kterou kvalifikuje jako inertní prvek. Když dojde k rozpuštění, jsou obě části soli rozděleny. Pozitivní část dává léčivému přípravku jeho účinek.
57. Co se týče dotčených léčivých přípravků (tedy Seroxatu a léčivého přípravku Synthonu) v původním řízení, společnosti Synthon a Genthon tvrdí, že oba přípravky závisejí na pozitivní části soli, která je jejich účinnou složkou, aby dosáhly léčebného účinku na pacienta. Negativní část soli, která je u obou léčivých přípravků odlišná, je pouze inertní pomocnou látkou, která umožňuje vyrábět přípravky ve formě tablet. V obou případech je pozitivní část vstřebána do krevního oběhu a je rozšířena a strávena v celém těle. Naopak inertní část každého léčivého přípravku projde trávicí trubicí, aniž by byla vstřebána a měla na tělo nějaký účinek.
58. Na jednání dánská vláda položila důraz také na to, co se stane s účinnou složkou poté, co byla pacientovi podána. V případě soli se typicky obě části této soli oddělí. Léčebně účinná část bude vstřebána, zatímco druhou část tělo vyloučí.
59. Tyto argumenty naznačují, že podobnost může být často stanovena mezi neléčebně účinnou částí soli, kde je účinná složka ve formě soli, a jakoukoliv další inertní složkou léčivého přípravku. V rozsahu, v němž je taková analýza správná, by se jevilo jako nepřiměřené, aby zásadní podobnost byla vyloučena ve všech případech, kdy se tato část změní, ale léčebně účinná část zůstane stejná mezi oběma léčivými přípravky. Jistě jako v případech pomocných látek stále existuje nebezpečí, že změna části připojené k soli ovlivní bezpečnost a účinnost léčivého přípravku. Přesto konečná podmínka kritéria stanoveného Soudním dvorem ve výše uvedeném rozsudku Generics (UK) a další umožňuje ochranu právě proti takovému nebezpečí.
60. V důsledku toho se domnívám, že stavbu směrnice by nenarušilo, pokud by dva léčivé přípravky, které mají účinné složky, jejichž léčebně účinná část je stejná, byly považovány za přípravky, které mají v účinné složce stejné kvalitativní a kvantitativní složení.
61. Přesto, aby se potvrdila správnost takového výkladu, je namístě přezkoumat, zda je v souladu s cíli, které jsou základem režimu registrace a s různými dalšími ustanoveními práva Společenství, které byly dovolávány před Soudním dvorem.
Cíle, které jsou základem režimu registrace
62. Jak vyplývá z bodů odůvodnění směrnice a jak rozhodl Soudní dvůr, je namístě se pro výklad ustanovení Společenství, která upravují vydání rozhodnutí o registraci v členských státech, zaměřit na čtyři cíle: ochranu veřejného zdraví, nutnost vyhnout se zbytečným pokusům na lidech a zvířatech, ochranu zájmů inovujících farmaceutických podniků a konečně podporu vnitřního trhu léčivých přípravků, zejména zajištěním harmonizovaného přístupu ze strany příslušných orgánů členských států.
Ochrana veřejného zdraví
63. Co se týče hlavního cíle ochrany veřejného zdraví, která musí být základem všech právních předpisů upravujících registraci léčivých přípravků, společnost SmithKline Beecham a vláda Spojeného království obě odkazují na případy, kdy se mohou různé formy solí stejné účinné složky lišit, pokud jde o jejich bezpečnost a účinnost.
64. Přesto si nemyslím, že zde hrozí nebezpečí pro ochranu veřejného zdraví, pokud dvě formy soli, které mají stejnou léčebně účinnou část, mohou být považovány za v zásadě podobné. Důsledky změny formy soli uvedené společností SmithKline Beecham a vládou Spojeného království neprokazují opak.
65. V rozsahu, v němž se tyto důsledky vztahují na biologickou dostupnost, budou v každém případě překážkou pro to, aby byla konstatována zásadní podobnost, jelikož musí být dokázána také jejich bioekvivalence. Pokud se důsledky týkají stability a toxicity, vyplyne z nich rozdíl v bezpečnosti a účinnosti mezi oběma léčivými přípravky a budou spadat pod konečnou podmínku kritéria stanoveného Soudním dvorem v rozsudku Generics (UK) a další.
Nutnost vyhnout se zbytečným pokusům
66. Jak tvrdí společnosti Synthon a Genthon, dánská vláda a Komise, cíl vyhnout se zbytečným pokusům na lidech a zvířatech mluví jasně ve prospěch výkladu pojmu „zásadní podobnost“, který může v zásadě zahrnout různé formy soli, které mají stejnou léčebně účinnou část. Místo toho, aby žadatel zpracovával spis s úplně novými údaji, což by zahrnovalo i jednotlivé pokusy, je oprávněn se z větší části odvolat na údaje poskytnuté ohledně referenčního produktu.
Zajistit neznevýhodňování inovujících farmaceutických podniků
67. Vláda Spojeného království tvrdí, že kritérium zásadní podobnosti musí být striktně uplatňováno za účelem zachování spravedlivé rovnováhy mezi zájmy inovujících podniků a zájmy výrobců generických produktů, kterou směrnice a rozsudek Generics (UK) a další chtěly docílit.
68. Nesdílím tento názor.
69. Ochrana zájmů inovujících farmaceutických podniků podle mého názoru odpovídá hlavně období šesti nebo deseti let výlučnosti údajů, která je stanovena v čl. 4 třetím pododstavci bodě 8 písm. a) iii) směrnice 65/65. Požadavek na zásadní podobnost na prvním místě směřuje k ochraně veřejného zdraví.
70. Mimoto Komise uvedla, že pokud rozdílné formy soli, které mají stejnou léčebně účinnou část, nemohou být nikdy považovány za v zásadě podobné, farmaceutické podniky by mohly být schopny si uměle prodloužit období výlučnosti údajů, které požívají, tím, že by stáhly produkt z trhu krátce před uplynutím této doby a uvedly by na trh jinou verzi produktu, který má stejnou účinnou složku, ale ve formě jiné soli.
71. Jelikož takové nebezpečí skutečně existuje, jeví se, že je možné ho omezit výkladem pojmu „zásadní podobnost“ podporovaným společnostmi Synthon a Genthon, dánskou a nizozemskou vládou, jakož i Komisí.
Vnitřní trh léčivých přípravků a postup při vzájemném uznávání
72. Podle společnosti SmithKline Beecham musí být pojem „zásadní podobnost“ vykládán tak, aby mohl být uplatňován příslušnými orgány členských států bez váhání jednoduše a přímo, umožňuje tak zajištění harmonizovaného přístupu v celém Společenství. Společný přístup je obzvlášť důležitý vzhledem k postupu při vzájemném uznávání, na jehož základě žadatel, který obdrží registraci v jednom členském státě, může na tomto základě obdržet registraci v ostatních členských státech, aniž by v každém případě musel podávat úplnou žádost. Z důvodu nedostatku ekvivalence, pokud jde o bezpečnost a účinnost, blízké, ale různé soli vyžadují komplexní hodnocení, které musí být prováděno případ od případu. Pokud by léčivé přípravky obsahující takové soli nicméně mohly být považovány za v zásadě podobné, budeme čelit nebezpečí rozdílnosti přístupu mezi příslušnými orgány, a tudíž možnosti „forum shopping“ ze strany farmaceutických podniků.
73. Připouštím, že kritérium zásadní podobnosti musí být tak jasné a objektivní, jak je jen možné. Druhý bod odůvodnění směrnice 87/21/EHS uvádí úmysl zákonodárce lépe upřesnit případy, kdy žadatel registrace nemusí poskytnout všechny údaje. Definice snadno použitelných pravidel evidentně přispívá k  hladkému fungování postupu při vzájemném uznávání, a tudíž k volnému pohybu léčivých přípravků.
74. Jeví se mi tedy, že je nevyhnutelný určitý prostor pro uvážení příslušných orgánů členských států během zkoumání žádostí o zkráceném postupu, jak vyplývá z konečné podmínky kritéria stanoveného Soudním dvorem v rozsudku Generics (UK) a další. Příslušné orgány si budou muset například ujasnit, zda změna pomocných látek mezi referenčním produktem a novým produktem povede k významným rozdílům, pokud jde o bezpečnost a účinnost.
75. Není třeba přeceňovat negativní důsledky postupu při vzájemném uznávání. Ať je postup, na jehož základě je získána registrace, jakýkoliv, vždy existuje určité nebezpečí, že příslušné orgány členských států nebudou souhlasit s opodstatněností té či oné registrace. Přesně kvůli tomuto neredukovatelnému prvku diskreční pravomoci v režimu registrace ustanovení Společenství zavádí systém k vyřešení těchto neshod(16) . Tento systém se mi jeví jako plně dostačující k tomu, aby čelil nebezpečí rozdílnosti a „forum shopping“.
76. Mým celkovým závěrem, co se týče cílů režimu registrace, tudíž je, že záměr zabránit zbytečným pokusům na lidech a zvířatech upřednostňuje zjištění, že dva léčivé přípravky mohou být v zásadě podobné, mají-li stejnou léčebně účinnou část, i když mají formu jiných solí. Žádný z dalších cílů nevyžaduje jiný závěr.
Ostatní ustanovení práva Společenství
77. SmithKline Beecham a vláda Spojeného království se dovolávají různých aspektů ustanovení Společenství použitelných ve farmaceutickém odvětví, aby nepřímo podpořily tvrzení, podle kterého různé formy soli účinné látky nikdy nemohou být v zásadě podobné.
78. Nejprve se odvolávají na první část přílohy směrnice 75/318. Tvrdí, že kvalitativní složení léčivého přípravku je zde popsáno způsobem, který předpokládá, že účinná složka, pokud jde o soli, musí být chápána tak, že obsahuje zároveň léčebnou část a část připojenou k molekule, a musí být jako taková identifikována.
79. Je pravda, že generální advokát Ruiz-Jarabo Colomer prohlásil, když navrhoval ve věci Generics (UK) a další kritérium zásadní podobnosti, že v příloze je jasně popsáno, co je třeba rozumět pod pojmem „složení léčivého přípravku“(17) . Na přílohu se však odvolal proto, aby dokázal, že ani pomocné látky, ani vnější obal léčivého přípravku nejsou relevantní pro jeho složení.
80. Nemyslím si, že by příloha mohla být pro účely této věci určující. Tehdy sloužila k uvedení informací a dokumentů, které musejí být přiloženy k žádosti o registraci. V tomto kontextu je logické, že kvalitativní složení účinné látky musí být popsáno vyčerpávajícím způsobem. Uplatní se jiný přístup, když se jedná o výklad kritérií zásadní podobnosti upřesněných Soudním dvorem ve výše uvedeném
rozsudku Generics (UK) a další.
81. Vláda Spojeného království a SmithKline Beecham také odkazují na nařízení Komise (ES) č. 541/95 ze dne 10. března 1995 o posuzování změn podmínek registrace udělované příslušným orgánem členského státu(18) . V dané době toto nařízení stanovilo postup pro posuzování žádostí o změny podmínek registrace léčivých přípravků. Rozlišovalo mezi malými změnami, které mohly být provedeny jako změna již existující registrace, a velkými změnami, kdy bylo potřeba požádat o novou registraci. První typ změn byl definován v příloze I nařízení a druhý typ v příloze II. Mezi typy změn stanovenými v příloze II byly „změny týkající se účinné látky (účinných látek)“, které podle této přílohy zahrnují „nahrazení účinné látky (účinných látek) odlišnou solí/esterem-komplexem/derivátem (se stejnou léčebnou složkou)“. SmithKline Beecham a vláda Spojeného království tvrdí, že by bylo nelogické, aby změna byla dostatečně významná k tomu, aby byla vyžadována nová registrace, ale aby přitom neměla vliv na závěr, podle kterého generický produkt má kvalitativně a kvantitativně stejné složení jako referenční produkt.
82. Jak poznamenává vláda Spojeného království, Soudní dvůr výslovně ve výše uvedené věci Generics (UK) a další rozhodl, že se jeví, že příloha II nařízení č. 541/95 není pro účely použití čl. 4 třetího pododstavce bodu 8 písm. a) iii) směrnice relevantní(19) .
83. V každém případě mi nečiní potíže připustit, že změna mezi dvěma léčivými přípravky může být posuzována jako dostatečně významná pro to, aby bylo třeba podat žádost o novou registraci na základě nařízení č. 541/95, a zároveň bude spadat do působnosti jednoho nebo druhého postupu, které byly v dané době stanoveny v čl. 4 třetím pododstavci bodě 8 písm. a). Stojí za povšimnutí, že mnoho jiných typů změn stanovených v příloze II by spadalo pod zkrácený hybridní postup stanovený ve výhradě v čl. 4 třetím pododstavci bodě 8 písm. a).
84. Konečně SmithKline Beecham se snaží na podporu svého výkladu pojmu „zásadní podobnost“ uplatnit ustanovení Společenství o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění, které jsou určeny pro diagnostiku, prevenci nebo léčbu vzácných onemocnění, která by tedy bylo málo hospodárné rozvíjet v normálních podmínkách trhu. Článek 8 nařízení (ES) Evropského parlamentu a Rady č. 141/2000 ze dne 16. prosince 1999 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění(20) přiznává těmto léčivým přípravkům při uvádění na trh výlučnost po dobu deseti let, během které není pro stejnou léčebnou indikaci udělena na podobný léčivý přípravek žádná registrace.
85. Článek 3 nařízení Komise (ES) č. 847/2000 ze dne 27. dubna 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke kritériím pro stanovení léčivého přípravku jako léčivého přípravku pro vzácná onemocnění a definice pojmů „podobný léčivý přípravek“ a „klinická nadřazenost“(21), definuje podobný léčivý přípravek jako „léčivý přípravek obsahující účinnou látku nebo látky podobné těm, které obsahuje v současnosti registrovaný léčivý přípravek pro vzácná onemocnění, a stanovený pro stejnou léčebnou indikaci“. Podobná účinná látka je pak definována jako „totožná účinná látka nebo účinná látka se stejnou hlavní charakteristikou molekulové struktury (ale ne nezbytně všemi stejnými charakteristikami molekulové struktury), která účinkuje stejným mechanismem“. Podle této definice podobně účinná látka zahrnuje „izomery, směsi izomerů, komplexy, estery, soli a nekovalentní deriváty původní účinné látky nebo účinnou látku, která se liší od původní účinné látky jen s ohledem na malé změny molekulové struktury, jako je strukturní analog“.
86. Skutečnost, že dva léčivé přípravky jsou považovány za podobné spíše než za totožné, mají-li formu různých solí, údajně ukazuje, že takové léčivé přípravky nemohou mít stejné kvalitativní a kvantitativní složení účinných složek pro účely kritéria zásadní podobnosti definovaného ve výše uvedeném rozsudku Generics (UK) a další.
87. Podle mého názoru jsou definice obsažené v nařízení č. 847/2000 velmi specifické vzhledem k jejich kontextu a nejsou pro výklad čl. 4 třetího pododstavce bodu 8 písm. a) iii) směrnice relevantní. Myslím si, že by nikdo netvrdil, že dvě různé soli, které mají stejnou léčebně účinnou část, jsou totožné. Otázkou, která se klade v této věci, je, zda lze říci, že tyto soli mají stejné kvalitativní a kvantitativní složení v účinných složkách.
88. V každém případě, i kdybychom předpokládali, že článek 3 tohoto nařízení je relevantní, definice podobné účinné látky zahrnuje totožnou účinnou látku, a lze ji tedy sotva použít jako základ k rozlišování mezi podobnými látkami a totožnými látkami.
89. Nedomnívám se tudíž, že jakékoli z různých právních ustanovení, na které SmithKline Beecham a vláda Spojeného království odkazují, je v rozporu s mým závěrem, podle kterého dva léčivé přípravky mající stejnou léčebně účinnou část, ale ve formě různých solí, mohou být v zásadě podobné ve smyslu čl. 4 třetího pododstavce bodu 8 písm. a) iii) směrnice.
Informace pro žadatele
90. Společnosti Synthon a Genthon, dánská a nizozemská vláda, jakož i Komise odkazují na Informace pro žadatele na podporu tvrzení, podle kterého dvě různé soli, které obsahují stejnou léčebně účinnou část, mohou být v zásadě podobné ve smyslu čl. 4 třetího pododstavce bodu 8 písm. a) iii) směrnice.
91. Ve své odpovědi SmithKline Beecham a vláda Spojeného království nejdříve zdůrazňují, že tento dokument není právně závazný. SmithKline Beecham rovněž poznamenává, že znění Informací pro žadatele z roku 2001 nemůže být relevantní v tomto postupu, který byl zahájen před jeho vydáním. Podle vlády Spojeného království ani znění Informací pro žadatele z roku 1998, které vstoupilo v platnost v dané době, nemluví jednoznačně ve prospěch tvrzení, podle kterého dvě soli, které mají stejnou léčebně účinnou část, mohou být zpravidla v zásadě podobné. Toto znění uvádí, že takové soli jsou v zásadě podobné, pouze je-li dokázáno, „že neexistuje změna ve farmakokinetice léčebně účinné části, farmakodynamice a/nebo v toxiticitě, která by mohla změnit bezpečnostní/účinnostní profil“. Podle vlády Spojeného království vždy existuje nevyhnutelná možnost, že změna formy soli by mohla
ovlivnit bezpečnost nebo účinnost. Znění Informací pro žadatele z roku 1998 je tudíž slučitelné s tvrzením, podle kterého dva léčivé přípravky, které mají odlišné soli, nemohou být nikdy považovány za v zásadě podobné.
92. Na základě důvodů uvedených v bodech 70 až 73 mého stanoviska ve věci Approved Prescription Services(22) mám za to, že ačkoliv Informace pro žadatele nejsou právně závazné, je namístě jim přiznat určitý význam v rámci výkladu směrnice. Toto platí zvláště v případě, pokud se jako v této věci jedná o komplexní technické otázky.
93. Podle mého názoru navzdory opačnému tvrzení vlády Spojeného království, lze Informace pro žadatele chápat jedině tak, že podporují tezi, že dvě rozdílné formy soli, které mají stejnou léčebně účinnou část, mohou být kvalifikovány jako v zásadě podobné. Informace pro žadatele by jistě nepředpokládaly
možnost, kterou by trvale považovaly za předem vyloučenou.
94. Analýza přijatá v Informacích pro žadatele mě tedy nepřesvědčila natolik, abych dospěl k tomuto výsledku. Informace pro žadatele tvrdí, že otázka, zda tyto dvě formy soli tvoří stejnou účinnou složku, bude záviset na jejich bezpečnosti a účinnosti. Mám za to, že by bylo více v souladu s pojmem „zásadní podobnost“ stanoveným Soudním dvorem ve výše uvedeném rozsudku Generics (UK) a další, popsat dané léčivé přípravky tak, že mají stejné kvalitativní a kvantitativní složení účinných složek, a upozornit, že nicméně jejich zásadní podobnost bude záviset na důkazu, že se neliší, co se týče jejich bezpečnosti a účinnosti, v souladu s konečnou podmínkou, ze které tento pojem vychází.
95. Stejně tak Informace pro žadatele řadí žádost podanou na základě zásadní podobnosti dvou forem soli pod položku „ostatní zjednodušené žádosti“ spolu s žádostmi podanými na základě výhrady. Podle mého názoru by však taková žádost měla spadat pod standardní zkrácený postup. Všechny doplňující údaje poskytnuté v rámci tohoto posledně jmenovaného postupu směřují k tomu, aby prokázaly zásadní podobnost dvou léčivých přípravků, a nikoliv k tomu, aby nahradily nedostatek této podobnosti.
96. Ačkoliv jsou tedy Informace pro žadatele v souladu s výsledkem, ke kterému jsem dospěl, způsob, jakým tento závěr prezentují, by mohl být zdrojem určité nejistoty a nepřehlednosti, které vyvstaly v kontextu tohoto řízení.
97. Vzhledem ke stavbě a cílům směrnice, ostatním výše zkoumaným ustanovením práva Společenství, jakož i Informacím pro žadatele se tedy domnívám, že dva léčivé přípravky obsahující formy různých solí ze stejné účinné složky opravdu mohly být v zásadě podobné v rámci zkráceného postupu, jak fungoval před nedávnými změnami. Žadatel měl i v rámci tohoto postupu možnost, buď na žádost příslušného orgánu členského státu, nebo z vlastního podnětu, předložit doplňující údaje, aby zásadní podobnost prokázal.
98. Poznamenávám, že závěr, ke kterému jsem dospěl v rámci této věci, je v souladu s výkladem pojmu „zásadní podobnost“, který byl výslovně přijat v příloze směrnice 2001/83(23) následně po jeho změně prostřednictvím směrnice 2003/63(24) . Je nicméně docela dobře možné, vzhledem ke způsobu, jakým byla relevantní ustanovení nahrazující přílohu sepsána, že směřovala k tomu, aby zachytila pochopení existující právní situace Komisí, spíše než k tomu, aby měnila stávající stav.
99. Také poznamenávám, že zákonodárce Společenství se od té doby znovu rozhodl potvrdit takový přístup v novém znění zkráceného postupu stanoveném směrnicí 2004/27(25) . Je jasné, že dřívější znění směrnice musejí být vykládána nezávisle na tomto pozdějším vývoji. Nicméně rozhodnutí zákonodárce přinejmenším naznačuje, že závěr, ke kterému jsem dospěl, byl vzhledem k cílům ustanovení Společenství týkajících se registrace považován za uskutečnitelný a vhodný.
Závěry
100. V důsledku toho se domnívám, že Soudní dvůr by měl na otázky položené Østre Landsret odpovědět následovně:
„1) Dva léčivé přípravky, které mají stejnou léčebně účinnou část, ale vyskytují se ve formě různých solí, mají stejné kvalitativní a kvantitativní složení účinných složek, a mohou tak být v zásadě podobné ve smyslu čl. 4 třetího pododstavce bodu 8 písm. a) iii) směrnice Rady 65/65/EHS ze dne 26. ledna 1965 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčivých přípravků, v platném znění, za podmínky, že nejsou, pokud se jedná o bezpečnost a účinnost, významně rozdílné.
2) Na podporu žádosti předložené na základě tohoto ustanovení žadatel může z vlastního podnětu nebo na žádost příslušného orgánu členského státu předložit doplňující dokumentaci ve formě některých farmakologických nebo toxikologických zkoušek nebo klinických hodnocení, aby prokázal, že jeho léčivý přípravek je v zásadě podobný referenčnímu léčivému přípravku.“
(1) .
(2)
–	Úř. věst. 1965, L 22, s. 369.
(3)
–	Úř. věst. 1987, L 15, s. 36.
(4)
–	Body 17 až 19 tohoto stanoviska.
(5)
–	Legislativní rámec Společenství pro léčivé přípravky byl uzákoněn s účinností ode dne 18. prosince 2001 směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69). Následující změny relevantních ustanovení této směrnice jsou uvedeny dále.
(6)
–	Úř. věst. L 147, s. 1.
(7)
–	Úř. věst. L 270, s. 32.
(8)
–	Uvedeno v bodě 14.
(9)
–	Rozsudek ze dne 3. prosince 1998 (C-368/96, Recueil, s. I-7967).
(10)
–	Tamtéž, bod 22.
(11)
–	Výše uvedený rozsudek Generics (UK) a další (body 36 a 37, jakož i výrok).
(12)
–	Tamtéž, bod 32.
(13)
–	Uvedeno v poznámce pod čarou 5.
(14)
–	Úř. věst. L 159, s. 46; Zvl. vyd. 13/13, s. 253.
(15)
–	Úř. věst. L 136, s. 34.
(16)
–	Relevantní ustanovení jsou v současné době obsažena v kapitole 4 směrnice 2001/83/ES. V dané době se nacházely ve směrnici a v druhé směrnici Rady 75/319/EHS ze dne 20. května 1975 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se hromadně vyráběných léčivých přípravků (Úř. věst. L 147, s. 13), ve znění směrnice Rady 93/39/ES ze dne 14. června 1993 (Úř. věst. L 214, s. 22).
(17)
–	Bod 37 stanoviska.
(18)
–	Úř. věst. L 55, s. 7.
(19)
–	Bod 58 rozsudku.
(20)
–	Úř. věst. 2000, L 18, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 21.
(21)
–	Úř. věst. L 103, s. 5; Zvl. vyd. 15/05, s. 71.
(22)
–	C-36/03, řízení probíhající před Soudním dvorem.
(23)
–	Uvedeno v poznámce pod čarou 5.
(24)
–	Uvedeno v poznámce pod čarou 14.
(25)
–	Uvedeno v poznámce pod čarou 15.