62004CJ0065_SL
Stranke
Razlogi za odločitev
Izrek
Stranke
V zadevi C‑65/04,
zaradi tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 141 AE, vložene 13. februarja 2004,
Komisija Evropskih skupnosti, ki jo zastopata L. Ström van Lier in J. Grunwald, zastopnika, z naslovom za vročanje v Luxembourgu,
tožeča stranka,
proti
Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska, ki ga zastopata C. Jackson in C. Gibbs, zastopnici, skupaj z D. Wyattom, QC, in S. Tromansom, barrister, z naslovom za vročanje v Luxembourgu,
tožena stranka,
ob intervenciji
Francoske republike, ki jo zastopajo R. Abraham, G. de Bergues, E. Puisais in C. Jurgensen, zastopniki, z naslovom za vročanje v Luxembourgu,
intervenientka,
SODIŠČE (prvi senat),
v sestavi P. Jann, predsednik senata, N. Colneric, sodnica, J. N. Cunha Rodrigues (poročevalec), K. Lenaerts in E. Levits, sodniki,
generalni pravobranilec: L. A. Geelhoed,
sodna tajnica: L. Hewlett, glavna administratorka,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 13. oktobra 2005,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 1. decembra 2005
izreka naslednjo
Sodbo
Razlogi za odločitev
1. Komisija Evropskih skupnosti s to tožbo Sodišču predlaga, naj ugotovi, da Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska s tem, da prebivalstva, za katero je verjetno, da bo prizadeto ob radiološkem izrednem dogodku, ni predhodno obvestilo o lokalnem načrtu za primer izrednega dogodka v Gibraltarju, ni izpolnilo obveznosti iz člena 5(3) Direktive Sveta 89/618/Euratom z dne 27. novembra 1989 o obveščanju prebivalstva o ukrepih zdravstvenega varstva, ki jih je treba sprejeti, in o pravilih ravnanja v primeru radiološkega izrednega dogodka (UL L 357, str. 31, v nadaljevanju: Direktiva).
Pravni okvir
2. Člena 30 AE in 31 AE določata, da se v Evropski skupnosti določijo temeljni standardi za varovanje zdravja prebivalstva in delavcev pred nevarnostmi, ki izhajajo iz ionizirajočih sevanj.
3. Cilj Direktive, sprejete na podlagi člena 31 Pogodbe ESAE, je, v smislu člena 1, da „na ravni Skupnosti določi skupne cilje glede ukrepov in postopkov za obveščanje prebivalstva z namenom izboljšanja neposredne zdravstvene zaščite v primeru radiološkega izrednega dogodka.“
4. Člen 5 Direktive določa:
„1. Države članice zagotovijo, da je prebivalstvo, za katerega je verjetno, da bo prizadeto v primeru radiološkega izrednega dogodka, obveščeno o njim namenjenih ukrepih zdravstvenega varstva in o tem, kako naj ukrepa v takšnih primerih.
[…]
3. Prebivalstvu iz odstavka 1 se te informacije posredujejo brez kakršne koli zahteve.
[…]“
Predhodni postopek
5. Leta 2000 je Komisija prejela več tožb glede popravil, izvedenih v pristanišču Gibraltar od meseca maja navedenega leta na podmornici „Tireless“ na jedrski pogon pomorskih sil Združenega kraljestva zaradi incidenta, ki je poškodoval njen jedrski reaktor.
6. Z dopisom z dne 10. oktobra 2000 je Komisija od Združenega kraljestva zahtevala, naj ji sporoči informacije, posredovane prebivalstvu o njim namenjenih ukrepih zdravstvenega varstva in o tem, kako naj ukrepa ob radiološkem izrednem dogodku.
7. V odgovoru z dne 14. novembra 2000 so organi Združenega kraljestva navedli, da se Pogodba ESAE ne uporablja za vojaško uporabo jedrske energije. Vendar pa so opozorili, da obstaja intervencijski načrt za območje Gibraltar, imenovan Gibraltar Public Safety Scheme (v nadaljevanju: Gibpubsafe), ki je na vpogled v javni knjižnici Gibraltarja.
8. Ker je Komisija presodila, da Gibpubsafe ni bil skladen z Direktivo, je na Združeno kraljestvo 21. marca 2002 naslovila pisni opomin. V njem je izpostavila, da glede načina predhodnega obveščanja prebivalstva, za katero je verjetno, da bo prizadeto ob izrednem radiološkem dogodku, zgolj tega, da je Gibpubsafe na voljo za vpogled prebivalstvu v javni knjižnici, ni mogoče šteti za zadovoljiv prenos Direktive.
9. Organi Združenega kraljestva so na ta pisni opomin odgovorili z dopisom z dne 17. maja 2002. V njem so se navedeni organi omejili na predstavitev razlogov, zaradi katerih so presodili, da dejavnosti, povezane s sistemi vojaškega orožja na jedrski pogon, ne spadajo v sklop nalog, poverjenih Skupnosti na podlagi Pogodbe ESAE.
10. V obrazloženem mnenju, naslovljenem na Združeno kraljestvo 23. oktobra 2002, je Komisija zlasti navedla, da naslov II poglavja 3 Pogodbe ESAE ne izključuje ionizirajočih sevanj, ki izhajajo iz vojaških dejavnosti, in je pozvala organe te države članice, naj v roku dveh mesecev od njegovega prejetja sprejmejo ukrepe, ki so potrebni za uskladitev s tem mnenjem.
11. Ker so organi vztrajali pri stališču, ki so ga podali v odgovoru z dne 20. decembra 2002 na navedeno mnenje, se je Komisija odločila, da vloži tožbo.
Postopek pred Sodiščem in predlogi strank
12. S sklepom predsednika Sodišča z dne 16. junija 2004 je bila Francoski republiki dovoljena intervencija v podporo predlogom Združenega kraljestva.
13. Komisija predlaga, naj Sodišče:
– ugotovi, da Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska s tem, da prebivalstva, za katero je verjetno, da bo prizadeto ob radiološkem izrednem dogodku, ni obvestilo o lokalnem načrtu za primer izrednega dogodka v Gibraltarju, ni izpolnilo obveznosti iz člena 5(3) Direktive, in
– Združenemu kraljestvu naloži plačilo stroškov.
14. Združeno kraljestvo in Francoska republika predlagata, naj se tožba zavrne in naj se Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.
Tožba
15. Iz spisa, predloženega Sodišču, izhaja, da je zaradi ustavitve obratovanja zaradi popravila podmornice „Tireless“ na jedrski pogon pomorskih sil Združenega kraljestva v pristanišču Gibraltar meseca maja 2000 Komisija od vlade Združenega kraljestva zahtevala, naj ji sporoči informacije, posredovane prebivalstvu o ukrepih zdravstvenega varstva za primer izrednega radiološkega dogodka v skladu s členom 5(3) Direktive.
16. O vprašanju, ali uporaba jedrske energije v vojaške namene lahko spada na področje uporabe Pogodbe ESAE, je Sodišče že odločilo v sodbi z dne 12. aprila 2005 v zadevi Komisija proti Združenemu kraljestvu (C‑61/03, ZOdl., str. I‑2477).
17. V tej sodbi je Sodišče najprej ugotovilo, da več določb Pogodbe ESAE Komisiji podeljuje znatne pristojnosti, ki ji dovoljujejo, da dejavno sodeluje s predpisi ali v obliki mnenja, ki vsebuje posamezne odločitve, na različnih področjih dejavnosti, ki so v Skupnosti povezane z uporabo atomske energije. Sodišče je kot primer navedlo druge določbe naslova II poglavja 3 te pogodbe glede varovanja zdravja, zlasti člene 34 AE, 35 AE in 37 AE, glede spodbujanja raziskav, pri čemer je poudarilo, da besedilo teh določb nikakor ne določa, ali so tako urejene dejavnosti izključno civilne (glej zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Združenemu kraljestvu, točka 35).
18. Sodišče je nato poudarilo, da je uporaba teh določb za objekte, za raziskovalne programe in druge vojaške dejavnosti lahko taka, da ogrozi bistvene interese nacionalne obrambe držav članic (glej zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Združenemu kraljestvu, točka 36).
19. Na podlagi teh argumentov je Sodišče presodilo, da glede na to, da v Pogodbi ESAE ni nobene izjeme, ki določa pogoje, v skladu s katerimi bi bile države članice pooblaščene, da se sklicujejo na navedene temeljne interese in jih varujejo, to omogoča sklep, da te dejavnosti, pomembne za vojaško področje, ne spadajo na področje uporabe te pogodbe (glej zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Združenemu kraljestvu, točka 36).
20. Komisija priznava, da ta zadeva in tista iz zgoraj navedene sodbe Komisija proti Združenemu kraljestvu odpirata isto pravno vprašanje.
21. Vendar je Komisija med obravnavo poudarila, da informacije, ki jih morajo države članice dati na voljo svojemu prebivalstvu, kar zadeva ukrepe zdravstvenega varstva, ki jih je treba izvesti ob izrednem radiološkem dogodku na podlagi člena 5 Direktive, izhajajo s področja civilne zaščite, ne z vojaškega področja. Uporabljivost te direktive naj torej ne bi škodovala vojaškim interesom navedenih držav.
22. Take utemeljitve ni mogoče sprejeti.
23. Ni namreč sporno, da je v obravnavanem primeru jedrska energija vojaškega izvora.
24. Če bi sprejeli, da v takem položaju obveznost iz člena 5 Direktive za države članice vseeno velja, bi pomenilo, da bi določbam Pogodbe ESAE o varovanju zdravja, zlasti iz člena 31 AE, ki je temelj te direktive, priznali področje uporabe, ki je drugačno od tistega, ki ga imajo druge določbe te pogodbe.
25. Tako bi bila uporabljivost določb te pogodbe za dejavnosti, ki spadajo na vojaško področje, odvisna od narave in obsega obveznosti, ki jih te določbe nalagajo državam članicam. Posledično bi bilo treba v vsakem posameznem primeru presojati škodo, ki jo izvajanje teh obveznosti lahko povzroči za bistvene interese nacionalne obrambe teh držav.
26. Kot je pravilno poudaril generalni pravobranilec v točki 31 sklepnih predlogov, je to tezo Sodišče zavrnilo v zgoraj navedeni sodbi Komisija proti Združenemu kraljestvu. Iz te sodbe namreč jasno izhaja, da je uporaba jedrske energije za vojaške namene izključena s področja uporabe vseh določb Pogodbe ESAE, ne pa zgolj iz posameznih določb.
27. Ker področje uporabe določb sekundarne zakonodaje ne more prekoračiti področja uporabe njihove pravne podlage, sicer so te določbe nične, neuporabljivost člena 31 AE glede vojaških dejavnosti nujno vključuje neuporabo Direktive za te dejavnosti.
28. Vendarle je treba opomniti, da ta ugotovitev nikakor ne zmanjšuje odločilnega pomena, ki ga vsebuje cilj varovanja zdravja prebivalstva in okolja pred nevarnostmi, povezanimi z uporabo jedrske energije, vključno tiste za vojaške namene. Glede na to, da Pogodba ESAE Skupnosti ne daje posebnega sredstva za dosego tega cilja, ni mogoče izključiti, da se lahko sprejmejo primerni ukrepi na podlagi upoštevnih določb Pogodbe ES (glej zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Združenemu kraljestvu, točka 44).
29. V teh okoliščinah je treba ugotoviti, da za primer popravila vojaške podmornice na jedrski pogon člen 5(3) Direktive Združenemu kraljestvu ne nalaga dolžnosti, naj prebivalstvo, za katero je verjetno, da bo prizadeto ob izrednem radiološkem dogodku, obvesti o njim namenjenih ukrepih zdravstvenega varstva.
30. Tožbo Komisije je torej treba zavrniti.
Stroški
31. V skladu s členom 69(2) Poslovnika se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. Združeno kraljestvo je predlagalo, naj se Komisiji naloži plačilo stroškov, in ker ta s predlogi ni uspela, se ji naloži plačilo stroškov. V skladu s členom 69(4), prvi pododstavek, tega poslovnika nosijo države članice, ki se kot intervenientke udeležijo postopka, svoje stroške.
Izrek
Iz teh razlogov je Sodišče (prvi senat) razsodilo:
1) Tožba se zavrne.
2) Komisiji Evropskih skupnosti se naloži plačilo stroškov.
3) Francoska republika nosi svoje stroške.