A KÖZSZOLGÁLATI TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE
(harmadik tanács)
2008. november 4.
F‑126/07. sz. ügy
Isabelle Van Beers
kontra
az Európai Közösségek Bizottsága
„Közszolgálat – Tisztviselők – Előléptetés – Igazolási eljárás – A 2006. évi eljárás – Az előzetesen kiválasztott tisztviselők listájára történő felvétel mellőzése – A személyzeti szabályzat 45a. cikke”
Tárgy: Az EK 236. cikk és az EA 152. cikk alapján benyújtott kereset, amelyben I. Van Beers lényegében a Bizottság 2007. március
29‑i határozatának megsemmisítését kéri, amely határozatban az a 2006. évi igazolási eljárásban elutasította a felperes igazolás
iránti pályázatát.
Határozat: A Közszolgálati Törvényszék a keresetet elutasítja. A felek maguk viselik saját költségeiket.
Összefoglaló
1.      Tisztviselők – Igazolási eljárás – A pályázók előválogatása – Szempontok – Az intézmények mérlegelési jogköre
(Személyzeti szabályzat, 45a. cikk)
2.      Tisztviselők – Igazolási eljárás – A pályázók előválogatása – Szempontok – Minimumkövetelményként meghatározott asszisztensi
besorolási fokozatban eltöltött bizonyos szolgálati időt előíró általános végrehajtási rendelkezések
(Személyzeti szabályzat, 45a. cikk; XIII. melléklet, 1. cikk, 4. cikk, h) pont, és 8. cikk, (1) bekezdés)
1.      A személyzeti szabályzat 45a. cikkének szövegéből és szerkezetéből egyértelműen kitűnik, hogy az két típusú szemponttól teszi
függővé az igazolásra pályázók előválogatását: az egyik típus magához a pályázóhoz kapcsolódik, és az éves szakmai előmeneteli
jelentéseit, valamint a végzettségi és képzési szintjét jelenti; a másik típus a szolgálat érdekein alapul. Az egyes intézmények
feladata, hogy általános végrehajtási rendelkezésekben pontosítsák e szempontokat. Következésképpen az intézmények jogosultak
először is adott esetben részletesebben meghatározni a magához a pályázóhoz kapcsolódó szempontokat, majd pontosítani azt
az értelmet, amelyet a „szolgálat érdekeinek” kívánnak tulajdonítani, és esetleg bevezethetnek olyan szempontokat, amelyek
kifejezetten ezen érdekek kielégítését célozzák, továbbá mérlegelési jogkörükben eljárva összekapcsolhatják e szempontokat
a pályázóhoz kötődő szempontokkal.
Következésképpen nem sérti a személyzeti szabályzat 45a. cikkét az az intézmény, amely általános végrehajtási rendelkezésekben
egyrészt minimumkövetelményként meghatározott asszisztensi besorolási fokozatban eltöltött, a tisztviselő végzettségi és képzettségi
szintje szerint változó minimális szolgálati időt ír elő, másrészt, másrészt pedig megköveteli, hogy az öt legutóbbi értékelő
jelentés közül három igazolja, hogy a tisztviselő rendelkezik a tanácsosi feladatok végzéséhez szükséges képességekkel, mivel
e két feltétel csupán egyértelművé teszi a személyzeti szabályzat 45a. cikkének tartalmát, különösen a „szolgálat érdekei”
tekintetében, kihasználva a jogalkotó által ez utóbbi kifejezés tekintetében hagyott mozgásteret.
(lásd a 35–38., 41. és 43. pontot)
2.      Az igazolási eljárás keretében a korábbi C besorolási osztályba tartozó, ténylegesen a korábbi A és B besorolási osztálynak
megfelelő feladatokat végző tisztviselő szakmai tapasztalata konkrét értékelésének az intézmény általi megtagadása nem sérti
az egyenlő bánásmód elvét, a gondos ügyintézés elvét, sem pedig a szakmai előmenetel lehetőségének elvét. Az egyenlő bánásmód
elvét illetően ugyanis az említett gyakorlat figyelmen kívül hagyása azon az objektív kritériumon alapul, hogy az érintett
nem tartozott a korábbi B besorolási osztályba, és az ilyen – az elérni kívánt célra tekintettel hátrányos megkülönböztetést
lényegénél fogva meg nem valósító – besorolás nem hozható fel az intézmény ellen, még annak feltételezése mellett sem, hogy
a tisztviselőnek ebből esetleg bizonyos hátránya származik. Ami a gondos ügyintézés elvét illeti, azt tiszteletben tartják,
amennyiben egyrészt az érintett intézmény előzetesen megállapítja a pályázók előválogatásának alapjául szolgáló feltételeket,
másrészt pedig pontosan alkalmazza e feltételeket, így attól az időponttól kezdve, amikor a pályázó nem teljesíti a bizonyos
besorolási osztályhoz kapcsolódó szolgálati idő említett feltételét, nem kifogásolható, ha az intézmény nem veszi figyelembe
a pályázó által a korábbi C besorolási osztályban megszerzett tapasztalatot. A szakmai előmenetel lehetőségére vonatkozó elv
sérelmét ugyanezen indokok miatt kell elvetni.
Végül az a tisztviselő, akinek a C besorolási osztályban megszerzett tapasztalatát nem veszik figyelembe az igazolási eljárásra
való bocsátás szempontjából, nem hivatkozhat a bizalomvédelem elvének megsértésére amiatt, hogy a személyzeti szabályzat 45a. cikkében
foglalt feltételek között nem szerepel a valamely besorolási osztályban vagy valamely csoport minimumkövetelményként meghatározott
besorolási fokozatában hivatalosan eltöltött szolgálati idő, mivel az intézmény, kellő mérlegelési jogkörrel rendelkezve,
a szolgálat érdekeire tekintettel jogosult az asszisztensi csoport meghatározott besorolási fokozatában eltöltött minimum
szolgálati időt feltételként előírni; sem pedig arra hivatkozva, hogy a tisztviselő felettese a rá vonatkozó értékelő jelentésben
megjegyezte, hogy az érdemeire tekintettel hamarosan lehetővé kellene tenni számára a tanácsosi csoportba való bejutást, mivel
e megjegyzés nem minősülhet az intézmény konkrét és feltétlen ígéretének, hiszen e felettes nem minősül az igazolási eljárás
lefolytatásáért felelős szervezeti egységnek.
(lásd a 63., 68., 69., 71., 72. és 76–79. pontot)
Hivatkozás:
a Bíróság 147/79. sz., Hochstrass kontra Bíróság ügyben 1980. október 16‑án hozott ítéletének (EBHT 1980., 3005. o.) 14. pontja.