Ideiglenes változat
ATHANASIOS RANTOS
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2026. január 15.(1)
C‑788/24. sz. ügy
Anne Frank Fonds
kontra
Anne Frank Stichting,
Koninklijke Nederlandse Akademie van Wetenschappen,
Vereniging voor Onderzoek en Ontsluiting van Historische Teksten
(a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia legfelsőbb bírósága] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„ Előzetes döntéshozatal – Szerzői jog és szomszédos jogok – 2001/29/EK irányelv – A 3. cikk (1) bekezdése – A nyilvánossághoz közvetítés fogalma – Internetes oldalon történő nyilvánosságra hozatal – Egyetlen tagállamban védett tartalomhoz virtuális magánhálózaton (VPN) keresztül történő hozzáférés – Szempontok – Egy bizonyos ország nyilvánosságának szánt internetes oldal – Korlátozó intézkedések – Az internet területi alapú tartalomkorlátozás révén történő területivé tétele – Ezen intézkedések VPN használatával történő potenciális megkerülése ”
Bevezetés
1.        A Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia legfelsőbb bírósága) által előterjesztett jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem lényegében az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22‑i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (a továbbiakban: szerzői jogi irányelv)(2) 3. cikke (1) bekezdésének értelmezésére vonatkozik.
2.        E kérelmet az Anne Frank Fonds (a továbbiakban: az alapeljárás felperese)(3) és az Anne Frank Stichting (Anne Frank alapítvány), a Koninklijke Nederlandse Akademie van Wetenschappen (holland királyi tudományos akadémia) és a Vereniging voor Onderzoek en Ontsluiting van Historische Teksten (a történelmi szövegek kutatásával és hozzáférhetővé tételével foglalkozó egyesület, a továbbiakban: egyesület) (a továbbiakban együtt: az alapeljárás alperesei)(4) között az alapeljárás felperesét megillető szerzői jog abból eredő, Hollandiában történt állítólagos megsértése tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, hogy az egyesület internetes oldalán nyilvánosságra hozták Anne Frank naplójának új tudományos kiadását.
3.        Pontosabban a kérdést előterjesztő bíróság lényegében a szerzői jogi irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „nyilvánossághoz közvetítés” fogalmának terjedelmére kérdez rá, és különösen arra keresi a választ, hogy valamely tartalomnak egy internetes oldalon történő nyilvánosságra hozatala ilyen „nyilvánossághoz közvetítésnek” minősül‑e egy olyan tagállamban, ahol e tartalom szerzői jogi védelem alatt áll, és ahol erre az internetes oldalra (a legkorszerűbb) területi alapú tartalomkorlátozás vonatkozik, így ez az oldal csak e korlátozó intézkedés virtuális magánhálózati (VPN) szolgáltatás vagy hasonló szolgáltatás útján történő megkerülésével érhető el. E kérdés az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) által védett két érdek, nevezetesen egyrészt az alapeljárás felperesének a Charta 17. cikkének (2) bekezdésében biztosított szerzői joga, másrészt pedig az alapeljárás alpereseinek a Charta 11. cikkében biztosított véleménynyilvánítási és tájékoztatási szabadsága közötti egyensúly megteremtését teszi szükségessé.
Jogi háttér
Az uniós jog
4.        A szerzői jogi irányelv „A művek nyilvánossághoz közvetítésének, valamint a védelem alatt álló egyéb teljesítmények nyilvánosság számára történő hozzáférhetővé tételének joga” című 3. cikke az (1) bekezdésében a következőket írja elő:
„A tagállamok a szerzők számára kizárólagos jogot biztosítanak műveik vezetékes vagy vezeték nélküli nyilvánossághoz közvetítésének engedélyezésére, illetve megtiltására, beleértve az oly módon történő hozzáférhetővé tételt is, hogy a nyilvánosság tagjai a hozzáférés helyét és idejét egyénileg választhatják meg.”
5.        Ezen irányelvnek „A műszaki intézkedésekkel kapcsolatos kötelezettségek” című 6. cikke az (1) bekezdésében a következőket írja elő:
„A tagállamok megfelelő jogi védelmet biztosítanak a hatásos műszaki intézkedések olyan megkerülése ellen, amelyet olyan személy hajt végre, aki tudja, vagy kellő gondosság mellett tudnia kellene, hogy cselekményének célja a műszaki intézkedés megkerülése.”
A holland jog
6.        Az 1912. szeptember 23‑i Auteurswet (a szerzői jogról szóló törvény)(5) alapügyre alkalmazandó változatának 1. cikke a következőképpen rendelkezik:
„A szerzői jog az irodalmi, tudományos vagy művészeti alkotás szerzőjének vagy jogutódainak kizárólagos joga a mű nyilvánosságra hozatalára vagy többszörözésére, a törvény által előírt korlátozásokkal.”
7.        E törvény 12. cikke felsorolja azokat a cselekményeket, amelyek (többek között) az irodalmi, tudományos vagy művészeti alkotás nyilvánosságra hozatalának minősülnek.
Az alapeljárás, az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések és a Bíróság előtti eljárás
8.        Az alapeljárás felperese szerzői joggal rendelkezik Anne Frank naplójának bizonyos változataira (a továbbiakban: védett dokumentumok) vonatkozóan, amelyek Hollandiában még 2037‑ig szerzői jogi védelem alatt állnak, míg e szerzői jogi védelem ideje több más országban, köztük Belgiumban (a továbbiakban: a közkincs intézményét ismerő országok)(6) 2016‑ban lejárt.
9.        Az alapeljárás alperesei a www.annefrankmanuscripten.org internetes oldalon holland nyelven közzétették Anne Frank naplója összes kéziratának – többek között a Hollandiában szerzői jogi védelem alatt álló változatoknak – tudományos kiadását, és ezzel egyidejűleg az alábbi két intézkedést alkalmazták: egyrészt egy területi alapú tartalomkorlátozási („geoblocking”) rendszert, amelynek révén ezen internetes oldal csak a közkincs intézményét ismerő országokban érhető el,(7) másrészt pedig, ha ezt az oldalt egy, a közkincs intézményét ismerő országból látogatják meg, olyan nyilatkozatnak az internethasználó általi aláírására vonatkozó kérést, amely szerint az említett oldalhoz ezen országok egyikéből fér hozzá.(8)
10.      Az alapeljárás felperese keresetet, valamint ideiglenes intézkedés iránti kérelmet nyújtott be a nemzeti bírósághoz, arra hivatkozva, hogy az alapeljárás alperesei megsértették a szerzői jogát, mivel a védett dokumentumok Hollandiában VPN‑en keresztül online hozzáférhetők. Az alapeljárás alperesei azt állítják, hogy hatásos korlátozó intézkedéseket fogadtak el a szerzői jog bármilyen megsértésének megakadályozása érdekében.
11.      Mivel az ideiglenes intézkedésről határozó bírák mind első fokon, mind a fellebbezési eljárásban elutasították az ideiglenes intézkedés iránti kérelmet azzal az indokkal, hogy az alapeljárás valamennyi alperese észszerű erőfeszítéseket tett annak érdekében, hogy megakadályozza az internetes oldalhoz Hollandiából való hozzáférést vagy visszatartson attól,(9) az alapeljárás felperese felülvizsgálati kérelmet nyújtott be a kérdést előterjesztő bírósághoz.
12.      E körülmények között a Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia legfelsőbb bírósága) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)      Úgy kell‑e értelmezni a szerzői jogi irányelv 3. cikkének (1) bekezdését, hogy egy műnek az interneten történő nyilvánosságra hozatala csak akkor tekinthető egy adott országban megvalósuló nyilvánossághoz közvetítésnek, ha a nyilvánosságra hozatal ezen ország nyilvánosságát célozza meg? Amennyiben igen: milyen tényezőket kell figyelembe venni az ezzel kapcsolatos értékelés során?
2)      Feltételezhető‑e, hogy nyilvánossághoz közvetítés valósul meg egy adott országban, ha a legkorszerűbb területi alapú tartalomkorlátozás (geoblocking) révén biztosítják, hogy a weboldalhoz, amelyen a művet nyilvánosságra hozták, ezen ország nyilvánossága csak a korlátozó intézkedés [VPN]-szolgáltatás vagy hasonló szolgáltatás segítségével történő megkerülésével fér hozzá? Jelentőséggel bír‑e e tekintetben, hogy a korlátozással érintett ország nyilvánossága milyen mértékben hajlandó és képes arra, hogy ilyen szolgáltatás segítségével férjen hozzá az érintett weboldalhoz? Jelentőséggel bír‑e az e kérdésre adandó válasz szempontjából, hogy a területi alapú korlátozó intézkedésen kívül más intézkedéseket is tettek‑e annak érdekében, hogy a korlátozással érintett ország nyilvánossága számára megnehezítsék a weboldalhoz való hozzáférést, vagy e nyilvánosságot visszatartsák e hozzáféréstől?
3)      Ha a korlátozó intézkedés megkerülésének lehetősége ahhoz vezet, hogy az interneten nyilvánosságra hozott művet a szerzői jogi irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében a nyilvánossághoz közvetítik a korlátozással érintett országban, akkor e közvetítést annak ellenére is a művet az interneten nyilvánosságra hozó személy valósítja‑e meg, hogy a hozzáféréshez az érintett [VPN]‑szolgáltatás vagy hasonló szolgáltatás nyújtójának közreműködése szükséges?”
13.      Írásbeli észrevételeket az alapeljárás felperese, az alapeljárás alperesei, a portugál kormány és az Európai Bizottság nyújtott be a Bírósághoz. E felek a 2025. október 6‑án tartott tárgyaláson szóbeli észrevételeket is előterjesztettek.
Elemzés
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésről
14.      Első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a szerzői jogi irányelv 3. cikkének (1) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy egy műnek az interneten történő nyilvánosságra hozatala csak akkor tekinthető egy adott országban megvalósuló „nyilvánossághoz közvetítésnek”, ha az ezen ország nyilvánosságát célozza meg, és hogy adott esetben milyen tényezőket kell figyelembe venni az ezzel kapcsolatos értékelés során. Ez a kérdés lényegében annak meghatározására irányul, hogy az e rendelkezés értelmében vett „nyilvánossághoz közvetítésnek” ténylegesen e nyilvánosságot kell‑e megcéloznia, vagy elegendő‑e önmagában az a tény, hogy e nyilvánosság – akár megkerülés útján – hozzáférhet ahhoz az internetes oldalhoz, amelyen a művet nyilvánosságra hozták.
15.      Előzetesen emlékeztetek arra, hogy a szerzői jogi irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében a tagállamok a szerzők számára kizárólagos jogot biztosítanak műveik vezetékes vagy vezeték nélküli nyilvánossághoz közvetítésének engedélyezésére, illetve megtiltására, beleértve az oly módon történő hozzáférhetővé tételt is, hogy a nyilvánosság tagjai a hozzáférés helyét és idejét egyénileg választhatják meg.(10)
16.      E tekintetben a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy az e rendelkezés értelmében vett „nyilvánossághoz közvetítés” fogalmát – amint azt ezen irányelv (23) preambulumbekezdése kiemeli – olyan tágan kell értelmezni, hogy lefedjen minden olyan nyilvánossághoz való közvetítést, amely nyilvánosság nincs jelen a közvetítés kiindulópontjául szolgáló helyszínen, és ily módon valamely műnek bármilyen ilyen jellegű vezetékes vagy vezeték nélküli közvetítését, illetve továbbközvetítését, ideértve a sugárzást is. Az irányelv (4), (9) és (10) preambulumbekezdéséből következően ugyanis annak fő célja, hogy a szerzők számára olyan magas szintű oltalmat hozzon létre, amely számukra megfelelő díjazást biztosít műveik felhasználása után, többek között a nyilvánossághoz közvetítés esetén.(11)
17.      A Bíróság szintén állandó ítélkezési gyakorlatának megfelelően az ugyanezen irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „nyilvánossághoz közvetítés” fogalma két együttes elemet ötvöz, nevezetesen valamely mű közvetítésének cselekményét és annak nyilvánossághoz közvetítését, és e fogalom egyedi értékelést igényel.(12)
18.      A Bíróság ezenkívül rámutatott arra, hogy e fogalom egyedi értékelést igényel, amely több, nem önálló jellegű és egymástól függő, kiegészítő kritérium figyelembevételét feltételezi.(13) Mivel e kritériumok különböző konkrét helyzetekben igen változó erősséggel lehetnek jelen, ezeket egyenként és egymással kölcsönhatásban is alkalmazni kell.(14)
19.      E kritériumok között a Bíróság egyrészt a platform üzemeltetője által játszott megkerülhetetlen szerepet és beavatkozásának szándékos jellegét hangsúlyozta. Ugyanis ezen üzemeltető „közvetítést” valósít meg akkor, amikor magatartása következményeinek teljes tudatában, közvetítőként jár el ügyfelei irányában a védelem alatt álló művet tartalmazó, sugárzott műsor hozzáférhetővé tételével, főként olyan esetben, amikor e beavatkozás hiányában ügyfelei nem tudnák a sugárzott művet élvezni.(15) Közvetlen kapcsolatnak kell tehát fennállnia a szolgáltató beavatkozása és a közvetítés tárgyát képező, védelem alatt álló mű között.(16) Egyébként a Bíróság kimondta, hogy a szerzői jogi irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében vett nyilvánossághoz közvetítés haszonszerzési jellege nem irreleváns, még ha e jelleg nem is szükségképpen elengedhetetlen feltétele magának a nyilvánossághoz közvetítés fennállásának.(17)
20.      Másrészt a Bíróság pontosította, hogy a „nyilvánosság” fogalma meghatározatlan számú lehetséges címzettet jelent, és emellett viszonylag jelentős számú egyént foglal magában.(18) Így a „nyilvánosság” fogalma egy bizonyos számbeli minimum elérését feltételezi, ami kizárja e fogalomból a túlságosan korlátozott, sőt jelentéktelen számú személyeket. E címzettek számának meghatározása során figyelembe kell venni többek között, hogy ugyanahhoz a műhöz egyidejűleg hány személynek van hozzáférése, de azt is, hogy ahhoz közülük egymást követően hányan férhetnek hozzá,(19) anélkül hogy meghatározó lenne, hogy éltek‑e, vagy sem e lehetőséggel.(20)
21.      A Bíróság arra is emlékeztetett, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint ahhoz, hogy valamely cselekmény „nyilvánossághoz közvetítésnek” legyen minősíthető, valamely védelem alatt álló művet az addig alkalmazottaktól eltérő, speciális műszaki módon, vagy ennek hiányában „új nyilvánosság”, azaz olyan nyilvánosság részére kell közvetíteni, amelyet a szerzői jog jogosultja nem vett figyelembe, amikor a műve eredeti nyilvánossághoz közvetítését engedélyezte.(21)
22.      A jelen ügyben egyrészt úgy vélem, hogy a szerzői jogi irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „közvetítési cselekménynek” minősül az, hogy az egyesület Anne Frank naplója összes kéziratának tudományos kiadását online nyilvánosságra hozta. Ilyen cselekmény hiányában ugyanis a mű főszabály szerint nem lenne hozzáférhető a nyilvánosság számára.
23.      Másrészt a Bíróságnak a jelen indítvány 20. pontjában felidézett ítélkezési gyakorlatára tekintettel számomra úgy tűnik, hogy e közvetítési cselekmény elért valamely „nyilvánosságot”, mivel meghatározatlan számú személy számára biztosította az olyan védett dokumentumokhoz való hozzáférés lehetőségét, amelyekhez korábban nem férhettek hozzá, anélkül hogy meghatározó lenne az, hogy e személyek ténylegesen éltek‑e ezzel a lehetőséggel, vagy hogy ez a cselekmény egy adott nyilvánosságot célzott‑e meg.
24.      Ennélfogva azt javaslom, hogy a Bíróság az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésre azt a választ adja, hogy a szerzői jogi irányelv 3. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy ahhoz, hogy egy mű valamely internetes oldalon történő nyilvánosságra hozatalának cselekménye egy adott országban megvalósuló nyilvánossághoz közvetítésnek minősüljön, e rendelkezés nem követeli meg, hogy az az érintett ország nyilvánosságát célozza meg.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésről
25.      Második kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy valamely tartalomnak egy internetes oldalon történő nyilvánosságra hozatala a szerzői jogi irányelv 3. cikke (1) bekezdésének értelmében vett „nyilvánossághoz közvetítésnek” minősül‑e egy olyan országban, ahol e tartalom szerzői jogi védelem alatt áll, és ahol erre az internetes oldalra (a legkorszerűbb) területi alapú tartalomkorlátozás vonatkozik, így az csak e korlátozó intézkedésnek VPN‑szolgáltatás vagy hasonló szolgáltatás segítségével történő megkerülésével érhető el. E bíróság arra is választ vár, hogy e tekintetben jelentőséggel bír‑e egyrészt annak meghatározása, hogy a korlátozással érintett ország nyilvánossága milyen mértékben hajlandó és képes arra, hogy ilyen szolgáltatás segítségével férjen hozzá az említett internetes oldalhoz, másrészt pedig az, hogy célszerű‑e kiegészítő intézkedéseket alkalmazni annak érdekében, hogy megnehezítsék ezt a hozzáférést vagy visszatartsanak attól.
26.      Előzetesen emlékeztetek arra, hogy amint az a szerzői jogi irányelv (3) és (31) preambulumbekezdéséből kiderül, az irányelv által megvalósítani kívánt jogharmonizáció célja, különösen az elektronikus környezetben, hogy megfelelő egyensúlyt biztosítson egyfelől a szerzői jogok és szomszédos jogok jogosultjainak a szellemi tulajdonjoguk védelméhez fűződő, a Charta 17. cikke (2) bekezdésében rögzített érdeke, másfelől a védelem alatt álló jogtárgyak felhasználóinak érdekei és alapvető jogaik, különösen a Charta 11. cikke által garantált véleménynyilvánítási és tájékozódási szabadság, valamint a közérdek védelme között.(22)
27.      Ezen egyensúly megtartása még inkább bonyolultnak tűnik akkor, ha a védelem alatt álló művet az interneten hozzák nyilvánosságra. A szerzői jogi irányelv, és különösen 3. cikke (1) bekezdésének értelmezése és alkalmazása céljából ugyanis ezt a megfelelő egyensúlyt kell keresni, figyelembe véve az internetnek a Charta 11. cikke által védett véleménynyilvánítási és tájékozódási szabadság tekintetében fennálló különleges jelentőségét is.(23) Egyébiránt, bár a szerzői jog területi jellege miatt a valamely műre vonatkozó szerzői jog jogosultja az őt valamely tagállamban megillető jogok alapján nem engedélyezheti vagy tilthatja meg az olyan másik tagállamban történő nyilvánossághoz közvetítést, ahol ez a jog megszűnt, megállapítható, hogy a valamely internetes oldalon történő nyilvánosságra hozatal természeténél fogva minden internethasználó számára elérhető és nem korlátozzák a szerzői jog területi határai.
28.      A jelen ügyben az alapeljárás felperesének szerzői jogai megsértésének elkerülése érdekében az alapeljárás alperesei – akik a védett dokumentumokat jogszerűen hozták nyilvánosságra egy internetes oldalon egy olyan országból, ahol e dokumentumok közkinccsé váltak – területi alapú tartalomkorlátozási intézkedést alkalmaztak a közkincs intézményét ismerő országoktól eltérő országok tekintetében. Ugyanakkor az alapeljárás felperese, aki az érintett országokban az e dokumentumokon fennálló jogok jogosultja, ezen intézkedés hatásosságának hiányát rója fel nekik, mivel azt a felhasználók VPN‑szolgáltatás révén megkerülhetik.
29.      E tekintetben emlékeztetek arra, hogy a területi alapú tartalomkorlátozási intézkedések a digitális jogok kezelésének („digital rights management”) eszközei közé tartoznak, és azok célja a szerzői jogok védelme, amely jogokat pedig az uniós jog biztosítja.(24) A Bíróság többek között úgy ítélte meg, hogy a szerzői jog jogosultja azzal, hogy a védelem alatt álló, interneten közvetített mű áthivatkozása ellen technikai védelmet alkalmaz, azon személyek körét, akik számára ez a mű hozzáférhető, azon internetes oldal felhasználóira korlátozza, amelyen e művet eredetileg közvetítették.(25)
30.      Következésképpen, amint azt Szpunar főtanácsnok a Grand Production ügyre vonatkozó indítványában hangsúlyozta, ha a szerzői jogi jogosult (vagy általa feljogosított felhasználó) földrajzi korlátozást alkalmaz, a műsorszolgáltatása kizárólag a védelem alatt álló tartalomhoz az e jogosult által meghatározott területről (vagyis arról a területről, ahol a hozzáférés nincs korlátozva) hozzáférő személyek körét célozza. Ilyen helyzetben az említett jogosult tehát a fennmaradó területen nem végez nyilvánossághoz közvetítést.(26)
31.      Kétségkívül általánosan elismert, hogy sem a virtuális, sem a valós világban nincs olyan biztonsági intézkedés, amelyet teljes sérthetetlenség jellemezne.(27) Minden védelem megkerülhető vagy feltörhető, így a célkitűzés csak abban állhat, hogy megerősítsék annak megbízhatósági szintjét. E megállapítás a területi alapú tartalomkorlátozási eszközökre is vonatkozik.(28)
32.      Mindazonáltal az a tény, hogy a felhasználóknak sikerül megkerülniük a védelem alatt álló műhöz való hozzáférés korlátozása érdekében bevezetett területi alapú tartalomkorlátozási intézkedést, önmagában nem vezethet annak megállapításához, hogy az e korlátozást alkalmazó jogalany e művet a nyilvánossághoz közvetíti azon a területen, ahol a hozzáférést elvileg megakadályozták. Az ilyen értelmezés elfogadása megakadályozná az online szerzői jogok területi alapú kezelését, és a mű bármely online történő nyilvánossághoz közvetítését szükségképpen globális jellegűvé tenné.(29) Amint azt a Bizottság írásbeli észrevételeiben hangsúlyozta, a valamely művön fennálló kizárólagos jog jogosultja az egyik tagállamban számára elismert jog alapján nem engedélyezheti vagy tilthatja meg a nyilvánossághoz közvetítést egy másik tagállamban, ahol e jog már nem fejt ki joghatást.
33.      Következésképpen úgy vélem, hogy amennyiben a nyilvánosságra hozatalért felelős fél bizonyos országokban szerzői jogi védelem alatt álló művet tesz online elérhetővé valamely internetes oldalon, és hatásos műszaki intézkedéseket – így például azokban az országokban, ahol a mű még szerzői jogi védelem alatt áll, az ezen internetes oldalra vonatkozó, területi alapú tartalomkorlátozási eszközöket – alkalmaz, amelyek a szerzői jogok jogosultja által nem engedélyezett cselekmények megakadályozására irányulnak, nem tekinthető úgy, hogy e felelős fél a védelem alatt álló művet ez utóbbi országokban a nyilvánossághoz közvetíti. Más lenne a helyzet, ha az említett felelős fél által alkalmazott műszaki intézkedések szándékosan hatástalannak bizonyulnának, és azokat könnyen meg lehetne kerülni.(30) Mindemellett a szerzői jogi irányelv 6. cikke (1) bekezdésének megfelelően a tagállamok feladata, hogy a szerzői jog védelmének biztosítása érdekében pozitív intézkedéseket, így például az e jog által biztosított védelmet megsértő személyekkel szembeni hatékony szankciókat fogadjanak el.
34.      A jelen esetben, amint az az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, az alapeljárás alperesei az érintett internetes oldal tekintetében a „legkorszerűbbnek” minősített területi alapú tartalomkorlátozási intézkedést alkalmaztak, valamint egy figyelemfelhívó rendszert, amely abban az esetben, ha az oldalt a közkincs intézményét ismerő országból keresik fel, megköveteli, hogy a felhasználó írjon alá egy olyan nyilatkozatot, amely szerint ezen internetes oldalhoz a közkincs intézményét ismerő országok egyikéből fér hozzá.(31)
35.      E tekintetben, noha a kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy a fenti tényezők fényében értékelje az alapeljárás alperesei által végrehajtott műszaki intézkedések hatásosságát, a Bíróság feladata, hogy hasznos útmutatással szolgáljon e tekintetben ahhoz, hogy lehetővé tegye e bíróság számára az előtte folyamatban lévő jogvita eldöntését.(32)
36.      Elsősorban mindenekelőtt megjegyzem, hogy az olyan
területi alapú tartalomkorlátozási intézkedés, mint amilyet a jelen ügyben alkalmaztak, főszabály szerint az egyetlen olyan eszköz, amely jelenleg alkalmas arra, hogy területi alapon korlátozza a valamely internetes oldalhoz való hozzáférést, és ezért ez „a legkorszerűbb”, megfelelő intézkedésnek minősül az alapeljárás felperese szerzői jogai védelmének a lehető legnagyobb mértékű biztosítására.(33) Ugyanakkor fontos emlékeztetni arra, hogy – amint azt a jelen indítvány 31. pontjában kifejtettem – egyetlen technológia sem tökéletes, ami azt jelenti, hogy szükséges rendszeresen értékelni a megkerülés új kockázatait, és esetlegesen az ilyen megkerülés megakadályozására irányuló kiegészítő intézkedéseket elfogadni, és az internetes oldal jogosultját ennek megfelelő kötelezettség terheli.(34)
37.      Továbbá a felhasználók azon szándéka, hogy a szóban forgó internetes oldalhoz való hozzáférés érdekében a területi alapú tartalomkorlátozást megkerüljék, amelyre a kérdést előterjesztő bíróság az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdés keretében hivatkozott, véleményem szerint nem minősül döntő kritériumnak az alapeljárás alperesei által alkalmazott intézkedések hatásosságának értékelése szempontjából, mégpedig annak szubjektív jellege miatt. Ezzel szemben az, hogy a felhasználók egyszerűen jogellenes eszközöket alkalmaznak vagy jogellenes magatartást tanúsítanak a korlátozás megkerülése érdekében, releváns tényezőnek minősül, amelyet figyelembe kell venni, mivel az alapeljárás alperesei a hatásos korlátozó intézkedések alkalmazásán túl nem tehetők felelőssé a harmadik személyek által elkövetett jogellenes magatartásokért.
38.      Végül, a jelen ügyben elfogadottakhoz hasonló kiegészítő intézkedések alkalmazása annak érdekében, hogy a nyilvánosságnak a szóban forgó internetes oldalhoz való hozzáférését a korlátozással érintett országban megakadályozzák vagy e nyilvánosságot attól visszatartsák,(35) járulékos, de mégis releváns tényezőt jelent az intézkedések összessége által az ezen ország nyilvánosságára gyakorolt visszatartó hatás értékelése szempontjából.(36)
39.      Másodsorban, az alapeljárás felperese által előadott érvek számomra nem tűnnek meggyőzőnek. Mindenekelőtt az a tény, hogy a honlapot holland nyelven tették közzé, önmagában nem utal az alapeljárás alpereseinek azon szándékára, hogy a hollandiai nyilvánosságot célozzák meg, mivel egyrészt Anne Frank naplójának eredeti nyelvéről (nem pedig fordításról), másrészt pedig a Belga Királyság, vagyis az alapeljárás alpereseinek székhelye szerinti ország egyik hivatalos nyelvéről van szó.
40.      Szintén nem döntő kritérium továbbá, hogy az internetes oldal URL‑címe tekintetében nemzeti domainnév („.be”) helyett általános domainnevet („.org”) választottak. Egyrészt ugyanis az alapeljárás alpereseihez hasonló szervezetek gyakran használják az „.org” domainnevet, másrészt pedig a nyilvánosságra hozatal nem korlátozódik a belga nyilvánosságra, hanem a közkincs intézményét ismerő valamennyi országot célozza meg.(37)
41.      Végül úgy vélem, hogy az alapeljárás felperese által az írásbeli és szóbeli észrevételeiben felvázolt alternatív intézkedések a jelen ügy körülményei között nem írhatók elő. Azon radikális megoldás kivételével, amely abban áll, hogy lemondanak a mű nyilvánosságra hozataláról (vagy a védett dokumentumoknak csak részleges terjesztését valósítják meg), ami nyilvánvalóan nem tekinthető arányos intézkedésnek, az alapeljárás felperese többek között a könyvtári termináloknál való hozzáféréshez hasonló hozzáférést vagy a hozzáférésnek az előfizetők alkotta nyilvánosságra történő esetleges korlátozását javasolta, mégpedig egy felhasználónév és jelszó segítségével létrehozott biztonságos kapcsolat révén. Ezen intézkedések igen hatásos kiegészítő eszközöket jelenthetnek a védett dokumentumokhoz való hozzáférés korlátozására. Alkalmazásuk azonban az alapeljárás alperesei által jogszerűen választott, nyitottabb nyilvánosságra hozatali modelltől teljesen eltérő „zárt” modell bevezetését vonná maga után, amely jelentősen korlátozná az alperesek tájékoztatási szabadságát a közkincs intézményét ismerő országokban.(38) Következésképpen a jelen indítványban javasolt megoldás, noha a szerzői jog kevésbé korlátozó jellegű védelmét biztosítja, az alapeljárás felperese által javasolt intézkedések különösen korlátozó jellegére tekintettel az egyetlen lehetséges és arányos megoldásnak tűnik számomra.
42.      A fenti megfontolások összességére tekintettel azt javaslom, hogy a Bíróság az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésre azt a választ adja, hogy a szerzői jogi irányelv 3. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy valamely tartalomnak egy internetes oldalon történő nyilvánosságra hozatala nem minősül abban az országban megvalósuló „nyilvánossághoz közvetítésnek”, ahol e tartalom szerzői jogi védelem alatt áll, és ahol ezen internetes oldalra hatásos területi alapú tartalomkorlátozás vonatkozik, amelyet esetlegesen a hozzáférés korlátozására vagy az attól való visszatartásra irányuló, és a korlátozással érintett országban visszatartó hatással rendelkező egyéb nem műszaki intézkedések egészítenek ki, figyelemmel az ügy körülményeire, és különösen a korlátozással érintett ország felhasználóinak arra való képességére, hogy az ilyen intézkedéseket VPN‑szolgáltatás vagy hasonló szolgáltatás segítségével megkerüljék, valamint arra, hogy a közkincs intézményét ismerő országokban letelepedett szolgáltatók számára nem lehet észszerűtlen követelményeket előírni.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdésről
43.      Harmadik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy ha a területi alapú korlátozó intézkedés megkerülésének lehetősége ahhoz vezet, hogy az interneten nyilvánosságra hozott művet a szerzői jogi irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében a nyilvánossághoz közvetítik a korlátozással érintett országban, akkor e közvetítést annak ellenére is a művet az interneten nyilvánosságra hozó személy valósítja‑e meg, hogy a hozzáféréshez az érintett VPN‑szolgáltatás vagy hasonló szolgáltatás nyújtójának közreműködése szükséges.
44.      Előzetesen úgy vélem, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésre javasolt válaszra tekintettel nem szükséges megválaszolni ezt a harmadik kérdést, amely azon az előfeltevésen alapul, hogy a jelen ügyben védett dokumentumok nyilvánosságra hozatala a területi alapú tartalomkorlátozási intézkedés VPN‑szolgáltatás vagy hasonló szolgáltatások révén történő megkerülésének lehetőségére tekintettel a szerzői jogi irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében a korlátozással érintett országban történő „nyilvánossághoz közvetítésnek” minősül. Mindemellett a következő pontokban néhány pontosítást fogalmazok meg azzal kapcsolatban, hogy a jelen ügyben a nyilvánossághoz közvetítés, amely nem tudható be a korlátozással érintett területen az interneten történő nyilvánosságra hozatalt megvalósító félnek, mindazonáltal tekinthető‑e a VPN‑szolgáltatás vagy hasonló szolgáltatások nyújtója cselekményének.
45.      Az alapügyben a felperes annak kockázatára hivatkozik, hogy a felhasználók megkerülhetik a területi alapú tartalomkorlátozási intézkedést azáltal, hogy VPN‑szolgáltatások révén hozzáférnek az internetes oldalhoz.
46.      E tekintetben megjegyzem, hogy bár a VPN‑szolgáltatás nyújtói a jelen esetben közvetítőként járnak el, közreműködésük nem a szerzői jogi védelem alatt álló művek közvetítésére vonatkozik, hanem az internet‑hozzáférésre korlátozódik.(39) Ugyanis, amint azt a Bizottság észrevételeiben hangsúlyozza, a VPN‑szolgáltatások jogszerűen elérhető technikai szolgáltatásokat jelentenek, amelyeket a felhasználók mindazonáltal használhatnak jogellenes célokra. Önmagában az a tény, hogy e szolgáltatásokat vagy hasonló szolgáltatásokat lehet ilyen célokra használni, nem elegendő annak megállapításához, hogy e szolgáltatások nyújtói maguk közvetítik a védelem alatt álló művet a nyilvánossághoz.(40) Más lenne a helyzet, ha e szolgáltatók aktívan ösztönöznék szolgáltatásaik jogellenes használatát. Ilyen esetben ugyanis úgy lehetne tekinteni, hogy az említett szolgáltatók meghatározó szerepet játszanak a szóban forgó művek rendelkezésre bocsátásában,(41) amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell adott esetben az ügy körülményeire tekintettel értékelnie.
47.      Így abban az esetben, ha a területi alapú tartalomkorlátozási intézkedés megkerülésének lehetősége a műnek a korlátozással érintett országban történő, a szerzői jogi irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében vett nyilvánossághoz közvetítéséhez vezet – amit az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdés keretében kifejtett megfontolásokra tekintettel kizárnék –, a VPN‑szolgáltatások vagy hasonló szolgáltatások nyújtója nem tekinthető az e nyilvánossághoz közvetítést megvalósító félnek.
48.      Következésképpen azt javaslom, hogy a Bíróság az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdésre azt a választ adja, hogy a szerzői jogi irányelv 3. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy amennyiben – a területi alapú tartalomkorlátozási intézkedések megkerülésének lehetőségére tekintettel –
valamely tartalom ezen internetes oldalon történő nyilvánosságra hozatala az érintett országban történő nyilvánossághoz közvetítésének minősül, e rendelkezéssel ellentétes az, hogy a VPN‑szolgáltatások vagy hasonló szolgáltatások nyújtóját felelősségre vonják a felhasználó cselekményeiért egy olyan országban, ahol a műhöz való hozzáférést korlátozzák, abban az esetben, ha a felhasználó ezeket a szolgáltatásokat a területi alapú tartalomkorlátozási intézkedések megkerülésére használja fel, kivéve, ha a szolgáltató aktívan ösztönzi a védelem alatt álló műhöz ebben az országban történő hozzáférésre irányuló ilyen jogellenes felhasználást.
Végkövetkeztetés
49.      A fenti megfontolásokra tekintettel javaslom, hogy a Bíróság a Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia legfelsőbb bírósága) által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre a következőképpen válaszoljon:
Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22‑i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 3. cikkének (1) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
1)      ahhoz, hogy egy mű valamely internetes oldalon történő nyilvánosságra hozatalának cselekménye egy adott országban megvalósuló nyilvánossághoz közvetítésnek minősüljön, e rendelkezés nem követeli meg, hogy az az érintett ország nyilvánosságát célozza meg;
2)      valamely tartalomnak egy internetes oldalon történő nyilvánosságra hozatala nem minősül abban az országban megvalósuló, az e rendelkezés értelmében vett „nyilvánossághoz közvetítésnek”, ahol e tartalom szerzői jogi védelem alatt áll, és ahol ezen internetes oldalra hatásos területi alapú tartalomkorlátozás vonatkozik, továbbá arra a hozzáférés korlátozására vagy az attól való visszatartásra irányuló, a területi alapú tartalomkorlátozási intézkedést kiegészítő és a korlátozással érintett országban visszatartó hatással rendelkező esetleges egyéb nem műszaki intézkedések vonatkoznak, figyelemmel az ügy körülményeire, és különösen a korlátozással érintett ország felhasználóinak arra való képességére, hogy az ilyen intézkedéseket virtuális magánhálózati (VPN) vagy hasonló szolgáltatás segítségével megkerüljék, valamint arra, hogy a közkincs intézményét ismerő országokban letelepedett szolgáltatók számára nem lehet észszerűtlen követelményeket előírni;
3)      amennyiben – a területi alapú tartalomkorlátozási intézkedések megkerülésének lehetőségére tekintettel – valamely tartalom ezen internetes oldalon történő nyilvánosságra hozatala az érintett országban történő nyilvánossághoz közvetítésének minősül, e rendelkezéssel ellentétes az, hogy a VPN‑szolgáltatások vagy hasonló szolgáltatások nyújtóját felelősségre vonják a felhasználó cselekményeiért egy olyan országban, ahol a műhöz való hozzáférést korlátozzák, abban az esetben, ha a felhasználó ezeket a szolgáltatásokat a területi alapú tartalomkorlátozási intézkedések megkerülésére használja fel, kivéve, ha a szolgáltató aktívan ösztönzi a védelem alatt álló műhöz ebben az országban történő hozzáférésre irányuló ilyen jogellenes felhasználást.
1      Eredeti nyelv: francia.
2      HL 2001. L 167., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 230. o.; helyesbítések: HL 2008. L 314., 16. o.; HL 2014. L 10., 32. o.
3      Egy bázeli (Svájc) székhelyű alapítványról van szó, amely Anne Frank szellemiségének megfelelő társadalmi és kulturális feladatokat lát el.
4      Az első két szervezet székhelye Amszterdamban (Hollandia), a harmadiké pedig Brüsszelben (Belgium) található.
5      Stb. 1912, 308. szám.
6      Többek között a következő országokról van szó: Belgium, Bulgária, Cseh Köztársaság, Dánia, Németország, Észtország, Írország, Görögország, Olaszország, Litvánia, Luxemburg, Magyarország, Ausztria, Lengyelország, Portugália, Románia, Finnország és Svédország. Az Anne Frank naplójának különböző változataira Belgiumban és Hollandiában alkalmazandó szerzői jogok alakulásával kapcsolatos további részletekért lásd: Van Gompel, S., „Geo‑Blocking Measures and the Online Publication of Anne Frank’s Diaries”, GRUR international, 2025, 74. kötet, 8. szám, 705. és 706. o.
7      Amennyiben az internetes oldalt olyan országból keresik fel, ahol a mű szerzői jogi védelem alatt áll – mint Hollandiában –, a következő üzenet jelenik meg: „Hozzáférés megtagadva […]. Sajnálattal közöljük, hogy […]. Ez a weboldal az Ön országából nem érhető el”.
8      Ebben az esetben a következő üzenet jelenik meg: „A hozzáférés ellenőrzése […]. Anne Frank kéziratainak online tudományos kiadását szerzői jogi okokból nem minden országban tették hozzáférhetővé. Ez a kiadás csak a következő országokból érhető el, ahol az már közkinccsé vált, és ahol ezek a korlátozások nem alkalmazandók: [az érintett országok felsorolása]. Az alábbi »igen«‑re kattintással Ön kijelenti, hogy ezt az oldalt az egyik fent említett országból keresi fel, ahol a mű közkinccsé vált. Ha az így tett nyilatkozat hamis, Ön megkerüli a védelmi intézkedéseket, és azt kockáztatja, hogy a szerzői jog megsértését követi el, amelyért felelősségre vonható”. Ezen üzenet alatt két lehetőséget kínálnak az internethasználónak: egy zöld gombot, amelyen az „Igen, a weboldalt a fent említett országok egyikéből keresem fel, ahol a mű közkinccsé vált” szöveg szerepel, és egy piros gombot, amelyen a „Nem, másik országból keresem fel a weboldalt” szöveg szerepel.
9      E bírák szerint nem állt fenn a szerzői jogi irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „nyilvánossághoz közvetítés”. Úgy vélték továbbá, hogy a jogsértéstől való eltiltás azzal a hatással járna, hogy az azon országokban található összes internethasználót, ahol a mű a közkincs körébe tartozik, megfosztaná az internetes oldalhoz való jogszerű hozzáféréstől, amely következményt aránytalannak ítélték. Az ideiglenes intézkedésről határozó bírák többek között Szpunar főtanácsnok Grand Production ügyre vonatkozó indítványára (C‑423/21, EU:C:2022:818; a továbbiakban: Grand Production ügyre vonatkozó indítvány) támaszkodtak, amely szerint lényegében e 3. cikk (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a művek nyilvánossághoz közvetítésének e rendelkezésben foglalt kizárólagos jogát nem sérti meg a streamingplatform televíziós műsort az interneten továbbközvetítő üzemeltetője abban az esetben, ha a felhasználók a területi alapú tartalomkorlátozást VPN‑szolgáltatás igénybevételével úgy kerülik meg, hogy a védelem alatt álló művek az Európai Unió területén elérhetők, amire a fent említett platform üzemeltetője nem rendelkezik a szerzői jog jogosultjának engedélyével.
10      Amint azt a Bíróság több alkalommal megállapította, e rendelkezés alapján a szerzőket olyan preventív jellegű jog illeti meg, amely lehetővé teszi számukra, hogy a nyilvánossághoz közvetítés megtiltása érdekében művük lehetséges felhasználói és e felhasználók által esetlegesen tervezett nyilvánossághoz közvetítés közé álljanak (lásd: 2024. június 20‑i GEMA ítélet, C‑135/23, a továbbiakban: GEMA ítélet, EU:C:2024:526, 17. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
11      Lásd különösen: 2021. június 22‑i YouTube és Cyando ítélet (C‑682/18 és C‑683/18, a továbbiakban: YouTube és Cyando ítélet, EU:C:2021:503, 63. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat); GEMA ítélet (19. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
12      Lásd: GEMA ítélet (21. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
13      Lásd: 2023. július 13‑i Ocilion IPTV Technologies ítélet (C‑426/21, EU:C:2023:564, 58. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
14      Lásd: GEMA ítélet (22. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
15      Lásd különösen: YouTube és Cyando ítélet (68. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat); GEMA ítélet (23. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
16      Lásd: Grand Production ügyre vonatkozó indítvány (48. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Ebben az ügyben azonban nem került sor ítélethozatalra, mivel a kérdést előterjesztő bíróság visszavonta az előzetes döntéshozatal iránti kérelmét (lásd: 2023. február 13‑i Grand Production végzés, C‑423/21, EU:C:2023:130).
17      Lásd: GEMA ítélet (24. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Ebben az összefüggésben a Bíróság kimondta, hogy a közönség „fogékonysága” releváns lehet abban az értelemben, hogy a védelem alatt álló művek sugárzásának haszonszerzési jellege van, mivel a felhasználó e sugárzás révén azon intézmények vonzerejével, és ily módon nagyobb fokú látogatottságával összefüggő gazdasági előnyhöz juthat, amelyekben e sugárzásra sor kerül, míg az ilyen haszonszerzési jelleg hiányzik, ha az érintett közönség semmilyen jelentőséget nem tulajdonít az ilyen sugárzásnak (lásd ebben az értelemben: 25. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
18      Lásd különösen: YouTube és Cyando ítélet (69. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat); GEMA ítélet (38. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
19      Lásd: GEMA ítélet (39. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
20      Lásd: 2014. február 13‑i Svensson és társai ítélet (C‑466/12, EU:C:2014:76, 19. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Ezenkívül, noha lehetnek arra utaló jelek, hogy valamely közvetítés a személyek bizonyos csoportjait célozta meg, függetlenül attól, hogy e személyek hol vannak (lásd: 2017. november 29‑i VCAST ítélet, C‑265/16, EU:C:2017:913, 47–50. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat), a valamely meghatározott nyilvánosság felé való ilyen konkrét „irányultság” nem szükséges ahhoz, hogy az interneten történő közzététel nyilvánossághoz közvetítésnek minősüljön. A Bíróság ítélkezési gyakorlatából kitűnik ugyanis, hogy bármely olyan cselekmény, amellyel a felhasználó a magatartása következményeinek teljes ismeretében védelem alatt álló művekhez vagy más teljesítményekhez ad hozzáférést, a szerzői jogi irányelv 3. cikkének (1) és (2) bekezdése értelmében vett hozzáférhetővé tétel cselekményének, és ennélfogva nyilvánossághoz közvetítésnek minősül (lásd: 2021. június 17‑i M.I.C.M. ítélet, C‑597/19, EU:C:2021:492, 48. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
21      Lásd különösen: YouTube és Cyando ítélet (70. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat); GEMA ítélet (43. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
22      Lásd: YouTube és Cyando ítélet (64. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Hasonlóképpen, ami általánosabban a szellemi tulajdonjogokat illeti, a szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29‑i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2004. L 157., 45. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 2. kötet, 32. o.) (2) preambulumbekezdése kimondja, hogy „[a] szellemi tulajdon védelme lehetővé kell, hogy tegye a feltaláló vagy alkotó számára, hogy találmányából vagy alkotásából jogos haszonhoz jusson. Lehetővé kell tennie továbbá a művek, ötletek és az új know‑how lehető legszélesebb elterjedését. Ugyanakkor e védelem nem akadályozhatja a szabad véleménynyilvánítást, a szabad információáramlást és a személyes adatok védelmét; ez vonatkozik az internetre is”.
23      Lásd: YouTube és Cyando ítélet (65. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
24      A szerzői jogi irányelv 6. cikke előírja a tagállamok számára, hogy a jogi védelmet terjesszék ki a „hatásos műszaki intézkedések[re]”. Lásd még ebben az értelemben: Grand Production ügyre vonatkozó indítvány (28–30. pont). A főtanácsnok szerint a digitális jogok kezelésének eszközeit nem csupán a szerzői jogok védelmére, hanem e jogok kezelésének eszközeként is használják, mivel azok lehetővé teszik az ugyanazon mű különböző terjesztési formái után külön díj felszámítását, a piac felosztását és az úgynevezett árdiszkriminációt a különböző részpiacokon, vagy végezetül díjak felszámítását az internetes oldalakon hozzáférhetővé tett tartalmak után.
25      Lásd: 2021. március 9‑i VG Bild‑Kunst ítélet (C‑392/19, EU:C:2021:181, 42. és 43. pont);
Grand Production ügyre vonatkozó indítvány (35. pont).
26      Lásd:
Grand Production ügyre vonatkozó indítvány (36. pont).
27      A felhasználók arra való lehetősége, hogy megkerüljék a védelmi intézkedéseket, a szerzői jogi védelem alatt álló művek digitális formában, pontosabban az interneten történő terjesztésével velejáró kockázatot jelent (lásd: a Grand Production ügyre vonatkozó indítvány, 42. pont).
28      Lásd: Grand Production ügyre vonatkozó indítvány (38. pont). Ugyanis, amint azt a főtanácsnok kifejti, különböző technikai eszközök – köztük a VPN‑szolgáltatások – lehetővé teszik e korlátozások megkerülését, különösen a felhasználó tartózkodási helyének virtuális megváltoztatásával. Igaz, hogy léteznek az ilyen gyakorlatok elleni technikai védelmi intézkedések, ezek azonban nem teljesen hatékonyak, és valószínűleg soha nem is lesznek azok; a jogsértések módszereinek fejlődése a biztonsági technikák fejlődéséhez képest mindig egy lépéssel előrébb jár.
29      Lásd: Grand Production ügyre vonatkozó indítvány (39. pont). A főtanácsnok szerint akkor lenne más a helyzet, ha a szerzői jogi védelem alatt álló audiovizuális műsorok terjesztője szándékosan alkalmazna hatástalan területi alapú tartalomkorlátozást annak érdekében, hogy azon a területen kívül tartózkodó személyek számára, amely tekintetében jogosult a műsorok nyilvánossághoz közvetítésére, ténylegesen lehetővé tegye, hogy az interneten objektíve fennálló lehetőségekhez, különösen a szabadon hozzáférhető VPN‑szolgáltatásokhoz képest könnyebben férjenek hozzá ezekhez a műsorokhoz (44. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
30      Lásd a jelen indítvány 29. lábjegyzetét. A hatásos területi alapú tartalomkorlátozás biztosítását lehetővé tevő normákat illetően lásd még: Trimble, M., The EU Geo‑Blocking Regulation: A Commentary, Edward Elgar Publishing, 2024, 26–30. o.
31      Lásd a jelen indítvány 9. pontját.
32      Lásd különösen: GEMA ítélet (32. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
33      Az alapeljárás alperesei által a tárgyaláson tett észrevételek szerint és a kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálat fenntartásával a jelen esetben alkalmazott területi alapú tartalomkorlátozási intézkedés a piacon elérhető VPN‑szolgáltatások nagy része általi hozzáférés megakadályozására is képes lenne.
34      Mindenesetre a régi „ad impossibilia nemo tenetur” („lehetetlen teljesítésére senki nem kötelezhető”) elvnek megfelelően nem lehet a mű interneten történő nyilvánosságra hozataláért felelős fél számára – a tájékoztatás szabadságához való jogának gyakorlására tekintettel – lehetetlen vagy aránytalan kötelezettséget előírni.
35      Lásd a jelen indítvány 9. pontját.
36      E tekintetben hasznos lehet az is, amint azt a Bizottság írásbeli észrevételeiben javasolta, hogy a szerzői jog jogosultját abban az országban, ahol a mű továbbra is védelem alatt áll, előzetesen tájékoztassák a nyilvánosságra hozatalról és az alkalmazott korlátozó intézkedésekről annak érdekében, hogy e tekintetben állást foglalhasson.
37      Egyébiránt az „.org” vagy a „.be” domain használata nincs hatással a tartalomhoz attól eltérő országból való hozzáférésre, mint ahol a vitatott tartalmat nyilvánosságra hozták.
38      Az ilyen radikális megoldások véleményem szerint csak akkor képzelhetők el, ha az alapeljárás alperesei által alkalmazott korlátozó intézkedések teljesen hatástalannak bizonyulnak, ami azonban a jelen ügyben nem bizonyított, és mindenesetre kizárólag a kérdést előterjesztő bíróság általi értékelés körébe tartozik.
39      Lásd ebben az értelemben: Grand Production ügyre vonatkozó indítvány (41. pont).
40      Egyébiránt a szerzői jogi irányelv (27) preambulumbekezdésének megfelelően a közvetítést lehetővé tevő, illetve azt megvalósító fizikai eszközök rendelkezésre bocsátása önmagában nem minősül az ezen irányelv értelmében vett „közvetítésnek”.
41      Lásd ebben az értelemben: 2017. június 14‑i Stichting Brein ítélet (C‑610/15, EU:C:2017:456, 37. pont).