Ideiglenes változat
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ‑BORDONA
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2026. március 12.(1)
C‑11/25. sz. ügy
Jelgavas valstspilsētas pašvaldība
kontra
Konkurences padome
(az Augstākā tiesa [Senāts] [legfelsőbb bíróság, Lettország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„ Előzetes döntéshozatal – Verseny – EUMSZ 102. cikk – Erőfölénnyel való visszaélés – A gazdasági tevékenység és a vállalkozás fogalma – A települési hulladékgazdálkodási szolgáltatás megszervezése és a szerződő fél kiválasztási rendszerének megválasztására vonatkozó jogosultság – A közhatalmi jogkörök gyakorlásának körébe tartozó határozatok – A települési hulladékgazdálkodási szolgáltatást nyújtó szerződő fél kiválasztására irányuló eljárás – Közvetlen odaítélés – Részben az önkormányzat tulajdonában álló szolgáltató ”
1.        2004‑ben a Jelgavas valstspilsētas pašvaldība (Jelgava város önkormányzata, Lettország) a kommunális hulladékok gyűjtésére és kezelésére szolgáltatási szerződést kötött a többségi tulajdonában álló társasággal.
2.        A szerződő fél kiválasztására közbeszerzési eljárás lefolytatása nélkül került sor. A szerződés hatálya 2029‑ig terjed ki.
3.        2021‑ben a Konkurences padome (versenytanács, Lettország) megállapította, hogy a szerződő fél közvetlen kiválasztása révén az önkormányzat megsértette az erőfölénnyel való visszaélés tilalmát, ezért bírságot szabott ki vele szemben.
4.        Az előterjesztő bíróság az EUMSZ 102. cikk értelmezését kéri lényegében annak meghatározására, hogy egy önkormányzat „vállalkozás” minőségben jár‑e el a területére vonatkozó hulladékgazdálkodási szolgáltatás szervezésének formájáról szóló határozat elfogadásakor.
I.      Jogi háttér
A.      Az uniós jog
1.      A 75/442/EGK irányelv(2)
5.        Az 5. cikk elrendeli:
„A tagállamok létrehoznak vagy kijelölnek egy vagy több hatáskörrel rendelkező hatóságot, amely az adott térségben felelős a hulladékártalmatlanítás megtervezéséért, megszervezéséért, engedélyezéséért és ellenőrzéséért.”
2.      A 2008/98/EK irányelv(3)
6.        A 13. cikk („Az emberi egészség és a környezet védelme”) szerint:
„A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy a hulladékgazdálkodás az emberi egészség veszélyeztetése, a környezet károsítása nélkül történjen, és különösen:
a)      ne jelentsen kockázatot a vízre, a levegőre, a talajra, a növény‑ vagy állatvilágra;
b)      ne okozzon kellemetlen zajt vagy szagot; és
c)      ne befolyásolja hátrányosan a tájat vagy a különleges érdeklődésre számot tartó helyeket.”
B.      A lett jog
1.      A versenytörvény(4)
7.        Az 1. cikk 1) pontja „erőfölénynek” tekinti egy adott piacon azon egy vagy több gazdasági szereplő gazdasági helyzetét, amely e piacon a versenyt elég hosszú ideig jelentős módon akadályozhatja, korlátozhatja vagy torzíthatja, teljesen vagy részben függetlenül a versenytársaktól, ügyfelektől, beszállítóktól, illetve fogyasztóktól.
8.        Az 1. cikk 9) pontja „gazdasági szereplőnek” minősíti a Lettország területén gazdasági tevékenységet folytató vagy folytatni szándékozó valamennyi személyt, a külföldieket is ideértve, illetve azon személyeket, akiknek a tevékenysége Lettország területén befolyásolja vagy befolyásolhatja a versenyt.
9.        A 13. cikk tartalma azonos az EUMSZ 102. cikk tartalmával.(5)
2.      Az államigazgatás szervezetéről szóló törvény(6)
10.      Az 1. cikk 2) pontja értelmében „származékos közjogi jogi személy” alatt az önkormányzat, valamint a törvény által vagy értelmében létrehozott más közjogi jogi személy értendő.
11.      A 87. cikk előírja, hogy a közjogi jogi személy a magánjog területén jár el, ha i) a működéséhez szükséges tevékenységeket végez; ii) szolgáltatásokat nyújt; illetve iii) tőketársaságot alapít, vagy már létező tőketársaságban részesedést szerez. A magánjog területén eljáró közjogi jogi személy a magánjogi tevékenységeket általánosságban szabályozó törvények hatálya alá tartozik, amennyiben e tevékenységet más szabályok nem korlátozzák.
3.      Az önkormányzatokról szóló törvény(7)
12.      A 15. cikk szerint az önkormányzatok önálló feladatai közé tartozik a közhasznú szolgáltatások – mint a települési hulladékgazdálkodás – lakosság számára történő megszervezése.
4.      A hulladékgazdálkodásról szóló törvény(8)
13.      A 9. cikk értelmében az önkormányzat a közigazgatási területén a hulladékgazdálkodási terveknek megfelelően szervezi a kommunális – ideértve a veszélyes – hulladékok kezelését.
14.      A 15. cikk szabályozza az önkormányzat hatáskörét a kommunális hulladékok gyűjtését, szállítását, kezelését és tárolását végző üzemeltető kiválasztására a vonatkozó hulladékgazdálkodási területen, a közbeszerzési szabályozásban előírt eljárásnak megfelelően, a kommunális hulladékok egy meghatározott területen való kezelésére vonatkozó közbeszerzési eljárás szervezésével.(9)
5.      Az állami vagy önkormányzati közbeszerzésekről szóló törvény(10)
15.      Az 1. cikk 3) pontjának a) alpontja szerint „ajánlatkérő” a közigazgatási szerv és más közjogi hatóság, származékos közjogi jogi személy vagy valamennyi alábbi feltételnek megfelelő magánjogi jogalany:
–        közösségi szükséglet kielégítésére jött létre, illetve ez a feladata, és nem kereskedelmi jellegű,
–        közigazgatási szerv, más közjogi hatóság, származékos közjogi jogi személy vagy az e feltételeknek megfelelő magánjogi jogalany irányítása vagy meghatározó befolyása alatt áll (amennyiben a felügyeleti vagy irányító szervek tagjainak megválasztása, illetve a vezetők kinevezése tekintetében a szavazati jogok többségével rendelkezik), vagy amelynek tevékenységét több mint 50%‑ban az állam, származékos közjogi jogi személy vagy az e feltételeknek megfelelő magánjogi jogalany finanszírozza.
16.      A 4. cikk tartalmazza a törvény alkalmazása alóli kivételeket, és feljogosítja az ajánlatkérőt e törvény alkalmazásának mellőzésére olyan szerződés odaítélése esetén, amelynek tárgya többek között az ajánlatkérő feladatainak ellátására létrehozott szerv által nyújtott szolgáltatás, amely szerv az ajánlatkérő teljeskörű irányítása vagy felügyelete alatt áll, és amely a szolgáltatásait elsősorban (összege több mint 80%‑át) az ajánlatkérőnek nyújtja, és harmadik felekkel fennálló kapcsolataiban teljes mértékben tiszteletben tartja a törvény követelményeit.
II.    A tényállás, az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
17.      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban szereplő tények időrendje a következő:
–        A SIA Jelgavas komunālie pakalpojumi (a továbbiakban: SIA JKP) társaságot, amely törzstőkéjének 51%‑a Jelgava város önkormányzata, 49%‑a pedig egy magánjogi jogi személy tulajdonában van, 2004. szeptember 27‑én jegyezték be a Lett Köztársaság cégnyilvántartásába.
–        Jelgava város önkormányzata 2004. november 1‑jén szolgáltatási szerződést kötött a SIA JKP‑vel, amelynek tárgya a hulladékgazdálkodás, valamint a hulladékgazdálkodási rendszer fejlesztése és előmozdítása Jelgava településen 2029. december 31‑ig (a továbbiakban: szolgáltatási szerződés).
–        Jelgava város önkormányzata e szolgáltatási szerződést közbeszerzési eljárás lefolytatása nélkül kötötte meg, mivel az akkor hatályos közbeszerzési törvényben előírt kivételt, azaz az in‑house eljárást alkalmazta.
–        2020. május 25‑én a versenytanácshoz panasz érkezett egy magánszemélytől, aki azt állította, hogy a Jelgava településen a hulladékgazdálkodási szolgáltatóra vonatkozó kiválasztási eljárás jogellenes volt, ezért a szolgáltatási szerződést fel kell bontani, és új kiválasztási eljárást kell szervezni.
–        2021. július 22‑én a versenytanács határozatot hozott, amelyben megállapította, hogy Jelgava város önkormányzata megsértette a versenytörvény 13. cikkének (1) bekezdését (erőfölénnyel való visszaélés tilalma), és bírságot szabott ki vele szemben.
18.      Jelgava város önkormányzata e határozat ellen keresetet nyújtott be az Administratīvā apgabaltiesa (regionális közigazgatási bíróság, Lettország) előtt. Az önkormányzat lényegében azt állította, hogy a hulladékgyűjtési szolgáltatások nyújtásának in‑house eljárás keretében történő odaítélése nem minősül piaci szereplő döntésének. A városi önkormányzat a települési hulladékgazdálkodási szolgáltató kiválasztási eljárásáról szóló határozat elfogadásával közjogi (a közjog hatálya alá tartozó) hatásköröket gyakorolt, amelyek nem tartoznak a versenyhatóság felügyelete alá.
19.      Az elsőfokú bíróság elutasította a keresetet a versenytanács érveinek elfogadásával, megerősítve, hogy Jelgava város önkormányzata piaci szereplő, és visszaélt az erőfölényével.
20.      Jelgava város önkormányzata az elsőfokú ítélettel szemben fellebbezett az Augstākā tiesa (Senāts) (legfelsőbb bíróság, Lettország) előtt.
21.      E körülmények között az Augstākā tiesa (Senāts) (legfelsőbb bíróság) előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjesztette a Bíróság elé:
„Úgy kell‑e értelmezni az [EUMSZ] 102. cikket, hogy a jelen ügy körülményeire tekintettel e cikk hatálya alá tartozik a valamely közjogi jogi személy által a települési hulladékgazdálkodás megszervezésének módja tárgyában hozott olyan határozat is, amely a jelen ügyben az említett szolgáltatás nyújtásának oly módon történő megszervezésére vonatkozó határozatot jelentett, hogy e szolgáltatás nyújtásának jogát in‑house eljárás keretében egy részben az önkormányzat tulajdonában lévő vállalkozásnak ítélték oda?
Közelebbről tekinthető‑e úgy, hogy egy önkormányzat az [EUMSZ] 102. cikk értelmében vett piaci szereplő vagy vállalkozás minőségben jár el akkor, amikor a települési hulladékgazdálkodási szolgáltatás nyújtásának megszervezésére vonatkozó határozatot úgy hozza meg, hogy e szolgáltatás nyújtásának jogát in‑house eljárás keretében egy részben az önkormányzat tulajdonában lévő vállalkozásnak ítéli oda?”
III. A Bíróság előtti eljárás
22.      Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem 2025. január 9‑én érkezett a Bírósághoz.
23.      Írásbeli észrevételeket nyújtott be Jelgava város önkormányzata, a versenytanács, a lett kormány és az Európai Bizottság. Valamennyien részt vettek a 2025. december 10‑i tárgyaláson.
IV.    Értékelés
A.      Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatósága
24.      Az előterjesztő bíróság részletesen kifejti(11) az álláspontja szerint az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatóságát alátámasztó indokokat:
–        Elismeri, hogy a jelen ügyben az erőfölénnyel való visszaélés nem érinti a tagállamok közötti kereskedelmet, mivel a tényállás tisztán belső helyzetre vonatkozik. Főszabály szerint csak a nemzeti szabályok, nevezetesen a versenytörvény alkalmazandó.
–        Kifejti, hogy a lett versenyjogi szabályozást az uniós joggal való harmonizációja érdekében fogalmazták meg. A 2001‑ben elfogadott versenytörvény lényegében megfelel az EK‑Szerződés 81. és 82. cikkének (később EUMSZ 101. és EUMSZ 102. cikk).
–        Hangsúlyozza, hogy az erőfölénnyel való visszaélés tilalmát illetően a versenytörvény 13. cikke (1) bekezdésének 2) pontja megegyezik az EUMSZ 102. cikkel, kivéve az államok közötti kereskedelemre gyakorolt hatást. Ezért a nemzeti jogban e rendelkezés értelmezése nem térhet el az uniós jog alkalmazásának módjától.
–        Kijelenti, hogy a Bíróság már kimondta, hogy hatáskörrel rendelkezik az uniós jogi rendelkezésekre vonatkozó, előzetes döntéshozatal iránti kérelmek elbírálására „olyan helyzetekben, amikor az alapeljárás tárgyát képező tények nem tartoznak ugyan közvetlenül az uniós jog hatálya alá, ám az említett rendelkezéseket a nemzeti jog alkalmazandóvá teszi, amely jog a tisztán belső helyzetekre adott megoldásaira nézve az uniós jog által nyújtott megoldásokhoz igazodott”.(12)
25.      Egyetértek az előterjesztő bíróság álláspontjával. Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatóságának megerősítésére további megfontolások nélkül elég utalni az Administratīvā apgabaltiesa (regionális közigazgatási bíróság) által előzetes döntéshozatal céljából előterjesztett hasonló kérelem tárgyában hozott 2024. december 5‑i ítéletre.(13)
26.      A C‑606/23. sz. ügyben:
–        Az előterjesztő bíróság az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésének értelmezését kérte olyan tények kapcsán, amelyek nem tartoznak ugyan közvetlenül az uniós jog hatálya alá, ám a nemzeti rendelkezések a tisztán belső helyzetekre adott megoldásokra nézve az uniós joghoz igazodnak.
–        A lett előterjesztő bíróság szükségesnek tartotta az uniós jog értelmezését a versenytörvény 11. cikke (1) bekezdése alkalmazásának elbírálásához. E bíróság álláspontja szerint az említett rendelkezés értelmezése nem térhet el az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésének értelmezésétől, mivel a két rendelkezés lényegében hasonló jogi keretet hoz létre.
27.      A Bíróság e kérelemre válaszul:
–        Elismerte hatáskörét az ügy elbírálására, mivel az annak keretében előterjesztett előzetes döntéshozatalra utaló határozatból „[…] kitűnik, hogy a versenytörvény 11. cikkének (1) bekezdése az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésével létrehozott jogi kerettel azonos jogi keretet hoz létre, valamint hogy az említett 11. cikk (1) bekezdését a lett jogrendben ugyanúgy kell értelmezni, mint ahogyan az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdését”.(14)
–        Emlékeztetett arra, hogy a Bíróság már megállapította, hogy hatáskörrel rendelkezik az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésének értelmezésével kapcsolatban a lett bíróságok által hasonló helyzetekben előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelmek elbírálására.(15)
28.      E megfontolások mutatis mutandis alkalmazandók a jelen ügyhöz hasonló ügyre, amelynek tárgya az EUMSZ 102. cikk értelmezése.
B.      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés elemzése
29.      A versenytanács határozata azon kettős feltételezésen alapul, hogy Jelgava város önkormányzata a vitatott szerződés odaítélésekor vállalkozásként járt el, és visszaélt a területére vonatkozó kommunális hulladékgyűjtési szolgáltatások piacán fennálló erőfölényével.(16)
30.      Nem világos azonban, hogy a versenytanács határozata csak a szolgáltatási szerződés odaítélésének időpontját (2004. november 1.)(17) vette figyelembe, vagy pedig kiterjedt az e hatóság fellépését kiváltó panasz benyújtásának időpontjáig (2020. május 25.).
31.      Hatással lehet az alkalmazandó uniós jogra annak meghatározása, hogy mely időpontot vették figyelembe az erőfölénnyel való visszaélés értékeléséhez.(18)
32.      Különösen, 2004‑ben az EUMSZ 102. cikk még nem volt hatályban. Az EK‑Szerződés 82. cikke viszont már igen. Mivel e két rendelkezés tartalma lényegében megegyezik, készséggel összpontosítok az elsődleges uniós jognak az előterjesztő bíróság kérdésében foglalt rendelkezésére (EUMSZ 102. cikk).
1.      A szerződés jellege
33.      A tárgyaláson vita alakult ki arról, hogy a vitatott művelet szolgáltatási vagy koncessziós szerződésnek minősül‑e.
34.      E kérdés eldöntése helyénvaló annak tisztázásához, hogy az uniós közbeszerzési jog szempontjából a 2014/24/EU irányelv(19) vagy a 2014/23/EU irányelv(20) alkalmazandó‑e.
35.      Az előterjesztő bíróságnak kell tisztáznia a szerződés jellegét annak pontos tartalma fényében, amelyről e bíróság a döntéshozatalhoz szükséges valamennyi információval rendelkezik.(21)
36.      Egyik megoldás választása sem befolyásolja az EUMSZ 102. cikk értelmezésére vonatkozó kérdés megválaszolását. Ha Jelgava város önkormányzata vállalkozásként járt el és élt vissza a piaci erőfölényével, akkor véleményem szerint nem meghatározó azon körülmény, hogy e (feltételezett) visszaélés szolgáltatási vagy koncessziós szerződésből eredt.
37.      Nem tartom relevánsnak e megkülönböztetést az in‑house feladatok – amelyekre később visszatérek – jogi rendszerének a jelen ügyben történő megközelítésében sem. E jogi rendszer hasonló úgy a 2014/24 irányelv 12. cikkének (a szolgáltatási szerződésekre való), mint a 2014/23 irányelv 17. cikkének (a koncessziókra való)(22) alkalmazásakor.
38.      Mindenesetre az előterjesztő bíróság által használt terminológiát követve a jelen indítványban „szolgáltatási szerződésre” hivatkozom.
2.      A jogvita tárgya és az előterjesztő bíróság álláspontja
39.      Az előterjesztő bíróság az általam az alábbiakban összefoglalt indokokat fejti ki, amelyek arra késztették, hogy a Bírósághoz forduljon:
–        Ahhoz, hogy a városi önkormányzatra a versenytörvény 13. cikkének (1) bekezdésében meghatározott kötelezettség vonatkozzon, vállalkozásnak kell tekinteni, ezenfelül az érintett piacon erőfölénnyel kell rendelkeznie.
–        Valamely közjogi jogi személy a magánjog területén is eljárhat. Ha vállalkozásként jár el, meg kell felelnie a versenyszabályoknak.
–        Az EUMSZ 102. cikk értelmében az, hogy valamely jogalany vállalkozásnak minősül‑e, attól függ, hogy tevékenysége gazdasági tevékenységnek vagy a közhatalom gyakorlásához kapcsolódó tevékenységnek minősül‑e.
–        A hulladékgazdálkodási szolgáltatások nyújtása önmagában gazdasági tevékenységnek minősül. Egy önkormányzat, amikor magánjogi jogi személyt hoz létre vagy részesedést szerez egy meglévő tőketársaságban, a magánjog területén jár el.
–        Kétségek merülnek fel azonban azzal kapcsolatban, hogy a települési hulladékgazdálkodás szervezéséről határozó önkormányzat a magánjog területén jár‑e el.
–        A lett jog szerint a hulladékgazdálkodás megszervezése az önkormányzat önálló feladata és közjogi kötelezettsége. Ez a közhatalmi jogkörök gyakorlásához tartozik a nemzeti szabályozásban meghatározottak szerint.(23)
–        Az önkormányzat mint a hulladékgazdálkodás megszervezésére törvény alapján kötelezett közjogi jogi személy köteles a hulladékgazdálkodót a törvényben meghatározott eljárásnak megfelelően kiválasztani, ami a közbeszerzési szabályokban előírtakra utal.(24)
–        A szolgáltatási szerződés odaítélésekor (2004) a nemzeti jog nem tartalmazott semmiféle rendelkezést azon eljárásról, amelynek alapján az önkormányzat kiválasztja a szolgáltatást végző üzemeltetőt. Ugyanakkor a Satversmes tiesa (alkotmánybíróság, Lettország) kimondta, hogy a közbeszerzési szabályozás 2002 óta alkalmazandó a hulladékgyűjtési szolgáltatást nyújtók kiválasztására.
–        A közbeszerzési törvény szerint az önkormányzatok mellőzhetik a közbeszerzésre vonatkozó szabályok alkalmazását, ha olyan jogalannyal kötnek szerződést, amely teljes mértékben az irányításuk alatt áll. Az in‑house eljárás feltételeinek teljesülése hiányában közbeszerzési eljárást kell alkalmazni.
40.      Ezen előfeltevésekből kiindulva az előterjesztő bíróság azon értelmezést választja, hogy „az önkormányzat” a hulladékgazdálkodási szolgáltatás nyújtásának módjáról szóló döntés meghozatalakor(25) „nem versenyfeltételek között jár el, hanem a közhatalmi jogköreit gyakorolja”.(26)
41.      Ugyanilyen értelemben az előterjesztő bíróság hozzáteszi, hogy a közbeszerzési szabályok megsértése keretében vizsgálható az, hogy az önkormányzat helyesen gyakorolta‑e közjogi hatáskörét. E bíróság tehát implicit módon láthatólag kizárja, hogy e vizsgálatot az EUMSZ 102. cikk tartalmát átvevő nemzeti versenyjogi szabályok alapján kell elvégezni.
3.      Az EUMSZ 102. cikk hatása
a)      A vállalkozás és a közhatalmi jogkörök gyakorlásával kapcsolatos tevékenységet folytató közjogi jogalanyok fogalma
42.      Kezdetben a Bíróság azon organikus megközelítésből indult ki, amely „vállalkozás” alatt egy meghatározott gazdasági célt állandó jelleggel követő, önálló jogalanyhoz kapcsolódó személyi, materiális és immateriális összetevők egységes szervezetét értette.(27)
43.      Később a figyelem a funkcionális nézőpont felé tolódott. A hangsúly átkerült a jogalanyról az általa végzett gazdasági tevékenységre: „[…] a vállalkozás fogalma minden gazdasági tevékenységet folytató jogalanyra kiterjed, függetlenül azok jogállásától és finanszírozási módjától […]”.(28)
44.      A Bíróság szerint „[…] a gazdasági tevékenységet adott piacon termékek vagy szolgáltatások kínálásának ténye jellemzi […]”.(29) Rendszerint „az adott szolgáltatásnyújtás gazdasági ellenszolgáltatásának [minősülő]”(30) díjazás fejében nyújtott szolgáltatásokról van szó.
45.      Ezen az alapon lehetséges, hogy egy közjogi jogalany az EUMSZ 102. cikk alkalmazásában vállalkozásként jár el.(31) Márpedig „a közhatalmi jogkörök gyakorlásával kapcsolatos tevékenységek […]”(32) „[…] nem rendelkeznek olyan gazdasági jelleggel, amely indokolná a […] szerződés versenyre vonatkozó szabályainak alkalmazását […]”.
46.      A közhatalmi jogkörök gyakorlásával kapcsolatos tevékenységek végzése nem zárja ki, hogy egy közjogi személy egyúttal olyan magánjellegű gazdasági tevékenységet is folytasson, amelynek tekintetében vállalkozásnak minősül.(33)
47.      Következésképpen ad casum elemzés szükséges annak tisztázásához, hogy egy adott helyzetben a közjogi jogalany vállalkozásként jár‑e el, vagy sem.
b)      A települési hulladékgazdálkodás szervezése
48.      Amikor 2004‑ben Jelgava város önkormányzata odaítélte a települési hulladékgazdálkodási szolgáltatásnyújtást, a hulladékgazdálkodás szervezésére vonatkozó uniós jogi szabály a 75/442 irányelv volt.
49.      A 75/442 irányelv 4. cikke előírta, hogy a tagállamok megtesznek minden szükséges intézkedést annak érdekében, hogy a hulladék ártalmatlanítása ne veszélyeztesse az emberi egészséget, és ne károsítsa a környezetet. Az 5. cikke felhatalmazta a tagállamokat, hogy létrehozzanak vagy kijelöljenek egy vagy több hatáskörrel rendelkező hatóságot, amely az adott térségben felelős többek között a hulladékártalmatlanítás megszervezéséért.(34)
50.      A 75/442 irányelv nem írt elő konkrét, állami vagy magán hulladékgazdálkodási rendszert. A későbbi 2008/98 irányelv sem tett ilyet kötelezővé. Az Unióban e két irányelv hatálya alatt az egyes tagállamok preferenciáinak megfelelően eltérő modellek léteznek az ilyen gazdálkodás szabályozására.
51.      A nem kiszervezett modellt – vagyis a közjogi hatóságok (általában a helyi önkormányzatok) által kezelt rendszert – választó tagállamok vagy maguk vállalják a szolgáltatásnyújtás felelősségét a saját személyi és anyagi eszközeikkel, vagy pedig az irányításuk alatt álló segédszervre bízzák a hulladékgazdálkodást az in‑house megbízásokra elfogadott feltételek mellett.(35)
52.      A Bíróság hangsúlyozta a hulladékkezelés területén az önellátás és a közelség elve kapcsán, valamint „a környezeti károk elsődlegesen a forrásuknál történő elhárításának elvével” összhangban az e tekintetben hatáskörökkel rendelkező helyi önkormányzatok szerepét.(36)
53.      Az uniós jog szempontjából tehát semmi sem gátolja, hogy a nemzeti szabályozás a helyi önkormányzatra mint közhatalmi jogköröket gyakorló személyre bízza a kommunális hulladékok gyűjtésének, szállításának, kezelésének és ártalmatlanításának megszervezését.
54.      Ugyanilyen értelemben a vonatkozó helyi önkormányzat nem minősülhet az EUM‑Szerződés versenyjogi szabályai (különösen az EUMSZ 102. cikk) hatálya alá tartozó „vállalkozásnak”.
55.      Noha e helyi önkormányzat más gazdasági tevékenységek tekintetében vállalkozásnak minősülhet, hangsúlyozottan nem ez a helyzet akkor, amikor a kommunális hulladékgazdálkodást szervezi az e gazdálkodást a közhatalmi jogkörök gyakorlásához kapcsoló jogi rendszer keretében.
56.      Az előzetes döntéshozatal keretében a Bíróság elé terjesztett információk szerint az önkormányzatok a Lett Köztársaságban funkcionális önállósággal rendelkeznek a hulladékgazdálkodási szolgáltatások szervezése terén.(37)
57.      Az előterjesztő bíróság nemzeti jogra vonatkozó értékelésére is figyelemmel, az önkormányzat feladata határozni arról, hogy a területén miként végzi a kommunális hulladékgazdálkodást, ideértve a hulladék gyűjtését, szállítását, kezelését és tárolását végző üzemeltető kiválasztását.(38)
58.      Észszerű módon az előterjesztő bíróság hivatott tisztázni a Jelgava város önkormányzata tevékenységének értékelése útján, hogy a kommunális hulladékgazdálkodás szervezése a közhatalmi jogkörök gyakorlásának részét képezi‑e, és ha igen, akkor az említett önkormányzat betartotta‑e az e tárgykört szabályozó törvényt.
59.      Ha az előterjesztő bíróság megerősíti (amire maga is utal az előzetes döntéshozatal iránti kérelemben), hogy a városi önkormányzat nem versenyfeltételek mellett jár el, hanem közhatalmi jogköröket gyakorol, amikor a kommunális hulladékgazdálkodás megszervezéséről határoz, az EUMSZ 102. cikk alkalmazása egyszerűen kizárt: a városi önkormányzat nem vállalkozásként jár el.
60.      A fortiori, miként az előterjesztő bíróság helyesen megjegyzi, ebben a helyzetben nem lehet piaci erőfölényt megállapítani, „mivel az ilyen döntés meghozatalára való jogosultság (vagy a piac befolyásolására való képesség) természeténél fogva nem az érintett piacon elfoglalt gazdasági helyzetéből, hanem abból a tényből ered, hogy a törvény szerint közjogi kötelezettség terheli a hulladékgazdálkodás megszervezésére az érintett területen”.(39)
61.      Az eddig kifejtettekből következően az előterjesztett kérdés megválaszolásához elegendő megjegyezni, hogy nem minősül az EUMSZ 102. cikk értelmében vett vállalkozásnak a közhatalmi jogkörei gyakorlása során a települése tekintetében a hulladékgyűjtési és ‑kezelési szolgáltatásnyújtás megszervezéséről határozatot hozó önkormányzat. Valójában ez az előzetes döntéshozatalra utalás alapvető kérdése.
62.      A teljeskörű válaszadás érdekében viszont foglalkozni kell a Jelgava város önkormányzata és az SIA JKP között in‑house eljárás keretében kötött szerződés tartalmával kapcsolatban felmerült kérdésekkel is. Ezekre utal az előterjesztett kérdés második része.
4.      A közbeszerzési szerződésekre vonatkozó szabályozás alkalmazása
63.      A Bíróság számára szolgáltatott információk szerint a nemzeti jog bizonyos mérlegelési jogkört biztosít a helyi önkormányzatok számára a hulladékgazdálkodási szolgáltatások megszervezése módjának megválasztásában.
64.      E mérlegelési jogkör lehetővé tette Jelgava város önkormányzata számára, hogy versenyeztetési eljárásban ítélje oda a szolgáltatási szerződést (a szolgáltatás kiszervezése), vagy pedig maga nyújtsa a hulladékgyűjtési szolgáltatást (házon belüli szolgáltatás).(40)
65.      Amennyiben Jelgava város önkormányzata a házon belüli szolgáltatást választotta, azt nyújthatta közvetlenül, a saját eszközeivel, vagy a szokásosan in‑house eljárásként ismert belső eljárás keretében.
66.      Jelgava város önkormányzatának állítása szerint 2004‑ben úgy határozott, hogy a kommunális hulladékgazdálkodási szolgáltatásokat in‑house eljárás keretében a többségi tulajdonát képező vállalkozás segítségével nyújtja.
67.      Az ilyen típusú in‑house odaítélések alkalmazhatóságáról bőséges ítélkezési gyakorlat áll rendelkezésre.(41) Miként a Bíróság többször is megjegyezte, az in‑house odaítélésre vonatkozó kivételt „[…] az a megfontolás igazolja, hogy az a hatóság, amely ajánlatkérőnek minősül, közfeladatait saját közigazgatási, műszaki és egyéb eszközeivel is végrehajthatja, anélkül hogy köteles lenne igénybe venni a szerveihez nem tartozó, külső jogalanyokat […]”.(42)
68.      E kivételt – teszi hozzá a Bíróság – „[…] olyan helyzetekre is ki lehet terjeszteni, amelyekben a szerződő fél az ajánlatkérő szervtől jogilag elkülönült jogalany, amennyiben ezen utóbbi a saját szervei felett gyakorolthoz hasonló ellenőrzést gyakorol az ajánlattevő felett, továbbá amennyiben ez a jogalany tevékenységének lényeges részét az őt irányító ajánlatkérő szerv[vel] vagy szervek[kel
együtt] végzi […]”, ami tekinthető úgy, hogy ilyen esetekben „az ajánlatkérő szerv saját eszközeit veszi igénybe”.(43)
69.      A Bíróság az Undis Servizi ítéletben – amelynek a jelen eljárásra gyakorolt hatása a tárgyaláson vita tárgyát képezte – megismételte e megfontolásokat, és hozzátette, hogy az in‑house kivétel elismerése „az ajánlatkérő hatóság és az ajánlattevő szervezet közötti különös belső kapcsolattal igazol[ható] […], még akkor is, ha az ajánlattevő az ajánlatkérőtől jogilag elkülönült szervezet […]. Az ilyen esetekben megállapítható, hogy az ajánlatkérő hatóság valójában saját eszközeit vette igénybe […], és hogy az ajánlattevő szerv szinte e hatóság belső szervezetének részét alkotja”.(44)
70.      Az előterjesztő bíróság nem kéri az uniós jognak az in‑house odaítélésekre vonatkozó, a közbeszerzési szabályozás hatálya alól kizárt szabályainak értelmezését.(45) E bíróság nem annak tisztázása érdekében kéri a Bíróság segítségét, hogy megfelelt‑e az in‑house ügyletben való részvételhez szükséges konkrét követelményeknek azon belső üzemeltető, amelynek Jelgava város önkormányzata közvetlenül odaítélte a hulladékgyűjtési szolgáltatás kezelését.
71.      A versenytanács és a lett kormány mégis azzal érvel, hogy a közbeszerzési szabályok alkalmazása alapján nem kizárt, hogy a verseny védelmével megbízott szervek értékeljék az e szabályozás hatálya alá tartozó valamely meghatározott magatartás összhangját a versenyjoggal (amelynek része az EUMSZ 102. cikk).
72.      E felek hozzáteszik, hogy ezen értékelés lehetővé tenné annak megállapítását, hogy megsértették‑e az erőfölénnyel való visszaélés EUMSZ 102. cikkben megállapított tilalmát, függetlenül attól, hogy az értékelt tevékenység valamely ágazati szabályozás (jelen esetben a közbeszerzési szabályozás) hatálya alá tartozik‑e, vagy sem.(46)
73.      A tárgyaláson a versenytanács és a lett kormány elismerte, hogy a versenytanácsnak nincs hatásköre egy önkormányzat azon határozata jogellenességének önálló értékelésére, amely a szolgáltatás kezelését szerződés keretében valamely belső üzemeltetőjére bízza. E határozat a Iepirkumu uzraudzības birojs (közbeszerzést felügyelő szervezet, Lettország) ellenőrzésének és további bírósági felülvizsgálatnak alávetett.(47)
74.      E ponton azon előfeltevés megállapítását követően, hogy a versenytanács nem jogosult elbírálni, hogy szabálytalan (vagyis a 2014/24 irányelv 12. cikkének vagy a 2014/23 irányelv 17. cikkének nem megfelelő) in‑house
odaítélés történt‑e, a vita arra összpontosít, hogy e (feltételezett) szabálytalan megbízás elegendő‑e az erőfölénnyel való visszaélés megállapításához.
75.      Álláspontom szerint a versenytanács és a lett kormány által támogatott „kettős ellenőrzés” nem vezethet azon megállapításra, hogy a közbeszerzési szerződések in‑house
odaítélési eljárás önmagában véve erőfölénnyel való visszaéléssel jár.
76.      Ha a versenytanács és a lett kormány álláspontja általános érvényű lenne, akkor az in‑house eljárás önmagában a piaci erőfölény visszaélésszerű kihasználásának minősülne, mivel a helyi önkormányzat egy adott piacon gazdasági tevékenységet tart fenn magának, és a versenytársakat többé‑kevésbé hosszú időre kizárja e piacról.
77.      A lett kormány ilyen értelemben azt állítja, hogy az in‑house eljárás igénybevétele a versenytársak kizárását jelentette, és negatív hatást gyakorolt a versenyre az érintett piacon.(48)
78.      Nos, az uniós jog (a 2014/24 irányelv 12. cikke és a 2014/23 irányelv 17. cikke) által engedélyezett és szabályozott in‑house odaítélési eljárások célja, hogy szigorú feltételek mellett elősegítsék a közhatóságok számára a szolgáltatásnyújtás eszközeként a saját szerveik választását. Ugyanilyen mértékben a szolgáltatásnyújtási megbízás teljesítésére egy (belső) ajánlattevő kiválasztása eo ipso magában foglalja valamennyi lehetséges versenytárs kizárását.
79.      Tisztában vagyok azzal, hogy egyes tagállamok versenyhatóságai vonakodnak a szerződések in‑house odaítélési eljárásainak alkalmazásától. Észszerű módon felteszik maguknak a kérdést, hogy ezen eljárások elterjedése milyen negatív hatással lehet a piacokra (különösen a szolgáltatások piacán).(49)
80.      Az in‑house odaítélések engedélyezése ugyanakkor az európai jogalkotó tudatos döntése volt, amikor saját politikai lehetőségei alapján mérlegelte, hogy bizonyos esetekben célszerű‑e mentesíteni a tagállamok közhatalmi szerveit a versenyeztetésen alapuló közbeszerzési eljárások alkalmazásának kötelezettsége alól.
81.      Ismétlem, e döntés jogszerűvé teszi, hogy a tagállamok közhatalmi szervei a segédszerveikre bízzanak meghatározott feladatokat (ha több más követelmény mellett a saját szervezeti egységeik felett gyakorolt felügyelettel azonos felügyeletet gyakorolnak) anélkül, hogy az építési beruházással, szolgáltatásnyújtással vagy árubeszerzéssel kapcsolatos ellátást a piacról szereznék be.(50)
82.      Ettől eltérő helyzet, ha egy közjogi szervnek a szolgáltatásnyújtást a saját segédszervére bízó egyedi határozatai nem felelnek meg a 2014/24 vagy a 2014/23 irányelvnek.
83.      Ez lehet a helyzet a jelen ügyben, ha az in‑house eljárás alkalmazására nem a törvényben előírt feltételek mellett került sor, különös tekintettel „a helyi önkormányzat által a társaság felett gyakorolt teljes ellenőrzés feltételére, ami nem teljesülhet, ha a társaságban részesedéssel rendelkezik egy magánjogi társaság”.(51) A versenytanács tehát „a házon belüli szolgáltatás elvének jogellenes alkalmazását” kifogásolja.(52)
84.      E tekintetben az előterjesztő bíróság álláspontját tartom helyesnek: annak elbírálása, hogy az önkormányzat helyesen gyakorolta‑e közjogi hatáskörét a szerződés in‑house üzemeltetőnek való odaítélésekor, a közbeszerzési szabályozás megsértésével kapcsolatos eljárás keretében vizsgálható.(53)
85.      Jelgava város önkormányzata szabálytalannak minősített határozata megtámadható a közigazgatási szervek közbeszerzési tevékenységének elbírálására hivatott szervek előtt.(54) Az ilyen megtámadás érvelhet azzal, hogy az intézkedés nem felel meg a törvénynek, szükségtelen vagy aránytalan, aminek elbírálása végső soron a hatáskörrel rendelkező bíróságok feladata.
86.      Mindenesetre, mindez önmagában véve nem tartozik az EUMSZ 102. cikk hatálya alá. Egyrészt azért, mert – mint már megállapítottam – e rendelkezés nem alkalmazandó a közhatalmi jogköreinek gyakorlása során a hulladékgazdálkodásról határozatot hozó önkormányzatra. Másrészt azért, mert a közbeszerzési szabályok (esetleges) megsértése nem feltétlenül jelenti a belső piacon vagy annak egy jelentős részén fennálló erőfölénnyel való visszaélést.
V.      Végkövetkeztetés
87.      A fent kifejtettek alapján azt javaslom, hogy a Bíróság az Augstākā tiesa (Senāts) (legfelsőbb bíróság, Lettország) számára a következő választ adja:
„Nem minősül az EUMSZ 102. cikk értelmében vett »vállalkozásnak« a közhatalmi jogkörei gyakorlása során a települése tekintetében a hulladékgyűjtési és ‑kezelési szolgáltatásnyújtás megszervezéséről határozatot hozó önkormányzat, amely e szolgáltatásnyújtást belső eljárás (in‑house eljárás) keretében az önkormányzat saját szervei felett gyakorolthoz hasonló ellenőrzés alá tartozó jogalanynak ítéli oda.”
1      Eredeti nyelv: spanyol.
2      A hulladékokról szóló, 1975. július 15‑i tanácsi irányelv (HL 1975. L 194., 47. o.; magyar nyelvű különkiadás: 15. fejezet, 1. kötet, 23. o.).
3      A hulladékokról és egyes irányelvek hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. november 19‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008. L 312., 3. o.). A hatályon kívül helyezett irányelvek között szerepel a hulladékokról szóló, 2006. április 5‑i 2006/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2006. L 114., 9. o.).
4      2001. október 4‑i Konkurences likums (Latvijas Vēstnesis, 2001, 151. sz.). Elérhető: https://likumi.lv/ta/id/54890‑konkurences‑likums.
5      Lásd ebben az értelemben: 2017. szeptember 14‑i Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūra – Latvijas Autoru apvienība ítélet (C‑177/16, EU:C:2017:689), 6. pont.
6      2002. augusztus 6‑i Valsts pārvaldes iekārtas likums (Latvijas Vēstnesis, 2002, 94. sz.). Elérhető: https://likumi.lv/ta/id/63545‑valsts‑parvaldes‑iekartas‑likums.
7      1994. május 19‑i Likums „Par pašvaldībām” (Latvijas Vēstnesis, 1994, 61. sz.). Elérhető: https://likumi.lv/ta/id/57255‑par‑pasvaldibam. 2023. január 1‑jén hatályát vesztette.
8      2000. december 14‑i Atkritumu apsaimniekošanas likums (Latvijas Vēstnesis, 2000, 473/476. sz.). Elérhető: https://likumi.lv/ta/id/14012‑atkritumu‑apsaimniekosanas‑likums. 2010. november 18‑án hatályát vesztette.
9      A 2005. június 22‑én elfogadott, 2005. július 26‑án hatályba lépett változat.
10      2001. július 5‑i Likums „Par iepirkumu valsts vai pašvaldību vajadzībām” (Latvijas Vēstnesis, 2001, 110. sz.). Elérhető: https://likumi.lv/ta/id/26309‑par‑iepirkumu‑valsts‑vai‑pasvaldibu‑vajadzibam. Később felváltotta a 2006. évi közbeszerzési törvény (Publisko iepirkumu likums, Latvijas Vēstnesis, 2006, 65. sz.) és a 2016. évi közbeszerzési törvény (Publisko iepirkumu likums, Latvijas Vēstnesis, 2016, 254. sz.).
11      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat 8. pontja.
12      Az előterjesztő bíróság e célból a következőre utal: 2015. november 26‑i Maxima Latvija ítélet (C‑345/14, EU:C:2015:784), 12. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
13      Tallinna Kaubamaja Grupp és KIA Auto ügy (C‑606/23, EU:C:2024:1004).
14      2024. december 5‑i Tallinna Kaubamaja Grupp és KIA Auto ítélet (C‑606/23, EU:C:2024:1004), 20. pont.
15      2021. november 18‑i Visma Enterprise ítélet (C‑306/20, EU:C:2021:935), 47. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
16      A versenytanács (írásbeli észrevételeinek 27. pontja) szerint a jelen ügyben az érintett piacot a Jelgava város közigazgatási területén történő kommunális hulladékgyűjtés és ‑szállítás piaca képezi.
17      Ezen időpontban Lettország már csatlakozott az Európai Unióhoz. A Lett Köztársaság csatlakozásáról szóló jegyzőkönyvet az Európai Unió Hivatalos Lapjának 2003. szeptember 23‑i számában tették közzé (HL 2003. L 236., 33. o.).
18      Ilyen hatása lehet esetleg a nemzeti jog alkalmazása tekintetében is. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat 16. pontjában az eljáró bíróság utal arra, hogy a belső jog szempontjából milyen hatással lehet az egyik vagy másik időpont: Jelgava város önkormányzatának állítása szerint 2004‑ben nem létezett semmilyen szabály a szerződő fél kiválasztására kötelező eljárásról, ezért arra a közbeszerzési szabályozás nem volt alkalmazható.
19      A közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 94., 65. o.; helyesbítések: HL 2015. L 275., 68. o.; HL 2020. L 211., 22. o.; HL L 2023/90063).
20      A koncessziós szerződésekről szóló, 2014. február 26‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 94., 1. o.; helyesbítések: HL 2015. L 114., 24. o.; HL 2018. L 82., 17. o.).
21      2025. április 29‑i Fastned Deutschland ítélet (C‑452/23, EU:C:2025:284), 41. pont: „[…] azt a kérdést, hogy valamely ügylet a 2014/24 irányelv értelmében vett »közbeszerzési szerződésnek« vagy a 2014/23 irányelv értelmében vett »koncessziónak« minősül‑e, kizárólag az uniós jog alapján kell értékelni […]”.
22      2025. április 29‑i Fastned Deutschland ítélet (C‑452/23, EU:C:2025:284), 48. pont: „[…] a koncessziókra vonatkozó uniós jogi szabályok alkalmazása kizárt volt, ha ugyanakkor a koncesszió jogosultja felett az ajánlatkérő olyan ellenőrzést gyakorol, mint amilyent a saját szervei felett, és ha [a koncesszió jogosultja] a tevékenységét lényegében az őt fenntartó ajánlatkérővel együtt végzi […]. Az ilyen in house odaítélés esetében ugyanis úgy kellett tekinteni, hogy az ajánlatkérő saját eszközeit vette igénybe, mivel még ha a koncessziós jogosult jogilag elkülönült is tőle, a gyakorlatban az ajánlatkérő belső szervezeti egységeihez hasonlítható, így az eljárást megindító felhívás nem volt kötelező […]. Ezeket az elveket immár a 2014/23 irányelv 17. cikke rögzíti és pontosítja, amely meghatározza azokat a feltételeket, amelyek mellett a közszférába tartozó jogi személyek közötti koncesszió nem tartozik ezen irányelv hatálya alá”.
23      Az előzetes döntéshozatalra utaló bíróság pontosítja, hogy e kötelezettség összhangban van a 75/442 irányelv 8. cikkében (illetve a 2006/12 irányelv 8. cikkében és a 2008/98 irányelv 15. cikkének (1) bekezdésében) meghatározott közjogi kötelezettségekkel is.
24      A hulladékgazdálkodásról szóló, 2000. december 14‑i törvény 15. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy az önkormányzatoknak a közbeszerzésre vonatkozó szabályokban meghatározott eljárások szerint kell kiválasztaniuk a hulladékgazdálkodással megbízott vállalkozást. Hasonló rendelkezést tartalmaz a hulladékgazdálkodásról szóló, 2010. október 28‑i törvény is.
25      A lett kormány és a versenytanács szerint az ügyiratban nem szerepel Jelgava város önkormányzatának azon határozata, amelyben elfogadta az in‑house eljárás alkalmazását a szerződés megkötése előtt – e tényt írásbeli észrevételeik több pontjában kijelentették, és a tárgyaláson is felhozták. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat azonban feltételezi a 13. és 18. pontjában hivatkozott e határozat létezését. Mindenesetre a Jelgava város önkormányzata és a SIA JKP között létrejött szerződés aláírása bármely további okirati bizonyíték nélkül önmagában is azt mutatja, hogy az önkormányzat e megbízási rendszert választja; a szerződés mindössze az önkormányzat erre irányuló akaratának kifejezése.
26      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat, 18. pont.
27      1962. július 13‑i Mannesmann kontra Főhatóság ítélet (19/61, EU:C:1962:31), 705. és 706. o.
28      1991. április 23‑i Höfner és Elser ítélet (C‑41/90, EU:C:1991:161), 21. pont.
29      2006. július 11‑i FENIN kontra Bizottság ítélet (C‑205/03 P, EU:C:2006:453), 25. pont.
30      2025. július 10‑i INTERZERO és társai ítélet (C‑254/23, EU:C:2025:569), 48. pont.
31      2012. július 12‑i Compass‑Datenbank ítélet (C‑138/11, EU:C:2012:449), 35. pont.
32      2012. július 12‑i Compass‑Datenbank ítélet (C‑138/11, EU:C:2012:449), 36. pont; 1994. január 19‑i SAT Fluggesellschaft ítélet (C‑364/92, EU:C:1994:7), 30. és 31. pont; 2025. július 10‑i INTERZERO és társai ítélet (C‑254/23, EU:C:2025:569), 49. pont.
33      2008. július 1‑jei MOTOE ítélet (C‑49/07, EU:C:2008:376), 25. pont: „[…] az a körülmény, hogy valamely jogalany tevékenységei egy részének gyakorlása tekintetében hatósági jogkörrel rendelkezik, önmagában nem akadálya annak, hogy e jogalany a többi gazdasági tevékenysége vonatkozásában a közösségi versenyjog szerinti vállalkozásnak minősüljön […]. A hatósági jogkör gyakorlásába, illetve a gazdasági tevékenységek körébe tartozó tevékenység minősítését egy adott jogalany által végzett valamennyi tevékenység tekintetében külön‑külön kell elvégezni”.
34      Lásd: a 2008/98 irányelv 13. cikkének a jelen indítvány 6. pontjában közölt szövege. Ugyanezen irányelv 16. cikke arra kötelezi a tagállamokat, hogy hozzák létre a hulladékártalmatlanító létesítmények és a „háztartásokból összegyűjtött vegyes települési hulladékokat – ideértve az egyéb termelőktől származó ilyen hulladékokat is –” hasznosító létesítmények integrált és megfelelő hálózatát.
35      Lásd: a Bizottság által 2016 augusztusában közzétett
Legal Assistance on the Application of Public Procurement Rules in the Waste Sector Final Report. A tagállamokban fennálló helyzet összefoglalásaként a következőket állítja: „Local authorities have the possibility to perform the provision of services themselves (direct public management) or to delegate it to other public or private entities (delegated public or private management). Delegated public management is mainly organised through direct contract awards to a separate public entity under the control of the authority (under the exclusions provided by the EU Public Procurement Directive for in‑house provision or public‑public cooperation). Delegated private management is organised by outsourcing the public task to a private operator through public contracts and concession contracts, whereby the contract is awarded as a result of public procurement procedures” (1. o.).
36      2021. november 11‑i Regione Veneto (Vegyes települési hulladék szállítása) ítélet (C‑315/20, EU:C:2021:912), 25. pont: „[…] a tagállamok mérlegelési mozgástérrel rendelkeznek a szóban forgó hulladékok kezelése tekintetében a nemzeti önellátás eléréséhez általuk megfelelőnek ítélt területi bázis megválasztását illetően. Mindazonáltal […] a tagállamok által – különösen az e tekintetben illetékes helyi önkormányzatok közvetítésével – elfogadandó intézkedések közül az egyik legfontosabb az, hogy az említett hulladékoknak a keletkezési helyükhöz a lehető legközelebbi létesítményben való kezelésére törekedjenek […]”. Kiemelés tőlem.
37      Az önkormányzatokról szóló 1994. május 19‑i törvény 15. cikke.
38      A hulladékgazdálkodásról szóló, 2000. december 14‑i törvény 9. és 15. cikke.
39      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat, 18. pont.
40      A versenytanács írásbeli észrevételeiben (17. pont) elismeri, hogy a nemzeti jog szerint az önkormányzatok maguk is megszervezhetik a hulladékgazdálkodást, saját üzemeltetőjük megbízásával, vagy magánüzemeltetők szerződtetésével. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat „házon belüli szolgáltatásnak” nevezi a helyi önkormányzat által végzett szolgáltatást.
41      Különösen az 1999. november 18‑i Teckal ítélet (C‑107/98, EU:C:1999:562) és a 2005. január 11‑i Stadt Halle és RPL Lochau ítélet (C‑26/03, EU:C:2005:5) alapján.
42      2014. május 8‑i Datenlotsen Informationssysteme ítélet (C‑15/13, EU:C:2014:303), 25. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat. A közelmúltból: 2016. december 8‑i Undis Servizi ítélet (C‑553/15, EU:C:2016:935; a továbbiakban: Undis Servizi ítélet), 30. pont.
43      2014. május 8‑i Datenlotsen Informationssysteme ítélet (C‑15/13, EU:C:2014:303), 25. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
44      Undis Servizi ítélet, 30. pont.
45      A 2014/24 irányelv 12. cikke meghatározza, hogy milyen feltételek mellett kerül ki az irányelv hatálya alól az ajánlatkérő szervek által egy másik, a magánjog vagy a közjog hatálya alá tartozó jogi személynek odaítélt közbeszerzési szerződés. Hasonlóan rendelkezik a 2014/23 irányelv 17. cikke is.
46      A versenytanács az álláspontja alátámasztására a 2025. február 27‑i Aeroportul Internaţional „Avram Iancu”
Cluj ítélet (C‑220/24, EU:C:2025:124), 30. és 31. pontjára utal. Ezen ügyben az alkalmazott ágazati szabályozás a közösségi repülőterek földi kiszolgálási piacára való bejutásról szóló, 1996. október 15‑i 96/67/EK tanácsi irányelv (HL 1996. L 272., 36. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 2. kötet, 496. o.) volt. A Bíróság megállapította, hogy a 96/67/EK irányelv 1. és 6. cikke „nem képezik akadályát az EUMSZ 102. cikk alkalmazásának olyan körülmények között, amelyekben valamely földi kiszolgálásra irányuló szolgáltatásokat nyújtó szolgáltatóval szemben megtagadták egy olyan európai uniós repülőtérnek az e tevékenység gyakorlásához szükséges repülőtéri infrastruktúrájához való hozzáférést, amelynek éves forgalma e megtagadás időpontjában kevesebb mint kétmillió utas volt” (rendelkező rész).
47      A versenytanács írásbeli észrevételeinek 28. pontja.
48      A lett kormány írásbeli észrevételeinek 12. pontja: „[Jelgava] város önkormányzata erőfölénnyel való visszaélése kizárás formájában nyilvánult meg, és negatív hatást gyakorolt a versenyre az érintett piacon. Ugyanis a település önkormányzatának azon fellépése, hogy a kérdéses piacon objektív szükségesség (indoklás) nélkül fenntartott magának gazdasági tevékenységeket, és megvédte leányvállalatát a versenytől, a versenytársak hosszú ideig tartó kizárásához vezetett e piacról”.
49      Lásd például: a Comisión Nacional de los Mercados y de la Competencia (nemzeti piac‑ és versenyfelügyeleti bizottság; Spanyolország) 2013. június 19‑i jelentése „A saját eszközök és a megbízottak igénybevételének következményei a verseny előmozdítása szempontjából” címmel. A jelentés megállapítja: „A verseny korlátozása megakadályozza a saját szerveken kívüli ajánlattevők hozzáférését az adott szolgáltatásnyújtáshoz, és ezzel korlátozza azon lehetőségüket, hogy a termékeiket felkínálják a közigazgatás számára, amely számos esetben jelentős igényt támaszt az efféle árukra és szolgáltatásokra” (VI. szakasz, második megállapítás, 94. o.). „A versenyt jellegénél fogva korlátozó ezen eszköz alkalmazásához kötelező igazolni a közjogi jogalany saját szervnek minősítése helytállóságát, továbbá valamennyi konkrét beszerzés esetében a kezelési megbízás választását” (VII. szakasz, 97. o.). Kiemelés tőlem. A jelentés elérhető: https://pmt‑eu.hosted.exlibrisgroup.com/primo‑explore/fulldisplay?docid=34CNMC_BKM000007612_3&context=L&vid=34CNMC_V1&lang=es_ES&search_scope=LOCAL_full&adaptor=Local%20Search%20Engine&tab=default_tab&query=any_contains_informe%20%22medios%20propios%22&offset=0.
50      E ponton visszautalok a LitSpecMet ügyre vonatkozó indítványom (C‑567/15, EU:C:2017:319) 69. pontjában megfogalmazott megfontolásaimra.
51      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat, 7. pont.
52      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat, 7. pont.
53      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat 18. pontja. E pont végén az előterjesztő bíróság kiemeli, hogy „az in‑house eljárás alkalmazásának érvényessége kapcsán előterjesztett előzetes döntéshozatali kérdések általában a közbeszerzési eljárás keretében a közvetlen odaítélésről hozott intézményi határozatot vitató eljárások keretében merülnek fel”. Lásd a hulladékágazatban előzetes döntéshozatal iránti kérelmekhez vezető in‑house
odaítélésekkel kapcsolatban többek között: 2009. szeptember 10‑i Sea ítélet (C‑573/07, EU:C:2009:532); 2012. november 29‑i Econord ítélet (C‑182/11 és C‑183/11, EU:C:2012:758); 2022. május 12‑i Comune di Lerici ítélet (C‑719/20, EU:C:2022:372).
54      A versenytanács írásbeli észrevételeinek 28. pontjában elismeri, hogy „a szolgáltatásnyújtás egyes formái választásának indokoltsága és alkalmazása jogi feltételekhez, így a felügyeleti hatóságok (azután pedig a bíróságok) felülvizsgálatához kötött. Például a kommunális hulladékok gyűjtése és szállítása piacának keretében az önálló szolgáltatást nyújtó település által a [közbeszerzési törvény] 3. cikke (1) bekezdésének 7. pontja alkalmazásának helyessége bírósági felülvizsgálat alá tartozik”.