62024CJ0116
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (hatodik tanács)
2025. március 20. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – Közös agrárpolitika – Az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) általi finanszírozás – Nemzeti vidékfejlesztési program, 2007–2013 – Vidékfejlesztési intézkedés – Állatjólléti kifizetések – Számítási hibák – E kifizetések nemzeti hatóságok általi csökkentése az Európai Bizottság végleges határozatának bevárása nélkül – Az e program módosítására rendelkezésre álló határidő lejártának hatása és az említett programot jóváhagyó vagy módosító bizottsági határozatok – A Bíróság ítélete és az Európai Unió Törvényszékének ítélete közötti ellentmondás hiánya – Az érintett tagállamnak az uniós jog megsértéséért fennálló felelőssége”
A C‑116/24. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Curtea de Apel Piteşti (pitești ítélőtábla, Románia) a Bírósághoz 2024. február 12‑én érkezett, 2023. november 28‑i határozatával terjesztett elő
a Porcellino Grasso SRL
és
a Ministerul Agriculturii și Dezvoltării Rurale,
az Agenția pentru Finanțarea Investițiilor Rurale,
az Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură,
az Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură – Centrul Județean Vâlcea
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (hatodik tanács),
tagjai: A. Kumin tanácselnök (előadó), F. Biltgen, az első tanács elnöke, és I. Ziemele bíró,
főtanácsnok: D. Spielmann,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
a Porcellino Grasso SRL képviseletében C. S. Strătulă és O. Strătulă avocaţi,
–
a Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale képviseletében F. I. Barbu és A. Popescu, meghatalmazotti minőségben,
–
a román kormány képviseletében R. Antonie, E. Gane és A. Rotăreanu, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében L. Radu Bouyon és M. Salyková, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az EUMSZ 288., EUMSZ 291. és EUMSZ 297. cikknek, az uniós jog azon elvének, amely szerint az Európai Bizottság határozata annak megsemmisítéséig joghatásokat vált ki, a 2009. január 19‑i 74/2009/EK tanácsi rendelettel (HL 2009. L 30., 100. o.) módosított, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló, 2005. szeptember 20‑i 1698/2005/EK tanácsi rendelet (HL 2005. L 277., 1. o.) (a továbbiakban: 1698/2005 rendelet) 18. és 19. cikkének, valamint a 2013. április 12‑i 335/2013/EU bizottsági végrehajtási rendelettel (HL 2013. L 105., 1. o.) módosított, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló 1698/2005/EK tanácsi rendelet részletes alkalmazási szabályainak megállapításáról szóló, 2006. december 15‑i 1974/2006/EK bizottsági rendelet (HL 2006. L 368., 15. o.) (a továbbiakban: 1974/2006 rendelet) 9. cikke (3) bekezdésének értelmezésére irányul.
2
Ezt a kérelmet a Porcellino Grasso SRL és a Ministerul Agriculturii și Dezvoltării Rurale (mezőgazdasági és vidékfejlesztési minisztérium, Románia), az Agenția pentru Finanțarea Investițiilor Rurale (mezőgazdasági beruházások finanszírozásáért felelős hivatal, Románia), az Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură (APIA) (mezőgazdasági kifizetésekért és beavatkozásokért felelős ügynökség [APIA], Románia), továbbá az Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură – Centrul Județean Vâlcea (mezőgazdasági kifizetésekért és beavatkozásokért felelős ügynökség – Valcsa megyei központ, Románia) (a továbbiakban: APIA Vâlcea) között, az állatjólléti kifizetések csökkentése tárgyában folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő.
Jogi háttér
Az 1698/2005 rendelet
3
Az 1698/2005 rendelet „Előkészítés és jóváhagyás” című 18. cikke a következőképpen rendelkezett:
„1.   A tagállam a vidékfejlesztési programokat a 6. cikkben említett partnerekkel való szoros együttműködéssel alakítja ki.
2.   A tagállamok minden egyes vidékfejlesztési programra vonatkozóan a 16. cikkben említett információkat tartalmazó javaslatot nyújtanak be a Bizottságnak.
3.   A Bizottság a javasolt programokat a közösségi stratégiai iránymutatásokkal, a nemzeti stratégiai tervvel, valamint az ezzel a rendelettel való összhangjuk alapján értékeli.
Amennyiben a Bizottság úgy ítéli, hogy a vidékfejlesztési program nincs összhangban a közösségi stratégiai iránymutatásokkal, a nemzeti stratégiai tervvel vagy ezzel a rendelettel, akkor felkéri a tagállamot arra, hogy ennek megfelelően vizsgálja felül a javasolt programot.
4.   Valamennyi vidékfejlesztési programot jóvá kell hagyni, a 90. cikk (2) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően.”
4
E rendelet „Felülvizsgálat” című 19. cikke a következőképpen rendelkezett:
„1.   A vidékfejlesztési programokat felül kell vizsgálni, és szükség esetén az időszak hátralévő részére a tagállamnak ki kell igazítania, a monitoringbizottság jóváhagyását követően. E felülvizsgálatok figyelembe veszik az értékelések eredményét és a Bizottság éves jelentéseit, különösen a közösségi prioritások figyelembevétele módjának megerősítése vagy kiigazítása céljából.
2.   A Bizottság határozatot fogad el a vidékfejlesztési programok felülvizsgálatára vonatkozó kérelmekről az ilyen kérelmek tagállami benyújtását követően, a 90. cikk (2) bekezdésében említett eljárás szerint. Azokat a változtatásokat, amelyek jóváhagyásához a Bizottság határozata szükséges, a 90. cikk (2) bekezdésében említett eljárás szerint kell meghatározni.”
5
Az említett rendelet „Állatjóléti [helyesen: Állatjólléti] kifizetések” című 40. cikke kimondta:
„1.   A 36. cikk a) pontjának v. alpontjában előírt állatjóléti [helyesen: állatjólléti] kifizetésekben azok a mezőgazdasági termelők részesülnek, akik önkéntes alapon állatjóléti [helyesen: állatjólléti] kötelezettségeket vállalnak.
2.   Az állatjóléti [helyesen: állatjólléti] kifizetések csak [a közös agrárpolitika keretébe tartozó közvetlen támogatási rendszerek közös szabályainak megállapításáról és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott támogatási rendszerek létrehozásáról, továbbá a 2019/93/EGK, 1452/2001/EK, 1453/2001/EK, 1454/2001/EK, 1868/94/EK, 1251/1999/EK, 1254/1999/EK, 1673/2000/EK, 2358/71/EGK és a 2529/2001/EK rendeletek módosításáról szóló, 2003. szeptember 29‑i 1782/2003/EK tanácsi rendelet (HL 2003. L 270., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 40. kötet, 269. o.)] 4. cikke, valamint III. melléklete értelmében megállapított, vonatkozó kötelező érvényű előírásokon és a nemzeti jogszabályok által létrehozott és a programban meghatározott egyéb vonatkozó kötelező követelményeken túlmutató kötelezettségvállalásokra terjednek ki.
E kötelezettségeket általános szabályként öttől hét évig terjedő időtartamra kell vállalni. Amennyiben szükséges és indokolt, bizonyos típusú kötelezettségvállalások esetében hosszabb időtartamot kell megállapítani a 90. cikk (2) bekezdésében említett eljárás szerint.
(3)   A kifizetésekre évente kerül sor, és a vállalt kötelezettségekből származó többletköltségeket és elmaradó jövedelmet fedezik. Szükség esetén a kifizetések fedezhetik az ügyleti költségeket is.
A támogatás mértéke nem haladhatja meg [az I. mellékletben] megállapított maximális összeget.”
Az 1974/2006 rendelet
6
Az 1974/2006 rendelet 6. cikkének (1) bekezdése kimondta:
„A vidékfejlesztési programok változtatásai a következő kategóriákba tartoznak:
a)
az 1698/2005/EK rendelet 19. cikkének (1) bekezdésében említett felülvizsgálat;
b)
a pénzügyi forrásoknak az 1698/2005/EK rendelet 77. cikkének (3) bekezdésében említett felhasználására irányuló koordinációs eljárásokból eredő felülvizsgálatok;
ba)
az [1698/2005] rendelet 70. cikke (4b) bekezdésének végrehajtásához kapcsolódó változások a finanszírozási tervben;
c)
az e bekezdés a), b) és ba) pontjának hatálya alá nem tartozó egyéb változtatások.”
7
E rendelet 9. cikkének (1)–(3) bekezdése értelmében:
„(1)   A tagállamok által a programokban végrehajtott, a 6. cikk (1) bekezdésének c) pontjában említett változtatások tartalmazhatják az egy adott tengelyen belüli intézkedések pénzügyi bontásának változásait, valamint az új intézkedések és művelettípusok bevezetésével kapcsolatos nem pénzügyi változásokat, a meglévő intézkedések és művelettípusok visszavonását, az [1698/2005] rendelet 5. cikkének (6) bekezdésében említett eltérést érintő változásokat, illetőleg a programban már meglévő intézkedésekre vonatkozó információkat és ezen intézkedések leírását.
(2)   A tagállamok a 6. cikk (1) bekezdésének c) pontjában említett változtatásokat úgy is végrehajthatják, hogy egy naptári éven belül a teljes programozási időszakra a programra nyújtott összes EMVA‑hozzájárulás legfeljebb 3%‑át egyik tengelyből a másikba áthelyezik.
(3)   A programoknak az (1) és (2) bekezdésben említett változtatásai legkésőbb 2015. december 31‑ig hajthatók végre azzal a feltétellel, hogy a tagállamok az ilyen változtatásokat legkésőbb 2015. augusztus 31‑ig bejelentik.”
Az 1306/2013/EU rendelet
8
A közös agrárpolitika finanszírozásáról, irányításáról és monitoringjáról és a 352/78/EGK, a 165/94/EK, a 2799/98/EK, a 814/2000/EK, az 1290/2005/EK és a 485/2008/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17‑i 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 347., 549. o.; helyesbítések: HL 2016. L 130., 7. o.; HL 2017. L 327., 83. o.; HL 2018. L 233., 5. o.) „EMVA‑kiadások” című 5. cikke kimondja:
„Az EMVA végrehajtása a tagállamok és az [Európai] Unió között fennálló megosztott irányítás keretében történik. Az EMVA uniós pénzügyi hozzájárulást biztosít a vidékfejlesztési támogatásra vonatkozó uniós jogszabályoknak megfelelően végrehajtott vidékfejlesztési programokhoz.”
9
E rendelet „Megfelelőségi vizsgálat” című 52. cikke az (1) bekezdésében a következőképpen rendelkezik:
„Amennyiben úgy találja, hogy a 4. cikk (1) bekezdése és az 5. cikk szerinti felmerült kiadások nem felelnek meg az uniós jogszabályoknak, valamint az EMVA esetében [az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17‑i 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 347., 320. o.] 85. cikkében említett alkalmazandó uniós és nemzeti jognak, a Bizottság végrehajtási jogi aktusok útján határozza meg az uniós finanszírozásból kizárandó összegeket. […]”
10
Az 1306/2013 rendeletnek „Az Unió pénzügyi érdekeinek védelme” című 58. cikke az (1) bekezdésében a következőket írja elő:
„A tagállamok a [közös agrárpolitika (KAP)] keretében meghoznak minden olyan törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezést és egyéb intézkedést, amely szükséges az Unió pénzügyi érdekeinek hatékony védelméhez, és különösen az alábbiakhoz:
a)
az [Európai Mezőgazdasági Garanciaalapból (EMGA) és az EMVA‑ból] finanszírozott műveletek jogszerűségének és szabályszerűségének ellenőrzése;
b)
a csalás hatékony és visszatartó erejű megelőzésének biztosítása, különösen a nagyobb kockázatot jelentő területeken, a költség és haszon, valamint az intézkedések arányosságának figyelembevétele mellett;
c)
a szabálytalanságok és csalás megelőzése, feltárása és megszüntetése;
d)
hatékony, visszatartó erejű és arányos szankciók kivetése, amelyek összhangban vannak az uniós jogszabályokkal, vagy ennek hiányában a nemzeti joggal, és szükség esetén megfelelő bírósági eljárások kezdeményezése;
e)
a jogosulatlan kifizetések kamatokkal együtt történő visszafizettetése és szükség esetén megfelelő bírósági eljárások kezdeményezése.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
11
A vidékfejlesztési program Románia tekintetében a 2007 és 2013 közötti programozási időszakra történő jóváhagyásáról szóló, 2008. július 16‑i C(2008) 3831 bizottsági határozat elfogadását követően e tagállam rendelkezéseket fogadott el az állatok jóllétének javítása érdekében. Az említett tagállam kérésére a Bizottság a 2012. május 25‑i C(2012) 3529 végrehajtási határozatával a 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó nemzeti vidékfejlesztési programba (a továbbiakban: a 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó NVP) egy támogatási intézkedést vont be az állatok jóllétének javítására irányuló előírásokat önkéntesen végrehajtó mezőgazdasági termelők által viselt többletköltségeket és az elmaradt bevételt kompenzáló kifizetések formájában (a továbbiakban: 215. sz. intézkedés). Ezen intézkedés alapján a hízósertéseket illetően többek között az állatok szállítás közbeni jóllétének javításához nyújtott támogatás (a továbbiakban: a szállítás javításához nyújtott támogatás) címén „számosállat‑egységenként” (száe) évi 4,90 euró összegű kifizetés és az ártalmaknak a kötelező minimális szinthez képest 30%‑os csökkentéséért járó támogatás (a továbbiakban: ártalomcsökkentési támogatás) címén évi 16,80 euró/száe összegű kifizetés van előírva.
12
2012. augusztus 13‑án a Porcellino Grasso több vissza nem térítendő támogatást igényelt az APIA Vâlceától, köztük a szállítás javításához nyújtott támogatást és az ártalomcsökkentési támogatást, azon kötelezettségvállalás ellentételezéseként, hogy gazdaságaiban legalább öt évig betartja a hízósertések jóllétét célzó intézkedéseket.
13
2015. augusztus 14‑én kérelmet nyújtott be az APIA Vâlceához e támogatások kifizetése iránt a 2015. július 16. és 2016. július 15. közötti, a kötelezettségvállalása negyedik évének megfelelő időszak vonatkozásában.
14
2016. március 8‑án az APIA Vâlcea jelezte a Porcellino Grassónak, hogy az Európai Számvevőszék képviselői által a 2015‑ös pénzügyi évre vonatkozóan végzett ellenőrzést követően a 215. sz. intézkedés alapján folyósított, a szállítás javításához nyújtott támogatás és az ártalomcsökkentési támogatás tekintetében a kifizetések túlzott szintjéhez vezető hibákat azonosítottak.
15
E hibák miatt az APIA Vâlcea kifejtette, hogy a Porcellino Grassónak járó támogatások összegét csökkenti, a szállítás javításához nyújtott támogatás esetében 1,43 euró/száe összegre, az ártalomcsökkentési támogatás esetében pedig 14,18 euró/száe összegre. E csökkentés ezt követően a mezőgazdasági és vidékfejlesztési minisztérium rendeletének elfogadásával jogerőre emelkedett.
16
A Porcellino Grasso közigazgatási kereseteket indított az így hozott kifizetési határozatokkal szemben, amely eljárások a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem benyújtásának időpontjában még folyamatban voltak.
17
2017. január 31‑én a Porcellino Grasso többek között kérelmet nyújtott be az APIA Vâlceához a 2017. január 1. és 2017. december 31. közötti időszakra, a kötelezettségvállalás hatodik évének megfelelő, a szállítás javításához nyújtott támogatás és az ártalomcsökkentési támogatás kifizetése iránt.
18
2018. február 6‑i határozatával az APIA Vâlcea jóváhagyta e kérelmet, ugyanakkor az e támogatások címén teljesítendő kifizetéseket a jelen ítélet 15. pontjában említett csökkentett összegek alapján számította ki.
19
A Porcellino Grasso panaszt nyújtott be e határozattal szemben, amelyet 2018. március 8‑án elutasítottak.
20
Ezt követően a kérdést előterjesztő bírósághoz, a Curtea de Apel Piteştihez (pitești ítélőtábla, Románia) fordult többek között az említett határozat és a panaszát elutasító aktus megsemmisítése, valamint az álláspontja szerint neki járó összeg és a részére ténylegesen kifizetett összeg közötti különbözetnek megfelelő összegű kár megtérítése iránt.
21
A kérdést előterjesztő bíróság mindenekelőtt megjegyzi, hogy a 2022. november 17‑iAvicarvil Farms ítéletben (C‑443/21, EU:C:2022:899) a Bíróság lényegében úgy ítélte meg, hogy az uniós joggal nem ellentétes, ha a vissza nem térítendő pénzügyi támogatásra irányuló intézkedés végrehajtásában részt vevő nemzeti hatóságok egy, a Számvevőszék által megállapított számítási hiba miatt a 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó NVP által nyújtott pénzügyi támogatás Bizottság által jóváhagyott összegét azt megelőzően csökkentik, hogy a Bizottság olyan határozatot fogadott volna el, amely kizárja az uniós finanszírozásból az e számítási hibából eredő összegeket.
22
A kérdést előterjesztő bíróság ugyanakkor nem zárja ki, hogy a Porcellino Grasso által hivatkozott, az ezen ítéletben figyelembe vetteken kívüli uniós előírásokkal és elvekkel ellentétes lehet, ha a román hatóságok csökkentik az alapügyben szóban forgó pénzügyi támogatások összegét. Rámutat ugyanis arra, hogy ezt az összeget a 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó NVP módosításáról szóló C(2012) 3529 végrehajtási határozat állapította meg, és hogy azt nem vonták vissza, nem semmisítették meg, és az a jelen ítélet 14. pontjában említett számítási hibák azonosításának időpontjában már nem módosítható.
23
A kérdést előterjesztő bíróság ezt követően jelzi, hogy a Porcellino Grasso állításai szerint az Európai Unió Törvényszékének 2023. január 18‑iRománia kontra Bizottság ítélete (T‑33/21, EU:T:2023:5) lényegében a 2022. november 17‑iAvicarvil Farms ítélet (C‑443/21, EU:C:2022:899) alapjául szolgáló ügyben szóban forgókkal azonos ténybeli és jogi kérdésekre vonatkozik. Márpedig úgy tűnik, hogy a Törvényszék ezen ítélete ellentmond e második ítéletnek, mivel a Törvényszék és a Bíróság többek között a bizalomvédelem elvére tekintettel eltérő következtetésekre jutott. A kérdést előterjesztő bíróság tehát arra keresi a választ, hogy figyelembe veheti‑e a Törvényszék említett ítéletét az előtte folyamatban lévő jogvita eldöntése során.
24
Végül e bíróság arra keresi a választ, hogy a tagállamok uniós jog megsértése miatti felelősségének elve kötelezi‑e a román államot arra, hogy az olyan kedvezményezettnek, mint a Porcellino Grasso, kifizesse a szállítás javításához nyújtott támogatás és az ártalomcsökkentési támogatás címén járó összegeket a C(2012) 3529 végrehajtási határozatban eredetileg előírt összeg erejéig az e kedvezményezett által vállalt kötelezettségek teljes időtartama alatt.
25
E körülmények között a Curtea de Apel Pitești (pitești ítélőtábla, Románia) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Ellentétes‑e az EUMSZ 288., az EUMSZ 291. és az EUMSZ 297. cikk rendelkezéseivel és az [uniós] jog azon elvével, amely szerint [a] Bizottság határozata annak megsemmisítéséig joghatásokat vált ki – amint azt a [Bíróság] [az 1999. július 8‑iChemie Linz kontra Bizottság] ítéletében ([C‑245/92 P, EU:C:1999:363]), a [2004. október 5‑iBizottság kontra Görögország] ítéletében ([C‑475/01, EU:C:2004:585]), a [2015. október 6‑iSchrems] ítéletében ([C‑362/14, EU:C:2015:650]), a [2012. június 14‑iCIVAD] ítéletében ([C‑533/10, EU:C:2012:347]), [az 1987. október 22‑iFoto‑Frost] ítéletében ([314/85, EU:C:1987:452]), [a 2019. július 3‑iEurobolt] ítéletében ([C‑644/17, EU:C:2019:555]), a [2008. február 12‑iCELF és Ministre de la Culture et de la Communication] ítéletében ([C‑199/06, EU:C:2008:79]) megállapította –, és az 1974/2006 rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével, valamint az 1698/2005 rendelet 18. és 19. cikkével a román nemzeti hatóságok azon gyakorlata, amely [a 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó NVP] felülvizsgálatáról szóló [C(2012) 3529] végrehajtási határozattal ellentétes belső jogi aktusok elfogadását vagy e határozat alkalmazásának mellőzését foglalja magában addig, ameddig e határozatot nem [módosították] vagy nem [semmisítették] meg?
2)
Tekintettel a tagállamok azon általános kötelezettségére, hogy megfeleljenek az uniós jognak, abban az esetben, ha egy nemzeti bíróság abban a helyzetben van, hogy a [Bíróság] által az EUMSZ 267. cikk alapján hozott értelmező ítéletnek (nevezetesen a [2022. november 17‑iAvicarvil Farms ítéletnek {C‑443/21, EU:C:2022:899}]) kell megfelelnie, de ez az ítélet nem tartalmaz [a] Bizottság végrehajtási határozatainak (a [C(2012) 3529 végrehajtási] határozat és [az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) terhére a tagállamok által kifizetett egyes kiadásoknak az európai uniós finanszírozásból való kizárásáról szóló, 2018. június 13‑i (EU) 2018/873 bizottsági végrehajtási határozat {HL 2018. L 152., 29. o.}]) érvényességére és joghatásaira vonatkozó értékelést, hanem csak [a] Bizottság ilyen értelmű határozatának hiányában a finanszírozás visszatérítésére vonatkozó [értékelést], jogosult‑e a szóban forgó nemzeti bíróság az előtte folyamatban lévő jogvita elbírálása során figyelembe venni a Törvényszék által az EUMSZ 263. cikk szerinti megsemmisítés iránti kereset tárgyában hozott, [a] Bizottság hasonló ügyben hozott végrehajtási határozatát megsemmisítő ítélet (nevezetesen a [2023. január 18‑iRománia kontra Bizottság ítélet{T‑33/21, EU:T:2023:5}]) joghatásait és indokolását (az abban foglalt megfontolásokat)?
3)
Megköveteli‑e az állami felelősségvállalás elve, hogy a jelen ügyhöz hasonló helyzetben a román állam a [C(2012) 3529] bizottsági végrehajtási határozatban előírt mértékű támogatást a kötelezettségvállalásaik teljes időtartamára kifizesse a 215. intézkedés kedvezményezettjeinek?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az első és a második kérdésről
26
Első és második kérdésével, amelyeket célszerű együttesen vizsgálni, az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a Törvényszék által a 2023. január 18‑iRománia kontra Bizottság ítéletében (T‑33/21, EU:T:2023:5) kifejtett megfontolásokra tekintettel több olyan uniós jogi előírás és elv, amelyet a Bíróság a 2022. november 17‑iAvicarvil Farms ítéletében (C‑443/21, EU:C:2022:899) nem vett figyelembe, végeredményben megkérdőjelezi az ez utóbbi ítélet rendelkező részét, amennyiben ezen előírásokat és elveket úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes, ha a vissza nem térítendő pénzügyi támogatási intézkedés végrehajtásában részt vevő nemzeti hatóságok a Számvevőszék által megállapított számítási hibák miatt olyan jogi aktusokat fogadnak el, amelyek előírják a Bizottság határozataival jóváhagyott és módosított, 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó NVP által nyújtott pénzügyi támogatás összegének csökkentését, noha e program e hibák megállapításának időpontjában már nem volt felülvizsgálható vagy módosítható.
Az elfogadhatóságról
27
Először is a mezőgazdasági és vidékfejlesztési minisztérium azt állítja, hogy az első és a második kérdés elfogadhatatlan, mivel az első kérdést a 2022. november 17‑iAvicarvil Farms ítélet (C‑443/21, EU:C:2022:899) már tisztázta, a második kérdés pedig nem tartozik az EUMSZ 267. cikkben előírt előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyához.
28
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság hatáskörrel rendelkezik az általa előzetes döntéshozatal keretében hozott értelmező ítélet hatályának olyan uniós jogi rendelkezésekre vagy ítélkezési gyakorlatra tekintettel történő pontosítására, amelyekre ezen ítélet nem tért ki (lásd ebben az értelemben: 2017. december 5‑iM. A. S. és M. B. ítélet, C‑42/17, EU:C:2017:936, 28. pont).
29
Márpedig első és második kérdésével az előterjesztő bíróság a 2022. november 17‑iAvicarvil Farms ítélet (C‑443/21, EU:C:2022:899) olyan uniós jogi rendelkezésekre és a Törvényszék olyan ítéletére tekintettel történő értelmezését kéri, amelyet ezen első ítélet nem vizsgált. E körülmények között e kérdések elfogadhatók.
30
Mindemellett másodszor emlékeztetni kell arra, hogy elengedhetetlen – amint azt a Bíróság eljárási szabályzata 94. cikkének c) pontja kimondja –, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések szövegén kívül tartalmazza azon okok ismertetését, amelyek miatt a kérdést előterjesztő bíróságban kérdés merült fel egyes uniós jogi rendelkezések értelmezésére vagy érvényességére vonatkozóan, valamint azt a kapcsolatot, amelyet e bíróság e rendelkezések és az alapeljárásban alkalmazandó nemzeti jog között felállít.
31
Márpedig, noha a kérdést előterjesztő bíróság az első kérdésében az EUMSZ 288., EUMSZ 291. és EUMSZ 297. cikkre, valamint az uniós jog azon elvére hivatkozik, amelynek értelmében valamely bizottsági határozat a megsemmisítéséig joghatásokat vált ki, meg kell állapítani, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelmében egyáltalán nem fejti ki azokat az okokat, amelyek miatt kérdés merült fel benne e cikkekkel és ezen elvvel kapcsolatban. Különösen nem fejti ki, hogy véleménye szerint az említett cikkek és az említett elv – többek között tartalmukra, kontextusukra vagy céljukra tekintettel – miért érvényteleníthetik a 2022. november 17‑iAvicarvil Farms ítélet (C‑443/21, EU:C:2022:899) rendelkező részében szereplő értelmezést. E körülmények között az első kérdés elfogadhatatlan, amennyiben ugyanazokra a cikkekre és ugyanarra az elvre vonatkozik.
32
Ezzel szemben az első kérdés elfogadható annyiban, amennyiben az 1974/2006 rendelet 9. cikkének (3) bekezdésére, valamint az 1698/2005 rendelet 18. és 19. cikkére vonatkozik. A kérdést előterjesztő bíróság ugyanis a Törvényszék által a 2023. január 18‑iRománia kontra Bizottság ítéletében (T‑33/21, EU:T:2023:5) kifejtett megfontolásokra hivatkozva lényegében kifejti, hogy e rendelkezések értelmében a C(2008) 3831 határozattal jóváhagyott és a C(2012) 3529 végrehajtási határozattal módosított, a 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó NVP‑t már nem lehetett felülvizsgálni vagy módosítani abban az időpontban, amikor a Számvevőszék megállapította az alapügyben szóban forgó számítási hibákat. A kérdést előterjesztő bíróság tehát lényegében arra keresi a választ, hogy ilyen körülmények között a román hatóságok jogosultak voltak‑e a jelen ítélet 15. pontjában említett csökkentés alkalmazására. Ezáltal a kérdést előterjesztő bíróság kellőképpen kifejti azokat az okokat, amelyek miatt kérdés merült fel benne az említett rendelkezések értelmezésére vonatkozóan.
33
A fenti megfontolásokból következik, hogy az első kérdés elfogadható annyiban, amennyiben az 1974/2006 rendelet 9. cikkének (3) bekezdésére, valamint az 1698/2005 rendelet 18. és 19. cikkére vonatkozik, a második kérdés pedig teljes egészében elfogadható.
Az ügy érdeméről
34
Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy a nemzeti bíróságok és a Bíróság között az EUMSZ 267. cikkel bevezetett együttműködési eljárás keretében a Bíróság feladata, hogy a nemzeti bíróságnak az előtte folyamatban lévő ügy eldöntéséhez hasznos választ adjon. Ebből a szempontból adott esetben a Bíróságnak át kell fogalmaznia az elé terjesztett kérdéseket. E célból a Bíróság a nemzeti bíróság által szolgáltatott információk összessége és különösen az előzetes döntéshozatalra utaló határozat indokolása alapján meghatározhatja az uniós jog azon rendelkezéseit, illetve jogelveit, amelyeknek az értelmezése az alapügyben felmerülő jogvita tárgyára figyelemmel szükséges (2024. március 21‑iDyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy [Helyesbítés lehetősége téves adómérték esetén] ítélet, C‑606/22, EU:C:2024:255, 19. és 20. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
35
A jelen ügyben az első kérdés lényegében azon az előfeltevésen alapul, amely szerint a 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó NVP‑t a C(2008) 3831 határozattal jóváhagyott és a C(2012) 3529 végrehajtási határozattal módosított formájában már nem lehetett felülvizsgálni vagy módosítani abban az időpontban, amikor a Számvevőszék megállapította az alapügyben szóban forgó számítási hibákat. Ebben az összefüggésben az 1698/2005 rendelet 18. cikke nem releváns az e kérdésre adandó válasz szempontjából, mivel e rendelet 19. cikkével, valamint az 1974/2006 rendelet 9. cikkével ellentétben a címe értelmében nem az EMVA vidékfejlesztési programjainak felülvizsgálatára vagy módosítására vonatkozik, hanem azok „[e]lőkészítésére és jóváhagyására”.
36
Meg kell tehát állapítani, hogy első és második kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a Törvényszék által a 2023. január 18‑iRománia kontra Bizottság ítéletben (T‑33/21, EU:T:2023:5) kifejtett megfontolásokra tekintettel az 1698/2005 rendelet 19. cikke, valamint az 1974/2006 rendelet 9. cikkének (3) bekezdése végeredményben megkérdőjelezi‑e a 2022. november 17‑iAvicarvil Farms ítélet (C‑443/21, EU:C:2022:899) rendelkező részét, amennyiben e cikkeket úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes, ha a vissza nem térítendő pénzügyi támogatási intézkedés végrehajtásában részt vevő nemzeti hatóságok a Számvevőszék által megállapított számítási hibák miatt olyan jogi aktusokat fogadnak el, amelyek előírják a Bizottság határozataival jóváhagyott és módosított, a 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó NVP által nyújtott pénzügyi támogatás összegének csökkentését, noha e program e hibák megállapításának időpontjában már nem volt felülvizsgálható vagy módosítható.
37
Amint azt a kérdést előterjesztő bíróság megállapította, a Törvényszék a 2023. január 18‑iRománia kontra Bizottság ítélet (T‑33/21, EU:T:2023:5) 91–95. pontjában és 100. pontjában kimondta, hogy abban az időpontban, amikor az alapügyben szóban forgó támogatásoktól eltérő, a 215. sz. intézkedéssel kapcsolatos támogatás vonatkozásában számítási hibákat állapítottak meg, a C(2008) 3831 határozattal jóváhagyott és a C(2012) 3529 végrehajtási határozattal módosított, a 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó NVP‑t már nem lehetett felülvizsgálni és módosítani az 1698/2005 rendelet 19. cikke, valamint az 1974/2006 rendelet 9. cikkének (3) bekezdése értelmében. E megállapítások ratione temporis értelemszerűen átültethetők az alapügyre.
38
Mindazonáltal az a tény, hogy e rendelkezések értelmében e programot már nem lehetett felülvizsgálni vagy módosítani abban az időpontban, amikor e számítási hibákat megállapították, végeredményben nem kérdőjelezheti meg a 2022. november 17‑iAvicarvil Farms ítélet (C‑443/21, EU:C:2022:899) rendelkező részét, amelyet a 2023. január 18‑iRománia kontra Bizottság ítélet (T‑33/21, EU:T:2023:5) alapjául szolgáló ügytől eltérő összefüggésben hoztak.
39
Ez utóbbi ítélet 74., 86., 91., 92., 100., 102. és 113. pontjában a Törvényszék lényegében úgy ítélte meg, hogy bár a 215. sz. intézkedés alá tartozó támogatás összege számítási hiba miatt összeegyeztethetetlen lett volna az 1698/2005 rendelet 40. cikkének (3) bekezdésével, a Bizottság jogos bizalmat keltett a román hatóságokban arra vonatkozóan, hogy ezen összeg kifizetése az uniós finanszírozás hatálya alá tartozik. A Törvényszék ugyanis megállapította, hogy a Bizottság e támogatás és az ahhoz kapcsolódó számítási módszer jóváhagyásakor – a román hatóságokkal folytatott külön tárgyalást követően – rendelkezett minden olyan információval, amely lehetővé tette számára e hiba feltárását és az említett támogatás e rendelkezéssel való összeegyeztethetőségének értékelését. A Törvényszék ebből azt a következtetést vonta le, hogy az említett összeg csak a 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó NVP módosításával és az e módosítást jóváhagyó határozattal helyesbíthető, nem pedig – ahogyan azt a Bizottság tette – az érintett támogatás téves részét a finanszírozásból kizáró végrehajtási határozattal. Ennélfogva a Törvényszék ezen indokok alapján részben megsemmisítette e végrehajtási határozatot.
40
A 2022. november 17‑iAvicarvil Farms ítélet (C‑443/21, EU:C:2022:899) alapjául szolgáló ügyben a 215. sz. intézkedés hatálya alá tartozó egyéb támogatásokkal kapcsolatban kétségtelenül olyan összegekről is szó volt, amelyek számítási hibák miatt nem feleltek meg az 1698/2005 rendelet 40. cikke (3) bekezdésének, és amelyeket egy bizottsági végrehajtási határozat, nevezetesen a 2018/873 végrehajtási határozat helyesbített.
41
Mindazonáltal ezen ügy irataiból kitűnik, hogy ezen összegek kiszámítását illetően nem ismerték el ezen összegek tekintetében a Románia és a Bizottság közötti kapcsolatokba vetett jogos bizalmat. Ugyanis, bár igaz, hogy Románia a 2019. április 30‑iRománia kontra Bizottság végzés (T‑530/18, EU:T:2019:269) alapjául szolgáló ügyben benyújtott keresetével e végrehajtási határozat megsemmisítését kérte, és azt állította, hogy a Bizottság által az említett összegek tekintetében jóváhagyott számítási módszereket a bizalomvédelem elve alapján védelemben kellett volna részesíteni, a Törvényszék e végzésben, amelyet fellebbezést követően megerősített a 2020. szeptember 10‑iRománia kontra Bizottság ítélet (C‑498/19 P, EU:C:2020:686), e keresetet mint elfogadhatatlant elutasította azzal az indokkal, hogy azt késedelmesen nyújtották be.
42
A 2022. november 17‑iAvicarvil Farms ítéletének (C‑443/21, EU:C:2022:899) 33–36. pontjában a Bíróság tehát megállapította, hogy az érintett összegeket, amelyek nem feleltek meg az 1698/2005 rendelet 40. cikke (3) bekezdésének, és amelyeket nem illetett meg a Románia és a Bizottság közötti kapcsolatokba vetett jogos bizalom védelme, helyesbítenie kellett a Bizottságnak is az 1306/2013 rendelet 52. cikke (1) bekezdése alapján, mégpedig a szóban forgó támogatások téves részét az uniós finanszírozásból kizáró végrehajtási határozat elfogadásával, valamint a nemzeti hatóságoknak is, az 1306/2013 rendelet 58. cikkének (1) bekezdése alapján, mivel e hatóságok egyébként nem kötelesek megvárni, hogy a Bizottság ilyen végrehajtási határozatot hozzon.
43
Ezen ítélet 44. pontjában a Bíróság kifejtette, hogy a román hatóságok és az érintett támogatások mezőgazdasági termelő kedvezményezettjei közötti kapcsolatokban a bizalomvédelem elve nem befolyásolja ezt az értékelést. Úgy ítélte meg ugyanis, hogy mivel ezeket az összegeket az 1698/2005 rendelet 40. cikke (3) bekezdésének nem megfelelő módon állapították meg, a román hatóságok nem kelthettek e mezőgazdasági termelőkben jogos bizalmat arra vonatkozóan, hogy az uniós joggal ellentétes bánásmódban részesülnek.
44
Az alapügyben a kérdést előterjesztő bíróság magyarázataiból az következik, hogy a szóban forgó számítási hibák a szintén a 215. sz. intézkedés hatálya alá tartozó támogatásokkal kapcsolatban – bár eltérnek a Bíróság és a Törvényszék által a 2022. november 17‑iAvicarvil Farms ítéletben (C‑443/21, EU:C:2022:899), illetve a 2023. január 18‑iRománia kontra Bizottság ítéletben (T‑33/21, EU:T:2023:5) vizsgáltaktól – olyan összegek meghatározásához vezettek, amelyek nem felelnek meg az 1698/2005 rendelet 40. cikke (3) bekezdésének. Ezenkívül a kérdést előterjesztő bíróság nem utal arra, hogy a Bizottság vagy más uniós intézmények, szervek vagy hivatalok elismerték volna, hogy ezen összegeket védi a Románia és a Bizottság közötti kapcsolatokba vetett jogos bizalom. Ebből következik, hogy az alapügyben szóban forgó helyzet lényegében megfelel a 2022. november 17‑iAvicarvil Farms ítélet (C‑443/21, EU:C:2022:899) alapjául szolgáló ügyben szóban forgó helyzetnek.
45
Ugyanakkor először is a kérdést előterjesztő bíróság a Porcellino Grasso állításaira hivatkozva kifejti, hogy a Törvényszék által a 2023. január 18‑iRománia kontra Bizottság ítéletében (T‑33/21, EU:T:2023:5) követett érvelés átültethető az alapügyre, mivel a bizalomvédelem elvét a Románia és a Bizottság közötti kapcsolatokban azért kell alkalmazni az említett összegekre, mert amikor ez utóbbi jóváhagyta a 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó NVP módosítását, rendelkezésére álltak azok az információk, amelyek lehetővé tették számára annak értékelését, hogy az alapügyben szóban forgó támogatások és az azokhoz kapcsolódó számítási módszerek megfelelnek‑e az 1698/2005 rendelet 40. cikke (3) bekezdésének. Mivel ugyanezen összegek ezen elv alapján védelemben részesülnek, azokat a Törvényszék által a jelen ítélet 39. pontjában kifejtett megfontolásoknak megfelelően csak a 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó NVP módosításával és az e módosítást jóváhagyó határozattal lehet helyesbíteni.
46
E tekintetben meg kell állapítani, hogy bár a 2023. január 18‑iRománia kontra Bizottság ítélet (T‑33/21, EU:T:2023:5) a jelen ügyhöz hasonlóan kétségtelenül a 215. sz. intézkedés hatálya alá tartozó támogatásra vonatkozik, ott az alapügyben szóban forgó támogatásoktól eltérő támogatásról volt szó. E körülmények között a Törvényszék ezen ítéletben nem vizsgálhatta azt a kérdést, hogy a Bizottság a 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó NVP módosításának jóváhagyásakor rendelkezett‑e azokkal az információkkal, amelyek lehetővé tették számára annak értékelését, hogy ez utóbbi támogatások és az azokhoz kapcsolódó számítási módszerek megfelelnek‑e az 1698/2005 rendelet 40. cikke (3) bekezdésének, így érvelése nem ültethető át értelemszerűen az alapügyre. Egyébiránt meg kell állapítani, hogy írásbeli észrevételeiben a román kormány nem említi, hogy a Bizottsággal fennálló kapcsolataiban az alapügyben szóban forgó támogatásokat illetően a bizalomvédelem elvére hivatkozik.
47
Másodszor, a kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy a Porcellino Grasso állításai szerint a Törvényszék által a 2023. január 18‑iRománia kontra Bizottság ítélet (T‑33/21, EU:T:2023:5) 113. pontjában kifejtett megfontolások ellentétesek a 2022. november 17‑iAvicarvil Farms ítélet (C‑443/21, EU:C:2022:899) 42. és 44. pontjával. A kérdést előterjesztő bíróság tehát arra keresi a választ, hogy figyelembe kell‑e vennie ezeket a megfontolásokat.
48
Amint az e 113. pontból egyértelműen kitűnik, a Törvényszék érvelése a 2023. január 18‑iRománia kontra Bizottság ítélet (T‑33/21, EU:T:2023:5) 75–86. pontjában kifejtett érveléshez kapcsolódik, amely szerint az érintett számítási módszerek és az azok alapján meghatározott összegek a Románia és a Bizottság közötti kapcsolatokban a bizalomvédelem elve alapján védelemben részesültek, mivel e módszerek és összegek „a román hatóságokkal folytatott [külön] tárgyalás” tárgyát képezték, és a Bizottság e tárgyalás keretében rendelkezett minden olyan információval, amely lehetővé tette számára annak értékelését, hogy az megfelelt‑e az 1698/2005 rendelet 40. cikke (3) bekezdésének.
49
Márpedig a jelen ítélet 42. pontjából az következik, hogy a 2022. november 17‑iAvicarvil Farms ítélet (C‑443/21, EU:C:2022:899) alapjául szolgáló ügy olyan támogatási összegekre vonatkozott, amelyeket nem véd a Románia és a Bizottság közötti kapcsolatokba vetett jogos bizalom. Mivel ezt az ítéletet a 2023. január 18‑iRománia kontra Bizottság ítélet (T‑33/21, EU:T:2023:5) alapjául szolgáló ügytől teljesen eltérő összefüggésben hozták, az ezen ítélet 113. pontjában kifejtett megfontolások nem lehetnek relevánsak a 2022. november 17‑iAvicarvil Farms ítélet (C‑443/21, EU:C:2022:899) értelmezése szempontjából.
50
Ebből következik, hogy az alapügyben szóban forgó támogatások összegei, amelyeket számítási hibákat követően állapítottak meg, a 2023. január 18‑iRománia kontra Bizottság ítélet (T‑33/21, EU:T:2023:5) alapján és a Bíróság rendelkezésére álló ügyiratokban szereplő bármilyen ezzel ellentétes utalás hiányában nem tekinthetők úgy, hogy azokat védi a Románia és a Bizottság közötti kapcsolatokba vetett jogos bizalom, így a jelen ítélet 44. pontjában kifejtett megfontolásokra tekintettel az alapügyben szóban forgó helyzet lényegében megegyezik a 2022. november 17‑iAvicarvil Farms ítélet (C‑443/21, EU:C:2022:899) alapjául szolgáló ügyben szóban forgó helyzettel.
51
Ennélfogva olyan helyzetben, amelyben az összegeket számítási hiba nyomán az uniós joggal összeegyeztethetetlen módon, és anélkül állapították meg, hogy azokat megilletné a Bizottság és az érintett tagállam közötti kapcsolatokba vetett jogos bizalom védelme, mind ezen intézmény, mind pedig e tagállam – amint az a 2022. november 17‑iAvicarvil Farms ítélet (C‑443/21, EU:C:2022:899) 33. és 34. pontjából kitűnik – az EUMSZ 310. cikk (5) bekezdése, valamint az 1306/2013 rendelet 52. cikkének (1) bekezdése és 58. cikkének (1) bekezdése alapján köteles kizárni az uniós finanszírozásból az e számítási hiba által érintett összegeket.
52
Az ilyen kizárás egyáltalán nem vonja maga után az érintett vidékfejlesztési program felülvizsgálatának vagy módosításának szükségességét.
53
Az uniós jognak meg nem felelő számítási hiba korrekciója, valamint az abból eredő arányok és kifizetések korrekciója ugyanis nem vonja maga után az érintett vidékfejlesztési program felülvizsgálatát vagy módosítását, hanem – amint az a jelen ítélet 51. pontjában említett rendelkezésekből következik – pusztán ahhoz a helyzethez való visszatérésnek minősül, amelynek kezdettől fogva e programból kellett volna következnie, ha e hibát nem követték volna el, oly módon, hogy az uniós költségvetést semmilyen kár ne érje.
54
Ennélfogva az a körülmény, hogy az 1698/2005 rendelet 19. cikke, valamint az 1974/2006 rendelet 9. cikkének (3) bekezdése értelmében a 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó NVP‑t már nem lehetett felülvizsgálni vagy módosítani abban az időpontban, amikor a Számvevőszék megállapította az alapügyben szóban forgó számítási hibákat, nem képezi akadályát annak, hogy mind a Bizottság, mind a nemzeti hatóságok megtegyék a szükséges intézkedéseket az e hibákkal érintett összegeknek és kifizetéseknek a szabályszerűségi záróelszámolás keretében történő korrekciója érdekében.
55
A fenti indokokra tekintettel az első és a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy az 1698/2005 rendelet 19. cikkét és az 1974/2006 rendelet 9. cikkének (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes, ha a vissza nem térítendő pénzügyi támogatási intézkedés végrehajtásában részt vevő nemzeti hatóságok a Számvevőszék által megállapított számítási hibák miatt olyan jogi aktusokat fogadnak el, amelyek előírják a Bizottság határozataival jóváhagyott és módosított, 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó NVP által nyújtott pénzügyi támogatás összegének csökkentését, noha e program e hibák megállapításának időpontjában már nem volt felülvizsgálható vagy módosítható. A Törvényszék által a 2023. január 18‑iRománia kontra Bizottság ítéletben (T‑33/21, EU:T:2023:5) kifejtett megfontolások e tekintetben nem relevánsak.
A harmadik kérdésről
56
Harmadik kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a tagállamok uniós jog megsértéséért fennálló felelősségének elve kötelezi‑e a román államot arra, hogy a szállítás javításához nyújtott támogatás és az ártalomcsökkentési támogatás kedvezményezettjei részére fizesse ki az e támogatások címén járó összegeket a C(2012) 3529 végrehajtási határozatban előírt összegek erejéig az általuk vállalt kötelezettségek teljes időtartama alatt.
57
Emlékeztetni kell arra, hogy az uniós jog megköveteli azt az elvet, amely szerint a tagállamok kötelesek megtéríteni a magánszemélyeknek okozott azon károkat, amelyek az uniós jog nekik betudható megsértéséből származnak (1996. március 5‑iBrasserie du pêcheur és Factortame ítélet, C‑46/93 és C‑48/93, EU:C:1996:79, 17. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
58
A jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság megállapításaiból kitűnik, hogy az alapügyben szóban forgó számítási hibák miatt a C(2012) 3529 végrehajtási határozatban a szállítás javításához nyújtott támogatás és az ártalomcsökkentési támogatás tekintetében előírt támogatási arányok nem feleltek meg az 1698/2005 rendelet 40. cikke (3) bekezdésének. E megállapításokból az is kitűnik, hogy a román hatóságok meghozták az ahhoz szükséges intézkedéseket, hogy ezen arányokat oly módon korrigálják, hogy azokat összhangba hozzák e rendelkezéssel, és hogy ezáltal véget vetettek az uniós jog nekik betudható megsértésének.
59
E körülmények között valamely támogatás olyan kedvezményezettje, mint a Porcellino Grasso, nem hivatkozhat a tagállamoknak az uniós jog megsértéséért fennálló felelősségének elvére annak érdekében, hogy azon kifizetések összege, amelyeket eredetileg kapnia kellett volna, és e kifizetések korrigált összege közötti különbséget követelje, még ha ez utóbbi összeg meg is felel e jognak, és e kedvezményezett egyáltalán nem jogosult arra, hogy megkapja e különbözetet.
60
Egyrészt ugyanis a számítási hibákkal érintett összegek valamely támogatás olyan kedvezményezettje részére történő kifizetése, mint a Porcellino Grasso, egyenértékű annak jogalap nélküli gazdagodásával, amelyet tilt az uniós jog, mivel e kifizetés e kedvezményezett érvényes jogalap nélküli gazdagodását és az Unió vagyonának e gazdagodáshoz kapcsolódó csökkenését eredményezné (lásd ebben az értelemben: 2008. április 10‑iMarks & Spencer ítélet, C‑309/06, EU:C:2008:211, 41. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2011. július 28‑iAgrana Zucker ítélet, C‑309/10, EU:C:2011:531, 53. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
61
Másrészt, még azt feltételezve is, hogy a Porcellino Grasso a felelősség megállapítása iránti keresete keretében a kérdést előterjesztő bíróság előtt a román hatóságokkal fennálló kapcsolataiban a bizalomvédelem elvére kíván hivatkozni, emlékeztetni kell arra, hogy – amint az a jelen ítélet 43. pontjában megállapításra került – ez az elv nem alapozhat meg a jogalanyban jogos bizalmat arra vonatkozóan, hogy az uniós joggal ellentétes bánásmódban részesül (2022. november 17‑iAvicarvil Farms ítélet, C‑443/21, EU:C:2022:899, 41. pont).
62
A fenti indokokra tekintettel a harmadik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a tagállamok uniós jog megsértése miatti felelősségének elve nem alkalmazható, ha az EMVA vidékfejlesztési programja keretében nyújtott pénzügyi támogatásokra vonatkozó támogatási arányokat az uniós joggal összeegyeztethetetlen módon határozták meg, és e támogatások kedvezményezettjei e támogatások címén az e jognak megfelelő korrigált arányok alapján kiszámított kifizetésekben részesültek.
A költségekről
63
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (hatodik tanács) a következőképpen határozott:
1)
A 2009. január 19‑i 74/2009/EK tanácsi rendelettel módosított, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló, 2005. szeptember 20‑i 1698/2006/EK tanácsi rendelet 19. cikkét, valamint a 2013. április 12‑i 335/2013/EU bizottsági végrehajtási rendelettel módosított, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló 1698/2005/EK tanácsi rendelet részletes alkalmazási szabályainak megállapításáról szóló, 2006. december 15‑i 1974/2006/EK bizottsági rendelet 9. cikkének (3) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
azokkal nem ellentétes, ha a vissza nem térítendő pénzügyi támogatásra irányuló intézkedés végrehajtásában részt vevő nemzeti hatóságok az Európai Számvevőszék által megállapított számítási hibák miatt olyan jogi aktusokat fogadnak el, amelyek előírják a Bizottság határozataival jóváhagyott és módosított, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) vidékfejlesztési programja által Románia tekintetében a 2007 és 2013 közötti programozási időszakra nyújtott pénzügyi támogatás összegének csökkentését, noha e program e hibák megállapításának időpontjában már nem volt felülvizsgálható vagy módosítható. Az Európai Unió Törvényszéke által a 2023. január 18‑iRománia kontra Bizottság ítéletben (T‑33/21, EU:T:2023:5) kifejtett megfontolások e tekintetben nem relevánsak.
2)
A tagállamok uniós jog megsértése miatti felelősségének elve nem alkalmazható, ha az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) vidékfejlesztési programja keretében nyújtott pénzügyi támogatásokra vonatkozó támogatási arányokat az uniós joggal összeegyeztethetetlen módon határozták meg, és e támogatások kedvezményezettjei e támogatások címén az e jognak megfelelő korrigált arányok alapján kiszámított kifizetésekben részesültek.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: román.