62014TO0383(02)_HU
Felek
Rendelkező rész
Felek
A T‑383/14. R. sz. ügyben,
a Europower SpA
(székhelye: Milánó [Olaszország], képviselik: G. Cocco és L. Salomoni ügyvédek)
felperesnek
az Európai Bizottság
(képviselik: L. Cappelletti, L. Di Paolo és F. Moro, meghatalmazotti minőségben)
alperes ellen,
támogatja:
CPL Concordia Soc. coop.
(székhelye: Concordia Sulla Secchia [Olaszország], képviseli: A. Penta ügyvéd)
beavatkozó,
a lényegében egyrészt azon 2014. április 3‑i bizottsági határozatnak, amelyben a Bizottság elutasította a Europower által a Bizottság Közös Kutatóközpontja (KKK) isprai (Olaszország) telephelyén új gázturbinás trigenerációs erőmű építésére és annak fenntartására irányuló JRC IPR 2013 C04 0031 OC közbeszerzési eljárásban (HL 2013/S 137–237146) benyújtott ajánlatot, és amelyben a CPL Concordiának ítélte oda a szerződést, és következésképpen minden egyéb ezt követő határozatnak a végrehajtásának felfüggesztése iránti kérelem tárgyában,
A TÖRVÉNYSZÉK ELNÖKE
meghozta a következő
Végzést (1)
A jogvita előzményei
1. 2013. július 17‑én az Európai Bizottság az Európai Unió Hivatalos Lapjában ajánlati felhívást tett közzé nyílt eljárás útján JRC IPR 2013 C04 0031 OC. sz. alatt, gázturbinás trigenerációs erőműnek a Közös Kutatóközpontja (KKK) isprai (Olaszország) telephelyén történő építésére és karbantartására. Az ajánlatok benyújtásának határidejét és az ajánlatok felbontásának időpontját a Hivatalos Lapban közzétett helyesbítést követően 2013. november 15‑ében és 21‑ében határozta meg. Az ajánlattételi felhívásban szereplő „Adminisztratív melléklet” című dokumentum pontosította, hogy a szerződést az összköltsége és a műszaki minősége alapján a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlatnak ítélik oda, és hogy legfeljebb 80 pont ítélhető oda az ajánlat összköltsége, és legfeljebb 20 pont az ajánlat műszaki minősége alapján.
2. 2013. november 21‑én az ajánlatokat felbontó bizottság felbontotta az ajánlatokat. Megfelelőségük ellenőrzését követően az ajánlatokat az arra kijelölt bizottság értékelte, amely 2014. március 21‑én nyújtotta be jelentését.
3. 2014. április 3‑i levelében a Bizottság tájékoztatta a felperest, a Europower SpA‑t, hogy ajánlatát nem fogadták el, mivel a számára megítélt végső pontszám alacsonyabb volt a beavatkozó, a CPL Concordia Soc. coop. által benyújtott ajánlat által kapott pontszámnál.
4. 2014. április 7‑i levelében a felperes az alábbi dokumentumokhoz való hozzáférés iránti kérelmet nyújtott be: a szóban forgó szerződés odaítéléséről szóló határozat, az értékelési jegyzőkönyvek, a nyertes ajánlattevő ajánlata, a nyertes ajánlattevő ajánlatának jellemzői és viszonylagos előnyei, és a nyertes ajánlattevővel kötött vagy megkötés alatt álló szerződés.
5. 2014. április 11‑i levelében a Bizottság emlékeztetett arra, hogy a szerződést a beavatkozónak ítélte oda, és közölte a nyertes ajánlattevő ajánlatának jellemzőit és az ezen ajánlatnak odaítélt pontszámokat.
6. 2014. április 15‑én a felperes kérelmet nyújtott be többek között a 2014. április 7‑i hozzáférés iránti kérelemben foglalt dokumentumok másolatának megszerzése érdekében, és jelezte, hogy a dokumentumokhoz való hozzáférés iránti kérelmét megerősítő kérelmet nyújt be.
7. 2014. április 17‑én a Bizottság válaszolt a felperesnek, emlékeztetve őt arra, hogy a közbeszerzési eljárás során nem közölhető vele további információ, és hogy az ajánlati felhívás dokumentumaihoz való hozzáférés csak az eljárásnak a szerződés kiválasztott szereplővel történő aláírásával konkretizálódó befejezését követően biztosítható számára.
Az eljárás és a felek kérelmei
8. A Törvényszék Hivatalához 2014. május 30‑án benyújtott keresetlevélben a felperes keresetet terjesztett elő lényegében a 2014. április 3‑i azon határozat megsemmisítése iránt, amelyben a Bizottság elutasította az […] ajánlati felhívás keretében benyújtott ajánlatát, azon határozat megsemmisítése iránt, amelyben a Bizottság a beavatkozónak […] ítélte oda a szerződést, és magának a szerződésnek […] a megsemmisítése iránt.
9. A Törvényszék Hivatalához 2014. július 22‑én benyújtott külön beadványában a felperes előterjesztette a jelen ideiglenes intézkedés iránti kérelmet, amelyben lényegében azt kéri, hogy a Törvényszék elnöke:
– rendelje el a felperes ajánlatát elutasító határozat, a szerződést a beavatkozónak odaítélő határozat és következésképpen a későbbi határozatok végrehajtásának felfüggesztését;
– hozza meg valamennyi hasznos intézkedést az ideiglenes intézkedéssel kért védelem biztosítása érdekében.
10. A Bizottság az ideiglenes intézkedés iránti kérelemre tett, a Törvényszék Hivatalához 2014. augusztus 7‑én benyújtott észrevételeiben azt kéri, hogy Törvényszék elnöke:
– utasítsa el az ideiglenes intézkedések iránti kérelmet, mint elfogadhatatlant;
– mindenesetre utasítsa el az ideiglenes intézkedések iránti kérelmet, mint megalapozatlant;
– a költségekről jelenleg ne határozzon.
11. A Törvényszék elnöke 2014. szeptember 9‑i végzéssel engedélyezte a Bizottság kérelmeinek támogatása végett a jelen eljárásba történő beavatkozást. A beavatkozó 2014. szeptember 23‑án nyújtotta be észrevételeit, a többi fél, a Bizottság 2014. október 1‑jén, a felperes pedig 2014. október 3‑án nyújtotta be az azokra tett észrevételeit.
A jogkérdésről
Általános megfontolások
12. Egyrészt az EUMSZ 278. cikk és EUMSZ 279. cikk, másrészt az EUMSZ 256. cikk (1) bekezdése együttes olvasatából kitűnik, hogy az ideiglenes intézkedésről határozó bíró – amennyiben úgy ítéli meg, hogy a körülmények megkívánják – elrendelheti a Törvényszék előtt megtámadott jogi aktus végrehajtásának felfüggesztését vagy előírhatja a szükséges ideiglenes intézkedéseket.
13. Egyébiránt az eljárási szabályzat 104. cikkének 2. §‑a úgy rendelkezik, hogy az ideiglenes intézkedés iránti kérelemnek tartalmaznia kell a jogvita tárgyát, a sürgősségre okot adó körülményeket, valamint azokat a ténybeli és jogi alapokat, amelyek első látásra valószínűsítik a kért ideiglenes intézkedés szükségességét. Így az ideiglenes intézkedésről határozó bíró csak akkor rendelheti el a végrehajtás felfüggesztését és más ideiglenes intézkedéseket, ha azok szükségességét a ténybeli és jogi alapok valószínűsítik (fumus boni iuris),
és azok olyan értelemben sürgősek, hogy azokat a kérelmező érdekeiben bekövetkező súlyos és helyrehozhatatlan kár megakadályozásához kell elrendelni annak érdekében, hogy hatásukat már az alapkeresetről való döntés előtt kifejtsék. E feltételek konjunktívak, vagyis ha azok egyike nem teljesül, az ideiglenes intézkedés iránti kérelmet el kell utasítani (1996. október 14‑i SCK és FNK kontra Bizottság végzés, C‑268/96 P(R), EBHT, EU:C:1996:381, 30. pont).
[omissis]
15. A jelen ügyben az ideiglenes intézkedés iránti eljárásnak a közbeszerzési ügyekben betöltött különös szerepére és az Európai Unió jogalkotója által bevezetett jogi keretre tekintettel, ami a tagállami ajánlatkérő hatóságok által lefolytatott közbeszerzési eljárásokat illeti (lásd: 2014. december 4‑i Vanbreda Risk & Benefits kontra Bizottság végzés, T‑199/14 R, EBHT [Kivonatok], EU:T:2014:1024, 16–20. és 157–162. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat), meg kell vizsgálni először is, hogy a felperes elegendő bizonyítékot terjeszt‑e a fumus boni iuris fennállásának megállapításához.
[omissis]
A fumus boni iurisról
17. A fumus boni iuris
feltételét illetően emlékeztetni kell arra, hogy az akkor teljesül, ha az ideiglenes intézkedés iránti eljárásban olyan jelentős jogi vita áll fenn, amelynek megoldása elsőre nem nyilvánvaló, és ennélfogva a kereset első ránézésre nem nélkülözi a komoly alapot (lásd ebben az értelemben: 1989. június 13‑i Publishers Association kontra Bizottság végzés, 56/89 R, EBHT, EU:C:1989:238, 31. pont; 2003. május 8‑i Bizottság kontra Artegodan és társai végzés, C‑39/03 P‑R, EBHT, EU:C:2003:269, 40. pont). Ugyanis, mivel az ideiglenes intézkedés iránti eljárás célja a meghozandó végleges határozat hatékony érvényesülésének biztosítása annak érdekében, hogy ne keletkezzen joghézag az uniós bíróságok általi jogi védelem biztosítása során, az ideiglenes intézkedésről határozó bírónak az ügy érdemére vonatkozó jogvita keretében felhozott jogalapok megalapozottságának „első ránézésre” való értékelésre kell szorítkoznia annak megállapítása érdekében, hogy elegendően nagy valószínűsége van‑e annak, hogy a keresetnek az ügy érdemében határozó bíróság helyt ad (2013. december 19‑i Bizottság kontra Németország végzés, C‑426/13 P(R), EBHT, EU:C:2013:848, 41. pont; 2014. április 8‑i Bizottság kontra ANKO végzés, C‑78/14 P‑R, EBHT, EU:C:2014:239, 15. pont).
18. A jelen ügyben a felperes öt jogalapra hivatkozik a végrehajtás felfüggesztése iránti kérelme alátámasztására. Első jogalapjában lényegében azt állítja, hogy a nyertes ajánlattevő nem tesz eleget az ajánlattételi dokumentumokban előírt műszaki követelményeknek, mivel nem hivatkozhatott más egységek kapacitására e követelmények teljesítése érdekében. A második jogalapban lényegében azt állítja, hogy a nyertes ajánlattevő ajánlatának ítélt pontszám jogellenes a bejelentett biztosított elektromos hatásfok tekintetében. A harmadik jogalapban lényegében azt állítja, hogy a szerződés odaítélésére irányuló műveletek egyetlen ülésen folytak le, a közbeszerzési eljárást szabályozó elveket megsértve. A negyedik jogalapban lényegében azt rója fel a Bizottságnak, hogy elutasította meghatározott dokumentumok és információk vele történő közlését. Végül az ötödik jogalapban lényegében az ajánlatokat felbontó bizottság összetételének szabályszerűségét és az értékelő bizottság kinevezését vitatja.
[omissis]
A felperes által hivatkozott második, harmadik, negyedik és ötödik jogalapról
[omissis]
– Az ajánlattételi dokumentumokhoz való hozzáférés hiányára alapított negyedik és ötödik jogalapról
[omissis]
46. Következésképpen a felperes által hivatkozott második, harmadik, negyedik és ötödik jogalapból kitűnik, hogy az utóbbiak nem teszik lehetővé a fumus boni iuris
fennállásának megállapítását.
Az ajánlattételi dokumentumokban előírt műszaki követelmények nyertes ajánlattevő által történő figyelmen kívül hagyására vonatkozó első jogalapról
47. A felperes állítja, hogy a nyertes ajánlattevő nem felelt meg a szóban forgó ajánlati felhívás dokumentumaiban előírt műszaki minimumkövetelményeknek. Különösen a beavatkozó nem tett eleget a hirdetmény III.2.3. pontjának c) alpontjában szereplő kiválasztási szempontnak, mivel egyrészt e vállalkozás nem működtetett legalább két, legalább 8 MW elektromos kapacitású hő‑ és energiatermelő erőművet, másrészt pedig az említett vállalkozás e feltétel teljesítése érdekében nem hivatkozhatott más egységek kapacitására. A felperes szerint a műszaki leírás vonatkozásában az ajánlattevő köteles volt jegyzéket bemutatni olyan, a szerződés tárgyát képező létesítményekhez hasonló létesítményekről, amelyeket közvetlenül az ajánlattevő vállalkozás valósított meg.
48. E tekintetben meg kell állapítani először is, hogy a szóban forgó közbeszerzési eljárásban történő részvételre vonatkozó, a hirdetményben foglalt feltételek kifejezetten előírják annak lehetőségét, hogy az ajánlattevő más gazdasági szereplőket vegyen igénybe. Ezen esetben a kiválasztási szempontoknak való megfelelés érdekében a hirdetmény pontosítja, hogy a magukra a gazdasági szereplőkre vonatkozó rész keretében előírt dokumentumokat és információkat minden egyes szereplőnek be kell nyújtania.
[omissis]
52. Így első látásra úgy tűnik, hogy a hirdetmény lehetővé tette a beavatkozó számára, hogy anélkül vegyen igénybe másik jogalanyt a műszaki kapacitásra vonatkozó feltétel teljesítése érdekében, hogy bizonyítékot terjesztett volna elő a saját maga által épített létesítmények vonatkozásásban.
53. Ez nem befolyásolja azt, amint azt a felperes hangsúlyozza, hogy a műszaki leírás 12. pontjának ötödik bekezdésében meghatározásra került, hogy „[a] műszaki ajánlathoz csatolni kell az ajánlati felhívásban kifejezetten előírt általános és műszaki információkat, ideértve legalább: az ajánlattevő vállalkozás által közvetlenül épített hasonló létesítmények jegyzékét […] mindegyik létesítmény fő jellemzőinek leírásával”.
54. E tekintetben meg kell állapítani, hogy úgy tűnik, hogy a 12. pont ötödik bekezdése rendelkezésének a műszaki leírásba történő beszúrása, amelyben szerepel a felperes által hivatkozott megállapítás, nem a szóban forgó közbeszerzési eljárásban történő részvétel feltételeinek kiválasztási szempontok hozzáadásával történő korlátozására vonatkozó célra irányul. Éppen e llenkezőleg, úgy tűnik, hogy e rendelkezés a műszaki ajánlathoz a hirdetményben már kifejezetten előírt meghatározott információknak az ajánlattevő műszaki kapacitásának értékelése érdekében törénő csatolása fontosságának hangsúlyozására irányul.
[omissis]
57. E megfontolásokra tekintettel kell megvizsgálni azon állításokat, amelyeken a felperes első jogalapja nyugszik. A műszaki leírás 12. pontjának ötödik bekezdése szerinti első információ, azaz „az ajánlattevő vállalkozás által közvetlenül megvalósított hasonló létesítmények jegyzéke, ideértve a másodlagos a építészeti‑műszaki, a mechanikus és az elektromos kisegítő berendezéseket, mindegyik létesítmény fő jellemzőinek leírásával” a hirdetmény III.2.3. pontjának c) alpontjára látszik utalni, amely szerint „az ajánlati felhívás tárgyához hasonló, az elmúlt tíz évben megvalósított alapvető munkálatok jegyzéke, az összegek, a bevezetett elektromos teljesítmény, a végrehajtási időpontok és határidők, és a közjogi és magánjogi jogosultak megjelölésével”. Pontosításra kerül, hogy egyrészt „csatolni kell minden egyes megvalósított munkálat vonatkozásában a végső kézhezvételi tanusítványt vagy minden olyan dokumentumot, amely bizonyítja a megfelelő teljesítést (például a végszámlát)”, másrészt pedig „az említett teljesítések közül legalább kettőnek legalább 8 MW elektromos kapacitású hő‑ és energiatermelő erőmű építésére kell vonatkoznia”. A két megfogalmazás összehasonlítása lehetővé teszi a prioiri
a felperes azon értékelésének elutasítását, amely a lex generalis
és a lex specialis
közötti egyfajta kapcsolatot részesíti előnyben, amennyiben míg a műszaki leírásban használt megfogalmazás tartalmazza a „közvetlen” kifejezést, amely pontosításnak tűnhet, e megfogalmazás más szemmel nézve sokkal tágabb, mint a hirdetményben foglalt megfogalmazás. Az első megfogalmazás nem tartalmaz ugyanis időbeli megjelölést. Egyébiránt az utóbbi megfogalmazás a felperes értelmezésétől eltérő, másik értelmezésnek is teret enged. Értelmezhető ugyanis akként, hogy ilyen jegyzéket akkor, és kizárólag akkor kell be nyújtani, ha az ajánlattevő közvetlenül végzett ilyen típusú munkákat. Ellenkező esetben e jegyzéket nem kell bemutatni, mivel nem létezhet, ez azonban nem akadályozza meg az ajánlattevőt abban, hogy részt vegyen a közbeszerzési eljárásban, amennyiben harmadik személyek igénybe vételével eleget tud tenni az ajánlati felhívásban szereplő feltételeknek.
58. E vizsgálatból kitűnik, hogy a műszaki leírás 12. pontjának ötödik bekezdése szerinti információk egyrészt a hirdetmény III.2.3. pontjának c), d) és e) alpontjában megfogalmazott kiválasztási szempontokra történő emlékeztetésként, másrészt pedig az előírt információk vonatkozásában pontosítást nyújtóként értelmezhetők (a közelség megjelölése, annak pontosítása, hogy közvetlenül az ajánlattevő építette‑e a létesítményeket).
59. Mindazonáltal e szakaszban a felperes által javasolt értelmezés nem tűnik teljes mértékben kizárhatónak, annál is kevésbé, mivel az észrevételeiben a Bizottság nem nyújt magyarázatot a „közvetlen” kifejezés jelentését és jelenlétét illetően.
60. Ennélfogva az e kifejezés jelen ügyben történő értelmezése és a szóban forgó eljárás jogszerűségére gyakorolt hatása annak megállapítására sarkallja az ideiglenes intézkedésről határozó bírót, hogy jelentős jogi vita áll fenn, amelynek a megoldása nem egyértelmű, így elsőre a kereset nem nélkülözi a komoly alapot (lásd ebben az értelemben: 2013. szeptember 10‑i Bizottság kontra Pilkington Group végzés, C‑278/13 P(R), EBHT, EU:C:2013:558, 67. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
61. E tekintetben ugyanakkor emlékeztetni kell arra, hogy a közbeszerzési eljárásra vonatkozó sajátos jogviták keretében meg kell állapítani, hogy amennyiben az elutasított ajánlattevő bizonyítani tudja különösen komoly fumus boni iuris fennállását, nem köteles azt bizonyítani, hogy az ideiglenes intézkedés iránti kérelmének elutasítása helyrehozhatatlan kárt okozhat számára, különben túlzottan és igazolatlanul sérülne az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikke alapján őt megillető hatékony bírói jogvédelem. Ilyen fumus boni iuris jön létre, ha bizonyítani tudja kellően nyilvánvaló és súlyos jogellenesség fennállását, amely hatásainak keletkezését vagy meghosszabbítását mielőbb meg kell akadályozni, hacsak a fennálló érdekek mérlegelése véglegesen nem zárja ki azt. E kivételes körülmények között – figyelemmel arra, hogy az ilyen jellegű jogsértést hatástalanítani kell – önmagában a megtámadott határozat végrehajtása felfüggesztésének elmaradásából eredő esetleges kár súlyosságának bizonyítása elegendő ahhoz, hogy teljesüljön a sürgősséggel kapcsolatos feltétel (Vanbreda Risk & Benefits kontra Bizottság végzés, fenti 15. pont, EU:T:2014:1024, 162. pont).
62. A jelen ügyben viszont a második, a harmadik, a negyedik és az ötödik jogalap vizsgálata nem tette lehetővé a fumus boni iuris
[…] fennállására való következtetést. Ugyanígy az első jogalap vizsgálata csak olyan bizonytalanság fennállását mutatta, amely az ideiglenes intézkedésről határozó bírót annak megállapítására sarkallta, hogy e jogalap nem volt teljes mértékben irreleváns.
63. Ebből következik, hogy a Bizottság által a jelen ügyben tanúsított magatartások és elfogadott határozatok nem tekinthetők a jelen eljárás keretében az uniós joggal kapcsolatban felmerülő kellően nyilvánvaló és súlyos jogellenességnek ahhoz, hogy szükséges lenne jövőbeni hatásuk megakadályozása, anélkül hogy a felperesnek bizonyítani kellene a megtámadott határozat felfüggesztésének hiányában általa elszenvedett kár helyrehozhatatlan jellegét.
64. Ennélfogva, mivel a végrehajtás felfüggesztése iránti kérelem alátámasztására hivatkozott jogalapok vizsgálata nem tette lehetővé a különösen komoly fumus boni iuris
fennállására történő következtetést, meg kell vizsgálni a sürgősségre vonatkozó feltételt annak megállapításához, hogy a felperes bizonyította‑e azon kár mind súlyos, mind pedig helyrehozhatatlan jellegét, amely bekövetkezésének veszélye álláspontja szerint fennáll.
A sürgősségről
65. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az ideiglenes intézkedés iránti kérelem sürgősségét annak alapján kell megítélni, hogy az ideiglenes döntés meghozatala szükséges‑e ahhoz, hogy elkerülhető legyen, hogy az ideiglenes intézkedést kérő félnek súlyos és helyrehozhatatlan kára keletkezzen. E félnek komoly bizonyítékkal kell szolgálnia arra, hogy nem várhat az ügy érdemben való eldöntéséig, mert különben ilyen kárt szenvedne (lásd: 2012. szeptember 19‑i Görögország kontra Bizottság végzés, T‑52/12 R, EBHT, EU:T:2012:447, 36. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
66. A jelen ügyben a felperes az ideiglenes intézkedés iránti kérelemének egy oldalát alig meghaladó terjedelemben mutatja be azon okokat, amelyek szerint a megtámadott intézkedések okán súlyos és helyrehozhatatlan kárt szenvedett el. Álláspontja szerint egyrészt a szóban forgó szerződés alapvető jelentőséggel bír a tevékenységei folytatásához, másrészt pedig a vállalatban egy hasonló építkezésen szociális tervet hajtanak végre, és e helyzet arra kényszerítette, hogy rendelkezési állományba helyezzen négy személyt (és másik két személy vonatkozásában ugyanez várható), mivel az említett személyek nem helyezhetők át más építkezésre. E tekintetben hangsúlyozza, hogy a mobilitás igénybevétele jelzi azon nehézséget, amellyel a szóban forgó szerződés odaítélésének hiányában szembe kell néznie.
67. E tekintetben meg kell állapítani, hogy a felperesnek a szóban forgó szerződésnek a tevékenysége folytatása tekintetében betöltött jelentőségére vonatkozó állítását nem támasztja alá konkrét és pontos információ, és részletes és hiteles dokumentum sem. […] Következésképpen azt a következtetést kell levonni, hogy a felperes a legcsekélyebb konkrét adatot sem hozta fel a pénzügyi helyzete vonatkozásában, amely lehetővé tette volna az ideiglenes intézkedésről határozó bíró számára, hogy értékelje az állítólagos kár súlyos és helyrehozhatatlan jellegét, jóllehet az ilyen információk elengedhetetlenek a sürgősség megítéléséhez, és közvetlenül az ideiglenes intézkedés iránti kérelemben kellett volna azokat benyújtani.
68. Ami a mobilitás igénybevételét illeti, meg kell állapítani egyrészt, hogy a felperes egy hasonló építkezésen szociális tervet hajtott végre 2014. március 17‑én, azaz a szóban forgó szerződés vonatkozásában benyújtott ajánlatának elutasítását megelőzően. Márpedig az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a súlyos és helyrehozhatatlan kár elszenvedésének veszélye miatti állítólagos sürgősségnek a megtámadott aktus hatásaiból kell következnie, jelen ügyben pedig nem ez a helyzet, mivel a mobilitás kezdeményezésére nem a megtámadott aktusok végrehajtása okán került sor. E tekintetben meg kell állapítani, hogy a felperes a beavatkozó észrevételeire tett észrevételeiben pontosítja, hogy ezen eljárást, a tényleges határozatokat tekintve, csak azután vezették be, hogy a felperes tudomást szerzett a szóban forgó szerződés vonatkozásában benyújtott ajánlatának elutasításáról. Ugyanakkor az iratokból kitűnik, hogy az érintett munkavállalóknak 2014. június 18‑án küldött levelek, amelyekre a felperes az érvelésének alátámasztására hivatkozik, csak azon említett eljárásnak a következményei, amelyet a szóban forgó szerződést odaítélő határozatot megelőzően, tehát nem azzal összefüggésben indítottak meg.
[omissis]
70. Mindenesetre még ha feltételezzük is, hogy a felperes által a végrehajtás felfüggesztése iránti kérelem alátámasztására hivatkozott első jogalap vizsgálata lehetővé teszi a különösen komoly fumus boni iuris fennállására történő következtetést, meg kell állapítani, hogy a felperes a jelen eljárás keretében egyáltalán nem bizonyította az általa állított kár súlyosságát.
71. A fentiekre tekintettel meg kell állapítani a felperes sürgősségre vonatkozó feltétel teljesítésére irányuló érvelése megalapozottságának nyilvánvaló hiányát.
72. Következésképpen a fent hivatkozott összes indokra tekintettel anélkül kell elutasítani a jelen ideiglenes intézkedés iránti kérelmet, hogy szükséges lenne a fennálló érdekek mérlegelése és a felperes által hivatkozott, a későbbi határozatok végrehajtásának felfüggesztésére irányuló kérelmek Bizottság által előterjesztett elfogadhatatlansága kérdésének megítélése.
(1) .
(1) – A jelen végzésnek csak azok a pontjai kerülnek ismertetésre, amelyek közzétételét a Törvényszék hasznosnak tartja.
Rendelkező rész
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK ELNÖKE
a következőképpen határozott:
1) Az ideiglenes intézkedés iránti kérelmet elutasítja.
2) A költségekről jelenleg nem határoz.
Luxembourg, 2015. március 24.