61991TJ0049_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
Sagens faktiske omstaendigheder
1 Sagsoegeren er tjenestemand i loenklasse A4 ved Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber (herefter benaevnt "Kommissionen"). Hun havde en stilling som "raadgivende laege" ved Kontoret for Syge- og Ulykkesforsikring (Kontor IX.DO.5, herefter benaevnt "kontoret"). Hun delte ledelsen af "Afdelingen for Raadgivende Laegevirksomhed" med en anden laege, dr. S., der var ansat i henhold til en kontrakt, som kunne forlaenges; dr. S. arbejdede paa deltid. I september 1989 fik kontoret en ny chef, C.
2 Den 23. august 1990 blev der afholdt et moede, hvori deltog kontorchefen, sagsoegeren, dr. S. samt en raekke tjenestemaend ved kontoret i kategori A og B. Referatet af dette moede baerer samtlige deltageres underskrift, og i referatet hedder det:
"Ved det foregaaende moede, som fandt sted i juli, blev det aftalt at udskifte de to sekretaerer i Afdelingen for Raadgivende Laegevirksomhed for at sikre, at den fungerede optimalt. Denne beslutning blev bekraeftet paa moedet den 23. august.
Gennemfoerelsen af beslutningen medfoerer foelgende aendringer:
1) R. forflyttes fra den 3. september i tjenestens interesse til Afdelingen for Arbejdsulykker og Erhvervssygdomme og erstattes af D., indtil sidstnaevntes kontrakt som hjaelpeansat udloeber. Pr. denne dato (15.1.1991) omdannes stillingen 'hjaelpeansat' ifoelge de loefter, som GD IX har paataget sig, til en tjenestemandsstilling (der tidligere har vaeret beklaedt af Elfert), og Afdelingen for Raadgivende Laegevirksomhed og C. finder sammen en passende afloeser.
2) A. har gentagne gange udtrykt oenske om at forlade kontoret, idet hun forventer en stilling uden for Sygekassen, tilknyttes Posttjenesten, hvilket imoedekommer det oenske, som hun har fremsat over for C. Hun overtager Posttjenesten. Hun erstattes af D., der i oejeblikket er beregningsassistent ved Afregningskontoret. Disse forflyttelser sker pr. 1. oktober, og i maaneden efter denne aendring saetter A. D. ind i de betingelser, der er aftalt mellem dr. Turner og M. Der er enighed om, at hvis D.' s arbejde efter en periode paa seks maaneder ikke skoennes tilfredsstillende af dr. Turner, vil Afregningskontoret med glaede tage hende tilbage i den gamle stilling.
C. udfaerdiger en skrivelse til R. hvori han forklarer, at lederne af Sygekassen efter at have overvejet argumenterne for og imod de to loesninger, som blev droeftet den 22. august, har fundet, at det er noedvendigt at forflytte hende til Ulykkesforsikringsafdelingen."
3 Ved skrivelser af primo september 1990 og 25. september 1990 meddelte kontorchefen R. og A. sine afgoerelser om at omplacere dem.
4 Disse meddelte ved skrivelser af 13. september og 4. oktober 1990 kontorchefen, at de beklagede disse afgoerelser. R. saa en forbindelse mellem denne afgoerelse om omplacering og hendes fravaer siden den 18. maj 1990 ° der fortsatte indtil medio november ° paa grund af hospitalsindlaeggelse og rekonvalescens.
5 Den 28. september 1990 blev fru D., der var sekretaer med maskinskrivning og stenografi samt beregningsassistent ved kontoret, overflyttet til sekretariatet for Afdelingen for Raadgivende Laegevirksomhed. I begyndelsen af oktober 1990 blev frk. D., der var hjaelpeansat, ligeledes overfoert til denne afdeling, indtil man kunne placere en tjenestemandsansat sekretaer.
6 Ved skrivelse af 9. oktober 1990 meddelte sagsoegeren kontorchefen, at hun beklagede flytningen af A., der efter sagsoegerens opfattelse var sket ved en afgoerelse truffet af kontorchefen. Hun tilfoejede: "De trufne afgoerelser forekommer mig ikke at vaere i tjenestens interesse".
7 Ved forskellige skrivelser af 17. oktober, 26. oktober og 21. november 1990 henledte sagsoegeren sine overordnedes opmaerksomhed paa manglerne ved tjenestens funktioner, der efter hendes opfattelse skyldtes denne omlaegning.
8 Den 23. november 1990 indbragte sagsoegeren en klage over beslutningen af 23. august 1990 om at omlaegge Afdelingen for Raadgivende Laegevirksomhed og de senere afgoerelser, dvs. forflyttelserne af A. og R.
9 I loebet af december 1990 fortsatte sagsoegeren sin korrespondance med kontorchefen vedroerende manglerne ved sit sekretariat. Ved skrivelse af 7. december 1990 henledte sagsoegeren kontorchefens opmaerksomhed paa, at A. efter sin sygeorlov var rede til paa ny at tage arbejde i Afdelingen for Raadgivende Laegevirksomhed. Fra den 1. januar 1991 blev der antaget en ny hjaelpeansat, P., i stedet for frk. D.
10 Ved skrivelse af 21. januar 1991 meddelte kontorchefen sagsoegeren sine afgoerelser om at forflytte A. til sagsoegerens sekretariatet fra den 15. februar 1991, at forflytte fru D. til Afregningskontoret og at udnaevne en "fast" hjaelpeansat, som sammen med A. skulle betjene laegesekretariatet. Han tog forbehold om at tage A.' s praestationer op til fornyet bedoemmelse i loebet af de foelgende atten maaneder og eventuelt paa ny forflytte hende til en anden tjenestegren, "saafremt der ikke [skete] maerkbare fremskridt". Disse afgoerelser blev meddelt de paagaeldende den 28. januar 1991.
11 Ultimo marts 1991 udloeb P.' s kontrakt som hjaelpeansat uden at blive fornyet. Hun blev erstattet af E., der ligeledes var hjaelpeansat, fra den 1. august 1991.
12 Mellem den 5. marts og den 15. april udvekslede sagsoegeren og kontorchefen forskellige skrivelser, hvori hun beklagede sig over situationen i sit sekretariat og foreslog, at P., der havde bestaaet en udvaelgelsesproeve, blev endeligt ansat.
13 Ved skrivelse af 25. april 1991 tilkendegav kontorchefen, at han ikke principielt var imod at udnaevne P., men at udnaevnelsen kun kunne finde sted, saafremt der blev opslaaet en saerlig ledig stilling, som dog maatte indgaa i den prioritetsorden, der var fastlagt af GD IX.
14 Den 26. april 1991 beklagede sagsoegeren sig til kontorchefen over, at ca. ti laegejournaler uden hendes vidende var blevet bragt til "Ulykkesforsikringsafdelingen" med henblik paa fotokopiering i denne afdeling af visse laegelige dokumenter, hvilket efter sagsoegerens opfattelse var et flagrant brud paa laegehemmeligheden og skyldtes de vanskeligheder, der var i sekretariatet ved hendes afdeling.
15 Ved skrivelse af 5. juni 1991 anmodede sagsoegeren som foelge af manglende besvarelse af klagen gennem sin juridiske raadgiver generaldirektoeren for GD IX om svar snarest muligt. Hun modtog intet svar.
Retsforhandlinger
16 Under disse omstaendigheder har sagsoegeren anlagt denne sag ved staevning indleveret den 21. juni 1991 til Rettens Justitskontor.
17 Paa grundlag af den refererende dommers rapport har Retten (Femte Afdeling) besluttet at indlede den mundtlige forhandling uden forudgaaende bevisoptagelse.
18 Den mundtlige forhandling fandt sted den 4. juni 1992. Parternes repraesentanter afgav mundtlige indlaeg og besvarede spoergsmaal fra Retten.
Parternes paastande
19 Sagsoegeren har nedlagt foelgende paastande:
° Sagen antages til realitetsbehandling, og der gives sagsoegeren medhold.
° Foelgelig annulleres beslutningen af 23. august 1990 om at omlaegge Afdelingen for Raadgivende Laegevirksomhed.
° Sagsoegte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostninger.
Kommissionen har nedlagt foelgende paastande:
° Sagen afvises, subsidiaert frifindes sagsoegte.
° Sagsoegeren baerer sine egne omkostninger.
Paastanden om annullation af den anfaegtede beslutning
20 Retten finder ved paakendelsen af denne sag, der angaar annullation af beslutningen af 23. august 1990 om at omlaegge Afdelingen for Raadgivende Laegevirksomhed, anledning til at undersoege de to foranstaltninger, som var formaalet med beslutningen, nemlig dels forflyttelsen af A., og dels forflyttelsen af R, hver for sig.
Beslutningens foerste formaal
21 Kommissionen har kraevet sagen afvist for saa vidt angaar forflyttelsen af A. Kommissionen anfoerer, at den anfaegtede beslutning efter indgivelsen af sagsoegerens klage er blevet delvis tilbagekaldt, idet A. igen er blevet indsat i sin tidligere stilling hos sagsoegeren. Beslutningen kan derfor ikke laengere anfaegtes paa dette punkt, idet en tjenestemand, der fortsat anfaegter en retsakt, der i mellemtiden er blevet ophaevet af administrationen, ikke har retlig interesse (jf. Domstolens dom af 12.7.1979, sag 124/78, List mod Kommissionen, Sml. s. 2499).
22 Sagsoegte goer gaeldende, at det forhold, at A. kun er genindsat i sagsoegerens tjeneste med forbehold af fornyet bedoemmelse efter atten maaneders forloeb, ikke har nogen indflydelse paa formalitetsspoergsmaalet, for saa vidt som den vedroerer A.' s stilling. Dersom A. paa ny skulle blive forflyttet pr. det tidspunkt, vil det saaledes kun vaere den afgoerelse, der traeffes til den tid, som eventuelt kan proeves ved et soegsmaal.
23 Sagsoegeren har hertil bemaerket, at genindsaettelsen af A. kun blev besluttet af kontorchefen paa foelgende betingelse:
"Ved udloebet af en rimelig periode, der boer vaere paa ca. atten maaneder, vil jeg droefte sagen med bl.a. chefen for Afregningskontoret for at kontrollere, om A. har kunnet modernisere afdelingen, og om hendes forhold til Afregningskontoret er tilfredsstillende. Jeg forbeholder mig ret til paa ny at forflytte A., saafremt der ikke sker maerkbare fremskridt."
De gengivne betingelser for denne genindsaettelse er efter sagsoegerens opfattelse bevis paa, at den anfaegtede beslutning ikke er blevet tilbagekaldt paa dette punkt.
24 Retten skal henvise til, at det af fast retspraksis (jf. bl.a. Domstolens dom af 14.12.1962, forenede sager 5/62-11/62 og 13/62, 14/62 og 15/62, Società industriale Acciaierie San Michele m.fl. mod Den Hoeje Myndighed, Sml. 1954-1964, s. 357, org. ref.: Rec. s. 859, paa s. 882; ovennaevnte dom af 12.7.1979, sag 124/78, praemis 7, samt Rettens dom af 25.9.1991, sag T-54/90, Lacroix mod Kommissionen, Sml. II, s. 749, praemis 38) ° som sagsoegeren i retsmoedet har erklaeret ikke at ville bestride ° fremgaar, at den retlige interesse bedoemmes efter forholdene ved sagens anlaeg.
25 Retten fastslaar imidlertid, at afgoerelsen om at forflytte A. var blevet tilbagekaldt ved sagens anlaeg den 21. juni 1991. Ved afgoerelsen af 21. januar 1991 blev A. nemlig paa ny overfoert til sagsoegerens sekretariat med virkning fra den 15. februar 1991 med forbehold af fornyet bedoemmelse af hendes praestationer efter udloebet af en periode paa ca. atten maaneder.
26 Det foelger heraf, at sagen maa afvises paa grundlag af manglende retlig interesse, for saa vidt den angaar forflyttelsen af A. At denne forflyttelse blev tilbagekaldt med forbehold af fornyet bedoemmelse efter atten maaneder, er uden betydning. Denne omstaendighed kan nemlig ikke give sagsoegeren nogen aktuel interesse, fordi den ikke i sig selv er til skade for hende. Allerhoejst kunne hun anfaegte en ny forflyttelse af A., dersom den nye vurdering til sin tid maatte medfoere en forflyttelse.
Beslutningens andet formaal
27 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at enhver forvaltningsakt med generelt sigte, f.eks. en beslutning om at omlaegge en tjeneste, skal hvile paa almene hensyn. Men den anfaegtede beslutning af 23. august 1990 om at omlaegge Afdelingen for Raadgivende Laegevirksomhed bygger ikke paa nogen serioes og objektiv overvejelse og har givet sig udslag i katastrofale gennemfoerelsesforanstaltninger i sekretariatet.
28 Hun haevder, at det ikke er i overensstemmelse med tjenestens interesse at erstatte to tjenestemandsansatte og erfarne laegesekretaerer med ukvalificerede og uerfarne medarbejdere paa et saa specielt omraade som det medicinske. Sekretaerer, som ikke er saerligt uddannede, kan i manglende bevidsthed om deres ansvar meget vel komme til at begaa brud paa laegehemmeligheden. I denne henseende bemaerker sagsoegeren, at det nogle maaneder efter, at det tjenstligt var blevet bestemt at forflytte A. fra sekretariatet for Afdelingen for Raadgivende Laegevirksomhed, blev besluttet at flytte hende tilbage dertil igen, uden at man dog fandt nogen tilfredsstillende loesning for saa vidt angaar den anden sekretaer, der var blevet forflyttet, nemlig R.
29 Sagsoegeren bemaerker, at der intetsteds er henvist til en generel beslutning om "mobilitet" truffet af Kommissionen, hvori der fastlagdes rammer for, hvorledes sekretariatet for Afdelingen for Raadgivende Laegevirksomhed skulle omlaegges. Da den anfaegtede beslutning hverken er overensstemmende med almene hensyn eller tjenestens interesse, og da den ikke indgaar i nogen forud fastlagt ramme for mobilitet, kan Kommissionen ikke paaberaabe sig tjenestens interesse som grundlag for denne beslutning.
30 I oevrigt finder sagsoegeren, at Kommissionen ved at gaa saaledes til vaerks har tilsidesat princippet om god forvaltning og sund administration. Kontinuiteten i tjenesten ° der er en vaesentlig betingelse for, at denne kan fungere godt ° er ikke tilgodeset. Sagsoegeren er saaledes blevet stillet over for uforudseelige vanskeligheder og har maattet paatage sig aktiviteter, som ikke hoerer under raadgivende laegefunktioner.
31 Efter at have fremsat flere afvisningsindsigelser har Kommissionen gjort gaeldende, at det fremgaar af fast retspraksis, at "institutionerne har vide skoensmaessige befoejelser med hensyn til, hvorledes de vil indrette deres tjenestegrene" (Domstolens dom af 16.12.1970, sag 5/70, Prelle mod Kommissionen, Sml. s. 219, af 13.12.1979, sag 14/79, Loebisch mod Raadet, Sml. s. 3679, og af 16.6.1971, sag 61/70, Vistosi mod Kommissionen, Sml. s. 145, samt Rettens dom af 12.7.1990, sag T-108/89, Scheuer mod Kommissionen, Sml. II, s. 411, og af 23.10.1990, sag T-46/89, Pitrone mod Kommissionen, Sml. II, s. 577). Kommissionen finder ikke, at sagsoegeren i den foreliggende sag har bevist, at Kommissionen har misbrugt denne befoejelse ved udskiftningen af hendes to sekretaerer.
32 Kommissionen konkluderer, at soegsmaalet er aabenbart ubegrundet.
33 Retten finder, uden at det er fornoedent at tage stilling til Kommissionens afvisningsindsigelser, at sagsoegte maa frifindes, for saa vidt angaar paastanden vedroerende det andet formaal med den anfaegtede beslutning.
34 Indledningsvis maa der med Kommissionen henvises til, at Faellesskabets institutioner ifoelge fast retspraksis raader over vide skoensbefoejelser med hensyn til, hvorledes de oensker at indrette deres tjenestegrene paa grundlag af de opgaver, der paahviler dem, og med hensyn til placeringen af det personale, som de raader over, hvorved det dog er en forudsaetning, at placeringen sker i tjenestens interesse og under iagttagelse af princippet om stillingernes aekvivalens (jf. Domstolens dom af 23.3.1988, sag 19/87, Hecq mod Kommissionen, Sml. s. 1681, af 21.6.1984, sag 69/83, Lux mod Revisionsretten, Sml. s. 2447, af 14.7.1983, sag 176/82, Nebe mod Kommissionen, Sml. s. 2475, og af 21.5.1981, sag 60/80, Kindermann mod Kommissionen, Sml. s. 1329, samt ovennaevnte dom af 16.6.1971 i sag 61/70). Saadanne skoensmaessige befoejelser er en afgoerende forudsaetning for en effektiv tilrettelaeggelse af arbejdet og for en tilpasning af tjenestegrenenes organisation til aendrede behov (jf. Domstolens ovennaevnte dom af 12.7.1979, sag 124/78, og Rettens ovennaevnte dom af 12.7.1990, sag T-108/89, praemis 37).
35 Da sagsoegeren under retsmoedet har erklaeret, at hun ikke bestrider, at hendes ansaettelse svarer til hendes loenklasse selv efter omlaegningen af Afdelingen for Raadgivende Laegevirksomhed, gaar hendes argumentation i realiteten ud paa, at Kommissionen ved at foretage den omtvistede forflyttelse har tilsidesat sin pligt til at sikre hende arbejdsvilkaar, der gjorde det muligt for hende at udfoere de opgaver, den havde tillagt hende, hvilken pligt bl.a. foelger af vedtaegtens artikel 7 og de principper, som ligger til grund for denne bestemmelse (jf. Rettens ovennaevnte dom af 12.7.1990, sag T-108/89, praemis 31).
36 I den foreliggende sag er forholdet det, at R. den 23. august 1990, hvor der blev truffet beslutning om at forflytte hende, havde vaeret fravaerende paa grund af sygdom i over tre maaneder. Men som sagsoegeren gentagne gange har understreget i sine skriftlige indlaeg og under retsmoedet, kraevede tjenestens interesse og udfoerelsen af de opgaver, der af Kommissionen var henlagt til de raadgivende laeger, at disse raader over et kompetent, diskret og stabilt sekretariat, idet deres arbejde for en stor dels vedkommende hviler paa sekretariatet, som hele tiden skal vaere til raadighed for den sygemeldte tjenestemand.
37 Under disse omstaendigheder kan sagsoegeren ikke haevde, at forflyttelse af en tjenestemand, der har vaeret fravaerende i over tre maaneder paa det tidspunkt, hvor den paagaeldende forflyttes, og som siden yderligere har vaeret fravaerende i naesten tre maaneder, fra en tjeneste, hvori der kraeves konstant og stabil naervaerelse, til en anden tjeneste, strider mod tjenestens interesse og princippet om god administration.
38 Selv om man maa beklage de mange udskiftninger af sekretaerer i sekretariatet for Afdelingen for Raadgivende Laegevirksomhed, skal det bemaerkes, at disse udskiftninger af sekretaerer ikke var en foelge af den anfaegtede beslutning af 23. august 1990, men af en raekke senere afgoerelser, som ikke er genstand for denne sag.
39 Yderligere findes det under alle omstaendigheder at burde bemaerkes, at sagsoegeren ved uden forbehold at underskrive referatet af moedet den 23. august 1990 ° der ikke indeholder antydning af, at sagsoegeren under dette moede skulle have anfoert, at den trufne beslutning ikke gjorde det muligt at "sikre, at Afdelingen for Raadgivende Laegevirksomhed fungerede optimalt" ° i det mindste, da beslutningen blev vedtaget, fandt, at den var i overensstemmelse med tjenestens interesse, selv om det ikke kan haevdes, at hun saaledes utvetydigt affandt sig med den.
40 Det foelger heraf, at sagsoegte maa frifindes for sagsoegerens paastand vedroerende det andet formaal med den anfaegtede beslutning.
41 Det fremgaar af samtlige ovenstaaende betragtninger, at sagsoegte i det hele maa frifindes, uden at det er fornoedent at tage stilling til, om den i sagen omhandlede retsakt er negativ for sagsoegeren.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
42 I henhold til artikel 87, stk. 2, i Rettens procesreglement paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom. Ifoelge samme procesreglements artikel 88 baerer institutionerne dog deres egne omkostninger i tvister mellem Faellesskaberne og deres ansatte.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
RETTEN (Femte Afdeling)
1) Sagsoegte frifindes.
2) Hver part baerer sine omkostninger.