62015TJ0381(02)_RES
Mål T‑381/15 RENV II
International Management Group (IMG)
mot
Europeiska kommissionen
Tribunalens dom (nionde avdelningen i utökad sammansättning) av den 4 september 2024
”Utomobligatoriskt skadeståndsansvar – Unionens finansiella bestämmelser – Genomförandet av unionens budget genom en internationell organisations indirekta förvaltning – Beslut om att inte erkänna en juridisk person som en internationell organisation – Tillräckligt klar överträdelse av en rättsregel som ger enskilda rättssubjekt rättigheter – Omsorgsplikten – Materiell skada – Förlust av möjligheten att ingå avtal om indirekt förvaltning med kommissionen i egenskap av internationell organisation och att erhålla täckning för administrativa avgifter i detta avseende – Orsakssamband – Krav på ett direkt och säkert orsakssamband – Den konstaterade rättsstridigheten har inte någon inverkan på den ställning som internationell organisation som är nödvändig för ersättningen – En händelse som inträffat efter den rättsstridiga rättsakten och som unionsdomstolen kan beakta – Retroaktivt beslut i vilket det konstateras att den ställning som internationell organisation som var nödvändig för ersättning under den aktuella perioden inte förelåg”
Domstolsförfarande – Dom av domstolen som är bindande för tribunalen – Villkor – Återförvisning efter överklagande – Rättsfrågor som avgjorts slutligt av domstolen inom ramen för överklagandet – Rättskraft – Räckvidd
(Domstolens stadga, artikel 61 andra stycket; tribunalens rättegångsregler, artikel 215)
(se punkterna 27 och 28)
Utomobligatoriskt skadeståndsansvar – Villkor – Rättsstridighet – Tillräckligt klar överträdelse av unionsrätten – Kommissionens åsidosättande av omsorgsplikten vid bedömningen av ställningen som internationell organisation – Antagande av ett beslut som är uppenbart rättsligt och sakligt omotiverat
(Artikel 340 andra stycket FEUF)
(se punkterna 37–43)
Europeiska unionens budget – Budgetförordningen – Budgetgenomförande – Genomförande genom indirekt förvaltning – Särskilt förfarande som endast gäller för internationella organisationer – Rättsstridigt beslut av kommissionen om att vägra att ingå avtal om indirekt förvaltning med en enhet på grund av tvivel avseende enhetens ställning som internationell organisation – Förlust av möjligheten att ingå avtal och att erhålla ekonomisk ersättning för indirekta kostnader – Tillåtlighet
(Europaparlamentets och rådets förordning nr 966/2012, artiklarna 58.1 c ii och 60.2)
(se punkterna 47–50)
Utomobligatoriskt skadeståndsansvar – Villkor – Rättsstridighet – Skada – Orsakssamband – Rättsstridigt beslut av kommissionen om att vägra att ingå avtal om indirekt förvaltning med en enhet på grund av tvivel avseende enhetens ställning som internationell organisation – Åsidosättande av omsorgsplikten – Den konstaterade rättsstridigheten påverkar inte den ställning som internationell organisation som är nödvändig för ersättningen – Direkt och säkert orsakssamband mellan denna rättsstridighet och den påstådda skadan saknas – Skadeståndstalan ogillas i sin helhet
(Artikel 340 andra stycket FEUF)
(se punkterna 58–66 och 84)
Utomobligatoriskt skadeståndsansvar – Villkor – Rättsstridighet – Skada – Orsakssamband – Rättsstridigt beslut av kommissionen om att vägra att ingå avtal om indirekt förvaltning med en enhet på grund av tvivel avseende enhetens ställning som internationell organisation – Retroaktivt beslut i vilket det konstateras att ställning som internationell organisation föreligger inte under den aktuella perioden – Faktisk och säker skada föreligger inte – Skadeståndstalan ogillas i sin helhet
(Artikel 340 andra stycket FEUF)
(se punkterna 67–69 och 84)
Utomobligatoriskt skadeståndsansvar – Rättsstridighet – Villkor – Bedömning av om rättsakten eller institutionens agerande är rättsstridigt – Skyldighet att beakta rättsliga och faktiska omständigheter som förelåg vid tidpunkten för rättsaktens antagande eller det aktuella beteendet –
(Artikel 340 andra stycket FEUF)
(se punkterna 74 och 75)
Utomobligatoriskt skadeståndsansvar – Villkor – Rättsstridighet – Skada – Orsakssamband – Bedömning – Möjlighet för unionsdomstolen att beakta rättsliga och faktiska omständigheter som hänför sig till tiden efter rättsaktens antagande eller det aktuella beteendet
(Artikel 340 andra stycket FEUF)
(se punkterna 76–79)
Resumé
Tribunalen dömer i utökad sammansättning och ogillar den skadeståndstalan som International Management Group (IMG) inkommit med och som avser ersättning för den skada som International Management Group (IMG) anser sig ha lidit på grund av Europeiska kommissionens beslut av den 8 maj 2015 om att inte längre ingå något nytt delegeringsavtal med sökanden enligt den metod för indirekt förvaltning som föreskrivs i Europeiska unionens finansiella bestämmelser, (
1
) som då var i kraft, till förmån för internationella organisationer, förrän organisationens rättsliga ställning definitivt hade klargjorts (nedan kallat beslutet av den 8 maj 2015). Genom sin dom erkänner tribunalen, för första gången, möjligheten för en internationell organisation som drabbas av en rättsstridig vägran från kommissionens sida att ingå ett avtal om delegering av förvaltningen av unionens budget enligt metoden för indirekt förvaltning att begära ersättning för förlusten av möjligheten att ingå ett sådant avtal.
Sökanden, International Management Group (IMG), inrättades den 25 november 1994 i syfte att göra det möjligt för stater och internationella organisationer som deltar i återuppbyggnaden av Bosnien och Hercegovina att ha tillgång till en särskild enhet för detta ändamål.
Den 7 november 2013 antog kommissionen genomförandebeslut om det årliga åtgärdsprogrammet 2013 till förmån för Myanmar/Burma, (
2
) som ska finansieras genom unionens allmänna budget på grundval av förordning nr 966/2012. (
3
) I detta beslut föreskrevs bland annat ett program för utveckling av handeln, vars kostnad skulle finansieras av unionen och vars genomförande skulle skötas gemensamt med sökanden.
Den 17 februari 2014 underrättade Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf) kommissionen om att den hade inlett en utredning angående sökandens ställning. I denna rapport fann Olaf att sökanden inte utgjorde en internationell organisation i den mening som avses i förordning nr 1605/2002 (
4
) och i förordning nr 966/2012.
Slutligen antog kommissionen beslutet av den 8 maj 2015, i vilket den beslutade att den, fram till dess att det förelåg absolut säkerhet beträffande sökandens ställning som internationell organisation, inte längre skulle ingå något nytt delegeringsavtal med sökanden enligt det den metod för indirekt förvaltning som föreskrivs i förordning nr 966/2012.
Sökanden väckte talan vid tribunalen om ogiltigförklaring av beslutet av den 8 maj 2015 och om ersättning för den skada som beslutet orsakat. Efter att denna talan ogillats, genom domen av den 2 februari 2017, IMG/kommissionen, (
5
) överklagade sökanden till domstolen. Genom en dom av den 31 januari 2019, International Management Group/kommissionen, (
6
) upphävde domstolen denna dom av tribunalen och ogiltigförklarade beslutet den 8 maj 2015 och återförvisade mål T‑381/15 till tribunalen för att denna skulle pröva sökandens yrkande om ersättning för den skada som påstods ha orsakats av beslutet.
Genom en dom av den 9 september 2020, IMG/kommissionen, (
7
) ogillade tribunalen sökandens skadeståndsyrkande. Sökanden överklagade till domstolen.
Den 8 juni 2021 antog kommissionen ett beslut om att, med retroaktiv verkan från och med den 16 december 2014, (
8
) inte erkänna sökanden ställningen som internationell organisation enligt unionens finansiella bestämmelser för genomförandet av unionens medel enligt metoden för indirekt förvaltning (nedan kallat beslutet av den 8 juni 2021).
Genom en dom av den 22 september 2022, IMG/kommissionen, (
9
) upphävde domstolen delvis den första domen och återförvisade mål T‑381/15 RENV till tribunalen för prövning av sökandens yrkande om ersättning för den ekonomiska skada som påstods ha orsakats av beslutet av den 8 maj 2015.
Tribunalens bedömning
Tribunalen erinrar inledningsvis om att efter det att domstolen har upphävt ett avgörande av tribunalen och återförvisat målet till tribunalen, anhängiggörs målet vid tribunalen genom domstolens dom, (
10
) och tribunalen ska då pröva sökandens samtliga yrkanden, med undantag för de yrkanden som avses i de delar av domslutet i den ursprungliga domen av tribunalen som inte har upphävts av domstolen och de skäl utgör den nödvändiga grunden för dessa delar, vilka har vunnit laga kraft. (
11
)
Unionens utomobligatoriska skadeståndsansvar förutsätter att flera villkor är uppfyllda, nämligen att det föreligger en tillräckligt klar överträdelse av en rättsregel som har till syfte att ge enskilda rättigheter, att det föreligger en faktisk skada och att det finns ett orsakssamband mellan åsidosättandet av den skyldighet som åligger den som har vidtagit rättsakten och den skada som de drabbade personerna har lidit.
För det första, vad gäller villkoret om att det ska föreligga en tillräckligt klar överträdelse av en rättsregel som har till syfte att ge rättigheter åt enskilda, preciserar tribunalen att kommissionen har ett stort utrymme för skönsmässig bedömning när den utövar sitt ansvar för genomförandet av unionens budget enligt metoden för indirekt förvaltning, som gör det möjligt för denna institution att anförtro uppgifter som rör budgetgenomförande åt internationella organisationer. (
12
) Tribunalen erinrar även om att omsorgsplikten, som är en del av principen om god förvaltningssed (
13
) och som är allmänt tillämplig på unionsadministrationens agerande i dess kontakter med allmänheten, innebär att administrationen måste handla med omsorg och försiktighet och pröva alla omständigheter som är relevanta i det aktuella fallet.
I förevarande fall framgår det av domen i målet om överklagande (
14
) att domstolen konstaterade att det förelåg en tillräckligt allvarlig överträdelse av den omsorgsplikt som ålåg kommissionen vid antagandet av beslutet av den 8 maj 2015. Tribunalen konstaterar följaktligen att kommissionen, genom att anta beslutet av den 8 maj 2015, åsidosatte sin omsorgsplikt och därigenom gjorde sig skyldig till en tillräckligt klar överträdelse av unionsrätten att unionens skadeståndsansvar ska aktualiseras.
För det andra ska varje skada för vilken ersättning begärs inom ramen för en talan om utomobligatoriskt skadeståndsansvar för unionen enligt artikel 340 andra stycket FEUF vara faktisk och säker. För att unionens utomobligatoriska skadeståndsansvar ska kunna göras gällande ska skadan dessutom vara en tillräckligt direkt följd av institutionernas rättsstridiga handlande.
Under alla omständigheter ankommer det på den part som gör gällande att unionen har ett utomobligatoriskt skadeståndsansvar att anföra övertygande bevisning avseende förekomsten och utsträckningen av den skada som parten åberopar och att bevisa att det finns ett tillräckligt direkt orsakssamband mellan den berörda institutionens handlande och den skada som görs gällande. En faktisk och säker skada kan inte heller beaktas av unionsdomstolarna på ett abstrakt sätt utan måste prövas i förhållande till de exakta faktiska omständigheter som utmärker varje fall som domstolen har att bedöma.
Tribunalen konstaterar särskilt att när kommissionen, på ett rättsstridigt sätt, vägrar att med en internationell organisation ingå ett nytt avtal delegering enligt metoden för indirekt förvaltning, är det möjligt att den berörda organisationen därigenom åsamkas skada på grund av den förlorade möjligheten att erhålla delegeringen. Att helt utesluta att förlusten av möjligheten att ingå ett delegeringsavtal enligt metoden för indirekt förvaltning kan utgöra en skada som kan ge rätt till ersättning kan inte godtas vid åsidosättande av unionsrätten, eftersom ett sådant fullständigt uteslutande av denna möjlighet, särskilt vad gäller tvister av ekonomisk eller kommersiell art, skulle kunna innebära att det i praktiken blir omöjligt att få ersättning för skadan.
Det framgår således av ovanstående överväganden att när kommissionen, under sådana omständigheter som dem i förevarande mål, rättsstridigt vägrar att ingå ett delegeringsavtal enligt metoden för indirekt förvaltning med en internationell organisation, kan den berörda organisationen begära ersättning för den skada som inte avser den ekonomiska ersättningen för de indirekta kostnader som genomförandet av ett sådant avtal hade medfört, utan förlusten av möjligheten att erhålla en sådan ersättning.
När det för det första gäller frågan huruvida det finns ett tillräckligt direkt orsakssamband mellan den rättsstridighet som beslutet av den 8 maj 2015 är behäftat med och den förlust av möjligheten att erhålla ersättning som åberopats av sökanden, erinrar tribunalen om att denna rättsstridighet består i ett åsidosättande av den omsorgsplikt kommissionen har vid utövandet av sitt utrymme för skönsmässig bedömning. Den rättsstridighet som följer av ett åsidosättande av omsorgsplikten när en unionsinstitution antar ett beslut påverkar dock inte nödvändigtvis frågan huruvida det finns grund för det aktuella beslutet. Detta är fallet med den rättsstridighet som beslutet av den 8 maj 2015 är behäftat med.
Av domen i målet om överklagande (
15
) följer nämligen att konstaterandet att beslutet av den 8 maj 2015 var rättsstridigt inte medförde någon skyldighet för kommissionen att tillerkänna sökanden den ställning som internationell organisation som den gjorde anspråk på, trots att detta erkännande, enligt unionens finansiella bestämmelser och i sökandens fall, utgjorde ett obligatoriskt villkor för att sökanden skulle kunna fullfölja genomförandet av unionsbudgeten genom indirekt förvaltning och, följaktligen, för att tribunalen, inom ramen för förevarande skadeståndstalan, skulle kunna konstatera att det därmed förelåg en förlust av möjligheten att ingå nya förvaltningsavtal på detta sätt med kommissionen.
Följaktligen kan åsidosättandet av omsorgsplikten i beslutet av den 8 maj 2015 inte anses utgöra den direkta och säkra orsaken till den ekonomiska skada som sökanden har åberopat, det vill säga förlusten av möjligheten att efter detta datum, i egenskap av internationell organisation, ingå nya avtal om delegering av förvaltningen av unionens budget enligt metoden för indirekt förvaltning och att erhålla de belopp som föreskrivs som ersättning för indirekta kostnader.
När det för det andra gäller frågan huruvida den skada som sökanden åberopat är faktisk och säker, framgår det av beslutet av den 8 juni 2021, vars laglighet tribunalen bekräftade i en dom av den 4 september 2024, IMG/kommissionen, (
16
) genom att ogilla sökandens talan om ogiltigförklaring av detta beslut, att sökanden sedan den 16 december 2014 inte har kunnat göra anspråk på ställningen som internationell organisation.
Eftersom sökanden, i enlighet med beslutet av den 8 juni 2021, vid tidpunkten för antagandet av beslutet av den 8 maj 2015 och därefter, inte uppfyllde det krav på att ha ställning som internationell organisation som föreskrivs i unionens finansiella bestämmelser, hade sökanden således ingen som helst möjlighet att fullfölja genomförandet av unionsbudgeten enligt metoden för indirekt förvaltning och därigenom erhålla de belopp som avses som ersättning för indirekta kostnader.
Mot bakgrund av det ovan anförda kan förevarande skadeståndstalan, som grundar sig på premissen att sökanden utgjorde en internationell organisation i den mening som avses i unionens finansiella bestämmelser och därför hade en faktisk möjlighet att fullfölja genomförandet av unionens budget enligt metoden för indirekt förvaltning, inte vinna framgång.
Unionsdomstolens ogiltigförklaring av ett beslut innebär inte en rätt till ersättning för den ekonomiska skada som den som beslutet riktar sig till har gjort gällande, om den berörda institutionen, efter domen om ogiltigförklaring, antar ett retroaktivt beslut med samma innehåll i artikeldelen och om unionsdomstolen anser att artikeldelen i det nya beslutet är rättsenlig.
(
1
)	Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 av den 25 oktober 2012 om finansiella regler för unionens allmänna budget och om upphävande av rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 (EUT L 298, 2012, s. 1).
(
2
)	Genomförandebeslut C(2013) 7682 final.
(
3
)	Artikel 84 i förordning nr 966/2012.
(
4
)	Rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget (EGT L 248, 2002, s.1).
(
5
)	Dom av den 2 februari 2017, IMG/kommissionen (T‑381/15, ej publicerad, EU:T:2017:57).
(
6
)	Dom av den 31 januari 2019, International Management Group/kommissionen (C‑183/17 P och C‑184/17 P, EU:C:2019:78),
(
7
)	Dom av den 9 september 2020, IMG/kommissionen (T‑381/15 RENV, EU:T:2020:406) (nedan kallad den första domen).
(
8
)	Vid detta datum, den 16 december 2014, beslutade kommissionen att anförtro genomförandet, genom indirekt förvaltning, av det program för utveckling av handeln som föreskrivs i ovannämnda genomförandebeslut, till en annan organisation än sökanden.
(
9
)	Dom av den 22 september 2022, IMG/kommissionen (C‑619/20 P och C‑620/20 P, EU:C:2022:722) (nedan kallad domen i målet om överklagande).
(
10
)	Enligt artikel 215 i tribunalens rättegångsregler.
(
11
)	Enligt artikel 61 andra stycket i stadgan för Europeiska unionens domstol är tribunalen, efter återförvisning, bunden av domstolens beslut i rättsfrågor.
(
12
)	Enligt artikel 38.1 c i förordning nr 966/2012 och artikel 62 i Europaparlamentets och rådets budgetförordning (EU, Euratom) 2018/1046 av den 18 juli 2018 om finansiella regler för unionens allmänna budget, om ändring av förordningarna (EU) nr 1296/2013, (EU) nr 1301/2013, (EU) nr 1303/2013, (EU) nr 1304/2013, (EU) nr 1309/2013, (EU) nr 1316/2013, (EU) nr 223/2014, (EU) nr 283/2014 och beslut nr 541/2014/EU samt om upphävande av förordning nr 966/2012 (EUT L 193, 2018, s. 1).
(
13
)	Denna stadgas i artikel 41 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.
(
14
)	Punkterna 189–194 i domen i målet om överklagande.
(
15
)	Särskilt punkterna 113 och 156 i domen i målet om överklagande.
(
16
)	Dom av den 4 september 2024, IMG/kommissionen (T‑509/21, EU:T:2024:xxx).