62024TJ0055_RES
Mål T‑55/24
Meta Platforms Ireland Ltd
mot
Europeiska kommissionen
Tribunalens dom (första avdelningen i utökad sammansättning) av den 10 september 2025
”Digitala tjänster – Förordning (EU) 2022/2065 – Kommissionens beslut om fastställande av tillsynsavgiften för år 2023 – Artikel 43.3–43.5 i förordning 2022/2065 – Artikel 4.2 i delegerad förordning (EU) 2023/1127 – Metod för att beräkna det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad – Anpassning över tid av verkningarna av en ogiltigförklaring”
Tillnärmning av lagstiftning – Digitala tjänster – Förordning 2022/2065 – Fastställande av tillsynsavgiften för mycket stora onlineplattformar och mycket stora onlinesökmotorer – Metod för att beräkna det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad – Gemensam metod för mycket stora plattformar och mycket stora sökmotorer – Tillåtlighet
(Europaparlamentets och rådets förordning 2022/2065, artiklarna 33.3, 33.4, 43.3–43.5 och 87.4–87.6; kommissionens förordning 2023/1127, artikel 4.1 och 4.2)
(se punkterna 30 och 32)
Tillnärmning av lagstiftning – Digitala tjänster – Förordning 2022/2065 – Fastställande av tillsynsavgiften för mycket stora onlineplattformar och mycket stora onlinesökmotorer – Metod för att beräkna det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad – Antagande av en individuell genomförandeakt – Rättsstridighet – Skyldighet att anta en sådan metod genom en delegerad rättsakt
(Europaparlamentets och rådets förordning 2022/2065, artiklarna 33.3, 33.4, 43.3–43.5 och 87.4–87.6; kommissionens förordning 2023/1127, artikel 4.1 och 4.2)
(se punkterna 35, 39–41, 43, 44 och 48)
Talan om ogiltigförklaring – Dom om ogiltigförklaring – Verkningar – Begränsning som förordnas av domstolen – Genomförandebeslut av kommissionen om fastställande av beloppet för tillsynsavgiften – Ogiltigförklaring – Upprätthållande av verkningarna av den angripna rättsakten till dess att den har ersatts, inom en rimlig tidsfrist på högst tolv månader – Motiverat av rättssäkerhetsskäl och av ett korrekt genomförande av de tillsynsuppgifter som kommissionens anförtrotts genom förordning 2022/2065
(Artiklarna 264 och 266 första stycket FEUF)
(se punkterna 58, 59, 61, 63 och 64)
Resumé
Med anledning av talan i två fall om ogiltigförklaring av Europeiska kommissionens beslut om fastställande av tillsynsavgiften för år 2023 för dels Facebook och Instagram, dels Tiktok, har tribunalen för första gången uttalat sig om tolkningen av bestämmelserna om fastställande av den tillsynsavgift som leverantörer av mycket stora onlineplattformar (
1
) som ska finansiera de tillsynsuppgifter som ålagts kommissionen genom DSA. Tribunalen finner i båda fallen att kommissionen gjorde en felaktig rättstillämpning när den antog den gemensamma beräkningsmetoden för genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad för tjänsten i en genomförandeakt och inte i en delegerad akt. Tribunalen ogiltigförklarar därför de angripna besluten.
Sökandena, Meta Platforms Ireland Ltd för tjänsterna Facebook och Instagram samt Tiktok Technology Ltd för tjänsten Tiktok, är bolag som tillhandahåller tjänster som utsetts till mycket stora onlineplattformar. Enligt artikel 43 DSA är de skyldiga att betala en årlig tillsynsavgift för att täcka kommissionens tillsynskostnader.
Genom två genomförandebeslut av den 27 november 2023 fastställde kommissionen den tillämpliga tillsynsavgiften för år 2023 för dels Facebook och Instagram, dels Tiktok. (
2
) Avgiftsbeloppet bestämdes i enlighet med artikel 43.3 andra stycket DSA enligt den metod och de förfaranden som anges i delegerad förordning 2023/1127, (
3
) särskilt artikel 5 i denna. När kommissionen fastställde detta belopp tillämpade den en gemensam metod för samtliga mycket stora onlineplattformar och alla mycket stora onlinesökmotorer på internet, som den bifogade till vart och ett av de angripna besluten, för att fastställa det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad för de utsedda tjänsterna och fördela den årliga tillsynsavgiften mellan dem, i enlighet med de principer som anges i artikel 43 DSA.
Sökandena bestred respektive beslut vid tribunalen och gjorde bland annat gällande att beräkningsmetoden för det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad var rättsstridig, eftersom kommissionen hade utövat sin delegerade befogenhet genom individuella genomförandeakter.
Tribunalens bedömning
Tribunalen prövar inledningsvis huruvida DSA ger utrymme för att använda en gemensam beräkningsmetod för det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad, och bedömer därefter huruvida kommissionen i förevarande fall åsidosatte artikel 43 DSA genom att anta en sådan metod inom ramen för en genomförandeakt.
Tribunalen konstaterar för det första att det inte finns någon bestämmelse i DSA eller i delegerad förordning 2023/1127 som hindrar att kommissionen använder en viss metod för att beräkna det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad. Den påpekar också att den relevanta omständigheten vid tillämpningen av artikel 43 DSA inte är det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad i absoluta tal för varje utsedd tjänst, utan dess relativa värde i förhållande till de övriga utsedda tjänsterna.
I förevarande fall finner tribunalen att kommissionen med giltig verkan kunde hysa tvivel om huruvida de beräkningsmetoder för det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad som användes av de olika leverantörerna var samstämmiga i sin helhet, särskilt som den inte hade tillgång till uppgifter från vissa av leverantörerna. Av detta följer att kommissionen hade fog för att använda en gemensam metod, för att främja öppenhet och likabehandling av nämnda leverantörer, med hänsyn till att fördelningen av tillsynskostnaderna enligt artikel 43 DSA ska stå i proportion till det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad för varje utsedd tjänst.
Eftersom det framgår av lydelsen i artikel 4.2 andra stycket i delegerad förordning 2023/1127 att den förordningen inte rangordnar de tre informationskällor som anges utan tydligt framställer dem som alternativ, var kommissionen i detta fall inte skyldig att särskilt beakta eller att bortse från en av dessa källor. Kommissionen gjorde således en riktig bedömning när den beslutade att grunda sig på den övriga information som den hade tillgång till, i den mening som avses i nämnda bestämmelse.
För det andra noterar tribunalen att det framgår av den allmänna systematiken i och syftena med DSA att begreppet ”det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad” ska tolkas på ett enhetligt och konsekvent sätt, oberoende av sammanhanget och syftet med dess genomförande. Om lagstiftarens avsikt var att föreskriva olika regelverk beroende på om syftet med användningen av det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad var att en tjänst skulle betecknas som en tjänst som omfattas av mycket stora onlineplattformar och mycket stora onlinesökmotorer eller att fastställa tillsynsavgiften, skulle lagstiftaren ha föreskrivit detta uttryckligen i klara och precisa ordalag.
Mot denna bakgrund finner tribunalen att även om kommissionen visserligen har rätt att anta en gemensam beräkningsmetod för det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad, kan den emellertid inte undandra sig kontrollen av förfarandet för antagande av delegerade akter, såsom det föreskrivs bland annat i artikel 87.4 och 87.6 DSA, genom att begränsa sig till att bifoga denna gemensamma metod till varje genomförandeakt.
Även om artikel 43 DSA förvisso, i motsats till artikel 33.3 DSA, inte uttryckligen avser antagandet av en delegerad akt för att fastställa beräkningsmetoden för det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad, innebär denna artikel icke desto mindre en skyldighet för kommissionen att se till att de årliga tillsynsavgifterna står i proportion till det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad för varje utsedd tjänst, samtidigt som den fastställer den metod och de förfaranden som ska användas för att fastställa dessa avgifter inom ramen för en delegerad akt och inte en genomförandeakt.
Med andra ord framgår det av en kontextuell och systematisk tolkning av de relevanta bestämmelserna i DSA att artikel 33 i förordningen, även om den inte uttryckligen hänvisar till den metod som anges i artikel 43, skapar ett uttryckligt samband mellan metoden för att fastställa de årliga tillsynsavgifterna, som endast kan fastställas genom antagandet av en delegerad akt, och det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad för de utsedda tjänster som ska ligga till grund för fastställandet av avgifterna. Metoden för att beräkna det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad ingår följaktligen i fastställandet av tillsynsavgiften och ska anses utgöra en väsentlig och oumbärlig del därav.
För det tredje finner tribunalen att eftersom beräkningen av det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad är en väsentlig och oundgänglig del för fastställandet av avgiften, medför kommissionens skyldighet enligt artikel 43.4 DSA att i en delegerad akt ”i detalj” fastställa metoden och förfarandena för fastställande av avgifterna underförstått, men med nödvändighet, en skyldighet att i en sådan rättsakt åtminstone fastställa tillräckligt detaljerade uppgifter om beräkningsmetoden för det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad.
Under alla omständigheter ålägger artikel 43.4 DSA kommissionen att precisera och konkretisera DSA genom att i en delegerad akt utveckla detaljer som inte har definierats av lagstiftaren. Eftersom kommissionen i delegerad förordning 2023/1127 har nöjt sig med att på ett allmänt sätt ange tre informationskällor, nämligen de uppgifter som lämnats av leverantören med tillämpning av artikel 24.2 i DSA, de uppgifter som begärts enligt artikel 24.3 DSA och all annan information som den förfogar över, kan kommissionen inte anses ha iakttagit artikel 43.4 DSA.
Under dessa omständigheter finner tribunalen att eftersom det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad är såväl en väsentlig beståndsdel av metoden för att fastställa tillsynsavgiften som ett begrepp som ska tolkas enhetligt och konsekvent i hela DSA, följer det av artikel 43.3 jämförd med artikel 33.3 DSA att kommissionen åsidosatte artiklarna 43.3–43.5 och 87 DSA genom att anta beräkningsmetoden för det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad i en genomförandeakt och inte i en delegerad akt. Tribunalen ogiltigförklarar följaktligen de angripna besluten.
Tribunalen beslutar emellertid att verkningarna av dessa åtgärder ska bestå till dess att nödvändiga åtgärder har vidtagits för att följa tribunalens domar, och detta inom en rimlig tidsfrist som inte får överstiga tolv månader från och med den dag då domarna vinner laga kraft.
Med hänsyn till de skäl som motiverar att de angripna besluten ogiltigförklaras, är det tribunalens slutsats att kommissionen inte kommer att kunna anta nya beslut om att ålägga sökandena att betala tillsynsavgiften utan att först fastställa metoden för att beräkna det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad genom en delegerad akt. Nya beslut om fastställande av tillsynsavgiften för år 2023 kan således, i förekommande fall, endast fattas efter en ändring av delegerad förordning 2023/1127 eller efter antagandet av en ny delegerad akt som fastställer metoden för att beräkna det genomsnittliga antalet aktiva mottagare per månad. Ett avslag på begäran om att verkningarna av de angripna besluten ska bestå skulle följaktligen riskera att undergräva rättssäkerheten och ett korrekt genomförande av de tillsynsuppgifter som DSA har anförtrott kommissionen.
(
1
)	I den mening som avses i artikel 33.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2022/2065 av den 19 oktober 2022 om en inre marknad för digitala tjänster och om ändring av direktiv 2000/31/EG (förordning om digitala tjänster) (EUT L 277, 2022, s. 1) (nedan kallad DSA).
(
2
)	Kommissionens genomförandebeslut C(2023) 8176 final av den 27 november 2023 om fastställande av tillsynsavgiften för Facebook och Instagram i enlighet med artikel 43.3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2022/2065 och kommissionens genomförandebeslut C(2023) 8173 final av den 27 november 2023 om fastställande av tillsynsavgiften för Tiktok i enlighet med artikel 43.3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2022/2065.
(
3
)	Kommissionens delegerade förordning (EU) 2023/1127 om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2022/2065 vad gäller detaljerade metoder och förfaranden för de tillsynsavgifter som kommissionen tar ut av leverantörer av mycket stora onlineplattformar och mycket stora onlinesökmotorer (EUT L 149, 2023, s. 16).