61995CC0118_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
1 Genom en talan som väckts enligt artikel 169 i EG-fördraget har kommissionen yrkat att domstolen skall fastställa att Republiken Italien har brutit mot sin skyldighet att i den interna rättsordningen genomföra rådets direktiv 92/33/EEG om saluförande av annat föröknings- och plantmaterial av grönsaker än utsäde(1) och rådets direktiv 92/34/EEG om saluföring av fruktplantsförökningsmaterial och fruktplantor avsedda för fruktproduktion(2) (nedan kallade "direktiven").
2 I artikel 25.1 i direktiv 92/33 föreskrivs följande:
"1. Medlemsstaterna skall senast den 31 december 1992 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda".
I artikel 26.1 i direktiv 92/34 föreskrivs följande:
"1. Medlemsstater skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 1992. De skall genast underrätta kommissionen om detta.
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda".
3 Sedan ovannämnda frister hade löpt ut, skickade kommissionen den 12 mars 1993 en formell underrättelse till den italienska regeringen för att göra denna uppmärksam på att kommissionen dittills inte hade mottagit någon underrättelse om åtgärder för införlivande av direktiven i den interna rättsordningen och inte heller förfogade över några andra uppgifter. Kommissionen uppmanade också den italienska regeringen att inkomma med synpunkter inom en frist av två månader efter mottagandet av nämnda skrivelse.
4 Den 1 juni 1994 avgav kommissionen ett motiverat yttrande i vilket den Republiken Italien uppmanades att inom en frist av två månader från mottagandet av yttrandet vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa direktiven.
5 Genom en skrivelse av den 20 september 1994 från Republiken Italiens representation vid Europeiska unionen tillkännagav de italienska myndigheterna för kommissionen att det pågick ett förfarandet för att genomföra direktiven.
6 Genom en ansökan ingiven till domstolens kansli har kommissionen den 4 april 1995 väckt den aktuella talan.
7 I det svaromål som inkommit från Republiken Italien förnekar denna inte att den har underlåtit att sätta i kraft de bestämmelser som är nödvändiga för att införliva direktiven i den nationella rätten. Medlemsstaten har inskränkt sig till att svara att det i artikel 4 i lag nr 146/94 ("gemenskapslag" för 1993) föreskrivs att direktiven skall införlivas genom en förordning, och att förberedelser för antagandet av en förordning om tillämpning av de två direktiven pågår vid ministeriet för jordbruks-, livsmedels- och skogsresurser, som har skickat förslaget till Consiglio di Stato för yttrande. Ett direkt införlivande i den italienska rättsordningen i enlighet med gemenskapsrättens krav är således nära förestående. Så snart som förordningen har kungjorts i Gazzetta ufficiale della Repubblica italiana kommer kommissionen att i vederbörlig form underrättas härom, så att den kan avsluta det aktuella förfarandet.
8 Enligt domstolens fasta rättspraxis kan en medlemsstat inte åberopa bestämmelser, praxis eller förhållanden i den interna rättsordningen för att försvara att den har underlåtit att iaktta de skyldigheter och frister som uppställs i EG-fördraget och i gemenskapsdirektiven(3).
9 Med beaktande av vad som ovan har anförts, och då Republiken Italien har underlåtit att införliva direktiven i sin interna rättsordning, skall det fördragsbrott som åberopats av kommissionen anses fastställt.
10 I ansökan tas också upp en underlåtenhet som består i att inte ha skickat kommissionen någon underrättelse om vilka åtgärder som vidtagits för att införliva direktiven. Även om det är möjligt att tolka ansökan som att kommissionen även yrkar om fastställelse av sistnämnda underlåtenhet, finns det inte något behov av att pröva denna fråga, eftersom Republiken Italien i vilket fall som helst inte har vidtagit de nödvändiga åtgärderna inom föreskriven frist(4).
11 Med beaktande av dessa överväganden föreslår jag att domstolen skall:
1) Fastställa att Republiken Italien, genom att inte inom föreskriven frist anta de lagar och författningar som är nödvändiga för att följa rådets direktiv 92/33/EEG av den 28 april 1992 om saluförande av annat föröknings- och plantmaterial av grönsaker än utsäde och rådets direktiv 92/34/EEG av den 28 april 1992 om saluföring av fruktplantsförökningsmaterial och fruktplantor avsedda för fruktproduktion, har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 25.1 i direktiv 92/33 och artikel 26.1 i direktiv 92/34.
2) Förplikta Republiken Italien att ersätta rättegångskostnaderna.
(1) - EGT nr L 157, s. 1.
(2) - EGT nr L 157, s. 10.
(3) - Se domstolens dom av den 6 april 1995, kommissionen mot Spanien (C-147/94, REG, s. I-1015, punkt 5), och dom av den 6 juli 1995, kommissionen mot Grekland (C-259/94, REG s. I-1951, punkt 5).
(4) - Se till exempel dom av den 18 maj 1994, kommissionen mot Italien (C-303/93, Rec. s. I-1901, punkt 6), dom av den 23 mars 1995, kommissionen mot Grekland (C-365/93, REG s. I-499, punkt 12), samt ovannämnda dom, kommissionen mot Spanien, punkt 7.