62015CC0691
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT
MICHAL BOBEK
föredraget den 7 september 2017 (
1
)
Mål C‑691/15 P
Europeiska kommissionen
mot
Bilbaína de Alquitranes, SA
Deza, a.s.
Industrial Química del Nalón, SA
Koppers Denmark A/S
Koppers UK Ltd
Koppers Netherlands BV
Rütgers basic aromatics GmbH
Rütgers Belgium NV
Rütgers Poland Sp. z o.o.
Bawtry Carbon International Ltd
Grupo Ferroatlántica, SA
SGL Carbon GmbH
SGL Carbon GmbH
SGL Carbon
SGL Carbon, SA
SGL Carbon Polska SA.
ThyssenKrupp Steel Europe AG
Tokai erftcarbon GmbH
”Överklagande – Miljö – Klassificering, märkning och förpackning av vissa ämnen och blandningar – Anpassning till den tekniska utvecklingen – Klassificering av högtemperatursbeck som Aquatic Acute 1 (H400) och Aquatic Chronic 1 (H410)”
I. Inledning
1.
Förevarande mål rör möjligheten att kombinera komplicerade vetenskapliga bedömningar med kravet på administrativa åtgärders lagenlighet. När lagstiftningen innehåller en förteckning över ”relevanta faktorer” som ska beaktas vid en sådan bedömning, ska denna förteckning då anses vara uttömmande och medföra att handläggare ska bortse från alla andra faktorer? Detta är den huvudsakliga rättsfråga som utgör grunden för detta överklagande.
2.
Beck, koltjäre-, högtemperaturs- (EG‑nummer: 266–028–2) (nedan kallat högtemperatursbeck), är ett svart, fast ämne som är en rest från destillation av högtemperaturstenkolstjära. Det är en typ av UVCB-ämne (ett ämne med komplex eller variabel sammansättning). Enligt förordning nr 944/2013 (nedan kallad den omtvistade förordningen) (
2
) klassificerades högtemperatursbeck som farligt för vattenmiljön i kategorierna akut 1 och kronisk 1 (Aquatic Acute 1 (H400) och Aquatic Chronic 1 (H410)). Klassificeringen genomfördes med hjälp av sammanräkningsmetoden, som innebär att ämnen klassificeras enligt sina beståndsdelar.
3.
Bilbaína de Alquitranes, SA m.fl. (
3
) (nedan kallade motparterna) är leverantörer och användare i senare led av högtemperatursbeck. De väckte talan i tribunalen om delvis ogiltigförklaring av den omtvistade förordningen. I domen i mål T‑689/13 (
4
) ogiltigförklarade tribunalen den omtvistade förordningen i den del som avsåg klassificering av högtemperatursbeck (nedan kallad den överklagade domen). Tribunalen stödde sig huvudsakligen på att kommissionen, när den klassificerade högtemperatursbeck som Aquatic Acute 1 (H400) och Aquatic Chronic 1 (H410), inte tog hänsyn till det faktum att högtemperatursbeck endast i mycket liten del löses upp i vatten.
4.
I förevarande mål har kommissionen yrkat att den överklagade domen ska upphävas. Kommissionen har anfört tre grunder till stöd för sitt yrkande. För det första åsidosatte tribunalen motiveringsskyldigheten. För det andra gjorde sig tribunalen skyldig till ett uppenbart fel, särskilt genom bedömningen att kommissionen, när den tillämpade sammanräkningsmetoden vid klassificering, skulle ha beaktat vattenlösligheten av högtemperatursbeck som helhet. För det tredje överskred tribunalen gränserna för sin behörighet att pröva frågan och missuppfattade därvid bevisningen i målet.
II. Tillämpliga bestämmelser
A. Unionsrätt
1.
Förordning nr 1272/2008
5.
I artikel 1 i förordningen om klassificering, märkning och förpackning av ämnen och blandningar (
5
) (nedan kallad klassificeringsförordningen) anges att ”[s]yftet med denna förordning är att säkerställa en hög skyddsnivå för människors hälsa och för miljön samt fri rörlighet för ämnen, blandningar och föremål … genom att a) harmonisera kriterierna för klassificering av ämnen och blandningar …”.
6.
Avdelning V innehåller bestämmelser om harmonisering av klassificeringen av ämnen och förskriver att medlemsstaterna får lämna förslag på harmoniserad klassificering i vissa fall (artikel 37.1). I dessa fall ska ett förslag lämnas in till den riskbedömningskommitté som har inrättats enligt artikel 76.1 c i förordning nr 1907/2006 (nedan kallad Reach-förordningen) (
6
), som lämnar in sitt yttrande till kommissionen efter det att berörda parter har fått möjlighet att komma med synpunkter (artikel 37.4).
7.
I artikel 37.5 anges följande:
”Om kommissionen anser att den harmoniserade klassificeringen och märkningen av det berörda ämnet är lämplig ska den utan onödigt dröjsmål lägga fram ett utkast till beslut om att införa det ämnet med dess klassificering och märkningsuppgifter …”
8.
Utkastet antas sedan i enlighet med det granskningsförfarande som anges i artikel 54.4.
9.
Del 4 i bilaga I till klassificeringsförordningen har rubriken ”Miljöfaror”. Klassificeringen av faror för vattenmiljön regleras i punkt 4.1.
10.
I punkterna 4.1.2.3 och 4.1.2.4 samt tabell 4.1.0 anges följande:
”Kriterierna för att klassificera ett ämne akut 1 baseras enbart på data om akut toxicitet i vattenmiljön (EC50 eller LC50). För kriterierna för att klassificera ett ämne kronisk 1–3 tillämpas en stegvis metod där det första steget är att avgöra om tillgänglig information om kronisk toxicitet medger klassificering som fara för skadliga långtidseffekter. I avsaknad av adekvata data om kronisk toxicitet är nästa steg att kombinera två typer av information, nämligen dels data om akut toxicitet i vattenmiljön och dels data om nedbrytbarhet och bioackumulering.
…
Systemet innehåller också en kategori som utgör ett slags skyddsnät (kronisk 4) att användas när tillgängliga uppgifter inte medger en klassificering enligt de formella kriterierna för akut 1 eller kronisk 1–3 men det ändå finns viss anledning till oro (se exempel i tabell 4.1.0)
…
Kategorin 'skyddsnät’
Kategori: kronisk 4
Används när det inte är möjligt att klassificera enligt ovanstående kriterier, men det ändå finns viss anledning till oro. Hit hör t.ex. svårlösliga ämnen för vilka ingen akut toxicitet registrerats vid nivåer upp till vattenlöslighet (anm. 4), som inte är snabbt nedbrytbara enligt avsnitt 4.1.2.9.5 och vars experimentellt fastställda BCF ≥ 500 (eller, om det inte finns något värde, log Kow ≥ 4), vilket tyder på en förmåga att bioackumulera. Sådana ämnen kommer att klassificeras i denna kategori såvida det inte finns andra vetenskapliga belägg som visar att det inte behövs någon klassificering. Dessa belägg är t.ex. NOEC‑värden för kronisk toxicitet > vattenlöslighet eller > 1 mg/l, eller belägg för att ämnet är snabbt nedbrytbart i miljön.
…
Anmärkning 4:
'Ingen akut toxicitet’ betyder att L(E)C50-värdet/värdena ligger över vattenlösligheten. Detta gäller också svårlösliga ämnen (vattenlöslighet < 1 mg/l) där det finns belägg för att testet avseende akut toxicitet inte ger ett riktigt mått på den inneboende toxiciteten.”
11.
I punkt 4.1.3 i bilaga I, som har rubriken ”Kriterier för klassificering av blandningar” anges följande:
”4.1.3.1.
Klassificeringssystemet för blandningar omfattar samma kategorier som för ämnen, dvs. kategorierna akut 1 och kronisk 1–4. För att alla tillgängliga data ska kunna användas för att klassificera en blandnings farliga effekter på vattenmiljön tillämpas följande i förekommande fall …
4.1.3.2.
Klassificeringen sker stegvis och är beroende av vilken slags information som föreligger om själva blandningen och de ingående ämnena. I figur 4.1.2 beskrivs hur man går till väga.
Följande moment ingår:
–
Klassificering baserad på testade blandningar.
–
Klassificering baserad på överbryggningsprinciper.
–
Användning av 'sammanräkning av klassificerade beståndsdelar’ och/eller en 'additionsformel’.”
Figur 4.1.2
Stegvis metod för klassificering av blandningar avseende akut fara och fara för skadliga långtidseffekter (för vattenmiljön)
12.
I punkt 4.1.3.5.5 i bilaga I beskrivs sedan sammanräkningsmetoden i närmare detalj. Metoden består i princip av att i) identifiera andelen av det undersökta ämnet som representeras av varje klassificerad beståndsdel (i procent), ii) multiplicera var och en av dessa procentandelar med en M-faktor (en koefficient som återspeglar en beståndsdelens farlighet), och iii) lägga ihop resultaten för samtliga beståndsdelar för att uppnå den slutliga procentandelen. Detta resultat jämförs sedan med olika gränsvärden som motsvarar olika klassificeringar (kronisk 1, 2, 3 och akut 1).
2.
Förordning nr 944/2013
13.
Högtemperatursbeck klassificeras, bland annat, i förordning nr 944/2013, som Aquatic Acute 1 och Aquatic Chronic 1 med avseende på toxiciteten i vattenmiljön.
III. Bakgrund och förfarandet
14.
Bakgrunden till tvisten beskrivs i punkterna 1‐8 i den överklagade domen.
15.
Motparterna är leverantörer och användare i senare led av högtemperatursbeck, ett svart fast ämne, som är en rest från destillation av högtemperaturstenkolstjära. Högtemperatursbeck tillhör ämnen med okänd eller varierande sammansättning, komplexa reaktionsprodukter eller biologiska material (UVCB-ämnen), då det inte helt kan identifieras genom sin kemiska sammansättning.
16.
Den 21 november 2011 antog Europeiska kemikaliemyndighetens (Echa) riskbedömningskommitté (nedan kallad bedömningskommittén) (
7
) ett yttrande om högtemperatursbeck. I detta yttrande, som åtföljdes av ett informationsdokument som innehöll bedömningskommitténs detaljerade bedömning (nedan kallat informationsdokumentet), angavs bland annat att högtemperatursbeck skulle klassificeras som Aquatic Acute 1 (H400) och Aquatic Chronic 1 (H410).
17.
Bedömningskommittén ansåg att de uppgifter som fanns om högtemperatursbeck som sådant var bristfälliga och menade därför att klassificeringen för toxicitet i vattenmiljön inte kunde grunda sig ”direkt” på dessa uppgifter. Uppgifterna hade erhållits utan ultraviolett strålning (UV-strålning), trots att vissa beståndsdelar som utgörs av polycykliska aromatiska kolväten (nedan kallade PAH-ämnen), är fototoxiska. Studierna hade också genomförts med endast en laddning.
18.
Bedömningskommittén ansåg därför att högtemperatursbeck skulle klassificeras enligt en alternativ metod, nämligen sammanräkningsmetoden. Enligt denna metod analyserades de 16 PAH-ämnen som utgör beståndsdelar i högtemperatursbeck, som den amerikanska miljöskyddsmyndigheten United States Environmental Protection Agency (EPA) har definierat som prioriterade ämnen, och för vilka det fanns tillgängliga uppgifter om effekt och exponering (nedan kallade de 16 PAH-ämnena), var och en för sig i förhållande till sina toxiska effekter i vattenmiljön. Genom att tillämpa en metod där man tar fram summan av de resultat som erhållits genom att tillämpa en multipliceringsfaktor på olika PAH-ämnen för att större betydelse ska tillmätas de beståndsdelar i högtemperatursbeck som har högre toxicitet, menade bedömningskommittén att bedömningen visade att högtemperatursbeck skulle klassificeras som Aquatic Acute 1 (H400) och Aquatic Chronic 1 (H410).
19.
Den 2 oktober 2013, antog kommissionen, med stöd av bedömningskommitténs yttrande, den omtvistade förordningen där högtemperatursbeck klassificerades som Aquatic Acute 1 (H400) och Aquatic Chronic 1 (H410).
IV. Förfarandet vid tribunalen och den överklagade domen
20.
Den 20 december 2013 väckte motparterna talan i tribunalen och yrkade att den omtvistade förordningen skulle ogiltigförklaras i den del den klassificerade högtemperatursbeck som Aquatic Acute 1 (H400) och Aquatic Chronic 1(H410).
21.
I dom av den 7 oktober 2015 biföll tribunalen motparternas talan och ogiltigförklarade delvis den omtvistade förordningen.
22.
I punkterna 32–34 i den överklagade domen, som behandlas i närmare detalj nedan, angav tribunalen följande:
”32.
Varken kommissionen eller Echa har dock i tribunalen kunnat styrka att kommissionen, genom att stödja klassificeringen av högtemperatursbeck som Aquatic Acute 1 (H400) och Aquatic Chronic 1 (H410) på antagandet att alla de PAH-ämnen som ingår i ämnet löstes upp i vattenfasen och därför var tillgängliga för vattenorganismer, tog hänsyn till omständigheten att beståndsdelarna i högtemperatursbeck, enligt punkt 1.3 i informationsdokumentet som hade rubriken 'Fysiokemiska egenskaper’, endast frigjordes i begränsad utsträckning och att ämnet var mycket stabilt.
33.
För det första innehåller varken bedömningskommitténs yttrande om högtemperatursbeck eller informationsdokumentet någon motivering som visar att man vid antagandet att alla PAH-ämnen som ingår i högtemperatursbeck löses upp i vattenfasen och är tillgängliga för vattenorganismer tog hänsyn till att högtemperatursbeck har låg vattenlöslighet. Vidare kunde kommissionen och Echa, som svar på en skriftlig fråga från tribunalen, endast styrka att vattenlösligheten av 16 PAH-ämnen som ingick i högtemperatursbeck, betraktade vart och ett för sig, hade beaktats vid klassificeringen av högtemperatursbeck. Dessutom angav kommissionen och Echa, som svar på en fråga från tribunalen vid förhandlingen, endast att det hade antagits att alla PAH-ämnen som ingår i högtemperatursbeck är vattenlösliga såtillvida att undersökningen av ämnets toxicitet i vattenmiljön hade gjorts utifrån dess beståndsdelar. Denna argumentation styrker dock inte att ämnets låga vattenlöslighet hade beaktats.
34
För det andra ska anmärkas att det av punkt 1.3 i informationsdokumentet framgår att vattenlösligheten för högtemperatursbeck som högst var 0,0014 procent i förhållande till en laddning. Mot bakgrund av ämnets låga vattenlöslighet har kommissionen inte på något sätt styrkt att antagandet att alla ingående PAH-ämnen löstes upp i vattenfasen och var tillgängliga för vattenorganismer kunde läggas till grund för den berörda klassificeringen av högtemperatursbeck. Det framgår av tabell 7.6.2 i informationsdokumentet att de 16 PAH-ämnena i högtemperatursbeck utgör 9,2 procent av detta ämne. Genom att anta att alla dessa PAH-ämnen är vattenlösliga stödde sig kommissionen därför vid klassificeringen i praktiken på antagandet att 9,2 procent av högtemperatursbeck var vattenlösligt. Som framgår av punkt 1.3 i informationsdokumentet är detta värde dock inte realistiskt med hänsyn till att den högsta lösligheten utgör 0,0014 procent.”
V. Förfarandet vid domstolen
23.
I överklagandet, som inkom till domstolens kansli den 17 december 2015, har kommissionen yrkat att domstolen ska upphäva den överklagade domen, återförvisa målet till tribunalen och låta beslutet i fråga om rättegångskostnader anstå.
24.
Motparterna har yrkat att domstolen ska ogilla överklagandet och förplikta kommissionen att betala rättegångskostnaderna. Motparterna har också yrkat att kommissionen ska förpliktas att betala rättegångskostnaderna även om domstolen finner att överklagandet ska bifallas.
25.
Echa och GrafTech Iberica, SL, som intervenerade till stöd för kommissionen respektive motparterna i förfarandet i tribunalen, är även parter i målet vid förevarande domstol.
26.
Den danska, den nederländska och den tyska regeringen har i överklagandet intervenerat till stöd för kommissionen.
27.
I beslut av den 7 juli 2016 avslog domstolen motparternas begäran som ankom till domstolens kansli den 24 mars 2016, om interimistiska åtgärder vilka i huvudsak var ägnade att uppnå en tillfällig ogiltigförklaring av den omtvistade förordningen.
28.
Kommissionen, motparterna, Echa samt den danska, den tyska och nederländska regeringen har inkommit med skriftliga yttranden. Kommissionen, motparterna, Echa, GrafTech Ibercia SL samt den danska och tyska regeringen yttrade sig muntligen vid förhandlingen den 15 juni 2017.
VI. Bedömning
29.
Kommissionen har anfört tre grunder still stöd för överklagandet. Jag ska behandla dem i tur och ordning. Enligt den första grunden åsidosatte tribunalen sin motiveringsskyldighet (A). Den andra grunden avser att tribunalens rättstillämpning var felaktig då den fann att kommissionen gjort ett uppenbart bedömningsfel genom att inte beakta vattenlösligheten av högtemperatursbeck som helhet (B). Genom den tredje grunden gör kommissionen gällande att tribunalen överskred sin behörighet att pröva målet och därvid misstolkade den bevisning som framlagts i målet (C).
A. Den första grunden: Åsidosättande av motiveringsskyldigheten
30.
Kommissionen har gjort gällande att tribunalen åsidosatte sin motiveringsskyldighet och därmed överträdde artiklarna 36 och 53 i domstolens stadga. I detta avseende har kommissionen anfört att det är oklart i den överklagade domen huruvida tribunalen anser att i) det var fel av kommissionen att tillämpa sammanräkningsmetoden (i motsatts till en annan metod, till exempel direkt klassificering), eller ii) kommissionen tillämpade sammanräkningsmetoden på ett felaktigt sätt.
31.
Jag delar inte uppfattningen att den överklagade domen är oklar i det angivna avseendet.
32.
Det framgår av de centrala punkterna i den överklagade domen (punkterna 32–34, vilka har återgetts i punkt 22 i detta förslag), att kommissionen tillämpade sammanräkningsmetoden på ett felaktigt sätt.
33.
I punkt 30 i den överklagade domen anges att kommissionen ”inte uppfyllde sin skyldighet att ta hänsyn till alla relevanta faktorer och omständigheter i syfte att ta hänsyn till proportionen för de 16 PAH-ämnena som ingår i högtemperatursbeck och de kemiska effekterna av dessa PAH-ämnen”.
34.
Tribunalen har således hänvisat till kommissionens underlåtelse att ta hänsyn till alla relevanta faktorer som skulle göra det möjligt för den att på vederbörligt sätt bedöma de kemiska effekterna av beståndsdelarna i högtemperatursbeck. Denna hänvisning till bedömningen av beståndsdelarna visar tydligt att tribunalen hänvisar till tveksamhet rörande det sätt på vilket kommissionen tillämpade sammanräkningsmetoden (den metod som avsåg klassificering av beståndsdelar, snarare än ämnet som helhet).
35.
I punkt 31 i den överklagade domen anges följande: ”Enligt punkt 7.6 i informationsdokumentet antogs, vid klassificeringen av högtemperatursbeck utifrån dess beståndsdelar, att alla PAH-ämnen som ingick i högtemperatursbeck löstes upp i vattenfasen och därför var tillgängliga för vattenorganismer.” (Min kursivering).
36.
Med andra ord gjorde kommissionen vid tillämpningen av sammanräkningsmetoden – den metod som grundade sig på klassificering av beståndsdelar – ett antagande rörande vattenlösligheten av dessa beståndsdelar.
37.
I var och en av punkterna 32 till och med 34 i den överklagade domen har tribunalen sedan kopplat detta antagande till kommissionens underlåtelse att beakta vattenlösligheten av högtemperatursbeck som helhet. (
8
) I punkt 34 har tribunalen exempelvis angett att ”[m]ot bakgrund av ämnets låga vattenlöslighet, har kommissionen inte på något sätt styrkt att antagandet att alla ingående PAH-ämnen löstes upp i vattenfasen och var tillgängliga för vattenorganismer kunde läggas till grund för den berörda klassificeringen av högtemperatursbeck”. (Min kursivering).
38.
Det är just denna underlåtelse att ta hänsyn till den låga vattenlösligheten för högtemperatursbeck som helhet som uppgick till ett uppenbart bedömningsfel vilket motiverade att den omtvistade förordningen ogiltigförklarades i del.
39.
Av det ovanstående följer att tribunalen fann att det var kommissionens sätt att tillämpa sammanräkningsmetoden som var tveksamt, snarare än valet av metoden i sig.
40.
Tribunalen har därför inte åsidosatt sin motiveringsskyldighet. Jag föreslår således att talan ska ogillas i den del som avser den första grunden.
41.
Som en avslutande anmärkning ska nämnas att frågan huruvida det var fel av tribunalen att fastställa att kommissionen hade en rättslig skyldighet att beakta vattenlösligheten av högtemperatursbeck när den tillämpade sammanräkningsmetoden är en fråga som rör saken (vilken bedöms under den andra grunden nedan). Frågan rör inte tillräckligheten av tribunalens motivering och saknar därför relevans för den första grunden.
B. Den andra grunden: Valet av klassificeringsmetod och/eller dess felaktiga tillämpning
1.
Den andra grundens första del: Val av fel metod
42.
Kommissionen har som första grund anfört att den överklagade domen är oklar avseende huruvida i) det var fel av kommissionen att tillämpa sammanräkningsmetoden, eller ii) kommissionen tillämpade sammanräkningsmetoden på ett felaktigt sätt. I den andra grunden har kommissionen behandlat dessa två alternativa tolkningar av den överklagade domen i tur och ordning (i den andra grundens första respektive andra del) och angett att tribunalen enligt båda tolkningarna har gjort sig skyldig en felaktig rättstillämpning.
43.
Mot bakgrund av mitt svar avseende den första grunden, där jag fastställer att den första tolkningen som kommissionen har föreslagit utgör en felaktig tolkning av tribunalens dom, föreslår jag att talan ska ogillas i den del som avser den andra grundens första del.
2.
Den andra grundens andra del: Tillämpning av sammanräkningsmetoden på felaktigt sätt
i) Kommissionens argument: Sammanräkningsmetoden är uttömmande
44.
Kommissionen har gjort gällande att den har befogenhet att skönsmässigt bedöma huruvida det finns tillräckliga uppgifter för att använda den direkta klassificeringsmetoden eller, om detta inte är fallet, överbryggningsprinciperna. (
9
) Däremot kan kommissionen inte, när den väl har bedömt att det inte finns tillräckliga uppgifter för att tillämpa någon av dessa metoder, och därför har valt att tillämpa sammanräkningsmetoden, beakta uppgifter eller bevisning som inte anges i de detaljerade bestämmelser som beskriver sammanräkningsmetoden i bilaga I till klassificeringsförordningen.
45.
Kommissionen har dragit fyra slutsatser med stöd av detta antagande. För det första hävdar kommissionen att den inte gjorde en felaktig bedömning när den vid klassificeringen av högtemperatursbeck underlät att ta hänsyn till ämnets löslighet som helhet. Tvärtom var det enligt kommissionen inte möjligt för den att ta hänsyn till ämnets löslighet.
46.
För det andra anser kommissionen att den inte gjorde en felaktig bedömning när den vid tillämpningen av sammanräkningsmetoden antog att de relevanta PAH-ämnen som ingår i högtemperatursbeck löstes upp i vatten. Detta antagande är enligt kommissionen en ingående del av sammanräkningsmetoden som sådan.
47.
För det tredje bedömer kommissionen att den tog hänsyn till den andel i vilken de relevanta beståndsdelarna är närvarande i högtemperatursbeck och de kemiska effekterna av dem, såsom krävs enligt sammanräkningsmetoden och rättspraxis (vilken angetts i punkt 29 i den överklagade domen).
48.
För det fjärde anser kommissionen att det var fel av tribunalen att antyda att de berörda beståndsdelarna måste utgöra en stor andel av det ämne som ska klassificeras.
49.
Med avseende på det fjärde argumentet har tribunalen inte antytt något sådant och kommissionens tolkning av den överklagade domen är uppenbart felaktig i detta avseende. Det var visserligen kommissionen själv som framställde argumentet något försiktigt. Jag kommer därför inte att behandla detta argument vidare.
50.
Kommissionens första, andra och tredje argument ovan rör i sak samma fråga. Med avseende på det första och tredje argumentet delar kommissionen helt enkelt inte tribunalens slutsats att vattenlösligheten av högtemperatursbeck som sådant var en relevant faktor som kommissionen hade en rättslig skyldighet att ta hänsyn till. Med avseende på den andra punkten kritiseras kommissionen faktiskt inte i den överklagade domen för själva antagandet. Istället kritiseras kommissionen för det faktum att den inte tog hänsyn till vattenlösligheten av högtemperatursbeck som helhet.
51.
Av de skäl som anges nedan anser jag inte att tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning.
ii) Vad är en ”relevant faktor” som ska beaktas?
52.
Problemets kärna är vilken ”relevans” en viss faktisk omständighet har och hur detta ska bedömas.
53.
Den överklagade domen (
10
) hänvisar till fast rättspraxis som innebär att kommissionen, innan den antar en åtgärd, är skyldig att ta hänsyn till ”alla faktorer och omständigheter som är relevanta i det fall som åtgärden avser att reglera”. Denna skyldighet kan tydligt föras tillbaka genom domstolens rättspraxis till den mer allmänna skyldigheten avseende god förvaltningssed, som innebär att ”den behöriga institutionen är skyldig att omsorgsfullt och opartiskt pröva alla omständigheter som är relevanta i det aktuella fallet, att den berörda personen skall ha rätt att framföra sina synpunkter samt att beslutet skall vara tillräckligt motiverat”. (
11
)
54.
Jag anser inte – och inte heller har någon av parterna gjort gällande – att denna rättspraxis är felaktig i den mån det fastställts att kommissionen har en rättslig skyldighet att ta hänsyn till samtliga relevanta faktorer. Inte heller har någon av parterna gjort gällande att kommissionen faktiskt tog hänsyn till vattenlösligheten av högtemperaturbeck som helhet när den tillämpade sammanräkningsmetoden. Vad som är tvistigt är snarare huruvida vattenlösligheten av högtemperatursbeck som helhet är en ”relevant faktor” som måste beaktas när sammanräkningsmetoden tillämpas.
55.
Det ska inledningsvis anmärkas att det i princip är en faktisk fråga huruvida en viss uppgift, rapport, ett resultat och så vidare är en ”relevant faktor” som ska beaktas. Tribunalen är dels ensam behörig att fastställa de faktiska omständigheterna (utom när det felaktiga i tribunalens bedömning framgår direkt av de handlingar som ingetts till den), dels ensam behörig att bedöma dessa faktiska omständigheter. (
12
) Detta innebär att det, om det inte har gjorts gällande att de faktiska omständigheterna har missuppfattats, (
13
) ligger utanför för domstolens behörighet att (om)pröva relevansen av dessa omständigheter. (
14
)
56.
Kärnan i kommissionens argument är dock att vattenlösligheten av högtemperaturbeck ”saknar relevans”, eftersom den inte anges vara relevant enligt sammanräkningsmetoden. Kommissionen har alltså inte något utrymme för skönsmässig bedömning för att fastställa vad som utgör en ”relevant faktor” och har en rättslig skyldighet att ta hänsyn till de faktorer – och bara dessa – som anges i klassificeringsförordningen (bilaga I punkterna 4.1.3.5, 4.1.3.5.2 och 4.1.3.5.5).
57.
Det är en rättsfråga huruvida klassificeringsförordningen verkligen uttömmande anger vad som utgör relevanta faktorer – och därmed utgör ett hinder för kommissionen att ta hänsyn till andra faktorer.
58.
Enligt min uppfattning saknar kommissionen inte utrymme för skönsmässig bedömning. Kommissionen måste bedöma huruvida det finns andra relevanta faktorer och har, enligt den rättspraxis som angavs ovan i fotnot [9], en rättslig skyldighet att beakta dessa om den skulle finna att sådana faktorer föreligger. (
15
)
59.
För att sammanfatta det ovanstående och vara absolut tydlig avseende den rättsfråga som nu diskuteras skulle det i detta läge vara värdefullt att betona fyra olika frågor som eventuellt kan bli föremål för domstolens prövning:
–
Huruvida kommissionen har utrymme för skönsmässig bedömning vid fastställandet av ”relevanta faktorer” utöver dem som anges i de berörda delarna av den tillämpliga lagstiftningen.
–
Huruvida kommissionen på rätt sätt utövade sitt utrymme för skönsmässig bedömning och fastställde att en faktor var relevant.
–
När en faktor väl har fastställts vara relevant, huruvida kommissionen faktiskt har uppfyllt sin rättsliga skyldighet att ta hänsyn till denna faktor när den utövade sin rätt att fatta beslut.
–
Huruvida kommissionen vid sin bedömning har tillmätt denna faktor tillräcklig betydelse.
60.
Det är bara den första av frågorna ovan som är aktuell inom ramen för den andra grundens andra del.
iii) Hade kommissionen utrymme för skönsmässig bedömning?
61.
Som princip kan unionslagstiftaren ge kommissionen behörighet att anta rättsakter och då föreskriva att vissa faktorer inte ska beaktas. Ett uppenbart exempel på detta skulle vara ett förbud att beakta händelser som ägde rum före ett visst datum. Det är också möjligt för unionslagstiftaren att ge kommissionen ett uppdrag som i praktiken inte omfattar något utrymme för skönsmässig bedömning över huvud taget, exempelvis beräkning av tonnage eller penningbetalningar genom tillämpning av en matematisk formel.
62.
Jag anser dock inte att dessa typer av situationer kan jämföras med situationer som den nu aktuella, som utgör ett (eventuellt avgörande) steg i en mycket komplicerad vetenskaplig bedömning, vilka är av mycket annan art.
63.
Såsom domstolen tidigare har funnit ”strider myndighetens utrymme för skönsmässig bedömning, som är avgörande för att den ska kunna beakta den mängd oförutsägbara omständigheter som är unika för varje mål, inte mot den allmänna principen om likabehandling som sökanden har åberopat… Denna allmänna princip innebär inte att myndigheten, när den tillämpar den bestämmelsen, endast ska genomföra en mekanisk tillämpning av förutbestämda regler och kriterier. En sådan tolkning skulle inte vara förenlig med behovet att bedöma de ofta komplicerade faktiska omständigheter som är unika för varje enskilt fall”. (
16
)
64.
Även om uttalandet gjordes i ett ganska annorlunda sammanhang, är den mer allmänna poängen värd att beakta. Det skulle kunna leda till orimliga, och till och med bisarra, resultat om en myndighet tvingas bedöma mycket komplicerade omständigheter inom mycket begränsade ramar.
65.
Det är visserligen riktigt att kommissionen inte har påstått att den saknar utrymme för skönsmässig bedömning under hela bedömningen, utan bara i vissa delar av den.
66.
Enligt min uppfattning innebär denna bedömning, om inte en inneboende motsägelse, åtminstone en svår avvägning. Å ena sidan har kommissionen bekräftat att den har ett betydande utrymme för skönsmässig bedömning när det gäller lämpligheten av
en viss klassificeringsmetod. Å andra sidan måste kommissionen beakta varje metod i denna stegvisa metod i sträng hierarkisk ordning (direkt klassificeringsmetod, överbryggningsprinciperna och sammanräkningsmetoden). Vidare har kommissionen angett att den, om den skulle välja sammanräkningsmetoden, helt saknar utrymme för skönsmässig bedömning inom denna klassificeringsmetod. Kommissionen menar att den måste följa metoden ”mekaniskt” och bortse från faktorer som inte uttryckligen har angetts i förordningen.
67.
Jag delar inte denna uppfattning.
68.
Först och främst övertygas jag inte av kommissionens föreslagna uppdelning med i) ett stort utrymme för skönsmässig bedömning i fråga om valet av lämplig klassificeringsmetod, och ii) absolut inget utrymme alls för skönsmässig bedömning i fråga om metodens tillämpning. Till sin natur är båda dessa steg, det vill säga valet av metod och genomförandet av den, delar av
samma mycket komplicerade vetenskapliga farobedömning. I praktiken kan man förvänta sig att en noggrann handläggare först skulle sammanställa alla tillgängliga uppgifter. Därefter beslutar denne, utifrån (o-)tillräckligheten av enskilda faktorer i dessa uppgifter, vilken metod som ska användas, naturligtvis med hänsyn till vilka slags uppgifter som krävs för varje metod.
69.
Det kan inte uteslutas att det i fall där kommissionen har utrymme för skönsmässig bedömning när bedömningen betraktas som helhet finns vissa avgränsade delar där kommissionen saknar utrymme för skönsmässig bedömning. Det måste dock finnas en tydlig grund för att dela upp bedömningen på detta sätt. I förevarande fall kan jag inte se att det finns en sådan grund.
70.
Jag vill betona att jag inte på något sätt antyder att det resultat som kommissionen har kommit fram till i sak är ohållbart. Jag framför inte någon uppfattning om den (o-)riktiga klassificeringen av högtemperatursbeck. Jag nämner denna omständighet enbart för att visa det inneboende utrymme för skönsmässig bedömning som finns i fråga om valet av metod och därmed den övergripande komplicerade vetenskapliga bedömningen.
71.
Det ska tilläggas att det i själva verket inte står klart, i detta konkreta fall, att kommissionen verkligen strängt höll sig till den metod den angett. Kommissionen har gjort gällande att den måste bedöma varje metod i strikt hierarkisk ordning och inte har något utrymme för skönsmässig bedömning i detta avseende. Det förefaller dock så, att kommissionen vid bedömningen av högtemperatursbeck, egentligen gick direkt från den första metoden (direkt klassificering) till den tredje metoden (sammanräkningsmetoden), utan att särskilt beakta och avfärda den andra metoden (överbryggningsprinciper) som ett alternativ.
72.
Det finns dessutom minst fyra ytterligare faktorer som, enligt min uppfattning, bekräftar att kommissionens argument att det helt saknas utrymme för skönsmässig bedömning inte kan godtas.
73.
Vid beaktande av texten i sig, innefattas i artikel 4.1.3 i bilaga I i klassificeringsförordningen, som har rubriken ”Kriterier för klassificering av vissa blandningar”, förmodligen ett visst underförstått utrymme för skönsmässig bedömning i ordvalet: ”För att alla tillgängliga data ska kunna användas för att klassificera en blandnings farliga effekter på vattenmiljön tillämpas följande i förekommande fall” (min kursivering).
74.
Bestämmelsen övergår sedan till att beskriva den stegvisa metoden för klassificering. Det anges inte någonstans i de delar av bilaga I till klassificeringsförordningen som gör det möjligt att tillämpa sammanräkningsmetoden och beskriver innehållet i denna, att andra faktorer än de som uttryckligen har angetts inte får beaktas. (
17
)
75.
Jag förstår kommissionens poäng rörande lagenligheten av administrativa åtgärder i detta avseende. I korthet menar kommissionen att eftersom den är en myndighet, har den endast rätt att agera inom lagens ramar. I allmänhet ska en sådan uppfattning bara berömmas. Emellertid är lagens ramar, i denna särskilda situation, helt enkelt inte så snäva som kommissionen har gjort gällande, varken textmässigt eller systematiskt.
76.
Till detta kommer klassificeringsförordningens vidare sammanhang och internationella ursprung. I skäl 6 i klassificeringsförordningen anges följande: ”Denna förordning följer på flera förklaringar, där gemenskapen bekräftat sin avsikt att bidra till en global harmonisering av klassificerings- och märkningskriterier, inte bara på FN-nivå, utan också genom att införliva de internationellt överenskomna GHS-kriterierna i gemenskapslagstiftningen.”
77.
Den stegvisa klassificeringen av farlighet för vattenmiljön återspeglar det gradvisa tillvägagångssätt som föreskrivs i det globalt harmoniserade systemet Global Harmonised System of Classification and Labelling of Chemicals (nedan kallat GHS). Det är till och med så att viktiga delar av denna stegvisa metod i bilaga I till klassificeringsförordningen nästan ordagrant har samma lydelse som motsvarande avsnitt i GHS. (
18
)
78.
Bilaga 9 i GHS är fullständigare än punkt 4 i klassificeringsförordningen. Enligt min uppfattning framgår det tydligt av bilaga 9 att det är möjligt att ge detaljerad vägledning, men att det är svårt att tillhandahålla regler på detta område som gäller på ett fullständigt systematisk och mekaniskt vis. Bilaga 9 till GHS räknar bland annat upp svårigheter med ”tolkningsproblem” som rör ”svåra ämnen”, vilka omfattar ”svårlösliga” och ”komplexa och sammansatta ämnen”. (
19
)
79.
Det harmoniserade klassificeringssystemet beskrivs i bilaga 9 till GHS. Före denna beskrivning anges dock att den ”inte kan hoppas att täcka alla situationer som uppkommer i samband med klassificering. Det ska därför ses som ett levande dokument som delvis beskriver systemets grundläggande principer, det vill säga farobaserat, snarare än riskbaserat, och de fastställda kriterierna. Det måste också, delvis, vara en plats där de samlade erfarenheterna från systemets tillämpning kan förvaras och innehålla de tolkningar som gör det möjligt att tillämpa till synes fastställda kriterier på en stor mängd avvikande situationer” (min kursivering). (
20
)
80.
Det är därför uppenbart att de internationella normer som unionslagstiftaren avsåg att införliva genom klassificeringsförordningen är mycket mer nyanserade. De fastställer principer och erkänner öppet, även om reglerna är mycket detaljerade, att det kan finnas svåra fall och att reglerna inte kan anses utgöra helt uttömmande checklistor.
81.
För det tredje är det enligt min uppfattning också viktigt att inte bara stanna vid det enskilda fallet utan att gå längre och fundera över Klassificeringsförordningens övergripande system och funktion. I förevarande mål har kommissionen gjort gällande att det saknas utrymme för skönsmässig bedömning och drar på denna grund slutsatsen att den strängaste faroklassificeringen ska tillämpas. I detta särskilda fall överensstämmer denna slutsats mycket riktigt med Klassificeringsförordningens syfte att säkerställa en hög skyddsnivå för människors hälsa och för miljön. Men hur ser det ut i andra fall där den omständigheten att kommissionen inte får ta hänsyn till andra relevanta faktorer i slutänden skulle leda till en lägre faroklassificering än som annars skulle vara motiverat?
82.
Det är riktigt att det också finns ett skyddsnät i form av en klassificering som innebär att ämnen som inte har klassificerats som farliga för vattenmiljön i kategorierna akut 1 eller kronisk 1, 2 eller 3 (Aquatic Acute 1 eller Aquatic Chronic 1, 2 eller 3), men när det ändå finns viss anledning till oro, kan klassificeras i kategorin farliga för vattenmiljön kronisk 4 (Aquatic Chronic 4). Denna möjlighet motverkar risken för att klassificeringarna blir ”för låga”.
83.
Jag anser dock att ett ”säkerhetsnät” ska behandlas just som ett sådant. Det ska, per definition, endast användas som en sista utväg. Om mycket viktiga, relevanta faktorer uppdagas vilka allvarligt ifrågasätter en faroklassificering som är ”för låg” måste dessa faktorer beaktas som en del av den huvudsakliga bedömningen.
84.
Om det är så, att det finns ett utrymme för skönsmässig bedömning, måste det godtas att detta kan verka i båda riktningarna. Om mycket viktiga, relevanta faktorer uppdagas vilka allvarligt ifrågasätter en faroklassificering som är ”för hög” måste dessa faktorer också beaktas som en del av den huvudsakliga bedömningen. Detta är i stort sett den situation som motparterna befinner sig i.
85.
Det ska betonas att inget av det ovanstående säger något om vad som utgör en ”relevant faktor” eller hur stor vikt som ska läggas vid den (se ovan punkt 59). Dessa frågor ska i första hand avgöras av kommissionen. Om det skulle bli aktuellt med en domstolsprövning ankommer det på tribunalen att bedöma huruvida det har förekommit ett uppenbart fel i detta avseende.
86.
Slutligen har domstolen redan prövat ett mål som avsåg högtemperatursbeck. Mål T‑93/10, Bilbaína/kommissionen (vid överklagande, C‑287/13 P, Bilbaína/kommissionen) (nedan kallat domen i målet Bilbaína I), (
21
) vilket uppvisar stora likheter med förevarande mål, avsåg (i den del som är av intresse här) fastställandet av högtemperatursbeck som ett mycket långlivat och mycket bioackumulerande ämne (ett så kallat vPvB-ämne).
87.
För att kunna identifiera högtemperatursbeck som ett mycket långlivat och mycket bioackumulerande ämne var det nödvändigt för kommissionen att följa kraven i bland annat bilaga XIII i Reach-förordningen. I den version av Reach-förordningen som var tillämplig vid den aktuella tidpunkten fanns kriterierna för att identifiera högtemperatursbeck som ett mycket långlivat och mycket bioackumulerande ämne i punkterna 1, 1.2 och 1.3 i bilaga XIII. Dessa kriterier sade ingenting om egenskaperna för ämnets beståndsdelar. Trots detta identifierades högtemperatursbeck som ett mycket långlivat och mycket bioackumulerande ämne utifrån dess beståndsdelar.
88.
Sökandena ifrågasatte detta avsteg från principerna i bilaga XIII. Tribunalen slog fast att kommissionens tillvägagångssätt var det rätta. Efter överklagande fastställde domstolen tribunalens dom, varvid den i punkt 34 angav att ”[d]et … visserligen [är] riktigt att bilaga XIII till Reach-förordningen, i den version som var tillämplig vid tidpunkten för antagandet av det omtvistade beslutet, inte uttryckligen föreskrev att ett ämne kunde identifieras genom att beakta de berörda beståndsdelarnas långlivade, bioackumulerande och toxiska samt mycket långlivade och mycket bioackumulerande egenskaper. I motsats till vad klagandena har gjort gällande innebär detta dock inte att bilaga XIII till Reach-förordningen på något sätt utgjorde ett hinder för att beakta de långlivade, bioackumulerande och toxiska samt mycket långlivade och mycket bioackumulerande egenskaperna hos ett ämnes beståndsdelar.”
89.
Domstolen fastställde att det dessutom var förenligt med förordningens syften att ta hänsyn till beståndsdelarnas egenskaper.
90.
Det finns uppenbara skillnader mellan dessa mål. Framför allt rörde domen i målet Bilbaína I Reach-förordningen, snarare än klassificeringsförordningen. Samma principfråga uppkommer dock i båda målen. När har kommissionen möjlighet att frångå de kriterier för bedömningen av ett ämne som har föreskrivits i en förordning och identifiera andra relevanta faktorer? I domen i målet Bilbaína I var grunden för tribunalens och domstolens uppfattning i praktiken att det var möjligt att identifiera andra relevanta faktorer i) frånvaron av formuleringar som uteslöt en sådan möjlighet, och ii) omständigheten att det överensstämde med syftena för Reach-förordningen att beakta dessa faktorer.
91.
Såsom angavs ovan finns det inte heller i förevarande mål några formuleringar i bilaga I till klassificeringsförordningen som uppenbart utesluter möjligheten att identifiera andra relevanta faktorer vid tillämpning av sammanräkningsmetoden.
92.
Vad gäller syften hänvisar jag till mina anmärkningar ovan i punkterna 81 och 84. Om det godtas att det, som princip, finns ett visst utrymme för skönsmässig bedömning måste det även godtas att detta kan verka i båda riktningarna. Den skönsmässiga bedömningen kan tillämpas på ett sätt som uppenbart överensstämmer med syftena, genom att föreskriva en högre, strängare faroklassificering. Den kan dock också tillämpas på ett sätt som leder till en lägre, mindre sträng faroklassificering. Detta innebär inte att klassificeringsförordningens syften har äventyrats, utan endast att tillgängliga data kan beaktas i fullständigare utsträckning och göra klassificeringen så precis som möjligt.
93.
Om det ovanstående betraktas sammantaget, anser jag att kommissionen, när den tillämpade sammanräkningsmetoden, förfogade över ett utrymme för skönsmässig bedömning för att identifiera andra relevanta faktorer utan att därmed åsidosätta klassificeringsförordningen.
94.
När jag drar denna slutsats vill jag återigen betona att dessa relevanta faktorer är faktiska omständigheter som, förutsatt att de inte har missuppfattats, har fastställts av tribunalen och inte kan prövas av domstolen. Jag vill också påpeka att tribunalen inte i något avseende har funnit (eller skulle ha kunnat finna) att kommissionen, om det teoretiskt skulle antas att den hade beaktat den låga vattenlösligheten av högtemperaturbeck, hade begått ett uppenbart fel när den därefter klassificerade högtemperaturbeck som Aquatic Acute 1 eller Aquatic Chronic 1. Tvärtom var det kommissionens objektiva underlåtelse att beakta denna faktor i sin motivering, såsom fastställdes av tribunalen, vilket ledde till att den omtvistade förordningen delvis upphävdes.
95.
Slutligen rör ovanstående bedömning den begränsade frågan huruvida det finns utrymme för skönsmässig bedömning i det särskilda sammanhang som förevarande mål avser. Även om det finns en antydan om detta, säger denna bedömning ingenting om omfattningen av detta utrymme för skönsmässig bedömning, när den grundläggande lagstiftningen innehåller viktig och detaljerad vägledning i detta avseende. Enligt min uppfattning är det viktigt att uppmärksamma denna fråga, men den måste inte behandlas inom ramen för förevarande överklagande.
iv) Slutsats avseende den andra grundens andra del
96.
Mot bakgrund av det ovanstående anser jag inte att tribunalen gjorde sig skyldig till en felaktig rättstillämpning när den fann att kommissionen tillämpade sammanställningsmetoden på ett felaktigt sätt och jag föreslår att överklagandet ska ogillas i den del som avser den andra grundens andra del. Med hänvisning till punkt 55 ovan anser jag att talan ska avvisas i den utsträckning den andra grundens andra del ska tolkas så, att den ifrågasätter tribunalens faktiska bedömning av relevansen av vattenlösligheten av högtemperatursbeck som helhet.
C. Den tredje grunden: Överskridande av gränserna för överprövning och missuppfattning av bevisning
97.
Kommissionen har gjort gällande att tribunalen överskred gränserna för sin behörighet att pröva beslut genom att inte endast fastställa huruvida ett uppenbart fel hade begåtts, utan även ersätta kommissionens bedömning med sin egen och därvid missuppfatta bevisningen i målet.
98.
I princip har kommissionen gjort gällande att det var fel av tribunalen att lägga så stor vikt vid antagandet att de PAH-ämnen som ingår i högtemperatursbeck är vattenlösliga. Detta var bara en faktor bland många som den vetenskapliga utvärderingen stödde sig på. Dessutom hade tribunalen enligt kommissionen inte prövat denna faktor i sitt sammanhang.
99.
Jag delar inte denna uppfattning.
100.
Jag anser att kommissionens argument är bristfälligt då det stöder sig på en felaktig tolkning av den överklagade domen. Såsom jag förklarat ovan i punkt 50 har tribunalen inte särskilt invänt mot att kommissionen antog att beståndsdelarna i högtemperatursbeck är vattenlösliga. Tribunalen bedömde inte att kommissionen var förhindrad att göra ett sådant antagande. Däremot fann tribunalen det tveksamt att kommissionen, när den gjorde detta antagande, inte tog hänsyn till vattenlösligheten av högtemperatursbeck som helhet.
101.
Jag anser att talan redan av detta skäl bör ogillas i den del som avser kommissionens tredje grund.
102.
I den utsträckning den tredje grunden kan tolkas så, att den innebär att tribunalen överskred sin behörighet genom att i) identifiera vattenlösligheten av högtemperatursbeck som helhet som en relevant faktor eller ii) genom att lägga för stor vikt vid denna faktor vill jag påpeka följande.
103.
För det första diskuterades frågan huruvida kommissionen över huvud taget har utrymme för skönsmässig bedömning för att identifiera vattenlösligheten av högtemperatursbeck som helhet såsom en relevant faktor ovan under den andra grundens andra del. Kommissionen förfogar över ett sådant utrymme.
104.
För det andra är frågan, såsom angavs ovan i punkt 55, huruvida vattenlösligheten av högtemperatursbeck som helhet är en relevant faktor, vilket skulle innebära att det finns en rättslig skyldighet att beakta den, en faktisk fråga som endast tribunalen har behörighet att pröva, med undantag för om de faktiska omständigheterna har missförståtts. (
22
)
105.
Kommissionen har gjort gällande att tribunalen missuppfattade de faktiska omständigheterna genom att betrakta hänvisningen till vattenlösligheten av beståndsdelarna i högtemperatursbeck utanför sitt sammanhang och inte beakta dess betydelse inom ramen för sammanräkningsmetoden. Kommissionen har inte uttryckligen gjort gällande att tribunalen missuppfattade de faktiska omständigheterna när den fastställde att vattenlösligheten av högtemperatursbeck som helhet var en relevant faktor.
106.
I den mån kommissionens argument kan betraktas på detta sätt, räcker det emellertid att anmärka att vattenlösligheten av ett ämne som helhet självfallet inte är en marginell faktor eller obetydlig detalj. Vattenlösligheten av ett ämne nämns flera gånger i punkt 4 i bilaga I till klassificeringsförordningen inom ramen för bedömningen av ett ämnes toxicitet i vattenmiljön och anges uttryckligen vara en orsak till svårigheter i händelse av låg vattenlöslighet. (
23
) Vattenlöslighet diskuteras också i stor utsträckning i bilaga 9 till GHS, som har införlivats med unionsrätten, framför allt, genom bilaga I punkt 4 till klassificeringsförordningen. (
24
) Tribunalen har därför inte missuppfattat de faktiska omständigheterna när det gäller relevansen av denna faktor.
107.
För det tredje, i fråga om den vikt som tribunalen har lagt vid vattenlösligheten av högtemperatursbeck som helhet, ska det endast påpekas att den överklagade domen är tyst på denna punkt. I domen fastställs inte att vattenlösligheten av högtemperatursbeck som helhet skulle ha varit viktigare än alla andra faktorer, om kommissionen hade tagit hänsyn till den. Tribunalen drar endast slutsatsen att kommissionen begick ett uppenbart fel genom att objektivt underlåta att beakta vattenlösligheten av högtemperatursbeck som helhet (se även ovan punkt 93).
108.
Mot bakgrund av det ovanstående anser jag att tribunalen varken överskred sin behörighet att pröva den omtvistade förordningens laglighet eller missuppfattade de faktiska omständigheterna. Därmed bör talan ogillas i den del som avser den tredje grunden.
VII. Förslag till avgörande
109.
Jag föreslår att domstolen ska
–
ogilla överklagandet,
–
förplikta kommissionen att betala sina egna rättegångskostnader samt motparternas och GrafTech Iberica, SL:s rättegångskostnader, och
–
förplikta Echa och de intervenerande parterna att betala sina egna rättegångskostnader.
(
1
)	Originalspråk: engelska.
(
2
)	Kommissionens förordning (EU) nr 944/2013 av den 2 oktober 2013 om ändring, för anpassning till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen, av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1272/2008 om klassificering, märkning och förpackning av ämnen och blandningar Text av betydelse för EES (EUT 2013 L 261, s. 5).
(
3
)	Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Koppers Netherlands BV, Rütgers basic aromatics GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o., Bawtry Carbon International Ltd, Grupo Ferroatlántica, SA, SGL Carbon GmbH, SGL Carbon GmbH, SGL Carbon, SGL Carbon, SA, SGL Carbon Polska SA, ThyssenKrupp Steel Europe AG, Tokai erftcarbon GmbH.
(
4
)	Dom av den 7 oktober 2015, Bilbaína de Alquitranes m.fl./kommissionen (T-689/13, ej publicerad, EU:T:2015:767).
(
5
)	Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1272/2008 av den 16 december 2008 om klassificering, märkning och förpackning av ämnen och blandningar, ändring och upphävande av direktiven 67/548/EEG och 1999/45/EG samt ändring av [Reach-förordningen] (EUT L 353, 2008, s. 1).
(
6
)	Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 av den 18 december 2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach), inrättande av en europeisk kemikaliemyndighet, ändring av direktiv 1999/45/EG och upphävande av rådets förordning (EEG) nr 793/93 och kommissionens förordning (EG) nr 1488/94 samt rådets direktiv 76/769/EEG och kommissionens direktiv 91/155/EEG, 93/67/EEG, 93/105/EG och 2000/21/EG (EUT 2006 L 396, s. 1).
(
7
)	Se hänvisning i artikel 76.1 c i Reach-förordningen.
(
8
)
”… [v]arken kommissionen eller Echa har dock i tribunalen kunnat styrka att kommissionen … tog hänsyn till omständigheten att beståndsdelarna i högtemperatursbeck … endast frigjordes i begränsad utsträckning och att ämnet var mycket stabilt”, ”… varken bedömningskommitténs yttrande om högtemperatursbeck eller informationsdokumentet [innehåller] någon motivering som visar att man … tog hänsyn till att högtemperatursbeck har låg vattenlöslighet … Denna argumentation styrker dock inte att ämnets låga vattenlöslighet hade beaktats.”
(
9
)	I stort sett klassificering med hjälp av information som rör liknande ämnen.
(
10
)	Dom av den 7 oktober 2015, Bilbaína de Alquitranes m.fl./kommissionen (T‑689/13, ej publicerad, EU:T:2015:767, punkt 24).
(
11
)	Dom av den 21 november 1991, Technische Universität München (C‑269/90, EU:C:1991:438, punkt 14), samt dom av den 29 mars 2012, Kommissionen/Estland (C‑505/09 P, EU:C:2012:179, punkt 95).
(
12
)	Artikel 256 FEUF och artikel 58 första stycket i stadgan för Europeiska unionens domstol.
(
13
)	Kommissionen har gjort gällande att tribunalen missuppfattade bevisningen i målet, men detta har angetts separat i den tredje grunden och på ett sätt som inte har betydelse för bedömningen i denna del (se nedan särskilt punkterna 104 och 105).
(
14
)	Beslut av den 27 mars 2014, Polyelectrolyte Producers Group m.fl./kommissionen (C‑199/13 P, ej publicerat, EU:C:2014:205, punkterna 33–36).
(
15
)	Om de ändrar resultatet av bedömningen är en annan fråga, som i princip omfattas av och denna fråga omfattas i princip av kommissionens utrymme för skönsmässig bedömning när det gäller genomförande av komplicerade vetenskapliga bedömningar, vilket också fastställs av samma rättspraxis.
(
16
)	Dom av den 7 juni 1972, Brandau/rådet (46/71, EU:C:1972:50, punkterna 12–14). Se även, för ett liknande resonemang, dom av den 7 maj 1992, rådet/Brems (C‑70/91 P, EU:C:1992:201), och förslag till avgörande av generaladvokaten Damon i målet rådet/Brems (C‑70/91 P, ej publicerat, EU:C:1992:77 s. 2993 och 2994).
(
17
)	Se beslut av den 22 maj 2014, Bilbaína de Alquitranes m.fl./Echa (C‑287/13 P, ej publicerat, EU:C:2014:599, punkt 34), där en liknande frånvaro av uttryckliga begränsningar ansågs utgöra stöd för att det fanns utrymme för skönsmässig bedömning (se även nedan punkt 89).
(
18
)	Bilaga 9 till det globalt harmoniserade systemet Globally Harmonized System of Labelling and Classification of Chemicals (GHS), fjärde upplagan. Tillgängligt på https://www.unece.org/fileadmin/DAM/trans/danger/publi/ghs/ghs_rev04/English/ST-SG-AC10-30-Rev4e.pdf.
(
19
)	Vid punkt A9.1.10, se även punkterna A9.3.5.7 och A9.3.5.10.
(
20
)	Vid punkt A9.1.16
(
21
)	Dom av den 7 mars 2013, Bilbaína de Alquitranes m.fl./Echa (T-93/10, EU:T:2013:106). Beslut av den 22 maj 2014, Bilbaína de Alquitranes m.fl./Echa (C‑287/13 P, ej publicerat, EU:C:2014:599).
(
22
)	Beslut av den 27 mars 2014, Polyelectrolyte Producers Group m.fl./kommissionen (C‑199/13 P, ej publicerat, EU:C:2014:205, punkt 33).
(
23
)	Punkt 4.1.2.10 i bilaga I som identifierar problem med klassificering av svårlösliga oorganiska föreningar och metaller, punkt 4.1.2.6 och kategori 4 klassificering som en form av säkerhetsnät, såsom angetts ovan i punkterna 82 och 83. Lösligheten utgör en del av definitionen av ”tillgänglighet” i punkt 4.1.1.1.
(
24
)	Se ovan punkt 78.