61986CC0296_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
++++
Hoeje Domstol .
1 . De tre spoergsmaal, der er forelagt High Court, Dublin, er udsprunget af en sag, som vedroerer lovligheden af de irske myndigheders afgoerelse om delvis at inddrage den sikkerhed, som sagsoegerne i hovedsagen havde stillet i forbindelse med salg til dem af udbenet oksekoed, som det irske interventionsorgan laa inde med, og som skulle udfoeres fra Faellesskabet .
2 . I det foreliggende tilfaelde kunne 20 tons ud af de 166 tons, sagsoegerne havde koebt, ikke udfoeres, fordi de blev stjaalet, mens de befandt sig i Det Forenede Kongerige i et transportfirmas varetaegt .
3 . Med det foerste praejudicielle spoergsmaal oensker den nationale ret i det vaesentlige oplyst, om artikel 16, stk . 3, i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 2173/79 af 4 . oktober 1979 - om gennemfoerelsesbestemmelser for afsaetning af oksekoed, som interventionsorganerne har opkoebt ( EFT L 251 af 5.10.1979, s . 12 ) - skal fortolkes saaledes, at den omfatter indsigelsen force majeure, jfr . artikel 16, stk . 2, i samme forordning .
4 . Det har imidlertid efter Kommissionens indlaeg vist sig, at salget af det omhandlede koeb efter al sandsynlighed er gennemfoert i medfoer af Kommissionens forordninger ( EOEF ) nr . 1929/82 og 2534/82, henholdsvis af 13 . juli og af 15 . september 1982 ( 1 ).
5 . Disse forordninger foreskrev, at koedet skulle "saelges til eksport", og at salget skulle finde sted i overensstemmelse med Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 985/81 af 9 . april 1981 om fastsaettelse af de almindelige regler for afsaetning af frosset oksekoed fra interventionslagre bestemt til udfoersel og om aendring af forordning ( EOEF ) nr . 1687/76 ( EFT L 99 af 10.4.1981, s . 38 ).
6 . Forordning ( EOEF ) nr . 985/81 udtaler i artikel 1, stk . 2, foelgende : "Med forbehold af bestemmelserne i naervaerende forordning sker salg i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning ( EOEF ) nr . 2173/79, saerlig artikel 2-5, og i forordning ( EOEF ) nr . 1687/76 ".
7 . Ifoelge artikel 3, stk . 2, i forordning ( EOEF ) nr . 985/81 kan den sikkerhed, der er stillet for at sikre eksporten, kun frigives, hvis der er foert det bevist, som kraeves efter artikel 12 i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 1687/76 af 30 . juni 1976 om faelles gennemfoerelsesbestemmelser for kontrol med anvendelse af og/eller bestemmelse for produkter fra intervention ( EFT L 190 af 14.7.1976, s . 1 ).
8 . Det foelger af denne artikel sammenholdt med artiklerne 2, stk . 1, og 3, stk . 1, litra a ), ( som aendret ved forordning ( EOEF ) nr . 2675/80 ( 2 ), at det naevnte bevis netop skal vedroere den omstaendighed, at de produkter, der er bestemt til eksport, faktisk har forladt Faellesskabets geografiske omraade .
9 . Hvis denne betingelse er opfyldt, bestemmer artikel 13, stk . 4, i forordning ( EOEF ) nr . 1687/76, og det bekraeftes i artikel 3, stk . 2, i forordning ( EOEF ) nr . 985/81, at sikkerheden skal frigives . Artikel 13, stk . 5, i foerstnaevnte forordning tilfoejer : "Efter anmodning fra den paagaeldende kan medlemsstaterne frigive sikkerheden opdelt i beloeb i forhold til de varemaengder, for hvilke den i stk . 4 omhandlede dokumentation er blevet fremlagt ".
10 . I artikel 11 i forordning ( EOEF ) nr . 1687/76 er der givet udtrykkelige regler for den situation, hvor de fastsatte bestemmelser vedroerende anvendelse og/eller bestemmelse ikke kan opfyldes som foelge af force majeure .
11 . Efter artiklens stk . 1 gaelder foelgende :
" 1 ) Saafremt de fastsatte bestemmelser vedroerende anvendelse og/eller bestemmelse ikke kan opfyldes som foelge af force majeure, skal myndighederne i den medlemsstat, hvor sikkerheden er stillet, eller, hvis ingen sikkerhed er stillet, myndighederne i interventionsmedlemsstaten efter anmodning fra den paagaeldende afgoere
a ) om den fastsatte tidsfrist skal forlaenges med et tidsrum, der anses for noedvendigt under hensyn til det paaberaabte forhold,
eller
b ) om kontrollen skal anses for gennemfoert, fordi produkterne er gaaet uigenkaldeligt tabt .
I de tilfaelde af force majeure, hvor de under a ) og b ) naevnte forholdsregler ikke er daekkende, skal de kompetente myndigheder underrette Kommissionen, der, efter fremgangsmaaden i artikel 38 i forordning nr . 136/66/EOEF og de tilsvarende artikler i andre forordninger om faelles markedsordninger, kan fastsaette de noedvendige forholdsregler ."
12 . Det er derfor ubestrideligt, at force majeure ifoelge en klar faellesskabsbestemmelse kan tages i betragtning, naar koed, der er koebt af et interventionsorgan til udfoersel fra Faellesskabet, ikke har naaet bestemmelsesstedet inden for den fastsatte frist .
13 . Anerkendelse af, at der foreligger force majeure, foerer imidlertid ikke automatisk til frigivelse af sikkerheden . Alt efter omstaendighederne kan der traeffes andre forholdsregler ( f.eks . forlaengelse af den frist, der er fastsat for transaktionen ), eller der skal foeres bevis for, at en yderligere betingelse er opfyldt, nemlig at varerne er gaaet uigenkaldeligt tabt .
14 . Disse bemaerkninger havde til formaal at bringe det problem, som det foerste praejudicielle spoergsmaal rejser, ind i den rette lovgivningsmaessige sammenhaeng, som fremgaar af alle de momenter, High Court har anfoert i sin forelaeggelseskendelse, og jeg skal herefter foreslaa Domstolen at besvare dette spoergsmaal saaledes :
" Naar en erhvervsdrivende som led i et salg, der er underlagt Kommissionens forordninger ( EOEF ) nr . 2173/79 og 985/81, har koebt oksekoed hidroerende fra interventionslagre, men ikke har overholdt forpligtelsen til at udfoere koedet fra Faellesskabet, skal hans forhold bedoemmes i lyset af Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 1687/76 . I henhold til denne forordnings artikel 11 er det i et saadant tilfaelde en noedvendig, men ikke tilstraekkelig betingelse for at frigive den sikkerhed, der er stillet for at sikre eksporten, at der foreligger et tilfaelde af force majeure ."
15 . Med hensyn til det andet praejudicielle spoergsmaal om, hvorvidt omstaendighederne i den foreliggende sag, saaledes som de er forelagt for High Court, Dublin, udgoer et tilfaelde af force majeure i artikel 11' s forstand i forordning ( EOEF ) nr . 1687/76, vil jeg foerst - som den irske regering og Kommissionen har gjort - henvise til Domstolens dom i sag 42/79, Milch -, Fett - und Eier-kontor mod BALM ( dom af 13 . december 1979, Sml . s . 3703 ), som vedroerer faktiske omstaendigheder, der ligner omstaendighederne i den foreliggende sag . I sagen fra 1979 havde sagsoegeren i hovedsagen koebt smoer fra interventionslagre til nedsat pris paa betingelse af, at smoerret blev udfoert fra Faellesskabet inden 30 dage, men havde videresolgt det til en tredjemand, som ikke udfoerte det, da det kom til stykket .
16 . Domstolen udtalte :
" Hvis den oprindelige koeber trods dette retlige grundlag beslutter at videresaelge (( smoerret )) til tredjemand med henblik paa udfoersel, overtager den oprindelige koeber i forhold til landbrugsinterventionsorganet alle de risici, som en omhyggelig handlende rimeligvis kan og boer forudse i forbindelse med denne handel, herunder en ulovlig anvendelse af smoerret som foelge af besvigelser, begaaet af den paagaeldende tredjemands prokurist . Muligheden herfor har ikke vaeret en helt uforudseelig risiko for den, der videresolgte smoerret, navnlig ikke under de af den nationale ret anfoerte omstaendigheder . Den omstaendighed, at videresaelgeren paa grund af naevnte tilegnelse af varerne ikke kan sikre, at de faktisk bliver eksporteret, kan ikke anses for en ekstraordinaer og usaedvanlig omstaendighed, der opfylder betingelserne for force majeure ..." ( praemis 10 ).
17 . Ganske vist er det fast praksis ( jfr . senest dommen af 27 . oktober 1987, Theodorakis mod den graeske stat, sag 109/86 ( Sml . s . 4319 ), at indholdet af dette begreb ( force majeure ) "skal bestemmes efter den juridiske sammenhaeng, hvori det faar betydning" ( praemis 6 ).
18 . I den sag, som beskaeftiger os her, ligesom i sag 42/79, var det karakteristiske for retsstillingen imidlertid netop den forpligtelse, der i medfoer af de relevante faellesskabsforordninger var paalagt koeberen af de omhandlede landbrugsprodukter til at udfoere dem af Faellesskabet . Ligesom i sag 42/79 sikres overholdelsen af denne forpligtelse ved, at der stilles en sikkerhed, som bortset fra tilfaelde af force majeure kun kan frigives, hvis udfoerslen faktisk har fundet sted .
19 . Jeg mener derfor, at man heraf med rimelighed kan udlede, at hvis koeberen af oksekoedet i stedet for selv at foretage eksporten paalaegger en tredjemand at goere det, frigoeres han heller ikke i dette tilfaelde for forpligtelsen til at eksportere koedet . Han paatager sig tvaertimod i forhold til interventionsorganet alle de risici, som en omhyggelig handlende rimeligvis kan og boer forudse, og han maa som foelge heraf baere ansvaret for enhver culpoes eller i oevrigt skoedesloes handling fra denne tredjemands side .
20 . Jeg vil endog gaa saa langt som til at sige, at det gaelder saa meget desto mere i dette tilfaelde, hvor koeberen ikke har videresolgt de omhandlede produkter, men blot har paalagt et transportfirma at soerge for eksporten .
21 . Der kan naeppe vaere tvivl om, at hvis koedet var blevet stjaalet af en af sagsoegernes ansatte, mens det befandt sig paa lagre eller paa en lastvogn, som tilhoerte dem, ville der ikke have foreligget force majeure . En saadan mulighed er hverken helt uforudseelig eller uundgaaelig .
22 . En begivenhed, som ikke kan udgoere et tilfaelde af force majeure, hvis den haendte for koeberen af koedet selv, kan heller ikke betragtes som en usaedvanlig og uforudseelig omstaendighed, hvis virkninger ikke kunne vaere undgaaet trods al udvist agtpaagivenhed, hvis den haender for et transportfirma, selv om det er selvstaendigt, og det har faaet transporten i underentreprise uden hans vidende .
23 . Ifoelge Reich-dommen ( 3 ) skal den erhvervsdrivende ogsaa udvise agtpaagivenhed i forhold til transportfirmaet, da der er
" forsoemmelser, som ikke begaas af en kyndig og paapasselig importoer, enten i forbindelse med koebs - eller transportkontraktens indgaaelse eller i forbindelse med ansvarsoverdragelsen til fragtfoereren" ( praemis 4 i dommen ).
I den forbindelse goer Kommissionen ret i at fremhaeve, at "hvis Terrytrans ( det transportfirma, som var sagsoegernes direkte befuldmaegtigede ) handlede inden for sin befoejelse, da den indgik aftalen om underentreprise, maa sagsoegerne indirekte baere ansvaret for Charles Ward' s og hans 'partneres' handlinger . Hvis Terrytrans derimod har overskredet sin bemyndigelse ved at give transporten i underentreprise, kan sagsoegerne sandsynligvis goere regres gaeldende mod dette selskab ".
24 . Jeg skal derfor foreslaa Domstolen at besvare det andet praejudicielle spoergsmaal benaegtende og at kende for ret :
" Den omstaendighed, at en koeber af oksekoed hidroerende fra interventionslagre og bestemt til eksport ikke kan opfylde forpligtelsen til at udfoere koedet paa grund af et strafbart forhold og/eller uagtsomhed hos et selvstaendigt transportfirma, som har faaet transporten af varerne i underentreprise uden hans vidende, er ikke et tilfaelde af force majeure i den betydning, der er forudsat i artikel 11 i Kommissionens forordning nr . 1687/76 ."
25 . Med sit tredje praejudicielle spoergsmaal oensker den nationale ret i det vaesentlige oplyst, om proportionalitetsprincippet som generelt faellesskabsretligt princip blot kraever, at interventionsorganet fastsaetter det beloeb af sikkerhedsstillelsen, der fortabes, alene paa grundlag af det antal tons, som ikke er blevet eksporteret, eller om princippet derimod kraever, at der ogsaa tages hensyn til andre forhold som f.eks . dem, der er opregnet i spoergsmaalets afsnit c ).
26 . Ifoelge fast praksis, jfr . senest dommen af 30 . juni 1987, Roquette Frères mod Office National Interprofessionnel des Céréales, sag 47/86 ( Sml . s . 2889 ):
" Er den afgoerende betingelse for, om en bestemmelse i faellesskabsretten er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, om de anvendte midler er egnet til at opfylde det tilstraebte formaal og ikke gaar videre, end det er noedvendigt for at opfylde formaalet" ( praemis 19 ).
27 . Efter dette princip kraeves det altsaa, at en sanktion, der ivaerksaettes, fordi en faellesskabsforpligtelse ikke er overholdt, ikke overskrider graenserne for, hvad der er formaalstjenligt og noedvendigt med henblik paa at naa det tilstraebte maal .
28 . Som det fremgaar af den anden betragtning til Kommissionens forordninger ( EOEF ) nr . 1929/82 og 2534/82 var maalet at afsaette et stort lager af koed, som det franske og det irske interventionsorgan laa inde med i visse tredjelande, hvor der var afsaetningsmuligheder, for at undgaa forlaenget oplagring paa grund af de store omkostninger herved . Det koed, som blev udbudt til salg med dette formaal var udtrykkelig beregnet til eksport, og det var netop for at sikre, at forpligtelsen til at udfoere koedet blev overholdt, at der blev stillet krav om sikkerhedsstillelse .
29 . Som den irske regering med rette har paapeget, finder en given maengde koed - som ovenikoebet er erhvervet til en gunstig pris - hvis den ikke udfoeres, saedvanligvis tilbage til Faellesmarkedet, hvor den traeder i stedet for en tilsvarende maengde koed, som igen maa gaa til intervention .
30 . Det er ligeledes fast praksis, jfr . dommen af 27 . november 1986, Maas mod BALM, sag 21/85, Sml . s . 3537, at det maa undersoeges, "om de forpligtelser ... skal betragtes som hovedforpligtelser, hvis overholdelse er af fundamental betydning for faellesskabsordningens rette funktion, og hvis tilsidesaettelse kan sanktioneres ved fortabelse af hele sikkerheden, uden at det medfoerer en tilsidesaettelse af proportionalitetsprincippet ..." ( praemis 15 ).
31 . Hvad angaar de omtvistede regler i denne sag staar fortabelsen af sikkerheden i forhold til den maengde, der ikke blev eksporteret, derfor bestemt ikke i misforhold til det tilstraebte formaal .
32 . Der er i oevrigt udtrykkeligt taget hoejde for denne mulighed i artikel 13, stk . 5, i forordning ( EOEF ) nr . 1687/76 .
33 . Naar henses til den fundamentale betydning, eksportforpligtelsen har, kraever proportionalitetsprincippet derimod ikke, at der tages hensyn til andre forhold, naturligvis bortset fra tilfaelde af force majeure i forbindelse med, at varerne gaar uigenkaldeligt tabt, hvor der egentlig ikke opstaar noget spoergsmaal om proportionalitet, da hele sikkerheden under alle omstaendigheder skal frigives .
34 . Herefter skal jeg foreslaa Domstolen at besvare det tredje praejudicielle spoergsmaal saaledes :
" Naar en erhvervsdrivende har forpligtet sig til at eksportere en vis maengde oksekoed, og en del heraf ikke bliver eksporteret, er proportionalitetsprincippet rigtigt anvendt, saafremt sikkerheden frigives i forhold til den eksporterede maengde . Medmindre der foreligger tilfaelde af force majeure, maa resten af sikkerheden ikke frigives, uanset hvilke andre hensyn der goer sig gaeldende ."
(*) Oversat fra fransk .
( 1 ) Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 1929/82 af 13 . juli 1982 om salg til forudfastsat pris af visse former for udbenet oksekoed fra det franske og det irske interventionsorgan med henblik paa udfoersel ( EFT L 209 af 17.7.1982, s . 34 ) og Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 2534/82 af 15 . september 1982 med samme titel ( EFT L 271 af 21.9.1982, s . 6 ).
( 2 ) Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 2675/80 af 17 . oktober 1980 om aendring af forordning ( EOEF ) nr . 1687/79 om faelles gennemfoerelsesbestemmelser for kontrol med anvendelse af og/eller bestemmelse for produkter fra intervention ( EFT L 274 af 18.10.1980, s . 14 ).
( 3 ) Dom af 20 . februar 1975, Reich mod Hauptzollamt Landau, sag 64/74, Sml . s . 261, paa s . 267 .