62023CO0131
DOMSTOLENS BESLUT (nionde avdelningen)
den 9 januari 2024 (
*1
)
”Begäran om förhandsavgörande – Artikel 99 i domstolens rättegångsregler – Acte éclairé – Beslut 2006/928/EG – Mekanism för samarbete och kontroll av Rumäniens framsteg vid uppfyllandet av de särskilda riktmärkena för reformen av rättsväsendet och kampen mot korruption – Beskaffenhet och rättsverkningar – Bindande för Rumänien – Direkt effekt av riktmärken – Skyldighet att bekämpa korruption och särskilt korruption på hög nivå – Skyldighet att föreskriva straffrättsliga påföljder som är avskräckande och effektiva – Preskriptionstid för straffrättsligt ansvar – Dom från en författningsdomstol om ogiltigförklaring av en nationell bestämmelse som reglerar grunder för preskriptionsavbrott – Systemisk risk för straffrihet – Legalitetsprincipen (inget brott och inget straff utan lag) – Krav på att strafflagen ska vara förutsebar och tydlig – Principen om retroaktiv tillämpning av lindrigare strafflagstiftning (lex mitior) – Rättssäkerhetsprincipen – Nationell norm för skydd av grundläggande rättigheter – Skyldighet för en medlemsstats domstolar att inte tillämpa avgöranden från Författningsdomstolen och/eller Högsta domstolen i denna medlemsstat om de inte är förenliga med unionsrätten”
I mål C‑131/23,
angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 267 FEUF, framställd av Curtea de Apel Brașov (Appellationsdomstolen i Brașov, Rumänien) genom beslut av den 2 mars 2023, som inkom till domstolen den 3 mars 2023, i brottmålet mot
C.A.A.,
C.V.,
ytterligare deltagare i rättegången:
Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție – Direcția Națională Anticorupție – Serviciul Teritorial Brașov
Unitatea Administrativ Teritorială Județul Brașov
meddelar
DOMSTOLEN (nionde avdelningen),
sammansatt av avdelningsordföranden O. Spineanu-Matei, ordföranden på fjärde avdelningen, C. Lycourgos (referent), tillika tillförordnad domare på nionde avdelningen, samt domaren L.S. Rossi,
generaladvokat: M. Campos Sánchez-Bordona,
justitiesekreterare: A. Calot Escobar,
med hänsyn till beslutet, efter att ha hört generaladvokaten, att avgöra målet enligt artikel 99 i domstolens rättegångsregler genom ett särskilt uppsatt beslut som är motiverat,
följande
Beslut
1
Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 19.1 andra stycket FEU, artikel 325.1 FEUF, artikel 2.1 i konventionen som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, undertecknad i Bryssel den 26 juli 1995 och bilagd rådets akt av den 26 juli 1995 (EGT C 316, 1995, s. 48) (nedan kallad PIF-konventionen), kommissionens beslut 2006/928/EG av den 13 december 2006 om inrättande av en mekanism för samarbete och kontroll av Rumäniens framsteg vid uppfyllandet av de särskilda riktmärkena för reformen av rättsväsendet och kampen mot korruption (EUT L 354, 2006, s. 56), artikel 49.1 sista meningen och artikel 53 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan) samt principen om unionsrättens företräde.
2
Begäran har framställts i ett förfarande med extraordinära rättsmedel som inletts av C.A.A. och C.V. De har i detta förfarande yrkat upphävande av den lagakraftvunna dom varigenom C.A.A fälldes till ansvar för handel med inflytande, tagande av muta och missbruk av tjänsteställning och varigenom C.V. fälldes till ansvar för missbruk av tjänsteställning.
Tillämpliga bestämmelser
Unionsrätt
3
Beslut 2006/928 antogs i samband med Rumäniens anslutning till Europeiska unionen den 1 januari 2007, med stöd av bland annat artiklarna 37 och 38 i akten om villkoren för Republiken Bulgariens och Rumäniens anslutning och om anpassning av de fördrag som ligger till grund för Europeiska unionen (EUT L 157, 2005, s. 203), vilken trädde i kraft den 1 januari 2007.
4
Skälen 1–6 och 9 i detta beslut har följande lydelse:
”(1)
Europeiska unionen bygger på rättsstatsprincipen, som är en princip som alla medlemsstater har gemensam.
(2)
Området för frihet, säkerhet och rättvisa och den inre marknaden, som inrättades genom fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, bygger på ett ömsesidigt förtroende för att rättsstatsprincipen i alla hänseenden efterlevs vid förvaltnings- och domstolsbesluten och förvaltnings- och domstolspraxis i samtliga medlemsstater.
(3)
Detta förutsätter att det i alla medlemsstater finns opartiska, oberoende och effektiva rättsystem och förvaltningssystem som är lämpligt rustade att bland annat bekämpa korruption.
(4)
Den 1 januari 2007 blir Rumänien medlem i Europeiska unionen Kommissionen har noterat att Rumänien har gjort betydande ansträngningar för att fullborda förberedelserna för medlemskap, men påpekade i sin rapport av den 26 september 2006 att vissa problem återstår, särskilt rörande rättsväsendets och de rättsvårdande organens ansvarighet och effektivitet, där ytterligare förbättringar krävs för att säkerställa att de har kapacitet att genomföra och tillämpa de bestämmelser som antagits för att förverkliga den inre marknaden och området av frihet, säkerhet och rättvisa.
(5)
Genom artikel 37 i anslutningsakten bemyndigas kommissionen att vidta lämpliga åtgärder om det finns överhängande risk för att Rumänien förorsakar en allvarlig störning i den inre marknadens funktion om det inte lyckas genomföra sina åtaganden. Genom artikel 38 i anslutningsakten bemyndigas kommissionen att vidta lämpliga åtgärder om det i Rumänien finns överhängande risk för allvarliga brister i införlivandet, genomförandet eller tillämpningen av rättsakter som antagits på grundval av avdelning VI i EU-fördraget eller avdelning IV i EG‑fördraget.
(6)
Mot bakgrund av de återstående problemen rörande rättsväsendets och de rättsvårdande organens ansvarighet och effektivitet är det befogat att inrätta en mekanism för samarbete och kontroll av Rumäniens framsteg vid uppfyllandet av de särskilda riktmärkena för reformen av rättsväsendet och kampen mot korruption.
…
(9)
Detta beslut bör ändras om det enligt kommissionens bedömning råder behov av att anpassa riktmärkena. Detta beslut bör upphävas när alla riktmärken har uppfyllts på ett tillfredsställande sätt.”
5
I artikel 1 i beslut 2006/928 föreskrivs följande:
”Rumänien skall senast den 31 mars varje år, och för första gången den 31 mars 2007, rapportera till kommissionen om de framsteg som har gjorts med att uppfylla vart och ett av de riktmärken som anges i bilagan.
Kommissionen får när som helst lämna tekniskt bistånd genom olika åtgärder och samla in och utbyta information om riktmärkena. Kommissionen får när som helst anordna expertgruppbesök till Rumänien för detta ändamål. De rumänska myndigheterna skall lämna nödvändigt bistånd i samband med detta.”
6
Bilagan till beslutet har följande lydelse:
”De riktmärken som enligt artikel 1 skall uppfyllas av Rumänien:
1.
Sörja för ett öppnare och effektivare rättsligt förfarande bland annat genom att öka kapaciteten och ansvarigheten hos det högsta rättsrådet. Rapportera om och övervaka verkningarna av de nya civil- och straffprocesslagarna.
2.
Inrätta en byrå för integritet med ansvar för att kontrollera tillgångar, oförenligheter och eventuella intressekonflikter och för att utfärda de obligatoriska beslut på grundval av vilka avskräckande sanktioner kan vidtas.
3.
Bygga vidare på de framsteg som redan gjorts och fortsätta att genomföra professionella, oberoende undersökningar rörande fall av påstådd korruption på hög nivå.
4.
Vidta ytterligare åtgärder för att förebygga och bekämpa korruption, i synnerhet inom den lokala förvaltningen.”
Rumänsk rätt
Den rumänska grundlagen
7
Principen om retroaktiv tillämpning av lindrigare strafflagstiftning (lex mitior) stadfästs i artikel 15.2 i Constituția României (den rumänska grundlagen) som föreskriver att ”lagen gäller enbart för framtiden, med undantag för lindrigare straffrättsliga eller förvaltningsrättsliga bestämmelser”.
8
I artikel 147.1 och 147.4 i den rumänska grundlagen föreskrivs följande:
”1.   Bestämmelser i gällande lagar och andra författningar som befunnits vara grundlagsstridiga, ska upphöra att ha rättsverkan 45 dagar efter det att Curtea Constituționalăs [Författningsdomstolens] avgörande har offentliggjorts, såvida inte parlamentet eller regeringen, beroende på omständigheterna, under denna period harmoniserar de grundlagsstridiga bestämmelserna med bestämmelserna i grundlagen. Under den tiden ska de bestämmelser som befunnits vara grundlagsstridiga upphöra att gälla.
…
4.   Avgöranden från Curtea Constituțională [(Författningsdomstolen)] ska offentliggöras i Monitorul Oficial al României Från och med dagen för offentliggörandet är avgörandena allmänt bindande. De har endast verkan för framtiden.”
Den rumänska strafflagstiftningen
9
Den 1 februari 2014 trädde Legea nr. 286/2009 privind Codul penal (lag nr 286/2009 om införande av strafflagen), av den 17 juli 2009 (Monitorul Oficial al României, del I, nr 510 av den 24 juli 2009) (nedan kallad strafflagen) i kraft.
10
Räckvidden för principen om retroaktiv tillämpning av lindrigare strafflagstiftning (lex mitior), vilken stadfästs i artikel 15.2 i den rumänska grundlagen, preciseras i artikel 5.1 i strafflagen enligt följande:
”Om en eller flera strafflagar har antagits under den period som infaller mellan tidpunkten då brottet begicks och den slutliga domen, ska den lindrigare lagen tillämpas.”
11
I artikel 154.1 i strafflagen föreskrivs följande:
”Preskriptionstiden för straffrättsligt ansvar är
a)
15 år, när på brottet kan följa livstids fängelse eller fängelse i mer än 20 år,
b)
10 år, när på brottet kan följa fängelse i mer än10 år men högst 20 år,
c)
8 år, när på brottet kan följa fängelse i mer än 5 år men högst 10 år,
d)
5 år, när på brottet kan följa fängelse i mer än 1 år men högst 5 år,
e)
3 år, när på brottet kan följa fängelse i högst 1 år eller böter.”
12
Före strafflagens ikraftträdande föreskrevs det i den bestämmelse som reglerade avbrytande av preskriptionstider för straffrättsligt ansvar följande:
”Preskriptionstiden i artikel 122 avbryts av varje handling som företas i ett mål och som enligt lag ska delges den misstänkte eller tilltalade under det straffrättsliga förfarandet.”
13
I artikel 155.1 i strafflagen, i dess lydelse enligt lag nr 286/2009, föreskrevs följande:
”Preskriptionstiden för straffrättsligt ansvar avbryts när en processhandling företas i målet.”
14
Nämnda artikel 155.1 ändrades genom Ordonanța de urgență a Guvernului nr. 71/2022, pentru modificarea articolului 155 alineatul (1) din Legea nr. 286/2009 privind Codul penal (brådskande regeringsbeslut nr 71/2022, om ändring av artikel 155.1 i lag nr 286/2009 om införande av strafflagen), av den 30 maj 2022 (Monitorul Oficial al României, del I, nr 531 av den 30 maj 2022) (nedan kallat OUG nr 71/2022) och har nu följande lydelse:
”Varje processhandling som företas i ett mål och som, enligt lag, ska delges den misstänkte eller den tilltalade avbryter preskriptionstiden för det straffrättsliga ansvaret.”
15
Artikel 426 b i Legea nr. 135/2010, privind Codul de procedură penală (lag nr 135/2010, om införande av straffprocesslagen), av den 1 juli 2010 (Monitorul Oficial al României, del I, nr 486 av den 15 juli 2010), i den lydelse som är tillämplig i det nationella målet, med rubriken ”Situationer då extraordinära rättsmedel får användas för att yrka upphävande av en dom”, lyder enligt följande:
”Ett extraordinärt rättsmedel med yrkande om upphävande av lagakraftvunna avgöranden i brottmål får användas i följande fall:
…
b)
om den tilltalade har dömts för brott genom lagakraftvunnen dom, trots bevis för att det fanns grund för att avskriva målet.”
Målen vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
16
Genom en brottmålsdom av den 30 april 2020, meddelad av Tribunalul Brașov (Förstainstansdomstolen i Brașov, Rumänien), som vann laga kraft efter dom meddelad av Curtea de Apel Brașov (Appellationsdomstolen i Brașov) den 1 februari 2022, befanns C.A.A. och C.V. skyldiga till tagande av muta, handel med inflytande och missbruk av tjänstemannaställning (C.A.A.) respektive missbruk av tjänstemannaställning (C.V.), i samband med förfaranden för offentlig upphandling i Rumänien. C.A.A. dömdes till fängelse i sju år och tio månader jämte en kompletterande påföljd i form av förbud att utöva vissa rättigheter i fem år. C.V. dömdes till ett villkorligt fängelsestraff i två år med en prövotid på tre år.
17
På grundval av den fällande domen förordnade Tribunalul Brașov (Förstainstansdomstolen i Brașov), den 1 februari 2022, om verkställighet av det fängelsestraff som C.A.A. hade dömts till.
18
I sin begäran om förhandsavgörande har den hänskjutande domstolen redogjort för en nationell rättspraxis som avser artikel 155.1 i strafflagen, i dess lydelse enligt lag nr 286/2009, som kan ha en avgörande inverkan på situationen för sökandena i det nationella målet.
19
För det första har den hänskjutande domstolen påpekat att Curtea Constituțională (Författningsdomstolen), i sin dom nr 297 av den 26 april 2018, publicerad den 25 juni 2018 (nedan kallad Curtea Constituționalăs (Författningsdomstolens) dom nr 297/2018), biföll en invändning om författningsstridighet som framställts mot nämnda bestämmelse i den del det föreskrevs att preskriptionstiden för straffrättsligt ansvar avbryts ”när en processhandling företas i målet”.
20
Enligt Curtea Constituțională (Författningsdomstolen) var den bestämmelsen inte förutsebar och stred mot legalitetsprincipen (inget brott och inget straff utan lag) (nedan kallad den straffrättsliga legalitetsprincipen), eftersom formuleringen ”en processhandling” även inbegrep handlingar som inte delgavs den misstänkte eller den tilltalade, vilket i sin tur medförde att den misstänkte eller tilltalade inte kunde få kännedom om att en ny preskriptionstid för dennes straffrättsliga ansvar hade börjat löpa.
21
Samma domstol konstaterade även att artikel 155.1 i strafflagen, i dess lydelse före ikraftträdandet av lag nr 286/2009, uppfyllde de krav på förutsebarhet som följer av relevanta författningsbestämmelser, eftersom den stadgade att endast en handling som enligt lag ska delges den misstänkte eller den tilltalade kan avbryta preskriptionstiden för det straffrättsliga ansvaret.
22
För det andra framgår det av de förklaringar som den hänskjutande domstolen har lämnat att den nationella lagstiftaren under flera år inte vidtog några åtgärder med anledning av Curtea Constituționalăs (Författningsdomstolens) dom nr 297/2018 för att ersätta bestämmelsen i artikel 155.1 i strafflagen som befunnits författningsstridig.
23
För det tredje har den hänskjutande domstolen påpekat att Curtea Constituțională (Författningsdomstolen), i sin dom nr 358 av den 26 maj 2022, publicerad den 9 juni 2022 (nedan kallad Curtea Constituționalăs (Författningsdomstolens) dom nr 358/2022), biföll en ny invändning om författningsstridighet som framställts mot artikel 155.1 i strafflagen. Curtea Constituțională (Författningsdomstolen) klargjorde i sistnämnda dom att dess dom nr 297/2018 hade den rättsliga karaktären av en ”enkel” dom om författningsstridighet. Curtea Constituțională (Författningsdomstolen) betonade att lagstiftaren inte vidtagit några åtgärder sedan dom nr 297/2018 meddelades, liksom att den kombinerade effekten av sistnämnda dom och avsaknaden av åtgärder hade gett upphov till en ny situation med bristande tydlighet och förutsebarhet gällande de regler som är tillämpliga på preskriptionsavbrott för en persons straffrättsliga ansvar. Denna situation har i sin tur lett till en motstridig domstolspraxis. Curtea Constituțională (Författningsdomstolen) har preciserat att under perioden från dagen för publiceringen av dom nr 297/2018 till och med ikraftträdandet av en normativ rättsakt som fastställer den tillämpliga regeln ”[fanns] det i [rumänsk] rätt inte några bestämmelser om avbrott i preskriptionstiden för straffrättsligt ansvar”.
24
För det fjärde framgår det av begäran om förhandsavgörande att den 30 maj 2022, det vill säga efter det att Curtea Constituționalăs (Författningsdomstolens) dom nr 358/2022 hade meddelats men innan den hade publicerats, så antog den rumänska regeringen – i sin egenskap av delegerad lagstiftare – OUG nr 71/2022, som trädde i kraft samma dag. Genom denna rättsakt ändrades artikel 155.1 i strafflagen på så sätt att preskriptionstiden för straffrättsligt ansvar numera avbryts varje gång en processhandling som ska delges den misstänkte eller den tilltalade företas i målet.
25
För det femte har den hänskjutande domstolen påpekat att Înalta Curte de Casație și Justiție (Högsta domstolen) i sin dom nr 67/2022 av den 25 oktober 2022, publicerad den 28 november 2022, preciserade att regler om preskriptionsavbrott för straffrättsligt ansvar, i rumänsk rätt, är att hänföra till den materiella straffrätten och därför omfattas av principen om förbud mot retroaktiv tillämpning av straffrättsliga bestämmelser, utan att det påverkar principen om retroaktiv tillämpning av lindrigare strafflagstiftning (lex mitior), såsom denna garanteras i bland annat artikel 15.2 i den rumänska grundlagen.
26
Curte de Casație și Justiție (Högsta domstolen) har således slagit fast att ett extraordinärt rättsmedel i princip kan användas mot en lagakraftvunnen brottmålsdom för att yrka att domen ska upphävas på grundval av rättsverkningarna från domarna nr 297/2018 och 358/2022 från Curtea Constituțională (Författningsdomstolen) då de utgör lindrigare strafflagstiftning. Den möjligheten är emellertid utesluten när domstolen i andra instans redan har prövat frågan om preskription av det straffrättsliga ansvaret under det förfarande som utmynnade i den lagakraftvunna brottmålsdomen.
27
C.A.A. och C.V. har, var och en, med stöd av artikel 426 b i straffprocesslagen, med hjälp av extraordinära rättsmedel gett in en ansökan till Curtea de Apel Brașov (Appellationsdomstolen i Brașov), som är hänskjutande domstol i förevarande mål, med yrkande om att brottmålsdomen av den 30 april 2020, som nämns i punkt 16 ovan, ska upphävas. Till stöd för sitt yrkande har de åberopat att det fanns bevis för att det förelåg grund för att avskriva brottmålet, nämligen att preskriptionstiden för deras straffrättsliga ansvar hade löpt ut. Dagen då C.A.A. gav in sin ansökan om upphävande, den 21 juni 2022, var han frihetsberövad.
28
Som grund för detta förfarande har C.A.A. och C.V., med stöd av principen om retroaktiv tillämpning av lindrigare strafflagstiftning (lex mitior), gjort gällande att deras straffrättsliga ansvar är preskriberat till följd av Curtea Constituționalăs (Författningsdomstolens) domar nr 297/2018 och 358/2022.
29
Sökandena har i allt väsentligt anfört att från och med dagen för publicering av Curtea Constituționalăs (Författningsdomstolens) dom nr 297/2018, det vill säga den 25 juni 2018, till och med dagen för publicering av dom nr 358/2022, den 9 juni 2022, stadgades det i rumänsk rätt inte någon grund för avbrott i preskriptionstiden för straffrättsligt ansvar.
30
Det förhållandet att det under perioden mellan dessa datum inte i rumänsk rätt föreskrevs några grunder för avbrott i preskriptionstiden för straffrättsligt ansvar utgör, enligt sökandena, i sig en lindrigare strafflagstiftning som ska tillämpas på dem enligt principen om retroaktiv tillämpning av lindrigare strafflagstiftning (lex mitior), vilken är stadfäst i den rumänska grundlagen.
31
Den hänskjutande domstolen har påpekat att om denna tolkning godtas, skulle den preskriptionstid som föreskrivs för de brott som sökandena dömdes för i det nationella målet, med hänsyn till när de straffbelagda handlingarna begicks, ha löpt ut innan den fällande domen mot dem vunnit laga kraft, vilket innebär att brottmålet ska avskrivas och att det därmed är omöjligt att döma dessa personer till straff.
32
Det är mot denna bakgrund som den hänskjutande domstolen vill få klarhet i huruvida den tolkning som sökandena i det nationella målet har gjort gällande är förenlig med unionsrätten. Den hänskjutande domstolen har inledningsvis påpekat att denna tolkning skulle medföra att sökandena befrias från straffrättsligt ansvar för korruptionsbrott, samtidigt som beslut 2006/928 ålägger Rumänien att på ett effektivt och avskräckande sätt bekämpa sådana brott.
33
Den hänskjutande domstolen har vidare understrukit att det nationella målet rör både korruptionsbrott i strikt mening, det vill säga tagande av muta och handel med inflytande, i samband med förfaranden för offentlig upphandling, och brott som kan likställas med korruptionsbrott, nämligen missbruk av tjänsteställning. Även sistnämnda brott begicks i samband med offentliga upphandlingar och i ena fallet hade tjänstemannen en särskilt viktig befattning inom en lokal förvaltningsenhet.
34
Den hänskjutande domstolen har därefter angett att den tolkning som sökandena i det nationella målet förespråkar, vilken innebär att de befrias från straffrättsligt ansvar, även ska prövas mot bakgrund av artikel 19.1 andra stycket FEU, artikel 325.1 FEUF och artikel 2.1 i PIF-konventionen. Dessa bestämmelser, som avser skyddet av unionens ekonomiska intressen, är enligt nämnda domstol tillämpliga i förevarande fall på grund av att de brott som är aktuella i det nationella målet har begåtts i samband med förfaranden för offentlig upphandling, vilka har finansierats med offentliga medel och medfört att mervärdesskatt tillämpats.
35
Den hänskjutande domstolen har i detta avseende tillagt att unionens budget bland annat finansieras genom belopp som betalas av medlemsstaterna, vilka motsvarar en procentandel av bruttonationalinkomsten. De rättsakter som inverkar negativt på den nationella budgeten påverkar således storleken på medlemsstatens bidrag till unionens budget och inverkar därigenom indirekt på unionens ekonomiska intressen.
36
Slutligen har den hänskjutande domstolen gjort gällande att dess begäran om förhandsavgörande även ska prövas mot bakgrund av artikel 49.1 sista meningen och artikel 53 i stadgan, eftersom en nationell domstol, beroende på EU-domstolens svar, kan vara skyldig att tillämpa principen om lindrigare strafflagstiftning och att pröva huruvida de nationella skyddsnormer som följer av de rättsverkningar som domarna från Curtea Constituțională (Författningsdomstolen) har gett är förenliga med unionsrättens företräde.
37
Den hänskjutande domstolen har preciserat att verkningarna av Curtea Constituționalăs (Författningsdomstolens) domar nr 297/2018 och nr 358/2022 på preskriptionen av det straffrättsliga ansvaret ledde till att ett stort antal brottmål avskrevs, vilket medfört betydande skada, och till att mål som avgjorts genom lagakraftägande dom under perioden från den 25 juni 2018, då Curtea Constituționalăs (Författningsdomstolen) dom nr 297/2018 publicerades, och den 30 maj 2022, då OUG nr 71/2022 trädde i kraft, har återupptagits, vilket har undergrävt effektiviteten i hela rättssystemet, som nu står utan en avgörande beståndsdel i kampen mot korruption.
38
Europeiska kommissionen har dessutom i sin rapport av den 22 november 2022 till Europaparlamentet och rådet om Rumäniens framsteg inom ramen för samarbets- och kontrollmekanismen (COM(2022) 664 final), gett uttryck för sin oro över den inverkan som denna rättspraxis kan få på flera pågående brottmål, särskilt på korruptionsmål.
39
Mot denna bakgrund beslutade Curtea de Apel Brașov (Appellationsdomstolen i Brașov) att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till EU-domstolen:
”1.
Ska artikel 19.1 andra stycket [FEU], artikel 325.1 FEUF, artikel 2.1 i [PIF-konventionen] och beslut [2006/928] tolkas så, att de utgör hinder för att tillämpa ett avgörande från Curtea Constituțională (Författningsdomstolen, Rumänien), i vilket det med retroaktiv verkan fastställts att det inte finns några fall där preskriptionstiden ska upphöra att löpa, samtidigt som det finns en utbredd och fast rättspraxis från de nationella domstolarna, däribland [Înalta Curte de Casație și Justiție (Högsta domstolen, Rumänien)], och en tillämpning av detta avgörande skulle medföra en risk för systemisk straffrihet på grund av att ett stort antal slutligt avgjorda brottmål genom extraordinära rättsmedel skulle återupptas och avskrivas på grund av att det fastställts att brotten är preskriberade?
2.
Utgör principen om [unionsrättens] företräde, med hänvisning till kommissionens beslut [2006/928] och artikel 49.1 tredje meningen (principen om retroaktiv tillämpning av mildare strafflag) i [stadgan], hinder för att frågan om preskription av straffrättsligt ansvar omprövas under pågående verkställighet av straffet, genom en ansökan som gjorts med hjälp av ett extraordinärt rättsmedel till följd av ett avgörande från Curtea Constituțională (Författningsdomstolen), som meddelades efter det att de fällande domarna vann laga kraft och som kullkastar en utbredd, fast rättspraxis från nationella domstolar och således undergräver straffets avskräckande och effektiva karaktär, liksom säkerheten och stabiliteten i de rättsliga förhållandena?
3.
Medger principen om [unionsrättens] företräde, med hänvisning till artikel 53 i [stadgan], tillämpning av sådana nationella skyddsnormer som den som är aktuell i det nationella målet, vilka garanteras genom medlemsstatens nationella rätt och härrör från de rättsverkningar som tillskrivits Curtea Constituțională (Författningsdomstolens) avgörande, om detta inverkar menligt på en effektiv tillämpning av unionsrätten på medlemsstatens territorium?”
Förfarandet vid domstolen
40
Genom beslut av domstolens ordförande den 30 mars 2023 vilandeförklarades förfarandet i förevarande mål fram till dess att dom meddelats i målet Lin (C‑107/23 PPU).
41
Den 24 juli 2023 meddelade domstolen dom i målet Lin (C‑107/23 PPU, EU:C:2023:606), och samma dag beslutade domstolens ordförande att förfarandet skulle återupptas.
42
Den hänskjutande domstolen, till vilken kansliet hade översänt denna dom, underrättade EU-domstolen om att den avsåg att vidhålla sin begäran om förhandsavgörande.
43
Den hänskjutande domstolen har i sin begäran om förhandsavgörande begärt att förevarande mål ska handläggas skyndsamt i enlighet med artikel 105 i EU-domstolens rättegångsregler.
44
Med hänsyn till beslutet att avgöra målet genom motiverat beslut i enlighet med artikel 99 i rättegångsreglerna, finns det inte längre anledning att pröva denna begäran.
Huruvida begäran om förhandsavgörande kan tas upp till prövning
45
EU-domstolen erinrar om att det av fast rättspraxis framgår att det, inom ramen för det samarbete mellan EU-domstolen och de nationella domstolarna som införts genom artikel 267 FEUF, uteslutande ankommer på den nationella domstolen, vid vilken målet anhängiggjorts och vilken har ansvaret för det rättsliga avgörandet, att mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i målet bedöma såväl om ett förhandsavgörande är nödvändigt för att döma i saken som relevansen av de frågor som ställs till EU-domstolen. EU-domstolen är följaktligen i princip skyldig att meddela ett förhandsavgörande när de frågor som ställts avser tolkningen av unionsrätten (dom av den 21 mars 2023, Mercedes-Benz Group (Tillverkares ansvar för fordon som är utrustade med manipulationsanordningar), C‑100/21, EU:C:2023:229, punkt 52 och där angiven rättspraxis).
46
Av detta följer att frågor som rör unionsrätten presumeras vara relevanta. En tolkningsfråga från en nationell domstol kan bara avvisas då det är uppenbart att den begärda tolkningen av unionsrätten inte har något samband med de verkliga omständigheterna eller saken i det nationella målet eller då frågeställningen är hypotetisk eller EU-domstolen inte har tillgång till sådana uppgifter om de faktiska eller rättsliga omständigheterna som är nödvändiga för att kunna ge ett användbart svar på de frågor som ställts till den (dom av den 21 mars 2023, Mercedes-Benz Group (Tillverkares ansvar för fordon som är utrustade med manipulationsanordningar), C‑100/21, EU:C:2023:229, punkt 53 och där angiven rättspraxis).
47
I förevarande fall avser den hänskjutande domstolens första fråga bland annat tolkningen av artikel 325.1 FEUF och artikel 2.1 i PIF-konventionen, vilka syftar till att skydda unionens ekonomiska intressen.
48
Det ska påpekas att det nationella målet, såsom framgår av punkt 16 ovan, avser brotten tagande av muta, handel med inflytande och missbruk av tjänsteställning i samband med offentliga upphandlingsförfaranden i Rumänien.
49
Till skillnad från de korruptionsbrott som var i fråga i vissa av de nationella tvister som var aktuella i det mål som avgjordes genom dom av den 21 december 2021, Euro Box Promotion m.fl. (C‑357/19, C‑379/19, C‑547/19, C‑811/19 och C‑840/19, EU:C:2021:1034), vilka hade begåtts i samband med förfaranden för offentlig upphandling som delvis finansierats med EU-medel, finns det i handlingarna i förevarande mål inget som tyder på att unionens ekonomiska intressen har påverkats av de överträdelser som det nationella målet gäller.
50
I synnerhet är den omständigheten att mervärdesskatt tillämpades vid de aktuella offentliga upphandlingsförfarandena inte tillräcklig för att unionens ekonomiska intressen ska anses ha påverkats. Inte heller räcker den omständigheten, som den hänskjutande domstolen har hänvisat till, att de begångna överträdelserna har kunnat inverka negativt på den nationella budgeten, vilket skulle kunna påverka storleken på Rumäniens bidrag till unionens budget.
51
Av det ovanstående följer att den första frågan, i den mån den avser tolkningen av artikel 325.1 FEUF och artikel 2.1 i PIF-konventionen, inte har något samband med de verkliga omständigheterna eller saken i det nationella målet. Det är således uppenbart att den första frågan, i detta avseende, inte kan tas upp till prövning.
Prövning av tolkningsfrågorna
52
Enligt artikel 99 i domstolens rättegångsregler får domstolen, på förslag av referenten och efter att ha hört generaladvokaten, när som helst avgöra målet genom särskilt uppsatt beslut som är motiverat om svaret på en tolkningsfråga klart kan utläsas av rättspraxis.
53
Det ska även erinras om att det rättsliga samarbete som har inrättats genom artikel 267 FEUF grundar sig på en tydlig funktionsfördelning mellan EU-domstolen och de nationella domstolarna. EU-domstolen är för det första inte behörig att tillämpa unionsbestämmelserna på ett visst fall, utan är endast behörig att uttala sig om tolkningen av fördragen och de rättsakter som beslutats av Europeiska unionens institutioner, organ eller byråer (se, för ett liknande resonemang, dom av den 18 maj 2021, Asociaügyia Forumul Judecătorilor din România m.fl., C‑83/19, C‑127/19, C‑195/19, C‑291/19, C‑355/19 och C‑397/19, EU:C:2021:393, punkt 201 och där angiven rättspraxis). För det andra ankommer det, i enlighet med punkt 11 i Europeiska unionens domstols rekommendationer till nationella domstolar om begäran om förhandsavgörande (EUT C 380, 2019, s. 1), på de nationella domstolarna att fastställa vilka konkreta konsekvenser de uppgifter om unionsrättens tolkning som EU-domstolen lämnat får i de mål de har att pröva (se, för ett liknande resonemang, dom av den 25 oktober 2018, Roche Lietuva, C‑413/17, EU:C:2018:865, punkt 43).
54
I förevarande fall anser EU-domstolen, trots de tvivel som den hänskjutande domstolen gett uttryck för, att den tolkning av unionsrätten som begärts av sistnämnda domstol klart kan utläsas av domen av den 21 december 2021, Euro Box Promotion m.fl. (C‑357/19, C‑379/19, C‑547/19, C‑811/19 och C‑840/19, EU:C:2021:1034), och domen av den 24 juli 2023, Lin (C‑107/23 PPU, EU:C:2023:606). Artikel 99 i rättegångsreglerna ska således tillämpas i förevarande mål.
55
Såsom framgår av punkt 53 ovan ankommer det på den hänskjutande domstolen att fastställa vilka konkreta konsekvenser de uppgifter om unionsrättens tolkning som följer av denna rättspraxis från EU-domstolen får i det mål den har att pröva.
56
Den hänskjutande domstolens frågor, som ska prövas tillsammans, avser, i den mån de kan tas upp till prövning, tolkningen av artikel 19.1 andra stycket FEU, artikel 49.1 sista meningen och artikel 53 i stadgan samt beslut 2006/928.
57
Skälen i begäran om förhandsavgörande visar emellertid att den hänskjutande domstolens osäkerhet som föranlett tolkningsfrågorna gäller dels tolkningen av de unionsrättsliga bestämmelser som ålägger medlemsstaterna att på ett effektivt sätt bekämpa korruption, dels tolkningen av de garantier som följer av den straffrättsliga legalitetsprincipen.
58
Under dessa omständigheter ska frågorna endast prövas mot bakgrund av beslut 2006/928 samt artikel 49.1 och artikel 53 i stadgan.
59
Den hänskjutande domstolen ska följaktligen anses ha ställt nämnda frågor för att få klarhet i huruvida de i ovanstående punkt nämnda unionsrättsliga bestämmelserna ska tolkas så, att domstolarna i en medlemsstat är skyldiga att underlåta att tillämpa dels domar från Författningsdomstolen i denna medlemsstat, varigenom en nationell bestämmelse om avbrott i preskriptionstiden för straffrättsligt ansvar ogiltigförklaras på grund av att den straffrättsliga legalitetsprincipen har åsidosatts såvitt gäller principens krav på strafflagens förutsebarhet och tydlighet, dels en dom från Högsta domstolen i samma medlemsstat av vilken det följer att reglerna om preskriptionsavbrott, såsom de framgår av denna rättspraxis i konstitutionella frågor, får tillämpas retroaktivt såsom lindrigare strafflagstiftning (lex mitior) i syfte att angripa lagakraftvunna domar varigenom en person fällts för brott. Frågan ställs med hänsyn till att de nämnda domarna leder till att ett stort antal brottmål, inbegripet mål om korruption, kommer att avskrivas på grund av att det straffrättsliga ansvaret är preskriberat.
Rumäniens åsidosättande av skyldigheten att effektivt bekämpa korruption
60
Domstolen har redan slagit fast att beslut 2006/928 till alla delar är bindande för Rumänien så länge det inte har upphävts och att de riktmärken som anges i beslutets bilaga, vilka syftar till att säkerställa att Rumänien iakttar rättsstatsprincipen i artikel 2 FEU, är bindande för denna medlemsstat i den meningen att medlemsstaten är skyldig att vidta lämpliga åtgärder för att genomföra dessa riktmärken och därvid, i vederbörlig ordning, i enlighet med principen om lojalt samarbete i artikel 4.3 FEU, beakta de rapporter som kommissionen upprättar på grundval av nämnda beslut, särskilt rekommendationerna i dessa rapporter (dom av den 21 december 2021, Euro Box Promotion m.fl., C‑357/19, C‑379/19, C‑547/19, C‑811/19 och C‑840/19, EU:C:2021:1034, punkt 175).
61
Enligt de riktmärken som anges i bilagan till beslut 2006/928 ska Rumänien bland annat ”bygga vidare på de framsteg som redan gjorts och fortsätta att genomföra professionella, oberoende undersökningar rörande fall av påstådd korruption på hög nivå” (tredje riktmärket) och ”vidta ytterligare åtgärder för att förebygga och bekämpa korruption, i synnerhet inom den lokala förvaltningen” (fjärde riktmärket).
62
Det följer av dessa riktmärken, som är bindande för Rumänien, att det i beslut 2006/928 fastställs en skyldighet för Rumänien att på ett effektivt sätt bekämpa korruption i allmänhet och i synnerhet korruption på hög nivå, särskilt inom den lokala förvaltningen. Det framgår av beslutet om hänskjutande att C.A.A. hade en viktig ledande befattning inom en lokal offentlig förvaltning i Rumänien.
63
För att uppfylla kraven i detta beslut, vilka innebär att sådan korruption som avses i föregående punkt ska förebyggas och bekämpas, är Rumänien skyldig att föreskriva effektiva och avskräckande straffrättsliga påföljder (se, för ett likande resonemang, dom av den 21 december 2021, Euro Box Promotion m.fl., C‑357/19, C‑379/19, C‑547/19, C‑811/19 och C‑840/19, EU:C:2021:1034, punkterna190 och 191).
64
Det ankommer dessutom på Rumänien att säkerställa att dess straffrättsliga och straffprocessrättsliga bestämmelser gör det möjligt att effektivt beivra korruption. Även om de påföljder som föreskrivs och de straffrättsliga förfaranden som införts för att bekämpa dessa brott hör till medlemsstatens behörighet, begränsas denna behörighet alltså inte bara av proportionalitetsprincipen och likvärdighetsprincipen, utan även av effektivitetsprincipen, enligt vilken påföljder ska vara effektiva och avskräckande. Detta krav på effektivitet omfattar med nödvändighet såväl lagföring av och påföljder för korruption som tillämpningen av de straff som utdömts, eftersom dessa straff inte kan vara effektiva och avskräckande om de inte faktiskt verkställs (se, för ett liknande resonemang, dom av den 21 december 2021, Euro Box Promotion m.fl., C‑357/19, C‑379/19, C‑547/19, C‑811/19 och C‑840/19, EU:C:2021:1034, punkt 192).
65
Följande kan i förevarande fall utläsas av den hänskjutande domstolens förklaringar, såsom dessa sammanfattats i punkterna 18–26 ovan. Med tillämpning av Curtea Constituționalăs (Författningsdomstolens) domar nr 297/2018 och 358/2022 föreskrevs under perioden mellan den 25 juni 2018, då dom nr 297/2018 publicerades, och den 30 maj 2022, då OUG nr 71/2022 trädde i kraft, i rumänsk rätt inga grunder för avbrott i preskriptionstiden för straffrättsligt ansvar. Enligt Înalta Curte de Casație și Justiție (Högsta domstolens) dom nr 67/2022 kan denna rättspraxis i konstitutionella frågor åberopas såsom lindrigare strafflagstiftning (lex mitior), även i syfte att angripa lagakraftvunna domar varigenom en person fällts för brott.
66
Vad beträffar de konkreta verkningar som kan tänkas följa av denna rättspraxis har den hänskjutande domstolen angett följande. Tillämpning, i det nationella målet, av den regel som följer av Curtea Constituționalăs (Författningsdomstolens) domar nr 297/2018 och 358/2022 såsom lindrigare strafflagstiftning (lex mitior) – enligt vilken det i rumänsk rätt inte föreskrevs några grunder för avbrott i preskriptionstiden för straffrättsligt ansvar under den period som avses i föregående punkt – skulle leda till att den preskriptionstid som gäller för de gärningar som är aktuella i det nationella målet hade löpt ut innan den dom varigenom sökandena i det nationella målet fälls för brott vann laga kraft, vilket i sin tur skulle medföra att brottmålet avskrivs och det blir omöjligt att döma dessa personer.
67
Den hänskjutande domstolen har även påpekat att Curtea Constituționalăs (Författningsdomstolens) domar nr 297/2018 och 358/2022 kan komma att påverka ”ett mycket stort antal mål”, inbegripet mål som avslutats genom fällande domar som vunnit laga kraft, vilka skulle kunna angripas genom extraordinära rättsmedel av den typ som är aktuella i det nationella målet.
68
De uppgifter som kommissionen lade fram i den rapport som nämns i punkt 38 ovan, vilken upprättats i enlighet med artikel 2 i beslut 2006/928, bekräftar dessutom att det finns en risk för att många fall av korruption inte längre kan beivras på grund av preskription av det straffrättsliga ansvaret för dessa brott. Det framgår nämligen av den rapporten, till vilken den hänskjutande domstolen har hänvisat, att Curtea Constituțională (Författningsdomstolens) domar nr 297/2018 och 358/2022 skulle kunna leda till ”att brottmålsförfaranden [avbryts] och att det straffrättsliga ansvaret i ett stort antal mål [undanröjs]”, och att ”avbrutna straffrättsliga förfaranden i ett så stort antal korruptionsmål [kan] få en betydande inverkan på insatserna för att bekämpa korruption på hög nivå”.
69
Av det ovan anförda kan man dra slutsatsen att den rättsliga situation som uppstått till följd av Curtea Constituționalăs (Författningsdomstolens) domar nr 297/2018 och 358/2022 liksom av Înalta Curte de Casație și Justiție (Högsta domstolens) dom nr 67/2022 medför en systemisk risk för straffrihet för korruption. Detta gäller i synnerhet komplicerade mål som kräver längre utredningstid av rättsvårdande myndigheter (se, för ett liknande resonemang, dom av den 24 juli 2023, Lin, C‑107/23 PPU, EU:C:2023:606, punkt 91).
70
Förekomsten av en sådan systemisk risk för straffrihet är oförenlig med kraven i beslut 2006/928, vilka det erinrats om i punkterna 59–61 ovan.
71
I detta sammanhang ankommer det i första hand på den nationella lagstiftaren att vidta nödvändiga åtgärder för att uppfylla dessa krav, genom att anta erforderliga bestämmelser eller ändra befintliga regler för att säkerställa att det regelverk som är tillämpligt för lagföring av och påföljder för korruptionsbrott, inbegripet regler om preskription av straffrättsligt ansvar, överensstämmer med kraven i beslut 2006/928. Detta regelverk ska vara utformat på ett sådant sätt att det inte, på grund av sin natur, medför en risk för systemisk straffrihet avseende sådana överträdelser samtidigt som skyddet av de grundläggande rättigheterna för de anklagade säkerställs (se, för ett liknande resonemang, dom av den 24 juli 2023, Lin, C‑107/23 PPU, EU:C:2023:606, punkt 93).
72
En rättslig situation där en medlemsstats regler om avbrott i preskriptionstiden för straffrättsligt ansvar har ogiltigförklarats och följaktligen berövats sin rättsverkan av Författningsdomstolen i denna medlemsstat utan att den nationella lagstiftaren gjort något åt situationen under nästan fyra år, är oförenlig med den i punkterna 59–61 ovan nämnda skyldigheten att se till att korruptionsbrott som begåtts i den medlemsstaten beivras med straffrättsliga påföljder som är effektiva och avskräckande. En dylik situation – som påverkar en allmängiltig bestämmelse, vilken var tillämplig på alla straffrättsliga förfaranden men som inte ersatts sedan den förklarats författningsstridig, vilket inte kunde förutses av vare sig åklagarväsendet eller brottmålsdomstolarna – medför en ofrånkomlig risk för att ett stort antal korruptionsbrott inte kan lagföras på grund av att denna preskriptionstid löpt ut. Detta gäller i synnerhet i komplicerade mål som kräver längre utredningstid av rättsvårdande myndigheter (se, för ett liknande resonemang, dom av den 24 juli 2023, Lin, C‑107/23 PPU, EU:C:2023:606, punkt 94).
De nationella domstolarnas skyldigheter
73
Det följer av fast rättspraxis att principen om unionsrättens företräde ålägger den nationella domstol som, inom ramen för sin behörighet, ska tillämpa unionsbestämmelser en skyldighet att – för det fall att det inte är möjligt att tolka nationell rätt i enlighet med kraven i unionsrätten – säkerställa att kraven i denna rättsordning ges full verkan i det mål som nämnda domstol ska pröva. Detta ska ske genom att domstolen i fråga, med stöd av sin egen behörighet, vid behov, underlåter att tillämpa nationell lagstiftning eller praxis som strider mot en unionsrättslig bestämmelse med direkt effekt, även senare sådan, utan att vare sig begära eller avvakta ett föregående upphävande av denna nationella lagstiftning eller praxis genom ett lagstiftnings- eller annat konstitutionellt förfarande (dom av den 24 juli 2023, Lin, C‑107/23 PPU, EU:C:2023:606, punkt 95).
74
De riktmärken som anges i bilagan till beslut 2006/928 är härvid formulerade i klara och tydliga ordalag. De är också ovillkorliga vilket innebär att de har direkt effekt (se, för ett liknande resonemang, dom av den 21 december 2021, Euro Box Promotion m.fl., C‑357/19, C‑379/19, C‑547/19, C‑811/19 och C‑840/19, EU:C:2021:1034, punkt 253).
75
Det ankommer således i princip på de nationella domstolarna att säkerställa full verkan av de skyldigheter som följer av detta beslut samt underlåta att tillämpa bestämmelser i nationell rätt som, i ett mål om korruptionsbrott, hindrar att effektiva och avskräckande påföljder utdöms för att bekämpa sådana brott (se, för ett liknande resonemang, dom av den 21 december 2021, Euro Box Promotion m.fl., C‑357/19, C‑379/19, C‑547/19, C‑811/19 och C‑840/19, EU:C:2021:1034, punkt 194).
76
De nationella domstolarna är därmed, i princip, skyldiga enligt beslut 2006/928 att underlåta att tillämpa Curtea Constituționalăs (Författningsdomstolens) domar nr 297/2018 och 358/2022, vilka innebär att under perioden mellan den 25 juni 2018, då dom nr 297/2018 publicerades, och den 30 maj 2022, dagen då OUG nr 71/2022 trädde i kraft, föreskrevs i rumänsk rätt inte någon grund för avbrott i preskriptionstiden för straffrättsligt ansvar. Dessa domar leder nämligen till att det straffrättsliga ansvaret preskriberas i ett stort antal fall av korruption och följaktligen – såsom konstaterats i punkt 66 ovan – till en systemisk risk för straffrihet för sådana brott (se, för ett liknande resonemang, dom av den 24 juli 2023, Lin, C‑107/23 PPU, EU:C:2023:606, punkt 98).
77
På samma sätt är de nationella domstolarna i princip skyldiga enligt dessa bestämmelser att underlåta att tillämpa Înalta Curte de Casație și Justițies (Högsta domstolens) dom nr 67/2022. Nämnda dom gör det nämligen möjligt att åberopa preskription av det straffrättsliga ansvaret på grundval av rättsverkningarna av Curtea Constituționalăs (Författningsdomstolens) domar nr 297/2018 och 358/2022 såsom lindrigare strafflagstiftning (lex mitior) i fall av korruption. Den nämnda domen ökar därmed den systemiska risken för straffrihet för sådana brott (se, för ett liknande resonemang, dom av den 24 juli 2023, Lin, C‑107/23 PPU, EU:C:2023:606, punkt 99).
78
Det måste dock även prövas om skyldigheten att underlåta att tillämpa dylika domar, i en situation såsom den som är aktuell i det nationella målet, står i strid med skyddet för de grundläggande rättigheterna (dom av den 24 juli 2023, Lin, C‑107/23 PPU, EU:C:2023:606, punkt 100).
79
I detta avseende erinrar EU-domstolen i ett första led om följande. Straffrättsliga förfaranden avseende korruptionsbrott utgör en tillämpning av de skyldigheter som åligger Rumänien enligt beslut 2006/928 och således av unionsrätten, i den mening som avses i artikel 51.1 i stadgan. De grundläggande rättigheter som de anklagade i det nationella målet garanteras genom stadgan måste således iakttas. (se, för ett likande resonemang, dom av den 21 december 2021, Euro Box Promotion m.fl., C‑357/19, C‑379/19, C‑547/19, C‑811/19 och C‑840/19, EU:C:2021:1034, punkt 204).
80
Såsom EU-domstolen har slagit fast i punkt 109 i domen av den 24 juli 2023, Lin, C‑107/23 PPU, EU:C:2023:606), är emellertid de nationella domstolarnas skyldighet att underlåta att tillämpa Curtea Constituționalăs (Författningsdomstolens) domar nr 297/2018 och 358/2022 liksom Înalta Curte de Casație și Justițied (Högsta domstolens) dom nr 67/2022 inte oförenlig med vare sig principen att bestämmelser om brott och straff ska vara förutsebara, tydliga och inte får tillämpas retroaktivt, eller med principen om retroaktiv tillämpning av lindrigare strafflagstiftning (lex mitior), såsom de stadfästs i artikel 49.1 i stadgan.
81
EU-domstolen erinrar i ett andra led om följande. När en domstol i en medlemsstat, såsom i förevarande fall, har att pröva – i ett fall där de åtgärder som vidtas av medlemsstaterna inte regleras fullt ut av unionsrätten – huruvida en bestämmelse eller en åtgärd i nationell rätt, som utgör en tillämpning av unionsrätten i den mening som avses i artikel 51.1 i stadgan, är förenlig med de grundläggande rättigheterna, förblir nationella myndigheter och domstolar behöriga att tillämpa nationella normer för skydd av grundläggande rättigheter förutsatt att tillämpningen av dessa normer varken undergräver den skyddsnivå som föreskrivs i stadgan, såsom den tolkats av domstolen, eller unionsrättens företräde, enhetlighet och verkan (dom av den 24 juli 2023, Lin, C‑107/23 PPU, EU:C:2023:606, punkt 110).
82
I punkt 111 i domen av den 24 juli 2023, Lin (C‑107/23 PPU, EU:C:2023:606), konstaterade EU-domstolen att de lösningar som valts i Curtea Constituționalăs (Författningsdomstolen) domar nr 297/2018 och nr 358/2022 och i Înalta Curte de Casație și Justiție (Högsta domstolens) dom nr 67/2022 grundar sig på den straffrättsliga legalitetsprincipen och på principen om retroaktiv tillämpning av lindrigare strafflagstiftning (lex mitior), såsom dessa garanteras i den rumänska grundlagen. Nämnda principer ska därför anses utgöra nationella normer för skydd av grundläggande rättigheter.
83
Det följer av punkt 118 i domen av den 24 juli 2023, Lin (C‑107/23 PPU, EU:C:2023:606), att de rumänska domstolarna inte är skyldiga att underlåta att tillämpa den nationella rättspraxis som avses i föregående punkt enligt beslut 2006/928, oaktat den systemiska risken för straffrihet för korruptionsbrott, såvitt denna nationella rättspraxis grundas på den straffrättsliga legalitetsprincipen såsom denna skyddas i nationell rätt, genom dess krav på att strafflagen ska vara förutsägbar och tydlig, även vad gäller bestämmelser om preskription av det straffrättsliga ansvaret.
84
Med hänsyn till att det är nödvändigt att göra en avvägning mellan den nationella skyddsnormen avseende retroaktiv tillämpning av lindrigare strafflagstiftning (lex mitior) å ena sidan och bestämmelserna i beslut 2006/928 å andra sidan gör domstolen emellertid följande bedömning. En nationell domstols tillämpning av denna norm, i syfte att ifrågasätta att preskription av straffrättsligt ansvar avbrutits genom processhandlingar som vidtagits innan den 25 juni 2018, det vill säga dagen för publicering av Curtea Constituționalăs (Författningsdomstolens) dom nr 297/2018, måste anses äventyra unionsrättens företräde, enhetlighet och verkan i den mening som avses i den rättspraxis det hänvisats till i punkt 76 ovan (se, för ett liknande resonemang, dom av den 24 juli 2023, Lin, C‑107/23 PPU, EU:C:2023:606, punkt 123).
85
I domstolsförfaranden som syftar till att i straffrättsligt hänseende beivra korruptionsbrott kan de nationella domstolarna således inte tillämpa den nationella normen för skydd av principen om retroaktiv tillämpning av lindrigare strafflagstiftning (lex mitior) som avses i punkt 62 ovan, i syfte att ifrågasätta att preskriptionen av det straffrättsliga ansvaret avbrutits genom processhandlingar som vidtagits före den 25 juni 2018, dagen för publicering av Curtea Constituționalăs (Författningsdomstolens) dom nr 297/2018 (se, för ett liknande resonemang, dom av den 24 juli 2023, Lin, C‑107/23 PPU, EU:C:2023:606, punkt 124).
86
Under dessa omständigheter ska de ställda frågorna besvaras enligt följande. Beslut 2006/928 ska tolkas så, att domstolarna i en medlemsstat inte är skyldiga att underlåta att tillämpa domar från Författningsdomstolen i denna medlemsstat vari en nationell bestämmelse om avbrott i preskriptionstiden för straffrättsligt ansvar ogiltigförklaras på grund av att den straffrättsliga legalitetsprincipen har åsidosatts, såsom denna skyddas i nationell rätt, genom dess krav på strafflagens förutsebarhet och tydlighet, även om dessa domar får till följd att ett stort antal brottmål, inbegripet mål om korruptionsbrott, kommer att avskrivas på grund av att det straffrättsliga ansvaret är preskriberat. Nämnda beslut ska däremot tolkas så, att domstolarna i denna medlemsstat är skyldiga att underlåta att tillämpa en nationell norm för skydd av principen om retroaktiv tillämpning av lindrigare strafflagstiftning (lex mitior) som gör det möjligt att – inbegripet i förfaranden som riktas mot lagakraftvunna avgöranden – ifrågasätta att preskriptionen av det straffrättsliga ansvaret avbryts i sådana mål genom processhandlingar som vidtagits innan ogiltigförklaringen skedde.
Rättegångskostnader
87
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (nionde avdelningen) följande:
Kommissionens beslut 2006/928/EG av den 13 december 2006 om inrättande av en mekanism för samarbete och kontroll av Rumäniens framsteg vid uppfyllandet av de särskilda riktmärkena för reformen av rättsväsendet och kampen mot korruption
ska tolkas så,
att domstolarna i en medlemsstat inte är skyldiga att underlåta att tillämpa domar från Författningsdomstolen i denna medlemsstat vari en nationell bestämmelse om avbrott i preskriptionstiden för straffrättsligt ansvar ogiltigförklaras på grund av att den straffrättsliga legalitetsprincipen har åsidosatts, såsom denna skyddas i nationell rätt, genom dess krav på strafflagens förutsebarhet och tydlighet, även om dessa domar får till följd att ett stort antal brottmål, inbegripet mål om korruptionsbrott, kommer att avskrivas på grund av att det straffrättsliga ansvaret är preskriberat.
Nämnda beslut ska däremot tolkas så,
att domstolarna i denna medlemsstat är skyldiga att underlåta att tillämpa en nationell norm för skydd av principen om retroaktiv tillämpning av lindrigare strafflagstiftning (lex mitior) som gör det möjligt att – inbegripet i förfaranden som riktas mot lagakraftvunna avgöranden – ifrågasätta att preskriptionen av det straffrättsliga ansvaret avbryts i sådana mål genom processhandlingar som vidtagits innan ogiltigförklaringen skedde.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: rumänska.