61996CC0261_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
1 Corte d'Appello di Venezia, Italien, har i detta mål hänskjutit en fråga avseende tolkningen av artikel 2 i rådets förordning (EEG) nr 1697/79 av den 24 juli 1979 om uppbörd i efterhand av import- eller exporttullar, som inte har utkrävts av gäldenären, för varor som hänförts till ett tullförfarande som medför skyldighet att betala sådana tullar(1) (nedan kallad förordningen).
Relevanta gemenskapsrättsliga bestämmelser
2 I förordningen föreskrivs bland annat följande:
"Artikel 2
1. Om de behöriga myndigheterna konstaterar att de lagstadgade import- eller exporttullar som skulle ha uppburits för varor som hänförts till ett tullförfarande som medför skyldighet att betala sådana tullar inte har utkrävts av gäldenären, helt eller delvis, kan de inleda förfaranden för uppbörd i efterhand av de belopp som inte har utkrävts.
En sådan uppbörd i efterhand kan emellertid inte göras efter att tre år har gått från bokföringstidpunkten för det belopp som ursprungligen utkrävdes av gäldenären eller, om ingen bokföring skett, från den tidpunkt då skyldigheten att erlägga tull för varan i fråga uppstod.
...
Artikel 11
Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1980."
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
3 Mellan maj 1978 och oktober 1980 köpte Conserchimica Srl oljeprodukter från en italiensk importör, vilka hade importerats enligt ett förmånligt tullförfarande. Conserchimica sålde oljeprodukterna vidare till tredje man.
4 Efter att mellan februari 1981 och maj 1984 ha framställt ett antal betalningsanmaningar förelade Amministrazione delle Finanze dello Stato den 28 april 1986 Conserchimica att i efterhand betala mervärdesskatt och importtull med anledning av att Conserchimica inte var i besittning av det erforderliga tillståndet för att köpa importerade varor tullfritt.
5 Conserchimica bestred föreläggandet vid Tribunale di Venezia som efter att ha hänskjutit tolkningsfrågor till EG-domstolen(2) ogillade klagomålet.
6 Conserchimica överklagade Tribunale di Venezias avgörande till Corte d'appello di Venezia och gjorde bland annat gällande att föreläggandet inte hade meddelats inom den treårsfrist som i artikel 2 i förordningen föreskrevs för uppbörd i efterhand av import- och exporttullar.
7 Genom beslut av den 9 maj 1996 fastslog Corte d'Appello di Venezia följande:
"I enlighet med artikel 177 första stycket b i EEG-fördraget skall handlingarna i målet hänskjutas till Europeiska gemenskapernas domstol för att den skall meddela ett förhandsavgörande avseende följande fråga: Skall artikel 2 i rådets förordning (EEG) nr 1697/79 av den 24 juli 1979, i vilken föreskrivs en treårig frist för uppbörd i efterhand av tullar som inte har utkrävts, tillämpas även på fall som inträffat före den 1 juli 1980, det datum då sagda förordning trädde i kraft i enlighet med artikel 11?"
Rättsfrågan
8 Conserchimica har anfört att sedan förordningen trädde i kraft har den treårsfrist som föreskrivs i artikel 2 i densamma ersatt, även i fråga om tidsfrister som redan löpte vid ikraftträdandet, den femårsfrist som tidigare gällde enligt nationell rätt.
9 Den italienska regeringen har anfört att domstolen redan har tagit ställning till frågan i sin dom av den 12 november 1981 i de förenade målen 212/80-217/80, Salumi(3), och i dom av den 9 december 1982 i mål 82/82, Italgrani.(4) I dessa fastslog domstolen att förordningen inte är tillämplig på import- och exporttullar som har fastställts före den 1 juli 1980.
10 Kommissionen har anfört att målet Salumi rörde tullar som hade fastställts innan förordningen trädde i kraft, medan förevarande fall rör tullar som inte hade fastställts innan förordningen trädde i kraft men som likväl kan hänföras till förhållanden som rådde innan förordningen trädde i kraft. Domstolens resonemang i målet Salumi är emellertid i sin helhet tillämpligt även i förevarande mål.
11 Jag vill påpeka att förevarande mål, såsom kommissionen har anfört, till skillnad från vad som var fallet i målen Salumi respektive Italgrani, rör tullar som har fastställts efter det att förordningen trätt i kraft. Tullarna avser emellertid föhållanden före förordningens ikraftträdande.
12 I domen i målet Salumi m.fl. fastslog domstolen följande:
"Även om processrättsliga regler vanligtvis anses vara tillämpliga på samtliga tvister som inte har avgjorts vid tiden för deras ikraftträdande, är detta inte fallet med materiella regler. Det anses i allmänhet att dessa kan avse förhållanden som hänför sig till tiden före ikraftträdandet endast om det av ordalydelsen, bestämmelsernas syfte eller systematik klart framgår att de är ämnade att ha sådan verkan. [punkt 9)
Detta är en tolkning som är förenlig med rättssäkerhetsprincipen och med principen om skydd för berättigade förväntningar, enligt vilka gemenskapslagstiftningen skall vara klar och förutsägbar för enskilda. Domstolen har vid ett flertal tillfällen understrukit vikten av dessa principer, särskilt i domarna av den 25 januari 1979 (mål 98/78, Racke, Rec. 1979, s. 69, och mål 99/78, Decker, Rec. 1979, s. 101), i vilka det fastslogs att rättssäkerhetsprincipen i allmänhet hindrar att en gemenskapsrättsakt börjar gälla vid en tidpunkt som ligger före aktens offentliggörande och att det endast undantagsvis kan förhålla sig på annat sätt, när det eftersträvade målet kräver detta och när de berörda personernas berättigade förväntningar vederbörligen respekteras. [punkt 10]
I det avseendet skall det inledningsvis påpekas att de i förevarande fall aktuella bestämmelserna skall åstadkomma en heltäckande reglering av uppbörd i efterhand av import- och exporttullar som följer antingen av genomförandet av den gemensamma jordbrukspolitiken eller av tillämpningen av bestämmelser om tullunionen. Förordningen ersätter de nationella regleringar som finns på området med en gemenskapsreglering och innehåller såväl processrättsliga som materiella regler. Dessa bildar en oupplöslig helhet vars enstaka bestämmelser inte kan bedömas enskilt med avseende på deras rättsverkningar i tiden. [punkt 11]
Bestämmelserna i förordningen kan därför inte tillerkännas retroaktiv verkan annat än om det föreligger tillräckligt klara uppgifter som talar för att så skall ske. Det skall emellertid påpekas att förordningens ordalydelse och allmänna systematik alls inte tyder på att förordningen skall tillerkännas retroaktiv verkan, utan tvärtom på att förordningen endast avser framtiden. [punkt 12]
Detta framgår för det första av ordalydelsen i bestämmelserna i förordningen. I dessa föreskrivs såväl en skyldighet som ett förbud mot att 'inleda' förfaranden för uppbörd i efterhand, vilket alltså inte kan avse förfaranden som redan pågår den dag då förordningen träder i kraft. Det framgår för det andra av den tidsrymd som förflutit mellan det att förordningen antogs, den 24 juli 1979, och det att den trädde i kraft, den 1 juli 1980, vilken tyder på att rådet inte ansåg det vara nödvändigt att gemenskapslagstiftningen skulle träda i kraft omgående. [punkt 13]
Om tillämpningsområdet för förordningen dessutom skulle utsträckas till att omfatta samtliga tvister som var anhängiga vid de nationella domstolarna den dag förordningen trädde i kraft, skulle tillämpningen av den nationella rätten eller av gemenskapsrätten bero på de nationella myndigheternas handlande, närmare bestämt på hur skyndsamt dessa ser till att talan väcks och avgörs. Detta skulle kunna leda till omotiverade skillnader i behandlingen av transaktioner som har genomförts under jämförbara förhållanden, vilket strider mot principerna om likabehandling respektive grundläggande rättvisa. För att avgöra förordningens tillämplighet i tiden skall därför det datum beaktas, då tullarna ursprungligen skulle ha fastställts. [punkt 14]
Av det ovan anförda framgår att förordningen endast avser import- eller exporttransaktioner för vilka tullarna har fastställts efter den 1 juli 1980." [punkt 15]
13 Jag anser att detta resonemang kan tillämpas även i förevarande fall, vilket ju rör uppbörd i efterhand av tullar som borde ha betalats i samband med att Conserchimica förvärvade produkterna i fråga innan förordningen trädde i kraft. Se i det avseendet vad domstolen fastslagit i sin dom av den 1 april 1993 i de förenade målen C-31/91-C-44/91, Lageder m.fl.(5):
"Denna förordning var emellertid inte i kraft vid tiden för händelserna i målet vid den nationella domstolen och kan således inte tillämpas på förevarande fall (se dom av den 12 november 1981 i de förenade målen 212/80-217/80, Salumi m.fl., Rec. 1981, s. 2735, punkt 15." (punkt 26)
Förslag till avgörande
14 Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att domstolen besvarar den fråga som Corte d'Appello di Venezia har ställt på följande sätt:
Artikel 2 i rådets förordning (EEG) nr 1697/79 av den 24 juli 1979 om uppbörd i efterhand av import- eller exporttullar, som inte har utkrävts av gäldenären, för varor som hänförts till ett tullförfarande som medför skyldighet att betala sådana tullar skall tolkas så, att bestämmelsen inte är tillämplig på uppbörd i efterhand av tullar som skulle ha betalats i samband med händelser som inträffade före den 1 juli 1980.
(1) - EGT L 197, s. 1, fransk version; vid översättningen fanns ingen svensk version att tillgå.
(2) - Dom av den 13 juli 1989 i de förenade målen 248/88, 254/88-258/88, 309/88 och 316/88, Chimica del Friuli m.fl. (Rec. 1989, s. 2837).
(3) - Rec. 1981, s. 2735.
(4) - Rec. 1982, s. 4323.
(5) - Rec. 1993, s. I-1761, punkt 26.