62014TO0819
ÜLDKOHTU MÄÄRUS (kuues koda)
20. aprill 2016 (
*1
)
„Tühistamishagi — Leping liidu rahalise abi kohta projektile, mille eesmärk on suurendada diskrimineerimisvastaste seaduste tõhusust (projekt GendeRace) — Võlateade — Vaidlustamatu akt — Akt, mis kuulub puhtalt lepingulisse raamistikku ja on sellest lahutamatu — Vastuvõetamatus”
Kohtuasjas T–‑819/14,
Fondatsia „Mezhdunaroden tsentar za izsledvane na maltsinstvata i kulturnite vzaimodeystvia“, asukoht Sofia (Bulgaaria), esindaja: advokaat H. Hristev,
hageja,
versus
Euroopa Komisjon, esindajad: L. Di Paolo ja V. Soloveytchik,
kostja,
mille ese on ELTL artikli 263 alusel esitatud nõue tühistada esiteks komisjoni 22. augusti 2014. aasta kirjas sisalduv õigusakt, millega teatati auditimenetluse lõpetamisest ja ühe projekti toetuslepingu raames kahjutasu sissenõudmise peatamisest, ning teiseks sellele kirjale lisatud komisjoni väljastatud võlateade hagejale selle projekti raames makstud 34070,16 euro suuruse summa tagasinõudmiseks,
ÜLDKOHUS (kuues koda),
koosseisus: koja president S. Frimodt Nielsen, kohtunikud F. Dehousse ja A. M. Collins (ettekandja),
kohtusekretär: E. Coulon,
on teinud järgmise
määruse
Lepinguline raamistik ja vaidluse taust
1
Hageja, Fondatsia „Mezhdunaroden tsentar za izsledvane na maltsinstvata i kulturnite vzaimodeystvia“ (sihtasutus „Vähemuste uurimise ja kulutuurisuhete rahvusvaheline keskus“) on Bulgaaria õiguse alusel asutatud mittetulunduslik sihtasutus, mis tegeleb uuringutega.
2
Euroopa Parlament ja Euroopa Liidu Nõukogu võtsid 18. detsembril 2006 vastu otsuse nr 1982/2006/EÜ, mis käsitleb Euroopa Ühenduse teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse seitsmendat raamprogrammi (2007–2013) (ELT 2006, L 412, lk 1). Selles raamistikus sõlmiti projekti GendeRace toetusleping nr 217237 (edaspidi „toetusleping“) Euroopa Ühenduste Komisjoni ja ühe konsortsiumi vahel, kuhu kuulub ka hageja. Projekt algas 1. veebruaril 2008 ja lõppes 31. juulil 2010. Projekti raames maksis komisjon hagejale Euroopa Liidu rahalist abi kokku 159570,78 eurot.
3
Komisjon teavitas 26. märtsi 2013. aasta kirjaga hagejat, et teda auditeeritakse kolme projekti suhtes, mille hulgas oli ka projekt GendeRace. Audit viidi läbi 27.‑31. mail 2013.
4
Audiitorid ja hageja pidasid 31. mail 2013 koosoleku. Audiitorid esitasid oma järeldused, mille kohta hageja esitas oma märkused.
5
Hageja edastas 8. augusti 2013. aasta dokumendiga „Märkused ja vastuväited Euroopa Komisjoni auditiaruande kohta“, mis saabus komisjoni 13. septembril 2013, rea etteheiteid auditi metoodika ja auditiaruande kavandis esitatud järelduste kohta.
6
Komisjonile esitati lõplik auditiaruanne 28. novembril 2013. Aruande punktis 2.1 olid audiitorid teinud projekti GendeRace kohta märkuse, et komisjoni kasuks tuleb teha kohandus 45426,88 euro ulatuses.
7
Komisjon teavitas 16. detsembri 2013. aasta kirjaga, millele oli lisatud lõplik auditiaruanne, hagejat auditi lõpetamisest ja asjaolust, et ta nõustub selles aruandes esitatud järeldustega.
8
Hageja edastas 10. märtsi 2014. aasta kirjaga komisjonile oma märkused auditi järelduste ja komisjoni poolt selle alusel tehtud otsuste kohta.
9
Komisjon teatas 27. juuni 2014. aasta kirjaga „Auditi BAEA210022 (B210‑22) tulemuste rakendamine ja kahjutasu“, et toetuslepingu suhtes kohaldatavate üldtingimuste artikli II.21 alusel saadab ta hagejale kaks võlateadet, esimese hagejale alusetult makstud 34070,16 euro ja teise 11967,81 euro suuruse kahjutasu sissenõudmiseks.
10
Hageja teatas 23. juuli 2014. aasta kirjaga, mis saabus komisjoni 1. augustil 2014, et ei nõustu auditi tulemustega ja palus muu hulgas teavet õiguskaitsevahendite kohta, et võlanõue vaidlustada, nõutavat summat vähendada või koostada maksegraafik.
11
Komisjon edastas 22. augusti 2014. aastal koostatud kirjaga, mis saadeti välja 1. septembril 2014, (edaspidi „vaidlustatud otsus“) hagejale võlateate 34070,16 euro kohta (edaspidi „võlateade“). Nimetatud kirjas võttis komisjon hageja vastuväited teadmiseks ja märkis, et nendega on lõplikus auditiaruandes juba arvestatud. Ta peatas siiski kahjutasuna nõutud summa sissenõudmise kuni sellekohase lõpliku otsuse tegemiseni.
12
Pärast seda, kui Bulgaaria postilt tuli teade, et 1. septembril 2014 välja saadetud kiri ei ole adressaadini jõudnud, saatis komisjon 30. septembril 2014 hagejale uuesti selle kirja ja sellele lisatud võlateate samal ajal nii elektroonilise posti kui ka tähtkirjaga (saatmise kuupäev 2. oktoober 2014). Kirjas juhtis komisjon hageja tähelepanu võlateate maksetähtajale ja täpsustas, milliseid toiminguid ta võib teha juhul, kui tähtpäevaks ei ole tema kontot krediteeritud; toimingute hulgas oli mainitud täitmisele pööramist vastavalt ELTL artiklile 299. Hageja sai tähtkirja kätte 6. oktoobril 2014.
13
Hageja vastas sellele kirjale 9. oktoobri 2014. aasta kirjaga, milles ta märkis esiteks, et sihtasutus on maksejõuetu ja seetõttu ei ole tal võimalik maksta nõutud summat, teiseks teatas ta, et ta on auditi tulemustele vastu vaielnud kogu menetluse jooksul ning et teda ei ole teavitatud võimalikest õiguskaitsevahenditest ja kolmandaks tõi ta esile, et tema arvates on tema õigusi rikutud ja neljandaks, et ta pöördub liidu kohtusse.
14
Samal päeval saadetud e-kirjaga teavitas komisjon hagejat sellest, et kõik maksegraafiku muutmise taotlused tuleb saata eelarve peadirektoraadi raamatupidajale.
15
Hageja saatis eelarve peadirektoraadile 13. oktoobril 2014 kirja, milles ta palus võlateate tühistada või koostada maksegraafik.
16
Eelarve peadirektoraat vastas hagejale 24. detsembri 2014. aasta kirjaga, et võla kustutamine ei ole võimalik ja pakkus talle võla tagasimaksmiseks välja maksegraafiku komisjoni 29. oktoobri 2012. aasta delegeeritud määruse (EL) nr 1268/2012, mis käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 (mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju) kohaldamise eeskirju (ELT 2012, L 362, lk 1) artiklis 89 sätestatud tingimustel.
17
Toetuslepingu artikli 9 esimeses taandes on märgitud, et selle toetuslepingu suhtes „kohaldatakse [selle lepingu enda] sätteid […], ühenduse õigusakte, mis puudutavad [seitsmendat raamprogrammi], ühenduse eelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust, selle rakenduseeskirju ja muid ühenduse õiguse sätteid ning teise võimalusena […] Belgia õigust“. Peale selle on sama artikli kolmanda taande kohaselt Üldkohus ja apellatsioonkaebuse esitamise korral Euroopa Kohus ainupädevad lahendama liidu ja konsortsiumi liikmete vahelist mis tahes vaidlust toetuslepingu kehtivuse, kohaldamise või tõlgendamise üle.
18
Toetuslepingu ainsa põhjenduse kohaselt kujutavad selle üldtingimused endast selle lahutamatut osa. Üldtingimuste artikkel II.21 on „Tagasimaksmine ja sissenõudmine“. Selle artikli lõike 1 teises taandes on märgitud, et „[j]uhul, kui toetusesaajalt tuleb [Euroopa L]iidule võlgnetav summa sisse nõuda pärast [seitsmenda raamprogrammi] raames sõlmitud toetuslepingu ülesütlemist või selle täitmist, siis nõuab komisjon võlgnetava summa tagasimaksmist väljastades asjaomase toetusesaaja suhtes sissenõudekorralduse“ ja, et [k]ui makset ei ole ette nähtud tähtajaks tehtud, siis võib [Euroopa L]iidule võlgnetavad summad sisse nõuda arvestades need maha [Euroopa L]iidu poolt toetusesaajale võlgnetavatest summadest“. Sama artikli lõikes 5 on ette nähtud, et „[k]ui maksekohustust ei täideta komisjoni määratud tähtpäevaks, siis lisandub võlgnetavale summale viivis [artiklis] II.5 nimetatud määras“.
19
Artiklid II.22–II.25 kuuluvad üldtingimuste 3. jao 2. osasse „Kontrollimine ja karistused“, mis puudutab rahandussätteid, kontrolle, auditeid, tagasimaksmist ja karistusi. Artikli II.22 lõikes 1 on ette nähtud, et „[i]gal ajal projekti elluviimise vältel ja kuni viie aasta jooksul pärast projekti lõppemist võib komisjon lasta läbi viia finantsauditi kas välisaudiitoritel või komisjoni enda teenistustel, sealhulgas OLAF–il […]. Sellised auditid võivad puudutada finants-, süsteemseid ja muid aspekte (näiteks raamatupidamise ja juhtimise põhimõtteid) seoses toetuslepingu nõuetekohase täitmisega“.
20
Sama artikli lõikes 6 on märgitud, et „[a]uditi järelduste alusel võtab komisjon sobivad meetmed, mida ta peab vajalikuks, sealhulgas tema poolt tehtud kõigi või osa maksete sissenõudekorralduste esitamine ja kõigi kohaldavate karistuste määramine“.
Menetlus ja poolte nõuded
21
Hageja esitas 16. detsembril 2014 Üldkohtu kantseleisse hagi käesoleva asja algatamiseks.
22
Komisjon esitas 14. aprillil 2015 Üldkohtu kantseleisse kostja vastuse.
23
Repliik ja vastusrepliik esitati Üldkohtu kantseleisse vastavalt 28. mail ja 17. juulil 2015.
24
Üldkohus (kuues koda) esitas Üldkohtu kodukorra artikli 89 lõikes 3 ette nähtud menetlust korraldavate meetmete raames pooltele kirjalikud küsimused, millele nad vastasid ette nähtud tähtaja jooksul.
25
Hageja palub Üldkohtul:
—
tühistada vaidlustatud otsus ja võlateade;
—
mõista kohtukulud välja komisjonilt ja teise võimalusena hagi rahuldamata jätmise korral jätta komisjoni kohtukulud tema enda kanda 2. mai 1991. aasta Üldkohtu kodukorra artikli 87 lõike 3 teise taande alusel.
26
Komisjon palub Üldkohtul:
—
jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata või igal juhul põhjendamatuse tõttu rahuldamata;
—
jätta rahuldamata hageja nõue, mis põhineb 2. mai 1991. aasta kodukorra artikli 87 lõike 3 teisel taandel;
—
mõista kohtukulud välja hagejalt.
Õiguslik käsitlus
27
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt kuuluvad hagide vastuvõetavuse tingimused avalikust huvist tulenevate asja läbivaatamist takistavate asjaolude hulka, mille liidu kohus peab vajaduse korral tõstatama omal algatusel (vt kohtuotsused, 10.7.1990, Automec vs. komisjon, T‑64/89, EU:T:1990:42, punkt 41 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 8.2.2011, Paroc vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (INSULATE FOR LIFE), T‑157/08, EU:T:2011:33, punkt 28 ja seal viidatud kohtupraktika).
28
Kodukorra artikli 129 alusel võib Üldkohus igal ajal omal algatusel, olles kohtuasja pooled ära kuulanud, otsustada põhistatud määrusega, et asja läbivaatamist takistab avalikust huvist tulenev asjaolu. Arvestades käesoleval juhul toimikumaterjale ja iseäranis poolte vastuseid Üldkohtu esitatud kirjalikele küsimustele kõne all oleva hagi vastuvõetavuse kohta, tuleb nimetatud artikli alusel menetlust jätkamata otsustada põhistatud määrusega ja seda hoolimata sellest, et üks pool palus kohtuistungi toimumist.
29
Hageja on palunud ELTL artikli 263 alusel vaidlustatud otsus ja võlateade tühistada. Ta on hagiavalduse punktis 1 nimelt ühemõtteliselt märkinud, et hagi on esitatud viimati nimetatud sätte alusel. Eelkõige on ta hagiavalduse punktides 23‑27 esitatud argumentides, mis käsitlevad hagi vastuvõetavust, palunud Üldkohtul kalduda kõrvale „praegusest kohtupraktikast“, mis käsitleb selliste nimetatud sättel põhinevate hagide vastuvõetavust, mis puudutavad lepinguliste suhetega seotud õigusakte.
30
Kõigepealt tuleb meenutada, et lepingulist laadi vaidluse raames võib ELTL artikli 263 alusel esitatud hagi ümber kvalifitseerida ELTL artiklil 272 põhinevaks hagiks, kui asjaomases lepingus on vahekohtuklausel; käesoleval juhul sisaldub vahekohtuklausel toetuslepingu artiklis 9 (vt selle kohta kohtumäärus, 12.10.2011, Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro vs. komisjon, T‑353/10, EU:T:2011:589, punktid 33 ja 34). Üldkohus leiab, et ta ei saa siiski sellist hagi ümber kvalifitseerida eelkõige siis, kui hageja selgelt väljendatud tahe, et tema hagi ei põhine ELTL artiklil 272, on sellise ümberkvalifitseerimisega vastuolus (vt kohtuotsused, 17.6.2010, CEVA vs. komisjon, T‑428/07 ja T‑455/07, EU:T:2010:240, punkt 59 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 24.10.2014, Technische Universität Dresden vs. komisjon, T‑29/11, EU:T:2014:912, punkt 44). Ent olgu märgitud, et käesoleval juhul ei võimalda hageja selgelt väljendatud tahe esitada oma nõue ELTL artikli 263 alusel Üldkohtul lepingulist laadi vaidluse raames hagi ümber kvalifitseerida. Niisiis, kuna ümberkvalifitseerimise tingimused ei ole täidetud, tuleb hagi käsitleda tühistamishagina.
31
Seega tuleb kontrollida, kas kõnealuse hagi esemeks olevate õigusaktide peale saab ELTL artikli 263 alusel tühistamishagi esitada.
32
Tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt saab tühistamishagi ELTL artikli 263 alusel esitada institutsioonide kõikide aktide peale – sõltumata nende laadist või vormist –, mille eesmärk on tuua kaasa hageja huve mõjutavaid siduvaid õiguslikke tagajärgi, muutes selgelt tema õiguslikku olukorda (kohtumäärus, 6.10.2008, Austrian Relief Program vs. komisjon, T‑235/06, avaldamata, EU:T:2008:411, punkt 34, ja kohtuotsus, 10.4.2013, GRP Security vs. kontrollikoda, T‑87/11, ei avaldata, EU:T:2013:161, punkt 29).
33
Tühistamishagi eesmärk on tagada, et EL toimimise lepingu tõlgendamisel ja kohaldamisel toimitakse õiguspäraselt ning seega ei oleks selle eesmärgiga kooskõlas tõlgendada hagi vastuvõetavuse tingimusi kitsendavalt nii, et tühistamishagi esemeks saaksid olla üksnes ELTL artiklis 288 nimetatud liiki aktid (vt kohtuotsus, 9.9.2015, Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro vs. komisjon, C‑506/13 P, EU:C:2015:562, punkt 17 ja seal viidatud kohtupraktika).
34
Liidu kohtu selline pädevus tõlgendada ja kohaldada aluslepingu sätteid ei laiene sellegipoolest olukorrale, kus hageja õiguslik olukord kuulub nende lepinguliste suhete raamistikku, mida reguleerib lepingupoolte kindlaks määratud riigisisene õigus (kohtuotsus, 9.9.2015, Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro vs. komisjon, C‑506/13 P, EU:C:2015:562, punkt 18; vt selle kohta samuti kohtuotsused, 17.6.2010, CEVA vs. komisjon, T‑428/07 ja T‑455/07, EU:T:2010:240, punkt 52, ning 10.4.2013, GRP Security vs. kontrollikoda, T‑87/11, avaldamata, EU:T:2013:161, punkt 29).
35
Kui liidu kohus leiaks, et ta on pädev otsustama pelgalt lepinguliste aktide tühistamise üle, siis riskiks ta mitte üksnes sellega, et ELTL artikkel 272, mis võimaldab omistada liidu kohtule pädevuse vahekohtuklausli alusel, kaotab oma mõtte, vaid juhtudel, kui leping ei sisalda vahekohtuklauslit, riskiks kohus laiendada oma pädevust ka ELTL artikliga 274 ette nähtud piiridest väljapoole, kuivõrd see artikkel annab liikmesriikide kohtutele üldise pädevuse lahendada vaidlusi, mille üks pool on liit (vt kohtuotsus, 9.9.2015, Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro vs. komisjon, C‑506/13 P, EU:C:2015:562, punkt 19 ja seal viidatud kohtupraktika).
36
Sellest tuleneb, et hagejat teatava institutsiooniga siduva lepingu olemasolu korral saab liidu kohtule ELTL artikli 263 alusel hagi esitada üksnes siis, kui vaidlustatud akti eesmärk on tuua kaasa siduvaid õiguslikke tagajärgi, mis jäävad väljapoole pooli siduvat lepingulist suhet ning mis eeldavad, et lepingupooleks olev institutsioon teostab talle kui haldusorganile antud avaliku võimu volitusi (kohtuotsus, 9.9.2015, Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro vs. komisjon, C‑506/13 P, EU:C:2015:562, punkt 20).
37
Sellega seoses tuleb rõhutada, et juhul, kui teatav institutsioon – ja eelkõige komisjon – otsustab rahalise toetuse eraldamiseks sõlmida lepingu ELTL artikli 272 raames, on ta kohustatud jääma sellesse raamistikku. Nii on ta eelkõige kohustatud vältima suhtes oma lepingupartneritega ebaselgeid väljendusviise, mida viimased võivad tajuda lepingus ettenähtu suhtes ülimusliku ühepoolse otsustuspädevuse rakendamisena (kohtuotsus, 9.9.2015, Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro vs. komisjon, C‑506/13 P, EU:C:2015:562, punkt 21).
38
Neid põhimõtteid arvesse võttes tuleb hinnata käsitletava hagi vastuvõetavust.
39
Olgu märgitud, et poolte vahel ei ole vaidlust käsitletava hagi lepingulise konteksti ja tausta üle. Nimelt on hageja seisukohal, et tühistamishagi on õiguskaitsevahend, mida ta võib kasutada vaatamata sellele, et vaidlus on lepingulist laadi ja vaidlustatud võlateade haldusõiguslik.
40
Toimikumaterjalidest ilmneb, et võlateade kuulub komisjoni ja hageja vahelise lepingu konteksti, sest selle teate eesmärk on nõuda sisse komisjoni arvates talle võlgnetav summa, mis maksti välja hagejale ja mis vastab nende kulutuste summale, mida komisjon ei pea toetuslepingu kohaselt rahastamiskõlblikeks ja millega ta seetõttu ei nõustu. Täpsemalt olgu ära toodud järgmised andmed:
—
esiteks maksis komisjon hagejale toetuslepingu alusel 159570,78 eurot;
—
teiseks koostati auditiaruanne vastavalt selle lepingu üldtingimuste artiklile II.22;
—
kolmandaks on nimetatud tingimuste artikli II.21 kohaselt komisjonil õigus nõuda ühelt konsortsiumi liikmelt tagasi kõik alusetult saadud summad või summad, mille sissenõudmine on toetuslepingu alusel õigustatud, ning seda komisjon 27. juuni 2014. aasta teavituskirjaga ka tegi, nõudes hagejalt 34070,16 euro tagasi maksmist (vt punkt 9 eespool). Selles kirjas viitas komisjon otsesõnu lepingu nimetatud artiklile ja selgitas vaidlusaluse summa arvutamist.
—
neljandaks on võlateates „Projekti [nr] 217237 GendeRace [puudutava] auditi BAEA210022 (B210‑22) tulemuste rakendamine“ viidatud 27. juuni 2014. aasta teavituskirjale ja 16. detsembri 2013. aasta kirjale auditi lõpetamise kohta (vt punkt 7 eespool). Niisiis oli võlateates meenutatud, et selle eesmärk on võla sissenõudmine teotuslepingu alusel.
41
Neist asjaoludest lähtudes olgu sedastatud, et komisjon jäi lepingulisesse raamistikku ja tugines muu hulgas toetuslepingu üldtingimuste artikli 22 lõigetele 1 ja 6.
42
Lisaks ei saa millegi alusel järeldada, et komisjon teostas oma avaliku võimu volitusi. Nagu ilmneb eespool punktidest 40 ja 41, kuulub võlateade komisjoni ja hageja vahelise lepingu konteksti, sest sellega nõutakse toetuslepingu tingimuste alusel võla tagasimaksmist ja selle teate eesmärk on panna maksma komisjonile selle lepingu tingimustest tulenevad õigused. Sellega ei soovita seevastu tuua hagejale kaasa õiguslikke tagajärgi, mis tuleneksid komisjoni poolt talle liidu õigusega antud avaliku võimu volituste teostamisest. Seega tuleb kõnealust võlateadet pidada komisjoni ja hageja vahelistest lepingulistest suhetest lahutamatuks.
43
Seetõttu ei võimalda toetuslepingu artikli 9 esimeses taandes sisalduv viide liidu õigusele ega hageja toodud toetuslepingu tingimuste ja teatavate õigustloovate aktide vaheline võimalik paralleel liigitada käesoleval juhul vaidlustatud õigusakte komisjoni poolt avaliku võimu kandjana võetud õigusaktideks. Igal juhul tuleb meenutada, et lepingutingimused kujutavad koos lepingule kohaldatava õigusega ja viimase egiidi all endast lepingulist suhet reguleerivaid eeskirju ja lepingut võib tõlgendada kohaldatava õiguse alusel üksnes siis, kui on kahtlus lepingu sisus või mõne lepingutingimuse tähenduses (vt analoogia alusel kohtuotsus, 19.11.2008, komisjon vs. Premium, T‑316/06, ei avaldata, EU:T:2008:514, punkt 53 ja seal viidatud kohtupraktika).
44
Hageja põhjendab oma argumenti, mille kohaselt võlateade toob talle kaasa siduvaid õiguslikke tagajärgi, muu hulgas viitega võlateates pealkirja „Maksetingimused“ all esitatud järgmise teabega:
„1.
Teie kannate kõik pangakulud […]
2.
Komisjon jätab endale õiguse tasaarvestada olemasolevad vastastikused, kindlad, rahalised ja sissenõutavad nõuded pärast sellest teada andmist.
3.
Kui komisjoni vastu puudub tähtpäeval nõue, kaasneb liidu tuvastatud nõudega viivis Euroopa Keskpanga põhiliste refinantseerimistoimingute puhul kohaldatavas määras, mis on avaldatud Euroopa Liidu Teataja C-seerias ning mis kehtib tähtpäevale vastava kuu (st oktoober 2014) esimesel päeval, millele lisandub 3,5 protsendipunkti.
4.
Kui komisjoni vastu puudub tähtpäeval nõue, jätab komisjon endale õiguse:
—
realiseerida mis tahes varem antud finantstagatis;
—
pöörata nõue täitmisele vastavalt [ELTL] artiklile 299 või pöörduda selleks kohtusse;
—
teha maksmata jätmise kohta kanne andmebaasi, millele on juurdepääs liidu eelarvevahendite käsutajatel, kusjuures see kanne jääb andmebaasi kuni võlgnevuse täieliku tasumiseni;
—
avaldada kõigi kohtuotsusega maksma kohustatud võlgnike nimed.“
45
Olgu märgitud, et see teave on identne teabega, mida käsitleti Euroopa Kohtu 9. septembri 2015. aasta kohtuotsuses Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro vs. komisjon (C‑506/13 P, EU:C:2015:562), mis tehti käesoleva asja läbivaatamise ajal ja millega seoses Üldkohus esitas menetlust korraldavate meetmete raames pooltele küsimusi. Nimelt, kui Euroopa Kohtul paluti võtta seisukoht sisuliselt sama argumendi kohta, kui on tõstatatud käesoleval juhul, siis asus ta seisukohale, et sedalaadi teabe alusel ei saa võlateadet pidada lõplikuks aktiks (kohtuotsus, 9.9.2015, Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro vs. komisjon, C‑506/13 P, EU:C:2015:562, punktid 25 ja 26).
46
Nagu märkis hageja vastates Üldkohtu kirjalikele küsimustele, heitis Euroopa Kohus 9. septembri 2015. aasta kohtuotsuses Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro vs. komisjon (C‑506/13 P, EU:C:2015:562) komisjonile tõesti ette ebaselge väljendusviisi kasutamist võlateates. Kuid nagu Üldkohus märkis, saab selline teave, mis puudutab viivist, mis kaasneb tuvastatud nõudega selle tähtpäevaks tasumata jätmisel, võla võimalikku tasaarvestamist või varem antud võimaliku tagatise realiseerimist, samuti võimalust pöörata nõue täitmisele ning teha kanne andmebaasi, millele on juurdepääs liidu eelarvevahendite käsutajatel, isegi kui see on sõnastatud nii, et võib jääda mulje, et tegemist on komisjoni lõpliku aktiga, igal juhul ja oma laadilt olla vaid teave, millega valmistatakse ette komisjoni akt kõnealuse nõude sissenõudmiseks, kuna võlateates ei võta komisjon seisukohta meetmete suhtes, mida ta kavatseb kasutada selle nõude sissenõudmisel, millele lisandub viivis alates võlateates kindlaks määratud tasumise tähtpäevast (vt selle kohta kohtuotsus, 17.4.2008, Cestas vs. komisjon, T‑260/04, EU:T:2008:115, punktid 74–76, ja kohtumäärus 12.10.2011, Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro vs. komisjon, T‑353/10, EU:T:2011:589, punkt 30).
47
Sama kehtib sellise võimalikke sissenõudmise viise käsitleva teabe kohta, nagu on esitatud komisjoni 27. juuni 2014. aasta kirja viimases lõigus (vt punkt 9 eespool). Üldkohtu kirjalikele küsimustele antud vastuses väidab hageja, et kõigi nende meetmete, mille üksikasjad on esitatud selles kirjas, võtmise eelduseks ei ole seatud ühegi muu tingimuse täidetust kui vaidlusaluse summa tähtpäevaks tasumata jätmine. Tuleb asuda seisukohale, et komisjon ei võtnud lõplikku seisukohta, vaid viitas lihtsalt talle võlgnetava summa võimalikule sissenõudmisele tasaarvestamise või täitmisele pööramise teel. Analoogsed kaalutlused kehtivad ka 30. septembri 2014. aasta kirja kohta (vt punkt 12 eespool), millele hageja viitas samuti Üldkohtu kirjalikele küsimustele vastates.
48
Arvestades seda, et võlateade oli ettevalmistav akt, tuleb tagasi lükata hageja argument, mille kohaselt kõnealuse teate pealkirja „Maksetingimused“ all esitatud lõikes 4 nimetatud nelja võimaluse hulgast olid kõnealustel asjaoludel praktiliselt teostatavad ainult kaks, sealhulgas täitmisele pööramise ähvardus (vt punkt 44 eespool).
49
Eespool toodust ilmneb, et kõnealuse hagi esitamine Üldkohtule ELTL artikli 263 alusel ei ole õiguspärane, kuna võlateade kuulub puhtalt lepingulisse raamistikku ja on sellest lahutamatu ega too kaasa siduvaid õiguslikke tagajärgi, mis lähevad kaugemale toetuslepingust tulenevatest tagajärgedest ning eeldavad, et komisjon teostab talle kui haldusorganile antud avaliku võimu volitusi.
50
Sama kehtib vaidlustatud otsuse kohta, mis kuulub samasse raamistikku ja mille peamine ülesanne on võlateate edastamine. Paralleelse menetluse kohta, mis algatati kahjutasu sissenõudmiseks, olgu märgitud, et vaidlustatud otsusega teatatakse selle tegelikust peatamisest kuni lõpliku otsuse tegemiseni. Niisiis ei saa see lähtudes eespool punktides 32 ja 35 viidatud kohtupraktikast tulenevatest põhimõtetest olla ELTL artikli 263 kohase tühistamisnõude ese.
51
Sellest tulenevalt tuleb tühistamishagi jätta vastuvõetamatuse tõttu tervikuna läbi vaatamata.
52
Kuigi kõnealune hagi on tühistamishagina vastuvõetamatu, ei võta see hagejalt õigust tõhusale kohtulikule kaitsele, kuna juhul, kui ta peab seda vajalikuks, on tal õigus kaitsta oma seisukohta ELTL artikli 272 kohase lepingulisel alusel esitatud hagi raames.
53
Neil asjaoludel ei ole vaja otsust teha komisjoni poolt kostja vastuses esitatud vastuvõetamatuse vastuväite kohta.
Kohtukulud
54
Hageja on palunud Üldkohtul mõista 2. mai 1991. aasta kodukorra artikli 87 lõike 3 teise taande alusel välja kohtukulud komisjonilt isegi juhul, kui hagi jäetakse rahuldamata. Ta kinnitab, et ta oli sunnitud esitama hagi esiteks seetõttu, et komisjoni väljastatud võlateade oli ebatäpne ja mitmeti mõistetav ning teiseks seetõttu, et ta ei olnud komisjonilt saanud mingit teavet vaidlusaluse summa sissenõudmise otsuse vaidlustamise võimaluste kohta. Hageja väidab, et komisjon on tahtlikult sundinud teda kõnealuse hagi esitamise kulusid kandma.
55
Komisjon väidab vastu, et ta ei ole hagejale põhjendamatult või pahatahtlikult kulusid tekitanud ja hageja nõue tuleb seetõttu jätta rahuldamata. Komisjon väidab, et ta on esitanud hagejale selgitused kõigi menetlusküsimuste kohta. Lisaks ilmneb komisjoni väitel hageja esitatud dokumentidest, et hageja tunneb piisavalt võlateadete peale esitatud tühistamishagide vastuvõetavust puudutavat kohtupraktikat. Seega võttis hageja kõnealust hagi esitades teadliku riski.
56
Vastavalt kodukorra artikli 134 lõikele 1 on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Samas võib Üldkohus kodukorra artikli 135 lõike 1 kohaselt otsustada kohtukulud poolte vahel jagada, kui tegemist on eriliste põhjustega.
57
Käesoleval juhul on hageja kohtuvaidluse kaotanud. Lisaks ei ole ta suutnud tõendada, et komisjon on talle põhjendamatult või pahatahtlikult tekitanud kulusid kodukorra artikli 135 lõike 2 tähenduses.
58
Sellegipoolest tuleb arvesse võtta komisjoni käitumist, kes lisas võlateatesse teabe, mille mitmetähenduslikkuse oli Üldkohus juba teistes kohtuasjades tuvastanud (vt selle kohta kohtumäärus, 12.10.2011, Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro vs. komisjon, T‑353/10, EU:T:2011:589, punkt 30, ja kohtuotsus, 9.7.2013, Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro vs. komisjon, T‑552/11, avaldamata, EU:T:2013:349, punkt 29). Sellest lähtudes tuleb seega käesoleva juhtumi asjaolusid õiglaselt hinnates jätta poolte kohtukulud nende endi kanda.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (kuues koda)
otsustab:
1.
Jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata.
2.
Jätta poolte kohtukulud nende endi kanda.
Luxembourg, 20. aprill 2016
Kohtusekretär
E. Coulon
Koja president
S. Frimodt Nielsen
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: bulgaaria.