62005CJ0206_LT
Šalys
Sprendimo motyvai
Rezoliucinė dalis
Šalys
Byloje C‑206/05
dėl 2005 m. gegužės 2 d. pagal EB sutarties 226 straipsnį pareikšto ieškinio dėl įsipareigojimų neįvykdymo
Europos Bendrijų Komisija, atstovaujama F. Erlbacher ir K. Simonsson, nurodžiusi adresą dokumentams įteikti Liuksemburge,
ieškovė,
prieš
Švedijos Karalystę, atstovaujamą K. Norman,
atsakovę,
TEISINGUMO TEISMAS (ketvirtoji kolegija),
kurį sudaro aštuntosios kolegijos pirmininkas E. Juhász (pranešėjas), laikinai vykdantis ketvirtosios kolegijos pirmininko pareigas, teisėjai K. Schiemann ir M. Ilešič,
generalinis advokatas L. A. Geelhoed,
kancleris R. Grass,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
Sprendimo motyvai
1. Savo ieškiniu Europos Bendrijų Komisija prašo Teisingumo Teismo pripažinti, kad savo vidaus teisėje numačiusi pareigą įvertinti veislinių eržilų genetinę vertę Švedijoje, jei juos ketinama kergti už ūkio ribų, Švedijos Karalystė pažeidė savo įsipareigojimus, kylančius, visų pirma, iš 1990 m. birželio 26 d. Tarybos direktyvos dėl zootechninių ir genealoginių reikalavimų, reglamentuojančių Bendrijos vidaus prekybą arklinių šeimos gyvūnais (OL L 224, p. 55, toliau – direktyva) 3 straipsnio ir subsidiariai iš EB 28 straipsnio.
Teisės aktai
Bendrijos teisės aktai
2. Direktyvos antroje ir šeštoje konstatuojamosiose dalyse nurodoma:
„kadangi, siekiant užtikrinti racionalų arklinių šeimos gyvūnų produkcijos augimą ir didinti šio sektoriaus produktyvumą, turi būti Bendrijos lygiu nustatytos taisyklės, reglamentuojančios Bendrijos vidaus prekybą arklinių šeimos gyvūnais;
< … >
kadangi Bendrijos vidaus prekyba registruotais arklinių šeimos gyvūnais turėtų būti laipsniškai liberalizuojama; kadangi visiškam prekybos liberalizavimui būtinas tolesnis papildomas derinimas, ypač susijęs su leidimu kergti už ūkio ribų ir naudoti spermą bei kiaušialąstes remiantis kiekvienos kilmės knygos įrašais“.
3. Direktyvos 3 straipsnio pirmoje pastraipoje sakoma:
„Bendrijos vidaus prekyba arklinių šeimos gyvūnais, jų sperma, kiaušialąstėmis bei embrionais negali būti uždrausta arba apribota remiantis zootechniniais arba genealoginiais veiksniais, kurie nėra nulemti šios direktyvos taikymo.“
4. Direktyvos 7 straipsnis Komisijai suteikia įgaliojimus tiek, kiek būtina užtikrinti vienodą šios direktyvos nuostatų taikymą, laikantis direktyvoje numatytų principų ir pagal joje nustatytą tvarką, nustatyti:
„a) veislinių gyvūnų produktyvumo monitoringo ir genetinės vertės vertinimo metodus;
b) remiantis a punkte minimais metodais, vyriškos, o prireikus ir moteriškos, lyties veislinių gyvūnų patvirtinimo bendruosius kriterijus, kad būtų galima veisti ir panaudoti jų spermą, kiaušialąstes ar embrionus“.
Nacionaliniai teisės aktai
5. Švedijoje pareigą įvertinti veislinių eržilų genetinę vertę ir šios pareigos įgyvendinimo tvarką numato nacionalinės žemės ūkio institucijos parengtos direktyvos dėl veislinių arklinių šeimos gyvūnų ir arklinių šeimos gyvūnų identifikavimo ( Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 1994:82) om hästdjur som används till avel och om identifiering av hästdjur, toliau – arklinių šeimos gyvūnams taikoma tvarka).
6. Arklinių šeimos gyvūnams taikomos tvarkos 29 straipsnyje numatoma:
Tam, kad eržilą galima būtų kergti už ūkio ribų, jo genetinė vertė turi būti įvertinta Švedijoje. Pripažįstama, kad genetinė vertė yra įvertinta ir eržilą galima naudoti reprodukcijai, jei buvo atliktas produktyvumo patikrinimas pagal 20–22 straipsnius arba pagal 24–26 straipsnius buvo atliktas vienas palikuonių patikrinimas ir pagal 27 straipsnį išduotas genetinės vertės sertifikatas.“
7. 20 ir 21 straipsniuose išvardijami kriterijai, naudojami vertinant arklinių šeimos gyvūno produktyvumą. Tarp šių kriterijų, be kita ko, minimi kiekvieno gyvūno genealogija, produktyvumas, išorė, tvirtumas ir sveikata. Pagal šios tvarkos 22 straipsnį taip pat reikia atsižvelgti į pripažintos užsienio augintojų organizacijos ar asociacijos, kuri saugo genealogijos knygas, apie arklinių šeimos gyvūną pateiktą informaciją.
8. Šios tvarkos 24 ir 25 punktuose reglamentuojamas arklinių šeimos gyvūno palikuonių patikrinimas. Pagal šios tvarkos 26 straipsnį, taip pat reikia atsižvelgti į pripažintos užsienio augintojų organizacijos ar asociacijos, kuri saugo genealogijos knygas, apie arklinių šeimos gyvūno palikuonis pateiktą informaciją.
9. Pagal arklinių šeimos gyvūnams taikomos tvarkos 27 straipsnį genetinės vertės sertifikatas išduodamas visiems įvertintiems arklinių šeimos gyvūnams. Kiekvieno arklinių šeimos gyvūno vertės sertifikate turi būti, be kita ko, nurodyta: vardas, identifikavimo požymiai, genealogija, produktyvumo patikrinimo rezultatai ir, jei buvo, palikuonių patikrinimo rezultatai.
Ginčo procedūra
10. Komisija gavo skundą dėl arklinių šeimos gyvūnams taikomos tvarkos 29 straipsnio, kuriame numatoma pareiga įvertinti veislinių eržilų genetinę vertę Švedijoje, jei juos ketinama kergti už ūkio ribų.
11. Manydama, kad ši nuostata pažeidė direktyvą ir visais atvejais EB 28 ir EB 30 straipsnius, Komisija prieš Švedijos Karalystę pradėjo EB 226 straipsnyje numatytą pažeidimo procedūrą, 2002 m. liepos 18 d. oficialiu pranešimu paprašydama pateikti savo pastabas. Kadangi šios valstybės atsakymas Komisijos nepatenkino, 2003 m. liepos 25 d. ji išsiuntė pagrįstą nuomonę, kurioje pakartojo savo nuomonę, kad ši nacionalinė nuostata pažeidžia Bendrijos teisę, ir pareikalavo iš Švedijos Karalystės per du mėnesius nuo šios nuomonės gavimo dienos imtis jai įgyvendinti reikalingų priemonių.
12. 2003 m. rugsėjo 22 d. atsakyme į šią pagrįstą nuomonę Švedijos vyriausybė teigė, kad nustatyta su arklinių šeimos gyvūnų veisimu susijusi nacionalinė sistema nepažeidžia Bendrijos teisės. Tačiau ši vyriausybė nurodė, kad atlikus peržiūrėjimą ir įvertinimą, ji konstatavo, kad šiuos Švedijos teisės aktus galima pakeisti mažiau varžančiais.
13. 2004 m. Švedijos vyriausybės ir Komisijos atstovai buvo du kartus susitikę išnagrinėti siūlomą teisės akto projektą. Tačiau Komisija, neįsitikinusi, kad šis pasiūlymas atitinka Bendrijos teisę, nusprendė pareikšti šį ieškinį.
Dėl ieškinio
Šalių argumentai
14. Komisija teigia, kad arklinių šeimos gyvūnams taikomos tvarkos 29 straipsnis yra Bendrijos vidaus prekybos arklinių šeimos gyvūnais ribojimas, kurį draudžia direktyvos 3 straipsnio pirmoji pastraipa. Iš tiesų, pagal šį 29 straipsnį, tam, kad arklinių šeimos veislinis gyvūnas iš kitos valstybės narės nei Švedijos Karalystė pagal pastarosios teisės aktus galėtų būti naudojamas veisimui, reikia įvertinti jo genetinę vertę Švedijoje. Dėl to atsiranda papildomų išlaidos, kurias, nelygu atvejis, turi padengti eržilo arba kumelės savininkas.
15. Komisija nurodo, kad ginčijama nacionalinė nuostata turi būti laikoma leidimo eržilus naudoti veisimui kriterijumi direktyvos 7 straipsnio prasme. Todėl ši nuostata patenka į direktyvos taikymo sritį ir priklauso direktyva suderintoms nuostatoms.
16. Komisija primena, kad direktyvos 7 straipsnyje jai suteikiami aiškūs įgaliojimai tiek, kiek reikia siekiant užtikrinti vienodą šios direktyvos nuostatų taikymą, ir laikantis 4 straipsnio 1 dalyje numatytų principų nustatyti veislinių gyvūnų produktyvumo monitoringo ir genetinės vertės vertinimo metodus bei pagal šiuos metodus nustatyti bendruosius leidimo naudoti veislinius gyvūnus veisimui kriterijus.
17. Komisija nurodo, kad ji nematė reikalo nustatyti direktyvos 7 straipsnyje minimų nuostatų, ir pabrėžia, kad ta aplinkybė, jog ji nenustatė tokių nuostatų, nereiškia, kad valstybė narė gali nustatyti šio pobūdžio nuostatas, kurios, kaip šioje byloje ginčijama nuostata, ribotų prekybą arklinių šeimos gyvūnais Bendrijos viduje.
18. Komisija iš to daro išvadą, kad ginčijama nacionalinė nuostata atsirado ne taikant direktyvą ir kad ji pažeidžia jos 3 straipsnio pirmąją pastraipą.
19. Subsidiariai Komisija teigia, kad jei Teisingumo Teismas ir nuspręstų, jog ši nacionalinė nuostata nepažeidžia direktyvos, ji visais atvejais pažeidžia EB 28 straipsnį ir nėra pateisinama pagal EB 30 straipsnį.
20. Šiuo klausimu Komisija, visų pirma, teigia, kad ir iš nacionalinės teisės nuostatų, ir iš Švedijos vyriausybės pateiktų paaiškinimų aišku, kad arklinių šeimos gyvūnams taikomos tvarkos 29 straipsnyje numatyta pareiga siekiama pagerinti kiekvienos veislės charakteristikas, o ne apsaugoti gyvūnų gyvybę ir sveikatą. Šią poziciją patvirtina ir tai, kad šiame 29 straipsnyje nustatyta pareiga atlikti eržilų genetinės vertės vertinimą netaikoma už ūkio ribų nekergiamiems eržilams. Jei šios pareigos tikslas iš tiesų būtų arklinių šeimos gyvūnų sveikatos ir gyvybės apsauga, tai ji turėtų būti taikoma ir pastariesiems eržilams.
21. Be to, Komisija teigia, kad iš arklinių šeimos gyvūnams taikomos tvarkos 29 straipsnio išplaukia, kad atliekant eržilo genetinės vertės vertinimą jis neturi būti įvertintas konkrečiu balu, kad galėtų būti naudojamas veisimui, tiesiog pakanka, kad būtų atliktas toks įvertinimas. Tačiau siekiant apsaugoti arklinių šeimos gyvūnų sveikatą ir gyvybę reikėtų numatyti, kad patenkinamo rezultato negavęs eržilas negali būti naudojamas veislei, kad jo dideli genetiniai trūkumai nebūtų perduoti jo palikuonims.
22. Švedijos vyriausybė pripažįsta Komisijos reikalavimų pripažinti, kad ginčijama nacionalinė nuostata pažeidžia direktyvos 3 straipsnį, ir priteisti iš jos bylinėjimosi išlaidas pagrįstumą.
Teisingumo Teismo vertinimas
23. Arklinių šeimos gyvūnams taikomos tvarkos 29 straipsnis nustato leidimo eržilą naudoti veisimui kriterijų direktyvos 7 straipsnio prasme ir patenka į jos taikymo sritį.
24. Pagal direktyvos 3 straipsnį, valstybės narės negali uždrausti arba apriboti Bendrijos vidaus prekybos arklinių šeimos gyvūnais, jų sperma, kiaušialąstėmis bei embrionais remiantis zootechniniais arba genealoginiais veiksniais, kurie nėra nulemti šios direktyvos taikymo.
25. Todėl arklinių šeimos gyvūnams taikomos tvarkos 29 straipsnis turi ribojantį poveikį. Iš tiesų iš Komisijos pastabų, kurių nepaneigė Švedijos vyriausybė, aišku, kad tam, jog arklinių šeimos veisliniai gyvūnai iš kitos valstybės narės galėtų būti naudojami veisimui už ūkio ribų, reikia įvertinti jų genetinę vertę Švedijoje, o dėl to jų naudotojams atsiranda papildomų išlaidų, kurios riboja prekybą arkliais Bendrijos viduje su Švedija.
26. Pagal direktyvos 7 straipsnį, Komisijai pavedama tiek, kiek būtina užtikrinti vienodą šios direktyvos taikymą, nustatyti veislinių gyvūnų produktyvumo monitoringo ir genetinės vertės vertinimo metodus bei vyriškos, o prireikus ir moteriškos lyties veislinių gyvūnų patvirtinimo bendruosius kriterijus, kad būtų galima veisti ir panaudoti jų spermą, kiaušialąstes ar embrionus.
27. Nesant reikalo nagrinėti, ar ši nuostata paliko tam tikrą kompetenciją valstybėms narėms priimti arba palikti galioti teisės aktus, kurie nedraudžia ir neriboja prekybos arklinių šeimos gyvūnais Bendrijos viduje, ypač tuomet, kai Komisija dar nepasinaudojo savo kompetencija, ir, jei taip, koks šios kompetencijos mastas, iš nedviprasmiško direktyvos 3 straipsnio pirmosios pastraipos teksto aišku, kad bet kokius tokius apribojimus ar draudimus galima nustatyti tik taikant šios direktyvos nuostatas. Šioje byloje nagrinėjama Švedijos tvarka, kurioje, kaip nustatyta šio sprendimo 25 punkte, įvirtintas toks apribojimas neįgyvendina šios direktyvos.
28. Švedijos Karalystė pripažįsta Komisijos reikalavimo pripažinti, kad arklinių šeimos gyvūnams taikomos tvarkos 29 straipsnis pažeidžia direktyvos 3 straipsnį, pagrįstumą.
29. Todėl Komisijos pareikštas ieškinys turi būti pripažintas pagrįstu.
30. Todėl reikia konstatuoti, kad savo nacionalinėje teisėje numatydama pareigą įvertinti eržilo genetinę vertę Švedijoje tam, kad jį būtų galima kergti už ūkio ribų, Švedijos Karalystė pažeidė savo įsipareigojimus pagal direktyvos 3 straipsnį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
31. Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį, iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to prašė. Kadangi Komisija prašė priteisti bylinėjimosi išlaidas iš Švedijos Karalystės ir pastaroji pralaimėjo bylą, ji turi padengti bylinėjimosi išlaidas.
Rezoliucinė dalis
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija) nusprendžia:
1. Savo nacionalinėje teisėje numatydama pareigą įvertinti eržilo genetinę vertę Švedijoje tam, kad jį būtų galima kergti už ūkio ribų, Švedijos Karalystė pažeidė savo įsipareigojimus pagal 1990 m. birželio 26 d. Tarybos direktyvos dėl zootechninių ir genealoginių reikalavimų, reglamentuojančių Bendrijos vidaus prekybą arklinių šeimos gyvūnais, 3 straipsnį.
2. Priteisti iš Švedijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.