62007CC0052
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY
VERICI TRSTENJAK
přednesené dne 11. září 2008 (
1
)
Věc C-52/07
Kanal 5 Ltd a TV 4 AB
v.
Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå (STIM) upa
Obsah
I – Úvod
II – Právní rámec
A – Právo Společenství
B – Vnitrostátní právo
III – Skutkový stav, původní řízení a předběžná otázka
A – Skutkový stav
B – Původní řízení a předběžná otázka
IV – Řízení před Soudním dvorem
V – Argumenty zúčastněných
VI – Právní posouzení
A – Úvodní poznámky
B – K první předběžné otázce
1. Plnění STIM
2. Odměna
3. Poměr mezi odměnou a plněním
a) Pevný podíl z příjmu
b) Variabilní podíl z příjmu
4. Závěr
C – Ke druhé a třetí předběžné otázce
1. Metoda výpočtu jako ta, která je v současnosti používána STIM
a) Určení a kvantifikace užívání hudebních děl chráněných autorským právem
b) Zjištění a kvantifikace počtu diváků
c) Zohlednění jiných faktorů majících vliv na zvyšování příjmů
d) Závěr
2. Potenciální, jinak upravené metody výpočtu
D – Ke čtvrté předběžné otázce
1. Rozdílné podmínky při plnění stejné povahy
2. Soutěžní vztah
3. Závěr
VII – Závěry
„Autorské právo — Organizace pro správu autorských práv, která má postavení faktického monopolu — Výběr poplatku za televizní vysílání hudebních děl — Metoda výpočtu tohoto poplatku — Dominantní postavení — Zneužití“
I – Úvod
1.
V projednávané žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce se jedná o odměnu, kterou uplatňuje jedna švédská organizace pro kolektivní správu autorských práv vůči televizním stanicím za užívání hudebních děl z jí spravovaného celkového repertoáru, která jsou chráněna autorským právem. Otázky vyvstávají v právním sporu mezi soukromými televizními stanicemi a švédskou organizací pro kolektivní správu autorských práv. V tomto sporu se soukromé televizní stanice domáhají, aby bylo organizaci pro kolektivní správu autorských práv zakázáno užívat pro účely výpočtu odměny určité metody výpočtu. Předkládající soud by rád věděl, zda užívání určitých metod pro účely výpočtu této odměny představuje zneužití dominantního postavení ve smyslu článku 82 ES.
II – Právní rámec
A – Právo Společenství
2.
Podle článku 82 ES je se společným trhem neslučitelné, a proto zakázané, pokud to může ovlivnit obchod mezi členskými státy, aby jeden nebo více podniků zneužívaly dominantního postavení na společném trhu nebo jeho podstatné části. Takové zneužívání může zejména spočívat:
a)
v přímém nebo nepřímém vynucování nepřiměřených nákupních nebo prodejních cen anebo jiných nerovných obchodních podmínek;
b)
v omezování výroby, odbytu nebo technického vývoje na úkor spotřebitelů;
c)
v uplatňování rozdílných podmínek vůči obchodním partnerům při plnění stejné povahy, čímž jsou někteří partneři znevýhodňováni v hospodářské soutěži;
d)
v podmiňování uzavření smluv tím, že druhá strana přijme další plnění, která ani věcně, ani podle obchodních zvyklostí s předmětem těchto smluv nesouvisejí.
B – Vnitrostátní právo
3.
Ve Švédsku je autorské právo upraveno Lag (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk [zákon (1960:729) o autorském právu k dílům literárním a uměleckým (dále jen „autorský zákon“)]. Podle tohoto zákona přísluší autorovi hudebního díla výlučné právo, prostřednictvím kterého může kontrolovat zejména veřejné provozování svého hudebního díla (dále jen „provozovací práva“), jakož i jeho záznam a rozmnožování (dále jen „mechanická práva“). Třetí osoby v zásadě nesmí jeho dílo bez jeho povolení (licence) provozovat, zaznamenávat nebo rozmnožovat. Autor může za udělení licence požadovat licenční poplatek.
4.
Pro televizní stanice stanoví švédské autorské právo zvláštní úpravu. Podle § 42a a § 42e autorského zákona si mohou televizní stanice s organizací pro kolektivní správu autorských práv, která zastupuje většinu švédských autorů v určité oblasti autorského práva, dohodnout „smluvní licenci“. Disponují-li televizní stanice takovouto „smluvní licencí“, může jim švédská vláda udělit blokovou licenci k užívání příslušných děl, která jsou chráněna autorským právem. Povolení jednotlivých autorů pak již není nutné.
5.
Článek 23 Konkurrenslagen [1993:20] (zákon o hospodářské soutěži, dále jen „KL“) stanoví, že Konkurrensverket (vnitrostátní orgán pro ochranu hospodářské soutěže) může podniku uložit, aby přestal porušovat článek 82 ES. Dále stanoví, že dotčený se může obrátit na Marknadsdomstolen (vnitrostátní soud), jestliže vnitrostátní orgán pro ochranu hospodářské soutěže nevyhoví jeho stížnosti.
III – Skutkový stav, původní řízení a předběžná otázka
A – Skutkový stav
6.
Kanal 5 Ltd (dále jen „Kanal 5“) a TV 4 AB (dále jen „TV 4“) jsou soukromé televizní stanice. Sverige Television (dále jen „SVT“) je veřejnoprávní televizní stanicí.
7.
Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå u. p. a. (dále jen „STIM“) je organizací pro kolektivní správu autorských práv. Členové STIM jsou autoři hudebních děl a hudební nakladatelství. Svým vstupem převádějí členové svůj nárok na odměnu za užívání jejich práv televizními stanicemi na STIM. STIM uplatňuje tato práva vůči televizním stanicím a vybrané odměny rozděluje svým členům.
8.
STIM uzavřela se svými sesterskými společnostmi v jiných členských státech a ve třetích státech reciproční smlouvy. Na jejich základě může STIM ve Švédsku kolektivně spravovat jak svůj celkový repertoár (
2
), tak i celkový repertoár sesterských společností.
9.
Při stanovení výše odměny používá STIM vůči televizním stanicím tři různé metody:
—
Od Kanal 5 a TV 4 požaduje STIM odměnu podle takzvaného hlavního tarifu. Podle něj uplatňuje STIM podíl z příjmů televizních stanic, kterých tyto dosahují z prodeje reklamních bloků, podpůrně z prodeje reklamních bloků a ze smluv o předplatném (dále jen „příjmy z reklamních smluv a smluv o předplatném“). Tento podíl není pevný; naopak se stanoví procentní sazba, která zohledňuje roční podíl hudby televizní stanice. Výše tohoto podílu se sice zvyšuje a snižuje v závislosti na ročním podílu hudby, není ale s podílem hudby shodná, nýbrž je výrazně nižší (
3
). Krom toho se provádějí určité odpočty za výdaje spojené s prodejem (
4
).
Roční podíl hudby je podílem ročního vysílacího času televizní stanice, během něhož tato stanice užívá hudební díla chráněná autorským právem, na jejím celkovém ročním vysílacím čase. Roční podíl hudby se stanoví na základě hlášení, která STIM předkládají Kanal 5 a TV 4. Z těchto hlášení vyplývá, jak dlouho bylo chráněné hudební dílo v jednotlivých vysíláních užíváno. Roční podíl hudby se stanoví ex post za celý rok.
—
Od SVT požaduje STIM odměnu podle jiného výpočtového modelu. SVT je v podstatě financována prostřednictvím státních poplatků a má jen minimální příjmy z reklamy. Z tohoto důvodu se pro SVT vypočítávají fiktivní příjmy z reklamních smluv (
5
). STIM požaduje od SVT podíl z těchto fiktivních příjmů z reklamních smluv, který zohledňuje roční podíl hudby SVT. Roční podíl hudby SVT je ovšem předpovídán ex ante. Skutečný podíl hudby na SVT se ex post nezohledňuje.
—
Takzvaný minimální tarif uplatňuje STIM u televizních stanic, které ještě nedosáhly žádných větších obratů. Tento tarif vychází z počtu hodin hudby za rok a ze skutečné sledovanosti dotyčné televizní stanice. Skutečná sledovanost se vypočítává jako počet osob za den (
6
).
B – Původní řízení a předběžná otázka
10.
Kanal 5 a TV 4 podaly v říjnu 2004 u Konkurrensverket žádost o vydání správního rozhodnutí proti STIM z důvodu zneužití dominantního postavení. Konkurrensverket nicméně nespatřoval žádné indicie, které by nasvědčovaly porušení článku 82 ES. V důsledku toho Kanal 5 a TV 4 požádaly u Marknadsdomstolen (předkládající soud), aby bylo STIM zakázáno používat určité metody výpočtu pro stanovení odměny. Návrhy Kanal 5 a TV 4, jimiž se domáhají uložení zákazu, jsou z části formulovány obecně, aniž by odkazovaly na metodu výpočtu, kterou STIM v současnosti používá.
11.
Předkládající soud konstatoval, že věcně a zeměpisně relevantním trhem je švédský trh rozšiřování hudebních děl, která jsou chráněna autorským právem, v televizi, a že STIM má na tomto trhu na základě svého faktického monopolního postavení dominantní postavení. Dále konstatoval, že jednání STIM může ovlivnit obchod mezi členskými státy. Předkládající soud poukazuje ve svém předkládacím usnesení nejprve na to, že metoda výpočtu je uplatňována i na odměnu za užívání hudebních děl, která jsou chráněna autorským právem, státními příslušníky jiných členských států. Část podniků, se kterými Kanal 5 a TV 4 uzavřely reklamní smlouvy, je dále usazena v jiných členských státech. Kanal 5 konečně vysílá ze Spojeného království.
12.
Poté vnitrostátní soud řízení přerušil a předložil Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
1.
Musí být článek 82 ES vykládán tak, že postup organizace pro kolektivní správu autorských práv, která má fakticky monopolní postavení v členském státu a která používá nebo uplatňuje pro komerční televizní stanice model stanovení odměny za právo rozšiřovat hudební díla v televizním vysílání určeném veřejnosti, jehož součástí je výpočet odměny definované jako část příjmů televizních stanic z takového televizního vysílání určeného veřejnosti, představuje zneužití dominantního postavení?
2.
Musí být článek 82 ES vykládán tak, že postup organizace pro kolektivní správu autorských práv, která má fakticky monopolní postavení v členském státu a která používá nebo uplatňuje pro komerční televizní stanice model stanovení odměny za právo rozšiřovat hudební díla v televizním vysílání určeném veřejnosti, jehož součástí je výpočet odměny definované jako část příjmů televizních stanic z takového televizního vysílání určeného veřejnosti, pokud neexistuje jasná souvislost mezi příjmy a plněním poskytovaným organizací pro kolektivní správu autorských práv, totiž souhlasem s vysíláním hudebních děl chráněných autorským právem, což je často běžné, například ve zpravodajství nebo sportovních přenosech, jakož i tehdy, pokud dochází k nárůstu příjmů v důsledku rozvoje programových schémat, investic do technologií a řešení na míru zákazníkům, představuje zneužití dominantního postavení?
3.
Je odpověď na první a druhou otázku dotčena tím, že je možné určit a kvantifikovat vysílaná hudební díla a sledovanost?
4.
Je odpověď na první a druhou otázku dotčena tím, že model stanovení odměny (model založený na příjmech) není používán obdobně pro veřejnoprávní podnik?
IV – Řízení před Soudním dvorem
13.
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce byla Soudnímu dvoru doručena dne 6. února 2007. V písemné části řízení předložily vyjádření Kanal 5 a TV 4, STIM, vláda Spojeného království, polská vláda a Komise. Jednání konaného dne 12. června 2008 se zúčastnily a své návrhy doplnily Kanal 5, STIM, vláda Spojeného království a Komise.
V – Argumenty zúčastněných
14.
Kanal 5 a TV 4 jsou toho názoru, že STIM používáním svých metod výpočtu zneužívá svého dominantního postavení. STIM si vynucuje nepřiměřené prodejní ceny, omezuje výrobu, odbyt a technický vývoj na úkor spotřebitelů a provádí nerovné zacházení s televizními stanicemi.
15.
Pokud jde o první, druhou a třetí předběžnou otázku, Kanal 5 a TV 4 v podstatě uvádějí, že neexistuje žádná dostatečná souvislost mezi plněním STIM a příjmy televizní stanice z reklamních smluv a smluv o předplatném. V této souvislosti Kanal 5 a TV 4 dále namítají, že zcela převažující části příjmů televizních stanic z reklamních smluv je dosahováno v hlavním vysílacím čase, ovšem podíl hudby je v tomto čase relativně malý. Rovněž u zpráv a sportovních přenosů je podíl hudby na vysílání malý. Používání paušální metody stanovení odměny může být sice přiměřené pro snížení nákladů kolektivní správy práv. Je-li, ale technicky možné identifikovat a kvantifikovat vysílaná hudební díla chráněná autorským právem a sledovanost, musí STIM tyto technické možnosti zohlednit ve své metodě výpočtu.
16.
Pokud jde o čtvrtou předběžnou otázku, zastávají Kanal 5 a TV 4 názor, že používání různých modelů stanovení odměny má diskriminační povahu. Dále poukazují na to, že Kanal 5, TV 4 a SVT jsou odběrateli na švédském trhu pro rozšiřování hudebních děl chráněných autorským právem v televizi.
17.
STIM zastává názor, že zodpovězení předběžných otázek spadá do oblasti acte clair. Článek 82 ES není v projednávaném případě použitelný, protože výkon výlučného autorského práva se týká podstaty autorského práva. Tento výkon tedy nemůže spadat do rozsahu působnosti článku 82 ES. V této souvislosti poukazuje STIM na článek 295 ES a na článek 307 ES ve spojení s Bernskou úmluvou (
7
).
18.
Obsahově STIM k první, druhé a třetí předběžné otázce poznamenává, že jí používaná metoda výpočtu zohledňuje všechny centrální aspekty. Je založena na objektivních a transparentních kritériích a je jednoduchá a levná při používání. Tato metoda zohledňuje roční podíl hudby televizních stanic. Dále zohledňuje potenciální sledovanost a hospodářské souvislosti kolektivní správy autorských práv. Dále je flexibilní a ulehčuje novým menším televizním stanicím přístup na trh. Konečně také správně vyjadřuje hodnotu autorského práva. Existence technických možností, pomocí nichž je možné přesněji určit rozsah užívání hudebních děl chráněných autorským právem a sledovanosti, proto nevede k tomu, že používání současných metod výpočtu je zneužívající.
19.
Pokud jde o čtvrtou předběžnou otázku, zastává STIM názor, že používání různých metod výpočtu nepředstavuje diskriminaci. O znevýhodnění v hospodářské soutěži se v případě Kanal 5 a TV 4 nejedná již proto, že televizní stanice působí na různých trzích. Musí být rozlišováno mezi trhem pro veřejnou televizi a trhem pro placenou televizi. V rámci trhu pro veřejnou televizi musí být rozlišováno mezi veřejnoprávními televizními stanicemi, které jsou financovány veřejnými poplatky, a soukromými televizními stanicemi, které jsou financovány příjmy z reklamy. O nerovné zacházení se dále nejedná proto, že SVT je financována veřejnými poplatky.
20.
Polská vláda zastává v souvislosti s první, druhou a třetí předběžnou otázkou názor, že použití metody výpočtu jako té, která je v současnosti používána STIM, nepředstavuje jako takové žádné zneužití dominantního postavení, pokud výše odměn odráží hospodářskou hodnotu užívání hudebních děl chráněných autorským právem a plnění organizace pro kolektivní správu autorských práv. V této souvislosti je podstatná identifikace a kvantifikace hudby.
21.
Ke čtvrté předběžné otázce polská vláda uvádí, že používání rozdílných metod výpočtu pro soukromé a veřejnoprávní televizní stanice může být nepřípustnou diskriminací, pokud vede k tomu, že by pro stejné plnění byly použity nerovné podmínky, aniž by to bylo odůvodněno.
22.
Vláda Spojeného království k první, druhé a třetí předběžné otázce uvádí, že používání metody výpočtu, podle níž je odměna definována jako část příjmů z reklamních smluv a smluv o předplatném, nepředstavuje per se zneužívající jednání. Naopak představuje normální výkon autorského práva. Zda metoda výpočtu vykazuje dostatečnou souvislost s užíváním hudebních děl chráněných autorským právem, je skutkovou otázkou, o které má rozhodnout vnitrostátní soud. Vláda Spojeného království poukazuje dále na to, že nevýhody paušálního postupu mohou být vyrovnány výhodami spočívajícími v efektivnosti.
23.
Pokud jde o čtvrtou předběžnou otázku, zastává vláda Spojeného království názor, že vnitrostátní soud musí zkoumat, zda jsou Kanal 5 a TV 4 konkurenty SVT. Vnitrostátní soud musí dále zkoumat, zda se jedná o diskriminaci.
24.
Komise k první, druhé a třetí předběžné otázce uvádí, že používání metody výpočtu, podle níž je odměna definována jako část příjmů z reklamních smluv a smluv o předplatném, není per se zneužívající. Je obtížné stanovit hodnotu užívání hudebních děl chráněných autorským právem pro diváky a pro televizní stanice. V oblasti autorského práva je legitimním spojit alespoň z části odměnu s aktuálním nebo potenciálním počtem diváků a s hospodářskou hodnotou užívání pro televizní stanice. Dále je obtížné dovodit příčinnou souvislost mezi užíváním hudebních děl chráněných autorským právem a hospodářským úspěchem vysílání nebo televizní stanice. V zásadě je možné předpokládat, že mezi počty diváků a příjmy z reklamních smluv a smluv o předplatném existuje rozumná souvislost. Počet diváků ale může být rozdílný pořad od pořadu.
25.
Podle názoru Komise musí metoda výpočtu, podle níž je odměna definována jako část hodnoty obratu, zohledňovat rozsah užívání hudebních děl chráněných autorským právem. Čím více je možné identifikovat a kvantifikovat hudbu a počet diváků, tím lépe je možné určit hospodářskou hodnotu. Avšak technická možnost velmi přesné analýzy nevede k tomu, že použití méně přesné metody představuje zneužití. V této souvislosti je nutno zohlednit spolehlivost přesnější analýzy a jejích nákladů.
26.
Pokud jde o čtvrtou předběžnou otázku, poukazuje Komise na to, že vnitrostátní soud musí nejprve zkoumat, zda jsou Kanal 5 a TV 4 konkurenti SVT. Vnitrostátní soud musí dále zkoumat, zda se jedná o diskriminaci. Použití zvláštního výpočtového modelu není diskriminační, pokud slouží tomu, aby se SVT přiblížila soukromým televizním stanicím tím, že je vytvořena simulace fiktivních příjmů z reklamních smluv a smluv o předplatném. Nicméně vnitrostátní soud musí zkoumat, zda okolnost, že skutečný podíl hudby SVT není zohledněn ex post, vede k diskriminaci.
VI – Právní posouzení
A – Úvodní poznámky
27.
Předběžné otázky se týkají oblasti, jejíž sociální a hospodářský význam neustále roste. Tarifní úprava odměn, které organizace pro kolektivní správu autorských práv vyžadují od uživatelů práv, která tyto organizace spravují, je obzvláště citlivou oblastí kolektivní správy autorských práv. Tato oblast již v minulosti pravidelně vyvolávala spory mezi organizacemi pro kolektivní správu autorských práv a uživateli. Soudní dvůr již měl možnost zabývat se slučitelností metod výpočtu používaných organizacemi pro kolektivní správu autorských práv s článkem 82 ES.
28.
Otázky, které nám v tomto řízení klade vnitrostátní soud, vykazují určitou blízkost s otázkami, které měl Soudní dvůr zodpovědět v takzvaných diskotékových případech (
8
). Projednávaný případ se ale po stránce skutkového stavu liší od diskotékových případů, protože televizní stanice užívají během svého vysílacího času hudební díla chráněná autorským právem zpravidla v nižším rozsahu, než jak to během svých otevíracích hodin činí diskotéky.
29.
Předběžné otázky jsou přípustné. STIM sice zastává názor, že odpovědi na předběžné otázky vyplývají z dosavadní judikatury Soudního dvora. I kdyby tomu tak mělo být, nevedlo by to ale k nepřípustnosti předběžných otázek (
9
).
30.
Předkládající soud konstatoval, že věcně a zeměpisně relevantním trhem je švédský trh rozšiřování hudebních děl, která jsou chráněna autorským právem, v televizi, a že STIM má na tomto trhu na základě svého faktického monopolního postavení dominantní postavení. Dále vychází z toho, že jednání STIM může ovlivnit obchod mezi členskými státy. Projednávané otázky jsou proto omezeny na výklad pojmu „zneužívající jednání“ podle článku 82 ES (
10
).
31.
Podstatou prvních tří předběžných otázek předkládajícího soudu je, zda organizace pro kolektivní správu autorských práv s dominantním postavením jedná zneužívajícím způsobem, jestliže k výpočtu odměny za své plnění používá vůči soukromým televizním stanicím jako Kanal 5 a TV 4 určité metody výpočtu. V této souvislosti vzbuzuje pozornost skutečnost, že se předkládající soud neptá, zda určitá metoda výpočtu není zneužívající, protože vede k nepřiměřeně vysoké odměně. Jeho otázky jsou naopak zaměřeny na to, zda je použití těchto metod výpočtu zneužívající, jestliže tyto nevytvářejí dostatečnou souvislost mezi plněním organizace kolektivní správy autorských práv a vyžadovanou odměnou.
32.
Dále vzbuzuje pozornost skutečnost, že předkládající soud formuloval své otázky velmi obecně a že se tyto výslovně nevztahují na metodu výpočtu, kterou v současnosti používá STIM. Důvodem toho by mohly být procesně právní důvody, protože předmětem řízení o předběžné otázce podle čl. 234 odst. 1 písm. a) ES je pouze výklad primárního práva Společenství a ne posouzení vnitrostátního skutkového stavu (
11
). Návrhy Kanal 5 a TV 4 v původním řízení, jimiž se domáhají uložení zákazu, jsou nicméně zčásti formulovány obecně, aniž by odkazovaly na metodu výpočtu, kterou STIM v současnosti používá. V této souvislosti je nutno zohlednit, že STIM stanoví metodu výpočtu podle vlastního uvážení. Na tomto pozadí není možné vyloučit, že návrhy Kanal 5 a TV 4, jimiž se domáhají uložení zákazu, nesměřují jen proti metodě stanovení odměny, která je STIM v současnosti používána, nýbrž směřují k tomu, aby bylo STIM obecně zakázáno užívání určitých druhů metod výpočtu. Toto je nutno při výkladu předběžných otázek zohlednit.
33.
Podstatou čtvrté předběžné otázky předkládacího soudu je, zda má použití rozdílných metod výpočtu na soukromé televizní stanice jako Kanal 5 a TV 4 na straně jedné a na veřejnoprávní televizní stanice jako SVT na straně druhé zneužívající povahu.
B – K první předběžné otázce
34.
Podstatou první předběžné otázky předkládajícího soudu je, zda použití metody výpočtu, podle níž je odměna definována jako část příjmů televizních stanic z televizního vysílání určeného veřejnosti, představuje zneužívající jednání ve smyslu článku 82 ES. Ze souvislosti první a druhé předběžné otázky vyplývá, že předkládající soud se ve své první otázce táže, zda má metoda výpočtu zneužívající povahu již proto, že jako odměnu stanoví část příjmů televizních stanic (
12
).
35.
Článek 82 ES nezakazuje dominantní postavení podniku jako takové. Nicméně podnikům s dominantním postavením ukládá zvláštní odpovědnost. Takovéto podniky nesmí svého postavení na trhu zneužívat (
13
). Pojem „zneužití“ je nutno vykládat objektivně. Pod tímto pojmem je nutno chápat chování podniku majícího dominantní postavení, které může ovlivnit strukturu trhu, na němž je právě v důsledku přítomnosti tohoto podniku stupeň hospodářské soutěže již oslabený a jehož účinkem je bránění za použití prostředků odlišných od těch, které jsou používány při běžné soutěži výrobků nebo služeb na základě plnění hospodářských subjektů, zachování stupně hospodářské soutěže, který ještě na trhu existuje, nebo rozvoji této hospodářské soutěže (
14
).
36.
I podnik s dominantním postavením sice může sledovat své zájmy. Jedná ale zneužívajícím způsobem, jestliže využívá možností vyplývajících z dominantního postavení k získání obchodních výhod, které by v případě normální a dostatečně účinné hospodářské soutěže nezískal (
15
).
37.
V článku 82 ES jsou demonstrativně uvedeny typické příklady zneužívajícího jednání podniků s dominantním postavením. K těmto patří zejména přímé nebo nepřímé vynucování nepřiměřených nákupních nebo prodejních cen anebo jiných nerovných obchodních podmínek [čl. 82 druhý pododstavec písm. a) ES], omezování výroby, odbytu nebo technického vývoje na úkor spotřebitelů [čl. 82 druhý pododstavec písm. b) ES] a uplatňování rozdílných podmínek vůči obchodním partnerům při plnění stejné povahy, čímž jsou někteří partneři znevýhodňováni v hospodářské soutěži [čl. 82 druhý pododstavec písm. c) ES].
38.
Vzhledem k tomu, že se v projednávaném případě jedná o otázku, zda je použití určitého druhu metody výpočtu zneužívající, zdá se, že primárně jde o typický příklad podle čl. 82 druhého pododstavce písm. a) ES, tedy o přímé nebo nepřímé vynucování nepřiměřených nákupních nebo prodejních cen anebo jiných nerovných obchodních podmínek. Kanal 5 a TV 4 se sice zabývaly i typickými příklady podle čl. 82 druhého pododstavce písm. b) a písm. c) ES. Jejich odůvodnění v tomto směru ale vychází z existence nepřiměřené úplaty podle čl. 82 druhého pododstavce písm. a) ES. Z toho důvodu se budu nejdříve zabývat tímto typickým příkladem (
16
).
39.
Jak vyplývá z judikatury Soudního dvora, z vynucování nepřiměřených prodejních cen anebo jiných nerovných obchodních podmínek je nutno vycházet tehdy, jestliže podnik s dominantním postavením požaduje úplatu nebo odměnu, která není proporcionální k hospodářské hodnotě poskytnutého protiplnění (
17
). Toto obtížně proveditelné posouzení (
18
) předpokládá rozbor hodnoty plnění, hodnoty protiplnění a poměru mezi plněním a protiplněním. V následující části se tedy budu zabývat nejprve hospodářskou hodnotou plnění organizace pro kolektivní správu autorských práv, jakou je STIM (1), a požadovanou úplatou (2). Následně budu zkoumat, zda tyto nejsou neproporcionální (3).
1. Plnění STIM
40.
Plnění organizace pro kolektivní správu autorských práv, jakou je STIM, spočívá v udělení blokové licence k užívání celkového repertoáru hudebních děl chráněných autorským právem, který tato organizace spravuje. Toto je velmi abstraktní popis plnění. Ráda bych ho v následující části poněkud názorněji vysvětlila, aby byl zprostředkován lepší obraz jeho hospodářské hodnoty.
41.
Nejprve je nutno zohlednit, že celkový repertoár organizace pro kolektivní správu autorských práv je složen z individuálních autorských práv (
19
) jejích členů. Bez kolektivní správy formou organizace pro kolektivní správu autorských práv by každý autor musel kontrolovat užívání svého díla a svůj nárok na odměnu by musel uplatňovat vůči uživatelům. Rovněž televizní stanice by bez blokové licence musela před užitím hudebního díla individuálně chráněného autorským právem požádat o licenci příslušného autora nebo hudebního nakladatele. Individuální správa a užívání hudebních děl chráněných autorským právem by tak byla jak pro autora, tak i pro televizní stanice, spojena s velmi vysokými hospodářskými náklady (
20
).
42.
Kolektivizace zhodnocování formou organizace pro kolektivní správu autorských práv a udělení blokových licencí má tedy výhody pro autory a pro televizní stanice. Pro autory je zhodnocování ulehčeno respektive hospodářsky teprve umožněno. Z pohledu televizních stanic jsou individuální autorská práva transformována do celkového repertoáru, k jehož jednotlivým částem obdrží televizní stanice prostřednictvím blokové licence jednoduchý přístup, aniž by před tím musely jednat o individuální licenci (
21
). Reciproční smlouvy mezi sesterskými organizacemi pro kolektivní správu autorských práv poskytují přístup k repertoáru hudebních děl chráněných autorským právem organizací pro kolektivní správu autorských práv v jiných členských státech a ve třetích zemích (
22
).
2. Odměna
43.
Předkládající soud popisuje ve své otázce odměnu jako část příjmů televizních stanic z takovéhoto vysílání určeného veřejnosti. Jak vyplývá z předkládacího usnesení, je tím nutno chápat příjmy z reklamních smluv a smluv o předplatném.
44.
Financuje-li se televizní stanice prostřednictvím příjmů z reklamních smluv, poskytuje vysílání divákům zpravidla bezplatně. Financuje se tím, že prodává reklamní bloky, požaduje tedy úplatu za to, že svým reklamním zákazníkům zprostředkovává kontakt k divákům a poskytuje jim část svého vysílacího času pro reklamní vysílání. Financuje-li se televizní stanice prostřednictvím příjmů ze smluv o předplatném, poskytuje svůj program za úplatu (
23
).
45.
Předkládající soud popsal metodu výpočtu tak, že odměna je definována jako „část“ příjmů. Tato formulace je otevřená. Zahrnuje metodu výpočtu, která vychází z pevného podílu z příjmů, podle níž je tedy vybírán například pevný procentní podíl z příjmů. Zahrnuje ale také metodu výpočtu, podle níž se vychází z variabilního podílu z příjmů, tedy z podílu, který se mění na základě určitých kritérií. U metody výpočtu, kterou v současnosti používá STIM, se sice jedná o metodu výpočtu s variabilním podílem. Ovšem vzhledem k tomu, že předběžná otázka zřejmě není omezena na metodu výpočtu, kterou v současnosti používá STIM (
24
), zohledním v následující části jak metody výpočtu s pevným, tak i s variabilním podílem.
3. Poměr mezi odměnou a plněním
46.
Jak bylo uvedeno výše (
25
), o vynucování nepřiměřených prodejních cen anebo jiných nerovných obchodních podmínek ve smyslu čl. 82 druhého pododstavce písm. a) ES se jedná tehdy, jestliže je požadována odměna, která není proporcionální k hospodářské hodnotě poskytnutého protiplnění. Dříve, než se budu zabývat poměrem mezi odměnou a plněním v případě metody výpočtu s pevným podílem (a) a v případě metody výpočtu s variabilním podílem (b), chtěla bych nejprve poukázat na kritérium přezkumu, které bude v projednávaném případě použito.
47.
Zaprvé se v projednávaném případě nejedná o přezkum přiměřenosti odměny, tak jak tato je předmětem vnitrostátních předpisů autorského práva, ve kterých je zakotven nárok autora na přiměřenou odměnu. Naopak, jedná se o rámcovou kontrolu z hlediska práva hospodářské soutěže (
26
). V tomto řízení totiž není úkolem Soudního dvora určit, zda je určitá odměna ve smyslu autorského práva přiměřená (
27
). Naopak, jde o to, zda organizace pro kolektivní správu autorských práv použitím určité metody výpočtu překračuje hranice toho, co je právem hospodářské soutěže dovoleno (
28
).
48.
Zadruhé je nutno poukázat na to, že pravomoci Společenství v oblasti autorského práva jsou omezené. Soudní dvůr se tak například ve svém rozsudku SENA (
29
), ve kterém šlo o výklad pojmu „spravedlivé odměny“ v autorském právu uvedeného ve směrnici Rady 92/100/EHS ze dne 19. listopadu 1992 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem (
30
) ukázal velmi zdrženlivým. V tomto rozsudku konstatoval, že vzhledem k neexistenci definice pojmu „spravedlivá odměna“ v této směrnici, nemůže být úkolem Soudního dvora, aby stanovil kritéria pro stanovení spravedlivé odměn (
31
).
49.
Výše uvedené body je nutno zohlednit při rámcové kontrole z hlediska práva hospodářské soutěže. Pokud jde o otázku, co tvoří obsah a hodnotu autorského práva, musí být Soudní dvůr dle mého názoru v zásadě zdrženlivý. Neexistuje-li žádná úprava práva Společenství, spadá toto do pravomoci členských států (
32
). Pokud jde ovšem o otázku, zda metoda výpočtu vede k tomu, že již neexistuje žádný přiměřený poměr mezi užitím autorského práva a odměnou, spadá to podle mého názoru do oblasti rámcové kontroly z hlediska práva hospodářské soutěže, kterou je nutno provést podle článku 82 ES.
a) Pevný podíl z příjmu
50.
Soudní dvůr se v rozsudku Basset (
33
) zabýval metodou výpočtu, která vycházela z pevného podílu z příjmů. V tomto případě požadovala francouzská organizace pro kolektivní správu autorských práv od provozovatelů diskoték odměnu, která se řídila pevnou procentní sazbou z příjmů. Soudní dvůr nepovažoval použití takovéto metody výpočtu v tomto případě za zneužívající. Naopak konstatoval, že tento druh zhodnocování je nutno považovat za obvyklé zhodnocování autorského práva a za zneužívající proto nemůže být považováno, pokud organizace pro kolektivní správu autorských práv využívá možností, které jí otevírají vnitrostátní právní předpisy (
34
).
51.
I když Soudní dvůr v tomto rozsudku nebyl výslovně konfrontován s otázkou, zda je použití metody výpočtu, která vychází z pevného podílu z příjmů, zneužívající, chápu rozsudek tak, že Soudní dvůr zneužívající povahu takovéto metody výpočtu v tomto případě implicitně odmítl.
52.
Toto rozhodnutí ale nemůže být bez omezení použito na projednávaný případ. Při posuzování, zda se jedná o zneužití dominantního postavení, je nutno zohlednit všechny okolnosti konkrétního případu (
35
). Proti neomezenému použití rozhodnutí Soudního dvora v rozsudku Basset na projednávaný případ mluví to, že mezi činností diskotéky a činností televizní stanice existují, pokud jde o užívání hudebních děl chráněných autorským právem, zásadní rozdíly. Pro diskotéku je užívání hudebních děl chráněných autorským právem podstatným prvkem její činnosti. Proto je možné předpokládat, že diskotéky jsou při svém provozu odkázány na užívání hudebních děl a pravidelně během celé své provozní doby intenzivně hudební díla užívají. Toto je u televizních stanic jiné. I tyto sice používají hudbu. Nicméně rozsah užívání děl chráněných autorským právem se může měnit v závislosti na televizní stanici, vysílacím čase a na pořadu.
53.
Použití metody výpočtu s pevným podílem na televizní stanice by tak vedlo k tomu, že by výše odměny byla oddělena od skutečného užívání hudebních děl chráněných autorským právem. Televizní stanice, které užívají hudební díla chráněná autorským právem jen málo nebo vůbec, by tak musely platit odměnu, která nemá žádnou nebo dostatečnou vazbu na hospodářskou hodnotu plnění STIM. Tím by byli určití uživatelé v porovnání s ostatními, kteří intenzivněji užívají hudební díla chráněná autorským právem, nepřiměřeně zatíženi (
36
).
54.
Použití metody výpočtu s pevným podílem na televizní stanice je tímto způsobilé vést ke značnému nepoměru mezi hospodářskou hodnotou plnění organizace pro kolektivní správu autorských práv a požadovanou odměnou.
55.
Na tomto místě by v zásadě ještě bylo nutno zkoumat, zda existuje alternativní metoda výpočtu, která poměr mezi odměnou a hospodářskou hodnotou plnění vyjadřuje lépe než metoda výpočtu, která vychází z pevného podílu z příjmů (
37
). Toto je nutno v projednávaném případě předpokládat již jen proto, že STIM metodu výpočtu s variabilním podílem používá.
56.
Dále by v zásadě ještě bylo nutno zkoumat, zda může být použití metody výpočtu s pevným podílem ve srovnání s použitím metody výpočtu s variabilním podílem odůvodněno výhodami plynoucími z efektivnosti (
38
). Ovšem vzhledem k tomu, že použití metody výpočtu s pevným podílem na televizní stanice může vést k docela značnému nepoměru mezi hodnotou plnění a odměnou, jeví se odůvodnění prostřednictvím výhod plynoucích z efektivnosti v projednávaném případě jako vyloučené.
57.
Použití metody výpočtu s pevným podílem na televizní stanice je tedy nutno považovat za zneužívající ve smyslu článku 82 ES.
b) Variabilní podíl z příjmu
58.
Jedná-li se naproti tomu o metodu výpočtu s variabilním podílem z příjmu, může být rozsah užívání hudebních děl chráněných autorským právem v zásadě zohledněn prostřednictvím proměnné (
39
). Použití metody výpočtu s variabilním podílem tak může per se představovat zneužívající jednání pouze tehdy, jestliže již spojování odměny s příjmy televizní stanice z reklamních smluv a smluv o předplatném je způsobilé vést ke značnému zkreslení poměru mezi hospodářskou hodnotou plnění organizace pro kolektivní správu autorských práv a odměnou.
59.
V zásadě sice není možné vyloučit, že podnik s dominantním postavením jedná zneužívajícím způsobem, pokud váže ceny za své produkty na obrat, kterého dosahují jeho odběratelé za použití těchto produktů (
40
). V projednávaném případě je však nutno zohlednit okolnosti konkrétního případu (
41
), zejména zvláštnosti plnění organizací pro kolektivní správu autorských práv.
60.
Zaprvé, je nutno konstatovat, že za celkovým repertoárem STIM stojí v konečném důsledku individuální autorská práva jednotlivých autorů. Je zcela obvyklé, že za poskytnutí licence k autorským právům je vyžadován licenční poplatek, který představuje část obratu, kterého bylo dosaženo s produktem, k jehož vyrobení bylo autorské právo použito (
42
). Toto podtrhuje náklonnost autorského práva k zhodnocování (
43
) a myšlenku, že autor by měl mít rozumný podíl z obratu, kterého je dosaženo za použití jeho díla (
44
).
61.
Soudní dvůr ve věci United Brands (
45
) sice souhlasil, že nepřiměřenost odměny může být zjištěna zejména prostřednictvím porovnání cen a nákladů. Takovéto řešení ale logicky vyžaduje, že na základě výrobních nákladů je možné učinit závěry týkající se hodnoty plnění. Toto řešení však není možné použít na autorská práva, protože jako obtížně možné se jeví stanovit výrobní náklady vytvoření hudebního díla respektive na základě toho učinit závěr týkající se hodnoty plnění (
46
).
62.
Vůči tomu není dle mého názoru rovněž možné namítnout, že tomu je jinak, pokud autorské právo, ke kterému je udělována licence, nepředstavuje hlavní předmět produktu. Tak například v případě udělení licence k patentům a know-how není odpovídající úprava odměny neobvyklá, dokonce i pokud konečný produkt netvoří pouze patent, nýbrž i další prvky (například materiál, design atd.) (
47
).
63.
Zadruhé, je nutno zohlednit, že stanovení hospodářské hodnoty plnění organizací pro kolektivní správu autorských práv je obtížné (
48
). Na základě výše popsané (
49
) podoby systému neexistuje ve Švédsku žádný trh, na kterém by byly ceny stanoveny na základě nabídky a poptávky (
50
). Pokud jde o otázku, zda je výše odměny zneužívající, je sice možné použít srovnání s výší odměny v jiných členských státech (koncepce porovnání analogických zeměpisných trhů) (
51
). Jde-li, ale jako v projednávaném případě o otázku posouzení přípustnosti určité metody výpočtu, není podle mého názoru bez dalšího možné toto porovnání použít (
52
).
64.
Vzhledem k tomu, že metoda výpočtu, zaprvé, není neobvyklá (
53
), zadruhé, je vázána na kritérium, které má souvislost s hodnotou autorského práva (
54
), a zatřetí, vzhledem k obtížnosti určit hodnotu plnění organizace pro kolektivní správu autorských práv, neshledáván ve vázanosti odměny na příjmy televizních stanic z reklamních smluv a smluv o předplatném žádné zneužívající jednání. Toto je podle mne i v souladu s judikaturou Soudního dvora. Tento v rozsudku Basset (
55
) konstatoval, že metodu výpočtu, která vychází z části příjmů, je nutno považovat za obvyklé zhodnocování autorského práva. V tomto ohledu považuji tento rozsudek za použitelný na projednávaný případ.
65.
Skutečnost, že jsou myslitelná nebo že v jiných členských státech jsou používána jiná rozhodná kritéria, není v rozporu s tímto závěrem. Metoda výpočtu, která vychází z variabilního podílu z příjmů, vyjadřuje náklonnost autorského práva k zhodnocování, jakož i myšlenku, že autor by měl mít rozumný podíl z obratu, kterého je dosaženo za použití jeho díla. Je sice v každém případě myslitelné, že jiné metody výpočtu (
56
) zdůrazňují jiné aspekty. V tomto řízení ovšem není úkolem Soudního dvora, aby stanovil metodu výpočtu, která je nejlépe způsobilá k tomu, aby vyvážila zájmy autorů a televizních stanic (
57
).
66.
Metoda výpočtu, která vychází z variabilního podílu z příjmů televizních stanic z reklamních smluv a smluv o předplatném, nicméně musí zohledňovat rozsah užívání hudebních děl chráněných autorským právem.
4. Závěr
67.
V konečném výsledku představuje použití metody výpočtu, podle níž je požadován pevný podíl z příjmů televizních stanic z reklamních smluv a smluv o předplatném, zneužívající jednání ve smyslu článku 82 ES. Je-li naproti tomu požadován variabilní podíl, nepředstavuje to per se zneužívající jednání. Tato metoda výpočtu nicméně může být zneužívající, pokud dostatečně nezohledňuje rozsah užívání hudebních děl chráněných autorským právem.
C – Ke druhé a třetí předběžné otázce
68.
Podstatou druhé předběžné otázky předkládajícího soudu je to, zda se jedná o zneužívající jednání, pokud organizace pro kolektivní správu autorských práv používá pro televizní stanice metodu výpočtu s variabilním podílem, podle níž chybí jasná souvislost mezi příjmy a plněním poskytovaným organizací pro kolektivní správu autorských práv. Neexistenci jasné souvislosti spatřuje předkládající soud například u zpravodajství a sportovních přenosů a pokud dochází k nárůstu příjmů televizních stanic v důsledku rozvoje programových schémat, investic do technologií a řešení na míru zákazníkům. Podstatou třetí předběžné otázky předkládajícího soudu je to, zda je odpověď na první a druhou předběžnou otázku dotčena možností určit a kvantifikovat jak vysílaná hudební díla, tak i sledovanost.
69.
Chápu obě tyto otázky předkládajícího soudu tak, že by chtěl vědět, zda je použití metody výpočtu zneužívající proto, že nezohledňuje buď rozsah užívání hudebních děl chráněných autorským právem televizními stanicemi, nebo nezohledňuje rozsah, kterým jejich užívání přispívá k příjmům. Otázku, v jakém rozsahu je nutno zohlednit technickou možnost zjistit a kvalifikovat vysílaná hudební díla nebo sledovanost, není podle mého názoru možné zodpovědět odděleně (
58
).
70.
Jak bylo uvedeno výše (
59
), není možné vyloučit, že se otázky předkládajícího soudu vztahují nejen na metodu výpočtu, kterou STIM v současnosti používá, nýbrž i na potenciálně jinak upravené metody výpočtu, které by STIM mohla používat v budoucnu. Otázky předkládajícího soudu proto zodpovím nejprve s ohledem na metody výpočtu, jako jsou ty, které STIM v současnosti používá (1). Poté budu zkoumat, do jaké míry je možné tyto otázky zodpovědět s ohledem na potenciálně jinak upravené metody výpočtu (2).
1. Metoda výpočtu jako ta, která je v současnosti používána STIM
71.
Výše již bylo konstatováno (
60
), že metoda výpočtu může být zneužívající ve smyslu článku 82 ES, pokud dostatečně nezohledňuje rozsah užívání hudebních děl chráněných autorským právem.
72.
Zda se jedná o tento případ, je v první řadě skutkovou otázkou. Proto je nejprve nutno poukázat na to, že úloha Soudního dvora je v tomto řízení o rozhodnutí o předběžné otázce omezena na výklad článku 82 ES. Soudní dvůr není oprávněn rozhodovat o skutkovém stavu původního řízení nebo používat předpisy práva Společenství, které vyložil, na vnitrostátní opatření nebo skutečnosti. Tyto úkoly spadají do výlučné pravomoci vnitrostátního soudu (
61
).
73.
Dříve, než se budu zabývat jednotlivými body otázek předkládajícího soudu, chtěla bych nejprve ukázat, podle kterých kroků přezkumu musí vnitrostátní soud provést rámcovou kontrolu z hlediska práva hospodářské soutěže.
74.
Vnitrostátní soud musí zaprvé zkoumat, zda existují indicie pro to, že metoda výpočtu jako ta, kterou v současnosti používá STIM, vede ke značnému zkreslení poměru mezi odměnou a hospodářskou hodnotou plnění (
62
). Toto je podle mého názoru možné předpokládat pouze tehdy, pokud existuje alternativní metoda výpočtu, podle které je možné přesněji určit hospodářskou hodnotu autorského práva.
75.
Dojde-li vnitrostátní soud k závěru, že takováto alternativní metoda výpočtu existuje, musí zadruhé vzájemně zvážit výhody a nevýhody obou metod výpočtu. Samotná existence přesnější alternativní metody výpočtu nevede per se k tomu, že používání paušálnější metody je zneužívající. Použití paušálnější metody výpočtu totiž může být odůvodněno výhodami plynoucími z efektivnosti (
63
). Tyto výhody plynoucí z efektivnosti mohou existovat zejména ve formě úspory nákladů na správu předmětu smlouvy a na dohled nad užíváním chráněných hudebních děl (
64
).
76.
V této souvislosti může například hrát roli, jak jednoduše lze paušálnější metodu výpočtu uplatňovat, respektive jaké dodatečné náklady použitím preciznější metody výpočtu vznikají. Metodu výpočtu, která vychází z lehce zjistitelných objektivních kritérií, je tak zpravidla možné uplatňovat jednodušeji než metodu, která vychází ze subjektivních kritérií, jež spadají do sféry vlivu jedné z obou stran a druhá strana je může jen stěží kontrolovat. V této souvislosti může dále hrát roli, zda jsou nezbytné údaje již k dispozici, protože již jsou užívány pro jiné účely, nebo zda musí být pro výpočet odměny zjištěny zvlášť. Pro účely posouzení výhod plynoucích z efektivnosti může být rovněž nutno posoudit náchylnost metody výpočtu ke sporům a její trvalost respektive nutnost úprav.
77.
Nemyslím si však, že výhody plynoucí z efektivnosti mohou bez omezení odůvodňovat používání paušálnější metody výpočtu. Soudní dvůr v rozsudku Tournier (
65
) sice konstatoval, že paušální povaha metody výpočtu může být na základě článku 82 ES vytýkána pouze potud, pokud by i jiné metody výpočtu byly způsobilé naplnit legitimní cíl ochrany zájmů autorů, aniž by zároveň vedly ke zvýšení nákladů na správu předmětu smlouvy a na dohled nad užíváním chráněných hudebních děl. Toto ale podle mého názoru nelze chápat tak, že je možné zohlednit pouze takové alternativní metody výpočtu, které nezvyšují náklady na správu předmětu smlouvy a na dohled nad užíváním chráněných hudebních děl. Naopak si myslím, že používání paušálnější metody může být zneužívající také tehdy, jestliže je sice z hlediska nákladů o něco výhodnější než používání alternativní přesnější metody výpočtu, tato nákladová výhoda je ovšem neproporcionální vzhledem ke zkreslením, která vznikají při použití paušálnější metody výpočtu, kterým by se ale při použití přesnější metody výpočtu bylo možné vyhnout.
78.
V rámci článku 82 ES je sice třeba zohlednit cíl, jímž je zajistit autorům přiměřenou odměnu. Nicméně je nutné zohlednit i zájem spotřebitelů (
66
). Přiměřená odměna pro autory vytváří pobídku pro tvorbu hudebních děl (
67
), a je tak v zásadě v zájmu spotřebitele. Použití paušálnější metody výpočtu vede k nižším nákladům. Projeví-li se tato úspora nákladů ve prospěch autorů, vede k vyšším odměnám a posiluje tím pobídku pro tvorbu uměleckých děl.
79.
Je ale také v zájmu spotřebitele, aby měl přístup pokud možno k cenově výhodným televizním stanicím vysoké kvality. Vede-li paušální metoda výpočtu k značnému zkreslení mezi plněním poskytovaným organizací pro kolektivní správu autorských práv a odměnou, může to vést k vyšším výrobním nákladům televizních stanic a projevit se nepřímo v neprospěch spotřebitelů. Výhody a nevýhody použití paušálnější a přesnější metody výpočtu musí být vzájemně zváženy.
80.
Nyní se budu zabývat tím, do jaké míry může být metoda výpočtu jako ta, kterou v současnosti používá STIM, považována za zneužívající ve smyslu článku 82 ES proto, že nezohledňuje nebo zohledňuje nedostatečně časový rozsah užívání hudebních děl chráněných autorským právem určitým pořadem (a) nebo sledovanost (b). Dále se budu zabývat tím, zda může být taková metoda výpočtu zneužívající, pokud nepřihlíží k tomu, že příjmy televizní stanice mohou stoupat na základě okolností, které nevykazují žádnou souvislost s užíváním hudebních děl chráněných autorským právem (c).
a) Určení a kvantifikace užívání hudebních děl chráněných autorským právem
81.
Metoda výpočtu jako ta, kterou v současnosti používá STIM, stanoví určitý procentní podíl, který se mění v závislosti na ročním podílu hudby televizní stanice. Zohledňuje tak roční časový rozsah užívání hudebních děl chráněných autorským právem.
82.
Nicméně takováto metoda výpočtu tím, že nejprve vypočte roční podíl hudby a podíl vypočítaný na základě podílu hudby použije na roční příjmy Kanal 5 a TV 4, nepřihlíží k tomu, že se příjmy z reklamních smluv a smluv o předplatném mohou měnit v závislosti na vysílání a vysílacím čase.
83.
Vnitrostátní soud bude nejprve muset zkoumat, zda se příjmy z reklamních smluv značně mění v závislosti na vysílání a vysílacím čase (
68
). Dále bude muset zkoumat, zda určité pořady televizní stanice pravidelně přinášejí vysoké příjmy z reklamních smluv, pravidelně ale uvádějí jen malý rozsah hudebních děl chráněných autorským právem. Bude-li jím obojí konstatováno, může použití metody výpočtu jako té, kterou používá STIM, vést k tomu, že dojde ke značnému zkreslení mezi plněním poskytovaným organizací pro kolektivní správu autorských práv a požadovanou odměnou.
84.
Obdobné platí pro příjmy ze smluv o předplatném. Hrají-li určitá vysílání televizní stanice pro předplatitele větší roli než jiná a tato používají pouze v menším rozsahu hudební díla chráněná autorským právem, může použití takovéto metody výpočtu vést k tomu, že dojde ke zkreslení mezi požadovanou odměnou a plněním poskytovaným organizací pro kolektivní správu autorských práv.
85.
Pokud předkládající soud konstatuje, že dochází ke zkreslení, bude v důsledku toho muset zkoumat, zda existují technické možnosti pro přesnější přiřazení příjmů z reklamních smluv a smluv o předplatném, například podle určitých vysílacích časů, jednotlivých pořadů nebo podle určitých druhů vysílání (
69
). Pokud by odpovídající technické možnosti měly existovat, musí předkládající soud zvážit výhody, které vznikají díky přesnějšímu přiřazení, s výhodami plynoucími z efektivnosti, které s sebou přináší paušálnější metoda výpočtu.
86.
V této souvislosti bude muset předkládající soud zohlednit mimo jiné výše uvedená kritéria (
70
). Při zvažování výhod a nevýhod bude muset zohlednit zejména to, že metodu výpočtu, která vychází z ročních příjmů z reklamních smluv a smluv o předplatném, je možné uplatňovat podstatně jednodušeji než metodu výpočtu, podle níž se příjmy přiřadí přesněji. Jako zohlednění hodná se mi dále jeví skutečnost, že počet televizních stanic se zdá být omezen, tyto na sebe ale upoutávají relativně velké publikum, a že u veřejně vysílaného vysílání patrně existuje poměrně dobrá možnost kontroly.
b) Zjištění a kvantifikace počtu diváků
87.
Rozsah užívání hudebního díla chráněného autorským právem se určuje také na základě počtu posluchačů. Zde je nutno rozlišovat mezi otázkou, zda metoda výpočtu jako ta, kterou v současnosti používá STIM, tento aspekt užívání hudebních děl chráněných autorským právem vůbec zahrnuje, a otázkou, zda jej zahrnuje dostatečně.
88.
K první otázce je nutno konstatovat, že metoda výpočtu jako ta, kterou v současnosti používá STIM, přímo nezohledňuje aktuální počet diváků. Předkládající soud bude muset nicméně zkoumat, zda takováto metoda výpočtu přímo nebo nepřímo zahrnuje potenciální respektive očekávaný počet diváků. Předkládající soud musí v této souvislosti zkoumat, zda se příjmy z reklamních smluv a smluv o předplatném chovají proporcionálně k očekávanému počtu diváků (
71
).
89.
V případě, že by soud konstatoval, že se příjmy z reklamních smluv a smluv o předplatném chovají proporcionálně k potenciálnímu respektive očekávanému počtu diváků, vzniká otázka, zda metoda výpočtu jako ta, kterou používá STIM, může být považována za zneužívající již proto, že nezohledňuje aktuální počet diváků. Tento názor nezastávám. Myslím, že obě tato kritéria (aktuální nebo potenciální respektive očekávaný počet diváků) vycházejí z různých aspektů autorského práva. Vazba na aktuální počet diváků zdůrazňuje silněji aspekt míry (opotřebení) užívání hudebního díla chráněného autorským právem, zatímco vazba na potenciální respektive očekávané počty diváků zdůrazňuje silněji sklon autorského práva k zhodnocování a vyjadřuje myšlenku, že autor by měl obdržet rozumný podíl z obratu, kterého je dosaženo použitím jeho díla (
72
).
90.
U obou těchto aspektů se nejedná o míru přesnosti metody výpočtu, jak bylo popsáno výše (
73
), nýbrž naopak o obsah autorského práva a o to, co tvoří jeho hodnotu. Jak bylo uvedeno výše (
74
), myslím, že za současného stavu práva Společenství není úkolem Soudního dvora stanovit řešení, které by si zasloužilo, aby bylo upřednostněno, a že toto také nemůže být předmětem rámcové kontroly z hlediska práva hospodářské soutěže, která má být v projednávaném případě provedena. Skutečnost, že metoda výpočtu jako ta, kterou v současnosti používá STIM, nezohledňuje aktuální počet diváků, proto nepovažuji per se za zneužívající, pokud vytváří dostatečnou vazbu na potenciální nebo očekávaný počet diváků.
91.
Ke druhé otázce ohledně dostatečného zahrnutí je ovšem nutno poukázat na to, že metoda výpočtu jako ta, kterou v současnosti používá STIM, nepřihlíží k tomu, že se počty diváků mohou měnit v závislosti na vysílání a vysílacím čase.
92.
V případě, že by předkládající soud konstatoval, že se příjmy z reklamních smluv mění v závislosti na vysílání a vysílacím čase tak, že existuje korelace mezi příjmy a počty diváků, a že některé pořady televizní stanice mají zpravidla vysoké počty diváků, ale zpravidla používají jen v malém rozsahu hudební díla chráněná autorským právem, může použití takovéto metody výpočtu vést k tomu, že dochází ke zkreslení mezi požadovanou odměnou a plněním organizace pro kolektivní správu autorských práv.
93.
Obdobné platí pro příjmy ze smluv o předplatném. Pokud by některé pořady televizní stanice měly přitahovat vyšší počty diváků a pokud by tyto pořady zpravidla používaly jen v malém rozsahu hudební díla chráněná autorským právem, může použití metody výpočtu jako té, kterou v současnosti používá STIM, vést ke zkreslení mezi odměnou a plněním organizace pro kolektivní správu autorských práv.
94.
Pokud předkládající soud konstatuje značné zkreslení, bude muset zkoumat, zda existují technické možnosti, které počty diváků přiřadí přesněji například určitým vysílacím časům, jednotlivým pořadům nebo určitým druhům vysílání (
75
). V případě, že by příslušné technické možnosti měly existovat, musí předkládající soud, jak bylo popsáno výše (
76
), vzájemně zvážit výhody a nevýhody přesnějších a méně přesných metod výpočtu.
c) Zohlednění jiných faktorů majících vliv na zvyšování příjmů
95.
Metoda výpočtu jako ta, kterou v současnosti používá STIM, nepřihlíží k tomu, do jaké míry příjmy stoupají díky užívání hudebních děl chráněných autorským právem nebo na základě faktorů, které nemají souvislost s hudbou, jako je rozvoj programových schémat, investice do technologií a řešení na míru zákazníkům.
96.
Nemyslím si však, že používání metody výpočtu, která dostatečně zohledňuje rozsah užívání hudebních děl chráněných autorským právem, je zneužívající již proto, že nepřihlíží k tomu, zda je nutno zvyšování příjmů připisovat jiným faktorům než užívání hudebních děl chráněných autorským právem.
97.
Zaprvé, může být obtížné určit, které faktory vedly ke zvýšení počtu diváků a ke zvýšení příjmů televizní stanice. Úspěšnost televizní stanice nebo pořadu závisí na množství faktorů. Nemyslím, že je možné s dostatečnou přesností zjistit, který faktor v jakém rozsahu přispěl k hospodářské úspěšnosti.
98.
Skutečnost, že užívání hudebních děl chráněných autorským právem je způsobilé projevit se na úspěšnosti vysílání nebo televizní stanice, je nesporná. Potud může být jen stěží proveden důkaz, že zvýšené počty diváků a zvýšené příjmy není možné spojovat s užíváním hudebních děl chráněných autorským právem, zejména vzhledem k tomu, že užitná hodnota hudby se jistě může lišit individuelně divák od diváka. Již z tohoto důvodu mám velké pochybnosti o tom, zda existuje metoda, pomocí níž je možné tuto okolnost dostatečně přesně zachytit (
77
).
99.
Krom toho by muselo být zkoumáno, zda alternativní metoda výpočtu, pokud by byla technicky možná, nevede k tak vysokým nákladům, že výhody jejího použití jsou v nepoměru k nevýhodám.
100.
Zadruhé, je nutno poukázat na to, že v oblasti autorského práva a práva nehmotných statků není neobvyklé, že za udělení licence k autorským právům je požadován licenční poplatek, který představuje podíl na zisku, kterého bylo dosaženo s produktem, pro jehož vyrobení bylo použito příslušné právo (
78
). Pro tento názor dále mluví to, že Soudní dvůr v rozsudku Basset (
79
) nepovažoval za zneužívající, že organizace pro kolektivní správu autorských práv požadovala podíl z příjmů dosažených diskotékami, aniž bylo zohledněno, do jaké míry bylo nutno příjmy spojovat s jinými okolnostmi než s použitím hudebních děl chráněných autorským právem. Toto rozhodnutí Soudního dvora je podle mého názoru použitelné na projednávaný případ (
80
).
d) Závěr
101.
Jako závěr je možné konstatovat následující: konstatuje-li vnitrostátní soud, že použití metody výpočtu, podle které je odměna definována jako variabilní podíl z příjmů televizních stanic z reklamních smluv a smluv o předplatném, vede ke zkreslení poměru mezi plněním poskytnutým organizací pro kolektivní správu autorských práv na straně jedné a jí požadovanou odměnou na straně druhé, pak je používání takovéto metody výpočtu zneužívající tehdy, pokud existuje alternativní metoda výpočtu, podle níž může být rozsah užívání přesněji zahrnut do odměny, a použití méně přesnější metody výpočtu není odůvodněno výhodami plynoucími z efektivnosti, zejména formou úspory nákladů při správě předmětu smlouvy a při dohledu nad užíváním chráněných hudebních děl.
102.
Použití takovéto metody výpočtu není nutno považovat za zneužívající ve smyslu článku 82 ES jen proto, že nezohledňuje aktuální počet diváků, pokud je možné předpokládat, že dostatečně zohledňuje potenciální nebo očekávaný počet diváků.
103.
Pokud takováto metoda výpočtu dostatečně zahrnuje rozsah užívání hudebních děl chráněných autorským právem, nemůže být považována za zneužívající jen proto, že nezohledňuje rozsah, ve kterém vede ke zvyšování příjmů toto užívání, a ne jiné faktory.
104.
Pokud předkládající soud dále konstatuje, že metoda výpočtu jako ta, která je v současnosti používána STIM, vede i z jiného hlediska ke zkreslením mezi plněním STIM a požadovanou odměnou, například proto, že nezohledňuje způsob užívání hudebního díla chráněného autorským právem, bude muset i v této souvislosti provést výše popsanou rámcovou kontrolu z hlediska práva hospodářské soutěže (
81
).
2. Potenciální, jinak upravené metody výpočtu
105.
V rozsahu, ve kterém je druhá a třetí otázka předkládajícího soudu zaměřena na slučitelnost jiných metod výpočtu než té, kterou STIM v současnosti používá, s článkem 82 ES, je nutno poukázat na následující: vzhledem k množství možných úprav metod výpočtu není možné abstraktně posoudit, zda metoda výpočtu, která nezohledňuje kritéria uvedená předkládajícím soudem, je zneužívající ve smyslu článku 82 ES. Pokud ovšem vnitrostátní soud konstatuje, že metoda výpočtu vede ke zkreslením, musí pak použít výše uvedené (
82
) zásady.
D – Ke čtvrté předběžné otázce
106.
Podstatou čtvrté předběžné otázky předkládajícího soudu je to, zda použití metody výpočtu, která se odchyluje od hlavního tarifu (
83
), pro veřejnoprávní televizní stanici SVT může být zneužívající ve smyslu článku 82 ES.
107.
V této souvislosti se mi jako relevantní jeví zejména typický příklad uvedený v čl. 82 druhém pododstavci písm. c) ES. Zvláštní zákaz diskriminace stanovený v čl. 82 druhém pododstavci písm. c) ES je součástí systému, který v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. g) ES zajišťuje, aby na vnitřním trhu nebyla narušována hospodářská soutěž. Obchodní chování podniku v dominantním postavení nesmí narušovat hospodářskou soutěž na předcházejícím nebo navazujícím trhu, tzn. hospodářskou soutěž mezi dodavateli nebo mezi odběrateli tohoto podniku. Smluvní partneři uvedeného podniku nesmí být v soutěži mezi sebou zvýhodňováni ani znevýhodňováni (
84
).
108.
Typický příklad podle čl. 82 druhého pododstavce písm. c) ES má dva předpoklady. Zaprvé, podnik s dominantním postavením musí požadovat rozdílné podmínky při plnění stejné povahy (1). Zadruhé, jeho obchodní partneři tím musí být znevýhodněni v hospodářské soutěži (2).
1. Rozdílné podmínky při plnění stejné povahy
109.
O rozdílné zacházení při plnění stejné povahy se jedná tehdy, pokud poměr hodnoty mezi plněním a protiplněním je u obchodních partnerů rozdílný. Předkládající soud tedy musí zkoumat, zda STIM za plnění stejné povahy požaduje rozdílné odměny.
110.
Pokud jde o plnění, je nutno konstatovat, že plnění poskytované televizním stanicím Kanal 5, TV 4 na straně jedné a SVT na straně druhé je užíváním hudebních děl chráněných autorským právem z celkového repertoáru STIM. Rozsah užívání se mění televizní stanice od televizní stanice.
111.
Dále musí předkládající soud zkoumat, zda STIM požaduje rozdílné odměny. Nejprve je nutno konstatovat, že tarify, které jsou uplatňovány na straně jedné vůči Kanal 5 a TV 4 a na straně druhé vůči SVT, jsou různé. Nicméně z předkládacího usnesení vyplývá, že SVT nemá žádné podstatné příjmy z reklamních smluv a žádné příjmy ze smluv o předplatném (
85
). Nerovné zacházení je tedy možné vyvozovat z toho, že u SVT je používána metoda výpočtu, podle níž jsou simulovány fiktivní příjmy z reklamních smluv a smluv o předplatném. Pokud to, co se týče poměru hodnoty mezi plněním a protiplněním, vede k výsledkům, které jsou srovnatelné s výsledky, kterých je dosaženo podle hlavního tarifu pro Kanal 5 a TV 4, nepovažuji to per se za nepřípustnou diskriminaci.
112.
Je však nutno konstatovat, že stanovení ročního podílu hudby u SVT nastává ex ante, tedy na základě prognózy, zatímco u Kanal 5 a TV 4 k tomu dochází ex post. Předkládající soud musí zkoumat, zda je tento rozdíl způsobilý vést ke znevýhodňujícímu nerovnému zacházení. Toto se nabízí zejména tehdy, pokud je skutečný rozsah užívání hudebních děl chráněných autorským právem SVT vyšší, než bylo na začátku roku předpovídáno (
86
).
2. Soutěžní vztah
113.
Další podmínkou typického příkladu podle čl. 82 druhého pododstavce písm. c) ES je, že Kanal 5 a TV 4 jsou prostřednictvím nerovného zacházení znevýhodněny v hospodářské soutěži. Soutěžní postavení Kanal 5 a TV 4 by muselo být znevýhodněno vůči soutěžnímu postavení SVT (
87
). Toto předpokládá, že Kanal 5 a TV 4 na straně jedné a SVT na straně druhé jsou soutěžiteli.
114.
V této souvislosti nejde o vztah SVT, Kanal 5 a TV 4 na předcházejícím trhu nabídky a poptávky po souhrnné licenci pro hudební díla chráněná autorským právem, nýbrž o jejich vztah v navazující oblasti televizního trhu. Předkládající soud bude muset zkoumat, zda Kanal 5 a SVT respektive TV 4 a SVT jsou v této oblasti soutěžiteli. Tento přezkum si vyžaduje posouzení skutkového stavu sporu v původním řízení. Soudní dvůr není oprávněn k rozhodování o skutkovém stavu v původním řízení nebo k použití pravidel práva Společenství, ke kterým poskytl výklad, na vnitrostátní opatření nebo situace, neboť tyto otázky náleží do výlučné pravomoci vnitrostátního soudu (
88
).
3. Závěr
115.
Použití rozdílných metod výpočtu pro veřejnoprávní televizní stanici na straně jedné a pro soukromé televizní stanice na straně druhé může být zneužívající ve smyslu článku 82 ES, pokud tím je veřejnoprávní televizní stanice zvýhodněna oproti soukromým televizním stanicím a veřejnoprávní televizní stanice a minimálně jedna ze soukromých televizních stanic jsou soutěžiteli.
VII – Závěry
116.
Na základě výše uvedených úvah navrhuji Soudnímu dvoru, aby otázky předkládajícího soudu zodpověděl následovně:
„1.
Článek 82 ES musí být vykládán tak, že organizace pro kolektivní správu autorských práv, která má v členském státě fakticky monopolní postavení, zneužívá svého dominantního postavení, jestliže vůči soukromým televizním stanicím za užívání hudebních děl ze svého celkového repertoáru chráněných autorským právem uplatňuje metodu výpočtu, podle níž je odměna definována jako pevná část příjmů televizních stanic z reklamních smluv a smluv o předplatném. Používání metody výpočtu, podle níž je odměna definována jako variabilní část příjmů, ovšem nepředstavuje žádné zneužívající jednání, pokud takováto metoda přihlíží k tomu, v jakém rozsahu televizní stanice užívá hudební díla chráněná autorským právem.
2.
Používání metody výpočtu může být zneužívající ve smyslu článku 82 ES, pokud existuje alternativní metoda výpočtu, podle níž může být rozsah užívání hudebních děl chráněných autorským právem zjištěn přesněji a použití v současné době používané metody výpočtu, která je méně přesná, není odůvodněno výhodami plynoucími z efektivnosti, zejména ve formě úspory nákladů při správě předmětu smlouvy a při dohledu nad užíváním chráněných hudebních děl.
Používání metody výpočtu nemůže být považováno za zneužívající ve smyslu článku 82 ES jen proto, že nezohledňuje, v jakém rozsahu vedou k nárůstu příjmů jiné faktory než užívání hudebních děl chráněných autorským právem.
3.
Používání metody výpočtu není zneužívající ve smyslu článku 82 ES jen proto, že tato metoda nezohledňuje aktuální počet diváků, pokud je možné předpokládat, že v dostatečné míře zachycuje potenciální nebo očekávaný počet diváků.
4.
Používání rozdílných metod výpočtu pro soukromé televizní stanice na straně jedné a pro veřejnoprávní televizní stanici na straně druhé je zneužívající ve smyslu článku 82 ES, pokud zaprvé vede k tomu, že veřejnoprávní televizní stanice platí v porovnání se soukromými televizními stanicemi organizaci pro kolektivní správu autorských práv nižší odměnu za plnění stejné povahy, a pokud zadruhé mezi veřejnoprávní televizní stanicí a některou ze soukromých televizních stanic existuje soutěžní vztah.“
(
1
) – Původní jazyk: slovinština.
(
2
) – V této souvislosti je nutno upozornit na to, že v rozsahu, ve kterém se jedná o vysílání Kanal 5 přes satelit, jsou práva na odměnu za užívání hudebních děl, která jsou chráněna autorským právem, zastupována britskou organizací pro kolektivní správu autorských práv Performing Right Society.
(
3
) – Při podílu hudby ve výši 1-10 % je tak požadován podíl ve výši 0,2 % z příjmů z reklamních smluv a ve výši 0,15 % z příjmů ze smluv o předplatném; při podílu hudby ve výši 51 – 55 % je požadován podíl ve výši 4,7 % z příjmů z reklamních smluv a ve výši 3,48 % z příjmů ze smluv o předplatném.
(
4
) – Kanal 5 a TV 4 získají odpočet ve výši 10 % za výdaje spojené s prodejem. TV 4 získá dodatečný odpočet, který má zohlednit, že tato televizní stanice musí platit licenční poplatky švédskému státu za vysílání v kabelové síti.
(
5
) – Tento výpočtový model zohledňuje také fiktivní výdaje spojené s prodejem.
(
6
) – Tuto hodnotu zjišťuje Mediamätning i Skandinavien AB (dále jen „MMS“). MMS je orgán, na jehož činnosti se podílí televizní stanice a jiné zúčastněné subjekty.
(
7
) – Bernská úmluva o ochraně literárních a uměleckých děl (Pařížské znění ze dne 24. července 1971) ve znění pozměněném dne 28. září 1979 (přístupná k nahlédnutí na adrese: http://www.wipo.int/ treaties/es/ip/berne/index.html).
(
8
) – Rozsudky ze dne 9. dubna 1987, Basset (402/85, Recueil, s. 1747); ze dne 13. července 1989, Lucazeau a další (110/88, 241/88 a 242/88, Recueil, s. 2811), a ze dne 13. července 1989, Tournier (395/87, Recueil, s. 2521).
(
9
) – Vyplývá-li zodpovězení výkladové otázky, která je relevantní pro původní řízení, z dosavadní judikatury Soudního dvora, může sice odpadnout povinnost vnitrostátního soudu k předložení této výkladové otázky Soudnímu dvoru; nedotýká se ale oprávnění vnitrostátního soudu tuto výkladovou otázku předložit, viz rozsudek ze dne 6. října 1982, Cilfit a další (283/81, Recueil, s. 3415, bod 15).
(
10
) – V rozsahu, ve kterém se STIM dovolává toho, že článek 82 ES se v projednávaném případě nepoužije, je nejprve nutno poukázat na to, že neexistuje žádné výslovné pozitivně právní omezení použitelnosti práva hospodářské soutěže na autorská práva. Také z článku 295 ES a z článku 307 ES ve spojení s článkem 11 bis Bernské úmluvy nevyplývá v projednávaném případě nic jiného. Stanovení metody pro výpočet odměny se týká výkonu autorských práv. Kolize mezi článkem 82 ES a článkem 11 bis Bernské úmluvy nepřichází – bez ohledu na otázku, zda se STIM v projednávaném případě může podle článku 307 ES této úmluvy dovolávat – v úvahu již proto, že podle článku 11 bis Bernské úmluvy je zaručen pouze nárok na přiměřenou odměnu. Tato minimální záruka není prostřednictvím rámcové kontroly odměny kartelovým právem zpochybňována. Mimoto je nutno poukázat na to, že Soudní dvůr již ve dřívějších rozsudcích potvrdil použitelnost článku 82 ES na metody výpočtu užívané organizacemi pro kolektivní správu autorských práv (viz zejména rozsudky Basset, uvedený výše v poznámce pod čarou 9, Lucazeau a další, uvedený výše v poznámce pod čarou 9, a Tournier, uvedený výše v poznámce pod čarou 9), a že použitelnost článku 82 ES na takovéto metody výpočtu není ve zcela převažující míře v odborné literatuře zpochybňována (Faull, J./Nikpay, A., The EC Law of Competition, Oxford University Press, 2. vydání 2007, bod 8.234 až 8.236; Liaskos, E.-P., La gestion collective des droits d’auteurs dans la perspective du droit communautaire, Bruylant 2004, bod 699). Při použití článku 82 ES na autorská práva je nicméně vyžadován zvláštní ohled, viz k tomu níže bod 47 až 49 tohoto stanoviska.
(
11
) – V této souvislosti jsou předběžné otázky vždy v určité míře abstrahovány od původního řízení.
(
12
) – Druhá předběžná otázka opakuje první předběžnou otázku, nicméně doplňuje ji prostřednictvím uvedení určitých kritérií, viz bod 12 tohoto stanoviska. Druhá předběžná otázka je chápána tak, že předkládající soud by chtěl vědět, zda je metoda výpočtu, která tato kritéria nezohledňuje, zneužívající povahy, viz bod 69 tohoto stanoviska.
(
13
) – Rozsudek ze dne 9. listopadu 1983, Nederlandsche Banden-Industrie-Michelin v. Komise (322/81, Recueil, s. 3461, bod 57).
(
14
) – Rozsudky ze dne 3. července 1991, AKZO v. Komise (62/86, Recueil, s. I-3359, bod 69), a ze dne 13. února 1979, Hoffmann-La Roche v. Komise (85/76, Recueil, s. 461, bod 91).
(
15
) – Rozsudek ze dne 14. února 1978, United Brands a United Brands Continentaal v. Komise (27/76, Recueil, s. 207, body 248 a 257).
(
16
) – Toto se týká pouze první, druhé a třetí předběžné otázky. Čtvrtá předběžná otázka je zaměřena na typický příklad, který je uveden v čl. 82 druhém pododstavci písm. c) ES.
(
17
) – Viz rozsudky United Brands a United Brands Continentaal v. Komise (uvedený v poznámce pod čarou 16, body 248 a 257), a rozsudek ze dne 13. listopadu 1975, General Motors Continental v. Komise (26/75, Recueil, s. 1367, body 11 a 12).
(
18
) – Wish, R., Competition Law, Reed Elsevier, 5. vydání 2003, s. 195; Faull, J./Nikpay, A., uvedeno výše v poznámce pod čarou 11, bod 3.298.
(
19
) – K postavení duševního vlastnictví v právu Společenství viz Reinbothe, J., Der Stellenwert des geistigen Eigentums im Binnenmarkt, v: Schwarze, J, Becker, J. (vydavatelé), Geistiges Eigentum und Kultur im Spannungsfeld von nationaler Regelungskompetenz und europäischem Wirtschafts- und Wettbewerbsrecht, Nomos 1998, s. 31 a násl.
(
20
) – Proto se poukazuje na to, že zhodnocení autorského práva je v mnoha případech umožněno teprve spojením zúčastněných autorů a hudebních nakladatelů do organizace pro kolektivní správu autorských práv, viz Dworkin, G., „Monopoly, non-participating rightowners, relationship authors/producers, Copyright Tribunal“, Jehoram, H. C., Collective Administration of Copyrights in Europe, Kluwer – Deventer, 1995, s. 12. Wünschmann, C., Die kollektive Verwertung von Urheber- und Leistungsschutzrechten nach europäischem Wettbewerbsrecht, Nomos 2000, s. 20 a násl. poukazuje na prohibitivní transakční náklady a na to, že kontrola a zhodnocování autorských práv je zejména v oblasti hudebních děl z důvodu jejich „difuzního masového užívání“ zvlášť obtížná. K tomu podrobně Mestmäcker, E.-J., „Geistiges Eigentum und Kultur im Spannungsfeld von nationaler Regelungskompetenz und europäischem Wirtschafts- und Wettbewerbsrecht aus Sicht der Verwertungsgesellschaften“, v: Schwarze, J., Becker, J. (vydavatelé), Geistiges Eigentum und Kultur im Spannungsfeld von nationaler Regelungskompetenz und europäischem Wirtschafts- und Wettbewerbsrecht, Nomos 1998, s. 55.
(
21
) – Viz Vinje, T., Niiranen, O., „The application of Competition Law to Collecting Societies in a Borderless Digital Environment“, v: European Competition Law Annual 2005: The Interaction between Competition Law and Intellectual Property Law, Ehlermann, C. D. (vydavatel), Hart, 2007, s. 402; Wünschmann, C., uvedeno výše v poznámce pod čarou 20, s. 19; Trampuz, M., Avtorsko pravo, Cankarjeva zalozba, 2000, s. 73.
(
22
) – Wünschmann, C., uvedeno výše v poznámce pod čarou 20, s. 25. V této souvislosti je nicméně nutno vzít na vědomí to, že Komise rozhodnutím COMP/36.698 – CISAC ze dne 16. července 2008 evropským organizacím pro kolektivní správu autorských práv zakázala svou nabídku mimo své tuzemské území omezovat a tímto způsobem narušovat hospodářskou soutěž. Toto rozhodnutí nicméně organizacím pro kolektivní správu autorských práv dovoluje zachovat jejich doposud existující systém bilaterálních dohod a stanovit výši tantiém. Vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí nebylo zveřejněno, odkazuje se na tiskovou zprávu Komise IP/08/1165 ze dne 16. července 2008 a na memorandum Komise MEMO/08/511 ze dne 16. července 2008.
(
23
) – Odběrateli jsou v tomto případě zpravidla provozovatelé kabelových sítí nebo obdobné podniky, které televizní stanice zabalí do různých balíčků a prodávají je konečným spotřebitelům.
(
24
) – Viz bod 32 tohoto stanoviska.
(
25
) – Viz bod 39 tohoto stanoviska.
(
26
) – Jak bylo vysvětleno výše (body 35 až 37 tohoto stanoviska), článek 82 ES nevede k tomu, že podnik s dominantním postavením zcela ztratí svou hospodářskou svobodu jednat.
(
27
) – Wünschmann, C., uvedeno výše v poznámce pod čarou 20, s. 163, poukazuje na to, že zůstává přenecháno vnitrostátním mechanizmům, aby kontrolovaly tvorbu poplatků monopolních společností.
(
28
) – V bodě 3.294 Faull, J./Nikpay, A., uvedeno výše v poznámce pod čarou 10, se poukazuje na to, že v této oblasti je žádoucí zdrženlivost orgánů pro ochranu hospodářské soutěže a soudů, a že by mělo být zakročeno pouze v případech, ve kterých je narušení zájmů spotřebitele zvlášť zřetelné.
(
29
) – Rozsudek ze dne 6. února 2003, SENA (C-245/00, Recueil, s. I-1251).
(
30
) – Úř. věst. L 346, s. 61 a násl.; Zvl. vyd. 17/01, s. 120.
(
31
) – Rozsudek SENA (uvedený výše v poznámce pod čarou 29, body 34 až 36 a body 40 až 46). K (omezenému) mandátu Evropského společenství jako zákonodárce v oblasti autorského práva viz Reinbothe, J., uvedeno výše v poznámce pod čarou 19, s. 33.
(
32
) – Ve Faull, J./Nikpay, A., uvedeno výše v poznámce pod čarou 10, body 8.35 až 8.37, se poukazuje na to, že přesný rozsah autorského práva se může měnit, že specifický předmět autorského práva nemusí být vždy jasně identifikovatelný a že ochrana autora může být členský stát od členského sátu rozdílná.
(
33
) – Rozsudek Basset (uvedený výše v poznámce pod čarou 8), bod 5.
(
34
) – Rozsudek Basset, uvedený výše v poznámce pod čarou 8, bod 16 a 18. V bodě 19 tohoto rozsudku ovšem poukázal na to, že zneužití připadá v úvahu, pokud organizace pro kolektivní správu autorských práv požaduje nepřiměřeně vysokou odměnu.
(
35
) – Rozsudky ze dne 15. března 2007, British Airways v. Komise (C-95/04, Sb. rozh. s. I-2331, bod 67), a ze dne 30. září 2003, Michelin v. Komise (T-203/01, Recueil, s. II-4071, bod 73).
(
36
) – Podobně: Temple Lang, J., „Media, Multimedia and European Community law“, v: International antitrust law & policy, 1997, 377, 424.
(
37
) – Viz k tomu podrobně bod 74 tohoto stanoviska.
(
38
) – Viz k tomu podrobně body 75 až 77 tohoto stanoviska.
(
39
) – Posouzení, zda je použití takovéto metody výpočtu zneužívající, pak záleží na kritériích, která jsou zohledněna prostřednictvím proměnné. Vzhledem k tomu, že vnitrostátní soud ve své druhé a třetí předběžné otázce položil odpovídající otázky, odkazuji na zodpovězení druhé a třetí předběžné otázky (body 68 až 105 tohoto stanoviska).
(
40
) – Soudní dvůr ve svém rozsudku United Brands a United Brands Continentaal v. Komise (uvedeném výše v poznámce pod čarou 15, body 227 až 233) poukázal na to, že hra nabídky a poptávky by v podstatě měla platit pouze pro ten stupeň, na kterém se skutečně projevuje. Tyto tržní mechanizmy by byly poškozeny, pokud by při výpočtu ceny nebyl zohledňován zákon nabídky a poptávky mezi prodávajícím a kupujícím, nýbrž s přeskočením jednoho stupně trhu zákon nabídky a poptávky mezi prodávajícím a konečným spotřebitelem.
(
41
) – Rozsudky British Airways v. Komise (uvedený výše v poznámce pod čarou 35, bod 67) a Michelin v. Komise (uvedený výše v poznámce pod čarou 35, bod 73).
(
42
) – Viz Bellamy & Child, European Community Law of Competition, Sweet & Maxwell, 6. vydání 2008, bod 10.109. Temple Lang, J., uvedeno výše v poznámce pod čarou 36, s. 425. Toto je zcela běžný postup například u nakladatelských smluv se spisovateli nebo u smluv s hudebníky týkajících se hudebních nosičů.
(
43
) – Viz Mestmäcker, E.-J., uvedeno výše v poznámce pod čarou 20, s. 55.
(
44
) – Becker, J., „Governmental and judicial control over licensing and tarrifs“, v: Collective Administration of Copyrights in Europe, Kluwer – Deventer 1995, s. 44.
(
45
) – Rozsudek United Brands a United Brands Continentaal v. Komise, uvedený výše v poznámce pod čarou 15, body 239 až 241.
(
46
) – Viz bod 53 stanoviska generálního advokáta Jacobse ze dne 26. května 1989 ve věci Tournier (uvedené výše v poznámce pod čarou 8) a ve spojených věcech Lucazeau a další (uvedených výše v poznámce pod čarou 8); Allendesalazar, R., Vallina, R., „Collecting Societies: The Usual Supects“, uvedeno výše v poznámce pod čarou 21; Liaskos, E.-P., uvedeno výše v poznámce pod čarou 11, bod 704 a násl. Toto se ukazuje mimo jiné na tom, že použití hudebního díla, pokud bylo jednou vytvořeno, nevede k žádným dodatečným nákladům pro autora.
(
47
) – Tato myšlenka vyplývá rovněž z pokynů Komise pro použití článku 81 Smlouvy o ES na dohody o převodu technologií (Úř. věst. 2004, C 101, s. 2). Podle těchto pokynů hospodářskou soutěž zpravidla nepoškozuje, pokud je licenční poplatek vypočítáván na základě ceny konečného produktu, pokud tento obsahuje technologii, na kterou byla udělena licence. Myslím, že toto může být použito jako důkaz obvyklosti takovéhoto pravidla odměňování v oblasti práva nehmotných statků. Vyplyne-li na základě kumulace licenčních poplatků pro určitý produkt nepřiměřený výsledek, nemusí to podle mého názoru nutně vést k nepřiměřenosti licenčních poplatků, nýbrž může to být vyřešeno pomocí výše licenčních poplatků.
(
48
) – Becker, J., uvedeno výše v poznámce pod čarou 44, s. 44; Liaskos, E.-P., uvedeno výše v poznámce pod čarou 11, bod 699.
(
49
) – Body 40 až 42 tohoto stanoviska.
(
50
) – Hospodářská hodnota produktu by mohla být zjištěna metodou vycházející z průměrné ceny za tento produkt (hospodářská hodnota jako průměrná objektivní cena). Zde ovšem již na základě exkluzivního postavení organizací pro kolektivní správu autorských práv neexistuje žádná hospodářská soutěž, která by mohla mít dopad na ceny. Viz obecně k tomuto problému Faull, J./Nikpay, A., uvedeno výše v poznámce pod čarou 11, bod 3.293.
(
51
) – Rozsudek Tournier (uvedený výše v poznámce pod čarou 8, bod 38).
(
52
) – V této souvislosti je nutno zohlednit, že Soudní dvůr se podle mého názoru musí z výše uvedených důvodů (bod 48 tohoto stanoviska) držet zpět, pokud metoda výpočtu v jednom členském státě vychází z kritéria, které má logickou souvislost s autorským právem, metoda výpočtu v jiném členském státě naproti tomu vychází z jiného kritéria, které má rovněž logickou souvislost s autorským právem, a na základě toho dojde k rozdílným výsledkům.
(
53
) – V Bellamy & Child, uvedeno výše v poznámce pod čarou 42, bod 9-065, se poukazuje na to, že je nutno zohlednit obvyklé uplatňování praxe v příslušných průmyslových odvětvích.
(
54
) – V této souvislosti je nutno poukázat na to, že se sice, jak bylo popsáno v bodech 40 až 42 tohoto stanoviska, nekonají žádná jednání o licencích k individuálním autorským právům, protože televizní stanice na základě blokové licence na celkový repertoár STIM nemusí jednat o licencích za užívání individuálních hudebních děl chráněných autorským právem. Pokud by ovšem hypoteticky byla za účelem zjištění hodnoty celkové licence takováto jednání předpokládána, nebylo by neobvyklé, pokud by autoři vyžadovali podíl na dosaženém obratu. Nemyslím si, že by toto mohlo být posuzováno jinak pouze proto, že autorská práva jsou vykonávána prostřednictvím organizace pro kolektivní správu autorských práv.
(
55
) – Rozsudek Basset, uvedený výše v poznámce pod čarou 8, bod 16 a 18.
(
56
) – Poukazuje-li ovšem Kanal 5 a TV 4 na to, že by byla možná vazba na zisk, kterého televizní stanice dosahují, mám pochybnosti již o tom, že by tato alternativní metoda správně promítla hodnotu plnění organizace pro kolektivní správu autorských práv. V tomto případě by pro účely stanovení hodnoty plnění byl plně zohledněn nejen dosažený obrat, nýbrž i náklady televizních stanic. Není mi jasné, co by měla vypovídat struktura nákladů televizní stanice o hospodářské hodnotě plnění organizace pro kolektivní správu autorských práv.
Opodstatněným mimochodem není ani tvrzení Kanal 5 a TV 4, že se STIM nepodílí na hospodářském riziku televizních stanic. Vzhledem k tomu, že odměna STIM závisí na příjmech televizních stanic z reklamních smluv a smluv o předplatném, projevuje se pokles těchto příjmů bezprostředně na odměně STIM.
(
57
) – Viz body 47 a 48 tohoto stanoviska.
(
58
) – V rozsahu, ve kterém se třetí předběžná otázka váže k první předběžné otázce, odkazuji na moji odpověď na první předběžnou otázku.
(
59
) – Bod 32 tohoto stanoviska.
(
60
) – Body 52 až 57 tohoto stanoviska.
(
61
) – Viz rozsudky ze dne 30. března 2006, Servizi Ausiliari Dottori Commercialisti (C-451/03, Sb. rozh. s. I-2941, bod 68 a násl.); ze dne 19. prosince 1968, Salgoil (13/68, Recueil, s. 680 a s. 690); ze dne 23. ledna 1975, Van der Hulst (51/74, Recueil, s. 79, bod 12); ze dne 8. února 1990, Shipping and Forwarding Enterprise Safe (C-320/88, Recueil, s. I-285, bod 11); ze dne 5. října 1999, Lirussi a Bizzaro (C-175/98 a C-177/98, Recueil, s. I-6881, bod 38), a ze dne 15. května 2003, RAR (C-282/00, Recueil, s. I-4741, bod 47).
(
62
) – Rozsudek Basset (uvedený výše v poznámce pod čarou 8, bod 18).
(
63
) – Rozsudek Tournier (uvedený výše v poznámce pod čarou 8, bod 45).
(
64
) – Tamtéž.
(
65
) – Tamtéž.
(
66
) – Viz Bellamy & Child, European Community Law of Competition, uvedeno výše v poznámce pod čarou 42, bod 9-065; rozsudek ze dne 21. února 1973, Europemballage a Continental Can v. Komise (6/72, Recueil, s. 215, bod 26).
(
67
) – Liaskos, E.-P., uvedeno výše v poznámce pod čarou 10, bod 699.
(
68
) – Některé pořady jsou pro reklamní účely zvlášť zajímavé, např. proto, že upoutávají větší počet diváků. Televizní stanice zpravidla mohou s těmito pořady dosáhnout vyšších příjmů z reklamy.
(
69
) – Toto bude u smluv o předplatném jistě obtížnější provést než u reklamních smluv, viz k tomu poznámka pod čarou 75.
(
70
) – Body 75 až 77 tohoto stanoviska.
(
71
) – V rozsahu, ve kterém se jedná o příjmy z reklamních smluv, mluví podle mého názoru mnoho pro to, že existuje silná korelace mezi očekávaným počtem diváků a výší reklamních příjmů. Také u příjmů ze smluv o předplatném mohou příjmy pravděpodobně stoupat proporcionálně k očekávaným nebo potenciálním divákům.
(
72
) – Viz body 58 až 61 tohoto stanoviska.
(
73
) – Viz bod 74 tohoto stanoviska.
(
74
) – Body 47 až 49 tohoto stanoviska.
(
75
) – V této souvislosti je nutno zohlednit, že u televizních stanic, které jsou financovány pouze prostřednictvím smluv o předplatném, nemůže být na rozdíl od příjmů z reklamních smluv vytvořena žádná specifická korelace, pokud jde o vysílání resp. o vysílací čas, mezi příjmy a počtem diváků. Předkládající soud by tak musel zkoumat, zda je v souvislosti s příjmy ze smluv o předplatném možné přesnější přiřazení, například zjištěním aktuálního počtu diváků jednotlivých vysílacích časů nebo jednotlivých pořadů.
(
76
) – Viz body 75 až 77 tohoto stanoviska.
(
77
) – Myslím, že tyto okolnosti mohou být zohledněny spíše prostřednictvím základní výše podílu. V této souvislosti je nutno poukázat na to, že podíl, který se použije na příjmy z reklamních smluv a smluv o předplatném, je jednoznačně nižší než podíl hudby. Vzhledem k tomu, že se ovšem předkládající soud neptal na to, zda je odměna, která je požadována STIM, přehnaně vysoká, není nutno se zde tímto bodem hlouběji zabývat.
(
78
) – Viz body 60 až 64 tohoto stanoviska.
(
79
) – Rozsudek Basset (uvedený výše v poznámce pod čarou 8, bod 16 a 18).
(
80
) – V této souvislosti je nutno poukázat na to, že příjmy diskoték nezávisí pouze na použití hudebních děl chráněných autorským právem, nýbrž i na dalších faktorech, jako například na lokalitě, reklamě, publiku a vybavení diskotéky, které z části vykazují jen malou souvislost s užíváním hudebních děl chráněných autorským právem.
(
81
) – V souvislosti se zohledněním způsobu užívání bude zřejmě nutné zohlednit zejména hledisko, zda je podle dostatečně objektivních kritérií možné provést rozlišení podle způsobu užívání (například v pořadech, které užívají hudební dála chráněná autorským právem pouze jako hudbu v pozadí, nebo v pořadech, jejichž hlavním předmětem je vysílání hudebních děl chráněných autorským právem). Dále bude nutné zohlednit zejména, zda takováto alternativní metoda zvýší náklady. V této souvislosti může hrát roli, zda organizace pro kolektivní správu autorských práv interně provádí obdobné rozlišování. Konečně bude nutno zvážit výhody a nevýhody.
(
82
) – Body 74 až 79 tohoto stanoviska.
(
83
) – Viz k tomu bod 9 tohoto stanoviska.
(
84
) – Rozsudek ze dne 15. března 2007, British Airways v. Komise (C-95/04 P, Sb. rozh. s. I-2331, bod 143).
(
85
) – SVT je financována prostřednictvím veřejných poplatků. Z výše veřejných poplatků není možné na rozdíl od příjmů z reklamních smluv a smluv o předplatném učinit nezbytné právní závěry ohledně rozsahu užívání hudebních děl chráněných autorským právem.
(
86
) – Odůvodnění nerovného zacházení mezi Kanal 5 a TV 4 na straně jedné a SVT na straně druhé na základě veřejnoprávního pověření pro SVT nepřipadá v úvahu již proto, že STIM během jednání upřesnila, že důvod pro rozdílné zacházení spočívá pouze v tom, že SVT nemá téměř žádné příjmy z reklamních smluv a smluv o předplatném.
(
87
) – Rozsudky ze dne 15. března 2007, British Airways v. Komise (C-95/04 P, Sb. rozh. s. I-2331, bod 144), a ze dne 16. prosince 1975, Suiker Unie a další v. Komise (40/73 až 48/73, 50/73, 54/73 až 56/73, 111/73, 113/73 a 114/73, Recueil, s. 1663, body 523 a 524).
(
88
) – Viz rozsudky Servizi Ausiliari Dottori Commercialisti (uvedený v poznámce pod čarou 61, bod 68 a násl.); Van der Hulst (uvedený v poznámce pod čarou 61, bod 12); Shipping and Forwarding Enterprise Safe (uvedený v poznámce pod čarou 61, bod 11); Lirussi a Bizzaro (uvedený v poznámce pod čarou 61, bod 38), a RAR (uvedený v poznámce pod čarou 61, bod 47).