62002CC0216_CS
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Verwaltungsgerichtshof, rakouský správní soud, podal Soudnímu dvoru v souladu s článkem 234 ES dvě předběžné otázky týkající se výkladu rozhodnutí Komise 92/353/EHS ze dne 11. června 1992, kterým se stanoví kritéria pro schvalování nebo uznávání organizací a spolků, které vedou nebo zakládají plemenné knihy evidovaných koňovitých(2), konkrétně čl. 2 odst. 2 písm. a).
Podstatou otázky tohoto soudu je, zda uvedené ustanovení dává organizaci úředně uznané ve členském státě, která vede plemenné knihy evidovaných koňovitých, právo požadovat na příslušných orgánech, aby tyto orgány zamítly schválení dalšího spolku, pokud by to mohlo ohrozit zachování daného plemene nebo činnost nebo šlechtitelský či selekční program. Dále se tento soud ptá, zda skutečnost, že v řízení o schvalování nové organizace má stávající organizace pouze právo být vyslechnuta, ale nemá možnost soudní cestou napadnout rozhodnutí o uznání, není v rozporu s uvedeným čl. 2 odst. 2 písm. a) uvedeného rozhodnutí.
I – Skutkový základ sporu v původním řízení
2. Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen, žalobkyně v původním řízení, byla uznána ke dni 14. srpna 1997 za organizaci chovatelů shetlandských pony ve spolkové zemi Burgenlandsko, v souladu se zákonem o chovu zvířat ze dne 2. března 1995 (Burgenländisches Tierzuchtgesetz).
3. Österreichischer Shetlandponyzuchtverband požádala orgány uvedené spolkové země o uznání za organizaci chovatelů shetlandských pony v roce 1997.
V průběhu následného správního řízení byla Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen vyslechnuta a vyslovila se proti uznání s tím, že tímto by bylo ohroženo zachování plemene a její činnost jako stávající organizace a její šlechtitelský a selekční program, jakož i s tím, že na rozdíl od nového spolku respektuje zásady plemenné knihy o původu.
4. Dne 30. dubna 2001 orgány spolkové země Burgenlandsko uznaly Österreichischer Shetlandponyzuchtverband, v souladu s článkem 9 uvedeného zákona, za organizaci chovatelů shetlandských pony na základě určeného zootechnického programu na dobu deseti let. Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen podala proti tomuto rozhodnutí žalobu k Verwaltungsgerichtshof.
5. Ve sporu v původním řízení žalované orgány zastávaly názor, že Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen nemá právo podat žalobu k Verwaltungsgerichtshof proti uznání Österreichischer Shetlandponyzuchtverband za organizaci chovatelů ani nemá postavení účastníka řízení o schválení, a tedy nemá soudně vymahatelná práva.
II – Vnitrostátní právní předpisy
6. Uznávání organizací je upraveno v článku 9 uvedeného zákona o chovu zvířat. Ve smyslu jeho odstavce 1 udělí vláda spolkové země uznání, pouze pokud jsou splněny určité podmínky.
7. Podle informací, které poskytl vnitrostátní soudce, jsou v tomto případě relevantní odstavce 3 a 5 článku 9, které zní takto:
„3. V rámci řízení o uznání jsou vyslechnuty spolky chovatelů, jejichž oblast činnosti, věcná nebo zeměpisná, se zcela nebo částečně protíná s oblastí činnosti uvedenou v odst. 2 bodě 5 písm. a).
[…]
5. Existuje-li jedna nebo více organizací chovatelů uznaných pro jedno určité plemeno, vláda spolkové země zamítne uznání nové organizace chovatelů, pokud představuje hrozbu pro zachování plemene nebo šlechtitelský program stávající organizace.“
8. Verwaltungsgerichtshof uznává, že dosud nemusel čl. 9 odst. 3 uvedeného zákona o chovu zvířat použít, ale podle ustálené judikatury týkající se jiných zákonů, ustanovení udělující někomu právo být vyslechnut v rámci správního řízení mu neuděluje postavení účastníka řízení, takže nemá ani právo požadovat, aby rozhodnutí orgánu mělo určitý obsah, ani jej nemůže zpochybnit soudní cestou(3) .
Ve sporu v původním řízení měla být podle rakouského právního řádu žaloba podaná Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen zamítnuta, aniž by bylo nezbytné přezkoumat, zda uznání Österreichischer Shetlandponyzuchtverband za organizaci chovatelů představuje hrozbu pro zachování plemene nebo šlechtitelský program žalobkyně.
9. Za účelem vytyčení právního rámce podaných otázek Soudní dvůr položil několik otázek účastníkům řízení, rakouské vládě a osobám, které byly vedlejšími účastníky v písemné části řízení.
10. Zaprvé se jich zeptal, zda pojem „organizace chovatelů“ použitý v článku 9 uvedeného zákona o chovu zvířat odpovídá pojmu „organizace nebo spolek, který vede nebo zakládá plemenné knihy“ ve smyslu článku 2 rozhodnutí 92/353 a zda musí organizace chovatelů koňovitých uznaná veřejnými orgány vést nebo založit plemennou knihu pro každé plemeno.
Žalobkyně v původním řízení, jakož i rakouská vláda na obě části otázky odpověděly kladně.
11. Dále se jich zeptal, zda v případě, že v jednom členském státě existuje více organizací nebo spolků úředně schválených nebo uznaných pro jedno plemeno koňovitých, musí každá z nich vést nebo založit, nezávisle na sobě, plemennou knihu daného plemene s jedinou podmínkou dodržování zásad stanovených pro vedení plemenné knihy o původu.
Podle žalobkyně rakouská právní úprava provádějící směrnici 90/427 neprovedla její čl. 4 odst. 1, podle kterého organizace chovatelů žádající o uznání nebo schválení musejí dodržovat zásady stanovené organizací, která vede plemennou knihu dokládající původ daného plemene(4) . Nedošlo rovněž k provedení ustanovení čl. 2 odst. 2 písm. b) rozhodnutí 92/353. Potvrdila tedy, že organizace, jejíž schválení má v úmyslu zpochybnit, nedodržuje zásady uvedené knihy, neboť zaevidovala zvířata s odlišnými kritérii.
Österreichischer Shetlandponyzuchtverband připustil, že všechny organizace a spolky ve smyslu článku 2 rozhodnutí 92/353 jsou povinny vést nezávislou plemennou knihu pro každé plemeno. Rakouská vláda a Komise dodaly, že musejí dodržovat zásady stanovené organizací, která vede plemennou knihu o původu tohoto plemene.
12. Konečně se zeptal, zda, mají-li dvě nebo více organizací chovatelů stejnou věcnou i zeměpisnou oblast činnosti, soutěží spolu o získání účasti chovatelů ve svých šlechtitelských a selekčních programech nebo programech zachování plemene a zda činnosti takových uznaných organizací chovatelů mají prospěch z podpory stanovené vnitrostátními právními předpisy nebo právními předpisy Společenství.
Žalobkyně na první část otázky odpověděla kladně a vyjádřila svoje znepokojení týkající se problému plynoucího z uznání více spolků chovatelů jediného plemene, tak málo početného jako shetlandský pony, což by znamenalo rozdělení počtu samčích a samičích exemplářů určených k rozmnožování a zvýšilo stupeň pokrevní příbuznosti. Ohledně možnosti mít prospěch z podpory naznačila, že v Rakousku existují obecné akce na podporu zemědělství, do nichž se mohou zapojit veškeré právnické osoby.
Österreichischer Shetlandponyzuchtverband prohlásil, že existence soutěže mezi organizacemi chovatelů, jejichž oblast činnosti se omezuje na jednu spolkovou zemi, je možná, a dodal, že mohou mít prospěch z určitého typu podpory.
Rakouská vláda a Komise potvrdily, že soutěž mezi organizacemi může existovat. S ohledem na opatření týkající se podpory, rakouská vláda popřela její existenci, zatímco Komise informovala, že podle bodu 15 pokynů Společenství týkajících se státní podpory v odvětví zemědělství(5), sama Komise schválila podpory pro dané odvětví včetně koňovitých, s úmyslem podpořit zachování a zlepšení genetické kvality dobytka ve Společenství, sestávající z příspěvků ve výši 100 % správních nákladů na založení nebo vedení plemenných knih a ve výši 40 % nákladů investovaných do center pro reprodukci zvířat a zavedení inovačních technik nebo postupů v prostředí chovu zvířat.
III – Předběžné otázky
13. Před rozhodnutím sporu v původním řízením požádal Verwaltungsgerichtshof Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících předběžných otázkách:
„1) Dává čl. 2 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 92/353/EHS […] stávající organizaci nebo spolku právo na to, aby příslušný orgán zamítl uznání nové organizace nebo spolku, pokud uznání nové organizace nebo spolku ohrožuje zachování daného plemene, činnost nebo šlechtitelský či selekční program stávající organizace nebo spolku?
2) Brání čl. 2 odst. 2 písm. a) rozhodnutí Komise uvedeného výše v první otázce použití vnitrostátního ustanovení, které
a) dává stávající organizaci nebo spolku pouze právo být slyšen před příslušným orgánem v rámci řízení o uznání nové organizace (spolku), ale nikoliv právo na to, aby uznání nové organizace (spolku) bylo zamítnuto z důvodu ohrožení zachování daného plemene, činnosti nebo šlechtitelského či selekčního programu stávající organizace nebo spolku […] a
b) nepřiznává stávající organizaci nebo spolku právo napadnout u soudu (Verwaltungsgerichtshof) uznání udělené navzdory jeho nepříznivým vyjádřením?“
IV – Právní úprava Společenství
14. Dne 26. června 1990 přijala Rada směrnici 90/427/EHS o zootechnických a genealogických podmínkách pro obchod s koňovitými uvnitř Společenství(6) za účelem stanovení pravidel pro jejich obchodování, aby zajistila racionální rozvoj chovu a zvýšení produktivity odvětví.
V odůvodnění zdůraznila, že rozdíly v oblasti zápisu představují překážku pro obchod uvnitř Společenství, jehož liberalizace je podmíněna následnou harmonizací, především pokud jde o tuto oblast(7) .
15. Článek 4 odst. 2 ukládá Komisi v souladu se zásadami uvedenými v odstavci 1, aby stanovila:
„a) kritéria pro schvalování nebo uznání organizací nebo sdružení, které vedou nebo zavádějí plemenné knihy;
[…]“
16. Komise schválila dne 11. června 1992 rozhodnutí 92/353 určené zejména k provedení čl. 4 odst. 2 písm. a) uvedené směrnice. Jeho článek 2 stanoví:
„1. Orgány dotyčného členského státu musí úředně schválit nebo uznat každou organizaci nebo každý spolek, který vede nebo zakládá plemennou knihu, pokud tato organizace nebo spolek splňují podmínky stanovené v příloze.
2. Avšak orgány členského státu, kde již byla pro dané plemeno úředně schválena nebo uznána jedna nebo více organizací nebo spolků, mohou zamítnout uznání nové organizace nebo nového spolku:
a) pokud by tím ohrozily zachování daného plemene, činnost nebo šlechtitelský či selekční program stávající organizace nebo stávajícího spolku nebo
b) pokud koňovití patřící k tomuto plemeni mohou být zapsáni nebo zaevidováni ve zvláštním oddílu plemenné knihy vedené organizací nebo spolkem, který u tohoto oddílu uplatňuje zejména zásady stanovené v souladu s bodem 3 písm. b) přílohy organizací nebo spolkem, který vede plemennou knihu o původu tohoto plemene.
3. Členské státy uvědomí Komisi o udělení jakéhokoli úředního schválení nebo uznání a také o zpochybněných zamítnutích.
4. Pokud bylo úřední schválení nebo uznání dané organizace nebo daného spolku v členském státě zamítnuto, důvody tohoto zamítnutí musí být tomuto spolku nebo této organizaci sděleny písemně.“
V – Řízení před Soudním dvorem
17. Písemná vyjádření byla předložena Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen, která je žalobkyní v původním řízení, rakouskou vládou a Komisí.
Zástupce Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen a zmocněnec Komise se účastnili jednání dne 4. prosince 2003, kde přednesli své argumenty.
VI – První předběžná otázka
18. Podstatou první otázky rakouského soudu je zaprvé, zda čl. 2 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 92/353 dává organizaci, která vede plemenné knihy evidovaných koňovitých, žádá-li o úřední uznání nová organizace, právo požadovat, aby příslušné orgány přijaly zamítavé rozhodnutí, pokud je splněn jeden z předpokladů uvedených v tomto ustanovení.
A – Vyjádření účastníků řízení
19. Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen vyzývá Soudní dvůr, aby na tuto otázku odpověděl kladně. Tvrdí, že čl. 2 odst. 2 písm. a) a b) rozhodnutí 92/353 je jasný, přesný a bezpodmínečný, a je tedy způsobilý mít přímý účinek vůči jednotlivcům. Podle jeho názoru lze pojem „mohou“ vůči členským státům vykládat tak, že pokaždé, když existuje důvod k zamítnutí uznání, stávající spolek má právo požadovat, aby vnitrostátní orgány zamítly udělit schválení nové organizaci. Dát členskému státu prostor pro posouzení v oblasti uznávání a nepřiznat zároveň stávajícím organizacím soudně chráněné právo zpochybnit schválení soudní cestou by nemělo žádný smysl.
20. Rakouská vláda je toho názoru, že účelem čl. 2 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 92/353 je zajistit, aby vnitrostátní orgány nezávisle přezkoumaly žádosti o úřední uznání ze strany organizací chovatelů na základě předem stanovených objektivních kritérií, a nikoli, jak tvrdí žalobkyně v původním řízení, chránit zájmy soutěžitelů. Za předpokladu, že daný právní předpis Společenství byl řádně proveden do rakouského práva prostřednictvím zákona o chovu zvířat, konkrétně čl. 9 odst. 5, není na místě zpochybňovat jeho přímou použitelnost. V každém případě, jeho ustanovení nejsou bezpodmínečná ani dostatečně přesná, a tedy se jich nemohou jednotlivci v řízení dovolávat.
21. Komise tvrdí, že pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 2 odst. 2 písm. a) a b) rozhodnutí 92/353, příslušné orgány členských států jsou osvobozeny ze závazku uznat všechny nové organizace nebo spolky, jak ukládá odstavec 1 téhož ustanovení. Uděluje tedy diskreční pravomoc zamítnout uznání bez uložení povinnosti jej zamítnout. Neuděluje tedy stávajícím organizacím právo zpochybnit příznivé rozhodnutí.
Při jednání Komise vyjádřila názor, že směrnice 90/427 a rozhodnutí 92/353 byly přijaty za účelem podpory vzniku spolků a organizací uznaných vnitrostátními orgány, které by vedly plemenné knihy koňovitých s ohledem na zásady stanovené organizací, která vede plemennou knihu o původu, aby byl učiněn konec rozdílům při zápisu.
B – Přezkoumání otázky
22. Souhlasím s Rakouskou vládou a s Komisí, že odpověď na tuto předběžnou otázku má být záporná.
23. Jak vyplývá z odůvodnění směrnice 90/427, organizace a spolky chovatelů hrají velmi důležitou úlohu v projektu, který podporuje. Poukazuje na to, že dosažení uspokojivých výsledků v odvětví chovu koní záleží ve velké míře na použití koňovitých evidovaných v plemenných knihách k oficiálním službám nebo jejich použití úředně uznanými organizacemi nebo spolky. Rovněž je pravda, že Rada pověřila Komisi stanovením kritérií pro schvalování tohoto druhu organizací a spolků, přičemž jako základní podmínku požaduje dodržování zásad stanovených organizací nebo spolkem, který spravuje plemennou knihu o původu daného plemene.
24. Komise splnila tento příkaz prostřednictvím rozhodnutí 92/353, výkladu jehož čl. 2 odst. 2 písm. a) se zde věnuji na žádost Verwaltungsgerichtshof.
25. Dané rozhodnutí stanoví, jako obecný právní předpis, v čl. 2 odst. 1, že příslušné orgány každého členského státu musí úředně schválit nebo uznat každou organizaci nebo každý spolek, který vede nebo zakládá plemennou knihu, má sídlo na vnitrostátním území, předloží v tom smyslu žádost a splňuje podmínky stanovené v příloze.
26. Článek 2 odst. 2 písm. a) obsahuje nicméně jednu odchylku od dané povinnosti, neboť umožňuje členským státům odklonit se od splnění této povinnosti, pokud je to třeba za účelem ochrany veřejného zájmu. Ve smyslu uvedeného ustanovení, pokud již byla na jejich území pro dané plemeno úředně schválena jedna nebo více organizací nebo spolků, lze zamítnout uznání nové organizace nebo nového spolku, pokud představuje hrozbu zachování daného plemene, činnosti nebo šlechtitelského či selekčního programu stávající organizace.
Jak jsem již naznačil v odstavci zasvěceném ustanovením vnitrostátního práva, rakouský zákonodárce zvolil omezení hranic manévrování jeho orgánů tím, že čl. 9 odst. 5 zákona o chovu zvířat vyžaduje zamítnout uznání nové organizace, pokud je splněn jeden z těchto předpokladů.
27. Některá práva jednotlivců vyplývají ze znění článku 2 rozhodnutí 92/353, jehož adresáty jsou členské státy. Konstatuji nicméně, že adresáty ustanovení jsou pouze nové spolky, které vedou nebo zakládají plemenné knihy a které, pokud splní stanovené požadavky, mají právo na úřední uznání a mohou v případě odmítnutí požadovat písemné sdělení, které uvádí důvody odmítnutí.
28. Zbývá přezkoumat, zda čl. 2 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 92/353 uděluje práva stávajícím spolkům, jak tvrdí Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen.
29. Pokud jde o hrozbu, kterou nový spolek představuje pro zachování plemene, je přezkoumání takovéto možnosti věcí vnitrostátních orgánů, které jsou v lepším postavení pro posouzení jednotlivých případů s ohledem na dotčené veřejné i soukromé zájmy.
30. Pokud jde o činnost nebo šlechtitelský či selekční program stávající organizace, jsem toho názoru, že daný právní předpis ukládá vnitrostátním orgánům vyslechnout stávající organizace před konečným rozhodnutím o nové žádosti o schválení(8) .
31. Nicméně tato formalita neznamená, že nepříznivé stanovisko stávající organizace vůči schválení je závazné pro příslušné orgány a že žádost musí být zamítnuta.
Jednak není možné dospět k tomuto výkladu z doslovného znění daného předpisu ani z jeho účelu.
Krom toho připustit takový účinek by znamenalo udělit přílišnou pravomoc soukromým organizacím pouze kvůli tomu, že obdržely schválení dříve. Je třeba zejména zohlednit, že ustanovení právního předpisu Společenství bylo formulováno tak, aby umožnilo členským státům, ale nikoli je k tomu zavazovalo, v případě splnění jednoho z uvedených předpokladů, zamítnout schválení nové organizace, ačkoliv splnila stanovené požadavky. Kromě toho jsou stávající organizace pod stálou kontrolou, neboť jim lze odebrat úřední uznání, přestanou-li trvale splňovat podmínky vyžadované v okamžiku, kdy získaly schválení.
32. Z uvedených důvodů jsem toho názoru, že čl. 2 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 92/353 nedává organizaci, která vede plemenné knihy evidovaných koňovitých, žádá-li o úřední uznání nová organizace, právo požadovat, aby příslušné orgány přijaly zamítavé rozhodnutí.
VII – Druhá předběžná otázka
33. Podstatou druhé otázky rakouského soudu je, zda čl. 2 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 92/353 brání použití vnitrostátního ustanovení, které v rámci řízení o úředním schválení nového spolku chovatelů jednak přiznává stávajícím spolkům pouze právo být vyslechnuty, aniž by měly možnost požadovat zamítnutí uznání a jednak jim nedává možnost jej zpochybnit, přestože se při ústním jednání vyjádřily zamítavě.
A – Vyjádření účastníků řízení
34. Österreichischer Zuchtverband für Ponys, Kleinpferde und Spezialrassen tvrdí, že ustanovení právního předpisu Společenství má přednost před čl. 9 odst. 3 zákona o chovu zvířat. Od okamžiku, kdy lze schválit novou organizaci, pokud nepředstavuje hrozbu pro činnost jiné stávající organizace, je třeba přijmout skutečnost, že činnost posledně jmenované v řízení obsahuje subjektivní právo, se základem ve veřejném právu, kontrolovat přijaté rozhodnutí, tj. oprávnění, které není obsaženo v pouhé možnosti být vyslechnut. Následně je tedy za účelem zajištění hmotného právního postavení uděleného právním předpisem Společenství nezbytné, aby v rámci řízení o uznání nové organizace, jiná stávající organizace požívala všech výsad pojících se s úlohou účastníka řízení. V opačném případě by členské státy, při rozhodování o tom, kdo má procesní způsobilost, mohly neutralizovat práva vyplývající z právního řádu Společenství.
35. Rakouská vláda má za to, že její procesní právo zaručuje jednotlivcům uplatnění práv, které jim přiznává právní řád Společenství. Článek 2 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 92/353 stanoví, že příslušné orgány členských států mají posoudit splnění stanovených kritérií, aniž by opravňoval soutěžitele podat námitky proti uznání nového spolku. Při provedení tohoto ustanovení do vnitrostátního práva rakouský zákonodárce nejen pečlivě zajistil uplatňování ustanovení právního předpisu Společenství, ale navíc zohlednil zájmy třetích osob tím, že jim udělil právo být vyslechnut, které článek 2 rozhodnutí 92/353 nestanoví.
36. Komise soudí, že práva udělená rozhodnutím 92/353 třetím osobám jsou zachována, když má stávající organizace právo být vyslechnuta v rámci řízení o uznávání nového spolku. Dodává, že pravomoc, kterou jí udělila Rada ve směrnici 90/427, se omezuje pouze na kontext vnitřního trhu a neumožňuje stávajícím spolkům být účastníky správního řízení nebo hájit své zájmy soudní cestou.
B – Přezkoumání otázky
37. Podotýkám, že z doslovného znění čl. 2 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 92/353 nevyplývá, že stávající organizace požívají práva evokovaná rakouským soudem. Ustanovení se omezuje na vyjmenování okolností, za kterých jsou členské státy oprávněny zamítnout úřední uznání nového spolku. To, zda je splněn jeden z daných předpokladů, tedy posuzují příslušné orgány jednotlivých zemí.
38. Účel tohoto ustanovení rovněž neukládá, aby takováto práva byla přiznána stávajícím organizacím. Rozhodnutí 92/353 stanoví kritéria ke schválení spolků, které vedou plemenné knihy evidovaných koňovitých. Jsou to tedy tyto organizace, které se ucházejí o uznání, které mohou klást požadavky na jejich obsah.
39. Stávající spolky a organizace nicméně v daném předpise nefigurují jako nositelé práv, ale jsou pouze nepřímým způsobem uvedeny, když se příslušným orgánům ukládá za účelem schválení nového spolku či organizace posoudit, zda by nová organizace mohla ohrozit činnost nebo šlechtitelský či selekční program jiné, již existující organizace.
V rámci takového posouzení se zdá být opatřením řádného úředního postupu, když orgány vyslechnou stávající organizace před rozhodnutím o uznání, jak to – zdá se – činí rakouský právní předpis. To neznamená, že čl. 2 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 92/353 ukládá členským státům, aby umožnily stávajícím organizacím zpochybnit schválení udělené konkurenční organizaci kvůli svým přáním nebo zájmům.
40. Z uvedených důvodů se domnívám, že čl. 2 odst. 2 písm.  a) rozhodnutí 92/353 nebrání použití vnitrostátního ustanovení, které v rámci řízení o úředním schválení nového spolku chovatelů pouze uděluje stávajícím organizacím právo být vyslechnuty, aniž by měly možnost rozhodnutí o schválení zpochybnit soudní cestou, přestože se při ústním jednání vyjádřily zamítavě.
VIII – Závěry
41. S ohledem na vše, co jsem zde uvedl, navrhuji, aby Soudní dvůr odpověděl Verwaltungsgerichtshof takto:
„1) Článek 2 odst. 2 písm. a) rozhodnutí Komise 92/353/EHS ze dne 11. června 1992, který stanoví kritéria pro schvalování nebo uznávání organizací a spolků, které vedou nebo zakládají plemenné knihy evidovaných koňovitých, nedává stávající organizaci chovatelů právo požadovat na příslušných orgánech, aby vůči žádosti nové organizace o úřední uznání přijaly zamítavé rozhodnutí.
2) Článek 2 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 92/353 nebrání použití vnitrostátního ustanovení, které v rámci řízení o úředním schválení nového spolku chovatelů pouze uděluje stávajícím organizacím právo být vyslechnuty, aniž by měly možnost rozhodnutí o schválení zpochybnit soudní cestou, přestože se při ústním jednání vyjádřily zamítavě.“
(1) .
(2)
–	Úř. věst. L 192, s. 63; Zvl. vyd. 03/12, s. 350.
(3) –		Komise ve svém vyjádření uvedla, že správní právo v Rakousku rozlišuje mezi osobami, které jsou účastníky řízení, a osobami, které jsou považovány pouze za zúčastněné. První skupina jsou osoby, které mají právo nebo právní zájem, zatímco druhá skupina jsou osoby žádající, aby orgány jednaly, nebo jsou dotčeny výsledným správním aktem. Nejcharakterističtější vlastnost osob, které jsou účastníky řízení, spočívá v možnosti zpochybnit rozhodnutí orgánů soudní cestou, což je pouhým zúčastněným odepřeno.
(4) – 	Na žádost soudce zpravodaje při jednání advokát žalobkyně informoval Soudní dvůr, že organizace, která vede plemennou knihu o původu plemene shetlandský pony, je usazena ve Skotsku.
(5)
– Úř. věst. C 28, 1.2.2002, s. 2.
(6)
–	Úř. věst. L 224, s. 55; Zvl. vyd. 03/10, s. 165.
(7)
– Pátý bod odůvodnění.
(8) –		K téže situaci podle mého soudu dojde při použití čl. 2 odst. 2 písm. b) rozhodnutí 92/353, jehož výklad rakouský soud nevyžaduje, tj. pokud by koňovití mohli být zapsáni ve zvláštním oddíle plemenné knihy vedené jiným spolkem, který dodržuje zásady stanovené organizací nebo spolkem, který vede plemennou knihu o původu, ustanovení, které má za účel předejít neodůvodněnému nárůstu počtu spolků se stejným cílem.