62024CJ0551
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (osmého senátu)
9. října 2025 (
*1
)
„Řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v občanských věcech – Nařízení (EU) č. 1215/2012 – Článek 7 bod 1 písm. b) druhá odrážka – Zvláštní příslušnost ve věcech týkajících se smlouvy nebo nároku ze smlouvy – Určení příslušného soudu – Smlouva o letecké přepravě uzavřená mezi spotřebitelem a podnikatelem – Nárok cestujícího na náhradu škody vyplývající ze zpožděného letu – Postoupení této pohledávky společnosti zabývající se vymáháním pohledávek – Žaloba na náhradu škody podaná postupníkem proti leteckému dopravci u soudu místa odletu letadla – Místo, kde závazek, o nějž se jedná, byl nebo měl být splněn – Místo na území členského státu, kde služby podle přepravní smlouvy byly nebo měly být poskytnuty“
Ve věci C‑551/24,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná na základě článku 267 SFEU rozhodnutím Krajského soudu v Krakově (Sąd Okręgowy w Krakowie, Polsko) ze dne 1. srpna 2024, došlým Soudnímu dvoru dne 14. srpna 2024, v řízení
Deutsche Lufthansa AG
proti
AirHelp Germany GmbH,
SOUDNÍ DVŮR (osmý senát),
ve složení: O. Spineanu-Matei (zpravodajka), předsedkyně senátu, S. Rodin a N. Piçarra, soudci,
generální advokát: N. Emiliou,
za soudní kancelář: A. Calot Escobar, vedoucí,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–
za Deutsche Lufthansa AG: M. Korcz, radca prawny,
–
za AirHelp Germany GmbH: P. P. Gad a K. Żbikowska, adwokaci,
–
za polskou vládu: B. Majczyna, jako zmocněnec,
–
za Evropskou komisi: J. Hottiaux a S. Noë, jako zmocněnci,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
1
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 7 bodu 1 písm. b) druhé odrážky a bodu 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2012, L 351, s. 1).
2
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Deutsche Lufthansa AG (dále jen „Lufthansa“) a AirHelp Germany GmbH (dále jen „AirHelp“), společnostmi se sídlem v Německu, jehož předmětem je žaloba na zaplacení částky podaná druhou jmenovanou společností, která je postupníkem pohledávky cestujícího na náhradu škody v důsledku zpoždění letu, proti prvně uvedené společnosti k polskému soudu.
Právní rámec
3
Body 15 a 16 odůvodnění nařízení č. 1215/2012 znějí následovně:
„(15)
Pravidla pro určení příslušnosti by měla být vysoce předvídatelná a měla by vycházet ze zásady, podle které je příslušnost obecně založena na místě bydliště žalovaného. Příslušnost by měla být na tomto základě vždy určitelná, kromě několika přesně vymezených případů, kdy předmět sporu nebo smluvní volnost stran opravňuje k použití odlišného spojujícího prvku. Sídlo právnické osoby musí být v nařízení samostatně vymezeno tak, aby společná pravidla byla přehlednější a zamezilo se sporům o příslušnost.
(16)
Kromě místa bydliště žalovaného by měla existovat i jiná kritéria pro určení příslušnosti, založená na úzké vazbě mezi soudem a podanou žalobou nebo usnadňující řádný výkon spravedlnosti. Existence této úzké vazby by měla posílit právní jistotu a předejít možnosti, aby žalovaný byl žalován v řízení před soudem členského státu, jehož příslušnost nemohl rozumně předpokládat. To je důležité zejména ve sporech týkajících se mimosmluvních závazků, které vyplývají z porušení práva na soukromí a práv na ochranu osobnosti, včetně pomluvy.“
4
Kapitola II tohoto nařízení, nadepsaná „Příslušnost“, obsahuje mimo jiné oddíl 1 „Obecná ustanovení“ a oddíl 2 „Zvláštní příslušnost“. Článek 4 odst. 1 uvedeného nařízení, jenž se nachází v oddíle 1, stanoví:
„Nestanoví-li toto nařízení jinak, mohou být osoby, které mají bydliště v některém členském státě, bez ohledu na svou státní příslušnost žalovány u soudů tohoto členského státu.“
5
Článek 5 odst. 1 téhož nařízení, který se rovněž nachází v uvedeném oddíle 1, stanoví:
„Osoby, které mají bydliště v některém členském státě, mohou být u soudů jiného členského státu žalovány pouze na základě pravidel stanovených v oddílech 2 až 7 této kapitoly.“
6
Článek 7 nařízení č. 1215/2012, jenž se nachází v oddíle 2 kapitoly II tohoto nařízení, stanoví:
„Osoba, která má bydliště v některém členském státě, může být v jiném členském státě žalována:
1)
a)
pokud předmět sporu tvoří smlouva nebo nároky ze smlouvy, u soudu místa, kde závazek, o nějž se jedná, byl nebo měl být splněn;
b)
pro účely tohoto ustanovení a pokud nebylo dohodnuto jinak, je místem plnění zmíněného závazku:
–
v případě prodeje zboží místo na území členského státu, kam zboží podle smlouvy bylo nebo mělo být dodáno,
–
v případě poskytování služeb místo na území členského státu, kde služby podle smlouvy byly nebo měly být poskytnuty;
c)
nepoužije-li se písmeno b), použije se písmeno a);
[…]
5)
jedná-li se o spor vyplývající z provozování pobočky, zastoupení nebo jiné provozovny, u soudu místa, kde se tyto složky nacházejí;
[…]“
Spor v původním řízení a předběžná otázka
7
Ze spisu, který má Soudní dvůr k dispozici, vyplývá, že společnost AirHelp podala dne 4. dubna 2023 žalobu k Okresnímu soudu pro obvod Krakov – Krowodrza v Krakově (Sąd Rejonowy dla Krakowa – Krowodrzy w Krakowie, Polsko) proti společnosti Lufthansa, kterou se domáhá, aby bylo této společnosti uloženo zaplatit jí částku 250 eur navýšenou o zákonné úroky, která odpovídá náhradě škody, která měla být vyplacena cestujícímu z důvodu zpoždění letu zajišťovaného touto leteckou společností při odletu z Krakova.
8
Společnost Lufthansa podala proti platebnímu rozkazu vydanému tímto soudem odpor a vznesla námitku vycházející z mezinárodní nepříslušnosti tohoto soudu.
9
Usnesením ze dne 5. prosince 2023 tento soud námitku nepříslušnosti, jakož i odpor zamítl.
10
Společnost Lufthansa podala proti tomuto usnesení odvolání ke Krajskému soudu v Krakově (Sąd Okręgowy w Krakowie, Polsko), který je předkládajícím soudem. Na podporu svého odvolání společnost Lufthansa uvedla, že Okresní soud pro obvod Krakov – Krowodrza v Krakově (Sąd Rejonowy dla Krakowa – Krowodrzy w Krakowie) nemůže zakládat svou mezinárodní příslušnost k rozhodnutí o žalobě na náhradu škody na čl. 7 bodu 1 písm. b) druhé odrážce nařízení č. 1215/2012, ani na bodu 5 tohoto článku, jelikož strany sporu v původním řízení nebyly vázány přepravní smlouvou. Nárok společnosti AirHelp vychází ze smlouvy o postoupení pohledávky uzavřené s cestujícím, jehož jako jediného váže se společností Lufthansa přepravní smlouva.
11
Podle společnosti Lufthansa jsou k rozhodnutí o takovém opravném prostředku příslušné pouze německé soudy v souladu s pravidlem obecné příslušnosti stanoveným v čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení.
12
Předkládající soud upřesňuje, že je povinen posoudit i bez návrhu v kterékoli fázi řízení otázku své mezinárodní příslušnosti.
13
Za tímto účelem si tento soud klade otázku ohledně použitelnosti čl. 7 bodu 1 písm. b) druhé odrážky a bodu 5 nařízení č. 1215/2012 k určení soudu příslušného k rozhodnutí sporu, který se týká vymáhání pohledávky vyplývající ze smlouvy o letecké přepravě a převedené na společnost vymáhající pohledávky v důsledku postoupení této pohledávky spotřebitelem, který je smluvní stranou této smlouvy o letecké přepravě.
14
Předkládající soud uvádí, že z praxe polských soudů vyplývají dva přístupy k výkladu těchto ustanovení. Část judikatury konstatuje, že bez ohledu na povahu smlouvy o postoupení pohledávky podle polského práva umožňují uvedená ustanovení založit příslušnost polských soudů k rozhodování takového sporu. Jiná část judikatury se opírá o zvláštnosti této smlouvy v polském právu a dospívá k závěru, že tatáž ustanovení vylučují příslušnost těchto soudů.
15
Předkládající soud uvádí, že v judikatuře ve prospěch příslušnosti polských soudů je kladen důraz na úzkou vazbu mezi smlouvou a soudem, jemuž byla věc předložena. Příslušnost těchto soudů tedy není podle jeho názoru založena na subjektivních úvahách spojených s postavením stran sporu, ale na předmětu sporu, tj. návrhu na vymáhání pohledávky vyplývající ze smlouvy o poskytování služeb nebo související s provozováním pobočky, zastoupení nebo jiné provozovny.
16
Tento soud rovněž upřesňuje, že z judikatury Soudního dvora vyplývá, že pro uplatnění nároku vyplývajícího z plnění smlouvy o letecké přepravě se žalobce může obrátit buď na soud bydliště žalovaného v souladu s čl. 4 odst. 1 nařízení č. 1215/2012, nebo na soud místa, kde služby byly nebo měly být poskytnuty, tedy na příslušný soud v místě odletu nebo příletu dotčeného letu v souladu s čl. 7 bodem 1 písm. b) druhou odrážkou tohoto nařízení. Za předpokladu, že jsou splněny podmínky pro použití pravidel o zvláštní příslušnosti stanovených v oddíle 2 kapitoly II uvedeného nařízení, jehož součástí je čl. 7 bod 1 písm. b) druhá odrážka a bod 5 téhož nařízení, se tato ustanovení použijí i v případě, že se jedná o spor mezi podnikateli.
17
Uvedený soud má však za to, že je nezbytné tento předpoklad vyložit, a v tomto ohledu poznamenává, že podle čl. 7 bodu 1 nařízení č. 1215/2012 je soudem příslušným k rozhodnutí sporu, jehož předmět tvoří smlouva nebo nároky ze smlouvy, soud místa, kde závazek, o nějž se jedná, byl nebo měl být splněn. V případě postoupení pohledávky přitom vyvstává otázka, zda se spor týká vymáhání pohledávky vyplývající ze smlouvy o postoupení nebo ze smlouvy o poskytování služeb, v projednávaném případě ze smlouvy o letecké přepravě.
18
Předkládající soud uvádí, že podle vnitrostátního práva může věřitel bez souhlasu dlužníka postoupit pohledávku na třetí osobu, pokud tomu nebrání zákon, smluvní ujednání nebo povaha závazku. Předmětem takového postoupení je podle jeho názoru subjektivní právo věřitele požadovat od dlužníka, aby splnil svou povinnost, což nezahrnuje procesní práva věřitele, zejména možnost vznést námitky nepříslušnosti, promlčení, započtení, pokud tak nestanoví smlouva o postoupení.
19
Tento soud upřesňuje, že ze smlouvy o postoupení pohledávky, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, vyplývá, že společnost AirHelp nabyla aktivní legitimaci pouze za účelem vymáhání povinnosti postupitele nahradit škodu. V důsledku toho nelze mít podle něj za to, že na základě této smlouvy společnost AirHelp nabyla veškerá práva vyplývající ze smlouvy o letecké přepravě, včetně procesních práv, která má tento postupitel jakožto spotřebitel.
20
Lze tedy tvrdit, že podnikatel, který nabude pohledávku vyplývající ze smlouvy o letecké přepravě, se nemůže platně dovolávat jako základu své žaloby na náhradu škody podané proti leteckému dopravci samotné smlouvy o přepravě mezi postupitelem a tímto dopravcem, jelikož základem této žaloby je smlouva o postoupení pohledávky, z níž odvozuje svou aktivní legitimaci k podání žaloby. Vzhledem k tomu, že postupník není stranou smlouvy o letecké přepravě, smluvní vztah je mezi postupitelem a postupníkem, a nikoli mezi postupníkem a leteckým dopravcem, který je povinen zaplatit pohledávku vyplývající z přepravní smlouvy.
21
V tomto případě se společnost AirHelp nemůže dovolávat judikatury týkající se soudní příslušnosti ve věcech smluv o letecké přepravě s poukazem na čl. 7 bod 1 písm. b) druhou odrážku nařízení č. 1215/2012, jak byl vyložen v rozsudku ze dne 9. července 2009, Rehder (C‑204/08, EU:C:2009:439), jelikož strany sporu v původním řízení nejsou vázány smlouvou o přepravě.
22
Předkládající soud však uvádí, že z judikatury Soudního dvora, zejména z rozsudků ze dne 20. května 2021, CNP (C‑913/19, EU:C:2021:399), a ze dne 21. října 2021, T. B. a D. (Příslušnost ve věcech pojištění) (C‑393/20, EU:C:2021:871), vyplývá, že subjekt, který v postavení podnikatele nabyl pohledávku od slabší strany, se může dovolávat článku 7 nařízení č. 1215/2012. Ve světle této judikatury by tedy bylo možné uznat příslušnost polských soudů k projednání žaloby na vymáhání pohledávky spotřebitele vyplývající ze smlouvy o letecké přepravě, která byla na podnikatele postoupena.
23
Za těchto podmínek se Krajský soud v Krakově (Sąd Okręgowy w Krakowie) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Spadají spory týkající se vymáhání pohledávky nabyté na základě smlouvy o postoupení pohledávky uzavřené mezi spotřebitelem a podnikatelem se sídlem mimo Polskou republiku, kterou se převádí pohledávka spotřebitele vůči jinému podnikateli se sídlem rovněž v jiném členském státě […], do mezinárodní příslušnosti polských soudů podle čl. 7 bodu 1 písm. b) druhé odrážky a čl. 7 bodu 5 nařízení [č. 1215/2012]?“
K předběžné otázce
K přípustnosti otázky, pokud jde o výklad čl. 7 bodu 5 nařízení č. 1215/2012
24
Společnost Lufthansa vznesla námitku nepřípustnosti položené otázky v rozsahu, v němž se týká výkladu čl. 7 bodu 5 nařízení č. 1215/2012 s ohledem na hypotetickou povahu této otázky, jelikož v rámci sporu v původním řízení nebylo tvrzeno, že by se její provozovna v Polsku jakkoli podílela na uzavření smlouvy o přepravě v místě vzniku pohledávky, kterou společnost AirHelp uplatňuje.
25
V této souvislosti z ustálené judikatury vyplývá, že nezbytnost dospět k takovému výkladu unijního práva, který bude užitečný pro vnitrostátní soud, vyžaduje, aby tento soud vymezil skutkový a právní rámec, do něhož spadají jím položené otázky, nebo alespoň vysvětlil skutkové předpoklady, na nichž jsou tyto otázky založeny. Tento soud musí kromě toho uvést přesné důvody, které ho vedly k tomu, aby si kladl otázky ohledně výkladu unijního práva a usoudil, že je nezbytné položit Soudnímu dvoru předběžnou otázku (viz rozsudky ze dne 26. ledna 1993, Telemarsicabruzzo a další, C‑320/90 až C‑322/90, EU:C:1993:26, bod 6; ze dne 8. září 2009, Liga Portuguesa de Futebol Profissional a Bwin International, C‑42/07, EU:C:2009:519, bod 40, jakož i ze dne 29. července 2024, LivaNova, C‑713/22, EU:C:2024:642, bod 54).
26
Jak uvádí čl. 94 písm. a) a c) jednacího řádu Soudního dvora, žádost o rozhodnutí o předběžné otázce musí obsahovat mimo jiné stručné vylíčení rozhodných skutečností, nebo alespoň vylíčení skutkových okolností, na kterých jsou otázky založeny, jakož i uvedení důvodů, na základě kterých má předkládající soud pochybnosti o výkladu nebo platnosti určitých ustanovení práva Unie, a vztah, který spatřuje mezi těmito ustanoveními a vnitrostátními právními předpisy ve sporu v původním řízení.
27
V projednávané věci je třeba připomenout, že čl. 7 bod 5 nařízení č. 1215/2012 stanoví, pokud jde o spory vyplývající z provozování pobočky, zastoupení nebo jiné provozovny, pravidlo zvláštní příslušnosti ve prospěch soudu místa, kde se tyto složky nacházejí.
28
Je třeba konstatovat, že přestože vnitrostátní soud odkazuje na tento čl. 7 bod 5 jak v odůvodnění žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, tak v otázce položené Soudnímu dvoru, tento soud neuvádí žádné skutkové údaje týkající se úkonů souvisejících s provozováním pobočky, zastoupení nebo jiné provozovny společnosti Lufthansa v Polsku, ani závazků, které tyto subjekty jménem společnosti Lufthansa přijaly, jako je případný podíl těchto subjektů na uzavření smlouvy o letecké přepravě dotčené v původním řízení. Ačkoli se uvedený soud podrobně zabývá otázkou, zda smlouva, z níž vyplývá závazek, o nějž se jedná, je ve smyslu čl. 7 bodu 1 uvedeného nařízení smlouva o postoupení pohledávky nebo smlouva o přepravě, neuvádí důvody, které jej vedly k tomu, aby si kladl rovněž otázku týkající se výkladu čl. 7 bodu 5 uvedeného nařízení.
29
Předkládající soud pouze uvádí, že je povinen i bez návrhu ověřit svou mezinárodní příslušnost k rozhodnutí o žalobě, která mu byla předložena. I když nelze vyloučit, že by takové ověření mohlo vést k přezkumu příslušnosti ve smyslu čl. 7 bodě 5 nařízení č. 1215/2012, nic to nemění na tom, že Soudní dvůr by měl mít dostatek informací, aby se ujistil, že žádaný výklad unijního práva má vztah k realitě nebo předmětu sporu v původním řízení.
30
V projednávaném případě však takové informace chybí. V důsledku toho je předběžná otázka v rozsahu, v němž se týká výkladu čl. 7 bodu 5 nařízení č. 1215/2012, nepřípustná.
K věci samé
31
Podstatou otázky předkládajícího soudu je, zda musí být čl. 7 bod 1 písm. b) druhá odrážka nařízení č. 1215/2012 vykládán v tom smyslu, že soud členského státu je v souladu s tímto ustanovením příslušný k rozhodnutí sporu týkajícího se žaloby na náhradu škody, kterou proti leteckému dopravci usazenému na území jiného členského státu podala společnost, které byla postoupena pohledávka cestujícího vyplývající z plnění smlouvy o přepravě uzavřené s tímto dopravcem.
32
Na úvod je třeba připomenout, že nařízení č. 1215/2012 usiluje o sjednocení pravidel o soudní příslušnosti v občanských a obchodních věcech prostřednictvím pravidel pro určení příslušnosti, která budou vysoce předvídatelná. Toto nařízení tak sleduje cíl právní jistoty, který spočívá v posílení právní ochrany osob usazených v Evropské unii tím, že umožňuje zároveň žalobci snadno určit soud, u něhož může podat žalobu, a žalovanému rozumně předpokládat, u kterého soudu může být žalován (rozsudek ze dne 11. dubna 2024, Credit Agricole Bank Polska, C‑183/23, EU:C:2024:297, bod 40 a citovaná judikatura).
33
Kromě toho je systém určování obecné příslušnosti stanovený v kapitole II nařízení č. 1215/2012 založen na obecném pravidle, které je uvedeno v jeho čl. 4 odst. 1 a podle kterého osoby, jež mají bydliště na území některého členského státu, mohou být žalovány u soudů tohoto členského státu bez ohledu na státní příslušnost účastníků řízení. Kapitola II oddíl 2 tohoto nařízení stanoví řadu zvláštních pravidel pro určení příslušnosti, mezi něž patří i pravidlo uvedené v čl. 7 bodě 1 písm. b) druhé odrážce uvedeného nařízení, pouze jako výjimku z tohoto obecného pravidla pro určení příslušnosti soudů místa bydliště žalovaného (rozsudek ze dne 14. září 2023, EXTÉRIA, C‑393/22, EU:C:2023:675, bod 27 a citovaná judikatura).
34
Podle pravidla o zvláštní příslušnosti stanoveného v posledně uvedeném ustanovení je soudem příslušným k rozhodování o nároku ze smlouvy o poskytování služeb soud místa na území členského státu, kde služby podle smlouvy byly nebo měly být poskytnuty.
35
Z judikatury rovněž vyplývá, že pravidlo zvláštní příslušnosti uvedené v čl. 7 bodě 1 písm. b) druhé odrážce nařízení č. 1215/2012 odpovídá cíli blízkosti, přičemž je odůvodněno existencí úzkého vztahu mezi dotčenou smlouvou a soudem, který má o ní rozhodnout (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 14. září 2023, EXTÉRIA, C‑393/22, EU:C:2023:675, bod 29 a citovaná judikatura).
36
Právě ve světle těchto úvah je třeba určit, zda okolnost, že pohledávka vyplývající z plnění smlouvy o letecké přepravě uzavřené mezi spotřebitelem a podnikatelem byla tímto spotřebitelem převedena na společnost specializující se na vymáhání pohledávek cestujících v letecké dopravě, může bránit použití čl. 7 bodu 1 písm. b) druhé odrážky nařízení č. 1215/2912 za účelem určení soudu příslušného k rozhodování o žalobě na náhradu škody podané společností, která je nabyvatelem této pohledávky, proti leteckému dopravci.
37
V tomto ohledu, jak vyplývá z bodu 35 tohoto rozsudku, pravidlo zvláštní příslušnosti stanovené v tomto čl. 7 bodě 1 písm. b) druhé odrážce není určeno k ochraně slabší strany smluvního vztahu, neboť toto pravidlo nebylo stanoveno s ohledem na postavení smluvních stran, ale je založeno na existenci úzké vazby mezi soudem, u něhož byla podána žaloba, a dotčenou smlouvou. Za těchto podmínek nemá okolnost, že pohledávka spotřebitele na náhradu škody byla převedena na podnikatele, žádný vliv na použití uvedeného pravidla.
38
Jak Soudní dvůr upřesnil v rámci sporu týkajícího se pohledávek z deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti, postoupení pohledávek původním věřitelem nemůže mít samo o sobě vliv na určení příslušného soudu (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 18. července 2013, ÖFAB, C‑147/12, EU:C:2013:490, bod 58, a ze dne 21. května 2015, CDC Hydrogen Peroxide, C‑352/13, EU:C:2015:335, bod 35).
39
Stejně tak spor týkající se vymáhání pohledávky vyplývající z plnění smlouvy o poskytování služeb má i nadále úzkou spojitost s místem plnění závazku, o nějž se jedná, a sice s místem na území členského státu, kde služby podle této smlouvy byly nebo měly být poskytnuty, ve smyslu uvedeného čl. 7 bodu 1 písm. b) druhé odrážky, i když tato pohledávka byla postoupena třetí osobě.
40
Tento výklad umožňuje zaručit právní jistotu a předvídatelnost, zejména pro žalovaného, ve věcech soudní příslušnosti, což jsou cíle sledované nařízením č. 1215/2012, jak vyplývá z bodů 15 a 16 jeho odůvodnění, jelikož soudem příslušným k rozhodnutí o takové žalobě bude vždy soud místa, kde služby podle smlouvy byly nebo měly být poskytnuty, a to bez ohledu na to, zda došlo k postoupení pohledávky vyplývající z této smlouvy.
41
V projednávané věci ze spisu, který má Soudní dvůr k dispozici, vyplývá, že společnost AirHelp nabyla pohledávku vyplývající z plnění smlouvy o letecké přepravě uzavřené mezi spotřebitelem a společností Lufthansa, která vznikla z důvodu zpoždění letu zajišťovaného touto leteckou společností z Krakova do Nice (Francie) s mezipřistáním v Mnichově (Německo), což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
42
Vzhledem k tomu, že místo odletu tohoto letu odpovídá jednomu z míst hlavního poskytování služeb, které jsou předmětem této smlouvy, a zajišťuje tedy úzkou vazbu, požadovanou pravidly zvláštní příslušnosti uvedenými v čl. 7 bodě 1 nařízení č. 1215/2012, mezi uvedenou smlouvou a soudem, v jehož obvodu se uvedené místo nachází, jsou polské soudy příslušné k rozhodnutí o žalobě v původním řízení (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 3. února 2022, LOT Polish Airlines, C‑20/21, EU:C:2022:71, bod 20).
43
Ani zvláštnosti smlouvy o postoupení pohledávky dotčené ve věci v původním řízení, ani neexistence smluvního vztahu mezi stranami sporu nemohou tuto příslušnost zpochybnit.
44
Okolnost, jak vyplývá z předkládacího rozhodnutí, že podle dotčené smlouvy o postoupení pohledávky postupující spotřebitel nepřevádí podle polského práva svá procesní práva na postupníka, není relevantní pro použití pravidla pro určení příslušnosti stanoveného v čl. 7 bodě 1 písm. b) druhé odrážce nařízení č. 1215/2012. Toto pravidlo je totiž založeno na závazku, o nějž se jedná, tedy na předmětu sporu vymezeném předmětem dotčené smlouvy, přičemž smlouva o postoupení pohledávky přiznává postupníkovi pouze aktivní legitimaci.
45
Pokud jde dále o okolnost, že strany ve věci v původním řízení nejsou přímo vázány smlouvou, na kterou poukazuje jak předkládající soud, tak společnost Lufthansa ve svém písemném vyjádření, je třeba poznamenat, že vzhledem k tomu, že smlouva o postoupení přiznává postupníkovi práva, která má postupitel vůči dopravci, a tedy právo zahájit řízení o vymáhání pohledávky vyplývající ze smlouvy o letecké přepravě, nemůže ani tato okolnost bránit použití pravidla pro určení příslušnosti stanoveného v tomto ustanovení.
46
S ohledem na všechny tyto úvahy je třeba na položenou otázku odpovědět tak, že čl. 7 bod 1 písm. b) druhá odrážka nařízení č. 1215/2012 musí být vykládán v tom smyslu, že soud členského státu je v souladu s tímto ustanovením příslušný k rozhodnutí sporu týkajícího se žaloby na náhradu škody, kterou proti leteckému dopravci usazenému na území jiného členského státu podala společnost, které byla postoupena pohledávka cestujícího vyplývající z plnění smlouvy o přepravě uzavřené s tímto dopravcem, pokud je tímto soudem soud místa, kde služby podle této smlouvy byly nebo měly být poskytnuty.
K nákladům řízení
47
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl takto:
Článek 7 bod 1 písm. b) druhá odrážka nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech
musí být vykládán v tom smyslu, že
soud členského státu je v souladu s tímto ustanovením příslušný k rozhodnutí sporu týkajícího se žaloby na náhradu škody, kterou proti leteckému dopravci usazenému na území jiného členského státu podala společnost, které byla postoupena pohledávka cestujícího vyplývající z plnění smlouvy o přepravě uzavřené s tímto dopravcem, pokud je tímto soudem soud místa, kde služby podle této smlouvy byly nebo měly být poskytnuty.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: polština.