62005CJ0083_CS
Účastníci řízení
Odůvodnění rozsudku
Výrok
Účastníci řízení
Ve věci C‑83/05,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Amtsgericht Freiburg (Německo) ze dne 14. ledna 2005, došlým Soudnímu dvoru dne 18. února 2005, v řízení zahájeném
Berndem Voigtem,
SOUDNÍ DVŮR (šestý senát),
ve složení J. Malenovský, předseda senátu, J.-P. Puissochet a A. Borg Barthet (zpravodaj), soudci,
generální advokát: A. Tizzano,
vedoucí soudní kanceláře: R. Grass,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s ohledem na vyjádření předložená:
– za německou vládu U. Forsthoffem, jako zmocněncem,
– za Komisi Evropských společenství X. Lewisem a M. Heller, jako zmocněnci,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
Odůvodnění rozsudku
1. Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (Úř. věst. L 42, s. 1; Zvl. vyd. 13/01, s. 44), ve znění směrnice Rady 92/53/EHS ze dne 18. června 1992 (Úř. věst. L 225, s. 1; Zvl. vyd. 13/11, s. 205, dále jen „směrnice 70/156“).
2. Tato žádost byla podána v rámci řízení zahájeného B. Voigtem ohledně pokuty, která mu byla uložena Regierungspräsidium Karlsruhe-Bretten (prezidium okresu Karlsruhe-Bretten).
Právní rámec
Právní úprava Společenství
3. Důvody, které vedly zákonodárce Společenství k přijetí směrnice 70/156, jsou v bodech odůvodnění této směrnice vysvětleny následovně:
„[…] motorová vozidla určená pro dopravu nákladů nebo osob musí v každém členském státě splňovat určité povinné technické požadavky; […] tyto požadavky se v jednotlivých členských státech liší; […] tyto odlišnosti jsou překážkou obchodu uvnitř Evropského hospodářského společenství;
[…] tyto překážky ve vytváření a fungování společného trhu lze omezit a dokonce i vyloučit, pokud všechny členské státy zavedou stejné požadavky vedle nebo namísto svých stávajících právních předpisů;
[…] členské státy tradičně kontrolují, zda vozidla před uvedením na trh vyhovují odpovídajícím technickým požadavkům; […] tato kontrola se provádí podle typů vozidel;
[...]
[…] na úrovni Společenství je třeba zavést postup schvalování každého typu vozidla tak, aby se mohla kontrolovat shoda s výše uvedenými požadavky a aby členské státy mohly uznávat kontroly provedené jinými členskými státy;
[…] tento postup musí umožnit každému členskému státu zjistit, zda určitý typ vozidla byl podroben kontrolám stanoveným zvláštními směrnicemi, zaznamenaným na certifikátu schválení typu; […] tento postup musí zároveň umožnit výrobcům vyplnit prohlášení o shodě pro všechna vozidla, která jsou shodná se schváleným typem; […] vozidlo provázené takovým prohlášením musí být považováno všemi členskými státy za vyhovující jejich vlastním právním předpisům; […] každý členský stát by měl informovat ostatní členské státy o svých zjištěních zasláním kopie certifikátu schválení typu každého typu vozidla, který byl schválen.
[…]“
4. Článek 1 první pododstavec směrnice 70/156 stanoví:
„Tato směrnice se vztahuje na schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, vyráběných v jediném nebo ve více stupních, a na schvalování typu systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla a jejich přípojná vozidla.“
5. Na základě článku 2 uvedené směrnice:
– je „schvalování typu“ definováno jako „správní postup, kterým členský stát osvědčuje, že určitý typ vozidla, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek splňuje technické požadavky této směrnice nebo některé ze zvláštních směrnic uvedených v soupisu v příloze IV nebo XI“;
– je „vozidlo“ definováno jako „každé vozidlo, úplné nebo nedokončené, určené k provozu na pozemních komunikacích, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h, a jeho přípojná vozidla, s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských a lesnických traktorů a všech samohybných strojů“ a
– „typ“ znamená „vozidla jediné kategorie, která se neliší alespoň v zásadních hlediscích stanovených v příloze II části B. Typ vozidla může zahrnovat různé varianty a verze (viz příloha II část B)“.
6. Podle přílohy II směrnice 70/156 zahrnuje kategorie „M1“ vozidla pro dopravu osob s nejvýše osmi sedadly kromě sedadla řidiče.
Vnitrostátní právní úprava
7. Ustanovení německé právní úpravy v oblasti silničního provozu jsou obsažena v různých právních a správních předpisech. Ve věci v původním řízení jsou relevantní zákon o silničním provozu (Straßenverkehrsgesetz, dále jen „StVG“), pravidla silničního provozu (Straßenverkehrsordnung, dále „jen StVO“) a zákon o přepravě osob (Personenbeförderungsgesetz, dále jen „PBefG“). Směrnice 70/156 byla do německého právního řádu provedena nařízením o schvalování typu vozidel a konstrukčních částí vozidel na úrovni Společenství (Verordnung über die EG-Typgenehmigung für Fahrzeuge und Fahrzeugteile ze dne 9. prosince 1994, naposledy pozměněné dne 7. února 2004). Pravidla pro registraci k silničnímu provozu (Straßenverkehrszulassungsordnung, dále jen „StVZO“) nyní upravují výlučně postup registrace, jakož i povinné pojištění a obsahují předpisy o výrobě a provozu vozidel.
8. StVO vymezuje požadavky, které je třeba dodržovat při řízení motorových vozidel. Pokud jde o rychlost, StVO stanoví pro osobní motorová vozidla pravidla odlišná od pravidel platných pro jiná motorová vozidla. Toto rozlišování vyplývá z čl. 18 odst. 5 druhé věty bodu 1 StVO, ustanovení relevantního v původním řízení, které omezuje nejvyšší dovolenou rychlost na dálnicích pro jiná vozidla než osobní motorová vozidla na 80 km/h. Pro posledně uvedená neexistuje žádné obecné omezení rychlosti.
9. StVO neobsahuje žádnou definici pojmu „osobní motorové vozidlo“. Článek 4 odst. 4 PBefG definuje osobní motorová vozidla jako motorová vozidla, která se „podle způsobu své konstrukce a svého vybavení hodí a jsou určena k přepravě nejvýše devíti osob (včetně řidiče)“.
Spor v původním řízení a předběžné otázky
10. Dne 21. října 2003 byl B. Voigt podroben kontrole, když na spolkové dálnici mimo zástavbu řídil motorové vozidlo typu „Sprinter“ vyrobené společností DaimlerChrysler AG s celkovou povolenou hmotností 4,6 tun. Jelikož rychlost uvedeného vozidla byla po odečtení přípustné míry tolerance 134 km/h, Regierungspräsidium Karlsruhe-Bretten uložilo B Voigtovi rozhodnutím ze dne 18. listopadu 2003 pokutu 275 eur, protože překročil nejvyšší dovolenou rychlost pro nákladní vozidla 80 km/h o 54 km/h. Kromě toho mu bylo na dva měsíce pozastaveno řidičské oprávnění a do centrálního dopravního rejstříku mu byly zapsány čtyři body. Vozidlo řízené B. Voigtem, pro které existuje schválení typu na úrovni Společenství v kategorii „M1“, je podle dokladů o registraci zaregistrováno jako osobní motorové vozidlo.
11. Bernd Voigt podal proti těmto opatřením dne 27. listopadu 2003 odvolání. S poukazem na osvědčení o registraci dotčeného vozidla, ve kterém je posledně uvedené klasifikováno jako osobní motorové vozidlo, se domníval, že omezení rychlosti na dálnici na 80 km/h mimo zástavbu platné zejména pro nákladní vozidla neplatí pro uvedené vozidlo, které podléhá omezením pro osobní motorová vozidla.
12. Rozhodnutím ze dne 10. března 2004 předložilo Staatsanwaltschaft Freiburg (státní zastupitelství Freiburg) spis B. Voigta Amtsgericht Freiburg k rozhodnutí o navrhované pokutě. Dne 29. dubna 2004 vydal tento soud osvobozující rozhodnutí. Staatsanwaltschaft Freiburg podalo proti tomuto rozhodnutí odvolání k Oberlandesgericht Karlsruhe. Dne 26. srpna 2004 Oberlandesgericht Karlsruhe toto osvobozující rozhodnutí zrušil. Měl za to, že ve věci v původním řízení jsou nezbytná doplňující skutková zjištění ohledně zvláštní verze vozidla typu „Sprinter“ řízeného B. Voigtem, protože podle rozhodnutí vydaného předchozí den v podobném případě je nutno rozlišovat mezi různými verzemi tohoto vozidla a údaj „osobní motorové vozidlo“ v dokladech o registraci není relevantní.
13. Za těchto okolností se Amtsgericht Freiburg rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1) Musí být směrnice 70/156/EHS […], která byla provedena do německého práva EG-TypV (Verordnung über die EG-Typgenehmigung für Fahrzeuge und Fahrzeugteile ze dne 9. prosince 1994, naposledy pozměněné dne 7. února 2004) vykládána v tom smyslu, že řidič, jehož motorové vozidlo bylo po schválení na základě schvalování typu na úrovni Společenství registrováno jako osobní motorové vozidlo, je rovněž oprávněn provozovat toto vozidlo jako schválený typ motorového vozidla při silničním provozu a řidič tohoto motorového vozidla podléhá zejména pouze předpisům o nejvyšší dovolené rychlosti, které platí pro osobní motorová vozidla?
2) Mají orgány příslušné pro stíhání dopravních přestupků právo prohlásit schválení typu, která byla vydána spolkovým dopravním úřadem na základě schvalování typu na úrovni Společenství, jakož i registrace, provedené německými registračními orgány, založené na těchto schváleních na úrovni Společenství, za neúčinná při kvalifikaci typu motorového vozidla, pokud se jedná o určení předpisů o nejvyšší dovolené rychlosti, které musí řidič takového typu motorového vozidla dodržovat?“
K předběžným otázkám
14. Podstatou obou otázek předkládajícího soudu, které je třeba přezkoumat společně, je, zda musí být směrnice 70/156 vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které takové vozidlo, jako je vozidlo dotčené ve věci v původním řízení, nepodléhá vnitrostátním předpisům upravujícím rychlost pro osobní motorová vozidla, nýbrž předpisům pro nákladní vozidla, přestože toto vozidlo bylo na základě schválení typu na úrovni Společenství vydaného na základě uvedené směrnice zaregistrováno jako osobní motorové vozidlo.
15. Úvodem je jednak třeba uvést, že směrnice 70/156, která se výslovně týká jen mezinárodní klasifikace motorových vozidel do kategorií M, N nebo O definovaných v její příloze II, neobsahuje žádné ustanovení o klasifikaci motorových vozidel v kategorii „osobní motorová vozidla“. Kromě toho podle zjištění předkládajícího soudu výrobce vozidla, o které se jedná ve věci v původním řízení, pro něj sice má schválení typu na úrovni Společenství „M1“, nicméně teprve ve stadiu registrace německými orgány bylo toto vozidlo klasifikováno jako osobní motorové vozidlo.
16. Směrnice 70/156 obsahuje ustanovení, která podle jejích bodů odůvodnění slouží tomu, aby stanovila a zavedla na úrovni Společenství postup schvalování každého typu vozidla, který nahradí postupy schvalování dříve existující v členských státech. Rozsah takového schvalování Společenství může být určen jen na základě přesného rozsahu působnosti směrnice 70/156.
17. Tato směrnice přitom chronologicky popisuje postup schválení typu, následný postup vystavení certifikátu schválení, vystavení prohlášení o shodě výrobcem, jakož i povinnost členských států ověřovat v souvislosti s registrací shodu vyrobených výrobků se schváleným typem. Ustanovení uvedené směrnice mají odstranit překážky volného pohybu zboží. Harmonizace předpisů a technických vlastností představuje prostředek k dosažení tohoto cíle. Směrnice 70/156 naproti tomu neobsahuje údaje jdoucí nad rámec této harmonizace. Neobsahuje zejména žádný požadavek určený členským státům týkající se pravidel upravujících rychlost platných pro různé kategorie motorových vozidel, pro které bylo uděleno schválení typu na úrovni Společenství.
18. Je tedy na místě uvést, že se tak směrnice 70/156 týká technických vlastností typu vozidla a neobsahuje žádné jiné požadavky týkající se pravidel silničního provozu, která musí být respektována řidiči motorových vozidel.
19. Je třeba rovněž poukázat na to, že směrnice 70/156 je založena na článku 100 Smlouvy o EHS (poté článek 100 Smlouvy o ES, nyní článek 94 ES) nebo článku 100a Smlouvy o EHS (poté článek 100a Smlouvy o ES, nyní po změně článek 95 ES), které se týkají pravomocí v oblasti harmonizace za účelem vytvoření společného nebo vnitřního trhu.
20. Za těchto podmínek ze znění směrnice 70/156 ani z jejího předmětu nebo účelu nevyplývá, že by zákonodárce Společenství chtěl se schvalováním typu vozidel na úrovni Společenství, které bylo touto směrnicí zavedeno za účelem odstranění překážek pro vytvoření vnitřního trhu, spojovat důsledky, pokud jde o použití vnitrostátních pravidel silničního provozu, která upravují rychlost různých kategorií motorových vozidel.
21. S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba na otázky položené Amtsgericht Freiburg odpovědět tak, že směrnice 70/156 musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle které takové vozidlo, jako je vozidlo dotčené ve věci v původním řízení, nepodléhá vnitrostátním předpisům upravujícím rychlost pro osobní motorová vozidla, nýbrž předpisům pro nákladní vozidla, přestože toto vozidlo bylo na základě schválení typu na úrovni Společenství, vydaného na základě uvedené směrnice, zaregistrováno jako osobní motorové vozidlo.
K nákladům řízení
22. Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení vzhledem ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Výrok
Z těchto důvodů Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl takto:
Směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, ve znění směrnice Rady 92/53/EHS ze dne 18. června 1992, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle které takové vozidlo, jako je to dotčené ve věci v původním řízení, nepodléhá vnitrostátním předpisům upravujícím rychlost pro osobní motorová vozidla, nýbrž předpisům pro nákladní vozidla, přestože toto vozidlo bylo na základě schválení typu na úrovni Společenství, vydaného na základě uvedené směrnice, zaregistrováno jako osobní motorové vozidlo.