Predmet T-793/22
TU
protiv
Europskog parlamenta
Presuda (četvrto prošireno vijeće) od 11. rujna 2024.
„Javna služba – Akreditirani parlamentarni asistenti – Prestanak dužnosti – Ugovor na određeno vrijeme – Neproduljenje – Status zviždača – Članci 22.a do 22.c Pravilnika o osoblju – Zaštitne mjere – Povjerljivost – Neimovinska šteta”
1.      Sudski postupak – Podnošenje dokaza – Nezakonito prikupljeni dokazi – Dopuštenost – Pretpostavke – Odlučujući dokazi za osiguranje sudskog nadzora
(Poslovnik Općeg suda, čl. 85.)
(t. 64., 69.)
2.      Sudski postupak – Mjere upravljanja postupkom – Pisana pitanja postavljena strankama – Neovisna ocjena činjenica i dokaza koju provodi Opći sud
(Poslovnik Općeg suda, čl. 88. i čl. 89. st. 1.)
(t. 73., 74.)
3.      Dužnosnici – Prava i obveze – Prijava činjenica na temelju kojih se može pretpostaviti postojanje nezakonitog djelovanja ili teške povrede – Posljedice za upravu – Obveza zaštite službenika koji je dojavio činjenice – Doseg – Nužnost donošenja odluke kojom se potvrđuje status zviždača – Nepostojanje
(Pravilnik o osoblju za dužnosnike, čl. 22.a st. 1., 2. i 3.; Uvjeti zaposlenja ostalih službenika, čl. 127.)
(t. 78.-84.)
4.      Dužnosnici – Prava i obveze – Prijava činjenica na temelju kojih se može pretpostaviti postojanje nezakonitog djelovanja ili teške povrede – Posljedice za upravu – Obveza zaštite službenika koji je dojavio činjenice – Doseg – Nepostojanje povratnice i informacije o poduzetim mjerama – Povreda – Prijava koja je upućena i Europskom uredu za borbu protiv prijevara (OLAF) – Nepostojanje utjecaja
(Pravilnik o osoblju za dužnosnike, čl. 22.a i 22.b; Uvjeti zaposlenja ostalih službenika, čl. 127.; Uredba br. 883/2013 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 5. st. 3.)
(t. 91.-102.)
5.      Dužnosnici – Prava i obveze – Prijava činjenica na temelju kojih se može pretpostaviti postojanje nezakonitog djelovanja ili teške povrede – Posljedice za upravu – Obveza zaštite službenika koji je dojavio činjenice – Doseg – Donošenje dostatnih zaštitnih mjera u slučaju postojanja vjerodostojnih indicija o šteti – Diskrecijska ovlast – Granice – Teret dokazivanja
(Pravilnik o osoblju za dužnosnike, čl. 22.a st. 3., čl. 22.b i 22.c; Uvjeti zaposlenja ostalih službenika, čl. 127.)
(t. 105., 112.-117., 128., 136., 138., 140.-144., 158.)
6.      Akti institucija – Direktive – Direktiva 2019/1937 o zaštiti osoba koje prijavljuju povrede prava Unije – Izravno nametanje obveza institucijama Unije u njihovim odnosima s osobljem – Isključenost – Mogućnost pozivanja – Doseg
(čl. 288. treći st. UFEU-a; Uredba 2019/1937 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 21. st. 5.)
(t. 106.-111.)
7.      Dužnosnici – Prava i obveze – Prijava činjenica na temelju kojih se može pretpostaviti postojanje nezakonitog djelovanja ili teške povrede – Posljedice za upravu – Obveza zaštite službenika koji je dojavio činjenice – Doseg – Obnova ugovora akreditiranog parlamentarnog asistenta parlamentarne skupine bez njezina zahtjeva – Isključenost – Povreda načela jednakog postupanja i dužnosti brižnog postupanja – Nepostojanje
(Uvjeti zaposlenja ostalih službenika, čl. 127. i čl. 130. st. 1.; odluka Europskog parlamenta o donošenju Statuta zastupnika u Europskom parlamentu, čl. 21. st. 1.; odluka Predsjedništva Parlamenta o provedbenim mjerama Statuta zastupnika u Europskom parlamentu, čl. 18. st. 3.)
(t. 129.-135., 193., 196.-200., 202.)
8.      Dužnosnici – Prava i obveze – Prijava činjenica na temelju kojih se može pretpostaviti postojanje nezakonitog djelovanja ili teške povrede – Posljedice za upravu – Obveza zaštite službenika koji je dojavio činjenice – Doseg – Obveza povjerljivosti – Otkrivanje trećoj osobi službenikova statusa zviždača i oslobađanja tog službenika od dužnosti zbog njegove prijave – Povreda
(Pravilnik o osoblju za dužnosnike, čl. 22.a i 22.b; Uvjeti zaposlenja ostalih službenika, čl. 127.)
(t. 173., 176.-180.)
Kratak prikaz
Djelomično prihvaćajući tužbu koju je podnio TU, bivši akreditirani parlamentarni asistent (u daljnjem tekstu: APA) u Europskom parlamentu, Opći sud, odlučujući u proširenom vijeću, raspravlja o novom pitanju zaštite koju ta institucija treba pružiti APA-u na temelju njegova statusa zviždača.
Tužitelj je zaposlen kao APA u skupini zastupnika kako bi pomagao jednoj zastupnici na razdoblje od kolovoza 2019. do veljače 2022. U srpnju 2021. podnio je zahtjev za pomoć i zaštitu na temelju članka 24. Pravilnika o osoblju Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik o osoblju) koji se odnosio na uznemirivanje koje je pretrpio od zastupnice o kojoj je riječ. Tužitelj je u toj poruci elektroničke pošte naveo i da želi zaštititi financijske interese Unije te je u tom zahtjevu dostavio informacije o financijskim nepravilnostima koje je navodno počinila zastupnica o kojoj je riječ. Usto, te je nepravilnosti prijavio Europskom uredu za borbu protiv prijevara (OLAF).
U istom mjesecu Parlament je donio mjeru privremene zaštite kojom je tužitelja premjestio pod nadležnost predsjednika izaslanstva, koji je bio i član skupine kojoj je pripadala zastupnica. Kasnije, nakon navodne osvete uprave tog izaslanstva, tužitelj je, na svoj zahtjev, oslobođen od dužnosti do isteka svojeg ugovora.
Tužitelj je također zatražio premještaj na bilo koje drugo radno mjesto u okviru Parlamenta i to da potonji predvidi produljenje njegova ugovora kako bi mu omogućio da s tom institucijom i OLAF-om surađuje u pogledu istraga koje su u tijeku i istodobno uživa punu zaštitu. Naposljetku je podnio nekoliko zahtjeva za obnovu svojeg ugovora.
Budući da su ti zahtjevi odbijeni, tužitelj je Općem sudu podnio tužbu kojom je zahtijevao, s jedne strane, poništenje odluke Parlamenta o neproduljenju njegova ugovora APA-a i prešutne odluke kojom mu se odbija priznati status zviždača i odbijaju donijeti druge mjere zaštite uz mjeru oslobađanja od dužnosti kao i, s druge strane, naknadu pretrpljene štete.
Ocjena Općeg suda
Opći sud najprije utvrđuje da Parlament nije bio dužan donijeti odluku kojom priznaje da tužitelj ima status zviždača. Naime, zaštita predviđena člankom 22.a stavkom 3. Pravilnika o osoblju dodjeljuje se, bez ikakvih formalnosti, dužnosnicima koji su dali informacije o činjenicama na temelju kojih se može pretpostaviti postojanje nezakonite aktivnosti, i to samo zbog toga što su pružili navedene informacije.
Međutim, to utvrđenje ne dovodi u pitanje činjenicu da institucija mora poštovati prava koja proizlaze iz statusa zviždača osobe o kojoj je riječ.
U tom pogledu, kao prvo, neovisno o OLAF-ovim obvezama obavještavanja u odnosu na tužitelja, Parlament je, kao tijelo nadležno za osiguravanje zaštite službenika institucije koji su u skladu s člancima 22.a i 22.b Pravilnika o osoblju prijavili ozbiljne nepravilnosti, kojem su prijavljene činjenice iz članka 22.a Pravilnika o osoblju, bio također dužan, kao prvo, potvrditi primitak te prijave i zatim, kao drugo, službenika obavijestiti o mjerama poduzetim na temelju njegove prijave, u skladu s dužnošću brižnog postupanja i primjenom internih pravila o provedbi članka 22.c Pravilnika o osoblju.
Kao drugo, što se tiče tereta dokazivanja dostatnosti zaštitnih mjera, u situaciji kao što je ona u ovom slučaju, u kojoj tužitelj iznosi vjerodostojne indicije da je pretrpio štetu nakon donošenja mjere premještaja i u kojoj se njegove prijave o navodnoj osveti koju je izvršila uprava izaslanstva usto i dalje ispituju, Parlament je dužan dokazati da je ispunio svoju obvezu zaštite zviždača donošenjem dostatnih mjera u tu svrhu.
Naime, u situaciji u kojoj je, kao u ovom slučaju, institucija dužna provesti odredbe predviđene člancima 22.a do 22.c Pravilnika o osoblju, kojima se osobito nastoji osigurati zaštita zviždača od eventualnih mjera osvete, ta institucija ne može predvidjeti pravila kojima se pruža manja razina zaštite u odnosu na ona koja je u tom pogledu konkretno donio zakonodavac Unije u području zaštite zviždača koju pružaju države članice(1).
Kao treće, što se tiče dosega obveze institucije da zaštiti zviždače, Opći sud ističe da iz članka 22.a stavka 3. Pravilnika o osoblju proizlazi da institucija mora poduzeti sve potrebne mjere kako bi im osigurala uravnoteženu i učinkovitu zaštitu od svih oblika osvete, uključujući prijetnje i pokušaje osvete.
Točno je da Parlament ne može produljiti ugovor APA-a ako nijedan zastupnik iz skupine to nije izričito zatražio. Naime, ugovor APA-a može se produljiti samo na inicijativu jednog ili više zastupnika, kojima se ne može naložiti da surađuju ili nastave surađivati s APA-om kojeg nisu slobodno izabrali. APA sa zastupnikom ili zastupnicima kojima pomaže ima radni odnos koji obilježava postojanje povjerenja.
Isto tako, dužnost brižnog postupanja ne može značiti da Parlament protivno pravilu sadržanom u članku 21. Statuta članova Parlamenta, u skladu s kojim zastupnici slobodno izabiru svoje osobne suradnike, produlji ugovor APA-a, iako je on stekao status zviždača.
Međutim, to utvrđenje ne utječe na dužnost Parlamenta da poduzme sve potrebne mjere kako bi se tužitelju osigurala uravnotežena i učinkovita zaštita od svih oblika osvete.
Opći sud u tom pogledu smatra da Parlament, time što je samo obavijestio tužitelja da je mjera oslobađanja od dužnosti jedina moguća mjera zaštite, nije dokazao da je u skladu s člankom 22.a stavkom 3. Pravilnika o osoblju poduzeo sve potrebne mjere kako bi se uvjerio da institucija prema tužitelju ne postupa štetno zbog njegova statusa zviždača. S obzirom na tužiteljev status zviždača i na temelju članka 22.a stavka 3. Pravilnika o osoblju, Parlament mu je, uz mjeru oslobađanja od dužnosti, trebao pružiti potporu i pokušati pomoći u pronalasku rješenja.
Osim toga, time što je tužitelju samo priopćio da se ne predviđa nijedna druga mjera zaštite kako bi ga se zaštitilo na temelju njegova statusa zviždača i da produljenje njegova ugovora nije mjera koja se predviđa na temelju tog statusa, Parlament nije dokazao da mu je pružio savjetovanje i pomoć koje mu je trebao pružiti.
Naposljetku, Parlament je povrijedio svoju obvezu povjerljivosti i zaštite tužiteljeva identiteta kao zviždača time što je predsjednika izaslanstva obavijestio da će se tužitelja osloboditi od dužnosti kod njega zbog njegova zahtjeva za pomoć, ali i zbog statusa zviždača, pri čemu tužitelj nije odobrio otkrivanje tog statusa.
Slijedom toga, Opći sud zaključuje da postoji neimovinska šteta koju je pretrpio tužitelj, a koja se ne može popraviti samim poništenjem prešutne odluke u dijelu u kojem je Parlament njome, u odgovoru na tužiteljev zahtjev, tužitelju odbio dodijeliti drugu mjeru zaštite osim mjere oslobađanja od dužnosti. U tim okolnostima Opći sud poništava navedenu odluku, djelomično prihvaća zahtjev za naknadu štete u iznosu od 10 000 eura i odbija tužbu u preostalom dijelu.
1      Direktiva (EU) 2019/1937 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2019. o zaštiti osoba koje prijavljuju povrede prava Unije (SL 2019., L 305, str. 17.)