Väliaikainen versio
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
JEAN RICHARD DE LA TOUR
2 päivänä lokakuuta 2025(1)
Asia C‑446/24
Freie Hansestadt Bremen
vastaan
DT
(Ennakkoratkaisupyyntö – Oberverwaltungsgericht der Freien Hansestadt Bremen (Bremenin ylempi hallintotuomioistuin, Saksa))
Ennakkoratkaisupyyntö – Maahanmuuttopolitiikka – Direktiivi 2008/115/EY – Jäsenvaltioissa sovellettavat yhteiset vaatimukset ja menettelyt laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi – 3 artiklan 6 kohta ja 11 artiklan 2 kohta – Kansallinen lainsäädäntö, jonka nojalla tietyissä tapauksissa on määrättävä lähtökohtaisesti toistaiseksi voimassa oleva maahantulo- ja oleskelukielto – Terrorismin uhka
I       Johdanto
1.        Ennakkoratkaisupyyntö koskee jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY(2) 3 artiklan 6 alakohtaa ja 11 artiklan 2 kohtaa.
2.        Unionin tuomioistuimella
on tilaisuus täsmentää, ovatko nämä säännökset esteenä sille, että kansallisessa lainsäädännössä säädetään, että kolmannen maan kansalaiselle voidaan määrätä toistaiseksi voimassa oleva maahantulokielto sillä perusteella, että hän on uhka kansalliselle turvallisuudelle, eli erityisesti terrorismin uhka.
3.        Kysymys koskee tällä hetkellä jäsenvaltioiden vähemmistöä(3). Sen merkitys
tulevaisuudessa riippuu sen meneillään olevan lainsäädäntötyön tuloksista, jolla muutetaan unionin oikeutta tällä alalla
ja joka heijastaa jäsenvaltioiden enemmistön käytäntöä(4).
4.        Esitän jäljempänä syyt, joiden perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin tulkitsisi kyseisiä säännöksiä siten, että vaikka niissä edellytetään tietyn
pituuden vahvistamista, niissä ei säädetä mitään rajoja silloin, kun lähtökohtaisen viiden vuoden määräajan ylittämistä koskevat poikkeukselliset edellytykset täyttyvät. Ne eivät kuitenkaan vapauta jäsenvaltioita velvollisuudesta noudattaa direktiivissä 2008/115 säädettyjä aineellisia ja menettelyllisiä takeita.
II     Asiaa koskevat oikeussäännöt
A       Unionin oikeus
5.        Direktiivin 2008/115 johdanto-osan 14 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Kansallisten palauttamistoimien vaikutuksille olisi annettava eurooppalainen ulottuvuus ottamalla käyttöön maahantulokielto, jolla kielletään saapuminen kaikkien jäsenvaltioiden alueelle ja oleskelu siellä. Maahantulokiellon pituutta määritettäessä olisi otettava asianmukaisesti huomioon kaikki yksittäisen tapauksen erityispiirteet, eikä se saisi pääsääntöisesti ylittää viittä vuotta. – –”
6.        Kyseisen direktiivin 1 artiklassa, jonka otsikko on ”Kohde”, säädetään seuraavaa:
”Tässä direktiivissä säädetään yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä, joita jäsenvaltioiden on [unionin] oikeuden yleisperiaatteisiin kuuluvien perusoikeuksien sekä kansainvälisen oikeuden mukaisesti sovellettava palauttaessaan laittomasti oleskelevia kolmansien maiden kansalaisia, mukaan luettuina pakolaisten suojeluun ja ihmisoikeuksiin liittyvät velvoitteet.”
7.        Kyseisen direktiivin 3 artiklan 6 alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Tässä direktiivissä tarkoitetaan
– –
6)      ’maahantulokiellolla’ hallinnollista tai oikeudellista päätöstä tai muuta toimenpidettä, jolla kielletään määrätyksi ajaksi tulo jäsenvaltioiden alueelle ja siellä oleskelu ja joka liittyy palauttamispäätökseen”.
8.        Direktiivin 2008/115
11 artiklan, jonka otsikko on ”Maahantulokielto”, 1–3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.      Palauttamispäätöksiin on liitettävä maahantulokielto
a)      jos vapaaehtoista paluuta varten ei ole myönnetty aikaa; tai
b)      jos paluuvelvoitetta ei ole noudatettu.
Muissa tapauksissa palauttamispäätöksiin voidaan liittää maahantulokielto.
2.      Maahantulokiellon kestoa määritettäessä on otettava asianmukaisesti huomioon kaikki yksittäistapauksen erityispiirteet, eikä kielto saa lähtökohtaisesti olla voimassa viittä vuotta pidempään. Se voi kuitenkin olla pidempi kuin viisi vuotta, jos asianomainen kolmannen maan kansalainen on vakava uhka yleiselle järjestykselle, yleiselle turvallisuudelle tai valtion turvallisuudelle.
3.      Jäsenvaltion on harkittava maahantulokiellon kumoamista tai lykkäämistä silloin, kun kolmannen maan kansalainen, jolle on määrätty maahantulokielto 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti, voi todistettavasti osoittaa poistuneensa jäsenvaltion alueelta noudattaen täysin palauttamispäätöstä.
– –
Jäsenvaltio voi pidättyä määräämästä maahantulokieltoa, kumota sen tai lykätä sitä yksittäistapauksissa humanitaarisista syistä.
Jäsenvaltio voi kumota maahantulokiellon tai lykätä sen täytäntöönpanoa yksittäistapauksissa tai tietyissä tapausryhmissä muiden syiden perusteella.”
B       Saksan oikeus
9.        Ulkomaalaisten oleskelusta, työskentelystä ja kotouttamisesta liittovaltion alueella 30.7.2004 annetun lain (Gesetz über den Aufenthalt, die Erwerbstätigkeit und die Integration von Ausländern im Bundesgebiet; jäljempänä AufenthG)(5)(6) 11 §:n, jonka otsikko on ”Maahantulo- ja oleskelukielto”, 4 momentissa, 5a momentin kolmannessa ja neljännessä virkkeessä ja 5b momentissa säädetään seuraavaa:
”(4)      Maahantulo- ja oleskelukielto voidaan kumota tai sen kestoa voidaan lyhentää ulkomaalaisen suojeltavien etujen turvaamiseksi tai siltä osin kuin tämän kiellon tarkoitus ei enää edellytä sitä. – –
– –
(5a)      – – Maahantulo- tai oleskelukiellon kumoaminen tai sen keston lyhentäminen on lähtökohtaisesti kiellettyä. Osavaltion ylin viranomainen voi hyväksyä poikkeuksia tästä periaatteesta tapauskohtaisesti.
(5b)      Jos ulkomaalainen poistetaan liittotasavallan alueelta 58 a §:ssä tarkoitetun maastapoistamispäätöksen perusteella, on lähtökohtaisesti määrättävä toistaiseksi voimassa oleva maahantulo- ja oleskelukielto. – – Edellä 5a momentin kolmatta ja neljättä virkettä sovelletaan soveltuvin osin.”
10.      AufenthG:n 58a §:n, jonka otsikko on ”Maastapoistamistoimenpide”, 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Osavaltion ylin viranomainen voi tosiseikkoihin perustuvan arvion perusteella antaa ulkomaalaista koskevan maastapoistamismääräyksen ilman aiempaa karkotustoimea Saksan liittotasavallan turvallisuuteen kohdistuvan erityisen vaaran tai terrorismin uhan torjumiseksi. Maastapoistamismääräys voidaan panna täytäntöön heti; maastapoistamista koskevaa varoitusta ei edellytetä.[(7)]”
III  Pääasian tosiseikat ja ennakkoratkaisukysymys
11.      Pääasian kantaja DT on Venäjän kansalainen, joka on asunut Bremenissä (Saksa) oleskeluluvan perusteella. Senator für Inneres der Freien Hansestadt Bremen (Bremenin sisäministeri, Saksa) antoi 13.3.2017 määräyksen, jonka mukaan DT oli poistettava maasta Venäjälle AufenthG:n 58 a §:n nojalla, koska turvallisuusviranomaisten tietojen perusteella oli olemassa vaara, että kantaja tekisi Saksassa terrori-iskun. Saatettuaan asian menestyksettä Bundesverwaltungsgerichtin (liittovaltion ylin hallintotuomioistuin, Saksa), Bundesverfassungsgerichtin (liittovaltion perustuslakituomioistuin, Saksa) ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen(8) käsiteltäväksi DT poistettiin 4.9.2017 maasta Venäjälle, jossa hän asuu nykyään.
12.      Kommunale Ausländerbehörde der Stadtgemeinde Bremen (Bremenin kunnallinen ulkomaalaisviranomainen, Saksa) totesi 1.12.2017 tekemällään päätöksellä, että AufenthG:n 58 a §:n mukaisen maastapoistamispäätöksen voimassaoloon ei liity tiettyä määräaikaa. Verwaltungsgericht der Freien Hansestadt Bremen (Bremenin hallintotuomioistuin, Saksa) kumosi kyseisen päätöksen 3.12.2021 antamallaan tuomiolla, joka sai lainvoiman, sillä perusteella, ettei DT:lle ollut vielä määrätty maahantulo- ja oleskelukieltoa.
13.      Bremenin sisäministeri määräsi 1.2.2022 tekemällään päätöksellä(9) DT:lle Saksassa toistaiseksi voimassa olevan maahantulo- ja oleskelukiellon. Hän vetosi päätöksensä tueksi lähinnä siihen, että tällainen toistaiseksi voimassa oleva kielto on lähtökohtaisesti määrättävä AufenthG:n 11 §:n 5b momentin ensimmäisen virkkeen nojalla henkilöille, jotka on poistettu maasta kyseisen lain 58a §:n nojalla määrätyn maastapoistamistoimenpiteen nojalla. Bremenin sisäministeri katsoo yhtäältä, ettei DT:n tapauksessa ole syytä poiketa tästä säännöstä poikkeuksellisesti, kun otetaan huomioon tiedustelupalvelujen päätelmät hänen käyttäytymisestään maastapoistamisen jälkeen sekä hänen sosiaaliset siteensä ja perhesiteensä Saksan liittotasavaltaan. Toisaalta on edelleen syytä pelätä, että DT tekee terrori-iskun Saksassa, jos hän saapuu tämän jäsenvaltion alueelle.
14.      DT nosti kanteen Verwaltungsgericht der Freien Hansestadt Bremenissä, joka kumosi kyseisen päätöksen. Se katsoo, että AufenthG:n 11 §:n 5b momentin ensimmäistä virkettä ei voida soveltaa, koska toistaiseksi voimassa oleva maahantulo- ja oleskelukielto ei ole direktiivin 2008/115
3 artiklan 6 alakohdan ja 11 artiklan 2 kohdan mukainen.
15.      Voidakseen ratkaista Bremenin osavaltion tästä päätöksestä tekemän valituksen ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, onko Saksan lainsäädäntö yhteensopiva näiden unionin oikeuden säännösten ja määräysten kanssa. Sillä on asiasta epäselvyyttä, koska unionin tuomioistuin ei ole antanut tätä koskevaa ratkaisua ja koska kansalliset tuomioistuimet, oikeuskirjallisuus(10) ja Saksan hallitus ovat arvioineet asiaa eri tavoin.
16.      Tässä tilanteessa Oberverwaltungsgericht der Freien Hansestadt Bremen (Bremenin ylempi hallintotuomioistuin) päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko direktiivin [2008/115] 3 artiklan 6 alakohtaa ja 11 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan henkilölle, jonka oleskeluoikeus on päättynyt ja josta on tehty palauttamispäätös sillä perusteella, että hän aiheuttaa terrorismin uhan, on pääsääntöisesti määrättävä toistaiseksi voimassa oleva maahantulokielto?”
17.      DT, Bremenin osavaltio, Saksan ja Tanskan hallitukset sekä Euroopan komissio esittivät kirjallisia huomautuksia. DT:tä, Bremenin osavaltiota, Saksan ja Ruotsin hallituksia sekä komissiota kuultiin 19.6.2025 pidetyssä istunnossa, ja ne vastasivat unionin tuomioistuimen esittämiin suullisesti vastattaviin kysymyksiin.
IV     Asian tarkastelu
18.      Tässä toisessa asiassa, jossa on kyseessä se, onko Saksan lainsäädäntö, joka koskee kolmannen maan kansalaiselle asetetun jäsenvaltioiden alueelle saapumista koskevan kiellon kestoa, yhteensopiva direktiivin 2008/115
11 artiklan 2 kohdan kanssa, unionin tuomioistuimen on ratkaistava seuraava uusi kysymys: onko kyseisessä säännöksessä säädetyn maahantulokiellon kesto ilmaistava vuosina, jos se voi yleiseen järjestykseen, yleiseen turvallisuuteen tai kansalliseen turvallisuuteen kohdistuvan vakavan uhan tapauksessa olla pidempi kuin viisi vuotta?
19.      Edellisessä asiassa, joka johti 19.9.2013 annettuun tuomioon Filev ja Osmani(11), oli kyse siitä, oliko AufenthG:n 11 §:n eräs toinen momentti kuin se, josta on kyse nyt käsiteltävässä asiassa, unionin oikeuden mukainen. Unionin tuomioistuin totesi, että ”direktiivin 2008/115 11 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä
Aufenth[G:n] 11 §:n 1 momentin kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jonka mukaan maahantulokiellon kestoa voidaan rajoittaa vain asianomaisen kolmannen maan kansalaisen tällaista rajoittamista koskevasta hakemuksesta”(12).
20.      Unionin tuomioistuin totesi tältä osin, että ”sanamuodosta ’maahantulokiellon kestoa määritettäessä’ ilmenee selvästi, että jäsenvaltioilla on velvollisuus rajoittaa ajallisesti kunkin maahantulokiellon vaikutusten kesto lähtökohtaisesti enintään viiteen vuoteen riippumatta siitä, onko asianomainen kolmannen maan kansalainen hakenut tällaista rajoittamista”.(13) Unionin tuomioistuin viittasi lisäksi kyseisen direktiivin 3 artiklan 6 alakohtaan sisältyvään maahantulokiellon käsitteen määritelmään, jonka mukaan maahantulokiellolla tarkoitetaan muun muassa päätöstä, jolla kielletään ”määrätyksi ajaksi” tulo jäsenvaltioiden alueelle ja siellä oleskelu(14).
21.      Tuomion Filev ja Osmani merkitys on määriteltävä kyseessä olevan kansallisen lainsäädännön ja tulkitun unionin oikeussäännön perusteella. Unionin tuomioistuin katsoi, että maahantulokieltoa ei voida määrätä ilman, että sille vahvistetaan kesto, jota määritettäessä on otettava asianmukaisesti huomioon kaikki yksittäistapauksen erityispiirteet, eikä se saa direktiivin 2008/115 11 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen mukaan pääsääntöisesti ylittää viittä vuotta(15).
22.      Unionin tuomioistuin ei siten ottanut kantaa kyseisen direktiivin 11 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen tulkintaan, jonka mukaan ”[maahantulokiellon kesto] voi kuitenkin olla pidempi kuin viisi vuotta, jos asianomainen kolmannen maan kansalainen on vakava uhka yleiselle järjestykselle, yleiselle turvallisuudelle tai valtion turvallisuudelle”.
23.      Tuomiosta Filev ja Osmani, jossa tulkitaan direktiivin 2008/115
3 artiklan 6 alakohtaa ja 11 artiklan 2 kohdan ensimmäistä virkettä, voidaan siis päätellä ainoastaan, että maahantulokiellon kesto on vahvistettava ja että se ei saa ylittää viittä vuotta, paitsi jos kyseinen kielto on määrätty sellaiselle kolmannen maan kansalaiselle, joka on vakava uhka yleiselle järjestykselle, yleiselle turvallisuudelle tai valtion turvallisuudelle. Mielestäni tuon tuomion 4
4 kohdasta(16) ei myöskään voida johtaa mitään ohjetta, koska se koskee toistaiseksi voimassa olevia maahantulokieltoja, jotka on vahvistettu muiden kuin kyseisen direktiivin 11 artiklan 2 kohdan toisessa virkkeessä tarkoitettujen tilanteiden perusteella, ja unionin tuomioistuin vain palautti kyseisen säännöksen mieliin.
24.      Näin ollen jäljelle jää
täysin kysymys siitä, onko maahantulokiellon kesto rajoitettava yli viiden vuoden pituiseksi ajaksi, vai voiko se olla rajoittamaton (tai elinikäinen tai pysyvä(17)) silloin, kun kyseinen kielto koskee henkilöä, joka on vakava uhka yleiselle järjestykselle, yleiselle turvallisuudelle tai valtion turvallisuudelle.
25.      Ensinnäkin totean, että terminologisesta näkökulmasta ilmaisu ”määrät
ty” voidaan ymmärtää siten, että sillä viitataan verbiin määritellä, määrätä, vahvistaa, täsmentää. Koska kyse on henkilöstä, ylärajana on siis hänen elinaikansa. Näin ollen olen Saksan, Tanskan ja Ruotsin hallitusten kanssa samaa mieltä siitä, että toistaiseksi voimassa oleva ajanjakso on direktiivin 2008/115 3 artiklan 6 alakohdassa tarkoitettu määrätty aika(18).
26.      Toiseksi on todettava, että unionin lainsäätäjä on määritellyt maahantulokiellon siten, että se voi kestää yli viisi vuotta, jos yleiseen järjestykseen, yleiseen turvallisuuteen tai kansalliseen turvallisuuteen kohdistuu vakava uhka. Se ei
halunnut vahvistaa maahantulokiellon enimmäiskestoa. Direktiivin 2004/38/EY(19) 32 artiklassa säädetyn kaltaisia maahantulokiellon ajallisia vaikutuksia koskevia säännöksiä ei myöskään ole annettu.
27.      Tämä
valinta olla vahvistamatta maahantulokiellon enimmäiskestoa erityisen vakavissa olosuhteissa perustuu komission ehdotukseen, joka on pysynyt muuttumattomana(20). Vain lähtökohtainen viiden vuoden enimmäiskesto sai jotkin jäsenvaltiot ilmaisemaan eriäviä lähestymistapoja. Erityisesti Saksan liittotasavalta on johdonmukaisesti pysynyt kannassaan, jonka mukaan rajoituksia ei pitäisi olla(21).
28.      Sitä vastoin maahantulokiellon kesto
n enimmäisraja, kun kyseessä on turvallisuusriski, joka johtuu erityisesti yleiseen järjestykseen, yleiseen turvallisuuteen tai kansalliseen turvallisuuteen kohdistuvasta uhkasta, esitetään selkeästi ehdotuksessa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi unionissa laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamista koskevasta yhteisestä järjestelmästä sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY, neuvoston direktiivin 2001/40/EY ja neuvoston päätöksen 2004/191/EY kumoamisesta(22), erityisesti sen 16 artiklassa.
29.      Kyseisen ehdotuksen 16 artiklan, jonka otsikko on ”Turvallisuusriskejä aiheuttavien kolmansien maiden kansalaisten palauttaminen”, 3 kohdan a alakohdassa todetaan, että ”poiketen siitä, mitä tämän asetuksen asiaan liittyvissä säännöksissä säädetään, tämän artiklan soveltamisalaan kuuluvi[lle] kolmansien maiden kansalaisi[lle] voidaan – – määrätä 10 artiklan mukaisesti maahantulokielto, jonka pituus ylittää 10 artiklan 6 kohdassa tarkoitetun enimmäiskeston enintään kymmenellä lisävuodella”.(23)
30.      Kyseisen ehdotuksen 1
0 artikla, jonka otsikko on ”Maahantulokiellon määrääminen”, kuuluu seuraavasti:
”1.      Palauttamispäätöksiin on liitettävä maahantulokielto, kun
a.      kolmannen maan kansalainen on 12 artiklan mukaisen maastapoistamisen kohteena;
b.      paluuvelvoitetta ei ole noudatettu 13 artiklan mukaisesti asetetussa määräajassa;
c.      kolmannen maan kansalainen aiheuttaa 16 artiklassa tarkoitetun turvallisuusriskin.
– –
6.      Maahantulokiellon kestoa määritettäessä on otettava asianmukaisesti huomioon kaikki tapauksen erityispiirteet, ja sen kesto saa olla enintään 10 vuotta.
7.      Edellä olevan 6 kohdan mukaisen maahantulokiellon kestoa voidaan pidentää peräkkäisillä enintään viiden vuoden jaksoilla. Tällaisen pidentämisen on perustuttava yksilölliseen arviointiin, jossa otetaan asianmukaisesti huomioon kaikki merkitykselliset olosuhteet ja erityisesti toimivaltaisten viranomaisten asianmukaisesti perustelemat syyt, joiden vuoksi on tarpeen edelleen estää asianomaisen kolmannen maan kansalaisen pääsy jäsenvaltioiden alueelle [(24)].”
31.      Mielestäni kyseinen ehdotus vahvistaa, että voimassa olevan oikeuden nykytilassa komissio ei voi väittää, että jäsenvaltioilla o
n mahdollisuus jatkaa direktiivin 2008/115 nojalla annettua vastaavaa maahantulokieltoa ennen sen voimassaolon päättymistä, jos vakava uhka jatkuu, edellyttäen, että kyseisessä direktiivissä säädettyjä takeita noudatetaan. Tältä osin on myös todettava, että toisin kuin asetuksessa (EU) 2018/1861(25) säädetään, direktiivin 2008/115 yhdessäkään säännöksessä ei aseteta jäsenvaltioille velvollisuutta suorittaa viran puolesta uudelleentarkastelua.
32.      Ehdotan näin ollen, että unionin tuomioistuin toteaa, että direktiivin 2008/115
3 artiklan 6 alakohtaa ja 11 artiklan 2 kohdan toista virkettä on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä sille, että kolmannen maan kansalaiselle, jonka oleskeluoikeus on päättynyt ja jonka osalta on tehty palauttamispäätös sillä perusteella, että hän aiheuttaa terrorismin uhan, määrätään toistaiseksi voimassa oleva maahantulokielto.
33.      AufenthG:n
11 §:n 5b momentin ensimmäiseen virkkeeseen sisältyvän kaltaisen yleissäännön(26) asettaminen ainakin yhden direktiivin 2008/115 11 artiklan 2 kohdan toisessa virkkeessä tarkoitetun syyn perusteella oikeuttaa kuitenkin tarkemman tarkastelun kyseisen direktiivin 11 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen valossa. Siinä nimittäin säädetään, että ”maahantulokiellon kestoa määritettäessä on otettava asianmukaisesti huomioon kaikki yksittäistapauksen erityispiirteet”. Tästä suhteellisuusperiaatteesta muistutetaan myös mainitun direktiivin johdanto-osan 14 perustelukappaleessa. Unionin tuomioistuin on lisäksi katsonut, että direktiivin 2008/115 5 artiklassa säädetty velvollisuus ottaa huomioon lapsen etu, perhesuhteet ja asianomaisen kolmannen maan kansalaisen terveydentila sitoo jäsenvaltioita, kun ne aikovat antaa kyseisen direktiivin 11 artiklassa tarkoitetun maahantulokiellon(27).
34.      Näin ollen olen komission kanssa samaa mieltä siitä, että
asianomaisen henkilön tilanteen perusteellinen tarkastelu, toisin sanoen tapauskohtaisesti, ei voi olla poikkeuksellista(28). Tämä unionin oikeudessa säädetty toimivaltaisten viranomaisten harkintavalta on säilytettävä, vaikka tämä harkintavalta on Saksan hallituksen suullisessa käsittelyssä käyttämän ilmaisun mukaan kansallisen oikeuden nojalla ”rajoitettua” silloin, kun todetaan, että henkilön käyttäytyminen on vakava uhka kansalliselle turvallisuudelle. Tältä osin sillä, että jäsenvaltioiden tehtävänä on määritellä olennaiset turvallisuusintressinsä ja toteuttaa asianmukaiset toimenpiteet sisäisen ja ulkoisen turvallisuutensa varmistamiseksi, ei ole merkitystä(29).
35.      Ehdotan näin ollen unionin tuomioistuimelle tulkintaa, jota olisi täydennettävä muistuttamalla niistä ensisijaisista takeista, joista kansallisessa lainsäädännössä on säädettävä, kun kyseessä oleva tilanne kuuluu direktiivin 2008/115 soveltamisalaan(30).
36.      Ensinnäkin direktiivin 2008/115
11 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä virkkeessä edellytetyn asianomaisen henkilön tilanteen ja käyttäytymisen tapauskohtaisen kokonaisarvioinnin on johdettava siihen, että toimivaltainen viranomainen on velvollinen tekemään perustellun päätöksen(31), joka voidaan saattaa tuomioistuimen tutkittavaksi(32).
37.      Toiseksi maahantulokielto on voitava kumota tai sitä on voitava lykätä, kuten direktiivin 2008/115
11 artiklan 3 kohdan kolmannessa ja neljännessä alakohdassa säädetään, etenkin, jos se on voimassa toistaiseksi. Tällä perusteella voitaisiin mielestäni päättää myös maahantulokiellon keston lyhentämisestä.
38.      Mahdollisuutta tehdä tällaisia päätöksiä myöhemmin voidaan verrata joko direktiivissä 2004/38(33) tai asetuksessa 2018/1861(34) säädettyihin velvoitteisiin.
39.      Edellä mainitsemani yleiset vaatimukset ilmenevät myös Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännöstä, jonka mukaan sellaisten toimenpiteiden, joilla pyritään valvomaan muiden kuin omien kansalaisten pääsyä sopimusvaltioiden alueelle ja joilla loukataan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen(35)8 artiklan 1 kappaleessa suojattua oikeutta, on oltava lainmukaisia ja demokraattisessa yhteiskunnassa välttämättömiä, eli ne on voitava oikeuttaa pakottavalla yhteiskunnallisella tarpeella ja niiden on erityisesti oltava oikeassa suhteessa tavoiteltuun oikeutettuun päämäärään nähden(36).
40.      Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on luetellut perusteet sen arvioimiseksi, onko karkotus tai maahantulokielto(37) – joka annettiin useimmissa tapauksissa sellaisen rikostuomion perusteella, joka liittyi rikoksiin, joista jotkin muodostivat vakavan uhan yleiselle järjestykselle(38)– tarpeellinen ja oikeasuhteinen.
41.      Euroopan ihmisoikeustuomioistuin korostaa myös, että toissijaisuusperiaatteen
nojalla on niin, että vaikka näkemykset tuomion lopputuloksesta voivat poiketa, silloin, kun kansalliset viranomaiset ovat suorittaneet punninnan Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännössä vahvistettujen kriteerien mukaisesti, ainoastaan painavat syyt voivat johtaa siihen, että Euroopan ihmisoikeustuomioistuin korvaa kansallisten tuomioistuinten kannan omalla näkemyksellään(39). Näin ollen se varmistaa, että kansallisista päätöksistä ilmenee kaikilla toimivaltatasoilla näiden eri perusteiden nimenomainen ja perusteellinen arviointi(40). Euroopan ihmisoikeustuomioistuin palauttaa erityisesti mieleen oikeuskäytäntönsä, joka koskee toistaiseksi voimassa olevan maahantulokiellon oikeasuhteisuuden arviointia asianomaisen henkilön yleiselle järjestykselle aiheuttaman uhkan vakavuuden perusteella(41). Se voi toisinaan riittää yksinään oikeuttamaan tällaisen kieltopäätöksen riippumatta siitä, onko sen kestoa rajoitettu vai onko se pysyvä(42). Näin on selvästi silloin, kun kiellon pysyvyys perustuu terrorismin uhkaan, ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuin katsoo, että valitukset, joissa vedotaan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 8 artiklan noudattamatta jättämiseen, ovat ilmeisen perusteettomia(43).
42.      Lisäksi Euroopan ihmisoikeustuomioistuin antaa erityistä merkitystä asianomaisille henkilöille tarjotulle mahdollisuudelle vaatia jälkikäteen, että maahantulokiellon kestoa rajoitetaan, samalla kun se tutkii konkreettisesti, voiko asianomainen henkilö saada myöntävän vastauksen maahantulokiellon keston lyhentämistä koskevaan hakemukseensa(44).
43.      Kaik
kien näiden vaatimusten osalta huomautan nyt käsiteltävässä asiassa ensinnäkin, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan toimivaltainen viranomainen on ottanut huomioon tiedustelupalvelujen päätelmät DT:nkäytöksestä hänen maastapoistamisensa jälkeen sekä hänen sosiaaliset siteensä ja perhesiteensä Saksan liittotasavaltaan(45). Saksan hallituksen istunnossa yksityiskohtaisesti selostamien kirjallisten huomautusten mukaan kyseessä olevassa Saksan lainsäädännössä maahantulokiellon kesto porrastetaan tilanteiden vakavuuden mukaan(46). Lopuksi toimivaltainen viranomainen voi poikkeuksellisesti sallia näiden määräaikojen lyhentämisen tai maahantulokiellon kumoamisen tapauskohtaisesti(47). Koska kirjallisissa huomautuksissa tai istunnossa ei ole esitetty sovellettavasta lainsäädännöstä täsmennyksiä tältä osin, vaikuttaa siltä, että maahantulokiellon kumoamista tai sen keston lyhentämistä koskevan pyynnön esittämiselle ei ole asetettu kohtuullista määräaikaa(48). Huomautan lisäksi, ettei pääasiassa ole todettu DT:n esittäneen tällaista toissijaista vaatimusta.
44.      Nämä päätelmät tukevat näkemystäni siitä, että
toistaiseksi voimassa oleva maahantulokielto voidaan määrätä erityisesti silloin, kun kansallinen turvallisuus on vakavasti uhattuna, edellyttäen, että direktiivissä 2008/115 säädettyjä aineellisia ja menettelyllisiä takeita noudatetaan.
V       Ratkaisuehdotus
45.      Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Oberverwaltungsgericht der Freien Hansestadt Bremenin esittämään ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
Jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY
3 artiklan 6 alakohtaa ja 11 artiklan 2 kohdan toista virkettä
on tulkittava siten, että
ne eivät ole esteenä sille, että kolmannen maan kansalaiselle, jonka oleskeluoikeus on päättynyt ja jonka osalta on tehty palauttamispäätös sillä perusteella, että hän aiheuttaa terrorismin uhan, määrätään toistaiseksi voimassa oleva maahantulokielto.
Tällainen maahantulokielto on määrättävä yhtäältä ottaen huomioon kaikki yksittäistapauksen erityispiirteet ja direktiivin 5 artiklassa säädetyt velvoitteet. Toisaalta asianomaisen henkilön on voitava esittää kohtuullisessa ajassa tällaisen toimenpiteen kumoamista tai sen keston lyhentämistä koskeva pyyntö.
1      Alkuperäinen kieli: ranska.
2      EUVL 2008, L 348, s. 98.
3      Tietääkseni jäsenvaltiot, joissa on nimenomaisesti säädetty, että maahantulokielto voi olla voimassa toistaiseksi, jos yleiseen järjestykseen, yleiseen turvallisuuteen tai kansalliseen turvallisuuteen kohdistuu vakava uhka, ovat seuraavat: Tanskan kuningaskunta, Saksan liittotasavalta, Espanjan kuningaskunta, Itävallan tasavalta ja Ruotsin kuningaskunta. Suurin osa jäsenvaltioista valitsi yli viiden vuoden ajallisesti rajoitetun ja enintään 20 vuoden pituisen määräajan. Ks. Tanskan hallituksen kirjalliset huomautukset, Ruotsin hallituksen suulliset huomautukset ja Ad Hoc
‑kysely 5.9.2023 Euroopan muuttoliikeverkoston palauttamispäätöksistä ja maahantulokielloista, joka on saatavilla englannin kielellä seuraavassa internet-osoitteessa: https://emnbelgium.be/sites/default/files/publications/2023.29 %20-%20AHQ%20on%20return%20decisions%20and%20entry%20bans%20-%20Compilation%20of%20answers%20for%20wider%20dissemination.pdf.
4      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 28–30 kohta.
5      BGBl. 2004 I, s. 1950.
6      Sellaisena kuin se on julkaistu 25.2.2008 (BGBl. 2008 I, s. 162) ja sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 21.2.2024 annetun lain (BGBl. 2024 I, nro 54)
1 §:llä.
7      Oberverwaltungsgericht der Freien Hansestadt Bremen, joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, täsmentää, että ”ulkomaalaisen oleskelulupa raukeaa maastapoistamismääräyksen tiedoksiannolla (AufenthG:n 51 §:n 1 momentin 5 a kohta), joten tämä menettää oleskeluoikeutensa (AufenthG:n 4 §:n 1 momentti), on velvollinen poistumaan maasta (AufenthG:n 50 §:n 1 momentti) ja hänet voidaan poistaa maasta (AufenthG:n 58 §:n 1 momentti). Bundesverwaltungsgerichtin oikeuskäytännön mukaan maastapoistamismääräys on direktiivin 2008/115/EY 3 artiklan 4 alakohdassa tarkoitettu palauttamispäätös (Bundesverwaltungsgericht, tuomio 21.3.2017, 1 VR 1/17, – – 32 kohta).
8      Jäljempänä Euroopan ihmisoikeustuomioistuin.
9      Ks. sellaisen maahantulokiellon yhteensopivuudesta unionin oikeuden kanssa, joka on määrätty pitkän ajan kuluttua sellaisen palauttamispäätöksen perusteella, jossa ei myönnetä aikaa vapaaehtoista poistumista varten, tuomio 1.8.2025, Al Hoceima ja
Boghni (C‑636/23 ja C‑637/23, EU:C:2025:603, 64–67 kohta).
10      Ks. ennakkoratkaisupyynnön 21–25 kohta.
11      C‑297/12, jäljempänä tuomio Filev ja Osmani, EU:C:2013:569. Saksan viranomaisten päätökset eivät perustuneet terrorismin tukemiseen liittyviin rikoksiin. Ks. tällaisesta tapauksesta tuomio 3.6.2021, Westerwaldkreis (C‑546/19, EU:C:2021:432, 22 kohta). Kyseiseen tuomioon johtaneessa asiassa ei sovellettu samaa Saksan lainsäädäntöä (ks. kyseisen tuomion 13 kohta).
12      Tuomio Filev ja Osmani (34 kohta). Kursivointi tässä.
13      Tuomio Filev ja Osmani (27 kohta).
14      Tuomio Filev ja Osmani (29 kohta).
15      Tuomio Filev ja Osmani (25–27 kohta).
16      Kyseisessä kohdassa todetaan, että ”direktiivin 2008/115 11 artiklan 2 kohta on esteenä sille, että pääasioissa kyseessä olevien kaltaisten kestoltaan rajoittamattomien maahantulokieltojen, jotka on määrätty ennen päivää, jona direktiivi 2008/115 tuli sovellettavaksi, vaikutukset pysytetään kauemmin kuin mainitussa säännöksessä kyseiselle kiellolle säädetyn enimmäisajan, paitsi jos maahantulokiellot on kohdistettu sellaisiin kolmansien maiden kansalaisiin, jotka ovat vakava uhka yleiselle järjestykselle, yleiselle turvallisuudelle tai valtion turvallisuudelle” (kursivointi tässä).
17      Tätä ilmaisua käytetään pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta 25.11.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/109/EY (EUVL 2004, L 16, s. 44) 22 artiklan 4 kohdassa, josta ilmenee, että toisen jäsenvaltion, jossa kolmannen maan kansalainen ei ole saanut pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asemaa, tekemään kyseisen henkilön karkottamista koskevaan päätökseen voidaan liittää ”pysyvä oleskelukielto” kyseisen direktiivin 17 artiklassa tarkoitetuista yleiseen järjestykseen tai yleiseen turvallisuuteen liittyvistä syistä.
18      Ks. vastaavasti myös komission lainsäädäntömenettelyn aikana esittämä kanta ilmaisun ”for a specified period” (määrätyksi ajaksi) poistamisesta: ”The Commission underlined that even a lifelong re-entry ban is for a specified time (the lifetime of the person concerned)” (Komissio korosti, että jopa elinikäinen maahantulokielto on voimassa määrätyn ajan (kyseisen henkilön elinajan) (vapaa käännös)). Ks. kotouttamis-, maahanmuutto- ja maastapoistamistyöryhmää/sekakomiteaa (EU-Islanti/Norja/Sveitsi) koskevan menettelyn tuloksista 22.11.2006 ja 6.12.2006 laaditut neuvoston asiakirjat, jotka koskevat ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi (asiakirjat 14743/06 ja 15871/06), saatavilla englannin kielellä seuraavissa internet-osoitteissa: https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST‑14743-2006-INIT/en/pdf ja https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST‑15871-2006-INIT/en/pdf [alaviite 7, joka on 3 artiklan g alakohdan alla ja jossa määritellään ilmaisu ”re-entry ban” (direktiivin 2008/115 3 artiklan 6 alakohdassa tarkoitettu maahantulokielto) (s. 5 ja 4)].
19      Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL 2004, L 158, s. 77). Kyseisen 32 artiklan sanamuoto palautetaan mieleen tämän ratkaisuehdotuksen alaviitteessä 33.
20      Ks. jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi annetun ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi (COM(2005) 391 final) 9 artiklaa koskeva huomautus tähän ehdotukseen liitetyssä komission valmisteluasiakirjassa, joka sisältää ehdotuksen yksityiskohtaiset huomautukset.
Kyseinen 9 artikla vastaa olennaisilta osin direktiivin 2008/115 11 artiklaa. Ks. lisäksi 25.3.2008 päivätty Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajavaltion ilmoitus valtuuskunnille kyseisestä ehdotuksesta (asiakirja 7774/08), joka saatavilla englannin kielellä seuraavassa internet-osoitteessa: https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST‑7774-2008-INIT/en/pdf (s. 18) ja parlamentin kanta, joka on vahvistettu ensimmäisessä käsittelyssä 18.6.2008 ja on saatavilla seuraavassa Internet-osoitteessa: https://www.europarl.europa.eu/doceo/document/TC1-COD-2005-0167_FI.pdf (s. 21).
21      Ks. erityisesti 26.7.2006 päivätty neuvoston asiakirja kotouttamis-, maahanmuutto- ja maastapoistamistyöryhmää/sekakomiteaa (EU-Islanti/Norja/Sveitsi) koskevan menettelyn tuloksista ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi (asiakirja 11456/06) (alaviite 2, s. 2) ja neuvoston puheenjohtajavaltion 4.3.2008 päivätty ilmoitus valtuuskunnille tästä ehdotuksesta (asiakirja 6785/08) (s. 21, alaviite 52), jotka ovat saatavilla englannin kielellä seuraavissa internet-osoitteissa: https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST‑11456-2006-INIT/en/pdf
ja
https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST‑6785-2008-INIT/en/pdf.
22      Komission 11.3.2025 tekemä ehdotus (COM(2025) 101 final). Sillä korvataan komission 12.9.2018 tekemä ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi (COM(2018) 634 final). Viimeksi mainittuun ei sisältynyt mitään muutoksia maahantulokieltojen keston osalta. Ks. turvallisuusriskien määrittämisestä 11.3.2025 tehty ehdotus, selitykset sivulla 13 ja riskiluettelo 16 artiklassa.
23      Kursivointi tässä. Nämä ajanjaksot on ilmoitettu ohjeellisesti palauttamistoimenpiteitä varten laaditusta jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten käyttöön tarkoitetusta yhteisestä ”palauttamiskäsikirjasta” 16.11.2017 annetun komission suosituksen (EU) 2017/2338 (EUVL 2017, L 339, s. 83) liitteessä, erityisesti s. 127. Totean lisäksi, että ne vastaavat jäsenvaltioiden enemmistön antamia tietoja. Ks. yhteenveto tämän ratkaisuehdotuksen alaviitteessä 3 mainitusta Ad Hoc
‑kyselystä, joka on saatavilla seuraavassa internet-osoitteessa: https://emnbelgium.be/fr/publication/question-ad-hoc-sur-les-decisions-de-retour-et-les-interdictions-dentree.
24      Kursivointi tässä.
25      Schengenin tietojärjestelmän (SIS) perustamisesta, toiminnasta ja käytöstä rajatarkastuksissa, Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1987/2006 muuttamisesta ja kumoamisesta 28.11.2018 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2018/1861 (EUVL 2018, L 312, s. 14).
Ks. kyseisen asetuksen 39 artikla. Siinä säädetyn tarkistusjakson päätyttyä ja jos asianomainen jäsenvaltio ei ilmoita kuulutusten jatkamisesta, kuulutukset poistetaan automaattisesti.
26      Viittaan ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen ennakkoratkaisukysymyksessään käyttämään ilmaisuun ”on
pääsääntöisesti määrättävä toistaiseksi voimassa oleva maahantulo- ja oleskelukielto” (kursivointi tässä), joka vastaa AufenthG:n 11 §:n 5b momentin ensimmäiseen virkkeeseen sisältyvää ilmaisua: ”on
lähtökohtaisesti määrättävä toistaiseksi voimassa oleva maahantulo- ja oleskelukielto” (kursivointi tässä). Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ja Saksan hallitus selittivät istunnossa, että Saksan hallinto-oikeuden nojalla toimivaltaisella viranomaisella on velvollisuus määrätä toistaiseksi voimassa oleva maahantulokielto, jos kyseessä ovat AufenthG:n 58a §:n 1 momentin ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetut olosuhteet. Perussäännöstä voidaan poiketa vain poikkeuksellisissa ja epätyypillisissä olosuhteissa.
27      Ks. tuomio 27.4.2023, M.D. (Maahantulokielto Unkariin) (C‑528/21 EU:C:2023:341, 89 ja 91 kohta).
28      Ks. vastaavasti tuomio 27.4.2023, M.D. (Maahantulokielto Unkariin) (C‑528/21 EU:C:2023:341, 92 kohdan toinen luetelmakohta). Ks. myös tämän ratkaisuehdotuksen alaviitteessä 23 mainitun komission suosituksen liite, erityisesti s. 126 ja 127.
29      Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on niin, että pelkästään se, että kansallinen toimenpide on annettu kansallisen turvallisuuden suojaamiseksi, mikä SEU 4 artiklan 2 kohdan mukaan säilyy yksinomaan kunkin jäsenvaltion vastuulla, ei voi johtaa siihen, ettei unionin oikeutta sovelleta, ja vapauttaa jäsenvaltioita velvollisuudesta noudattaa unionin oikeutta. Ks. tuomio 6.10.2020, Privacy International (C‑623/17, EU:C:2020:790, 44 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
30      Ks. tarpeesta katsoa, kun otetaan huomioon direktiivin 2008/115 tavoite ja yleinen rakenne, että sitä sovelletaan maahantulokieltoa koskevaan päätökseen, koska jäsenvaltioille on asetettu kyseisen direktiivin nojalla aineelliset ja menettelylliset takeet kolmansien maiden kansalaisten perusoikeuksien suojaamiseksi, tuomio 27.4.2023, M.D. (Maahantulokielto Unkariin) (C‑528/21 EU:C:2023:341, 77, 83 ja 84 kohta). Mielestäni tätä unionin lainsäätäjän tarkoitusta on korostettava, koska direktiivin 2008/115 11 artiklan 2 kohdan toisessa virkkeessä mainitaan erityisesti kansalliseen turvallisuuteen kohdistuva vakava uhka.
31      Ks. vastaavasti direktiivin 2008/115 12 artiklan 1 kohta. Ks. myös toimen oikeasuhteisuutta koskevista vaatimuksista tämän ratkaisuehdotuksen 39–41 kohta, jotka koskevat Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytäntöä.
32      Ks. direktiivin 2008/115 13 artikla. Ks. vertailun vuoksi myös direktiivin 2004/38 30 ja 31 artikla ja asetuksen 2018/1861 24 artiklan 4 kohta, jotka koskevat oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja kyseisen toimenpiteen oikeasuhteisuuden tutkimista. Ks. myös tuomio 4.10.2012, Byankov (C‑249/11, EU:C:2012:608, 37, 40–42, 44 ja 79 kohta). Ks. lopuksi direktiivistä 2004/38 tehdyn vertailun merkityksellisyydestä silloin, kun jäsenvaltiot käyttävät mahdollisuutta tukeutua direktiivin 2008/115
säännöksiin määrittääkseen toimivaltaiset viranomaiset ja määrittääkseen menettelyn, jota sovelletaan sellaisen päätöksen tekemiseen, jossa määrätään unionin kansalaisen palauttamisesta, jos mikään unionin oikeuden säännös tai määräys ei ole esteenä tälle, tuomio 14.9.2017, Petrea (C‑184/16, EU:C:2017:684, 52 kohta).
33      Ks. direktiivin 2004/38
32 artikla, jonka otsikko on ”Maahantulokiellon voimassaolo” ja jonka 1 kohdassa säädetään, että ”henkilö, jolta on kielletty maahantulo yleiseen järjestykseen tai yleiseen turvallisuuteen liittyvistä syistä, voi hakea maahantulokiellon poistamista olosuhteisiin nähden kohtuullisen ajan kuluttua ja joka tapauksessa kolmen vuoden kuluttua – – asianmukaisesti tehdyn lopullisen maahantulokieltopäätöksen täytäntöönpanosta”.
34      Kyseisen asetuksen 39 artiklassa säädetty uudelleentarkastelua koskeva velvollisuus liittyy siihen, ettei maahantulon ja maassa oleskelun epäämistä koskevan kuulutuksen tekemiselle ole vahvistettu määräaikaa.
35      Allekirjoitettu Roomassa 4.11.1950.
36       Ks. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 18.10.2006, Üner v. Alankomaat (CE:ECHR:2006:1018JUD004641099, 54 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
37      Ks. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 18.10.2006, Üner v. Alankomaat (CE:ECHR:2006:1018JUD004641099, 57–60 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
38      Ks. mm. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 30.11.2021, Avci v. Tanska (CE:ECHR:2021:1130JUD004024019, 37 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Ks. erityisesti kyseisen tuomion 30 kohta, joka koskee vaaraa siitä, että asianomainen henkilö jatkaa rikosten tekemistä.
39      Ks. mm. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 30.11.2021, Avci v. Tanska (CE:ECHR:2021:1130JUD004024019, 38 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
40      Ks. erityisesti pysyvästä maahantulokiellosta, joka on määrätty sellaiselle kolmannen maan kansalaiselle, joka on kolmevuotiaasta lähtien laillisesti viettänyt suurimman osan nuoruudestaan Tanskassa, Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 5.9.2023, Al-Masudi v. Tanska (CE:ECHR:2023:0905JUD003574021, 25–35 kohta).
41      Ks. mm. tuomio 5.9.2023, Al-Masudi v. Tanska (CE:ECHR:2023:0905JUD003574021, 33 ja 34 kohta).
42      Ks. samasta Saksan lainsäädännöstä, jota unionin tuomioistuin tarkasteli tuomiossaan Filev ja Osmani, Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 25.3.2010, Mutlag v. Saksa (CE:ECHR:2010:0325JUD004060105, 61 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
43      Ks. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 7.2.2017, K2 v. Yhdistynyt kuningaskunta (CE:ECHR:2017:0207DEC004238713, 66 kohta); tuomio 1.2.2022, Johansen v. Tanska (CE:ECHR:2022:0201DEC002780119, § 80–84) ja tuomio 22.3.2022, Laraba v. Tanska (CE:ECHR:2022:0322DEC002678119, 31–34 kohta). Näihin tuomioihin johtaneissa asioissa maahantulokiellot liittyivät kyseessä olevien kaksoiskansalaisten kansalaisuuden menettämiseen. Kahdessa viimeksi mainitussa tuomiossa Euroopan ihmisoikeustuomioistuin tuo yksityiskohtaisesti esille kansallisten viranomaisten suorittaman kyseessä olevien eri intressien vertailun.
44      Ks. paluuta koskevan mahdollisuuden puhtaasti teoreettisesta luonteesta ajallisesti rajoitetun maahantulokiellon tapauksessa Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomiot 12.11.2024, Sharafane v. Tanska (CE:ECHR:2024:1112JUD000519923, 72 kohta) ja 12.11.2024, Al-Habeeb v. Tanska (CE:ECHR:2024:1112JUD001417123, 71 kohta). Ks. myös toistaiseksi voimassa olevan maahantulokiellon osalta Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 28.6.2007, Kaya v. Saksa (CE:ECHR:2007:0628JUD003175302, 69 kohta). Ks. mahdollisuudesta palata asianomaisen valtion alueelle lyhyeksi ajaksi ainakin perhesuhteiden perusteella mm. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 15.7.2025, Miari v. Tanska (CE:ECHR:2025:0715JUD000285224, 45 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
45      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 13 kohta.
46      Ks. AufenthG:n 11 §:n 5a ja 5b momentti, joissa toimivaltaisille viranomaisille annetaan terrorismin uhkaa koskevissa tapauksissa harkintavaltaa maahantulokieltojen keston (20 vuotta tai rajoittamaton) vahvistamisessa tapauksesta riippuen.
47      Ks. AufenthG:n 11 §:n 5a momentin kolmas ja neljäs virke, jotka toistetaan tämän ratkaisuehdotuksen 9 kohdassa.
48      Ks. vertailun vuoksi direktiivin 2004/38 32 artikla.