61996CJ0337_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-337/96,
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään oikeudellinen neuvonantaja Thomas F. Cusack, jota avustaa barrister Fergus Randolph, prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg,
kantajana,
vastaan
Industrial Refuse & Coal Energy Ltd, Englannin oikeuden mukaan perustettu yhtiö, kotipaikka Oxted (Yhdistynyt kuningaskunta), edustajanaan aluksi asianajotoimisto Kanaar & Co., solicitors,
vastaajana,
jossa yhtäältä kantaja vaatii vastaajan velvoittamista palauttamaan ennakkomaksu, jonka kantaja oli sille suorittanut esittelyhankkeen yhteydessä, joka koski jätteiden väliaikaisen varaston muuntamista sellaiseksi sähköntuotantolaitokseksi, jossa sähkö tuotetaan käsittelemättömästä yhdyskuntajätteestä, ja jossa toisaalta vastaaja vaatii vastavaatimuksenaan, että kantaja on velvoitettava maksamaan sopimuksessa määrätyn enimmäistuen loppuosa ja vahingonkorvausta,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(ensimmäinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann (esittelevä tuomari) sekä tuomarit D. A. O. Edward ja M. Wathelet,
julkisasiamies: A. Saggio,
kirjaaja: R. Grass,
ottaen huomioon esittelevän tuomarin kertomuksen,
kuultuaan julkisasiamiehen 14.7.1998 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1 Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY:n perustamissopimuksen 181 artiklan nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 14.10.1996 ja jossa vaaditaan, että Industrial Refuse & Coal Energy Ltd (jäljempänä Iraco) on velvoitettava maksamaan 242 234 ecun suuruinen summa 8,15 prosentin vuotuisine viivästyskorkoineen 20.10.1993 lukien.
2 Iraco on vaatinut vastineessaan vastavaatimuksenaan, että komissio on velvoitettava maksamaan 445 174 ecun suuruinen summa 8,15 prosentin vuotuisine viivästyskorkoineen 23.8.1989 lukien ja yhden miljoonan ecun suuruinen summa vahingonkorvauksena.
Riidanalainen sopimus
3 Yhteisö teki komission edustamana 9.7.1987 Iracon kanssa sopimuksen sellaisen esittelyhankkeen toteuttamisesta, joka koski jätteiden väliaikaisen varaston muuntamista sellaiseksi sähköntuotantolaitokseksi, jossa sähkö tuotetaan käsittelemättömästä yhdyskuntajätteestä. Iraco sitoutui sopimuksessa toteuttamaan tarvittavat työt, jotta hanke saataisiin päätökseen elokuussa 1989.
4 Komissio myönsi sopimuksen 3 kohdan mukaisesti Iracolle rahoitustukea, joka vastasi 26,2 prosenttia hankkeen todellisista kustannuksista ilman arvonlisäveroa ja jonka enimmäismääräksi vahvistettiin 636 612 ecua. Sopimuksen liitteessä II olevan 1 kohdan a alakohdassa oli sovittu, että 190 984 ecun suuruinen ennakkomaksu oli suoritettava 60 päivän kuluessa sopimuksen allekirjoittamisesta sopimuskumppanin nimissä olevalle, tätä tarkoitusta varten avatulle pankkitilille, jolle maksettiin korkoa. Ennakkomaksua ja korkoa sai käyttää ainoastaan hanketta varten, ja ennakkomaksulle kertynyt korko tuli vähentää rahoitustuen loppuosasta. Sopimuksen liitteessä II olevasta 1 kohdan c alakohdasta käy ilmi, että sopimuskumppani saa rahoitustukena maksetut summat lopullisesti itselleen vasta loppuraportin ja menojen käytön tultua hyväksytyiksi.
5 Sopimuksen 6 kohdan 1 alakohdan mukaan Iraco on yksin vastuussa niistä tappioista, vahingoista ja haitoista, joita sille saattaa koitua sopimuksen toteuttamisesta tai siihen liittyvästi.
6 Sopimuksen 7 kohdassa määrätään, että sopimuspuolten on sovittava kirjallisesti kaikista sopimusmääräyksiin tehtävistä muutoksista tai lisäyksistä.
7 Sopimuksen 9 kohdassa määrätään, että kumpikin sopimuspuoli voi irtisanoa sopimuksen päättymään kahden kuukauden irtisanomisajan kuluttua, jos vahvistettua työohjelmaa ei kannata enää jatkaa. Jos komission maksamien määrien tarkastamisessa käy ilmi, että komissio on maksanut sopimuspuolelle liikaa, sopimuskumppanin on välittömästi palautettava komissiolle liikaa maksettu määrä korkoineen, jotka lasketaan siitä päivästä lukien, jolloin hanke on saatettu loppuun tai työt on keskeytetty. Korkona on Euroopan investointipankin sinä päivänä voimassa ollut korko, jona komissio päätti myöntää hankkeelle rahoitustukea.
8 Sopimuksen 11 kohdan mukaan tietyt hanketta koskevat tiedot, joita sopimuskumppanin on toimitettava komissiolle, ovat luottamuksellisia.
9 Sopimuksen 13 kohdassa sopimuspuolet olivat sopineet siitä, että kaikki sopimuksen pätevyyttä, tulkintaa tai soveltamista koskevat mahdolliset riidat saatetaan yhteisöjen tuomioistuimen ratkaistaviksi.
10 Sopimuksen 14 kohdan mukaan sopimukseen sovelletaan Englannin lakia.
Asian taustalla olevat tosiseikat
11 Asiakirja-aineistosta käy ilmi, että komissio on suorittanut Iracolle 190 984 ecun suuruisen summan 18.8.1987 ja 11 005 ecun suuruisen summan 1.1.1988.
12 Iraco ilmoitti komissiolle 20.11.1987 päivätyllä kirjeellä, että hankkeen sijaintipaikaksi alun perin ajatellusta paikasta oli luovuttu, mistä saattoi aiheutua muutaman kuukauden viivästys hankkeen toteuttamiselle.
13 Komissio hyväksyi 29.11.1988 päivätyllä kirjeellä sen, että hankkeen loppuun saattaminen siirtyisi elokuusta 1989 syyskuuhun 1990. Se edellytti kuitenkin, että Iracon oli löydettävä paikallisten toimivaltaisten viranomaisten hyväksymä sopiva sijaintipaikka kuuden kuukauden kuluessa kirjeen vastaanottamisesta.
14 Todettuaan, ettei sopivaa sijaintipaikkaa ollut löytynyt, komissio irtisanoi Iracolle lähettämällään, 23.8.1989 päivätyllä kirjeellä sopimuksen sen 9 kohdan mukaisesti. Se kehotti Iracoa toimittamaan sille rahoitusraportin, johon piti sisältyä yksityiskohtainen selvitys kaikista hankkeeseen liittyneistä menoista 15.12.1988 saakka ja selvitys sille tilille, jolle ennakkoa oli maksettu, kertyneestä korosta. Raportti piti lähettää komissiolle 30.9.1989 mennessä.
15 Komissio täsmensi 18.10.1989 päivätyssä kirjeessä, ettei sopimusta ollut irtisanottu yhdyskuntajätteiden uusien polttolaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemisestä 8 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/369/ETY (EYVL L 163, s. 32; jäljempänä direktiivi) antamisen johdosta. Se totesi, ettei kyseistä direktiiviä ollut vielä pantu täytäntöön jäsenvaltioissa.
16 Sopimuspuolten käytyä kirjeenvaihtoa keskenään Iraco lähetti komissiolle 23.11.1990 päivätyn kirjeen, johon oli liitetty tositteita, joista kävivät ilmi sille aiheutuneet menot sekä rahoitustuen myöntämisedellytysten mukaisesti käytetyt summat.
17 Komissio katsoi, ettei se voinut hyväksyä Iracon esittämää summaa, ja se päätti toteuttaa tilien tarkastuksen paikan päällä. Tämän tilien tarkastuksen tulos ilmoitettiin Iracolle 4.8.1993 päivätyllä komission kirjeellä, ja tarkastuksen perusteella Iracon piti palauttaa komissiolle 242 234 ecun suuruinen summa. Samassa kirjeessä todettiin, että summa oli palautettava kahden kuukauden kuluessa kirjeen vastaanottamisesta.
18 Iraco vaati 18.8.1993 päivätyllä kirjeellään komissiota maksamaan sille 636 612 ecun suuruisen summan, joka vastasi ylimääräisistä töistä aiheutuneita kustannuksia sekä korvausta saamatta jääneestä voitosta ja aiheutuneesta vahingosta.
19 Iraco vastaanotti 20.10.1993 komission tilinpitäjän lähettämän maksuvaatimuksen.
20 Koska Iraco ei ole maksanut komission siltä vaatimaa summaa, komissio on nostanut esillä olevan kanteen.
Oikeudenkäynti yhteisöjen tuomioistuimessa
21 Komission kanne on kirjattu saapuneeksi yhteisöjen tuomioistuimeen 14.10.1996.
22 Iraco on pyytänyt yhteisöjen tuomioistuimeen 12.12.1996 saapuneeksi kirjatulla hakemuksellaan yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 76 artiklan nojalla, että sille myönnettäisiin maksuton oikeudenkäynti.
23 Yhteisöjen tuomioistuin on hylännyt tämän hakemuksen 3.2.1997 antamallaan määräyksellä.
24 Iraco on jättänyt yhteisöjen tuomioistuimeen 10.3.1997 asiakirjan, jonka otsikkona on "Vastine ja vastavaatimus".
25 Komissio on yhteisöjen tuomioistuimeen 15.5.1997 jättämällään hakemuksella vaatinut työjärjestyksen 91 artiklan 1 kohdan ja 94 artiklan 1 kohdan nojalla, että kyseinen asiakirja jätetään tutkimatta ja että yhteisöjen tuomioistuin hyväksyy vastineen puuttumisen vuoksi komission kanteen yksipuolisella tuomiolla.
26 Yhteisöjen tuomioistuin on hylännyt nämä vaatimukset 23.9.1997 antamallaan määräyksellä.
Pääasia
27 Komissio on väittänyt, että se on irtisanonut sopimuksen sen 9 kohdan mukaisesti, että Iraco on myöntänyt, että sopimus on irtisanottu kyseisen sopimusmääräyksen nojalla, että puolueettomien asiantuntijoiden suorittamassa tilien tarkastuksessa on käynyt ilmi, että Iraco oli velvollinen suorittamaan komissiolle 242 234 ecun suuruisen summan ja että komissio on virallisesti vaatinut tämän summan palauttamista. Komissio on todennut, että sillä on kyseisen sopimuksen nojalla oikeus saada takaisin vaatimansa summa.
28 Komission mukaan kyseinen summa muodostuu 191 438 ecusta, johon on lisätty sopimuksen 9 kohdan perusteella 8,15 prosentin suuruinen korko eli 50 796 ecua. Komissio vaatii lisäksi viivästyskorkoa 20.10.1993 lukien, jolloin Iraco on vastaanottanut maksuvaatimuksen.
29 Iraco on väittänyt vastineessaan ja vastavaatimuksessaan, että komissio on vastuussa siitä, ettei sopimusta voitu täyttää, koska se oli käynyt neuvotteluja Yhdistyneen kuningaskunnan toimivaltaisten viranomaisten kanssa entistä tiukemman direktiivin antamisesta ympäristönsuojelun alalla, ja tämä direktiivi koski kiinteiden yhdyskuntajätteiden ja jäteperäisten polttoaineiden polttamista.
30 Näiden neuvottelujen kautta aikaansaadussa direktiivissä vahvistetaan Iracon mukaan sellaisia ympäristönsuojelua koskevia vaatimuksia, joita sopimuksessa sovittu hanke ei täytä. Iraco katsoo näin ollen, että komissio on saanut aikaan sen, että sopimuksesta on tullut "teknisesti laiton", ja että komissio on rikkonut velvollisuuttaan ilmoittaa sopimuskumppanilleen Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten kanssa käymistään neuvotteluista, jotka ovat haitanneet hankkeen toteuttamista.
31 Iraco on täsmentänyt, että sovellettaviin määräyksiin tulleiden muutosten vuoksi sen on täytynyt ryhtyä aikaa ja huomattavia investointeja vaatineisiin toimenpiteisiin hankkeen saamiseksi uusien edellytysten mukaiseksi.
32 Iraco on lisäksi väittänyt, että komissio on rikkonut sopimusvelvoitteitaan toisaalta siten, että se on ilmoittanut toimenpiteistä, joihin se aikoi ryhtyä, KTI Energy Inc:lle, joka ei ollut sopimuspuoli, rikkoen siten salassapitovelvollisuuttaan, ja toisaalta siten, että se on ryhtynyt Costain Venturesin ja Midland Electricity Boardin kanssa Iracon kannalta vahingollisiin neuvotteluihin mahdollisesta tuesta, josta sopimuksessa ei ollut sovittu. Iraco on lisäksi väittänyt, että näiden yhtiöiden kanssa pidetyssä kokouksessa eräs komission virkamies on esittänyt loukkaavia väitteitä Iracon toimitusjohtajasta.
33 Iraco on näin ollen vaatinut vastavaatimuksella, että komission on maksettava sopimuksen 7 kohdan nojalla hyvitystä ja vahingonkorvausta. Se on katsonut komission sopimusrikkomuksista maksettavaksi kohtuulliseksi korvaukseksi tuen loppuosan eli 445 174 ecua. Iraco on vaatinut korvauksena siitä vahingosta, jonka komissio on aiheuttanut sille ja KTI Energy Ltd:lle, jonka osakepääomasta Iraco omistaa kolmasosan ja KTI Energy Inc. kaksi kolmasosaa, miljoona ecua.
34 Komissio on vastannut ensinnäkin, ettei Iracon mainitsemaa direktiiviä sovelleta kyseiseen sopimukseen.
35 Komissio on todennut tämän jälkeen yhteydenpidostaan KTI Energy Inc:hen, että kirjeessä, jonka se on lähettänyt vastauksena KTI Energy Inc:n tiedusteluun, todettiin ainoastaan, ettei viimeksi mainittu voinut osallistua hankkeeseen, koska sopivaa sijaintipaikkaa ei ollut löytynyt ja koska tästä syystä sopimus oli irtisanottu. Komissio on lisäksi todennut siltä osin kuin sitä vastaan esitetty väite on perustettu salassapitovelvollisuuden rikkomiseen, että sopimuksen 11 kohdan mukaan tämä velvollisuus koskee vain tiettyjä vastaajan komissiolle toimittamia tietoja. Komissio katsoo näin ollen, ettei se ole rikkonut sopimuksen 11 kohtaa.
36 Komissio on korostanut yhteydenpidostaan Costain Venturesiin ja Midland Electricity Boardiin, että - kuten Iraco on itsekin todennut -, vahinko jota se väittää kärsineensä, liittyy hankkeeseen, jolla ei ole mitään yhteyttä riidanalaiseen sopimukseen. Komissio katsoo näin ollen, etteivät nämä kysymykset voi sopimuksen 13 kohdan nojalla olla esillä olevan riidan kohteena.
37 Koska Iraco on vastineessaan ja vastavaatimuksessaan vedonnut samoihin perusteisiin ja perusteluihin, komission kannetta ja Iracon vastavaatimusta on tutkittava yhdessä.
38 On todettava, että koska hankkeen toteuttamista ei kannattanut jatkaa, komissiolla oli sopimuksen 9 kohdan nojalla oikeus irtisanoa se päättymään kahden kuukauden kuluttua irtisanomisesta.
39 Asiakirja-aineistosta käy ilmi, että kahden vuoden kuluttua siitä, kun sopimus oli tehty ja kun hankkeen olisi pitänyt olla lähes päätöksessä, Iraco ei ollut vieläkään löytänyt sopivaa sijaintipaikkaa. Komissio oli hyväksynyt hankkeen toteutumisen viivästymisen kuitenkin vain sillä nimenomaisella edellytyksellä, että Iracon oli löydettävä sopiva sijaintipaikka kuuden kuukauden kuluessa, mutta Iraco ei ollut täyttänyt tätä edellytystä.
40 Iraco ei ole kiistänyt sitä, että komissiolla oli oikeus irtisanoa sopimus sen 9 kohdan mukaisesti.
41 Tähän irtisanomiseen, josta ilmoitettiin 23.8.1989 päivätyssä komission kirjeessä ja joka tuli voimaan 23.10.1989, liittyy sopimuskumppanin velvollisuus palauttaa välittömästi komissiolle mahdollisesti liikaa maksetut summat korkoineen, jotka lasketaan hankkeen toteuttamispäivästä tai töiden keskeyttämispäivästä lukien.
42 Iraco ei voi vedota tätä palauttamisvelvoitetta vastaan siihen, että komissio olisi rikkonut sopimusvelvoitteitaan.
43 Direktiiviä koskevan perusteen osalta on todettava, ettei Iracolla ole ollut mitään syytä olettaa, että direktiivillä olisi vaikutusta hankkeen toteuttamiseen.
44 Tämän osalta on huomautettava ensiksikin, että Iraco oli velvollinen löytämään hankkeelle sopivan sijaintipaikan jo ennen kyseisen direktiivin antamista.
45 Direktiivin 2 artiklan mukaisesti direktiiviä sovelletaan vain "uusiin yhdyskuntajätteiden polttolaitoksiin". Direktiivin 1 artiklan 5 kohdan ja 12 artiklan mukaan viimeksi mainituilla tarkoitetaan laitoksia, joille on myönnetty toimintalupa 1.12.1990 lukien. Koska riidanalaisen sopimuksen kohteena oleva hanke piti toteuttaa viimeistään syyskuussa 1990, direktiivissä säädetty järjestelmä ei missään tapauksessa olisi koskenut sitä.
46 Siltä osin kuin Iraco katsoo, että direktiivillä on muutettu sopimusta, ja viittaa tämän osalta sopimuksen 7 kohtaan, riittää kun todetaan, että direktiivi on neuvoston antama yleisesti sovellettava säädös, eikä sen voida katsoa olevan sellainen sopimusta koskeva muutos, josta sopimuspuolet voisivat sopia keskenään. Asiakirja-aineistosta ei ole myöskään ilmennyt, että sopimuspuolet olisivat sopineet tällaisesta muutoksesta direktiivin perusteella.
47 Perusteesta, joka koskee salassapitovelvollisuuden rikkomista, joka johtui siitä, että komissio ja KTI Energy Inc ovat olleet kirjeenvaihdossa keskenään, on todettava, että komissio oli ainoastaan ilmoittanut viimeksi mainitulle yhtiölle, ettei tämä voinut osallistua hankkeeseen, koska sopivaa sijaintipaikkaa ei ollut löytynyt ja koska hanke ei näin ollen toteutuisi. Tällaista toteamusta, joka tehtiin lisäksi yritykselle, joka halusi osallistua kyseiseen hankkeeseen ja jonka komissio saattoi perustellusti olettaa olleen tietoinen hankkeen tilasta, ei voida pitää salassapitovelvollisuuden rikkomisena, vaikka katsottaisiinkin, että tiedot niistä vaikeuksista, joiden vuoksi Iraco ei ollut voinut löytää hankkeelle sopivaa sijaintipaikkaa, kuuluisivat salassapitovelvollisuuden piiriin.
48 Perusteesta, jonka Iraco on johtanut siitä, että komission virkamies on sen mukaan esittänyt Iracoa vahingoittavia loukkaavia väitteitä, on todettava, että tämä peruste on jätettävä tutkimatta, kuten julkisasiamieskin on todennut ratkaisuehdotuksensa 24 kohdassa.
49 Yhteisöjen tuomioistuimen välityslausekkeeseen perustuva toimivalta on poikkeus yleisestä säännöstä ja sitä on näin ollen tulkittava suppeasti. Yhteisöjen tuomioistuin voi tutkia ainoastaan sellaiset vaatimukset, jotka perustuvat sellaiseen yhteisön tekemään sopimukseen, johon sisältyy välityslauseke, tai jotka liittyvät välittömästi tällaisesta sopimuksesta johtuviin velvoitteisiin (asia 426/85, komissio v. Zoubek, tuomio 18.12.1986, Kok. 1986, s. 4057, 11 kohta).
50 Vastaajan vaatimuksista jo käy ilmi, että komission ja edellä mainittujen kolmansien tahojen välinen yhteydenpito ei millään tavalla liittynyt itse sopimukseen, vaan koski aivan eri hankkeeseen liittyvää rahoituspyyntöä.
51 Tästä seuraa, että komission kanne on perusteltu, kun taas Iracon vastavaatimus on osittain perusteeton ja se on osittain jätettävä tutkimatta.
52 Summasta, jonka vastaaja on velvollinen suorittamaan komissiolle, on todettava, ettei Iraco ole kiistänyt toteutetun tilien tarkastuksen tuloksen paikkansapitävyyttä. Vastaaja on siis velvoitettava suorittamaan komissiolle sen pääomana vaatima summa eli 191 438 ecua.
53 Korkovaatimuksesta, jonka suuruus on 50 796 ecua ja jota koskeva yksityiskohtainen laskelma on liitetty 4.8.1993 päivättyyn komission kirjeeseen, on todettava, että se koskee ennakkomaksun suorittamispäivän eli 18.8.1987 ja päivän, jolloin Iraco lähetti loppuraportin, eli 23.11.1990 välistä aikaa. Komission vaatima 8,15 prosentin suuruinen vuotuinen korko perustuu sopimuksen 9 kohtaan ja vastaa Euroopan investointipankin sinä päivänä voimassa ollutta korkoa, jona komissio päätti myöntää rahoitustuen.
54 Tässä kohdassa määrätään kuitenkin, että koronmaksuvelvollisuus alkaa vasta hankkeen loppuunsaattamispäivästä tai töiden keskeyttämispäivästä, mutta komissio ei ole täsmentänyt, mikä tämä päivämäärä on.
55 Sopimuksen liitteestä II käy kuitenkin ilmi, että ennakkomaksusta karttuva korko voidaan käyttää ainoastaan hanketta varten ja että tämä korko vähennetään rahoitustuen loppuosasta. Tästä seuraa, että sopimuspuolet olivat sopineet, että käyttämättömästä summasta kertyvä korko ei kuulu sopimuskumppanille, vaan se on palautettava komissiolle.
56 Edellä esitetyn perusteella korkovaatimus ajalta 18.8.1987-23.11.1990 on perusteltu. Koska vastaaja ei ole kiistänyt komission vaatimaa korkoprosenttia, on katsottava olevan kohtuullista soveltaa sopimuksen 9 kohdassa määrättyä 8,15 prosentin suuruista vuotuista korkoa myös sopimuksen liitteeseen II perustuvaan korkoon. Näin ollen vastaaja on velvoitettava suorittamaan komissiolle korkona 50 796 ecua.
57 Lisäksi on hyväksyttävä komission vaatimus, jonka mukaan vastaaja on velvoitettava suorittamaan 8,15 prosentin suuruista viivästyskorkoa 20.10.1993 lukien, jolloin Iraco vastaanotti maksuvaatimuksen.
58 Koska sopimuksessa tai siihen sopimuksen 14 kohdan nojalla sovellettavassa Englannin laissa ei ole määrätty, että korko olisi lisättävä pääomaan esillä olevan asian kaltaisissa olosuhteissa, on viivästyskorko laskettava 191 438 ecun suuruisen pääomana vaaditun summan perusteella.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
59 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaisesti asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Koska Iraco on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(ensimmäinen jaosto)
on antanut seuraavan tuomiolauselman:
1) Industrial Refuse & Coal Energy Ltd velvoitetaan palauttamaan Euroopan yhteisöjen komissiolle 191 438 ecun suuruinen summa ja korkoa 50 796 ecua ajalta 18.8.1987-23.11.1990 sekä 8,15 prosentin suuruista vuotuista korkoa 191 438 eculle 20.10.1993 lukien.
2) Industrial Refuse & Coal Energy Ltd:n vastavaatimus hylätään.
3) Industrial Refuse & Coal Energy Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.