61995CC0118_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
++++
1 Under denne sag, der er anlagt i henhold til EF-traktatens artikel 169, har Kommissionen nedlagt paastand om, at det fastslaas, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser til i den nationale retsorden at gennemfoere Raadets direktiv 92/33/EOEF af 28. april 1992 om afsaetning af plantemateriale og formeringsmateriale af groentsagsplanter bortset fra froe (1), og Raadets direktiv 92/34/EOEF af 28. april 1992 om afsaetning af frugtplanteformeringsmateriale og frugtplanter bestemt til frugtproduktion (2) (»direktiverne«).
2 Artikel 25, stk. 1, i direktiv 92/33/EOEF lyder:
»1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 1992. De underretter straks Kommissionen herom.
Naar medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.«
Artikel 26, stk. 1, i direktiv 92/34/EOEF lyder:
»1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 1992. De underretter straks Kommissionen herom.
Naar medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.«
3 De ovennaevnte frister udloeb, og den 12. marts 1993 sendte Kommissionen en aabningsskrivelse til Den Italienske Republik, hvori henledte opmaerksomheden paa, at den indtil det tidspunkt ikke havde modtaget underretning om foranstaltninger til gennemfoerelse af direktiverne i den nationale retsorden eller andre oplysninger om dette spoergsmaal og opfordrede Den Italienske Republik til at fremsaette sine bemaerkninger inden for en frist paa to maaneder fra modtagelsen af skrivelsen.
4 Den 1. juni 1994 fremsatte Kommissionen en begrundet udtalelse, hvori den opfordrede Den Italienske Republik til at traeffe de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme direktiverne inden 2 maaneder efter meddelelsen af udtalelsen.
5 Ved skrivelse af 20. september 1994 fra Den Italienske Republiks Faste Repraesentation ved Den Europaeiske Union oplyste de italienske myndigheder Kommissionen om, at proceduren til gennemfoerelse af de to direktiver var paabegyndt.
6 Den 4. april 1995 anlagde Kommissionen naervaerende sag ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor.
7 Den Italienske Republik har i svarskriftet ikke bestridt, at den ikke har sat de foranstaltninger i kraft, som er noedvendige for at gennemfoere direktiverne i den nationale retsorden. Den har alene anfoert, at gennemfoerelsen af direktiverne i henhold til artikel 4 i lov nr. 146/94 (lov for 1993 om Det Europaeiske Faellesskab) skulle finde sted i form af en bekendtgoerelse, og at en bekendtgoerelse vedroerende anvendelsen af de to direktiver er under udarbejdelse i Ministeriet for Landbrug, Ernaering og Skovbrug, der har forelagt Consiglio di Stato (Statsraadet) udkastet hertil til udtalelse. Tilpasningen af den italienske retsorden til faellesskabsrettens krav er saaledes umiddelbart forestaaende. Saa snart bekendtgoerelsen er blevet offentliggjort i Gazetta Ufficiale (lovtidende) vil Kommissionen derfor blive behoerigt underrettet med henblik paa at haeve naervaerende soegsmaal.
8 Ifoelge Domstolens faste praksis kan en medlemsstat ikke paaberaabe sig bestemmelser, praksis eller forhold i sin nationale retsorden til stoette for, at forpligtelser og frister i henhold til EF-traktaten og i faellesskabsdirektiverne ikke er overholdt (3).
9 Det fremgaar af ovenstaaende, at Den Italienske Republik ved ikke at have gennemfoert direktiverne i den interne retsorden har begaaet det af Kommissionen paastaaede traktatbrud.
10 I staevningen anfoeres yderligere et traktatbrud, der bestaar i, at bestemmelserne til gennemfoerelse af direktiverne ikke er blevet meddelt til Kommissionen. Selv om Kommissionen ved fortolkning af staevningen kan anses for ogsaa at have nedlagt paastand om, at dette traktatbrud fastslaas, er det ufornoedent at undersoege dette forhold, da Den Italienske Republik under alle omstaendigheder ikke har truffet de noedvendige foranstaltninger inden for de fastsaette frister (4).
Forslag til afgoerelse
11 Herefter foreslaar jeg, at Domstolen traeffer foelgende afgoerelse:
1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til hhv. artikel 25, stk. 1, og artikel 26, stk. 1, i direktiverne samt i henhold til EF-traktaten, idet den ikke rettidigt har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er noedvendige for i den nationale retsorden at gennemfoere Raadets direktiv 92/33/EOEF af 28. april 1992 om afsaetning af plantemateriale og formeringsmateriale af groentsagsplanter bortset fra froe og Raadets direktiv 92/34/EOEF af 28. april om afsaetning af frugtplanteformeringsmateriale og frugtplanter bestemt til frugtproduktion.
2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
(1) -
EFT L 157, s. 1.
(2) -
EFT L 157, s. 10.
(3) - Jf. dom af 6.4.1995, sag C-47/94, Kommissionen mod Spanien, endnu ikke trykt i Samling af Afgoerelser, praemis 5, og af 6.7.1995, sag C-259/94, Kommissionen mod Graekenland, endnu ikke trykt i Samling af Afgoerelser, praemis 5.
(4) - Se f.eks. dom af 18.5.1994, sag C-303/93, Kommissionen mod Italien, Sml. I, s. 1901, praemis 6, og af 23.3.1995, sag C-365/93, Kommissionen mod Graekenland, Sml. I, s. 499, praemis 12, samt ovennaevnte dom af 6.4.1995, Kommissionen mod Spanien, praemis 7.