62001CJ0272_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-272/01,
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
ved T. Figueira og G. Valero Jordana, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg,
sagsøger,
mod
Den Portugisiske Republik
ved L. Fernandes, M. Telles Romão og M. João Lois, som befuldmægtigede,
sagsøgt,
angående en påstand om, at det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 4, stk. 1, jf. artikel 1, stk. 2, og artikel 3 samt bilaget, og i henhold til artikel 6, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af badevand (EFT 1976 L 31, s. 1), idet den
– ikke har truffet alle de nødvendige foranstaltninger for at bringe badevandskvaliteten i overensstemmelse med de grænseværdier, der er fastsat i medfør af direktivets artikel 3
– ikke har gennemført prøveudtagninger med den mindstehyppighed, der er fastsat i bilaget til direktivet, og
– ikke har angivet alle de indenlandske badeområder, der findes i Portugal,
har
DOMSTOLEN (Anden Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, og dommerne C. Gulmann, J.P. Puissochet, J.N. Cunha Rodrigues, og N. Colneric (refererende dommer),
generaladvokat: P. Léger
justitssekretær: R. Grass,
på grundlag af den refererende dommers rapport,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse
23. oktober 2003,
afsagt følgende
Dom
Dommens præmisser
1. Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 10. juli 2001 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 226 EF anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 4, stk. 1, jf. artikel 1, stk. 2, og artikel 3 samt bilaget, og i henhold til artikel 6, stk. 1 og 2 i Rådets direktiv 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af badevand (EFT 1976 L 31, s. 1, herefter »direktivet«), og at denne medlemsstat tilpligtes at betale sagens omkostninger, idet den
– ikke har truffet alle de nødvendige foranstaltninger for at bringe badevandskvaliteten i overensstemmelse med de grænseværdier, der er fastsat i medfør af direktivets artikel 3
– ikke har gennemført prøveudtagninger med den mindstehyppighed, der er fastsat i bilaget til direktivet, og
– ikke har angivet alle de indenlandske badeområder, der findes i Portugal.
2. Den Portugisiske Republik har nedlagt følgende påstande:
– Frifindelse.
– Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
Retsforskrifter
Fællesskabsbestemmelser
3. Det fremgår af første betragtning til direktivet, at det har til formål at beskytte miljøet og den offentlige sundhed gennem en formindskelse af forureningen af badevand og at beskytte dette mod enhver yderligere forringelse. Med henblik herpå indeholder bilaget til direktivet en række fysiske og kemiske samt mikrobiologiske parametre, der finder anvendelse på badevand, ligesom der deri er fastsat vejledende værdier og bindende værdier, på grundlag af hvilke medlemsstaterne fastsætter grænseværdierne for badevand.
4. Det fremgår af direktivets artikel 1, stk. 1, at direktivet »angår kvaliteten af badevand, undtagen vand til terapeutiske formål og vand i svømmebassiner«.
5. Direktivets artikel 1, stk. 2, bestemmer:
»I dette direktiv forstås ved:
a) »badevand«, rindende eller stillestående ferskvand eller havvand, der
– af de kompetente myndigheder i hver stat udtrykkeligt er godkendt til badning
eller
– i hvilket badning ikke er forbudt, og som sædvanlig anvendes til dette formål af et stort antal badende
b) »badeområde«, et område, hvor der findes badevand
c) »badesæson«, den periode, i hvilken der efter lokal sædvane, herunder eventuelle lokale bestemmelser om badning, samt meteorologiske forhold kan ventes en stærk tilstrømning af antal badende.«
6. I henhold til direktivets artikel 3, stk. 1, fastsætter medlemsstaterne for alle badeområder eller for hvert enkelt badeområde de værdier, der skal gælde for badevandet med hensyn til de i bilaget anførte parametre. Artiklens stk. 2 bestemmer, at de i henhold til stk. 1 fastsatte værdier ikke må være lempeligere end de i kolonne I i bilaget anførte værdier.
7. Direktivets artikel 4, stk. 1, bestemmer, at medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at badevandskvaliteten inden ti år efter meddelelsen af direktivet bringes i overensstemmelse med de grænseværdier, der fastsættes i medfør af artikel 3.
8. I forventning om, at anvendelsen af direktivet ville give visse problemer, anmodede Den Portugisiske Republik ved tiltrædelsen af De Europæiske Fællesskaber om undtagelse fra gennemførelse og anvendelse af direktivet.
Den Portugisiske Republik blev indrømmet en undtagelse indtil den 1. januar 1993 i medfør af artikel 395 og afsnit III, punkt 3, i bilag XXXVI til akten vedrørende vilkårene for Kongeriget Spaniens og Den Portugisiske Republiks tiltrædelse og tilpasningerne af traktaterne (EFT 1985 L 302, s. 23).
9. I henhold til direktivets artikel 5, stk. 1, anses badevand, ved anvendelsen af direktivets artikel 4, for at være i overensstemmelse med de parametre, som gælder for det, hvis stikprøver af dette vand, udtaget med den i bilaget fastsatte hyppighed på ét og samme prøveudtagningssted viser, at det er i overensstemmelse med parameterværdierne for den pågældende vandkvalitet for så vidt angår en procentdel af de prøver, der er fastsat i dette stykke.
10. Det følger af direktivets artikel 6, stk. 1, at medlemsstaternes kompetente myndigheder udfører de prøveudtagninger, hvis mindstehyppighed er fastsat i bilaget. Ifølge artiklens stk. 2, første og tredje punktum, udtages prøverne på steder, hvor det daglige gennemsnitsantal af badende er højest og prøveudtagningen skal indledes femten dage før badesæsonens begyndelse.
11. Direktivets artikel 8, stk. 1, indeholder visse undtagelser dels for visse parametre, der er omfattet af bilaget, bl.a. som følge af usædvanlige meteorologiske eller geografiske forhold, dels hvor badevand er udsat for naturlig berigelse med bestemte stoffer ud over de grænser, der er fastsat i bilaget. Når en medlemsstat gør brug af en undtagelsesbestemmelse, skal den, jf. direktivets artikel 8, stk. 4, omgående underrette Kommissionen herom med angivelse af årsag og varighed.
12. Direktivets artikel 13 bestemmer, at medlemsstaterne regelmæssigt og første gang fire år efter direktivets meddelelse tilsender Kommissionen en sammenfattende rapport vedrørende badevandet og dets vigtigste karakteristika (herefter »årsrapporten«). Denne rapport er fremlagt årligt efter den 1. januar 1993, hvor ændringen af direktivets artikel 13 trådte i kraft i medfør af Rådets direktiv 91/692/EØF af 23. december 1991 om standardisering og rationalisering af rapporterne om gennemførelse af en række miljødirektiver (EFT L 377, s. 48).
Nationale bestemmelser
13. Direktivet er blevet gennemført i portugisisk ret ved lovdekret nr. 74/90 af 7. marts 1990 ( Diário da República
I, serie nr. 55 af 7.3.1990). Dette lovdekret blev ophævet ved og erstattet af lovdekret nr. 236/98 af 1. august 1998 ( Diário da República
I, serie A, nr. 176 af 1.8.1998), der blandt andet omfatter de værdier, der skal gælde for badevandet, med hensyn til de i bilaget anførte parametre.
14. Det følger af § 3, punkt 24, i lovdekret nr. 236/98, at den portugisiske badesæson på kontinentet strækker sig over perioden mellem den 1. juni til den 30. september hvert år, mens badesæsonen i den selvstyrende region Azorerne løber fra den 15. juni til den 15. september.
15. Begrebet »et stort antal badende«, der er fastsat i direktivets artikel 1, stk. 2, litra a), andet led, er defineret i § 3, punkt 12, i lovdekret nr. 236/98 som svarende til »omkring 100 badende pr. dag i løbet af badesæsonen«.
Den administrative procedure
16. Da Kommissionen var af den opfattelse dels, at visse portugisiske badeområder ikke var i overensstemmelse med de bindende værdier i direktivet og ikke gjort til genstand for tilstrækkelige prøveudtagninger, dels at Den Portugisiske Republik ikke havde angivet alle de indenlandske badeområder, indledte Kommissionen traktatbrudsproceduren.
17. Efter at have tilstillet Den Portugisiske Republik en åbningsskrivelse fremsatte Kommissionen den 11. december 1998 en begrundet udtalelse, hvori den opfordrede Den Portugisiske Republik til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme udtalelsen inden for en frist på to måneder fra dens meddelelse. Da Kommissionen ikke fandt de svar, som de portugisiske myndigheder gav, fyldestgørende, har den besluttet at anlægge den foreliggende sag.
Søgsmålet
18. Kommissionen har gjort tre klagepunkter gældende over for Den Portugisiske Republik. Kommissionen har anført, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivet, idet den ikke har
– overholdt de kvalitetskrav, der er fastsat ved direktivet
– angivet alle badeområderne, og
– overholdt mindstehyppigheden for prøveudtagninger.
Det første klagepunkt: manglende overholdelse af de bindende grænseværdier, der er fastsat i direktivet
Parternes argumenter
19. Kommissionen har foreholdt Den Portugisiske Republik, at der findes et væsentligt antal badeområder, hvor vandkvaliteten ikke overholder de bindende værdier, der er fastsat i direktivet. Dette er i modstrid med direktivets artikel 4, stk. 1, jf. artikel 3.
20. Kommissionen har gjort gældende, at det følger af oversigten i punkt 2 i Kommissionens rapport om badesæsonen 1998, at den procentvise uoverensstemmelse i løbet af denne sæson har været på 10,5% for kystfarvandene og 79,1% for de indre farvande.
21. Overensstemmelsesprocenterne i løbet af 1998-sæsonen viser et klart fald i forhold til 1997, hvor den procentvise uoverensstemmelse var henholdsvis 9,8% og 66,7% for kystfarvandene og de indre farvande.
22. Kommissionen har anført, at det fremgår af den rapport om badevandskvaliteten i løbet af badesæsonen 1999, der er udarbejdet af de portugisiske myndigheder, at situationen til trods for en forbedring stadig ikke var tilfredsstillende i det omfang, at 6,1% af havvandet og 21,6% af ferskvandet ikke var i overensstemmelse med de bindende værdier.
23. Kommissionen har desuden anført, at dens første klagepunkt ikke er støttet på de tal, den har fået tilsendt for badesæsonen 2000.
24. Den portugisiske regering har gjort gældende, at der var en væsentlig og varig forbedring i Portugal indtil 1999. Denne forbedring gjaldt både i forhold til et tilstrækkeligt antal prøveudtagninger og til grænseværdierne.
25. For at imødegå de velkendte vanskeligheder i problemområderne, der stadig forelå til trods for denne væsentlige forbedring, har de portugisiske myndigheder tilskyndet forskellige korrigerende og forebyggende foranstaltninger, der blev meddelt Kommissionen efter den begrundede udtalelse. Med hensyn til de iværksatte foranstaltninger har den portugisiske regering eksempelvis nævnt programmet for sundhedsmæssig kontro l af badeområder, der fremgår af regeringens skrivelse af 30. april 1999, de forskellige programmer for forbedring af de områder, der ikke opfylder kravene ved hver badesæson, som vedlægges hver årsrapport vedrørende direktivets anvendelse, herunder saneringsarbejder, der er under udførelse eller planlagte, samt aktivitetsprogrammet, der tager sigte på at beskytte og forbedre badevandskvaliteten.
26. Den portugisiske regering har anført, at overensstemmelsesprocenten for kystbadeområderne har ligget i nærheden af det europæiske gennemsnit på 90%. I 1999 var niveauet for overensstemmelse næsten 94%.
27. Med hensyn til badeområderne i de indre farvande har den portugisiske regering tilkendegivet sin uenighed i de tal, der er angivet i Kommissionens rapport om badesæsonen fra 1998. Den procentvise manglende overholdelse for det pågældende år lå nemlig på 54% og ikke på 79%.
28. Den portugisiske regering har anført, at badeområderne i de indre farvande giver anledning til problemer, hvis løsning er mere kompliceret.
Domstolens bemærkninger
29. Det følger af fast praksis, at spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger et traktatbrud, skal vurderes på baggrund af forholdene i medlemsstaten, som de var ved udløbet af fristen i den begrundede udtalelse (jf. bl.a. dom af 15.3.2001, sag C-147/00, Kommissionen mod Frankrig, Sml. I, s. 2387, præmis 26).
30. I den foreliggende sag blev der i den begrundede udtalelse givet Den Portugisiske Republik en frist på to måneder fra udtalelsens meddelelse til at efterkomme denne. Da den begrundede udtalelse blev meddelt den 11. december 1998, udløb fristen den 11. februar 1999. Det er derfor på denne sidste dato, at spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger et traktatbrud, skal vurderes.
31. Selv om de nøjagtige parametre, som det pågældende badevand viste den 11. februar 1999, er ukendte, er der ikke tvivl om, at ved udløbet af den frist, der var fastsat i den begrundede udtalelse, var kvaliteten af dette vand ikke i overensstemmelse med de bindende værdier, der fremgår af bilaget til direktivet. I lyset af rapporterne vedrørende kvaliteten af det portugisiske badevand i løbet af de foregående og efterfølgende badesæsoner kan man nemlig kun nå frem til, at der ikke er overensstemmelse.
32. Det fremgår således af den rapport om badevandskvaliteten i løbet af badesæsonen 1998, som de portugisiske myndigheder selv har udarbejdet, at badevandet i badesæsonen 1998 ikke fuldstændigt overholdt de bindende værdier, der er fastsat i bilaget til direktivet.
33. Det er ikke blevet bestridt, at på trods af en vis forbedring under badesæsonen 1999, der er anerkendt af Kommissionen, var det portugisiske badevand heller ikke fuldstændig i overensstemmelse med de bindende værdier, der fremgår af bilaget til direktivet.
34. Med hensyn til de foranstaltninger og vanskeligheder, som den portugisiske regering har påberåbt sig, bemærkes, at direktivets artikel 4, stk. 1, pålægger medlemsstaterne en forpligtelse til at nå det resultat, at badevandskvaliteten overholder de bindende værdier i direktivet.
Bortset fra de i direktivet fastsatte undtagelser giver direktivet ikke medlemsstaterne ret til at gøre særlige omstændigheder gældende som begrundelse for ikke at overholde denne forpligtelse (jf. bl.a. dom af 12.2.1998, sag C-92/96, Kommissionen mod Spanien, Sml. I, s. 505, præmis 28, og af 25.5.2000, sag C-307/98, Kommissionen mod Belgien, Sml. I, s. 3933, præmis 49).
35. Den portugisiske regering har ikke gjort nogen af de i direktivet fastsatte undtagelser gældende.
36. Kommissionens første klagepunkt må herefter tages til følge.
Det andet klagepunkt: ufuldstændig angivelse af de indenlandske badeområder
Parternes argumenter
37. Kommissionen har gjort gældende, at de portugisiske myndigheder ikke har angivet alle de indenlandske badeområder i henhold til direktivets artikel 1, stk. 2. Kommissionen har fastslået, at der foreligger en afvigelse mellem det angivne antal indenlandske badeområder, nemlig 26 i 1998, og antallet af strande ved flodbredder, nemlig 91, der fremgår af et arbejdsprogram, som Den Portugisiske Republik har forelagt for at opnå fællesskabsfinansiering.
38. Den portugisiske regering har anført, at programmet for udnyttelse af strande ved flodbredder skal skabe nye arealer til rekreative aktiviteter og forlystelser i de indenlandske områder, og herunder falder meget naturligt områder, der er egnet til badning. Ifølge den portugisiske regering tilsigter programmet dog på samme tid at få udnyttet områderne ved flodbredderne ud fra et miljømæssigt og landskabsmæssigt synspunkt. Mange af områderne er uegnede til badning på grund af de naturlige forhold.
39. Den portugisiske regering har anført, at i de ferskvandsområder, der er omhandlet i det pågældende program, hvor badning ikke er forbudt, findes der ikke et stort antal badende.
40. Den portugisiske regering har gjort gældende, at det antal badende pr. dag, der er fastsat i lovdekret nr. 236/98 ikke skal betragtes som et strengt kriterium for anvendelse. Det drejer sig snarere om et vejledende antal, som de portugisiske myndigheder skal tage i betragtning, når de foretager mere omfattende sundhedskontroller på de betingelser, der er defineret i dette lovdekret og i overensstemmelse med direktivet.
41. Den portugisiske regering har sammenfattende præciseret, at anvendelsen af den nationale lovgivning vedrørende gennemførelsen af direktivet fører til følgende resultater:
– Når vand bliver klassificeret som badevand giver de portugisiske myndigheder udelukkende tilladelse til badning, såfremt vandkvaliteten ikke frembyder nogen risiko for folkesundheden. De omhandlede områder bliver ligeledes medtaget i årsrapporten om badevandskvaliteten, der fremsendes til Kommissionen.
– Når vand ikke bliver klassificeret som badevand, men regelmæssigt besøges af et stort antal badende, bliver vandkvaliteten kontrolleret under hensyntagen til de parametre og den hyppighed af prøveudtagninger, der er fastsat i direktivet. Vandet bliver klassificeret som badevand, så snart overensstemmelsen med disse parametre er godtgjort, på grundlag af resultaterne fra mindst en undersøgelseskampagne under den tidligere badesæson. Såfremt de konstaterede værdier ikke er i overensstemmelse med parametrene i direktivet, bliver badning udtrykkeligt forbudt. Dette vand medtages kun i årsrapporten om badevandskvaliteten, hvis det er betegnet som sådan.
42. På baggrund af en analyse af de områder, der er omhandlet i programmet for udnyttelse af strande ved flodbredder, har Kommissionen anført, at de indenlandske badeområder sædvanligvis besøges af et dagligt antal badende, der er mindre end den grænse, der er fastsat af de portugisiske myndigheder. Følgelig vil de portugisiske myndigheder fortsætte med ikke at registrere samtlige indenlandske badeområder.
Domstolens bemærkninger
43. De forpligtelser, der påhviler medlemsstaterne i henhold til direktivets artikel 3 og 4 gælder for samtlige badeområder.
44. Ifølge direktivets artikel 1, stk. 2, litra b), er et badeområde, et område, hvor der findes badevand. Det følger af artiklens stk. 2, litra a), at bestemmelsen af, om der er tale om badevand, forudsætter, at badning i det vand, der er opregnet i direktivet, dels udtrykkeligt er godkendt af de kompetente myndigheder i hver stat, dels ikke er forbudt, og sædvanligvis anvendes til dette formål af et stort antal badende.
45. Parterne er i det væsentlige uenige om kvalifikationen af strande ved flodbredder, hvis antal overstiger antallet af de områder, der er angivet som badeområder.
46. Med sin argumentation drager Kommissionen indirekte lovdekret nr. 236/98’s forenelighed med direktivet i tvivl, for så vidt som begrebet et stort antal badende heri fortolkes som svarende til omkring 100 badende pr. dag i løbet af badesæsonen.
47. Under den administrative procedure har Kommissionen imidlertid ikke gjort gældende, at Den Portugisiske Republik ikke har foretaget en korrekt gennemførelse af direktivets artikel 1, stk. 2, litra b), i national ret, for så vidt som denne bestemmelse henviser til et stort antal badende. Imidlertid skal Kommissionens begrundede udtalelse og stævningen være baseret på de samme begrundelser og anbringender (jf. dom af 24.11.1992, sag C-237/90, Kommissionen mod Tyskland, Sml. I, s. 5973, præmis 20).
48. Følgelig kan Kommissionen ikke i den foreliggende sag modsætte sig, at strande ved flodbredder, der besøges af et antal badende, der er mindre end den grænse, der er fastsat i lovdekret nr. 236/98, og hvor badning hverken udtrykkeligt er godkendt eller forbudt, ikke angives som badeområder i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i direktivet.
49. Det fremgår ganske vist af den portugisiske regerings skriftlige indlæg, at strande ved flodbredder kun bliver klassificeret som badevand, når deres parametres overensstemmelse er godtgjort på grundlag af resultaterne fra mindst en undersøgelseskampagne under den tidligere badesæson – en betingelse, der ikke er fastsat i direktivet.
50. Kommissionen har dog ikke gjort gældende, at denne praksis vedrører de strande ved flodbredder, der besøges af et stort antal badende, sådan som det er præciseret ved den portugisiske lovgivning.
51. Kommissionens andet klagepunkt må derfor forkastes.
Det tredje klagepunkt: manglende overholdelse af den mindstehyppighed for prøveudtagninger, der er fastsat i direktivet
Parternes argumenter
52. På grundlag af direktivets artikel 6, stk. 1 og 2, har Kommissionen foreholdt Den Portugisiske Republik, at selv om de procentvise prøveudtagninger er på 100% både i badeområder med havvand og i badeområder med ferskvand, vedrører de udelukkende de angivne badeområder. Den Portugisiske Republik har således ikke opfyldt de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 6, idet den ikke har overholdt mindstehyppigheden for prøveudtagninger på grund af en utilstrækkelig angivelse af det indenlandske badevand.
53. Den portugisiske regering har gjort gældende, at Kommissionen med urette ikke på noget tidspunkt under den administrative procedure har gjort manglende overholdelse af hyppigheden af prøveudtagninger gældende på baggrund af den ovennævnte argumentation, det vil sige vedrørende den manglende angivelse af badevand.
De anbringender, der er fremført i den begrundede udtalelse, og dem, der er fremsat i stævningen, skal være identiske, eller i de må i modsat fald afvises. Den portugisiske regering har anført, at Kommissionen i den foreliggende sag med urette har ændret sagens genstand, idet den i stævningen har gjort argumenter gældende, der er ikke er forekommet under den administrative procedure. Dette udgør en alvorlig tilsidesættelse af retten til kontradiktion, der er et grundlæggende princip i fællesskabsretten.
54. Kommissionen henviser til punkt 11, litra d), i den begrundede udtalelse, hvorefter »[d]et kan derfor udledes heraf, at badevandet ved strande ved flodbredder falder ind under anvendelsesområdet for direktivets bestemmelser, for så vidt som den omstændighed, at der ikke opfordres til badning, ikke betyder, at badning er forbudt, hvorfor disse strande skal betegnes som badeområder i henhold til direktivets artikel 1, stk. 2, litra a) og b). Det kan ligeledes udledes heraf, at det omhandlede badevand ikke er i overensstemmelse med de parametre, der er fastsat i direktivet«.
Domstolens bemærkninger
55. Eftersom det tredje klagepunkt vedrører manglende overholdelse af mindstehyppigheden for prøveudtagninger på grund af en utilstrækkelig angivelse af det indenlandske badevand, og eftersom den foreliggende dom har forkastet det andet klagepunkt, der omhandler ufuldstændig angivelse, er det tilstrækkeligt at fastslå, at det tredje klagepunkt under alle omstændigheder heller ikke kan tages til følge.
56. På grundlag af samtlige foranstående betragtninger skal det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 4, jf. artikel 3 og bilaget, idet den ikke har truffet alle de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at kvaliteten af badevand bringes i overensstemmelse med de bindende grænseværdier, der er fastsat i medfør af direktivets artikel 3.
57. I øvrigt frifindes Den Portugisiske Republik.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
58. I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 3, kan Domstolen fordele sagens omkostninger eller bestemme, at hver part skal bære sine egne omkostninger, hvis hver af parterne henholdsvis taber eller vinder på et eller flere punkter. Kommissionen og Den Portugisiske Republik har delvis tabt sagen, og hver part bør derfor pålægges at bære sine egne omkostninger.
Afgørelse
På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (Anden Afdeling)
1) Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, jf. artikel 3 og bilaget, i Rådets direktiv 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af badevand, idet den ikke har truffet alle de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at kvaliteten af badevand bringes i overensstemmelse med de bindende grænseværdier, der er fastsat i medfør af direktivets artikel 3.
2) I øvrigt frifindes Den Portugisiske Republik.
3) Hver part bærer sine egne omkostninger.