61995CO0166_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse
Parter
I sag C-166/95 P-R,
Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Dimitrios Gouloussis, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtiget, bistaaet af advokat Benoît Cambier, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg,
appellant,
angaaende en begaering om udsaettelse af opfyldelsen af den af De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans den 28. marts 1995 afsagte dom i sag T-12/94, Frédéric Daffix mod Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber,
den anden part i appelsagen er:
Frédéric Daffix, tjenestemand ved Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, Bruxelles, ved advokat Georges Vandersanden og advokat Laure Levi, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 1, rue Glesener,
har
DOMSTOLENS PRAESIDENT
afsagt foelgende
Kendelse
Dommens præmisser
1 Ved appelskrift indleveret til Domstolens Justitskontor den 30. maj 1995 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i henhold til artikel 49 i EF-statutten og de tilsvarende bestemmelser i EKSF- og Euratom-statutterne for Domstolen ivaerksat appel til proevelse af dom, afsagt den 28. marts 1995 i sag T-12/94, hvorved Retten i Foerste Instans annullerede Kommissionens afgoerelse af 18. marts 1993 om, at Frédéric Daffix skulle fjernes fra tjenesten.
2 Ved saerskilt dokument indleveret til Domstolens Justitskontor samme dag har Kommissionen dernaest i henhold til artikel 53 i EF-statutten og de tilsvarende bestemmelser i EKSF- og Euratom-statutterne, jf. procesreglementets artikel 83 og 118, fremsat begaering om, at opfyldelsen af den anfaegtede dom udsaettes ved en foreloebig forholdsregel.
3 Sagsoegeren i sagen for Retten har indgivet skriftlige bemaerkninger til begaeringen om foreloebige forholdsregler den 26. juni 1995. Da parternes skriftlige indlaeg indeholder alle de oplysninger, der er noedvendige for, at Domstolen kan traeffe afgoerelse om begaeringen om de foreloebige forholdsregler, findes mundtlig forhandling ufornoeden.
4 Indledningsvis skal der kort redegoeres for tvistens forhistorie, saaledes som denne fremgaar af den appellerede dom.
5 I henhold til artikel 87, stk. 2, i vedtaegten for tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber indledte Kommissionen i marts 1991 en disciplinaersag mod Frédéric Daffix, der var ansat som tjenestemand i loenklasse B3, i Generaldirektorat X, Information, Kommunikation og Kultur.
6 Det blev lagt Frédéric Daffix til last, at han havde udfaerdiget tre ordresedler til Newscom SA, der som underentreprenoer for Kommissionen havde til opgave at administrere studierne i Berlaymont-bygningens kaelderetage i Bruxelles, i den hensigt at faa udbetalt et kontant beloeb paa i alt 450 000 BFR som betaling for ydelser, der angiveligt var bestilt hos en ekstern leverandoer, nemlig Régine Lombaerts, hvis eksistens endnu staar hen i det uvisse, hvilket beloeb han imidlertid tilegnede sig. Det blev ligeledes lagt Daffix til last, at han havde eftergjort den kompetente vicekontorchef i Generaldirektorat X' s underskrift paa to af ordresedlerne.
7 Paa grundlag af ansaettelsesmyndighedens indberetning til Disciplinaerraadet samt en raekke afhoeringer af Daffix og vidneforklaringer afgivet af andre tjenestemaend, fandt Disciplinaerraadet ifoelge udtalelse af 18. februar 1993, at det ikke kunne anses for bevist, at Daffix havde forfalsket ordresedlerne, samt at det paa trods af, at der paa nogle punkter var modstrid mellem dels hr. Daffix' enkelte forklaringer, dels disse og vidneforklaringerne, ikke kunne anses for udelukket, at det paagaeldende beloeb faktisk var blevet overgivet til leverandoeren af de naevnte ydelser af Daffix. Disciplinaerraadet konkluderede imidlertid, at Daffix groft havde tilsidesat sine pligter som tjenestemand ved De Europaeiske Faellesskaber, idet han ikke havde foretaget en forudgaaende kontrol af Lombaerts' identitet og hendes adkomst. Disciplinaerraadet anbefalede derfor ansaettelsesmyndigheden at afgoere sagen ved degradation til loenklasse B5, foerste loentrin.
8 Den 18. marts 1993 besluttede ansaettelsesmyndigheden herefter, at Daffix skulle fjernes fra tjenesten uden reduktion eller frakendelse af retten til alderspension, hvilket begrundedes med, at:
"Daffix under en afhoering den 10. april 1991 erkendte at have udfaerdiget de tre ordresedler, af hvilke én var underskrevet af ham personligt, 'efter ordre' fra hans overordnede, uden at denne havde instrueret ham herom
Daffix under samme afhoering bestred at have forfalsket sin foresattes underskrift paa de to andre ordresedler;
Daffix gjorde brug af de tre ordresedler for at foranledige selskabet Newscom til at udbetale det naevnte kontantbeloeb, uden at der var givet nogen form for instruktioner i saa henseende
Daffix' forklaringer dels om, at beloebet fra Newscom var blevet overgivet til en udenforstaaende person, dels om den paagaeldende persons identitet, var divergerende og hyppigt indbyrdes modstridende, saaledes at de ikke kan tillaegges betydning, navnlig i betragtning af de vidneforklaringer, der er blevet afgivet under disciplinaersagen
det foelgelig maa laegges til grund, at Daffix har tilegnet sig et beloeb paa 450 000 BFR, som selskabet Newscom udbetalte ham kontant
denne antagelse i oevrigt stoettes af Daffix' egen forklaring, som afgivet under afhoeringen den 22. juli 1991
Daffix selv over for Disciplinaerraadet erkendte, at han den 22. juli 1991 afgav saalydende forklaring, selv om han efterfoelgende naegtede at underskrive referatet af den paagaeldende afhoering
de forhold, der laegges Daffix til last, tilsammen maa anses for et usaedvanlig groft tilfaelde af pligtforsoemmelse, som maa rejse tvivl om selve det tillidsforhold, der maa kraeves mellem institutionen og hver enkelt af dennes ansatte, samt at en saadan adfaerd kan begrunde en sanktion, som er mere vidtgaaende end den af Disciplinaerraadet anbefalede".
9 For saa vidt angaar sagens faktiske omstaendigheder henvises til den appellerede doms praemis 1-23.
10 Ved staevning indleveret til Rettens Justitskontor den 18. januar 1994 anlagde Frédéric Daffix sag med paastand om annullation af afgoerelsen af 18. marts 1993 om, at han som disciplinaer sanktion skulle fjernes fra tjenesten.
11 Retten fastslog i sin dom, at et anbringende, som var gjort gaeldende i replikken, om, at den anfaegtede retsakt ikke var tilstraekkeligt begrundet, kunne antages til realitetsbehandling. Under henvisning til den betydning, der almindeligvis tillaegges den pligt til begrundelse, der paahviler faellesskabsinstitutionerne ved udoevelsen af deres befoejelser, fandt Retten, at der var tale om et grundlaeggende retsprincip, der som saadant under alle omstaendigheder kan paakendes ex officio af Faellesskabets retsinstanser.
12 Under henvisning til, at det foelger af fast praksis, at pligten til at begrunde en bebyrdende afgoerelse har til formaal saavel at give afgoerelsens adressat oplysninger, der er tilstraekkelige til at fastslaa, om afgoerelsen er korrekt, som at muliggoere domstolskontrol, undersoegte Retten derefter, om den anfaegtede afgoerelse var tilstraekkeligt begrundet.
13 Retten bemaerkede hertil, at det ikke af afgoerelsen tilstraekkeligt klart fremgik, paa grundlag af hvilke af de faktiske omstaendigheder, der var lagt Daffix til last, ansaettelsesmyndigheden havde valgt at anvende fjernelse fra tjenesten som sanktion, samt at det navnlig ikke af afgoerelsen fremgik, hvorvidt klagepunktet om, at ordresedlerne var forfalskede maatte anses for bevist. Retten tilfoejede, at det ikke fandtes tilstraekkeligt, at ansaettelsesmyndigheden forkastede Daffix' forklaringer om, at han havde overgivet det omtvistede beloeb til en tredjemand, naar det ikke udtrykkeligt var oplyst, hvorfor de af ham paaberaabte beviser efter ansaettelsesmyndighedens opfattelse ikke kunne antages at underbygge hans forklaringer. En noeje angivelse af de faktiske omstaendigheder, der lagdes Daffix til last, var ifoelge Retten saa meget mere paakraevet, som Disciplinaerraadet dels ikke havde fundet det bevist, at denne havde forfalsket ordresedlerne, dels at muligheden for, at Daffix havde overgivet det paagaeldende beloeb til Régine Lombaerts, ikke fandtes at kunne udelukkes.
14 Retten bemaerkede endvidere, at afgoerelsen ikke indeholder en tilstraekkelig begrundelse for, hvorfor ansaettelsesmyndigheden valgte en alvorligere sanktion end den, Disciplinaerraadet havde foreslaaet.
15 Retten fastslog foelgelig, at begrundelsen for den omtvistede afgoerelse ikke gav grundlag for, at den kunne foretage en egentlig kontrol med lovligheden af den anfaegtede afgoerelse, samt at en efterfoelgende afhjaelpning fra ansaettelsesmyndighedens side klart var udelukket for at sikre, at princippet om ret til kontradiktion fuldt ud blev overholdt ved behandlingen af disciplinaersager.
16 Retten annullerede derfor den anfaegtede afgoerelse under henvisning til, at dens begrundelse var utilstraekkelig.
17 For saa vidt angaar naervaerende begaering om udsaettelse bemaerkes, at det fremgaar af artikel 53 i EF-statutten og de tilsvarende bestemmelser i EKSF- og Euratom-statutterne, at appel af en af Retten afsagt dom som udgangspunkt ikke har opsaettende virkning. Af EF-traktatens artikel 185 og 186 og de tilsvarende bestemmelser i EKSF- og Euratom-statutterne foelger imidlertid, at Domstolen, hvis den skoenner, at forholdene kraever det, kan udsaette opfyldelsen af den appellerede dom.
18 I henhold til procesreglementets artikel 83, stk. 2, kan der kun traeffes bestemmelse om udsaettelse i henhold til ovennaevnte bestemmelser, saafremt der foreligger omstaendigheder, der medfoerer uopsaettelighed; desuden skal noedvendigheden af udsaettelsen umiddelbart forekomme berettiget af faktiske og retlige grunde.
19 Ifoelge fast praksis skal uopsaetteligheden vurderes paa baggrund af noedvendigheden af, at der traeffes en foreloebig afgoerelse for at undgaa, at den begaerende part udsaettes for et alvorligt og uopretteligt tab.
20 For saa vidt angaar uopsaettelighedsbetingelsen har Kommissionen alene gjort gaeldende, at "den begaerede foranstaltning er uopsaettelig som foelge af de alvorlige forstyrrelser, som Daffix' genindsaettelse i tjenesten ville medfoere, samt de alvorlige risici, som institutionen loeber ved at skulle genindsaette en person, hvis integritet for tiden er omdiskuteret, og mod hvem der er rettet alvorlig og bestyrket mistanke, som stoettes af den paagaeldendes tilstaaelse". Kommissionen har ikke anfoert grunde til stoette for sine paastande.
21 Det bemaerkes herefter, at der ikke i forbindelse med begaeringen om foreloebige forholdsregler er fremfoert argumenter, som kan godtgoere, at Kommissionen risikerer at lide et alvorligt og uopretteligt tab, saafremt Frédéric Daffix genindsaettes i Kommissionens tjeneste, mens sagen verserer for Domstolen.
22 Herefter er betingelsen om uopsaettelighed i procesreglementets artikel 83, stk. 2, ikke opfyldt. Der findes herefter ikke grund til at undersoege, om de anbringender, Kommissionen har gjort gaeldende, umiddelbart berettiger til, at den begaerede udsaettelse imoedekommes.
23 Heraf foelger, at begaeringen om foreloebige forholdsregler ikke kan tages til foelge.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
DOMSTOLENS PRAESIDENT
1) Begaeringen om foreloebige forholdsregler tages ikke til foelge.
2) Afgoerelsen om sagens omkostninger udsaettes.
Saaledes bestemt i Luxembourg den 6. juli 1995.