62024TJ0530_RES
Sag T-530/24
FUmodEuropa-Parlamentet
Rettens dom (Fjerde Afdeling) af 29. oktober 2025
»Personalesag – tjenestemænd – social sikring – vedtægtens artikel 73 – ulykke – afvisning af ulykkesanmeldelse – for sen anmeldelse – overskridelse af fristen på ti arbejdsdage fra ulykkens indtræden – begrebet »gyldig grund««
Tjenestemænd – social sikring – forsikring mod ulykker og erhvervssygdomme – ulykke – for sen anmeldelse – afslag – undtagelse – force majeure eller gyldig grund – begreb – afvisning af en for sent indgivet angivelse uden force majeure eller gyldig grund – tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik og af pligten til at udvise omhu – foreligger ikke
(Tjenestemandsvedtægten, art. 73, stk. 1; den fælles ordning vedrørende risikodækning for ulykker og erhvervssygdomme, art. 2, stk. 1, og art. 15, stk. 1 og 2)
(jf. præmis 38-40, 42-45 og 48)
Tjenestemænd – social sikring – forsikring mod ulykker og erhvervssygdomme – ulykke – for sen anmeldelse – afslag – begrundelsespligt – rækkevidde
[Art. 296 TEUF; Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 41, stk. 2, litra c); den fælles ordning vedrørende risikodækning for ulykker og erhvervssygdomme, art. 15, stk. 2]
(jf. præmis 41)
Tjenestemænd – social sikring – forsikring mod ulykker og erhvervssygdomme – ulykke – den fælles sygeforsikringsordning – undergivet en tidsmæssig betingelse for indgivelse af anmeldelser– uforenelighed med vedtægten – foreligger ikke
(Tjenestemandsvedtægten, art. 73, stk. 1; den fælles ordning vedrørende risikodækning for ulykker og erhvervssygdomme, art. 15, stk. 2)
(jf. præmis 57-61)
Resumé
I sin dom frifandt Retten Parlamentet i et søgsmål anlagt af FU, en tjenestemand ved Europa-Parlamentet, med påstand om annullation af Parlamentets afgørelse om afslag på hendes ulykkesanmeldelse (herefter »den anfægtede afgørelse«), og definerede begrebet »gyldig grund«, der gør det muligt for en forsikret at anmelde en ulykke efter udløbet af den frist, der er fastsat i sygesikringsordningen (
1
).
I august 2023 oplevede sagsøgeren under en rejse til Grækenland smerter i sit højre knæ, da hun landede efter et spring. Hun opsøgte derefter en læge, som bl.a. anbefalede hende at foretage en magnetisk resonansscanning (MRI), når knæet ikke længere var hævet.
I september 2023 havde sagsøgeren stadig smerter efter at være hjemvendt fra sin rejse og konsulterede sin praktiserende læge, som bad hende få foretaget undersøgelser. En ortopædisk speciallæge anbefalede på grundlag af MRI-resultaterne sagsøgeren at opsøge en kirurg for at opnå en ny udtalelse og i givet fald at overveje et kirurgisk indgreb. Efterfølgende bekræftede en kirurg og en anden specialist, at der var behov for et sådant indgreb.
I november 2023 anmeldte sagsøgeren sin ulykke til Parlamentet. Nogle dage senere meddelte institutionen ved den anfægtede afgørelse sagsøgeren, at hendes ulykkesanmeldelse var blevet indgivet for sent.
Rettens bemærkninger
Retten bemærkede indledningsvis, at den fælles sygeforsikringsordning fastsætter, at en forsikret, som er offer for en ulykke, eller dennes ydelsesberettigede pårørende skal anmelde ulykken til administrationen i den institution, som han tilhører. Fristen på ti arbejdsdage, inden for hvilken anmeldelsen skal indgives, løber fra ulykkesdatoen. Denne frist kan dog overskrides i tilfælde af force majeure eller anden gyldig grund, hvis den forsikrede fremlægger bevis for, at den pågældende har været udsat for en ulykke, og påviser en årsagssammenhæng mellem ulykken og de fysiske og psykiske men.
I denne sammenhæng skal begrebet »gyldig grund« anvendes strengt, dels fordi det udgør en undtagelse fra en veletableret forpligtelse til at indgive en ulykkesanmeldelse inden for en frist på ti arbejdsdage, dels fordi der er tale om et begreb vedrørende EU-retlige bestemmelser, der giver ret til økonomiske ydelser.
I denne henseende skal begrebet »gyldig grund« fortolkes således, at den forsikrede skal godtgøre at have været stillet over for en ekstraordinær situation, der skyldes årsager, som ikke kan tilskrives denne, og som er en følge af, at den forsikrede er ude af stand til at indgive en ulykkesanmeldelse inden for ti arbejdsdage efter ulykken.
I øvrigt er den blotte fremlæggelse af bevis for ulykken ikke tilstrækkelig til at begrunde forsinkelsen af ulykkesanmeldelsen. Selv om den forsikrede ikke kan drage fordel af den supplerende dækning af ulykkesforsikringen, når der ikke foreligger bevis for et tilfælde af force majeure eller nogen anden gyldig grund, er sidstnævnte dog fortsat berettiget til godtgørelse af sine lægeudgifter i henhold til den fælles sygeforsikringsordning.
Idet sagsøgeren i det foreliggende tilfælde i sin ulykkesanmeldelse havde beskrevet de symptomer, som hun havde bemærket dagen efter ulykken, idet den læge, hun besøgte den pågældende dag, anbefalede hende at foretage en MRI, når hun vendte tilbage fra rejsen, og idet smerterne fortsatte, kunne hun ikke i den fælles sygesikringsordnings forstand være uvidende om, at hun havde været udsat for en ulykke, inden udløbet af fristen på ti arbejdsdage efter datoen for denne ulykke. Hun kunne derfor ikke gøre gældende, at hun først for sent fik kendskab til alvoren af sine skader, med henblik på at godtgøre, at forsinkelsen af hendes ulykkesanmeldelse var begrundet med henvisning til en gyldig grund.
I øvrigt fremgår det ganske vist af blanketten til ulykkesanmeldelsen, at denne skal ledsages af en lægeerklæring fra en læge. Det kræves imidlertid på ingen måde, at der var stillet en samlet diagnose for at kunne anmelde en ulykke. Den fælles sygeforsikringsordning kræver nemlig kun, at der fremsendes en lægeerklæring, som angiver læsionernes art og de sandsynlige følger af ulykken.
Henset til ovenstående betragtninger konkluderede Retten, at sagsøgeren ikke havde godtgjort, at der forelå force majeure eller en gyldig grund, som havde forhindret hende i at overholde den frist på ti arbejdsdage, der er fastsat i den fælles sygeforsikringsordning.
(
1
) – Den fælles ordning vedrørende risikodækning for ulykker og erhvervssygdomme for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber, vedtaget den 13.12.2005 af Unionens institutioner i henhold til artikel 73 i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »den fælles sygesikringsordning«).