Začasna izdaja
SLSODBA SODIŠČA (drugi senat)
z dne 21. maja 2026(*)
„ Predhodno odločanje – Državne pomoči – Shema pomoči, ki ni združljiva z notranjim trgom – Podrobna pravila za uporabo člena 108 PDEU – Uredba (EU) 2015/1589 – Vračilo pomoči – Obveznost vračila – Člen 16(3) – Takojšnja in učinkovita izvršitev – Procesna avtonomija, priznana državam članicam – Prekinitev nacionalnega postopka davčne izvršbe – Pogoj predložitve ustreznega zavarovanja – Združljivost “
V zadevi C‑545/24,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Tribunal Administrativo e Fiscal do Funchal (upravno in davčno sodišče v Funchalu, Portugalska) z odločbo z dne 9. avgusta 2024, ki je na Sodišče prispela 12. avgusta 2024, v postopku
Utiledulci – Comércio Internacional e Serviços, Sociedade Unipessoal, Lda. – Zona Franca da Madeira
proti
Autoridade Tributária e Assuntos Fiscais da Região Autónoma da Madeira,
SODIŠČE (drugi senat),
v sestavi K. Jürimäe, predsednica senata, K. Lenaerts, predsednik Sodišča v funkciji sodnika drugega senata, F. Schalin, Z. Csehi (poročevalec) in M. Bošnjak, sodniki,
generalni pravobranilec: A. Biondi,
sodna tajnica: L. Carrasco Marco, administratorka,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 1. oktobra 2025,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–        za Utiledulci – Comércio Internacional e Serviços, Sociedade Unipessoal, Lda. – Zona Franca da Madeira A. Cantanhede Gonçalves, P. Dewerbe, M. J. Faria, A. M. Gaspar in L. M. Soares Romão, advogados,
–        za Autoridade Tributária e Assuntos Fiscais da Região Autónoma da Madeira M. R. Correia Baroca in A. C. Garcês Rodrigues, agentki,
–        za belgijsko vlado P. Cottin in M. Van Regemorter, agenta, ter S. Hamerijck, izvedenka,
–        za špansko vlado A. Pérez‑Zurita Gutiérrez, agentka,
–        za Evropsko komisijo I. Barcew, P. Caro de Sousa in M. Lagrue, agenti,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 18. decembra 2025
izreka naslednjo
Sodbo
1        Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 16(3) Uredbe Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 [PDEU] (UL 2015, L 248, str. 9) in člena 5 Sklepa Komisije (EU) 2022/1414 z dne 4. decembra 2020 o shemi pomoči SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN), ki jo je izvajala Portugalska v okviru ureditve Zona Franca da Madeira (ZFM) – Režim III (UL 2022, L 217, str. 49; v nadaljevanju: sklep Komisije z dne 4. decembra 2020).
2        Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo Utiledulci – Comércio Internacional e Serviços, Sociedade Unipessoal, Lda. – Zona Franca da Madeira (v nadaljevanju: Utiledulci) in Autoridade Tributária e Assuntos Fiscais da Região Autónoma da Madeira (uprava za davčne in fiskalne zadeve avtonomne regije Madeira, Portugalska; v nadaljevanju: davčna uprava) v zvezi s postopkom davčne izvršbe zoper družbo Utiledulci za vračilo državnih pomoči, ki so bile tej družbi dodeljene v obliki znižanja stopnje davka od dohodka.
Pravni okvir
Pravo Unije
3        V uvodni izjavi 25 Uredbe 2015/1589 je navedeno:
„V primeru nezakonite pomoči, ki ni združljiva z notranjim trgom, bi bilo treba ponovno vzpostaviti učinkovito konkurenco. V ta namen je potrebno, da se pomoč, vključno z obrestmi, vrne nemudoma. Primerno je, da se vračilo izvede v skladu s postopki nacionalnega prava. Uporaba teh postopkov ne bi smela, s preprečevanjem takojšnje in učinkovite izvedbe sklepa [Evropske k]omisije, preprečiti ponovne vzpostavitve učinkovite konkurence. Države članice bi morale za dosego tega rezultata sprejeti vse potrebne ukrepe, da zagotovijo učinkovitost sklepa Komisije.“
4        Člen 16 te uredbe, naslovljen „Vračilo pomoči“, v odstavkih 1 in 3 določa:
„1.      Če se v primerih nezakonite pomoči sprejmejo negativni sklepi, Komisija odloči, da mora zadevna država članica sprejeti vse potrebne ukrepe, da upravičenec vrne pomoč […]. Komisija ne zahteva vračila pomoči, če bi bilo to v nasprotju s splošnim načelom prava Unije.
[…]
3.      Brez poseganja v odločbo Sodišča Evropske unije na podlagi člena 278 PDEU se vračilo izvede nemudoma in skladno s postopki, določenimi v nacionalnem pravu zadevne države članice, če omogočajo takojšnjo in učinkovito izvajanje sklepa Komisije. V ta namen in v primeru postopka pred nacionalnimi sodišči zadevne države članice sprejmejo vse potrebne ukrepe, ki so jim na voljo v njihovih pravnih sistemih, vključno z začasnimi ukrepi, brez poseganja v pravo Unije.“
Portugalsko pravo
Splošni davčni zakon
5        Člen 52 lei Geral Tributária (splošni davčni zakon), ki je bil potrjen z Decreto‑Lei no 398/98 (uredba‑zakon št. 398/98) z dne 17. decembra 1998 (Diário da República, I serija‑A, št. 290 z dne 17. decembra 1998), v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari, določa:
„1.      Izterjava davčne obveznosti v postopku davčne izvršbe se prekine v primeru obročnega plačila ali upravne pritožbe, pravnega sredstva pred sodiščem prve ali druge stopnje in ugovora zoper izvršbo, ki se nanašajo na nezakonitost ali neizterljivost dolga, ki je predmet izvršbe, ter med postopkom reševanja sporov v skladu s [Konvencijo 90/436/EGS z dne 23. julija 1990 o odpravi dvojnega obdavčevanja v zvezi s preračunom dobička povezanih podjetij (UL 1990, L 225, str. 10)] iz različnih držav članic.
2.      Pogoj za prekinitev izvršbe iz prejšnjega odstavka je predložitev ustreznega zavarovanja v skladu z davčno zakonodajo.
[…]
4.      Davčna uprava lahko dolžnika na njegov predlog oprosti predložitve zavarovanja, če bi mu predložitev zavarovanja povzročila nepopravljivo škodo ali v primeru očitnega pomanjkanja finančnih sredstev, ki se kaže v nezadostnosti sredstev, ki jih je mogoče zaseči, za poplačilo dolga, ki je predmet izvršbe, in njegovega morebitnega povečanja, če ni resnih indicev, da je nezadostnost ali neobstoj sredstev posledica namerne kršitve zadevne osebe.
[…]“
Zakonik o davčnem postopku in postopku pred davčnimi sodišči
6        Člen 169 Código de Procedimento e de Processo Tributário (zakonik o davčnem postopku in postopku pred davčnimi sodišči), ki je bil potrjen z Decreto‑Lei no 433/99 (uredba‑zakon št. 433/99) z dne 26. oktobra 1999 (Diário da República, I serija‑A, št. 255 z dne 26. oktobra 1999), ki je začel veljati 1. januarja 2000, v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari, določa:
„1.      Izvršba se odloži do rešitve spora v primeru upravne pritožbe ali pravnega sredstva pred sodiščem prve ali druge stopnje v zvezi z zakonitostjo dolga, ki je predmet izvršbe, ter med postopkom reševanja sporov v skladu s [Konvencijo 90/436/EGS] ali konvencijo o izogibanju dvojnega obdavčevanja, če je bilo predloženo zavarovanje v skladu s členom 195 ali če je bilo tako zavarovanje predloženo v skladu s členom 199 ali če je z zasegom zavarovan celotni dolg, ki je predmet izvršbe, in njegovo morebitno povečanje, kar mora pristojni uradnik zabeležiti v spisu.
[…]
13.      Šteje se, da imajo davčni zavezanci, ki so dosegli prekinitev postopka davčne izvršbe v skladu s tem členom, urejen davčni položaj, brez poseganja v določbe v zvezi z opustitvijo zavarovanja.
[…]“
7        Člen 199 zakonika o davčnem postopku in postopku pred davčnimi sodišči v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari, določa:
„1.      Če zavarovanje še ni bilo predloženo, mora dolžnik skupaj s predlogom ponuditi ustrezno zavarovanje v obliki bančne garancije, poroštva, kavcijskega zavarovanja ali katerega koli drugega sredstva, s katerim je mogoče zavarovati terjatve upnika.
2.      Ustrezno zavarovanje iz prejšnjega odstavka lahko na predlog dolžnika in s soglasjem davčne uprave obsega tudi prostovoljno zastavo ali hipoteko, pri čemer se smiselno uporabljajo določbe člena 195.
[…]“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
8        Komisija je 4. decembra 2020 sprejela Sklep 2022/1414, s katerim je ugotovila, da shema pomoči „Zona Franca da Madeira
(ZFM) – Režim III“ (v nadaljevanju: Režim III) ni združljiva z notranjim trgom, ker jo je Portugalska republika izvajala v nasprotju s sklepoma Komisije o odobritvi z dne 27. junija 2007 in 2. julija 2013, izdanima v zadevah N 421/2006 oziroma SA.34160 (2011/N), s čimer je kršila člen 108(3) PDEU.
9        V členu 5 sklepa Komisije z dne 4. decembra 2020 je bilo določeno, da je izterjava pomoči, ki niso združljive z notranjim trgom in ki so bile dodeljene v okviru Režima III, „takojšnja in učinkovita“ ter da mora Portugalska republika zagotoviti, da se ta sklep izvede v „osmih mesecih od datuma uradnega obvestila o tem sklepu“. Ta rok se je iztekel 5. avgusta 2021.
10      Davčna uprava je na podlagi tega sklepa zoper družbo Utiledulci začela postopek davčne izvršbe za vračilo državnih pomoči, ki so bile tej družbi dodeljene v okviru Režima III v obliki znižanja stopnje davka od dohodka, ki se uporablja za družbe prejemnice.
11      V portugalskem pravnem redu niso določena nobena posebna pravila, ki bi urejala vračilo državnih pomoči. Ni nobenega pravila, ki bi v primeru vračila državnih pomoči izključevalo uporabo procesnih jamstev, ki jih določa portugalsko davčno pravo, zlasti tistih, ki se nanašajo na prekinitev postopka davčne izvršbe. V teh okoliščinah je upravni postopek, ki se uporablja za vračilo takih pomoči, postopek davčne izvršbe.
12      Določbe portugalskega prava, ki urejajo ta postopek davčne izvršbe, določajo možnost, da se predlaga prekinitev navedenega postopka v primeru spora glede davčnega dolga ali ugovora zoper izvršilne ukrepe in v primeru obročnega plačila, pod pogojem, da se predloži ustrezno zavarovanje ali katero koli drugo sredstvo za zagotovitev izterjave davčne terjatve, ali tudi brez takšnega zavarovanja, če davčni zavezanec dokaže, da ga ne more predložiti.
13      Družba Utiledulci je zaprosila za tako prekinitev. Davčna uprava je ta predlog zavrnila, pri čemer se je sklicevala na načelo primarnosti prava Unije. Družba Utiledulci je to zavrnilno odločbo izpodbijala pred Tribunal Administrativo e Fiscal do Funchal (upravno in davčno sodišče v Funchalu, Portugalska), ki je predložitveno sodišče.
14      Navedeno sodišče se sprašuje o razlagi člena 16(3) Uredbe 2015/1589 in člena 5 sklepa Komisije z dne 4. decembra 2020. Navedeno sodišče v bistvu meni, da je treba odločiti o vprašanju, ali takojšnja in učinkovita izvršitev tega sklepa zahteva, da se določbe portugalskega davčnega prava v zvezi s prekinitvijo postopka davčne izvršbe ne uporabijo.
15      V teh okoliščinah je Tribunal Administrativo e Fiscal do Funchal (upravno in davčno sodišče v Funchalu) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba izraz ‚takojšnja in učinkovita [izterjava]‘ iz člena 5 [sklepa Komisije z dne 4. decembra 2020] in izraz ‚vračilo [se] izvede nemudoma in skladno s postopki, določenimi v nacionalnem pravu zadevne države članice, če omogočajo takojšnjo in učinkovito izvajanje sklepa Komisije‘ iz člena 16(3) Uredbe [2015/1589] razlagati tako, da se pravila portugalskega prava v zvezi s postopkovnimi jamstvi, predvidenimi v postopku davčne izvršbe, zlasti tista, ki se nanašajo na prekinitev teh postopkov davčne izvršbe, ne uporabljajo ali, nasprotno, da je [davčna uprava] še naprej dolžna spoštovati vsa postopkovna jamstva, predvidena v portugalskem davčnem pravu, ne glede na to, da gre za izterjavo državnih pomoči, ki so bile s [sklepom Komisije z dne 4. decembra 2020] razglašene za nezakonite?“
Vprašanje za predhodno odločanje
16      Najprej je treba opozoriti, da mora Sodišče v okviru postopka sodelovanja med nacionalnimi sodišči in Sodiščem, uvedenega s členom 267 PDEU, predložitvenemu sodišču dati koristen odgovor, ki mu omogoča rešitev spora, o katerem odloča. S tega vidika mora Sodišče po potrebi preoblikovati vprašanje, ki mu je bilo predloženo (glej sodbe z dne 17. julija 1997, Krüger, C‑334/95, EU:C:1997:378, točki 22 in 23; z dne 28. novembra 2000, Roquette Frères, C‑88/99, EU:C:2000:652, točka 18, in z dne 3. junija 2025, Kinsa, C‑460/23, EU:C:2025:392, točka 34).
17      V obravnavani zadevi je treba navesti, da je v določbah portugalskega prava, ki urejajo postopek davčne izvršbe in se uporabljajo, kadar Portugalska republika zahteva vračilo državne pomoči, ki je nezakonita in nezdružljiva z notranjim trgom, določena možnost, da se predlaga prekinitev tega postopka, med drugim v primeru spora glede davčnega dolga ali ugovora zoper izvršilne ukrepe in v primeru obročnega plačila, pod pogojem, da se predloži zavarovanje v obliki bančne garancije, poroštva, kavcijskega zavarovanja, zastave, prostovoljne hipoteke ali katerega koli drugega sredstva za zagotovitev izterjave davčne terjatve. Davčni zavezanec je lahko na svoj predlog oproščen predložitve takega zavarovanja, če mu to povzroči nepopravljivo škodo ali če očitno nima finančnih sredstev.
18      Zato je treba šteti, da predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali je treba člen 16(3) Uredbe 2015/1589 razlagati tako, da se od pristojnih nacionalnih organov in nacionalnih sodišč zahteva, da ne uporabijo nacionalnih določb, ki omogočajo prekinitev postopka davčne izvršbe za izterjavo nezakonite državne pomoči, ki ni združljiva z notranjim trgom, če prejemnik pomoči predloži zavarovanje, kot so bančna garancija, poroštvo, kavcijsko zavarovanje, zastava, prostovoljna hipoteka ali katero koli drugo sredstvo za zagotovitev izterjave terjatve predlagatelja izvršbe, ali na podlagi predloga tega prejemnika, naj se ga oprosti obveznosti predložitve takega zavarovanja.
19      V zvezi s tem je treba opozoriti, da člen 16(3) Uredbe 2015/1589 določa, da se brez poseganja v odločbo Sodišča na podlagi člena 278 PDEU vračilo pomoči izvede nemudoma in skladno s postopki, določenimi v nacionalnem pravu zadevne države članice, če ti omogočajo takojšnjo in učinkovito izvajanje sklepa Komisije o vračilu. V ta namen in v primeru postopka pred nacionalnimi sodišči zadevne države članice sprejmejo vse potrebne ukrepe, ki so jim na voljo v teh pravnih sistemih, vključno z začasnimi ukrepi, brez poseganja v pravo Unije.
20      V uvodni izjavi 25 te uredbe je navedeno, da je treba v primeru nezakonite pomoči, ki ni združljiva z notranjim trgom, ponovno vzpostaviti učinkovito konkurenco in da se mora v ta namen zadevna pomoč nemudoma vrniti. Uporaba nacionalnih postopkov torej ne sme, s preprečevanjem takojšnje in učinkovite izvršitve sklepa Komisije o vračilu, preprečiti ponovne vzpostavitve učinkovite konkurence. Države članice morajo za dosego tega rezultata sprejeti vse potrebne ukrepe, da zagotovijo učinkovitost tega sklepa.
21      Torej, čeprav besedilo člena 16(3) Uredbe 2015/1589 odraža zahteve načela učinkovitosti, je iz njega razvidno tudi, da se pravo zadevne države članice za vračilo nezakonite pomoči uporabi v skladu z načelom njene procesne avtonomije, če ni pravil prava Unije na tem področju, in ob spoštovanju temeljnih pravic, zlasti pravice do poštenega sojenja, vključno s pravico do obrambe (sodba z dne 11. septembra 2014, Komisija/Nemčija, C‑527/12, EU:C:2014:2193, točka 39).
22      Vendar je svoboda držav članic glede izbire sredstev za izterjavo take pomoči omejena, saj posledica teh sredstev ne sme biti, da se vračilo, ki se zahteva s pravom Unije, dejansko onemogoči. Za uporabo nacionalnih postopkov tako velja pogoj, da omogočajo takojšnjo in učinkovito izvršitev sklepa Komisije o vračilu (glej v tem smislu sodbi z dne 5. oktobra 2006, Komisija/Francija, C‑232/05, EU:C:2006:651, točka 49, in z dne 11. septembra 2014, Komisija/Nemčija, C‑527/12, EU:C:2014:2193, točka 41 in navedena sodna praksa).
23      Država članica, ki mora na podlagi sklepa Komisije zahtevati vračilo nezakonite pomoči, lahko to obveznost izpolni le, če so ukrepi, ki jih sprejme, primerni za ponovno vzpostavitev običajnih pogojev konkurence, ki so bili izkrivljeni zaradi dodelitve te nezakonite pomoči (sodbi z dne 12. decembra 2002, Komisija/Nemčija, C‑209/00, EU:C:2002:747, točka 35, in z dne 11. septembra 2014, Komisija/Nemčija, C‑527/12, EU:C:2014:2193, točka 42).
24      Cilj vračila nezakonite državne pomoči je namreč ponovna vzpostavitev stanja, kakršno je bilo na notranjem trgu pred izplačilom te pomoči. Ta cilj je dosežen, ko prejemnik pomoči ali, drugače povedano, podjetja, ki so imela od pomoči dejansko korist, vrnejo zadevno pomoč, po potrebi skupaj z zamudnimi obrestmi. S tem vračilom ta prejemnik posledično izgubi prednost, ki jo je imel na trgu v primerjavi s svojimi konkurenti, in se ponovno vzpostavi stanje pred izplačilom te pomoči (glej v tem smislu sodbe z dne 21. decembra 2016, Komisija/Aer Lingus in Ryanair Designated Activity, C‑164/15 P in C‑165/15 P, EU:C:2016:990, točki 89 in 90; z dne 19. oktobra 2023, Ministar na zemedelieto, hranite i gorite, C‑325/22, EU:C:2023:793, točka 47, in z dne 29. julija 2024, Koiviston Auto Helsinki/Komisija, C‑697/22 P, EU:C:2024:641, točka 79 in navedena sodna praksa).
25      V zvezi s tem je treba še pojasniti, kot je generalni pravobranilec v bistvu navedel v točkah 16 in 17 sklepnih predlogov, da obveznost, ki jo ima država članica, ki je naslovnica sklepa Komisije o vračilu, na podlagi člena 16(1) Uredbe 2015/1589, da sprejme vse potrebne ukrepe za to, da prejemnik vrne pomoč, pomeni obveznost rezultata (glej v tem smislu sodbo z dne 13. novembra 2025, Komisija/Bolgarija (Menjave gozdnih zemljišč II), C‑632/23, EU:C:2025:890, točka 64). Ta obveznost mora biti poleg tega izpolnjena v rokih, ki jih določi Komisija (glej v tem smislu sodbi z dne 22. decembra 2010, Komisija/Italija, C‑304/09, EU:C:2010:812, točka 32, in z dne 13. novembra 2025, Komisija/Bolgarija (Menjave gozdnih zemljišč II), C‑632/23, EU:C:2025:890, točka 33 in navedena sodna praksa).
26      Skratka, kot je generalni pravobranilec navedel v točki 21 sklepnih predlogov, je procesna avtonomija, ki je državam članicam priznana na področju vračila nezakonitih državnih pomoči, omejena s potrebo po zagotovitvi učinkovitosti ukrepov upravnih organov, pristojnih za zagotovitev tega vračila. Zato morajo tako nacionalna sodišča kot tudi ti organi pod nadzorom teh sodišč zagotoviti izvajanje v skladu s ciljem, ki se uresničuje s sklepom Komisije, s katerim je naloženo vračilo teh pomoči, in sicer preprečiti kakršno koli izkrivljanje delovanja trga zaradi dodelitve državnih pomoči, ki škodujejo konkurenci. V zvezi s tem je treba opozoriti, da se v skladu z ustaljeno sodno prakso država članica ne more sklicevati na določbe svojega nacionalnega pravnega reda, niti na ustavne določbe, da bi upravičila neizpolnitev obveznosti, ki izhajajo iz prava Unije (glej v tem smislu sodbo z dne 6. maja 2015, Komisija/Nemčija, C‑674/13, EU:C:2015:302, točka 59 in navedena sodna praksa).
27      V obravnavani zadevi je, kot je pojasnjeno v točkah 12 in 17 te sodbe, v določbah portugalskega prava, ki se uporabljajo, kadar Portugalska republika zahteva vračilo državne pomoči, ki je nezakonita in nezdružljiva z notranjim trgom, določena možnost, da se predlaga prekinitev postopka, med drugim v primeru spora glede davčnega dolga ali ugovora zoper izvršilne ukrepe in v primeru obročnega plačila, pod pogojem, da se predloži zavarovanje v obliki bančne garancije, poroštva, kavcijskega zavarovanja, zastave, prostovoljne hipoteke ali katerega koli drugega sredstva za zagotovitev izterjave davčne terjatve, ali tudi brez takšnega zavarovanja, če davčni zavezanec dokaže, da bi mu to zavarovanje povzročilo nepopravljivo škodo, ali če očitno nima finančnih sredstev.
28      Preučiti je torej treba, ali uporaba teh določb ob upoštevanju splošnega okvira nacionalnega prava, v katerega so umeščene, ni združljiva z zahtevo po takojšnjem in učinkovitem vračilu zadevne pomoči, določeno v členu 16(3) Uredbe 2015/1589, kot se razlaga ob upoštevanju smernic, ki izhajajo iz sodne prakse, navedene v točkah od 21 do 25 te sodbe.
29      V zvezi s tem je treba na prvem mestu opozoriti, da za nacionalno ureditev, ki določa samodejno suspenzivnost pravnega sredstva, vloženega zoper sklep o vračilu nezakonite pomoči, ni mogoče šteti, da omogoča takojšnjo in učinkovito izvršitev sklepa Komisije o vračilu te pomoči. Nasprotno, odobritev take suspenzivnosti lahko znatno odloži vračilo navedene pomoči in tako podaljša neupravičeno konkurenčno prednost, ki izhaja iz te pomoči (glej v tem smislu sodbo z dne 5. oktobra 2006, Komisija/Francija, C‑232/05, EU:C:2006:651, točke 46, 51 in 52). Taka nacionalna ureditev, ki določa samodejno suspenzivnost pravnega sredstva, vloženega zoper sklepe o vračilu nezakonite pomoči, se torej ne sme uporabiti (sodba z dne 5. oktobra 2006, Komisija/Francija, C‑232/05, EU:C:2006:651, točka 53).
30      V obravnavani zadevi so za nacionalni postopek davčne izvršbe značilni tudi, kot je generalni pravobranilec navedel v točki 24 sklepnih predlogov, elementi sistematičnosti in samodejnosti, saj portugalski davčni organi nimajo nobenega polja proste presoje vsaj v zvezi s prekinitvijo izvršbe, kadar je izpolnjen pogoj v zvezi s predložitvijo zavarovanja.
31      Zato je treba ugotoviti, da lahko samodejnost prekinitve, določene v nacionalnem postopku izvršbe, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, znatno odloži vračilo nezakonite pomoči in s tem podaljša neupravičeno konkurenčno prednost, ki jo je ta pomoč prinesla prejemniku, s čimer se posega v zahtevo po takojšnjem in učinkovitem vračilu te pomoči, kot je določena v členu 16(3) Uredbe 2015/1589.
32      Kot je namreč generalni pravobranilec navedel v točki 26 sklepnih predlogov, finančni instrumenti, kot so bančna garancija, poroštvo, kavcijsko zavarovanje, zastava ali prostovoljna hipoteka, a priori ne učinkujejo tako, da se pomoč odvzame iz premoženja prejemnika, s čimer bi ta izgubil prednost, ki izhaja iz te pomoči. Niti računovodskih posledic niti stroškov, povezanih s predložitvijo zavarovanja, glede na njihov vpliv na ekonomski položaj prejemnika ni mogoče enačiti z vračilom prejete pomoči. Izrecni cilj teh finančnih instrumentov je zavarovanje terjatve predlagatelja izvršbe za obdobje, v katerem je postopek izvršbe prekinjen, kar se razlikuje od namena vračila nezakonitih pomoči.
33      Drugače bi bilo le, če bi bilo izkrivljanje konkurence v celoti odpravljeno na primer z rubežem ali nakazilom na blokiran račun zneska nezakonite pomoči in pripadajočih obresti, kar mora preveriti predložitveno sodišče. V takih primerih bi bil namreč dosežen cilj, ki se uresničuje s sklepom Komisije o vračilu te nezakonite pomoči, in sicer ponovna vzpostavitev običajnih pogojev konkurence, ki so bili izkrivljeni z dodelitvijo te pomoči.
34      Na drugem mestu, glede možnosti, da je dolžnik v postopku izvršbe oproščen predložitve zavarovanja, je treba pojasniti, da razlogi, povezani z ekonomsko škodo, ki izhaja iz vračila zadevne pomoči, ne morejo upravičiti zamude v postopku vračila. Tudi če je treba vračilo nezakonito izplačane državne pomoči zagotoviti od podjetij, ki so to pomoč prejela in so v težavah ali v stečaju, take težave ne vplivajo na obveznost vračila te pomoči (glej v tem smislu sodbi z dne 11. decembra 2012, Komisija/Španija, C‑610/10, EU:C:2012:781, točka 71, in z dne 17. januarja 2018, Komisija/Grčija, C‑363/16, EU:C:2018:12, točka 36). Iz tega izhaja, da mora država članica, odvisno od primera, izvesti likvidacijo zadevne družbe, vpisati svojo terjatev med njene obveznosti ali sprejeti kakršen koli drug ukrep, ki bi omogočal vračilo navedene pomoči (glej v tem smislu sodbo z dne 6. decembra 2007, Komisija proti Italiji, C‑280/05, EU:C:2007:753, točka 28).
35      Na tretjem mestu, glede možnosti obročnega plačila dolgovanih zneskov je treba poudariti, da taki načini plačila, če so odobreni po izteku roka za vračilo, ki ga je določila Komisija, niso združljivi z obveznostjo, da se vračilo opravi nemudoma, katere namen je zlasti zagotoviti polni učinek sklepa Komisije o vračilu – v obravnavani zadevi sklepa Komisije z dne 4. decembra 2020 – in doseči rešitev, ki je v skladu s ciljem tega sklepa, in sicer zagotoviti, da prejemnik pomoči ne razpolaga, niti začasno, s sredstvi, ki ustrezajo že vrnjeni pomoči (glej v tem smislu sodbo z dne 20. maja 2010, Scott in Kimberly Clark, C‑210/09, EU:C:2010:294, točka 29).
36      Nazadnje je treba opozoriti, da je iz sodne prakse Sodišča razvidno, da je odprava nezakonite pomoči z vračilom logična posledica ugotovitve njene nezakonitosti. Zato vračila nezakonito dodeljene državne pomoči za to, da se vzpostavi prejšnje stanje, načeloma ni mogoče šteti za ukrep, ki bi bil nesorazmeren s cilji določb o državni pomoči iz Pogodbe. Ukrep za vračilo nezakonite pomoči krši načelo sorazmernosti le, če je znesek, ki ga mora prejemnik vrniti, višji od diskontiranega zneska prejete pomoči (glej v tem smislu sodbi z dne 21. marca 1990, Belgija/Komisija, C‑142/87, EU:C:1990:125, točka 66, in z dne 29. julija 2024, Koiviston Auto Helsinki/Komisija, C‑697/22 P, EU:C:2024:641, točki 79 in 80).
37      Iz tega sledi, da se – s pridržkom preverjanj, ki jih mora opraviti nacionalno sodišče, ki odloča o zadevi – zdi, da nacionalna ureditev, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki določa samodejni odložni učinek obročnega plačila oziroma suspenzivnost pravnih sredstev, vloženih zoper sklep o vračilu nezakonite pomoči, ni združljiva s cilji odprave nezakonitih pomoči, za katere je bilo ugotovljeno, da niso združljive z notranjim trgom, ter z zahtevo po zagotovitvi takojšnje in učinkovite izvršitve sklepov, s katerimi je bilo naloženo vračilo teh pomoči. Zato se take nacionalne določbe, kot je navedeno v točki 29 te sodbe, ne smejo uporabiti.
38      Glede na vse zgornje preudarke je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 16(3) Uredbe 2015/1589 razlagati tako, da se od pristojnih nacionalnih organov in nacionalnih sodišč zahteva, da ne uporabijo nacionalnih določb, ki omogočajo prekinitev postopka davčne izvršbe za izterjavo nezakonite državne pomoči, ki ni združljiva z notranjim trgom, če prejemnik pomoči predloži zavarovanje, kot so bančna garancija, poroštvo, kavcijsko zavarovanje, zastava, prostovoljna hipoteka ali katero koli drugo sredstvo za zagotovitev izterjave terjatve predlagatelja izvršbe, ali na podlagi predloga tega prejemnika, naj se ga oprosti obveznosti predložitve takega zavarovanja, razen če bi bila s predložitvijo zavarovanja navedenemu prejemniku odvzeta konkurenčna prednost, povezana s to pomočjo.
Stroški
39      Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (drugi senat) razsodilo:
Člen 16(3) Uredbe Sveta (EU) 2015/1589 z dne 13. julija 2015 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 [PDEU]
je treba razlagati tako, da
se od pristojnih nacionalnih organov in nacionalnih sodišč zahteva, da ne uporabijo nacionalnih določb, ki omogočajo prekinitev postopka davčne izvršbe za izterjavo nezakonite državne pomoči, ki ni združljiva z notranjim trgom, če prejemnik pomoči predloži zavarovanje, kot so bančna garancija, poroštvo, kavcijsko zavarovanje, zastava, prostovoljna hipoteka ali katero koli drugo sredstvo za zagotovitev izterjave terjatve predlagatelja izvršbe, ali na podlagi predloga tega prejemnika, naj se ga oprosti obveznosti predložitve takega zavarovanja, razen če bi bila s predložitvijo zavarovanja navedenemu prejemniku odvzeta konkurenčna prednost, povezana s to pomočjo.
Podpisi
*      Jezik postopka: portugalščina.