62015CO0129
A BÍRÓSÁG VÉGZÉSE (kilencedik tanács)
2016. július 7. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal — Árubeszerzésre irányuló közbeszerzési szerződések — 2004/18/EK irányelv — Az 1. cikk (9) bekezdése — A »közjogi intézmény« fogalma — Nyereségszerzési céllal létrejött, teljes egészében magántőkéjű egészségügyi intézmény — Egészségügyi ellátások nyújtásának ellenértékeként 50%‑ot vagy 30%‑ot meghaladóan az állami betegbiztosítási rendszer kifizetéseiből származó bevételek — A 7. cikk b) pontja — A közbeszerzési szerződés becsült értéke — El nem ért küszöbérték — Egyértelműen határokon átnyúló érdek — Információhiány — A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése — Nyilvánvaló elfogadhatatlanság”
A C‑129/15. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet az Administrativen sad Sofia‑grad (szófiai közigazgatási bíróság, Bulgária) a Bírósághoz 2015. március 16‑án érkezett, 2015. március 4‑i határozatával terjesztett elő az előtte
H. M.
és
az Agentsia za darzhavna finansova inspektsia (ADFI)
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (kilencedik tanács),
tagjai: C. Lycourgos tanácselnök, Juhász E. (előadó) és C. Vajda bírák,
főtanácsnok: H. Saugmandsgaard Øe,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a Bíróság eljárási szabályzata 53. cikke (2) bekezdésének megfelelően, indokolt végzéssel kerül sor,
meghozta a következő
Végzést
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a 2011. november 30‑i 1251/2011/EU bizottsági rendelettel (HL 2011. L 319., 43. o.) módosított, az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló_2004. március 31‑i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2004. L 134., 114. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 7. kötet, 132. o.; helyesbítés: HL 2014. L 339., 14. o.) (a továbbiakban: 2004/18 irányelv) 1. cikke (9) bekezdésének az értelmezésére irányul.
2
Ezt a kérelmet a H. M., egy magántulajdonú egészségügyi intézmény igazgatója és az Agentsia za darzhavna finansova inspektsia (állami pénzügyi felügyeleti hatóság, Bulgária) között az e hatóság által H. M.‑mel szemben kiszabott közigazgatási szankció szabályszerűsége tárgyában folyamatban lévő eljárás keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
3
A 2004/18 irányelv (2) preambulumbekezdése kimondja:
„A tagállamokban az állam, a területi és a települési önkormányzatok, valamint a közjogi intézmények nevében kötött szerződések odaítélése során tiszteletben kell tartani a Szerződés elveit, és különösen az áruk szabad mozgásának, a letelepedés szabadságának, valamint a szolgáltatásnyújtás szabadságának az elvét, továbbá az ezekből levezethető olyan elveket, mint az egyenlő bánásmód, a megkülönböztetés‑mentesség [helyesen: hátrányos megkülönböztetéstől való mentesség], a kölcsönös elismerés, az arányosság és az átláthatóság elve. A bizonyos értéket meghaladó közbeszerzési szerződések esetében azonban tanácsos rendelkezéseket hozni az ilyen szerződések odaítélésére vonatkozó nemzeti eljárások közösségi összehangolására vonatkozóan, amely rendelkezéseknek az említett elveken kell alapulniuk annak érdekében, hogy érvényesülésüket biztosítsák, valamint, hogy a közbeszerzések verseny előtti megnyitását garantálják. Ezeket az összehangoló rendelkezéseket ezért az előbb említett szabályokkal és elvekkel, valamint a Szerződés egyéb szabályaival összhangban kell értelmezni.”
4
Ezen irányelv „Fogalommeghatározások” című 1. cikkének (9) bekezdése így rendelkezik:
„»Ajánlatkérő szerv«: az állam, a területi vagy a települési önkormányzat, a közjogi intézmény, továbbá az egy vagy több ilyen szerv, illetve közjogi intézmény által létrehozott társulás;
»Közjogi intézmény« minden olyan intézmény,
a)
amely kifejezetten olyan közérdekű célra jött létre, amely nem ipari vagy kereskedelmi jellegű;
b)
amely jogi személyiséggel rendelkezik; valamint
c)
amelyet többségi részben az állam, vagy a területi vagy a települési önkormányzat, vagy egyéb közjogi intézmény finanszíroz; vagy amelynek irányítása ezen intézmények felügyelete alatt áll; vagy amelynek olyan ügyvezető, döntéshozó vagy felügyelő testülete van, amely tagjainak többségét az állam, a területi vagy a települési önkormányzat, vagy egyéb közjogi intézmény nevezi ki.
A második albekezdés a), b) és c) pontjában említett szempontoknak megfelelő közjogi intézmények és intézménykategóriák nem kimerítő jegyzékét a III. melléklet tartalmazza. A tagállamok az intézményeket és intézménykategóriákat felsoroló jegyzékeikben bekövetkezett minden változásról rendszeresen értesítik a Bizottságot.”
5
Az említett irányelvnek „A közbeszerzési szerződések értékhatárai” című 7. cikke rögzíti azokat a becsült értéken alapuló értékhatárokat, amelyek felett a közbeszerzési szerződések odaítélésekor ezen irányelv szabályainak megfelelően kell eljárni; ezt az értékhatárt a központi kormányzati szervektől eltérő ajánlatkérő szervek által odaítélt, árubeszerzésre irányuló közbeszerzési szerződések esetében 200000 EUR‑ban állapították meg az alapeljárás tényállásának megvalósulása idején.
6
Ugyanezen irányelvnek „A közbeszerzési szerződések, keretmegállapodások és dinamikus beszerzési rendszerek becsült értékének kiszámításához használt módszerek” című 9. cikke előírja:
„[...]
(5)   [...]
b)
Amennyiben egy hasonló áruk beszerzésére irányuló ajánlat egy időben odaítélt, több részből álló szerződést eredményezhet, a 7. cikk a) és b) pontjának alkalmazásakor az összes rész becsült összértékét figyelembe kell venni.
Ha a részek egybeszámított értéke eléri vagy meghaladja a 7. cikkben meghatározott értékhatárt, ezt az irányelvet mindegyik rész odaítélése tekintetében alkalmazni kell.
Az ajánlatkérő szerv azonban eltérhet az említett alkalmazástól azoknál a részeknél, amelyek hozzáadottérték‑adó nélküli becsült értéke 80000 [eurónál] kevesebb, feltéve, hogy e részek egybeszámított értéke nem haladja meg az összes rész egybeszámított értékének 20%‑át.
[...]
(7)   Árubeszerzésre vagy szolgáltatásnyújtásra irányuló olyan közbeszerzési szerződések esetében, amelyek rendszeres jellegűek vagy amelyek egy adott időszakon belül megújíthatók, a szerződés becsült értékét a következők alapján kell kiszámítani:
a)
vagy az előző tizenkét hónap vagy költségvetési év során odaítélt, egymást követő, azonos típusú szerződések tényleges, lehetőség szerint az első szerződést követő 12 hónap folyamán bekövetkező mennyiségi vagy értékbeli változások figyelembevételével kiigazított összértéke;
b)
vagy az első szállítást követő 12 hónap, illetve költségvetési év – amennyiben az 12 hónapnál hosszabb – folyamán odaítélt, egymást követő szerződések becsült összértéke.
A közbeszerzési szerződés becsült értékének kiszámításához használt módszer kiválasztása nem irányulhat az adott szerződésnek ezen irányelv hatálya alól történő kizárására.
[...]”
A bolgár jog
7
A zakon za obshtestvenite porachki (közbeszerzésről szóló törvény, a DV 2004. április 6‑i 28. száma) alapeljárás tényállása idején hatályos változata 7. cikkének 4. pontja a következőképpen szól:
„Az ajánlatkérő szervek a következők:
[...]
3.
Közjogi intézmények”.
8
E törvény 8. cikkének (1) bekezdése kimondja:
„Az ajánlatkérő szervek a törvényben előírt kritériumok teljesülése esetén kötelesek közbeszerzési eljárást lefolytatni;
[...]
(3)
Amennyiben az ajánlatkérő szerv kollektív szervezet vagy jogi személy, a (2) bekezdésben említett hatásköröket az említett kollektív szervezetet vagy jogi személyt képviselő személy gyakorolja.”
9
Az említett törvény kiegészítő rendelkezései 1. §‑ának 21. pontja előírja:
„»Közjogi intézmény«: ipari vagy kereskedelmi jellegétől függetlenül a közérdekű szükségletek kielégítésére létrehozott jogi személy, amely megfelel a következő feltételek egyikének:
а)
finanszírozásának több mint 50%‑a az állami költségvetésből, az állam társadalombiztosítási költségvetéséből vagy a nemzeti egészségbiztosítási pénztár költségvetéséből, az önkormányzati költségvetésekből vagy a 7. cikk 1. vagy 3. pontja értelmében vett ajánlatkérő szervektől származik;
b)
ügyvezető vagy felügyelő testülete tagjainak többségét a 7. cikk 1. vagy 3. pontja értelmében vett ajánlatkérő szervek nevezik ki;
c)
irányítása a 7. cikk 1. vagy 3. pontja értelmében vett ajánlatkérő szervek felügyelete alatt áll; ilyen irányításfelügyelet valósul meg, ha egy személy bármilyen módon meghatározó befolyást gyakorolhat valamely másik személy tevékenységére.
Közjogi intézmények továbbá a gazdasági társaságnak minősülő egészségügyi intézmények, amelyek előző évi bevételeinek több mint 30%‑a az állami költségvetésből, az önkormányzati költségvetésből, vagy a nemzeti egészségbiztosítási pénztár költségvetéséből származik.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
10
H. M. egy korlátolt felelősségű gazdasági társaságként bejegyzett egészségügyi intézmény igazgatója, amely intézmény tőkéje teljes egészében egy kereskedői minőséggel rendelkező magánszemély tulajdonában áll. A felügyeleti hatóság tisztviselője az említett intézmény tevékenységének ellenőrzése alkalmával a különböző szállítók által kiállított számlák alapján megállapította, hogy a 2012. január 10. és 2012. december 19. közötti időszak során az említett intézmény hozzáadottérték‑adó nélkül összesen 339052,76 bolgár leva (BGN) összegben szerzett be orvosi fogyóeszközöket, miközben a 2012‑es év egészét tekintve a szóban forgó egészségügyi intézmény nem folytatott le közbeszerzési eljárást, és nem volt ajánlatkérő szervként bejegyezve a közbeszerzési jegyzékbe. A tisztviselő megállapította továbbá, hogy a 2011‑es év során ezen intézmény bevételeinek 66,27%‑a – a közbeszerzésről szóló törvény értelmében ajánlatkérő szervnek minősülő – nemzeti egészségbiztosítási pénztár által folyósított kifizetésekből származott.
11
Mivel az ellenőrzést végző tisztviselő szerint az említett egészségügyi intézmény a közbeszerzésről szóló törvény kiegészítő rendelkezései 1. §‑a 21. pontja c) alpontjának második albekezdése értelmében vett közjogi intézmény volt, megállapította, hogy annak igazgatója ez irányú kötelezettsége ellenére nem folytatott le közbeszerzési eljárást. Ezért a 2013. július 12‑i aktussal e tisztviselő a közbeszerzésről szóló törvény vonatkozó rendelkezéseinek megsértésében álló szabálysértést állapított meg. Ezen aktus nyomán ugyanezen törvény vonatkozó rendelkezése alapján 3000 BGN összegű bírságot szabtak ki az említett igazgatóval szemben. Az igazgató e bírsággal szemben keresettel fordult a hatáskörrel rendelkező bírósághoz, amely e keresetet elutasította. H. M. ezt követően fellebbezést nyújtott be a kérdést előterjesztő bírósághoz.
12
A kérdést előterjesztő bíróság rámutat arra, hogy az alapeljárásbeli jogvita lényegében arra vonatkozik, hogy egy teljes egészében magántőkéjű egészségügyi intézmény, amely az általa nyújtott szolgáltatások ellenértékeként – egyéb források mellett – a nemzeti egészségbiztosítási pénztár által folyósított kifizetésekben részesül, ajánlatkérő szervnek minősül‑e. E tekintetben szükséges annak meghatározása, hogy az alapeljárásban szereplőhöz hasonló nemzeti szabályozás bevezethet‑e a 2004/18 irányelv 1. cikkének (9) bekezdésében meghatározottakon felüli kiegészítő kritériumokat, aminek hatásaként – igenlő válasz esetén – bővülne a közbeszerzési eljárás lefolytatására köteles személyek kategóriája.
13
Ami az alapügy tárgyát képező kérdést illeti, a kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy a 2011‑es pénzügyi év során az érintett egészségügyi intézmény bevételeinek több mint 66%‑át a nemzeti egészségbiztosítási pénztár által folyósított és így állami forrásnak minősülő bevételek tették ki. Így a közbeszerzésről szóló törvény kiegészítő rendelkezései 1. §‑a 21. pontja első bekezdésének a) alpontja alkalmazásában az említett intézményt a tulajdonosi formától függetlenül ajánlatkérő szervnek kell tekinteni. E következtetés nem csupán azon alapul, hogy ezen intézmény bevételei között jelentős részt képviselnek az állami források, hanem egyúttal azon is, hogy az intézmény által nyújtott egészségügyi ellátások közérdekű tevékenységnek minősülnek.
14
Egyébiránt a 2004/18 irányelv 1. cikkének (9) bekezdésében szereplő fogalommeghatározás jelentősen eltér a közbeszerzésről szóló törvényben szereplő meghatározástól. Ugyanis, amíg az említett irányelv 1. cikke (9) bekezdésének a)–c) pontjában megállapított kritériumok szerint akkor beszélhetünk közjogi intézményről, ha e kritériumok mindegyike együttesen teljesül, addig az említett törvény szerint minden olyan szerv közjogi intézmény, amely az irányelvben szereplőkhöz hasonló kritériumok legalább egyikének megfelel. Ezenfelül – a 2004/18 irányelvben előírtaktól eltérően – egy intézmény kereskedelmi vagy ipari jellege nem akadálya annak, hogy az a bolgár jog értelmében közjogi intézménynek legyen tekinthető.
15
Közelebbről, a közbeszerzésről szóló törvény kiegészítő rendelkezései 1. §‑a 21. pontja c) alpontjának második albekezdése nyilvánvalóan összeegyeztethetetlen a 2004/18 irányelvben rögzített kritériumokkal, mivel meg kell állapítani, hogy az ezen irányelv 1. cikke (9) bekezdése második albekezdésének c) pontjában szereplő, „amelyet többségi részben az állam, vagy a területi vagy a települési önkormányzat, vagy egyéb közjogi intézmény finanszíroz” mondatrész 50%‑ot meghaladó finanszírozást jelent, ami jóval magasabb a nemzeti törvényben rögzített 30%‑os értékhatárnál.
16
E megfontolásokra tekintettel az Administrativen sad Sofia‑grad (szófiai közigazgatási bíróság, Bulgária) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni a 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 1. cikkének (9) bekezdését, hogy valamely intézmény/kereskedelmi társaság »közjogi intézménynek« minősül pusztán azért, mert tevékenységéből származó előző évi bevételének több mint 30%‑a olyan, a nemzeti egészségbiztosítási pénztár által fizetett orvosi tevékenységekből származik, amelyek elvégzésére más egészségügyi intézményekkel folytatott hatékony verseny keretében került sor?
2)
Úgy kell‑e értelmezni a 2004/18 irányelv 1. cikkének (9) bekezdését, hogy az orvosi szolgáltatásokat hatékony verseny keretében nyújtó, nyereségszerzési célra létrejött, magántulajdonban lévő kereskedelmi társaságok »közérdekű célra létrejött« társaságoknak tekinthetők?
3)
Úgy kell‑e értelmezni a 2004/18 irányelv 1. cikkének (9) bekezdését, hogy azzal ellentétes a közbeszerzésről szóló törvény kiegészítő rendelkezései 1. §–ának 21. pontja, amelynek értelmében valamely intézmény már akkor »közjogi intézménynek« tekinthető, ha az irányelvben rögzített együttes feltételeknek megfelelő feltételek egyike fennáll?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
17
A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikke (2) bekezdésének megfelelően, ha a Bíróságnak nyilvánvalóan nincs hatásköre az ügy elbírálására, vagy ha a kérelem, illetve a kereset nyilvánvalóan elfogadhatatlan, a Bíróság a főtanácsnok meghallgatását követően – az eljárás folytatása nélkül – az eljárás során bármikor indokolt végzéssel határozhat az ügyben.
18
A jelen ügyben ezt a rendelkezést kell alkalmazni.
19
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a nemzeti bíróság által saját felelősségére meghatározott jogszabályi és ténybeli háttér alapján – amelynek helytállóságát a Bíróság nem vizsgálhatja – az uniós jog értelmezésére vonatkozóan előterjesztett kérdések releváns voltát vélelmezni kell. A nemzeti bíróságok által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem Bíróság általi elutasítása csak abban az esetben lehetséges, amennyiben nyilvánvaló, hogy az uniós jog nemzeti bíróság által kért értelmezése nem függ össze az alapeljárás tényállásával vagy tárgyával, illetve ha a szóban forgó probléma hipotetikus jellegű, vagy a Bíróság nem rendelkezik azon ténybeli és jogi elemek ismeretével, amelyek szükségesek ahhoz, hogy a feltett kérdésekre hasznos választ adjon (2014. november 6‑iCartiera dell’Adda, C‑42/13, EU:C:2014:2345, 29. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
20
Rá kell mutatni arra, hogy a közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló uniós irányelvekben előírt sajátos eljárások kizárólag azokra a szerződésekre alkalmazandók, amelyeknek az értéke meghaladja az ezen irányelvek mindegyikében kifejezetten előírt értékhatárt. Ezért ezeknek az irányelveknek a szabályai nem alkalmazhatók az olyan közbeszerzésekre, amelyeknek az értéke nem éri el az irányelvekben megállapított értékhatárt (2008. május 15‑iSECAP és Santorso ítélet, C‑147/06 és C‑148/06, EU:C:2008:277, 19. pont).
21
Amint az a Bírósághoz benyújtott iratokból kitűnik, az alapeljárásban szóban forgó egészségügyi magánintézménynek azt róják fel, hogy a 2012. január 10. és 2012. december 19. közötti időszakban hozzáadottérték‑adó nélkül összesen 339052,76 BGN összegben szerzett be orvosi fogyóeszközöket, anélkül hogy e beszerzések tekintetében közbeszerzési eljárást folytatott volna le.
22
Mivel az Európai Központi Bank adatai szerint az euró és a bolgár leva közötti átváltási árfolyam ezen időszak során 1,9558 volt, az említett beszerzések összesített értékének összege 173357,58 euró volt. Ezenfelül a Bírósághoz benyújtott iratok egyáltalán nem tartalmaznak az ezen ügyletek számára, az egyes ügyletek összegére vagy azon szállítók számára vonatkozó adatokat, akikkel ezeket az ügyleteket megkötötték.
23
Amint az a jelen végzés 5. pontjából kitűnik, a 2004/18 irányelv 7. cikkének b) pontjában az ezen irányelv alkalmazása tekintetében értékhatárként rögzített összeg az árubeszerzésre és szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések esetében az alapeljárásban szóban forgó időszak során 200000 euró volt. Mindebből az következik, hogy ezen értékhatárt még abban az esetben sem érnénk el, ha együttesen figyelembe lehetne venni az ezen időszak során teljesített valamennyi beszerzés összegét.
24
Mindenesetre az alapügyben a 2004/18 irányelv 7. cikkében előírt értékhatár kiszámításakor csak akkor kerülhetne sor a teljesített különböző beszerzések összegének együttes figyelembevételére, ha teljesülnének az ezen irányelv 9. cikkében – különösen az (5) bekezdése b) pontjában és a (7) bekezdésében – rögzített feltételek. Márpedig a kérdést előterjesztő bíróság nem közölt olyan információt, amely alapján megállapítható lenne egy ilyen eset fennállása.
25
Az említett feltételek teljesülésének hiányában az egyes beszerzések összegét külön‑külön és önállóan kell figyelembe venni, és így az alapeljárásban szóban forgó különböző közbeszerzési szerződések értéke feltétlenül és jelentősen az említett értékhatár alatti szinten marad.
26
Következésképpen meg kell állapítani, hogy a 2004/18 irányelv szabályai nem alkalmazandók az alapeljárásban szóban forgó, árubeszerzésre irányuló közbeszerzési szerződésekre. Ezenfelül az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból nem tűnik ki kifejezetten, hogy a bolgár jog vonatkozó rendelkezései közvetlen és feltétlen módon utalnának ezen irányelv rendelkezéseire.
27
Ugyanakkor meg kell jegyezni, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata értelmében az értékükre tekintettel az említett irányelv hatályán kívül eső közbeszerzési szerződések odaítélésére mindazonáltal vonatkoznak az EUM‑Szerződés alapvető szabályai és általános elvei, különösen az egyenlő bánásmód elve és az állampolgárságon alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalma, valamint az azokból eredő átláthatósági kötelezettség, amennyiben ezek a közbeszerzési szerződések egyértelműen határokon átnyúló érdeket képviselnek (lásd ebben az értelemben: 2008. május 15‑iSECAP és Santorso ítélet, C‑147/06 és C‑148/06, EU:C:2008:277, 20. és 21. pont; 2014. december 11‑iAzienda sanitaria locale n. 5 Spezzino és társai ítélet, C‑113/13, EU:C:2014:2440, 45. és 46. pont; 2014. december 18‑iGenerali‑Providencia Biztosító ítélet, C‑470/13, EU:C:2014:2469, 32. pont; 2015. április 16‑iEnterprise Focused Solutions ítélet, C‑278/14, EU:C:2015:228, 16. pont).
28
Az egyértelműen határokon átnyúló érdek fennállásának kimutatására alkalmas objektív szempontokat illetően a Bíróság már megállapította, hogy ilyen szempont lehet többek között a szóban forgó közbeszerzés bizonyos nagyságrendű összege, tekintettel az építkezés helyére is, vagy akár a közbeszerzés technikai jellemzői és az érintett termékek különleges jellemzői. A kérdést előterjesztő bíróság az egyértelműen határokon átnyúló érdek fennállásának átfogó vizsgálata során figyelembe veheti a más tagállamokban található gazdasági szereplők által benyújtott panaszokat is, amennyiben megvizsgálja, hogy ez utóbbi panaszok valódiak, és nem fiktívek (lásd ebben az értelemben: 2008. május 15‑iSECAP és Santorso ítélet, C‑147/06 és C‑148/06, EU:C:2008:277, 31. pont; 2015. április 16‑iEnterprise Focused Solutions ítélet, C‑278/14, EU:C:2015:228, 20. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
29
Meg kell állapítani, hogy előzetes döntéshozatal iránti kérelmében a kérdést előterjesztő bíróság nem szolgáltatott olyan bizonyítékot, amely alapján a Bíróság információval rendelkezne az egyértelműen határokon átnyúló érdek alapügyben való fennállásáról. Márpedig emlékeztetni kell arra, hogy – amint az az eljárási szabályzat 94. cikkéből kitűnik –, az előzetes döntéshozatal iránti kérelemben a Bíróság számára ismertetni kell a kérdések alapját képező tényeket, továbbá többek között az e tények és e kérdések közötti kapcsolatot. Ennélfogva az egyértelműen határokon átnyúló érdek fennállásának megvizsgálásához szükséges elemek megállapítását – csakúgy mint az összes olyan megállapítást, amely a nemzeti bíróságok feladata, és amelytől az Unió valamely másodlagos jogi vagy elsődleges jogi aktusának alkalmazhatósága függ – az ügy Bíróság elé terjesztése előtt kell elvégezni (2014. december 11‑iAzienda sanitaria locale n. 5 Spezzino és társai ítélet, C‑113/13, EU:C:2014:2440, 47. pont; 2015. április 16‑iEnterprise Focused Solutions ítélet, C‑278/14, EU:C:2015:228, 18. pont).
30
Kétségtelenül vannak olyan esetek, amikor a Bíróság a kérdést előterjesztő bíróság által e tekintetben szolgáltatott kifejezett információ hiányában is levonhat az egyértelműen határokon átnyúló érdek esetleges fennállására vonatkozó következtetést az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban szereplő elemekből (lásd ebben az értelemben: 2014. december 11‑iAzienda sanitaria locale n. 5 Spezzino és társai ítélet, C‑113/13, EU:C:2014:2440, 48. pont; 2015. április 16‑iEnterprise Focused Solutions ítélet, C‑278/14, EU:C:2015:228, 19. pont). Mindazonáltal a jelen esetben az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban szereplő ilyen jellegű elemek hiányában a Bíróság megállapítja, hogy nem bocsátkozhat ilyen következtetés levonásába.
31
E körülmények között a Bíróság nem adhat hasznos választ a kérdést előterjesztő bíróság által az előtte folyamatban lévő jogvita eldöntése érdekében feltett kérdésekre, ami az EUMSZ 267. cikkben létrehozott együttműködés célja.
32
Ebből az következik, hogy az eljárási szabályzat 53. cikkének (2) bekezdése alapján az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet nyilvánvalóan elfogadhatatlannak kell nyilvánítani.
A költségekről
33
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről.
A fenti indokok alapján a Bíróság (kilencedik tanács) a következőképpen határozott:
Az Administrativen sad Sofia‑grad (szófiai közigazgatási bíróság, Bulgária) 2015. március 4‑i határozatával előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem nyilvánvalóan elfogadhatatlan.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: bolgár.