62024CJ0220
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (deviata komora)
z 27. februára 2025 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Letecká doprava – Smernica 96/67/ES – Prístup k trhu s pozemnou obsluhou na letiskách Európskej únie – Článok 1 – Pôsobnosť – Letiská disponujúce ročnou prepravou nižšou ako dva milióny cestujúcich – Odmietnutie prístupu k letiskovej infraštruktúre na takom letisku – Článok 6 – Pozemná obsluha pre tretie strany – Uplatniteľnosť pravidiel hospodárskej súťaže – Článok 102 ZFEÚ“
Vo veci C‑220/24,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Curtea de Apel Bucureşti (Odvolací súd Bukurešť, Rumunsko) z 20. decembra 2021 a doručený Súdnemu dvoru 22. marca 2024, ktorý súvisí s konaním:
Regia Autonomă Aeroportul Internaţional „Avram Iancu“ Cluj
proti
Consiliul Concurenţei,
za účasti:
Romanian Airport Services SA,
Sindicatul Independent al Aeroportului Cluj,
SÚDNY DVOR (deviata komora),
v zložení: predseda deviatej komory N. Jääskinen (spravodajca), sudcovia M. Condinanzi a R. Frendo,
generálny advokát: N. Emiliou,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
Regia Autonomă Aeroportul Internaţional „Avram Iancu“ Cluj, v zastúpení: P. Buta, avocat, a A. Lepièce, avocate,
–
Consiliul Concurenţei, v zastúpení: C. Butacu a B. Chiriţoiu, splnomocnení zástupcovia,
–
Romanian Airport Services SA, v zastúpení: M.‑C. Furtună, avocat,
–
Sindicatul Independent al Aeroportului Cluj, v zastúpení: O. Podaru, avocat,
–
talianska vláda, v zastúpení: G. Palmieri a G. Greco, splnomocnení zástupcovia,
–
Európska komisia, v zastúpení: I. V. Rogalski a B. Sasinowska, splnomocnení zástupcovia,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článkov 1, 6 a 7 smernice Rady 96/67/ES z 15. októbra 1996 o prístupe k trhu služieb pozemnej obsluhy na letiskách spoločenstva (Ú. v. ES L 272, 1996, s. 36; Mim. vyd. 07/002, s. 496), ako aj článku 102 ZFEÚ.
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Regia Autonomă Aeroportul Internaţional „Avram Iancu“ Cluj (autonómna správa medzinárodného letiska „Avram Iancu“ Kluž, ďalej len „autonómna správa“) a Consiliul Concurenţei (Rada pre hospodársku súťaž, Rumunsko) vo veci návrhu na zrušenie rozhodnutia, ktorým Rada pre hospodársku súťaž uložila autonómnej správe pokutu za zneužitie dominantného postavenia.
Právny rámec
Právo Únie
3
Odôvodnenia 1, 2, 10 a 28 smernice 96/67 znejú takto:
„(1)
Keďže [Európske s]poločenstvo postupne zaviedlo spoločnú dopravnú leteckú politiku s cieľom dokončenia vnútorného trhu v súlade s článkom [26 ZFEÚ], ako trvalý príspevok k podpore hospodárskeho a sociálneho pokroku;
(2)
keďže cieľom článku [56 ZFEÚ] je eliminácia prekážok pri uplatňovaní slobody poskytovania služieb v spoločenstve; keďže v súlade s článkom [58 ZFEÚ] sa tento cieľ musí dosiahnuť v rámci spoločnej dopravnej politiky;
…
(10)
keďže voľný prístup k trhu s pozemnou obsluhou sa musí zaviesť postupne a musí sa prispôsobiť požiadavkám tohto sektoru;
…
(28)
keďže táto smernica nemá vplyv na uplatňovanie ustanovení zmluvy; keďže najmä [Európska k]omisia bude pri ich uplatňovaní naďalej zabezpečovať zhodu s týmito ustanoveniami a ak to bude potrebné aj na základe právomocí poskytovaných článkom [106 ZFEÚ].“
4
Článok 1 ods. 1 až 3 tejto smernice s názvom „Rozsah pôsobnosti“ stanovuje:
„1.   Táto smernica sa vzťahuje na každé letisko umiestnené na území členského štátu, pre ktoré platia ustanovenia zmluvy a ktoré je otvorené pre komerčnú dopravu za nasledovných okolností:
a)
Ustanovenia článku 7 ods. 1 týkajúce sa služieb pozemnej obsluhy iných, než sú služby uvedené v článku 7 ods. 2, platia pre každé letisko bez ohľadu na objem prepravy od 1. januára 1998.
b)
Ustanovenia týkajúce sa kategórií služieb pozemnej obsluhy uvedené v článku 7 ods. 2 platia od 1. januára 1998 pre letiská, na ktorých nie je ročná preprava nižšia než 1 milión cestujúcich alebo 25000 ton nákladu.
c)
Ustanovenia týkajúce sa kategórií služieb pozemnej obsluhy uvedené v článku 6, platia od 1. januára 1999 pre letiská:
–
na ktorých nie je ročná preprava nižšia než 3 milióny cestujúcich alebo 75000 ton nákladu;
alebo
–
na ktorých nebola preprava nižšia než 2 milióny cestujúcich alebo 50000 ton nákladu v priebehu šesťmesačného obdobia pred 1. aprílom alebo 1. októbrom predchádzajúceho roku.
2.   Bez toho, aby bol dotknutý odsek 1, ustanovenia tejto smernice platia od 1. januára 2001 pre každé letisko umiestnené na území členského štátu, pre ktoré platia ustanovenia zmluvy, a ktoré je otvorené komerčnej doprave, na ktorom nie je ročná preprava nižšia než 2 milióny cestujúcich alebo 50000 ton nákladu.
3.   Ak letisko dosahuje v nákladnej preprave hranicu uvedenú v tomto článku bez toho, aby dosiahlo hranicu stanovenú pre prepravu cestujúcich, ustanovenia tejto smernice neplatia pre kategórie služieb pozemnej obsluhy vyhradených výlučne pre cestujúcich.“
5
Článok 6 ods. 1 a 2 uvedenej smernice, nazvaný „Pozemná obsluha pre tretie strany“, stanovuje:
„1.   Členské štáty prijmú nevyhnutné opatrenia v súlade s ustanoveniami článku 1 na to, aby zabezpečili voľný prístup dodávateľov služieb pozemnej obsluhy na trh služieb poskytovaných tretím stranám.
Členské štáty majú právo požadovať, aby dodávatelia služieb pozemnej obsluhy boli usadení v spoločenstve.
2.   Členské štáty môžu obmedziť počet dodávateľov oprávnených poskytovať nasledovné kategórie služieb pozemnej obsluhy:
–
obsluha batožiny,
–
obsluha rampy,
–
obsluha paliva a oleja,
–
obsluha nákladu a pošty pokiaľ ide o fyzickú obsluhu nákladu alebo pošty pri príjme, odosielaní, premiestňovaní medzi letiskovým terminálom a lietadlom.
Členské štáty však nesmú obmedziť tento počet na menej než dvoch dodávateľov pre každú kategóriu služieb pozemnej obsluhy.“
6
Článok 7 ods. 1 tej istej smernice s názvom „Self‑handling“ uvádza:
„Členské štáty prijmú nevyhnutné opatrenia v súlade s ustanoveniami článku 1, aby zabezpečili slobodu self‑handlingu.“
Rumunské právo
Zákon o hospodárskej súťaži
7
Článok 6 ods. 1 Legea concurenței nr. 21/1996 (zákon č. 21/1996 o hospodárskej súťaži) z 10. apríla 1996 (opätovne uverejnený v Monitorul Oficial al României, časť I, č. 153 z 29. februára 2016, ďalej len „zákon o hospodárskej súťaži“), stanovuje:
„Akékoľvek zneužívanie dominantného postavenia na rumunskom trhu či jeho podstatnej časti jedným alebo viacerými podnikateľmi sa zakazuje. Takéto zneužívanie môže zahŕňať najmä:
a)
priame alebo nepriame vynucovanie neprimeraných nákupných alebo predajných cien alebo iných obchodných podmienok;
b)
obmedzovanie výroby, odbytu alebo technického rozvoja na úkor spotrebiteľov;
c)
uplatňovanie nerovnakých podmienok voči obchodným partnerom pri rovnakých plneniach, čím ich v hospodárskej súťaži znevýhodňujú;
d)
podmieňovanie uzatvárania zmlúv prijatím zo strany obchodných partnerov dodatočných záväzkov, ktoré svojou povahou alebo podľa obchodných zvyklostí nesúvisia s predmetom týchto zmlúv.“
Vyhláška č. 101 z 9. mája 2007
8
Smernica 96/67 bola do rumunského práva prebratá prostredníctvom Ordinul Ministerului Transporturilor nr. 101 pentru aprobarea Reglementării aeronautice civile române privind accesul pe piața serviciilor de handling la sol pe aeroporturi – RACR‑APSH, ediția 03/2007 (vyhláška Ministerstva dopravy Rumunska č. 101, ktorou sa schvaľujú predpisy rumunského civilného letectva o prístupe k trhu služieb pozemnej obsluhy na letiskách – RACR‑APSH, vydanie 03/2007), z 9. mája 2007 – (Monitorul Oficial al României, časť I, č. 334 zo 17. mája 2007).
9
Príloha 1 k tejto vyhláške vo svojom článku 1 ods. 1 a 2 stanovuje:
„1.   Tieto predpisy sa vzťahujú na každé letisko umiestnené na území Rumunska, ktoré je otvorené pre komerčnú dopravu za nasledujúcich okolností:
…
c)
ustanovenia týkajúce sa kategórií služieb pozemnej obsluhy, ktoré sú uvedené v článku 6, platia pre letiská, na ktorých nebola preprava nižšia než 2 milióny cestujúcich alebo 50000 ton nákladu.
2.   Ak letisko dosahuje v nákladnej preprave hranicu uvedenú v tomto článku bez toho, aby dosiahlo hranicu stanovenú pre prepravu cestujúcich, ustanovenia tejto smernice neplatia pre kategórie služieb pozemnej obsluhy vyhradených výlučne pre cestujúcich.“
10
Článok 6 tejto prílohy s názvom „Pozemná obsluha pre tretie strany“ v odseku 1 stanovuje:
„Letiská prijmú nevyhnutné opatrenia na to, aby zabezpečili voľný prístup dodávateľov služieb pozemnej obsluhy na trh služieb poskytovaných tretím stranám. So súhlasom ministerstva dopravy môže letisko požadovať, aby dodávatelia služieb pozemnej obsluhy boli usadení v Spoločenstve.“
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
11
Autonómna správa je rumunská právnická osoba, ktorá je od roku 1997 závislá od Consiliul Județean Cluj (Rada Klužskej župy, Rumunsko). Hlavnou činnosťou tejto správy je poskytovať infraštruktúru medzinárodného letiska „Avram Iancu“ v Kluži (ďalej len „letisko Kluž“) podnikom osobnej a/alebo nákladnej leteckej dopravy, ako aj cestujúcim v leteckej doprave. Táto správa tiež poskytuje prístup k letiskovej infraštruktúre spoločnostiam poskytujúcim iné druhy služieb, ako sú služby pozemnej obsluhy. Samotná autonómna správa zároveň poskytuje niektoré kategórie služieb pozemnej obsluhy leteckým dopravným spoločnostiam pôsobiacim na letisku Kluž, ako aj komerčné služby súvisiace s činnosťou tohto letiska.
12
V auguste 2016 letisko Kluž prekročilo hranicu jedného milióna registrovaných cestujúcich v kalendárnom roku. Dňa 21. septembra 2017 prekročilo hranicu dvoch miliónov cestujúcich.
13
V roku 2016 začala Rada pre hospodársku súťaž vyšetrovanie na základe sťažnosti, ktorú podala spoločnosť Romanian Airport Services SA (ďalej len „RAS“), právnická osoba založená podľa rumunského práva, ktorá podala žiadosť o to, aby sa stala poskytovateľom služieb pozemnej obsluhy na letisku Kluž.
14
Po tomto vyšetrovaní Rada pre hospodársku súťaž rozhodnutím z 8. októbra 2019 konštatovala, že autonómna správa sa dopustila porušenia článku 6 ods. 1 zákona o hospodárskej súťaži, ako aj článku 102 ZFEÚ, a to zneužitím dominantného postavenia, keď odmietla poskytnúť spoločnosti RAS prístup k letiskovej infraštruktúre potrebnej na poskytovanie služieb pozemnej obsluhy na letisku Kluž v období medzi 11. septembrom 2015 a 9. marcom 2017. Autonómnej správe bola uložená pokuta vo výške 1642551,28 rumunských lei (RON) (približne 330420 eur).
15
Autonómna správa sa domáhala zrušenia tohto rozhodnutia na Curtea de Apel Bucureşti (Odvolací súd Bukurešť, Rumunsko), ktorý je vnútroštátnym súdom podávajúcim návrh na začatie prejudiciálneho konania, pričom najmä tvrdí, že uvedené rozhodnutie bolo založené na nesprávnom výklade a uplatnení smernice 96/67.
16
Autonómna správa uvádza, že článok 6 zákona o hospodárskej súťaži a článok 102 ZFEÚ nemôžu mať prednosť pred ustanoveniami smernice 96/67, ktorá je osobitným právnym predpisom, ktorý sa odchyľuje od všeobecnej právnej úpravy hospodárskej súťaže. Tvrdí, že podľa tejto smernice mohla až do prahovej hodnoty dvoch miliónov cestujúcich organizovať činnosť pozemnej obsluhy na letisku Kluž s prihliadnutím len na bezpečnostné obmedzenia, ako aj technické a obchodné obmedzenia. Na základe uvedeného nebola povinná poskytnúť každému uchádzačovi automatický prístup k letiskovej infraštruktúre za podmienok, ktoré by si tento uchádzač želal.
17
Rada pre hospodársku súťaž tvrdí, že smernica 96/67 nepredstavuje osobitný právny predpis vo vzťahu k článku 102 ZFEÚ a že prípadné uplatnenie smernice 96/67 nevylučuje uplatnenie pravidiel práva hospodárskej súťaže.
18
Za týchto okolností Curtea de Apel Bucureşti (Odvolací súd Bukurešť) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Vylučujú ustanovenia [smernice 96/67], najmä články 1, 6 a 7 tejto smernice, uplatnenie článku 102 ZFEÚ – a akéhokoľvek iného ustanovenia s rovnakým obsahom – v situáciách zahŕňajúcich odmietnutie prístupu k letiskovej infraštruktúre potrebnej na vykonávanie činností pozemnej obsluhy na letiskách [Európskej únie], ktoré nedosiahli hranicu dvoch miliónov cestujúcich?“
O prejudiciálnej otázke
19
Podľa ustálenej judikatúry v rámci postupu spolupráce medzi vnútroštátnymi súdmi a Súdnym dvorom zakotvenej v článku 267 ZFEÚ prislúcha Súdnemu dvoru poskytnúť vnútroštátnemu súdu odpoveď potrebnú na rozhodnutie vo veci, ktorá mu bola predložená. Vzhľadom na to Súdnemu dvoru prináleží v prípade potreby preformulovať otázky, ktoré sú mu položené. Súdnemu dvoru v tejto súvislosti prináleží, aby zo všetkých informácií, ktoré poskytol vnútroštátny súd, a najmä z odôvodnenia návrhu na začatie prejudiciálneho konania, vybral tie prvky práva Únie, ktoré si vyžadujú výklad so zreteľom na predmet sporu vo veci samej (rozsudok z 24. októbra 2024, Kwantum Nederland a Kwantum België, C‑227/23, EU:C:2024:914, bod 52, ako aj citovaná judikatúra).
20
V prejednávanej veci z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že hoci sa prejudiciálna otázka týka nielen článkov 1 a 6 smernice 96/67, ale aj jej článku 7, spor vo veci samej sa netýka self‑handlingu uvedeného v tomto poslednom uvedenom ustanovení. Tento spor sa týka odmietnutia autonómnej správy poskytnúť spoločnosti RAS, podniku poskytujúcemu služby pozemnej obsluhy, prístup k infraštruktúre potrebnej na poskytovanie takýchto služieb na letisku Kluž. Treba však uviesť, že práve článok 6 tejto smernice sa týka pozemnej obsluhy pre tretie strany a vo svojom odseku 1 stanovuje, že členské štáty prijmú nevyhnutné opatrenia v súlade s postupom stanoveným v článku 1 uvedenej smernice, aby zabezpečili voľný prístup dodávateľov služieb pozemnej obsluhy na trh služieb pozemnej obsluhy poskytovaných tretím stranám.
21
Za týchto podmienok treba konštatovať, že svojou jedinou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa články 1 a 6 smernice 96/67 majú vykladať v tom zmysle, že bránia uplatneniu článku 102 ZFEÚ za okolností, keď bol dodávateľovi služieb pozemnej obsluhy odmietnutý prístup k letiskovej infraštruktúre, ktorá je nevyhnutná na účely výkonu tejto činnosti, na letisku v Únii, na ktorom k dátumu tohto odmietnutia bola ročná preprava nižšia než dva milióny cestujúcich.
22
Na úvod z odôvodnení 1, 2 a 10 smernice 96/67 vyplýva, že cieľom tejto smernice je odstrániť obmedzenia slobodného poskytovania služieb na vnútornom trhu postupnou liberalizáciou trhu služieb pozemnej obsluhy na letiskách Únie.
23
Z tohto hľadiska postupnej liberalizácie článok 1 uvedenej smernice vo svojom odseku 1 písm. c) stanovuje, že v prvom rade od 1. januára 1999 sa článok 6 tej istej smernice uplatňuje len na letiská, ktoré zaznamenali prepravu vyššiu alebo zodpovedajúcu dvom miliónom cestujúcich alebo 50000 ton nákladu v priebehu šesťmesačného obdobia pred 1. aprílom alebo 1. októbrom predchádzajúceho roku. V druhom rade tento článok 1 vo svojom odseku 2 stanovuje, že bez toho, aby bol dotknutý odsek 1, ustanovenia smernice 96/67 platia od 1. januára 2001 pre každé letisko umiestnené na území členského štátu, pre ktoré platia ustanovenia zmluvy a ktoré je otvorené komerčnej doprave, na ktorom je ročná preprava vyššia, alebo dosahuje 2 milióny cestujúcich alebo 50000 ton nákladu. Z odseku 3 uvedeného článku 1 tiež vyplýva, že ak letisko dosahuje v nákladnej preprave hranicu uvedenú v tomto článku bez toho, aby dosiahlo hranicu stanovenú pre prepravu cestujúcich, ustanovenia tejto smernice neplatia pre kategórie služieb pozemnej obsluhy vyhradených výlučne pre cestujúcich.
24
Z článku 1 smernice 96/67 teda vyplýva, že jej článok 6 sa od 1. januára 2001 uplatňuje len na letiská Únie, ktorých ročná preprava je vyššia alebo dosahuje dva milióny cestujúcich.
25
Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania pritom vyplýva, že v prejednávanej veci ku dňu, keď autonómna správa odmietla poskytnúť spoločnosti RAS prístup k infraštruktúre potrebnej na poskytovanie služieb pozemnej obsluhy na letisku Kluž, toto letisko nedosiahlo hranicu dvoch miliónov cestujúcich stanovenú v článku 1 ods. 2 smernice 96/67.
26
Keďže toto odmietnutie prístupu teda nepatrí do pôsobnosti článku 6 tejto smernice, autonómna správa nebola na základe tejto smernice povinná poskytnúť poskytovateľovi služieb, akým je RAS, prístup k infraštruktúre letiska potrebnej na poskytovanie služieb pozemnej obsluhy.
27
Treba však zdôrazniť, že samotná existencia odvetvovej právnej úpravy nemôže v žiadnom prípade znamenať, že na predmetné správanie sa nevzťahujú pravidlá hospodárskej súťaže stanovené Zmluvami, a to bez ohľadu na to, či táto odvetvová právna úprava je alebo nie je uplatniteľná na toto správanie.
28
Ako totiž rozhodol Súdny dvor, protiprávnosť zneužívajúceho správania z pohľadu článku 102 ZFEÚ nesúvisí s jeho súladom alebo nesúladom s inými právnymi normami, ale zneužitia dominantného postavenia spočívajú vo väčšine prípadov v správaní, ktoré je inak zákonné z pohľadu iných odvetví práva, ako je právo hospodárskej súťaže (rozsudok zo 6. decembra 2012, AstraZeneca/Komisia, C‑457/10 P, EU:C:2012:770, bod 132). Inými slovami, skutočnosť, že správanie podniku je v súlade s právnymi predpismi, neznamená, že je v súlade aj s článkom 102 ZFEÚ (rozsudok z 10. júla 2014, Telefónica a Telefónica de España/Komisia, C‑295/12 P, EU:C:2014:2062, bod 133).
29
Takáto zásada je navyše jasne pripomenutá v odôvodnení 28 smernice 96/67, ktoré uvádza, že táto smernica by nemala mať vplyv na uplatňovanie ustanovení primárneho práva, a ktoré odkazuje najmä na právomoci Komisie podľa článku 106 ZFEÚ.
30
Z uvedeného vyplýva, že pokiaľ sú splnené podmienky uplatnenia článku 102 ZFEÚ, na konkrétne správanie, akým je odmietnutie prístupu k infraštruktúre letiska, ako je to v prejednávanej veci, sa môže bez ohľadu na to, či toto správanie patrí alebo nepatrí do pôsobnosti odvetvovej právnej úpravy, vzťahovať zákaz zneužitia dominantného postavenia stanovený v tomto ustanovení.
31
Treba však spresniť, že hoci okolnosť, že správanie je z hľadiska odvetvovej právnej úpravy zákonné, nemôže mať vplyv na uplatnenie článku 102 ZFEÚ, ak sú splnené podmienky jeho uplatnenia, z judikatúry vyplýva, že regulačná povinnosť môže byť naopak relevantná na posúdenie zneužívajúceho správania dominantného podniku podliehajúceho odvetvovej právnej úprave v zmysle tohto ustanovenia (rozsudok z 27. októbra 2022, DB Station & Service, C‑721/20, EU:C:2022:832, bod 82, ako aj citovaná judikatúra).
32
Vzhľadom na vyššie uvedené dôvody treba na položenú otázku odpovedať tak, že články 1 a 6 smernice 96/67 sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia uplatneniu článku 102 ZFEÚ za okolností, keď bol dodávateľovi služieb pozemnej obsluhy odmietnutý prístup k letiskovej infraštruktúre, ktorá je nevyhnutná na účely výkonu tejto činnosti, na letisku v Únii, na ktorom k dátumu tohto odmietnutia bola ročná preprava nižšia než dva milióny cestujúcich.
O trovách
33
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (deviata komora) rozhodol takto:
Články 1 a 6 smernice Rady 96/67/ES z 15. októbra 1996 o prístupe k trhu služieb pozemnej obsluhy na letiskách spoločenstva
sa majú vykladať v tom zmysle, že:
nebránia uplatneniu článku 102 ZFEÚ za okolností, keď bol dodávateľovi služieb pozemnej obsluhy odmietnutý prístup k letiskovej infraštruktúre, ktorá je nevyhnutná na účely výkonu tejto činnosti, na letisku v Európskej únii, na ktorom k dátumu tohto odmietnutia bola ročná preprava nižšia než dva milióny cestujúcich.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: rumunčina.