62003CJ0364_SK
Účastníci konania
Odôvodnenie
Výrok
Účastníci konania
Vo veci C‑364/03,
ktorej predmetom je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 226 ES, podaná 22. augusta 2003,
Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: G. Valero Jordana a M. Konstantinidis, splnomocnení zástupcovia, s adresou na doručovanie v Luxemburgu,
žalobkyňa,
proti
Helénskej republike, v zastúpení: E. Skandalou, splnomocnená zástupkyňa, s adresou na doručovanie v Luxemburgu,
žalovanej,
SÚDNY DVOR (druhá komora),
v zložení: predseda druhej komory C. W. A. Timmermans, sudcovia R. Silva de Lapuerta, R. Schintgen (spravodajca), P. Kūris a G. Arestis,
generálny advokát: A. Tizzano,
tajomník: L. Hewlett, hlavná referentka,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 10. marca 2005,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
Odôvodnenie
1. Komisia Európskych spoločenstiev sa svojou žalobou domáha, aby Súdny dvor vyslovil, že Helénska republika si tým, že nedefinovala politiku ani stratégiu na postupné prispôsobenie k najlepšej dostupnej technológii jednotiek parných a plynových turbín elektrárne spoločnosti Dimosia Epicheirisi Ilektrismou (verejný energetický podnik, ďalej len „DEI“) nachádzajúcej sa v Linoperamate na ostrove Kréta (ďalej len „elektráreň“), nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 13 smernice Rady 84/360/EHS z 28. júna 1984 o boji proti znečisťovaniu ovzdušia z priemyselných zariadení (Ú. v. ES L 188, s. 20; Mim. vyd. 15/001, s. 219).
Právny rámec
2. Článok 1 smernice 84/360 znie:
„Účelom tejto smernice je ustanoviť ďalšie opatrenia a postupy navrhnuté na prevenciu alebo zníženie znečistenia ovzdušia z priemyselných zariadení v rámci spoločenstva, najmä tých, ktoré patria do kategórií stanovených v prílohe I.“
3. Medzi kategórie priemyselných zariadení stanovené v prílohe I smernice 84/360 patrí podľa bodu 1.4 tejto prílohy energetický priemysel, ktorého súčasťou sú tepelné elektrárne s výnimkou jadrových elektrární a ďalšie spaľovacie zariadenia s nominálnym výstupom tepla väčším ako 50 MW.
4. Podľa článku 2 bodu 1 smernice 84/360 sa znečistením ovzdušia rozumie „zavedenie človekom priamo alebo nepriamo látok alebo energie do ovzdušia, ktoré vyústi do škodlivých vplyvov takého charakteru, akým je ohrozenie ľudského zdravia, poškodenie životných zdrojov a ekosystémov a hmotného majetku a poškodenie alebo narušenie prírodných krás a ďalších legitímnych použití životného prostredia“.
5. V súlade s článkom 2 bodom 3 uvedenej smernice je „existujúcim zariadením“ zariadenie v prevádzke pred 1. júlom 1987 alebo zariadenie, ktoré bolo postavené alebo povolené pred týmto dátumom.
6. Článok 3 tej istej smernice znie:
„1. Členské štáty podniknú potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, že prevádzka zariadení patriacich do kategórií uvedených v prílohe I vyžaduje predchádzajúce povolenie príslušných orgánov. Potreba splnenia požiadaviek stanovených pre takéto povolenie sa musí zohľadniť v etape návrhu zariadenia.
2. Povolenie sa vyžaduje aj v prípade podstatnej zmeny všetkých zariadení, ktoré patria do kategórií uvedených v prílohe I alebo ktoré v dôsledku zmeny patria pod tieto kategórie.
3. Členské štáty môžu vyžadovať, aby ďalšie kategórie zariadení podliehali povoleniu alebo ak to vyžadujú vnútroštátne právne predpisy, predchádzajúcemu oznámeniu.“
7. Článok 8 smernice 84/360 znie:
„1. Rada jednomyseľne na návrh Komisie stanoví, ak je to potrebné, pevné limitné hodnoty emisií, založené na najlepšej dostupnej technológii, nevyvolávajúcej rozsiahle náklady a zohľadňujúcej charakter, množstvá a škodlivosť príslušných emisií.
2. Rada jednomyseľne na návrh Komisie určí vhodné techniky a metódy merania a odhadovania.“
8. Článok 13 smernice 84/360 stanovuje:
„Vo svetle skúmania vývoja týkajúceho sa čo najlepších technológií a situácie v oblasti životného prostredia členské štáty zavedú politiku a stratégiu vrátane primeraných opatrení pre postupné prispôsobenie existujúcich zariadení patriacich do kategórií uvedených v prílohe I k najlepším dostupným technológiám, so zohľadnením najmä:
– technických charakteristík zariadenia,
– jeho intenzity využitia a dĺžky zostávajúcej životnosti,
– charakteru a objemu znečisťujúcich emisií, ktoré produkuje,
– požiadavku vyhnutia sa rozsiahlym nákladom na príslušné zariadenie, najmä so zohľadnením hospodárskej situácie podnikov patriacich do predmetnej kategórie.“
9. Článok 16 ods. 1 uvedenej smernice znie:
„Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 30. júna 1987. [Členské štáty o tom bezprostredne informujú Komisiu. – neoficiálny preklad ]“
Skutkový rámec a konanie pred podaním žaloby
10. Elektráreň pozostáva zo šiestich jednotiek parných turbín, dvoch jednotiek plynových turbín a štyroch dieselgenerátorových jednotiek. Zatiaľ čo prvých osem jednotiek bolo nainštalovaných medzi rokmi 1965 a 1974, inštalácia posledných štyroch jednotiek bola povolená v roku 1986.
11. V tomto prípade je nepochybné, že elektráreň patrí medzi spaľovacie zariadenia s nominálnym výstupom tepla väčším ako 50 MW, uvedené v prílohe I bode 1.4 smernice 84/360, že spadá pod systém kontroly definovaný v článku 3 ods. 1 tejto smernice a že je existujúcim zariadením v zmysle článku 2 bodu 3 tejto smernice.
12. Po tom, čo Komisia dostala sťažnosť, že elektráreň znečisťuje životné prostredie, listom z 12. mája 1998 požiadala grécke orgány o poskytnutie informácií o prevádzkových podmienkach tejto elektrárne, odkazujúc najmä na povinnosti vyplývajúce zo smernice 84/360.
13. Po tom, čo Komisia posúdila, že neboli dodržané podmienky týkajúce sa predchádzajúceho povolenia podľa článku 3 smernice 84/360, zaslala 1. februára 1999 gréckym orgánom druhý list, v ktorom ich žiadala o poskytnutie dodatočných informácií o povolení pre rozšírenie elektrárne.
14. Keďže z odpovede na tento list usúdila, že Helénska republika si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 3 a 13 smernice 84/360, 13. apríla 2000 Komisia vyzvala tento členský štát, aby jej predložil svoje pripomienky v lehote dvoch mesiacov.
15. V rôznych listoch zaslaných počas rokov 2000 a 2001 poskytli grécke orgány Komisii informácie týkajúce sa najmä povolenia pre rozšírenie elektrárne, výnosu ministerstva č. 46998 z 5. júna 2000, ktorým sa odsúhlasila nová štúdia vplyvu na životné prostredie vypracovaná DEI pre všetky zariadenia elektrárne, ďalej výnosu ministerstva č. 56512 z 19. mája 2001, ktorým sa mení a dopĺňa predchádzajúci výnos ministerstva, a napokon povolení prevádzky elektrárne z 26. februára a 27. júla 2001.
16. Keďže Komisia usúdila, že naďalej pretrváva len porušenie článku 13 smernice 84/360, listom z 21. marca 2002 zaslala Helénskej republike odôvodnené stanovisko, ktorým ju vyzvala, aby prijala nevyhnutné opatrenia na dosiahnutie súladu s povinnosťami vyplývajúcimi z tohto ustanovenia v lehote dvoch mesiacov od doručenia uvedeného stanoviska.
17. Keďže Komisia nebola presvedčená, že informácie poskytnuté gréckymi orgánmi v ich listoch z 10. júla a 13. novembra 2002 boli spôsobilé ukončiť nesplnenie povinnosti podľa článku 13 smernice 84/360, podala túto žalobu.
O žalobe
Argumentácia účastníkov konania
18. Podľa názoru Komisie z informácií poskytnutých gréckymi orgánmi počas konania pred podaním žaloby, ako aj počas konania pred Súdnym dvorom vyplýva, že prevádzka elektrárne je založená na zastaralej a silne znečisťujúcej technológii, ktorú nemožno kvalifikovať ako „najlepšiu dostupnú technológiu“ v zmysle smernice 84/360.
19. V priebehu rokov 1992 až 2002 sa teda neznížili emisie oxidu siričitého a oxidu dusíka elektrárne. Tieto emisie kolísali pri oxide siričitom medzi 14,2 kilotonami (roku 1995) a 16,3 kilotonami (roku 1999) a pri oxide dusíka medzi 4,3 kilotonami (v rokoch 1992, 1998 a 2000) a 5 kilotonami (roku 1999). Predstavovali skoro všetok oxid siričitý a 50 % oxidu dusíka, ktoré boli vypustené na Kréte v predmetnom období.
20. Pokiaľ ide o jednotlivé opatrenia, ktoré Helénska republika údajne prijala na dosiahnutie súladu s povinnosťou vyplývajúcou z článku 13 smernice 84/360, Komisia tvrdí, že tieto opatrenia:
– sú všeobecnej povahy a netýkajú sa výslovne elektrárne v tomto prípade, prípadne
– nepriniesli zlepšenie, pokiaľ ide o zaznamenané emisie, prípadne
– nie sú záväzné, prípadne
– nie sú opatreniami na prispôsobenie k najlepšej dostupnej technológii v zmysle uvedenej smernice.
21. Komisia ďalej uvádza, že grécke orgány nestanovili limitné hodnoty pre emisie oxidu siričitého a oxidu dusíka.
22. Pokiaľ ide o tvrdenie gréckej vlády, podľa ktorého prispôsobenie elektrárne k najlepšej dostupnej technológii by DEI spôsobilo rozsiahle náklady, Komisia sa domnieva, že jednak tie nie sú jediným kritériom prispôsobenia uvedeným v článku 13 smernice 84/360 a jednak, že na také náklady treba hľadieť s prihliadnutím na roky uplynuté od nadobudnutia účinnosti tejto smernice. Ďalej, finančná situácia uvedenej spoločnosti, ktorú odzrkadľuje súvaha za finančný rok 2002, nebola taká, aby mohli byť náklady vynaložené na nevyhnutné vylepšenia elektrárne považované za neprimerane vysoké.
23. Grécka vláda po prvé pripomína, že až do prijatia smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/80/ES z 23. októbra 2001 o obmedzení emisií určitých znečisťujúcich látok do ovzdušia z veľkých spaľovacích zariadení (Ú. v. ES L 309, s. 1) akty Spoločenstva nestanovovali limitné hodnoty emisií existujúcich zariadení takej veľkosti, akej je elektráreň v tomto prípade, a že smernica 84/360 neobsahuje ani definíciu pojmu „najlepšia dostupná technológia“, ani konkrétnu lehotu na postupné prispôsobenie existujúcich zariadení k takej technológii, a ani len informáciu, akým spôsobom sa majú jednotlivé technológie posúdiť.
24. Uvedená vláda po druhé zdôrazňuje, že stupeň znečistenia spôsobeného konkrétnym zdrojom sa určí podľa podielu z neho pochádzajúcich emisií v pomere k ostatným znečisťovateľom ovzdušia regiónu, kde sa tento zdroj nachádza, ako aj podľa objemu jeho emisií. Preto sa pri hodnotení prispôsobenia predmetnej elektrárne k najlepšej dostupnej technológii treba odvolať na špecifické emisie (uvedené v g/kWh) vykazujúce priemerné znečistenie spôsobené elektrárňou z dlhodobého hľadiska a nie na emisie vypočítané v absolútnych hodnotách, t. j. v množstve emisií uvedených v tonách ročne. Stupeň využitia a rast veľkosti elektrárne však môže mať vplyv na absolútne množstvo jej emisií, a preto na základe takýchto emisií nie je možné vyvodiť závery o úrovni použitej technológie.
25. Pokiaľ ide o elektráreň v tomto prípade, grécka vláda zdôrazňuje, že výroba elektrickej energie v tejto elektrárni v rokoch 1992 až 2002 značne stúpla. Napriek tomu z informácií, ktoré DEI poskytla, vyplýva, že špecifické emisie oxidu siričitého klesli z 18,0 g/kWh v roku 1992 na 13,0 g/kWh v roku 2001 a že emisie oxidu dusíka sa klesli zo 4,1 g/kWh v roku 1998 na 3,9 g/kWh v roku 2001.
26. Uvedená vláda po tretie tvrdí, že v rámci uplatnenia všeobecnejšej politiky a stratégie boli prijaté osobitné opatrenia na prispôsobenie elektrárne k najlepšej dostupnej technológii. Medzi nimi najmä:
– v rokoch 1993 až 2002 sa maximálny obsah síry v palivách znížil zo 4 % na 3 %, čo je zníženie o 25 %,
– použitie mazutu s obsahom síry takmer 13 % pod limitnými hodnotami stanovenými na vnútroštátnej úrovni znížilo špecifické emisie oxidu siričitého o viac než 5 kg/MWh,
– v rokoch 1993 až 2002 sa maximálny obsah síry v gazolíne znížil na vnútroštátnej úrovni z 0,5 % na 0,035 %, čo je zníženie o 93 %,
– došlo k zníženiu podielu mazutu pri výrobe elektrickej energie na Kréte takmer o 46 %, k zvýšeniu podielu elektriny vyrobenej z obnoviteľných zdrojov energie a k zníženiu používania najstarších plynových turbín,
– od roku 1999 sa na zlepšenie spaľovania v jednotkách parných turbín používajú chemické prídavné látky, čím sa znížilo množstvo „rozptýlených častíc“ emitovaných týmito jednotkami asi o 50 %,
– horáky piatich zo šiestich používaných jednotiek parných turbín elektrárne boli postupne nahradené novými horákmi „parného difúzneho“ typu, z ktorých dva sú v prevádzke od roku 2001 a ďalšie dva od roku 2003, pričom pri poslednom zatiaľ prebieha inštalácia,
– boli zavedené nové povinnosti týkajúce sa kontroly meraní a dohľadu nad emisiami, akými sú povinnosť nainštalovania troch moderných meracích staníc kvality vzduchu v oblasti elektrárne, systému prívodu vody na účely zníženia oxidu dusíka v novej jednotke plynových turbín, ako aj povinnosť nainštalovať systém na meranie a zaznamenávanie koncentrácií emisií v ovzduší elektrárne,
– vo februári 2003 bolo rozhodnuté o postupnom premiestnení elektrárne od roku 2006 do iného regiónu Kréty a o výstavbe štvrtej elektrárne na ostrove, ktorá by využívala zemný plyn, čím by sa zabezpečilo, že zariadenia na výrobu elektrickej energie budú mať čo možno najlepší vplyv na životné prostredie.
27. Grécka vláda po štvrté tvrdí, že z číselných údajov, ktoré má k dispozícii, nevyplýva, že elektráreň je pôvodcom silného znečisťovania životného prostredia. Okrem toho kvalita životného prostredia v regióne, v ktorom sa táto elektráreň nachádza, je vo výbornom stave a slabé znečistenie, ktoré v ňom je, výslovne nepredstavuje žiadne nebezpečenstvo pre verejné zdravie.
28. Tá istá vláda po piate uvádza, že finančná situácia DEI, ako ju popísala Komisia, neumožňuje vyvodiť závery o finančnej schopnosti tejto spoločnosti pred rokom 2002. V skutočnosti DEI, ktorá bola verejným podnikom a na akciovú spoločnosť bola transformovaná až v priebehu roka 2000, nedisponovala potrebnou likviditou na uskutočnenie veľkých investícií. Okrem toho počas rokov 1998 až 2000 hospodárila táto spoločnosť so stratou. Jej ziskovosť a finančná situácia sa zlepšili až od roku 2001. Preto nemožno platne tvrdiť, že DEI bola schopná pokryť náklady, ktoré by vznikli v súvislosti s opatreniami na prispôsobenie elektrárne k najlepšej dostupnej technológii, na ktoré kladie dôraz Komisia.
Posúdenie Súdnym dvorom
29. Predovšetkým treba pripomenúť, že článok 13 smernice 84/360 ukladá členským štátom, aby vo svetle skúmania technologického vývoja a situácie v oblasti životného prostredia uplatňovali politiku a stratégiu vrátane primeraných opatrení na postupné prispôsobenie zariadení, akým je elektráreň, k najlepším dostupným technológiám so zohľadnením rôznych kritérií, medzi ktoré patrí okrem iného zohľadnenie povahy a objemu znečisťujúcich emisií pochádzajúcich z týchto zariadení, ako aj zohľadnenie rozsiahlych nákladov vzniknutých prispôsobením zariadenia takej technológii.
30. Ak by bolo pravdou, ako to tvrdí grécka vláda, že z článku 13 smernice 84/360 vyplýva, že členské štáty majú určitú voľnú úvahu, pokiaľ ide o opatrenia vhodné na boj proti znečisťovaniu ovzdušia, vyplýva z toho len to, že toto ustanovenie zaväzuje členské štáty, aby pristúpili k postupnému prispôsobeniu zariadení uvedených v tejto smernici k uvedenej technológii podľa stupňa jej vývoja.
31. Z tohto hľadiska treba poznamenať, že množstvo emisií zo zariadenia uvedeného v smernici 84/360 má vždy vplyv na povahu opatrení, ktoré sa majú prijať. Z takého tvrdenia však nevyplýva, že pokiaľ znečisťujúce emisie nedosiahnu značný rozmer, členský štát nie je povinný prispôsobiť také zariadenie k najlepšej dostupnej technológii. Najmä vo svetle tohto tvrdenia treba skúmať, či Helénska republika v tomto prípade splnila povinnosť, ktorá jej vyplýva z článku 13 uvedenej smernice.
32. Pokiaľ ide po prvé o tvrdenie gréckej vlády, podľa ktorého kvalita životného prostredia v regióne, v ktorom sa elektráreň nachádza, je vo výbornom stave a nepredstavuje pre verejné zdravie žiadne nebezpečenstvo, treba na jednej strane pripomenúť, že toto tvrdenie je v rozpore s obsahom listu z 10. júla 2002 zaslanom ako odpoveď na odôvodnené stanovisko Komisie, v ktorom táto vláda pripúšťa, že v súvislosti s uvedenou elektrárňou existuje problém poškodzovania životného prostredia.
33. Na druhej strane je vhodné pripomenúť, že z článku 1 smernice 84/360 vyplýva, že smernica smeruje k prevencii alebo zníženiu znečistenia ovzdušia z priemyselných zariadení v rámci Spoločenstva. Znečistením ovzdušia je v zmysle článku 2 bodu 1 tejto smernice zavedenie látok alebo energie do ovzdušia človekom priamo alebo nepriamo, ktoré vyústi do škodlivých vplyvov takého charakteru, ako je ohrozenie ľudského zdravia, poškodenie životných zdrojov, ako aj ekosystémov.
34. Z toho vyplýva, že v rozsahu, v akom je zrejmé, že emisie oxidu siričitého a oxidu dusíka majú škodlivý vplyv na ľudské zdravie, ako aj na životné zdroje a ekosystémy, povinnosť prijať nevyhnutné opatrenia na zníženie emisií týchto dvoch látok, ktorú majú členské štáty, nezávisí – na rozdiel od tvrdenia gréckej vlády – od všeobecného stavu životného prostredia v regióne, v ktorom bolo predmetné priemyselné zariadenie vybudované.
35. Pokiaľ ide po druhé o nestanovenie limitných hodnôt pre emisie takých zariadení, akým je elektráreň, treba uviesť, že – ako to oprávnene tvrdí grécka vláda – článok 13 smernice 84/360 členské štáty výslovne nezaväzuje stanoviť takéto hodnoty.
36. Treba však pripomenúť, že stanovenie limitných hodnôt pre emisie zo zariadení, akým je elektráreň, je mimoriadne užitočným opatrením v rámci uplatňovania politiky alebo stratégie v zmysle článku 13 smernice 84/360.
37. Pokiaľ ide po tretie o číselné údaje o špecifických emisiách oxidu siričitého a oxidu dusíka, na ktoré sa odvoláva grécka vláda a ktoré Komisia spochybňuje, treba uviesť, že ak aj v rokoch 1992 až 2001 účinne vykazujú mierne zníženie týchto emisií, nijak z toho nevyplýva, že by umožňovali vyvodiť záver, pokiaľ ide o otázku, či elektráreň bola prispôsobená k najlepšej dostupnej technológii. Tieto číselné údaje môžu nanajvýš preukázať, že opatreniami prijatými gréckou vládou sa znížili uvedené emisie.
38. Pritom Komisia gréckej vláde nevytýka, že neprijala opatrenia, ktorými by znížila všeobecné znečistenie ovzdušia elektrárňou, ale to, že neuplatnila politiku a stratégiu na prispôsobenie tejto elektrárne k najlepšej dostupnej technológii.
39. Pokiaľ ide po štvrté o rozličné opatrenia, ktorými grécka vláda argumentuje, aby dokázala, že splnila povinnosť vyplývajúcu jej z článku 13 smernice 84/360, je na mieste predovšetkým uviesť, že zníženie maximálneho obsahu síry v mazute a gazolíne, ktoré elektráreň používa, možno v zásade považovať za opatrenie na prispôsobenie priemyselného zariadenia, akým je elektráreň, k najlepšej dostupnej technológii, pretože tým možno výrazne znížiť úroveň znečistenia ovzdušia pochádzajúceho z takéhoto zariadenia. Také tvrdenie však predpokladá, že obsah síry v používanom palive zodpovedá najnižšiemu obsahu, ktorý je dostupný na trhu.
40. Pritom treba v tomto prípade poznamenať, že – ako Komisia uviedla v odpovedi na otázku položenú Súdnym dvorom a bez toho, že by tejto odpovedi grécka vláda odporovala – obsah síry, okrem iného v mazute používanom elektrárňou, ktorý dosahuje 2,6 %, je výrazne vyšší ako množstvo v mazute s najnižším obsahom síry dostupnom na trhu, ktorý predstavuje 0,4 %, a výrazne prevyšuje množstvo v mazute používanom priemyselnými zariadeniami v regióne Atén, t. j. 0,7 %.
41. Tvrdenie gréckej vlády, podľa ktorého článok 13 smernice 84/360 neukladá používanie palív s najnižším dostupným obsahom síry na trhu, pretože ich používaním by DEI vznikli rozsiahle náklady, nemožno uznať.
42. V skutočnosti je v tomto prípade nepochybné, že používanie mazutu s obsahom síry približne 1 % by si vyžiadalo len jedinú investíciu vo výške 3 miliónov eur a zvýšenie bežných výdavkov na zaobstaranie mazutu o približne 6 miliónov eur ročne.
43. Pritom na rozdiel od tvrdenia gréckej vlády je vhodné poznamenať, že tieto sumy nie sú rozsiahlymi nákladmi jednak vzhľadom na finančnú situáciu DEI, ako ju popisujú účastníci konania, a jednak vzhľadom na okolnosť, že uvedená spoločnosť mala približne 6,7 miliónov zákazníkov.
44. Je vhodné dodať, že tvrdenie, podľa ktorého by používanie mazutu alebo gazolínu s oveľa nižším obsahom síry nebolo odôvodnené vzhľadom na kvalitu životného prostredia v regióne, kde sa nachádza elektráreň, nemožno uznať, keďže ako vyplýva z bodu 34 tohto rozsudku, povinnosť znížiť emisie oxidu siričitého a oxidu dusíka nezávisí od existencie znečistenia životného prostredia v konkrétnom prípade.
45. Ďalej, pokiaľ ide o údaj, podľa ktorého sa v rokoch 1992 až 2002 vo výrobe energie na Kréte znížil podiel mazutu o skoro 46 %, stačí poznamenať, že tento údaj je príliš všeobecnej povahy a neumožňuje určiť, či zníženie znečistenia v rovnakom rozsahu pripadalo na emisie elektrárne.
46. V súvislosti s použitím chemických prídavných látok na zlepšenie spaľovania v jednotkách parných turbín je vhodné pripomenúť, že samotná grécka vláda pripúšťa, že toto opatrenie má vplyv len na emisie „rozptýlených častíc“. Táto žaloba sa však emisie týchto častíc netýka.
47. Pokiaľ ide o postupné nahrádzanie horákov v niektorých jednotkách parných turbín, treba pripustiť, že toto opatrenie v zásade možno považovať za prispôsobenie elektrárne k najlepšej dostupnej technológii. V tomto prípade však je potrebné uviesť, že dané nahrádzanie bolo z väčšej časti vykonané až po uplynutí dvojmesačnej lehoty uvedenej v odôvodnenom stanovisku.
48. Napokon, pokiaľ ide o opatrenia dohľadu a kontroly emisií, je namieste pripomenúť, že také opatrenia môžu určite prispôsobiť elektráreň k najlepšej dostupnej technológii, ale pod podmienkou, že ich sprevádzajú iné činnosti s priamym účinkom na emisie dotknutej elektrárne.
49. Také sprievodné opatrenia však v danom prípade chýbajú. Ako totiž grécka vláda uviedla na pojednávaní vo svojej odpovedi na otázku Súdneho dvora, kontroly a merania emisií, ktoré sa v zariadení uskutočňujú pre potreby príslušných vnútroštátnych orgánov, vedú v prípade konštatovania nezrovnalosti len k dočasnému zníženiu alebo prerušeniu výroby v elektrárni, a teda jej emisií. Za týchto podmienok nemožno na uvedené merania hľadieť ako na prispôsobenie elektrárne k najlepšej dostupnej technológii.
50. To isté platí aj pre zámer postupného premiestnenia elektrárne do iného regiónu Kréty, pretože také opatrenie nezodpovedá postupnému odstaveniu tejto elektrárne.
51. S prihliadnutím na všetky predchádzajúce úvahy je vhodné vyvodiť záver, že opatrenia, ktorými argumentuje grécka vláda, nie sú uplatňovaním politiky alebo stratégie na prispôsobenie elektrárne k najlepšej dostupnej technológii v zmysle článku 13 smernice 84/360.
52. Preto je potrebné konštatovať, že Helénska republika si tým, že nedefinovala politiky ani stratégie na postupné prispôsobenie jednotiek parných a plynových turbín elektrárne DEI, ktorá sa nachádza v Linoperamate na ostrove Kréta, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 13 smernice 84/360.
O trovách
53. Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia navrhla zaviazať Helénsku republiku na náhradu trov konania a Helénska republika nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania.
Výrok
Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol a vyhlásil:
1. Helénska republika si tým, že nedefinovala politiky ani stratégie na postupné prispôsobenie k najlepšej dostupnej technológii jednotiek parných a plynových turbín elektrárne Dimosia Epicheirisi Ilektrismou (verejný energetický podnik), ktorá sa nachádza v Linoperamate na ostrove Kréta, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 13 smernice Rady 84/360/EHS z 28. júna 1984 o boji proti znečisťovaniu ovzdušia z priemyselných zariadení.
2. Helénska republika je povinná nahradiť trovy konania.