UZNESENIE SÚDNEHO DVORA (deviata komora)
z 8. novembra 2023 (*)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Článok 267 ZFEÚ – Nevyhnutnosť výkladu práva Únie na to, aby vnútroštátny súd mohol vydať svoje rozhodnutie – Neexistencia – Zjavná neprípustnosť“
Vo veci C‑232/23 [Štíkeľ] (i),
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Okresného súdu Bratislava II (Slovensko) z 12. apríla 2023 a doručený Súdnemu dvoru 12. apríla 2023, ktorý súvisí s konaním:
A
proti
B,
SÚDNY DVOR (deviata komora),
v zložení: predsedníčka deviatej komory O. Spineanu‑Matei, sudcovia J.‑C. Bonichot a L. S. Rossi (spravodajkyňa),
generálna advokátka: L. Medina,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálnej advokátky, že vec bude rozhodnutá odôvodneným uznesením v súlade s článkom 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora,
vydal toto
Uznesenie
1        Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 2 a článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ, ako aj článku 47 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“).
2        Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi A a B týkajúceho sa návrhu, ktorým sa A domáhal, aby bola B uložená povinnosť sa mu verejne ospravedlniť.
Právny rámec
3        Zákon č. 432/2021 Z. z. o disciplinárnom poriadku Najvyššieho správneho súdu Slovenskej republiky a o zmene a doplnení niektorých zákonov (ďalej len „zákon o disciplinárnom poriadku“) od 1. decembra 2021 upravuje disciplinárne konania týkajúce sa sudcov, prokurátorov, súdnych exekútorov a notárov.
4        Podľa § 3 zákona o disciplinárnom poriadku o disciplinárnej zodpovednosti týchto osôb rozhoduje a prípadné disciplinárne opatrenia ukladá Najvyšší správny súd Slovenskej republiky v disciplinárnych senátoch (ďalej len „disciplinárny senát“).
5        Tento zákon stanovuje, že disciplinárny senát sa skladá z piatich členov, a to z predsedu, dvoch sudcov a dvoch prísediacich sudcov. Okrem toho podľa ustanovení uvedeného zákona môže proti sudcovi podať disciplinárny návrh aj minister spravodlivosti.
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
6        Dňa 26. mája 2020 žalobca vo veci samej podal občianskoprávnu žalobu na vnútroštátny súd podávajúci návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorým je Okresný súd Bratislava II (Slovensko).
7        Samosudca, ktorý je týmto vnútroštátnym súdom, sa domnieva, že vec samu možno kvalifikovať ako „politicky citlivú“. Žalovaný vo veci samej, B, je totiž významnou verejne činnou osobou na Slovensku.
8        Vzhľadom na politický kontext, do ktorého patrí konanie vo veci samej, samosudca, ktorý je vnútroštátnym súdom, vyjadruje obavy, že by voči nemu mohlo byť začaté disciplinárne stíhanie.
9        Okrem toho samosudca, ktorý je vnútroštátnym súdom, uvádza, že už je proti nemu vedené disciplinárne konanie v nadväznosti na žiadosť vtedajšieho ministra spravodlivosti na základe úradného záznamu vypracovaného pracovníčkou ministerstva spravodlivosti. Podľa tohto záznamu sa tento sudca nevhodne vyjadroval na adresu danej pracovníčky po pojednávaní, na ktorom sa zúčastnila ako verejnosť. Ku dňu podania návrhu na začatie prejudiciálneho konania prebieha toto disciplinárne konanie na Najvyššom správnom súde Slovenskej republiky.
10      Obavy samosudcu, ktorý je vnútroštátnym súdom, z toho, že bude čeliť novým disciplinárnym stíhaniam, sú v podstate založené na tom, že po reforme disciplinárneho poriadku sudcov, ktorá nadobudla účinnosť 1. decembra 2021, už nie je zaručená objektívnosť a nestrannosť disciplinárnych konaní voči sudcom a je tým dotknutá nezávislosť slovenských súdov. Podľa tohto sudcu totiž disciplinárny senát nespĺňa požiadavky nezávislého a nestranného súdu.
11      Za týchto okolností Okresný súd Bratislava II rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.      Má sa článok 47 [Charty] v spojení s článkom 19 ods. 1 (druhým pododsekom) [ZEÚ] a článkom 2 [ZEÚ], ako aj článkom 6 ods. 1 Európskeho dohovoru o [ochrane] ľudských [práv a základných slobôd podpísaného v Ríme 4. novembra 1950], ako [aj] zásada prednosti práva Únie, zásada lojálnej spolupráce a právnej istoty vykladať v tom zmysle, že za nezávislý súd v zmysle práva Únie sa považuje aj disciplinárny senát vzťahujúci sa na sudcov, ktorý je v zmysle vnútroštátnej úpravy zložený z piatich členov, z ktorých traja členovia sú sudcovia profesionáli a dvaja sú prísediaci ako ‚iné osoby zvolené súdnou radou‘ za takých okolnost[í], ako vyplývajú z vnútroštátnej úpravy, a to najmä:
a)      funkcia členov[i] disciplinárneho senátu (sudcovi profesionálovi) zaniká dňom podania disciplinárneho návrhu zo strany ministra spravodlivosti proti členovi disciplinárneho senátu, a to bez ohľadu na dôvodnosť tohto disciplinárneho návrhu, závažnosť skutku, pre ktorý sa disciplinárny návrh podáva, ako i bez možnosti opravného prostriedku umožňujúceho napadnúť zánik funkcie člena disciplinárneho senátu opravným prostriedkom;
b)      funkcia prísediaceho, ktorý je súčasne advokátom, zaniká dňom podania disciplinárneho návrhu zo strany ministra spravodlivosti proti prísediacemu – advokátovi, a to bez ohľadu na dôvodnosť tohto disciplinárneho návrhu, závažnosť skutku, pre ktorý sa disciplinárny návrh podáva, ako i bez možnosti opravného prostriedku umožňujúceho napadnúť zánik funkcie člena disciplinárneho senátu opravným prostriedkom;
c)      funkcia prísediaceho zaniká, keď prestane spĺňať podmienku výkonu prísediaceho ustanovenú vnútroštátnou úpravou normatívne vyjadrenou tak, [že] požaduje, aby ‚skúsenosti a morálne vlastnosti dávali záruku, že funkciu prísediaceho bude riadne vykonávať[‘], a to bez toho, aby existoval orgán, ktorý posúdi stratu tejto podmienky v prípade jednotlivého prísediaceho, a bez možnosti opravného prostriedku voči tomuto zániku funkcie;
d)      voči rozhodnutiu disciplinárneho senátu je prípustný opravný prostriedok len v tom prípade, ak je predmetom zbavenie funkcie sudcu?
2.      Má vplyv na túto otázku skutočnosť, že minister spravodlivosti má v zmysle vnútroštátnej úpravy právomoc iniciovať disciplinárne konanie vo vzťahu k sudcom vnútroštátneho súdu a je teda kontradiktórnou stranou v disciplinárnom konaní?
3.      V prípade zápornej odpovede na prvú otázku má sa článok 2 ZEÚ a článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ a [článok] 47 Charty, ako aj zásada prednosti práva Únie, zásada lojálnej spolupráce a právnej istoty vykladať tak, že
a)      ukladajú všetkým štátnym orgánom vrátane vnútroštátneho súdu a orgánov štátnej správy povinnosť zrušiť protiprávne dôsledky rozhodnutí disciplinárneho senátu a nerešpektovať takéto rozhodnutia;
b)      ukladajú disciplinárnemu senátu neuplatňovať také ustanovenia vnútroštátneho práva, ktoré podľa Súdneho dvoru mali vplyv na zápornú odpoveď na prvú otázku[?]
4.      Má sa článok 2 ZEÚ, článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ a [článok] 47 Charty vykladať tak, že garantuje sudcovi vnútroštátneho súdu subjektívne právo sudcu na nezávislosť a nestrannosť, ktorá by bola garantovaná a rešpektovaná štátom?
5.      Bez ohľadu na odpoveď na prvú otázku, bráni článok 2 ZEÚ, článok 19 ods. l druhý pododsek ZEÚ a [článok] 47 Charty výkladu takej vnútroštátnej úpravy, ako [aj] vnútroštátnej praxe, ktorá voči rozhodnutiu hodnotiacej komisie nepripúšťa žiadny opravný prostriedok a súčasne umožňuje zohľadniť porušenie sudcovskej etiky, ktorý je predmetom disciplinárneho konania, ktoré ešte nie je právoplatne skončené[?]“
O prípustnosti návrhu na začatie prejudiciálneho konania
12      Podľa článku 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora ak je návrh na začatie prejudiciálneho zjavne neprípustný, môže Súdny dvor po vypočutí generálneho advokáta kedykoľvek rozhodnúť odôvodneným uznesením bez ďalšieho konania.
13      Toto ustanovenie treba uplatniť v prejednávanej veci.
14      Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora je konanie, ktoré upravuje článok 267 ZFEÚ, nástrojom spolupráce medzi Súdnym dvorom a vnútroštátnymi súdmi, prostredníctvom ktorého Súdny dvor poskytuje týmto súdom výklad práva Únie potrebný na vyriešenie sporov, ktoré prejednávajú, pričom odôvodnením návrhu na začatie prejudiciálneho konania nie je formulovanie poradných názorov na všeobecné alebo hypotetické otázky, ale potreba, ktorá je vnútorne spätá s efektívnym riešením určitého sporu [rozsudok z 22. marca 2022, Prokurator Generalny a i. (Disciplinárny senát Najvyššieho súdu – Vymenovanie), C‑508/19, EU:C:2022:201, bod 60].
15      Zo samotného znenia článku 267 ZFEÚ vyplýva, že požadované rozhodnutie o prejudiciálnej otázke musí byť „nevyhnutné“ na to, aby umožnilo vnútroštátnemu súdu „vydať jeho rozhodnutie“ vo veci, ktorá mu bola predložená [pozri v tomto zmysle rozsudky z 26. marca 2020, Miasto Łowicz a Prokurator Generalny, C‑558/18 a C‑563/18, EU:C:2020:234, bod 45, ako aj z 22. marca 2022, Prokurator Generalny a i. (Disciplinárny senát Najvyššieho súdu – Vymenovanie), C‑508/19, EU:C:2022:201, bod 61].
16      V rámci návrhu na začatie prejudiciálneho konania tak musí medzi konkrétnym sporom, ktorý prejednáva vnútroštátny súd, a ustanoveniami práva Únie, o ktorých výklad sa žiada, existovať taká spojitosť, aby tento výklad bol objektívne nevyhnutný na rozhodnutie, ktoré musí vnútroštátny súd prijať (pozri v tomto zmysle rozsudok z 26. marca 2020, Miasto Łowicz a Prokurator Generalny, C‑558/18 a C‑563/18, EU:C:2020:234, bod 48, ako aj citovanú judikatúru).
17      V prejednávanej veci treba uviesť, že vnútroštátny súd sa svojím návrhom na začatie prejudiciálneho konania v podstate pýta, či je disciplinárny poriadok slovenských sudcov zlučiteľný s právom Únie a či rozhodnutia disciplinárneho senátu možno neuplatniť v prípade, ak tento orgán nie je nezávislým a nestranným súdom zriadeným zákonom v zmysle článku 47 druhého odseku Charty a disciplinárny poriadok uplatňujúci sa na slovenských sudcov nezaručuje požiadavku nezávislosti stanovenú v článku 19 ods. 1 druhom pododseku ZEÚ, ktorú musia spĺňať vnútroštátne súdy, ktoré majú vykladať a uplatňovať právo Únie. Smeruje teda k vyriešeniu právnych otázok spojených s disciplinárnym konaním.
18      V prvom rade však treba konštatovať, že vnútroštátny súd nijako nevysvetlil, v čom spor vo veci samej, ktorý sa týka občianskoprávnej žaloby na ochranu osobnosti, má z meritórneho hľadiska spojitosť s právom Únie, najmä s článkom 19 ods. 1 druhým pododsekom ZEÚ a článkom 47 Charty, ktorých sa týkajú prejudiciálne otázky. Zdá sa teda, že vnútroštátny súd nemá uplatniť toto právo alebo uvedené ustanovenia s cieľom meritórne rozhodnúť v uvedenom spore (pozri analogicky rozsudok z 26. marca 2020, Miasto Łowicz a Prokurator Generalny, C‑558/18 a C‑563/18, EU:C:2020:234, bod 49).
19      V druhom rade sa nezdá, že by odpoveď Súdneho dvora na prejudiciálne otázky mohla vnútroštátnemu súdu poskytnúť výklad práva Únie, ktorý by mu umožnil rozhodnúť o procesných otázkach vnútroštátneho práva predtým, ako bude môcť rozhodnúť o merite sporu, ktorý mu bol predložený (pozri analogicky rozsudok z 26. marca 2020, Miasto Łowicz a Prokurator Generalny, C‑558/18 a C‑563/18, EU:C:2020:234, bod 51).
20      Na rozdiel od vecí, v ktorých bol vydaný rozsudok z 19. novembra 2019, A. K. a i. (Nezávislosť disciplinárneho senátu Najvyššieho súdu) (C‑585/18, C‑624/18 a C‑625/18, EU:C:2019:982, body 100, 112 a 113), v ktorých požadovaný výklad práva Únie mohol mať vplyv na otázku určenia súdu, ktorý má právomoc rozhodnúť o merite sporov týkajúcich sa práva Únie, treba uviesť, že samosudca, ktorý je vnútroštátnym súdom, neuvádza ani najmenšiu pochybnosť týkajúcu sa jeho právomoci rozhodnúť v spore vo veci samej, ani rozhodnutia prijaté vnútroštátnymi orgánmi, ktoré by bránili tomu, aby tento súd pokračoval v preskúmaní veci samej. Naopak, tento sudca len vyjadruje svoje obavy, že ak má túto právomoc vykonávať, môže byť voči nemu začaté disciplinárne stíhanie. Navyše z návrhu na začatie prejudiciálneho konania nijako nevyplýva, že spor vo veci samej má akúkoľvek súvislosť s disciplinárnym konaním, ktoré sa proti uvedenému sudcovi už vedie, a že toto konanie mu bráni meritórne preskúmať tento spor.
21      Z toho vyplýva, že otázky položené Súdnemu dvoru v prejednávanej veci sa inherentne týkajú iného sporu alebo prípadného sporu, než je spor vo veci samej, keďže cieľom týchto otázok je v podstate určiť, či v prejednávanej veci disciplinárny senát, ktorý rozhoduje alebo bude rozhodovať o disciplinárnych stíhaniach proti samosudcovi, ktorý je vnútroštátnym súdom, predstavuje nezávislý a nestranný súd zriadený zákonom v zmysle článku 47 druhého odseku Charty [pozri analogicky rozsudok z 22. marca 2022, Prokurator Generalny a i. (Disciplinárny senát Najvyššieho súdu – Vymenovanie), C‑508/19, EU:C:2022:201, bod 71, ako aj uznesenie z 22. decembra 2022, Sąd Najwyższy, C‑491/20 až C‑496/20, C‑506/20, C‑509/20 a C‑511/20, EU:C:2022:1046, bod 77].
22      Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania teda nevyplýva, že by medzi ustanoveniami práva Únie, ktorých sa týkajú tieto prejudiciálne otázky, a sporom vo veci samej existovala spojitosť, ktorá spôsobuje, že požadovaný výklad je nevyhnutný na to, aby vnútroštátny súd mohol na základe záverov vyplývajúcich z takéhoto výkladu prijať rozhodnutie, ktoré je potrebné na účely rozhodnutia tohto sporu (pozri analogicky rozsudok z 26. marca 2020, Miasto Łowicz a Prokurator Generalny, C‑558/18 a C‑563/18, EU:C:2020:234, bod 52).
23      Položené otázky sa teda netýkajú výkladu práva Únie, ktorý zodpovedá objektívnej potrebe vyriešenia sporu vo veci samej, ale majú všeobecnú a hypotetickú povahu.
24      Vzhľadom na všetky vyššie uvedené úvahy je tento návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 53 ods. 2 rokovacieho poriadku zjavne neprípustný.
25      Z toho navyše vyplýva, že nie je potrebné rozhodnúť o návrhu vnútroštátneho súdu na prejednanie tejto veci v skrátenom konaní upravenom v článku 105 rokovacieho poriadku (pozri v tomto zmysle uznesenie zo 16. decembra 2021, Fedasil, C‑505/21, EU:C:2021:1049, bod 35).
O trovách
26      Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (deviata komora) rozhodol:
Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Okresný súd Bratislava II (Slovensko) rozhodnutím z 12. apríla 2023, je zjavne neprípustný.
V Luxemburgu 8. novembra 2023
Tajomník
Predsedníčka komory
A. Calot Escobar
O. Spineanu‑Matei
*      Jazyk konania: slovenčina.
i      Názov tejto veci je fiktívny. Nezodpovedá skutočnému menu ani názvu žiadneho z účastníkov konania.