62023TJ0201_RES
Vec T‑201/23
Communications Regulatory Authority (CRA)
proti
Rade Európskej únie
Rozsudok Všeobecného súdu (šiesta komora) zo 16. októbra 2024
„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu v Iráne – Zmrazenie finančných prostriedkov – Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov – Zápis mena žalobkyne na zoznam – Povinnosť odôvodnenia – Právo na obhajobu – Právo na účinnú súdnu ochranu – Proporcionalita – Zneužitie právomoci“
Akty inštitúcií – Odôvodnenie – Povinnosť – Rozsah – Reštriktívne opatrenia voči Iránu – Zmrazenie finančných prostriedkov určitým osobám a subjektom s ohľadom na situáciu v Iráne – Povinnosť identifikovať v odôvodnení špecifické a konkrétne skutočnosti, ktoré odôvodňujú uvedené opatrenie – Rozhodnutie prijaté v kontexte, ktorý bol dotknutej osobe známy a ktorý jej umožňuje pochopiť dosah opatrenia prijatého voči nej – Prípustnosť stručného odôvodnenia
(Článok 296 ZFEÚ; nariadenia Rady č. 359/2011 a 2023/152)
(pozri body 25 – 28, 30 – 34)
Právo Európskej únie – Zásady – Právo na obhajobu – Reštriktívne opatrenia voči Iránu – Zmrazenie finančných prostriedkov osobám zodpovedným za závažné porušenia ľudských práv a osobám, subjektom alebo orgánom, ktoré sú s nimi spojené – Právo na prístup k dokumentom – Právo podmienené predložením žiadosti v tomto zmysle Rade
(Nariadenia Rady č. 359/2011 a 2023/152)
(pozri bod 38)
Európska únia – Súdne preskúmanie zákonnosti aktov inštitúcií – Reštriktívne opatrenia voči Iránu – Rozsah preskúmania – Dôkaz o dôvodnosti opatrenia – Povinnosť príslušného orgánu Únie preukázať opodstatnenosť dôvodov uplatňovaných proti dotknutým osobám alebo subjektom, ak bola táto opodstatnenosť napadnutá – Dôkazy uvádzajúce dokumenty, ktoré neboli založené do spisu konania – Porušenie práva na obhajobu – Neexistencia
(Charta základných práv Európskej únie, článok 47; nariadenia Rady č. 359/2011 a 2023/152)
(pozri body 55, 61 – 64)
Právo Európskej únie – Zásady – Základné práva – Prezumpcia neviny – Rozhodnutie o zmrazení finančných prostriedkov prijaté voči určitým osobám a subjektom s ohľadom na situáciu v Iráne – Súlad s uvedenou zásadou – Podmienky
(Charta základných práv Európskej únie, článok 48 ods. 1; nariadenia Rady č. 359/2011 a 2023/152)
(pozri body 66 – 69)
Európska únia – Súdne preskúmanie zákonnosti aktov inštitúcií – Reštriktívne opatrenia voči Iránu – Rozsah preskúmania – Zápis žalobcu na zoznam priložený k napadnutému nariadeniu z dôvodu jeho účasti na činnostiach, ktoré predstavujú závažné porušenie ľudských práv – Verejne dostupné dokumenty – Dôkazná hodnota
(Nariadenia Rady č. 359/2011 a 2023/152)
(pozri 75 – 79, 86, 88 – 90)
Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia voči Iránu – Zmrazenie finančných prostriedkov osobám zodpovedným za závažné porušenia ľudských práv a osobám, subjektom alebo orgánom, ktoré sú s nimi spojené – Súdne preskúmanie zákonnosti – Rozsah – Posúdenie skutkových okolností a overenie dôkazov – Nesprávne posúdenie Rady v súvislosti s prijatím reštriktívnych opatrení – Neexistencia
(Nariadenia Rady č. 359/2011 a 2023/152)
(pozri body 92, 93, 98, 107, 109 – 112, 117)
Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia voči Iránu – Zmrazenie finančných prostriedkov osobám zodpovedným za závažné porušenia ľudských práv a osobám, subjektom alebo orgánom, ktoré sú s nimi spojené – Súdne preskúmanie zákonnosti – Primeraná povaha reštriktívnych opatrení – Reštriktívne opatrenia sledujúce legitímne ciele spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky
(Nariadenia Rady č. 359/2011 a 2023/152)
(pozri body 127 – 130)
Zhrnutie
Všeobecný súd svojím rozsudkom zamietol žalobu o neplatnosť podanú Communications Regulatory Authority (CRA) proti nariadeniu 2023/152 (
1
), ktorým bola táto inštitúcia zapísaná v roku 2023 Radou Európskej únie na zoznam osôb a subjektov, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia s ohľadom na situáciu v Iráne. Všeobecný súd konštatoval, že Rada sa vzhľadom na predložené dôkazy nedopustila nesprávneho posúdenia, pokiaľ ide o používanie špionážneho softvéru žalobkyňou proti iránskemu obyvateľstvu.
Žalobkyňa je vládnou inštitúciou pridruženou k Ministerstvu pre informačné a komunikačné technológie Iránu. Jej finančné prostriedky boli zmrazené, pretože je považovaná za zodpovednú za závažné porušovanie ľudských práv v Iráne, a to z dôvodu, že vykonávala požiadavky iránskej vlády týkajúce sa filtrovania internetového obsahu pomocou špionážneho softvéru s názvom SIAM a využívala počas demonštrácií v roku 2022, ktoré nasledovali po smrti Mahsa Amini, kontrolu nad prístupom na internet a mobilnými telefónmi na sledovanie demonštrantov a činnosti disidentov. Podľa Rady tak žalobkyňa podporila represie vykonávané týmito orgánmi voči demonštrantom, ktorí obhajovali svoje legitímne práva.
Posúdenie Všeobecným súdom
V prvom rade Všeobecný súd zamietol výhrady žalobkyne založené na porušení článkov 47 a 48 Charty základných práv Európskej únie. Všeobecný súd v tejto súvislosti pripomenul, že je úlohou príslušného orgánu Únie, aby v prípade pochybností preukázal opodstatnenosť dôvodov uplatňovaných proti dotknutej osobe alebo dotknutému subjektu. Z uvedeného však nevyplýva, že údajná nespôsobilosť Rady predložiť dôkaz o tom, že dôvody uvádzané na odôvodnenie zápisu žalobkyne do prílohy I k nariadeniu č. 359/2011 (
2
), ak by sa aj preukázala, porušuje právo žalobkyne na obhajobu. Naopak, práve z dôvodu, že to vyžaduje zachovanie efektivity článku 47 Charty základných práv, je súd Únie povinný pri preskúmaní zákonnosti reštriktívnych opatrení overiť opodstatnenosť dôvodov, o ktoré sa tieto opatrenia opierajú, a teda dôkaznú hodnotu dokumentov predložených Radou.
V druhom rade Všeobecný súd pripomenul, že novinové články môžu byť použité na účely potvrdenia existencie určitých skutočností, pokiaľ pochádzajú z viacerých odlišných zdrojov a sú dostatočne konkrétne, presné a zhodujúce sa v súvislosti so skutočnosťami, ktoré sú v nich uvedené.
V prejednávanej veci Rada založila prijatie dotknutých reštriktívnych opatrení voči žalobkyni na rôznych dokumentoch takejto povahy. Pokiaľ ide o článok uverejnený na internetovej stránke The Intercept (
3
), Všeobecný súd konštatoval, že tento článok potvrdil tvrdenia Rady tým, že sprístupnil užívateľskú príručku k softvéru SIAM v angličtine a druhú príručku v perzštine, na ktorej sa objavilo logo žalobkyne. Tieto tvrdenia potvrdzujú aj ďalšie dôkazy. V článku v médiu Commrisk (
4
) sa spomína stretnutie so zástupcom technologickej spoločnosti, ktorá sa pokúsila predať do Iránu softvér s funkciami, ktoré sa „neobyčajne podobajú“ na funkcie softvéru SIAM, a ktorý dobrovoľne poskytol autorovi tohto článku informácie v súvislosti s týmto predajom.
Z článku združenia ARTICLE 19 (
5
) napokon vyplýva, že toto združenie niekoľko rokov monitorovalo rozsah kontroly internetu v Iráne. Toto združenie predovšetkým zistilo, že žalobkyňa pod dohľadom Ministerstva pre informačné a komunikačné technológie Iránu, ktoré je v skutočnosti kontrolované iránskymi spravodajskými službami, používa zariadenia na sledovanie a cenzúru na úrovni poskytovateľov prístupu na internet a v mene Najvyššej národnej bezpečnostnej rady Iránu nariaďuje prerušenia a iné narušenia prístupu na internet.
Vzhľadom na konzistentnosť jednotlivých dôkazov a vzhľadom na okolnosti, za ktorých boli vypracované, sa preto Všeobecný súd domnieval, že tieto tvrdenia mohla Rada riadne zohľadniť.
V poslednom rade Všeobecný súd konštatoval, že Rada predložila Všeobecnému súdu súbor dostatočne konkrétnych, presných a zhodujúcich sa nepriamych dôkazov umožňujúcich preukázať existenciu dostatočného spojenia medzi žalobkyňou a situáciou, ktorá je riešená v prejednávanej veci, a to represiou iránskych orgánov voči pokojným demonštrantom, novinárom, obhajcom ľudských práv, študentom a ďalším osobám, ktoré obhajujú svoje legitímne práva.
Na jednej strane Všeobecný súd odmietol tvrdenie žalobkyne, podľa ktorého nemá právnu spôsobilosť na výkon úkonov, ktoré sa jej vytýkajú. Všeobecný súd totiž konštatoval, že aj keď je odpočúvanie komunikácie v zásade v iránskom práve zakázané, v súlade so zákonom však zostáva možné v určitých situáciách, ktoré sú vymedzené veľmi široko.
Na druhej strane Všeobecný súd odmietol tvrdenie žalobkyne založené na technickej nemožnosti žalobkyne vykonávať operácie sledovania a kontroly užívateľov iránskych mobilných sietí. Konštatoval, že príkazy softvéru SIAM sú adresované všetkým iránskym mobilným operátorom a tí sú povinní na príkazy vždy odpovedať predpísaným spôsobom.
V rozpore s tým, čo tvrdí žalobkyňa, má používanie týchto príkazov účinok, ktorý opisuje Rada, a nespĺňa legitímny cieľ. Príkaz „LocationCustomerList“ umožňuje identifikovať všetkých užívateľov mobilnej siete nachádzajúcich sa v určitej zemepisnej oblasti, aj keď je táto oblasť približná. Príkaz „Force2GNumber“, ktorého cieľom je prinútiť mobilný telefón používať sieť 2G namiesto novších sietí 3G a 4G, má za následok znemožnenie prehliadania a zdieľania videí z tohto telefónu. Všeobecný súd tiež uviedol, že žalobkyňa nepredložila žiaden dôkaz, ktorý by bol spôsobilý preukázať, že príkazy „GetCDR“ a „GetIPDR“, z ktorých prvý slúži na nahliadanie do histórie telefónu a druhý na získanie IP adresy zariadení, v ktorých bola aktivovaná určitá SIM karta, môžu byť použité iba na to, aby reagovali na legitímne žiadosti iránskych súdov a policajných orgánov.
Všeobecný súd napokon zdôraznil, že situácia v Iráne je poznačená pravidelným spochybňovaním režimu civilným obyvateľstvom, systematicky potláčaným orgánmi tejto krajiny, a to najmä za pomoci prostriedkov sledovania internetu. Za týchto okolností nemožno vylúčiť, že príkazy pôvodne určené na „zákonné“ účely, akými sú „ApplySusp“ a „ApplySuspIP“, ktoré umožňujú vyradiť z prevádzky SIM karty, ktoré užívatelia vyhlásili za stratené alebo odcudzené alebo ktoré patria osobám, ktoré boli vyhlásené za mŕtve, nebudú zneužité a použité iránskymi orgánmi na represívne účely.
(
1
)	Vykonávacie nariadenie Rady z 23. januára 2023, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 359/2011 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu v Iráne (Ú. v. EÚ L 20 I, 2023, s. 1).
(
2
)	Nariadenie Rady z 12. apríla 2011 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu v Iráne (Ú. v. EÚ L 100, 2011, s. 1).
(
3
)	Článok s názvom „Hacked documents: How Iran track and control protesters phone“, uverejnený 28. októbra 2022.
(
4
)	Článok s názvom „Hacker Leaks Manuals Showing How Iran Uses Mobile Networks to Track Protesters“, uverejnený 31. októbra 2022.
(
5
)	Článok s názvom „Iran: New tactics for digital repression as protests continue“, uverejnený 17. novembra 2022.