62022CJ0206_RES
Vec C‑206/22
TF
proti
Sparkasse Südpfalz
(návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein)
Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 14. decembra 2023
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Bezpečnosť a ochrana zdravia pracovníkov – Organizácia pracovného času – Článok 31 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie – Smernica 2003/88/ES – Článok 7 – Právo na platenú dovolenku za kalendárny rok – Vírus SARS‑Cov‑2 – Opatrenie karantény – Nemožnosť prenesenia platenej dovolenky za kalendárny rok poskytnutej na obdobie, ktoré sa prekrýva s obdobím karantény“
Sociálna politika – Bezpečnosť a ochrana zdravia pracovníkov – Organizácia pracovného času – Právo na platenú dovolenku za kalendárny rok – Dni dovolenky poskytnuté pracovníkovi, prekrývajúce sa s obdobím karantény z dôvodu kontaktu s osobou nakazenou vírusom – Nemožnosť preniesť tieto dni dovolenky v prípade, že pracovník nie je počas dotknutého obdobia chorý – Prípustnosť
(Charta základných práv Európskej únie, článok 31 ods. 2; smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/88, článok 7 ods. 1)
(pozri body 38 – 46 a výrok)
Zhrnutie
TF, ktorý je zamestnancom spoločnosti Sparkasse Südpfalz od roku 2003, bola poskytnutá platená dovolenka za kalendárny rok na obdobie od 3. do 11. decembra 2020.
Jeden deň pred začiatkom uvedenej dovolenky príslušný nemecký orgán v súlade s vnútroštátnymi hygienickými opatreniami zameranými na boj proti šíreniu vírusu SARS‑CoV‑2 nariadil TF karanténu na obdobie od 2. do 11. decembra 2020 z dôvodu, že TF mal kontakt s osobou nakazenou týmto vírusom.
Dňa 4. marca 2021 požiadal TF svojho zamestnávateľa o prenesenie dní platenej dovolenky za kalendárny rok poskytnutých na obdobie, ktoré sa prekrývalo s obdobím jeho karantény.
Keďže bola táto žiadosť o prenesenie zamietnutá, TF sa obrátil na Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein (Súd pre pracovnoprávne veci Ludwigshafen am Rhein, Nemecko), ktorý je súdom, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania.
V rámci tohto sporu má tento súd pochybnosti o zlučiteľnosti judikatúry nemeckých súdov, podľa ktorej sa len samotná karanténa nerovná pracovnej neschopnosti, na základe ktorej by vznikla zamestnávateľovi povinnosť preniesť poskytnuté dni dovolenky, s právom na platenú dovolenku za kalendárny rok zaručeným právom Únie.
Súdny dvor, na ktorý bol vnútroštátnym súdom podaný návrh na začatie prejudiciálneho konania, usúdil, že takáto vnútroštátna prax, ktorá neumožňuje prenesenie dní platenej dovolenky za kalendárny rok poskytnutých pracovníkovi, ktorý nie je chorý, prekrývajúcich sa s obdobím karantény, je zlučiteľná s právom na platenú dovolenku za kalendárny rok zakotveným v článku 31 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie a konkretizovaným v článku 7 ods. 1 smernice 2003/88 (
1
).
Posúdenie Súdnym dvorom
Po prvé Súdny dvor po tom, čo pripomenul dvojaký cieľ platenej dovolenky za kalendárny rok, a to jednak umožniť pracovníkovi odpočinúť si od vykonávania úloh, ktoré mu ukladá pracovná zmluva, a jednak poskytnúť mu čas na oddych a voľnočasové aktivity, uviedol, že účel opatrenia karantény upraveného nemeckým právom je odlišný. Cieľom tohto opatrenia je totiž zabrániť šíreniu nákazlivej choroby izoláciou osôb, u ktorých by sa mohli prejaviť príznaky.
Po druhé Súdny dvor potvrdil, že takéto opatrenie je rovnako ako v prípade vzniku práceneschopnosti z dôvodu choroby nepredvídateľnou udalosťou nezávislou od vôle osoby, ktorej sa týka.
Platí pritom, že pracovník, ktorému bola nariadená karanténa z dôvodu, že mal kontakt s osobou nakazenou vírusom SARS‑CoV‑2, no ktorý nie je práceneschopný na základe lekárskeho potvrdenia, sa nachádza v odlišnej situácii ako pracovník, ktorý je na nemocenskej dovolenke a je vystavený fyzickým alebo psychickým obmedzeniam spôsobeným chorobou. Účel umiestnenia do karantény teda v zásade nie je porovnateľný s účelom nemocenskej dovolenky. Obdobie karantény preto samo osebe nemôže brániť dosiahnutiu účelu platenej dovolenky za kalendárny rok.
Po tretie podľa názoru Súdneho dvora hoci karanténa môže mať dopad na podmienky, za ktorých je pracovníkovi poskytnutý voľný čas, táto karanténa sama osebe neporušuje právo tohto pracovníka skutočne čerpať svoju platenú dovolenku za kalendárny rok. Počas obdobia dovolenky za kalendárny rok totiž pracovník nesmie byť voči svojmu zamestnávateľovi viazaný nijakou povinnosťou, ktorá by mu bránila v tom, aby sa mohol voľne a bez prerušenia venovať svojim vlastným záujmom, aby sa tak vyvážili účinky práce na jeho bezpečnosť a zdravie.
Zamestnávateľ teda nemôže byť povinný kompenzovať nevýhody vyplývajúce z nepredvídateľnej udalosti, akou je karanténa uložená orgánom verejnej moci, ktorá bráni jeho zamestnancovi plne využiť svoje právo na platenú dovolenku za kalendárny rok. Cieľom smernice 2003/88 totiž nie je, aby akákoľvek udalosť, ktorá je spôsobilá brániť pracovníkovi v tom, aby plne – a podľa svojich predstáv – využíval čas odpočinku alebo čas na oddych, odôvodňovala to, aby mu bola poskytnutá dodatočná dovolenka, tak aby bol zaručený účel dovolenky za kalendárny rok.
(
1
)	Smernica Európskeho parlamentu a Rady zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času (Ú. v. EÚ L 299, 2003, s. 9; Mim. vyd. 05/004, s. 381).