62024TO0319_RES
Cauza T-319/24
Meta Platforms Ireland Ltd
împotriva
Comitetului European pentru Protecția Datelor
Ordonanța Tribunalului (Camera a zecea) din 29 aprilie 2025
„Acțiune în anulare – Protecția datelor cu caracter personal – Avizul Comitetului european pentru protecția datelor privind valabilitatea consimțământului în cadrul modelelor «consimte sau plătește» puse în aplicare de marile platforme online – Articolul 64 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2016/679 – Act care nu este supus căilor de atac – Inadmisibilitate – Răspundere – Prejudiciu – Legătură de cauzalitate – Acțiune vădit nefondată”
Acțiune în anulare – Acte supuse căilor de atac – Noțiune – Acte care produc efecte juridice obligatorii – Avizul Comitetului European pentru Protecția Datelor privind valabilitatea consimțământului utilizatorilor în cadrul modelelor „consimte sau plătește” puse în aplicarea de platformele online mari –Excludere – Inadmisibilitate
(art. 263 TFUE)
(a se vedea punctele 19-42)
Răspundere extracontractuală – Condiții – Nelegalitate – Prejudiciu – Legătură de cauzalitate – Lipsa uneia dintre condiții – Respingerea în totalitate a acțiunii în despăgubire
(art. 268 și art. 340 al doilea paragraf TFUE)
(a se vedea punctele 47-58)
Rezumat
Prin ordonanța sa, Tribunalul respinge ca inadmisibilă acțiunea în anulare (
1
) introdusă de Meta Platforms Ireland Ltd (denumită în continuare „Meta”) având ca obiect Avizul 8/2024 al Comitetului European pentru Protecția Datelor (denumit în continuare „CEPD”) privind validitatea consimțământului în cadrul modelelor „consimte sau plătește” puse în aplicare de platformele online mari. Tribunalul reține astfel că acest aviz, adoptat în temeiul Regulamentului general privind protecția datelor (
2
), nu este un act care poate face obiectul unei astfel de acțiuni, în lipsa unor efecte juridice obligatorii față de terți. Pe de altă parte, Tribunalul respinge ca vădit nefondată acțiunea în răspundere extracontractuală a Uniunii Europene (
3
) introdusă de Meta în vederea reparării prejudiciului pe care l-ar fi suferit ca urmare a aceluiași aviz.
La 17 aprilie 2024, la cererea a trei autorități naționale de supraveghere în domeniul protecției datelor cu caracter personal, CEPD a adoptat Avizul 8/2024. Aceste autorități doreau să afle în ce împrejurări și în ce condiții se putea considera că practicile implementate de platformele online mari (
4
), care constau în a oferi utilizatorilor posibilitatea de a alege între, pe de o parte, a-și da consimțământul pentru prelucrarea datelor cu caracter personal pentru anunțuri publicitare comportamentale și, pe de altă parte, a plăti o sumă de bani pentru a beneficia de serviciu fără ca datele lor cu caracter personal să fie prelucrate în aceste scopuri (denumite în continuare „modelele «consimte sau plătește»”), îndeplinesc cerința unui consimțământ valabil, în sensul RGPD.
În Avizul 8/2024, CEPD precizează printre altele că, pentru a fi valid, consimțământul solicitat utilizatorilor pentru prelucrarea datelor cu caracter personal pentru anunțuri publicitare comportamentale trebuie să fie liber, specific, informat și lipsit de ambiguitate și să privească prelucrări de date efectuate cu respectarea principiilor necesității, proporționalității, limitării legate de scop, reducerii la minimum a datelor și echității. Potrivit acestui organism, faptul că utilizatorilor li se oferă sau nu de către o platformă online mare o opțiune suplimentară, gratuită și fără anunțuri publicitare comportamentale, însoțită, de exemplu, de o formă de reclamă care să implice prelucrarea unui număr redus (sau egal cu zero) de date cu caracter personal, ar putea avea un impact considerabil asupra aprecierii validității acestui consimțământ. În ceea ce privește suma solicitată pentru versiunea cu plată a serviciului, CEPD arată că suma nu trebuie să fie de natură să împiedice persoanele vizate să facă o alegere liberă și să refuze să își dea consimțământul.
În acest context, Meta solicită, pe de o parte, anularea Avizului 8/2024 și, pe de altă parte, repararea prejudiciului pe care l-ar fi suferit ca urmare a acestui aviz.
Aprecierea Tribunalului
În primul rând, Tribunalul amintește că acțiunea în anulare, prevăzută de articolul 263 TFUE, este deschisă împotriva tuturor actelor adoptate de instituțiile, organele, oficiile sau agențiile Uniunii, indiferent de natura sau de forma acestora, care urmăresc să producă efecte juridice obligatorii.
În ceea ce privește, în speță, Avizul 8/2024, Tribunalul apreciază că conținutul său nu permite să se considere că este destinat să producă el însuși efecte juridice obligatorii. Într-adevăr, acest act furnizează o grilă de analiză a modelelor „consimte sau plătește” ale platformelor online mari în raport cu normele prevăzute în RGPD referitoare la validitatea consimțământului. În Avizul 8/2024, CEPD vizează situația în care o astfel de platformă nu i‑ar propune utilizatorului o altă opțiune neplătită în afara celei care constă în a-și da consimțământul pentru prelucrarea datelor cu caracter personal pentru anunțuri publicitare comportamentale. În majoritatea cazurilor, această situație riscă să atragă nevaliditatea unui astfel de consimțământ. Această apreciere depinde de mai mulți factori, printre care importanța sau neimportanța serviciului în cauză în viața socială sau profesională a utilizatorilor și costul opțiunii cu plată. Pe de altă parte, pasajele din Avizul 8/2024 care conțin formule precum „ar trebui” sau „nu ar trebui” par mai mult să facă apel la o reflecție aprofundată cu privire la celelalte soluții pe care fiecare platformă online mare le-ar putea propune utilizatorilor decât să condamne la modul general modelul „consimte sau plătește” propus de aceste platforme.
Tribunalul subliniază de asemenea că RGPD nu conține nicio dispoziție care să oblige autoritățile de control să „țină seama pe deplin” de un aviz al CEPD cu privire la chestiuni generale, cum este Avizul 8/2024 (
5
). În schimb, o astfel de obligație (
6
) se aplică în ceea ce privește avizele referitoare la anumite tipuri de proiecte de decizii specifice ale autorităților de supraveghere (
7
) pe care aceste autorități trebuie să le comunice CEPD în cursul procedurii de adoptare a acestor decizii. În cazul în care nu intenționează să urmeze, în tot sau în parte, astfel de avize, autoritatea de supraveghere în cauză trebuie să informeze președintele CEPD, ceea ce declanșează procesul de adoptare a unei decizii obligatorii a CEPD (
8
). Acest regim nu este prevăzut pentru avizele CEPD precum Avizul 8/2024 cu privire la chestiuni generale, acestea fiind avize cărora nu li se atribuie nicio autoritate specială. Într-adevăr, aceste avize nu au natura unui act obligatoriu în sine, întrucât orientările pe care le conțin pot fi eventual transpuse ulterior, având în vedere competențele CEPD, ca instrucțiuni obligatorii pentru autoritățile de control doar printr-o decizie obligatorie subsecventă acestor avize. Având în vedere cele ce precedă, Tribunalul concluzionează că Avizul 8/2024 nu produce efecte juridice obligatorii față de terți și nici față de Meta în special.
Astfel, pe de o parte, chiar dacă Meta se află în situația care să facă obiectul Avizului 8/2024, în lipsa unei analize complete a cazului său din partea autorităților de supraveghere competente, acest aviz nu poate produce efecte juridice obligatorii în privința sa. Pe de altă parte, eventualitatea unei decizii obligatorii ulterioare a CEPD adresate autorităților de supraveghere competente în care s-ar examina modelul „consimte sau plătește” reținut de Meta, reluând în tot sau în parte grila de analiză expusă în Avizul 8/2024, nu este suficientă pentru a considera că avizul atacat este de la bun început obligatoriu. Prin urmare, Tribunalul concluzionează că acest aviz nu constituie un act care poate fi atacat de Meta.
Această concluzie nu constituie o atingere adusă dreptului Meta la o protecție jurisdicțională efectivă (
9
), din moment ce Avizul 8/2024 nu produce efecte juridice obligatorii în privința sa. Considerațiile pe care avizul le conține nu ar putea afecta direct Meta decât dacă ele ar fi preluate într-o decizie a unei autorități de supraveghere sau a unei instanțe dintr-un stat membru sau dintr-un alt stat parte la Acordul privind Spațiul Economic European (SEE). În acest caz, deciziile respective vor putea face sau vor fi supuse unei aprecieri de către o instanță care răspunde cerințelor unei protecții jurisdicționale efective.
Concluzia menționată nu poate fi pusă sub semnul îndoielii nici de o posibilă diferență între aprecierea acestui act de către instanțe din state nemembre ale Uniunii părți la Acordul privind SEE și de către instanțe din statele membre ale acesteia din urmă. Astfel, o asemenea eventualitate este inerentă sistemului reținut în Acordul privind SEE, care se întemeiază pe doi piloni de supraveghere și de control jurisdicțional, primul fiind aplicabil statelor membre ale Uniunii, iar al doilea, celorlalte state părți la acest acord. În ceea ce le privește pe acestea din urmă, în Acordul privind SEE și în Acordul dintre statele Asociației Europene a Liberului Schimb (AELS) privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție (
10
) se prevede printre altele că Curtea AELS poate fi sesizată de o instanță din aceste state în vederea obținerii unui aviz pentru interpretarea acestor norme, deci în special pentru interpretarea RGPD. Curtea AELS ar putea astfel să indice în ce măsură apreciază că considerațiile care figurează în Avizul 8/2024 sunt conforme cu regulamentul menționat. În ceea ce privește statele membre ale Uniunii, Curtea ar putea fi sesizată de o instanță din aceste state pentru a aprecia validitatea acestui aviz.
În al doilea rând, Tribunalul respinge cererea Meta de a fi despăgubită pentru prejudiciul pe care l-ar fi suferit ca urmare a Avizului 8/2024, în temeiul răspunderii extracontractuale a Uniunii.
După ce a amintit cele trei condiții cumulative de angajare a acestei răspunderi, Tribunalul arată că nu este îndeplinită condiția privind existența unui prejudiciu real și cert. Referitor la prejudiciul invocat de Meta, care constă în scăderea veniturilor din publicitate și a veniturilor din abonamente care va rezulta din „cerința”, pretins prevăzută de Avizul 8/2024, de a oferi utilizatorilor o opțiune suplimentară neplătită la alegere între, pe de o parte, a-și da consimțământul să primească anunțuri publicitare comportamentale și, pe de altă parte, a plăti pentru a putea beneficia de serviciul în cauză fără a primi acest tip de publicitate, Tribunalul constată că acest prejudiciu are la bază o înțelegere eronată a acestui aviz. Astfel, avizul în cauză urmărește în esență doar să furnizeze o grilă de analiză a modelelor „consimte sau plătește” ale platformelor online mari în raport cu normele prevăzute în RGPD referitoare la validitatea consimțământului și nu este destinat să producă în sine efecte juridice obligatorii. În plus, prejudiciul invocat de Meta se întemeiază pe evenimente viitoare și incerte, faptul că autoritatea irlandeză pentru protecția datelor decide să aplice din proprie inițiativă această grilă de analiză sau că AEPD adoptă o decizie obligatorie în materie nefiind decât simple eventualități.
În ceea ce privește, cu titlu suplimentar, condiția referitoare la legătura de cauzalitate, Tribunalul observă că nu poate fi stabilită nicio legătură de cauzalitate suficient de directă între Avizul 8/2024 și prejudiciul invocat de Meta. Într-adevăr, în lipsa unor efecte obligatorii, acest aviz nu poate fi cauza suficient de directă a eventualei scăderi a veniturilor la care Meta pretinde că se așteaptă. Un astfel de prejudiciu ar putea rezulta în mod direct dintr-un comportament voluntar al acesteia sau din eventuale decizii care i se impun, determinând-o să propună utilizatorilor o opțiune neplătită în plus față de alegerea între, pe de o parte, a consimți să primească anunțuri publicitare comportamentale și, pe de altă parte, a plăti pentru a putea beneficia de serviciul în cauză fără a primi acest tip de publicitate.
(
1
)	Articolul 263 TFUE.
(
2
)	Articolul 64 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO 2016, L 119, p. 1, denumit în continuare „RGPD”).
(
3
)	Întemeiată pe articolele 268 și 340 al doilea paragraf TFUE.
(
4
)	Regulamentul (UE) 2022/2065 al Parlamentului European și al Consiliului din 19 octombrie 2022 privind piața unică pentru serviciile digitale și de modificare a Directivei 2000/31/CE (Regulamentul privind serviciile digitale) (JO 2022, L 277, p. 1). Articolul 3 litera (i) din acest regulament definește noțiunea de „platformă online”, în timp ce articolul 33 alineatul (1) din același regulament definește noțiunea de „platforme online foarte mari”.
(
5
)	Aviz întemeiat pe articolul 64 alineatul (2) din RGPD.
(
6
)	Prevăzută la articolul 64 alineatul (7) din RGPD.
(
7
)	Aviz întemeiat pe articolul 64 alineatul (1) din RGPD.
(
8
)	Articolul 64 alineatul (8) din RGPD.
(
9
)	Articolul 47 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.
(
10
)	Articolul 108 alineatul (2) din Acordul privind SEE și articolul 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție (JO 1994, L 344, p. 1).