62018TJ0031_RES
Sag T-31/18
Luisa IzuzquizaogArne Semsrott
mod
Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning
Rettens dom (Første Afdeling) af 27. november 2019
»Aktindsigt – forordning (EF) nr. 1049/2001 – dokumenter vedrørende en flådeoperation udført i det centrale Middelhav i 2017 af Frontex – indsatte fartøjer – afslag på aktindsigt – artikel 4, stk. 1, litra a), i forordning nr. 1049/2001 – undtagelse vedrørende beskyttelsen af offentlighedens interesser med hensyn til offentlig sikkerhed«
EU-institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – anvendelsesområde – begæring om aktindsigt, der tilsigter at opnå en søgning i databaser – omfattet – begrebet eksisterende dokument – dokument, der er sammensat af data, der er udtrukket af disse databaser med eksisterende søgeværktøjer – omfattet
[Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 3, litra a)]
(jf. præmis 51-54)
EU-institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser til retten til aktindsigt – begrundelsespligt – rækkevidde – påvisning af en rimelig forudsigelig risiko, der ikke er rent hypotetisk, for, at en beskyttet interesse skades
(Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, 11. betragtning og art. 4)
(jf. præmis 58-62 og 74)
EU-institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser til retten til aktindsigt – beskyttelse af offentlighedens interesse – domstolsprøvelse – omfang – grænser
[Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 1, litra a)]
(jf. præmis 63-65)
EU-institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser til retten til aktindsigt – beskyttelse af offentlighedens interesse – offentlig sikkerhed – omfang – forpligtelsen til kommunikation afvejet i forhold til hensynet til den offentlige sikkerhed
[Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 1, litra a), første led, og nr. 2016/1624, art. 8, stk. 3, og art. 74, stk. 2]
(jf. præmis 91-93)
EU-institutioner – offentlighedens ret til aktindsigt – forordning nr. 1049/2001 – undtagelser til retten til aktindsigt – beskyttelse af offentlighedens interesse – offentlig sikkerhed – afslag på aktindsigt – begrundelsespligt – rækkevidde
[Art. 296 TEUF; Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001, art. 4, stk. 1, litra a), første led]
(jf. præmis 107 og 108 samt 112)
Resumé
Ved dom af 27. november 2019, Izuzquiza og Semsrott mod Frontex (sag T-31/18), frifandt Retten Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning (Frontex) for at have givet afslag på at give aktindsigt i dokumenter angående oplysninger vedrørende operation Triton på grundlag af undtagelsen vedrørende beskyttelsen af offentlighedens interesser med hensyn til offentlig sikkerhed.
I den foreliggende sag havde sagsøgerne, Luisa Izuzquiza og Arne Semsrott, indgivet en begæring til Frontex om aktindsigt i dokumenter, der indeholdt oplysninger om navn, type og flag for så vidt angår alle de fartøjer, Frontex havde indsat mellem den 1. juni 2017 og den 30. august 2017 i det centrale Middelhav i forbindelse med operation Triton. Denne operation, der blev iværksat af Frontex i november 2014, tilsigtede at forbedre overvågningen og kontrollen af grænsesikkerheden ved hjælp af fælles patruljer og det udstyr, som medlemsstaterne stiller til rådighed. Frontex afslog at give sagsøgerne aktindsigt i de dokumenter, der indeholdt disse oplysninger, på grundlag af den undtagelse, der er fastsat i artikel 4, stk. 1, litra a), første led, i forordning nr. 1049/2001 (
1
), vedrørende beskyttelsen af offentlighedens interesser med hensyn til offentlig sikkerhed.
Hvad først og fremmest angår det af sagsøgerne fremførte argument, ifølge hvilket Frontex ikke undersøgte, om hvert af de dokumenter, der var anmodet om, var omfattet af undtagelsen vedrørende den offentlige sikkerhed, bemærkede Retten, at selv om retten til aktindsigt i institutionernes dokumenter kun vedrører eksisterende dokumenter, der rent faktisk er i den pågældende institutions besiddelse, skal sondringen mellem et eksisterende dokument og et nyt dokument for så vidt angår elektroniske databaser foretages på grundlag af et kriterium, der er tilpasset disse databasers tekniske specifikationer. Derfor skal alle data, der ved hjælp af forprogrammerede søgeværktøjer kan udtrækkes af en elektronisk database i forbindelse med dennes normale brug, kvalificeres som eksisterende dokumenter, selv om disse data ikke før er blevet vist i denne form eller aldrig har været genstand for en søgning fra de ansatte ved institutionernes side. Heraf følger, at når et dokument, som indeholder sådanne oplysninger, er oprettet, har den pågældende institution eller det pågældende agentur ikke pligt til at foretage en individuel vurdering af hvert af de dokumenter, hvorfra de oplysninger, der er anmodet om, hidrører, idet det væsentlige er, at de omhandlede oplysninger har været genstand for en sådan undersøgelse.
Dernæst fremhævede Retten, at eftersom undtagelserne, der er fastsat i artikel 4 i forordning nr. 1049/2001, afviger fra princippet om offentlighedens videst mulige aktindsigt, skal en berørt institution, når den beslutter at afslå en begæring om aktindsigt i et dokument, i princippet give en forklaring på, hvorledes aktindsigt i dokumentet konkret og faktisk kunne være til skade for den interesse, der er beskyttet ved en undtagelse. Endvidere skal risikoen for en sådan skade være rimeligt forudsigelig og ikke rent hypotetisk.
Endelig fastslog Retten, at den sagsøgte institution eller det sagsøgte agentur, der skal behandle en begæring, der har til formål at udbrede visse oplysninger, ikke er forpligtet til i begrundelsen for den anfægtede retsakt at blotlægge forhold, som, hvis nævnte oplysninger blev udbredt, ville kunne skade offentlighedens interesse, der er omfattet af den undtagelse, som denne institution har påberåbt sig. Hvis der fandtes en sådan forpligtelse, ville institutionen eller agenturet ved at give disse forklaringer om den brug, der ville kunne gøres af de oplysninger, der var anmodet om, i sig selv skabe en situation, hvor institutionen eller agenturet med sin adfærd ville bringe den offentlige sikkerhed, som den bl.a. har til formål at beskytte, i fare. I den foreliggende sag gjorde Frontex gældende, at såfremt de oplysninger, der var anmodet om, var blevet udbredt, ville det ved at kombinere disse oplysninger med de oplysninger, der er offentligt tilgængelige på visse websteder eller maritime instrumenter, være muligt at få kendskab til de patruljerende fartøjers position, og de kriminelle netværk, der er involveret i illegal smugling af migranter og menneskehandel, ville i besiddelse af disse oplysninger kunne tilpasse deres måde at operere på for at undgå grænseovervågningen. Disse forklaringer gjorde det muligt for sagsøgerne at forstå begrundelsen for, hvorfor de fik afslag på aktindsigt i de oplysninger, der var anmodet om.
(
1
) – Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT 2001, L 145, s. 43).