61984CJ0137_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved dom af 26 . april 1984, indgaaet til Domstolen den 23 . maj s.aa ., har cour d ' appel de Liège i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EOEF-traktatens artikel 220 .
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en straffesag mod Robert Mutsch, der er luxembourgsk statsborger og bosiddende i Saint-Vith i Belgien, en tysksproget kommune, der ligger inden for tribunal correctionnel de Verviers ' retskreds .
3 Mutsch var blevet idoemt en boede ved udeblivelsesdom afsagt af tribunal correctionnel de Verviers den 2 . november 1982 . Han havde indgivet begaering om genoptagelse af dommen og havde samtidig paaberaabt sig artikel 17, stk . 3, i lov af 15 . juni 1935 om anvendelsen af sprog i retssager, som bestemmer, at »naar en tiltalt af belgisk nationalitet er bosiddende i en tysksproget kommune inden for tribunal correctionnel de Verviers ' retskreds, foretages sagen for denne ret paa tysk, saafremt han fremsaetter anmodning herom i overensstemmelse med formforskrifterne i artikel 16« .
4 Efter at retten havde imoedekommet Mutsch ' s anmodning ved dom af 23 . november 1982, appellerede anklagemyndigheden denne dom med den begrundelse, at tiltalte ikke var af belgisk nationalitet og derfor ikke kunne nyde godt af bestemmelsen i artikel 17, stk . 3, i lov af 15 . juni 1935 .
5 Cour d ' appel de Liège, som var i tvivl om, hvorvidt det er foreneligt med faellesskabsretten, at det kun er belgiske statsborgere, der kan paaberaabe sig artikel 17, stk . 3, udsatte sagen og forelagde Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :
»Er artikel 17, stk . 3, i lov af 15 . juni 1935 angaaende anvendelsen af sprog i retssager, som giver en tiltalt af belgisk nationalitet, bosiddende i en tysksproget kommune inden for tribunal correctionnel de Verviers ' retskreds, ret til at begaere, at sagen foretages paa tysk, i overensstemmelse med principperne i traktatens artikel 220, som har til formaal at sikre beskyttelsen af personer saavel som nydelsen og beskyttelsen af rettigheder paa de betingelser, som de enkelte stater indroemmer egne statsborgere? Skal der saaledes i den foreliggende sag, som er en straffesag, gives en person, der er tysktalende, og som er statsborger i et EF-land, herunder en person, der er af luxembourgsk nationalitet og bosiddende i Saint-Vith, en tysksproget kommune, ret til at begaere, at sagen foretages paa tysk?«
6 Saaledes som spoergsmaalet er formuleret, vedroerer det en national bestemmelses overensstemmelse med faellesskabsretten . Det maa i denne forbindelse erindres, at Domstolen, naar den traeffer afgoerelse i medfoer af artikel 177, ikke har kompetence til at anvende faellesskabsreglen paa et bestemt tilfaelde og foelgelig heller ikke til at bedoemme en bestemmelse i national ret i relation til denne regel . Den kan imidlertid som led i det retlige samarbejde, der er indfoert ved denne artikel, efter omstaendighederne i sagen forsyne den nationale domstol med fortolkningsmomenter vedroerende faellesskabsretten, som kan vaere nyttige for denne ved vurderingen af naevnte bestemmelses virkninger .
7 Det fremgaar af sagen, at cour d ' appel med sit spoergsmaal oensker oplyst, om det foelger af faellesskabsrettens principper, saaledes som de navnlig er afspejlet i EOEF-traktatens artikel 220, at en medlemsstats lovgivning, som har til formaal navnlig paa retsplejeomraadet at fremme det sprog, der anvendes af en gruppe statsborgere i denne stat, ogsaa uden forskelsbehandling begrundet i nationalitet boer gaelde for andre medlemsstaters statsborgere, som opfylder alle de betingelser, som medlemmerne af den paagaeldende befolkningsgruppe skal opfylde, for at der kan anvendes et bestemt sprog .
8 Kommissionen har i den anledning anfoert, at EOEF-traktatens artikel 220, foerste led, kun bestemmer, at medlemsstaterne i det omfang, det er noedvendigt, skal indlede indbyrdes forhandlinger for til fordel for deres statsborgere at sikre nydelse af rettigheder og beskyttelse af disse paa de betingelser, som de enkelte stater indroemmer egne statsborgere . Det er derfor udelukket, at de i denne bestemmelse omhandlede rettigheder kan goeres gaeldende, saa laenge en overenskomst herom ikke er traadt i kraft . Retten til i en medlemsstat at anvende et bestemt sprog, navnlig paa retsplejeomraadet, paa samme betingelser som statsborgerne i denne stat, kan dog goeres gaeldende af en vandrende arbejdstager, der er statsborger i en anden medlemsstat, idet det er en »social fordel« i henhold til artikel 7, stk . 2, i Raadets forordning nr . 1612/68, som er udstedt i medfoer af traktatens artikel 49 .
9 Den italienske Republiks regering har fremfoert tre argumenter . For det foerste har den gjort gaeldende, at nationale bestemmelser, der er vedtaget til fordel for et officielt anerkendt mindretal, kun kan gaelde for personer, der tilhoerer dette mindretal, og som er bosiddende paa dettes omraade . For det andet har den anfoert, at artikel 220 hverken kan skabe rettigheder eller pligter, saa laenge medlemsstaterne ikke har indgaaet en overenskomst herom . Endelig har den bemaerket, at en »social fordel« i henhold til artikel 7 i forordning nr . 1612/68 efter Domstolens praksis i hvert fald indirekte skal vaere forbundet med et arbejdsforhold og indroemmes paa et omraade, som paa en eller anden maade henhoerer under det sociale omraade, hvilket ikke er tilfaeldet i denne sag .
10 Det af cour d ' appel de Liège forelagte spoergsmaal maa loeses paa baggrund af alle de bestemmelser i traktaten og den afledte ret, der kan have relevans for det rejste problem .
11 Med hensyn til artikel 220, som er naevnt i cour d ' appel ' s spoergsmaal, bemaerkes, at denne bestemmelse ikke har til formaal at opstille en retsregel, der er virksom som saadan, men at den kun angiver rammerne for de indbyrdes forhandlinger, som medlemsstaterne skal indlede »i det omfang, det er noedvendigt« . Denne bestemmelse har i sig selv ingen anden virkning end at angive, at maalet er, at alle medlemsstaterne udvider de garantier, som de giver deres egne statsborgere paa det paagaeldende omraade, til ogsaa at omfatte statsborgere fra andre medlemsstater . I et faellesskab, der bygger paa princippet om fri bevaegelighed for personer og etableringsfrihed, faar beskyttelsen af den enkeltes rettigheder og muligheder paa det sproglige omraade en saerlig betydning .
12 Traktatens artikel 7 bestemmer, at »inden for denne Traktats anvendelsesomraade og med forbehold af dennes saerlige bestemmelser er al forskelsbehandling, der udoeves paa grundlag af nationalitet, forbudt« . Den fulde anvendelse af denne bestemmelse boer sikres enhver person, som er bosat paa en medlemsstats omraade og befinder sig i en situation, som er reguleret af faellesskabsretten . I samme forbindelse bemaerkes, at artikel 48 om arbejdstagernes retsstilling ogsaa er baseret paa, at enhver statsborger i en medlemsstat, der lovligt er bosat paa en anden medlemsstats omraade for dér at udfoere et loennet arbejde, underkastes national behandling .
13 Det er derfor vigtigt at undersoege, om muligheden for at anmode om, at en retsforhandling finder sted paa et bestemt sprog, er omfattet af traktatens anvendelsesomraade og derfor boer bedoemmes i lyset af princippet om forbud mod forskelsbehandling, som er udtrykt i de foernaevnte bestemmelser .
14 I betragtning af, at tiltalte i henhold til de dokumenter, der findes i sagens akter, er arbejdstager ( han betegner sig i sin begaering om genoptagelse af udeblivelsesdommen af 2 . november 1982 som tagdaekker i sin fars virksomhed ), maa spoergsmaalet specielt undersoeges paa baggrund af traktatens artikler 48 og 49 og de bestemmelser i den afledte ret, der er udstedt med henblik paa gennemfoerelsen af disse, navnlig Raadets forordning nr . 1612/68 .
15 Det fremgaar af den femte betragtning til forordning nr . 1612/68, at »retten til fri bevaegelighed forudsaetter, for at den objektivt set kan udoeves i frihed og vaerdighed, at der sikres ligestilling, faktisk som retlig, i alt, der vedroerer den egentlige udfoerelse af loennet beskaeftigelse og adgang til bolig ; alle hindringer, der staar i vejen for arbejdskraftens bevaegelighed, skal endvidere fjernes, isaer med henblik paa at arbejdstageren kan samles med sin familie i modtagerlandet og betingelserne for denne families integration i modtagerlandets miljoe« .
16 Adgangen til at anvende sit eget sprog i en sag ved retterne i bopaelsmedlemsstaten, paa samme betingelser som medlemsstatens egne arbejdstagere, bidrager vaesentligt til den vandrende arbejdstagers og hans families integration i modtagerlandets miljoe og dermed til virkeliggoerelsen af formaalet med arbejdskraftens frie bevaegelighed .
17 Herefter maa denne adgang anses for at henhoere under begrebet »social fordel« i artikel 7, stk . 2, i forordning nr . 1612/68, hvorefter en arbejdstager, der er statsborger i en anden medlemsstat, i modtagerlandet boer nyde »samme sociale og skattemaessige fordele som indenlandske arbejdstagere« . Ved dette udtryk forstaas nemlig, som Domstolen har udtalt i dommen af 31 . maj 1979 ( Even, 207/78, Sml . s . 2019 ), »alle de fordele, som, uanset om de er forbundet med en arbejdskontrakt, almindeligvis indroemmes indenlandske arbejdstagere, hovedsagelig paa grund af deres objektive status som arbejdstagere eller alene fordi de har bopael paa det nationale omraade« .
18 Det forelagte spoergsmaal maa derfor besvares med, at princippet om arbejdskraftens frie bevaegelighed, saadan som det fremgaar af traktatens artikel 48 og saerlig af Raadets forordning nr . 1612/68, forudsaetter, at der gives en arbejdstager, som er statsborger i én medlemsstat og bosat i en anden medlemsstat, ret til at forlange, at en straffesag, der er indledt mod ham, foretages paa et andet sprog end det processprog, der saedvanligvis anvendes ved den paagaeldende domstol, saafremt denne ret under samme omstaendigheder tilkommer indenlandske arbejdstagere .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
19 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber og Den italienske Republiks regering, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale domstol, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt den af cour d ' appel de Liège ved dom af 26 . april 1984, for ret :
Princippet om arbejdskraftens frie bevaegelighed, saadan som det fremgaar af traktatens artikel 48 og isaer af Raadets forordning nr . 1612/68, forudsaetter, at der gives en arbejdstager, som er statsborger i én medlemsstat og bosat i en anden medlemsstat, ret til at forlange, at en straffesag, der er indledt mod ham, foretages paa et andet sprog end det processprog, der saedvanligvis anvendes ved den paagaeldende domstol, saafremt denne ret under samme omstaendigheder tilkommer indenlandske arbejdstagere .