Esialgne tõlge
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
JULIANE KOKOTT
esitatud 3. aprillil 2025(1)
Liidetud kohtuasjad C‑672/23 ja C‑673/23
Electricity & Water Authority of the Government of Bahrain,
GCC Interconnection Authority,
Kuwait Ministry of Electricity and Water,
Oman Electricity Transmission Company SAOC
versus
Prysmian Netherlands BV,
Draka Holding BV,
Prysmian Cavi e Sistemi Srl,
Pirelli & C. SpA,
Prysmian SpA,
The Goldman Sachs Group Inc.,
ABB BV,
ABB Holdings BV,
ABB AB,
ABB Ltd,
Nexans Nederland BV,
Nexans Cabling Solutions BV,
Nexans Participations SA,
Nexans SA,
Nexans France SAS (C‑672/23)
ja
Smurfit Kappa Europe BV,
Smurfit International BV,
Smurfit Kappa Italia SpA,
DS Smith Italy BV,
DS Smith plc,
DS Smith Packaging Italia SpA,
DS Smith Holding Italia SpA,
Toscana Ondulati SpA
versus
Unilever Europe BV,
Unilever Supply Chain Company AG,
Unilever Italy Holdings Srl (C‑673/23)
(eelotsusetaotlused, mille on esitanud Gerechtshof Amsterdam (Amsterdami apellatsioonikohus, Madalmaad))
Eelotsusetaotlus – Õigusalane koostöö tsiviil- ja kaubandusasjades – Kohtualluvus tsiviil- ja kaubandusasjades – Määrus (EL) nr 1215/2012 – Valikuline kohtualluvus – Artikli 8 punkt 1 – Rahvusvaheline ja riigisisene kohtualluvus – Kostjate paljusus – Tihe seos – ELTL artikkel 101 – Ettevõtja mõiste – Solidaarvastutus – Vastutus „ülalt alla“ ja „alt üles“
põhimõttel – Liidu õiguse kohane õigus nõuda kartelli tekitatud kahju hüvitamist – Põhjuslik seos – Väljaspool EMPd tekkinud kahju
I.      Sissejuhatus
1.        Mõlemas konkurentsiõiguse alusel esimese astme kohtus algatatud kahju hüvitamise menetluses, mis on käesolevas asjas esitatud eelotsusetaotluste
alus, oli Rechtbank Amsterdam (Amsterdami esimese astme kohus, Madalmaad) silmitsi suure hulga kostjatega (edaspidi koos „kostjad“), kelle asukoht on eri paikades, osaliselt eri riikides.
2.        Nendest kostjatest, kellest ainult ühel kostjal menetluse kohta on asukoht Amsterdamis, osalesid mõned kostjad liidu õigusest tuleneva kartellikokkulepete keelu rikkumistes. Hagejad väidavad, et teised kostjad kuuluvad konkurentsiõiguse tähenduses samadele ettevõtjatele nagu need rikkumiste toimepanijad, mistõttu võivad nad vastutada solidaarselt rikkumiste toimepanijatega.
3.        Apellatsioonimenetluses soovib Gerechtshof Amsterdam (Amsterdami apellatsioonikohus, Madalmaad) teada, mil määral on Rechtbank (esimese astme kohus) nii rahvusvaheliselt kui ka riigisiseselt pädev menetlema kõiki nõudeid. Nagu kohtuasjas Athenian Brewery ja Heineken(2), on ka käesoleval juhul määrav küsimus, kas nõuded on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (edaspidi „Brüsseli Ia määrus“)(3) artikli 8 punkti 1 tähenduses
sedavõrd tihedalt seotud, et
kõik menetlused saab läbi viia ühe kostja, nn ankurkostja asukohas.
II.    Õiguslik raamistik
4.        Käesolevate kohtuasjade õigusliku raamistiku moodustab Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkt 1, mis näeb ette:
„Isiku vastu, kelle alaline elukoht on liikmesriigis, võib esitada hagi ka:
1)      juhul kui kostjaid on mitu, selle paiga kohtusse, kus on neist ühe alaline elukoht, tingimusel et nõuded on sedavõrd tihedalt seotud, et eri menetlustest tulenevate vastuoluliste otsuste ohu vältimiseks oleks soovitav neid menetleda ning otsuseid teha üheskoos“.
III. Kohtuasjade asjaolud ja eelotsusetaotlused
A.      Kohtuasi C‑672/23
5.        Kohtuasi C‑672/23 puudutab kostjate solidaarvastutuse kindlaksmääramist kahju eest, mis on põhjustatud liidu õiguses sätestatud kartellikokkulepete keelu rikkumisega sellise kartelli kujul, mis puudutab maa- ja veealuseid elektrikaableid ning nendega seotud tooteid, töid ja teenuseid. Komisjon tuvastas ajavahemikku 18. veebruarist 1999 kuni 29. jaanuarini 2009 puudutava rikkumise 2. aprilli 2014. aasta otsusega (edaspidi „komisjoni otsus“)(4). Muu hulgas hõlmas kartell hinnakokkuleppeid ning jagatud projekte geograafilise turu jagamise raames nii EMPs kui ka väljaspool seda.
6.        Komisjon tuvastas, et kartellis osalesid Prysmian Cavi e Sistemi Srl, ABB AB ja Nexans France SAS. Komisjon võttis oma otsusega
äriühingud Prysmian SpA, Pirelli & C. SpA, The Goldman Sachs Group Inc., ABB Ltd. ja Nexans SA kartellis osalenud äriühingute (kaudsete) emaettevõtjatena vastutusele „alt üles“ põhimõttel.
7.        Põhikohtuasjas esitatud hagi ei ole siiski suunatud mitte ainult komisjoni otsuses nimetatud äriühingute, vaid ka teiste äriühingute vastu, kes jagunevad kolme ettevõtjate rühma. Nende keskmes on Prysmian Cavi e Sistemi Srl, ABB AB
ja Nexans France SAS. Kõigist kostjatest asub
Amsterdamis (Madalmaad) ainult Draka Holding BV, kes on Prysmian Cavi e Sistemi tütarettevõtja ja omab omakorda 100% osalust Prysmian Netherlands BV kapitalis. Kõigi teiste kostjatest äriühingute (edaspidi koos „Draka jt“) asukoht on muudes paikades Madalmaades ja väljaspool Madalmaid.
8.        Selles kohtuasjas põhikohtuasja hagejad Electricity & Water Authority of the Government of Bahrain jt (edaspidi koos „EWGB jt“) käitavad Pärsia lahe riikides kõrgepingevõrke.
9.        EWGB jt palusid Rechtbank Amsterdamil (Amsterdami esimese astme kohus) tuvastada, et Draka jt vastutavad kartellis osalemise tõttu nende ees solidaarselt. Lisaks palusid nad, et mõistetaks välja kahjuhüvitis, mille suurus määratakse kindlaks eraldi menetluses. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu andmetel on tegemist väljaspool EMPd tekkinud kahjuga.
10.      Rechtbank Amsterdam (Amsterdami esimese astme kohus) leidis põhikohtuasjas vaidlustatud kohtuotsuses, et väljaspool Madalmaid asuvate kostjate vastu esitatud hagid ei allu talle. EWGB jt esitasid selle otsuse peale apellatsioonkaebuse. Madalmaade sees asuvad kostjad esimese astme kohtule
allumisele vastuväiteid ei esitanud. Eelotsusetaotluse esitanud kohus – Gerechtshof Amsterdam (Amsterdami apellatsioonikohus) – peab Madalmaade menetlusõiguse kohaselt lähtuma sellest, et Rechtbank Amsterdami (Amsterdami esimese astme kohus) kohtualluvusse kuuluvad kõigi Madalmaades asuvate kostjate vastu esitatud hagid.
B.      Kohtuasi C‑673/23
11.      Ka kohtuasi C‑673/23 puudutab põhikohtuasjas esimese astme kohtu kostjate solidaarvastutuse kindlaksmääramist kahju eest, mis on väidetavalt tekitatud
kahe rikkumisega liidu õiguses sätestatud kartellikokkulepete keelu vastu. Itaalia konkurentsiasutus (Autorità garante della concorrenza e del mercato (AGCM) tuvastas need
rikkumised 17. juuli 2019. aasta otsusega (edaspidi „AGCMi otsus“). Tegemist oli kartonglehtedega seotud kartellikokkuleppega ajavahemikul 2. veebruarist 2004 kuni 30. märtsini 2017 ja pakendikartelliga ajavahemikul 7. septembrist 2005 kuni 30. märtsini 2017.
12.      AGCM tuvastas, et rikkumistes osalesid Smurfit Kappa Italia SpA ja Toscana Ondulati SpA. DS Smith Holding Italia SpA võeti vastutusele kaudse emaettevõtjana.
13.      Põhikohtuasjas esimese astme kohtule esitatud hagi ei olnud siiski suunatud mitte ainult AGMC otsuses nimetatud äriühingute, vaid ka teiste äriühingute vastu, kes jagunevad kahte ettevõtjate rühma. Nende keskmes on ühelt poolt Smurfit Kappa Italia SpA ja teiselt poolt Toscana Ondulati SpA. Nendest kostjatest asub Amsterdamis (Madalmaad) ainult Smurfit International BV. Kõigi teiste äriühingute (edaspidi koos „Smurfit jt“) asukoht on muudes paikades Madalmaades ja väljaspool Madalmaid.
14.      Põhikohtuasjas
esimese astme kohtule hagi esitanud ettevõtjad (edaspidi koos „Unilever jt“) ostsid kartelliosalistelt pakkematerjale.
15.      Unilever jt palusid Rechtbank Amsterdamil (Amsterdami esimese astme kohus) tuvastada, et Smurfit jt vastutavad kartellis osalemise tõttu nende ees solidaarselt. Lisaks palusid nad mõista välja kahjuhüvitise, mille suurus määratakse kindlaks eraldi menetluses.
16.      Rechtbank Amsterdam (Amsterdami esimese astme kohus) märkis põhikohtuasjas vaidlustatud kohtuotsuses, et väljaspool Madalmaid asuvate kostjate vastu esitatud hagid alluvad rahvusvaheliselt ja riigisiseselt talle. Lisaks lähtus ta sellest, et olenemata Brüsseli Ia määruse artikli 8 punktist 1 on tal kostjate suhtes, kes asuvad Madalmaades, aga mitte Amsterdamis, riigisisene kohtualluvus Madalmaade tsiviilkohtumenetluse õiguse alusel ja tulenevalt sellest, et need pooled ilmusid kohtusse, esitamata kohtualluvusele vastuväiteid. Smurfit jt esitasid selle peale apellatsioonkaebuse Gerechtshof Amsterdamile (Amsterdami apellatsioonikohus).
C.      Eelotsuse küsimused
17.      Sellest tulenevalt esitas Gerechtshof Amsterdam (Amsterdami apellatsioonikohus) Euroopa Kohtule järgmised küsimused, mis on mõlemas kohtuasjas valdavas osas identsed (kahe kohtuasja küsimuste erinevused on allpool välja toodud):
Küsimus 1a
Kas Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 tähenduses on tihedalt seotud
i) ühelt poolt hagi, mis on esitatud põhikostja vastu, kes ei ole kartellikokkulepet käsitleva komisjoni (C‑672/23) / liikmesriigi konkurentsiasutuse (C‑673/23) otsuse adressaat, kuid kes üksusena, kes väidetavalt kuulub ettevõtjale liidu konkurentsiõiguse tähenduses (edaspidi „ettevõtja“), vastutab liidu õiguses sätestatud kartellikokkulepete keelu tuvastatud rikkumise eest „ülalt alla“ (C‑672/23) / „alt üles“ (C‑673/23) põhimõttel, ja
ii) teiselt poolt hagi, mis on esitatud
A) kaaskostja vastu, kes on nimetatud otsuse adressaat, ja/või
B) kaaskostja vastu, kes ei ole otsuse adressaat ja kes on väidetavalt juriidiline isik, kes kuulub ettevõtjale, kes on otsusega võetud avalik-õiguslikult vastutusele liidu õiguses sätestatud kartellikokkulepete keelu rikkumise eest?
Kas seejuures on vahet sellel,
a) kas „ülalt alla“ (C‑672/23) / „alt üles“ (C‑673/23) põhimõttel vastutav põhikostja üksnes omas ja haldas osalust kartellikokkuleppe perioodil;
b) kui vastus küsimusele 4a on jaatav, siis kas „ülalt alla“ (C‑672/23) / „alt üles“ (C‑673/23) põhimõttel vastutav põhikostja osales kartelli esemeks olevate toodete tootmises, turustamises, müügis ja/või tarnimises ja/või kartelli esemeks olevate teenuste osutamises;
c) (C‑673/23) kas põhikostja asukoht on või ei ole selles liikmesriigis, mille konkurentsiasutus tuvastas (ainult) ühe riigisisesel turul toime pandud liidu õiguses sätestatud kartellikokkulepete keelu rikkumise;
c) (C‑672/23) / d) (C‑673/23) kas kaaskostja, kes on otsuse adressaat, on selles otsuses määratletud kui
i) tegelik kartellis osaleja selles tähenduses, et ta osales tegelikult kokkuleppes või kokkulepetes ja/või kooskõlastatud tegevustes, mis on tuvastatult vastuolus konkurentsieeskirjadega, või
ii) juriidiline isik, kes kuulub ettevõtjale, kes on võetud avalik-õiguslikult vastutusele liidu õiguses sätestatud kartellikokkulepete keelu rikkumise eest;
d) (C‑672/23) / e) (C‑673/23) kas kaaskostja, kes ei ole otsuse adressaat, tegelikult tootis, turustas, müüs ja/või tarnis kartelli esemeks olevaid tooteid ja/või osutas kartelli esemeks olevaid teenuseid;
e) (C‑672/23) / f) (C‑673/23) kas põhikostja ja kaaskostja kuuluvad samale ettevõtjale või mitte;
f) (C‑672/23) / g) (C‑673/23) kas hagejad ostsid otseselt või kaudselt tooteid ja/või said otseselt või kaudselt teenuseid põhikostjalt ja/või kaaskostjalt?
Küsimus 1b
Kas küsimusele 1a vastamisel on oluline, kas on ettenähtav või mitte, et asjaomast kaaskostjat hagetakse selles kohtus, kellele allub põhikostja vastu esitatud hagi? Kui jah, siis kas see ettenähtavus on Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 kohaldamisel eraldiseisev kriteerium? Kas see ettenähtavus on põhimõtteliselt olemas, võttes arvesse 6. oktoobri 2021. aasta kohtuotsust Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800)? Mil määral võimaldavad küsimuse 1a (punktides a kuni f) (C‑672/23) / (punktides a kuni g) (C‑673/23) nimetatud asjaolud käesoleval juhul ette näha, et kaaskostjat hagetakse selles kohtus, kellele allub põhikostja vastu esitatud hagi?
Küsimus 2
Kas kohtualluvuse kindlaksmääramisel tuleb arvesse võtta ka seda, kui tõenäoliselt rahuldatakse hagi põhikostja vastu? Kui jah, siis kas niisuguse hinnangu andmiseks piisab sellest, kui algusest peale ei ole võimalik välistada, et hagi rahuldatakse?
Küsimus 3a (C‑672/23)
Kas õigus nõuda kahju hüvitamist liidu õiguses sätestatud kartellikokkulepete keelu tuvastatud rikkumise eest, mis on liidu õiguse kohaselt igal isikul, hõlmab õigust väljaspool EMPd tekitatud kahju hüvitamisele?
Küsimus 3b (C‑672/23) / küsimus 3 (C‑673/23)
Kas kartelli tekitatud (tsiviilõigusliku) kahju hüvitamise asjades tuleb või võib kohaldada konkurentsiõiguses tunnustatud eeldust, et (trahvida saanud) emaettevõtja avaldab otsustavat mõju oma tütarettevõtja majandustegevusele („Akzo eeldus“)?
Küsimus 3c (C‑672/23)
Kas vahetasandi valdusühing, kes ainult haldab ja omab osalust, vastab kohtuotsuse Sumal teisele kriteeriumile (tegelemine sellise majandustegevusega, millel on konkreetne seos selle rikkumise esemega, mille eest emaettevõtja on vastutusele võetud)?
Küsimus 4a
Kas Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 kohaldamisel võivad erinevad kostjad, kelle asukoht on samas liikmesriigis, (mõlemad) olla põhikostjad?
Küsimus 4b
Kas Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkt 1 määrab otseselt ja vahetult kindlaks kohtu, kellele asi allub, välistades riigisisese õiguse kohaldamise?
Küsimus 4c
Kui vastus küsimusele 4a on eitav – millest tulenevalt võib ainult üks kostja olla põhikostja – ja vastus küsimusele 4b on jaatav – mis tähendab, et Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkt 1 määrab vahetult kindlaks kohtu, kellele asi allub, välistades riigisisese õiguse kohaldamise:
kas Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkt 1 jätab võimaluse suunata kohtuasi samas liikmesriigis kostja elukohajärgsesse kohtusse?
IV.    Menetlus Euroopa Kohtus
18.      Euroopa Kohtu presidendi
18. jaanuari 2024. aasta määrusega liideti kohtuasjad C‑672/23 ja C‑673/23 kirjaliku ja suulise menetluse ning kohtuotsuse tegemise huvides.
19.      EWGB jt, Nexans Nederland, Pirelli & C., ABB, Prysmian Netherlands jt ning Prysmian, The Goldman Sachs Group, DS Smith Italy, Unilever Europe, Smurfit Kappa Europe jt ning Euroopa Komisjon esitasid kirjalikud seisukohad ja osalesid 23. jaanuari 2025. aasta kohtuistungil.
V.      Õiguslik hinnang
20.      Oma esimese küsimusega, mis on mõlemas kohtuasjas sama, välja arvatud mõned üksikasjad, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas nende kohtuasjade asjaoludel on tegemist rahvusvahelise kohtualluvusega
Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 alusel.
21.      Neljas küsimus, mis on mõlemas kohtuasjas identne, käsitleb seda, kas ja –
kui vastus on jaatav, siis –
mil määral reguleerib Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkt 1 ka riigisisest kohtualluvust.
22.      Teine ja kolmas eelotsuse küsimus puudutavad mõlemas kohtuasjas küsimust, kas ja – kui vastus on jaatav, siis –
mil määral tuleb kohtualluvuse kindlaksmääramisel arvesse võtta ankurkostja vastu esitatud hagi rahuldamise tõenäosust.
23.      Kostjate hinnangul ei tule hagide rahuldamine kõne alla. Seetõttu ei ole kohtualluvuse kindlaksmääramist puudutavad küsimused otsuse tegemise seisukohast olulised ja seega ei ole neile üldse vaja vastata.
24.      Neil asjaoludel ja pärast seda, kui olen lühidalt kirjeldanud senist kohtupraktikat, mis puudutab ettevõtja mõistet konkurentsiõiguses ja selle mõju kohtualluvusele, millest suures osas juba tulenevad vastused käesolevatele küsimustele (A osa), käsitlen kõigepealt küsimusi, mis puudutavad hagi rahuldamise tõenäosuse arvessevõtmist kohtualluvuse kontrollimisel (B osa), ning seejärel rahvusvahelist kohtualluvust (C osa) ja riigisisest kohtualluvust (D osa) puudutavaid küsimusi.
A.      Konkurentsiõigusel põhinev mõiste „ettevõtja“ ja rahvusvaheline kohtualluvus
25.      ELTL artiklis 101 kasutatud mõiste „ettevõtja“ hõlmab mis tahes majandustegevusega tegelevat üksust, sõltumata selle õiguslikust vormist. Mõiste tähistab seega majandusüksust, isegi kui õiguslikult koosneb see majandusüksus mitmest füüsilisest või juriidilisest isikust.(5) Kvalifitseerimine „majandusüksuseks“ ja seega „ettevõtjaks“ toob õiguslikult kaasa nende üksuste solidaarvastutuse, kes selle sätte rikkumise ajal moodustasid majandusüksuse(6).
26.      Õiguslikult eraldiseisvad isikud, kes tegutsevad kontserni vormis, moodustavad ühe ja sama ettevõtja, kui nad ei määra iseseisvalt kindlaks oma tegevust asjaomasel turul, vaid arvestades neid emaettevõtjaga ühendavaid majanduslikke, organisatsioonilisi ja õiguslikke sidemeid, alluvad selles osas nimetatud juhtimisüksuse tegelikule otsustavale mõjule.(7)
27.      Kui emaettevõtjal on tütarettevõtja aktsia- või osakapitalis (peaaegu) 100% osalus, kehtib ümberlükatav eeldus, et emaettevõtja avaldab tütarettevõtja majandustegevusele otsustavat mõju (edaspidi „kontrollimise eeldus“), mistõttu saab talle omistada tütarettevõtja rikkumise ja teda saab selle eest solidaarselt vastutusele võtta.(8)
28.      Isikud, kes peavad hüvitama ELTL artikliga 101 keelatud kokkuleppe või tegevusega tekitatud kahju, on selle sätte tähenduses ettevõtjad, kes on selles kokkuleppes või tegevuses osalenud.(9)
29.      Siiski ei saa konkurentsivastase praktika tõttu kannatanule antud võimalust tugineda kahju hüvitamise hagi raames pigem tütarettevõtja kui emaettevõtja vastutusele automaatselt kasutada mis tahes tütarettevõtja vastu.(10)
30.      Pigem on nõutav, et hageja ei tõenda emaettevõtja ja tütarettevõtja vahelise majandusüksuse olemasolu tuvastamiseks ainult majanduslikke, organisatsioonilisi ja õiguslikke sidemeid nende äriühingute vahel, vaid ka konkreetset seost selle tütarettevõtja majandustegevuse ja emaettevõtja rikkumise eseme vahel.(11)
31.      Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 alusel võib isiku vastu, kelle alaline elukoht on liikmesriigis, juhul, kui kostjaid on mitu, esitada hagi ka selle paiga kohtusse, kus on neist ühe alaline elukoht, tingimusel et nõuded on „sedavõrd tihedalt seotud“, et eri menetlustest tulenevate vastuoluliste otsuste ohu vältimiseks oleks soovitav neid menetleda ning otsuseid teha üheskoos. Et kohtuotsuseid saaks pidada vastuoluliseks, ei piisa erinevustest vaidluse lahenduses, vaid erinevus peab esinema ka samas faktilises ja õiguslikus olukorras(12).
32.      See tingimus on täidetud, kui mitme ettevõtja vastu, kes osalesid liidu konkurentsieeskirjade rikkumises, mis on tuvastatud komisjoni otsuses, on esitatud nõuded, mis põhinevad nende osalemisel selles rikkumises, ja seda olenemata asjaolust, et nad osalesid rikkumises eri kohtades ja eri aegadel.(13)
33.      Sama järeldus kehtib ka selliste nõuete puhul, mis põhinevad äriühingu osalemisel liidu konkurentsieeskirjade rikkumises ja mis on esitatud selle äriühingu ja tema emaettevõtja vastu ning mille puhul väidetakse, et nad moodustavad koos ühe ettevõtja.(14)
B.      Ankurkostjate vastu esitatud hagi rahuldamise tõenäosus
34.      Teisele eelotsuse küsimusele vastamiseks tuleb kontrollida, kas ja – kui vastus on jaatav, siis –
mil määral tuleb kohtualluvuse kindlaksmääramisel arvesse võtta ankurkostja vastu esitatud hagi rahuldamise tõenäosust (1. jagu). Seejärel käsitlen kolmanda eelotsuse küsimuse esemeks olevaid küsimusi, mis puudutavad käesolevate ankurkostjate vastu esitatud nõuete sisulist kontrollimist, niivõrd kui need on kohtualluvuse kindlaksmääramisel asjakohased (2. jagu).
1.      Ankurkostja vastu esitatud hagi rahuldamise tõenäosuse arvessevõtmine kohtualluvuse kontrollimisel
35.      Oma teise küsimusega, mis on mõlemas kohtuasjas identne, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas kohtualluvuse kindlaksmääramisel tuleb arvesse võtta ka ankurkostja vastu esitatud hagi rahuldamise tõenäosust. Kui vastus on jaatav, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas niisuguse hinnangu andmiseks piisab sellest, kui algusest peale ei ole võimalik välistada, et hagi rahuldatakse.
36.      Nagu Euroopa Kohus rõhutas kohtuotsuses Athenian Brewery ja Heineken(15), ei hinda kohus, kelle poole on pöördutud, rahvusvahelise kohtualluvuse kontrollimise staadiumis nõude vastuvõetavust ega põhjendatust, vaid üksnes seoseid kohtu asukohariigiga, mis on tema pädevuse aluseks Brüsseli Ia määruse artikli 8 lõike 1 kohaselt. Kohus, kelle poole on pöördutud, peab õiguskindlusest tulenevatel põhjustel olema põhimõtteliselt võimeline tegema oma pädevuse kohta otsuse asja sisuliselt läbi vaatamata.(16)
37.      Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 ei tohi siiski kuritarvitada, et esitada hagi mitme kostja vastu üksnes selleks, et viia üks või mitu kostjat välja tema alalise elu- või asukohajärgse riigi kohtute alluvusest.(17) Nii oleks see selliste tõendite olemasolu korral, mille alusel saab järeldada, et hageja on tekitanud või säilitanud selle sätte kohaldamise tingimused kunstlikult.(18)
38.      Selleks ei ole siiski piisav, et hagi ankurkostja vastu näib (võib-olla) põhjendamatu. Pigem peab hagi olema selle esitamise ajal ilmselgelt põhjendamatu, konstrueeritud või hageja jaoks ilma igasuguse tegeliku huvita.(19)
39.      Järelikult tuleb mõlema kohtuasja küsimusele 2 vastata, et kohtualluvuse kontrollimisel Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 alusel tuleb ankurkostja vastu esitatud hagi rahuldamise tõenäosust küll arvesse võtta, kuid seda siiski ainult kaudse tõendina selle kohta, et hageja ei ole selle sätte kohaldamise tingimusi kunstlikult loonud, millega võib tegemist olla ilmselgelt põhjendamatu hagi puhul.
2.      Hagi rahuldamise tõenäosus käesolevates põhikohtuasjades
40.      Kohtuasja C‑672/23 küsimused 3a–3c ja kohtuasja C‑673/23 küsimus 3 puudutavad ankurkostjate(20) vastu esitatud hagide rahuldamise tõenäosust. Kuna eelotsusetaotluse esitanud kohus käsitleb põhikohtuasjades ainult kohtualluvust(21), on need küsimused otsuse tegemise seisukohast olulised üksnes niivõrd, kui need on asjakohased kohtualluvuse kindlaksmääramiseks.
41.      Seetõttu analüüsin järgnevalt üksnes seda, kas eelotsusetaotluse esitanud kohtu kirjeldatud asjaolud (kahju väljaspool EMPd (a), kontrollimise eelduse kohaldamine (b) ja vahetasandi valdusühingu kasutamine (c)) muudavad ankurkostjate vastu esitatud hagid ilmselgelt põhjendamatuks.
a)      Liidu õiguse kohane õigus nõuda kartelli tekitatud kahju hüvitamist ja väljaspool EMPd tekkinud kahju
42.      Kohtuasjas C‑672/23 esitatud küsimusega 3a soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas liidu õigusest tulenev õigus nõuda kartelli tekitatud kahju hüvitamist, mis on igal isikul liidu õiguses sätestatud kartellikokkulepete keelu rikkumise korral, hõlmab õigust väljaspool EMPd tekitatud kahju hüvitamisele. See küsimus tuleneb asjaolust, et EWGB jt
asuvad ja tegutsevad muu hulgas Pärsia lahe riikides ning eelotsusetaotluse esitanud kohus lähtub sellest, et nende kahju tekkis seal.(22)
43.      Vastupidi sellele, mida väidavad kostjad, näitavad menetlusosaliste vastuolulised seisukohad käesolevas menetluses, et sellise kahju hüvitamise hagi ei ole nii perspektiivitu, et seda tuleks pidada ilmselgelt põhjendamatuks. Pigem tõstatab see keerulise õigusküsimuse, mis nõuab põhjalikku analüüsi.
44.      On tõsi, et esmalt on pooled
suures osas üksmeelel selles, et väljaspool EMPd tekkinud kahju eest saab ELTL artikli 101 alusel kahju hüvitamise nõude esitada üksnes juhul, kui kahju tuleneb selle sätte rikkumisest.
45.      Punkt, milles nad enam üksmeelel ei ole, puudutab aga küsimust, mil määral saab
väljaspool EMPd tekkinud kahju sellele tingimusele vastata. EWGB jt leiavad, et põhjuslik seos nende kahju ja ELTL artikli 101 rikkumise vahel on ilmne, sest nad ostsid kartelli esemeks olevaid kaupu otse kartelliosalistelt. Draka jt on seevastu seisukohal, et Pärsia lahe riikides tekkinud kahju ei saa mingil juhul kuuluda ELTL artikli 101 kohaldamisalasse. Komisjon piirdub omakorda märkusega, et selleks, et kahju oleks selle alusel hüvitatav, peab kahju tulenema konkurentsi kahjustamisest siseturul, täpsustamata, mida see tema arvates käesoleva juhtumi asjaoludel tähendab.
46.      Kui kohtuasja C‑672/23 põhikohtuasjas asutakse EWGB jt kahju hüvitamise nõudeid sisuliselt analüüsima, tuleks kohtuasja asjaolude seotust kolmandate riikidega arvesse võttes esmalt hinnata, kas liidu õiguse kohane
õigus nõuda kartelli tekitatud kahju hüvitamist on kohaldatav. See õigus on kolmandate riikidega seotud asjaoludel kohaldatav, kui
kohaldatavuse toob kaasa pädeva kohtu asjakohane rahvusvaheline eraõigus. Käesoleval juhul ei ole see igal juhul kohe algusest peale välistatud, sest tegemist on nõudega, mis tuleneb muu hulgas liidu territooriumil kaablikartelli vormis(23) toime pandud õigusvastasest tegevusest. See võib liikmesriikide eraõiguse kohaselt kaasa tuua ELTL artikli 101 kohaldatavuse(24).
47.      Kui liidu õiguse kohane õigus nõuda kartelli tekitatud kahju hüvitamist on kohaldatav, tuleb analüüsida, kas selle õiguse tingimused on täidetud.
48.      Nii on see juhul, kui ELTL artikliga 101 keelatud kokkuleppe või tegevuse ja kahju vahel esineb põhjuslik seos.(25) Seega on vaja tõendada, et ELTL artiklis 101 sätestatud keeldu on rikutud, et tekkinud on kahju ja et nende kahe asjaolu vahel esineb
põhjuslik seos.
49.      ELTL artiklit 101 on rikutud, kui vaidlusalune tegevus on hõlmatud viidatud sätte territoriaalse kohaldamisalaga. Nii on see sellise tegevuse puhul, mida on tehtud EMPs või mis avaldas EMP‑le kindlat mõju.(26) Vaidlust ei ole selle üle, et käesoleval juhul kõne all olev tegevus vastab neile tingimustele, sest kaablikartell hõlmas hinnakokkuleppeid ning jagatud projekte turu jagamise raames nii EMPs kui ka väljaspool seda.(27)
50.      Kolmandas riigis tekkinud kahju võib prima facie tuleneda sellest tegevusest, kui selle põhjustas kartellikokkuleppe täitmine EMPs või selle mõju EMP‑le (ja seega sellisel juhul kohaldatava ELTL artikli 101 rikkumine). Sellise kahju puhul, mille tekkimist
väidavad EWGB jt, näib see olevat üsna tõenäoline. Seda seetõttu, et nende sõnul põhjustas kõnealuse kahju kartellikokkuleppest tulenenud hinnatõus nende kaupade puhul, mida nad ostsid otse Euroopa kartelliosalistelt.
51.      Seni ei ole siiski veel selge, kas kolmandate riikide kodanikud võivad tugineda liidu õiguse kohasele õigusele nõuda kartelli tekitatud kahju hüvitamist, et nõuda hüvitist väljaspool EMPd tekkinud kahju eest.
52.      On tõsi, et vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale on
igaühel õigus nõuda talle tekitatud mis tahes kahju hüvitamist, kui selle kahju ja ELTL artikliga 101 keelatud kokkuleppe või tegevuse vahel esineb põhjuslik seos.(28) Kõnealune õigus tuleneb sellest, et ELTL artikli 101 lõikel 1 on eraõiguslike isikute vahelistes suhetes vahetu õigusmõju ja sellest sättest tulenevad isikutele õigused, mida riigisisesed kohtud peavad kaitsma.(29)
53.      Euroopa Kohtul ei ole siiski veel olnud võimalust otsustada, kas ja – kui vastus on jaatav, siis –
millistel tingimustel(30) kehtib see ka kolmandate riikide kodanikele kolmandates riikides tekitatud kahju suhtes.
54.      Neil asjaoludel tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimusele 3a kohtuasjas C‑672/23 vastata järgmiselt: asjaolu, et kahju, mille hüvitamist nõutakse liikmesriigi kohtule konkurentsiõiguse alusel esitatud kahju hüvitamise hagis, tekkis väljaspool EMPd, ei tähenda, et kohtualluvuse kontrollimisel tuleb hagi tunnistada ilmselgelt põhjendamatuks.
b)      Konkurentsiõiguse kohane kontrollimise eeldus ja konkurentsiõiguse eraõiguslik rakendamine
55.      Kohtuasjas C‑672/23 esitatud küsimusega 3b ja kohtuasjas C‑673/23 esitatud küsimusega 3 soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas kartelli tekitatud kahju käsitlevates kohtuasjades tuleb või võib kohaldada kontrollimise eeldust.(31)
56.      Euroopa Kohus vastas sellele küsimusele kohtuasjas Athenian Brewery ja Heineken jaatavalt(32), mis on loogiline. Seda seetõttu, et nagu Euroopa Kohus on juba varem selgitanud, ei saa mõistel „ettevõtja“, mis on liidu õiguse autonoomne mõiste, olla erinevat ulatust olukorras, kus määratakse trahv, ja olukorras, kus liidu konkurentsinormide rikkumise tõttu esitatakse kahju hüvitamise hagi.(33)
57.      Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 raames võib kohus oma pädevuse tuvastamiseks kontrollimisel piirduda sellega, et ega pole algusest peale välistatud, et asjaomased kostjad kuuluvad samale ettevõtjale. Selline kontroll tuleb tal teha eelkõige juhul, kui hageja tugineb ettevõtja mõistele konkurentsiõiguse tähenduses ja eelkõige asjaolule, et emaettevõtjal on tütarettevõtja kapitalis peaaegu 100% osalus, mistõttu kehtib kontrollimise eeldus(34). Asjaomaste äriühingute samale ettevõtjale kuulumise täielik kontrollimine toimub seevastu alles nõuete sisulisel läbivaatamisel, tingimusel et kohus, kelle poole pöörduti, tunnistab end pädevaks.(35)
58.      Seega tuleb kohtuasjas C‑672/23 esitatud küsimusele 3b ja kohtuasjas C‑673/23 esitatud küsimusele 3 vastata, et kartelli tekitatud kahju hüvitamist käsitlevates asjades võib kohaldada ümberlükatavat eeldust, et emaettevõtja, kes omab tütarettevõtja kapitalis otseselt või kaudselt 100% (või peaaegu 100%) osalust, avaldab sellele tütarettevõtjale otsustavat mõju.
c)      Vahetasandi valdusühing ja konkurentsiõigusel põhinev mõiste „ettevõtja“
59.      Kohtuasjas C‑672/23 esitatud küsimus 3c tuleneb asjaolust, et Draka Holding BV, kes on selle kohtuasja põhikohtuasja ankurkostja, on valdusühing, kes on „ülalt alla“ põhimõttel vastutav oma emaettevõtja Prysmian Cavi e Sistemi toime pandud kartellikokkulepete keelu rikkumise eest.(36)
60.      Seetõttu soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas selline vahetasandi valdusühing, kes üksnes haldab ja omab osalust, võib vastata kohtuotsuse Sumal teisele kriteeriumile (tegelemine sellise majandustegevusega, millel on konkreetne seos selle rikkumise esemega, mille eest on emaettevõtja vastutusele võetud)?(37)
61.      Selles konkreetses kontekstis nõutav majandustegevus on mis tahes tegevus, mis seisneb kaupade või teenuste pakkumises teataval turul.(38)
62.      Eraldi vaadatuna ei saa valdusühing, kes üksnes haldab ja omab osalust, selles tähenduses majandustegevusega tegeleda. Seda seetõttu, et ainult osaluse omamise ja haldamisega ei tegutse ta turul viisil, mis seisneks kaupade ja teenuste pakkumises.
63.      Majandusüksuse
siseselt vastutuse omistamise põhimõtteid, mis on kokku võetud eespool,(39) võib siiski analoogia alusel üle kanda sellise vahetasandi valdusühingu nagu Draka Holding BV majandustegevusele.
64.      Seega tuleb tütarettevõtja (Prysmian Netherlands BV) majandustegevus sellisele vahetasandi valdusühingule nagu Draka Holding BV omistada siis, kui see tütarettevõtja – olgugi et tal on eraldiseisev õigusvõime – ei otsusta oma tegutsemise üle turul sõltumatult, vaid täidab peamiselt vahetasandi valdusühingu kui emaettevõtja poolt talle antud juhiseid (nn kontrolliv valdusühing). Sellise emaettevõtja puhul, kes omab tütarettevõtja kapitalis 100% (või peaaegu 100%) osalust, tuleb seda ümberlükatavalt eeldada.(40) Käesoleval juhul tuleb seega eeldada, et kuna Draka Holding BV omab Prysmian Netherlands BV kapitalis 100% osalust,(41) kontrollib ta seda tütarettevõtjat ja talle tuleb seega omistada viimase majandustegevus.
65.      Pelgalt tõsiasi, et see, kellele tütarettevõtja tegevus omistatakse, on valdusühing, ei saa selle tegevuse omistamist takistada.(42) Seda seetõttu, et omistamine põhineb sellel, et emaettevõtja (käesoleval juhul Draka Holding BV) võis konkurentsiõiguse rikkumise ajal oma tütarettevõtja (käesoleval juhul Prysmian Netherlands BV)
äripoliitikale otsustavat mõju avaldada. Valdusühing võib aga avaldada sellist mõju samamoodi nagu mis tahes muu oma tütarettevõtjat kontrolliv emaettevõtja.
66.      Kui valdusühingu selline tütarettevõtja (käesoleval juhul Prysmian Netherlands BV) tegeleb majandustegevusega, siis osaleb valdusühing (käesoleval juhul Draka Holding BV) igal juhul kaudselt selles tegevuses oma mõju kaudu sellele tütarettevõtjale. See kehtib ka vahetasandi valdusühingu puhul (käesoleval juhul Draka Holding BV), kes on omakorda oma emaettevõtja (käesoleval juhul Prysmian Cavi e Sistemi) valitseva mõju all ja on seega emaettevõtjale üksnes vahend
mõju avaldamiseks Draka Holding BV‑le
kuuluvatele äriühingutele, eelkõige Prysmian Netherlands BV‑le. Seega sõltub valdusühingu (käesoleval juhul Draka Holding BV) konkurentsiõiguslik vastutus sellest, kas tema tütarettevõtja (käesoleval juhul Prysmian Netherlands BV) tegeleb majandustegevusega, mis on konkreetselt seotud selle rikkumise esemega, mille eest on tehtud vastutavaks tema emaettevõtja emaettevõtja ja valdusühingu emaettevõtja (käesoleval juhul Prysmian Cavi e Sistemi(43).
67.      Järelikult tuleb kohtuasjas C‑672/23 esitatud küsimusele 3c vastata, et sellise vahetasandi valdusühingu (käesoleval juhul Draka Holding BV) tegevusel, kes üksnes haldab ja omab osalust, võib olla konkreetne seos selle konkurentsiõiguse rikkumise esemega, mille eest on tema otsustava mõjuga emaettevõtja
(käesoleval juhul Prysmian Cavi e Sistemi) vastutusele võetud. See on eelkõige nii
juhul, kui
vahetasandi valdusühingu tütarettevõtja, kellele valdusühing avaldab omakorda otsustavat mõju (käesoleval juhul Prysmian Netherlands BV), tegeleks majandustegevusega, millel on konkreetne seos emaettevõtja emaettevõtjaks oleva ettevõtja (käesoleval juhul Prysmian Cavi e Sistemi) toime pandud rikkumise esemega.
C.      Rahvusvaheline kohtualluvus
68.      Oma küsimusega 1a, mis on mõlemas kohtuasjas peaaegu sama, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, milliste kriteeriumide alusel tuleb hinnata, kas Rechtbank Amsterdam (Amsterdami esimese astme kohus) on rahvusvaheliselt pädev nii ankurkostjate(44) kui ka erinevate kaaskostjate vastu esitatud hagide suhtes, sest need nõuded on „tihedalt seotud“ Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 tähenduses (1. jagu). Küsimuse 1b eesmärk on kindlaks teha, kas selliste nõuete üheskoos menetlemise ettenähtavus on selle sätte kohaldamisel eraldiseisev kriteerium (2. jagu).
1.      „Tihe seos“ ja mõiste „ettevõtja“
69.      Nagu eespool märgitud, esineb ühelt poolt „tihe seos“ Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 tähenduses ja seega sama faktiline ja õiguslik olukord selliste hagide puhul, mis on esitatud erinevate ettevõtjate vastu, keda on hagetud nende osalemise tõttu ELTL artikli 101 ühises rikkumises.(45)
70.      Teiselt poolt, nagu on samuti selgitatud, esineb selline „tihe seos“ ja seega sama faktiline ja õiguslik olukord selliste hagide puhul, mis on esitatud sama ettevõtja erinevate äriühingute vastu, kuna see ettevõtja on rikkunud kartellikokkulepete keeldu.(46)
71.      Need kaks käsitust koos tähendavad, et
sellistel juhtudel nagu käesolev, mil erinevad äriühingud on osalenud liidu õiguses sätestatud kartellikokkulepete keelu ühises rikkumises, on hagid, mis on esitatud
kõnealuste äriühingute ja kõigi nende äriühingute vastu, kellega nad moodustavad ühe ettevõtja, tihedalt seotud. Põhjuseks on see, et rikkumine omistatakse ettevõtja igale osale nii, nagu oleks ta selle ise toime pannud,(47) ning seega tuleneb kõigi kostjate vastutus ka sellisel juhul samadest faktilistest asjaoludest ja õiguslikest alustest, mistõttu on tegemist sama faktilise ja õigusliku olukorraga.
72.      Nagu juba selgitatud, piisab rahvusvahelise kohtualluvuse kontrollimisel sellest, et ei tundu olevat algusest peale välistatud, et asjaomased äriühingud kuuluvad samadele ettevõtjatele.(48)
73.      Just seoses tütarettevõtja „ülalt alla“ põhimõttel rajaneva vastutusega emaettevõtja rikkumise eest (nagu käesoleval juhul kohtuasjas C‑672/23)
peab olema täidetud nõue, et tütarettevõtja (või valdusühingu puhul tütarettevõtja tütarettevõtjaks oleva ettevõtja) majandustegevuse(49) ja emaettevõtja toime pandud rikkumise eseme vahel peab olema konkreetne seos. Selle põhjuseks on majandusüksuse mõiste „funktsionaalne“ olemus, mis on alati seotud konkreetse rikkumisega.(50)
74.      Ei ole nõutav, et kartelliosalise tütarettevõtja või tütarettevõtja tütarettevõtjaks olev ettevõtja oleks kartelli esemeks olevaid tooteid müünud ise otse isikutele, kellel tekkis kahju, nagu see oli kohtuasjas Sumal.(51). Nimetatud kohtuasjas tehtud otsuses sellist lisatingimust õigusega ei esitatud, sest see ei ole konkreetse rikkumise puhul majandusüksuse olemasolu küsimuse seisukohast oluline. Pigem on määrav ainult see, kas tütarettevõtja või tütarettevõtja tütarettevõtjaks oleva ettevõtja majandustegevuse ja rikkumise eseme vahel on konkreetne seos, näiteks
kuna emaettevõtja või emaettevõtja emaettevõtjaks oleva ettevõtja konkurentsivastane kokkulepe puudutas neid tooteid, mida tütarettevõtja või tütarettevõtja tütarettevõtjaks olev ettevõtja turustas(52), või kuna viimane tegeleb nende toodete tootmisega.
75.      Lisaks ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt küsimuse 1a raames mainitud mitmesugused muud asjaolud, eelkõige asjaomaste äriühingute nimetamine komisjoni või liikmesriigi konkurentsiasutuse otsuses, asjakohased mitte nõuete tiheda seose kriteeriumi kui sellise, vaid üksnes sellise seose tegeliku tõendamise seisukohast.(53)
76.      Ka see, et hagejad ostsid kostjast ettevõtjate osadelt kartelli esemeks olevaid tooteid või teenuseid, on kohtualluvuse kontrollimise raames ainult üks mõeldav, kuid mitte tingimata vajalik(54) kaudne tõend rikkumisega tekitatud kahju
ja selle põhjustajate kohta.
77.      Lõpuks tuleb märkida, et mis puudutab ettevõtja mõiste kasutamist Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 kohaldatavuse kontrollimisel, siis ei ole määrav, kas hiljem kindlaks määratavas ja sisuliselt kohaldatavas õiguses(55) seda mõistet tuntakse. Selle kontrolli puhul on oluline ainult „tiheda seose“ olemasolu. Seda mõistet tuleb aga tõlgendada autonoomselt, võttes arvesse Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 ülesehitust ja eesmärke.(56) Selle autonoomse tõlgendamise puhul on määrav ainult liidu õigus.
78.      Kokkuvõttes tuleb seega mõlema kohtuasja küsimusele 1a vastata, et hagid, mis on esitatud selliste ärihingute vastu, kelle puhul esineb
kaalukaid kaudseid tõendeid, et nad on osa ettevõtjatest kartelliõiguse tähenduses, kes on ühiselt rikkunud liidu õiguses sätestatud kartellikokkulepete keeldu, on Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 tähenduses tihedalt seotud, kui algusest peale ei ole välistatud, et kostjatest äriühingud kuuluvad asjaomastele ettevõtjatele.
2.      „Tihe seos“ ja ettenähtavus
79.      Küsimusega 1b, mis on mõlemas kohtuasjas sama, soovitakse teada, milline roll on Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 kohaldamisel sellele, kas kaaskostjate jaoks on ettenähtav, et hagi esitatakse ankurkostja asukohajärgsele kohtule.
80.      Kohtualluvuse ettenähtavus on Brüsseli Ia määruse kohtualluvust reguleerivate eeskirjade eesmärk.(57) Teisisõnu on nende eeskirjade eesmärk teha kostjate jaoks ettenähtavaks, millisesse kohtusse võidakse neid kaevata.
81.      Ettenähtavus ei ole seega iseseisev kriteerium, mida analüüsitakse muude koosseisutunnuste kõrval. Pigem on see üldpõhimõte, mida analüüsitavad kriteeriumid täpsustavad. See tähendab, et Brüsseli Ia määruse mõisteid ei või tõlgendada sellega vastuolus. Järelikult tuleb tõlgendamisel analüüsida, kas tulemus on ettenähtavuse põhimõttega kooskõlas.(58)
82.      Seejuures ei pea kaaskostja siiski olema Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 alusel konkreetselt ise ette näinud, et tema vastu esitatakse hagi ankurkostja asukohajärgsele kohtule. Pigem piisab abstraktsest ettenähtavusest, mis esineb siis, kui informeeritud ja arukas kostja suudab ette näha, millisele kohtule väljaspool tema elu- või asukohariiki võidakse tema vastu hagi esitada.(59)
83.      See on nii eelkõige siis, kui olukorrad, kus „tihe seos“ esineb, on kostjale äratuntavad. Konkurentsiõiguse alusel esitatud kahju hüvitamise hagide puhul on see nii tulenevalt käesoleva ettepaneku punktides 25–33 esitatud õiguslikust olukorrast, kui kostja ELTL artikli 101 tähenduses ettevõtja osana on osalenud ühes konkurentsieeskirjade rikkumises(60).
84.      Selles olukorras peab ettevõtja osa olema olnud ka teadlik sellest, et teda võidakse teise selles rikkumises osalenud ettevõtja asukohas kohtusse kaevata. Selle osalemisega on nimelt märkimisväärne osa ettevõtjast loonud tiheda seose ka teiste osalejatega.
85.      Seega ei ole ettenähtavuse põhimõttega, mida tuleb Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 tõlgendamisel järgida, vastuolus, kui sellistel juhtudel nagu käesolev asutakse seisukohale, et „tihe seos“ viidatud sätte tähenduses on olemas.
86.      Järelikult tuleb mõlema kohtuasja küsimusele 1b vastata, et kohtualluvuse ettenähtavus ei ole Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 alusel kohtualluvuse kindlaksmääramisel mitte koosseisutunnus, vaid üldpõhimõte, mida tuleb järgida iga selles määruses sätestatud valikulise kohtualluvuse eeskirja tõlgendamisel.
D.      Riigisisene kohtualluvus
87.      Küsimustega 4a–4c, mis on mõlemas kohtuasjas samad, soovitakse teada, kas ja – kui vastus on jaatav, siis –
mil määral reguleerib Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkt 1 lisaks rahvusvahelisele kohtualluvusele ka riigisisest kohtualluvust. Nendele küsimustele saab vastata koos.
88.      Küsimusega 4b soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkt 1 määrab otseselt ja vahetult kindlaks kohtu, kellele asi allub, välistades riigisisese õiguse kohaldamise.
89.      See, et see on nii, nähtub nimetatud sätte sõnastusest „selle paiga kohtusse, kus on neist ühe alaline elukoht“. Sellega on silmas peetud ainult kohut, kes on liikmesriigi õiguse alusel pädev selles paigas elu- või asukohta omavate isikute suhtes. See välistab muude kriteeriumide (nt kahju tekkimine, hageja elukoht) alusel kindlaks määratavad kohtud asjaomases liikmesriigis.
90.      Selles kontekstis ei ole Brüsseli Ia määruse artikli 8 punktiga 1 seoses veel ühtegi otsust tehtud. Siiski tõlgendab Euroopa Kohus seda sõnastust, mis esineb ka teistes Brüsseli Ia määruse artiklites, alati samal viisil. Kui viidatakse „liikmesriigi kohtule“, nagu on tehtud Brüsseli Ia määruse artikli 4 lõikes 1, artikli 7 punktis 6 või artikli 11 lõike 1 punktis a, on sellega mõeldud ainult rahvusvahelist kohtualluvust(61). Kui aga viidatakse „selle paiga kohtusse, kus“, nagu Brüsseli Ia määruse artikli 7 punktides 2–5, artikli 11 lõike 1 punktis b ja artiklis 18, siis tähistab see nii konkreetse kohtu kohtualluvust kui ka sisulist pädevust(62).
91.      See erinevus esineb ka keeleversioonide võrdlemisel. Kuigi ingliskeelne versioon kasutab erinevalt saksa‑, prantsuse‑ ja hollandikeelsest versioonist mitmust „courts“, näitab ta lisandiga „for the place where (…)“ samades kohtades nagu muudes keeltes ära kohtualluvuse, samas kui sätetes, mis reguleerivad ainult rahvusvahelist kohtualluvust, on kasutatud üksnes sõnastust „courts of the Member State“.
92.      Peale selle kinnitab seda tõlgendust P. Jenardi aruanne,
mis käsitleb 27. septembri 1968. aasta konventsiooni kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades(63). Ka selles aruandes nähakse ette sõnastuste „liikmesriigi kohus“ ja „selle paiga kohtusse, kus“ eristamist vastavate tagajärgedega(64). Seoses selle konventsiooni artikli 6 punktiga 1, mis on Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 eelkäija, ilmneb sellest aruandest lisaks konkreetselt, et mõeldud on kohut, mille „tööpiirkonnas“ on ühe kostja elukoht(65).
93.      Küsimusega 4a soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas korraga võib olemas olla mitu ankurkostjat. Eelkõige huvitab eelotsusetaotluse esitanud kohut, kas kaaskostja vastu esitatud hagi võib alluda talle isegi juhul, kui kaaskostja ja kohtu tööpiirkonnas asuva ankurkostja vastu esitatud nõuete vahel tihe seos puudub, kuid
seevastu esineb tihe seos kaaskostja ja mõne teise Madalmaades asuva kostja vastu esitatud nõuete vahel.
94.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus esitab selle küsimuse ainult juhuks, kui asjaomased ankurkostjad(66) ei saa olla õiguspärased põhikostjad. Kuna eeltoodud kaalutlusi arvestades ja tingimusel, et eelotsusetaotluse esitanud kohus seda kontrollib, on need ankurkostjad aga õiguspärased põhikostjad ning riigisisene kohtualluvus on põhikohtuasjades
kindlaks määratud ka tulenevalt sellest, et kostjad ei ole sellele vastuväiteid esitanud,(67) näib küsimus olevat hüpoteetiline.
95.      Igal juhul viitab Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 sõnastus selgelt konkreetsele kostjale, kelle alaline elu- või asukoht on selle kohtu tööpiirkonnas, kelle poole on pöördutud. Kaaskostja, kelle alaline elu- või asukoht on teise kohtu tööpiirkonnas, ei saa seega ankurkostjana anda alust selle kohtu pädevusele, kelle poole on pöördutud.
96.      Seejärel soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus küsimusega 4c välja selgitada, kas Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 alusel on võimalik suunata kohtuasi asjaomase liikmesriigi ühest kohtust teise kohtusse, kui kohus, kelle poole on pöördutud, ei ole pädev ankurkostja vastu esitatud hagi menetlema.
97.      Brüsseli Ia määrus käsitleb üksnes rahvusvahelist kohtualluvust ja kohtuotsuste tunnustamist, mitte liikmesriikide riigisiseseid menetlusnorme.(68) Seega tuleb sellega seoses tugineda liikmesriigi kohtu suhtes kohaldatavatele riigisisestele õigusnormidele, niivõrd kui nende kohaldamine ei kahjusta liidu kohtualluvuse eeskirjade soovitavat toimet.(69) Seega võib kohus, kes leiab, et tal puudub pädevus, kasutada oma riigisisese menetlusõiguse alusel kohtuasja teisele kohtule suunamise võimalust, kui see ei piira Brüsseli Ia määruse tõhusat rakendamist.
98.      Kokkuvõttes tuleb seega küsimusele 4 vastata, et Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1
alusel saab ankurkostjaks olla ainult kostja, kelle elu- või asukoht on selle kohtu tööpiirkonnas, kelle poole on pöördutud, kuna see säte ei reguleeri otseselt mitte ainult rahvusvahelist kohtualluvust, vaid ka riigisisest kohtualluvust. See ei takista suunata kohtuasja sama liikmesriigi teisele kohtule, kui sellega ei kahjustata määruse tõhusat rakendamist.
VI.    Ettepanek
99.      Eespool esitatud kaalutlustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Gerechtshof Amsterdami (Amsterdami apellatsioonikohus, Madalmaad) küsimustele järgmiselt:
1a.      Hagid, mis on esitatud selliste ärihingute vastu, kelle puhul esineb kaalukaid kaudseid tõendeid, et nad on osa sellistest ettevõtjatest kartelliõiguse tähenduses, kes on ühiselt rikkunud liidu õiguses sätestatud kartellikokkulepete keeldu, on Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 tähenduses tihedalt seotud, kui algusest peale ei ole välistatud, et kostjatest äriühingud kuuluvad asjaomastele ettevõtjatele.
1b.      Kohtualluvuse ettenähtavus ei ole Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 alusel kohtualluvuse kindlaksmääramisel mitte koosseisutunnus, vaid üldpõhimõte, mida tuleb järgida iga selles määruses sätestatud valikulise kohtualluvuse eeskirja tõlgendamisel.
2.      Kohtualluvuse kontrollimisel Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 alusel tuleb ankurkostja vastu esitatud hagi rahuldamise tõenäosust küll arvesse võtta, kuid seda siiski ainult kaudse tõendina selle kohta, et hageja ei ole selle sätte kohaldamise tingimusi kunstlikult loonud, millega võib tegemist olla ilmselgelt põhjendamatu hagi puhul.
3a.      Asjaolu, et kahju, mille hüvitamist nõutakse liikmesriigi kohtule konkurentsiõiguse alusel esitatud kahju hüvitamise hagis, tekkis väljaspool EMPd, ei tähenda, et kohtualluvuse kontrollimisel tuleb hagi tunnistada ilmselgelt põhjendamatuks.
3b.      Kartelli tekitatud kahju hüvitamist käsitlevates asjades võib kohaldada ümberlükatavat eeldust, et emaettevõtja, kes omab tütarettevõtja kapitalis otseselt või kaudselt 100% (või peaaegu 100%) osalust, avaldab sellele tütarettevõtjale otsustavat mõju.
3c.      Sellise vahetasandi valdusühingu tegevusel, kes üksnes haldab ja omab osalust, võib olla konkreetne seos selle konkurentsiõiguse rikkumise esemega, mille eest on tema otsustava mõjuga emaettevõtja vastutusele võetud. See on eelkõige nii
juhul, kui vahetasandi valdusühingu tütarettevõtja, kellele valdusühing avaldab omakorda
otsustavat mõju, tegeleks majandustegevusega, millel on konkreetne seos emaettevõtja emaettevõtjaks oleva ettevõtja toime pandud rikkumise esemega.
4.      Brüsseli Ia määruse artikli 8 punkti 1 alusel saab ankurkostjaks olla ainult kostja, kelle elu- või asukoht on selle kohtu tööpiirkonnas, kelle poole on pöördutud, kuna see säte ei reguleeri otseselt mitte ainult rahvusvahelist kohtualluvust, vaid ka riigisisest kohtualluvust. See ei takista suunata kohtuasja sama liikmesriigi teisele kohtule, kui sellega ei kahjustata määruse tõhusat rakendamist.
1      Algkeel: saksa.
2      Vt 13. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85) ning minu ettepanek kohtuasjas Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2024:798).
3      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määrus (ELT 2012, L 351, lk 1).
4      Komisjoni otsus C(2014) 2139 (final), AT.39610 – elektrikaablid.
5      10. septembri 2009. aasta kohtuotsus Akzo Nobel jt vs. komisjon (C‑97/08 P, EU:C:2009:536, punktid 54 ja 55), 27. aprilli 2017. aasta kohtuotsus Akzo Nobel jt vs. komisjon (C‑516/15 P, EU:C:2017:314, punktid 47 ja 48) ning 6. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, punkt 41).
6      26. jaanuari 2017. aasta kohtuotsus Villeroy & Boch vs. komisjon (C‑625/13 P, EU:C:2017:52, punkt 150) ja 6. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, punkt 44).
7      Vt 12. mai 2022. aasta kohtuotsus Servizio Elettrico Nazionale jt (C‑377/20, EU:C:2022:379, punkt 108 ja seal viidatud kohtupraktika).
8      Väljakujunenud kohtupraktika alates 10. septembri 2009. aasta kohtuotsusest Akzo Nobel jt vs. komisjon (C‑97/08 P, EU:C:2009:536, punkt 54 jj).
9      14. märtsi 2019. aasta kohtuotsus Skanska Industrial Solutions jt (C‑724/17, EU:C:2019:204, punkt 32).
10      6. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, punkt 46).
11      6. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, punkt 52).
12      21. mai 2015. aasta kohtuotsus CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, punkt 20) ja 13. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, punkt 22).
13      21. mai 2015. aasta kohtuotsus CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, punkt 21) ja 13. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, punkt 26).
14      13. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, punkt 27).
15      13. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, punkt 41).
16      13. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, punkt 42); vt ka minu ettepanek kohtuasjas Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2024:798, punkt 52) ning 3. juuli 1997. aasta kohtuotsus Benincasa (C‑269/95, EU:C:1997:337, punkt 27) ja 28. jaanuari 2015. aasta kohtuotsus Kolassa (C‑375/13, EU:C:2015:37, punkt 61).
17      Vt minu ettepanek kohtuasjas Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2024:798, punkt 59) ning samamoodi nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT 2001, L 12, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42) (edaspidi „Brüsseli I määrus“) artikli 6 punkti 1 kohta 21. mai 2015. aasta kohtuotsus CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, punkt 27 ja seal viidatud kohtupraktika); 1968. aasta Brüsseli konventsiooni kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT 1972, L 299, lk 32) artikli 6 punkti 1 kohta vt 27. septembri 1988. aasta kohtuotsus Kalfelis (189/87, EU:C:1988:459, punkt 9).
18      Vt Brüsseli I määruse artikli 6 punkti 1 kohta 21. mai 2015. aasta kohtuotsus CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, punkt 29).
19      Vt sellega seoses Brüsseli I määruse artikli 6 punkti 1 kohta 13. juuli 2006. aasta kohtuotsus Reisch Montage (C‑103/05, EU:C:2006:471, punkt 33) ning kohtujurist Mengozzi ettepanek kohtuasjas Freeport (C‑98/06, EU:C:2007:302, punkt 66). Vt ka minu ettepanek kohtuasjas Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2024:798, punkt 59).
20      Draka Holding BV (kohtuasi C‑672/23) ja Smurfit International BV (kohtuasi C‑673/23), vt käesoleva ettepaneku punktid 7 ja 13.
21      Vt käesoleva ettepaneku punktid 10 ja 16.
22      Vt käesoleva ettepaneku punktid 8 ja 9.
23      Vt käesoleva ettepaneku punkt 5.
24      Vt näiteks Saksamaa puhul tsiviilseadustiku rakendamise seaduse (Einführungsgesetz zum Bürgerlichen Gesetzbuche; edaspidi „EGBGB“) artikkel 40 „Õigusvastane tegevus“ 21. septembril 1994 avaldatud redaktsioonis (BGBl. I, lk 2494; 1997 I, lk 1061), mida on viimati muudetud 23. oktoobri 2024. aasta seaduse (BGBl. 2024 I, nr 323) artikliga 15. Vt ka Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. juuli 2007. aasta määruse (EÜ) nr 864/2007 lepinguväliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta (edaspidi „Rooma II määrus“) artikkel 6 „Kõlvatu konkurents ning vaba konkurentsi piirav tegevus“. See määrus on käesolevas asjas kohaldatav vaid murdosa suhtes esitatud nõudest. Seda seetõttu, et nõutakse sellise kahju hüvitamist, mis tekkis kartellikokkuleppe perioodil 18. veebruarist 1999 kuni 29. jaanuarini 2009 (vt käesoleva ettepaneku punkt 5). Rooma II määruse artiklite 31 ja 32 kohaselt kohaldatakse seda määrust aga üksnes kahju tekitanud sündmuste suhtes, mis toimusid pärast 11. jaanuari 2009.
25      20. septembri 2001. aasta kohtuotsus Courage ja Crehan (C‑453/99, EU:C:2001:465, punkt 26), 13. juuli 2006. aasta kohtuotsus Manfredi jt (C‑295/04–C‑298/04, EU:C:2006:461, punktid 61 ja 63) ning 6. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, punkt 34).
26      Vt 27. septembri 1988. aasta kohtuotsus Ahlström Osakeyhtiö jt vs. komisjon (89/85, 104/85, 114/85, 116/85, 117/85 ja 125/85–129/85, EU:C:1988:447, punktid 17 ja 18), 9. novembri 2000. aasta kohtuotsus Ingmar (C‑381/98, EU:C:2000:605, punkt 25) ja 6. septembri 2017. aasta kohtuotsus Intel vs. komisjon (C‑413/14 P, EU:C:2017:632, punktid 41–49). Vt ka kohtujurist Wahli ettepanek kohtuasjas Intel Corporation vs. komisjon (C‑413/14 P, EU:C:2016:788, punkt 280 jj).
27      Vt käesoleva ettepaneku punkt 5.
28      12. detsembri 2019. aasta kohtuotsus Otis Gesellschaft jt (C‑435/18, EU:C:2019:1069, punktid 22, 23 ja 30 ning seal viidatud kohtupraktika); vt ka Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. novembri 2014. aasta direktiivi 2014/104/EL (ELT 2014, L 349, lk 1) põhjendused 11, 12 ja 13 ning artikli 1 lõige 1, artikli 2 punkt 6 ja artikli 3 lõige 1.
29      28. jaanuari 2025. aasta kohtuotsus ASG 2 (C‑253/23, EU:C:2025:40, punkt 60 ja seal viidatud kohtupraktika); vt ka direktiivi 2014/104 põhjendus 3.
30      Vt selle kohta mutatis mutandis seoses liidu riigihankeõigusega 22. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Kolin Inşaat Turizm Sanayi ve Ticaret (C‑652/22, EU:C:2024:910, punkt 39 jj) ja 13. märtsi 2025. aasta kohtuotsus CRRC Qingdao Sifang jt (C‑266/22, EU:C:2025:178, punkt 56 jj). Neil juhtudel oli asjaomaste kolmandate riikide kodanike väljajätmine siiski seadusega ette nähtud.
31      Selle kohaselt eeldatakse ümberlükatavalt, et kui emaettevõtjal on tütarettevõtja aktsia- või osakapitalis (peaaegu) 100% osalus, avaldab ta tütarettevõtja majandustegevusele otsustavat mõju, vt käesoleva ettepaneku punkt 27.
32      13. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, punkt 39).
33      14. märtsi 2019. aasta kohtuotsus Skanska Industrial Solutions jt (C‑724/17, EU:C:2019:204, punkt 47) ning 6. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, punkt 38).
34      Vt selle kohta 13. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, punktid 45 ja 46); vt ka minu ettepanek kohtuasjas Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2024:798, punktid 46, 47 ja 59).
35      Vt minu ettepanek kohtuasjas Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2024:798, punktid 48–51).
36      Vt käesoleva ettepaneku punkt 7.
37      Vt käesoleva ettepaneku punkt 30.
38      Vt selle kohta 10. jaanuari 2006. aasta kohtuotsus Cassa di Risparmio di Firenze jt (C‑222/04, EU:C:2006:8, punkt 108).
39      Vt käesoleva ettepaneku punktid 26–30.
40      Vt selle kohta 11. juuli 2013. aasta kohtuotsus komisjon vs. Stichting Administratiekantoor Portielje (C‑440/11 P, EU:C:2013:514, punktid 42–44).
41      Vt käesoleva ettepaneku punkt 7.
42      Vt selle kohta 11. juuli 2013. aasta kohtuotsus komisjon vs. Stichting Administratiekantoor Portielje (C‑440/11 P, EU:C:2013:514, punkt 43) ja 18. juuli 2013. aasta kohtuotsus Schindler Holding jt vs. komisjon (C‑501/11 P, EU:C:2013:522, punkt 85 jj).
43      Ei näi olevat välistatud, et konkreetse seose saab tuvastada valdusühingu ja tegutseva äriühingu konkurentsiõiguse rikkumise eseme vahel üksikjuhul ka selle toetuse kaudu, mida valdusühing annab otse tegutsevale äriühingule seoses selle rikkumise esemega (nt finantseerimine, krediidi võtmine vms). Selliseid asjaolusid ei ole käesoleval juhul aga nähtavasti esitatud.
44      Draka Holding BV (kohtuasi C‑672/23) ja Smurfit International BV (kohtuasi C‑673/23), vt käesoleva ettepaneku punktid 7 ja 13.
45      Vt 21. mai 2015. aasta kohtuotsus CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, punkt 21) ja 13. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, punkt 26) ning käesoleva ettepaneku punkt 32.
46      Vt selle kohta käesoleva ettepaneku punktis 33 viidatud 13. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85) punkt 27.
47      Vt 6. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, punktid 42–44) ning minu ettepanek kohtuasjas Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2024:798, punkt 40).
48      Vt käesoleva ettepaneku punkt 57.
49      Vt käesoleva ettepaneku punktid 64–66.
50      Vt selle kohta 6. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, punkt 46) ning kohtujurist Pitruzzella ettepanek kohtuasjas Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:293, punkt 23 jj); vt ka Bauermeister, T., „Das Unternehmen im europäischen Wettbewerbsrecht“, Neue Zeitschrift für Gesellschaftsrecht 2022, lk 59 jj ning 66 jj.
51      6. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, punktid 8–10).
52      6. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, punktid 51 ja 52).
53      Vt eelkõige liikmesriikide konkurentsiasutuste otsuste kohta 13. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, punktid 30–32).
54      Õigus nõuda kahju hüvitamist võib olemas olla ka siis, kui kahju ei tulene toodete või teenuste otsesest või kaudsest ostmisest kartelliosalejatelt, vt sellega seoses 5. juuni 2014. aasta kohtuotsus Kone jt (C‑557/12, EU:C:2014:1317) (kaitsehinna (umbrella pricing) kohta) ning 12. detsembri 2019. aasta kohtuotsus Otis Gesellschaft jt (C‑435/18, EU:C:2019:1069) (sellise kahju kohta, mis tekkis avalik-õiguslikule isikule, kes andis soodustingimustel laene kartellikokkuleppe esemeks olevate kaupade ostmiseks).
55      Vt selle kohta käesoleva ettepaneku punkt 46.
56      13. juuli 2006. aasta kohtuotsus Reisch Montage (C‑103/05, EU:C:2006:471, punkt 29) ja 21. mai 2015. aasta kohtuotsus CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, punkt 16).
57      Vt eelkõige Brüsseli Ia määruse põhjendused 15 ja 16 ning 15. juuli 2021. aasta kohtuotsus Volvo jt (C‑30/20, EU:C:2021:604, punkt 42) ja 29. juuli 2024. aasta kohtuotsus FTI Touristik (välismaine element) (C‑774/22, EU:C:2024:646, punkt 33).
58      Vt 1. detsembri 2011. aasta kohtuotsus Painer (C‑145/10, EU:C:2011:798, punkt 81), 21. mai 2015. aasta kohtuotsus CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, punkt 23), 5. juuli 2018. aasta kohtuotsus flyLAL-Lithuanian Airlines (C‑27/17, EU:C:2018:533, punkt 40) ja 29. juuli 2019. aasta kohtuotsus Tibor-Trans (C‑451/18, EU:C:2019:635, punkt 34).
59      Vt sellega seoses Brüsseli I määruse artikli 6 punkti 1 kohta 13. juuli 2006. aasta kohtuotsus Reisch Montage (C‑103/05, EU:C:2006:471, punktid 24 ja 25).
60      Vt selle kohta 21. mai 2015. aasta kohtuotsus CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, punktid 23 ja 24) ning 13. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, punktid 34 ja 35).
61      29. juuli 2024. aasta kohtuotsus FTI Touristik (välismaine element) (C‑774/22, EU:C:2024:646 punkt 42) ja 30. juuni 2022. aasta kohtuotsus Allianz Elementar Versicherung (C‑652/20, EU:C:2022:514, punktid 37, 38 ja 42).
62      3. mai 2007. aasta kohtuotsus Color Drack (C‑386/05, EU:C:2007:262, punkt 30), 15. juuli 2021. aasta kohtuotsus Volvo jt (C‑30/20, EU:C:2021:604, punkt 33), 30. juuni 2022. aasta kohtuotsus Allianz Elementar Versicherung (C‑652/20, EU:C:2022:514, punktid 37, 38 ja 42) ning 29. juuli 2024. aasta kohtuotsus FTI Touristik (välismaine element) (C‑774/22, EU:C:2024:646, punkt 42).
63      EÜT 1979, C 59, lk 1.
64      P. Jenardi aruanne, lk 22.
65      P. Jenardi aruanne, lk 26.
66      Draka Holding BV (kohtuasi C‑672/23) ja Smurfit International BV (kohtuasi C‑673/23), vt käesoleva ettepaneku punktid 7 ja 13.
67      Vt käesoleva ettepaneku punktid 10 ja 16.
68      15. mai 1990. aasta kohtuotsus Hagen (C‑365/88, EU:C:1990:203, punkt 17) ja 6. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus TOTO ja Vianini Lavori (C‑581/20, EU:C:2021:808, punkt 68).
69      7. märtsi 1995. aasta kohtuotsus Shevill jt (C‑68/93, EU:C:1995:61, punkt 36).