61996CC0400_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
A - Inledning
1 I föreliggande begäran om förhandsavgörande har ställts en fråga om det är förenligt med bestämmelserna i gemenskapsrätten om fri rörlighet för varor med en bestämmelse enligt vilken det krävs ett godkännande av växtskyddsmedel.
2 Frågan har uppkommit i ett brottmål i Belgien mot en jordbrukare på vars gård man påträffat växtskyddsmedel som inte var godkända i Belgien. De aktuella medlen härrörde från Frankrike där de var godkända och utsläppta på marknaden i vederbörlig ordning.
3 Den nationella domstolen vill veta om den nationella lagstiftaren kan bibehålla kravet på ett nationellt (och således ytterligare ett) godkännande av dessa produkter samt beivra åsidosättanden av denna formalitet. Den nationella domstolen har ställt följande fråga:
"Strider Belgiens krav på att växtskyddsmedel som saluförs i en annan medlemsstat måste godkännas även av de belgiska myndigheterna mot bestämmelserna om fri rörlighet för varor inom gemenskapen, såsom denna frihet definieras i artikel 30 i EEG-fördraget?"
4 Förenade kungariket och kommissionen har inkommit med yttranden i målet. Jag återkommer till dessa yttranden inom ramen för min bedömning.
B - Bedömning
5 Det kan inledningsvis påpekas att såsom tolkningsfrågan har formulerats innebär den en undersökning av om nationell rätt är förenlig med gemenskapsrätten. Det är inte domstolens sak att uttala sig om denna fråga inom ramen för ett förhandsavgörande. Enligt fast rättspraxis har emellertid domstolen för vana att förse den nationella domstolen med de uppgifter om tolkningen av gemenskapsrätten som gör det möjligt för sistnämnda domstol att avgöra om dessa regler är förenliga med den åberopade gemenskapsrättsliga bestämmelsen.(1)
6 Därefter kan framhållas att utsläppandet på marknaden av växtskyddsmedel regleras av olika bestämmelser beroende på om det rör sig om växtskyddsmedel för användning i jordbruket (pesticider) eller växtskyddsmedel avsedda för andra ändamål än användning i jordbruket (biocider).
Det finns särskilda gemenskapsföreskrifter angående pesticider, närmare bestämt direktiv 91/414/EEG(2), däremot har ännu inga föreskrifter om biocider antagits(3), vilket innebär att fördragets bestämmelser är tillämpliga.
7 Parterna har även i det avseendet medgett att det finns olika kriterier på vilka de har grundat sin argumentation.
8 Den brittiska regeringen har utgått ifrån att det rör sig om växtskyddsmedel som omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 91/414 om växtskyddsmedel. Den har dragit slutsatsen att det fortfarande är möjligt att kräva ett godkännande.
9 Kommissionen anser däremot att det rör sig om biocider, det vill säga växtskyddsmedel avsedda för andra ändamål än användning i jordbruket, eftersom den nationella domstolen i beslutet om hänskjutande har hänvisat till kunglig kungörelse av den 5 juni 1975, som var aktuell redan i målet Brandsma(4). I det målet gällde frågan utan tvekan villkoren för utsläppande på marknaden av växtskyddsmedel avsedda för andra ändamål än användning i jordbruket. Även om kommissionen har en annan uppfattning om dessa omständigheter och de rättsliga följderna, har den också dragit slutsatsen att det är förenligt med gemenskapsrätten att bibehålla kravet på godkännande.
10 De omständigheter som ligger till grund för förfarandet, enligt vad som framgår av begäran om förhandsavgörande och av de handlingar som inlämnats till domstolen, ger vid handen att de aktuella växtskyddsmedlen med stor sannolikhet är pesticider avsedda för användning i jordbruket. Denna sakfråga kan emellertid inte avgöras med absolut säkerhet, och jag kommer därför att analysera de två alternativa lösningar som det nuvarande rättsläget erbjuder. Eftersom det förefaller troligt att de växtskyddsmedel som påträffades på lantgården var avsedda för användning i jordbruket, kommer jag först att undersöka detta fall.
11 Direktiv 91/414 grundas på artikel 43 i EG-fördraget. På grund av de "risker och faror för människor, djur och miljön"(5) som växtskyddsmedel utgör, uppställs i direktivet principen att endast växtskyddsmedel som har "godkänts officiellt [får] släpp[a]s ut på marknaden eller använd[a]s"(6).
Detta krav återfinns i artikel 3.1 i direktivet. De formella villkoren framgår av artikel 4 i direktivet. För att främja den fria rörligheten för växtskyddsmedel är målet för föreskrifterna att godkännanden som har beviljats av en medlemsstat och prov som genomförts i godkännandesyfte skall erkännas av övriga medlemsstater under förutsättning att vissa villkor är uppfyllda.(7) De villkor som skall vara uppfyllda för ett ömsesidigt erkännande anges i artikel 10 i direktivet. Bestämmelsen lyder enligt följande:
"Om det begärs av en sökande, ... skall en medlemsstat som mottar en ansökan om godkännade av ett växtskyddsmedel som redan är godkänt i en annan medlemsstat
- ...
- i den mån enhetliga principer har antagits i enlighet med artikel 23, när produkten endast innehåller verksamma ämnen upptagna i bilaga 1, dessutom godkänna att medlet släpps ut på marknaden inom sitt territorium, om jordbruks-, växtskydds- och miljöförhållanden (även klimatiska) som är relevanta för användningen av medlet är jämförbara i de berörda områdena."
12 Rådet försökte införa "enhetliga principer" i den mening som avses i ovannämnda bestämmelse genom att anta direktiv 94/43/EG.(8) Direktivet ogiltigförklarades emellertid av domstolen den 18 juni 1996 i domen i målet parlamentet mot rådet.(9)
13 Det kan således konstateras dels att principen om förhandsgodkännande gäller som en ren formsak, dels att villkoren för ömsesidigt erkännande av ett godkännande beviljat av en annan medlemsstat ännu inte har fastställts. I artikel 8 i direktiv 91/414 anges visserligen övergångsbestämmelser och undantag, men det är inte möjligt att med stöd av dessa bestämmelser avstå ifrån att iaktta principen om godkännande. Medlemsstaterna är således på såväl formella som materiella grunder behöriga att uppställa krav på godkännande.
14 Kommissionen har påpekat att det är kunglig kungörelse av den 28 februari 1994, och inte kunglig kungörelse av den 5 juni 1975, som är tillämplig på växtskyddsmedel för användning i jordbruket. Det ankommer på den nationella domstolen att slutgiltigt avgöra vilken nationell lagstiftning som är tillämplig.
15 För att uttömmande behandla frågan kan tilläggas att när det gäller en ansökan om godkännande av ett växtskyddsmedel som redan är godkänt i en annan medlemsstat, föreskrivs i artikel 10.1 första strecksatsen i direktiv 91/414 vissa förenklade förfaranden vad beträffar erkännande av redan utförda tester och analyser.
16 Det är endast för det fall målet vid den nationella domstolen inte skulle gälla växtskyddsmedel för användning i jordbruket - vilket dock verkar osannolikt - som jag här vill beröra den rättsliga situation som då skulle föreligga.
17 Det kan i det avseendet hänvisas till den rättspraxis som följer av domarna i målen Biologische Producten(10) och Brandsma(11). I domen i målet Biologische Producten skulle domstolen ta ställning till förbudet mot att sälja, lagra eller använda desinfektionsmedel som inte var godkända i enlighet med den nederländska lagen av år 1962 om växtskyddsprodukter. Desinfektionsmedlen, som hade importerats till Nederländerna och där gett upphov till den aktuella tvisten, hade i vederbörlig ordning släppts ut på marknaden i Frankrike.
18 Målet Brandsma gällde saluförandet i en belgisk detaljhandel av en biocidprodukt som inte hade varit föremål för en ansökan om godkännande från det belgiska hälsoministeriet, men som var försedd med ett tillståndsnummer som erhållits i Nederländerna.
19 Dessa båda mål är således analoga med föreliggande fall. Domstolens då aktuella slutsatser är således tillämpliga även i detta mål:
"Det skall påpekas att domstolen i fast rättspraxis har funnit att sådana föreskrifter som är tillämpliga i detta fall anses utgöra en åtgärd vars verkan motsvarar en kvantitativ importrestriktion i den mening som avses i artikel 30 i fördraget, om de direkt eller indirekt, faktiskt eller potentiellt kan hindra handeln mellan medlemsstaterna."(12)
20 Den allmänna regel som uppställs i artikel 30 i EG-fördraget begränsas av artikel 36, enligt vilken bestämmelserna i artikel 30-34 inte skall hindra sådana förbud mot eller restriktioner för import som grundas på hänsyn till bland annat "intresset av att skydda människors och djurs hälsa och liv [samt] att bevara växter".(13) "Biocidprodukter som används för att bekämpa organismer som är skadliga för människors eller djurs hälsa och organismer som kan skada naturprodukter eller bearbetade produkter innehåller med nödvändighet farliga ämnen."(14) I likhet med föreliggande fall "är [det] oomtvistat att de ifrågasatta nationella bestämmelserna är avsedda att skydda folkhälsan och att de därmed omfattas av undantaget i artikel 36".(15)
21 "[D]et [står] medlemsstaterna fritt att i brist på harmoniseringsbestämmelser besluta i vilken omfattning de avser att säkerställa skydd för människors hälsa samt besluta om krav på tillstånd innan sådana produkter släpps ut på marknaden."(16) Såsom framgår av de två ovannämnda domarna är medlemsstaterna emellertid skyldiga "att bidra till att underlätta kontrollerna inom gemenskapshandeln samt att beakta de tekniska eller kemiska analyser eller laboratorietester som tidigare utförts i en annan medlemsstat".(17)
22 På lång sikt förefaller det önskvärt att en produkt som redan har godkänts skall anses godkänd i hela gemenskapen. Det aktuella rättsläget innebär emellertid att det enligt gemenskapsrätten är tillåtet för en medlemsstat att kräva att växtskyddsmedel skall godkännas innan det får släppas på marknaden. De analyser som redan har utförts inom ramen för godkännandeförfaranden i andra medlemsstater skall beaktas för godkännandet. Den nationella domstolens fråga om huruvida ett krav på nationellt godkännande strider mot gemenskapsrätten måste således besvaras nekande.
C - Förslag till avgörande
23 Jag föreslår att den nationella domstolens fråga skall besvaras enligt följande:
En medlemsstats lagstiftning enligt vilken det krävs ett nationellt godkännande av växtskyddsmedel som redan har godkänts och släppts ut på marknaden i en annan medlemsstat är i princip förenlig med gemenskapsrätten.
(1) - Dom av den 17 december 1981 i mål C-272/80, Frans-Nederlandse Maatschappij voor Biologische Producten (REG 1981, s. 3277; svensk specialutgåva, volym 6), punkt 9, nedan kallad Biologische Producten.
(2) - Rådets direktiv av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden (EGT L 230, s. 1; svensk specialutgåva, område 13, volym 20).
(3) - Ett förslag till direktiv har nyligen antagits av förlikningskommittén.
(4) - Dom av den 27 juni 1996 i mål C-293/94 (REG 1996, s. I-3159).
(5) - Fjärde övervägandet i direktivet.
(6) - Åttonde övervägandet i direktivet.
(7) - Sextonde övervägandet i direktivet.
(8) - Rådets direktiv av den 27 juli 1994 om fastställande av bilaga 6 till direktiv 91/414 (EGT L 227, s. 31; svensk specialutgåva, område 3, volym 61, s. 3).
(9) - C-303/94, REG 1994, s. I-2943.
(10) - Se dom (ovan fotnot 1).
(11) - Se dom (ovan fotnot 4).
(12) - Domen i det ovannämnda målet Brandsma (fotnot 4), punkt 5. Se med samma innebörd dom av den 7 november 1989 i mål 125/88, Nijman (REG 1989, s. 3533, punkt 12).
(13) - Se med samma innebörd domen i det ovannämnda målet Biologische Producten (fotnot 1), punkt 11.
(14) - Domen i det ovannämnda målet Brandsma (fotnot 4), punkt 11. Se även domen i det ovannämnda målet Nijman (fotnot 12), punkt 13.
(15) - Domen i det ovannämnda målet Biologische Producten (fotnot 1), punkt 13.
(16) - Domen i det ovannämnda målet Brandsma (fotnot 4), punkt 11. Se även domen i det ovannämnda målet Nijman (fotnot 12), punkt 14.
(17) - Domen i det ovannämnda målet Brandsma (fotnot 4), punkt 12. Se även domen i det ovannämnda målet Biologische Producten (fotnot 1), punkt 14.