62015TJ0381(02)_RES
Predmet T-381/15 RENV II
International Management Group (IMG)
protiv
Europske komisije
Presuda Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 4. rujna 2024.
„Izvanugovorna odgovornost – Unijini financijski propisi – Izvršenje Unijina proračuna u okviru neizravnog upravljanja od strane međunarodne organizacije – Odluka kojom se pravnoj osobi odbija priznati status međunarodne organizacije – Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima – Obveza dužne pažnje – Imovinska šteta – Gubitak prilike za sklapanje s Komisijom ugovora o neizravnom upravljanju u svojstvu međunarodne organizacije i naplaćivanje odgovarajućih upravnih troškova – Uzročna veza – Postojanje izravne i jasne uzročne veze – Nepostojanje utjecaja utvrđene nezakonitosti na svojstvo međunarodne organizacije nužno za naknadu štete – Nastupanje događaja nakon nezakonitog akta koji sud Unije može uzeti u obzir – Retroaktivna odluka kojom se utvrđuje nepostojanje statusa međunarodne organizacije nužnog za naknadu štete tijekom razmatranog razdoblja”
Sudski postupak – Presuda Suda koja obvezuje Opći sud – Pretpostavke – Vraćanje predmeta na ponovno odlučivanje nakon žalbe – Pravna pitanja o kojima je Sud konačno odlučio u okviru žalbe – Pravomoćnost – Doseg
(Statut Suda, čl. 61. drugi st.; Poslovnik Općeg suda, čl. 215.)
(t. 27., 28.)
Izvanugovorna odgovornost – Pretpostavke – Nezakonitost – Dovoljno ozbiljna povreda prava Unije – Komisijina povreda obveze dužne pažnje u okviru ispitivanja statusa međunarodne organizacije – Donošenje očito pravno i činjenično neutemeljene odluke
(čl. 340. drugi st. UFEU-a)
(t. 37.-43.)
Proračun Europske unije – Financijska uredba – Izvršavanje proračuna – Izvršenje u okviru neizravnog upravljanja – Poseban postupak za međunarodne organizacije – Nezakonita Komisijina odluka kojom se tijelu ne dopušta sklapanje sporazumâ o neizravnom upravljanju zbog sumnji u pogledu njegova statusa međunarodne organizacije – Gubitak prilike za sklapanje tih sporazuma i ostvarivanje financijske naknade neizravnih troškova – Dopuštenost
(Uredba br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 58. st. 1. t. (c) podt. ii. i čl. 60. st. 2.)
(t. 47.-50.)
Izvanugovorna odgovornost – Pretpostavke – Nezakonitost – Šteta – Uzročna veza – Nezakonita Komisijina odluka kojom se tijelu ne dopušta sklapanje sporazumâ o neizravnom upravljanju zbog sumnji u pogledu njegova statusa međunarodne organizacije – Povreda obveze dužne pažnje – Nepostojanje utjecaja utvrđene nezakonitosti na svojstvo međunarodne organizacije nužno za naknadu štete – Nepostojanje izravne i jasne uzročne veze između te nezakonitosti i navodne štete – Odbijanje u cijelosti tužbe za naknadu štete
(čl. 340. drugi st. UFEU-a)
(t. 58.-66., 84.)
Izvanugovorna odgovornost – Pretpostavke – Nezakonitost – Šteta – Uzročna veza – Nezakonita Komisijina odluka kojom se tijelu ne dopušta sklapanje sporazumâ o neizravnom upravljanju zbog sumnji u pogledu njegova statusa međunarodne organizacije – Retroaktivna odluka kojom se utvrđuje nepostojanje statusa međunarodne organizacije tijekom razmatranog razdoblja – Nepostojanje stvarne i izvjesne štete – Odbijanje u cijelosti tužbe za naknadu štete
(čl. 340. drugi st. UFEU-a)
(t. 67.-69., 84.)
Izvanugovorna odgovornost – Pretpostavke – Nezakonitost – Ocjena nezakonitosti akta ili postupanja institucije – Obveza uzimanja u obzir pravnih i činjeničnih elemenata koji su postojali u trenutku donošenja navedenog akta ili u trenutku navedenog postupanja
(čl. 340. drugi st. UFEU-a)
(t. 74., 75.)
Izvanugovorna odgovornost – Pretpostavke – Nezakonitost – Šteta – Uzročna veza – Ocjena – Mogućnost suda Unije da uzima u obzir pravne i činjenične elemente koji su nastali nakon donošenja nezakonitog akta ili nezakonitog postupanja
(čl. 340. drugi st. UFEU-a)
(t. 76.-79.)
Kratak prikaz
Odlučujući u proširenom vijeću, Opći sud odbija kao neosnovanu tužbu za naknadu štete koju je podnio International Management Group (IMG) u vezi sa štetom koja mu je navodno prouzročena odlukom Europske komisije od 8. svibnja 2015. da s njim više ne sklopi novi sporazum o delegiranju prema načinu neizravnog upravljanja predviđenom financijskim propisima Europske unije (
1
), koji su tada bili na snazi, dok se konačno ne razjasni njegov pravni status (u daljnjem tekstu: Odluka od 8. svibnja 2015.). Svojom presudom Opći sud prvi put međunarodnoj organizaciji koja se protivi Komisijinu nezakonitom odbijanju sklapanja sporazuma o upravljanju delegiranjem Unijina proračuna u okviru neizravnog upravljanja priznaje mogućnost da zahtijeva naknadu štete zbog gubitka prilike za sklapanje takvog sporazuma.
Tužitelj, International Management Group (IMG), stvoren je 25. studenoga 1994. s ciljem da se državama i međunarodnim organizacijama koje sudjeluju u obnovi Bosne i Hercegovine omogući da u tu svrhu raspolažu određenim subjektom.
Komisija je 7. studenoga 2013. donijela Provedbenu odluku o godišnjem programu djelovanja za 2013. u korist Mjanmara/Burme (
2
) koji se financira iz Unijina općeg proračuna unije, na temelju Uredbe br. 966/2012 (
3
). Tom se odlukom, među ostalim, predviđao program razvoja trgovine čiji je trošak trebala financirati Unija, a provedba se trebala osigurati u okviru zajedničkog upravljanja s tužiteljem.
Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF) obavijestio je 17. veljače 2014. Komisiju o pokretanju istrage o tužiteljevu statusu. U svojem je završnom izvješću OLAF u biti smatrao da tužitelj nije međunarodna organizacija, u smislu uredbi br. 1605/2002 (
4
) i br. 966/2012.
Naposljetku, Komisija je 8. svibnja 2015. donijela odluku u kojoj je odlučila da, dok se potpuno ne utvrdi tužiteljev status međunarodne organizacije, njezine službe više neće s njim sklapati novi sporazum o delegiranju prema načinu neizravnog upravljanja predviđenom Uredbom br. 966/2012.
Tužitelj je pred Općim sudom pokrenuo postupak radi poništenja odluke od 8. svibnja 2015. i naknade štete koja je njome prouzročena. Nakon što je ta tužba odbijena presudom od 2. veljače 2017., IMG/Komisija (
5
), tužitelj je podnio žalbu Sudu. Presudom od 31. siječnja 2019., International Management Group/Komisija (
6
), Sud je ukinuo tu presudu Općeg suda, poništio Komisijinu odluku od 8. svibnja 2015. te je vratio predmet T-381/15 Općem sudu kako bi odlučio o tužiteljevu zahtjevu za naknadu štete navodno prouzročene tom odlukom.
Presudom od 9. rujna 2020., IMG/Komisija (
7
), Opći sud odbio je tužiteljev zahtjev za naknadu štete. On je podnio žalbu Sudu.
Komisija je 8. lipnja 2021. donijela odluku kojom se tužitelju, s retroaktivnim učinkom od 16. prosinca 2014. (
8
), odbija priznati status međunarodne organizacije predviđen Unijinim financijskim propisima za provedbu Unijinih sredstava prema načinu neizravnog upravljanja (u daljnjem tekstu: odluka od 8. lipnja 2021.).
Presudom od 22. rujna 2022., IMG/Komisija (
9
), Sud je djelomično ukinuo prvotnu presudu te je vratio predmet T-381/15 Općem sudu kako bi odlučio o tužiteljevu zahtjevu za naknadu štete navodno prouzročene odlukom od 8. svibnja 2015.
Ocjena Općeg suda
Opći sud najprije podsjeća na to da, nakon što je Sud ukinuo odluku Općeg suda i vratio predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje, postupak pred Općim sudom započinje presudom Suda (
10
) te se on mora ponovno izjasniti o svim zahtjevima koje je istaknuo tužitelj uz isključenje onih elemenata izreke prvotne odluke Općeg suda koje Sud nije ukinuo, kao i razmatranja koja čine nužnu osnovu navedenih elemenata, a koji su postali pravomoćni (
11
).
Uvodno Opći sud podsjeća na to da je nastanak izvanugovorne Unijine odgovornosti uvjetovan ispunjenjem nekoliko uvjeta, odnosno postojanjem dovoljno ozbiljne povrede pravnog pravila kojemu je predmet dodjela prava pojedincima, postojanjem stvarne štete i postojanjem uzročne veze između povrede obveze autora akta i štete koju su pretrpjele oštećene osobe.
Kao prvo, kad je riječ o uvjetu koji se odnosi na postojanje dovoljno ozbiljne povrede pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima, Opći sud pojašnjava da Komisija raspolaže širokom diskrecijskom ovlašću kada ispunjava svoju odgovornost izvršenja proračuna Unije prema načinu neizravnog upravljanja, koji toj instituciji omogućava da zadaće izvršenja proračuna povjeri međunarodnim organizacijama (
12
). Osim toga, Opći sud također naglašava da obveza dužne pažnje, koja je sastavni dio načela dobre uprave (
13
) i koja se općenito primjenjuje na rad Unijine uprave u njezinim odnosima s javnošću, nalaže Unijinim institucijama da postupaju s pažnjom i oprezom pri ispitivanju svih relevantnih elemenata konkretnog slučaja.
U ovom slučaju iz presude povodom žalbe (
14
) proizlazi da je Sud utvrdio postojanje dovoljno ozbiljne povrede obveze dužne pažnje koju je Komisija imala prilikom donošenja odluke od 8. svibnja 2015. Slijedom toga, Opći sud utvrđuje da je Komisija donošenjem odluke od 8. svibnja 2015. povrijedila svoju obvezu dužne pažnje i time počinila dovoljno ozbiljnu povredu prava Unije koja dovodi do utvrđivanja njezine odgovornosti.
Kao drugo, svaka šteta čija se naknada zahtijeva u okviru tužbe zbog Unijine izvanugovorne odgovornosti u smislu članka 340. drugog stavka UFEU-a mora biti stvarna i izvjesna. Usto, da bi se mogla utvrditi Unijina izvanugovorna odgovornost, šteta mora biti dovoljno izravna posljedica nezakonitog postupanja institucija.
U svakom slučaju, stranka koja se poziva na Unijinu izvanugovornu odgovornost mora podnijeti uvjerljive dokaze o postojanju i opsegu štete na koju se poziva te o postojanju dovoljno izravne uzročno-posljedične veze između postupanja institucije o kojoj je riječ i štete na koju se poziva. Usto, Sud Unije ne može apstraktno utvrđivati postojanje stvarne i izvjesne štete, nego ju je potrebno ocijeniti s obzirom na konkretne činjenice koje su svojstvene svakom slučaju koji mu je podnesen.
Konkretnije, Opći sud utvrđuje da, kada Komisija s međunarodnom organizacijom nezakonito odbije sklopiti sporazum o delegiranju prema načinu neizravnog upravljanja, organizacija o kojoj je riječ može zbog toga pretrpjeti štetu koja odgovara izgubljenoj mogućnosti da joj se to delegiranje dodijeli. Ne može se u slučaju povrede prava Unije dopustiti potpuno isključenje, na ime naknade štete, gubitka prilike za sklapanje sporazuma o delegiranju prema načinu neizravnog upravljanja jer bi se, osobito kad je riječ o sporu gospodarske prirode, takvim potpunim isključenjem tog gubitka prilike zapravo onemogućila naknada štete.
Tako iz prethodnih razmatranja proizlazi da u okolnostima poput onih u ovom slučaju, kada Komisija s međunarodnom organizacijom nezakonito odbije sklopiti sporazum o delegiranju prema načinu neizravnog upravljanja, dotična organizacija može zahtijevati naknadu štete koja ne odgovara novčanoj naknadi neizravnih troškova koji bi nastali provedbom takvog sporazuma, nego gubitku prilike za dobivanje takve naknade.
U tom pogledu, što se tiče pitanja postojanja dovoljno izravne uzročne veze između nezakonitosti odluke od 8. svibnja 2015. i gubitka prilike na koju se tužitelj poziva, Opći sud podsjeća na to da se ta nezakonitost sastoji od povrede obveze dužne pažnje koju Komisija ima u izvršavanju svoje diskrecijske ovlasti. Međutim, nezakonitost koja proizlazi iz povrede obveze dužne pažnje prilikom donošenja odluke institucije Unije ne utječe nužno na osnovanost predmetne odluke. To je slučaj s nezakonitošću odluke od 8. svibnja 2015.
Naime, iz presude povodom žalbe (
15
) proizlazi da utvrđenjem nezakonitosti odluke od 8. svibnja 2015. nije nastala nikakva Komisijina obveza da tužitelju prizna status međunarodne organizacije na koji se poziva, iako je to priznanje, u skladu s Unijinim financijskim propisima i u tužiteljevu slučaju, obvezan uvjet da bi on mogao nastaviti s izvršenjem Unijina proračuna prema načinu neizravnog upravljanja i, prema tome, da bi Opći sud u okviru ove tužbe za naknadu štete mogao utvrditi da je zbog toga došlo do gubitka prilike za sklapanje s Komisijom novih sporazuma o upravljanju prema tom načinu.
Slijedom toga, povreda obveze dužne pažnje sadržana u odluci od 8. svibnja 2015. ne može se smatrati izravnim i izvjesnim uzrokom imovinske štete na koju se poziva, odnosno gubitka prilike da nakon tog datuma sklapa, u svojstvu međunarodne organizacije, nove sporazume o delegiranju upravljanja Unijinim proračunom prema načinu neizravnog upravljanja i da na ime naknade neizravnih troškova primi predviđene iznose.
Kad je riječ, kao drugo, o pitanju je li šteta na koju se poziva tužitelj stvarna i izvjesna, iz odluke od 8. lipnja 2021. – čiju je zakonitost Opći sud potvrdio presudom od 4. rujna 2024. IMG/Komisija (
16
), odbivši kao neosnovanu tužbu za poništenje koju je tužitelj protiv te odluke podnio – proizlazi da se on od 16. prosinca 2014. ne može pozivati na status međunarodne organizacije.
Dakle, budući da u skladu s odlukom od 8. lipnja 2021. tužitelj na datum donošenja odluke od 8. svibnja 2015. i nakon toga nije ispunjavao uvjet da ima status međunarodne organizacije predviđen Unijinim financijskim propisima, on nije imao nikakvu priliku nastaviti s izvršenjem Unijina proračuna prema načinu neizravnog upravljanja i, posljedično, primati na ime naknade neizravnih troškova predviđene iznose.
S obzirom na prethodna razmatranja, ne može se usvojiti ova tužba za naknadu štete, koja se temelji na premisi da je tužitelj međunarodna organizacija u smislu Unijinih financijskih propisa i da je na temelju toga imao stvarne izglede nastaviti s izvršenjem Unijina proračuna prema načinu neizravnog upravljanja.
Poništenje odluke o kojem odluči sud Unije ne podrazumijeva pravo na naknadu imovinske štete na koju se poziva adresat te odluke ako nakon poništavajuće presude predmetna institucija donese retroaktivnu odluku s istovjetnom izrekom i ako sud Unije smatra da je izreka te nove odluke zakonita.
(
1
)	Uredba (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL 2012., L 298, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 248.)
(
2
)	Provedbena odluka C(2013) 7682 final
(
3
)	Članak 84. Uredbe br. 966/2012
(
4
)	Uredba Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 od 25. lipnja 2002. o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (SL 2002., L 248, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 248.)
(
5
)	Presuda od 2. veljače 2017., IMG/Komisija (T-381/15, neobjavljena, EU:T:2017:57)
(
6
)	Presuda Suda od 31. siječnja 2019., International Management Group/Komisija (C-183/17 P i C-184/17 P, EU:C:2019:78)
(
7
)	Presuda od 9. rujna 2020., IMG/Komisija (T-381/15 RENV, u daljnjem tekstu prvotna presuda, EU:T:2020:406)
(
8
)	Komisija je na taj datum, 16. prosinca 2014., donijela odluku u kojoj je provedbu, u okviru neizravnog upravljanja, programa razvoja trgovine predviđenog navedenom provedbenom odlukom, odlučila povjeriti drugoj organizaciji koja nije tužitelj.
(
9
)	Presuda od 22. rujna 2022., IMG/Komisija (C-619/20 P i C-620/20 P, u daljnjem tekstu: presuda povodom žalbe, EU:C:2022:722)
(
10
)	U skladu s člankom 215. Poslovnika Općeg suda.
(
11
)	Na temelju članka 61. drugog stavka Statuta Suda Europske Unije, u slučaju vraćanja predmeta Općem sudu taj je sud obvezan odlukom Suda glede pravnih pitanja.
(
12
)	U skladu s člankom 58. stavkom 1. točkom (c) Uredbe br. 966/2012 i člankom 62. Financijske uredbe (EU, Euratom) 2018/1046 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. srpnja 2018. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije, o izmjeni uredaba (EU) br. 1296/2013, (EU) br. 1301/2013, (EU) br. 1303/2013, (EU) br. 1304/2013, (EU) br. 1309/2013, (EU) br. 1316/2013, (EU) br. 223/2014, (EU) br. 283/2014 i Odluke br. 541/2014/EU te o stavljanju izvan snage Uredbe br. 966/2012 (SL 2018., L 193, str. 1. i ispravak SL 2018., L 294, str. 45.).
(
13
)	Zajamčeno člankom 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.
(
14
)	Točke 189. do 194. presude.
(
15
)	Osobito točke 113. i 156. presude povodom žalbe.
(
16
)	Presuda od 4. rujna 2024., IMG/Komisija (T-509/21, EU:C:2024:xxx)