61989CC0374_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
++++
Hr. praesident,
De herrer dommere,
1. Kommissionen har i den forelagte sag foerst og fremmest nedlagt paastand om, at det fastslaas, at Kongeriget Belgien har tilsidesat artikel 1 i Raadets direktiv 76/491/EOEF af 4. maj 1976 om en faellesskabsprocedure for information og konsultation vedroerende priser paa raaolie og mineralolieprodukter i Faellesskabet (EFT L 140, s. 4).
2. Kommissionen har anfoert, at de belgiske myndigheder mellem fjerde kvartal 1980 og tredje kvartal 1986 gentagne gange har undladt, inden for den fastsatte frist, at meddele de oplysninger, der er foreskrevet i direktivets artikel 1. Det samme har vaeret tilfaeldet siden udgangen af 1988. Da dette forhold ikke er bestridt af den belgiske regering, er det klart, at der er sket en tilsidesaettelse af ovennaevnte direktiv.
3. Kommissionen har imidlertid ogsaa nedlagt paastand om, at det fastslaas, at Kongeriget Belgien har tilsidesat Traktatens artikel 5.
4. Kommissionen har anfoert, at sagsoegte gentagne gange har lovet at opfylde sine forpligtelser, men kun har holdt disse loefter under de af Kommissionen indledte administrative procedurer og anlagte sager, og at sagsoegte derfor ikke kan antages at have bistaaet Faellesskabet i udfoerelsen af dets opgaver, hvad sagsoegte er forpligtet til i henhold til Traktatens artikel 5, stk. 1.
5. Naar henses til de her foreliggende omstaendigheder, mener jeg, at Kommissionen boer gives medhold. Selv om Domstolen tidligere har fastslaaet, at det er ufornoedent at tage stilling til, om en medlemsstat, der har tilsidesat de forpligtelser, der paahviler den i henhold til et direktivs konkrete bestemmelser, som foelge heraf ogsaa har tilsidesat sine forpligtelser efter Traktatens artikel 5 (1), mener jeg imidlertid, at vi her staar over for en anden situation, og at der virkelig er tale om en saerskilt tilsidesaettelse af Traktaten.
6. Det kan nemlig ikke naegtes, at den sagsoegte medlemsstat kun har opfyldt sine forpligtelser under den direkte trussel om traktatbrudssag eller om en dom afsagt af Domstolen, og at den igen har tilsidesat sine forpligtelser, saa snart denne trussel fortonede sig. Den sagsoegte medlemsstat har navnlig undladt at fremsende oplysningerne forskriftsmaessigt ganske kort tid efter den kendelse, hvorved Domstolen slettede den sag, Kommissionen tidligere havde anlagt paa samme grundlag som den foreliggende sag og dernaest haevet, efter at den havde faaet det indtryk, at sagsoegte ville bringe tilsidesaettelsen til ophoer (sag 277/86).
7. Det er klart, at en saadan adfaerd er i strid med forpligtelsen til "loyalt samarbejde og bistand" (2), som ifoelge Domstolens praksis paahviler medlemsstaterne ifoelge Traktatens artikel 5, og at den ikke falder sammen med den blotte tilsidesaettelse af forpligtelserne efter direktivets artikel 1.
8. Jeg skal her ligeledes erindre om, at Domstolen i to senere domme har fastslaaet, at det er i strid med artikel 5, at en medlemsstat gentagne gange naegter at udlevere dokumenter eller give oplysninger til Kommissionen under administrative procedurer eller retssager (3). Det fremgaar heraf, at den manglende overholdelse af artikel 5 i sig selv kan anses for en medlemsstats yderligere tilsidesaettelse af sine forpligtelser.
9. Jeg skal herefter sammenfattende foreslaa, at Domstolen fastslaar, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktiv 76/491/EOEF og EOEF-Traktatens artikel 5, idet det trods flere administrative procedurer og retssager vedvarende har undladt, inden for den fastsatte frist, at meddele Kommissionen alle oplysninger vedroerende priser paa raaolie og mineralolieprodukter, jf. direktivets artikel 1, og at Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
(*) Originalsprog: fransk.
(1) Dom af 14.6.1990 (sag C-48/89, Kommissionen mod Italien, Sml. I, s. 2425, praemis 14).
(2) Jf. bl.a. dom af 10.2.1983 (sag 230/81, Luxembourg mod Parlamentet, Sml. s. 255) og dom af 15.1.1986 (sag 44/84, Hurd, Sml. s. 29).
(3) Jf. dom af 22.9.1988 (sag 272/86, Kommissionen mod Den Hellenske Republik, Sml. s. 4875) og dom af 12.7.1990 (sag C-35/88, Kommissionen mod Den Hellenske Republik, Sml. I, s. 3125).