61992CJ0374_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 17. august 1992, indgaaet til Domstolens Justitskontor den 1. oktober 1992, har Hessischer Verwaltungsgerichtshof i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt Domstolen et spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 4, stk. 2, litra b), i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2267/84 af 31. juli 1984 om ydelse af en skoensmaessigt forudfastsat stoette til privat oplagring af hele og halve kroppe og for- og bagfjerdinger i oksekoedsektoren (EFT L 208, s. 31, herefter benaevnt "forordning nr. 2267/84").
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en sag mellem selskabet Irsfeld og Bundesanstalt fuer landwirtschaftliche Marktordnung (herefter benaevnt "BALM").
3 I henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1091/80 af 2. maj 1980 om gennemfoerelsesbestemmelser vedroerende ydelse af stoette til privat oplagring af oksekoed (EFT L 114, s. 18, herefter benaevnt "forordning nr. 1091/80") skal den oplagringskontrakt, som er en forudsaetning for, at der kan ydes stoette, isaer forpligte oplagreren til at indlagre den aftalte maengde af det paagaeldende produkt inden for de fastsatte tidsfrister og at oplagre denne i den fastsatte periode.
4 Af hensyn til handelssaedvanerne og til visse praktiske forhold fandtes afvigelser fra den aftalte maengde at burde vaere tilladt inden for visse graenser, hvorfor Kommissionen i artikel 3, stk. 3, i forordning nr. 1091/80 bestemte, at forpligtelsen til indlagre den aftalte maengde anses for opfyldt, hvis mindst 90% af denne maengde er indlagret og oplagret i overensstemmelse med reglerne.
5 Senere fandt Kommissionen, at der saerligt burde ydes stoette til privat oplagring af koed af voksent kvaeg, hvorfor den udstedte forordning nr. 2267/84. I henhold til forordningens artikel 1, stk. 1, skulle ansoegninger indgives fra den 20. august til den 23. november 1984.
6 I forordningens artikel 3, stk. 2, bestemmes det naermere, at kontrakten om oplagring kun kan omfatte ikke-udbenet koed i en af de udskaeringsformer, der er defineret i samme forordnings artikel 2, stk. 2, herunder forfjerdinger.
7 I artikel 4 i forordning nr. 2267/84 hedder det imidlertid:
"1. Med forbehold af stk. 2 kan kontrahenten opskaere eller udbene de varer, der er anfoert i artikel 2, stk. 2, i deres helhed eller for en dels vedkommende, paa betingelse af, at kun den maengde, for hvilken kontrakten er indgaaet, behandles, og at alt det koed, der fremkommer ved opskaeringen eller udbeningen, anbringes paa lager.
2. Saafremt den maengde, der indlagres i uforarbejdet stand, eller i tilfaelde af opskaering eller udbening, den oprindelige maengde, der er medgaaet hertil, er mindre end den maengde, for hvilken kontrakten er indgaaet og:
a) udgoer 90% eller derover af denne maengde, nedsaettes stoetten som omhandlet i artikel 1, stk. 1, andet afsnit, tilsvarende
b) udgoer under 90% af denne maengde, ydes der ingen stoette til privat oplagring."
8 I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 2267/84 erhverves der kun ret til stoette, saafremt den samlede maengde koed har vaeret oplagret i hele den aftalte oplagringsperiode.
9 I artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 2267/84 bestemmes det imidlertid, at oplaeggeren ved udloebet af en oplagringsperiode paa to maaneder paa visse betingelser kan udtage hele eller en del af den maengde koed, der er omfattet af kontrakten. I henhold til artikel 7, stk. 2, nedsaettes stoetten i saa fald tilsvarende.
10 Ved kontrakt af 5. november 1984 forpligtede Irsfeld sig paa grundlag af forordning nr. 2267/84 over for BALM til at lade 100 tons okseforfjerdinger af lige udskaering, jf. artikel 2, stk. 2, fjerde led, litra b), i forordning nr. 2267/84, indgaa i privat oplagring i ni maaneder.
11 Ved oplagringsmeddelelse af 19. november 1984 meddelte Irsfeld BALM, at selskabet havde indlagret 77 136,8 kg udbenede forfjerdinger, der var fremkommet ved opskaering af 100 514 kg forfjerdinger i uforarbejdet stand, dvs. en udnyttelsesgrad paa 76,742%. Den sidste del af koedet var blevet overgivet til koelehuset den 8. november 1984.
12 Ved skrivelse af 28. november 1984 meddelte BALM Irsfeld, at den kontraktlige oplagringsperiode var begyndt den 9. november 1984.
13 Den 31. januar 1985 ansoegte Irsfeld om udbetaling af et forskud paa stoetten vedroerende kontrakten. BALM udbetalte forskuddet, efter at der var stillet sikkerhed.
14 I forbindelse med en kontrol af udlagringssedlerne konstaterede BALM, at Irsfeld allerede havde udtaget 7 572,40 kg indlagret koed den 8. januar 1985, altsaa forud for udloebet af mindsteoplagringsperioden paa to maaneder. De kasser, der var udtaget foer tiden, indeholdt frosne dele af udbenet oksekoed "med undtagelse af slag og skank".
15 BALM naaede paa baggrund af de foreliggende dokumenter frem til, at 578,77 kg slag og skank, som endnu var paa lager, maatte medregnes til de 7 572,40 kg udbenet oksekoed, der var udtaget foer tiden. Efter BALM' s opfattelse skulle det derfor laegges til grund, at der i alt var udtaget 7 572,40 kg + 558,77 kg = 8 131,17 kg udbenet oksekoed foer tiden, hvilket ved en udnyttelsesgrad paa 76,742% svarede til 10 595,46 kg ikke-udbenet koed.
16 BALM fandt saaledes, at kun 89 918,54 kg ikke-udbenet koed (100 514 kg - 10 595,46 kg) i overensstemmelse med kontrakten var forblevet paa lageret i mindsteperioden paa to maaneder, svarende til 89,9% af kontraktmaengden, hvilket altsaa var under det i faellesskabsbestemmelserne kraevede minimum paa 90%.
17 Under henvisning til artikel 3, stk. 2 og 3, i forordning nr. 1091/80 afslog BALM at yde stoette og kraevede tilbagebetaling af det udbetalte forskud, samtidig med at sikkerheden blev erklaeret delvis fortabt.
18 Efter forgaeves at have klaget over denne afgoerelse anlagde Irsfeld sag ved Verwaltungsgericht Frankfurt am Main, idet selskabet gjorde gaeldende, at genstanden for kontrakten efter opskaeringen ikke laengere var oplagring af forfjerdinger, men oplagring af det koed, der var fremkommet ved opskaeringen. Den maengde koed (7 572,40 kg), som blev udtaget foer tiden, svarede ved en udnyttelsesgrad paa 76,742% til 9 867,60 kg ikke-udbenet koed. Hvis man traekker 9 867,60 kg ikke-udbenet koed fra de 100 514 kg ikke-udbenede okseforfjerdinger, som oprindelig stod til raadighed, er 90 646,40 ikke-udbenet oksekoed forblevet oplagret i mindsteoplagringsperioden, dvs. mere end 90% af kontraktmaengden.
19 Hessischer Verwaltungsgerichtshof, til hvilken sagen blev anket, var i tvivl om, hvorvidt der ved afgoerelsen af, om 90%-graensen er overholdt, i tilfaelde af udbening og opskaering forud for indlagringen kun skal tages hensyn til koeddele, der kan sammensaettes til hele fjerdinger i henhold til oplagringskontrakten, saaledes som det er gjort gaeldende af BALM, eller om det derimod som anfoert af Irsfeld er tilstraekkeligt, at de koeddele, der forbliver paa lageret indtil udloebet af mindsteoplagringsperioden paa to maaneder, efter vaegt udgoer mindst 90% af kontraktmaengden, uanset om de koeddele, der forbliver paa lageret, kan sammensaettes til hele udbenede forfjerdinger.
20 Hessischer Verwaltungsgerichtshof har derfor udsat sagen og anmodet Domstolen om at besvare foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"Skal bestemmelsen i artikel 4, stk. 2, litra b), i forordning (EOEF) nr. 2267/84 af 31. juli 1984 (EFT L 208, s. 31)
a) fortolkes saaledes, at et krav paa stoette bortfalder, saafremt oplaeggeren, der oprindelig har indlagret alt det koed, der er fremkommet ved udbening af okseforfjerdinger, forud for udloebet af mindsteoplagringsperioden udtager bestemte dele af koedet, saaledes at det koed, der forbliver paa lageret indtil oplagringsperiodens udloeb, ganske vist efter vaegt stadig udgoer over 90% af den maengde, for hvilken kontrakten er indgaaet, men saaledes at de fortsat oplagrede dele af koedet, der stadig kan sammensaettes til hele (udbenede) okseforfjerdinger, udgoer under 90% af den maengde, for hvilken kontrakten er indgaaet,
b) eller skal bestemmelsen fortolkes saaledes, at der, saafremt der udtages bestemte dele af de udbenede okseforfjerdinger forud for mindsteoplagringsperiodens udloeb, altid bestaar et krav paa stoette, naar de dele af koedet, der forbliver oplagret i hele mindsteoplagringsperioden, i alt udgoer mindst 90% af den maengde, for hvilken kontrakten er indgaaet, uden at det herved har nogen betydning, om disse dele af koedet kan sammensaettes til hele (udbenede) okseforfjerdinger?"
21 Det skal foerst undersoeges, om en erhvervsdrivende, der - som sagsoegeren i hovedsagen - efter udbening af koedet fra begyndelsen har indlagret hele den i oplagringskontrakten omhandlede maengde, bevarer retten til stoette til privat oplagring i henhold til forordning nr. 2267/84, saafremt han foretager en delvis udlagring inden udloebet af den i forordningens artikel 7, stk. 1, fastsatte mindsteoplagringsperiode paa to maaneder, selv om der ikke findes regler om en saadan situation i forordning nr. 2267/84.
22 Da oplaeggeren i henhold til artikel 4, stk. 2, litra a), i forordning nr. 2267/84 i tilfaelde af opskaering eller udbening kan indlagre en maengde, der svarer til en oprindelig ikke-udbenet maengde paa 90% eller derover af den i kontrakten aftalte maengde, og bevare retten til en tilsvarende nedsat stoette, maa oplaeggeren ligeledes, hvis han - som sagsoegeren i hovedsagen - fra begyndelsen har indlagret hele den i kontrakten omhandlede maengde, efterfoelgende kunne udlagre indtil 10% af kontraktmaengden inden udloebet af mindsteoplagringsperioden, for saa vidt som mindst 90% af kontraktmaengden indlagres og forbliver paa lageret i mindsteoplagringsperioden.
23 Hvad angaar den fortolkning, der boer anlaegges af artikel 4, stk. 2, litra b), i forordning nr. 2267/84, bemaerkes, at det paa ingen maade fremgaar af bestemmelsens ordlyd, at de koedstykker, der indlagres efter udbening, skal kunne sammensaettes til hele forfjerdinger under oplagringsperioden, og heller ikke at den delvise udlagring af op til 10% af kontraktmaengden, som bestemmelsen hjemler, noedvendigvis skal vedroere hele forfjerdinger.
24 Endvidere er der hverken i betragtningerne til forordning nr. 2267/84 eller i de forskellige bestemmelser i forordningen naevnt noget om de oplagrede deles karakter. Det er tvaertimod foerst og fremmest formaalet med stoetten til privat oplagring at sikre oplagring af en saa stor maengde oksekoed som muligt, uden hensyn til de oplagrede deles karakter.
25 Endelig fremgaar det af den sjette betragtning til forordning nr. 1091/80, som der henvises til i artikel 1, stk. 3, i forordning nr. 2267/84, at undtagelserne i artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 2267/84 har til formaal, under hensyntagen til handelssaedvanerne og til visse praktiske forhold, at give oplaeggeren mulighed for visse afvigelser med hensyn til de maengder, der skal indlagres i henhold til oplagringskontrakten.
26 Som det med rette er anfoert af Kommissionen, ville denne mulighed for maengdeafvigelser for oplaeggeren blive begraenset betydeligt, hvis det var en betingelse for at anvende bestemmelsen, at de stykker koed, der indlagres og forbliver paa lageret indtil udloebet af mindsteoplagringsperioden, skulle kunne saettes sammen til hele forfjerdinger.
27 Spoergsmaalet fra Hessischer Verwaltungsgerichtshof skal herefter besvares med, at artikel 4, stk. 2, litra b), i forordning nr. 2267/84 skal fortolkes saaledes, at oplaeggeren - saafremt der udtages bestemte dele af udbenede okseforfjerdinger forud for udloebet af mindsteoplagringsperioden paa to maaneder i henhold til artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 2267/84 - har ret til stoette til privat oplagring af oksekoed, naar de dele af koedet, der forbliver i privat oplagring i mindsteoplagringsperioden, svarer til en oprindelig ikke-udbenet maengde paa 90% eller derover af den maengde, for hvilken kontrakten er indgaaet, uden at det er noedvendigt, at de dele, der forbliver oplagret, kan sammensaettes til hele udbenede forfjerdinger.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
28 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Anden Afdeling)
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Hessischer Verwaltungsgerichtshof ved kendelse af 17. august 1992, for ret:
Artikel 4, stk. 2, litra b), i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2267/84 af 31. juli 1984 om ydelse af en skoensmaessigt forudfastsat stoette til privat oplagring af hele og halve kroppe og for- og bagfjerdinger i oksekoedsektoren, skal fortolkes saaledes, at oplaeggeren - saafremt der udtages bestemte dele af udbenede okseforfjerdinger forud for udloebet af mindsteoplagringsperioden paa to maaneder i henhold til artikel 7, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 2267/84 - har ret til stoette til privat oplagring af oksekoed, naar de dele af koedet, der forbliver i privat oplagring i mindsteoplagringsperioden, svarer til en oprindelig ikke-udbenet maengde paa 90% eller derover af den maengde, for hvilken kontrakten er indgaaet, uden at det er noedvendigt, at de dele, der forbliver oplagret, kan sammensaettes til hele udbenede forfjerdinger.