DOMSTOLENS DOM (Anden Afdeling)
18. december 2007
Sag C-135/06 P
Roderich Weißenfels
mod
Europa-Parlamentet
»Appel – løn – børnetilskud – fradrag af tillæg af samme art fra anden side – fuld prøvelsesret – tvister, der angår pengebeløb«
Angående: Appel af dom afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 25. januar 2006, Roderich Weißenfels mod Parlamentet
(sag T-33/04, ikke trykt i Samling af Afgørelser), med påstand om ophævelse af denne dom.
Udfald: Dommen afsagt af Retten i Første Instans ophæves.
Sammendrag
1.        Tjenestemænd – søgsmål – søgsmål til prøvelse af en bekræftende afgørelse – antagelse til realitetsbehandling på grund af
manglende udløb af fristen for anfægtelse af den bekræftende afgørelse
(Tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)
2.        Tjenestemænd – søgsmål – fuld prøvelsesret – tvister, der angår pengebeløb, som omhandlet i vedtægtens artikel 91, stk. 1
– begreb
(Tjenestemandsvedtægten, art. 91, stk. 1)
3.        Tjenestemænd – løn – familietillæg – dobbelt børnetilskud
(Tjenestemandsvedtægten, art. 67, stk. 2 og 3)
1.        Et søgsmål, der anlægges til prøvelse af en bekræftende afgørelse, skal kun afvises, hvis den bekræftede afgørelse er blevet
endelig i forhold til den pågældende, idet der ikke er anlagt sag til prøvelse inden søgsmålsfristens udløb. Hvis afgørelsen
derimod ikke er blevet endelig, har den pågældende ret til at få efterprøvet den bekræftende afgørelse eller begge afgørelserne.
Det vil i øvrigt være i strid med en ordentlig retspleje at forpligte sagsøgeren til at indbringe et nyt søgsmål ved Retten
til prøvelse af en afgørelse, som omhandler samme spørgsmål som en tidligere afgørelse. En påstand om annullation af denne
nye afgørelse, der er nedlagt i replikken, kan derfor realitetsbehandles.
2.        »Tvister, der angår pengebeløb«, som omhandlet i vedtægtens artikel 91, stk. 1, udgør ikke kun erstatningssøgsmål, som ansatte
har anlagt imod en institution, men også alle søgsmål, som tilsigter, at en institution betaler en ansat et beløb, som sidstnævnte
mener at være berettiget til i henhold til vedtægten eller en anden retsakt, som regulerer deres ansættelsesforhold.
Heraf følger, at en ansats påstand om, at den pågældende institution betaler ham de beløb, som ifølge ham uretmæssigt er blevet
tilbageholdt i hans løn, med tillæg af lovfæstede renter, udgør en tvist, der angår et pengebeløb som omhandlet i vedtægtens
artikel 91, stk. 1.
Den fulde prøvelsesret, der indrømmes Fællesskabets retsinstanser i vedtægtens artikel 91, stk. 1, indebærer, at vedkommende
retsinstans i de tvister, den behandler, skal finde en fuldstændig løsning, altså træffe afgørelse vedrørende alle den ansattes
rettigheder og forpligtelser, eller overlade den pågældende institution under retsinstansens kontrol opfyldelsen af denne
del af dommen på de præcise betingelser, som retsinstansen fastsætter.
Det tilkommer derfor Fællesskabets retsinstanser, modsat det af en institution anførte, i givet fald at forpligte en institution
at betale et beløb, som en sagsøger er berettiget til i henhold til vedtægten eller en anden retsakt.
3.        Vedtægtens artikel 67, stk. 2, skal fortolkes således, at kun de tilskud, som kan sammenlignes og har samme formål, kan udgøre
tilskud af samme art som omhandlet i bestemmelsen.
I henhold til vedtægtens artikel 67, stk. 3, kan børnetilskuddet fordobles, når det pågældende barn påfører tjenestemanden
betydelige udgifter som følge af et mentalt eller fysisk handicap. Heraf følger, at et sammenligneligt tilskud kun kan fratrækkes
i den del af børnetilskuddet, som ved fordoblingen tilføjes det tilskud, som den ansatte under alle omstændigheder har ret
til.
Det luxembourgske særlige tilskud for handicappede adskiller sig klart fra vedtægtens tilskud i flere henseender.
Det luxembourgske tilskud, som ydes alene på grundlag af bopæl på det luxembourgske område, og som ikke er forbundet med et
beskæftigelsesforhold, tilsigter ved egnede foranstaltninger at afhjælpe et handicap, som præcist er defineret i loven. Tilskuddet
ydes personer, som har et eller flere fysiske eller mentale handicap, og som trods behandling, uddannelse eller særlig genoptræning,
og trods anvendelse af passende udstyr, er så handicappede, at den pågældende person ikke kan leve uden støtte eller bistand
fra en tredje person. Tilskuddet skal klart gøre det muligt at dække de udgifter, der er nødvendige for en i hvert fald delvis
ansættelse af en tredje person, hvilke udgifter ikke kan dækkes af fordoblingen af børnetilskuddet, som bl.a. kan dække udgifter
til behandling, genoptræning, udstyr, særlig uddannelse eller indretning af bolig.
Det følger heraf, at den del af børnetilskuddet, der ydes i henhold til vedtægtens artikel 67, stk. 3, og det luxembourgske
tilskud hverken har samme indhold
eller samme formål, hvorfor det ikke er af samme art som omhandlet i vedtægtens artikel
67, stk. 2.