61982CJ0171_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved dom af 2 . juni 1982, indgaaet til Domstolen den 24 . juni s.aa ., har Tribunal de grande instance de Lyon i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 stillet et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 46 i Raadets forordning nr . 1408/71 af 14 . juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet ( EFT 1971 II, s . 366 ), og vedroerende fortolkningen af EOEF-traktatens artikel 51 .
2 Dette spoergsmaal er blevet rejst under en sag mellem Biagio Valentini og Association pour l ' emploi dans l ' industrie et le commerce ( ASSEDIC ), Lyon .
3 Valentini, der er italiensk statsborger, arbejdede i Italien indtil 1957 og er i kraft heraf siden sit 60 . aar, dvs . siden 1974, berettiget til en ved bidragsindbetaling erhvervet alderspension, der udgoer 15 FF om dagen, og som afholdes af Istituto nazionale per la previdenza sociale ( INPS ).
4 Valentini arbejdede siden i Frankrig fra 1963 til 1977 og oppebar fra en alder af 60 aar, dvs . fra da han i 1977 afbroed sin loennede beskaeftigelse, en garanteret indkomst i henhold til en ordning benaevnt »garantie de ressources démission« ( indkomstsikring ved fratraeden ).
5 Ordningen vedroerende den garanterede indkomst ved fratraeden blev indfoert i Frankrig for en begraenset periode ved den nationale tvaerfaglige overenskomst af 13 . juni 1977, der udvidede og aendrede den nationale tvaerfaglige overenskomst af 27 . marts 1972 vedroerende en ordning om en garanteret indkomst ved afskedigelse, »garantie de ressources licenciement«, hvorved man ogsaa udvidede ordningen i bilaget til overenskomsten af 31 . december 1958, der oprettede den nationale tvaerfaglige arbejdsloeshedsforsikring, og hvis grundlag var artikel L 351-5 i Code du travail . Denne ordning administreres af ASSEDIC-afdelinger, der ogsaa varetager ordningens oekonomiske forvaltning, og som er sammensluttet i Union interprofessionnelle pour l ' emploi dans l ' industrie et le commerce ( UNEDIC ).
6 Den garanterede indkomst tildeles fratraadte arbejdstagere over 60 aar paa betingelse af, at de gennem 10 aar har vaeret omfattet af en social sikringsordning for arbejdstagere i forbindelse med erhvervsudoevelse inden for arbejdsloeshedsforsikringsordningens anvendelsesomraade, og at de som hovedregel kan godtgoere et ubrudt tilhoersforhold paa et aar til en eller flere virksomheder i de fem aar, der gaar forud for deres fratraeden .
7 Den garanterede indkomst svarer til et dagligt beloeb paa 70 % af den gennemsnitlige daglige loen i de tre sidste beskaeftigelsesmaaneder . Den kan dog nedsaettes i henhold til artikel 38 i tillaegget af 13 . juni 1977 til bilaget til ordningen om saerlige ydelser til arbejdsloese loenmodtagere over 60 aar . Denne bestemmelse, der udgoer et led i den foernaevnte nationale tvaerfaglige overenskomst af 13 . juni 1977, har til formaal at begraense den garanterede indkomst »saaledes, at sammenlagt med en alderspension, beregnet pr . dag, maa summen af de to ydelser hoejst udgoere 70 % af den daglige loen, der skal laegges til grund for beregningen« .
8 Valentini blev af ASSEDIC, Lyon, anerkendt som berettiget til den garanterede indkomst, idet han opfyldte de fornoedne betingelser udelukkende paa grundlag af sit arbejde i Frankrig . Dog fradrog ASSEDIC i det daglige beloeb, som udbetaltes til ham, den italienske alderspension paa 15 FF om dagen, saaledes at summen af de to ydelser ikke oversteg graensen paa 70 % af den forudgaaende daglige loen .
9 Valentini bestred lovligheden af denne beregningsmetode ved Tribunal de grande instance de Lyon, der besluttede at udsaette sagen
»indtil De europaeiske Faellesskabers Domstol ved fortolkning af artikel 46 i forordning nr . 1408/71 af 14 . juni 1971 og af EOEF-traktatens artikel 51 har afgjort, hvorvidt en i Frankrig bosat arbejdstager med italiensk statsborgerskab, som siden sit 60 . aar har oppebaaret en alderspension i Italien, og som i Frankrig i henhold til tillaegget af 13 . juni 1977 til bilaget til ordningen om saerlige ydelser til arbejdsloese loenmodtagere er berettiget til en garanteret indkomst paa 70 % af sin daglige loen, kan kraeve udbetalt saavel sin italienske pension som den franske ydelse paa 70 % af sin daglige loen, eller om den franske institution ASSEDIC, der udbetaler ham sidstnaevnte ydelser, er berettiget til heri at traekke det beloeb, som udbetales af den italienske institution, fra den franske ydelse.«
10 Det fremgaar af den nationale rets dom, at spoergsmaalet hovedsageligt drejer sig om, hvorvidt en ydelse, som den i de franske regler omhandlede garanterede indkomst ved fratraeden, er omfattet af artikel 46 i forordning nr . 1408/71, saaledes at anvendelsen af nationale antikumulationsbestemmelser er udelukket . Naermere bestemt bestaar spoergsmaalet af to led . Det
foerste er, om »den garanterede indkomst« er en ydelse af samme art som en alderspension i forordningens forstand, det andet, om nationale eller faellesskabsretlige antikumulationsbestemmelser kan finde anvendelse, naar ydel- sernes art er fastlagt og skyldigt hensyn tages til EOEF-traktatens artikel 51 .
11 For saa vidt angaar spoergsmaalets foerste led, har sagsoegte i hovedsagen samt den franske regering og Kommissionen gjort gaeldende, at en ydelse som den franske garanterede indkomst ved fratraeden ikke kan betragtes som alderspension, enten fordi der er tale om arbejdsloeshedsydelser, hvilket ASSEDIC, Lyon, og den franske regering har gjort gaeldende, eller, som anfoert af Kommissionen, fordi det drejer sig om en saeregen form for ydelser, der indtil nu ikke har vaeret omfattet af forordning nr . 1408/71, hvorfor saadanne ydelser ikke kan betragtes som vaerende af »samme art« som alderspensionsydelser .
12 Heroverfor har den italienske regering gjort gaeldende, at en ydelse som her omhandlet, boer betragtes som vaerende af »samme art« som en alderspension paa grund af de kriterier, der kraeves opfyldt for dens erhvervelse, isaer alderskriteriet .
13 Ifoelge Domstolens faste praksis boer sociale sikringsydelser, uanset de forskellige nationale lovgivningers egenart, betragtes som vaerende af samme art, naar deres genstand og formaal samt deres beregningsgrundlag og tildelingsbetingelser er identiske . Derimod er formelle kendetegn ikke faktorer, der skal tages i betragtning ved klassificeringen af ydelserne .
14 Herved bemaerkes det, at de alderspensionsydelser, der er omhandlet i artikel 4, stk . 1, litra c ), og artikel 46 i forordning nr . 1408/71, vaesentligst er kendetegnet ved, at de skal sikre et udkomme for personer, der ophoerer med at arbejde, naar de naar en vis alder, og som herefter ikke laengere er forpligtet til at staa til raadighed for arbejdsmarkedet . Endvidere bemaerkes, at systemet i
artikel 46 vedroerende sammenlaegning, og forholdsmaessig beregning af ydelser hviler paa den forudsaetning, at disse ydelser normalt finansieres og erhverves paa grundlag af de berettigedes egne bidrag og beregnes paa grundlag af varigheden af deres tilknytning til forsikringsordningen .
15 Det samme foelger i oevrigt af den samlet bedoemmelse af bestemmelserne i afsnit III, kapitel 3, i forordning nr . 1408/71, saerligt artikel 45 ; og af de formaal, der er opregnet i sjette betragtning til forordningen, i hvilket det hedder : »disse maal skal isaer naas ved sammenlaegning af alle perioder, der efter de enkelte medlemsstaters lovgivning danner grundlag for erhvervelse og bevarelse af ret til ydelser og for ydelsernes beregning . . . «, og i den ottende betragtning, der udtrykkeligt omtaler rettigheder til alderspensionsydelser, der er erhvervet paa grundlag af forsikringsperioder i forskellige medlemsstater .
16 Det bemaerkes endvidere, at selv om en ydelse som den i naervaerende sag foreliggende har visse lighedspunkter med en alderspension, for saa vidt angaar genstand og formaal, isaer at den skal sikre et udkomme for personer, der har naaet en vis alder, adskiller den sig imidlertid klart fra en alderspension, naar dens beregningsgrundlag og dens tildelingsbetingelser sammenlignes med det princip om sammenlaegning og forholdsmaessig beregning, der ligger til grund for forordning nr . 1408/71 .
17 Den garanterede indkomst adskiller sig ogsaa fra en alderspension ved at forfoelge et beskaeftigelsespolitisk formaal, idet den bidrager til at frigoere arbejdspladser, besat med arbejdstagere, der naermer sig pensionsalderen, til fordel for yngre arbejdsloese, et formaal der, i forbindelse med den oekonomiske krise, Faellesskabet har undergaaet i en vis aarraekke, foerst er blevet aktuelt efter ivaerksaettelsen af forordning nr . 1408/71 .
18 Det bemaerkes i oevrigt, at Kommissionen har forelagt Raadet et forslag, der tilsigter at supplere forordning nr . 1408/71 med henblik paa at tage hensyn til de omhandlede ydelsers egenart .
19 Det maa herefter antages, at en ydelse af den her omhandlede art ikke kan betragtes som vaerende af samme art som de alderspensionsydelser, der er omfattet af artikel 46 i forordning nr . 1408/71 .
20 For saa vidt angaar spoergsmaalets andet led vedroerende anvendelsen af nationale antikumulationsbestemmelser, bemaerkes endvidere, at ifoelge artikel 12, stk . 2, i forordning nr . 1408/71, er bestemmelser i en medlemsstats lovgivning vedroerende nedsaettelse, suspension eller bortfald i tilfaelde af kumulation af to eller flere sociale sikringsydelser anvendelig over for den berettigede, selv om det drejer sig om ydelser, opnaaet i henhold til en anden medlemsstats lovgivning, naar disse ikke er ydelser af samme art vedroerende alderspension, invalidepension samt pension til efterladte eller i anledning af erhvervssygdom .
21 Under disse omstaendigheder er det ikke noedvendigt at undersoege spoergsmaalet om, hvilke antikumulationsbestemmelser, der ville vaere anvendelige over for ydelser af samme art som de alderspensionsydelser, der er omhandlet i artikel 12, stk . 2, 2 . pkt ., i forordning nr . 1408/71 .
22 For saa vidt angaar artikel 12, stk . 2, 1 . pkt ., bemaerkes endvidere, at denne er forenelig med traktatens artikel 51, der ikke forbyder anvendelsen af nationale antikumulationsregler, naar ydelserne, som de her omhandlede, ikke er af samme art som ydelser hidroerende fra alderspension, invalidepension samt pension til efterladte eller i anledning af erhvervssygdom i forordning nr . 1408/71 ' s forstand . For saa vidt som nationale antikumulationsregler anvendes paa samme maade over for statsborgere i alle medlemsstater uden hensyn til nationalitet, er der ikke tale om forskelsbehandling, som omhandlet i EOEF-traktatens artikel 48 .
23 Det forelagte spoergsmaal maa derfor besvares saaledes, at en ydelse som den i de franske bestemmelser omhandlede »garanterede indkomst ved fratraeden« ikke er omfattet af artikel 46 i forordning nr . 1408/71, og er der tale om kumulation af en saadan indtaegt med en alderspension fra andre medlemsstater, er faellesskabsretten ikke til hinder for, at nationale antikumulationsregler bringes i anvendelse .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
24 De udgifter, der er afholdt af den franske regering, den italienske regering og Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende det spoergsmaal, som er forelagt den af Tribunal de grande instance de Lyon ved dom af 2 . juni 1982, for ret :
En ydelse som den i de franske bestemmelser omhandlede »garanterede indkomst ved fratraeden« er ikke omfattet af artikel 46 i forordning nr . 1408/71, og er der tale om kumulation af en saadan indtaegt med en alderspension fra andre medlemsstater, er faellesskabsretten ikke til hinder for, at nationale antikumulationsregler bringes i anvendelse .