Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 13. februar 2020 – МАK ТURS
Sag C-376/19
»Præjudiciel forelæggelse – artikel 53, stk. 2, i Domstolens procesreglement – national ordning, hvorefter en arbejdsgiver kan pålægges en bødestraf på et forud fastsat minimumsbeløb, der ikke kan gøres til genstand for domstolsprøvelse – manglende tilknytning til EU-retten – åbenbart, at Domstolen ikke har kompetence«
1.      Præjudicielle spørgsmål – Domstolens kompetence – grænser – anmodning om fortolkning af EU-retlige bestemmelser, som åbenbart ikke finder anvendelse i hovedsagen eller ikke er relevante for afgørelsen af den pågældende sag – åbenbart, at Domstolen ikke har kompetence
(Art. 5, stk. 4, TEU; art. 153, stk. 1 og 2, og art. 267 TEUF)
(jf. præmis 15, 18-20 og 25 samt konkl.)
2.      Præjudicielle spørgsmål – Domstolens kompetence – grænser – anmodning om fortolkning af Unionens charter om grundlæggende rettigheder – genstand for den nationale tvist uden tilknytning til EU-retten – åbenbart, at Domstolen ikke har kompetence
(Art. 6, stk. 1, TEU; art. 267 TEUF; Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 17, stk. 1, art. 49, stk. 1 og 3, og art. 51, stk. 1 og 2; Domstolens procesreglement, art. 53, stk. 2)
(jf. præmis 21-25 samt konkl.)
Konklusion
Det er åbenbart, at Den Europæiske Unions Domstol ikke har kompetence til at besvare de spørgsmål, som den er blevet forelagt af Rayonen sad Blagoevgrad (kredsdomstolen i Blagoevgrad, Bulgarien) ved afgørelse af 11. april 2019.