DOMSTOLENS KENDELSE (Niende Afdeling)
16. juli 2024 (*)
» Præjudiciel forelæggelse – artikel 99 i Domstolens procesreglement – besvarelse, der klart kan udledes af retspraksis, eller som ikke giver anledning til rimelig tvivl – direktiv 92/83/EØF – artikel 3, stk. 1 – fastsættelse af punktafgiften på øl – metode til beregning af Plato-graden – lovgivningsmæssig ændring, der har til formål at præcisere denne metode – direktiv (EU) 2020/1151 – artikel 1, nr. 1) – dette direktivs manglende indvirkning på tidligere fastlagte situationer «
I sag C-724/23,
angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Diikitiko Protodikio Thessalonikis (forvaltningsdomstolen i første instans i Thessaloniki, Grækenland) ved afgørelse af 29. september 2023, indgået til Domstolen den 28. november 2023, i sagen
ATHINAÏKI ZYTHOPOIIA A.E.
mod
Anexartiti Archi Dimosion Esodon,
har
DOMSTOLEN (Niende Afdeling),
sammensat af afdelingsformanden, O. Spineanu-Matei, formanden for Fjerde Afdeling, C. Lycourgos (refererende dommer), og dommer L.S. Rossi,
generaladvokat: J. Richard de la Tour,
justitssekretær: A. Calot Escobar,
idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet at træffe afgørelse ved begrundet kendelse i overensstemmelse med artikel 99 i Domstolens procesreglement,
afsagt følgende
Kendelse
1        Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 1 i Rådets direktiv (EU) 2020/1151 af 29. juli 2020 om ændring af direktiv 92/83/EØF om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer (EUT 2020, L 256, s. 1), i den udstrækning denne bestemmelse ændrede artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 92/83/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer (EFT 1992, L 316, s. 21).
2        Anmodningen er indgivet inden for rammerne af en tvist mellem ATHINAÏKI ZYTHOPOIIA A.E. (herefter »Athinaïki Zythopoiia«) og Anexartiti Archi Dimosion Esodon (uafhængig offentlig afgiftsmyndighed, Grækenland) (herefter »AADE«) vedrørende den punktafgift, som blev opkrævet for 2019 for en af dette selskab fremstillet og markedsført aromatiseret øl.
Retsforskrifter
EU-retten
3        Artikel 3, stk. 1, i direktiv 92/83 havde i den oprindelige affattelse følgende ordlyd:
»Den punktafgift, som medlemsstaterne opkræver på øl, fastsættes på grundlag af antallet
–      af hektoliter/Plato-grad eller
–      af hektoliter/virkeligt alkoholindhold
af det færdige produkt.«
4        Anden og tredje betragtning til direktiv 2020/1151 har følgende ordlyd:
»(2)      For at sikre en ensartet anvendelse af betingelserne for fastsættelse af punktafgiften for øl er det nødvendigt at fastsætte betingelserne for måling af Plato-graden. Navnlig hvad angår måling af Plato-graden for sødet eller aromatiseret øl[…] er det vigtigt at præcisere, at de ingredienser i øl, der er blevet tilsat efter gæringen, også tages i betragtning ved måling af Plato-graden. I betragtning af de praktiske vanskeligheder, der er forbundet med at identificere og måle tørekstraktet af den oprindelige mask i det færdige produkt, er en sådan præcisering nødvendig og begrundet i behovet for at fastlægge en harmoniseret fremgangsmåde, der vil sikre en korrekt og ukompliceret anvendelse af nævnte regler for de berørte afgiftspligtige personer og for skatteforvaltningerne samt et effektivt fiskalt tilsyn i forhold til risikoen for svig, unddragelse eller misbrug.
(3)      For at sikre en smidig overgang til en harmoniseret metode til måling af Plato-graden i øl er det hensigtsmæssigt at tillade, at de medlemsstater, som den 29. juli 2020 ikke tager ingredienser i øl, der er blevet tilsat efter gæringen, i betragtning ved måling af Plato-graden, fortsat anvender den metode, som de for øjeblikket anvender, i en overgangsperiode.«
5        Ved direktivets artikel 1, nr. 1), blev der til artikel 3, stk. 1, i direktiv 92/83 føjet et andet og tredje afsnit, der er affattet som følger:
»Alle ingredienserne i øl, herunder ingredienser, der tilsættes efter fuldendt gæring, skal tages i betragtning ved måling af Plato-graden.
Uanset stk. 1, andet afsnit, kan medlemsstater, som den 29. juli 2020 ikke tager ingredienser i øl, der er blevet tilsat efter gæringen, i betragtning ved måling af Plato-graden, fortsætte hermed indtil den 31. december 2030.«
6        I henhold til artikel 2 i direktiv 2020/1151 skulle medlemsstaterne senest den 31. december 2021 vedtage og offentliggøre de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet og anvende disse bestemmelser fra den 1. januar 2022.
7        Ifølge artikel 3 i direktiv 2020/1151 trådte direktivet i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Græsk ret
8        På tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen var direktiv 92/83 gennemført i græsk ret ved Nomos 2960/2001 »Ethnikos Teloneiakos Kodikas« (lov 2960/2001 »den nationale toldkodeks«, FEK A’ 265/22.11.2001), som affattet ved artikel 1, stk. 1, i Nomos 3336/2005 (lov 3336/2005 FEK A’ 96/20.04.2005) (herefter »den nationale toldkodeks«).
9        I henhold til den nationale toldkodeks’ artikel 86 dækker begrebet »øl« to typer produkter med et virkeligt alkoholindhold på over 0,5% vol., nemlig dels alkoholholdige drikkevarer, der henhører under pos. 2203 i den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EFT 1987, L 256, s. 1), som ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/1754 af 6. oktober 2015 (EUT 2015, L 285, s. 1) (herefter »KN«), dels blandinger af øl og ikke-alkoholholdige drikkevarer, der henhører under pos. 2206 i KN.
10      Den nationale toldkodeks’ artikel 87 bestemmer i litra a), nr. 1), at punktafgiften på disse varer fastsættes på grundlag af antallet af hektoliter pr. Plato-grad, og bemyndiger i stk. 1, litra c), de udøvende myndigheder til at fastsætte metoden til beregning af Plato-graden.
11      På grundlag af denne delegerede beføjelse vedtog finansministeren apofasi 3006674/1102/0029/2010 »Tropos ypologismou vathmon PLATO sti byra« (afgørelse nr. 3006674/1102/0029/2010 »metoden til beregning af Plato-graden i øl«, FEK B’ 528/27.04.2010) (herefter »finansministerens afgørelse«).
12      Ifølge bilag I til finansministerens afgørelse er Plato-graden ved denne beregning den værdi, som udtrykker massen i gram (g) af (tørt) maltekstrakt eller andre stivelsesholdige eller sukkerholdige råstoffer, der er indeholdt i 100 cm3 (ml) eller 100 g af den urt, som øllen fremstilles af, inden gæringen påbegyndes.
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
13      Athinaïki Zythopoiia fremstiller en aromatiseret øl med handelsnavnet Amstel Radler. Dette produkt består af en blanding af øl og ikke-alkoholholdige stoffer, nemlig citronsaft, appelsinsaft og sukkeropløsning. Tilsætningen af disse stoffer finder sted efter alkoholgæringens afslutning og fører ikke til en ny gæringsproces.
14      Athinaïki Zythopoiia indgav i perioden februar 2019 til januar 2020 12 afgiftsangivelser vedrørende den punktafgift og de andre afgifter, der skulle betales for salget af denne vare i løbet af 2019.
15      Som følge af disse angivelser betalte Athinaïki Zythopoiia for det nævnte salg 1 087 279,10 EUR i punktafgift og 44 534,96 EUR i andre afgifter. Disse beløb blev fastsat på grundlag af en analyse i et statsligt laboratorium af prøver af den i hovedsagen omhandlede aromatiserede øl efter gæring og tilsætning af ikke-alkoholholdige stoffer. Ifølge denne analyse udviste produktet en Plato-grad på 10,07. Dette tal blev afrundet til 10.
16      Idet Athinaïki Zythopoiia var af den opfattelse, at Plato-graden ikke skulle have været målt på grundlag af samtlige de stoffer, der fandtes i denne aromatiserede øl, men på grundlag af massen af tørstof i den oprindelige urt før gæring, indgav selskabet den 10. april 2020 en anmodning om tilbagebetaling af halvdelen af den betalte punktafgift og øvrige afgifter. Ifølge selskabet ville en korrekt beregning for den nævnte aromatiserede øl nemlig føre til en Plato-grad på 5.
17      Til støtte for anmodningen om delvis tilbagebetaling henviste Athinaïki Zythopoiia navnlig til dom af 17. maj 2018, Kompania Piwowarska (C-30/17, EU:C:2018:325), hvori Domstolen fastslog, at artikel 3, stk. 1, i direktiv 92/83 skal fortolkes således, at tørstoffet i stamurten skal lægges til grund ved fastsættelsen af afgiftsgrundlaget for aromatiseret øl ved hjælp af Plato-skalaen uden hensyn til de aromastoffer og den sukkeropløsning, der tilsættes efter gæringens afslutning.
18      Efter at de græske skattemyndigheder implicit havde afvist Athinaïki Zythopoiias anmodning om delvis tilbagebetaling, anlagde selskabet sag mod AADE ved Diikitiko Protodikio Thessalonikis (forvaltningsdomstolen i første instans i Thessaloniki, Grækenland), som er den forelæggende ret.
19      AADE har for denne ret anført, at Athinaïki Zythopoiia i 2014 blev underrettet om, at skattemyndighederne fortolkede den græske lovgivning, herunder finansministerens afgørelse, således, at Plato-graden for aromatiseret øl, der henhører under pos. 2206 i KN, skal beregnes på grundlag af samtlige ingredienser i det færdige produkt og ikke kun på grundlag af den traditionelle øl henhørende under pos. 2203 i KN, der indgår i færdigvaren som ingrediens.
20      For så vidt angår Athinaïki Zythopoiias henvisning til Domstolens fortolkning af artikel 3, stk. 1, i direktiv 92/83 i dom af 17. maj 2018, Kompania Piwowarska (C-30/17, EU:C:2018:325), har AADE gjort gældende, at der ikke skal tages hensyn til denne fortolkning, eftersom det følger af den præcisering, der blev foretaget ved direktiv 2020/1151, at den beregningsmetode, der skal anvendes, ikke er den af Domstolen nævnte, men den, som består i at tage hensyn til samtlige ingredienser i det færdige produkt.
21      Den forelæggende ret har konstateret, at de faktiske omstændigheder i hovedsagen ligger forud for ikrafttrædelsen, og endog for vedtagelsen, af direktiv 2020/1151. Den har udledt heraf, at den nye affattelse af artikel 3, stk. 1, i direktiv 92/83, der blev indført ved direktiv 2020/1151, ikke finder anvendelse.
22      Den forelæggende ret ønsker imidlertid oplyst, om den præcisering, der blev foretaget i 2020 efter en lovgivningsprocedure, som blev indledt i 2016, og hvorefter Plato-graden skal beregnes på grundlag af alle det færdige produkts ingredienser, herunder dem, der tilsættes efter gæringen, er af rent fortolkningsmæssig karakter og derfor skal tages i betragtning som sådan i sager som hovedsagen, der vedrører faktiske omstændigheder, som ligger forud for ikrafttrædelsen af direktiv 2020/1151.
23      Den forelæggende ret udelukker heller ikke, at den ved direktiv 2020/1151 foretagne præcisering udgør en »ny omstændighed«, der kan foranledige Domstolen til at ændre den fortolkning, som den anlagde i dom af 17. maj 2018, Kompania Piwowarska (C-30/17, EU:C:2018:325).
24      På denne baggrund har Diikitiko Protodikio Thessalonikis (forvaltningsdomstolen i første instans i Thessaloniki) besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)      Kan bestemmelsen i artikel 1 i [direktiv 2020/1151], som i artikel 3, stk. 1, [i direktiv 92/83] tilføjede følgende afsnit: »Alle ingredienserne i øl, herunder ingredienser, der tilsættes efter fuldendt gæring, skal tages i betragtning ved måling af Plato-graden«, betragtes som en reel fortolkning som et led i fastlæggelsen af den egentlige betydning af begrebet »Plato-grad« og beregningsmåden for denne?
2)      Hvis det foregående spørgsmål besvares bekræftende, er dom af 17. maj 2018, Kompania Piwowarska (C-30/17, EU:C:2018:325), som anlagde en diametralt modsat fortolkning af bestemmelsen i artikel 3, stk. 1, i direktiv 92/83[…], da bindende på et tidspunkt før vedtagelsen af [direktiv 2020/1151] og inden udløbet af fristen for dets gennemførelse i den nationale retsorden, dvs. før den 31. december 2021, i forbindelse med undersøgelsen af en anmodning om tilbagebetaling af med urette indbetalt punktafgift fra en medlemsstat, som beregnede Plato-grade[n] med henblik på at fastsætte punktafgiften på »det færdige produkt« ved at tage hensyn til [samtlige ingredienser i øllen] (herunder ingredienser, der tilsættes efter fuldendt gæring)?
3)      Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, kan vedtagelsen af bestemmelsen i artikel 1 i [direktiv 2020/1151] på grundlag af ovenstående ræsonnement under alle omstændigheder da anses for at være [en ny omstændighed], der begrunder (eller kræver), at Den Europæiske Unions Domstol atter vurderer spørgsmålet om fortolkningen af bestemmelsen i artikel 3, stk. 1, i direktiv 92/83[…] fra og med dets ikrafttrædelse (jf. kendelse af 5.3.1986, Wünsche mod Tyskland, 69/85, EU:C:1986:104, præmis 15, dom af 11.6.1987, X, 14/86, EU:C:1987:275, præmis 12, og af 6.3.2003, Kaba, C-466/00, EU:C:2003:127, præmis 39, samt kendelse af 30.6.2016, Sokoll-Seebacher og Naderhirn, C-634/15, EU:C:2016:510, præmis 19)? Ville Domstolens fortolkning af denne bestemmelse vedrørende beregningsmåden for Plato-grade[n] med henblik på at fastsætte den skyldige punktafgift i et sådant tilfælde afvige fra den fortolkning, der blev anlagt i ovennævnte dom af 17. maj 2018, Kompania Piwowarska (C-30/17, EU:C:2018:325)?«
De præjudicielle spørgsmål
25      I henhold til artikel 99 i Domstolens procesreglement kan Domstolen til enhver tid på forslag fra den refererende dommer og efter at have hørt generaladvokaten beslutte at træffe afgørelse ved begrundet kendelse, bl.a. hvis besvarelsen af et præjudicielt spørgsmål klart kan udledes af retspraksis, eller hvis besvarelsen af spørgsmålet ikke giver anledning til rimelig tvivl.
26      Der er anledning til at anvende denne bestemmelse i den foreliggende sag.
Det første spørgsmål
27      Ved det første spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 1, nr. 1), i direktiv 2020/1151 udgør en rent fortolkningsmæssig bestemmelse, dvs. en bestemmelse, som ikke ændrer indholdet af den gældende ret, men begrænser sig til at præcisere, hvordan denne ret skal forstås.
28      Besvarelsen af dette spørgsmål må anses for ikke at give anledning til rimelig tvivl.
29      Det bemærkes i denne henseende, at det fremgår af anden og tredje betragtning til direktiv 2020/1151, at den ved direktivets artikel 1, nr. 1), indførte præcisering har til formål at sikre en ensartet metode til beregning af »Plato-graden«.
30      Denne præcisering afviger fra den fortolkning af artikel 3, stk. 1, i direktiv 92/83, som Domstolen anlagde i dom af 17. maj 2018, Kompania Piwowarska (C-30/17, EU:C:2018:325).
31      I denne doms præmis 26-28 støttede Domstolen i mangel af en definition i EU-lovgivningen af begrebet »Plato-grad« eller af metoden til beregning af denne grad sig på begrebets sædvanlige betydning i bryggeribranchen.
32      Domstolen bemærkede i de nævnte præmisser i dommen, at Plato-skalaen i denne branche har til formål at beregne masseprocenten af tørstofindholdet i stamurten, idet 1 Plato-grad svarer til 1 g tørstof pr. 100 g stamurt. Begrebet »stamurt« betegner indtil det øjeblik, hvor gæringsprocessen starter, blandingen af vand og de øvrige tilsætningsstoffer, som tilføjes øllet med henblik på gæringen, såsom bygmalt til brygning og humle. Tørstoffet i denne stamurt består af samtlige ingredienser i urten ud over vand før gæringen. Henset til den måde, hvorpå begrebet »Plato-grad« forstås i bryggeribranchen, skal Plato-graden følgelig beregnes uden hensyn til aromastoffer og sukkeropløsning, som tilsættes efter gæringsprocessen.
33      I samme doms præmis 31-42 bemærkede Domstolen, at denne metode til beregning af Plato-graden bekræftes af såvel konteksten som formålet med direktiv 92/83, idet dette tilsigter, at der pålægges punktafgift på et højere niveau, som stiger i takt med, at alkoholindholdet øges. Henset til dette formål er ikke-alkoholholdige stoffer neutrale ved beregningen af Plato-graden og dermed ved beregningen af punktafgiften.
34      Ved gennem en præjudiciel afgørelse at foretage denne fortolkning af artikel 3, stk. 1, i direktiv 92/83 sikrede Domstolen denne bestemmelse ensartet virkning i samtlige medlemsstater (jf. i denne retning dom af 6.10.2021, Consorzio Italian Management og Catania Multiservizi, C-561/19, EU:C:2021:799, præmis 28 og den deri nævnte retspraksis).
35      Ved at føje et nyt afsnit til den nævnte bestemmelse, som foreskriver en anden ensartet anvendelse end den, der fulgte af dom af 17. maj 2018, Kompania Piwowarska (C-30/17, EU:C:2018:325), ændrede EU-lovgiver EU-retten for så vidt angår metoden til beregning af Plato-graden. Artikel 1, nr. 1), i direktiv 2020/1151 skal følgelig betragtes som en ændring af gældende ret og ikke som en bestemmelse, der begrænser sig til at præcisere, hvordan denne ret skal forstås.
36      Det følger heraf, at det første spørgsmål skal besvares med, at artikel 1, nr. 1), i direktiv 2020/1151 skal fortolkes således, at den ikke udgør en rent fortolkende bestemmelse.
Det andet spørgsmål
37      Da det første spørgsmål er blevet besvaret benægtende, er det ufornødent at besvare det andet spørgsmål.
Det tredje spørgsmål
38      Ved det tredje spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 1, nr. 1), i direktiv 2020/1151 udgør en ny omstændighed, der begrunder eller kræver, at Domstolen ændrer sin fortolkning af den tidligere affattelse af artikel 3, stk. 1, i direktiv 92/83, som finder anvendelse i hovedsagen.
39      Svaret på dette spørgsmål kan klart udledes af retspraksis.
40      Det er nemlig fast retspraksis, at en ny retsregel finder anvendelse fra det tidspunkt, hvor den retsakt, hvori den er indeholdt, træder i kraft, og således ikke finder anvendelse på retlige situationer, der er opstået og endeligt fastlagt før denne ikrafttræden. Den skal anvendes på de fremtidige virkninger af en situation, der er opstået, mens den tidligere lovgivning var gældende, og på nye retlige situationer. Noget andet gælder kun – og med forbehold af det principielle forbud mod retsakters tilbagevirkende kraft – såfremt den nye retsregel er ledsaget af særbestemmelser, som specielt regulerer dens tidsmæssige anvendelse (dom af 14.5.2020, Azienda Municipale Ambiente, C-15/19, EU:C:2020:371, præmis 57 og den deri nævnte retspraksis).
41      Noget andet gælder ligeledes og undtagelsesvis, når et almengyldigt formål fordrer det, og de berørtes berettigede forventning respekteres behørigt (dom af 25.1.2022, VYSOÈINA WIND, C-181/20, EU:C:2022:51, præmis 49 og den deri nævnte retspraksis).
42      I det foreliggende tilfælde indeholder hverken direktiv 2020/1151 eller den nye affattelse af artikel 3, stk. 1, i direktiv 92/83, som følger heraf, bestemmelser, der gør det muligt at anvende den nye affattelse på en retlig situation, der er opstået tidligere og endeligt fastlagt, såsom situationen i forbindelse med opkrævning af punktafgift for 2019.
43      Tværtimod fremgår det af artikel 2 i direktiv 2020/1151, at medlemsstaterne rådede over en gennemførelsesfrist, der udløb efter direktivets ikrafttræden, til at efterkomme de ændringer, som blev indført ved direktivet. Desuden fremgår det af tredje afsnit i artikel 3, stk. 1, i direktiv 92/83, som affattet ved direktiv 2020/1151, at metoden til beregning af Plato-graden, således som den præciseres i andet afsnit i denne artikel 3, stk. 1, først er bindende fra den 1. januar 2031 for de medlemsstater, der på tidspunktet for vedtagelsen af direktiv 2020/1151 anvendte en anden metode.
44      Det følger heraf, at direktiv 2020/1151 ikke kan fortolkes således, at det gør det muligt at anvende det andet afsnit, som ved dette direktivs artikel 1, nr. 1), blev tilføjet til artikel 3, stk. 1, i direktiv 92/83, på en retlig situation som den i hovedsagen omhandlede, der er opstået og endeligt fastlagt inden datoen for udløbet af fristen for gennemførelse af direktiv 2020/1151.
45      Den fortolkning, som er indeholdt i dom af 17. maj 2018, Kompania Piwowarska (C-30/17, EU:C:2018:325), vedrørende artikel 3, stk. 1, i direktiv 92/83 i den affattelse, der finder anvendelse i hovedsagen, er derfor bindende for de græske skattemyndigheder og den forelæggende ret.
46      Det tredje spørgsmål skal derfor besvares med, at artikel 1, nr. 1), i direktiv 2020/1151 skal fortolkes således, at den ikke udgør en ny omstændighed, der begrunder eller kræver, at Domstolen ændrer sin fortolkning af den affattelse af artikel 3, stk. 1, i direktiv 92/83, som var gældende før ikrafttrædelsen af direktiv 2020/1151.
Sagsomkostninger
47      Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Niende Afdeling) for ret:
1)      Artikel 1, nr. 1), i Rådets direktiv (EU) 2020/1151 af 29. juli 2020 om ændring af direktiv 92/83/EØF om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer
skal fortolkes således, at
denne bestemmelse ikke udgør en bestemmelse, der har en rent fortolkende karakter.
2)      Artikel 1, nr. 1), i direktiv 2020/1151
skal fortolkes således, at
denne bestemmelse ikke udgør en ny omstændighed, der kan begrunde eller kræve, at Den Europæiske Unions Domstol ændrer den fortolkning, som den har anlagt af den affattelse af artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 92/83/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer, der var gældende forud for ikrafttrædelsen af direktiv 2020/1151.
Underskrifter
*      Processprog: græsk.