62016CC0565
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
EVGENI TANCHEV
6 päivänä joulukuuta 2017 (
1
)
Asia C‑565/16
Alessandro Saponaro ja
Kalliopi-Chloi Xylina
(Ennakkoratkaisupyyntö – Eirinodikeio Lerou (rauhantuomioistuin, Leros, Kreikka))
Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Asetus (EY) N:o 2201/2003 – Bryssel IIa ‑asetus – 12 artiklan 3 kohdan mukainen toimivallan ”hyväksyminen” – Kansainvälinen toimivalta vanhempainvastuuta koskevissa asioissa – Sen jäsenvaltion tuomioistuimen toimivalta, jossa on jätetty alaikäisen lapsen puolesta hakemus perinnöstä luopumista koskevasta luvasta – Oikeuspaikkasopimus – Asetuksen (EU) N:o 650/2012 1 artiklan 2 kohdan b alakohta
1.
Tämä Eirinodikeío Léroun (rauhantuomioistuin, Leros, Kreikka; jäljempänä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin) esittämä ennakkoratkaisupyyntö koskee kansainvälistä toimivaltaa perheoikeutta koskevassa asiassa.
2.
Käsiteltävässä asiassa lapsi on edesmenneen isoisänsä jäämistön, johon kohdistuu rasitteita, perijä. Hänen vanhempansa ovat hakijoina pääasiassa ja hakevat tyttärensä puolesta lupaa perinnöstä luopumiseen. Tätä tarkoitusta varten he ovat saattaneet asian tuomioistuimen käsiteltäväksi Kreikassa, jossa lapsen isoisä oli asunut ja jossa hänen omaisuutensa sijaitsee. Koska vanhempien ja heidän tyttärensä asuinpaikka on Italiassa, kreikkalainen tuomioistuin tiedustelee, onko sillä kansainvälinen toimivalta, ja pyytää siksi tulkitsemaan asetuksen (EY) N:o 2201/2003 (
2
) (jäljempänä Bryssel IIa ‑asetus) 12 artiklan 3 kohtaa, jossa säädetään kansainvälistä toimivaltaa koskevasta oikeuspaikkasopimuksesta.
I. Asiaa koskevat oikeussäännöt
A.
Unionin oikeus
3.
Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan otsikko on ”Oikeuspaikkasopimus”, ja sen 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltion tuomioistuimet ovat toimivaltaisia vanhempainvastuuasiassa myös muissa kuin 1 kohdassa tarkoitetuissa oikeudenkäynneissä, kun:
a)
lapsella on kiinteät siteet jäsenvaltioon erityisesti sen vuoksi, että hänen vanhempainvastuunkantajansa asuinpaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa tai että lapsi on kyseisen jäsenvaltion kansalainen; ja
b)
niiden toimivalta on kaikkien menettelyn asianosaisten nimenomaisesti tai millä muulla tavalla tahansa yksiselitteisesti hyväksymä asian vireillepanoajankohtana ja toimivalta on lapsen edun mukainen.”
B.
Kansallinen oikeus
4.
Ennakkoratkaisupyynnön mukaan hakemuslainkäyttöasioiden osalta Kreikan siviiliprosessilain 748 §:n 2 momentissa ja 750 §:ssä yhdessä luettuina säädetään, että hakemuksen jäljennös, johon istunnon ajankohta on merkitty, on lähetettävä tuomiopiirin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen syyttäjälle (jäljempänä syyttäjä), jolla on oikeus esiintyä paikallisessa tuomioistuimessa ja myös osallistua istuntoon. Kyseisten säännösten vakiintuneen tulkinnan mukaan syyttäjä on lain mukaan asianosainen hakemuslainkäyttöasioissa ja hän voi ryhtyä mihin tahansa menettelyllisiin toimiin, muutoksenhakutoimet mukaan luettuina, riippumatta siitä, onko hänet kutsuttu istuntoon ja onko hän osallistunut siihen. Syyttäjä toimii valtion edustajana yleisen edun nimissä. Kun kyse on perinnöstä luopumista koskevan luvan hakemisesta alaikäisen lapsen puolesta, yleinen etu on sama kuin lapsen etu; tämä johtuu Kreikan perustuslain 21 §:n 1 momenttiin kirjatusta lapsen edun suojelua koskevasta periaatteesta. (
3
)
II. Pääasian tosiseikat ja ennakkoratkaisukysymys
5.
Hakijoina olevilla Alessandro Saponarolla ja Kalliopi-Chloi Xylinalla on vanhempainvastuu alaikäiseen lapseensa Klio-Μargo Saponaroon nähden. Kaikkien kolmen asuinpaikka on Roomassa, Italiassa. Lapsi on Kreikan kansalainen. (
4
)
6.
Lapsen äidinisä Michaïl Xylina oli asunut Kreikassa, jossa hän kuoli 10.5.2015 jättämättä testamenttia. Koska hänen vaimonsa ja lapsensa ovat luopuneet perinnöstään, perintö siirtyy hänen lapsenlapselleen Kleio-Margolle.
7.
Michaïl Xylinan perintö koostuu kahdesta varallisuuserästä, henkilöautosta ja veneestä, jotka ovat Kreikassa ja joiden yhteenlaskettu arvo on 900 euroa. Sen jälkeen kun hänet oli tuomittu ennen kuolemaansa rikostuomioistuimessa törkeän petoksen yrityksestä, kyseisen teon uhri ilmoitti huhtikuussa 2015 nostavansa siviilioikeudellisen vahingonkorvauskanteen häntä vastaan. Koska Michaïl Xylina kuoli jättämättä testamenttia, vastuu mahdollisista vahingonkorvauksista siirtyy hänen perillistensä vastattavaksi.
8.
Hakijat aloittivat näin ollen ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa menettelyn hakeakseen tyttärensä puolesta lupaa perinnöstä luopumiseen.
9.
Kyseinen tuomioistuin pohtii, onko sillä kansainvälinen toimivalta asiassa.
10.
Kansallinen tuomioistuin esittää tältä osin seuraavat näkökohdat: Asetusta (EU) N:o 650/2012 (
5
) ei voida soveltaa ajallisesti pääasiassa. Pääasia kuuluu pikemminkin Bryssel IIa ‑asetuksen soveltamisalaan. Bryssel IIa ‑asetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaan toimivaltaisia ovat sen jäsenvaltion tuomioistuimet, jossa on lapsen asuinpaikka (tässä Italia eikä Kreikka). Kreikkalaisen tuomioistuimen toimivalta voisi siten perustua ainoastaan 12 artiklan 3 kohtaan, koska siinä mahdollistetaan oikeuspaikasta sopiminen, toisin sanoen toimivaltainen voi olla jonkin toisen jäsenvaltion tuomioistuin kuin sen, jossa on lapsen asuinpaikka.
11.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin pyytää näin ollen unionin tuomioistuinta tulkitsemaan 12 artiklan 3 kohtaa ja keskittyy kysymyksessään tämän säännöksen toiseen alakohtaan eli 12 artiklan 3 kohdan b alakohtaan.
12.
Tässä tilanteessa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on esittänyt unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Tapauksessa, jossa alaikäisen lapsen, jonka asuinpaikka on Italiassa, vanhemmat jättävät perinnöstä luopumista koskevaa lupaa koskevan hakemuksen kreikkalaiseen tuomioistuimeen, sen määrittämiseksi, onko oikeuspaikkasopimus asetuksen N:o 2201/2003 12 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukainen,
a)
merkitseekö jo pelkkä hakemuksen jättäminen kreikkalaiselle tuomioistuimelle vanhempien yksiselitteistä hyväksyntää oikeuspaikkasopimukselle,
b)
onko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen syyttäjä yksi niistä asianosaisista, joiden on hakemuksen jättämishetkellä hyväksyttävä oikeuspaikkasopimus, kun otetaan huomioon, että Kreikan oikeuden mukaan syyttäjä on lain nojalla asianosainen kyseisessä asiassa, ja
c)
onko oikeuspaikkasopimus lapsen edun mukainen, kun otetaan huomioon, että lapsen ja hänen hakijoina olevien vanhempiensa asuinpaikka on Italiassa, kun taas perinnönjättäjän kotipaikka kuolinhetkellä ja perittävä omaisuus sijaitsevat Kreikassa?”
13.
Kirjallisia huomautuksia unionin tuomioistuimelle ovat esittäneet Helleenien tasavalta ja Euroopan komissio. Unionin tuomioistuimen selvennyspyynnön johdosta ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toimitti lisätietoa syyttäjän roolista pääasiassa kyseessä olevassa menettelyssä. Istuntoa ei ole pyydetty, eikä sitä ole pidetty.
III. Arviointi
14.
Olen tullut siihen tulokseen, että ennakkoratkaisua pyytäneellä tuomioistuimella on kansainvälinen toimivalta Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohdan nojalla. Asetuksen 12 artiklan 3 kohdan b alakohdan soveltamisedellytykset täyttyvät etenkin, koska kaikki menettelyn asianosaiset ovat hyväksyneet Kreikan, joka on jäsenvaltio, johon lapsella on kiinteät siteet, tuomioistuinten toimivallan.
A.
Alustavat huomautukset
15.
Bryssel IIa ‑asetus koskee kansainvälistä toimivaltaa vanhempainvastuuta koskevissa asioissa, ja sitä sovelletaan vanhempainvastuun myöntämiseen, käyttämiseen, siirtämiseen, rajoittamiseen tai lopettamiseen, (
6
) mukaan luettuina lapsen omaisuuden hallinnoimiseen, säilyttämiseen ja luovuttamiseen liittyvät lapsen suojelutoimenpiteet. (
7
) Luopumalla jäämistöstä, johon kohdistuu rasitteita, koostuvasta perinnöstä hakijat käyttävät yhteistä vanhempainvastuutaan Kleio-Margoon nähden, koska he suojelevat lastaan sellaisen omaisuuden hankkimiselta, johon voi liittyä taloudellisia vastuita.
16.
Myönnän, etteivät perintöasiat kuulu Bryssel IIa ‑asetuksen soveltamisalaan. (
8
) Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan pelkkä hakemus perinnöstä luopumista koskevan luvan saamiseksi ei kuitenkaan ole siinä tarkoitettu perintöasia.
17.
Tuomiossa Matoušková unionin tuomioistuin on katsonut, että sitä, että hyväksymistä on haettu perintömenettelyssä, ei voida pitää ratkaisevana tekijänä, jonka perusteella kyseinen toimi kuuluu perintöoikeuden piiriin. Sen sijaan unionin tuomioistuin katsoi, että tarve saada holhousasioista vastaavan tuomioistuimen hyväksyntä on suora seuraus alaikäisten lasten asemasta ja toimintakyvystä. Hyväksynnän hakeminen muodostaa Bryssel IIa ‑asetuksen 1 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja 2 kohdan e alakohdassa tarkoitetun vanhempainvastuun käyttämisen puitteissa toteutetun lapsen omaisuuden hallinnoimiseen, säilyttämiseen ja luovuttamiseen liittyvän lapsen suojelutoimenpiteen. (
9
)
18.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toimivalta määräytyy siten Bryssel IIa ‑asetuksen ja vain sen perusteella.
19.
Kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on oikein todennut, perintöasioita koskevaa asetusta ei sovelleta ajallisesti käsiteltävään asiaan. Michaïl Xylina kuoli 10.5.2015, kun taas perintöasioita koskevan asetuksen 83 artiklan 1 kohdan mukaan kyseistä asetusta sovelletaan 17.8.2015 tai sen jälkeen kuolleiden henkilöiden perimykseen. Haluan kuitenkin lisätä, ettei perintöasioita koskevaa asetusta myöskään tulevaisuudessa sovelleta aineellisesti nyt tarkasteltavan kaltaiseviin tapauksiin, koska sen 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan asetuksen soveltamisalaan eivät kuulu luonnollisten henkilöiden oikeuskelpoisuus ja oikeustoimikelpoisuus. Kuten unionin tuomioistuin on todennut tuomiossa Matoušková, hakemus, jolla haetaan lupaa toimia lapsen puolesta, koskee lapsen oikeustoimikelpoisuutta. (
10
)
20.
Vahvistettuani näin, että käsiteltävässä asiassa toimivalta määräytyy Bryssel IIa ‑asetuksen perusteella, esitän seuraavaksi lyhyen yleiskatsauksen eri toimivaltaperusteisiin, joista kyseisessä asetuksessa säädetään vanhempainvastuuta koskevissa asioissa.
21.
Bryssel IIa ‑asetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaan yleinen toimivalta on sen jäsenvaltion tuomioistuimilla, jossa lapsen asuinpaikka on, ja asuinpaikka on tässä tapauksessa Italia. Sen lisäksi, että Bryssel IIa ‑asetuksessa säädetään tähän yleissääntöön muutamia poikkeuksia erityistilanteita varten (
11
) ja forum non conveniens ‑säännös, (
12
) Bryssel IIa ‑asetukseen sisältyy myös yleisempi poikkeus (
13
) 8 artiklan 1 kohtaan, nimittäin 12 artiklan 3 kohta. Siinä säädetään, että aina kun lapsella on kiinteät siteet johonkin jäsenvaltioon, voidaan sopia, että tämän jäsenvaltion tuomioistuimet ovat toimivaltaisia.
22.
Käsiteltävässä ennakkoratkaisupyynnössä pyydetään tulkitsemaan tätä nimenomaista toimivaltaperustetta. Sillä on kaksi edellytystä: kiinteät siteet ja oikeuspaikasta sopiminen. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämä kysymys rajoittuu kuitenkin toiseen edellytykseen eli oikeuspaikkasopimukseen. Ennen sen tarkastelua käsittelen kuitenkin lyhyesti ensimmäistä edellytystä, lapsen kiinteitä siteitä jäsenvaltioon. Syynä tähän tarkastelun laajentamiseen on se, että molemmat Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohdassa asetetut edellytykset toimivat yhdessä ja ettei jälkimmäistä voida tulkita ottamatta huomioon ensimmäistä.
23.
Tarkasteltuani (B osassa) Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisia lapsen kiinteitä siteitä asiaa käsittelevän tuomioistuimen sijaintijäsenvaltioon käsittelen Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohdan b alakohtaa ja siihen sisältyviä kolmea oikeuspaikkasopimuksen edellytystä, sellaisina kuin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on ne maininnut, nimittäin sitä, ovatko Kleio-Margon vanhemmat (C osassa) ja syyttäjä (D osassa) hyväksyneet yksiselitteisesti sen tuomioistuimen toimivallan, jossa asia on pantu vireille, ja oliko tämä lapsen edun mukaista (E osassa).
24.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, täyttyvätkö nämä kolme edellytystä, ja mielestäni ne täyttyvät.
B.
Lapsi on asiaa käsittelevän tuomioistuimen sijaintijäsenvaltion kansalainen
25.
Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaan ensimmäinen jäsenvaltion tuomioistuimen toimivallan perustava tekijä on se, että ”lapsella on kiinteät siteet jäsenvaltioon erityisesti sen vuoksi, että – – lapsi on kyseisen jäsenvaltion kansalainen”.
26.
Koska Kleio-Margo on Kreikan kansalainen, Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukainen edellytys lapsen kiinteistä siteistä asiaa käsittelevän tuomioistuimen sijaintijäsenvaltioon täyttyy selvästi.
27.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei ole maininnut ennakkoratkaisupyynnössään, onko Kleio-Margolla ainoastaan Kreikan kansalaisuus vai onko hän kaksoiskansalainen, jolla on myös Italian kansalaisuus isänsä kautta. Koska kaksoiskansalaisuus voi olla todennäköinen käsiteltävässä asiassa, (
14
) esitän lisäksi joitain huomautuksia sellaisen tilanteen seurauksista, jossa kansalaisuuksia on useampia. Tällaisessa tilanteessa heräisi kysymys, voitaisiinko kutakin hänen kansalaisuuttaan pitää yhdistävänä tekijänä tässä yhteydessä vai olisiko valittava, mitä kansallisuutta olisi pidettävä vahvimpana.
28.
Koska Kleio-Margon asuinpaikka on Italiassa, hänen vahvin kansalaisuutensa olisi todennäköisesti Italian kansalaisuus, joka on paljon vahvempi side kuin Kreikan kansalaisuus. Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohdan a alakohdan sanamuodossa kansalaisuus on kuitenkin mainittu nimenomaisesti ja varauksetta yhdistävänä tekijänä, joka riittää luomaan ”kiinteät siteet”. Tämä tekijä on siten itsenäinen, eikä lisäsiteitä asiaa käsittelevän tuomioistuimen sijaintijäsenvaltioon edellytetä. Koska unionin lainsäätäjä täydensi käsitettä ”kiinteät siteet” käyttämällä esimerkkinä kansalaisuuden kaltaista vakiintunutta tekijää, unionin tuomioistuin ei voi tutkia, onko yhteys yksittäistapauksessa riittävän vahva. (
15
)
29.
Yhteisöjen tuomioistuin on katsonut tuomiossa Hadadi, että Bryssel IIa ‑asetuksen mukaan kaikkien jäsenvaltioiden kansalaisuuksia on kohdeltava yhdenvertaisina ja ettei kansallinen tuomioistuin siten voi jättää huomiotta asiaa käsittelevän tuomioistuimen sijaintijäsenvaltion kansalaisuuden muodostamaa tekijää. (
16
)
C.
Toimivallan hyväksyminen sillä, että vanhemmat jättävät hakemuksen
30.
Kysymyksensä ensimmäisessä osassa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, merkitseekö jo pelkkä hakemuksen jättäminen jäsenvaltion tuomioistuimelle Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettua kyseisen jäsenvaltion toimivallan yksiselitteistä hyväksymistä.
31.
Kreikan hallitus ja komissio ovat vastanneet tähän myöntävästi. Olen samaa mieltä seuraavista syistä.
32.
Kun käsiteltävän asian hakijat panivat asian vireille ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa, heidän tarkoituksenaan oli, että kyseinen tuomioistuin ratkaisee asian. Siten pelkkä hakemuksen jättäminen antaa tuomioistuimelle ja muille menettelyn asianosaisille tiedon siitä, että hakijat haluavat tuomioistuimen, jossa asia on pantu vireille, ratkaisevan sen. Tuomioistuin ei kuitenkaan voi ratkaista asiaa, ellei sillä ole toimivaltaa.
33.
Vaikka pelkkä toive saada ratkaisu jäsenvaltion tuomioistuimen käsiteltäväksi saatettuun asiaan ei näin ollen voi merkitä kyseisen tuomioistuimen toimivallan nimenomaista hyväksymistä, se kiistatta viittaa tällaiseen hyväksyntään.
34.
Epäilyjä voi kuitenkin herätä siitä, että Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan, joka on käsiteltävässä asiassa tulkittava säännös, otsikossa ei käytetä hyväksymisen käsitettä vaan oikeuspaikkasopimuksen käsitettä.
35.
Oikeuspaikkasopimuksella tarkoitetaan tavallisesti sitä, että asianosaiset siirtävät toimivallan tuomioistuimelle tekemällään sopimuksella. (
17
) Oikeuspaikkasopimuksen keskeinen osatekijä on siten kyseisten henkilöiden yksimielisyys. (
18
) Tällainen sopimus voi viitata siihen, että on tehtävä todellinen valinta eli että on käytettävissä useampia vaihtoehtoja, joista toimijat voivat valita, ja että valinnan tekijät ovat lisäksi tietoisista vaihtoehdoistaan.
36.
Kuten edellä mainittiin, käsiteltävässä asiassa italialaiset tuomioistuimet ovat toimivaltaisia Bryssel IIa ‑asetuksen 8 artiklan 1 kohdan nojalla. Kleio-Margon vanhemmilla oli siten tosiasiassa vaihtoehto. Kysymys kuitenkin kuuluu, olivatko he tästä tietoisia, mutta asiakirja-aineistoon ei sisälly tietoa tästä seikasta. Jos Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan mukainen oikeuspaikkasopimus edellyttää todellista valintaa, voi olla kyseenalaista, punnittiinko käsiteltävässä asiassa eri vaihtoehtoja vaaditulla tavalla.
37.
Sen sijaan että unionin lainsäätäjä olisi toistanut otsikossa käytetyn oikeuspaikkasopimuksen käsitteen Bryssel IIa -asetuksen 12 artiklan tietyissä kohdissa määritettyjen yksityiskohtien yhteydessä, se käyttääkin hyväksymisen käsitettä. Hyväksyminen on kuitenkin luonteeltaan passiivisempaa. Se ei edellytä aikomusta vaikuttaa toimivaltaan ja perustaa uutta toimivaltaa, toisin sanoen antaa toimivaltaa sellaisille jäsenvaltion tuomioistuimille, joilla sitä ei muutoin olisi ollut.
38.
Jos hyväksyntä riittää eikä oikeuspaikkasopimusta suppeassa merkityksessä, jossa siihen liittyy aikomus vaikuttaa toimivaltaan, edellytetä, kynnys on matala. Tämä johtuu siitä, ettei hyväksyntä ole ainoa tämän toimivallan perustamiseen tarvittava tekijä; samanaikaisesti edellytetään, että lapsella on kiinteät siteet asiaa käsittelevän tuomioistuimen sijaintijäsenvaltioon, mikä on objektiivinen tekijä, jolla taataan, että menettelyn ja kyseisen valtion välillä on jonkinlainen objektiivinen yhteys: ainoastaan sellaisten jäsenvaltioiden, joihin lapsella on kiinteät siteet, sellaisina kuin niitä edellytetään Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohdan a alakohdassa, tuomioistuinten toimivalta voidaan hyväksyä saman artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla, mikä voi siten tarkoittaa vain rajallista määrää jäsenvaltioita, nimittäin niitä, joihin lapsella on joka tapauksessa läheiset siteet.
39.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että jos vanhempainvastuunkantaja jättää hakemuksen tällaisen jäsenvaltion tuomioistuimeen, jo pelkkä hakemuksen jättäminen merkitsee kyseisen asianosaisen tämän jäsenvaltion tuomioistuinten toimivallalle antamaa, Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettua yksiselitteistä hyväksyntää.
40.
Hyväksyntä on kuitenkin annettava kyseessä olevassa menettelyssä. Kuten unionin tuomioistuin on tuomiossa L todennut, ei riitä, jos yksi menettelyn asianosaisista saattaa asian tuomioistuimen käsiteltäväksi ja toinen menettelyn asianosaisista saattaa samassa tuomioistuimessa vireille muun menettelyn, jos tämä toinen asianosainen kiistää ensimmäisessä menettelyssä asioita käsittelevän tuomioistuimen toimivallan. (
19
) Unionin tuomioistuin selitti, että Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohtaan perustuva oikeuspaikkasopimus koskee vain yhtä tiettyä oikeudenkäyntiä, (
20
) mikä tarkoittaa, että hyväksyntä on varmistettava kunkin oikeudenkäynnin osalta erikseen.
41.
Koska molemmat Kleio-Margon vanhemmat jättivät yhteisesti hakemuksen ennakkoratkaisua pyytäneeseen tuomioistuimeen yhdessä ja samassa menettelyssä, tätä on pidettävä toimivallan yksiselitteisenä hyväksymisenä.
D.
Toimivallan hyväksyminen syyttäjän myöntymisen muodossa
42.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kysymyksen toinen osa koskee syyttäjää. Jos syyttäjää pidetään Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettuna menettelyn asianosaisena, hänen on hyväksyttävä kreikkalaisen tuomioistuimen toimivalta ”asian vireillepanoajankohtana”, jotta oikeuspaikkasopimus on pätevä.
43.
Tässä kysymyksessä on kolme osatekijää.
1. Asianosainen
44.
Onko syyttäjä Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu menettelyn asianosainen? Komission mukaan näin ei ole, koska syyttäjällä ei ole omaa intressiä asiaan ja hän toimii yleisen edun nimissä.
45.
Kuten Kreikan hallitus aivan oikein toteaa, kysymys siitä, kuka on menettelyn asianosainen, on ratkaistava asiaa käsittelevän tuomioistuimen sijaintijäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä. Bryssel IIa ‑asetuksessa yhdenmukaistetaan kansainvälistä toimivaltaa vanhempainvastuuta koskevissa asioissa. Siinä ei säädetä näihin asioihin nähden alustavista kysymyksistä vaan pidätytään puuttumasta jäsenvaltioiden menettelysääntöihin yleisesti.
46.
Tämän vahvistaa Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 ja 1 kohdan tarkastelu rinnatusten. Mainitun 12 artiklan 1 kohtaan, jossa sallitaan sen jäsenvaltion tuomioistuinten toimivallasta sopiminen, jossa avioeroasiaa käsitellään, sisältyy tarkka kuvaus niistä, joiden on hyväksyttävä toimivalta, jotta oikeuspaikkasopimus on pätevä, nimittäin ”puolisot ja vanhempainvastuunkantajat”. Saman artiklan 3 kohdassa sitä vastoin viitataan ”kaikkiin menettelyn asianosaisiin” ja näin ollen tiettyyn menettelyyn. Menettely kuitenkin toteutetaan sen tuomioistuimen, jossa asia on pantu vireille, jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
47.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan Kreikan lainsäädännössä syyttäjää pidetään asianomaisen menettelyn asianosaisena.
2. Hyväksyminen
48.
Pääasian oikeudenkäynnissä syyttäjä on ollut passiivinen, eikä hän ole ryhtynyt mihinkään käytettävissään oleviin toimenpiteisiin vastustaakseen lapsen vanhempien jättämään hakemukseen perustuvaa oikeuspaikkasopimusta. Toisin sanoen syyttäjä on myöntynyt oikeuspaikkasopimukseen eli hyväksynyt sen hiljaisesti. Kreikan hallituksen näkemyksen mukaan tämä riittää siihen, että hänen voidaan katsoa hyväksyneen toimivallan.
49.
Nyt kyseessä olevassa menettelyssä, jossa haetaan lupaa perinnöstä luopumiseen lapsen puolesta, syyttäjällä nimittäin on hiljaisen vartijan rooli. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toimittamien tietojen mukaan hakemuksen jäljennös, johon istunnon ajankohta on merkitty, on lähetettävä syyttäjälle, joka on asianosainen hakemuslainkäyttöasiassa ja jolla on oikeus esiintyä paikallisessa tuomioistuimessa, osallistua istuntoon ja ryhtyä mihin tahansa menettelyllisiin toimiin, muutoksenhakutoimet mukaan luettuina, riippumatta siitä, onko hänet kutsuttu istuntoon ja onko hän osallistunut siihen.
50.
Syyttäjän asemaa nyt tarkasteltavan kaltaisissa hakemuslainkäyttöasioissa, sellaisina kuin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on sitä kuvannut, voidaan siten luonnehtia passiiviseksi tarkkailijaksi, jolla on tiedonsaantioikeus ja mahdollisuus käyttää menettelyn missä tahansa vaiheessa asianosaiselle kuuluvia menettelyllisiä oikeuksia.
51.
Asemansa luonteen perusteella syyttäjän myöntymistä on pidettävä riittävänä toimivallan yksiselitteiseen hyväksymiseen, kunhan hän on tosiasiallisesti saanut tiedon vanhempien hakemuksesta jo alkuvaiheessa. Koska Kreikan lainsäädännön mukaan syyttäjän on saatava hakemuksen jäljennös, johon istunnon, johon hän voi osallistua, ajankohta on merkitty, hänellä on halutessaan mahdollisuus reagoida ja vastustaa sitä, että vanhemmat ovat panneet asian vireille kreikkalaisissa tuomioistuimissa.
3. Ajankohta
52.
Kun näin ollen katsotaan, että syyttäjä on asianosainen ja ettei oikeuspaikkasopimusta voida siten tehdä ilman, että hän hyväksyy toimivallan, herää kysymys, milloin tämän on tapahduttava.
53.
Toimivalta on kysymys, joka on määritettävä menettelyn varhaisessa vaiheessa. Tuomioistuimen toimivalta käsitellä asiaa ei voi olla epäselvää yhtään pitempään kuin on välttämätöntä.
54.
Tämän vuoksi Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohdan b alakohdassa edellytetään toimivallan hyväksymistä ”asian vireillepanoajankohtana”. Bryssel IIa ‑asetuksen 16 artiklan mukaan ”asian katsotaan tulleen vireille tuomioistuimessa – – ajankohtana, jona haastehakemus – – jätetään tuomioistuimeen”. (
21
)
55.
Bryssel IIa ‑asetuksen 16 artiklan tämän määritelmän soveltaminen suppeassa merkityksessä tarkoittaisi, että ainoastaan kantajien hyväksyntä olisi merkityksellinen oikeuspaikkasopimuksen kannalta. Kaikki muut asianosaiset saavat tiedon menettelystä vasta myöhemmässä vaiheessa, koska heidän tietoisuutensa edellyttää haastehakemuksen tiedoksiantoa.
56.
Yhtäältä Bryssel IIa ‑asetuksen 16 artikla sisältyy oikeudellista toimivaltaa käsittelevän luvun 3 jaksoon, joka sisältää otsikkonsa mukaisesti ”yhteiset säännökset”, joten kyseisessä artiklassa annettua määritelmää olisi systematiikkaan perustuvan tulkinnan perusteella sovellettava käsiteltävässä asiassa.
57.
Toisaalta tämän määritelmän tiukka soveltaminen tekisi Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohdasta tarpeettoman. Jos ainoastaan kantajat täyttävät Bryssel IIa ‑asetuksen 16 artiklan tiukat vaatimukset, tämä tarkoittaisi sitä, että oikeuspaikkasopimus riippuisi pelkästään kantajista eivätkä ”kaikki menettelyn asianosaiset” osallistuisi oikeuspaikan hyväksymiseen. (
22
) Tämä poistaisi Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohdan tehokkaan vaikutuksen. Jos oikeuspaikkasopimuksen oli tarkoitus riippua kokonaan kantajista, unionin lainsäätäjä olisi voinut valita muita ilmauksia kuin ”kaikkien menettelyn asianosaisten”, kuten se teki esimerkiksi saman asetuksen 12 artiklan 1 kohdassa, jonka mukaan toimivallan on oltava ”puolisoiden ja vanhempainvastuunkantajien” hyväksymä.
58.
Koska Bryssel IIa ‑asetuksen 16 artiklassa esitetty tiukka määritelmä ei ole yhteensopiva asetuksen 12 artiklan 3 kohdan kanssa, tulkinnan on oltava sävykäs siten, että pidetään kiinni yhtäältä siitä, että toimivaltaan liittyvän epävarmuuden vaiheen on oltava lyhyt, ja toisaalta siitä, että kaikkien asianosaisten hyväksyntä on tarpeen.
59.
Hyväksyntä on kuitenkin selvennettävä menettelyn alkuvaiheessa, toisin sanoen heti, kun asianosaiset, joille jäljennös haastehakemuksesta on annettu tiedoksi, ovat joko toteuttaneet ensimmäiset käytettävissään olevat toimenpiteet tai niiden voidaan katsoa laiminlyöneen tämän sen määräajan päättyessä, jossa niiden pitää toteuttaa nämä toimenpiteet. (
23
)
60.
Kuten Kreikan hallitus on huomauttanut, tätä tukee a contrario tuomio L, jossa unionin tuomioistuin katsoi, että Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artikla 3 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, ettei toimivaltaa ole hyväksytty, jos vastaaja kiistää asianomaisen menettelyn ensimmäisessä oikeudenkäyntikirjelmässään sen tuomioistuimen toimivallan, jonka hyväksi tehdystä oikeuspaikkasopimuksesta on kyse. (
24
) Mainitussa asiassa unionin tuomioistuin ei rajannut arviointiaan koskemaan pelkästään ajankohtaa, jolloin asia saatetaan vireille, sellaisena kuin kyseinen ajankohta määritellään Bryssel IIa ‑asetuksen 16 artiklassa, eli ”ajankohtaa, jona haastehakemus – – jätetään tuomioistuimeen”, vaan se tarkasteli myös toisen asianosaisen toimia kolme ja viisi päivää myöhemmin. (
25
)
61.
Jos syyttäjä on käsiteltävässä asiassa pysynyt toimettomana sen jälkeen, kun hänelle on asianmukaisesti ilmoitettu hakemuksesta, joka edustaa vanhempien kreikkalaisten tuomioistuinten toimivallalle antamaa yksiselitteistä hyväksyntää, hän on näin hyväksynyt implisiittisesti ja yksiselitteisesti kreikkalaisten tuomioistuinten toimivallan. Ellei syyttäjä ole toteuttanut ensimmäistä käytettävissään olevaa toimenpidettä osallistuakseen menettelyyn, hän ei voi käyttää muutoksenhakuoikeuttaan peruuttaakseen tämän hyväksynnän menettelyn myöhemmässä vaiheessa.
E.
Lapsen etu
62.
Kysymyksensä kolmannessa osassa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, onko oikeuspaikkasopimus lapsen edun mukainen, kun otetaan huomioon, että Kleio-Margon ja hänen vanhempiensa asuinpaikka on Italiassa, kun taas perinnönjättäjän kotipaikka kuolinhetkellä ja perittävä omaisuus sijaitsevat Kreikassa.
63.
Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohdan b alakohdan sanamuodosta, jossa edellytetään, että ”toimivalta on lapsen edun mukainen”, voi syntyä sellainen vaikutelma, että tämä on lisätekijä, jota oikeuspaikkasopimuksen pätevyys edellyttää.
64.
Katson, että tässä yhteydessä ”lapsen etu” ei ole itsenäinen tekijä, vaan se pikemminkin muistuttaa kaikkien Bryssel IIa ‑asetuksen mukaisten toimivaltaperusteiden taustalla olevasta periaatteesta.
65.
Tämä periaate sisältyy Bryssel IIa ‑asetuksen johdanto-osan 12 perustelukappaleeseen, jossa todetaan seuraavaa: ”Tässä asetuksessa vahvistetut toimivaltasäännökset vanhempainvastuuta koskevissa asioissa on muotoiltu lapsen edun perusteella ja ottaen erityisesti huomioon läheisyyden periaate. Niinpä toimivallan pitäisi ensisijaisesti olla tuomioistuimilla siinä jäsenvaltiossa, jossa lapsen asuinpaikka on, paitsi tietyissä olosuhteissa lapsen asuinpaikan muuttuessa tai lapsen huoltajien sovittua toisin.”
66.
Tämä tarkoittaa, että yleensä erityiset toimivaltaperusteet, kuten Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohta, ilmentävät lapsen etua. Säädöstekstissä määritettyjen yhdistävien tekijöiden lisäksi ei näin ollen tarvita muita tekijöitä.
67.
Kuten edellä mainittiin, (
26
) läheisyyden edellytys on tässä edustettuna kansalaisuuden osatekijässä. Jos tämän lisäksi menettelyn, jossa haetaan lupaa perinnöstä luopumiseen lapsen puolesta, minkä katsotaan suojelevan lapsen etua, asianosaiset, yleensä hänen vanhempansa, ja myös syyttäjä hyväksyvät yksiselitteisesti asiaa käsittelevän tuomioistuimen sijaintijäsenvaltion toimivallan, tyypillisessä tapauksessa näin suojataan sitä koskevaa lapsen etua, ettei hänen asiaansa käsitellä valtiossa, johon hänellä ei ole sidettä. (
27
)
68.
Tämän vuoksi on niin, että toisin kuin Bryssel IIa -asetuksen 15 artiklassa, (
28
) kyseisen asetuksen 12 artiklan 3 kohdassa ei edellytetä vertailevaa analyysia siitä, voisivatko asiaa käsittelevän jäsenvaltion tuomioistuimet arvioida asiaa paremmin kuin tuomioistuimet lapsen asuinpaikan jäsenvaltiossa. Bryssel IIa -asetuksen 15 artiklassa säädetyt liittymätekijät ovat joustavampia ja vähemmän vakioluonteisia, joten lapsen edun tutkiminen on laajempaa kyseisessä yhteydessä kuin Bryssel IIa -asetuksen 12 artiklan 3 kohdan yhteydessä. Kyseisen asetuksen 15 artiklassa kyseistä artiklaa pidetään selvän sanamuotonsa perusteella ”poikkeuksena”, ja siinä edellytetään, että tuomioistuin ryhtyy toimenpiteisiin toimivallan siirtämiseksi toiselle tuomioistuimelle, mitä ei tapahdu kyseisen asetuksen 12 artiklan 3 kohdassa, jossa toimivalta suoraan lain nojalla on ilman lisätoimia tuomioistuimella, jos kyseisen asetuksen 12 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdan edellytykset täyttyvät.
69.
Se, että Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohdan b alakohdassa viitataan uudelleen lapsen etuun, toimii asiaa käsittelevälle tuomioistuimelle pelkkänä muistutuksena siitä, ettei se saa jättää huomiotta tätä mainitun asetuksen kaikkien säännösten perustana (
29
) olevaa merkittävää edellytystä ja että sen on valvottava tämän edellytyksen noudattamista viran puolesta ja aktiivisesti selvittämällä kaikki asiaan liittyvät olosuhteet (
30
) tarkastaakseen vielä kerran koko tilanteen perusteella, edellyttäväkö kyseisen asian poikkeukselliset olosuhteet sitä, että tuomioistuin poikkeuksellisesti sivuuttaa Bryssel IIa -asetuksen 12 artiklan 3 kohdassa säädetyn oikeuspaikkasopimuksen.
70.
Epätyypillisessä tapauksessa viittauksesta lapsen etuun seuraa tuomioistuimen oikeus ja velvollisuus korjata asiaa koskevan säännöksen joustamattoman soveltamisen tulos. (
31
)
71.
Lopuksi haluaisin vielä huomauttaa, että toimivallan asiayhteydessä lapsen etu ei viittaa asian aineelliseen kysymykseen vaan ainoastaan tuomioistuinmenettelyjä koskevaan lapsen etuun, toisin sanoen hänen intresseihinsä sen osalta, missä maassa tuomioistuimet voivat parhaiten käsitellä lasta koskevaa asiaa. (
32
)
72.
Käsiteltävässä asiassa olen samaa mieltä komission kanssa siitä, että yksikään ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mainitsemista olosuhteista ei kuitenkaan edellytä korjaamista, vaan ne pikemminkin vahvistavat sen yleisvaikutelman, että on toimittu lapsen edun mukaisesti. Se, että lapsen asuinpaikan tuomioistuinten toimivalta voidaan ohittaa vanhempainvastuunkantajien keskinäisellä sopimuksella, mainitaan jopa Bryssel II ‑asetuksen johdanto-osan 12 perustelukappaleessa. Lisäksi käsiteltävässä asiassa syyttäjä, joka on Kreikan perustuslain 21 §:n 1 momentin nojalla velvollinen suojelemaan lasten etua, hyväksyy (hiljaisesti) toimivallan. Lisäksi se seikka, että menettelyssä kyseessä oleva lapsen omaisuus sijaitsee Kreikassa, on tekijä, joka tyypillisesti vahvistaa kyseisen lapsen erityisen siteen tähän jäsenvaltioon. (
33
) Jos Michaïl Xylinan perintöä koskeva menettely käydään Kreikassa, tämä muodostaisi uuden liittymäkohdan kyseisen jäsenvaltion tuomioistuimiin, joilla olisi sitten hyvät edellytykset arvioida asiayhteyttä, jossa perinnöstä luovutaan Kleio-Margon puolesta.
73.
Nämä näkökohdat huomioon ottaen korjaaminen ei mielestäni ole tarpeen tässä asiassa. Kleio-Margon edun kattava arviointi kuuluu kuitenkin ennakkoratkaisupyynnön esittäneelle tuomioistuimelle.
IV. Ratkaisuehdotus
74.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämään ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 (Bryssel IIa -asetus) 12 artiklan 3 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että
a)
pelkkä hakemuksen jättäminen sellaisen jäsenvaltion tuomioistuimeen, johon lapsella on Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaiset kiinteät siteet, osoittaa, että hakijat ovat yksiselitteisesti hyväksyneet kyseisen tuomioistuimen toimivallan,
b)
myös syyttäjän, joka on asiaa käsittelevän tuomioistuimen sijaintijäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaan menettelyn asianosainen, on annettava hyväksyntänsä, ja hän voi hyväksyä sen tuomioistuimen, jolle hakemus on tehty, toimivallan myöntymällä siihen hakemuksen tiedoksiannon jälkeen, ja että
c)
lapsen etua koskeva edellytys ei ole itsenäinen osatekijä, vaan siitä seuraa tuomarin oikeus ja velvollisuus korjata 12 artiklan 3 kohdan b alakohdan soveltamisen tulos epätyypillisissä tapauksissa.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: englanti.
(
2
)	Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annettu neuvoston asetus (EUVL 2003, L 338, s. 1).
(
3
)	Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on antanut tämän selityksen vastauksena unionin tuomioistuimen selvennyspyyntöön.
(
4
)	Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei ole täsmentänyt, onko lapsella Kreikan kansalaisuuden lisäksi muita kansalaisuuksia.
(
5
)	Toimivallasta, sovellettavasta laista, päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta ja virallisten asiakirjojen hyväksymisestä ja täytäntöönpanosta perintöasioissa sekä eurooppalaisen perintötodistuksen käyttöönotosta 4.7.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EUVL 2012, L 201, s. 107; jäljempänä ”perintöasioita koskeva asetus”),
(
6
)	Bryssel IIa ‑asetuksen 1 artiklan 1 kohdan b alakohta.
(
7
)	Bryssel IIa ‑asetuksen 1 artiklan 2 kohdan e alakohta.
(
8
)	Bryssel IIa ‑asetuksen 1 artiklan 3 kohdan f alakohta.
(
9
)	Ks. tuomio 6.10.2015, Matoušková (C‑404/14, EU:C:2015:653, 31 kohta). Tuomion 34 kohdassa unionin tuomioistuin totesi, että pyritään välttämään kaikki päällekkäisyydet Bryssel IIa ‑asetuksen ja perintöasioita koskevan asetuksen välillä ja kaikenlaiset oikeudelliset tyhjiöt.
(
10
)	Tuomio 6.10.2015, Matoušková (C‑404/14, EU:C:2015:653, 29 kohta).
(
11
)	Bryssel IIa ‑asetuksen 9–11 artiklassa säädetään tilanteista, joissa lapsen asuinpaikka on muuttunut, ja 13 artiklassa tilanteista, joissa lapsen asuinpaikkaa ei kyetä ratkaisemaan. Kun lapsen vanhempien avioero on vireillä, 12 artiklan 1 kohdan mukaan toimivaltaisia voivat olla sen jäsenvaltion tuomioistuimet, jossa avioerohakemusta käsitellään.
(
12
)	Ks. Bryssel IIa ‑asetuksen 15 artikla.
(
13
)	Ks. Bryssel IIa ‑asetuksen 8 artiklan 2 kohta.
(
14
)	Kansalaisuutta koskevassa Italian lainsäädännössä noudatetaan ius sanguinis ‑periaatetta, ks. 5.2.1992 annettu säädös ”legge n. 91 – Nuove norme sulla cittadinanza italiana”, julkaistu 15.2.1992 Italian virallisessa lehdessä (Gazetta Ufficiale) nro 38, 1 §:n 1 momentti. Unionin tuomioistuimen käytettävissä olevasta asiakirja-aineistosta ei selviä, onko Kleio-Margolla ainoastaan yksi kansalaisuus vai onko hän kaksoiskansalainen tai usean maan kansalainen. Siinä ei myöskään anneta tarkkoja tietoja hänen vanhempiensa kansalaisuudesta.
(
15
)	Ks. Pfeiffer, T., Internationale Zuständigkeit und prozessuale Gerechtigkeit, 1995, s. 614– ja Spellenberg, U. teoksessa J. von Staudingers Kommentar zum Bürgerlichen Gesetzbuch mit Einführungsgesetz und Nebengesetzen, Neubearbeitung 2015, Art. 3 Brüssel IIa-VO, 16 kohta.
(
16
)	Ks. tuomio 16.7.2009, Hadadi (C‑168/08, EU:C:2009:474, 37–43 kohta). Ks. myös Dilger, J. teoksessa Geimer, R. ja Schütze, R., Internationaler Rechtsverkehr in Zivil- und Handelssachen, Loseblatt (heinäkuu 2013), vor Art 3 EuEheVO, 30 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
(
17
)	Ks. esim. tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (EUVL 2012, L 351, s. 1; Bryssel Ia ‑asetus) 25 artikla ja sen edeltäjät (tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvostona asetuksen (EY) N:o 44/2001 (EYVL 2000, L 12, s. 1; ”Bryssel I ‑asetus) 23 artikla ja tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla 27.9.1968 tehdyn yleissopimuksen (EYVL 1978, L 304, s. 36; ”Brysselin yleissopimus) 17 artikla), joissa edellytetään nimenomaisesti sopimusta. 12.11.2014 antamassaan tuomiossa L (C‑656/13, EU:2014:2364, 56 kohta) myös unionin tuomioistuin mainitsee Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohdasta, että on todettava ”sellaisen nimenomaisen tai vähintään yksiselitteisen mainittua toimivaltaa koskevan – – sopimuksen olemassaolo”.
(
18
)	Ks. esim. tuomio 20.2.1997, MSG (C‑106/95, EU:1997:70, 17 kohta) ja tuomio 16.3.1999, Castelletti (C‑159/97, EU:C:1999:142, 19 kohta), joissa molemmissa huomautetaan, että ”sopimuspuolten suostumuksen tosiasiallisuus on aina yksi [oikeuspaikkasopimuksen mahdollistavan Brysselin yleissopimuksen 17 artiklan] tavoitteista”.
(
19
)	Tuomio 12.11.2014, L (C‑656/13, EU:2014:2364, 57 kohta).
(
20
)	Tuomio 12.11.2014, L (C‑656/13, EU:2014:2364, 58 kohta). Ks. myös tuomio 1.10.2014, E (C‑436/13, EU:C:2014:2246, 40 kohta), jossa todetaan, että ”tuomioistuimen toimivalta vanhempainvastuuta koskevissa asioissa on tarkistettava ja määritettävä jokaisessa yksittäistapauksessa silloin, kun oikeudenkäynti pannaan vireille”.
(
21
)	Sellaisena kuin sitä on tulkittu 16.7.2015 annetussa määräyksessä P (C‑507/14, ei julkaistu, EU:C:2015:512), toisin sanoen edellyttäen, että kantaja toteuttaa asianmukaisesti haasteen tiedoksiannon.
(
22
)	Ks. myös Salomon, D, ”’Brüssel Iia’ – Die neuen europäischen Regeln zum internationalen Verfahrensrecht in Fragen der elterlichen Verantwortung”, Zeitschrift für das gesamte Familienrecht (FamRZ), 2004, s. 1409 ja sitä seuraavat sivut sekä s. 1413.
(
23
)	Asianosaiset, jotka liittyvät menettelyyn sen jälkeen kun määräaika haastehakemuksen tiedoksiantoon reagoimiselle on päättynyt, eivät kuitenkaan kuulu ”menettelyn asianosaisiin”, joiden on annettava hyväksyntänsä Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohdan nojalla.
(
24
)	Tuomio 12.11.2014, L (C‑656/13, EU:2014:2364, 57 kohta).
(
25
)	Lasten isä teki hakemuksen 26.10.2012, kun taas äiti teki hakemuksen samalle tuomioistuimelle 29.10.2012 ja ilmaisi isän vireille panemassa menettelyssä 31.10.2012 selvästi, ettei hyväksy asianomaisen jäsenvaltion tuomioistuinten kansainvälistä toimivaltaa (tuomio 12.11.2014, L, C‑656/13, EU:2014:2364, 19, 21 ja 28 kohta).
(
26
)	Ks. edellä 25 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
(
27
)	Tähän näkemykseen yhtyy kansallisista tuomioistuimista esim. Oberlandesgericht Düsseldorf (alueellinen muutoksenhakutuomioistuin, Düsseldorf, Saksa) 8.12.2009 antamassaan ratkaisussa (DE:OLGD:1208.3UF198.09.0A).
(
28
)	Ks. unionin tuomioistuimen tuomiossa 27.10.2016, D (C‑428/15, EU:C:2016:819, 54 kohta), johon komissio on viitannut tässä oikeudenkäynnissä, esittämä tulkinta Bryssel IIa ‑asetuksen 15 artiklasta.
(
29
)	Asetuksessa lähdetään siitä ajatuksesta, että lapsen edun on oltava ensisijainen (ks. tuomio 11.7.2008, Rinau, C‑195/08 PPU, EU:C:2008:406, 51 kohta ja tuomio 12.11.2014, L, C‑656/13, EU:2014:2364, 48 kohta).
(
30
)	Ks. esim. tuomio 12.11.2014, L (C‑656/13, EU:2014:2364, 49 kohta: ”tällainen sopiminen ei saa missään tapauksessa olla lapsen edun vastaista”).
(
31
)	Pataut, É. ja Gallant, E. teoksessa Magnus, U. ja Mankowski, P. (toim.), European Commentaries on Private International Law, Brussels IIbis Regulation, 2017, 12 artikla, 53 kohta, jossa Bryssel IIa ‑asetuksen 12 artiklan 3 kohdan b alakohtaa luonnehditaan tämä lisäksi tuleva lapsen edun tutkiminen huomioon ottaen forum non conveniens –lausekkeeksi.
(
32
)	Dilger, J. teoksessa Geimer ja Schütze, Internationaler Rechtsverkehr
in Zivil- und Handelssachen, Loseblatt, 53. EL, heinäkuu 2017, VO (EG) 2201/2003, 12 artikla, 24 kohta viittauksineen.
(
33
)	Ks. Bryssel IIa -asetuksen 15 artiklan 3 kohdan e alakohta, jossa lapsen omaisuuden sijaintipaikka mainitaan yhtenä tekijöistä, joka on otettava huomioon arvioitaessa kyseisen lapsen erityistä sidettä jäsenvaltioon tapauksessa, joka koskee lapsen suojelutoimenpiteitä, jotka liittyvät lapsen kyseisen jäsenvaltion alueella sijaitsevan omaisuuden hallinnoimiseen, säilyttämiseen tai luovuttamiseen.