61984CJ0107_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 16 . april 1984, har Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det anerkendes, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat de forpligtelser, der paahviler den i henhold til traktaten, ved at fritage »tjenesteydelser, der i henhold til lov praesteres af transportvirksomheder for Deutsche Bundespost«, for mervaerdiafgift .
2 Kommissionen har ved at bruge denne formulering gentaget ordlyden af § 4, nr . 7, i den tyske lov om omsaetningsafgift ( »Umsatzsteuergesetz« af 26 . 11 . 1979, BGBl . I, s . 1953 ). Kommissionen er af den opfattelse, at denne bestemmelse fastsaetter en fritagelse, der gaar ud over, hvad der er tilladt medlemsstaterne efter artikel 13 ( der har overskriften »Afgiftsfritagelser i indlandet« ) i Raadets sjette direktiv af 17 . maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaet- ningsafgifter, Det faelles mervaerdiafgiftssystem : Ensartet beregningsgrundlag ( direktiv 77/388, EFT 145, s . 1 ), ( herefter benaevnt direktivet ). Del A i denne artikel med overskriften »Fritagelser til fordel for visse former for virksomhed af almen interesse« hjemler i sit stk . 1, at »medlemsstaterne [fritager] ... a ) tjensteydelser og hertil knyttede leveringer af goder, praesteret af det offentlige postvaesen, bortset fra personbefordring og telekommunikation...« .
3 Kommissionen har til stoette for sit soegsmaal i det vaesentlige henholdt sig til, at de fritagelser, der hjemles ved direktivets artikel 13, er udtoemmende, at ovennaevnte artikels stk . 1, litra a ), efter sin ordlyd alene omfatter tjensteydelser, der praesteres af det offentlige postvaesen, ikke de, der praesteres af andre for det offentlige postvaesen, samt at ingen anden bestemmelse i artikel 13 kan begrunde den anfaegtede fritagelse i henhold til Umsatzsteuergesetz .
4 Den tyske regering har bestridt Kommissionens ordrette fortolkning . Selv om udtrykket »die oeffentlichen Posteinrichtungen« i den tyske version ganske vist naermest synes at henvise til postvaesenet som organisation, kan det tilsvarende udtryk i den franske version, »les services publics postaux«, lige saa vel vaere brugt i materiel betydning og henvise til den helhed af aktiviteter, der tjener postmaessige formaal . Saaledes forstaaet udelukker bestemmelsens ordlyd ikke fritagelsen for de ovennaevnte aktiviteter, der ikke udfoeres direkte af postvaesenet, i naervaerende tilfaelde af Deutsche Bundespost, men indirekte og for Deutsche Bundespost ' s regning af andre virksomheder, i det foreliggende tilfaelde af de tyske jernbaner og luftfartsselskabet »Lufthansa« . Da bestemmelsens ordlyd saaledes ikke er entydig i alle sproglige versioner, skal denfortolkes i forhold til den almindelige opbygning af og formaalet med den ordning, som bestemmelsen er en del af .
5 Hvad angaar opbygningen af bestemmelserne i direktivet, har den tyske regering for det foerste gjort gaeldende, at de fritagelser, der hjemles ved andre bestemmelser i artikel 13, A, stk . 1, angaar materielle former for virksomhed, der defineres i henhold til de formaal, der forfoelges med dem . Det ville fuldstaendig modsige opbygningen af stk . 1, dersom litra a ) skulle fortolkes saaledes, at den kun omfatter de former for virksomhed, der udfoeres af bestemte forvaltningsorganer, men ikke alle virksomheder, hvormed postmaessige opgaver loeses .
6 Den tyske regering har for det andet anfoert, at den af Kommissionen foreslaaede fortolkning beroever ordene i naevnte litra a ) enhver betydning, idet det offentlige postvaesen som offentligretligt organ allerede er fritaget i henhold til direktivets artikel 4, stk . 5, ligesom personbefordring og telekommunikation ved bilag D, som artikel 4, stk . 5, henviser til, undtages fra denne afgiftsfritagelse .
7 Vedroerende formaalet med de fritagelser, der er foreskrevet ved artikel 13, A, stk . 1, i direktivet, har den tyske regering gjort gaeldende, at denne bestemmelse tilsigter at fritage en raekke materielt bestemte former for virksomhed af almen interesse for at undgaa en prisforhoejelse for de med disse former for virksomhed praesterede tjenesteydelser . Det ville vaere i strid med dette formaal at laegge afgift paa transporttjenesteydelserne, der udfoeres for Deutsche Bundespost, hvormed forfoelges noejagtig det samme formaal som med de former for virksomhed, der udfoeres direkte af Deutsche Bundespost .
8 Derimod tilsigter direktivet paa ingen maade at harmonisere medlemsstaternes lovgivning paa det postmaessige omraade, men overlader disse friheden til at fastsaette organisationsformen herfor . Imidlertid gaelder det om den fortolkning, der er foreslaaet af Kommissionen, at den enten vil medfoere en saadan faktisk harmonisering eller en ulige behandling af medlemsstaterne paa grundlag af organisationsformen for deres postvaesen, hvilket vil vaere i strid med direktivets principielle formaal, nemlig at indfoere et ensartet beskatningsgrundlag og en ligeartet opkraevning af Faellesskabets egne indtaegter i alle medlemsstater .
9 Den tyske regering er af den opfattelse, at den eneste mulighed for at sikre lighedsprincippet og give den anfaegtede bestemmelse i direktivet en ensartet betydning er at fortolke denne saaledes, at den hviler paa et materielt begreb vedroerende postmaessig virksomhed, uafhaengigt af, om denne udoeves af postvaesenet i snaever forstand eller af andre organer, naar blot den nationale retsorden gennem straffe-, post- og civillovgivningen sikrer, at disse andre organers virksomhed behandles paa noejagtig samme maade, som hvis den var blevet udfoert af postvaesenet i snaever forstand . Dette er tilfaeldet, for saa vidt angaar de transportopgaver, som de tyske jernbaner og »Lufthansa« udfoerer for Deutsche Bundespost . Det drejer sig i virkeligheden her om »indirekte postvirksomhed« .
10 Ved sagens afgoerelse skal der foerst foretages en gennemgang af ordlyden af den anfaegtede direktivbestemmelse i samtlige sproglige versioner . Bestemmelsen begrunder ikke blot en ret, men en pligt for alle medlemsstater bortset fra Den hellenske Republik, der endnu ikke har indfoert moms, til at fritage : »die von den oeffentlichen Posteinrichtungen ausgefuehrten Dienstleistungen« ( den tyske version ); »the supply by the public postal services...« ( den engelske version ); »tjenesteydelser ... praesteret af det offentlige postvaesen...« ( den danske version ); »les prestations de services ... effectuées par les services publics postaux« ( den franske version ), tiw paroxéw yphresivn ... oi opoíew pragmatopoioýntai apó tiw dhmósiew taxydromikéw yphresíew ... « ( den graeske version ), »quando sono effettuate dai servizi pubblici postali, le prestatzioni di servizi..« ( den italienske version ); »de door openbare postdiensten verrichte diensten...« ( den nederlandske version ).
11 Ganske vist kan i nogle af disse versioner ordene »det offentlige postvaesen«, isoleret betragtet og i materiel forstand forstaas saaledes, at de omfatter samtlige postmaessige virksomheder ; imidlertid viser opbygningen af hele saetningen enty digt, at ordene betegner de forvaltningsorganer, der udfoerer de tjenesteydelser, der skal fritages . For at vaere omfattet af bestemmelsens ordlyd, skal tjenesteydelserne derfor udfoeres af en instans, der kan betegnes som en del af »det offentlige postvaesen« i begrebets organisatoriske forstand . Dette er eksempelvis ikke tilfaeldet, naar der er tale om en transportvirksomhed, der uden nogen kontakt med publikum blot udfoerer transporten over lang afstand mellem to postkontorer .
12 Stillet over for en saa entydig bestemmelse kan man ikke anvende en hjemlet afgiftsfritagelse paa virksomhed, der forfoelger de samme formaal, men som udfoeres af organer, der ikke kan anses som dele af »det offentlige postvaesen« i begrebets organisatoriske forstand, medmindre der foreligger andre tvingende fortolkningsholdepunkter for en saadan udvidelse i forhold til bestemmelsens ordlyd .
13 Et saadant holdepunkt fremgaar ikke af en sammmenligning med de oevrige bestemmelser i det samme stykke . De fritagelser, der er foreskrevet i disse bestemmelser, beskrives dér paa en meget forskellig maade . Selv om disse afgiftsfritagelser ganske vist gaelder for virksomhed der forfoelger bestemte formaal, anfoerer de fleste af disse bestemmelser ligeledes de erhvervsdrivende, der er bemyndiget til at udfoere de afgiftsfritagne tjenesteydelser . Det er saaledes ikke rigtigt, at ydelserne er defineret med henvisning til rent materielle eller funktionelle begreber .
14 Hvad angaar forholdet mellem artiklerne 4 og 13 i direktivet, skal det indledningsvis fremhaeves, at den foerste bestemmelse vedroerer begrebet afgiftspligtige personer, mens den anden hjemler afgiftsfritagelse for en raekke tjenesteydelser eller levering af goder . Artikel 4, stk . 5, bestemmer i sit foerste afsnit, at offentligretlige organer ikke anses som afgiftspligtige personer, for saa vidt angaar virksomhed eller transaktioner, som de udoever eller foretager i deres egenskab af offentlig myndighed . Det sidste afsnit i samme stykke bemyndiger medlemsstaterne til at ligestille virksomhed, der udoeves af de organer, som er fritaget for afgift i medfoer af artikel 13, med virksomhed udoevet i egenskab af offentlig myndighed .
15 Heraf foelger at selv om den postmaessige virksomhed er overdraget offentligretlige organer, er artikel 13 og henvisningen til denne bestemmelse i artikel 4, stk . 5, sidste afsnit, noedvendige for at fritage disse former for virksomhed i deres helhed, hvoraf kun en del kan anses som virksomhed udoevet i egenskab af offentlig myndighed i udtrykkets snaevre forstand . Det er saaledes ikke rigtigt, at afgiftsfritagelsen som hjemlet ved artikel 13 beroeves enhver betydning, dersom den alene finder anvendelse paa virksomhed, der udfoeres af et offentligretligt organ .
16 I oevrigt bevarer den ved artikel 13 hjemlede afgiftsfritagelse sin fulde betydning i det tilfaelde, hvor en medlemsstat overdrager den postmaessige virksomhed til et forvaltningsorgan, der ikke er et offentligtretligt organ . Herved har direktivet netop undgaaet at oeve indflydelse paa postvaesenets organisationsform i medlemsstaterne . Den postmaessige virksomhed forbliver fritaget, selv om den udoeves af et koncessioneret selskab . Bestemmelsen begraenser alene afgiftsfritagelsen til de tjenesteydelser, der praesteres af posten, hvad enten dette er et offentligtretligt organ, eller et koncessioneret selskab, og udelukker tjenesteydelser, der praesteres for postvaesenet af andre virksomheder .
17 Hvad angaar formaalet med de i artikel 13 hjemlede afgiftsfritagelser, skal det fastslaas, at denne artikel paa ingen maade naevner alle former for virksomhed af almen interesse, men alene saadanne iblandt disse, der noeje er opregnet og beskrevet paa detaljeret maade . Betragtningerne til direktivet anfoerer alene herved, at »der boer udarbejdes en faelles liste over fritagelser med henblik paa en sammenlignelig opkraevning af de egne indtaegter i samtlige medlemsstater«, men de giver ingen begrundelse for de valg, der er truffet blandt de forskellige former for virksomhed af almen interesse . Kommissionen har anfoert, at alene Forbundsrepublikken Tyskland fritager tjenesteydelser, der praesteres af transportvirksomheder for postvaesenet .
18 Herefter er de argumenter, som den tyske regering har anfoert vedroerende formaalene med afgiftsfritagelsen og lighedsprincippet, ikke egnet til at stoette den fortolkning, som den tyske regering har foreslaaet .
19 Det skal tilfoejes, at udtrykket »indirekte postvirksomhed«, der anvendes af den tyske regering, ikke optraeder i den almindelige momsordning, som den er hjemlet ved direktivet, og som foreskriver beskatning af levering af goder og tjenesteydelser, der udfoeres af en afgiftspligtig person, uden at grundlaget for beskatningen af denne omsaetning paavirkes af ydelser, der er praesteret af andre erhvervsdrivende for den afgiftspligtige person, og som saaledes indirekte udgoer en del af den afgiftspligtige transaktion .
20 Det maa derfor fastslaas, at den tyske regering ikke har anfoert fortolkningsholdepunkter til stoette for en udvidelse af afgiftsfritagelsen, der er hjemlet ved artikel 13, A, stk . 1, litra a ), der gaar ud over bestemmelsens ordlyd . Da heller ingen anden bestemmelse i direktivet har bemyndiget Forbundsrepublikken Tyskland til at fravige det almindelige beskatningssystem, der er hjemlet ved dette direktiv, saerlig dets artikel 2, for saa vidt angaar tjenesteydelser, der udfoeres mod betaling af transportvirksomheder for Deutsche Bundespost, er det saaledes godtgjort, at der foreligger traktatbrud som anfoert af Kommissionen .
21 Det maa derfor fastslaas, at ved at fritage tjenesteydelser, der i henhold til lov praesteres af transportvirksomheder for Deutsche Bundespost, for mervaerdi- afgift, har Forbundsrepublikken Tyskland tilsidesat de forpligtelser, der paahviler den i henhold til EOEF-traktaten og Raadets sjette direktiv af 17 . maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter, Det faelles mervaerdiafgiftssystem : Ensartet beregningsgrundlag .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
22 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger . Sagsoegte har tabt sagen og boer derfor afholde sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 ) Ved at fritage tjenesteydelser, der i henhold til lov praesteres af transportvirksomheder for Deutsche Bundespost, for mervaerdiafgift, har Forbundsrepublikken Tyskland tilsidesat de forpligtelser, der paahviler den i henhold til EOEF- traktaten og Raadets sjette direktiv af 17 . maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter, Det faelles mervaerdiafgiftssystem : Ensartet beregningsgrundlag .
2 ) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger .