61998CJ0059_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 27. februar 1998 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i medfoer af EF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Storhertugdoemmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 94/46/EF af 13. oktober 1994 om aendring af direktiv 88/301/EOEF og 90/388/EOEF for saa vidt angaar satellitkommunikation (EFT L 268, s. 15, herefter »direktivet«), idet det ikke har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme dette direktiv.
2 Direktivet har navnlig aendret Kommissionens direktiv 90/388/EOEF af 28. juni 1990 om liberalisering af markedet for teletjenester (EFT L 192, s. 10), som har til formaal at ophaeve saerlige eller eksklusive rettigheder paa omraadet for teletjenester og at sikre alle tjenesteleverandoerer ret til at levere saadanne tjenester.
3 Direktivet har til formaal at fastlaegge den noedvendige juridiske ramme for at fjerne begraensninger og at etablere nye aktiviteter inden for satellitkommunikation. I denne henseende skal medlemsstaterne i medfoer af artikel 2, stk. 2, i direktiv 90/388, som affattet ved direktivets artikel 2, nr. 2, litra b), oplyse, »hvilke kriterier der ligger til grund for tildeling af godkendelser, samt hvilke betingelser der er forbundet med saadanne godkendelser og med anmeldelsesprocedurerne i forbindelse med driften af transmitterende jordstationer«.
4 Det bestemmes i direktivets artikel 4, at medlemsstaterne senest ni maaneder efter ikrafttraedelsen af dette direktiv skal give Kommissionen oplysninger, der goer det muligt for den af fastslaa, at disse bestemmelser er overholdt. Da direktivet er traadt i kraft den 8. november 1994, udloeb fristen for medlemsstaterne til at give oplysninger om gennemfoerelsesforanstaltningerne den 7. august 1995.
5 Ved udloebet af denne frist havde Storhertugdoemmet Luxembourg ikke underrettet Kommissionen om nogen foranstaltning til gennemfoerelse af direktivet. Som foelge heraf sendte Kommissionen den 27. oktober 1995 en begrundet udtalelse til den luxembourgske regering, hvori den opfordrede denne til at fremsaette sine bemaerkninger inden for en frist paa to maaneder, i overensstemmelse med proceduren i traktatens artikel 169.
6 Ved skrivelse af 20. december 1995 har den luxembourgske regering meddelt Kommissionen, at den havde godkendt et nyt lovforslag om telekommunikation den 1. december 1995.
7 Ved skrivelse af 27. maj 1997 har den luxembourgske regering givet Kommissionen meddelelse om storhertugelig anordning af 25. april 1997 om fastsaettelse af minimumskravene til specifikationer for etablering og drift af GSM- og GSM/DCS 1800-net (herefter »storhertugelig anordning af 25.4.1997 om GSM-tjenester«), der gennemfoerer Raadets direktiv 87/372/EOEF af 25. juni 1987 om de frekvensbaand, der skal stilles til raadighed for samordnet indfoerelse af offentlig faelleseuropaeisk digital celleopbygget landmobilradiokommunikation i Faellesskabet (EFT L 196, s. 85), og direktiv 90/388, som aendret ved direktivets artikel 2.
8 Efter at have konstateret, at storhertugelig anordning af 25. april 1997 om GSM-tjenester ikke omfattede satellitkommunikation, men udelukkende landmobilkommunikation, antog Kommissionen, at ikke alle noedvendige bestemmelser til gennemfoerelse af direktivet var blevet vedtaget. Den sendte derfor den 7. juli 1997 en begrundet udtalelse til Storhertugdoemmet Luxembourg, hvori den konstaterede, at det havde tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivet, idet det ikke havde vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme dette direktiv, og opfordrede det til at efterkomme denne udtalelse inden for en frist paa to maaneder fra dens meddelelse.
9 I forbindelse med gennemfoerelsen af direktivet har den luxembourgske regering ved skrivelse af 14. juli 1997 atter givet Kommissionen meddelelse om storhertugelig anordning af 25. april 1997 om GSM-tjenester og om lov af 21. marts 1997 om telekommunikation (herefter »lov af 21.3.1997«), der traadte i kraft den 1. april 1997.
10 Den 28. og 30. juli 1997 har Kommissionen ad uofficielle kanaler modtaget storhertugelig anordning af 23. april 1997 om terminaludstyr til telekommunikation og udstyr til jordstationer til satellitkommunikation, herunder den gensidige anerkendelse af udstyrets overensstemmelse, forslag til storhertugelig anordning om fastsaettelse af minimumskravene til specifikationer for etablering og drift af et fastnet til telekommunikation og teletjenester, som omhandlet i artikel 7, stk. 2, litra a), i lov af 21. marts 1997, samt forslag til storhertugelig anordning om fastsaettelse af minimumskravene til specifikationer for etablering og drift af et fastnet til telekommunikation, som omhandlet i samme lovs artikel 7, stk. 2, litra b).
11 De to ovennaevnte forslag til storhertugelige anordninger blev officielt meddelt Kommissionen ved skrivelse af 8. september 1997 i forbindelse med gennemfoerelsen af andre direktiver. De blev vedtaget den 22. december 1997 og offentliggjort den 29. december 1997 i Mémorial: Journal officiel du grand-duché de Luxembourg.
12 Da anvendelsesomraadet for disse anordninger - i mangel af udtrykkelig udelukkelse heraf - kan omfatte satellittjenester, har Kommissionen ved skrivelse af 22. december 1997 anmodet den luxembourgske regering om naermere oplysninger vedroerende dette punkt; denne anmodning er ikke blevet efterkommet. Under alle omstaendigheder har den luxembourgske regering ikke givet meddelelse om de naevnte anordninger som led i gennemfoerelsen af direktivet.
13 Kommissionen har anlagt naervaerende sag, da den er af den opfattelse, at ikke alle noedvendige foranstaltninger var blevet truffet for at sikre gennemfoerelsen af direktivet, og at den luxembourgske regering ikke har efterkommet den begrundede udtalelse.
14 Kommissionen har gjort gaeldende, at Storhertugdoemmet Luxembourgs gennemfoerelse af direktivet skulle goere det muligt for udbydere af satellittjenester at komme ind paa markedet og navnlig at sende til en satellit efter eget valg fra det luxembourgske omraade som foelge af afskaffelsen af restriktioner for udbydelsen af saadanne tjenester og vedtagelsen i overensstemmelse med direktivets artikel 2, nr. 2, litra b), af bestemmelser, der fastsaetter kriterierne og procedurerne for tildeling af de noedvendige godkendelser for at drive virksomhed paa dette omraade, herunder procedurerne for opnaaelse af frekvenser og koordineringen af sendesteder med henblik paa at undgaa skadelige interferenser.
15 Kommissionen har anfoert, at gennemfoerelsesanordningerne til lov af 21. marts 1997, som er omhandlet i artikel 10, stk. 2, vedroerende kriterier og procedurer for meddelelse af tilladelser efter ansoegning, i artikel 14, stk. 4, vedroerende stoerrelsen af ansoegningsgebyret for de tjenester, der er undergivet anmeldelsespligt, i artikel 30, stk. 4, vedroerende gebyr for tildeling af en eksklusiv frekvens, og i artikel 65 vedroerende afgiftsbeloeb til daekning af de aarlige omkostninger ved administration af tilladelser til private udbydere, endnu ikke er blevet vedtaget.
16 Desuden har Kommissionen anfoert, at den hverken har kendskab til offentliggoerelsen af ansoegningsskemaer til tilladelser, som er omhandlet i artikel 10, stk. 2, i forslag til anordning om kriterier og procedurer for meddelelse af tilladelser, eller til den for kommunikation ansvarlige ministers vedtagelse af de anmeldelsesbetingelser, der finder anvendelse paa tjenester undergivet anmeldelsespligt i overensstemmelse med artikel 14, stk. 3, i lov af 21. marts 1997, eller vedtagelsen af en tekst, der praeciserer procedurerne for tildeling af frekvenser som naevnt i samme lovs artikel 30, stk. 1.
17 Den luxembourgske regering har bestridt, at den har begaaet det af Kommissionen paastaaede traktatbrud. Den har gjort gaeldende, at direktivet for saa vidt angaar ophaevelsen af eksklusive eller saerlige rettigheder for telekommunikation via satellit er blevet gennemfoert ved lov af 21. marts 1997. Den har anfoert, at denne lov finder anvendelse paa satellitkommunikation, for saa vidt som den omfatter telekommunikation i al almindelighed. Selv om udbydelsen af satellittjenester kraever en godkendelse, bliver denne meddelt naermest automatisk, idet en enkel anmeldelse er tilstraekkelig. Naar benyttelsen af frekvenser er underlagt en almindelig godkendelse, skyldes det, at denne ordning er noedvendig paa grund af visse geografiske omraaders saeregenhed for at sikre den gode funktion af satellittjenester i al almindelighed. I det paagaeldende tilfaelde det drejer sig dog alene om en ren formforskrift.
18 Kommissionen har i replikken naermere anfoert, at den ikke bebrejder Storhertugdoemmet Luxembourg, at det ikke har afskaffet alle foranstaltninger, der i givet fald har tildelt saerlige eller eksklusive rettigheder paa omraadet for satellitkommunikation, men at den bebrejder Storhertugdoemmet Luxembourg, at det ikke har vedtaget de anordninger, der er naevnt i denne dom i praemis 15 og 16.
19 Det bemaerkes herved, at direktivet for at naa sit maal paalaegger medlemsstaterne at traeffe alle noedvendige foranstaltninger for at sikre alle tjenesteleverandoerer ret til at stille teletjenester til raadighed paa omraadet for satellitkommunikation. Saaledes skal medlemsstaterne i medfoer af direktivets artikel 2, nr. 2, litra b), oplyse, hvilke kriterier der ligger til grund for tildeling af godkendelser, samt hvilke betingelser der er forbundet med saadanne godkendelser og med anmeldelsesprocedurerne i forbindelse med driften af transmitterende jordstationer.
20 Det bemaerkes for det foerste, at ifoelge luxembourgsk lovgivning er det noedvendigt med en godkendelse til etablering og drift af satellitkommunikation. Desuden er det i medfoer af artikel 14, stk. 3, i lov af 21. marts 1997 vedkommende minister, der fastsaetter betingelserne for den anmeldelse, som tjenesteleverandoeren af telekommunikation skal foretage. Ligeledes skal stoerrelsen af de ansoegningsgebyrer, som leverandoeren af satellitkommunikation skal betale, fastsaettes ved en storhertugelig anordning i medfoer af samme lovs artikel 14, stk. 4.
21 For saa vidt angaar tildeling og benyttelse af frekvenser indeholder artikel 29 ff. i lov af 21. marts 1997 rammebestemmelserne og de almindelige principper, der finder anvendelse paa denne procedure. De naermere betingelser vedroerende proceduren for tildeling af frekvenser samt stoerrelsen af de hermed forbundne omkostninger, som tjenesteleverandoeren skal betale, fastsaettes af ministeren.
22 Under hensyn til den omstaendighed, at loven af 21. marts 1997 og de storhertugelige anordninger, der er udstedt med hjemmel i denne lov, vedroerer driften af telekommunikationsnet i al almindelighed, maa det fastslaas, som Kommissionen med rette har gjort, at etableringen og driften af et satellitnet ligeledes kraever godkendelse, hvilket i oevrigt ikke er bestridt af den luxembourgske regering. Ifoelge artikel 10, stk. 2, og artikel 65 i lov af 21. marts 1997 skal kriterierne for tildeling af en saadan godkendelse og afgiftsbeloebet, som skal opkraeves hos hver tjenesteleverandoer, fastsaettes ved storhertugelige anordninger.
23 Heraf foelger, som generaladvokaten har anfoert i punkt 29 i forslaget til afgoerelse, at selv om lov af 21. marts 1997 har fastsat den juridiske ramme og de almindelige betingelser - fra anmeldelsen til tildelingen af frekvenser og godkendelser - for etablering og drift af satellitkommunikation, er bestemmelserne, der regulerer ivaerksaettelsen af alle disse procedurer, endnu ikke blevet vedtaget. Lov af 21. marts 1997 fastsaetter navnlig hverken de betingelser, hvorefter en tjenesteleverandoer kan opnaa godkendelser, eller stoerrelsen af de ansoegningsgebyrer og afgifter, som skal afholdes af denne.
24 Det maa foelgelig fastslaas, at Storhertugdoemmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivet, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme dette direktiv.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
25 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom. Da Kommissionen har nedlagt paastand om, at Storhertugdoemmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens omkostninger, og da dette har tabt sagen, doemmes det til at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
(Femte Afdeling)
1) Storhertugdoemmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 94/46/EF af 13. oktober 1994 om aendring af direktiv 88/301/EOEF og 90/388/EOEF for saa vidt angaar satellitkommunikation, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme dette direktiv.
2) Storhertugdoemmet Luxembourg betaler sagens omkostninger.