61990CC0296_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
++++
Hr. praesident,
De herrer dommere,
1. Kommissionen har i denne sag nedlagt paastand om, at Domstolen fastslaar, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EOEF-Traktaten, idet den ikke inden for den fastsatte frist har truffet samtlige de noedvendige foranstaltninger til gennemfoerelse af Raadets direktiv 85/384/EOEF af 10. juni 1985 om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for arkitekturomraadet, herunder om foranstaltninger, som skal lette den faktiske udoevelse af retten til etablering og fri udveksling af tjenesteydelser (1), Raadets direktiv 85/614/EOEF af 20. december 1985 om aendring, som foelge af Spaniens og Portugals tiltraedelse, af direktiv 85/384/EOEF (2) og Raadets direktiv 86/17/EOEF af 27. januar 1986 om aendring, som foelge af Portugals tiltraedelse, af direktiv 85/384/EOEF (3), eller idet den i hvert fald ikke har givet Kommissionen underretning om saadanne foranstaltninger.
2. Italien skulle have gennemfoert disse direktiver senest den 5. august 1987, bortset fra hvad angaar bestemmelserne i artikel 22 i direktiv 85/384, i forbindelse med hvilke der for Italien gjaldt en yderligere frist, som udloeb den 5. august 1988.
3. At der foreligger et traktatbrud, er ikke blevet bestridt af sagsoegte, som i sit skriftlige indlaeg har anfoert, at loven om "opfyldelsen af de forpligtelser, der foelger af Italiens medlemskab af Det Europaeiske Faellesskab (EF-loven for 1990)", blev vedtaget den 29. december 1990 og offentliggjort i supplemento ordinario til GURI nr. 10 af 12. januar 1991. Denne lovs artikel 5 bemyndiger regeringen til at udstede lovdekreter indeholdende de bestemmelser, der er noedvendige for at gennemfoere de tre direktiver. Vi har i denne forbindelse under den mundtlige forhandling erfaret, at de paagaeldende dekreter endnu ikke er blevet udstedt og formentlig ikke vil blive det inden for den allernaermeste fremtid.
4. Det staar under alle omstaendigheder fast, at Den Italienske Republik ikke har truffet de i direktiverne foreskrevne foranstaltninger, hvorfor jeg skal foreslaa, at Domstolen fastslaar, at der som paastaaet foreligger et traktatbrud (4), og paalaegger sagsoegte at betale sagens omkostninger.
(*) Originalsprog: fransk.
(1) EFT L 223, s. 15.
(2) EFT L 376, s. 1.
(3) EFT L 27, s. 71.
(4) Det er indlysende, at Domstolen ikke boer traeffe afgoerelse om Kommissionens paastand, for saa vidt angaar det led, at Kommissionen "i hvert fald" ikke er blevet underrettet om nogen foranstaltninger. Der er her aabenbart tale om et subsidiaert led i paastanden, som sigter til den eventualitet, at Italien, der hverken havde svaret paa aabningsskrivelsen eller den begrundede udtalelse, alligevel maatte have gennemfoert de paagaeldende foranstaltninger - hvilket ikke er tilfaeldet - uden at give Kommissionen meddelelse herom, jf. forpligtelsen i artikel 31, stk. 2, i direktiv 85/384.