62023TJ0202_RES
Lieta T‑202/23
Ville Kivikoski u.c.
pret
Eiropas Savienības Padomi
Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2025. gada 30. aprīļa spriedums
Civildienests – Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – 2022. gada paaugstināšana amatā – Lēmums nepaaugstināt prasītāju amatā AST 8 pakāpē – Atcelšanas prasība – Interese celt prasību – Izredzes tikt paaugstinātam parādīšana – Pieņemamība – Civildienesta noteikumu 6. panta 2. punkts – Standarta reizināšanas likmes – Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punkts – Nopelnu salīdzināšana
Ierēdņu celta prasība – Interese celt prasību – Prasība par atteikumu paaugstināt amatā – Nepieciešamība pierādīt paaugstināšanas amatā iespēju pastāvēšanu
(Civildienesta noteikumu 6. panta 2. punkts, 35. pants, 45. panta 1. punkts, 90. un 91. pants)
(skat. 15.–28. punktu)
Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – Nosacījumi – Reizināšanas likmju vidējās karjeras atbilstības noteikšanai ievērošana – Likmju priekšmets – Iespēja piemērot likmi, kas atšķiras no Civildienesta noteikumos paredzētās, ja pastāv nelīdzsvarotība starp dažās pakāpēs paaugstināmo ierēdņu skaitu un vidējo gaidīšanas laiku šajās pakāpēs – Izslēgšana
(Civildienesta noteikumu 6. panta 2. punkts, 45. pants un I pielikuma B iedaļa)
(skat. 36.–49. punktu)
Rezumējums
Izskatot J. Kivikoski un divu citu Eiropas Savienības Padomes ierēdņu celto prasību, Vispārējā tiesa, lemjot paplašinātā sastāvā, atceļ Padomes lēmumu nepaaugstināt viņus AST 8 pakāpē 2022. gada paaugstināšanas amatā ietvaros (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”). Šādi rīkojoties, tā sniedz precizējumus par to, kā tiek pierādīta iespējamā prasītāja interese atsaukties uz Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) I pielikuma B iedaļā paredzēto atsauces reizināšanas likmju (turpmāk tekstā – “reizināšanas likmes”), kas tiek piemērotas paaugstināšanā amatā, neatbilstību Civildienesta noteikumu 6. panta 2. punktam. Turklāt šajā kontekstā tā veic Civildienesta noteikumu 6. panta 2. punkta, lasot to kopā ar to I pielikuma B iedaļu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumu normas”), interpretāciju, lemjot par to, kāda nozīme ir piešķirama, pirmkārt, Civildienesta noteikumu 45. pantā minētajiem vārdiem “princips par paaugstināšanu amatā, balstoties uz nopelniem” un, otrkārt, šo noteikumu 35. pantā ietvertajai vārdkopai “aktīvi nodarbināti ierēdņi”.
2022. gada jūnijā Padome publicēja to amatā paaugstināmo ierēdņu sarakstu, kuri 2022. gada 1. janvārī var pierādīt tostarp vismaz divu gadu darba stāžu savā pakāpē, kā arī 2022. gada paaugstināšanā amatā katrai funkciju grupai un katrai pakāpei pieejamo paaugstināšanu amatā skaitu. Šajā sarakstā prasītāju vārdi bija minēti starp 81 ierēdni, kas var tikt paaugstināts AST 8 pakāpē, un bija paziņots, ka šajā pakāpē ir pieejamas 18 paaugstināšanas iespējas.
2022. gada jūlijā Padome pieņēma apstrīdēto lēmumu, publicējot un apstiprinot to AST funkciju grupas darbinieku sarakstu, kurus konsultatīvā amatā paaugstināšanas komisija bija ieteikusi paaugstināšanai amatā, proti, sarakstu, kurā prasītāju vārdi nebija iekļauti.
Sūdzībā, ko Padome noraidīja, prasītāji apgalvoja, ka apstrīdētais lēmums esot pretrunā Civildienesta noteikumu normām, jo 2022. gada paaugstināšanā amatā AST 8 pakāpē bija jābūt pieejamām 37 paaugstināšanas amatā iespējām, nevis 18.
Vispārējās tiesas vērtējums
Pirmām kārtām, attiecībā uz prasības pieņemamību Vispārējā tiesa atgādina, ka tad, ja ierēdnis balstās uz pamatu par paaugstināšanā amatā piemēroto reizināšanas likmju nesaderību ar Civildienesta noteikumu 6. panta 2. punktu, viņam jāpierāda interese uz to atsaukties, pierādot, ka, ņemot vērā viņa personisko situāciju, gadījumā, ja pieprasītais amata vietu skaits būtu ticis ievērots, viņam būtu bijusi iespēja tikt paaugstinātam amatā.
Saskaņā ar šo Civildienesta noteikumu normu, neskarot uz nopelniem balstītas paaugstināšanas amatā principu, kas noteikts Civildienesta noteikumu 45. pantā, katrai iestādei vakanto amatu skaits katrā pakāpē katra gada 1. janvārī atbilst aktīvo ierēdņu skaitam zemākajā pakāpē iepriekšējā gada 1. janvārī, reizinot to ar Civildienesta noteikumu I pielikuma B iedaļā minētajai pakāpei paredzētajām likmēm, proti 25 % no AST 5 līdz AST 8 pakāpei.
Šajā ziņā vārdkopa “aktīvi nodarbināti ierēdņi” norāda uz kādu no Civildienesta noteikumu 35. pantā minētajiem statusiem. No šīs tiesību normas, lasot to kopsakarā ar Civildienesta noteikumu 6. panta 2. punktu, izriet – katru gadu nosakot vakanto amata vietu skaitu katrai pakāpei, jāņem vērā tikai to ierēdņu administratīvais statuss, kuri ir bijuši aktīvi nodarbināti zemākā pakāpē pirms iepriekšējā gada 1. janvāra, neņemot vērā viņu atbilstību iespējamai paaugstināšanai amatā.
Vispārējā tiesa norāda, ka šajā gadījumā visiem AST 8 pakāpē paaugstināmiem ierēdņiem, tostarp prasītājiem, 2022. gada 1. janvārī bija prasītais minimālais darba stāžs AST 7 pakāpē. Turklāt tas, ka prasītāji neatšķiroties no citiem ierēdņiem, kas paaugstināmi amatā, vērtējumu vai veicamo pienākumu ziņā, ir vērsts uz to, lai pierādītu, ka gadījumā, ja tiktu piemērotas reizināšanas likmes, prasītājiem, tāpat kā citiem amatā paaugstināmiem ierēdņiem un ar nosacījumu, ka tiek veikts Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punktā paredzētais salīdzinošais nopelnu izvērtējums, būtu bijusi iespēja tikt paaugstinātiem 2022. gada paaugstināšanā amatā.
Līdz ar to Vispārējā tiesa secina, ka prasītāji ir pierādījuši, ka gadījumā, ja viņu prasītais paaugstināšanas AST 8 pakāpē iespēju skaits būtu ticis ievērots 2022. gada paaugstināšanā amatā, proti, 37, nevis Padomes izziņotās 18 pakāpes, viņiem būtu bijusi iespēja tikt paaugstinātiem amatā un ka tādējādi viņi ir pierādījuši interesi atsaukties uz piemēroto reizināšanas likmju nesaderību ar Civildienesta noteikumu 6. panta 2. punktu, un līdz ar to –interesi celt prasību.
Otrām kārtām, attiecībā uz reizināšanas likmju ievērošanu Vispārējā tiesa norāda, ka no Civildienesta noteikumu 6. panta 2. punktā ietvertā formulējuma “neskarot principu par paaugstināšanu amatā, balstoties uz nopelniem, kā noteikts 45. pantā”, kurš minēts Civildienesta noteikumu 6. panta 2. punktā un kurā ir atsauce uz vēlāku paaugstināšanas amatā procesa posmu, nevar secināt, ka šis princips varētu tikt īstenots, lai atkāptos no reizināšanas likmju piemērošanas to ierēdņu skaitam, kuri strādājuši zemākā pakāpē iepriekšējā gada 1. janvārī, nosakot katrai pakāpei vakanto amata vietu ikgadējo skaitu un līdz ar to arī paaugstināšanas amatā iespējas.
Turklāt reizināšanas likmēm ir divi atšķirīgi mērķi. No vienas puses, saskaņā ar Civildienesta noteikumu 6. panta 2. punktu šīs likmes ir paredzētas, lai aprēķinātu amatā paaugstināmo amata vietu skaitu gadā katrai pakāpei, un šajā nolūkā tās piemēro, pamatojoties uz vidējo rādītāju piecu gadu laikā. No otras puses, šīs likmes neatkarīgi no Civildienesta noteikumu 6. panta 2. punkta ļauj arī noteikt vidējo karjeras ilgumu pakāpē. Saistībā ar šo jautājumu jāņem vērā reizināšanas likmes, kas bija piemērojamas gados, kuros ierēdnis bija attiecīgajā pakāpē, un tātad Civildienesta noteikumu 6. panta 2. punktā paredzētais piecu gadu pamatierobežojums nav piemērojams. No tā izriet, ka jautājums par vidējā karjeras ilguma noteikšanu pakāpē ir jānošķir no jautājuma par to amata vietu skaita noteikšanu, kuras noteiktā pakāpē jāatver paaugstināšanai amatā.
Tādējādi Padome nevarēja ne piemērot reizināšanas koeficientu, kas atšķirtos no Civildienesta noteikumu I pielikuma B iedaļā paredzētās likmes, ne atkāpties no AST 7 pakāpē strādājošo ierēdņu skaita 2021. gada 1. janvārī Civildienesta noteikumu 35. panta, lasot to kopsakarā ar to 6. panta 2. punktu, izpratnē.
Pirmkārt, īpašie apstākļi, kas raksturo to AST 7 pakāpes ierēdņu situāciju un ko Padome ir aprakstījusi procesuālajos rakstos, nevar ar koriģējošu pasākumu palīdzību pamatot atkāpi no Civildienesta noteikumu skaidrā un precīzā formulējuma, neapdraudot hierarhiski augstāka spēka tiesību normu, piemēram, Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības normu vai vispārējo tiesību principu īstenošanu.
Šajā ziņā Padomes arguments, saskaņā ar kuru ierēdņu faktiskā karjeras attīstība būtu jātuvina vidējam gaidīšanas laikam katrā pakāpē, kas paredzēta Civildienesta noteikumu I pielikuma B iedaļā, gadījumā, ja pastāv nelīdzsvarotība starp dažās pakāpēs paaugstināmo ierēdņu skaitu un vidējo gaidīšanas laiku šajās pakāpēs, nav atbilstošs, jo jautājumu par iespēju paaugstināt AST 8 pakāpē skaitu 2022. gada paaugstināšanā amatā nevar sajaukt ar jautājumu par vidējā karjeras ilguma noteikšanu AST 7 pakāpē, uz ko – atšķirībā no pirmā jautājuma – neattiecas ierobežojums, kas izriet no Civildienesta noteikumu 6. panta 2. punktā paredzētās piecu gadu vidējā ilguma.
Otrkārt, šādos apstākļos Padome nav pierādījusi, ka Civildienesta noteikumu normu piemērošana šajā lietā, konkrētāk, ņemot vērā atšķirību starp amatā paaugstināmo ierēdņu skaitu un paaugstināšanas amatā iespēju skaitu, varēja radīt šķērsli Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punktā paredzētajam ierēdņu salīdzinošajam nopelnu izvērtējumam.