61994CC0227_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
A - Johdanto
1. Käsiteltävässä asiassa on kysymys invaliditeetin perusteella maksettavan etuuden laskemisesta Alankomaiden lainsäädännön nojalla. Olivieri-Coenen, pääasian kantaja, syntyi Alankomaissa vuonna 1927 ja asui siellä vuoteen 1959 saakka. Hän työskenteli siellä yksityisen koulun opettajana 1.9.1946 ja 29.1.1959 välisenä aikana. Hänen työsuhteensa perustana oli yksityisoikeudellinen työsopimus. Kuten pääasian vastaajan edustaja totesi yhteisöjen tuomioistuimen suullisessa käsittelyssä, Olivieri-Coenen oli syntyessään Alankomaiden kansalainen. Sen jälkeen kun hän oli solminut avioliiton Italian kansalaisen kanssa, hän sai Italian kansalaisuuden ja asettui vuonna 1959 asumaan Italiaan. Hän työskenteli siellä puolisonsa kanssa heidän omistamassaan hotellissa. Hän oli vakuutettuna Italiassa maaliskuusta 1960 heinäkuuhun 1981.
2. Vuonna 1979 Olivieri-Coenen lopetti työnteon terveydellisistä syistä. Toimivaltainen italialainen vakuutuslaitos myönsi hänelle 1.2.1982 lähtien italialaisen työkyvyttömyyseläkkeen. Olivieri-Coenen haki tämän lisäksi Alankomaiden osuutta työkyvyttömyysetuudesta. Tämän menettelyn ymmärtämiseksi on täsmennettävä, että esillä olevan asian kaltaisissa tapauksissa sovellettavien yhteisön oikeuden säännösten mukaan ensin määrätään maksettavan työkyvyttömyyseläkkeen kokonaismäärä ja sen jälkeen lasketaan, mikä osuus siitä kuuluu kunkin asianomaisen jäsenvaltion maksettavaksi.
3. Toimivaltainen alankomaalainen vakuutuslaitos Nieuwe Algemene Bedrijfsvereniging (jäljempänä pääasian vastaaja) ilmoitti Olivieri-Coenenille 13.3.1991, että hänelle oli myönnetty 1.2.1982 lähtien työkyvyttömyyskorvauksen osuus Wet op de arbeidsongeschiktheidsverzekeringin (jäljempänä WAO) nojalla. Korvauksen määrää laskettaessa otettiin kuitenkin huomioon ainoastaan 1.9.1947 edeltävä työskentelykausi.
4. Tämän menettelyn ymmärtämiseksi on tutustuttava alankomaalaisen sosiaalivakuutusoikeuden asiaan vaikuttaviin säännöksiin. Alankomaissa on säädetty kaksi lakia suojaamaan työntekijöitä työkyvyttömäksi joutumisen taloudellisilta seurauksilta: edellä mainittu WAO, joka tuli voimaan 1.7.1967 ja Algemene Arbeidsongeschiktheidswet (jäljempänä AAW). WAO:n tai AAW:n perusteella myönnetyn etuuden suuruus ei määräydy täyttyneiden vakuutuskausien pituuden mukaan. Virkamiehet ja sellaisina pidettävät henkilöt on sitä vastoin vakuutettu työkyvyttömyyttä vastaan Algemene Burgerlijke Pensioenswetin (jäljempänä ABPW) perusteella. Esillä olevassa asiassa on ensin mainituista kansallisista laeista ainoastaan WAO merkityksellinen, joten en ole tarkastellut lähemmin AAW:tä ja näiden kahden kansallisen lain välistä suhdetta.(1)
ABPW tuli voimaan 1.1.1966. Siihen saakka virkamiehiin ja sellaisina pidettäviin henkilöihin sovellettiin vuoden 1922 Pensioenwetiä. Kyseinen kansallinen laki kumottiin ABPW:llä. Samalla säädettiin siirtymäsäännöstä sellaisia henkilöitä varten, joilla vuoden 1922 Pensioenwetin perusteella oli odotusoikeus työkyvyttömyyseläkkeeseen. Tämän säännöksen perusteella odotusoikeus säilyi viiden vuoden ajan 1.1.1971 saakka. Jos asianomainen henkilö joutui työkyvyttömäksi tämän ajankohdan jälkeen, hän ei voinut tällä perusteella enää esittää työkyvyttömyyseläkettä koskevaa vaatimusta.
5. Olivieri-Coenen kuului 1.9.1947 lähtien vuoden 1922 Pensioenwetin järjestelmään. Hänellä oli sen vuoksi tämän lain perusteella odotusoikeus työkyvyttömyyseläkkeeseen. Hän kuitenkin menetti tämän oikeuden ABPW:ssä säädetyn siirtymäkauden päätyttyä.
6. Pääasian vastaaja laski Olivieri-Coenenille myönnettävän eläkkeen osuuden sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen N:o 1408/71(2) säännösten perusteella, sellaisina kuin ne olivat voimassa 1.2.1982, mistä lähtien Olivieri-Coenenilla oli oikeus italialaiseen työkyvyttömyyseläkkeeseen. Siinä yhteydessä sovellettuja asetuksen N:o 1408/71
III osaston ("Eri etuusryhmiä koskevia erityissäännöksiä") säännöksiä ei tarvitse käsitellä tarkemmin, koska esillä olevan asian asianosaiset ovat niiltä osin yksimielisiä eivätkä säännökset ole merkityksellisiä ennakkoratkaisukysymyksen ratkaisun kannalta. Sen vuoksi on riittävää täsmentää, että työkyvyttömyysetuuden osuus, joka pääasian vastaajan oli myönnettävä Olivieri-Coenenille, oli laskettava asetuksen (ETY) N:o 1408/71
46 artiklan 2 kohdan (asiaan soveltuvien säännösten) perusteella.
7. Asetuksen liitteen V Alankomaita koskevan kohdan 4 alakohdan a alakohdassa säädettiin kyseisen säännöksen soveltamisesta, sellaisena kuin se tuolloin oli voimassa, seuraavasti:
"Asetuksen 46 artiklan 2 kohtaa sovellettaessa Alankomaiden työkyvyttömyysvakuutusta koskevan lainsäädännön mukaan täyttyneiksi vakuutuskausiksi katsotaan myös ennen 1 päivää heinäkuuta 1967 Alankomaissa palkatussa työssä täytetyt kaudet tai vastaavat kaudet." (Suomennettu yhteisöjen tuomioistuimessa. [EYVL L 149:n käännös on epätarkka.])
8. Pääasian vastaaja otti sen vuoksi huomioon Alankomaiden eläkeosuutta laskiessaan Olivieri-Coenenin 1.9.1947 edeltävän työskentelykauden. Se kieltäytyi kuitenkin ottamasta laskelmaan 1.9.1947 ja 29.1.1959 välistä työskentelykautta, jolloin Olivieri-Coenen oli kuulunut vuoden 1922 Pensioenwetin järjestelmään. Pääasian vastaaja perusteli kantaansa viittaamalla siihen, että tässä kansallisessa laissa oli kysymys virkamiehiä ja sellaisina pidettäviä henkilöitä koskevasta sääntelystä. Asetuksen (ETY) N:o 1408/71
4 artiklan 4 kohdan mukaan tätä asetusta ei kuitenkaan ollut sovellettava "virkamiesten ja sellaisina pidettävien henkilöiden erityisjärjestelmiin".
9. Olivieri-Coenen valitti tästä päätöksestä. Hän väitti, että päätös perustui asetuksen N:o 1408/71 säännösten virheelliseen tulkintaan. Arrondissementsrechtbank te Amsterdam on sen vuoksi esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
"Onko asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteen V
H kohdan 4 alakohdan a alakohtaa, sellaisena kuin se oli voimassa 1.2.1982, tulkittava siten, että tämän säännöksen mukaisiin palkatussa työssä täytettyihin kausiin on luettava myös sellaiset ajanjaksot, joiden aikana henkilö on toiminut opettajana yksityisen oppilaitoksen kanssa tehdyn työsopimuksen perusteella, vaikka kyseinen henkilö oli tämän ajanjakson aikana vakuutettuna virkamiehiin ja sellaisina pidettäviin sovellettavan erityisjärjestelmän mukaisesti?"
B - Kannanotto
10. Ennen ennakkoratkaisukysymykseen syventymistä näyttäisi tarkoituksenmukaiselta käsitellä lyhyesti kysymystä siitä, mikä tarkasteltavan säännöksen versioista on asetettava tulkinnan perustaksi. On selvää, että se on 1.2.1982 voimassa ollut versio. Kun asetus (ETY) N:o 1408/71 annettiin, 4 alakohdan a alakohta oli asetuksen liitteen V F kohdassa. Tanskan, Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan liittyminen johti siihen, että asetuksen liitteeseen V lisättiin uusia jäsenvaltioita koskevia kohtia. F kohdasta tuli näin ollen H kohta (3), mutta säännöksen sisältö ei muuttunut. Vastaavanlainen mukautus tehtiin Kreikan liittyessä yhteisöihin. Tämän seurauksena H kohdasta tuli I kohta.(4) Koska tämä versio oli voimassa 1.2.1982, se on seuraavan esityksen perustana.(5)
Vain täydellisyyden vuoksi huomautan, että asetuksen (ETY) N:o 1408/71 myöhemmät muutokset eivät ole merkityksellisiä käsiteltävässä asiassa. Tämä koskee erityisesti 12 päivänä toukokuuta 1981 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 1390/81, jolla liite V muutettiin liitteeksi VI ja sen I kohdan sisältöä muutettiin.(6) Komissio on kannanotossaan syystä huomauttanut, että tämä asetus tuli voimaan vasta 1.7.1982 eli ratkaisevan ajankohdan jälkeen.(7)
11. Esillä olevassa asiassa on kysymys siitä, voidaanko 1.9.1947 ja 29.1.1959 välistä ajanjaksoa, jonka aikana Olivieri-Coenen työskenteli opettajana alankomaalaisessa yksityiskoulussa ja kuului vuoden 1922 Pensioenwetin mukaiseen järjestelmään, pitää asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteen V
I kohdan 4 alakohdan a alakohdassa, sellaisena kuin se oli voimassa 1.2.1982, tarkoitettuna palkatussa työssä täytettynä kautena tai vastaavana kautena.
12. Olen komission kanssa samaa mieltä siitä, että tähän kysymykseen on vastattava myöntävästi. Asetuksen (ETY) N:o 1408/71(8) 1 artiklan s alakohdan mukaan käsitteellä "työskentelykausi" tarkoitetaan kaikkia kausia, "jotka on sellaisiksi määritelty tai tunnustettu siinä lainsäädännössä, jonka mukaan ne on täytetty, ja kaikkia kausia, joita käsitellään sellaisina, jos niitä pidetään sanotun lainsäädännön mukaan työskentelykausia vastaavina." Tämän määritelmän on oltava myös käsiteltävässä asiassa tarkasteltavan säännöksen tulkinnan perustana.(9)
Sen perusteella on ratkaistava, onko Alankomaiden oikeuden mukaan pääasian kantajan työntekoa pidettävä "työskentelykautena" tai tällaista "työskentelykautta vastaavana". Tästä ei mielestäni ole epäilystä. Pääasian vastaaja on itse viitannut kannanotossaan siihen, että Alankomaiden oikeuden mukaan työsopimuksen perusteella työssä olevaa henkilöä on pidettävä työntekijänä. Sen vuoksi sitä ajanjaksoa, jonka aikana tällainen henkilö tekee työtä, on mielestäni pidettävä tarkasteltavassa säännöksessä tarkoitettuna työskentelykautena (tai työskentelykautta vastaavana).
13. Se seikka, että vuoden 1922 Pensioenwetin säännökset koskivat Olivieri-Coenenia riidanalaisena ajanjaksona, ei muuta tätä näkemystä. On tosin niin, etä kyseinen laki samoin kuin ABPW ovat "virkamiesten ja sellaisina pidettävien henkilöiden erityisjärjestelmiä", jotka eivät asetuksen N:o 1408/71
4 artiklan 4 kohdan mukaan kuulu sen soveltamisalaan. Se ei kuitenkaan tarkoita, että riidanalaista ajanjaksoa ei pidettäisi tarkasteltavassa säännöksessä tarkoitettuna työskentelykautena tai työskentelykautta vastaavana.
14. Pääasian vastaaja vetoaa vastakkaisen näkemyksensä tueksi yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Lohmann(10) antamaan tuomioon. Tämä ratkaisu koski Alankomaiden kansalaista, joka oli aikaisemmin työskennellyt virkamiehenä ja sai sen jälkeen työkyvyttömyyseläkettä ABPW:n perusteella. Jonkin ajan kuluttua hän asettui Belgiaan asumaan. Hän haki Alankomaiden säännösten perusteella lapsikorotusta edelleen Alankomaissa asuvasta tyttärestään, mutta hakemus hylättiin. Lohmann valitti Alankomaiden tuomioistuimiin, ja asian käsittelyssä tuli esiin kysymys, saattoiko kantaja tukea vaatimustaan asetuksen N:o 1408/71
77 artiklan 2 kohdan a alakohdan perusteella. Tämän säännöksen mukaan siinä määritellyissä tapauksissa eläkeläiselle, joka saa eläkettä vain yhden jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, myönnetään lapsikorotus sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, joka on vastuussa eläkkeestä. Tätä säännöstä voitiin näin ollen tulkita kantajan hyväksi ainoastaan siinä tapauksessa, että hänelle maksettava työkyvyttömyyseläke oli ABPW:n mukaan tässä säännöksessä tarkoitettu eläke. Yhteisöjen tuomioistuin vastasi tähän kysymykseen kieltävästi. Se viittasi siihen, että asetuksen N:o 1408/71
4 artiklan 4 kohdan mukaan asetusta ei sovelleta virkamiesten ja sellaisina pidettävien henkilöiden erityisjärjestelmiin. Siitä yhteisöjen tuomioistuin päätteli, että tällaisen erityisjärjestelmän perusteella myönnettävä eläke ei voi olla 77 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu eläke.(11) Tämä vaikuttaa selvältä. Koska asetusta N:o 1408/71 ei voida soveltaa virkamiesten ja sellaisina pidettävien henkilöiden erityisjärjestelmiin, ei se seikka, että henkilöllä on sellaisen erityisjärjestelmän perusteella oikeus saada etuuksia, voi sellaisenaan johtaa siihen, että asetusta sovelletaan tähän henkilöön.
15. Käsiteltävän asian tosiseikkoja ei voida kuitenkaan verrata asiassa Lohmann annetun tuomion perustana oleviin tosiseikkoihin. Käsiteltävässä asiassa ei ole kysymys virkamiesten ja sellaisina pidettävien henkilöiden erityisjärjestelmän mukaisen oikeuden vaikutuksista asetuksen (ETY) N:o 1408/71 soveltuvuuteen. Pikemminkin on varmaa, että Olivieri-Coenenilla ei ole oikeutta kyseisiin etuuksiin vuoden 1922 Pensioenwetin eikä ABPW:n perusteella. On kysymys ainoastaan siitä, voidaanko ajanjaksoa, jonka aikana pääasian kantaja kuului vuoden 1922 Pensioenwetin mukaiseen järjestelmään, pitää tarkasteltavassa säännöksessä tarkoitettuna työskentelykautena ja ottaa se näin ollen huomioon Alankomaiden lainsäädännön mukaan myönnettävän työkyvyttömyyseläkkeen osuuden laskemisessa. Se, että tähän kysymykseen vastataan myöntävästi, ei ole millään tavoin ristiriidassa asetuksen (ETY) N:o 1408/71
4 artiklan 4 kohdan kanssa. On vielä kerran tähdennettävä, että Olivieri-Coenenilla ei ollut ABPW:ssä säädetyn siirtymäkauden päätyttyä vuonna 1971 virkamiesten ja sellaisina pidettävien henkilöiden erityisjärjestelmien perusteella enää minkäänlaisia oikeuksia. Tämän perusteella pääasian kantajan tilanne on sama kuin se, että hän ei olisi missään vaiheessa kuulunut vuoden 1922 Pensioenwetin mukaiseen järjestelmään. Koska tämä seuraus on johdettavissa olemassa olevista säännöksistä, ei sen perustelemiseksi tarvita lainsäätäjän ensin tekemää 4 artiklan 4 kohdan muutosta, mitä pääasian vastaaja puolestaan pitää tarpeellisena.
16. Vaikka oletettaisiin, ettei tässä esitetty näkemys olisi yhteensopiva asetuksen 4 artiklan 4 kohdan kanssa, lopputulos ei mielestäni muuttuisi. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan asetuksen (ETY) N:o 1408/71 eikä sen liitteen VI (aikaisemmin liitteen V) säännösten välillä toisaalta ole "arvojärjestystä". Kaikki nämä säännökset perustuvat nimittäin EY:n perustamissopimuksen 51 artiklaan. Niitä on sen vuoksi "tulkittava yhdessä, ottaen huomioon tämän artiklan tavoitteen eli työntekijöiden vapaan liikkuvuuden toteuttamisen".(12) Tässä esitetty tulkinta ei sen vuoksi ole asetuksen (ETY) N:o 1408/71
4 artiklan 4 kohdan vastainen. Asetuksen (ETY) N:o 1408/71
4 artiklan 4 kohdan ja EY:n perustamissopimuksen 48 artiklan 4 kohdan välistä suhdetta koskeva kysymys ei näin ole esillä olevan asian kannalta merkityksellinen.(13)
17. Kuten komissio on perustellusti väittänyt, tämä tulkinta on myös oikeudenmukainen. Koska pääasian kantajan vuoden 1922 Pensioenwetiin perustuvat odotusoikeudet lakkasivat vuonna 1971, johtaisi vastakkainen tulkinta nimittäin siihen, että syyskuun 1947 ja tammikuun 1959 välistä työskentelykautta ei otettaisi lainkaan huomioon. Tämän vuoksi Olivieri-Coenen joutuisi epäedulliseen asemaan, kun taas tämän ajanjakson huomioon ottamisesta ei aiheudu oikeuksien päällekkäisyyttä.(14)
18. Lopuksi korostettakoon, että myös pääasian vastaaja on pitänyt omassa myös perustellussa ja hyödyllisessä kannanotossaan tässä esitettyä tulkintaa mahdollisena. Vastaaja näyttää kuitenkin perustellusti olevan sitä mieltä, että vallitseva epävarmuus olisi poistettava yhteisöjen tuomioistuimen ratkaisulla.
C - Ratkaisuehdotus
19. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa Arrondissementsrechtbank te Amsterdamin esittämään ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteen V
I kohdan 4 alakohdan a alakohtaa, sellaisena kuin se oli voimassa 1.2.1982, on tulkittava siten, että tässä säännöksessä tarkoitettuihin ennen 1.7.1967 palkatussa työssä täytettyihin kausiin ja niitä vastaaviin kausiin on luettava myös sellaiset ajanjaksot, joiden aikana henkilö on toiminut opettajana yksityisen koulun kanssa tehdyn työsopimuksen perusteella, vaikka kyseinen henkilö oli kyseisen ajanjakson aikana vakuutettuna virkamiehiä ja sellaisina pidettäviä koskevan erityisjärjestelmän mukaisesti.
(1) - Näitä kysymyksiä on käsitelty julkisasiamies Tesauron asiassa C-12/93, Drake, antamassa ratkaisuehdotuksessa, tuomio 20.9.1994 (Kok. 1994, s. I-4337).
(2) - EYVL L 149, s. 2.
(3) - Ks. liittymisehdoista ja perustamissopimusten mukautuksista tehdyn asiakirjan 29 artikla (EYVL 1972 L 73, s. 14, 112).
(4) - Ks. Helleenien tasavallan liittymisehdoista ja perustamissopimusten mukautuksista tehty asiakirja (EYVL 1979 L 291, s. 17, 101).
(5) - Säännöksen sanamuoto on esitetty 7 kohdassa.
(6) - EYVL 1981 L 143, s. 1.
(7) - Ks. asetuksen (ETY) N:o 1390/81
4 artikla ja 8 päivänä joulukuuta 1981 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3795/81
5 artikla (EYVL 1981 L 378, s. 1).
(8) - 1.2.1982 voimassa olleessa muodossa.
(9) - Kun saksalaisessa versiossa käytetään molemmissa säännöksissä yhdenmukaisesti ilmaisua "Beschäftigungszeiten", käytetään muissa kieliversiossa hieman poikkeavia ilmaisuja. Esimerkiksi alankomaisen version 1 artiklan s alakohdassa käytetään käsitettä "tijdvakken van arbeid" ja ranskalaisessa versiossa käsitettä "périodes d'emploi". Asiallista eroa ei tästä kuitenkaan aiheudu.
(10) - Asia 129/78, Sociale Verzekeringsbank Amsterdam v. Lohmann, tuomio 8.3.1979 (Kok. 1979, s. 853).
(11) - Edellä alaviitteessä 10 mainittu tuomio, 6 kohta.
(12) - Asia C-12/93, Drake, tuomio 20.9.1994 (Kok. 1994, s. I-4337, 20 kohta).
(13) - Parhaillaan vireillä oleva asia Vougioukas (asia C-443/93) antanee yhteisöjen tuomioistuimelle mahdollisuuden käsitellä tätä kysymystä perusteellisemmin. Ks. julkisasiamies Ruiz-Jarabo Colomerin 1.6.1995 antama ratkaisuehdotus.
(14) - Mielenkiintoista on se, että Olivieri-Coenenilla olisi, kuten pääasian vastaajan asiamies esitti yhteisöjen tuomioistuimen suullisesssa käsittelyssä, alankomaisten säännösten mukaan ollut oikeus jopa korkeampaan invalidieläkkeeseen, jos hän olisi pysynyt Alankomaissa (ja tehnyt siellä samaa työtä).