62012CC0166
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
PEDRO CRUZ VILLALÓN
27 päivänä kesäkuuta 2013 (
1
)
Asia C‑166/12
Radek Časta
vastaan
Česká správa sociálního zabezpečení
(Ennakkoratkaisupyyntö – Krajský soud v Praze (Tšekki))
”Euroopan unionin virkamies — Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen liitteessä VIII oleva 11 artiklan 2 kohta — Eläkkeet — Kansallisessa järjestelmässä kartutetut eläkeoikeudet — Siirto unionin eläkejärjestelmään — Eläkeoikeuksia edustava pääoma — Euroopan unionin perusoikeuskirjan 34 artikla”
1.
Tämä oikeudenkäynti antaa unionin tuomioistuimelle tilaisuuden ensi kertaa tutkia asetuksella N:o 723/2004 (
2
) muutettua Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) (
3
) liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan sanamuotoa. Tässä säännöksessä annetaan virkamiehille, jotka siirtyvät unionin palvelukseen erottuaan tehtävistään jossain jäsenvaltiossa, mahdollisuus siirtää jäsenvaltiossa kartuttamiaan eläkeoikeuksia edustava pääoma unionille. Unionin tuomioistuimen on nyt käsiteltävässä asiassa selvitettävä, mitä on ymmärrettävä tarkoitettavan siirrettävällä ”eläkeoikeuksia edustavalla pääomalla” ja mitä mahdollisia rajoituksia tässä säännöksessä asetetaan tämän pääoman laskemiselle.
2.
Nämä kysymykset tulevat esiin tilanteessa, jossa Tšekin eläkevakuutusjärjestelmässä vakuutettu kansalainen on siirtynyt unionin palvelukseen ja Tšekin sosiaaliturvahallinto on tarjoutunut hänen eläkeoikeuksien siirtämistä koskevan hakemuksensa perusteella siirtämään unionin eläkejärjestelmään summan, joka on suuruudeltaan vähemmän kuin 50 prosenttia hänen osaltaan suoritetuista maksuista.
I Asiaa koskeva lainsäädäntö
A Unionin oikeus
3.
Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan sanamuoto oli pääasian oikeudenkäynnissä sovellettavassa muodossa seuraava:
”Virkamiehellä, joka siirtyy yhteisöjen palvelukseen sen jälkeen kun hän:
—
on eronnut tehtävistään [julkishallinnossa taikka] kansallisen järjestön tai kansainvälisen järjestön [palveluksessa], tai
—
lopettanut toimintansa palkattuna työntekijänä tai itsenäisenä ammatinharjoittajana,
on mahdollisuus vakinaistamisensa ja sen ajankohdan välisenä aikana, jona hän saa oikeuden henkilöstösääntöjen 77 artiklassa tarkoitettuun vanhuuseläkkeeseen, suorituttaa yhteisöille varsinaisen siirtohetken mukaan vakuutusmatemaattisesti laskettu pääoma, joka edustaa hänen edellä mainittuja palveluksia suorittamalla kartuttamiaan eläkeoikeuksia. – –
Virkamies voi käyttää hyväkseen tätä mahdollisuutta ainoastaan yhden kerran kunkin jäsenvaltion ja eläkerahaston kohdalla.”
4.
Edellä ensimmäisessä alakohdassa toisen luetelmakohdan jälkeen seuraavat lauseet ”on mahdollisuus vakinaistamisensa ja – – välisenä aikana suorituttaa yhteisölle edellä mainittuja palveluksia suorittamalla kartuttamiaan eläkeoikeuksia” otettiin käyttöön asetuksella N:o 723/2004. Sillä korvattiin 1.5.2004 lähtien (
4
) aikaisemmin käytetty sanamuoto ”on mahdollisuus virkaan nimitettäessä maksaa yhteisöille edellä mainittuja tehtäviä hoitaessaan saamiensa vanhuuseläkeoikeuksien joko käypä arvo [oikeammin: vakuutusmatemaattinen arvo] tai kiinteämääräinen takaisinostoarvo”.
B Kansallinen lainsäädäntö
5.
Tšekin eläkevakuutusta koskeva monimutkainen oikeudellinen sääntely on hajallaan useassa säädöksessä. Nyt käsiteltävän asian kannalta keskeisiä säädöksiä ovat sosiaalivakuutusmaksuista ja valtion työllisyyspolitiikkaa varten suoritettavista maksuista annettu laki nro 589/1992, eläkevakuutuslaki nro 155/1995 sekä eläkeoikeuksien vastavuoroista siirtämistä Euroopan yhteisöjen eläkejärjestelmästä ja -järjestelmään koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annettu hallituksen asetus nro 587/2006.
1. Eläkkeet
6.
Lain nro 589/1992 mukaan työnantajat ja työntekijät suorittavat eläkevakuutusmaksuja Tšekin eläkevakuutusjärjestelmään. Työnantajamaksu oli 19,5 prosenttia määräytymisperusteesta vuosina 1996–2003 ja 21,5 prosenttia vuodesta 2004 lähtien. Työntekijän maksu oli tänä ajanjaksona 6,5 prosenttia määräytymisperusteesta. Työnantajan määräytymisperusteena on kaikkien sen työllistämien työntekijöiden määräytymisperusteiden summa (lain nro 589/1992 3–5 §).
7.
Vanhuuseläkkeen määrä vahvistetaan kaikille tähän etuuteen oikeutetuille yhteisen perusmäärän ja hakijan koko vakuutusajasta ja niin sanotun laskentaperusteen suuruudesta riippuvan vaihtelevan määrän summana (lain nro 155/1995 33–36 §).
8.
Lain nro 155/1995 34 §:n 1 momentin mukaan vaihteleva määrä lasketaan kunkin täyden vakuutusvuoden osalta 1,5 prosenttina laskentaperusteesta kuukautta kohti. Ajanjaksot, joiden aikana merkityksellistä säännöllistä tuloa ei ole ollut (ns. vakuutuskausiin rinnastettavat kaudet – esim. lastenhoito- ja opiskelukaudet), hyvitetään vakuutuskauden aikana 80-prosenttisesti.
9.
Laskentaperuste saadaan työntekijän henkilökohtaisesta määräytymisperusteesta. Tämä on lain nro 155/1995 16 §:n mukaan kuukausittainen keskiarvo koko vakuutuskauden mutta enintään viimeisten 30 vuoden tuloista, joista on pitänyt maksaa eläkevakuutusmaksuja. (
5
) Laskentaperuste on 10 000:een Tšekin korunaan (CZK) saakka sama kuin henkilökohtainen määräytymisperuste. Tämän jälkeen laskentaperusteeseen otetaan 30 prosenttia henkilökohtaisesta määräytymisperusteesta 10000 CZK ylittävän määrän osalta 24800 CZK:aan saakka ja 10 prosenttia 24800 CZK ylittävän määrän osalta (lain nro 155/1995 15 §). Vakuutuskausiin rinnastettavat kaudet luetaan vakuutusaikaan. Henkilökohtaista määräytymisperustetta laskettaessa viitekautta lyhentävät poisluetut kaudet, jotka ovat suurimmaksi osaksi samat kuin vakuutuskausiin rinnastettavat kaudet.
2. Eläkeoikeuksien siirtäminen
10.
Henkilöstösääntöjen täytäntöön panemiseksi annetun eläkevakuutuslain nro 155/1995 105a §:n 1 ja 4 momentin mukaan vakuutetuilla henkilöillä, joista on tullut Euroopan yhteisöjen tai niiden toimielinten virkamiehiä tai muita toimihenkilöitä ja jotka lakkaavat työskentelemästä Tšekin tasavallassa, on oikeus saada Tšekin tasavallassa kartuttamansa eläkeoikeudet siirretyiksi yhteisön eläkejärjestelmään, jos Tšekin vakuutusjärjestelmästä ei myönnetä heille eläkettä, ja tässä yhteydessä ”eläkeoikeuksilla – – tarkoitetaan rahamäärää, joka on vahvistettu vakuutusmatemaattiseksi arvoksi, joka riippuu täyttyneistä vakuutuskausista ja määräytymisperusteista”.
11.
Tarkempia säännöksiä Euroopan unionin palvelukseen siirtyvän virkamiehen eläkeoikeuksien siirtämisestä sisältyy Tšekin asetukseen nro 587/2006. Sen 2 §:ssä säädetään Tšekin tasavallassa saatuna eläkeoikeutena siirrettävän määrän laskemisesta. Sen sanamuoto on seuraava:
”1
Tšekin tasavallassa kartutetun siirrettävän eläkeoikeuden määrä lasketaan kertomalla siirrettävän eläkkeen yksikköarvo vanhuuseläkkeen odotetun vaihtelevan määrän ja vanhuuseläkkeen perusmäärän suhteellisen osuuden summalla.
2.
Vanhuuseläkkeen odotettu vaihteleva määrä lasketaan eläkevakuutuslain 34 §:n 1 momentissa vahvistetun menetelmän mukaisesti siten, että määritetään vakuutuksen kesto ja laskentaperuste viitepäivänä; viitepäivällä tarkoitetaan päivää, jona eläkeoikeuksien siirtämistä koskeva hakemus esitetään Euroopan yhteisöjen toimivaltaiselle toimielimelle – – Määritettäessä henkilökohtaista määräytymisperustetta ajanjaksoa, jonka aikana asianomainen kuuluu yhteisöjen eläkejärjestelmään, pidetään poisluettuna kautena. – –
3.
Vanhuuseläkkeen perusmäärän suhteellinen osuus lasketaan kertomalla viitepäivänä sovellettavan vanhuuseläkkeen perusmäärä suhdeluvulla, jonka osoittajaan kuuluvat Tšekin eläkejärjestelmässä viitepäivänä täyttyneet vakuutuskaudet ja nimittäjään kuuluvat Tšekin eläkejärjestelmässä viitepäivänä täyttyneet vakuutuskaudet sekä se vakuutusaika, joka alkaa viitepäivästä ja päättyy päivään, jona eläkeoikeuksien siirtohakemuksen esittäjä (jäljempänä hakija) saavuttaa eläkeiän viitepäivänä voimassa olevien säännösten mukaisesti. – –
4.
Siirrettävän eläkkeen yksikköarvo riippuu hakijan iästä viitepäivänä – – ja kyseisenä päivänä sovellettavista kuolleisuustaulukoista, ja siinä otetaan huomioon 70 prosenttia viitepäivänä voimassa olevasta teknisen koron enimmäisarvosta, joka vahvistetaan lainsäädännössä vakuutuksia varten. – –
5.
Siirrettävän eläkkeen yksikköarvon määrittämiseksi sovelletaan työ- ja sosiaaliministeriön kuolleisuustaulukkoja, jotka koskevat yhdenmukaisesti miehiä ja naisia ja jotka vahvistetaan aina viideksi peräkkäiseksi kalenterivuodeksi.
6.
Edellä 1–5 momentin mukaisesti laskettua summaa korotetaan rahamäärällä, joka lasketaan korkona edellä 1–5 momentin mukaisesti määritetylle summalle viitepäivästä rahamäärän siirtämistä – – Euroopan yhteisöjen eläkejärjestelmän tilille edeltävään päivään saakka. – –”
12.
Asetuksen nro 587/2006 liitteeseen sisältyy laskukaava, jonka mukaan siirrettävän eläkkeen yksikköarvo lasketaan. Teknisen koron enimmäisarvo vahvistetaan asetuksen nro 434/2009 12 §:n 1 momentin ensimmäisen virkkeen mukaan valtion liikkeeseen laskemien joukkovelkakirjojen keskimääräisten tuottojen perusteella.
II Tosiseikat ja pääasian oikeudenkäynti
13.
Časta on Euroopan komission virkamies. Ennen kuin hän siirtyi tähän tehtävään 1.12.2006, hän oli ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen antamien tietojen mukaan lähes 10 vuoden ajan eli 1.10.1996 alkaen (
6
) vakuutettuna Tšekin eläkevakuutusjärjestelmässä, ja vastaavat maksut suoritettiin tähän järjestelmään.
14.
Časta vaati 28.11.2008 henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan perusteella komissiolta, että hänen Tšekin tasavallassa kartuttamiaan eläkeoikeuksia edustava pääoma siirretään yhteisölle. Komissio välitti 27.3.2009 hänen hakemuksensa Tšekin sosiaalivakuutushallinnolle, Česká správa sociálního zabezpečenílle (jäljempänä pääasian vastaaja).
15.
Pääasian vastaaja tarjosi 8.2.2011 tekemässään päätöksessä Častalle 523584 CZK:n suuruista siirtoa. Tämä summa oli 48,26 prosenttia Častan osalta tuohon mennessä suoritetuista maksuista (1084922,05 CZK (
7
)).
16.
Pääasian vastaaja laski tarjotun summan soveltamalla lain nro 155/1995 105a §:ää, siinä muodossa kuin se oli voimassa viitepäivänä, ja asetuksen nro 287/2006 2 §:ää.
17.
Časta haki mainittuun päätökseen oikaisua. Hänen mielestään Tšekin oikeudessa säädetty laskentatapa on ristiriidassa henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan kanssa, luettuna yhdessä EY 10 artiklan kanssa (josta on tullut SEU 4 artiklan 3 kohta). Siirrettävän summan on hänen mielestään vastattava ainakin suurin piirtein suoritettujen maksujen kokonaissummaa tai ylitettävä se. Myös yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu. Časta väittää lisäksi, että hänen oikeuksiaan laskettaessa ei ole otettu huomioon aikaa, jonka hän on kuulunut Euroopan yhteisön eläkejärjestelmään.
18.
Pääasian vastaaja hylkäsi oikaisuvaatimuksen 10.5.2011. Časta nosti 12.5.2011 Krajský soud v Prazessa kanteen, jossa hän vaatii päätöksen kumoamista.
III Ennakkoratkaisupyyntö ja asian käsittely unionin tuomioistuimessa
19.
Krajský soud v Praze on lykännyt asian käsittelyä 3.4.2012 tekemällään välipäätöksellä ja esittänyt unionin tuomioistuimelle SEUT 267 artiklan nojalla seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Miten on tulkittava Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja näiden yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen vahvistamisesta 29.2.1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom, EHTY) N:o 259/68, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella N:o 723/2004 (jäljempänä henkilöstösäännöt), liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan käsitettä 'eläkeoikeuksia edustava pääoma'? Sisältääkö tämä käsite eläkeoikeuksien tason, joka määritetään sekä vakuutusmatemaattisen arvon että kiinteämääräisen takaisinostoarvon muodossa, siten kuin ne määritettiin henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevassa 11 artiklan 2 kohdassa ennen neuvoston asetuksen N:o 723/2004 voimaantuloa, vai onko se määritettävä vain jommankumman käsitteen mukaan, ja jos ei, miten se eroaa näistä käsitteistä?
2)
Onko henkilöstösääntöjen liitteessä VIII oleva 11 artiklan 2 kohta, luettuna yhdessä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklan 3 kohdan kanssa, sellaisena kuin se on muutettuna Lissabonin sopimuksella, esteenä eläkevakuutuslain nro 155/1995 105a §:n 1 momentissa ja eläkeoikeuksien vastavuoroista siirtämistä Euroopan yhteisöjen eläkejärjestelmästä ja ‑järjestelmään koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetussa hallituksen asetuksessa nro 587/2006 säädetyn eläkeoikeuksien laskentatavan soveltamiselle? Onko tässä yhteydessä merkityksellistä, että tämä laskentatapa johtaa tietyssä yksittäistapauksessa siihen, että eläkeoikeudet, joita tarjotaan siirrettäviksi Euroopan unionin eläkejärjestelmään, vahvistetaan tasolle, joka ei vastaa edes puolta niiden maksujen määrästä, jotka virkamies on suorittanut kansalliseen eläkejärjestelmään?
3)
Onko Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-293/03, My, antamaa tuomiota tulkittava siten, että laskettaessa Euroopan unionin eläkejärjestelmään siirrettyjen eläkeoikeuksien arvoa vakuutuksen kestosta riippuvan vakuutusmatemaattiseen arvoon perustuvan menetelmän perusteella laskelman henkilökohtaiseen määräytymisperusteeseen on luettava myös ajanjakso, jonka aikana Euroopan unionin virkamies on jo kuulunut Euroopan unionin eläkejärjestelmään ennen eläkeoikeuksien siirtämistä koskevan hakemuksen esittämispäivää?”
20.
Časta, Česká správa sociálního zabezpečení, Tšekin tasavalta ja komissio ovat esittäneet kirjallisia huomautuksia.
21.
Časta, Tšekin tasavalta ja komissio esittivät lausumansa 13.3.2013 pidetyssä suullisessa käsittelyssä.
IV Oikeudellinen arviointi
A Alustava huomautus
22.
Ennen kuin käsittelen ennakkoratkaisukysymykset, on esitettävä muutamia oikeuskäytäntöön, erityisesti asiassa My annettuun tuomioon (
8
) perustuvia periaatteita, joilla on mielestäni merkitystä nyt käsiteltävän asian kannalta.
23.
Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevassa 11 artiklan 2 kohdassa annetaan unionin palvelukseen siirtyvälle virkamiehelle oikeus (
9
) siirtää jossain jäsenvaltiossa aikaisemmin kartuttamansa eläkeoikeudet Euroopan unionin eläkejärjestelmään. Tällä tavoin suoritettava eläkejärjestelmien yhteensovittaminen on kaksivaiheinen: ensimmäisessä vaiheessa toimivaltainen kansallinen viranomainen määrittää eläkeoikeuksien arvon ja siirtää ne unionille. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltiot ovat henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan mukaan, luettuna yhdessä SEU 4 artiklan 3 kohdan kanssa, velvollisia toteuttamaan kaikki tätä varten tarpeelliset toimenpiteet. (
10
)
24.
Toisessa vaiheessa Euroopan unionin toimielimet laskevat tämän arvon uudelleen eläkkeeseen oikeuttavina palvelusvuosina, jotka otetaan huomioon Euroopan unionin eläkejärjestelmässä. (
11
) Pääoman laskeminen kuuluu jäsenvaltioiden tehtäviin, (
12
) joten esitetyt ennakkoratkaisukysymykset koskevat tämän menettelyn ensimmäistä vaihetta.
25.
Mahdollisuudella siirtää eläkeoikeuksia pyritään helpottamaan siirtymistä jäsenvaltioissa hoidettavista tehtävistä unionin palvelukseen ja antamaan siten unionille mahdollisuus ottaa palvelukseen pätevää ja kokenutta henkilöstöä. (
13
)
26.
Tästä pätevän henkilöstön palvelukseenottoa koskevasta tarkoituksesta, jonka saavuttamiseksi jäsenvaltiot SEU 4 artiklan 3 kohdasta ilmenevän vilpittömän yhteistyön periaatteen mukaisesti tukevat unionia, ilmenee perusperiaate, joka on mielestäni ohjannut riidanalaista oikeussääntöä koskevaa unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä: jossain jäsenvaltiossa työskentelevän henkilön eläketilannetta ei saa heikentää sen vuoksi, että hän ottaa vastaan tehtävän Euroopan unionin virkamiehenä.
27.
Tämä perusperiaate tulee esiin erityisesti asiassa My annetussa tuomiossa. Kyseisessä tapauksessa Euroopan yhteisöjen neuvoston virkamies, joka oli kuulunut 27 vuoden ajan yhteisöjen eläkejärjestelmään ja sitä ennen 19 vuotta belgialaiseen eläkejärjestelmään, oli luopunut nimenomaisesti siirtämästä belgialaisia eläkeoikeuksiaan Euroopan yhteisölle. Hänelle ei myönnetty hänen Belgiassa hakemaansa varhennettua vanhuuseläkettä, koska hänelle ei ollut kertynyt tähän tarvittavaa 35:tä vakuutusvuotta belgialaisessa eläkejärjestelmässä.
28.
Vaikka henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevassa 11 artiklan 2 kohdassa ei mainita nimenomaisesti mitään jäsenvaltion eläkkeestä sen tapauksen varalta, että unionin virkamies luopuu siirtämästä eläkeoikeuksiaan, yhteisöjen tuomioistuin totesi, että jäsenvaltio, joka kieltäytyy ottamasta huomioon yhteisön järjestelmässä täyttyneitä työskentelykausia varhennetun vanhuuseläkkeen saamiseksi omassa eläkejärjestelmässään, menettelee henkilöstösääntöjen säännöksen vastaisesti, luettuna yhdessä EY 10 artiklan (josta on tullut SEU 4 artiklan 3 kohta) kanssa. (
14
) Julkisasiamies Tizzanon toteamukset osoittavat, että edellä mainittu perusperiaate oli ratkaiseva unionin tuomioistuimen perustelujen kannalta. Hän nimittäin totesi, että tämän oikeussäännön tulkinnassa ”tarkoituksena on – – taata virkamiesten sosiaaliturvan jatkuvuus”. (
15
)
29.
Asia My osoittaa, että periaatetta, jonka mukaan jäsenvaltiossa työskentelevän eläketilannetta ei saa heikentää sen vuoksi, että hän ottaa vastaan tehtävän Euroopan unionin virkamiehenä, sovelletaan sekä silloin, kun jäsenvaltiossa kertyneet eläkeoikeudet siirretään, että silloin, kun niitä ei siirretä.
30.
Jos Euroopan unionin virkamies on päättänyt olla siirtämättä eläkeoikeuksia, kansallisessa oikeudessa on otettava hänen osaltaan huomioon työskentelyvuodet unionin toimielimen palveluksessa eläkeoikeuden saamiseksi säädettyä vähimmäisaikaa laskettaessa, (
16
) ja siten annettava mahdollisuus kertyneitä oikeuksia vastaavaan osaeläkkeeseen.
31.
Jos Euroopan unionin palvelukseen siirtyvä virkamies päättää siirtää eläkeoikeudet, hänet on mielestäni edellä mainitun perusperiaatteen perusteella asetettava eläkeoikeuksien siirtämisen jälkeen taloudellisesti samaan tilanteeseen kuin hän olisi ollut, jos hän olisi pysynyt kansallisessa eläkejärjestelmässä. Edellä mainittu periaate edellyttää toisin sanoen, että eläkeoikeuksien laskettava aika-arvo siinä hypoteettisessa tilanteessa, että asianomainen olisi pysynyt jäsenvaltion vakuutusjärjestelmässä, vastaa osaeläkkeen aika-arvoa siinä tapauksessa, että hän siirtyy Euroopan unionin palvelukseen eikä siirrä eläkeoikeuksia, ja siirretyn rahasumman arvoa siinä tapauksessa, että eläkeoikeudet siirretään.
B Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
32.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin haluaa saada ensimmäisellä kysymyksellään selvennystä käsitteeseen ”eläkeoikeuksia edustava pääoma”, joka otettiin liitteessä VIII olevaan 11 artiklan 2 kohtaan asetuksella N:o 723/2004. Tässä yhteydessä pitäisi selkeyttää erityisesti käsitteen suhdetta molempiin ennen asetuksen voimaantuloa käytettyihin käsitteisiin eli eläkeoikeuksien vakuutusmatemaattisen arvon ja kiinteämääräisen takaisinostoarvon käsitteisiin.
33.
Častan mielestä eläkeoikeuksia edustava pääoma määritetään kansallisten perusteiden mukaan, mutta siinä yhteydessä on otettava huomioon vakuutuksen kesto ja vakuutetun suorittamat maksut. Maksuilla rahoitettavassa vakuutusjärjestelmässä pääoman on oltava suhteessa vakuutusmaksuihin. Lisäksi Časta on ennakkoratkaisupyynnön mukaan perustellut asiaa siten, että asetuksen N:o 723/2004 voimaantulosta lähtien vakuutusmatemaattisen arvon käyttäminen siirrettävien oikeuksien laskentatapana ei ole enää ollut sallittua.
34.
Tšekin tasavalta sitä vastoin katsoo, että eläkeoikeuksia edustavan pääoman käsite kuvaa niiden mahdollisten eläkkeiden taloudellista vastinetta, joihin etuudensaajalla on tulevaisuudessa oikeus. Henkilöstösääntöjen sanamuodon muuttaminen asetuksella N:o 723/2004 ei ole sulkenut pois sitä, että vakuutusmatemaattista arvoa käytetään laskentatapana, vaan pikemminkin on haluttu vahvistaa jäsenvaltioiden toimivaltaa vahvistaa pääoman laskentatapa, kun otetaan huomioon myös jäsenvaltioiden toimivalta määritellä sosiaaliturvajärjestelmiensä perusperiaatteet (SEUT 153 artiklan 4 kohta). Laskentatapa riippuu eläkejärjestelmän rakenteesta. Myös Euroopan komission mielestä asetuksella N:o 723/2004 tehdyllä muutoksella on pyritty antamaan jäsenvaltioille enemmän vapautta valita pääoman laskentatavat.
35.
Siihen saakka kunnes henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevaa 11 artiklan 2 kohtaa muutettiin asetuksella N:o 723/2004, se tarjosi jäsenvaltioille vaihtoehdon, koska siinä säädettiin, että yhteisöjen virkamiehellä on mahdollisuus vakinaistamisensa yhteydessä maksaa yhteisöille kansallisessa järjestelmässä kartutettujen ”vanhuuseläkeoikeuksien vakuutusmatemaattinen arvo tai kiinteämääräinen takaisinostoarvo”.
36.
Yhteisöjen tuomioistuin määritteli nämä molemmat käsitteet asiassa Bodson antamassaan tuomiossa. Vakuutusmatemaattisella arvolla pyritään sen mukaan laskemaan ”mahdollisen tulevaisuudessa säännöllisesti maksettavan suorituksen”, tässä tapauksessa eläkkeen, nykyarvo diskonttaamalla odotettavissa oleva eläke siten, että otetaan huomioon ennenaikainen maksu sekä kuoleman riski ennen etuuden erääntymistä. Kiinteämääräinen takaisinostoarvo määritetään sitä vastoin ”laskemalla yhteen vakuutetun ja mahdollisesti hänen työnantajansa suorittamat määrät korkoineen”. (
17
) Yhteisöjen tuomioistuin selvensi asiassa komissio vastaan Luxemburg antamassaan tuomiossa, että jommankumman laskentatavan vapaa valinta kuuluu jäsenvaltiolle eikä virkamiehelle. (
18
) Siirron on oltava mahdollinen myös silloin, jos eläkeoikeus on rajoitettu, ehdollinen tai suuntautuu tulevaisuuteen tai jos se ei riitä vanhuuseläkkeen välitöntä myöntämistä varten. (
19
)
37.
Sen jälkeen kun kyseistä säännöstä muutettiin asetuksella N:o 723/2004, määräyksen kohteena on nyt ”eläkeoikeuksia edustava pääoma”. Tällä perusteella ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin tiedustelee, mitä seurauksia tästä muutoksesta on kahden säännöksessä aiemmin mainitun laskentatavan kannalta.
38.
Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan sanamuoto, rakenne, syntyhistoria sekä tarkoitus osoittavat, että pääoma on matemaattisen menetelmän mukaisesti selvitetty eläkeoikeuksien arvo ilman että sen laskentatapaa olisi vahvistettu.
39.
Sanamuodon mukaan ”eläkeoikeuksia edustava pääoma” on rahasumma, joka vastaa eläkeoikeuksien arvoa. Tämä ei anna nimenomaista tietoa siitä, miten pääoma määritetään, mutta viittaa siihen, että tulevien (mahdollisten) eläkeoikeuksien arvo lasketaan sinä ajankohtana, jona ne siirretään yhteisöjen eläkejärjestelmään, eli vakuutusmatemaattista arvoa.
40.
Myös säännöksen systemaattinen tulkinta viittaa siihen, että siirrettävän rahamäärän laskeminen vakuutusmatemaattisen arvon perusteella on ainakin sallittua. Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevassa 11 artiklan 2 kohdassa näet säädetään, kuten komissio perustellusti korostaa, juuri tästä menetelmästä eläkeoikeuden arvon laskemiseksi siinä tapauksessa, että Euroopan unionin virkamies lähtee Euroopan unionin palveluksesta ja vaihtaa kansalliseen eläkejärjestelmään. Ei vaikuta uskottavalta, että jäsenvaltioilta pitäisi evätä Euroopan unionin itsensä käyttämä laskentatapa.
41.
Oikeusnormin syntyhistoria osoittaa, että jäsenvaltiot voivat valita siirrettävän rahamäärän laskemisen osalta säännöksen muutoksen myötä kahden aikaisemmin nimenomaisesti mainitun laskentatavan lisäksi nyt myös muita laskentamenetelmiä (esim. yhdistelmämallin). Komissio nimittäin perusteli ehdotustaan virkamiesten henkilöstösääntöjen muuttamiseksi nimenomaisesti sillä, että ”eläkeoikeuksien siirron osalta pyritään neutraalisuuteen”. (
20
)
42.
Kun tarkastellaan määräyksen tarkoitusta, poistuvat viimeisetkin epäilykset siitä, ovatko erilaiset, erityisesti säännöksessä aiemmin mainitut laskentatavat sallittuja. Olen jo edellä todennut, että säännöksellä pyritään turvaamaan pätevän ja kokeneen henkilöstön saaminen Euroopan unionin palvelukseen siten, että varmistetaan tälle henkilöstölle aiemmin jäsenvaltioiden kansallisissa järjestelmissä kertyneiden eläkeoikeuksien säilyminen.
43.
Oikeuskäytännössä on jo viitattu toistuvasti siihen, että henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevalla 11 artiklan 2 kohdalla ei yhdenmukaisteta jäsenvaltioiden eläkejärjestelmiä. (
21
) Unionilla ei ole myöskään toimivaltaa tällaiseen yhdenmukaistamiseen: (
22
) SEUT 153 artiklan 4 kohdassa viitataan pikemminkin nimenomaisesti jäsenvaltioiden oikeuteen ”määritellä sosiaaliturvajärjestelmiensä perusperiaatteet”. Unioni toteuttaa ainoastaan ”sellaiset sosiaaliturvan alan toimenpiteet, jotka ovat tarpeen työntekijöiden vapaan liikkuvuuden toteuttamiseksi”. (
23
)
44.
Sen seurauksena, että jäsenvaltiot ovat lähtökohtaisesti toimivaltaisia määrittämään sosiaaliturvajärjestelmänsä, on kehittynyt tällaisten järjestelmien runsas kirjo. (
24
) Ne voidaan esimerkiksi rahoittaa jakoperusteisesti, tai ne voivat olla rahastoivia. Niissä voidaan sitoa etuuksien suuruus suoritettuihin maksuihin, ja rahastoivissa järjestelmissä etuudet voidaan määrittää jopa kokonaan säästettyjen määrien arvon mukaan (”defined-contribution”) tai vahvistaa maksuista riippumatta esimerkiksi vakuutuksen keston ja etuuksien saajan palkan kaltaisten perusteiden mukaan tai peruseläkkeenä (”defined-benefit”). (
25
)
45.
Järjestelmien moninaisuudesta seuraa väistämättä niiden laskentatapojen moninaisuus, joista jäsenvaltiot saavat valita. Jos eläkejärjestelmässä määritetään eläkkeet yksinomaan esimerkiksi osakerahastoon sijoitettujen summien arvon mukaan, vaikuttaa eläkeoikeuksia edustavan pääoman laskeminen vakuutusmatemaattisen arvon perusteella ongelmalliselta, koska eläkeoikeudet eivät ole määritettävissä. Kiinteämääräisen takaisinostoarvon määrittäminen edellyttää sen määritelmän mukaisesti päinvastoin sitä, että on olemassa vakuutusmaksuja, joita kansallisen tuomioistuimen antamien tietojen mukaan ei ollut lainkaan olemassa Tšekin tasavallassa ennen vuotta 1993, koska eläkkeet rahoitettiin verotuloista. Pääoman laskeminen kiinteämääräisen takaisinostoarvon perusteella vaikuttaa kuitenkin järjestelmän vastaiselta myös maksuperusteisessa järjestelmässä, jos eläkkeet eivät perustu lainkaan vakuutusmaksuihin.
46.
Edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen on vastattava, että henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevassa 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu käsite ”eläkeoikeuksia edustava pääoma” liittyy matemaattisen menetelmän mukaisesti selvitettyyn eläkeoikeuksien arvoon ilman että siinä vahvistettaisiin laskentatapaa. Tähänastiset laskentatavat eläkeoikeuksia edustavan pääoman määrittämiseksi sallitaan edelleen.
C Toinen ennakkoratkaisukysymys
47.
Toisessa ennakkoratkaisukysymyksessä tiedustellaan, onko kansallisessa oikeudessa säädetty ja sovellettu unionille maksettavan eläkeoikeuksia edustavan pääoman laskentatapa henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan sekä SEU 4 artiklan 3 kohdan mukainen, missä yhteydessä kansallinen tuomioistuin viittaa erityisesti siihen, että tämä laskentatapa johtaa tietyssä yksittäistapauksessa siihen, että pääoma on vähemmän kuin puolet suoritettujen vakuutusmaksujen määrästä. Kysymyksestä on tullut myös tunteita kuumentava, koska asianosaisten antamien tietojen mukaan eläkeoikeuksia edustavan pääoman siirtämisestä on säädetty Tšekin oikeudessa vain sellaisten eläkevakuutettujen osalta, jotka siirtyvät Euroopan unionin palvelukseen, ja vastaavat säännökset annettiin juuri heitä varten. Kyseessä on siis nyt käsiteltävää tapausta varten käyttöön otettu sääntely, joka vaikuttaa erityisesti yhdenvertaisen kohtelun periaatetta koskevaan tarkasteluun.
48.
Kuten tosiseikastosta ilmenee, kysymys koskee Tšekin tasavallan eläkejärjestelmää, jonka olennaisia ominaispiirteitä tarkastelen seuraavassa erittäin yksinkertaistetusti. Edellä mainittu järjestelmä rahoitetaan lähtökohtaisesti jakoperusteisesti, ja työnantajat ja työntekijät ovat suorittaneet siihen maksuja vuodesta 1993 lähtien. Maksutapauksen yhteydessä suoritettavan eläkkeen määrä vahvistetaan ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen mukaan laissa (”defined-benefit”) (
26
) ja lasketaan sellaisen laskukaavan mukaan, jossa otetaan kokonaisvakuutusajan lisäksi huomioon myös tulojen suuruus, viimeksi mainittu kuitenkin hyvin alenevasti. Tämä merkitsee sitä, että suuremmat tulot johtavat kyllä suurempaan eläkkeeseen, mutta maksut otetaan tiettyjen tulorajojen ylittyessä alenevasti huomioon. Järjestelmä on siten korostetusti yhteisvastuullinen.
49.
Siinä tapauksessa, että eläkevakuutettu siirtyy Euroopan unionin eläkejärjestelmään, siirretään eläkeoikeuksien vakuutusmatemaattinen arvo. (
27
) Säädetyn laskentatavan mukaisesti tämä Častan eläkeoikeuksien arvo oli siis vähemmän kuin 50 prosenttia hänen ja hänen työnantajansa suorittamista maksuista.
50.
Častan mielestä tämä laskentatapa on ristiriidassa henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan, SEU 4 artiklan 3 kohdan ja SEUT 45 artiklan kanssa. Hän perusteli tätä jo ennakkoratkaisupyynnön esittäneessä tuomioistuimessa sillä, että pääoman on oltava suuruudeltaan lähellä suoritettujen maksujen kokonaismäärää tai ylitettävä se. Tšekin tasavallasta tulevat unionin virkamiehet asetetaan kansallisilla oikeussäännöillä heikompaan asemaan kuin muiden jäsenvaltioiden unionin virkamiehet. Käytetty laskentatapa on käsittämätön, siinä käytetään parametreja (kuten sovellettu korko), jotka poikkeavat kansallisen vanhuuseläkkeen laskentaparametreista, ja käytetään elinaikaodotteesta arvoa, joka ei vastaa Eurostatin tietoja.
51.
Tšekin tasavalta, samoin kuin implisiittisesti pääasian oikeudenkäynnin vastaaja, pitävät käytettyä laskentatapaa lainmukaisena. SEU 4 artiklan 3 kohta on otettu huomioon, koska tšekkiläiset unionin virkamiehet eivät joudu kärsimään arvon menetyksiä eläkeoikeuksiaan siirtäessään verrattuna niihin, jotka ovat pysyneet Tšekin eläkejärjestelmässä. Tšekin eläkejärjestelmän ominaispiirteisiin kuuluu erittäin korkea yhteisvastuun taso, mikä johtaa väistämättä siihen, että korkeita vakuutusmaksuja vastaavat suhteellisesti pienemmät eläke-etuudet.
52.
Komission mielestä henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevassa 11 artiklan 2 kohdassa tai SEU 4 artiklan 3 kohdassa ei määrätä niiden toimenpiteiden täsmällisestä sisällöstä, joita jäsenvaltioiden on toteutettava eläkeoikeuksia edustavan pääoman siirtämiseksi. Jäsenvaltioiden velvollisuus koskee tältä osin vain sitä, että niiden on säädettävä pääoman siirtämistä koskevasta mekanismista.
53.
Jäsenvaltioilla on käytettävissään laajaa harkintavaltaa niiden toimenpiteiden yhteydessä, joita niiden on edellä esitetyn mukaisesti toteutettava henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan täytäntöön panemiseksi, mutta harkintavalta ei ole vapaata. Niiden on nimittäin otettava erityisesti huomioon kaksi perusperiaatetta. Yhtäältä täytäntöönpanotoimenpiteillä on toteutettava tehokkaasti henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan säännökset ja siten täytettävä edellä mainittu (
28
) perusperiaate. Toiseksi niiden on otettava yhdenvertaisen kohtelun periaate huomioon.
54.
Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan säännösten tehokasta toteuttamista koskevan vaatimuksen mukaan virkamiehen eläketilanne ei saa heikentyä sen vuoksi, että hän siirtyy unionin palvelukseen. Jäsenvaltioiden on siten siirrettävä kokonaan talousmatemaattisesti oikein laskettu niitä eläkeoikeuksia edustava pääoma, jotka virkamies on kartuttanut toimiessaan jäsenvaltiossa, ja laskelman pohjaksi on otettava varsinainen siirtohetki.
55.
Jos pääoma lasketaan, kuten Tšekin eläkejärjestelmässä, vakuutusmatemaattisena arvona, laskelmassa on käytettävä vakuutusmatemaattisesti ja tilastollisesti hyväksyttäviä korkokantoja, kuolleisuustaulukoita ja laskukaavoja. Käytetyissä parametreissa on lisäksi otettava erityisesti syrjintäkielto huomioon. (
29
)
56.
Sellaisten parametrien käyttäminen, jotka, kuten Časta väittää, poikkeavat niistä, joita käytetään jäsenvaltiossa vanhuuseläkettä laskettaessa, on sallittua, mikäli tämä johtuu siitä, että vakuutusmatemaattisen arvon laskennassa käytetään jotain toista matemaattista toimenpidettä kuin kansallista eläkettä laskettaessa. Jäsenvaltiot eivät ole myöskään velvollisia käyttämään Eurostatin tilastoja, kunhan ne käyttävät joitain muita hyväksyttäviä lähteitä.
57.
Muita vaatimuksia niiden toimenpiteiden määrittämiseksi, joita jäsenvaltiot toteuttavat henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan perusteella, ilmenee yhdenvertaista kohtelua koskevasta periaatteesta.
58.
Časta ei tosin voi vedota siihen, että häntä syrjittäisiin muiden jäsenvaltioiden unionin virkamiehiin nähden sillä, että sovelletaan toista laskentatapaa pääoman osalta, (
30
) eikä siihen, että häntä syrjittäisiin sellaisiin Tšekin järjestelmässä vakuutettuihin nähden, jotka siirtyvät jonkin toisen jäsenvaltion eläkejärjestelmään ja hyötyvät Euroopan unionin yhteensovittamistoimista. (
31
) Erilainen kohtelu perustuu molemmissa tapauksissa siihen, että jäsenvaltiot ovat toimivaltaisia määrittämään eläkejärjestelmänsä.
59.
Ei olisi kuitenkaan oikeudenmukaista, jos jäsenvaltion kansallisessa oikeudessa tarjotaan eläkeoikeuksien siirrolle kahden valtion eläkejärjestelmien välillä laskentatapoja, joista ei voi hyötyä sellainen kansalliseen eläkejärjestelmään kuuluva, joka siirtyy unionin palvelukseen. Unionin tuomioistuin on jo todennut, että tässä tapauksessa sama laskentamahdollisuus on tarjottava myös unionin virkamiesten oikeuksien siirtämiseksi. (
32
) Jäsenvaltio ei saa myöskään evätä unionin virkamiehiltä eläkeoikeuksia edustavan pääoman laskentatapaa, jonka se mahdollisesti antaa omaan eläkejärjestelmäänsä kuuluvien kansainväliseen järjestöön siirtyvien käytettäväksi.
60.
On kansallisen tuomioistuimen tehtävänä tutkia, sisältyvätkö edellä kuvatut vaatimukset kansalliseen oikeuteen.
61.
Lopuksi on käsiteltävä kansallisen tuomioistuimen tekemää lasketun pääoman ja suoritettujen maksujen välistä vertailua. Tällaisella vertailulla ei ole juurikaan merkitystä silloin, jos vakuutusmaksut eivät vaikuta eläkkeen suuruuteen, kuten Tšekin eläkejärjestelmässä, vaan pääoma lasketaan tämän eläkkeen vakuutusmatemaattisen arvon avulla.
62.
Tällaisessa tapauksessa ei ole mahdotonta, että pääoman laskeminen saattaa erityisesti yhteisvastuuseen perustuvissa eläkejärjestelmissä johtaa siihen, että suurituloiset etuudensaajat saavat pääoman, joka on tietyissä tapauksissa selvästi pienempi kuin eläkejärjestelmään suoritetut maksut. Tällaisissa järjestelmissä suurituloiset etuudensaajat näet rahoittavat maksuillaan pienempituloisten etuudensaajien eläkeoikeuksia.
63.
Olen jo viitannut siihen, että kansallisten sosiaaliturvajärjestelmien perusperiaatteiden määrittäminen kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan. Jo tästä ilmenee, että jäsenvaltioiden eläkejärjestelmien perustuminen yhteisvastuuseen ei ole unionin oikeuden vastaista. Eläkejärjestelmien perustuminen yhteisvastuuseen on modernin sosiaalivaltion oikeudellinen ja historiallinen saavutus, josta kansa kokonaisuutena hyötyy. (
33
) Kuten Euroopan unionin perusoikeuskirjan 34 artiklan 1 kohdassa, jota ei saa jättää huomiotta riidanalaisen oikeusnormin tulkinnassa, nimenomaisesti todetaan, unioni ”tunnustaa oikeuden sosiaaliturvaetuuksiin – –, joilla taataan suoja – – vanhuuden varalta – – unionin oikeuden sekä kansallisten lainsäädäntöjen ja käytäntöjen mukaisesti, sekä kunnioittaa tätä oikeutta”.
64.
Toisen ennakkoratkaisukysymyksen osalta ehdotan näin ollen, että henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevaa 11 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä SEU 4 artiklan 3 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että jäsenvaltiossa työskentelevän henkilön siirtyminen unionin palvelukseen virkamieheksi ei saa johtaa siihen, että hänen eläketilanteensa heikkenee vanhuuseläkeoikeuden osalta. Menetelmässä, jota jäsenvaltio käyttää laskeakseen eläkeoikeuksia edustavan pääoman eläkeoikeuksien siirtoa varten, on erityisesti käytettävä hyväksyttäviä parametreja, sen on oltava talousmatemaattisesti oikea ja siinä on noudatettava yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. Näiden vaatimusten valvominen kuuluu kansalliselle tuomioistuimelle. Se, että näiden vaatimusten mukaisesti vakuutusmatemaattisena arvona laskettu pääoma on selvästi suoritettuja maksuja pienempi, ei tässä yhteydessä ole edellä mainituista syistä lähtökohtaisesti kiellettyä.
65.
Kansallinen tuomioistuin näyttää esittävän lisäksi kysymyksen pääoman ja maksujen välisen yhteyden vähimmäistasosta, missä yhteydessä se antaa painoarvoa symboliselle 50 prosentin prosenttiosuudelle. Edellä esitetyn perusteella on kyllä ilmeistä, että ei ole järkevää vahvistaa tällä tavoin tarkkaa vähimmäisprosenttiosuutta, jonka alittuessa unionin oikeutta joka tapauksessa rikottaisiin. Koska lisäksi pääoman ja maksujen välinen suhde on nyt käsiteltävässä asiassa suurin piirtein sama kuin ehdotettu symbolinen arvo, edellisessä kohdassa annettu vastaus toiseen ennakkoratkaisukysymykseen on mielestäni riittävä.
D Kolmas ennakkoratkaisukysymys
66.
Kansallinen tuomioistuin tiedustelee kolmannella ennakkoratkaisukysymyksellään, onko yhteisöjen tuomioistuimen asiassa My antamaa tuomiota tulkittava siten, että jäsenvaltion on laskiessaan unionin palvelukseen virkamieheksi siirtyvän henkilön eläkeoikeuksia edustavaa pääomaa vakuutuksen kestosta riippuvan vakuutusmatemaattiseen arvoon perustuvan menetelmän perusteella luettava laskelman henkilökohtaiseen määräytymisperusteeseen myös ajanjakso, jonka aikana virkamies on jo kuulunut unionin eläkejärjestelmään ennen eläkeoikeuksien siirtämistä koskevan hakemuksen esittämispäivää. Tämä kysymys tulee esiin tilanteessa, jossa asianosaisten antamien tietojen mukaan pääoman siirto unionin palvelukseen siirtyvien virkamiesten osalta on ainoa tapaus, jossa Tšekin eläkejärjestelmään kuuluva, joka ei ole täyttänyt vakuutuksen vähimmäiskestoa koskevaa edellytystä, (
34
) saa maksusuorituksen Tšekin eläkejärjestelmästä.
67.
Časta puoltaa velvollisuutta ottaa edellä mainittu ajanjakso huomioon eläkeoikeuksia edustavan pääoman vakuutusmatemaattisessa laskelmassa asetuksen N:o 883/2004 52 artiklassa säädetyn laskentatavan takia. Hän esittää, että eläkeoikeuksiaan unionin eläkejärjestelmään siirtäessään hän menettää kaikki oikeudet Tšekin eläkejärjestelmässä.
68.
Tšekin tasavallan mielestä asiassa My annetusta tuomiosta, jonka taustalla oli täysin erilainen tilanne, ei johdu velvollisuutta ottaa edellä mainittu ajanjakso huomioon. Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan sanamuodosta ilmenee pikemminkin, että pääomaa laskettaessa on otettava huomioon ainoastaan kansalliseen eläkejärjestelmään kuulumisen kesto. Se, että jäsenvaltio ottaisi huomioon unionin eläkejärjestelmään siirtymisen ja eläkeoikeuksien siirtohakemuksen esittämisen välisen ajanjakson laskiessaan eläkeoikeuksia edustavaa pääomaa, johtaisi siihen, että edellä mainittu ajanjakso otettaisiin kahteen kertaan huomioon eläkelaskelmassa. Pääasian oikeudenkäynnin vastaaja ja komissio yhtyvät tähän näkemykseen.
69.
Jäsenvaltioilla ei ole velvollisuutta ottaa eläkeoikeuksia edustavan pääoman laskennassa henkilökohtaiseen määräytymisperusteeseen myös ajanjaksoa, jonka aikana virkamies on jo kuulunut unionin eläkejärjestelmään ennen eläkeoikeuksien siirtohakemuksen esittämispäivää.
70.
Tällainen jäsenvaltioiden velvollisuus ei ilmene asiassa My annetusta tuomiosta, joka ei edellä esitetyn perusteella koske sellaisen unionin virkamiehen tapausta, (
35
) joka siirtää eläkeoikeutensa unioniin, eikä henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan sanamuodosta, jossa puhutaan virkamiehen ”edellä mainittuja palveluksia” suorittamalla eli kansallisessa eläkejärjestelmässä ”kartuttamista” eläkeoikeuksista, ei myöskään asetuksesta N:o 883/2004, joka sen 2 artiklan 1 kohdan mukaan ei ole sovellettavissa unionin toimielinten virkamiehiin. (
36
) Častan väittämä oikeuksien häviäminen Tšekin tasavallan järjestelmästä eläkeoikeuksien siirron yhteydessä on seurausta sen eläkejärjestelmän vaihtamisesta, johon hän kuuluu.
V Ratkaisuehdotus
71.
Ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa sille esitettyihin kysymyksiin seuraavasti:
1)
Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan käsite ”eläkeoikeuksia edustava pääoma” liittyy matemaattisen menetelmän mukaisesti selvitettyyn eläkeoikeuksien arvoon ilman että siinä vahvistettaisiin laskentatapaa. Tähänastiset laskentatavat eläkeoikeuksia edustavan pääoman määrittämiseksi sallitaan edelleen.
2)
Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevaa 11 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä SEU 4 artiklan 3 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että jäsenvaltiossa työskentelevän henkilön siirtyminen unionin palvelukseen virkamieheksi ei saa johtaa siihen, että hänen eläketilanteensa heikkenee vanhuuseläkeoikeuden osalta. Menetelmän, jota jäsenvaltio käyttää laskeakseen eläkeoikeuksia edustavan pääoman eläkeoikeuksien siirtoa varten, on erityisesti oltava talousmatemaattisesti oikea, siinä on käytettävä hyväksyttäviä parametreja ja noudatettava yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. Näiden vaatimusten valvominen kuuluu kansalliselle tuomioistuimelle. Se, että näiden vaatimusten mukaisesti vakuutusmatemaattisena arvona laskettu pääoma on selvästi suoritettuja maksuja pienempi, ei tässä yhteydessä ole edellä mainituista syistä lähtökohtaisesti kiellettyä.
3)
Kun jäsenvaltio laskee unionin palvelukseen virkamieheksi siirtyvän henkilön eläkeoikeuksia edustavaa pääomaa vakuutusmatemaattiseen arvoon perustuvan menetelmän mukaisesti, henkilökohtaiseen määräytymisperusteeseen ei tarvitse ottaa ajanjaksoa, jonka aikana virkamies on jo kuulunut unionin eläkejärjestelmään ennen eläkeoikeuksien siirtämistä koskevan hakemuksen esittämispäivää.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: saksa.
(
2
)	Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen muuttamisesta 22.3.2004 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 723/2004 (EUVL L 124, s. 1).
(
3
)	Otettu käyttöön Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja näiden yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen vahvistamisesta sekä [komission] virkamiehiin tilapäisesti sovellettavien erityisten toimenpiteiden laatimisesta 29.2.1968 annetulla neuvoston asetuksella (ETY, Euratom, EHTY) N:o 259/68 (muuta henkilöstöä koskevat palvelussuhteen ehdot) (EYVL L 56, s. 1).
(
4
)	Asetuksen N:o 723/2004 2 artikla.
(
5
)	Arvo päivitetään laskentapäivänä keskimääräiseen palkkakehitykseen perustuvan indeksin perusteella.
(
6
)	Časta laskee vakuutusajaksi 17 vuotta 259 päivää. Ero selittynee sillä, että ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin ei ole laskenut mukaan vakuutuskausia, joiden aikana maksusuorituksia ei ole tässä tilanteessa ollut.
(
7
)	Tämä summa perustuu ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen laskelmaan. Časta oli maininnut tuomioistuimessa 1124633,40 CZK:n suuruisen summan.
(
8
)	Asia C-293/03, My, tuomio 16.12.2004 (Kok., s. I-12013).
(
9
)	Asia C-37/89, Weiser, tuomio 14.6.1990 (Kok., s. I-2395, 12 kohta).
(
10
)	Asia 137/80, komissio v. Belgia, tuomio 20.10.1981 (Kok., s. 2393, 9 ja 18 kohta); asia 72/85, komissio v. Alankomaat, tuomio 20.3.1986 (Kok., s. 1219, 16 kohta); asia 130/87, Retter, tuomio 18.4.1989 (Kok., s. 865, 22 kohta) ja asia C-52/96, komissio v. Espanja, tuomio 17.7.1997 (Kok., s. I-4637, 9 kohta).
(
11
)	Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohta. Asia T-67/02, Radauer v. neuvosto, tuomio 18.3.2004 (Kok. H., s. I-A-89 ja II-395, 29 ja 30 kohta).
(
12
)	Yhdistetyt asiat 75/88, 146/88 ja 147/88, Bonazzi-Bertottilli ym., tuomio 9.11.2989 (Kok., s. 3599, 17 kohta).
(
13
)	Edellä alaviitteessä 10 mainittu asia komissio v. Belgia, tuomion 11 kohta ja alaviitteessä 8 mainittu asia My, tuomion 44 kohta.
(
14
)	Edellä alaviitteessä 8 mainittu asia My, tuomion 45–49 kohta.
(
15
)	Julkisasiamies Tizzanon edellä alaviitteessä 8 mainitussa asiassa My antaman ratkaisuehdotuksen 95 kohta.
(
16
)	Yhdistetyt asiat C-286/09 ja C-287/09, Ricci, määräys 9.7.2010 (Kok., s. I-93, 30–33 kohta).
(
17
)	Asia 212/81, Bodson, tuomio 18.3.1982 (Kok., s. 1019, 7 ja 8 kohta).
(
18
)	Asia 315/85, komissio v. Luxemburg, tuomio 17.12.1987 (Kok., s. 5391, 22 kohta) ja asia 64/85, Watgen, tuomio 4.5.1988 (Kok., s. 2435, 9 kohta).
(
19
)	Edellä alaviitteessä 10 mainittu asia komissio v. Belgia, tuomion 12 kohta.
(
20
)	KOM(2002) 213 lopullinen, s. 5.
(
21
)	Edellä alaviitteessä 18 mainittu asia komissio v. Luxemburg, tuomion 21 kohta.
(
22
)	Julkisasiamies Botin asiassa C-343/08, komissio v. Tšekin tasavalta, tuomio 14.1.2010 (Kok., s. I-275), esittämän ratkaisuehdotuksen 53 kohta ja asia C-340/94, de Jaeck, tuomio 30.1.1997 (Kok., s. I-461, 18 kohta).
(
23
)	SEUT 48 artikla.
(
24
)	Komissio puhui suullisessa käsittelyssä yli 300 erilaisesta järjestelmästä.
(
25
)	Ks. OECD, Pensions at a Glance, 2005; päivitetty teoksessa OECD, Pensions at a Glance, 2011. Ks. järjestelmän muutoksista komission valkoinen kirja ”Toimintasuunnitelma riittäviä, turvattuja ja kestäviä eläkkeitä varten”, KOM(2012) 55 lopullinen, 16.2.2012.
(
26
)	Častan mielestä maksut on määritetty, ei sen sijaan eläkkeitä. Unionin tuomioistuimen on pidettävä ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen luonnehdintaa ratkaisevana.
(
27
)	Viittaan oikeudellista sääntelyä koskevien yksityiskohtien osalta erityisesti tämän ratkaisuehdotuksen 11 ja 12 kohtaan.
(
28
)	Tämän ratkaisuehdotuksen 26 kohta.
(
29
)	Ks. tältä osin yhteisön lainsäätäjän velvoitteista asia C-227/04 P, Lindorfer v. neuvosto, tuomio 11.9.2007 (Kok., s. I-6767, 52, 58 ja 59 kohta).
(
30
)	Jäsenvaltion täydellinen kieltäytyminen eläkeoikeuksien siirtämisen mahdollistamisesta johtaa kuitenkin syrjintään, ks. edellä alaviitteessä 10 mainittu asia komissio v. Belgia, tuomion 19 kohta.
(
31
)	Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2), nyttemmin sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 883/2004 (EUVL L 166, s. 1). Viimeksi mainittu on ollut sen 91 artiklan mukaan voimassa 1.5.2010 lähtien. Ks. Schreiber, F., ”Art. 91”, teoksessa Schreiber, F. ym., VO (EG) Nr. 883/2004, C.H.Beck, München, 2012.
(
32
)	Edellä alaviitteessä 18 mainittu asia komissio v. Luxemburg, tuomion 24 kohta ja alaviitteessä 18 mainittu asia Watgen, tuomion 10 kohta.
(
33
)	Ritter, G., Der Sozialstaat, Entstehung und Entwicklung im internationalen Vergleich, Oldenburg, München, 3. painos, 2010.
(
34
)	Myös Časta on tässä tilanteessa. Hänen kirjelmänsä mukaan vakuutuksen vähimmäiskesto on 25 vuotta, mutta suullisessa käsittelyssä esitetyn perusteella 35 vuotta. Ero selittynee sillä, että Tšekin tasavallassa alun perin säädetty 25 vuoden vähimmäisvakuutusaika on vuodesta 2010 lähtien vähitellen pidennetty 35 vuoden vähimmäisvakuutusajaksi. OECD, Pensions at a Glance, 2011, s. 212.
(
35
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 27 ja 28 kohta.
(
36
)	Ks. asetuksen N:o 1408/71 2 artiklan 1 kohdan säännöksen osalta asia C-411/98, Ferlini, tuomio 3.10.2000 (Kok., s. I-8081, 41 kohta) ja edellä alaviitteessä 8 mainittu asia My, tuomion 35 kohta.