62021TJ0689
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto)
17 päivänä heinäkuuta 2024 (
*1
)
Oikeus tutustua asiakirjoihin – Asetus (EY) N:o 1049/2001 – Komission ja lääkeyhtiöiden tekemät covid-19-rokotteiden ostoa koskevat ennakkohankintasopimukset ja hankintasopimukset – Tutustumisoikeuden epääminen osittain – Kolmannen taloudellisten etujen suojaamista koskeva poikkeus – Perusteluvelvollisuus – Edun, johon on vedottu, loukkaamista koskeva ennakoitavissa oleva eikä täysin hypoteettinen riski – Hyvän hallinnon periaate – Sananvapaus
Asiassa T‑689/21,
Margrete Auken,
Tilly Metz,
Jutta Paulus,
Emilie Mosnier, Michèle Rivasin perillisenä, ja
Kimberly van Sparrentak,
edustajanaan asianajaja B. Kloostra,
kantajina,
vastaan
Euroopan komissio, asiamiehinään G. Gattinara ja A. Spina,
vastaajana,
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Svenningsen sekä tuomarit C. Mac Eochaidh (esittelevä tuomari) ja J. Martín y Pérez de Nanclares,
kirjaaja: hallintovirkamies S. Spyropoulos,
ottaen huomioon asian käsittelyn kirjallisessa vaiheessa esitetyn ja erityisesti
–
unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 22.10.2021 jätetyn kannekirjelmän
–
lausunnon antamisen raukeamista koskevan komission vaatimuksen, joka jätettiin unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 22.2.2022
–
2.3.2022 annetun määräyksen, jolla unionin yleinen tuomioistuin määräsi asian selvittämistoimena komission esittämään kokonaisuudessaan sopimukset, joihin tutustumista koskevan oikeuden se oli osittain evännyt
–
unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 22.3.2022 jätetyt kantajien huomautukset, jotka koskevat vaatimusta lausunnon antamisen raukeamisesta, ja 21.4.2022 jätetyn kanteen tarkistamista koskevan kirjelmän
–
31.5.2022 annetun määräyksen, jolla unionin yleinen tuomioistuin siirsi lausunnon antamisen raukeamista koskevan vaatimuksen ratkaistavaksi pääasian yhteydessä
–
unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 22.7.2022 jätetyn komission vastineen, johon sisältyivät sen huomautukset kanteen tarkistamista koskevan kirjelmän osalta
–
unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 21.10.2022 jätetyn kantajan vastauksen ja 16.12.2022 jätetyn vastaajan vastauksen
ottaen huomioon 17.10.2023 pidetyssä istunnossa esitetyn, jonka aikana kantajat luopuivat implisiittisen päätöksen kumoamista koskevasta vaatimuksestaan,
ottaen huomioon Rivasin kuoleman 29.11.2023,
ottaen huomioon, että Mosnier jatkoi oikeudenkäyntiä Rivasin perillisenä, mistä ilmoitettiin unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 26.2.2024,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Kantajat Margrete Auken, Tilly Metz, Jutta Paulus ja Kimberly van Sparrentak, jotka ovat Euroopan parlamentin jäseniä, sekä Emilie Mosnier, jolle hänen äitinsä Michèle Rivasin, joka oli Euroopan parlamentin jäsen (menehtynyt), oikeudet ovat siirtyneet, vaativat SEUT 263 artiklaan perustuvalla kanteellaan kumoamaan Euroopan komission 15.2.2022 tekemän päätöksen C(2022) 1038 final, joka oli tehty Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (EYVL 2001, L 145, s. 43) 4 artiklan nojalla ja jolla kantajille annettiin osittainen tutustumisoikeus komission ja kyseisten lääkeyhtiöiden tekemiin covid-19-rokotteiden ostoa koskeviin ennakkohankintasopimuksiin ja hankintasopimuksiin (jäljempänä riidanalainen päätös).
I Asian tausta
2
Euroopan unionin neuvosto antoi 14.4.2020 asetuksen (EU) 2016/369 mukaisen hätätilanteen tuen käyttöönotosta sekä sen säännösten muuttamisesta covid-19:n puhkeamisen huomioon ottamiseksi annetun asetuksen (EU) 2020/521 (EUVL 2020, L 117, s. 3). Tällä asetuksella neuvosto otti käyttöön hätätilanteen tuen antamisesta unionin sisällä 15.3.2016 annetussa neuvoston asetuksessa (EU) 2016/369 (EUVL 2016, L 70, s. 1) säädetyn hätätilanteen tuen, joka oli yksi toimenpiteistä, joilla koko Euroopan unionissa voitiin vastata covid-19-pandemiaan liittyvään kriisiin solidaarisuuden hengessä viruksen nopean leviämisen aiheuttamien rajoitusten puitteissa ja sen vuoksi, että covid-19:n puhkeaminen ja sen seuraukset olivat laajat ja ulottuivat yli rajojen, minkä vuoksi tarvittiin kattavia torjuntatoimia.
3
Komissio julkaisi 17.6.2020 tiedonannon, jonka otsikkona on ”EU:n strategia covid-19-rokotteiden kehittämiseksi” (COM(2020) 245 final). Tämä strategia, jolla pyrittiin nopeuttamaan covid-19-rokotteiden kehittämistä, valmistusta ja käyttöönottoa, perustui kahteen pilariin. Ensimmäisessä pilarissa turvattiin rokotteiden riittävä tuotanto unionissa ja niiden riittävä tarjonta jäsenvaltioille rokotetuottajien kanssa asetuksella 2020/521 käyttöön otetun hätätilanteen tukivälineen kautta tehtävillä ennakkohankintasopimuksilla. Toisessa pilarissa mukautettiin unionin sääntelykehystä silloiseen kiireelliseen tilanteeseen ja hyödynnettiin sääntelyn silloista joustavuutta rokotteiden kehittämisen, lupamenettelyn ja saatavuuden nopeuttamiseksi samalla kun pidettiin kiinni rokotteiden laatua, turvallisuutta ja tehoa koskevista vaatimuksista.
4
Komission mukaan ehdotettua kehystä oli pidettävä ”vakuutussopimuksena”, joka siirsi osan riskistä lääketeollisuudelta viranomaisille vastineeksi siitä, että jäsenvaltioille varmistettiin rokotteen tasapuolinen ja kohtuuhintainen saatavuus, jos rokote tulee saataville.
5
Kuusi parlamentin jäsentä (jäljempänä kuusi jäsentä), joista viisi olivat alkuperäisinä kantajina, pyysivät komission puheenjohtajalle ja pääsihteerille 20.1.2021 osoittamallaan kirjeellä, joka rekisteröitiin seuraavana päivänä viitteellä GESTDEM 2021/0389, saada asetuksen N:o 1049/2001 nojalla tutustua ”komission ja lääkeyhtiöiden tekemiin covid-19-rokotteiden ostoa koskeviin eri sopimuksiin – ennakkohankintasopimuksiin” (jäljempänä alkuperäinen hakemus). Tässä alkuperäisessä hakemuksessa täsmennettiin, että kuuden jäsenen tietojen mukaan sopimukset oli jo allekirjoitettu AstraZeneca, Sanofi-GSK, Johnson and Johnson, BioNTech-Pfizer, CureVac ja Moderna ‑yhtiöiden kanssa, joten hakemus koski näitä sopimuksia ja sellaisia sopimuksia, jotka mahdollisesti tehdään hakemuksen tekopäivän jälkeen, kuten sopimusta, jota suunniteltiin tehtäväksi Novavaxin kanssa.
6
Komission terveyden ja elintarviketurvallisuuden pääosaston (jäljempänä terveyden pääosasto) pääjohtaja ilmoitti 11.3.2021 päivätyllä kirjeellään kuudelle jäsenelle yksilöineensä kahdeksan asiakirjaa, jotka vastasivat alkuperäistä hakemusta, eli kuusi ennakkohankintasopimusta ja kaksi hankintasopimusta. Hän totesi julkistaneensa verkkosivustoilla näistä kolmesta ennakkohankintasopimuksesta eli AstraZenecan, Sanofi-GSK:n ja CureVacin kanssa tehdyistä sopimuksista version, josta oli poistettu tietoja, sekä jatkavansa muiden asiakirjojen arviointia ja neuvotteluja asianomaisten kolmansien osapuolten kanssa näiden asiakirjojen luovuttamista koskevien päätösten tekemiseksi.
7
Terveyden pääosaston pääjohtaja ilmoitti 9.6.2021 päivätyllä kirjeellään kuudelle jäsenelle, että vastauksena alkuperäiseen hakemukseen osittainen tutustumisoikeus oli annettu yhdeksään asiakirjaan, joiden katsottiin kuuluvan tämän hakemuksen alaan, eli edellä 6 kohdassa mainittuun kahdeksaan asiakirjaan sekä Pfizer-BioNTechin kanssa tehtyyn lisähankintasopimukseen. Hän totesi, että näiden asiakirjojen versiot, joista oli poistettu tietoja, oli julkistettu verkkosivustolla ja että kyseiset kohdat oli peitetty asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetyn yksityiselämän ja yksilön koskemattomuuden suojaa, 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa säädetyn taloudellisten etujen suojaa ja 4 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyn toimielinten päätöksentekomenettelyn suojaa koskevan poikkeuksen nojalla.
8
Kuusi jäsentä esittivät 30.6.2021 päivätyssä kirjeessään, joka kirjattiin seuraavana päivänä, asetuksen N:o 1049/2001 7 artiklan 2 kohdan perusteella uudistetun hakemuksen ja pyysivät komissiota tarkistamaan kantaansa yhdeksän yksilöimänsä asiakirjan osalta ja luovuttamaan ne kokonaisuudessaan, lukuun ottamatta kohtia, jotka kuuluivat tämän asetuksen 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetyn yksityiselämän ja yksilön koskemattomuuden suojaa koskevan poikkeuksen alaan (jäljempänä uudistettu hakemus). He vetosivat erityisesti siihen, että kaikissa tehdyissä ennakkohankintasopimuksissa ilmoitetut hinnat sekä AstraZenecan, Pfizer-BioNTechin ja Modernan kanssa tehtyjen ennakkohankintasopimusten kokonaiset versiot oli vuodettu sosiaaliseen verkostoon ja tiedotusvälineille joulukuun 2020 ja huhtikuun 2021 välisenä aikana.
9
Komission pääsihteeristö ilmoitti 13.8.2021 kuudelle jäsenelle, ettei se kyennyt edelleenkään antamaan ratkaisua heidän uudistettuun hakemukseensa. Koska uudistettua hakemusta ei ollut ratkaistu kyseiseen päivään mennessä, tämä hakemus katsottiin asetuksen N:o 1049/2001 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti implisiittisellä päätöksellä hylätyksi.
10
Komissio teki riidanalaisen päätöksen 15.2.2022 kuultuaan lääkeyhtiöitä (jäljempänä kyseiset yhtiöt) asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Tässä päätöksessä todettiin, että komission pääsihteeristö oli tutkinut uudistettua hakemusta arvioidessaan uudelleen terveyden pääosaston alkuperäiseen hakemukseen antaman ratkaisun ja että tämän uuden tutkinnan perusteella asiakirjoihin tutustumista koskevan pyynnön alaan katsottiin kuuluvan kolmetoista asiakirjaa eli edellä 7 kohdassa mainitut yhdeksän asiakirjaa ja neljä muuta asiakirjaa.
11
Komissio antoi näin ollen riidanalaisella päätöksellä kantajille osittaisen tutustumisoikeuden seuraaviin asiakirjoihin (jäljempänä yhdessä kyseiset sopimukset):
–
komission ja AstraZenecan tekemä ennakkohankintasopimus (viite ARES(2020)4849918, asiakirja 1)
–
komission ja Sanofi-GSK:n tekemä ennakkohankintasopimus (viite ARES(2020)5034184, asiakirja 2)
–
komission ja Janssen Pharmaceutican tekemä ennakkohankintasopimus (viite ARES(2020)5806059, asiakirja 3)
–
komission ja Pfizer-BioNTechin tekemä ennakkohankintasopimus (viite ARES(2021)256798, asiakirja 4)
–
komission ja CureVacin tekemä ennakkohankintasopimus (viite ARES(2021)256728, asiakirja 5)
–
komission ja Modernan tekemä ennakkohankintasopimus (viite ARES(2021)256592, asiakirja 6)
–
komission ja Pfizer-BioNTechin tekemä hankintasopimus (viite ARES(2021)1601544, asiakirja 7)
–
komission ja Modernan tekemä hankintasopimus (viite ARES(2021)1601566, asiakirja 8)
–
komission ja Modernan tekemän hankintasopimuksen muuttamisesta tehty sopimus I (viite ARES(2021)7098313, asiakirja 9)
–
komission ja Modernan tekemän hankintasopimuksen muuttamisesta tehty sopimus II (viite ARES(2021)5602046, asiakirja 10)
–
komission ja Pfizer-BioNTechin tekemä toinen hankintasopimus, 1 ja 2 osa (viite ARES(2021)3404228, asiakirja 11)
–
komission ja Novavaxin tekemä ennakkohankintasopimus (viite ARES(2021)6475411, asiakirja 12)
–
komission ja Valnevan tekemä ennakkohankintasopimus (viite ARES(2021)7403909, asiakirja 13).
12
Tarkemmin sanoen komissio antoi laajemman osittaisen tutustumisoikeuden asiakirjoihin 1-8 ja 11, jotka oli luovutettu aikaisemmin, sekä osittaisen tutustumisoikeuden asiakirjoihin 9, 10, 12 ja 13, joita ei siihen mennessä ollut julkistettu siten, että niistä oli poistettu tietoja. Näiden asiakirjojen versiot, joista oli poistettu tietoja, oli liitetty riidanalaiseen päätökseen.
13
Komissio vetosi riidanalaisessa päätöksessä yksityiselämän ja yksilön koskemattomuuden suojaamista koskevaan poikkeukseen sekä kyseisten yritysten taloudellisten etujen suojaamista koskevaan poikkeukseen perustellakseen sitä, että kyseisiin sopimuksiin annettiin ainoastaan osittainen tutustumisoikeus.
II Asianosaisten vaatimukset
14
Kantajat vaativat kanteen tarkistamista koskevassa kirjelmässä, että unionin yleinen tuomioistuin
–
kumoaa riidanalaisen päätöksen
–
velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien oikeudenkäyntikulut, jotka aiheutuivat kanteen käsittelystä alkuperäisessä muodossaan.
15
Komissio vaatii vastineessa, joka unionin tuomioistuimen pyynnöstä sisälsi komission huomautukset kanteen tarkistamista koskevan kirjelmän osalta, että unionin yleinen tuomioistuin
–
hylkää kanteen, sellaisena kuin se on tarkistettuna
–
velvoittaa kantajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
III Oikeudellinen arviointi
16
Kantajat esittävät kanteensa, sellaisena kuin se on tarkistettuna, tueksi kuusi kanneperustetta, jotka koskevat
–
ensinnäkin taloudellisten etujen suojaamista koskevan poikkeuksen virheellistä soveltamista tietoihin, jotka eivät kuulu tämän poikkeuksen alaan, perustelujen puutteellisuutta tältä osin ja tämän poikkeuksen epäjohdonmukaista soveltamista
–
toiseksi perustelujen puuttumista, kun on kyse taloudellisten etujen suojaamista koskevan poikkeuksen soveltamisesta seitsemään ehtojen ryhmään
–
kolmanneksi asetuksen N:o 1049/2001 epäjohdonmukaista soveltamista, joka on johtanut tämän asetuksen rikkomiseen ja hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen, koska komissio ei peittänyt samalla tavoin samankaltaisia ehtoja tai tietoja, sekä perustelujen puutteellisuutta tältä osin
–
neljänneksi asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan rikkomista, koska komissio ei ottanut huomioon pyydettyjen tietojen ilmaisemisen oikeuttavaa ylivoimaista yleistä etua, ja perustelujen puutteellisuutta tältä osin
–
viidenneksi Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 42 artiklan ja 52 artiklan 3 kohdan sekä Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevan yleissopimuksen (jäljempänä Euroopan ihmisoikeussopimus) 10 artiklan 1 kohdan rikkomista
–
kuudenneksi asetuksen N:o 1049/2001 7 ja 8 artiklan rikkomista siltä osin kuin komissio peitti riidanalaisella päätöksellä tietyt tiedot, jotka se oli luovuttanut aikaisemmin, ja perustelujen puutteellisuutta tältä osin.
A Ensimmäinen kanneperuste ja toisen kanneperusteen ensimmäinen osa, jotka koskevat taloudellisten etujen suojaamista koskevan poikkeuksen virheellistä soveltamista tietoihin, jotka eivät kuulu tämän poikkeuksen alaan, perustelujen puutteellisuutta tältä osin sekä tämän poikkeuksen epäjohdonmukaista soveltamista
17
Kantajat väittävät ensimmäisessä kanneperusteessaan ja toisen kanneperusteensa ensimmäisessä osassa, sellaisina kuin ne ovat tarkistettuina, että komissio on soveltanut virheellisesti taloudellisten etujen suojaamista koskevaa poikkeusta tietoihin, jotka eivät kuulu tämän poikkeuksen alaan, peittäessään joko kokonaan tai osittain seuraavat seikat:
–
määritelmät ja erityisesti tahallisuuden (wilful misconduct) määritelmän asiakirjassa 1 ja kaikkien kohtuullisten toimien (best reasonable efforts) määritelmän asiakirjoissa 4 ja 7
–
tarkastusaikatauluja ja tietojen tallentamista koskevat ehdot
–
ehdot, jotka koskevat markkinoille saattamisen jälkeen tehtävien turvallisuutta ja riskinhallintaa koskevien tutkimusten kustannuksia
–
lahjoituksia ja jälleenmyyntiä koskevat ehdot
–
henkilötietojen suojan rikkomista koskevaa korvausjärjestelmää koskevat ehdot.
18
Kantajat väittävät, ettei edellä 17 kohdassa lueteltuihin tietoihin liity taloudellisia etuja eivätkä ne siten kuulu asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa säädetyn poikkeuksen alaan.
19
Kantajat väittävät, ettei komissio esittänyt syitä, joiden vuoksi taloudellisten etujen suojaamista koskevaa poikkeusta sovellettiin edellä 17 kohdassa lueteltuihin tietoihin, eikä sitä, millä tavoin näihin tietoihin tutustuminen voisi kohtuullisen ennakoitavasti, konkreettisesti ja tosiasiallisesti loukata kyseisten yritysten taloudellisia etuja. Lisäksi komissio sovelsi kantajien mukaan tätä poikkeusta epäjohdonmukaisesti peittäessään tietyistä sopimuksista tietoja, jotka olivat kuitenkin saatavilla muista sopimuksista.
20
Kantajat toteavat lisäksi, että kun otetaan huomioon, että kyseiset sopimukset ja erityisesti ennakkohankintasopimukset tehtiin covid-19-pandemian yhteydessä ja että rokotteiden valikoiman kehittämiseksi suoritettua merkittävää tutkimus- ja kehitystyötä, jonka tulokset olivat tuolloin epävarmoja, rahoitettiin julkisin varoin ennakkomaksuilla kyseisille yrityksille ennakkohankintasopimusten perusteella, covid-19-rokotteille ei ollut olemassa kaupallisia markkinoita. Kyseiset sopimukset erosivat siten luonteeltaan tavanomaisissa liikesuhteissa tehtävistä sopimuksista. Näin ollen komissio sovelsi virheellisesti riidanalaisessa päätöksessä taloudellisten etujen suojaamista koskevaa poikkeusta ja peitti virheellisesti määritelmät sekä muut tiedot.
21
Komissio kiistää nämä väitteet.
22
Komissio väittää, että kaikki kyseiset sopimukset on kokonaisuudessaan neuvoteltu yksilöllisesti, joten eri määritelmien ja muiden sopimusehtojen tarkka sanamuoto kuvastaa näissä yksilöllisissä neuvotteluissa tehtyjä monimutkaisia kompromisseja. Se huomauttaa, että merkityksellisenä kriteerinä arvioitaessa, onko sopimusehtojen ilmaiseminen omiaan vahingoittamaan asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa suojattua etua, on se, koskeeko kyseisten ehtojen sisältö sopimuspuolten taloudellisia etuja. Määritelmissä kuitenkin täsmennetään sovittujen velvoitteiden soveltamisalaa ja määritellään aineellisesti sopimuksen sisältöä, joten nämä määritelmät ovat normatiivisia. Lisäksi käsiteltävässä asiassa tietyt keskeiset kaikkien kohtuullisten toimien tai tahallisuuden kaltaiset määritelmät sekä muut keskinäiset velvoitteet liittyvät kyseisten yritysten taloudellisiin etuihin, koska ne voivat johtaa näiden yritysten sopimussuhteeseen perustuvaan ja sopimussuhteen ulkopuoliseen korvausvastuuseen.
23
Komissio toteaa esittäneensä riidanalaisessa päätöksessä covid-19-rokotteiden hankintamenettelyn poikkeuksellisen asiayhteyden ja luonteen selittääkseen pyydettyihin asiakirjoihin sisältyvien tiettyjen tietojen merkityksellisyyttä liiketaloudelliselta kannalta. Nämä taustatiedot selvittävät covid-19-rokotteiden hankintasopimusten yksilölliseen neuvottelumenettelyyn johtaneita syitä ja näiden rokotteiden hankinnan maailmanlaajuista mittakaavaa sekä korostavat komission ja kyseisten yritysten tekemiin sopimuksiin sisältyvien tiettyjen tietojen kaupallista arkaluonteisuutta.
24
Komissio katsoo myös, ettei taloudellisten etujen suojaamista koskevan poikkeuksen soveltamisen edellytyksenä ole se, että tuotteen markkinat ovat avoimet kilpailulle. Lisäksi rokotteiden hankintaan liittyneiden erityisten olosuhteiden vuoksi kyseisiin yrityksiin kohdistui lisääntynyttä kilpailupainetta toimittaa erittäin suuria rokotemääriä hyvin lyhyessä ajassa. Komissio korostaa lisäksi, että kaikki kyseiset yritykset ovat kiistatta yrityksiä, jotka toimivat maailmanlaajuisesti ja joihin kilpailumarkkinavoimat vaikuttavat, ja niiden edut voivat kuulua kyseisen poikkeuksen soveltamisalaan. Tutkimuksen ja kehityksen osittainen julkinen tukeminen, jolla pyrittiin parantamaan mahdollisuuksia saada rokotteita enemmän ja nopeammin, ei muuta niiden toiminnan eikä varsinkaan covid-19-rokotteiden toimitusten kaupallista luonnetta.
1.
Alustavat huomautukset
25
Unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa, että ensimmäisen kanneperusteen ja toisen kanneperusteen ensimmäisen osan yhteydessä esitetyt väitteet, jotka koskevat lahjoituksia ja jälleenmyyntiä koskevia ehtoja, ovat päällekkäisiä toisen kanneperusteen seitsemännen osan yhteydessä esitettyjen väitteiden kanssa. Näin ollen näitä väitteitä käsitellään toisen kanneperusteen seitsemännen osan yhteydessä (ks. jäljempänä 179–184 kohta).
26
Kun on kyse ehdoista, jotka koskevat tarkastusaikatauluja ja tietojen tallentamista, markkinoille saattamisen jälkeen tehtävien turvallisuutta ja riskinhallintaa koskevien tutkimusten kustannuksia sekä henkilötietojen suojan loukkaamista koskevaa korvausjärjestelmää, on todettava, että kantajat viittaavat niihin vain lyhyesti kanteen 32 ja 43 kohdassa sekä kanteen tarkistamista koskevan kirjelmän 25 ja 33 kohdassa.
27
Riidanalaisessa päätöksessä ei kuitenkaan nimenomaisesti lausuta näihin ehtoihin tutustumista koskevan oikeuden epäämisestä. Koska peitettyjä kohtia, joita nämä kantajien väitteet koskevat, ei ole täsmennetty, unionin yleinen tuomioistuin ei ole myöskään voinut yksilöidä tällaisia ehtoja asiakirjoista, jotka komissio toimitti vastatessaan unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 91 artiklan c kohdan ja 104 artiklan nojalla toteutettuun asian selvittämistoimeen. Unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa näin ollen, että varmennuksia ja tarkastuksia (checks and audits) koskevat ehdot on kokonaisuudessaan ilmaistu asiakirjoissa 1, 2, 3, 5, 6, 8, 12 ja 13. Lisäksi ajanjakso, jonka aikana varmennuksia ja tarkastuksia voidaan tehdä, on ilmaistu asiakirjoissa 4, 7 ja 11. Asiakirjoissa 9 ja 10 ei mainita tällaisia varmennuksia ja tarkastuksia.
28
Edellä esitetyn perusteella ensimmäisen kanneperusteen ja toisen kanneperusteen ensimmäisen osan perusteltavuuden tutkinta voi ainoastaan koskea tutustumisoikeuden epäämistä tahallisuuden ja kaikkien kohtuullisten toimien määritelmien osalta.
29
Asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukaan unionin toimielimet kieltäytyvät antamasta tutustuttavaksi asiakirjaa, jonka sisältämien tietojen ilmaiseminen vahingoittaisi tietyn luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön taloudellisten etujen, mukaan lukien teollis- ja tekijänoikeudet, suojaa, jollei ylivoimainen yleinen etu edellytä ilmaisemista.
30
Tässä yhteydessä on muistettava, että asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan sanamuodosta ilmenee, että pelkkä kyseessä olevien etujen vahingoittaminen voi tarvittaessa oikeuttaa sen, että sovelletaan jotain siinä luetelluista poikkeuksista, ilman että tällaisen puuttumisen on ylitettävä tietty vakavuuskynnys (tuomio 22.1.2020, PTC Therapeutics International v. EMA, C‑175/18 P, EU:C:2020:23, 90 kohta).
31
Taloudellisten etujen käsitteen osalta on huomattava, ettei asetuksessa N:o 1049/2001 määritellä tätä käsitettä paitsi sikäli kuin siinä täsmennetään, että näihin etuihin voivat kuulua tietyn luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön teollis- ja tekijänoikeudet. Lisäksi on muistettava, että perusteeksi sille, ettei tutustuttavaksi anneta asiakirjaa, jonka sisältämien tietojen ilmaisemista on pyydetty, ei lähtökohtaisesti riitä, että asiakirja kuuluu jonkin taloudellisen toiminnan alaan, vaan kyseisen toimielimen on selitettävä, millä tavoin tähän asiakirjaan tutustuminen voisi konkreettisesti ja tosiasiallisesti vahingoittaa taloudellista etua, ja osoitettava, että tällainen vahingoittamisen vaara on kohtuullisesti ennakoitavissa eikä se saa olla täysin hypoteettinen (ks. vastaavasti tuomio 3.7.2014, neuvosto v. in’t Veld, C‑350/12 P, EU:C:2014:2039, 52 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 27.2.2018, CEE Bankwatch Network v. komissio, T‑307/16, EU:T:2018:97, 103–105 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
32
Lisäksi tutkiminen, joka toimielimen on poikkeusta soveltaakseen suoritettava, on tehtävä konkreettisella tavalla, ja sen on ilmettävä päätöksen perusteluista (ks. tuomio 30.1.2008, Terezakis v. komissio, T‑380/04, ei julkaistu, EU:T:2008:19, 86 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
33
Tässä yhteydessä on huomattava, että suojan, joka asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukaan on taattava taloudellisille eduille, ei voida katsoa kattavan kaikkia yhtiötä ja sen liikesuhteita koskevia tietoja, koska silloin ei olisi mahdollista soveltaa pääperiaatetta, jonka mukaan yleisölle on annettava mahdollisimman laaja oikeus tutustua toimielinten hallussa oleviin asiakirjoihin (ks. tuomio 9.9.2014, MasterCard ym. v. komissio, T‑516/11, ei julkaistu, EU:T:2014:759, 81 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Tämä suoja voi kuitenkin kattaa arkaluonteisia kaupallisia tietoja, kuten yritysten kaupallisia strategioita koskevia tietoja, niiden myyntien määriä, niiden markkinaosuuksia tai niiden liikesuhteita (ks. vastaavasti tuomio 28.6.2012, komissio v. Agrofert Holding, C‑477/10 P, EU:C:2012:394, 54–56 kohta ja tuomio 9.9.2014, MasterCard ym. v. komissio, T‑516/11, ei julkaistu, EU:T:2014:759, 82 ja 83 kohta).
34
Asetuksen N:o 1049/2001 säännösten soveltamisen yhteydessä toimielimen on perusteltava päätös, jolla evätään oikeus tutustua asiakirjaan, yhtäältä sen vuoksi, että asianosainen saisi riittävät tiedot arvioidakseen, onko päätös asianmukainen vai onko siinä mahdollisesti sellainen virhe, jonka perusteella sen pätevyys voidaan riitauttaa, ja toisaalta sen vuoksi, että unionin tuomioistuimet voivat tutkia päätöksen laillisuuden. Tämän velvollisuuden ulottuvuus riippuu kyseisen toimen luonteesta sekä siitä asiayhteydestä, jossa se on tehty (ks. tuomio 6.2.2020, Compañía de Tranvías de la Coruña v. komissio, T‑485/18, EU:T:2020:35, 20 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
35
Oikeuskäytännön mukaan perusteluvelvollisuus ei kuitenkaan tarkoita, että kyseisen toimielimen olisi vastattava kaikkiin argumentteihin, jotka on esitetty menettelyssä, joka edeltää riidanalaisen lopullisen päätöksen antamista (ks. tuomio 25.9.2018, Psara ym. v. parlamentti, T‑639/15–T‑666/15 ja T‑94/16, EU:T:2018:602, 134 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
36
Vaikka ne olosuhteet, joissa päätös tehdään, voivat kuitenkin vähentää kyseiselle toimielimelle kuuluvaa perusteluvelvollisuutta, ne voivat erityistilanteessa myös lisätä sitä. Näin on silloin, kun kantaja asiakirjajulkisuuteen liittyvässä menettelyssä esittää seikkoja, joiden nojalla ensimmäinen kieltäytyminen voidaan asettaa kyseenalaiseksi. Perusteluvelvollisuudesta seuraa, että toimielimellä on tällöin velvollisuus vastata uudistettuun pyyntöön esittämällä ne syyt, joiden vuoksi nämä seikat eivät ole sellaisia, että se voisi muuttaa kantaansa. Jollei näin menetellä, hakija ei kykene ymmärtämään, miksi uudistettuun pyyntöön vastannut toimielin on perustanut hylkäämisen samoihin syihin (tuomio 6.4.2000, Kuijer v. neuvosto, T‑188/98, EU:T:2000:101, 45 ja 46 kohta).
37
Kantajien väitteitä, joiden mukaan komissio on soveltanut virheellisesti taloudellisten etujen suojaamista koskevaa poikkeusta kyseisiin sopimuksiin, erityisesti määritelmiin ja tarkemmin sanottuna asiakirjassa 1 olevaan tahallisuuden määritelmään ja asiakirjoissa 4 ja 7 olevaan kaikkien kohtuullisten toimien määritelmään, on analysoitava näiden seikkojen valossa.
2.
Perustelut, jotka riidanalaisessa päätöksessä on esitetty määritelmien osittaiselle peittämiselle
38
Kantajat väittävät, etteivät kyseisten sopimusten määritelmät kuulu asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan poikkeuksen alaan eivätkä perustelut, jotka riidanalaisessa päätöksessä on esitetty näiden määritelmien osittaiselle peittämiselle, ole riittäviä.
39
Unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa, että kyseisten sopimusten, sellaisina kuin ne ilmaistiin riidanalaisella päätöksellä, pelkän sanamuodon perusteella voidaan todeta, että vaikka tietyt määritelmät ovatkin identtisiä, muita määritelmiä – mukaan lukien määritelmät, jotka vaikuttavat luonteeltaan teknisiltä ja mahdollisesti vähemmän kiistanalaisilta – koskevat neuvottelut olivat yksilöllisiä ja erityisiä, kuten komissio huomauttaa ja kuten etenkin monista lisäyksistä tai selvennyksistä ilmenee.
40
Tästä seuraa, että vaikka määritelmien sisällyttämistä kyseisiin sopimuksiin voidaan pitää tavanomaisena, niiden tiettyä muotoilua ei voida kaikissa tapauksissa pitää 30.1.2008 annetun tuomion Terezakis v. komissio (T‑380/04, ei julkaistu, EU:T:2008:19) 98 kohdan mukaisesti ”yleisenä ja tavanomaisena”. Lisäksi kyseiseen tuomioon johtaneessa asiassa toimielin oli evännyt oikeuden tutustua kyseiseen sopimukseen kokonaisuudessaan, joten sen merkityksellisyys käsiteltävän asian kannalta, jossa komissio on perustellusti tarkastellut mahdollisuutta antaa osittainen tutustumisoikeus kyseisiin sopimuksiin, on asetettava oikeisiin mittasuhteisiin.
41
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa etenkin asiakirjassa 1 olevan tahallisuuden määritelmän sekä asiakirjoissa 4 ja 7 olevan kaikkien kohtuullisten toimien määritelmän peittämisen osalta, että kuusi jäsentä viittasivat uudistetussa hakemuksessa nimenomaisesti näihin ilmaisuihin.
42
Näin ollen riidanalaisesta päätöksestä, jossa esitetään syyt, joiden vuoksi kyseisten sopimusten koko tietojen ryhmä, mukaan luettuna esimerkiksi rokotteen (vaccine) ja mukautetun rokotteen (adapted vaccine) määritelmät sekä vastuuta ja korvauksia koskevat ehdot, olisi jätettävä kokonaisuudessaan tai osittain ilmaisematta, ei ilmene nimenomaisesti eikä edes lyhyesti niitä syitä, joiden vuoksi muut määritelmät ja erityisesti asiakirjassa 1 oleva tahallisuuden määritelmä sekä asiakirjoissa 4 ja 7 oleva kaikkien kohtuullisten toimien määritelmä, joihin kuusi jäsentä ovat nimenomaisesti viitanneet uudistetussa hakemuksessaan, on peitetty.
43
Tätä päätelmää ei voida kyseenalaistaa komission kirjelmissään ja istunnossa esittämillä väitteillä, joiden mukaan määritelmissä täsmennetään sovittujen velvoitteiden soveltamisalaa ja määritellään aineellisesti sopimuksen sisältöä, joten nämä määritelmät ovat normatiivisia, ja joiden mukaan asiakirjassa 1 oleva tahallisuuden määritelmä sekä asiakirjoissa 4 ja 7 oleva kaikkien kohtuullisten toimien määritelmä koskevat kyseisten yritysten taloudellisia etuja, koska ne voivat johtaa näiden yritysten sopimussuhteeseen perustuvaan ja sopimussuhteen ulkopuoliseen korvausvastuuseen.
44
Riidanalaisessa päätöksessä ei nimittäin vedottu näihin selityksiin eikä niitä voida johtaa tässä päätöksessä esitetyistä selityksistä, kuten sen 2.1.4 kohdasta, joka koskee nimenomaan kyseisten yritysten korvausvastuun syntymistä. Unionin tuomioistuimilla ei kuitenkaan ole velvollisuutta ottaa huomioon lisäselvityksiä, jotka kyseessä olevan toimen antaja on toimittanut vasta oikeudenkäynnin aikana, arvioidessaan perusteluvelvollisuuden noudattamista, sillä muutoin loukattaisiin unionin hallintoviranomaisten ja tuomioistuinten välisen toimivallan jakoa ja heikennettäisiin hallintoviranomaisten toimien laillisuusvalvontaa (ks. tuomio 6.7.2023, BEI ja komissio v. ClientEarth, C‑212/21 P ja C‑223/21 P, EU:C:2023:546, 43 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
45
Tästä seuraa, että riidanalaisen päätöksen perustelujen nojalla kantajat eivät voi ymmärtää niitä erityisiä syitä, jotka ovat johtaneet näiden kohtien peittämiseen, eivätkä unionin tuomioistuimet voi tutkia niiden peittämisen laillisuutta oikeuskäytännön mukaisesti, josta muistutetaan edellä 31, 34 ja 36 kohdassa.
46
Kantajat väittävät näin ollen perustellusti, ettei komissio ole noudattanut asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa jättäessään esittämättä riittävät selitykset siitä, millä tavoin kyseisiin määritelmiin tutustuminen voisi konkreettisesti ja tosiasiallisesti vahingoittaa AstraZenecan ja Pfizer-BioNTechin taloudellisia etuja.
47
Väite, jonka mukaan komissio on soveltanut taloudellisten etujen suojaamista koskevaa poikkeusta määritelmien osalta epäjohdonmukaisesti, on päällekkäinen kolmannen kanneperusteen kanssa, joten sitä on tutkittava kolmannen kanneperusteen yhteydessä.
B Toinen kanneperuste, joka koskee perustelujen puuttumista taloudellisten etujen suojaamista koskevan poikkeuksen soveltamisen osalta ja asetuksen N:o 1049/2001 rikkomista siltä osin kuin komissio ei tulkinnut suppeasti eikä soveltanut tiukasti edellä mainittua poikkeusta
48
Toisella kanneperusteellaan kantajat kiistävät sen, miten komissio on soveltanut taloudellisten etujen suojaamista koskevaa poikkeusta poistaessaan kyseisistä sopimuksista tietyt osat, jotka koskevat seuraavaa kuutta tietojen ryhmää:
–
tuotantolaitosten sijainti
–
teollis- ja tekijänoikeudet
–
käsirahat tai ennakkomaksut
–
vastuuta ja korvauksia koskevat ehdot
–
toimitusaikataulut
–
lahjoituksia ja jälleenmyyntiä koskevat ehdot.
49
Kantajat moittivat komissiota myös siitä, ettei se perustellut riittävästi riidanalaisessa päätöksessä tämän poikkeuksen soveltamista.
50
Komissio kiistää nämä väitteet.
1.
Tutustumisoikeuden epääminen tuotantolaitosten sijainnin osalta
51
Toisen kanneperusteen, sellaisena kuin se on tarkistettuna, toisessa osassa kantajat väittävät, ettei taloudellisten etujen suojaamista koskeva poikkeus ole esteenä niiden tietojen ilmaisemiselle, jotka koskevat kyseisten yritysten tuotantolaitosten ja alihankkijoiden sijaintia.
52
Lisäksi kantajat kiistävät tältä osin riidanalaisessa päätöksessä esitettyjen perustelujen riittävyyden ja paikkansapitävyyden. Kantajien mukaan riidanalaisessa päätöksessä ei mainita, että kyseiset tiedot olivat jo yleisesti saatavilla. Siinä ei myöskään täsmennetä, miksi tuotantolaitosten sijaintia koskevia kyseisiä tietoja, muita tietoja tai tarkempia tietoja olisi pidettävä luottamuksellisina, eikä sitä, miltä osin ja miten näiden tietojen, jotka kuitenkin koskevat pandemian 18:ta ensimmäistä kuukautta, ilmaiseminen olisi omiaan vahingoittamaan kyseisten yritysten nykyisiä taloudellisia etuja.
53
Kantajat lisäävät, että heillä on tuotantolaitoksia koskevien tietojen, jotka mainitaan kyseisissä sopimuksissa ja jotka ovat jo yleisesti saatavilla, ilmaisemiseen liittyvä intressi, jotta näitä tietoja voidaan verrata kyseisissä sopimuksissa oleviin tietoihin. Lisäksi näiden tietojen ilmaiseminen on tärkeää, jotta yleisö voi varmistaa, mihin julkiset varat on sijoitettu ja millä ehdoilla ensimmäiset rokotteet on kehitetty, tuotettu, varastoitu ja kuljetettu.
54
Komissio kiistää nämä väitteet.
55
Käsiteltävässä asiassa on aluksi hylättävä tehottomina kantajien väitteet, joiden mukaan tietojen, jotka koskevat kyseisten yritysten tuotantolaitosten sijaintia ja niiden liikesuhteita alihankkijoidensa kanssa, ilmaiseminen ei ole omiaan vahingoittamaan kyseisten yritysten nykyisiä taloudellisia etuja.
56
Asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklassa säädetyn poikkeuksen soveltamisen riittäviä perusteluja on nimittäin arvioitava niiden tosiseikkojen perusteella, jotka olivat olemassa tämän poikkeuksen perusteella asiakirjoihin tutustumisoikeuden epäämisestä tehdyn päätöksen tekopäivänä (ks. tuomio 11.5.2017, Ruotsi v. komissio, C‑562/14 P, EU:C:2017:356, 63 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 6.2.2020, Compañía de Tranvías de la Coruña v. komissio, T‑485/18, EU:T:2020:35, 36 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja niiden tietojen perusteella, joita toimielimellä oli käytettävissään toimen antaessaan (ks. vastaavasti tuomio 27.2.2018, CEE Bankwatch Network v. komissio, T‑307/16, EU:T:2018:97, 133 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) eli käsiteltävässä asiassa 15.2.2022.
57
Seuraavaksi kantajat väittävät lähinnä, että tietyt kyseisten yritysten tuotantolaitoksia ja alihankkijoita koskevat tiedot olivat jo yleisesti saatavilla interaktiivisen kartan avulla, joka oli julkaistu komission verkkosivustolla, ja Euroopan lääkeviraston (EMA) julkisissa raporteissa, joten näitä laitoksia ja kyseisten yritysten liikesuhteita alihankkijoidensa kanssa koskevat tarkemmat tiedot, jotka käsiteltävässä asiassa oli peitetty, eivät olleet arkaluonteisia kaupallisia tietoja. He moittivat komissiota siitä, ettei se käsitellyt näitä seikkoja riidanalaisessa päätöksessä.
58
Tältä osin on huomattava, että komissio totesi riidanalaisessa päätöksessä, että tuotantolaitoksen pitämistä tietyssä paikassa tai tietyn alihankkijan käyttämistä koskeva päätös kuuluu kyseisten yritysten sisäiseen kaupalliseen strategiaan ja perustuu tiettyihin taloudellisiin valintoihin. Näiden laitosten identiteetti ja niiden taloudelliset tai teolliset suhteet kyseiseen yritykseen eivät ole yleisesti saatavilla olevia tietoja. Komissio päätteli, että kyseisten yritysten tuotantolaitoksia koskevien tietojen, muun muassa asiakirjassa 4 olevan I.6.3 artiklan ja kaikkien kyseisten sopimusten liitteiden, jotka koskevat näiden yritysten alihankkijoita, ilmaiseminen paljastaisi kyseisten yritysten kilpailijoille tärkeitä seikkoja niiden teollisista valmiuksista ja voisi vahingoittaa niiden rokotteen teollista tuotantokapasiteettia ja lopulta jopa taloudellisesti vaikeuttaa tehtyjen sopimusten täysimääräistä täyttämistä.
59
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa tutustuttuaan kyseisten sopimusten kokonaiseen versioon, että niistä ilmenee vaihtuvalla tarkkuudella kyseisten yritysten tuotantolaitosten ja niiden eri alihankkijoiden tai kumppaneiden identiteetti ja sijainti sekä tapauksen mukaan lueteltujen yksiköiden välinen työnjako. Lisäksi joissakin tapauksissa hankintasopimusvaiheessa on tehty muutoksia ennakkohankintasopimukseen verrattuna, kuten lisäyksiä tai muutoksia laitosten tai kumppaneiden osalta.
60
Komissio on siten katsonut perustellusti riidanalaisessa päätöksessä, että kyseisten yritysten tuotantolaitosten ja alihankkijoiden sijaintia koskevat tiedot, jotka on peitetty kyseisistä sopimuksista, koskivat niiden liikesuhteita ja lopulta niiden kapasiteettia sekä teollista ja kaupallista strategiaa.
61
Kuten edellä 33 kohdassa on muistutettu, suoja, joka asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukaan on taattava taloudellisille eduille, voi kuitenkin kattaa tällaiset tiedot.
62
Kyseisissä sopimuksissa olevia tietoja ei ole myöskään pidettävä historiallisina (ks. vastaavasti tuomion 7.7.2015, Axa Versicherung v. komissio, T‑677/13, EU:T:2015:473, 154 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja määräys 12.7.2018, RATP v. komissio, T‑250/18 R, ei julkaistu, EU:T:2018:458, 55 ja 57 kohta). Nämä tiedot ovat nimittäin enintään kaksi vuotta vanhoja, ja kuten komission prosessinjohtotoimena esitettyyn kysymykseen antamasta vastauksesta ilmenee, useimpien kyseisistä sopimuksista täyttäminen oli yhä meneillään riidanalaisen päätöksen tekohetkellä.
63
Interaktiivisen kartan, joka kuvastaa ”covid-19-rokotteiden tuotantokapasiteettia [unionissa]” (interactive map showing the production capacities of COVID-19 vaccines in the EU), julkaiseminen komission verkkosivustolla ei myöskään kumoa edellä 60 kohdassa esitettyä päätelmää.
64
Kuten komissio on vahvistanut unionin yleisen tuomioistuimen prosessinjohtotoimena esittämään kysymykseen antamassaan vastauksessa, interaktiivinen kartta ei nimittäin sisällä kyseisissä sopimuksissa olevia tietoja covid-19-rokotteiden tuotantolaitosten sijainnista unionin alueella. Kuten komissio on todennut, suodattimen ”contracted by APA manufacturer” (ennakkohankintasopimuksen tehneen valmistajan tekemät sopimukset) valitseminen tuo korkeintaan esiin vain yhden Saksassa sijaitsevan tuotantolaitoksen, jota ei mainita sopimuksissa, joihin kantajat ovat pyytäneet saada tutustua.
65
Toisin kuin kantajat väittävät, interaktiivisesta kartasta ei näin ollen ilmene kyseisissä sopimuksissa tarkoitettujen covid-19-rokotteiden tuotantolaitosten tarkkaa sijaintia eikä mahdollisten kyseeseen tulevien alihankkijoiden nimiä.
66
Lisäksi on niin, että vaikka eri covid-19-rokotteita koskevat EMA:n julkiset raportit sisältävät tietoja tuotantolaitoksista, tämä seikka ei ole sellaisenaan omiaan velvoittamaan komissiota ilmoittamaan kaikkia tietoja, jotka koskevat kyseisten yritysten tuotantolaitosten ja alihankkijoiden sijaintia (ks. vastaavasti tuomio 19.12.2019, EKP v. Espírito Santo Financial (Portugali), C‑442/18 P, EU:C:2019:1117, 56 kohta).
67
Tästä seuraa, ettei komissio tehnyt oikeudellista virhettä peittäessään kyseisten yritysten tuotantolaitosten ja alihankkijoiden sijaintia koskevat tiedot.
68
Lopuksi on niin, että koska komissio ei ilmaissut kyseisten yritysten tuotantolaitosten ja alihankkijoiden sijaintia koskevia tietoja interaktiivisessa kartassa, riidanalaisen päätöksen perustelut eivät ole puutteellisia tämän kartan osalta.
69
Edellä esitetyn perusteella toisen kanneperusteen toinen osa on hylättävä.
70
Lopuksi siltä osin kuin kantajien väitteet, jotka koskevat tuotantolaitosten sijaintia koskevien peitettyjen tietojen ilmaisemiseen liittyvää intressiä, ovat päällekkäisiä neljännen kanneperusteen yhteydessä esitettyjen väitteiden kanssa, näitä väitteitä käsitellään tämän kanneperusteen yhteydessä (ks. jäljempänä 210 kohta).
2.
Tutustumisoikeuden epääminen osittain teollis- ja tekijänoikeuksia koskevien ehtojen osalta
71
Kantajat kiistävät toisen kanneperusteensa kolmannessa osassa niiden perustelujen riittävyyden ja paikkansapitävyyden, jotka riidanalaisessa päätöksessä on esitetty teollis- ja tekijänoikeuksia koskevien ehtojen osittaiselle peittämiselle asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa säädetyn taloudellisten etujen suojaamista koskevan poikkeuksen nojalla.
72
Kantajat pitävät hypoteettisina riidanalaisessa päätöksessä esitettyjä toteamuksia, joiden mukaan peitettyjen tietojen ilmaiseminen aiheuttaisi kyseisten yritysten taloudellisten etujen vahingoittumisen riskin, koska se kasvattaisi painetta kyseisiä yrityksiä kohtaan, jotta ne antaisivat käytettäväksi osan tietotaidostaan, ja sillä olisi kielteisiä vaikutuksia niiden teolliseen kapasiteettiin. Kantajat väittävät lisäksi, ettei komissio ilmoittanut, mitkä teollis- ja tekijänoikeuksia koskevissa ehdoissa olevat seikat selittäisivät niitä konkreettisia ja erityisiä syitä, joiden vuoksi ne jätettiin ilmaisematta.
73
Komissio kiistää nämä väitteet.
a)
Riidanalaisen päätöksen perustelut
74
Unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa, että kuusi jäsentä ovat nimenomaisesti vaatineet uudistetussa hakemuksessa teollis- ja tekijänoikeuksia koskevien ehtojen ilmaisemista.
75
Käsiteltävässä asiassa komissio on riidanalaisella päätöksellä osittain peittänyt teollis- ja tekijänoikeuksia koskevat ehdot asiakirjoista 1, 4, 6, 7, 8, 11, 12 ja 13.
76
Komissio totesi riidanalaisessa päätöksessä, että taloudellisten etujen suojaamista koskevan poikkeuksen nojalla peitettyihin tietoihin sisältyi kaupallisesti arkaluonteisia seikkoja, kuten teollis- ja tekijänoikeudet. Se myös totesi tämän päätöksen osassa, joka koskee kyseisten yritysten organisaatioon ja teolliseen kapasiteettiin liittyviä riskejä, että kyseisten sopimusten sopijapuolten teollis- ja tekijäoikeuksia koskevien keskinäisten velvoitteiden kuvauksen ilmaiseminen paljastaisi kyseisten yritysten kilpailijoille tärkeitä seikkoja niiden teollisista valmiuksista ja voisi vahingoittaa niiden rokotteen teollista tuotantokapasiteettia ja lopulta jopa taloudellisesti vaikeuttaa tehtyjen sopimusten täysimääräistä täyttämistä. Nämä ehdot koskevat joko kyseisellä yrityksellä olevaa yksinoikeutta rokotteen tuotannosta tuloksena olevien immateriaalioikeuksien hyödyntämiseen tai lisenssin myöntämistä osaan näistä oikeuksista. Kyseiselle yritykselle voitaisiin esittää pyyntöjä joko poikkeusten myöntämiseksi yksinoikeudesta kliinisten testien tekemistä varten tai lisälisenssien myöntämiseksi, ja siihen näin ollen kohdistuisi kasvavaa painetta kilpailijoidensa taholta, jotta se julkistaisi osan tietotaidostaan. Tällaiset pyynnöt olisivat yhä yleisempiä, koska rokotteiden tarve kasvaisi pandemian edistyessä maailmanlaajuisesti.
77
Edellä esitetyn perusteella komissio esitti suppeat perustelut – jättäen peitettyjen virkkeiden tai virkkeiden osien sisällön ilmaisematta, jottei taloudellisten etujen suojaamista koskeva poikkeus olisi menettänyt olennaista tarkoitustaan – osittain peitettyjen teollis- ja tekijänoikeuksia koskevien ehtojen luonteen osalta. Se perusteli vastaavasti yksityiskohtaisesti sitä, millä tavalla niiden ilmaiseminen olisi voinut vahingoittaa konkreettisesti ja tosiasiallisesti kyseisten yritysten taloudellisia etuja.
78
Vaikka komission on esitettävä perusteet, joiden vuoksi on perusteltua soveltaa käsiteltävään asiaan jotakin asetuksessa N:o 1049/2001 säädetyistä tutustumisoikeuden poikkeuksista, sillä ei kuitenkaan ole velvollisuutta antaa tietoja, jotka ylittävät sen, mikä on tarpeen, jotta asiakirjaa tutustuttavakseen hakeva voi ymmärtää komission päätöksen taustalla olevat syyt ja jotta unionin yleinen tuomioistuin voi tutkia päätöksen laillisuuden (tuomio 30.1.2008, Terezakis v. komissio, T‑380/04, ei julkaistu, EU:T:2008:19, 119 kohta).
79
Tästä seuraa, että kantajat voivat riidanalaisen päätöksen perustelujen nojalla ymmärtää ne erityiset syyt, joiden vuoksi komissio on osittain peittänyt kyseisistä sopimuksista teollis- ja tekijänoikeuksia koskevat ehdot, ja unionin tuomioistuimet voivat tutkia näiden kohtien peittämisen laillisuuden oikeuskäytännön mukaisesti, josta muistutetaan edellä 34, 35 ja 78 kohdassa.
80
Näin ollen väite, joka koskee riidanalaisen päätöksen perustelujen puutteellisuutta tältä osin, on hylättävä.
b)
Riidanalaisen päätöksen perustelujen paikkansapitävyys
81
Kun on kyse komission riidanalaisessa päätöksessä teollis- ja tekijänoikeuksia koskevien ehtojen osittaiselle peittämiselle esittämien perustelujen paikkansapitävyydestä, on ratkaistava, onko komissio riidanalaisessa päätöksessä selittänyt uskottavasti, millä tavoin peitettyihin tietoihin tutustuminen voisi konkreettisesti ja tosiasiallisesti vahingoittaa kyseisten yritysten taloudellisten etujen suojaa, ja voidaanko väitettyä vahingoittamista pitää kohtuullisesti ennakoitavissa olevana eikä täysin hypoteettisena (ks. vastaavasti tuomio 25.11.2020, Bronckers v. komissio, T‑166/19, EU:T:2020:557, 58 kohta).
82
Edellä 30 ja 31 kohdassa viitatun oikeuskäytännön mukaisesti komissio ei ole velvollinen osoittamaan, että kyseisten yritysten taloudellisten etujen vahingoittumisen riski on todellinen.
83
On riittävää, että riidanalaiseen päätökseen sisältyy konkreettisia tietoja, joiden perusteella voidaan todeta, että kyseisten yritysten taloudellisten etujen vahingoittumisen riski oli päätöksen tekohetkellä kohtuudella ennustettavissa eikä se ollut puhtaasti hypoteettinen, ja että siinä mainitaan objektiivisia syitä, joiden perusteella voisi kohtuudella odottaa, että kantajien pyytämien tietojen antaminen aiheuttaisi tällaista vahinkoa (ks. vastaavasti tuomio 7.6.2011, Toland v. parlamentti, T‑471/08, EU:T:2011:252, 78 ja 79 kohta).
84
Käsiteltävässä asiassa on niin, että kuten edellä 76 kohdassa todetaan, riidanalaisesta päätöksestä ilmenee, että komissio epäsi täyden tutustumisoikeuden kyseisiin ehtoihin, jottei kyseisten yritysten mahdollinen strateginen asema häiriintyisi niille kuuluvien oikeuksien käytön osalta ajanjaksolla, jolle oli ominaista covid-19-rokotteiden voimakas kysyntä ja jonka aikana oli odotettavissa, että kolmannet yhtiöt esittäisivät lisenssien myöntämistä koskevia pyyntöjä.
85
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa tutustuttuaan kyseisten sopimusten kokonaisiin versioihin, että vaikka teollis- ja tekijänoikeuksia koskevat ehdot, sellaisina kuin ne ovat sopimuksen otsikon ”Tulosten hyödyntäminen” ja/tai otsikon ”Teollis- ja tekijän oikeudet” alla, ovat samankaltaisia, ne eivät ole identtisiä, mikä ilmenee tarvittaessa lukuisista lisäyksistä. Kantajat eivät myöskään kiistä sitä, että covid-19-rokotteiden kysyntä oli voimakasta, eivätkä sitä, että lisenssien myöntämistä koskevat pyynnöt olivat mahdollisia. He eivät myöskään kiistä sitä, että tietyn yrityksen taloudellisten etujen vahingoittumisen riski on yrityskohtainen.
86
Lisäksi komission riidanalaisessa päätöksessä esittämät perustelut osoittavat, että se on tutkinut konkreettisesti ja yksilöllisesti kyseisiin sopimuksiin tutustumista koskevan pyynnön ja katsonut käsiteltävän asian ja kyseisten yritysten erityisten olosuhteiden perusteella teollis- ja tekijänoikeuksia koskevien ehtojen osalta, että kyseisten yritysten taloudellisten etujen suojan vahingoittumisen riski oli kohtuullisesti ennakoitavissa eikä täysin hypoteettinen.
87
Edellä esitetyn perusteella komission riidanalaisessa päätöksessä esittämät selitykset, joiden mukaan teollis- ja tekijänoikeuksia koskevien ehtojen täysimääräiseen ilmaisemiseen liittyi kohtuullisesti ennakoitavissa oleva eikä täysin hypoteettinen riski kyseisten yritysten taloudellisten etujen suojan vahingoittumisesta, ovat perusteltuja.
88
Väite, jonka mukaan komissio on soveltanut taloudellisten etujen suojaamista koskevaa poikkeusta epäjohdonmukaisesti, on päällekkäinen kolmannen kanneperusteen kanssa, joten sitä on tutkittava tämän kanneperusteen yhteydessä.
89
Edellä esitetyn perusteella toisen kanneperusteen kolmas osa on hylättävä.
3.
Tutustumisoikeuden epääminen osittain käsirahoja tai ennakkomaksuja koskevien ehtojen osalta
90
Kantajat riitauttavat toisen kanneperusteen neljännessä osassa niiden perustelujen riittävyyden ja paikkansapitävyyden, jotka riidanalaisessa päätöksessä on esitetty ”tietyissä” kyseisissä sopimuksissa olevien käsirahoja (down payments) tai ennakkomaksuja (advance payments) koskevien ehtojen osittaiselle peittämiselle asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa säädetyn taloudellisten etujen suojaamista koskevan poikkeuksen nojalla.
91
Kantajat riitauttavat toteamukset, joihin riidanalaisessa päätöksessä on vedottu ja joiden mukaan peitettyjen tietojen ilmaisemisesta aiheutuisi kyseisten yritysten taloudellisten etujen vahingoittumisen riski, koska se mahdollistaisi kyseisen sopimuksen kokonaisarvon ja annoskohtaisen hinnan määrittämisen ja paljastaisi kyseisten yritysten hintastrategian ja ‑rakenteen, mikä voisi vaikeuttaa niiden neuvotteluja maailmanmarkkinoilla ja mitä niiden kilpailijat voisivat hyödyntää niiden vahingoksi. Kantajat huomauttavat, että komissio ilmaisi ”tietyissä” kyseisissä sopimuksissa olevien käsirahojen tai ennakkomaksujen määrän ja että ”tietyt” näistä määristä olivat tiedossa, koska ne oli vuodettu sosiaaliseen verkostoon ja tiedotusvälineille (ks. edellä 8 kohta). Komissio ei kuitenkaan vahvistanut, että peitettyjen käsirahoja tai ennakkomaksuja koskevien tietojen perusteella oli tosiasiallisesti mahdollista laskea annoskohtainen hinta tai tehdä muita kaupallisesti arkaluonteisia päätelmiä, erityisesti kyseisten yritysten hintastrategioiden osalta. Kantajat korostavat tässä yhteydessä, ettei jäsenvaltioiden maksettavaksi jäävää hintaa ilmaistu. Joka tapauksessa komissio ei selittänyt, miksi kyseisten yritysten taloudellisten etujen vahingoittumisen riski oli ennakoitavissa oleva eikä hypoteettinen.
92
Kantajat moittivat komissiota siitä, ettei se selittänyt, miten käsirahojen tai ennakkomaksujen ilmaiseminen voisi paljastaa tietoja kyseisten yritysten nykyisestä tilanteesta ja covid-19-rokotteiden markkinoista.
93
Kantajat väittävät, että kyseisten yritysten taloudellisten etujen vahingoittumisen riski, joka liittyy niiden neuvotteluihin kolmansien maiden ostajien kanssa, ei kuulu asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa säädetyn poikkeuksen alaan ja on hypoteettinen.
94
Kantajat riitauttavat toteamukset, joihin vedotaan riidanalaisessa päätöksessä ja joiden mukaan käsirahoja tai ennakkomaksuja koskevien ennakkohankintasopimusten ehtojen täysimääräinen ilmaiseminen asettaisi kyseisen yrityksen heikompaan asemaan sen kilpailijoihin nähden, koska näiden ehtojen ilmaiseminen paljastaisi tämän yrityksen kyseisen sopimuksen teon yhteydessä ottamien rahoitusriskien tason ja antaisi viitteitä sen hintastrategiasta. Kantajien mukaan nämä seikat eivät selvennä sitä, miten näiden tietojen ilmaiseminen olisi omiaan vahingoittamaan konkreettisesti kyseisten yritysten taloudellisia etuja tai paljastamaan arkaluonteisia tietoja niiden hintarakenteesta.
95
Kantajat väittävät tässä yhteydessä, että vaikka käsirahoja tai ennakkomaksuja koskevien ehtojen peittämiselle ennakkohankintasopimuksista olisi ollut perusteita näiden sopimusten voimassa ollessa, niitä ei enää ollut riidanalaisen päätöksen tekohetkellä. Lisäksi nämä tiedot eivät todennäköisesti olleet merkityksellisiä tulevien neuvottelujen kannalta. Kantajat korostavat, etteivät he pyytäneet saada tutustua kyseisiin sopimuksiin ennen niiden allekirjoittamista ja että hankintasopimukset oli jo allekirjoitettu riidanalaisen päätöksen tekohetkellä.
96
Lopuksi kantajat moittivat komissiota siitä, ettei se vertaillut kyseisten yritysten käsirahoja ja ennakkomaksuja koskevien ehtojen luottamuksellisuuden säilyttämiseen liittyvää intressiä ja avoimuuden yleistä intressiä eikä osoittanut, että ensimmäistä intressiä oli pidettävä ensisijaisena jälkimmäiseen nähden.
97
Komissio kiistää nämä väitteet.
a)
Riidanalaisen päätöksen perustelut
98
Unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa, että kuusi jäsentä riitauttivat uudistetussa hakemuksessa perustelut, jotka ratkaisussa, joka annettiin 9.6.2021 heidän alkuperäiseen hakemukseensa, esitettiin kyseisten sopimusten hintatietoja koskevan tutustumisoikeuden osittaiselle epäämiselle.
99
Käsiteltävässä asiassa komissio peitti riidanalaisella päätöksellä osittain hintoja ja maksujärjestelyjä koskevat ehdot kaikista kyseisistä sopimuksista, lukuun ottamatta asiakirjaa 10, koska tässä asiakirjassa ei käsitellä hintoja. Näin ollen se peitti käsirahojen tai ennakkomaksujen määrän asiakirjoista 2, 3, 4, 12 ja 13, mutta ilmaisi sen asiakirjoissa 1, 5 ja 6. Lisäksi se peitti kyseisistä sopimuksista useita tietoja, jotka koskevat tapauksen mukaan erityisesti annoskohtaista hintaa, toimitushintaa, kokonaishintaa tai ‑kuluja, jäsenvaltioiden maksettavaksi jäävää määrää ja maksuaikatauluja.
100
Komissio huomautti riidanalaisessa päätöksessä aluksi, että taloudellisten etujen suojaamista koskevan poikkeuksen nojalla peitetyt tiedot sisälsivät kaupallisesti arkaluonteisia seikkoja, jotka koskivat muun muassa hintoja ja yksittäisiä annoskohtaisia hintoja, tuotteiden arvioituja kokonaiskustannuksia ja kustannuslaskentamenetelmiä. Se totesi, että peitettyjen tietojen ilmaiseminen voisi vahingoittaa kyseisten yritysten kilpailuasemaa covid-19-rokotteiden tuotannon ja myynnin maailmanmarkkinoilla.
101
Seuraavaksi komissio totesi riidanalaisen päätöksen osassa, joka koskee erityisesti taloudellisia riskejä, että ennakkohankintasopimuksissa olevat hintaehdot ja ostoehdot olivat edelleen merkityksellisiä myöhempien hankintasopimusten kannalta. Se selitti, että hintatiedot oli peitetty, koska niiden ilmaiseminen olisi mahdollistanut sen, että kolmannet tekevät päätelmiä kyseisten yritysten kaupallisista ja hinnoitteluun liittyvistä strategioista, joita niiden kilpailijat voisivat käyttää suunnitellessaan omia strategioitaan, mikä vahingoittaisi vakavasti kyseisten yritysten meneillään olevia ja tulevia neuvotteluja muiden kansainvälisen tason ostajien kanssa.
102
Erityisesti ennakkohankintasopimuksissa olevien käsirahojen tai ennakkomaksujen eli hätätilanteen tuen varoista tehtyjen suoritusten (ks. edellä 2 ja 3 kohta) osalta komissio vahvisti ilmaisseensa nämä suoritukset lähes kaikkien kyseisten sopimusten osalta. Näiden käsirahojen kokonaismäärä oli noin 2,7 miljardia euroa. Komissio totesi, että niiden sopimusten osalta, joista käsiraha oli peitetty, kyseiset yritykset olivat perustelleet konkreettisesti, miksi tätä määrää oli pidettävä luonteeltaan kaupallisesti luottamuksellisena. Varsinkin käsirahan määrän perusteella oli mahdollista markkinakäytäntöjen nojalla arvioida ja määrittää sopimuksen kokonaisarvo ja lopulta annoskohtainen hinta, jotka olivat kaupallisesti arkaluonteisia tietoja kaikkien yritysten osalta. Tämä saattoi vaikuttaa kielteisesti kyseisten yritysten neuvotteluihin muiden ostajien kanssa ja vahingoittaa näiden yritysten kaikkea toimintaa siltä osin kuin niiden hintastrategiat ja ‑rakenteet paljastuisivat. Tällaiset kyseisille yrityksille aiheutuvat vaikeudet voisivat puolestaan vahingoittaa kyseisten sopimusten täyttämistä.
103
Lisäksi komissio esitti perustelut erityisesti tiettyjen käsirahoja koskevien kohtien peittämisen osalta eli asiakirjojen 3 ja 6 osalta. Näiden tietojen peittäminen liittyi sopimusten tiettyihin näkökohtiin, jotka koskivat kyseisen yrityksen tuotantomenettelyn kustannuksia tai sitä, että kyseisen yrityksen toimitukset ja sen kanssa käytävät neuvottelut olivat meneillään riidanalaisen päätöksen tekohetkellä. Näiden kohtien peittämisen tarkoituksena oli mahdollistaa kyseisen sopimuksen asianmukainen täyttäminen.
104
Seuraavaksi komissio huomautti, että oikeuskäytännön mukaan asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa suojataan arkaluonteisia kaupallisia tietoja, jotka koskevat muun muassa kyseisten yritysten kaupallisia strategioita tai niiden kaupallisia suhteita. Lisäksi arkaluonteisessa sopimuksessa sovittuja mahdollisia kaupallisia riskejä, sovellettuja hintoja ja rahoitussitoumusten kynnysarvoja voidaan vastaavasti pitää arkaluonteisina kaupallisina seikkoina erityisesti sellaisten sopimusten osalta, joiden täyttäminen on yhä meneillään. Käsiteltävässä asiassa ennakkohankintasopimusten tällaisten kohtien ilmaiseminen asettaisi kyseisen yrityksen selvästi heikompaan asemaan kilpailijoihinsa nähden, koska nämä kilpailijat saisivat siten tietoonsa kyseisen yrityksen ottamien rahoitusriskien tason ja sen hinnoittelustrategiaa koskevia tietoja. Tässä tilanteessa komissio katsoi, että sopimusten tietyt taloudelliset näkökohdat oli pidettävä suojattuina taloudellisten etujen suojaamista koskevan poikkeuksen nojalla.
105
Lopuksi komissio ei pitänyt merkityksellisenä sitä, että kolme ennakkohankintasopimusta oli vuodettu tiedotusvälineille.
106
Näistä seikoista seuraa, että komissio on esittänyt yksityiskohtaisia selityksiä peitettyjen käsirahoja ja ennakkomaksuja koskevien tietojen luonteesta sekä siitä, miten näiden tietojen ilmaiseminen voisi konkreettisesti ja tosiasiallisesti vahingoittaa kyseisten yritysten taloudellisia etuja – joko kyseisten yritysten välillä tai niiden ja kolmansien lääkeyhtiöiden, joiden kanssa ne kilpailevat, välillä. Lisäksi näissä selityksissä on otettu huomioon komission ja kuuden jäsenen välinen kirjeenvaihto. Komissio on nimittäin ilmoittanut syyt, joiden vuoksi ennakkohankintasopimukset olivat merkityksellisiä myöhempien hankintasopimusten kannalta ja kolmansien maiden ostajien kanssa käytävien neuvotteluiden yhteydessä, sekä syyt, joiden vuoksi tiedotusvälineille vuodettujen tietojen perusteella ei voitu poiketa näiden tietojen luottamuksellisuudesta.
107
Tästä seuraa, että kantajat voivat riidanalaisen päätöksen perustelujen nojalla ymmärtää ne erityiset syyt, joiden vuoksi komissio on osittain peittänyt kyseisistä sopimuksista käsirahoja tai ennakkomaksuja koskevat ehdot, ja unionin tuomioistuimet voivat tutkia näiden kohtien peittämisen laillisuuden oikeuskäytännön mukaisesti, josta muistutetaan edellä 34, 35 ja 78 kohdassa.
108
Näin ollen väite, joka koskee riidanalaisen päätöksen perustelujen puutteellisuutta tältä osin, on hylättävä.
b)
Riidanalaisen päätöksen perustelujen paikkansapitävyys
109
Kun on kyse komission käsirahoja tai ennakkomaksuja koskevien ehtojen osittaiselle peittämiselle esittämien perustelujen paikkansapitävyydestä, on ratkaistava, onko se edellä 30, 31, 81 ja 83 kohdassa viitatun oikeuskäytännön mukaisesti esittänyt uskottavia selityksiä siitä, että peitettyihin tietoihin tutustuminen voisi konkreettisesti ja tosiasiallisesti vahingoittaa kyseisten yritysten taloudellisten etujen suojaa, ja siitä, että väitettyä vahingoittamista voitaisiin pitää kohtuullisesti ennakoitavissa olevana eikä täysin hypoteettisena.
110
Kuten edellä 100–105 kohdassa on todettu, riidanalaisesta päätöksestä ilmenee käsiteltävässä asiassa, että komissio kieltäytyi antamasta kyseisiä ehtoja, maksuaikataulut ja ‑järjestelyt mukaan lukien, kokonaisuudessaan tutustuttaviksi, jottei kyseisten sopimusten arkaluonteisia taloudellisia seikkoja ja lopulta kyseisten yritysten kaupallisia ja hinnoitteluun liittyviä strategioita koskevia seikkoja paljastettaisi ajanjaksolla, jolle oli ominaista covid-19-rokotteiden voimakas kysyntä ja jonka aikana kolmansien maiden ostajien kanssa oli meneillään neuvotteluja tai tällaiset neuvottelut olivat ainakin mahdollisia.
111
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa tutustuttuaan kyseisten sopimusten kokonaisiin versioihin, että käsirahoja tai ennakkomaksuja koskevat ehdot sekä maksuaikataulut ja ‑järjestelyt ovat erilaisia. Kantajat eivät myöskään kiistä sitä, että covid-19-rokotteiden kysyntä oli voimakasta, eivätkä sitä, että kolmansien maiden ostajien kanssa oli meneillään neuvotteluja tai tällaiset neuvottelut olivat ainakin mahdollisia riidanalaisen päätöksen tekohetkellä.
112
Toisin kuin kantajat väittävät, se, että kyseisille yrityksille maksettiin käsirahoja julkisista varoista covid-19-rokotteiden kehittämiseksi, ei ole sellaisenaan omiaan sulkemaan pois käsirahoja tai ennakkomaksuja koskevien ehtojen kaupallista arkaluonteisuutta tai johtamaan siihen, ettei niiden taloudellisia etuja suojattaisi.
113
Oikeuskäytännön mukaan on tältä osin niin, että jos julkisessa omistuksessa olevalla yrityksellä voi olla taloudellisia etuja, joita voidaan suojata samoin kuin yksityisen yrityksen (ks. vastaavasti tuomio 27.2.2018, CEE Bankwatch Network v. komissio, T‑307/16, EU:T:2018:97, 108 kohta), niitä voi olla sitäkin suuremmalla syyllä yksityisellä yrityksellä, vaikka tämä osallistuisi yleisen edun mukaisten tehtävien suorittamiseen (tuomio 5.12.2018, Falcon Technologies International v. komissio, T‑875/16, ei julkaistu, EU:T:2018:877, 49 kohta).
114
Kuten komissio huomauttaa, vastaavasti kantajien väite, joka koskee sitä, että rokotteiden hintoja koskevat tiedot oli vuodettu tiedotusvälineille, on hylättävä.
115
Asiakirjan luvattoman luovuttamisen seurauksena ei nimittäin voi olla se, että asiakirja, johon sovelletaan jotakin asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklassa tarkoitetuista poikkeuksista, tulee yleisesti saataville (tuomio 25.10.2013, Beninca v. komissio, T‑561/12, ei julkaistu, EU:T:2013:558, 55 kohta).
116
Ei voida myöskään hyväksyä kantajien väitettä, jonka mukaan syyskuussa ja lokakuussa 2022 eli yli kuusi kuukautta riidanalaisen päätöksen tekemisen jälkeen kaksi yhtiötä (AstraZeneca ja CureVac) ilmoittivat, ettei niille aiheutuisi ongelmia ennakkohankintasopimuksensa julkistamisesta, tai paljastivat ”kaikki hintoja ja saamaansa käsirahaa koskevat yksityiskohdat” – mikä kantajien mukaan osoittaa, ettei käsirahoja koskevien tietojen ilmaisemisesta aiheutunut riskejä kyseisen yrityksen taloudellisille eduille.
117
Kuten edellä 56 kohdassa on esitetty, taloudellisten etujen suojaamista koskevan poikkeuksen soveltamisen riittäviä perusteluja on nimittäin arvioitava niiden tosiseikkojen perusteella, jotka olivat olemassa riidanalaisen päätöksen tekohetkellä, eikä sellaisten mahdollisten ilmoitusten perusteella, joita tietyt kyseisistä yrityksistä, joiden saamien käsirahojen määrän komissio oli jo joka tapauksessa ilmaissut, ovat esittäneet yli kuusi kuukautta tämän päätöksen tekohetken jälkeen.
118
Tästä seuraa, että komissio on katsonut perustellusti riidanalaisessa päätöksessä, että käsirahoja ja ennakkomaksuja koskevien ehtojen täysimääräinen ilmaiseminen voisi antaa kyseisten yritysten kilpailijoille sekä kolmansille ostajille kaupallisesti arkaluonteisia tietoja, jotka koskevat kyseisten yritysten kaupallisia ja hinnoitteluun liittyviä strategioita.
119
Edellä esitetyn perusteella komission riidanalaisessa päätöksessä esittämät selitykset, joiden mukaan käsirahoja ja ennakkomaksuja koskevien ehtojen täysimääräiseen ilmaisemiseen liittyi kyseisten yritysten taloudellisten etujen suojan vahingoittumista koskeva kohtuullisesti ennakoitavissa oleva eikä täysin hypoteettinen riski, ovat perusteltuja.
120
Väite, jonka mukaan komissio on soveltanut taloudellisten etujen suojaamista koskevaa poikkeusta epäjohdonmukaisesti, on päällekkäinen kolmannen kanneperusteen kanssa, joten sitä on tutkittava tämän kanneperusteen yhteydessä.
121
Edellä esitetyn perusteella toisen kanneperusteen neljäs osa on hylättävä.
4.
Tutustumisoikeuden epääminen osittain vastuuta ja korvauksia koskevien ehtojen osalta
122
Kantajat riitauttavat toisen kanneperusteen viidennessä osassa niiden perustelujen riittävyyden ja paikkansapitävyyden, jotka riidanalaisessa päätöksessä on esitetty tutustumisoikeuden osittaiselle epäämiselle vastuuta ja korvauksia koskevien ehtojen osalta asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa säädetyn taloudellisten etujen suojaamista koskevan poikkeuksen nojalla.
123
Ensinnäkin kantajat väittävät, ettei sitä mahdollisuutta, että vastuuta ja korvauksia koskevien ehtojen täysimääräinen ilmaiseminen voisi johtaa lukuisten kohtuuttomien ja perusteettomien kanteiden nostamiseen, ole selitetty ja ettei komissio ole täsmentänyt eikä perustellut, millä tavalla näiden ehtojen ilmaiseminen vahingoittaisi kyseisten yritysten taloudellisia etuja.
124
Toiseksi kantajat riitauttavat toteamukset, joihin on vedottu riidanalaisessa päätöksessä ja joiden mukaan kyseisten ehtojen täysimääräinen ilmaiseminen paljastaisi kyseisen yrityksen kilpailijoille sen korvausvastuun kattamisessa olevat ”heikkoudet” ja antaisi näille kilpailijoille kilpailuedun, jota ne voisivat hyödyntää.
125
Kolmanneksi kantajat kiistävät sen, että kyseisten ehtojen täysimääräinen ilmaiseminen vaikuttaisi kyseisten yritysten yleiseen maineeseen. Komissio ei mitenkään selitä, miksi niiden ilmaisemisella olisi tällainen vaikutus. Jos yhtiö tuomitaan korvausvastuuseen tuotteen puutteelliseen turvallisuuteen liittyvästä vahingosta, sen maineen vahingoittuminen olisi nimittäin seurausta tästä vahingosta eikä komission kanssa neuvotelluista ehdoista.
126
Neljänneksi kantajat eivät myöskään pidä perusteltuina kolmea muuta toteamusta, joihin vedotaan riidanalaisessa päätöksessä ja joiden mukaan peitettyjen tietojen ilmaiseminen paljastaisi kyseisen yrityksen kilpailijoille kyseisen sopimuksen rikkomisesta mahdollisesti aiheutuvat kustannukset ja tämän sopimuksen todelliset tuotot sekä vahingoittaisi kyseisten yritysten taloudellisia etuja lähinnä siksi, että se vaarantaisi niiden kilpailukyvyn maailmanmarkkinoilla. Kantajien mukaan komissio ei ole perustellut riittävästi sitä, että kyseisten tietojen ilmaiseminen paljastaisi kyseisten yritysten kaupallisen strategian sisällön tai heikentäisi niiden kilpailuasemaa maailmanmarkkinoilla. Riidanalaisessa päätöksessä mainitut esimerkit eivät myöskään kuvasta peitettyjen tietojen arkaluonteisuutta.
127
Kantajat toteavat lisäksi, että komission väite, jonka mukaan vastuuta ja korvauksia koskevat ehdot olivat yksilöllisiä, on harhaanjohtava. Kantajien mukaan Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen 19/2022, jonka otsikkona on ”EU:n covid-19-rokotteiden hankinta”, 76 kohdasta ilmenee, että nämä ehdot olivat samoja kyseisissä sopimuksissa, joten niiden ilmaiseminen ei olisi voinut vaikuttaa kyseisten yritysten taloudellisiin etuihin.
128
Kantajat väittävät vastauksessaan, että vaikka komissio olisi osoittanut, että peitettyjen tietojen ilmaiseminen vahingoittaa konkreettisesti ja tosiasiallisesti kyseisten yritysten taloudellisia etuja, niiden ilmaisemiseen liittyvä yleinen etu olisi ensisijainen näihin taloudellisiin etuihin nähden.
129
Komissio kiistää nämä väitteet.
130
Komissio väittää, että kyseisillä ehdoilla on kyseisen yrityksen kannalta sama taloudellinen ja rahoituksellinen merkitys kuin muilla kustannustekijöillä ja että ne on neuvoteltu yksilöllisesti.
131
Komissio katsoo ensinnäkin, että on virheellistä väittää, ettei näiden ehtojen ilmaisemisesta aiheutuisi riskiä siitä, että kyseisiä yrityksiä vastaan nostetaan strategisia ja spekulatiivisia vahingonkorvauskanteita.
132
Komission mukaan kyseisten ehtojen täysimääräinen ilmaiseminen näin ollen lisäisi kyseistä yritystä vastaan nostettujen vahingonkorvauskanteiden määrää, olivatpa ne perusteluja tai ei, koska tämän ilmaisemisen johdosta kyseinen kantaja saisi lisäargumentteja, joiden nojalla rokotteen puutteellista turvallisuutta voidaan pyrkiä perustelemaan. Tämä riski olisi lisäksi sitäkin konkreettisempi, koska niiden vahinkojen määritelmä, joista kyseinen yritys voi saada hyvitystä, on jo ilmaistu tiettyjen sopimusten osalta eli asiakirjan 5 osalta. Asianomaisen jäsenvaltion korvausvastuuta koskevien yksityiskohtien ilmaiseminen voisi vaikuttaa myös todistustaakkaan, kun on kyse tuotteen puutteellisesta turvallisuudesta. Näitä yksityiskohtia koskeva tietämys voisi nimittäin yksinkertaistaa tai monimutkaistaa rokotteen valmistajan vastuun osoittamista. Komissio ei siten pidä abstraktina sitä, että yksittäiselle yritykselle aiheutuu laajamittaisen oikeudenkäynnin ja huomattavien taloudellisten seurausten riski.
133
Komissio väittää toiseksi, että riidanalaisessa päätöksessä selitetään oikeudellisesti riittävällä tavalla, miksi kyseisten ehtojen täysimääräisestä ilmaisemisesta aiheutuisi kielteisiä taloudellisia seurauksia kyseisille yrityksille. Nämä ehdot eivät nimittäin ole ”vakioehtoja” vaan ne on neuvoteltu yksilöllisesti, ja niiden lopullinen muotoilu kuvastaa sitä, että yritys on hyväksynyt tietyn taloudellisen riskin muiden riskien lisäksi monitahoisen sopimuksen yhteydessä. Jos ne ilmaistaisiin täysimääräisesti, tietyistä tuotteista voitaisiin saada perusteettomasti kielteinen käsitys vertailevan arvioinnin nojalla. Oikeuskäytännössä lisäksi sallitaan se, että komissio vetoaa taloudellisten etujen suojaamista koskevaan poikkeukseen aktiivisen markkinatoimijan maineen vahingoittumisen vuoksi. Komissio väittää lisäksi, ettei korvauslausekkeen täysimääräinen soveltaminenkaan hyvittäisi kaikkia vahinkoja, joita korvausvelvolliselle yritykselle aiheutuu siitä, että se määrätään korvaamaan vahinkoa kärsineelle aiheutuneet vahingot, kuten sen ulkoisen kuvan ja maineen vahingoittumista. Vastuuta ja korvauksia koskevien ehtojen täysimääräinen ilmaiseminen – eli niiden tilanteiden, joissa yritys saa tai ei saa hyvitystä – vaikuttaisi siten kiistatta tämän yrityksen taloudellisiin etuihin.
134
Komissio huomauttaa kolmanneksi, että kantajat väittävät, ettei käsiteltävässä asiassa näiden ehtojen ilmaisemisesta taloudellisille eduille aiheutuvaa tosiasiallista ja konkreettista vahinkoa ole perusteltu ja että vaikka komissio olisikin perustellut tällaisen vahingon, ylivoimainen yleinen etu oikeuttaisi näiden ehtojen ilmaisemisen. Komission mukaan riidanalaisessa päätöksessä esitetään ne kielteiset seuraukset, joita näiden tietojen ilmaisemisesta käsiteltävässä asiassa aiheutuisi kyseisille yrityksille. Se, että riidanalaisessa päätöksessä vedotaan taloudellisille eduille aiheutuvan tosiasiallisen ja konkreettisen riskin olemassaoloon, ei tarkoita sitä, että tämä riski ei olisi perusteltu tai että se olisi spekulatiivinen. Lisäksi kantajien väitteet ovat ristiriitaisia siltä osin kuin kantajat pitävät ratkaisevana sitä, joutuvatko kyseiset yritykset vastaamaan vahingoista, jos rokotteista aiheutuu haitallisia vaikutuksia, kun he samanaikaisesti väittävät, että kyseisten ehtojen ilmaisemisesta kyseisille yrityksille aiheutuvat seuraukset, sellaisena kuin komissio on niihin vedonnut, ovat spekulatiivisia ja hypoteettisia.
a)
Riidanalaisen päätöksen perustelut
135
Käsiteltävässä asiassa komissio huomautti riidanalaisen päätöksen 2.1.1 kohdassa, että asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa säädetyn taloudellisten etujen suojaamista koskevan poikkeuksen nojalla peitetyt tiedot sisälsivät kaupallisesti arkaluonteisia seikkoja, jotka koskivat erityisesti vastuuta ja korvauksia. Komissio totesi, että tällaisten tietojen täysimääräinen ilmaiseminen voisi paljastaa kyseisen yrityksen kilpailijoille tämän yrityksen neuvottelujen tuloksena saaman voiton tarkan määrän.
136
Seuraavaksi komissio tarkasteli 2.1.4 kohdassa aluksi lähinnä kyseisten yritysten sopimussuhteen ulkopuolista korvausvastuuta kolmansia henkilöitä kohtaan erityisesti rokotteen käytöstä aiheutuvien haitallisten vaikutusten osalta ja mahdollisia korvauksia koskevia ehtoja eli niitä hyvityksiä, jotka jäsenvaltiot suorittavat kyseisille yrityksille, jos nämä yritykset määrätään korvaamaan vahinkoja kolmansille henkilöille sopimussuhteen ulkopuolisen korvausvastuunsa nojalla. Se tarkasteli seuraavaksi kyseisten yritysten sopimusperusteisen vastuun eri osa-alueita.
137
Komission totesi näin ollen, että kyseisten ehtojen täysimääräinen ilmaiseminen voisi vahingoittaa näiden yritysten taloudellisia etuja kolmessa suhteessa.
138
Ensinnäkin kyseisen yrityksen korvausvastuun rajoja koskeva tarkka tietämys mahdollistaisi strategisen käyttäytymisen sitä kohtaan, koska se saattaisi joutua kärsimään taloudellisista seurauksista, joita liittyy lukuisiin kohtuuttomiin ja perusteettomiin kanteisiin, joilla ainoastaan pyritään saamaan korvausta sen rokotteen käytöstä. Toiseksi ehtojen, jotka koskevat jäsenvaltioiden maksamia hyvityksiä kyseisille yrityksille, ja erityisesti niiden ehtojen, joissa määritellään tarkasti olosuhteet, joissa jäsenvaltion maksama hyvitys on poissuljettu, täysimääräinen ilmaiseminen paljastaisi väistämättä kyseisen yrityksen kilpailijoille, mukaan luettuna sellaiset kilpailijat, jotka eivät tuota rokotteita, tämän yrityksen korvausvastuun kattamisessa olevat ”heikkoudet” ja antaisi niille kilpailuedun, jota ne voisivat hyödyntää. Kolmanneksi kyseisen yrityksen korvausvastuun rajoja koskeva tarkka tietämys vaikuttaisi myös sen yleiseen maineeseen kuluttajien ja sen mahdollisten kauppakumppanien keskuudessa. Komission mukaan nämä perustelut selittävät, miksi tiettyjä kohtia, jotka liittyvät vastuuta koskevissa ehdoissa oleviin poikkeuksiin eli niihin olosuhteisiin, joissa tietty yritys ei saa hyvitystä, ei voida ilmaista. Se viittaa tässä yhteydessä esimerkkinä asiakirjassa 4 olevan ehdon I.12 peitettyihin kohtiin.
139
Komissio huomautti seuraavaksi, että tietyillä sopimusperusteista vastuuta koskevilla ehdoilla oli kaupallinen ulottuvuus, jota oli arvioitu ja josta oli neuvoteltu kyseisen yrityksen kanssa ja jonka ilmaiseminen paljastaisi tämän yrityksen kilpailijoille tietoja sen sisäisestä kapasiteetista ja strategiasta erityisesti siltä osin kuin näiden tietojen avulla voitiin selvittää tarkasti kustannukset, joita sopimuksen päättämisestä voi aiheutua tälle yritykselle. Komissio havainnollisti huomautuksiaan tiettyjä ehtoja koskevilla esimerkeillä.
140
Komissio täsmensi, että peitetyt tiedot olivat kaupallisesti arkaluonteisia. Yhtäältä näiden tietojen ilmaisemisen perusteella voitaisiin selvittää tarkasti kustannukset, joita sopimusrikkomuksesta voi aiheutua kyseisille yrityksille. Toisaalta näiden tietojen ilmaiseminen voisi olla haitallista kyseisille yrityksille, koska niiden perusteella näiden yritysten kilpailijat voisivat saada hyvin realistisen käsityksen kyseisen sopimuksen perusteella saaduista todellisista voitoista, vaikka riidanalaisen päätöksen tekohetkellä nämä samat yritykset neuvottelivat covid-19-rokotteiden toimitussopimuksista kolmansien maiden ostajien kanssa ja kilpailivat näin ollen maailmanmarkkinoilla. Komissio on vielä täsmentänyt, että tämä mahdollinen ristiriita kyseisten yritysten taloudellisten etujen kanssa olisi sitäkin haitallisempi, jos tiettyjen sopimusten täyttäminen oli alkamassa, kuten tilanne oli riidanalaisen päätöksen tekohetkellä erityisesti asiakirjojen 7 ja 11 osalta.
141
Komissio korosti tässä yhteydessä lopuksi, että maailmanmarkkinat, joilla kyseiset yritykset toimivat, oli otettava huomioon, kun arvioitiin asetuksen N:o 1049/2001 mukaisesti kyseisten ehtojen ilmaisemisen vaikutuksia. Se totesi, että arvioitaessa taloudellisten etujen suojaamista koskevan poikkeuksen sovellettavuutta oli otettu huomioon eri seikkoja, kuten kunkin rokotevalmistajan erityinen asema markkinoilla, sen erityispiirteet, sen suhteet muihin kaupallisiin toimijoihin, sen markkina- ja yritysstrategiat sekä se, miten sen kilpailijat voisivat käyttää luovutettuja tietoja. Se päätteli tästä, että kyseisten yritysten kanssa tehtyjen sopimusten täysimääräisestä ilmaisemisesta aiheutuisi vahinkoa niiden taloudellisille eduille lähinnä siksi, että se vaarantaisi niiden kilpailukyvyn maailmanmarkkinoilla.
142
Näistä toteamuksista ilmenee, että komissio esitti selityksiä vastuuta ja korvauksia koskeviin ehtoihin sisältyvien tietojen kaupallisesta arkaluonteisuudesta. Komissio myös selitti oikeudellisesti riittävällä tavalla, miten sen mielestä näiden ehtojen ilmaiseminen voisi konkreettisesti ja tosiasiallisesti vaarantaa kyseisten yritysten taloudellisia etuja, joko kyseisten yritysten välillä tai näiden yritysten ja niiden kanssa kilpailevien kolmansien osapuolten välillä.
143
Tästä seuraa, että kantajat voivat riidanalaisen päätöksen perustelujen nojalla ymmärtää ne erityiset syyt, joiden vuoksi komissio on osittain peittänyt kyseisistä sopimuksista kyseisten yritysten sopimusperusteista ja sopimuksen ulkopuolista korvausvastuuta koskevat ehdot sekä ehdot, jotka koskevat jäsenvaltioiden mahdollisia hyvityksiä sellaisten velvoitteiden kattamiseksi, joita kyseisille yrityksille voi aiheutua sopimuksen ulkopuolisen korvausvastuun perusteella, ja unionin tuomioistuimet voivat tutkia näiden kohtien peittämisen laillisuuden oikeuskäytännön mukaisesti, josta muistutetaan edellä 34, 35 ja 78 kohdassa.
144
Näin ollen väite, joka koskee riidanalaisen päätöksen perustelujen puutteellisuutta tältä osin, on hylättävä.
b)
Riidanalaisen päätöksen perustelujen paikkansapitävyys
145
Kun on kyse komission vastuuta ja korvauksia koskevien ehtojen osittaiselle peittämiselle esittämien perustelujen paikkansapitävyydestä, on ratkaistava, onko se edellä 30, 31, 81 ja 83 kohdassa viitatun oikeuskäytännön mukaisesti selittänyt uskottavasti, että peitettyihin tietoihin tutustuminen voisi konkreettisesti ja tosiasiallisesti vahingoittaa kyseisten yritysten taloudellisten etujen suojaa ja että väitettyä vahingoittamista voidaan pitää kohtuullisesti ennakoitavissa olevana eikä täysin hypoteettisena.
1) Sopimusperusteista vastuuta koskevat ehdot
146
Käsiteltävässä asiassa riidanalaisesta päätöksestä ilmenee, kuten edellä 139–141 kohdassa on todettu, että komissio epäsi täyden tutustumisoikeuden kyseisten yritysten sopimusperusteista vastuuta koskeviin ehtoihin, jottei väitetysti kaupallisesti arkaluonteisia tietoja, jotka koskivat kyseisten sopimusten täyttämisen aikana tunnistettuja riskejä ja kyseisten yritysten näiden riskien osalta hyväksymiä taloudellisia kynnysarvoja, paljastettaisi ajanjaksolla, jolle oli ominaista covid-19-rokotteiden voimakas kysyntä ja jonka aikana kolmansien maiden ostajien kanssa oli meneillään neuvotteluja tai tällaiset neuvottelut olivat ainakin mahdollisia.
147
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa tutustuttuaan kyseisten sopimusten kokonaisiin versioihin, että ehdot, jotka koskevat kyseisten yritysten vastuuta näiden sopimusten rikkomisen, päättämisen tai keskeyttämisen yhteydessä erityisesti toimitusten viivästyessä tai puuttuessa, ovat erilaisia. Kantajat eivät myöskään kiistä sitä, että covid-19-rokotteiden kysyntä oli voimakasta, eivätkä sitä, että kolmansien maiden ostajien kanssa oli meneillään neuvotteluja tai tällaiset neuvottelut olivat ainakin mahdollisia.
148
Tästä seuraa, että komissio on katsonut perustellusti riidanalaisessa päätöksessä, että kyseisten ehtojen täysimääräinen ilmaiseminen voisi antaa kyseisten yritysten kilpailijoille sekä kolmansille ostajille kaupallisesti arkaluonteisia tietoja, jotka koskevat kustannustekijöitä, niiden sisäistä kapasiteettia ja strategiaa sekä niiden hyväksymiä taloudellisia kynnysarvoja (ks. vastaavasti tuomio 12.10.2022, Saure v. komissio, T‑524/21, EU:T:2022:632, 99–102 kohta).
149
Edellä esitetyn perusteella komission riidanalaisessa päätöksessä esittämät selitykset, jotka koskevat kyseisten yritysten taloudellisten etujen suojan vahingoittumisen kohtuullisesti ennakoitavissa olevaa eikä hypoteettista riskiä, joka liittyy kyseisten yritysten sopimusperusteista vastuuta koskevien ehtojen täysimääräiseen ilmaisemiseen, ovat perusteltuja.
150
Väite, jonka mukaan komissio on soveltanut taloudellisten etujen suojaamista koskevaa poikkeusta epäjohdonmukaisesti, on päällekkäinen kolmannen kanneperusteen kanssa, joten sitä on tutkittava tämän kanneperusteen yhteydessä.
2) Korvauksia koskevat ehdot
151
Aluksi on huomattava, että tuotevastuuta koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 25.7.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/374/ETY (EYVL 1985, L 210, s. 29) 1 ja 12 artiklan mukaan valmistaja vastaa vahingosta, joka aiheutuu hänen tuotteensa puutteellisesta turvallisuudesta ja tämän valmistajan vastuuta suhteessa vahinkoa kärsineeseen ei saa rajoittaa tai poistaa sopimusehdolla, joka rajoittaa hänen vastuutaan tai poistaa sen. Kuten komissio on myöntänyt istunnossa, koska direktiiviä 85/374 ei ole muutettu, komissiolla ja jäsenvaltioilla ei siten ollut oikeutta poiketa tämän direktiivin säännöksistä.
152
Missään direktiivin 85/374 säännöksissä ei kuitenkaan kielletä sitä, että kolmas osapuoli, käsiteltävässä asiassa jäsenvaltio, korvaa tuottajalle määrät, jotka tämä on maksanut vahingonkorvauksena tuotteensa puutteellisen turvallisuuden vuoksi.
153
Unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa lisäksi, että komission ja jäsenvaltioiden covid-19-rokotteiden hankinnasta 16.6.2020 tekemän sopimuksen 6 artiklan kolmas kohta julkaistiin 7.9.2020 komission verkkosivustolla ja ilmaistiin täysimääräisesti kyseisten sopimusten liitteessä, asiakirjaa 1 lukuun ottamatta. Tämä määräys koskee korvausjärjestelmää, jonka puitteissa jäsenvaltiot hyvittävät kyseisille yrityksille taloudelliset kustannukset – eli mahdolliset vahingonkorvaukset – joista kyseiset yritykset tavanomaisesti vastaisivat rokotteitaan koskevan vastuunsa perusteella. Edellä 3 kohdassa mainitussa tiedonannossa COM(2020) 245 final todetaan vastaavasti, että tätä järjestelmää oli pidettävä ”vakuutussopimuksena”, joka siirtää osan taloudellisesta riskistä lääketeollisuudelta viranomaisille vastineeksi siitä, että jäsenvaltioille varmistetaan rokotteen tasapuolinen ja kohtuuhintainen saatavuus, jos rokote tulee saataville.
154
Edellä esitetyn perusteella yhtäältä järjestelmä, jonka puitteissa jäsenvaltiot maksavat hyvityksiä kyseisille yrityksille, ei vaikuta mitenkään näiden yritysten direktiivin 85/374 mukaiseen oikeudellisen vastuun järjestelmään ja toisaalta nämä tiedot olivat jo yleisesti saatavilla alkuperäisen tutustumista koskevan hakemuksen toimittamisen hetkellä ja riidanalaisen päätöksen tekohetkellä.
155
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa tutustuttuaan kyseisten sopimusten kokonaisiin versioihin, että vaikka kaikkiin ennakkohankintasopimuksiin ja hankintasopimuksiin sisältyy komission ja jäsenvaltioiden covid-19-rokotteiden hankinnasta 16.6.2020 tekemän sopimuksen 6 artiklassa tarkoitetun kaltainen korvauksia koskeva ehto, nämä ehdot eivät ole yksityiskohtaiselta sisällöltään samanlaisia. Tässä yhteydessä unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa ensinnäkin tiettyjen tilanteiden, joissa oli sovittu, ettei jäsenvaltioiden maksamaa hyvitystä sovelleta – vaikka useimmat näistä tilanteista olivatkin varsin samankaltaisia kyseisissä sopimuksissa – toiseksi mahdollisten hyvitysten ajallisen tai aineellisen soveltamisalan sekä kolmanneksi mahdollisia korvauskanteita koskevan puolustuksen hoitamista ja mahdollisen hyvityksen maksamista koskevien järjestelyjen välisistä eroista.
156
Näiden täsmennysten jälkeen on määritettävä, onko komissio perustellusti kieltäytynyt korvauksia koskevien ehtojen laajemmasta tai jopa täysimääräisestä ilmaisemisesta.
157
Tässä yhteydessä ensimmäistä perustelua, johon vedotaan riidanalaisessa päätöksessä, eli sitä, että kyseisen yrityksen korvausvastuun rajoja koskeva tarkka tietämys mahdollistaisi strategisen käyttäytymisen sitä kohtaan, koska se saattaisi joutua kärsimään taloudellisista seurauksista, joita liittyy lukuisiin kohtuuttomiin ja perusteettomiin kanteisiin, joilla ainoastaan pyritään saamaan korvausta sen rokotteen käytöstä, ei voida hyväksyä.
158
Vahingonkorvauskanteiden nostamisesta yhtiötä vastaan voi epäilemättä aiheutua korkeita kustannuksia, vaikka vain taloudellisten, ajallisten tai henkilöstöön liittyvien resurssien osalta ja siinäkin tapauksessa, että kyseiset kanteet lopulta hylättäisiin perusteettomina, mutta kolmansien henkilöiden, jotka ovat mahdollisesti kärsineet vahinkoa rokotteen puutteellisen turvallisuuden vuoksi, oikeus nostaa vahingonkorvauskanne kyseisiä yrityksiä vastaan perustuu direktiivin 85/374 täytäntöönpanemiseksi annettuun kansalliseen lainsäädäntöön. Tämä kanneoikeus on riippumaton korvauksia koskevien ehtojen olemassaolosta ja sisällöstä.
159
Lisäksi kyseisten yhtiöiden tällaisten korvauskanteiden välttämistä koskevaa etua siinä tapauksessa, että ne olisivat tosiasiallisesti tuottaneet ja laskeneet liikkeelle turvallisuudeltaan puutteellista rokotetta, ei voitaisi pitää taloudellisena etuna eikä se missään tapauksessa muodosta suojattavaa etua, kun otetaan huomioon muun muassa jokaisen oikeus vaatia tuotteen puutteellisesta turvallisuudesta aiheutuneen vahingon korvaamista (ks. analogisesti tuomio 15.12.2011, CDC Hydrogene Peroxide v. komissio, T‑437/08, EU:T:2011:752, 49 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Myöskään se, että yritys haluaa välttää oikeudenkäyntimenettelyyn liittyvät korkeammat kustannukset, ei muodosta asetuksen N:o 1049/2991 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettua suojattavaa etua (ks. vastaavasti tuomio 28.6.2019, Intercept Pharma ja Intercept Pharmaceuticals v. EMA, T‑377/18, ei julkaistu, EU:T:2019:456, 55 ja 56 kohta).
160
Riidanalainen päätös ei myöskään sisällä mitään seikkoja, joiden perusteella kyseisten yritysten korvausjärjestelmän laajemman ilmaisemisen voitaisiin katsoa johtavan kanteiden nostamiseen niitä vastaan. Tällaisten kanteiden tarkoituksena on nimittäin aina rokotteiden valmistajan määrääminen korvaamaan kärsityt vahingot, riippumatta siitä, mikä taho lopulta vastaa korvausten maksamisesta.
161
Tässä tilanteessa unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että ensimmäinen perustelu, johon riidanalaisessa päätöksessä vedotaan kieltäydyttäessä korvauksia koskevien ehtojen laajemmasta ilmaisemisesta, ei osoita edellä 31 kohdassa viitatun oikeuskäytännön mukaisesti ennakoitavissa olevan eikä täysin hypoteettisen riskin aiheutumista kyseisten yritysten taloudellisille eduille.
162
Toinen perustelu, johon riidanalaisessa päätöksessä vedotaan kieltäydyttäessä korvauksia koskevien ehtojen ja erityisesti niiden ehtojen, joissa määritellään tarkasti olosuhteet, joissa jäsenvaltion maksama hyvitys on poissuljettu, täysimääräisestä ilmaisemisesta, koskee sitä, että tällainen ilmaiseminen paljastaisi väistämättä kyseisen yrityksen kilpailijoille, mukaan luettuna sellaiset kilpailijat, jotka eivät tuota rokotteita, tämän yrityksen korvausvastuun kattamisessa olevat ”heikkoudet” ja antaisi niille kilpailuedun, jota ne voisivat hyödyntää esimerkiksi mainoksissa ja vertailevassa mainonnassa.
163
Tältä osin on muistettava, että syy, jonka vuoksi korvauksia koskevat ehdot sisällytettiin kyseisiin sopimuksiin – eli niiden riskien, jotka johtuivat rokotteiden kehittämiselle varatun ajan lyhentämisestä, kompensoiminen kyseisille yrityksille – oli yleisesti tiedossa ennen riidanalaisen päätöksen tekemistä.
164
Lisäksi kaikki kyseiset sopimukset sisältävät korvauksia koskevan ehdon, jossa myös luetellaan varsin samankaltaisella tavalla pääasialliset eritystilanteet, joissa jäsenvaltion kyseiselle yritykselle maksama hyvitys on suljettu pois.
165
Koska kaikki kyseiset yritykset hyötyivät yksilöidyn ja perustellun syyn vuoksi korvauksia koskevasta ehdosta, riidanalaisen päätöksen sisältämien seikkojen perusteella ei voida mitenkään päätellä, että siinä tapauksessa, että korvauksia koskeva ehto ilmaistaisiin laajemmin, kyseisten yritysten taloudellisten etujen vahingoittumisen riski, joka johtui erityisesti näiden yritysten saamasta keskinäisestä kilpailuedusta, oli tämän päätöksen tekohetkellä kohtuullisesti ennakoitavissa eikä täysin hypoteettinen.
166
Tässä tilanteessa unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että toinen perustelu, johon riidanalaisessa päätöksessä vedotaan kieltäydyttäessä korvauksia koskevan ehdon laajemmasta ilmaisemisesta, ei osoita edellä 31 kohdassa viitatun oikeuskäytännön mukaisesti ennakoitavissa olevan eikä täysin hypoteettisen riskin aiheutumista kyseisten yritysten taloudellisille eduille.
167
Kolmannen perustelun osalta, johon riidanalaisessa päätöksessä vedotaan kieltäydyttäessä korvauksia koskevien ehtojen ja erityisesti niiden edellytysten, joissa jäsenvaltion maksama hyvitys on poissuljettu, täysimääräisestä ilmaisemisesta – eli sen, että kyseisten yritysten vastuun rajoja koskeva tarkka tietämys vaikuttaisi myös niiden maineeseen kuluttajien ja niiden mahdollisten kauppakumppanien keskuudessa – on todettava, että toisin kuin kantajat väittävät, yrityksen maineen vahingoittumista on varmuudella pidettävä sen taloudellisten etujen vahingoittumisena sikäli kuin maine on olennainen mille tahansa markkinatoimijalle, jotta tämä voi harjoittaa liiketoimintaa kyseisillä markkinoilla (ks. vastaavasti tuomio 5.12.2018, Falcon Technologies International v. komissio, T‑875/16, ei julkaistu, EU:T:2018:877, 51 ja 53 kohta).
168
Kuitenkin samoista syistä, jotka on esitetty edellä 163–165 kohdassa, riidanalainen päätös ei sisällä mitään seikkoja, joiden perusteella voitaisiin kohtuudella katsoa, että siinä tapauksessa, että korvauksia koskeva ehto ilmaistaisiin laajemmin, kyseisten yritysten taloudellisten etujen vahingoittumisen riski, joka liittyi erityisesti näiden yritysten maineeseen, oli tämä päätöksen tekohetkellä kohtuullisesti ennakoitavissa eikä täysin hypoteettinen.
169
Tässä tilanteessa unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että kolmas perustelu, johon riidanalaisessa päätöksessä vedotaan kieltäydyttäessä korvauksia koskevan ehdon laajemmasta ilmaisemisesta, ei osoita edellä 31 kohdassa viitatun oikeuskäytännön mukaisesti ennakoitavissa olevan eikä täysin hypoteettisen riskin aiheutumista kyseisten yritysten taloudellisille eduille.
170
Edellä esitetyn perusteella toisen kanneperusteen viides osa on perusteltu siltä osin kuin on kyse kyseisten sopimusten korvauksia koskevista ehdoista.
171
Tästä seuraa, että toisen kanneperusteen viides osa on osittain hyväksyttävä siltä osin kuin on kyse korvauksia koskevista ehdoista ja osittain hylättävä siltä osin kuin on kyse kyseisten yrityksen sopimusperusteista vastuuta koskevista ehdoista.
5.
Tutustumisoikeuden epääminen osittain toimitusaikataulujen osalta
172
Kantajat moittivat komissiota toisen kanneperusteen kuudennessa osassa siitä, että se on peittänyt kyseisten yritysten rokotteiden toimitusaikataulut ja ettei se ole perustellut riittävästi taloudellisten etujen suojaamista koskevan poikkeuksen soveltamista tältä osin. Kantajien mukaan näitä tietoja ei ollut pidettävä kaupallisesti arkaluonteisina ja kyseisten yritysten taloudellisten etujen vahingoittumisen riski oli hypoteettinen.
173
Komissio kiistää nämä väitteet.
174
Käsiteltävässä asiassa komissio peitti riidanalaisella päätöksellä toimitusaikataulut suppeassa merkityksessä eli annosten määrän ja toimitusvälit asiakirjoista 3 ja 8-13.
175
Komissio totesi riidanalaisessa päätöksessä, että toimitusaikataulut ja niihin liittyvät sopimusvelvoitteet olivat kyseisten yritysten kannalta kaupallisesti arkaluonteisia tietoja, joiden ilmaiseminen paljastaisi niiden mahdollisille kilpailijoille tietoja niiden sisäisistä kaupallisista kapasiteeteista ja strategioista. Tähän luokkaan kuuluvat esimerkiksi asiakirjassa 12 oleva I.4.7.1 artikla ja sitä seuraavat artiklat, asiakirjassa 13 oleva II.14 artikla ja asiakirjassa 8 oleva I.4.7 artikla. Se totesi myös, että näistä tiedoista selviävät tarkasti sopimusrikkomuksesta kyseiselle yritykselle aiheutuvat kustannukset, koska ne sisältävät tarvittaessa kiinteämääräisiä korvauksia koskevat säännöt toimitusten viivästyessä tai puuttuessa. Nämä tiedot ovat sitäkin arkaluonteisempia, kun otetaan huomioon kyseisten yritysten toimintaympäristö, jossa kilpailu oli voimakasta, sillä nämä yritykset neuvottelivat ja kilpailivat maailmanlaajuisesti covid-19-rokotteiden toimittamisesta myös unionin ulkopuolella oleville ostajille. Tämä mahdollinen ristiriita kyseisten yritysten taloudellisten etujen kanssa olisi sitäkin haitallisempi, jos tiettyjen sopimusten täyttäminen oli alkamassa, kuten tilanne oli riidanalaisen päätöksen tekohetkellä esimerkiksi asiakirjojen 7 ja 11 osalta. Lisäksi komissio täsmensi ottaneensa huomioon taloudellisten etujen suojaamista koskevan poikkeuksen sovellettavuutta arvioidessaan kyseisten yritysten erityisen tilanteen sekä kyseisen sopimuksen täyttämisen vaiheen.
176
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa tältä osin, että komission esittämien seikkojen perusteella toimitusaikatauluja koskevia peitettyjä tietoja voidaan pitää kaupallisesti arkaluonteisina tietoina ja että näitä seikkoja voidaan pitää riittävinä, jotta niiden perusteella voidaan päätellä, että on olemassa kohtuullisesti ennakoitavissa oleva eikä täysin hypoteettinen riski siitä, että näiden tietojen ilmaiseminen vahingoittaa kyseisten yritysten taloudellisten etujen suojaa (ks. vastaavasti tuomio 3.7.2014, neuvosto v. in’t Veld, C‑350/12 P, EU:C:2014:2039, 52 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
177
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa tutustuttuaan kyseisten sopimusten kokonaiseen versioon, että peitetyistä toimitusaikatauluja koskevista tiedoista nimittäin saa yleisen käsityksen kyseisten yritysten sisäisiä kaupallisia kapasiteetteja ja strategioita koskevista merkityksellisistä ja viimeaikaisista seikoista, toimitusehdoista ja toimitusten järjestelyistä, määristä ja väleistä sekä kyseisille yrityksille aiheutuvista seurauksista toimitusten puuttuessa ja viivästyessä. Riidanalaisen päätöksen tekohetkellä ei siten voitu sulkea pois sitä, että oli mahdollisesti olemassa kohtuudella ennakoitavissa oleva eikä täysin hypoteettinen riski kyseisten yritysten sisäisten kaupallisten strategioiden vahingoittumisesta.
178
Edellä esitetyn perusteella toisen kanneperusteen kuudes osa on hylättävä.
6.
Tutustumisoikeuden epääminen osittain lahjoituksia ja jälleenmyyntiä koskevien ehtojen osalta
179
Kantajat moittivat toisen kanneperusteen seitsemännessä osassa, samoin kuin ensimmäisessä kanneperusteessa (ks. edellä 17 ja 25 kohta), komissiota siitä, että se peittänyt laajasti rokotteiden lahjoituksia ja jälleenmyyntiä koskevat ehdot kyseisistä sopimuksista ja ettei se ole perustellut riittävästi taloudellisten etujen suojaamista koskevan poikkeuksen soveltamista tältä osin. Kantajien mukaan riski kyseisten yritysten taloudellisten etujen vahingoittumisesta on hypoteettinen. Näillä tiedoilla on lisäksi suurta merkitystä kolmansien maiden kansanterveyden kannalta. Komission olisi pitänyt punnita kyseisten yritysten taloudellisille eduille mahdollisesti aiheutuvaa haittaa ja avoimuuden yleistä intressiä, koska maailmanlaajuinen rokottaminen on äärimmäisen tärkeää ihmisten terveyden suojelemiseksi unionissa ja kolmansissa maissa.
180
Komissio kiistää nämä väitteet.
181
Komission mukaan on niin, että kun otetaan huomioon asiayhteys, jossa kyseiset sopimukset neuvoteltiin, rokotteiden lahjoituksia ja jälleenmyyntiä koskevat ehdot ovat keskeisiä kaupallisten toimien kannalta ja niiden ilmaiseminen vahingoittaisi kyseisten yritysten oikeutettuja taloudellisia etuja erityisesti niiden sisäisten kaupallisten kapasiteettien ja strategioiden osalta, kuten riidanalaisessa päätöksessä on todettu. Se väittää, että näiden ehtojen ilmaisematta jättämisellä pyritään säilyttämään jäsenvaltion ja kyseisen yrityksen harkintavalta mahdollisten jälleenmyyntien tai lahjoitusten arvioinnissa sekä kolmansien maiden kanssa tehtävien mahdollisten kolmenvälisten sopimusten yhteydessä. Kyseisten ehtojen täysimääräinen ilmaiseminen johtaisi kuitenkin tällaisten päätösten tekemiseen muiden kuin taloudellisiin etuihin liittyvien seikkojen perusteella, aiheuttaisi mahdollisesti kyseiselle yritykselle merkittäviä taloudellisia seurauksia erityisesti korvausten osalta ja antaisi sen kilpailijoille hyödyllisiä kaupallisia tietoja, joita ne voisivat hyödyntää tätä yritystä vastaan kolmansissa maissa. Näillä ehdoilla on siten kaupallinen ulottuvuus. Komissio kiistää kantajien väitteet, joiden mukaan näitä ehtoja ei voida pitää kaupallisesti luottamuksellisina sellaisten tärkeiden etujen vuoksi, jotka liittyvät kansanterveyteen unionin ulkopuolella, koska kansanterveyttä koskevia näkökohtia ei voida tältä osin pitää ratkaisevana tekijänä.
182
Käsiteltävässä asiassa komissio peitti riidanalaisella päätöksellä kokonaan lahjoituksia ja jälleenmyyntiä koskevat ehdot asiakirjoissa 7 ja 11. Se poisti nämä ehdot osittain asiakirjoista 3, 4, 6, 8, 9, 12 ja 13.
183
Riidanalaisesta päätöksestä, jossa esitetään syyt, joiden vuoksi kyseisten sopimusten koko tietojen ryhmä olisi jätettävä kokonaisuudessaan tai osittain ilmaisematta, ei kuitenkaan ilmene nimenomaisesti eikä edes suppeasti niitä syitä, joiden vuoksi lahjoituksia ja jälleenmyyntiä koskevat ehdot on peitetty.
184
Tätä päätelmää ei voida kyseenalaistaa komission kirjelmissään esittämillä väitteillä, joiden mukaan lahjoituksia ja jälleenmyyntiä koskevilla ehdoilla on kaupallinen ulottuvuus, joka on kyseisten yritysten kannalta arkaluonteinen mahdollisten kolmenvälisten sopimusten yhteydessä erityisesti hinnoittelun, korvausten ja kustannusvastuun osalta ja näin ollen niiden mahdollisten tulevien kaupallisten suhteiden yhteydessä. Riidanalaisessa päätöksessä ei nimittäin vedota näihin selityksiin eivätkä ne ole johdettavissa tässä päätöksessä esitetyistä selityksistä.
185
Tätä päätelmää ei voida kyseenalaistaa myöskään komission istunnossa esittämällä väitteellä, jonka mukaan riidanalaisen päätöksen 2.1.1 kohtaan sisältyy perustelujen alku lahjoituksia ja jälleenmyyntejä koskevien ehtojen osalta. Tässä kohdassa tosin todetaan, että ”sopimuksista, joihin [kantajat] pyytä[vät] tutustumisoikeutta, poistetut kohdat sisältävät tietoja, joiden ilmaiseminen voisi vahingoittaa kyseisten yritysten kilpailukykyä kyseisten lääkkeiden tuotannon ja myynnin maailmanmarkkinoilla”. Tämä virke on kuitenkin niin yleinen, että se voisi koskea melkein kaikkia kyseisten sopimusten ehtoja, eikä siitä käy ilmi kyseisten yritysten, saati jäsenvaltioiden konkreettisia huolenaiheita, jotka liittyvät mahdollisten lahjoitusten tai jälleenmyyntien arviointiin, jos kyseiset ehdot ilmaistaisiin laajemmin.
186
Tästä seuraa, ettei komissio ole esittänyt riittäviä selityksiä siitä, millä tavoin tutustuminen lahjoituksia ja jälleenmyyntejä koskeviin ehtoihin voisi konkreettisesti ja tosiasiallisesti vahingoittaa kyseisten yritysten taloudellisia etuja.
187
Edellä esitetyn perusteella kantajat väittävät perustellusti, että komissio on jättänyt noudattamatta asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa evätessään tutustumisoikeuden lahjoituksia ja jälleenmyyntiä koskevien ehtojen osalta.
188
Tästä seuraa, että toisen kanneperusteen seitsemäs osa on hyväksyttävä.
7.
Päätelmä toisen kanneperusteen osalta
189
Edellä 151–171 kohdassa ja 182–187 kohdassa esitetyillä perusteilla toisen kanneperusteen viides ja seitsemäs osa on hyväksyttävä ja riidanalainen päätös kumottava korvauksia sekä lahjoituksia ja jälleenmyyntiä koskevien ehtojen osalta ja toinen kanneperuste on muilta osin hylättävä.
C Kolmas kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 1049/2001 epäjohdonmukaista soveltamista, joka on johtanut tämän asetuksen rikkomiseen ja hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen, koska komissio ei peittänyt samalla tavoin samankaltaisia ehtoja tai tietoja
190
Kantajat moittivat kolmannella kanneperusteellaan komissiota siitä, että se peitti epäjohdonmukaisesti tiettyjä samankaltaisia tai jopa identtisiä määräyksiä ja tietoja tietyistä kyseisistä sopimuksista mutta ei toisista. Komissio ei myöskään selittänyt syytä tällaisille eroille eikä sitä, miten peitettyjen tietojen ilmaiseminen olisi vahingoittanut kyseisten yritysten taloudellisia etuja. Kantajat katsovat, että epäjohdonmukaisuus kohtien peittämisessä osoittaa, että komissio on pelkästään noudattanut kyseisen yrityksen näkemystä, ja väittävät vastauksessa, että tämä epäjohdonmukaisuus merkitsee hyvän hallinnon periaatteen loukkaamista.
191
Kantajat korostavat tässä yhteydessä teollis- ja tekijänoikeuksia koskevia ehtoja sekä käsirahoja tai ennakkomaksuja koskevia ehtoja.
192
Kantajat vetoavat vastaaviin väitteisiin ensimmäisen kanneperusteen yhteydessä, joka koskee määritelmiä, sekä toisen kanneperusteen kolmannen, neljännen ja viidennen osan yhteydessä, jotka koskevat teollis- ja tekijänoikeuksia, käsirahoja tai ennakkomaksuja sekä vastuuta ja korvauksia koskevia ehtoja.
193
Komissio kiistää nämä väitteet.
194
Unionin yleinen tuomioistuin muistuttaa tältä osin, että perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan c alakohdassa määrätään, että oikeuteen hyvään hallintoon sisältyy hallintoelinten velvollisuus perustella päätöksensä.
195
Lisäksi kolmansilta peräisin olevien asiakirjojen osalta asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 4 kohdassa täsmennetään, että unionin toimielin kuulee kyseistä kolmatta arvioidakseen, onko kyseisen asetuksen 4 artiklan 1 tai 2 kohdassa säädettyä poikkeusta sovellettava, paitsi jos on selvää, että asiakirja on luovutettava tai sitä ei saa luovuttaa. Jos asianomainen toimielin pitää selvänä, että oikeus tutustua kolmannelta peräisin olevaan asiakirjaan on evättävä edellä mainitun artiklan 1 tai 2 kohdassa säädetyn poikkeuksen perusteella, se epää hakijalta oikeuden kuulematta kolmatta, jolta asiakirja on peräisin, riippumatta siitä, onko kyseinen kolmas evännyt aiemmin saman asetuksen perusteella tehdyn, samoja asiakirjoja koskevan tutustuttavaksi saamista koskevan pyynnön.
196
Kun on kyse unionin toimielinten harkintavallasta kolmansilta peräisin oleviin asiakirjoihin tutustumista koskevien hakemusten käsittelyssä, on täsmennettävä, että asetuksen N:o 1049/2001 säännöksissä säädetään, että siinä säädettyjä poikkeuksia lukuun ottamatta toimielimen, jolle asiakirjoihin tutustumista koskeva pyyntö on osoitettu, on pantava tehokkaasti täytäntöön oikeus tutustua kaikkiin toimielimen hallussa oleviin asiakirjoihin (tuomio 14.2.2012, Saksa v. komissio, T‑59/09, EU:T:2012:75, 48 kohta).
197
Näin ollen kolmansilta peräisin olevien asiakirjojen osalta on niin, että vaikka komissio onkin velvollinen kuulemaan kyseisiä kolmansia ennen niiltä peräisin olevan asiakirjan luovuttamista, sen on itse arvioitava, mitä riskejä kyseisten asiakirjojen luovuttamisesta voi seurata. Se ei etenkään saa katsoa kyseisen kolmannen vastustuksen tarkoittavan automaattisesti, ettei asiakirjojen sisältämiä tietoja saa ilmaista taloudellisten etujen suojan vahingoittumisvaaran vuoksi, vaan sen on itsenäisesti arvioitava kaikki asiaa koskevat seikat ja tehtävä päätös oman harkintavaltansa rajoissa.
198
Asetuksen N:o 1049/2001 8 artiklan mukaisesti lopullinen vastuu kyseisen asetuksen oikeasta soveltamisesta on siten unionin toimielimellä ja unionin toimielimen on myös puolustettava kolmannelta peräisin olevan asiakirjan saamista tutustuttavaksi koskevan pyynnön evänneen päätöksen pätevyyttä unionin tuomioistuimissa tai Euroopan oikeusasiamiehen käsittelyssä. Jos toimielimen olisi kolmannelta peräisin olevan asiakirjan kohdalla seurattava automaattisesti kyseisen kolmannen ehdottamia perusteluja, sen olisi puolustettava sille henkilölle, joka on esittänyt asiakirjoihin tutustumista koskevan pyynnön, ja mahdollisesti valvontaelinten edessä sellaisia kantoja, joita se ei itsekään pidä puolustettavina (ks. vastaavasti ja analogisesti tuomio 14.2.2012, Saksa v. komissio, T‑59/09, EU:T:2012:75, 47 kohta).
199
Käsiteltävässä asiassa riidanalaisessa päätöksessä todetaan, että komissio on kuullut asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 4 kohdan mukaisesti kyseisiä yrityksiä uudelleen tavalla, jota kuvataan ”laaja-alaiseksi”, mahdollisuuksista ilmaista kyseiset sopimukset laajemmin uudistetun hakemuksen johdosta. Tässä päätöksessä selitetään, että näiden kuulemisten perusteella kyseisten sopimusten tiettyjä osia oli yhä tarpeen suojata, koska ne olivat kaupallisesti arkaluonteisia ja niiden ilmaiseminen voisi vahingoittaa kyseisten yritysten oikeutettuja taloudellisia etuja. Riidanalaisessa päätöksessä täsmennetään, että kyseisiin sopimuksiin annettiin laajempi osittainen tutustumisoikeus sen jälkeen, kun toimielin oli ottanut huomioon kyseisten yritysten vastaukset ja oman arviointinsa. Riidanalaisessa päätöksessä todetaan myös, että poistetut kohdat vaihtelivat laajuudeltaan muun muassa kunkin yrityksen erityisen aseman, erityispiirteiden, suhteiden muihin taloudellisiin toimijoihin ja markkina- ja yritysstrategioiden mukaan sekä sen mukaan, miten tämän yrityksen kilpailijat voisivat käyttää ilmaistuja tietoja, ja kyseisen sopimuksen täyttämisen vaiheen mukaan.
200
Tästä seuraa, että kantajat kykenivät täysin ymmärtämään sen, miksi kyseisistä sopimuksista poistettujen kohtien välillä oli eroja ja miten komission mukaan näistä asiakirjoista peitettyjen kohtien täysimääräinen ilmaiseminen voisi vaikuttaa eri tavalla kyseisten yritysten taloudellisiin etuihin. Riidanalaisen päätöksen perustelut eivät siis tältä osin ole puutteellisia.
201
Lisäksi riidanalaisesta päätöksestä ja kyseisten sopimusten sanamuodosta ilmenee, että vaikka kaikki kyseiset asiakirjat koskevat samaa aineellista kohdetta eli covid-19-rokotteiden hankintaa ja sisältävät ehtoja, jotka koskevat sopimuspuolten siihen liittyviä keskinäisiä velvoitteita, kullakin kyseisistä sopimuksista on erilainen oikeudellinen kohde, koska ne koskevat eri yrityksiä ja eri rokotteita. Näin ollen kukin kyseisistä sopimuksista on itsenäinen asiakirja.
202
Kantajat kuitenkin tyytyvät lähinnä toteamaan, ettei ole uskottavaa, että tietyt tiedot olisivat arkaluonteisia yhden yrityksen kannalta mutta eivät toisen. He eivät siltikään ole esittäneet mitään merkityksellisiä todisteita, joilla voitaisiin kumota komission riidanalaisessa päätöksessä esittämät selitykset, joiden mukaan kieltäytyessään antamasta peitettyjä tietoja tutustuttaviksi se tukeutui kunkin kyseisistä sopimuksista erityistä sisältöä koskevien seikkojen analyysiin ja kunkin kyseisistä yrityksistä yksilölliseen tilanteeseen.
203
Edellä esitetyn perusteella kolmas kanneperuste on hylättävä perusteettomana.
D Neljäs kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan rikkomista, koska komissio ei ottanut huomioon sitä, että ylivoimainen yleinen etu edellytti pyydettyjen tietojen ilmaisemista
204
Neljännellä kanneperusteellaan, sellaisena kuin se on tarkistettuna, kantajat kiistävät lähinnä komission riidanalaisessa päätöksessä esittämien perustelujen – joiden mukaan asiassa ei ole kyse sellaisesta asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan virkkeen loppuosassa tarkoitetusta ylivoimaisestä yleisestä edusta, joka oikeuttaisi kyseisten sopimusten täysimääräisen ilmaisemisen – paikkansapitävyyden ja riittävyyden.
205
Kantajien mukaan on olemassa sellainen ylivoimainen yleinen etu, joka oikeuttaa kyseisten sopimusten täysimääräisen ilmaisemisen, yleisön luottamuksen vahvistamiseksi komission rooliin covid-19-rokotteiden yhteishankinnassa ja julkisten varojen käyttöön tässä yhteydessä sekä yleisön luottamuksen vahvistamiseksi itse rokotteisiin, niin että voidaan torjua rokotevastaisuutta ja vääriä tietoja.
206
Kantajat väittävät vastaavasti, että rokotevastaisuuden ilmiö ja yleinen toimielimiä koskeva epäluottamus ovat yhteydessä siihen, että tietyt kyseisiin sopimuksiin sisältyvät tiedot – eli eri rokotteiden tuotannon kustannusrakenne, hinnat, tuotantopaikat, teollis- ja tekijänoikeuksia koskevat sopimukset, vastuuta ja korvauksia koskevat ehdot sekä rokotteen saatavuutta koskevat ehdot – jätettiin ilmaisematta.
207
Kantajat kiistävät esittäneensä ainoastaan yleisluonteisia väitteitä peitettyjen tietojen ilmaisemisen perustelemiseksi. He moittivat komissiota siitä, ettei se vertaillut kyseisten yritysten taloudellisia etuja ja terveyttä koskevaa ylivoimaista yleistä etua, jota avoimuus edistää. Komissio pelkästään hylkäsi kantajien väitteet täsmentämättä selvästi niitä syitä, joiden vuoksi asiassa ei ollut sellaista ylivoimaista yleistä etua, jonka vuoksi kyseisten tietojen ilmaiseminen olisi ollut perusteltua.
208
Lopuksi kantajat yksilöivät kanteen tarkistamista koskevassa kirjelmässään syyt, joiden vuoksi tietyistä kyseisistä sopimuksista peitettyjen erityisten tietojen ilmaiseminen oli tarpeellista. He väittävät ensinnäkin, että määritelmien ilmaiseminen on ennakkoedellytyksenä kyseisten sopimusten ymmärtämiselle ja siten avoimuudelle ja luottamukselle, joten ylivoimainen yleinen etu edellyttää niiden ilmaisemista. Toiseksi rokotteiden tuotantopaikkojen sijainnin ilmaiseminen oli tarpeen, jotta jäsenvaltioissa voitiin järjestää rokotuskampanjoita ja jotta yleisö saattoi arvioida, oliko odotettavissa mahdollisia toimitusten viivästymisiä, ja tarkistaa, riittävätkö kapasiteetit rokotteiden toimittamiseen ajoissa. Kolmanneksi lahjoituksia ja jälleenmyyntiä koskevien ehtojen ilmaiseminen oli tarpeen sen selvittämiseksi, miten unioni ja jäsenvaltiot osallistuivat covid-19:n torjumiseen maailmanlaajuisesti. Neljänneksi annoskohtaisten hintojen ja toimitusaikataulujen ilmaiseminen oli tarpeen yleisön rokotteiden yhteishankintaa koskevan luottamuksen palauttamiseksi sekä jäsenvaltioiden erilaisten rokotteita koskevien valintojen ja toimituksissa – muun muassa AstraZenecan osalta – ilmenneiden vaikeuksien selittämiseksi. Viidenneksi käsirahoja ja ennakkomaksuja koskevien ehtojen ilmaiseminen oli tärkeää, jotta yleisö voi luottaa rokotteisiin ja komission julkisin varoin tekemiin investointeihin, arvioida niitä ja tehdä päätelmiä rokotteiden yhteishankinnasta sekä kyseisten yritysten mahdollisesti saamista voitoista. Kuudenneksi vastuuta ja korvauksia koskevien ehtojen ilmaiseminen oli olennaista luottamuksen vahvistamiseksi rokotteisiin, väärien tietojen torjumiseksi ja sen selvittämiseksi, mikä taho on vastuussa ja mikä taho saa korvauksen, jos rokotuksista aiheutuu sivuvaikutuksia.
209
Komissio kiistää nämä väitteet.
210
Unionin yleinen tuomioistuin muistuttaa tässä yhteydessä aluksi, että ensimmäinen kanneperuste ja toisen kanneperusteen ensimmäinen osa sekä toisen kanneperusteen viides ja seitsemäs osa on hyväksyttävä siltä osin kuin komissio ei ole esittänyt riittäviä selityksiä siitä, millä tavoin tutustuminen asiakirjassa 1 olevaan tahallisuuden (wilful misconduct) määritelmään ja asiakirjoissa 4 ja 7 olevaan kaikkien kohtuullisten toimien (best reasonable efforts) määritelmään sekä lahjoituksia ja jälleenmyyntejä koskeviin ehtoihin voisi konkreettisesti ja tosiasiallisesti vahingoittaa kyseisten yritysten taloudellisia etuja, ja siltä osin kuin perustelut, jotka on esitetty kieltäydyttäessä korvauksia koskevan ehdon laajemmasta ilmaisemisesta, eivät osoita, että olisi olemassa ennakoitavissa oleva eikä täysin hypoteettinen riski kyseisten yritysten taloudellisten etujen vahingoittumisesta asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan vastaisesti. Tästä seuraa, että neljännen kanneperusteen tutkinta ei koske riidanalaisen päätöksen kyseisiä näkökohtia.
211
Asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan viimeisen lauseen mukaan toimielimet eivät anna tutustuttavaksi asiakirjaa, jonka sisältämien tietojen ilmaiseminen vahingoittaisi etenkin tietyn luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön taloudellisten etujen suojaa, ”jollei ylivoimainen yleinen etu edellytä ilmaisemista”. Tästä seuraa, että unionin toimielimet eivät epää oikeutta tutustua asiakirjaan, jos sen levittämistä voidaan perustella ylivoimaisella yleisellä edulla, vaikka tämä saattaisi vahingoittaa luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön taloudellisten etujen suojaa.
212
Tässä yhteydessä on vertailtava yhtäältä sitä erityistä intressiä, joka on suojattava sillä, että kyseessä olevan asiakirjan sisältämiä tietoja ei ilmaista, ja toisaalta muun muassa yleistä intressiä siihen, että tähän asiakirjaan voidaan tutustua, ottaen huomioon ne edut, joita laajemman avoimuuden avulla voidaan saavuttaa ja joita ovat – kuten asetuksen N:o 1049/2001 johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa täsmennetään – se, että parannetaan kansalaisten mahdollisuuksia osallistua päätöksentekomenettelyihin, ja se, että hallinnolla on demokraattisessa järjestelmässä suurempi legitimiteetti suhteessa kansalaisiin ja että hallinto on tehokkaampaa ja vastuullisempaa (ks. tuomio 21.10.2010, Agapiou Joséphidès v. komissio ja EACEA, T‑439/08, ei julkaistu, EU:T:2010:442, 136 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 5.2.2018, PTC Therapeutics International v. EMA, T‑718/15, EU:T:2018:66, 107 kohta).
213
Pyynnön esittäjän on vedottava konkreettisesti seikkoihin, jotka osoittavat ylivoimaisen yleisen edun, joka oikeuttaa antamaan tiedon kyseisten asiakirjojen sisällöstä (ks. tuomio 14.11.2013, LPN ja Suomi v. komissio, C‑514/11 P ja C‑605/11 P, EU:C:2013:738, 94 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 16.7.2015, ClientEarth v. komissio, C‑612/13 P, EU:C:2015:486, 90 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). On nimittäin sen, joka vetoaa asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan virkkeen loppuosassa tarkoitettuun ylivoimaiseen yleiseen etuun, asiana todistaa sen olemassaolo (tuomio 25.9.2014, Spirlea v. komissio, T‑306/12, EU:T:2014:816, 97 kohta).
214
Asiakirjan luovuttamisen oikeuttavan ylivoimaisen yleisen edun ei välttämättä tarvitse erota asetuksen N:o 1049/2001 perusteena olevista periaatteista. Yleisillä näkökohdilla ei kuitenkaan voida perustella oikeutta tutustua pyydettyihin asiakirjoihin, sillä tämä edellyttää, että avoimuusperiaatteella on määrätyssä tilanteessa erityinen painoarvo, joka on etusijalla kyseisten asiakirjojen luovuttamisen epäämisen oikeuttaviin syihin nähden (ks. vastaavasti tuomio 14.11.2013, LPN ja Suomi v. komissio, C‑514/11 P ja C‑605/11 P, EU:C:2013:738, 92 ja 93 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 16.7.2015, ClientEarth v. komissio, C‑612/13 P, EU:C:2015:486, 92 ja 93 kohta).
215
Käsiteltävässä asiassa kuusi jäsentä ovat vedonneet uudistetussa hakemuksessa ylivoimaiseen yleiseen etuun, joka oikeuttaa heidän mukaansa kyseisten sopimusten ilmaisemisen ja jossa on viisi osaa, joista ensimmäinen koskee avoimuutta, jotta yleisön luottamusta voidaan vahvistaa komission toimintaan covid-19-rokotteiden hankinnassa ja siitä syystä, että tässä yhteydessä on käytetty julkisia varoja, toinen koskee avoimuutta, jotta yleisö voisi luottaa itse rokotteisiin ja jotta voitaisiin torjua rokotevastaisuutta, kolmas liittyy lukuisiin parlamentin lausumiin, joissa vaaditaan avoimuuden lisäämistä, neljäs liittyy pandemian maailmanlaajuiseen ulottuvuuteen ja viides liittyy perusoikeuskirjaan ja kantajien kaksoisrooliin unionin kansalaisina ja parlamentin jäseninä.
216
Riidanalaisessa päätöksessä, jossa komissio myönsi laajemman osittaisen tutustumisoikeuden asiakirjoihin 1-8 ja 11, jotka oli luovutettu aikaisemmin, sekä osittaisen tutustumisoikeuden asiakirjoihin 9, 10, 12 ja 13, joita ei ollut siihen mennessä julkistettu siten, että niistä oli poistettu tietoja, komissio totesi pitävänsä tärkeänä yleisön luottamusta toimintaansa, kun oli kyse rokotteiden hankinnasta, ja tunnustavansa sen, että avoimuudelta edellytettiin korkeaa tasoa. Se muistutti tiedottaneensa säännöllisesti neuvottelujen edistymisestä kyseisten yritysten kanssa ja lukuisista parlamentinkin kanssa toteutetuista toimista avoimuuden varmistamiseksi. Se totesi neuvotelleensa kyseisten yritysten kanssa mahdollisimman laajan tutustumisoikeuden myöntämiseksi kyseisiin sopimuksiin. Se korosti kuitenkin, että riidanalaisen päätöksen tekohetkellä terveyskriisi edelleen jatkui ja ettei oikeus tutustua asiakirjoihin ole yleinen ja ehdoton oikeus. Se huomautti seuraavaksi niiden uudistetussa hakemuksessa esitettyjen väitteiden yleisluonteisuudesta, jotka koskevat mahdollista rokotevastaisuutta, parlamentin lukuisia lausumia, perusoikeuskirjaa ja pandemian maailmanlaajuista ulottuvuutta, sekä muistutti siitä, että yleiset seikat, mukaan luettuna ihmisten terveyden suojelu, eivät olleet riittäviä ylivoimaisen yleisen edun perustelemiseksi, jollei niitä täsmennetä konkreettisilla syillä, jotka osoittavat, miten tietojen ilmaiseminen palvelisi tätä yleistä etua. Se täsmensi, ettei se kyennyt yksilöimään mitään yleistä etua, joka voisi olla ensisijainen suhteessa asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa suojattuun yleiseen ja yksityiseen etuun. Se ei pitänyt merkityksellisinä toteamuksia, jotka perustuivat siihen, että tehdyistä ennakkohankintasopimuksista kolme oli vuodettu tiedotusvälineille. Se totesi lopuksi, että se, että kyseiset sopimukset liittyivät hallinnolliseen menettelyyn eivätkä lainsäädäntötoimiin, vahvisti päätelmää, jonka mukaan mikään ylivoimainen yleinen etu ei edellyttänyt peitettyjen kohtien ilmaisemista.
217
Edellä esitetystä seuraa, että komissio on esittänyt lyhyet selitykset, joiden perusteella kantajat voivat ymmärtää ne syyt, joiden vuoksi se katsoi, ettei asiassa ollut kyse sellaisesta asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan virkkeen loppuosassa tarkoitetusta ylivoimaisesta yleisestä edusta, jonka vuoksi kyseisten sopimusten täysimääräinen ilmaiseminen olisi ollut perusteltua.
218
Näin ollen väite, joka koskee riidanalaisen päätöksen perustelujen puutteellisuutta tältä osin, on hylättävä.
219
Kun on kyse riidanalaisen päätöksen perustelujen paikkansapitävyydestä, komission arvioinnissa ei ole oikeudellista virhettä asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan valossa.
220
Käsiteltävässä asiassa se, että kyseiset yritykset osallistuivat yleisen edun mukaisten tehtävien suorittamiseen, erityisesti covid-19-rokotteiden kehittämiseen, kyseisten sopimusten, jotka komissio oli neuvotellut jäsenvaltioiden nimissä, perusteella maksettujen ja julkisista varoista peräisin olevien käsirahojen ja ennakkomaksujen avulla, on nimittäin lähtökohtaisesti omiaan osoittamaan, että on olemassa todellinen yleinen etu saada tutustua kyseisiä rokotteita ja sopimuksia koskeviin tietoihin (ks. vastaavasti tuomio 7.9.2023, Breyer v. REA, C‑135/22 P, EU:C:2023:640, 77 kohta).
221
Lisäksi sen menettelyn avoimuus, jota komissio noudatti covid-19-rokotteiden valmistajien kanssa käymissään neuvotteluissa ja tehdessään kyseiset sopimukset jäsenvaltioiden nimissä, on omiaan lisäämään unionin kansalaisten luottamusta tämän toimielimen edistämään rokotusstrategiaan ja siten muun muassa torjumaan väärien tietojen leviämistä, kun on kyse näiden sopimusten neuvotteluun ja tekemiseen liittyvistä olosuhteista (ks. vastaavasti tuomio 7.9.2022, Saure v. komissio, T‑448/21, ei julkaistu, EU:T:2022:525, 45 kohta ja tuomio 7.9.2022, Saure v. komissio, T‑651/21, ei julkaistu, EU:T:2022:526, 46 kohta).
222
Tässä yhteydessä on todettava, ettei komissio kieltänyt sellaisen yleisen edun olemassaoloa, joka liittyy rokotteiden ostoa ja kyseisiä sopimuksia koskevien tietojen saamiseen, mutta katsoi riidanalaisessa päätöksessä, että tämän edun mukaiset vaatimukset täyttyivät avoimuuden varmistamiseksi toteutettujen lukuisten toimien ansioista, joihin kuuluivat neuvottelujen edistymistä koskevien päivitettyjen tietojen julkaiseminen sekä tietojen toimittaminen parlamentille suullisesti ja kirjallisesti. On todettava myös, ettei peitettyihin tietoihin sisältynyt rokotteiden tehokkuutta ja turvallisuutta koskevia tieteellisiä tietoja, jotka olisivat koskeneet yleisön mahdollisia rokotteiden käyttöön liittyviä huolenaiheita.
223
Niin yleisten toteamusten perusteella kuin ne, joihin kantajat ovat vedonneet – eli tarpeen vahvistaa yleisön luottamusta komission toimiin covid-19-rokotteiden hankinnan yhteydessä ja tarpeen vahvistaa luottamusta itse rokotteisiin rokotevastaisuuden ilmiön torjumiseksi – ei kuitenkaan voida osoittaa, että avoimuuteen liittyvällä edulla on käsiteltävässä asiassa erityinen painoarvo, joka voi olla ensisijainen suhteessa niihin syihin, joiden perusteella kyseisten sopimusten peitetyt tiedot on jätettävä ilmaisematta.
224
Tätä päätelmää ei voida kyseenalaistaa kantajien kanteen tarkistamista koskevassa kirjelmässään esittämillä yksityiskohtaisilla perusteluilla.
225
Ensinnäkään kantajat eivät ole mitenkään perustelleet, miten kyseisten yritysten tuotantolaitosten sijaintia koskevien tietojen ilmaiseminen heille ja lopulta yleisölle olisi ollut tarpeen, jotta jäsenvaltioissa voitiin järjestää rokotuskampanjoita, koska toimivaltaiset kansalliset viranomaiset järjestivät nämä kampanjat. Kantajat eivät ole myöskään selittäneet, miten yleisö voisi näiden tietojen ilmaisemisen perusteella muodostaa perustellun mielipiteen toimitusten mahdollisen viivästymisen riskistä ja kyseisten laitosten tuotantokapasiteetista.
226
Toiseksi siltä osin kuin kantajat väittävät, että annoskohtaisten hintojen ja toimitusaikataulujen ilmaiseminen edisti yleisön luottamuksen palauttamista rokotteiden hankinnan osalta ja mahdollisti selityksen esittämisen jäsenvaltioiden erilaisten rokotteita koskevien valintojen ja toimituksissa ilmenneiden vaikeuksien osalta, on todettava, etteivät he ole perustelleet väitteitään. Kantajat eivät varsinkaan selitä, miten yleisön luottamusta covid-19-rokotteiden yhteishankintaan voitaisiin vahvistaa ilmaisemalla kyseisten sopimusten arkaluonteisia taloudellisia tietoja, joita voitaisiin käyttää kyseisiä yrityksiä vastaan kolmansien maiden ostajien kanssa käytävissä neuvotteluissa ja jopa komissiota ja jäsenvaltioita vastaan myöhempien hankintasopimusten yhteydessä. Kantajat eivät myöskään selitä, miten pelkät annoskohtaiset hinnat voisivat paljastaa jäsenvaltioiden covid-19-rokotuskampanjoissaan käyttämiä rokotteita koskevien päätösten taustalla olevat syyt. Monilla tekijöillä, kuten rokotteen ominaisuuksilla, saatavuudella ja toimitusajalla, on kuitenkin voinut olla vaikutusta näihin päätöksiin – sen, onko jäsenvaltio päättänyt osallistua kyseiseen sopimukseen vai ei, ja hinnan lisäksi. Kuten komissio on väittänyt, toimitusaikataulujen ilmaiseminen ei myöskään mitenkään selventäisi mahdollisten toimitusvaikeuksien syitä.
227
Kolmanneksi on niin, että kun kantajat väittävät, että käsirahoja ja ennakkomaksuja koskevien ehtojen ilmaiseminen voisi vahvistaa yleisön luottamusta rokotteisiin ja julkisin varoin tehtyihin investointeihin mahdollistamalla sen, että yleisö voi arvioida ja tehdä päätelmiä komission käymistä neuvotteluista ja tekemistä investoinneista sekä kyseisten yritysten mahdollisista voitoista, on huomattava, etteivät kyseisten sopimusten arkaluonteiset taloudelliset seikat ole missään yhteydessä covid-19-rokotteiden tehokkuuteen tai turvallisuuteen. Vaikka asiakirjoista 2-4, 12 ja 13 peitettyjen tietojen laajempi ilmaiseminen mahdollistaisikin päätelmien tekemisen kyseisiä sopimuksia koskevista neuvotteluista, julkisten varojen käytöstä ja kyseisten yritysten voitoista, kantajat eivät – kuten edellä 226 kohdassa on todettu – selitä, miten yleisön luottamusta voitaisiin vahvistaa ilmaisemalla peitettyjä tietoja, kun nämä tiedot ovat omiaan vaikuttamaan kielteisesti meneillään oleviin tai tuleviin neuvotteluihin.
228
Neljänneksi on niin, että koska järjestelmä, jonka puitteissa jäsenvaltiot maksavat korvauksia kyseisille yrityksille, ei vaikuta mitenkään näiden yritysten direktiivin 85/374 mukaiseen oikeudellisen vastuun järjestelmään ja koska tämä tieto oli yleisesti saatavilla jo alkuperäisen tutustumisoikeutta koskevan hakemuksen toimittamisen hetkellä, kantajat eivät selitä, miten sellaisten ehtojen ilmaiseminen, jotka koskevat kyseisten yritysten sopimusperusteista korvausvastuuta kyseisten sopimusten rikkomisen, päättämisen tai keskeyttämisen yhteydessä – erityisesti toimitusten viivästyessä tai puuttuessa – mahdollistaisi luottamuksen lisäämisen rokotteisiin ja väärien tietojen torjumisen.
229
Lopuksi on todettava, kuten komissio on katsonut riidanalaisessa päätöksessä, että komission hallinnollinen toiminta ei edellytä yhtä laajaa oikeutta tutustua asiakirjoihin kuin unionin toimielimen lainsäädäntötoiminta (ks. analogisesti tuomio 29.6.2010, komissio v. Technische Glaswerke Ilmenau, C‑139/07 P, EU:C:2010:376, 60 kohta ja tuomio 27.2.2014, komissio v. EnBW, C‑365/12 P, EU:C:2014:112, 91 kohta).
230
Käsiteltävässä asiassa kyseiset sopimukset kuuluvat kuitenkin hallinnolliseen toimintaan.
231
Tässä tilanteessa komissio ei ole tehnyt oikeudellista virhettä vedotessaan riidanalaisen päätöksen tekohetkellä poikkeukseen, joka koskee kyseisten yritysten taloudellisten etujen suojaamista, ottaen kuitenkin huomioon, kuten asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 7 kohdasta ilmenee, että tätä poikkeusta ei ole tarkoitus soveltaa toistaiseksi vaan ainoastaan niin kauan kuin suojelu on kyseisen asiakirjan sisällön kannalta perusteltua (ks. vastaavasti tuomio 26.1.2010, Internationaler Hilfsfonds v. komissio, C‑362/08 P, EU:C:2010:40, 56 ja 57 kohta).
232
Tästä seuraa, että neljäs kanneperuste on hylättävä perusteettomana.
E Viides kanneperuste, joka koskee perusoikeuskirjan 42 artiklan ja 52 artiklan 3 kohdan sekä Euroopan ihmisoikeussopimuksen 10 artiklan 1 kohdan rikkomista
233
Kantajat muistuttavat viidennessä kanneperusteessaan, että komission on otettava huomioon perusoikeuskirjan 11 artiklan 1 kohdassa taattu sananvapaus ja sen 42 artiklassa suojattu oikeus tutustua asiakirjoihin. Kantajat moittivat komissiota siitä, että se on jättänyt tutkimatta, onko ainoastaan osittaisen tutustumisoikeuden myöntämistä kyseisiin sopimuksiin pidettävä ja missä määrin sitä on pidettävä perusoikeuskirjan 52 artiklan 3 kohdan ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen 10 artiklan 1 kohdan vastaisena puuttumisena perusoikeuskirjan 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun sanavapauden, joka sisältää vapauden vastaanottaa tietoja, käyttämiseen. Kantajat lisäävät vastauksessaan, että jättäessään noudattamatta taloudellisten etujen suojaa koskevia rajoituksia komissio loukkasi myös perusoikeuskirjan 42 artiklaa.
234
Komissio kiistää nämä väitteet.
235
Yhtäältä perusoikeuskirjan 42 artiklaa koskeva väite, joka on esitetty vastauksessa, on uusi väite, joka on jätettävä tutkimatta, koska sen tueksi ei ole esitetty mitään perusteluja, ja se on joka tapauksessa perusteeton. Toisaalta perusoikeuskirjan 42 artiklassa vahvistettu oikeus tutustua asiakirjoihin ei ole ehdoton oikeus vaan sitä sovelletaan perusoikeuskirjan 52 artiklan 2 kohdan mukaan perussopimuksissa määriteltyjen edellytysten ja rajoitusten mukaisesti. Komissio ei näin ollen loukannut kantajien sananvapautta kieltäytyessään antamasta kyseisiä sopimuksia tietyiltä osin tutustuttaviksi asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklassa säädettyjen poikkeusten nojalla.
236
Kantajien viides kanneperuste on ymmärrettävä siten, että sillä moititaan komissiota lähinnä siitä, että se on loukannut perusoikeuskirjan 11 artiklan 1 kohtaa ja 42 artiklaa, koska – kuten käsiteltävän kanteen tueksi esitettyjen muiden kanneperusteiden tutkinnasta seuraa – se ei ole riittävästi tutkinut, voidaanko kyseisiin sopimuksiin tutustumista koskevan oikeuden osittaista epäämistä pitää ja missä määrin sitä voidaan pitää puuttumisena kantajien oikeuteen tutustua asiakirjoihin, sananvapauteen ja vapauteen vastaanottaa tietoja.
237
Lisäksi on huomattava, etteivät kantajat ole esittäneet erityisiä perusteluja, joilla pyrittäisiin osoittamaan, miten tutustumisoikeuden osittainen epääminen olisi konkreettisesti loukannut heidän perusoikeuksiaan ja ‑vapauksiaan, vaan heidän mukaansa tällaisen rikkomisen toteaminen riippuu lähinnä edellä tarkastelujen kanneperusteiden menestymisestä.
238
Tässä tilanteessa on todettava, samoista syistä, jotka on esitetty edellä 39-46, 151-171 ja 182-188 kohdassa, että perusoikeuskirjan 11 artiklan 1 kohtaa ja 42 artiklaa on loukattu siltä osin kuin on kyse asiakirjassa 1 olevan tahallisuuden määritelmän ja asiakirjoissa 4 ja 7 olevan kaikkien kohtuullisten toimien määritelmän peittämisestä sekä kyseisten sopimusten lahjoituksia ja jälleenmyyntiä koskevien ehtojen ja korvauksia koskevien ehtojen peittämisestä.
239
Koska kantajat eivät sitä vastoin ole esittäneet mitään perusteluja, jotka olisivat riippumattomia edellä tarkasteltujen ensimmäisen, toisen, kolmannen ja neljännen kanneperusteen yhteydessä esitetyistä perusteluista, kiistääkseen sen, ettei muita kuin edellä 238 kohdassa mainittuja tietoja annettu tutustuttaviksi, viides kanneperuste on hylättävä siltä osin kuin on kyse tällaisista tiedoista.
240
Edellä esitetyn perusteella viides kanneperuste on osittain hyväksyttävä.
F Kuudes kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 1049/2001 7 ja 8 artiklan rikkomista siltä osin kuin komissio peitti riidanalaisella päätöksellä tietyt tiedot, jotka se oli luovuttanut aikaisemmin
241
Kantajat väittävät kuudennella kanneperusteellaan, että komissio on rikkonut asetuksen N:o 1049/2001 7 ja 8 artiklaa poistaessaan asiakirjoista 7 ja 11 tietyt tiedot, jotka se oli kuitenkin luovuttanut alkuperäiseen hakemukseen antamallaan ratkaisulla. Kantajien mukaan komissio ei voi pätevästi luovuttaa vähemmän tietoja uudistettuun hakemukseen antamallaan ratkaisulla.
242
Komissio kiistää nämä väitteet.
243
Tässä yhteydessä on riittävää todeta – ilman, että olisi tarpeen ottaa kantaa kysymykseen siitä, voiko komissio uudistettuun hakemukseen antamallaan ratkaisulla peruuttaa tutustumisoikeuden tiettyihin tietoihin, jotka se oli luovuttanut alustavassa kannanotossaan – että käsiteltävässä asiassa komission tarkoituksena ei ollut peruuttaa tutustumisoikeutta asiakirjoissa 7 ja 11 oleviin tietoihin, jotka se oli luovuttanut alustavassa kannanotossaan.
244
Yhtäältä komissio on tosin peittänyt asiakirjoissa 7 ja 11 olevat tietyt tiedot, jotka se oli kuitenkin luovuttanut alkuperäiseen hakemukseen antamallaan ratkaisulla. Riidanalaisessa päätöksessä ei kuitenkaan ole minkäänlaista mainintaa tällaisesta peruuttamisesta. Toisaalta komissio on unionin yleisessä tuomioistuimessa nimenomaisesti vedonnut siihen, ettei kantajilla ollut intressiä esittää tällaista kanneperustetta, koska he ”[olivat] jo laillisesti saaneet – – tutustua asiakirjojen osiin, jotka oli luovutettu alkuvaiheessa”. Lopuksi komissio ei ole esittänyt kantajille pyyntöä siitä, että he olisivat sitoutuneet poistamaan tiedot, jotka heille oli toimitettu.
245
Tässä tilanteessa on todettava, että kantajat ovat säilyttäneet oikeuden tutustua asiakirjoissa 7 ja 11 oleviin tiettyihin tietoihin, jotka heille oli luovutettu heidän alkuperäiseen hakemukseensa annetulla ratkaisulla.
246
Näin ollen kuudes kanneperuste on hylättävä tehottomana.
247
Edellä esitetyn perusteella riidanalainen päätös on kumottava siltä osin kuin siinä evätään laajempi tutustumisoikeus ensinnäkin asiakirjassa 1 olevaan tahallisuuden määritelmään ja asiakirjoissa 4 ja 7 olevaan kaikkien kohtuullisten toimien määritelmään, toiseksi lahjoituksia ja jälleenmyyntejä koskeviin ehtoihin sekä kolmanneksi korvauksia koskeviin ehtoihin.
248
Tässä yhteydessä on muistettava, että unionin yleisen tuomioistuimen tehtävänä ei ole asettaa itseään komission asemaan ja yksilöidä niitä asiakirjojen osia, joihin tutustumista koskeva oikeus olisi pitänyt myöntää kokonaan tai osittain, koska kyseinen toimielin on pannessaan tätä tuomiota täytäntöön SEUT 266 artiklan mukaan velvollinen ottamaan huomioon ne perustelut, jotka tuomiossa on tältä osin esitetty (ks. vastaavasti tuomio 6.7.2006, Franchet ja Byk v. komissio, T‑391/03 ja T‑70/04, EU:T:2006:190, 133 kohta).
IV Oikeudenkäyntikulut
249
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on olennaisilta osin hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kantajien vaatimusten mukaisesti.
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Euroopan komission 15.2.2022 tekemä päätös C(2022) 1038 final kumotaan siltä osin kuin komissio on evännyt laajemman tutustumisoikeuden ensinnäkin tahallisuutta (wilful misconduct) komission ja AstraZenecan tekemässä ennakkohankintasopimuksessa sekä kaikkia kohtuullisia toimia (best reasonable efforts) komission ja Pfizer-BioNTechin tekemässä ennakkohankintasopimuksessa ja komission ja Pfizer-BioNTechin tekemässä hankintasopimuksessa koskevien määritelmien osalta, toiseksi lahjoituksia ja jälleenmyyntiä koskevien ehtojen osalta sekä kolmanneksi vahinkojen korvaamista koskevien ehtojen osalta komission ja kyseisten lääkeyhtiöiden tekemissä covid-19-rokotteiden ostoa koskevissa ennakkohankintasopimuksissa ja hankintasopimuksissa Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan nojalla.
2)
Kanne hylätään muilta osin.
3)
Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien oikeudenkäyntikulut, jotka aiheutuivat kanteen käsittelystä, sellaisena kuin se oli alkuperäisessä muodossaan.
Svenningsen
Mac Eochaidh
Martín y Pérez de Nanclares
Julistettiin Luxemburgissa 17 päivänä heinäkuuta 2024.
Allekirjoitukset
Sisällys
I Asian tausta
II Asianosaisten vaatimukset
III Oikeudellinen arviointi
A Ensimmäinen kanneperuste ja toisen kanneperusteen ensimmäinen osa, jotka koskevat taloudellisten etujen suojaamista koskevan poikkeuksen virheellistä soveltamista tietoihin, jotka eivät kuulu tämän poikkeuksen alaan, perustelujen puutteellisuutta tältä osin sekä tämän poikkeuksen epäjohdonmukaista soveltamista
1. Alustavat huomautukset
2. Perustelut, jotka riidanalaisessa päätöksessä on esitetty määritelmien osittaiselle peittämiselle
B Toinen kanneperuste, joka koskee perustelujen puuttumista taloudellisten etujen suojaamista koskevan poikkeuksen soveltamisen osalta ja asetuksen N:o 1049/2001 rikkomista siltä osin kuin komissio ei tulkinnut suppeasti eikä soveltanut tiukasti edellä mainittua poikkeusta
1. Tutustumisoikeuden epääminen tuotantolaitosten sijainnin osalta
2. Tutustumisoikeuden epääminen osittain teollis- ja tekijänoikeuksia koskevien ehtojen osalta
a) Riidanalaisen päätöksen perustelut
b) Riidanalaisen päätöksen perustelujen paikkansapitävyys
3. Tutustumisoikeuden epääminen osittain käsirahoja tai ennakkomaksuja koskevien ehtojen osalta
a) Riidanalaisen päätöksen perustelut
b) Riidanalaisen päätöksen perustelujen paikkansapitävyys
4. Tutustumisoikeuden epääminen osittain vastuuta ja korvauksia koskevien ehtojen osalta
a) Riidanalaisen päätöksen perustelut
b) Riidanalaisen päätöksen perustelujen paikkansapitävyys
1) Sopimusperusteista vastuuta koskevat ehdot
2) Korvauksia koskevat ehdot
5. Tutustumisoikeuden epääminen osittain toimitusaikataulujen osalta
6. Tutustumisoikeuden epääminen osittain lahjoituksia ja jälleenmyyntiä koskevien ehtojen osalta
7. Päätelmä toisen kanneperusteen osalta
C Kolmas kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 1049/2001 epäjohdonmukaista soveltamista, joka on johtanut tämän asetuksen rikkomiseen ja hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen, koska komissio ei peittänyt samalla tavoin samankaltaisia ehtoja tai tietoja
D Neljäs kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan rikkomista, koska komissio ei ottanut huomioon sitä, että ylivoimainen yleinen etu edellytti pyydettyjen tietojen ilmaisemista
E Viides kanneperuste, joka koskee perusoikeuskirjan 42 artiklan ja 52 artiklan 3 kohdan sekä Euroopan ihmisoikeussopimuksen 10 artiklan 1 kohdan rikkomista
F Kuudes kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 1049/2001 7 ja 8 artiklan rikkomista siltä osin kuin komissio peitti riidanalaisella päätöksellä tietyt tiedot, jotka se oli luovuttanut aikaisemmin
IV Oikeudenkäyntikulut
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: englanti