Ordonanța Curții (Camera a cincea) din 18 iunie 2012 — Amorim Energia BV/Ministério das Finanças e da Administração Pública
(Cauza C-38/11)
„Articolul 104 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul de procedură — Articolele 49 TFUE și 54 TFUE — Articolele 63 TFUE și 65 TFUE — Directiva 90/435/CEE — Articolul 3 alineatul (2) — Legislație fiscală — Impozit pe profit — Impozitarea dividendelor — Reținere la sursă — Scutire — Deținerea unei participații minime în societatea care distribuie dividendele — Condiții — Perioadă minimă de deținere neîntreruptă a respectivei participații — Condiții — Societăți beneficiare rezidente și nerezidente — Diferență de tratament”
1.                     Libera circulație a capitalurilor și libertatea plăților — Dispozițiile tratatului — Domeniu de aplicare — Legislație națională
care vizează preluarea de participații la capitalul unei întreprinderi cu singura intenție de a realiza un plasament financiar,
fără intenția de a influența gestiunea și controlul acesteia — Includere — Inaplicabilitatea dispozițiilor privind libertatea
de stabilire (art. 63 TFUE) (a se vedea punctele 37-39)
2.                     Libera circulație a capitalurilor și libertatea plăților — Restricții — Legislație fiscală — Impozit pe profit — Impozitarea
dividendelor distribuite de o societate rezidentă unei societăți beneficiare nerezidente care are o participație mai mare
de 10 % dar mai mică de 20 % din capitalul social al societății distribuitoare — Scutirea dividendelor distribuite societăților
acționare rezidente care dețin același tip de participații — Inadmisibilitate — Limite — Neutralizare printr-o convenție de
evitare a dublei impuneri a efectelor unei asemenea restricții privind libera circulație a capitalurilor — Apreciere de către
instanța națională (art. 63 TFUE și 65 TFUE) (a se vedea punctele 52-69 și dispozitiv 1)
3.                     Libera circulație a persoanelor — Libertatea de stabilire — Legislație fiscală — Impozit pe profit — Impozitarea dividendelor —
Rambursarea reținerii la sursă aplicate asupra unor dividende distribuite de o societate rezidentă unei societăți rezidente
într-un alt stat membru cu condiția ca aceasta din urmă să dețină o participație mai mare de 20 % în mod neîntrerupt timp
de doi ani — Întârzierea eliminării dublei impuneri a dividendelor — Inadmisibilitate — Limite — Neutralizare printr-o convenție
de evitare a dublei impuneri a efectelor unei asemenea restricții privind libertatea de stabilire — Apreciere de către instanța
națională (art. 49 TFUE și 54 TFUE) (a se vedea punctele 70-84 și dispozitiv 2)
Obiectul
Cerere de decizie preliminară — Supremo Tribunal Administrativo — Interpretarea articolelor 63 și 65 TFUE — Reglementare națională
care supune dividendele distribuite unor societăți nerezidente unui regim fiscal mai puțin favorabil decât cel aplicat dividendelor
distribuite societăților rezidente — Cerința față de societățile nerezidente a unei perioade minime de deținere a acțiunilor
mai lungă și a unei participații la capitalul social minime mai importante
Dispozitivul
1)
Articolele 63 TFUE și 65 TFUE se opun unei reglementări a unui stat membru, precum cea în discuție în cauza principală, care
nu permite ca o societate rezidentă într-un alt stat membru și care deține, într-o societate rezidentă în Portugalia, o participație
mai mare de 10 % dar mai mică de 20 %, să obțină scutirea de impozitul reținut la sursă pe dividendele distribuite de societatea
rezidentă în Portugalia și supune astfel aceste dividende dublei impuneri economice, în timp ce, atunci când dividendele sunt
distribuite societăților acționare rezidente în Portugalia și care dețin același tip de participații, o asemenea dublă impunere
economică este evitată. Atunci când un stat membru invocă o convenție de evitare a dublei impuneri încheiată cu un alt stat
membru, revine instanței naționale obligația de a stabili dacă trebuie să se țină seama de această convenție și, eventual,
să verifice dacă aceasta permite neutralizarea efectelor restricției privind libera circulație a capitalurilor.
2)
Articolele 49 TFUE și 54 TFUE se opun unei reglementări a unui stat membru, precum cea în discuție in cauza principală, care
permite ca o societate rezidentă într-un alt stat membru și care deține, într-o societate rezidentă în Portugalia, o participație
mai mare de 20 %, să obțină rambursarea impozitului reținut la sursă pe dividendele distribuite de societatea rezidentă în
Portugalia numai atunci când a deținut această participație în mod neîntrerupt timp de doi ani și întârzie astfel eliminarea
dublei impuneri economice în raport cu societățile acționare rezidente în Portugalia care dețin același tip de participații.
Atunci când un stat membru invocă o convenție de evitare a dublei impuneri încheiată cu un alt stat membru, revine instanței
naționale obligația de a stabili dacă trebuie să se țină seama de această convenție și, eventual, să verifice dacă aceasta
permite neutralizarea efectelor restricției privind libertatea de stabilire.