62022TJ0448_RES
Lieta T‑448/22
PW
pret
Eiropas Ārējās darbības dienestu
Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2024. gada 2. oktobra spriedums
Civildienests – Līgumdarbinieks – Atteikums atlīdzināt ikgadējos ceļa izdevumus par apgādājamiem bērniem – Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. panta 1. punkts – Atcelšanas prasība – Nelabvēlīgs akts – Lēmums, ar ko tiek pieņemta administrācijas nostāja – Pieņemamība – Labas pārvaldības princips – Rūpības pienākums
Ierēdņu celta prasība – Nelabvēlīgs akts – Jēdziens – Administrācijas atbilde, ko nevar uzskatīt par tādu, ar kuru nosaka galīgo iestādes nostāju atbilstošas informācijas trūkuma dēļ – Izslēgšana
(Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants)
(skat. 31., 33., 34., 41. un 42. punktu)
Ierēdņi – Izdevumu atlīdzināšana – Ikgadējie ceļa izdevumi – Nosacījumi un kārtība – Savienības likumdevēja rīcības brīvība – Vispārīgo īstenošanas noteikumu pieņemšana, kuros paredz samaksu konkrēta mēneša laikā, pamatojoties uz saņēmēja ģimenes apstākļiem – Administrācijas noteikts saprātīgs termiņš, kas ļauj saņēmējam paziņot savu informāciju – Pieļaujamība
(Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. panta 1. punkts)
(skat. 57.–62., 65. un 66. punktu)
Iestāžu akti – Iekšējas vadlīnijas – Jēdziens – Iestādes intranetā publicēta norma – Iekļaušana – Tiesiskās sekas
(skat. 64., 68. un 72. punktu)
Ierēdņu celta prasība – Pamati – Pamats par rūpības pienākumu – Administrācijas veiktā termiņa piemērošanas prasītājam apstrīdēšana – To kļūdu nepaskaidrošana, kuras uzskata par pieļautām, izsverot intereses – Vispārējā atsauce uz Covid‑19 pandēmijas sekām – Atteikums
(Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. pants)
(skat. 78.–80. punktu)
Tiesvedība – Tiesāšanās izdevumi – Nepamatoti vai ļaunprātīgi radīti izdevumi – Iestādes rīcība, kas izraisījusi strīda rašanos
(Vispārējās tiesas Reglamenta 135. panta 2. punkts)
(skat. 85. punktu)
Rezumējums
Šajā spriedumā Vispārējā tiesa noraida PW, Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) līgumdarbinieka, celto prasību par EĀDD netiešo lēmumu noraidīt viņa pieteikumu atlīdzināt viņa apgādājamo bērnu ikgadējos ceļa izdevumus par visu 2020. gadu.
Šajā ziņā Vispārējā tiesa papildina pastāvošo judikatūru attiecībā uz jēdzienu “nelabvēlīgs akts”. Tā arī sniedz precizējumus par ikgadējo ceļa izdevumu raksturu un Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) VII pielikuma 8. panta, kas reglamentē šo izdevumu samaksu, interpretāciju, kā arī iestāžu intranetā pieejamo noteikumu juridisko spēku.
2020. gada februārī prasītājs tika pieņemts darbā Eiropas Savienības delegācijā Vašingtonā (ASV). Prasītāja sieva strādāja Eiropas Parlamentā Briselē (Beļģija). Augstākas pakāpes dēļ prasītāja sieva saņēma ģimenes pabalstus un līdz ar to – ikgadējo ceļa izdevumu samaksu.
Jūnijā prasītājs sazinājās ar EĀDD, lai lūgtu samaksāt ikgadējos ceļa izdevumus par viņa četriem apgādājamiem bērniem, un pēc tam veica vairākas darbības saskaņā ar EĀDD un Atalgojuma un individuālo tiesību biroja (PMO) norādījumiem, lai viņam tiktu samaksāti šie izdevumi.
Tā kā prasītājs nebija ievērojis termiņu ikgadējo ceļa izdevumu samaksas par kārtējo gadu saņēmēja maiņai, proti, 2. maiju, Parlaments 2020. gada jūlijā ikgadējos ceļa izdevumus par pāra bērniem, kas aprēķināti, pamatojoties uz attālumu starp Briseli un Madridi (Spānija), izmaksāja par labu prasītāja sievai.
Prasītājs lūdza koriģēt šo izdevumu samaksu. Ar 2021. gada 18. janvāra elektroniskā pasta vēstuli EĀDD informēja prasītāju, ka, izmaksājot algu februārī, par viņa apgādājamiem bērniem tiks veikts maksājums “2/12”.
Tā kā prasītājs nesaņēma maksājumu, kas bija gaidāms, viņam izmaksājot algu februārī vai martā, viņš vairākkārt atkārtoja savu lūgumu. Ar 2021. gada 29. marta elektroniskā pasta vēstuli PMO informēja prasītāju, ka detalizēta lietas materiālu analīze liecina – viņa apgādājamo bērnu ikgadējo ceļa izdevumu atlīdzināšana jau ir saņemta, viņam izmaksājot algu par 2020. gada augustu, 2020. gada decembri un 2021. gada februāri.
Uzskatot, ka viņam ir tiesības saņemt visu ikgadējo ceļa izdevumu samaksu par apgādājamiem bērniem par 2020. gadu, prasītājs 2021. gada 30. marta elektroniskā pasta vēstulē apstrīdēja PMO norādīto summu. EĀDD uz šo elektroniskā pasta vēstuli neatbildēja.
Prasītājs iesniedza sūdzību par netiešo lēmumu, ar kuru tika atteikts labot attiecīgo izdevumu atlīdzināšanas aprēķinu, kuru EĀDD atzina par nepieņemamu kā novēlotu, un tas uzskatīja, ka prasītājam nelabvēlīgais akts ir 2021. gada 18. janvāra vēstule.
Šajā kontekstā prasītājs vērsās Vispārējā tiesā, lūdzot atcelt netiešo lēmumu.
Vispārējās tiesas vērtējums
Pirmām kārtām, saskaņā ar pastāvīgo judikatūru nelabvēlīgi akti ir tikai tie pasākumi, kurus pieņēmusi kompetentā iestāde, kuru tiesiskās sekas ir saistošas un kuri tieši un nekavējoties var ietekmēt attiecīgās personas intereses, konkrētā veidā grozot tās tiesisko stāvokli, ar ko galīgā veidā tiek noteikts tās statuss iestādē. Nelabvēlīga akta kvalifikācija nav atkarīga no akta formas vai nosaukuma, bet tiek noteikta pēc būtības.
Šajā ziņā Vispārējā tiesa konstatē, ka EĀDD 2021. gada 18. janvāra elektroniskā pasta vēstulē sniegtā informācija nav pietiekama, lai ļautu prasītājam saprast, ka viņam ir atteikts samaksāt kopējo summu. Līdz ar to šo elektroniskā pasta vēstuli nevar uzskatīt par tādu, kurā ir noteikta EĀDD galīgā nostāja attiecībā uz ikgadējo ceļa izdevumu samaksu par prasītāja apgādībā esošiem bērniem. Tātad šī elektroniskā pasta vēstule nevar būt trīs mēnešu termiņa sākums, kas paredzēts Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktā.
No tā izriet, ka prasītājam bija pamats 2021. gada 30. martā iesniegt administrācijai lūgumu, aicinot to attiecībā uz viņu pieņemt lēmumu. Atbildes nesniegšana uz šo lūgumu četru mēnešu laikā no lūguma iesniegšanas dienas saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu uzskatāma par netiešu noraidošu lēmumu, un prasītājs 2021. gada 28. oktobrī pamatoti ir iesniedzis sūdzību par tā atcelšanu, ievērojot Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktā paredzēto trīs mēnešu termiņu.
Otrām kārtām, attiecībā uz Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. pantu – Vispārējā tiesa norāda, ka tā mērķis ir ļaut ierēdnim un viņa apgādājamām personām vismaz reizi gadā doties uz ierēdņa izcelsmes vietu, lai tur saglabātu ģimenes, sociālās un kultūras saites. Tomēr likumdevējs, īstenojot savu rīcības brīvību, ir nolēmis, ka Savienības civildienesta locekļiem tiks atlīdzināti ikgadējie ceļa izdevumi, kas radušies saistībā ar ikgadējo atvaļinājumu, lai gan nevienā augstāka juridiska spēka Savienības tiesību vai starptautiskās kārtības tiesību normā tam nav noteikts pienākums atzīt šādas tiesības ierēdņiem un viņu ģimenes locekļiem. Līdz ar to tam ir plaša rīcības brīvība, nosakot šādas atmaksāšanas nosacījumus un kārtību.
Tādējādi, lai apmaksātu ikgadējos ceļa izdevumus par apgādājamiem bērniem termiņā, kas paredzēts Komisijas pieņemtajos Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. panta vispārīgajos īstenošanas noteikumos (turpmāk tekstā – “VĪN”), kas piemērojami EĀDD, PMO ir noteicis šajā pantā paredzēto termiņu pieteikuma iesniegšanai 2. maijā, un minētajā pantā ir noteikts, kura no vecāku izcelsmes vietām tiks ņemta vērā kā maksāšanas bāze. Proti, šāda termiņa noteikšana ir gan saprātīga, gan nepieciešama, lai nodrošinātu, ka administrācija izskata daudzas lietas un ka ikgadējie ceļa izdevumi tiek apmaksāti VĪN paredzētajā termiņā.
Šajā ziņā intranetā publicētais noteikums, kas ietver 2. maija termiņu, atspoguļo EĀDD netiešo lēmumu pieskaņoties režīmam, kas piemērojams abām darbinieku kategorijām, proti, personālam, kas pilda pienākumus Savienībā, un personālam, kas pilda pienākumus ārpus Savienības. Tādējādi tā ir iekšēja pamatnostādne, kuras mērķis ir garantēt attiecīgajiem ierēdņiem vienādu attieksmi attiecībā uz ikgadējo ceļa izdevumu samaksu. Proti, iestādes lēmums, kurš paziņots visam personālam un kurā precizēti kritēriji un procedūra, kas piemērojama tās rīcības brīvības īstenošanas kontekstā, uzskatāms par iekšēju instrukciju, kas kā tāda jāuzskata par rīcības normu, kuru administrācija pati sev ir noteikusi par saistošu un no kuras tā nevar atkāpties, nepaskaidrojot cēloņus, kuri tai liek šādi rīkoties, jo pretējā gadījumā tiktu pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips.
Turklāt, ņemot vērā maksājuma vienotas likmes raksturu un VĪN noteikto termiņu tā veikšanai, PMO nav pārsniedzis savu rīcības brīvību, nosakot, ka Civildienesta noteikumu [VII pielikuma] 8. panta 1. punktā paredzētais pieteikums nevar būt ar atpakaļejošu spēku. Proti, šī termiņa ievērošana nav nosacījums ikgadējo ceļa izdevumu samaksai, kas ir Civildienesta noteikumos paredzētas tiesības un kas tiks veikta vienam vai otram vecākam, bet tās mērķis ir vienīgi ļaut administrācijai laikus iegūt informāciju par ģeogrāfisko attālumu, uz kuru pamatojoties tiek aprēķināta maksājuma summa.
Turklāt prasītājs nevar pamatoti apgalvot, ka viņš nav zinājis par laulāto kopīgā pieteikuma iesniegšanas termiņu, kas paredzēts Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. panta 1. punktā. Šis termiņš EĀDD darbiniekiem pieejams intraneta lapā, un ar to pietiek, lai pierādītu, ka ar to ir iepazinušies dienestā esošie ierēdņi un darbinieki, kuriem tai ir piekļuve.
Līdz ar to, ņemot vērā to, ka prasītāja un viņa laulātās kopīgais lūgums ir iesniegts novēloti, EĀDD nav pārkāpis Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. panta 1. punktu, atsakoties veikt pilnu maksājumu par ikgadējiem ceļa izdevumiem par prasītāja apgādībā esošiem bērniem, pamatojoties uz attālumu starp Madridi un Vašingtonu.