TIESAS SPRIEDUMS (otrā palāta)
2026. gada 16. aprīlī (*)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vide – Gaisa piesārņojums – Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma – Direktīva 2003/87/EK – Pārejas noteikumi par bezmaksas kvotu piešķiršanu – 10.a pants – Dalībvalsts tiesiskais regulējums par nodokļa par oglekļa dioksīda (CO2) emisiju uzlikšanu operatoriem, kuri bez maksas saņem ievērojamu skaitu emisijas kvotu
Lietā C‑519/24
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Veszprémi Törvényszék (Vesprēmas tiesa, Ungārija) iesniegusi ar 2024. gada 8. jūlija lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2024. gada 29. jūlijā, tiesvedībā
Nitrogénművek Vegyipari Zrt.
pret
Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága,
TIESA (otrā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja K. Jirimēe [K. Jürimäe], Tiesas priekšsēdētājs K. Lēnartss [K. Lenaerts], kas pilda otrās palātas tiesneša funkcijas, tiesneši F. Šalīns [F. Schalin] (referents), M. Gavalecs [M. Gavalec] un Z. Čehi [Z. Csehi],
ģenerāladvokāte: T. Čapeta [T. Ćapeta],
sekretārs: I. Illēši [I. Illéssy], administrators,
ņemot vērā rakstveida procesu un 2025. gada 25. jūnija tiesas sēdi,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–        Nitrogénművek Vegyipari Zrt. vārdā – P. Bibók, Zs. Okányi un D. Zlati, ügyvédek,
–        Ungārijas valdības vārdā – M. Z. Fehér un K. Szíjjártó, pārstāvji,
–        Eiropas Komisijas vārdā – A. Armenia, B. Béres, B. De Meester un G. Wils, pārstāvji,
noklausījusies ģenerāladvokātes secinājumus 2025. gada 9. oktobra tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1        Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt:
–        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK (2003. gada 13. oktobris), ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Savienībā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV 2003, L 275, 32. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 14. marta Direktīvu (ES) 2018/410 (OV 2018, L 76, 3. lpp.) (turpmāk tekstā – “Direktīva 2003/87”), 5., 7. un 20. apsvērumu, 1. pantu, 3. panta f) punktu, kā arī 10. un 11. pantu;
–        LESD 18., 49. un 56. pantu;
–        Eiropas Savienības Pamattiesību Hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 17. un 21. pantu;
–        1950. gada 4. novembrī Romā parakstītās Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (turpmāk tekstā – “ECPAK”) 14. pantu un 1952. gada 20. martā Parīzē parakstītā ECPAK Pirmā papildu protokola 1. pantu.
2        Šis lūgums iesniegts saistībā ar tiesvedību starp Ungārijā reģistrēto akciju sabiedrību
Nitrogénművek Vegyipari Zrt., kas darbojas slāpekļa mēslojuma ražošanas nozarē (turpmāk tekstā – “Nitrogénművek”), un Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Valsts nodokļu un muitas pārvaldes Sūdzību direkcija, Ungārija) par maksājamo nodokli par oglekļa dioksīda (CO2) emisijas kvotām (turpmāk tekstā – “nodoklis par CO2 emisijas kvotām”) sakarā ar dalībvalsts tiesiskajā regulējumā paredzēto emisijas kvotu lietošanu bez maksas.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
3        Direktīvas 2003/87 5., 7. un 20. apsvēruma formulējums ir šāds:
“(5)      [Eiropas] Savienība un dalībvalstis ir vienojušās par šo saistību izpildi, lai kopīgi samazinātu Kioto [(Japāna)] protokolā noteiktās antropogēnās siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas saskaņā ar [Padomes] Lēmumu 2002/358/EK [(2002. gada 25. aprīlis) par ANO Vispārējai konvencijai par klimata pārmaiņām pievienotā Kioto Protokola apstiprināšanu Eiropas Kopienas vārdā un no tā izrietošo saistību kopīgu izpildi (OV 2002, L 130, 1. lpp.)]. Šīs direktīvas mērķis ir palīdzēt pilnīgāk izpildīt Eiropas Savienības un dalībvalstu saistības, izmantojot efektīvu Eiropas siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju kvotu tirgu, pēc iespējas mazāk traucējot ekonomisko attīstību un nodarbinātību.
[..]
(7)      Kopienas noteikumi attiecībā uz dalībvalstu veikto kvotu sadali ir nepieciešami, lai saglabātu iekšējā tirgus integritāti un izvairītos no konkurences izkropļošanas.
[..]
(20)      Šī direktīva sekmēs to tehnoloģiju izmantošanu, kurām lielāka energoefektivitāte, ietverot koģenerāciju, kurās rodas mazāk emisiju uz izlaides vienību [..].”
4        Šīs direktīvas 1. panta “Priekšmets” pirmajā daļā noteikts:
“Ar šo direktīvu izveido sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Savienībā (turpmāk “ES ETS”), lai veicinātu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju samazināšanos rentablā un ekonomiski efektīvā veidā.”
5        Minētās direktīvas 3. pantā “Definīcijas” noteikts:
“Šajā direktīvā izmantotas šādas definīcijas:
[..]
f)      “operators” nozīmē jebkuru personu, kas ekspluatē vai kontrolē iekārtu, vai gadījumos, kad to paredz attiecīgās valsts tiesību akti, personu, kurai deleģētas ekonomiskas pilnvaras attiecībā uz iekārtas tehnisku funkcionēšanu;”.
6        Šīs direktīvas 10. panta “Kvotu izsole” 1. punkta pirmajā un otrajā daļā noteikts:
“Sākot ar 2019. gadu, dalībvalstis izsola visas kvotas, kas nav piešķirtas bez maksas saskaņā ar šīs direktīvas 10.a un 10.c pantu un kas nav ieskaitītas tirgus stabilitātes rezervē, kura izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu (ES) 2015/1814 [(2015. gada 6. oktobris) par Savienības siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas tirgus stabilitātes rezerves izveidi un darbību un ar ko groza Direktīvu 2003/87/EK (OV 2015, L 264, 1. lpp.)] (“tirgus stabilitātes rezerve”), vai anulētas saskaņā ar šīs direktīvas 12. panta 4. punktu.
Sākot ar 2021. gadu un neskarot iespējamu samazinājumu, ievērojot 10.a panta 5.a punktu, izsolāmā kvotu daļa ir 57 %.”
7        Direktīvas 2003/87 10.a panta “Savienības mēroga pagaidu noteikumi, lai saskaņotu bezmaksas kvotu piešķiršanu” 1. un 6. punktā noteikts:
“1.      [Eiropas] Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 23. pantu, lai šo direktīvu papildinātu attiecībā uz Savienības mēroga un pilnībā saskaņotiem noteikumiem par šā panta 4., 5., 7. un 19. punktā minēto kvotu sadali.
[..]
6.      Dalībvalstīm saskaņā ar [..] otro un ceturto daļu būtu jāpieņem finansiāli [finansēšanas] pasākumi par labu nozarēm vai apakšnozarēm, kurās pastāv reāls oglekļa emisiju pārvirzes risks, kam par iemeslu ir ievērojamas netiešās izmaksas, kuras faktiski rada siltumnīcefekta gāzu emisiju izmaksu iekļaušana elektroenerģijas cenā, ar noteikumu, ka šādi finansiālie [finansēšanas] pasākumi atbilst noteikumiem par valsts atbalstu un jo īpaši nerada nepamatotus konkurences kropļojumus iekšējā tirgū. [..]
[..]”
Ungārijas tiesības
2017. gada Likums Nr. CL
8        Adózás rendjéről szóló 2017. évi CL. törvény (2017. gada Likums Nr. CL par nodokļu procesa kodeksu; Magyar Közlöny 2017/192) 195. pantā noteikts:
“Ja nodokļu maksātājs ir iesniedzis šādu papildu deklarāciju, Nodokļu administrācija, neveicot nekādu pārbaudi, lēmumu par papildu deklarāciju pieņem piecpadsmit dienu laikā pēc tās iesniegšanas, ja minētās papildu deklarācijas vienīgais iemesls ir tas, ka tiesību norma, ar kuru pamatots nodokļu maksāšanas pienākums, neatbilst Konstitūcijai vai saistošam Eiropas Savienības tiesību aktam vai ja pašvaldības rīkojums ir pretrunā kādai citai tiesību normai, ja vien Alkotmánybíróság [(Konstitucionālā tiesa, Ungārija)], Kúria [(Augstākā tiesa, Ungārija)] vai Eiropas Savienības Tiesa līdz papildu deklarācijas iesniegšanas dienai vēl nav spriedušas par šo jautājumu vai ja šī papildu deklarācija neatbilst publicētajam nolēmumam.”
Valdības dekrēts Nr. 320/2023
9        2023. gada 17. jūlija a jelentős térítésmentes kibocsátásiegység‑kiosztásban részesülő létesítmény üzemeltetőjét érintő egyes veszélyhelyzeti szabályokról szóló 320/2023. (VII. 17.) Kormányrendelet (Valdības dekrēts Nr. 320/2023 par noteikumiem iekārtu operatoriem, kam ārkārtējā situācijā piešķirts ievērojams bezmaksas emisijas kvotu apjoms; MagyarKözlöny 2023/106; turpmāk tekstā – “Valdības dekrēts Nr. 320/2023”) tika pieņemts pēc tam, kad Ungārijas iestādes bija izsludinājušas krīzes situāciju sakarā ar Krievijas karu pret Ukrainu. Ar to tika ieviesti divi nodokļi, kas uzliekami operatoriem, kuri ES ETS ietvaros bez maksas saņem ievērojamu skaitu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu. Saskaņā ar 4. pantu šis dekrēts stājas spēkā trešajā dienā pēc tā publicēšanas (tā notika 2023. gada 17. jūlijā).
10      Saskaņā ar Valdības dekrēta Nr. 320/2023 1. panta 1. punktu par tādas iekārtas operatoru, par kuru tas bez maksas saņem ievērojamu skaitu emisijas kvotu, ir uzskatāms ikviens operators, kura iekārtai ir produkta līmeņatzīmes [etalona] apakšiekārta, kas definēta Komisijas Deleģētajā regulā (ES) 2019/331 (2018. gada 19. decembris), ar ko nosaka Savienības mēroga pārejas noteikumus saskaņotai bezmaksas emisijas kvotu iedalei saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 10.a pantu (OV 2019, L 59, 8. lpp.), vai procesa emisijas apakšiekārta šīs deleģētās regulas izpratnē un kura iekārta vai apakšiekārta:
–        trīs gados pirms attiecīgā gada bija radījusi dokumentētu CO2 emisiju, kas pārsniedz vidēji 25 000 tonnu gadā, un
–        iepriekšējā gadā pirms attiecīgā gada bez maksas ir saņēmusi kvotas, kas līdzvērtīgas vismaz 50 % no dokumentētās CO2 emisijas vidējā apjoma trīs gados pirms attiecīgā gada.
11      Prejudiciālie jautājumi attiecas tikai un vienīgi uz pirmo ar šo dekrētu ieviesto nodokli, proti, nodokli par CO2 emisijas kvotām 36 EUR apmērā par katru operatora izmešu tonnu gadā. Deklarācija par šā nodokļa aprēķina bāzi ir jāiesniedz un nodoklis ir jāsamaksā līdz 31. maijam nākamajā gadā pēc attiecīgā taksācijas gada. Attiecībā uz 2023. gadu ar nodokli par CO2 emisijas kvotām tika aplikts viss gada laikā radīto izmešu apjoms, tātad arī par laiku pirms minētā dekrēta stāšanās spēkā.
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
12      Nitrogénművek, attiecībā uz kuru ir piemērojams Valdības dekrēts Nr. 320/2023, tika atzīta par pirmā ar šo dekrētu ieviestā nodokļa maksātāju.
13      Pamatojoties uz 2017. gada Likuma Nr. CL 195. pantu, tā 2023. gada 21. decembrī iesniedza Nemzeti Adó- és Vámhivatal Veszprém Vármegyei Adó- és Vámigazgatósága (Valsts nodokļu un muitas pārvaldes Vesprēmas Nodokļu un muitas direkcija, Ungārija) deklarācijas paškorekciju attiecībā uz nodokli par CO2 emisijas kvotām, taču šī iestāde to noraidīja, jo uzskatīja, ka valdības dekrēta normas ir spēkā un ir piemērojamas arī attiecībā uz pieteicēju. Tā norādīja, ka savas nodokļu saistības attiecībā uz laikposmu no 2023. gada 1. aprīļa līdz 30. jūnijam plāno samazināt par 2 561 256 000 Ungārijas forintu (HUF).
14      Tā citastarp apšaubīja Valdības dekrēta Nr. 320/2023 atbilstību Ungārijas Konstitūcijai (Magyarország Alaptörvénye) un Savienības tiesību aktiem.
15      Tā kā Valsts nodokļu un muitas pārvaldes Vesprēmas Nodokļu un muitas direkcija un pēc tam arī Valsts nodokļu un muitas pārvaldes Sūdzību direkcija būtībā noraidīja Nitrogénművek iesniegto  nodokļa deklarācijas paškorekciju, nupat minētā vērsās pie iesniedzējtiesas – Veszprémi Törvényszék (Vesprēmas tiesa, Ungārija).
16      Tiesvedībā minētajā tiesā Nitrogénművek apgalvo, ka nodoklis par CO2 emisijas kvotām, kas ir tieši saistīts ar CO2 emisijas bezmaksas kvotām, kuras piešķirtas uz Direktīvas 2003/87 pamata, nav saderīgs ar ES ETS mērķiem. Turklāt Valdības dekrēts Nr. 320/2023 esot diskriminējošs, radot šķēršļus Līgumos nostiprināto pamatbrīvību izmantošanai, apdraudot pakalpojumu sniegšanas brīvību, brīvību veikt uzņēmējdarbību un tiesības uz īpašumu un varētu ietilpt tiesību aktu par valsts atbalstu darbības jomā.
17      Iesniedzējtiesai ir šaubas par nodokļa par CO2 emisijas kvotām saderību ar Direktīvu 2003/87. Tā uzskata, ka atbildes uz šajā lietā uzdotajiem jautājumiem nav iespējams nepārprotami izsecināt no Tiesas judikatūras, jo tās spriedumiem, uz kuriem atsaucas Nitrogénművek, bija priekšmets, kas atšķiras no tajā izskatāmā pieteikuma priekšmeta.
18      Šādos apstākļos Veszprémi Törvényszék (Vesprēmas tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)      Vai [Direktīvas 2003/87] mērķi un noteikumi – it īpaši, kaut gan ne tikai tās 1., 10. un 11. pants un 5., 7. un 20. apsvērums – ir jāinterpretē – vai tos var interpretēt – tādējādi, ka tiem ir pretrunā valsts pasākums [(Valdības dekrēts Nr. 320/2023)], ar kuru:
–        a posteriori apliek emisijas, kas radušās emisijas kvotu izmantošanas rezultātā, ar nodokļu slogu (maksājuma atskaitīšana);
–        a posteriori apliek emisijas, kas radušās bezmaksas emisijas kvotu izmantošanas rezultātā, ar nodokļu slogu (maksājuma atskaitīšana);
–        a posteriori apliek emisijas, kas radušās bezmaksas emisijas kvotu izmantošanas rezultātā, ar nodokļu slogu (maksājuma atskaitīšana), kura sekas ir atņemt bezmaksas emisijas kvotām to vērtību un kompensējošo ietekmi;
–        a posteriori apliek emisijas, kas radušās bezmaksas emisijas kvotu izmantošanas rezultātā, ar nodokļu slogu (maksājuma atskaitīšana), kura rezultātā operatori tiek atturēti no savu emisiju samazināšanas, vides efektivitātes uzlabošanas vai ieguldījumiem videi draudzīgākās tehnoloģijās;
–        a posteriori apliek emisijas, kas radušās bezmaksas emisijas kvotu izmantošanas rezultātā, ar nodokļu slogu (maksājuma atskaitīšana), kura uzlikšanas mērķis nav nekādi saistīts ne ar vides aizsardzību, ne ar [ES ETS] un tās mērķiem, jo vienīgais nolūks un pamats atļaujai uzlikt šādu nodevu, gluži pretēji, ir novērst bruņotu konfliktu un humanitāro katastrofu sekas Ungārijas kaimiņvalstīs?
2)      Ievērojot diskriminācijas aizliegumu, kas izriet no [LESD] 18., 49. un 56. panta, [Hartas] 21. panta un [ECPAK] 14. panta, vai [Direktīvas 2003/87] 3. panta f) punktā minētais jēdziens “operators” ir jāinterpretē – vai to var interpretēt – tādējādi, ka tam pretrunā ir valsts pasākums [(Valdības dekrēts Nr. 320/2023)], kas neattaisnoti un patvaļīgi, un bez pamatojuma ar primāru vispārējo interešu apsvērumu diskriminē noteiktu šādu operatoru kategoriju salīdzinājumā ar operatoriem, kas nav ietverti tā darbības jomā?
3)      Vai LESD 18., 49. un 56. pants ir jāinterpretē – vai tos var interpretēt – tādējādi, ka tiem pretrunā ir valsts pasākums [(Valdības dekrēts Nr. 320/2023)], kas ierobežo šo brīvību īstenošanu un kas:
–        neattaisnoti un patvaļīgi, un bez pamatojuma ar primāru vispārējo interešu apsvērumu diskriminē noteiktu operatoru kategoriju [Direktīvas 2003/87] 3. panta f) punkta izpratnē, pakļaujot tos atšķirīgam (stingrākam) regulējumam;
–        patvaļīgi un bez pamatojuma ar primāru vispārējo interešu apsvērumu definē piemērojamību personām (ratione personae) un nav piemērots, lai sasniegtu pilnvarojuma mērķus, atbilstoši kuriem tas tika pieņemts; un
–        ir ieviests pēkšņi un neprognozējami, no tā publicēšanas līdz spēkā stāšanās brīdim atvēlot tikai trīs dienas, vienlaikus uzliekot a posteriori pienākumus ar atpakaļejošu spēku attiecībā uz notikumiem pirms tā stāšanās spēkā?
4)      Vai tiesību uz īpašumu aizsardzība, ko garantē Hartas 17. pants un ECPAK Pirmā papildu protokola 1. pants, ir jāinterpretē – vai tos var interpretēt – tādējādi, ka tiem pretrunā ir valsts pasākums [(Valdības dekrēts Nr. 320/2023)], kuram ir konfiscējošs raksturs un kurš pilnībā liedz tā piemērošanas jomā esošajiem operatoriem gūt peļņu tuvākajā nākotnē, kas ir nesamērīga un nepieļaujama iejaukšanās?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
19      Vispirms jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru ar LESD 267. pantu ieviestajā valsts tiesu un Tiesas sadarbības procedūrā Tiesai ir jāsniedz valsts tiesai noderīga atbilde, kas palīdzētu tai atrisināt strīdu, kuru izskata valsts tiesa. Šajā nolūkā Tiesai vajadzības gadījumā ir jāpārformulē tai uzdotie jautājumi (spriedums, 2021. gada 29. aprīlis, Granarolo, C‑617/19, EU:C:2021:338, 32. punkts).
20      Apstāklis, ka valsts tiesa savu lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu formāli ir formulējusi, atsaucoties uz noteiktām Savienības tiesību normām, neliedz Tiesai sniegt šai tiesai visus interpretācijas elementus, kas tai var būt noderīgi, izspriežot izskatāmo lietu, neatkarīgi no tā, vai minētā tiesa savu jautājumu formulējumā uz tiem ir vai nav atsaukusies. Tiesas ziņā ir no visa valsts tiesas iesniegtās informācijas kopuma, it īpaši no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu pamatojuma, izdalīt Savienības tiesību elementus, kuriem, ņemot vērā strīda priekšmetu, ir nepieciešama interpretācija (spriedums, 2021. gada 29. aprīlis, Granarolo, C‑617/19, EU:C:2021:338, 33. punkts).
21      Šajā gadījumā pamatlietā runa būtībā ir par to, vai tiesisks ir Valdības dekrēts Nr. 320/2023, ar kuru uzlikts nodoklis par siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotām. Saskaņā ar šā dekrēta 3. pantu šā nodokļa [aprēķina] bāze ir operatora, kurš ir šā nodokļa maksātājs, radītās emisijas apjoms CO2 tonnu izteiksmē un Ungārijas forintos noteiktā likme ir ekvivalenta 36 EUR par katru CO2 tonnu. No lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka saskaņā ar minētā dekrēta 1. pantu minēto nodokli uzliek ikvienam operatoram, kurš ES ETS ietvaros bez maksas saņem ievērojamu skaitu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu un kuram ir iekārta vai produkta līmeņatzīmes [etalona] apakšiekārta un/vai procesa emisijas apakšiekārta, un kura iekārtai vai apakšiekārtai, pirmkārt, trīs gados pirms attiecīgā gada bija dokumentēta CO2 emisija, kas pārsniedz vidēji 25 000 tonnu gadā un, otrkārt, iepriekšējā gadā pirms attiecīgā gada bez maksas ir piešķirtas kvotas, kas līdzvērtīgas vismaz 50 % no dokumentētās CO2 emisijas vidējā apjoma trīs gados pirms attiecīgā gada.
22      Lai gan Direktīvas 2003/87 sākotnējā redakcijā CO2 bezmaksas kvotu piešķiršana tik tiešām bija reglamentēta 10. pantā, pēc Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/29/EK (2009. gada 23. aprīlis), ar ko Direktīvu 2003/87/EK groza, lai uzlabotu un paplašinātu Kopienas siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju kvotu tirdzniecības sistēmu (OV 2009, L 140, 63. lpp.), pieņemšanas šajā ziņā nozīmīgā norma ir Direktīvas 2003/87 10.a pants. Tātad pirmā jautājuma kontekstā ir jāinterpretē šīs direktīvas 10.a pants.
23      Ņemot vērā izklāstītos apsvērumus, ir uzskatāms, ka ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Direktīvas 2003/87 1. un 10.a pants kopsakarā ar šīs direktīvas 5., 7. un 20. apsvērumu jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, ar kuru speciāli tādam ekonomikas dalībniekam, kurš ES ETS ietvaros bez maksas saņem ievērojamu skaitu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu, ir uzlikts nodoklis par CO2 emisijas kvotām par tā produkta līmeņatzīmes [etalona] un/vai procesa emisijas iekārtu, ja šim tiesiskajam regulējumam ir tādas sekas, ka tiek neitralizēta šādu kvotu piešķiršanas kompensējošā iedarbība, un ja tas ir pretrunā mērķiem saglabāt konkurētspēju un izvairīties no oglekļa emisijas pārvirzes.
24      Vispirms – kā izriet no Direktīvas 2003/87 1. panta, ar šo direktīvu Savienībā ir izveidota ES ETS, lai rentabli un ekonomiski efektīvi veicinātu CO2 emisijas samazināšanos (spriedums, 2018. gada 12. aprīlis, PPC Power, C‑302/17, EU:C:2018:245, 18. punkts).
25      Tiesa vairākkārt ir nospriedusi, ka Direktīvas 2003/87 galvenais mērķis ir būtiski samazināt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas. Šis mērķis ir jāsasniedz, ievērojot virkni apakšmērķu un izmantojot vairākus instrumentus. Galvenais instruments šajā ziņā ir ES ETS. Pārējie apakšmērķi, kuri jāsasniedz ar minēto sistēmu, citastarp, kā norādīts šīs direktīvas 5. un 7. apsvērumā, ir ekonomikas izaugsmes un nodarbinātības, kā arī iekšējā tirgus integritātes un konkurences apstākļu saglabāšana (spriedums, 2013. gada 17. oktobris, Iberdrola u.c., C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11 un C‑640/11, EU:C:2013:660, 43. punkts un tajā minētā judikatūra).
26      Kā minēts arī Direktīvas 2003/87 20. apsvērumā, cits ES ETS apakšmērķis ir sekmēt šīs emisijas mazināšanu, izmantojot tādus tehnoloģiju uzlabojumus kā tehnoloģijas ar lielāku energoefektivitāti, kurās rodas mazāk emisijas uz katru [ražošanas] izlaides vienību.
27      Šajā ziņā jāuzsver: lai šādos apstākļos sasniegtu mērķi samazināt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju, Direktīva 2003/87 ir balstīta uz kvotu ekonomisko vērtību, lai mudinātu uzņēmumus samazināt emisiju, un šajā nolūkā ar minēto direktīvu ir ieviesta ES ETS. Tādējādi uzņēmums tam piešķirtās emisijas kvotas var izlietot vai pārdot – atkarībā no to vērtības tirgū un potenciālās peļņas (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2013. gada 17. oktobris, Iberdrola u.c., C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11 un C‑640/11, EU:C:2013:660, 47., 49. un 55. punkts, kā arī 2018. gada 12. aprīlis, PPC Power, C‑302/17, EU:C:2018:245, 24. punkts).
28      Šajā kontekstā emisijas kvotu piešķiršana bez maksas ir paredzēta tam, lai izvairītos no tā, ka Savienības nozares zaudētu konkurētspēju, kas varētu izraisīt ražošanas darbības pārcelšanu un tā dēvēto “oglekļa dioksīda emisijas pārvirzi” (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2013. gada 17. oktobris, Iberdrola u.c., C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11 un C‑640/11, EU:C:2013:660, 39. punkts, kā arī 2015. gada 26. februāris, ŠKO‑Energo, C‑43/14, EU:C:2015:120, 28. punkts). Lai sasniegtu šo mērķi saistībā ar Savienības nozaru konkurētspēju, Direktīvas 2003/87 10.a pantā tika iekļauts pārejas noteikumu kopums par emisijas bezmaksas kvotu piešķiršanu. Piemēram, šā panta 1. punkta pirmajā daļā ir paredzēts, ka Komisija ir pilnvarota uz šīs direktīvas 23. panta pamata pieņemt deleģētos aktus, lai minēto direktīvu papildinātu ar Savienības mērogā pilnīgi saskaņotiem noteikumiem attiecībā uz šīs direktīvas 10.a panta 4., 5., 7. un 19. punktā minēto kvotu piešķiršanu. Savukārt šīs direktīvas 10.a panta 1. punkta otrajā līdz ceturtajā daļā un 2. punktā ir konkretizēta aprēķināšanas metode, kā arī kvotu bezmaksas piešķiršanas kārtība pēc līmeņatzīmju [etalonu] ex ante noteikšanas katram produktam atsevišķi, kura izmantojama attiecībā uz katru nozari un apakšnozari.
29      Ar Direktīvas 2003/87 10.a panta 6. punkta pirmo un ceturto daļu dalībvalstis būtībā ir pilnvarotas attiecībā uz nozarēm vai apakšnozarēm, kas to ievērojamo netiešo izmaksu dēļ, kuras faktiski rodas, siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas izmaksas iekļaujot elektroenerģijas cenā, faktiski ir pakļautas oglekļa emisijas pārvirzes riskam, veikt finansēšanas pasākumus, ja vien šie finansēšanas pasākumi ir saderīgi ar noteikumiem par valsts atbalstu un citastarp neizraisa neattaisnojamus konkurences izkropļojumus iekšējā tirgū.
30      Šajā ziņā ģenerāladvokātes secinājumu 54. punktā ir norādīts, ka noteikumi par šo piešķiršanu ir pilnīgi saskaņoti Savienības mērogā. Tas citastarp izriet no Direktīvas 2009/29 23. apsvēruma, kurā teikts, ka, “lai mazinātu konkurences kropļojumus [Savienībā], būtu jāparedz, ka pagaidu bezmaksas kvotas iekārtām piešķir, ievērojot saskaņotus [Savienības] mēroga noteikumus”.
31      Turklāt Tiesa ir nospriedusi, ka, pieņemot Direktīvas 2003/87 10.a panta 1. punktu, Savienības likumdevējs bija uzsvēris pilnīgas saskaņošanas nepieciešamību, paredzēdams, ka “Komisija pieņem [Savienības] mērogā pilnībā saskaņotus īstenošanas noteikumus kvotu saskaņotai sadalei”, un norādījis Komisijai, pēc kādiem kritērijiem saskaņošana ir jāveic, proti, būtībā balstoties uz katras nozares un apakšnozares līmeņatzīmēm (etaloniem) (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 22. jūnijs, DK Recycling und Roheisen/Komisija, C‑540/14 P, EU:C:2016:469, 52. punkts).
32      Turklāt Tiesa ir atzinusi, ka, paredzēdams šādu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas bezmaksas kvotu piešķiršanas metodi, kas ir pilnībā saskaņota nozares līmenī, Savienības likumdevējs ir konkretizējis būtisku prasību līdz minimumam samazināt konkurences izkropļojumus iekšējā tirgū (spriedums, 2016. gada 22. jūnijs, DK Recycling und Roheisen/Komisija, C‑540/14 P, EU:C:2016:469, 53. punkts).
33      Izklāstītie apsvērumi liecina: lai gan neviena no šīm normām neietver tieši formulētu ierobežojumu dalībvalstīm veikt tādus pasākumus nodokļu jomā, kuri varētu ekonomiski ietekmēt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotas, tomēr šādu pasākumu veikšana nevar apdraudēt to Direktīvas 2003/87 mērķu sasniegšanu, kuri atgādināti šā sprieduma 27. un 29. punktā. Proti, ES ETS pienācīgai darbībai ir nepieciešams, lai dalībvalsts pasākums nodokļu jomā neierobežotu stimulu mazināt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju tiktāl, ka tā izzustu pavisam.
34      Šajā gadījumā – kā izriet no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu – Ungārijas nodoklim par CO2 emisijas kvotām ir raksturīgs tas, ka, pirmkārt, ar to būtībā nodoklis par siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotām ir uzlikts ikvienam iekārtas operatoram, kurš bez maksas saņem ievērojamu skaitu emisijas kvotu un kura iekārta ietver produkta līmeņatzīmes [etalona] apakšiekārtu un/vai procesa emisijas apakšiekārtu un rada dokumentētu CO2 emisiju, kas pārsniedz vidēji 25 000 tonnu gadā, un bez maksas ir saņēmusi kvotas, kuras līdzvērtīgas vismaz 50 % no dokumentētās CO2 emisijas vidējā apjoma, un, otrkārt, tā apmērs ir 36 EUR par katru šā operatora radītās CO2 emisijas tonnu.
35      Tomēr, tā kā šāds nodoklis tiek speciāli uzlikts konkrētiem ekonomikas dalībniekiem, kuri bez maksas saņem siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotas, tam ir tādas sekas, ka šiem operatoriem ir liegts stimuls ieguldīt emisijas mazināšanas pasākumos maksājamā nodokļa summas apmērā. Turklāt šāds nodoklis būtībā izraisa būtiskas šo kvotu ekonomiskās vērtības daļas zaudēšanu un to stimulējošo mehānismu pilnīgu neitralizēšanu, uz kuriem balstīta ES ETS, un līdz ar to likvidē stimulus, ar kuriem bija paredzēts veicināt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas mazināšanu. Šajā ziņā apstāklis, ka maksājamā nodokļa summa ir lineāri atkarīga no faktiskā emisijas apjoma, nav saprotams tādējādi, ka tam būtu jebkāda stimulējoša iedarbība uz operatoriem.
36      Šādu interpretāciju neliek apšaubīt arī Ungārijas valdības argumentācija attiecībā uz Valdības dekrēta Nr. 320/2023 3. panta 6. punktā paredzēto mehānismu, kas stimulējot operatorus mazināt emisijas apjomu, jo dodot šā nodokļa maksātājam iespēju samazināt nodokļa [aprēķina] bāzi par 50 % situācijā, kad šā nodokļa maksātāja CO2 emisija ir samazinājusies salīdzinājumā ar dokumentēto emisiju otrajā gadā pirms attiecīgā gada tādā apjomā, kas ir vismaz vienāds ar lineārā samazinājuma faktoru, kurš tiek izmantots un ir obligāts ES ETS ietvaros. Proti, šādai nodokļa [aprēķina] bāzes samazināšanai ir arī tādas sekas, ka siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotas zaudē būtisku daļu ekonomiskās vērtības, kas ekonomikas dalībniekiem deva iespēju gūt peļņu no neizlietoto kvotu pārdošanas, un līdz ar to ekonomikas dalībnieki zaudē jebkādu stimulu ieguldīt emisijas mazināšanas pasākumos.
37      Tātad šķiet, ka Ungārijas nodoklim par CO2 emisijas kvotām ir tāda iedarbība, ka tiek neitralizēts Direktīvas 2003/87 10.a pantā ietvertais princips, ka siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotas tiek saņemtas bez maksas, un tiek apdraudēta šīs direktīvas mērķu sasniegšana, tomēr par to vēl būtu jāpārliecinās iesniedzējtiesai.
38      Ņemot vērā izklāstītos apsvērumus, atbilde uz pirmo uzdoto jautājumu ir šāda: Direktīvas 2003/87 1. un 10.a pants kopsakarā ar šīs direktīvas 5., 7. un 20. apsvērumu jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, ar kuru speciāli tādam ekonomikas dalībniekam, kas ES ETS ietvaros bez maksas saņem ievērojamu skaitu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu, ir uzlikts nodoklis par CO2 emisijas kvotām par tā produkta līmeņatzīmes [etalona] un/vai procesa emisijas iekārtu, ja šim tiesiskajam regulējumam ir tādas sekas, ka tiek neitralizēta šādu kvotu piešķiršanas kompensējošā iedarbība, un ja tas ir pretrunā mērķiem saglabāt konkurētspēju un izvairīties no oglekļa emisijas pārvirzes.
Par otro, trešo un ceturto jautājumu
39      Ņemot vērā atbildi uz pirmo jautājumu, atbilde uz otro, trešo un ceturto jautājumu nav nepieciešama.
Par tiesāšanās izdevumiem
40      Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK (2003. gada 13. oktobris), ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Savienībā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 14. marta Direktīvu (ES) 2018/410, 1. un 10.a pants kopsakarā ar Direktīvas 2003/87 5., 7. un 20. apsvērumu
jāinterpretē tādējādi, ka
tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, ar kuru speciāli tādam ekonomikas dalībniekam, kas ES ETS ietvaros bez maksas saņem ievērojamu skaitu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu, ir uzlikts nodoklis par CO2 emisijas kvotām par tā produkta līmeņatzīmes [etalona] un/vai procesa emisijas iekārtu, ja šim tiesiskajam regulējumam ir tādas sekas, ka tiek neitralizēta šādu kvotu piešķiršanas kompensējošā iedarbība, un ja tas ir pretrunā mērķiem saglabāt konkurētspēju un izvairīties no oglekļa emisijas pārvirzes.
[Paraksti]
*      Tiesvedības valodas – franču un ungāru.