РЕШЕНИЕ НА СЪДА НА ПУБЛИЧНАТА СЛУЖБА (трети състав)
4 ноември 2008 година
Дело F-126/07
Isabelle Van Beers
срещу
Комисия на Европейските общности
„Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура по сертифициране — Процедура за 2006 г. — Невключване в списъка на предварително подбраните длъжностни лица — Член 45 а от Правилника“
Предмет: Жалба, подадена на основание член 236 EО и член 152 EA, с която г‑жа Van Beers по същество иска отмяната на решението на Комисията
от 29 март 2007 г., с което се отхвърля нейната кандидатура в процедурата по сертифициране за 2006 г.
Решение: Отхвърля жалбата. Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
Резюме
1.      Длъжностни лица — Процедура по сертифициране — Предварителен подбор на кандидатите — Критерии — Правомощие за преценка на
институциите
(член 45а от Правилника за длъжностните лица)
2.      Длъжностни лица — Процедура по сертифициране — Предварителен подбор на кандидатите — Критерии — Общи разпоредби за изпълнение,
изискващи определено прослужено време в минимална степен във функционалната група на асистентите
(член 45а от Правилника за длъжностните лица; член 1, член 4, буква з) и член 8, параграф 1 от приложение XIII)
1.      От текста и от структурата на член 45а от Правилника ясно се вижда, че той поставя предварителния подбор на кандидатите за
сертифициране в зависимост от две категории критерии, свързани, от една страна, със самия кандидат, а именно неговите годишни
доклади за служебно развитие и нивото на образованието и обучението му, и от друга страна, нуждите на службата. Всяка институция
уточнява тези критерии, като установява общи разпоредби за изпълнение. При това положение институцията има право най-напред
да уточни при необходимост по-задълбочено критериите, свързани със самите кандидати, и впоследствие да уточни обхвата, който
възнамерява да придаде на „нуждите на службата“, като евентуално въведе критерии, насочени конкретно към удовлетворяване на
тези нужди, с възможност при упражняването на нейното право на преценка да ги съвмести с критериите, свързани със самите кандидати.
Следователно не е в нарушение на член 45а от Правилника институция, която приема общи разпоредби за изпълнение, предвиждащи,
от една страна, условието за минимално прослужено време в определена минимална степен във функционалната група на асистентите,
смекчено в зависимост от нивото на образованието и обучението на посоченото длъжностно лице, и изискващи, от друга страна,
три от последните пет доклада за оценка да удостоверяват, че длъжностното лице разполага с изисквания потенциал за упражняване
на функциите на администратор, като тези две условия само поясняват съдържанието на член 45а от Правилника, по-конкретно що
се отнася до „нуждите на службата“, ползвайки се от свободата на действие, предоставена от законодателя с оглед на последния
израз.
(вж. точки 35—38, 41 и 43)
2.      В рамките на процедурата по сертифициране отказът на институцията да извърши конкретна преценка на професионалния опит на
длъжностно лице от бившата категория C, което в действителност е упражнявало задачи, съответстващи на бившата категория A
или B, не нарушава принципите на равно третиране, на добра администрация и на право на развитие в кариерата. Наистина, що
се отнася до принципа на равно третиране, невземането предвид на този опит се основава на обективния критерий на непринадлежност
към бившата категория B и институцията не може да бъде упреквана за такова категоризиране, което по същността си не е дискриминационно
с оглед на преследваната от него цел, и то дори да предположим, че от него произтичат определени странични неудобства за дадено
длъжностно лице. Колкото до принципа на добра администрация, той е спазен, когато, от една страна, засегнатата институция
установи предварително условията, на които почива предварителният подбор на кандидатите, и от друга страна, точно прилага
тези условия така, че щом един кандидат не отговаря на посоченото условие за прослужено време в определена категория, институцията
не може да бъде упреквана, че не е взела предвид опита, придобит от него в бившата категория C. Нарушението на принципа на
право на развитие в кариерата трябва да бъде отхвърлено по същите причини.
Накрая длъжностно лице, чийто опит, придобит в категория C, не е взет предвид за целите на приемане в процедурата по сертифициране,
не би могло да се позовава на нарушение на принципа на защита на оправданите правни очаквания, нито поради липсата сред обявените
в член 45а от Правилника критерии на този за формално прослужено време в дадена категория или в минимална степен в дадена
функционална група — защото институцията има право, разполагайки с достатъчно право на преценка, предвид нуждите на службата
да установи условие, свързано с минималното прослужено време в определена минимална степен във функционалната група на асистентите —
нито като се основава на факта, че неговият ръководител е посочил в докладите му за оценка, че предвид неговите заслуги трябва
да може бързо да премине към функциите на администратор, защото тези указания не могат да съставляват точни и безусловни гаранции
от страна на институцията, тъй като този ръководител не е отговорната служба за прилагането на процедурата по сертифициране.
(вж. точки 63, 68, 69, 71, 72 и 76—79)
Позоваване на:
Съд — 16 октомври 1980 г., Hochstrass/Съд, 147/79, Recueil, стp. 3005, точка 14