62025TJ0190
RETTENS DOM (Anden Afdeling, sat med fem dommere)
15. april 2026 (
*1
)
»Præjudiciel forelæggelse – skatter og afgifter – punktafgifter – punktafgifter på forarbejdet tobak – artikel 5, stk. 1, i direktiv 2011/64/EU – fortolkningen af begrebet »røgtobak« – hensyntagen til bestemmelserne i den kombinerede nomenklatur og de forklarende bemærkninger – gyldighed – retssikkerhed – princippet om, at strafbare forhold og straffe skal have lovhjemmel«
I sag T-190/25,
angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litauens øverste domstol) ved afgørelse af 27. februar 2025, indgået til Domstolen den 27. februar 2025, i straffesagen mod
A.K.,
»Tabako lapai« UAB,
procesdeltager:
Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra,
har
RETTEN (Anden Afdeling, sat med fem dommere),
sammensat af afdelingsformanden, N. Półtorak (refererende dommer), og dommerne G. Hesse, G. Steinfatt, D. Petrlík og I. Dimitrakopoulos,
generaladvokat: M. Brkan,
justitssekretær: V. Di Bucci,
på grundlag af Domstolens fremsendelse af anmodningen om præjudiciel afgørelse til Retten den 19. marts 2025 i henhold til artikel 50b, stk. 3, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol,
henset til det sagsområde, der er omhandlet i artikel 50b, stk. 1, litra b) og d), i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, og til den omstændighed, at der ikke foreligger et selvstændigt spørgsmål vedrørende fortolkningen som omhandlet i nævnte statuts artikel 50b, stk. 2,
på grundlag af den skriftlige forhandling,
efter at der er afgivet indlæg af:
–
den litauiske regering ved V. Kazlauskaitė-Švenčionienė, som befuldmægtiget,
–
Rådet for Den Europæiske Union ved R. Liudvinavičiūtė, S. Santoro og O. Segnana, som befuldmægtigede,
–
Europa-Kommissionen ved M. Björkland, A. Demeneix og J. Jokubauskaitė, som befuldmægtigede,
og idet Retten, efter at have hørt generaladvokaten, har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,
afsagt følgende
Dom
1
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører dels fortolkningen af artikel 5, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 2011/64/EU af 21. juni 2011 om punktafgiftsstrukturen og ‑satserne for forarbejdet tobak (EUT 2011, L 176, s. 24) og pos. 2401 og 2403 i den kombinerede nomenklatur, der er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og Den Fælles Toldtarif (EFT 1987, L 256, s. 1), som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 254/2000 af 31. januar 2000 (EFT 2000, L 28, s. 16), i den affattelse, som følger af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/1925 af 12. oktober 2017 (EUT 2017, L 282, s. 1) (herefter »KN«), dels gyldigheden af artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/64 og KN, henset til artikel 49, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«) og det almindelige retssikkerhedsprincip.
2
Denne anmodning blev indgivet i forbindelse med en straffesag mod det litauiske selskab »Tabako lapai« UAB og selskabets direktør, A.K., vedrørende overtrædelser på punktafgiftsområdet.
Retsforskrifter
EU-retten
Direktiv 2011/64
3
Anden, tredje, ottende og niende betragtning til direktiv 2011/64 har følgende ordlyd:
»(2)
Unionens afgiftslovgivning for så vidt angår tobaksvarer skal sikre et velfungerende indre marked og samtidig et højt sundhedsbeskyttelsesniveau [...]
(3)
Et af formålene med traktaten om Den Europæiske Union er at opretholde en økonomisk union, som har de samme kendetegn som et internt marked, inden for hvilken der er en sund konkurrence. Med hensyn til forarbejdet tobak forudsætter gennemførelsen af dette mål, at medlemsstaternes forbrugsafgifter på varer fra denne sektor ikke fordrejer konkurrencen og ikke hindrer den frie bevægelighed inden for Unionen.
[...]
(8)
Af hensyn til en ensartet og rimelig opkrævning af afgifter bør en definition af cigaretter, cigarer og cigarillos og anden røgtobak fastlægges, således at [...] røgtobak, som på mange punkter ligner finskåren tobak til rulning af cigaretter, i punktafgiftsøjemed behandles som finskåren tobak [...]
(9)
For så vidt angår punktafgifter, bør strukturharmoniseringen navnlig have den virkning, at konkurrencen for de forskellige kategorier af forarbejdet tobak, som tilhører den samme gruppe, ikke fordrejes som følge af opkrævning af afgifter, og at medlemsstaternes nationale markeder åbnes.«
4
Artikel 1 i direktiv 2011/64 med overskriften »Formål« har følgende ordlyd:
»Dette direktiv fastsætter de almindelige principper for harmoniseringen af strukturen og satserne for de punktafgifter, som medlemsstaterne pålægger forarbejdet tobak.«
5
Artikel 2, stk. 1, i direktiv 2011/64 bestemmer følgende:
»I dette direktiv forstås ved forarbejdet tobak:
[...]
c)
røgtobak:
i)
finskåren tobak til rulning af cigaretter
ii)
anden røgtobak[.]«
6
Artikel 5, stk. 1, i direktiv 2011/64 bestemmer følgende:
»I dette direktiv forstås ved røgtobak:
a)
tobak, der er skåret, revet, spundet eller udpresset i plader, og som kan ryges uden yderligere industriel forarbejdning
b)
tobaksaffald [...]«
KN
7
KN’s del II med overskriften »Toldtariffen« indeholder afsnit IV, der har overskriften »Produkter fra fødevareindustrien; drikkevarer, ethanol (ethylalkohol) og eddike; tobak og fabrikerede tobakserstatninger«, og som bl.a. indeholder kapitel 24 med overskriften »Tobak og fabrikerede tobakserstatninger«. Dette kapitel indeholder følgende positioner og underpositioner:
»KN-kode
Varebeskrivelse
2401
Tobak, rå eller ufabrikeret; tobaksaffald:
[...]
[...]
2403
Andre tobaksvarer og fabrikerede tobakserstatninger; homogeniseret eller rekonstitueret tobak; ekstrakter og essenser af tobak:
– Røgtobak, også med indhold af tobakserstatning, uanset mængdeforholdet
[...]
[...]
2403 19
– – Andre varer
2403 19 10
– – – I pakninger af nettovægt 500 g og derunder
2403 19 90
– – – I andre tilfælde
[...]
[...]«
Forklarende bemærkninger til KN
8
De forklarende bemærkninger til Den Europæiske Unions kombinerede nomenklatur (EUT 2015, C 76, s. 1) med senere ændringer (EUT 2016, C 121, s. 4) (herefter »de forklarende bemærkninger til KN«) vedrørende kapitel 24 i KN fastsætter for så vidt angår underposition 24031910 og 24031990, at »[r]øgtobak er tobak, der er skåret, revet, spundet eller udpresset i plader, og som kan ryges uden yderligere industriel forarbejdning«.
9
Bilag A til kapitel 24 i de forklarende bemærkninger til KN med overskriften »Rygeprøvning for tobak og tobaksvarer« fastsætter i delen vedrørende »Mål«:
»Målet med rygeprøvningen er at indføre en harmoniseret metode til at skelne fabrikerede tobaksvarer (tobak, der er egnet til rygning uden yderligere forarbejdning) henhørende under pos. 2403 fra rå eller ufabrikeret tobak henhørende under pos. 2401. For at kunne skelne mellem fabrikerede tobaksvarer henhørende under pos. 2403 og rå eller ufabrikeret tobak henhørende under pos. 2401 gennemføres en rygeprøvning. [...]«
10
Bilag A til kapitel 24 i de forklarende bemærkninger til KN fastsætter i delen vedrørende »Prøvningsforberedelse« følgende:
»Prøven blandes grundigt og neddeles om nødvendigt ved hjælp af metoden »coning and quartering«. Hvis prøven er tør (når vandindholdet er mindre end 8 vægtprocent), skal den konditioneres (temperatur 22 ± 1°C og luftfugtighed 60 ± 3%) i mindst 48 timer.
Det er ikke tilladt på nogen måde at skære, brække, knuse, formale eller på anden måde at dele prøven.«
Litauisk ret
Den litauiske straffelov
11
Artikel 1992 i Lietuvos Respublikos baudžiamasis kodeksas (den litauiske straffelov) af 26. september 2000 (Žin., 2000, nr. 89-2741) med senere ændringer med overskriften »Ulovlig besiddelse af punktafgiftspligtige varer« fastsætter i stk. 1 følgende:
»Enhver, der i strid med den foreskrevne procedure erhverver, besidder, transporterer, ekspederer, anvender eller sælger punktafgiftspligtige varer til en værdi af mere end 150 [minimumslevestandard (beregningsenhed)], men under 400 [minimumslevestandard (beregningsenhed)], straffes med bøde eller fængsel i indtil fire år.«
12
Den litauiske straffelovs artikel 202, stk. 1, med overskriften »Ulovlig udøvelse af økonomisk, kommerciel, finansiel eller erhvervsmæssig virksomhed« fastsætter følgende:
»Enhver, der erhvervsmæssigt eller i stort omfang udøver økonomisk, kommerciel, finansiel eller erhvervsmæssig virksomhed uden at have den nødvendige licens (tilladelse) til denne virksomhed eller på anden ulovlig måde, straffes med samfundstjeneste, bøde, frihedsbegrænsing eller fængsel indtil fire år.«
Den litauiske punktafgiftslov
13
Artikel 2, stk. 1, i Lietuvos Respublikos akcizų įstatymas Nr. IX-569 (den litauiske punktafgiftslov IX-569) af 30. oktober 2001 (Žin., 2001, nr. 98-3482) med senere ændringer henviser blandt de punktafgiftspligtige varer til forarbejdet tobak.
14
Ifølge den litauiske punktafgiftslovs artikel 3, nr. 9, dækker begrebet »forarbejdet tobak« over cigaretter, cigarer, cigarillos og røgtobak. I øvrigt fastsætter artikel 3, nr. 27 (1) i denne lov, at der ved røgtobak forstås tobak, der er blevet iturevet, skåret, revet, spundet eller udpresset i plader (kuber), og som kan ryges uden yderligere industriel forarbejdning.
15
Den litauiske punktafgiftslovs artikel 3, nr. 38, har følgende ordlyd:
»I nærværende lov og dens bilag er varekoder angivet i overensstemmelse med versionen af KN fra det indeværende år, således som versionen fremgår af Rådets direktiv, der er relevant, og som fastsætter afgifterne på de pågældende varer.«
Den litauiske lov om kontrollen med tobak, tobaksvarer og relaterede produkter
16
Ifølge artikel 2, nr. 20, i Respublikos tabako, tabako gaminių ir su jais susijusių gaminių kontrolės įstatymas Nr. I-1143 (den litauiske lov om kontrollen med tobak, tobaksvarer og relaterede produkter I-1143) af 20. december 1995 (Žin., 1996, nr. 11-281) med senere ændringer dækker begrebet »rå tobak« over tobaksblade og andre tobaksdele, både hele eller forarbejdet på anden vis, bortset fra dem, der anses for forarbejdet tobak i henhold til den litauiske punktafgiftslov.
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
17
Anmodningen om præjudiciel afgørelse er fremsat i forbindelse med en straffesag mod Tabako lapai og A.K., der er tiltalt for at have fremstillet og opbevaret store mængder punktafgiftspligtig forarbejdet tobak uden at have en licens.
18
Tabako lapai var importør og eksportør af råmaterialer til tobak. Selskabet foretog en delvis forarbejdning af den importerede tobak, der nærmere bestemt bestod i at iturive, dele eller iblødlægge tobakken, at fjerne en del af eller hele det smuldrede tobaksblad og pakke dem ind i plastikposer på 20 kg. Tobakken var dog ikke udskåret. Denne delvis forarbejdede tobak blev efterfølgende eksporteret til andre medlemsstater i Den Europæiske Union.
19
Et toldlaboratorium fik til opgave at undersøge, om den således behandlede tobak faktisk var uforarbejdet tobak, som derfor ikke henhører under kategorien for punktafgiftspligtige varer. Med henblik herpå har en specialist fra laboratoriet foretaget en rygeprøvning, som gjorde det muligt for vedkommende at konkludere, at den tobak, der blev fundet i Tabako lapais lager, svarede til beskrivelsen af den forarbejdede tobak, og navnlig beskrivelsen af røgtobak. For at nå frem til denne konklusion skulle denne specialist udskære en prøve af den omhandlede tobak, placere den i et cigarethylster og ryge den. Specialisten har således kunnet konstatere, at denne tobak kunne ryges, efter at vedkommende havde foretaget nogle simple forberedende behandlinger, der bestod i at udskille prøven manuelt eller dele den.
20
Ved dom af 28. marts 2024 kendte Lietuvos apeliacinis teismas (Litauens appeldomstol) Tabako lapai og A.K. skyldige i overtrædelser af den litauiske straffelovs artikel 1992, stk. 1, og artikel 202, stk. 1, og dømte dem til henholdsvis likvidation og bøde. Tabako lapai og A.K. har iværksat kassationsanke til prøvelse af denne dom ved Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litauens øverste domstol), som er den forelæggende ret.
21
Den forelæggende ret er af den opfattelse, at for så vidt som arbejdsprocessen til brug for rygeprøvningen, der består i at udskille en tobaksprøve manuelt, ikke udgør en »yderligere industriel forarbejdning« som omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/64 og i Domstolens praksis, kan tobak som den i hovedsagen omhandlede henhøre under begrebet »røgtobak« i forbindelse med anvendelsen af punktafgifter. Den forelæggende ret har imidlertid anført, at idet denne arbejdsproces bevirkede, at tobaksprøvens indhold blev ændret i strid med de betingelser for rygeprøvning, der er fastsat i de forklarende bemærkninger til KN, vil den pågældende tobak i forbindelse med anvendelsen af told kunne anses for ikke at kunne ryges uden »yderligere industriel forarbejdning« og skal derfor tariferes under pos. 2401 i KN som »tobak, rå eller ufabrikeret «.
22
Selv om EU-lovgiver har valgt ikke at fastslå en direkte forbindelse mellem lovgivningen om punktafgifter og lovgivningen om told for så vidt angår definitionen af varer, foreligger der ifølge den forelæggende ret rimelig tvivl med hensyn til begrundelsen for en situation, hvor den samme tobak behandles forskelligt inden for rammerne af disse to lovgivninger, både med hensyn til muligheden for, at tobakken ryges uden »yderligere industriel forarbejdning«, og med hensyn til dens kvalificering som »røgtobak«.
23
Den forelæggende ret ønsker i denne sammenhæng oplyst, om alene det, at der ikke i direktiv 2011/64 er direkte henvist til de forklarende bemærkninger til KN, er tilstrækkeligt til at begrunde, at disse ikke anvendes med henblik på at definere »forarbejdet tobak« som omhandlet i direktivet. Den nævnte ret ønsker ligeledes oplyst, om den EU-lovgivning, hvorefter tobak, der er bestemt til rygning, er beskrevet og defineret med samme ordlyd i forbindelse med anvendelsen af told og punktafgifter, men som kan behandles forskelligt afhængig af den metode, der er blevet anvendt til den rygeprøvning, der er fastsat i de forklarende bemærkninger til KN, opfylder de krav, der følger af det almindelige retssikkerhedsprincip. Den forelæggende ret ønsker navnlig oplyst, om denne lovgivning giver mulighed for, at de omhandlede personer på rimelig vis kan forudse, om vedkommendes adfærd i forbindelse med de punktafgiftspligtige varer kan medføre strafansvar eller et tilsvarende ansvar.
24
Det er under disse omstændigheder, at Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litauens øverste domstol) har besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Kan den nationale ret ved afgørelsen af, om den i hovedsagen omhandlede tobak er »røgtobak« som omhandlet i artikel 5, stk. 1, [litra a),] i [direktiv 2011/64], og ved anvendelsen af definitionen i denne bestemmelse og den relevante retspraksis fra Den Europæiske Unions Domstol herudover også tage hensyn til bestemmelserne i [forordning nr. 2658/87] om tariferingen af denne tobak og til de forklarende bemærkninger til [KN]?
2)
Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende:
1)
Skal artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/64 fortolkes således, at tobak skal betragtes som »røgtobak«, selv hvis denne tobak er blevet tariferet i pos. 2403 i [KN] (tobaksvarer) i henhold til [gennemførelsesforordning 2017/1925], uden at betingelserne for den rygeprøvning, der er beskrevet i bilaget til de forklarende bemærkninger til [KN], er [blevet overholdt], således som det er tilfældet i den foreliggende sag?
2)
Hvorledes skal pos. 2401 i KN (tobak, rå eller ufabrikeret) fortolkes med henblik på tariferingen af tobak i henhold til [gennemførelses]forordning 2017/1925, når resultatet af den rygeprøvning, der er gennemført i overensstemmelse med de forklarende bemærkninger til [KN], er negativt, men tobakken betragtes som forarbejdet tobak som omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/64?
3)
Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, er lovgivning, hvorved rygetobak i det væsentlige defineres på samme måde, men tariferes forskelligt i henhold til artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/64 og i henhold til [KN], da uforenelig med det almindelige retssikkerhedsprincip og princippet om[, at strafbare forhold og straffe skal have lovhjemmel], som er fastsat i artikel 49, stk. 1, i [chartret]?«
Om de præjudicielle spørgsmål
Det første spørgsmål
25
Med det første spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om toldpositionerne i KN og de forklarende bemærkninger til KN skal lægges til grund ved fortolkningen af artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/64.
26
Ifølge Domstolens praksis har direktiv 2011/64, således som det fremgår af direktivets artikel 1, til formål at fastsætte de almindelige principper for harmoniseringen af strukturen og satserne for de punktafgifter, som medlemsstaterne pålægger forarbejdet tobak. Dette direktiv henhører derfor under Unionens afgiftslovgivning, der finder anvendelse på tobaksvarer, og som i henhold til anden betragtning til direktivet har til formål at sikre et velfungerende indre marked og samtidig et højt sundhedsbeskyttelsesniveau (dom af 6.4.2017, Eko-Tabak, C-638/15, EU:C:2017:277, præmis 17).
27
Det fremgår desuden af tredje betragtning til direktiv 2011/64, at direktivet har til formål at sikre, at medlemsstaternes forbrugsafgifter på varer fra sektoren for forarbejdet tobak ikke fordrejer konkurrencen og ikke hindrer disse varers frie bevægelighed inden for Unionen. Særlig anføres det i det væsentlige i ottende betragtning til direktivet, at de varer, som på mange punkter ligner de af direktivet omfattede varer, bør behandles som disse, mens det af niende betragtning til direktivet fremgår, at harmoniseringen af punktafgiftsstrukturerne bør have den virkning, at konkurrencen for de forskellige kategorier af forarbejdet tobak, som tilhører den samme gruppe, ikke fordrejes som følge af opkrævning af afgifter, og at medlemsstaternes nationale markeder dermed åbnes (dom af 6.4.2017, Eko-Tabak, C-638/15, EU:C:2017:277, præmis 18).
28
Det skal ligeledes bemærkes, at begrebet »røgtobak« med henblik på fortolkningen af direktiv 2011/64, henset til direktivets formål, ikke må fortolkes strengt (dom af 6.4.2017, Eko-Tabak, C-638/15, EU:C:2017:277, præmis 24).
29
Hvad angår begrebet »industriel forarbejdning«, der anvendes i artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/64, tager dette almindeligvis sigte på forarbejdningen af råstoffer til materielle varer i henhold til en standardiseret proces, sædvanligvis i stor skala (jf. i denne retning dom af 6.4.2017, Eko-Tabak, C-638/15, EU:C:2017:277, præmis 30).
30
Det fremgår af Domstolens praksis, at »industriel forarbejdning« ikke omfatter simple behandlinger, med hvilke det tilsigtes at gøre det muligt at kunne ryge en ikkefærdig tobaksvare, såsom behandling, der blot består i at skyde en tobaksrulle ind i et cigarethylster (jf. dom af 6.4.2017, Eko-Tabak, C-638/15, EU:C:2017:277, præmis 31 og den deri nævnte retspraksis).
31
Under disse omstændigheder skal forarbejdet tobak, der er klar til rygning, eller som ved hjælp af ikke-industrielle midler let kan gøres klar til rygning, anses for at kunne ryges uden yderligere »industriel forarbejdning« som omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/64 (dom af 6.4.2017, Eko-Tabak, C-638/15, EU:C:2017:277, præmis 32).
32
Det tilkommer den forelæggende ret at vurdere, om en tobaksvare som den i hovedsagen omhandlede opfylder dette kriterium og således kan kvalificeres som »røgtobak« som omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/64.
33
Denne vurdering ændres ikke af den omstændighed, at det i modsætning til direktiv 2011/64 følger af de forklarende bemærkninger til KN, at der skal foretages en rygeprøvning med henblik på at fastslå, om et produkt henhører under kategorien »rå tobak« eller »røgtobak«, at det for at opfylde betingelserne for prøvningen er forbudt på nogen måde at skære tobaksprøven, at brække, knuse, formale eller på anden måde at dele prøven, og at personen, der i det foreliggende tilfælde foretog rygeprøvningen, med hånden havde udskilt en tobaksprøve som den i hovedsagen omhandlede forud for prøvningen.
34
Det skal i denne henseende bemærkes, at funktionen for eller formålet med toldpositionerne i KN er forskellige fra den funktion og det formål, der fremgår af bestemmelserne i direktiv 2011/64.
35
KN er nemlig indført ved forordning nr. 2658/87 såvel i forbindelse med behovene for Den Fælles Toldtarif som i forbindelse med statistikken over Unionens udenrigshandel. Direktiv 2011/64 har til formål at sikre et velfungerende indre marked og samtidig et højt sundhedsbeskyttelsesniveau. Det er dette formål, som i overensstemmelse med den retspraksis, der er nævnt i præmis 28 ovenfor, bl.a. er til hinder for en indskrænkende fortolkning af begrebet »røgtobak« som omhandlet i dette direktiv. Direktivet og KN udgør således to forskellige lovgivningsmæssige rammer, der kan gøres til genstand for divergerende fortolkninger.
36
I tilfælde af divergens mellem klassificeringen i henhold til direktiv 2011/64 og den klassificering, der følger af KN og de forklarende bemærkninger, kan tariferingen af produkter i kategorien røgtobak med henblik på direktiv 2011/64 ikke ændres af de forklarende bemærkninger til KN. Disse forklarende bemærkninger kan nemlig ikke have betydning for definitionen af røgtobak som omhandlet i direktiv 2011/64. I den henseende skal det bemærkes, at direktiv 2011/64 til forskel fra Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (EUT 2003, L 283, s. 51) ikke henviser til KN-koderne med henblik på at præcisere, hvilken type forarbejdet tobak der hører ind under dets anvendelsesområde (jf. i denne retning dom af 11.4.2019, Skonis ir kvapas, C-638/17, EU:C:2019:316, præmis 45 og 46).
37
Følgelig skal det første spørgsmål besvares med, at artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/64 skal fortolkes således, at kvalificeringen af et produkt som »røgtobak« som omhandlet i denne bestemmelse ikke skal støttes på toldpositionerne i KN og på de forklarende bemærkninger til KN.
Det andet spørgsmål
38
Henset til besvarelsen af det første spørgsmål er det er ufornødent at besvare det andet spørgsmål.
Det tredje spørgsmål
39
Med det tredje spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om direktiv 2011/64, gennemførelsesforordning 2017/1925 og de forklarende bemærkninger til KN, for så vidt som de med en identisk formulering beskriver og definerer kategorien »røgtobak« i forbindelse med anvendelsen af told og punktafgifter, men kan behandle den samme vare forskelligt i forhold til kvalificeringen i denne kategori, afhængig af den metode, der bliver anvendt til den rygeprøvning, der er fastsat i de forklarende bemærkninger til KN, er gyldige, henset til det almindelige retssikkerhedsprincip og princippet om, at strafbare forhold og straffe skal have lovhjemmel, der bl.a. er fastsat i chartrets artikel 49, stk. 1, idet bestemmelserne i direktiv 2011/64 i det væsentlige udgør lovgivning, hvortil der kan henvises med henblik på at definere, hvad der er genstand for lovovertrædelser, som er fastsat i national ret.
40
Det skal bemærkes, at den forelæggende ret har stillet det tredje spørgsmål for det tilfælde, at det første spørgsmål besvares benægtende. I den henseende følger det af besvarelsen af det nævnte spørgsmål, således som det fremgår af præmis 26-32 ovenfor, at en vare som den i hovedsagen omhandlede, med forbehold af den forelæggende rets efterprøvelse, er en punktafgiftspligtig vare i sin egenskab af »røgtobak« som omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/64. Dette er tilfældet, også selv om produktet ikke kan kvalificeres som »røgtobak« som omhandlet i gennemførelsesforordning 2017/1925 og de forklarende bemærkninger til KN, fordi betingelserne for den rygeprøvning, der er beskrevet i disse forklarende bemærkninger, ikke er blevet opfyldt.
41
Under disse omstændigheder ønsker den forelæggende ret oplyst, om denne divergens med hensyn til kvalificeringen af én og samme vare er i overensstemmelse med retssikkerhedsprincippet og princippet om, at strafbare forhold og straffe skal have lovhjemmel.
42
Det fremgår af fast retspraksis, at retssikkerhedsprincippet navnlig kræver, at retsreglerne skal være klare, præcise og forudsigelige i deres retsvirkninger, navnlig når de kan have bebyrdende virkninger for personer og virksomheder (jf. i denne retning dom af 29.1.2026, Keladis I og Keladis II, C-72/24 og C-73/24, EU:C:2026:51, præmis 163 og den deri nævnte retspraksis).
43
Desuden kræver chartrets artikel 49, stk. 1, første punktum, at loven klart skal definere overtrædelserne og den straf, de medfører, idet denne betingelse er opfyldt, når borgerne ud fra den relevante bestemmelses ordlyd og om fornødent ved hjælp af retternes fortolkning heraf kan vide, hvilke handlinger og undladelser der medfører strafansvar (jf. i denne retning dom af 9.9.2021, Ministère public (Ekstraterritoriale sanktioner), C-906/19, EU:C:2021:715, præmis 46 og den deri nævnte retspraksis).
44
Den omstændighed, at en lovgivning henviser til vide begreber, som gradvist skal afklares, er principielt ikke til hinder for, at denne lovgivning anses for at fastsætte klare og præcise regler, der gør det muligt for borgerne at forudse, hvilke handlinger og undladelser der kan gøres til genstand for sanktioner af strafferetlig karakter. I denne henseende er det afgørende, om disse begrebers tvetydige fremtræden eller vage karakter kan fjernes ved anvendelse af de almindelige fortolkningsmetoder (jf. dom af 29.7.2024, Belgian Association of Tax Lawyers m.fl., C-623/22, EU:C:2024:639, præmis 44 og den deri nævnte retspraksis).
45
Endelig har Domstolen fremhævet, at den grad af forudsigelighed, der kræves, i vidt omfang afhænger af indholdet af den pågældende bestemmelse, det område, den omfatter, samt antallet af dens adressater og disses karakter. Loven kan være forudsigelig, uanset at den berørte person finder det nødvendigt at søge faglig bistand med henblik på i et efter sagens omstændigheder rimeligt omfang at kunne vurdere de følger, en bestemt handling vil kunne have. Dette gælder særligt for erhvervsdrivende, der er vant til at måtte udvise stor forsigtighed ved udøvelsen af deres erhverv. Det kan derfor af disse forventes, at de udviser særlig omhu ved vurderingen af de risici, som erhvervet indebærer (jf. dom af 29.7.2024, Belgian Association of Tax Lawyers m.fl., C-623/22, EU:C:2024:639, præmis 45 og den deri nævnte retspraksis).
46
I det foreliggende tilfælde, således som det følger af præmis 34-36 ovenfor, gjorde EU-rettens fortolkningsmetoder det muligt for de omhandlede personer at forudse, at et produkt, såsom det i hovedsagen omhandlede, kunne klassificeres i kategorien »røgtobak« som omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/64, selv om det ikke var kvalificeret som »røgtobak« som omhandlet i gennemførelsesforordning 2017/1925 og de forklarende bemærkninger til KN. For det første fremgår det nemlig af en teleologisk fortolkning af disse to lovgivningsmæssige rammer, som ikke har en strafferetlig karakter, at disse har forskellige formål. KN har til formål at opfylde behovene såvel i forbindelse med Den Fælles Toldtarif som i forbindelse med statistikken over Unionens udenrigshandel (jf. i denne retning dom af 12.12.2013, HARK, C-450/12 P, EU:C:2013:824, præmis 10). Direktiv 2011/64 har for sin del til formål at sikre et velfungerende indre marked og samtidig et højt sundhedsbeskyttelsesniveau (dom af 6.4.2017, Eko-Tabak, C-638/15, EU:C:2017:277, præmis 17). På grund af den manglende henvisning i direktiv 2011/64 til KN-koderne med henblik på at definere forarbejdet tobak, der henhører under direktivets anvendelsesområde, gør en ordlydsfortolkning for det andet det ikke muligt at konkludere, af gennemførelsesforordning 2017/1925 og de forklarende bemærkninger til KN har til formål at fastlægge klassificeringen af produkterne i kategorien »røgtobak« som omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/64.
47
Denne konklusion underbygges af dom af 11.4.2019, Skonis ir kvapas (C-638/17, EU:C:2019:316, præmis 45 og 46), hvoraf det fremgår, at de forklarende bemærkninger til KN ikke har nogen betydning for definitionen af cigarer eller cigarillos som omhandlet i artikel 4, stk. 1, i direktiv 2011/64.
48
Henset til den retspraksis, der er nævnt i præmis 44 og 45 ovenfor, kan det ikke fastslås, at forskellen på definitionen af »røgtobak« i henhold til direktiv 2011/64 og i henhold til KN ikke opfylder de krav, der følger af det almindelige princip om retssikkerhed og princippet om, at strafbare forhold og straffe skal have lovhjemmel, der er fastsat i chartrets artikel 49, stk. 1.
49
Derfor tilsidesatte EU-lovgiver ikke disse principper, da denne vedtog to regelsæt på forskellige områder, der forfølger særskilte mål, i henhold til hvilke regelsæt én og samme vare i overensstemmelse med det regelsæt, der finder anvendelse, kan klassificeres i forskellige kategorier.
50
Det følger af det ovenstående, at undersøgelsen af de aspekter, som det tredje spørgsmål vedrører, intet har frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af direktiv 2011/64, gennemførelsesforordning 2017/1925 eller de forklarende bemærkninger til KN, henset til det almindelige retssikkerhedsprincip og princippet om, at strafbare forhold og straffe skal have lovhjemmel, der er fastsat i chartrets artikel 49, stk. 1.
Sagsomkostninger
51
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra parternes udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Retten, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender
RETTEN (Anden Afdeling, sat med fem dommere)
for ret:
1)
Artikel 5, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 2011/64/EU af 21. juni 2011 om punktafgiftsstrukturen og ‑satserne for forarbejdet tobak
skal fortolkes således, at
kvalificeringen af et produkt som »røgtobak« som omhandlet i denne bestemmelse ikke skal støttes på toldpositionerne i den kombinerede nomenklatur, der er opført i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og Den Fælles Toldtarif, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 254/2000 af 31. januar 2000 i den affattelse, som følger af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/1925 af 12. oktober 2017, og på de forklarende bemærkninger til Den Europæiske Unions kombinerede nomenklatur.
2)
Undersøgelsen af de aspekter, som det tredje spørgsmål vedrører, har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af direktiv 2011/64, gennemførelsesforordning 2017/1925 eller de forklarende bemærkninger til Den Europæiske Unions kombinerede nomenklatur, henset til det almindelige retssikkerhedsprincip og princippet om, at strafbare forhold og straffe skal have lovhjemmel, der er fastsat i artikel 49, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
Półtorak
Hesse
Steinfatt
Petrlík
Dimitrakopoulos
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 15. april 2026.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: litauisk.