61991CJ0088_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 11. december 1990, indgaaet til Domstolen den 8. marts 1991, har Corte d' appello di Roma i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af de faellesskabsretlige bestemmelser i artikel 3, stk. 2, fjerde afsnit, og punkt VIII i bilag II til Raadets forordning (EOEF) nr. 3247/81 af 9. november 1981 om finansiering gennem Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, af bestemte interventionsforanstaltninger, isaer interventionsorganernes opkoeb, oplagring og salg af landbrugsprodukter (EFT L 327, s. 1), som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2632/85 af 16. september 1985 (EFT L 251, s. 1), sammenholdt med bestemmelserne dels i Raadets forordning nr. 136/66/EOEF af 22. september 1966 om oprettelse af en faelles markedsordning for fedtstoffer (EFT 1965-1966, s. 193), dels Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3472/85 af 10. december 1985 om forskrifter for interventionsorganernes opkoeb og oplagring af olivenolie (EFT L 333, s. 5).
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en tvist mellem Federazione italiana dei consorzi agrari (herefter benaevnt "Federconsorzi"), som var tilslagsmodtager for en raekke interventionsforanstaltninger inden for sektoren for olivenolie i produktionsaaret 1985/1986, og Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (herefter benaevnt "AIMA"). Tvisten vedroerer beregningen af det beloeb, der skal tilbagebetales som foelge af et tyveri i tilslagsmodtagerens lager i Gioia Tauro af 6 127,33 hektokilogram bomolie, der var opkoebt til intervention i loebet af produktionsaaret 1983/1984.
3 Det fremgaar af sagen, at licitationskontrakten mellem Federconsorzi og AIMA indeholdt foelgende bestemmelse i artikel 3:
"Tilslagsmodtageren er forpligtet til at daekke tab, som han er ansvarlig for, til den vaerdi, der er fastsat i gaeldende faellesskabsregler."
4 Da den nationale ret fandt, at den forelagte tvist vedroerte fortolkningen af faellesskabsretten, har den besluttet at udsaette sagen, indtil Domstolen har truffet en praejudiciel afgoerelse af foelgende spoergsmaal:
"Skal de faellesskabsretlige bestemmelser i artikel 3, stk. 2, fjerde afsnit, sammenholdt med punkt VIII i bilag II til Raadets forordning (EOEF) nr. 3247/81, som aendret ved artikel 1 i Raadets forordning (EOEF) nr. 2632/85, og med bestemmelserne i Raadets forordning nr. 136/66/EOEF samt Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3472/85, fortolkes saaledes, at vaerdien af bomolie ° som var oplagret paa et interventionslager og blev fjernet ved tyveri ° med henblik paa regnskabsfoeringen inden for rammerne af Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, skal fastsaettes under hensyntagen til de stjaalne maengder paa grundlag af den pris, der ° i det produktionsaar, hvor olien blev stjaalet (inklusive de maanedlige tillaeg) ° er blevet fastsat for bomolie med et syreindhold paa 1 eller med det lavest registrerede syreindhold i det paagaeldende lager i det produktionsaar, som den stjaalne olie henhoerer under, eller skal denne vaerdi fastsaettes direkte paa grundlag af den pris, som er betalt i henhold til licitationskontrakten for maengden og kvaliteten af den stjaalne olie, eller skal der anvendes et helt andet kriterium end det ovennaevnte?"
5 Hvad naermere angaar de gaeldende retsforskrifter, de faktiske omstaendigheder i hovedsagen, retsforhandlingernes forloeb samt parternes argumenter og anbringender henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
Domstolens kompetence
6 Da den nationale ret har forelagt det praejudicielle spoergsmaal under en sag, hvor Faellesskabets retsforskrifter udelukkende finder anvendelse i kraft af en kontraktbestemmelse mellem parterne i hovedsagen, maa det foerst undersoeges, om sagen er lovligt indbragt for Domstolen.
7 Det bemaerkes, at Domstolen i dom af 18. oktober 1990 (forenede sager C-297/88 og C-197/89, Dzodzi, Sml. I, s. 3783) ° som drejede sig om, hvorvidt EOEF-traktatens artikel 177 fra Domstolens kompetence undtager forelaeggelse af praejudicielle spoergsmaal vedroerende en faellesskabsretlig bestemmelse i den saerlige situation, hvor der i en medlemsstats nationale lovgivning henvises til indholdet af den paagaeldende bestemmelse for at fastlaegge de regler, der finder anvendelse paa rent nationale forhold i medlemsstaten ° udtalte, at der for Faellesskabets retsorden bestaar en aabenbar interesse i, at enhver faellesskabsretlig bestemmelse fortolkes ensartet, uanset de vilkaar, hvorunder bestemmelsen skal anvendes, saaledes at senere fortolkningsuoverensstemmelser undgaas.
8 Da den paagaeldende kontraktbestemmelse med henblik paa fastlaeggelsen af parternes oekonomiske ansvar henviser til indholdet af faellesskabsreglerne, findes der ikke at vaere noget til hinder for, at Domstolen fortolker disse regler ved en praejudiciel afgoerelse.
9 Domstolen er derfor kompetent til at traeffe afgoerelse i den foreliggende praejudicielle sag.
10 Domstolens kompetence er dog begraenset til en gennemgang af de paagaeldende faellesskabsregler. Den kan derfor i sin besvarelse af det praejudicielle spoergsmaal hverken tage hensyn til kontraktens opbygning eller de bestemmelser i national ret, som kan fastlaegge raekkevidden af de kontraktlige forpligtelser. Det tilkommer den nationale domstol at fastlaegge, hvilke begraensninger national ret og kontrakten kan have for anvendelsen af faellesskabsretten.
Realiteten
11 Indledningsvis skal henvises til artikel 35 i forordning nr. 136/66, der er affattet saaledes:
"Med forbehold af en harmonisering af lovgivningerne om olivenolie, der er bestemt til ernaering, indfoerer medlemsstaterne for saa vidt angaar samhandelen inden for Faellesskabet samt for saa vidt angaar handelen med tredjelande, bortset fra udfoerslerne til tredjelande, de i bilaget til denne forordning fastsatte betegnelser og definitioner for olivenolier."
12 I forordningens bilag er der under hensyntagen til organoleptiske kriterier og det forskellige syreindhold anfoert fire forskellige kategorier af jomfruolie: ekstra, fin, saedvanlig handelsmaessig og bomolie. Sidstnaevnte kategori er defineret paa foelgende maade:
"olivenolie af ubehagelig smag eller olivenolie, hvis indhold af frie fedtsyrer, beregnet som oliesyre, udgoer over 3,3 g pr. 100 g".
13 Artikel 3, stk. 1, og artikel 3, stk. 2, foerste afsnit, i forordning nr. 3472/85 indeholder foelgende bestemmelser om opkoebsprisen ved intervention:
"Opkoebsprisen er den pris, der gaelder paa leveringsdagen ... under hensyntagen til de i denne forordning fastsatte tillaeg og fradrag.
Justeringen af opkoebsprisen foretages ved, at interventionsprisen korrigeres med de tillaeg og fradrag, der er anfoert i bilaget."
14 Ifoelge forordningens bilag udgoer fradrag for bomolie med et syreindhold paa 1 8,14 ECU, og dette fradrag forhoejes med henholdsvis 0,32 og 0,35 ECU for hver tiendedel grad stigning i syreindholdet, afhaengigt af, om syreindholdet er under eller over 8 .
15 Det er ud fra disse regler, at punkt VIII i bilag II til forordning nr. 3247/81 med senere aendringer skal fortolkes. Denne bestemmelse er affattet saaledes:
"Med hensyn til bestemmelserne vedroerende kvantitetsmangel, der skyldes tyveri eller anden form for tab, hvis aarsag kan fastlaas, anvendes interventionsprisen for den paagaeldende kvalitet, forhoejet med alle de maanedlige tillaeg."
16 Den italienske regering og Kommissionen har gjort gaeldende, at begrebet "kvalitet" i denne bestemmelse henviser til de fire typer olie (ekstra, fin, saedvanlig handelsmaessig og bomolie), som er naevnt i bilaget til forordning nr. 136/66, og at der ikke inden for hver af disse typer skal sondres efter den paagaeldende olies syreindhold.
17 Denne fortolkning kan ikke laegges til grund. Selv om de fire naevnte typer olivenolie udgoer kvalitetskategorier, foelger det dog paa ingen maade heraf, at de er de eneste, der kan tages hensyn til ved vurderingen af oliens kvalitet efter punkt VIII i bilag II til forordning nr. 3247/81.
18 Dette bekraeftes af den omstaendighed, at artikel 12, stk. 1, foerste afsnit, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1562/78 af 29. juni 1978 bestemmer, at opkoebsprisen for olivenolie, der udbydes til intervention,
"... tilpasses paa grundlag af en tabel over tillaeg og fradrag, hvis benaevnelsen paa eller kvaliteten af den olie, der tilbydes til intervention, ikke svarer til den, for hvilken interventionsprisen er fastsat",
samt af den omstaendighed, at bilaget til forordning nr. 3472/85, der har overskriften "Betegnelse og kvalitet, som omhandlet i bilaget til forordning nr. 136/66/EOEF", fastsaetter de forhoejelser af det gaeldende fradrag, der allerede er henvist til.
19 Med hensyn til bomolie er syreindholdet foelgelig et afgoerende kriterium for "den paagaeldende kvalitet" af denne type olivenolie ved anvendelsen af punkt VIII i bilag II til forordning nr. 3247/81.
20 Heraf foelger, at vaerdien af de maengder bomolie, som er bortkommet paa grund af tyveri, skal fastsaettes ved at multiplicere de stjaalne maengder med den opkoebspris, som gjaldt i det produktionsaar, hvori tyveriet blev begaaet eller konstateret, forhoejet med samtlige maanedlige tillaeg for den paagaeldende type olie med et syreindhold, der svarer til syreindholdet i de stjaalne maengder.
21 Det skal tilfoejes, at den naermere bestemmelse af syreindholdet i de stjaalne varepartier i det foreliggende tilfaelde er et spoergsmaal vedroerende faktum, som det tilkommer den nationale ret at fastslaa.
22 Princippet om, at bevisbyrden ved afslutningen af EUGFL' s regnskaber paahviler den, som goer krav paa finansiering (jf. senest dom af 10.7.1990, sag C-335/87, Sml. I, s. 2875), indebaerer dog, at vaerdien af den stjaalne olie, saafremt intet beviselement goer det muligt at fastslaa dens syreindhold, skal beregnes under anvendelse af den opkoebspris, der svarer til prisen for den olie med det laveste syreindhold, som i loebet af det paagaeldende produktionsaar var oplagret paa det lager, hvori tyveriet fandt sted.
23 Den forelaeggende rets spoergsmaal skal herefter besvares med, at artikel 3, stk. 2, fjerde afsnit, i Raadets forordning nr. 3247/81 af 9. november 1981 og punkt VIII i bilag II til forordningen, som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2632/85 af 16. september 1985, skal fortolkes saaledes, at med henblik paa udfaerdigelsen af de aarlige regnskaber vedroerende finansieringen gennem Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, af interventionsforanstaltninger i form af oplagring, skal vaerdien af de maengder bomolie, som er bortkommet paa grund af tyveri, fastsaettes ved at multiplicere de stjaalne maengder med den opkoebspris, som gjaldt i det produktionsaar, hvori tyveriet blev begaaet eller konstateret, forhoejet med samtlige maanedlige tillaeg for en type olivenolie med et syreindhold, der svarer til syreindholdet i de stjaalne maengder, eller ° saafremt intet beviselement goer det muligt at fastslaa den stjaalne olivenolies syreindhold ° ved for denne olie at anvende den opkoebspris, der svarer til prisen for den olie med det laveste syreindhold, som i loebet af det paagaeldende produktionsaar var oplagret paa det lager, hvori tyveriet fandt sted.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
24 De udgifter, der er afholdt af den italienske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Fjerde Afdeling)
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Corte d' appello di Roma ved kendelse af 11. december 1990, for ret:
Artikel 3, stk. 2, fjerde afsnit, i Raadets forordning (EOEF) nr. 3247/81 af 9. november 1981 om finansiering gennem Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, af bestemte interventionsforanstaltninger, isaer interventionsorganernes opkoeb, oplagring og salg af landbrugsprodukter, og punkt VIII i bilag II til forordningen, som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2632/85 af 16. september 1985, skal fortolkes saaledes, at med henblik paa udfaerdigelsen af de aarlige regnskaber vedroerende finansieringen gennem Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, af interventionsforanstaltninger i form af oplagring, skal vaerdien af de maengder bomolie, som er bortkommet paa grund af tyveri, fastsaettes ved at multiplicere de stjaalne maengder med den opkoebspris, som gjaldt i det produktionsaar, hvori tyveriet blev begaaet eller konstateret, forhoejet med samtlige maanedlige tillaeg for en type olivenolie med et syreindhold, der svarer til syreindholdet i de stjaalne maengder, eller ° saafremt intet beviselement goer det muligt at fastslaa den stjaalne olivenolies syreindhold ° ved for denne olie at anvende den opkoebspris, der svarer til prisen for den olie med det laveste syreindhold, som i loebet af det paagaeldende produktionsaar var oplagret paa det lager, hvori tyveriet fandt sted.