RETTENS DOM(Første Afdeling)
1. april 2009
Sag T-385/04
Gregorio Valero Jordana
mod
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
»Personalesag – tjenestemænd – annullationssøgsmål – erstatningssøgsmål – forfremmelse – tildeling af prioritetspoint«
Angående: Søgsmål med påstand om annullation af for det første den af generaldirektøren for Kommissionens Juridiske Tjeneste trufne
afgørelse om at tildele sagsøgeren et enkelt af generaldirektoratets prioritetspoint i forfremmelsesåret 2003 som meddelt
den 7. juli 2003 og bekræftet ved ansættelsesmyndighedens afgørelse meddelt den 16. december 2003, for det andet ansættelsesmyndighedens
afgørelse om at tildele sagsøgeren i alt 20 point i forfremmelsesåret 2003 som meddelt den 16. december 2003, af den på grundlag
af fortjenester udfærdigede liste over tjenestemænd i lønklasse A 5 i forfremmelsesåret 2003 offentliggjort i Meddelelser
fra Administrationen nr. 69-2003 af 13. november 2003, af listen over de tjenestemænd, der blev forfremmet til lønklasse A
4 i forfremmelsesåret 2003, offentliggjort i Meddelelser fra Administrationen nr. 73-2003 af 27. november 2003, og af afgørelsen
om ikke at opføre sagsøgeren på de nævnte lister og for det tredje af ansættelsesmyndighedens afgørelse om ikke at tildele
sagsøgeren yderligere prioritetspoints i forfremmelsesåret 2003, således som den fremgår af skrivelse af 22. februar 2007,
og af afgørelse af 17. april 2007, med henblik på at opnå en erstatning på 5 000 EUR.
Udfald: Kommissionens afgørelser om at fastsætte Gregorio Valero Jordanas samlede antal forfremmelsespoint til 20 point og at give
afslag på at opføre ham på listen over de tjenestemænd, der blev forfremmet til lønklasse A 4 i forfremmelsesåret 2003, annulleres.
I øvrigt frifindes Kommissionen. Kommissionen betaler sagens omkostninger.
Sammendrag
1.      Tjenestemænd – søgsmål – akt, der indeholder et klagepunkt – forfremmelsesordning indført af Kommissionen – afslutning af
forfremmelsesrunden ved en retsakt, der indeholder en afgørelse, hvorved der opstilles en liste over forfremmede tjenestemænd,
og en afgørelse, hvorved tjenestemændene tildeles et antal point – selvstændige afgørelser, der kan gøres til genstand for
et særskilt eller et samlet søgsmål
(Tjenestemandsvedtægten, art. 45, stk. 1, art. 90 og 91)
2.      Retspleje – stævning – sagens genstand – ændring under sagens behandling
(Rettens procesreglement, art. 48, stk. 2; tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)
3.      Tjenestemænd – forfremmelse – sammenligning af fortjenester – betingelser – kvantificering af fortjenester med henblik på
tildeling af point
(Tjenestemandsvedtægten, art. 45, stk. 1)
1.      Under en forfremmelsesordning, som er indført ved en intern kommissionsbeslutning, hvor forfremmelsesrunden afsluttes ved
en retsakt, der efter sin art er kompleks i den forstand, at den indebærer to særskilte afgørelser fra ansættelsesmyndigheden,
nemlig en om udfærdigelse af listen over forfremmede tjenestemænd og en anden om fastsættelse af det samlede antal point,
hvorpå den førstnævnte afgørelse støttes, udgør ansættelsesmyndighedens afgørelse om fastsættelse af det samlede antal point
en selvstændig retsakt, der kan være genstand for en klage og i givet fald en retssag inden for rammerne af de i vedtægten
forudsatte retsmidler.
En tjenestemand, der ikke er forfremmet på grund af en angiveligt uberettiget tildeling af et utilstrækkeligt antal point,
hvilket ikke gør det muligt for ham at nå forfremmelsestærsklen, kan følgelig indgive klage både over ansættelsesmyndighedens
afgørelse om fastsættelse af det samlede antal point og over udfærdigelse af listen over forfremmede tjenestemænd.
Derimod udgør afgørelsen om tildeling af prioritetspoint til sagsøgeren og afgørelsen om ikke at optage ham på den på grundlag
af fortjenester udfærdigede liste som sådan forberedende retsakter, der ikke kan være genstand for en selvstændig annullationspåstand.
Deres lovlighed kan imidlertid altid anfægtes under en sag rettet mod den endelige afgørelse.
(jf. præmis 69-72)
Henvisning til: Retten, 9. april 2003, sag T-134/02, Tejada Fernández mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 125, og II, s. 609,
præmis 18; Retten, 19. oktober 2006, sag T-311/04, Buendía Sierra mod Kommissionen, Sml. II, s. 4137, præmis 90, 93 og 96-98.
2.      Artikel 48, stk. 2, i Rettens procesreglement, hvorefter der er adgang til at fremsætte nye anbringender under sagens behandling,
når de støttes på retlige eller faktiske omstændigheder, der er kommet frem under retsforhandlingerne, kan i visse tilfælde
anvendes på en ændring af påstandene. Når en anfægtet retsakt under sagen erstattes med en retsakt med samme genstand, tilsiger
procesøkonomiske hensyn nemlig at antage, at sidstnævnte udgør et nyt forhold med den virkning, at sagsøgerne kan tilpasse
deres påstande og anbringender. Det følger imidlertid af vedtægtens artikel 90 og 91, at et søgsmål, der er rettet mod en
akt, som indeholder et klagepunkt bestående i en afgørelse truffet af ansættelsesmyndigheden, kun kan antages til realitetsbehandling,
såfremt den pågældende i forvejen har indbragt en klage til nævnte myndighed, og såfremt klagen har været genstand for en
udtrykkelig eller stiltiende afvisning.
(jf. præmis 76-78)
Henvisning til: Retten, 6. juli 2001, sag T-161/00, Tsarnavas mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 155, og II, s. 721, præmis
26-28; Retten, 26. oktober 2004, sag T-55/03, Brendel mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 311, og II, s. 1437, præmis 50
og den deri nævnte retspraksis.
3.      Med henblik på at evaluere de fortjenester, der skal tages i betragtning ved en afgørelse om forfremmelse i henhold til vedtægtens
artikel 45 og dermed ligeledes ved en afgørelse om tildeling af prioritetspoint i en forfremmelsesordning, hvor en sådan evaluering
er kvantificeret, råder administrationen over en vid skønsbeføjelse, og Fællesskabets retsinstansers kontrol skal være begrænset
til spørgsmålet, om administrationen, henset til de metoder og midler, der har kunnet lede til dens vurdering, har holdt sig
inden for grænser, der ikke kan kritiseres, og ikke har misbrugt sine beføjelser.
(jf. præmis 131)
Henvisning til: Retten, 3. maj 2007, sag T-261/04, Crespinet mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis
58 og den deri nævnte retspraksis.