62003CO0268_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-268/03,
angående en anmodning, som Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,
Jean-Claude De Baeck
mod
Belgische Staat,
at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 43 EF, 46 EF, 48 EF, 56 EF og 58 EF,
har
DOMSTOLEN (Anden Afdeling),
sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans (refererende dommer), og dommerne C. Gulmann, J.-P. Puissochet, J.N. Cunha Rodrigues N. Colneric,
generaladvokat: F.G. Jacobs
justitssekretær: R. Grass,
efter at den forelæggende ret er blevet underrettet om, at Domstolen påtænker at træffe afgørelse ved begrundet kendelse i overensstemmelse med procesreglementets artikel 104, stk. 3,
efter at de parter eller andre, der er nævnt i artikel 23 i EF-statutten for Domstolen, er blevet anmodet om at fremsætte deres eventuelle bemærkninger hertil,
og efter at have hørt generaladvokaten,
afsagt følgende
Kendelse
Dommens præmisser
1. Ved kendelse af 13. juni 2003, indgået til Domstolen den 19. juni 2003, har Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen i medfør af artikel 234 EF forelagt et præjudicielt spørgsmål om fortolkningen af artikel 43 EF, 46 EF, 48 EF, 56 EF og 58 EF.
2. Dette spørgsmål er blevet rejst i en sag mellem Jean-Claude De Baeck og Belgische Staat (den belgiske stat) vedrørende beskatning af avance realiseret i forbindelse med Jean-Claude De Baecks salg af aktier i belgiske selskaber til et fransk selskab.
Nationale bestemmelser
3. I den affattelse, der var gældende på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen, bestemte artikel 67, nr. 8, i den belgiske indkomstskattelov af 26. februar 1964:
»Ved øvrige indkomster forstås avance realiseret i forbindelse med en overdragelse mod vederlag, der ikke sker i forbindelse med udøvelse af en sådan erhvervsvirksomhed, der er omfattet af artikel 20, og som angår aktier eller andele i selskaber, sammenslutninger, organisationer eller institutioner, der har hjemsted eller hovedvirksomhed i Belgien, eller hvis ledelse eller administration har sæde i Belgien, hvis overdrageren, eller den, der forinden var indehaver af dennes rettigheder, har erhvervet aktierne eller andelsbeviserne uden modydelse og på et tidspunkt i løbet af de fem år, der gik forud for overdragelsen, alene eller sammen med sin ægtefælle, børn, slægtninge i opadstigende linje, sine egne eller ægtefællens slægtninge til og med anden grad af sidelinjen, direkte eller indirekte har ejet mere end 25% af selskabsrettighederne i det selskab, hvori overdragelsen af aktier eller andele er sket.«
4. Samme lovs artikel 67ter har følgende ordlyd:
»Avance som omhandlet i artikel 67, nr. 8, beskattes ikke, hvis avancen realiseres i forbindelse med udlodning af selskabsformuen i det selskab, hvori overdrageren har rettigheder, selskabets køb af egne aktier, eller overdragelse af aktier eller andele til en i indlandet bosiddende person, der er undergivet reglerne om personbeskatning, eller til en person, der ikke er bosiddende i indlandet, og som er undergivet reglerne om personbeskatning af ikke-hjemmehørende personer, eller til en sådan skattepligtig som omhandlet i artikel 94, stk. 1, og artikel 136.«
Tvisten i hovedsagen og det præjudicielle spørgsmål
5. Den forelæggende ret har forklaret, at ifølge myndighedernes oplysninger har Jean-Claude De Baeck på egne og andres vegne i løbet af 1989 solgt aktier i belgiske selskaber i Antverpia-koncernen til et fransk selskab for i alt 1 705 000 000 BEF.
6. Eftersom aktierne blev overdraget til et udenlandsk selskab, og eftersom Jean-Claude De Baecks familie havde en betydelig andel i de belgiske selskaber i Antverpia-koncernen, fandt myndighederne, at den realiserede avance var skattepligtig.
7. Ifølge den forelæggende rets oplysninger følger det af den nationale lovgivning, at avance ikke beskattes, hvis aktierne eller andelene overdrages til belgiske selskaber, sammenslutninger, organisationer eller institutioner, mens avancen beskattes, hvis overdragelsen af aktierne eller andelene sker til udenlandske selskaber, sammenslutninger, organisationer eller institutioner.
8. Ifølge denne lovgivning sker der således forskellig behandling af avance fra aktier eller andele afhængigt af, hvor det erhvervende selskab, sammenslutning, organisation eller institution har sit hjemsted.
9. Da Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen er i tvivl om, hvorvidt en sådan lovgivning er i overensstemmelse med fællesskabsretten, har den udsat sagen og forelagt Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»Er artikel 43 EF, 46 EF, 48 EF, 56 EF og 58 EF til hinder for de belgiske nationale bestemmelser i artikel 67, nr. 8, og 67ter i den belgiske indkomstskattelov af 1964, hvorefter avance, der realiseres i forbindelse med overdragelse mod vederlag, der ikke sker i forbindelse med udøvelse af erhvervsvirksomhed, af aktier eller andele i belgiske selskaber, sammenslutninger, organisationer eller institutioner, beskattes, når overdragelsen sker til udenlandske selskaber, sammenslutninger, organisationer eller institutioner, mens en sådan avance under samme omstændigheder ikke beskattes, hvis overdragelsen sker til belgiske selskaber, foreninger, organisationer eller institutioner?«
Det præjudicielle spørgsmål
Indlæg afgivet til Domstolen
10. Jean-Claude De Baeck har gjort gældende, at det præjudicielle spørgsmål skal besvares bekræftende. Med henvisning navnlig til dom af 21. november 2002, X og Y (sag C-436/00, Sml. I, s. 10829), har han gjort gældende, at en bestemmelse som den, der er genstand for hovedsagen, indebærer en hindring af såvel etableringsfriheden som af den frie bevægelighed for kapital.
11. En sådan regel kan nemlig afholde den skattepligtige fra at benytte sin ret i henhold til artikel 43 EF til at udøve sin virksomhed i den anden medlemsstat gennem et selskab eller at overdrage aktier eller andele i et sådant selskab, såvel som afholde medlemsstatens borgere fra at optage lån eller foretage investeringer i andre medlemsstater. Jean-Claude De Baeck har gjort gældende, at disse hindringer er ubegrundede.
12. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har ligeledes gjort gældende, at en national lovgivning som den, der er genstand for hovedsagen, er uforenelig med fællesskabsretten. Under henvisning til dom af 13. april 2000, Baars (sag C-251/98, Sml. I, s. 2787), og dommen i sagen X og Y, har den anført, at der skal sondres mellem etableringsfrihed og den frie bevægelighed for kapital.
13. Hvis Jean-Claude De Baecks deltagelse giver ham en vis indflydelse på beslutningerne i selskabet, således at han kan træffe afgørelse om dets drift, mener Kommissionen, at det præjudicielle spørgsmål skal vurderes i forhold til princippet om etableringsfrihed. Hvis dette ikke er tilfældet, vil spørgsmålet skulle vurderes i forhold til princippet om den frie bevægelighed for kapital. Det tilkommer den forelæggende ret at afgøre, hvilken af de to hypoteser, der er relevant i forhold til de faktiske omstændigheder.
14. For så vidt angår etableringsfriheden har Kommissionen under henvisning til dommen i sagen X og Y gjort gældende, at den omtvistede beskatning i hovedsagen risikerer at afholde et selskab, der har hjemsted i en anden medlemsstat, fra at benytte sin ret i henhold til artikel 43 EF til at udøve sin virksomhed i Belgien gennem et selskab. Det vil nemlig være mere interessant for Jean-Claude De Baeck at sælge sine andele til en belgisk virksomhed, fordi han i dette tilfælde ikke ville blive beskattet. En sådan ulige behandling udgør således en restriktion for etableringsfriheden.
15. For så vidt angår den frie bevægelighed for kapital har Kommissionen, ligeledes under henvisning til dommen i sagen X og Y, anført, at den nationale lovgivning, der er genstand for hovedsagen, kan afholde de personer, der er indkomstskattepligtige i Belgien, fra at overdrage aktier til erhvervende selskaber i andre medlemsstater. Desuden begrænser denne lovgivning også borgere i andre medlemsstaters frihed til at investere deres kapital i visse belgiske virksomheder, fordi disse borgere skal overtale den belgiske sælger til at sælge til dem trods den omstridte beskatning. Lovgivningen udgør således en begrænsning af de frie kapitalbevægelser i artikel 56 EF’s forstand.
16. Kommissionen har anført, at den forelæggende ret ikke nævner et eneste forhold, der kan begrunde de restriktioner, den har beskrevet. Kommissionen mener heller ikke, at de kan begrundes.
Domstolens besvarelse
17. Da besvarelsen af spørgsmålet klart kan udledes af retspraksis, har Domstolen i henhold til artikel 104, stk. 3, i sit procesreglement underrettet den forelæggende ret om, at den påtænker at træffe afgørelse ved begrundet kendelse, og har samtidig opfordret de parter eller andre, der er nævnt i artikel 23 i EF-statutten for Domstolen, til at fremsætte deres eventuelle bemærkninger hertil.
18. Kun Jean-Claude De Baeck har besvaret Domstolens opfordring, idet han har anført, at dommen i sagen X og Y efter hans mening ikke er identisk med nærværende sag, men har visse lighedspunkter. Han har imidlertid tilsluttet sig Domstolens vurdering med henblik på at afgøre, om besvarelsen i denne sag kan udledes af nævnte dom. Han mener, at dette er tilfældet.
19. Det følger af fast retspraksis, at selv om direkte beskatning henhører under medlemsstaternes kompetence, skal disse dog udøve denne under overholdelse af fællesskabsretten (jf. bl.a. dom af 11.12.2003, sag C-364/01, Barbier, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 56 og den deri nævnte retspraksis).
20. I præmis 36 i dommen i sagen X og Y fastslog Domstolen, at det forhold, at der ikke indrømmes en skattefordel, som består i, at overdrageren ikke får den fordel, at skat af kapitalgevinster af de aktier, der er overdraget til underpris, kan udskydes, fordi det erhvervende selskab, som den skattepligtige ejer en andel i, har hjemsted i en anden medlemsstat, indebærer en risiko for, at den pågældende afholdes fra at benytte sin ret i henhold til artikel 43 EF til at udøve sin virksomhed i den anden medlemsstat gennem et selskab.
21. Domstolen fastslog, at en sådan ulige behandling udgør en restriktion for etableringsfriheden for statsborgerne i den pågældende medlemsstat samt for andre medlemsstaters statsborgere, der er hjemmehørende i den pågældende medlemsstat, der ejer en andel af kapitalen i et selskab i en anden medlemsstat, dog under forudsætning af, at denne andel giver dem en sådan indflydelse på beslutningerne i selskabet, at de kan træffe afgørelse om dets drift. Domstolen udtalte, at det påhvilede den forelæggende ret at efterprøve, om denne betingelse var opfyldt i hovedsagen (jf. dommen i sagen X og Y, præmis 37 og den deri nævnte retspraksis).
22. Hvis den vurdering, som det tilkommer den forelæggende ret at foretage, måtte vise, at artikel 43 EF ikke finder anvendelse, fordi overdrageren ikke har en tilstrækkelig deltagelse i det erhvervende selskab, der har sit hjemsted i en anden medlemsstat, kan det forhold, at der ikke indrømmes en skattefordel, afholde de personer, der er pligtige at svare avanceskat, fra til underpris at overdrage aktier til erhvervende selskaber i andre medlemsstater, hvori de pågældende direkte eller indirekte ejer en andel, og udgør derfor for disse skattepligtige personer en restriktion for de frie kapitalbevægelser i artikel 56 EF’s forstand (jf. dommen i sagen X og Y, præmis 70 og den deri nævnte retspraksis).
23. Det er ubestridt i hovedsagen, at avance ikke beskattes, hvis aktierne eller andelene overdrages til belgiske selskaber, sammenslutninger, organisationer eller institutioner, mens avancen beskattes, hvis overdragelsen af aktierne eller andelene sker til selskaber, sammenslutninger, organisationer eller institutioner i en anden medlemsstat.
24. I denne sag er den manglende indrømmelse af en skattefordel endnu mere tydelig end i dommen i sagen X og Y. I den sag bestod den manglende indrømmelse af en skattefordel i, at overdrageren ikke fik den fordel, at skat kunne udskydes, hvilket medførte en belastning af den pågældendes likviditet (jf. dommen i sagen X og Y, præmis 36). Den nationale lovgivning, der er genstand for hovedsagen i nærværende sag, indebærer, at den person, der overdrager sine andele til et selskab, der har hjemsted i en anden medlemsstat, beskattes af realiseret avance, mens en person, der overdrager sine andele til et belgisk selskab, ikke beskattes.
25. Det følger således klart af dommen i sagen X og Y, at den ulige behandling, som følger af den nationale bestemmelse, der er genstand for hovedsagen, af den skattepligtige person, der overdrager sine aktier eller andele til selskaber, sammenslutninger, organisationer eller institutioner, der har hjemsted i en anden medlemsstat, udgør en hindring af etableringsfriheden. Ved at gøre overdragelse af de pågældende aktier eller andele til erhververe, der har hjemsted i en anden medlemsstat, mindre attraktiv, opstår der en risiko for, at sidstnævntes udøvelse af deres etableringsret bliver begrænset, under forudsætning af, at den andel, der overdrages, giver erhververen en sådan indflydelse på beslutningerne i selskabet, at vedkommende kan træffe afgørelse om dets drift. Det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve, om denne betingelse er opfyldt i hovedsagen.
26. Hvis denne betingelse ikke er opfyldt, skal den ulige behandling, der følger af den nationale bestemmelse, der er genstand for hovedsagen, anses for at være en begrænsning af de frie kapitalbevægelser i artikel 56 EF’s forstand, idet overdragelse af de pågældende aktier eller andele til en erhverver, der har hjemsted i en anden medlemsstat, bliver mindre attraktiv.
27. Da der ikke er fremlagt oplysninger for Domstolen om nogen omstændigheder, som skulle kunne begrunde nævnte hindringer, er det ufornødent at vurdere, om de har et lovligt formål, som er foreneligt med EF-traktaten, og er begrundet i tvingende almene hensyn.
28. Det forelagte spørgsmål skal derfor besvares således:
– Artikel 43 EF og 48 EF er til hinder for en national lovgivning, såsom artikel 67, nr. 8, og artikel 67ter i den belgiske indkomstskattelov, i den affattelse, der var gældende på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen, hvorefter avance realiseret i forbindelse med en overdragelse mod vederlag, der ikke sker i forbindelse med udøvelse af erhvervsvirksomhed, og som angår aktier eller andele i selskaber, sammenslutninger, organisationer eller institutioner, beskattes, når overdragelsen sker til selskaber, sammenslutninger, organisationer eller institutioner, der har hjemsted i en anden medlemsstat, når en sådan avance, under de samme omstændigheder, ikke beskattes, når overdragelse sker til belgiske selskaber, sammenslutninger, organisationer eller institutioner, under forudsætning af, at den andel, der overdrages, giver erhververen en sådan indflydelse på beslutningerne i selskabet, at vedkommende kan træffe afgørelse om dets drift.
– Artikel 56 EF er til hinder for en national bestemmelse som ovennævnte, når den andel, der overdrages, ikke giver erhververen en sådan indflydelse på beslutningerne i selskabet, at vedkommende kan træffe afgørelse om dets drift.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
29. De udgifter, der er afholdt af Kommissionen, som har afgivet indlæg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
På grundlag af disse præmisser
kender
DOMSTOLEN (Anden Afdeling)
vedrørende det spørgsmål, der er forelagt af Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen ved kendelse af 13. juni 2003, for ret:
1) Artikel 43 EF og 48 EF er til hinder for en national lovgivning, såsom artikel 67, nr. 8, og artikel 67ter i den belgiske indkomstskattelov, i den affattelse, der var gældende på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen, hvorefter avance realiseret i forbindelse med en overdragelse mod vederlag, der ikke sker i forbindelse med udøvelse af erhvervsvirksomhed, og som angår aktier eller andele i selskaber, sammenslutninger, organisationer eller institutioner, beskattes, når overdragelsen sker til selskaber, sammenslutninger, organisationer eller institutioner, der har hjemsted i en anden medlemsstat, når en sådan avance, under de samme omstændigheder, ikke beskattes, når overdragelse sker til belgiske selskaber, sammenslutninger, organisationer eller institutioner, under forudsætning af, at den andel, der overdrages, giver erhververen en sådan indflydelse på beslutningerne i selskabet, at vedkommende kan træffe afgørelse om dets drift.
2) Artikel 56 EF er til hinder for en national bestemmelse som ovennævnte, når den andel, der overdrages, ikke giver erhververen en sådan indflydelse på beslutningerne i selskabet, at vedkommende kan træffe afgørelse om dets drift.