62021CJ0391
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (четвърти състав)
19 септември 2024 година (
*1
)
„Обжалване — Институционално право — Единен статут на членовете на Европейския парламент — Членове на Европейския парламент, избрани в италиански избирателни райони — Приемане на решение относно пенсиите от италианската Камара на депутатите — Промяна на размера на пенсиите на италианските национални депутати — Съответно изменение от страна на Европейския парламент на размера на пенсиите на избран в Италия бивш член на Европейския парламент — Оттегляне и замяна на решенията на Парламента — Запазване на правния интерес от отмяна на решението на Общия съд на Европейския съюз“
По дело C‑391/21 P
с предмет жалба на основание член 56 от Статута на Съда на Европейския съюз, подадена на 24 юни 2021 г.,
Enrico Falqui, с местожителство във Флоренция (Италия), представляван от F. Sorrentino и A. Sandulli, avvocati,
жалбоподател,
като другата страна в производството е:
Европейски парламент, представляван от S. Alves и S. Seyr,
ответник в първоинстанционното производство,
СЪДЪТ (четвърти състав),
състоящ се от C. Lycourgos, председател на състава, O. Spineanu-Matei, J.‑C. Bonichot, S. Rodin (докладчик) и L. S. Rossi, съдии,
генерален адвокат: J. Kokott,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
след като изслуша заключението на генералния адвокат, представено в съдебното заседание от 11 януари 2024 г.,
постанови настоящото
Решение
1
С жалбата си г‑н Enrico Falqui иска отмяна на решението от 5 май 2021 г., Falqui/Парламент (T‑695/19, наричано по-нататък обжалваното съдебно решение, EU:T:2021:242), с което Общият съд отхвърля жалбата му за отмяна, първо, на изготвеното от Европейския парламент известие от 8 юли 2019 г. (наричано по-нататък „спорното решение“) относно адаптирането на размера на пенсията, която жалбоподателят получава вследствие на влизането в сила на 1 януари 2019 г. на Решение № 14/2018 на Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Председателско бюро на Камарата на депутатите, Италия), от 12 юли 2018 г. (наричано по-нататък „Решение № 14/2018“), второ, на известието от 11 април 2019 г., изготвено от началника на отдел „Възнаграждения и социалноосигурителни права на членовете на ЕП“ в генерална дирекция (ГД) „Финанси“ на Парламента (наричан по-нататък „началникът на отдел“), отнасящо се до прилагането на получаваната от него пенсия вследствие на влизането в сила на 1 януари 2019 г. на Решение № 14/2018, и трето, на становище № SJ-0836/18 на правната служба на Парламента от 11 януари 2019 г. (наричано по-нататък „становището на правната служба“).
Правна уредба
Правото на Съюза
Правилникът за разноски и надбавки
2
Член 1 от приложение III към Правилника за изплащане на разноски и надбавки на членовете на Европейския парламент (наричан по-нататък „Правилникът за разноски и надбавки“), в редакцията му в сила до 14 юли 2009 г., предвижда:
„1.   Членовете на Европейския парламент имат право на пенсия за осигурителен стаж и възраст.
2.   До установяване на окончателна общностна пенсионна схема за всички членове на ЕП, в случай че националният режим не предвижда пенсия, или когато равнището и/или условията за получаване на пенсия не са същите като условията, приложими за членовете на националния парламент на държавата членка, от чието име е бил избран членът на ЕП, по искане на съответния член на ЕП се изплаща временна пенсия от бюджета на Европейския съюз, от раздела за Парламента“.
3
Член 2 от приложение III към Правилника за разноски и надбавки предвижда:
„1.   Равнището и условията за получаване на временна пенсия са същите като условията за пенсията на членовете на долната камара на парламента на държавата членка, от чието име е бил избран въпросният член на ЕП.
2.   Член на ЕП, ползващ се от разпоредбите на член 1, параграф 2, при включването му в тази схема се задължава да внесе в полза на бюджета на Европейския съюз вноска, изчислена, така че да заплати общо същата вноска, каквато плаща член на долната камара на парламента на държавата членка, от името на която е избран членът на ЕП в съответствие с [националните разпоредби]“.
4
Съгласно член 3, параграфи 1 и 2 от приложение III към Правилника за разноски и надбавки:
„1.   Заявленията за членство в настоящата временна пенсионна схема трябва да се подават в срок от дванадесет месеца, считано от началото на мандата на заинтересувания член на ЕП.
След изтичане на този срок членството в пенсионната схема влиза в сила от първо число на месеца, през който е получено заявлението.
2.   Заявленията за изплащане на пенсията трябва да бъдат подадени в срок от шест месеца от пораждане на правото.
След изтичането на този срок пенсията се изплаща от първо число на месеца, през който е получено заявлението“.
Уставът на членовете на Европейския парламент
5
Член 25, параграфи 1 и 2 от Решение 2005/684/ЕО, Евратом на Европейския парламент от 28 септември 2005 година за приемане на Устав на членовете на Европейския парламент (OВ L 262, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 6, стр. 28, наричан по-нататък „уставът“), влязло в сила на 14 юли 2009 г., предвижда следното:
„1.   Членовете на Европейския парламент, които са били негови членове преди влизането в сила на настоящия устав и са били преизбрани, могат да предпочетат приложимата досега национална система да продължи да се прилага по отношение на възнаграждението, временното обезщетение и пенсиите за цялото времетраене на членството им в Европейския парламент.
2.   Тези плащания са за сметка на бюджета на въпросната държава членка“.
6
Член 28, параграф 1 от устава гласи:
„Всяко право на пенсия, придобито от член на Европейския парламент в съответствие с националните режими към началния момент на прилагането на настоящия устав, се запазва напълно“.
Мерките по прилагане
7
Съображение 7 от Решение 2009/C 159/01 на Бюрото на Европейския парламент от 19 май и от 9 юли 2008 година за установяване на мерки по прилагане на устава на членовете на Европейския парламент (ОВ C 159, 2009 г., стр. 1), изменено с Решение 2010/C 340/06 на Бюрото на Европейския парламент от 13 декември 2010 г. (ОВ C 340, 2010 г., стр. 6) (наричани по-нататък „мерките по прилагане“), гласи:
„[Важно е] в преходните разпоредби да се гарантира, че лицата, придобили права въз основа на Правилника за разноски и надбавки, ще могат да продължат да се ползват от тях след неговата отмяна в съответствие с принципа на [защита на оправданите правни] очаквания. Също така следва да се гарантира спазване на пенсионните права, придобити въз основа на Правилника за разноски и надбавки преди влизането в сила на устава“.
8
Член 49, параграф 1 от мерките по прилагане гласи:
„Членовете на ЕП, упражнявали мандата си най-малко една пълна година, имат право, след прекратяване на мандата на доживотна пенсия за осигурителен стаж и възраст, изплащана считано от първо число на месеца след месеца, в който навършват 63 години.
Бивши членове или техните законни представители внасят своето заявление за изплащане на пенсия за осигурителен стаж и възраст в срок от шест месеца, считано от възникването на правото, освен в случаите на непреодолима сила. След изтичането на този срок пенсията се изплаща от първо число на месеца, през който е получено заявлението“.
9
Съгласно член 73 от мерките по прилагане същите влизат в сила от деня, в който влиза в сила уставът, тоест 14 юли 2009 г.
10
В член 74 от мерките по прилагане се предвижда, че ако не е предвидено друго в преходните разпоредби, включени в дял IV от тези мерки, и по-специално в член 75 от същите, действието на Правилника за разноски и надбавки се прекратява в деня на влизане в сила на устава.
11
Съгласно член 75 от мерките по прилагане:
„1.   Наследствената пенсия, пенсията за инвалидност, допълнителната пенсия за инвалидност, отпусната за децата на издръжка, и пенсията за осигурителен стаж и възраст, предоставени съгласно приложения I, II и III към Правилника за разноски и надбавки, продължават да се изплащат в изпълнение на разпоредбите в посочените приложения на лицата, ползвали тези [обезщетения] преди влизането в сила на устава.
В случай че бивш член на ЕП, който получава пенсия за инвалидност, почине след 14 юли 2009 г., на преживелия съпруг, на лицата във фактическо извънбрачно съжителство или на децата на негова издръжка се изплаща наследствена пенсия при условията, посочени в приложение I към [Правилника за разноски и надбавки].
2.   Правата на пенсия за осигурителен стаж и възраст, придобити преди датата на влизане в сила на устава по реда на посоченото по-горе приложение III, се запазват. Лицата, придобили права в рамките на тази пенсионна схема, ползват пенсия, изчислена въз основа на правата, придобити по реда на споменатото по-горе приложение III, в случай че отговарят на условията, предвидени в този смисъл от националното законодателство на съответната държава членка, и са внесли искането, посочено в член 3, параграф 2 от въпросното приложение III“.
Италианското право
12
Съгласно член 1, параграфи 1—3 от Решение 14/2018:
„1.   Считано от 1 януари 2019 г., размерът на преките и наследствените пожизнени обезщетения и на частта на преките и наследствените пожизнени пропорционални осигурителни плащания, правата върху които са придобити по силата на действащата към 31 декември 2011 г. правна уредба, се изчислява в съответствие с новите правила, предвидени в това решение.
2.   Преизчисляването по предходния параграф се извършва, като размерът на индивидуалната вноска се умножи с коефициента за превръщане, съответстващ на възрастта на депутата към датата, на която същият е придобил правото на пожизнено обезщетение или на пропорционално осигурително плащане.
3.   Прилагат се коефициентите за превръщане, посочени в приложената към това решение таблица 1“.
Обстоятелствата по спора
13
Обстоятелствата по спора са изложени в точки 13—23 от обжалваното съдебно решение. За целите на настоящото производство по обжалване те могат да бъдат обобщени, както следва.
14
Жалбоподателят г‑н Falqui е избран в Италия бивш член на ЕП. Той получава пенсия за осигурителен стаж и възраст.
15
Чрез отбелязване върху пенсионния фиш за януари 2019 г. Парламентът уведомява жалбоподателя за възможността размерът на пенсията му да бъде преразгледан в изпълнение на Решение № 14/2018 и това преизчисление евентуално да даде основание за събиране на недължимо платените суми.
16
Считано от 1 януари 2019 г., като прилага това решение по силата на член 2, параграф 1 от приложение III към Правилника за разноски и надбавки, Парламентът намалява размера на пенсията за осигурителен стаж и възраст на жалбоподателя.
17
С недатирано известие на началника на отдел, приложено към пенсионния фиш на жалбоподателя за февруари 2019 г., Парламентът, най-напред, уведомява последния, че със становището на правната служба е потвърдено, че в неговия случай Решение № 14/2018 се прилага автоматично. По-нататък се добавя, че след като получи необходимата информация от Camera dei deputati (Камара на депутатите, Италия), Парламентът ще уведоми жалбоподателя за новия размер на пенсията му за осигурителен стаж и възраст и ще удържи евентуалната разлика през следващите дванадесет месеца. Накрая, той осведомява жалбоподателя, че окончателният размер на пенсията му ще бъде определен с изричен акт, срещу който може да се подаде възражение или жалба за отмяна.
18
С известие от 11 април 2019 г. началникът на отдел, на първо място, уведомява жалбоподателя, че — както е посочил в известието си, приложено към пенсионния фиш на жалбоподателя за февруари 2019 г. — размерът на пенсията му ще бъде на основание член 2, параграф 1 от приложение III към Правилника за разноски и надбавки съобразен с извършеното с Решение № 14/2018 намаляване на аналогичните пенсии, които Камарата на депутатите изплаща в Италия на бившите национални депутати. На второ място, размерът на пенсията за осигурителен стаж и възраст на жалбоподателя ще бъде адаптиран от април 2019 г. с обратна сила, считано от 1 януари 2019 г., на основание на изпратения като приложение към това известие проект за преизчисляване на пенсията. На трето място, с известието от 11 април 2019 г. се дава на жалбоподателя тридесетдневен срок от получаването му, в който да представи становище. При липса на становище последиците от това известие щели да се считат за окончателни, и по-специално щели да са основание за връщане на недължимо получените суми за месеците от януари до март 2019 г.
19
С електронно писмо от 23 май 2019 г. жалбоподателят изпраща становището си на Парламента.
20
На 10 юни 2019 г. жалбоподателят подава пред Общия съд жалба за отмяна на известието от 11 април 2019 г., която е заведена като дело T‑347/19. Тази жалба е отхвърлена с определение от 3 юли 2020 г., Falqui и Poggiolini/Парламент (T‑347/19 и T‑348/19, EU:T:2020:303) като явно недопустима. Жалбоподателят не подава жалба срещу това определение.
21
В спорното решение началникът на отдел посочва, че изпратеното от жалбоподателя становище не съдържа данни, които да обосновават преразглеждане на изразената в проекторешението позиция на Парламента. Следователно размерът на пенсията за осигурителен стаж и възраст и съответният план за събиране на недължимо платеното, така както са преизчислени и съобщени като приложение към посоченото проекторешение, са станали окончателни към датата на връчване на спорното решение.
22
Първоначално жалбоподателят не получава уведомление за спорното решение, тъй като то е върнато от италианската пощенска служба на белгийската пощенска служба. Едва на 29 август 2019 г., когато Парламентът внася възражението си за недопустимост, повдигнато срещу жалбата по дело T‑347/19, жалбоподателят узнава за спорното решение. Впоследствие след внасянето на посоченото възражение за недопустимост обаче, Парламентът пристъпва надлежно към повторно връчване на спорното решение.
Производството пред Общия съд и обжалваното съдебно решение
23
С жалба, подадена в секретариата на Общия съд на 11 октомври 2019 г., жалбоподателят иска отмяна на спорното решение, на известието от 11 април 2019 г. и на становището на правната служба.
24
В подкрепа на исканията си за отмяна жалбоподателят изтъква три основания за обжалване. Първото основание е нарушение на мерките по прилагане. Второто основание е изведено от това, че предвид твърдяната незаконосъобразност на Решение № 14/2018 от гледна точка на италианското право Парламентът е трябвало да откаже да приложи това решение в случая на жалбоподателя. Третото основание е нарушение на принципите на предимство на правото на Съюза, на правната сигурност, на защита на оправданите правни очаквания и на пропорционалност.
25
С обжалваното съдебно решение Общият съд отхвърля тези три основания и поради това отхвърля тази жалба.
Производство и искания на страните пред Съда
26
Жалбоподателят моли Съда:
–
да отмени обжалваното съдебно решение,
–
да отмени становището на правната служба, проекторешението, както и спорното решение, и
–
да осъди Парламента да заплати съдебните разноски по производствата пред двете инстанции.
27
Парламентът моли Съда:
–
да отхвърли жалбата и
–
да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски, включително направените в първоинстанционното производство.
28
На 12 януари 2022 г. г‑н Falqui внася в секретариата на Съда препис от Решение № 4/2021 на Consiglio di giurisdizione della Camera dei deputati (Правораздавателният съвет на камарата на депутатите, Италия) от 23 декември 2021 г. (наричано по-нататък „Решение № 4/2021“), с което се отменя Решение № 14/2018. На този етап този документ не е приложен към преписката.
29
На 9 март 2022 г. жалбоподателите по дело Santini и др./Парламент (C‑198/21 P) подават в секретариата на Съда същото решение.
30
По настоящото дело, както и по дела Coppo Gavazzi и др./Парламент (C‑725/20 P) и Santini и др./Парламент (C‑198/21 P), на 16 март 2022 г. секретариатът изпраща на страните по тези дела процесуално-организационно действие по решение на съдията докладчик и генералния адвокат на основание член 62 от Процедурния правилник на Съда, съгласно което те са приканени да представят всички документи, които могат да имат влияние върху предмета на отнасящото се до тях дело, и по-специално Решение № 4/2021.
31
На 23 март 2022 г. жалбоподателят представя редица документи, сред които и Решение № 4/2021. На 29 март 2022 г. Парламентът също представя редица документи, сред които Решение № 4/2021 и документ, озаглавен „Нови правила за изчисляване на пенсиите, приети от италианската Камара на депутатите“. Тази институция също така уведомява Съда, че веднага след получаване на допълнителните разяснения, които е поискала от Камарата на депутатите относно конкретното прилагане на тези правила, тя ще извърши преизчисляване на пенсията за осигурителен стаж и възраст на жалбоподателя и ще му изпрати ново проекторешение за определяне на пенсионните му права, по което той щял да има възможност да представи становище преди приемането на крайното решение.
32
На 21 септември 2022 г. Парламентът приема крайното решение, с което се определя новият размер на пенсията за осигурителен стаж и възраст на жалбоподателя, заедно с дължимите просрочени плащания (наричано по-нататък „новото решение на Парламента“).
33
С решение от 25 октомври 2022 г. председателят на Съда приканва страните да уточнят дали считат, от една страна, че новото решение на Парламента е заменило ex tunc спорното решение, и от друга страна, че след приемането на това ново решение жалбата запазва своя предмет.
34
На 29 ноември 2022 г. Парламентът уточнява, че според него новото решение на Парламента е заменило с действие ex tunc спорното решение, но че жалбата запазва своя предмет. Всъщност било в интерес на страните и на доброто правораздаване Съдът да се произнесе по основателността на жалбата, за да внесе яснота по въпроса дали обжалваното съдебно решение е опорочено от грешка при прилагане на правото и дали Парламентът може да преизчисли пенсията на жалбоподателя въз основа на член 2, параграф 1 от приложение III към Правилника за разноски и надбавки в случай на промяна, настъпила в приложимата национална правна уредба.
35
В писмо от 29 ноември 2022 г. жалбоподателят посочва, че счита, че е запазил своя правен интерес от произнасяне на Съда по тълкуването на член 75, параграф 2 от мерките по прилагане. С новото решение на Парламента тази институция всъщност продължавала да се позовава автоматично на националните норми с оглед на изменението на правилата за изчисляване на размера на пенсията за осигурителен стаж и възраст, изплащана съгласно Правилника за разноски и надбавки, вследствие на което съответният бивш член на ЕП щял да бъде изложен в това отношение на риска от променящи се решения на национален политически орган.
По жалбата
36
В подкрепа на жалбата си, с която по същество оспорва потвърждаването от страна на Общия съд на основателността на тълкуването на член 75 от мерките по прилагане във връзка с член 2, параграф 1 от приложение III към Правилника за разноски и надбавки (наричани по-нататък „вътрешните правила на Парламента“), жалбоподателят изтъква пет основания. Първото основание по същество съдържа три части. Първата част е изведена от неправилно тълкуване на член 1, параграф 2 и на член 2, параграф 1 от приложение III към Правилника за разноски и надбавки, както и на член 75 от мерките по прилагане, втората — от незачитане на член 28 от устава, и третата — от неправилна преценка на последиците от Решение № 14/2018. Второто основание, което съдържа две части, е нарушение на принципите на защита на оправданите правни очаквания и на пропорционалност. С третото основание жалбоподателят поддържа, че Общият съд неправилно е приел, че национална пенсионна схема може автоматично да се прилага от Парламента към бившите членове на ЕП, без тази институция да проверява законосъобразността на тази национална схема. Четвъртото основание е изведено от допусната от Общия съд грешка, тъй като не е взел предвид последиците на съдебно решение, постановено след приемането на Решение № 14/2018. Петото основание, което се състои от три части, е изведено от грешки при прилагане на правото, които Общият съд допуснал, тъй като първо, неправилно отхвърлил като недопустими второто и третото основание на първоинстанционната жалба, второ, постановил, че не е компетентен да се произнесе по възстановяването на недължимо удържаните суми, в случай че жалбата бъде уважена, и трето, осъдил жалбоподателя да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Парламента.
Предварителни бележки относно запазването на правния интерес на жалбоподателя
37
От точка 32 от настоящото решение е видно, че новото решение на Парламента, прието в хода на производството пред Съда, има за цел да определи новия размер на пенсията за осигурителен стаж и възраст, която трябва да се изплаща на жалбоподателя, заедно с дължимите просрочени плащания.
38
В това отношение следва да се припомни, че съгласно постоянната практика на Съда предметът на спора трябва да продължава да съществува, също както и правният интерес, до обявяването на съдебното решение, тъй като иначе няма да има основание за постановяване на съдебно решение по същество, което предполага жалбата да може чрез резултата си да донесе полза на страната, която я е подала (решение от 4 септември 2018 г., ClientEarth/Комисия, C‑57/16 P, EU:C:2018:660, т. 43 и цитираната съдебна практика).
39
Правният интерес на жалбоподател обаче не отпада непременно, поради обстоятелството че в хода на съдебното производство обжалваният акт вече не е пораждал правни последици (вж. в този смисъл решение от 28 май 2013 г., Abdulrahim/Съвет и Комисия, C‑239/12 P, EU:C:2013:331, т. 62).
40
При определени обстоятелства жалбоподател може да запази правния интерес да иска отмяната по съдебен ред на акт, отменен по административен ред в хода на съдебното производство, за да мотивира автора на оспорвания акт да внесе в бъдеще подходящи изменения и по този начин да бъде избегната опасността от повтаряне на незаконосъобразността, от която се твърди, че е опорочен този акт (решение от 6 септември 2018 г., Bank Mellat/Съвет, C‑430/16 P, EU:C:2018:668, т. 64 и цитираната съдебна практика).
41
В случая от отговора на Парламента от 29 ноември 2022 г., обобщен в точка 34 от настоящото решение, недвусмислено следва, че тази институция желае и в бъдеще да преизчислява пенсиите на бивши членове на ЕП в случай на промяна, настъпила в националната правна уредба, посочена в член 2, параграф 1 от приложение III към Правилника за разноски и надбавки (наричан по-нататък „динамичният режим“).
42
Макар Парламентът да е заменил спорното решение с новото решение, остава фактът, че това решение се основава на тълкуване на вътрешните правила на Парламента, според което той е длъжен да прилага динамичния режим към бившите членове на ЕП, получаващи пенсия за осигурителен стаж и възраст, които като жалбоподателя попадат в обхвата на приложение III към Правилника за разноски и надбавки (наричани по-нататък „съответните бивши членове на ЕП“).
43
Именно това тълкуване обаче се оспорва от жалбоподателя в рамките на настоящото производство по обжалване. От това следва, че независимо от замяната ex tunc на спорното решение жалбоподателят запазва правния си интерес да иска да се установи, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е потвърдил основателността на това тълкуване, тъй като то може да бъде приложено от Парламента при приемането в бъдеще на решения, аналогични на спорното или на новото решение на Парламента, така че съществува не само опасност от повтаряне на твърдяната незаконосъобразност по смисъла на съдебната практика, посочена в точка 40 от настоящото решение, но и опасност — в случай на жалба за отмяна на подобни решения — Общият съд отново да допусне твърдените грешки при прилагане на правото, които са го мотивирали да потвърди основателността на това тълкуване.
44
От това следва, че трябва да се приеме, че жалбоподателят запазва правния си интерес пред Съда, доколкото настоящата жалба е насочена срещу мотивите на обжалваното съдебно решение, които представляват необходимата основа на преценката на Общия съд, според която от вътрешните правила на Парламента следва, че последният е длъжен да прилага динамичния режим към жалбоподателя.
По първото основание
Доводи на страните
45
Първото основание по същество съдържа три части.
46
С първата част жалбоподателят поддържа, че противно на приетото от Общия съд в точка 49 от обжалваното съдебно решение, уставът отменя и прави неприложим за в бъдеще Правилника за разноски и надбавки.
47
Всъщност по силата на член 1, параграф 2 от приложение III към Правилника за разноски и надбавки установената с тази правна уредба пенсионна схема имала само временен характер. Мерките по прилагане обаче уточнявали, че за да се защитят оправданите правни очаквания на съответните бивши членове на ЕП, правата на пенсия за осигурителен стаж и възраст, които вече са предоставени или във всички случаи вече придобити въз основа на правилата, съдържащи се в Правилника за разноски и надбавки, оставали непроменени.
48
От съображение 7 от мерките по прилагане, както и от член 75 от тях, във връзка с принципа на защита на оправданите правни очаквания, следвало, че обезщетенията, предоставени или придобити въз основа на Правилника за разноски и надбавки през периода, в който той е бил в сила, са нематериални, противно на приетото от Общия съд в точка 57 от обжалваното съдебно решение. Следователно позоваването на националното право, предвидено в приложение III към Правилника за разноски и надбавки, трябвало да се разбира като позоваване на националното законодателство, както то е приложимо към момента на придобиване на правото на пенсия.
49
Противно на приетото от Общия съд, фактът, че Правилникът за разноски и надбавки уточнява, че въведената с тази правна уредба пенсионна схема е „временна“, „[д]о установяване на окончателна общностна пенсионна схема за всички членове на ЕП“, не може да се тълкува в смисъл, че тази схема трябва да се запази след влизането в сила на устава. Използването на сегашно време в изявително наклонение изразявало само актуалния характер на правилото към момента на неговото въвеждане и до неговата отмяна.
50
Член 75 от мерките по прилагане не предвиждал, че вече отпуснатите пенсии или вече придобитите пенсионни права ще продължат да се уреждат в бъдеще от правилото, че размерът на пенсията на съответните бивши членове на ЕП трябва по всяко време да съответства на размера на пенсията, получавана от националните депутати, а че пенсиите, които вече са отпуснати в миналото въз основа на това правило, „продължават да се изплащат“ и че вече придобитите пенсионни права „се запазват“.
51
Ако обезщетенията, предоставени или придобити въз основа на Правилника за разноски и надбавки, не били нематериални по силата на мерките по прилагане, те щели да противоречат на целта си за защита на оправданите правни очаквания, тъй като съответните бивши членове на ЕП щели да бъдат изложени на измененията на правилата за изчисляване на размера на пенсията им за осигурителен стаж и възраст поради новите национални правила в тази област, докато членовете на ЕП, които упражняват мандата си след парламентарния мандат 2009—2014 г., щели да имат право на пенсия за осигурителен стаж и възраст, чийто размер щял да бъде сигурен и нематериален.
52
С втората част от първото си основание жалбоподателят упреква Общия съд, че в точка 62 от обжалваното съдебно решение е приел, че тълкуването му на вътрешните правила на Парламента, съдържащо се в точка 57 от това решение, съгласно което тази институция е длъжна да прилага във всеки един момент същите правила относно равнището и условията за получаване на пенсии за осигурителен стаж и възраст на съответните бивши членове на ЕП като тези, определени от правото на държавата членка, в която са били избрани, не противоречи на член 28 от устава, тъй като тази разпоредба се прилага само за пенсионните права, придобити от членовете на ЕП по националните режими, докато пенсионните права на жалбоподателя са придобити въз основа на разпоредбите на приложение III към Правилника за разноски и надбавки.
53
От член 1, параграф 2 и от член 2, параграф 1 от приложение III към Правилника за разноски и надбавки обаче следвало, че целта, преследвана от последния, била да се избегне всякаква разлика в третирането между, от една страна, членовете на ЕП, избрани в държави членки, които гарантират на свои собствени разноски същата пенсия като тази на националните депутати, и от друга страна, членовете на ЕП, избрани в държави членки, които, като Италианската република, не предвиждат в тяхна полза същите пенсии като тези на членовете на националния парламент.
54
Следователно, дори ако трябва да се приеме, както е приел Общият съд, че член 28 от устава се отнася само до членовете на ЕП, които са придобили право на пенсия „в съответствие с националните режими“, целта посочените в предходната точка две категории членове на ЕП да бъдат поставени при равни условия не допуска преходният режим относно бившите членове на ЕП, които вече имат право на пенсия за осигурителен стаж и възраст към момента на влизане в сила на устава, да бъде различен по същество в зависимост от това дали тази пенсия се предоставя от държава членка или от Парламента по силата на приложение III към Правилника за разноски и надбавки.
55
С третата част от първото основание жалбоподателят упреква Общия съд, че е приел, че Решение № 14/2018 е оказало влияние само върху размера на пенсиите за осигурителен стаж и възраст на бившите депутати в италианския парламент, въпреки че то е оказало влияние върху самото им право на пенсия, при това със задна дата.
56
Всъщност това решение предвиждало замяната на вече придобитите и изплатени пенсионни права въз основа на италианската схема преди 2012 г., която предвиждала отпускането на обезщетение със смесен характер на пенсия и на осигуряване, с основана на вноски пенсионна система. От това следвало, че като прилага Решение № 14/2018 към положението на съответните бивши членове на ЕП, Парламентът не променял само размера на пенсията им за осигурителен стаж и възраст, но и придобитото им право на пенсия, като премахнал с обратна сила това право и го заменил с друго, чиито естество и условия за предоставянето му били различни.
Съображения на Съда
– Предварителни бележки
57
С първата част на първото си основание жалбоподателят изтъква, че уставът отменя и прави неприложим за в бъдеще Правилника за разноски и надбавки, така че размерът на обезщетенията, предоставени или придобити на основание на Правилника за разноски и надбавки през периода, в който той е бил в сила, е станал нематериален.
58
Следователно с такова оплакване жалбоподателят оспорва по същество основателността на тълкуването на вътрешните правила на Парламента, съгласно което последният е длъжен да прилага динамичния режим към съответните бивши членове на ЕП.
59
Същото се отнася и за втората част, тъй като тълкуването от Общия съд в точка 62 от обжалваното съдебно решение на член 28 от устава, съгласно което тази разпоредба се прилага само по отношение на пенсионните права, които членовете на ЕП са придобили по силата на националните режими, е един от мотивите, поради които Общият съд е приел, че член 75, параграф 2, първо изречение от мерките по прилагане не може да се тълкува в смисъл, че гарантира на съответните бивши членове на ЕП правото на фиксиран и неизменяем размер на пенсията за осигурителен стаж и възраст.
60
С третата част от това основание жалбоподателят твърди, че Решение № 14/2018 е оказало влияние върху правото му на пенсия. Следователно с тази част жалбоподателят не оспорва основателността на тълкуването на вътрешните правила на Парламента, съгласно което последният е длъжен да прилага динамичния режим към съответните бивши членове на ЕП.
61
От това следва, че трябва да се разгледа само първата и втората част от първото основание.
– По същество
62
Жалбоподателят по същество упреква Общия съд, че в точка 67 от обжалваното съдебно решение е приел, че Парламентът е можел валидно да се основе на вътрешните си правила, за да приложи динамичния режим към съответните бивши членове на ЕП.
63
Най-напред следва да се отбележи, че съгласно член 2, параграф 1 от приложение III към Правилника за разноски и надбавки „[р]авнището и условията за получаване на временна пенсия са същите като условията за пенсията на членовете на долната камара на парламента на държавата членка, от чието име е бил избран въпросният член на ЕП“.
64
Както по същество посочва Общият съд в точка 54 от обжалваното съдебно решение, от израза „[р]авнището и условията за получаване на временна пенсия са същите“ следва, че Парламентът е длъжен да прилага по отношение на съответните бивши членове на ЕП правилата за изчисляване на пенсиите, които се прилагат по отношение на членовете на парламента на държавата членка, в която са били избрани тези бивши членове на ЕП. С други думи, тази институция е длъжна да прилага динамичния режим към съответните бивши членове на ЕП.
65
Това тълкуване на член 2, параграф 1 от приложение III към Правилника за разноски и надбавки е в съответствие с целта, която преследва тази разпоредба, както тя произтича от член 1, параграф 2 от това приложение.
66
Всъщност последната разпоредба предвижда, че от пенсията, предвидена в член 2, параграф 1 от посоченото приложение, могат да се ползват само бившите членове на ЕП, чиято пенсионна схема на държавата членка, в която са избрани, не предвижда пенсия или чието равнище и/или правилата на изчисляване на пенсията, която могат да претендират, не са същите като приложимите за членовете на националния парламент.
67
Следователно основната цел на член 2, параграф 1 от приложение III към Правилника за разноски и надбавки е да позволи на бившите членове на ЕП, които се намират в положението, посочено в член 1, параграф 2 от това приложение, да бъдат третирани по същия начин като членовете на Европейския парламент, чиято национална пенсионна схема предвижда право на пенсия, чието равнище и/или правила на изчисляване са същите като приложимите за членовете на националния им парламент.
68
Ето защо тълкуването на тази разпоредба в смисъл, че задължава Парламента да прилага динамичния режим към съответните бивши членове на ЕП, има за последица прилагането спрямо тях, подобно на тези други бивши членове на Европейския парламент, на измененията, внесени в правилата за изчисляване на размера на пенсиите на членовете на техния национален парламент.
69
Този режим, основан на приложение III към Правилника за разноски и надбавки, е запазен по силата на член 75 от мерките по прилагане след влизането в сила на устава, що се отнася по-специално до пенсиите за осигурителен стаж и възраст на бившите членове на ЕП.
70
Безспорно, в член 74 от мерките по прилагане се предвижда, че действието на Правилника за разноски и надбавки се прекратява в деня на влизане в сила на устава. Както обаче изрично предвижда тази разпоредба, това прекратяване на действието на Правилника за разноски и надбавки настъпва, ако не е предвидено друго в преходните разпоредби, включени в дял IV от тези мерки. Сред тези преходни разпоредби е и член 75 от посочените мерки.
71
По силата на член 75, параграф 1 от мерките по прилагане, който се прилага — както Общият съд констатира в точка 51 от обжалваното съдебно решение — по отношение на жалбоподателя, пенсиите за осигурителен стаж и възраст, предоставени съгласно приложение III към Правилника за разноски и надбавки, продължават да се изплащат в изпълнение на посоченото приложение на лицата, получавали тези обезщетения преди влизането в сила на устава.
72
Както правилно отбелязва Общият съд в точка 56 от обжалваното съдебно решение, от текста на тази разпоредба, и по-точно от императивния характер на формулировката „продължават да се изплащат в изпълнение на [приложение III към Правилника за разноски и надбавки]“, както и от използването на сегашно време в изявително наклонение в тази формулировка, трябва да се заключи, че динамичният режим продължава да се прилага за съответните бивши членове на ЕП след влизането в сила на устава.
73
Следователно, противно на твърденията на жалбоподателя в рамките на тази първа част, Общият съд не е допуснал никаква грешка при прилагане на правото, като е констатирал в точка 49 от обжалваното съдебно решение, че разпоредбите на приложение III към Правилника за разноски и надбавки не са отменени след влизането в сила на устава.
74
Противно на твърденията на жалбоподателя, тълкуването на член 75, параграф 1 от мерките по прилагане, съгласно което динамичният режим продължава да се прилага за съответните бивши членове на ЕП след влизането в сила на устава, не се опровергава нито от параграф 2 от тази разпоредба, нито от съображение 7 от тези мерки по прилагане, нито от член 28 от устава.
75
Що се отнася, най-напред, до член 75, параграф 2, първо изречение от мерките по прилагане, той предвижда, че „[п]равата на пенсия за осигурителен стаж и възраст, придобити преди датата на влизане в сила на устава по реда на посоченото по-горе приложение III [към Правилника за разноски и надбавки], се запазват“.
76
От тази разпоредба обаче — противно на твърденията на жалбоподателя — не може да се изведе никаква гаранция относно изплащането на пенсия за осигурителен стаж и възраст, изчислена въз основа на правилата за изчисляване на националните пенсии, приложими към датата на влизане в сила на устава.
77
В това отношение следва да се посочи, че уставът и мерките по прилагане въвеждат две последователни пенсионни схеми, които предполагат два вида пенсионни права: а именно, от една страна, пенсионни права, придобити преди 14 юли 2009 г. — датата на влизане в сила на посочения устав — на основание на вътрешните правила на Парламента, и от друга страна, права на пенсия за осигурителен стаж и възраст, придобити след тази дата, на основание член 49 от мерките по прилагане.
78
Както констатира Общият съд в точка 50 от обжалваното съдебно решение, в този контекст член 75, параграф 1 от мерките по прилагане се прилага по отношение на бившите членове на ЕП, сред които е жалбоподателят, които са плащали вноски в бюджета на Съюза на основание член 2, параграф 2 от приложение III към Правилника за разноски и надбавки и са започнали да получават пенсия по силата на това приложение преди влизането в сила на устава, докато член 75, параграф 2 от мерките по прилагане се прилага за бившите членове на ЕП, които, макар също да са правили такива вноски, все още не са започнали да получават пенсия за осигурителен стаж и възраст към датата на влизане в сила на устава.
79
Всъщност съгласно член 75, параграф 2, второ изречение от мерките по прилагане „[л]ицата, придобили права [по реда на приложение III към Правилника за разноски и надбавки], ползват пенсия, изчислена въз основа на правата, придобити по реда на [това] приложение […], в случай че отговарят на условията, предвидени в този смисъл от националното законодателство на съответната държава членка, и са внесли искането, посочено в член 3, параграф 2 от въпросното приложение III“.
80
Доколкото член 75, параграф 2, второ изречение от мерките по прилагане предвижда условия, на които бившите членове на ЕП трябва да отговарят, за да получат пенсия, изчислена въз основа на правата им, придобити по реда на приложение III към Правилника за разноски и надбавки, тази разпоредба няма за цел да се прилага към бившите членове на ЕП, които са започнали да получават пенсия по реда на това приложение преди влизането в сила на устава, какъвто е жалбоподателя.
81
Освен това, доколкото член 75, параграф 2, второ изречение от мерките по прилагане предвижда, че съответните бивши членове на ЕП получават пенсия за осигурителен стаж и възраст по реда на приложение III към Правилника за разноски и надбавки въз основа на придобитите права по силата на този правилник, понятието „[придобити] права на пенсия за осигурителен стаж и възраст“ по смисъла на този член 75, параграф 2 трябва да се разбира в смисъл, че се отнася до пенсионните права, произтичащи от вноските, които всеки бивш член на ЕП е платил и които представляват основата за изчисляване на пенсията за осигурителен стаж и възраст, изплащана му на основание член 2, параграф 1 от приложение III към Правилника за разноски и надбавки. Ето защо това понятие не може да се разбира в смисъл, че се отнася до твърдяно право на получаване на фиксиран и неизменяем размер на пенсията за осигурителен стаж и възраст, изчислен въз основа на националните правила в сила към момента на влизане в сила на устава или към момента на присъединяването към въведената с тази разпоредба схема.
82
По-нататък, що се отнася до съображение 7 от мерките по прилагане, в него се посочва, от една страна, че „лицата, придобили права въз основа на Правилника за разноски и надбавки, [трябва да] могат да продължат да се ползват от тях след неговата отмяна в съответствие с принципа на [оправданите правни] очаквания“, и от друга страна „също така следва да се гарантира спазване на пенсионните права, придобити въз основа на Правилника за разноски и надбавки преди влизането в сила на устава“.
83
От това съображение следва, че в него се уточнява, че предоставяните по силата на тази правна уредба обезщетения продължават да се изплащат, без от това да може да се направи извод, че тази правна уредба би престанала да се прилага след посочената дата.
84
В този смисъл понятието „придобити пенсионни права“ има същия обхват в това съображение като обхвата, който то има в член 75, параграф 2 от мерките по прилагане, както е уточнено в точка 81 от настоящото решение.
85
Гаранцията, предвидена в член 75 от мерките по прилагане, според която съответните бивши членове на ЕП, които са внасяли вноски по пенсионната схема, установена с Правилника за разноски и надбавки, продължават да се ползват от тази схема и от правото размерът на пенсията им за осигурителен стаж и възраст да бъде определен в съответствие с динамичния режим, допринася за постигането на целта за защита на оправданите правни очаквания.
86
Именно в този контекст на разглеждане на вътрешните правила на Парламента Общият съд не е допуснал грешка при прилагане на правото, като е констатирал в точка 57 от обжалваното съдебно решение, че вътрешните правила на Парламента изрично изискват Парламентът да прилага във всеки един момент същите правила относно равнището и условията за получаване на пенсии като тези, определени в правото на съответната държава членка.
87
Накрая, що се отнася до член 28 от устава, следва да се констатира, че в точка 62 от обжалваното съдебно решение Общият съд не е допуснал никаква грешка при прилагане на правото, като е приел, че тази разпоредба се прилага само за пенсионните права, които бившите членове на ЕП са придобили по силата не на приложение III към Правилника за разноски и надбавки, а на националните пенсионни схеми, както е видно от текста на самата разпоредба. Противно на твърденията на жалбоподателя, тази разпоредба сама по себе си не се отразява на тълкуването на член 75, параграф 1 от мерките по прилагане.
88
Освен това фактът, че придобитите по силата на националните пенсионни схеми права се запазват по силата на член 28 от устава към датата на прилагане на този устав, не въвежда, противно на твърденията на жалбоподателя, различно третиране във вреда на съответните бивши членове на ЕП, чийто размер на пенсията за осигурителен стаж и възраст може да бъде изменен съгласно динамичния режим. Всъщност от член 28 от устава следва единствено че приемането на този устав не засяга пенсионните права, придобити от бившите членове на ЕП по национални пенсионни схеми, а не че на държавите членки е забранено да променят правилата за изчисляване на пенсиите за осигурителен стаж и възраст, изплащани по тези схеми.
89
При това положение както от текста, така и от контекста и от целта на вътрешните правила на Парламента следва, че в точка 67 от обжалваното съдебно решение Общият съд не е допуснал грешка при прилагане на правото, като е постановил, че Парламентът е можел валидно да се основе на вътрешните си правила, за да приложи динамичния режим към съответните бивши членове на ЕП.
90
Следователно първото основание трябва да се отхвърли отчасти по същество и отчасти като неотносимо.
По второто основание
Доводи на страните
91
По същество второто основание се състои от две части.
92
С първата част жалбоподателят изтъква, че поради съображенията, които е изложил в рамките на първото основание, Общият съд неправилно е приел в точки 94—98 от обжалваното съдебно решение, че Парламентът не е нарушил принципа на защита на оправданите правни очаквания, тъй като не е дал на жалбоподателя никакви други уверения освен съдържащите се в член 75 от мерките по прилагане и в член 2, параграф 1 от приложение III към Правилника за разноски и надбавки.
93
С втората част жалбоподателят поддържа, че в точки 100—110 от обжалваното съдебно решение Общият съд е нарушил принципа на пропорционалност.
94
Първо, в точка 110 от обжалваното съдебно решение Общият съд неправилно проверил дали спорното решение е в съответствие с този принцип не с оглед на принципа на защита на оправданите правни очаквания, както той произтича от мерките по прилагане, а с оглед на целта на Италианската република за намаляване на публичните разходи поради тежка икономическа криза. Според жалбоподателя, след като пенсията му се изплаща от бюджета на Съюза, а не от бюджета на тази държава членка, такава цел не може да се изтъкне, за да се намали размерът на пенсията му.
95
Второ, Общият съд неправилно приел, че пропорционалният характер на спорното решение е гарантиран, тъй като Решение № 14/2018 съдържа „редица разпоредби, гарантиращи неговата пропорционалност, и по-специално член 1, параграфи 6 и 7 от [последното] решение“. Решение на Правораздавателния съвет на камарата на депутатите обаче отменило член 1, параграф 7 от Решение № 14/2018 с мотива, че тази разпоредба не била достатъчна, за да се компенсира непропорционалното засягане, в резултат от спорното решение.
96
Трето, жалбоподателят поддържа, че е ясно, че намаляването на размера на пенсията му за осигурителен стаж и възраст е непропорционално и прекомерно, тъй като със спорното решение тази пенсия е намалена от 3108,58 евро на 1644 евро.
97
Парламентът поддържа, че второто основание трябва да бъде отхвърлено като неоснователно.
Съображения на Съда
– Предварителни бележки
98
С първата част от второто си основание жалбоподателят изтъква по същество, че прилагането на нови правила за изчисляване на размера на пенсията му за осигурителен стаж и възраст не е в съответствие с принципа на защита на оправданите правни очаквания, тъй като вътрешните правила на Парламента целят да гарантират неизменяемостта на правилата за изчисляване на пенсиите на съответните бивши членове на ЕП.
99
Следователно с такова оплакване жалбоподателят оспорва по същество основателността на тълкуването на вътрешните правила на Парламента, съгласно което тази институция е длъжна да прилага динамичния режим към съответните бивши членове на ЕП.
100
С втората част от това основание жалбоподателят оспорва възможността при разглеждането на законосъобразността на спорното решение да се вземат предвид целите на Решение № 14/2018 и гаранциите, които това решение съдържа, що се отнася до пропорционалния характер на намаляването на размера на пенсията за осигурителен стаж и възраст.
101
Това оплакване се отнася до основателността на тълкуването от страна на Общия съд на вътрешните правила на Парламента в смисъл, че тези правила трябва да доведат до адаптиране на пенсиите на бившите членове на ЕП, като се вземат предвид целите на националните пенсионни схеми, както и гаранциите, предоставени от тези схеми.
102
Поради това следва да се разгледа основателността на второто правно основание.
– По същество
103
Следва да се припомни, че съгласно един от общите принципи за тълкуване, актовете на Съюза трябва, доколкото е възможно, да се тълкуват по начин, който не поставя под съмнение тяхната валидност, и в съответствие с цялото първично право, и в частност с разпоредбите на Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“.) В този смисъл, когато разпоредба от вторичното право на Съюза може да бъде тълкувана по различни начини, следва да се предпочете това тълкувание, съгласно което разпоредбата съответства на първичното право, а не това, което води до установяване на несъвместимост с последното (решение от 21 юни 2022 г., Ligue des droits humains, C‑817/19, EU:C:2022:491, т. 86 и цитираната съдебна практика).
104
При това положение трябва да се разгледа дали тълкуването на вътрешните правила на Парламента, съгласно което той е длъжен да прилага динамичния режим към съответните бивши членове на ЕП, довело до приемането на спорното решение, е в съответствие с принципа на защита на оправданите правни очаквания.
105
Съгласно практиката на Съда никой не може да се позове надлежно на нарушение на този принцип при липсата на конкретни уверения, дадени му от администрацията. Всяко лице, у което дадена институция е породила основателни надежди, може да се позове на принципа на защита на оправданите правни очаквания. В това отношение уверения, които могат да породят такива очаквания, независимо от формата, в която са предадени, са конкретните, безусловни и непротиворечиви сведения, изхождащи от оправомощени и достоверни източници (вж. в този смисъл решение от 23 януари 2019 г., Deza/ECHA, C‑419/17 P, EU:C:2019:52, т. 69 и 70 и цитираната съдебна практика).
106
За сметка на това, когато едно предпазливо и съобразително лице е в състояние да предвиди приемането на дадена мярка на Съюза, която може да засегне неговите интереси, той не може да се позовава на принципа на защита на оправданите правни очаквания, ако тази мярка бъде приета (вж. в този смисъл решение от 23 януари 2019 г., Deza/ECHA, C‑419/17 P, EU:C:2019:52, т. 71 и 70 и цитираната съдебна практика).
107
В това отношение, от една страна, следва да се отбележи, че видно от точки 63—89 от настоящото решение, вътрешните правила на Парламента гарантират на съответните бивши членове на ЕП само получаването на пенсия, чието равнище и условия са същите като тези на пенсията, получавана от членовете на парламента на държавата членка, в която са били избрани.
108
От друга страна, в точка 96 от обжалваното съдебно решение Общият съд констатира, че жалбоподателят нито е доказал, нито е поддържал, че Парламентът му е дал уверения, различни от съдържащите се в тези разпоредби.
109
Фактът, че жалбоподателят се е присъединил към пенсионната схема, въведена с член 2, параграф 1 от приложение III към Правилника за разноски и надбавки, не му дава обаче право да получава предвидим, фиксиран и неизменяем размер на пенсията за осигурителен стаж и възраст към момента на присъединяването си към тази схема. Всъщност, както Общият съд правилно е приел в точка 97 от обжалваното съдебно решение, единственото конкретно и безусловно уверение, което Парламентът е можел да му даде, е било това, че в приложение на вътрешните си правила той ще получава пенсия за осигурителен стаж и възраст, чието равнище и условия за получаване биха били същите като приложимите за членовете на парламента на държавата членка, в която е бил избран, в съответствие с динамичния режим.
110
От това следва, че тълкуването на вътрешните правила на Парламента в смисъл, че той е длъжен да прилага динамичния режим към съответните бивши членове на ЕП, е в съответствие с принципа на защита на оправданите правни очаквания.
111
Следователно първата част от второто основание трябва да се отхвърли по същество.
112
Що се отнася до втората част от това основание, следва да се отбележи, че доколкото тълкуването на вътрешните правила на Парламента, според което той е длъжен да прилага динамичния режим към съответните бивши членове на ЕП, може да доведе до намаляване на размера на пенсия, което оказва влияние върху качеството на живот на заинтересованото лице, това тълкуване може да доведе до ограничаване на правото на собственост, закрепено в член 17 от Хартата (вж. по аналогия решение на ЕСПЧ от 1 септември 2015 г., Da Silva Carvalho Rico с/у Португалия, CE:ECHR:2015:0901DEC001334114, § 33).
113
Правото на собственост обаче не е абсолютно и упражняването му може да се ограничава, когато това е обосновано по-специално с преследваните от Съюза цели от общ интерес (вж. в този смисъл решение от 13 юни 2017 г., Florescu и др., C‑258/14, EU:C:2017:448, т. 51 и цитираната съдебна практика).
114
Всъщност съгласно член 52, параграф 1 от Хартата всяко ограничаване на правото на собственост, закрепено в член 17 от Хартата, е в съответствие с последната разпоредба, при условие че е предвидено в закон, зачита основното съдържание на правото на собственост и при спазване на принципа на пропорционалност е необходимо и действително отговаря на признати от Съюза цели от общ интерес или на необходимостта да се защитят правата и свободите на други хора.
115
Следва да се приеме, че прилагането на динамичния режим към бившите членове на ЕП, които се намират в положението, посочено в член 1, параграф 2 от приложение III към Правилника за разноски и надбавки, преследва призната от Съюза цел от общ интерес, доколкото, както следва от точка 53 от настоящото решение, то цели да третира по един и същ начин, от една страна, членовете на ЕП, чиято пенсионна схема в държавата членка, в която са били избрани, не предвижда пенсия или се ползват от пенсионна схема, чието равнище и/или правила на изчисляване на пенсията не са същите като приложимите за членовете на националния парламент, и от друга страна, членовете на ЕП, чиято националната пенсионна схема предвижда такова равнище и/или правила за изчисляване на пенсията, които са същите като приложимите за членовете на националния парламент.
116
За сметка на това целите, преследвани с Решение № 14/2018, което е приложимо за съответните бивши членове на ЕП по силата на динамичния режим, са от чисто национално естество. Следователно сами по себе си те не могат да обосноват намаляване на размера на пенсиите, тъй като тези суми се изплащат на основание на пенсионна схема, въведена не по силата на националното право, а по силата на правото на Съюза, и са за сметка на бюджета на Съюза.
117
Следователно в точки 102—108 от обжалваното съдебно решение Общият съд неправилно е взел предвид преследваните с това национално решение цели, за да провери дали засягането на правото на собственост на жалбоподателя, произтичащо от спорното решение, е обосновано.
118
Важно е обаче да се припомни, че ако мотивите на решение на Общия съд разкриват нарушение на правото на Съюза, но неговият диспозитив се явява обоснован по други правни съображения, такова нарушение не може да доведе до отмяната на това решение, а следва да се заменят мотивите и жалбата да се отхвърли (решение от 14 декември 2023 г., Комисия/Amazon.com и др., C‑457/21 P, EU:C:2023:985, т. 51 и цитираната съдебна практика).
119
Ето защо следва да се провери дали отхвърлянето на оплакването за нарушение на правото на собственост, закрепено в член 17 от Хартата, изглежда основателно по правни съображения, различни от тези, които са опорочени от грешката, установена в точка 117 от настоящото решение.
120
В това отношение следва да се отбележи, че прилагането на динамичния режим към съответните бивши членове на ЕП действително отговаря на целта за равно третиране, установена в точка 115 от настоящото решение, тъй като има за последица по отношение на двете категории членове на ЕП, посочени в тази точка, да се прилагат във всеки един момент националните правила относно изчисляването на пенсиите за осигурителен стаж и възраст на членовете на парламента на съответната държава членка.
121
Това прилагане освен това е необходимо за постигането на посочената цел, тъй като само уеднаквяването на равнището и/или на правилата за изчисляване на пенсиите като предвиденото в член 2, параграф 1 от приложение III към Правилника за разноски и надбавки във връзка с член 1, параграф 2 от това приложение, може да доведе до равно третиране на посочените категории членове на ЕП.
122
Така се оказва, че независимо от грешката при прилагане на правото, установена в точка 117 от настоящото решение, отхвърлянето на оплакването за нарушение на правото на собственост, закрепено в член 17 от Хартата, е основателно, тъй като разглежданото ограничение на правото на собственост отговаря на всички условия по член 52, параграф 1 от Хартата.
123
От гореизложеното следва, че второто основание следва да се отхвърли по същество.
По третото основание
Доводи на страните
124
С третото си основание жалбоподателят упреква Общия съд, че в точка 43 от обжалваното съдебно решение е констатирал, че преценката за законосъобразност на Решение № 14/2018 не е от компетентността на съда на Съюза. Според жалбоподателя, след като вътрешните правила на Парламента се позовават на националните схеми, подобна схема не можела да се прилага от Парламента без предварителна проверка на нейната законосъобразност.
125
Само такава проверка на равнището на Съюза на законосъобразността на националната схема би гарантирала спазването на правото на ефективни правни средства за защита, тъй като в Италия жалбоподателят — в качеството си на бивш член на ЕП, който никога не е бил член на италианската камара на депутатите — няма възможност да оспори тази законосъобразност, защото националната схема формално не е приложима спрямо него.
126
Освен това от редица публикации на национални експерти било видно, че последната реформа на пенсиите на членовете на италианския парламент водела до лишена от всякакво актюерско основание система, която засягала легитимните им очаквания и стабилността на размера на пенсията им за осигурителен стаж и възраст в нарушение на принципа на защита на оправданите правни очаквания.
127
Парламентът поддържа, че третото основание трябва да бъде отхвърлено отчасти като недопустимо и отчасти като неоснователно.
Съображения на Съда
– Предварителни бележки
128
С третото основание жалбоподателят поддържа, че вътрешните правила на Парламента не могат да бъдат тълкувани в смисъл, че национална пенсионна схема може автоматично да се прилага от Парламента към бившите членове на ЕП, без тази институция да извърши проверка на законосъобразността на тази национална схема.
129
Така това основание се отнася до тълкуването на вътрешните правила на Парламента и следователно трябва да се разгледа по същество.
– По същество
130
Както следва от разглеждането на първото основание от настоящата жалба, Общият съд правилно е постановил в точки 54 и 57 от обжалваното съдебно решение, че Парламентът е бил длъжен да прилага спрямо жалбоподателя същите правила относно равнището и условията за получаването на пенсиите като тези, определени в италианското право.
131
Също така правилно Общият съд е посочил в същите тези точки, че Парламентът може да се освободи от това задължение, в случай че подобно прилагане би довело до нарушаване на норма от по-висок ранг от правото на Съюза като общ принцип на това право или разпоредба от Хартата.
132
Всъщност Парламентът трябва да се увери, че прилагането на вътрешните му правила, състоящи се в адаптиране на пенсиите на бившите му членове към промените в националните схеми, не противоречи на общите принципи на правото на Съюза или на Хартата. Следователно тази институция не трябва да извършва такова адаптиране, ако то се окаже несъвместимо с правото на Съюза.
133
Макар от гореизложеното да следва, че Парламентът не може автоматично, без да вземе предвид общите принципи на правото на Съюза и на Хартата, да приложи по отношение на бившите си членове Решение № 14/2018, от това все пак не следва, че тази институция е длъжна да провери законосъобразността на това решение.
134
В това отношение Общият съд правилно е установил в точка 73 от обжалваното съдебно решение, че законосъобразността на това решение по италианското право може да бъде разгледана само от компетентните италиански органи. Посоченото в предходната точка задължение на Парламента се състои не в това да разгледа законосъобразността на националните пенсионни схеми, а да гарантира съвместимостта с правото на Съюза на прилагането на собствените му вътрешни правила, състоящи се в адаптиране на пенсиите на бивши членове на ЕП въз основа на такава национална схема.
135
Ето защо третото основание следва да се отхвърли по същество.
По четвъртото основание
Доводи на страните
136
С четвъртото основание жалбоподателят поддържа, че след решението на Правораздавателния съвет към Камарата на депутатите, посочено в точка 95 от настоящото решение, бивш член на националния парламент може по-специално да поиска преразглеждане на размера на пенсията му за осигурителен стаж и възраст в специфични, но доста неуточнени случаи, а именно в случай на инвалидност на заинтересованото лице, когато то трябва да взема лекарства, необходими за неговото оцеляване, когато не разполага с други значителни средства или ако може да докаже, че преразглеждането на размера на пенсията му за осигурителен стаж и възраст в приложение на Решение № 14/2018 е довело до сериозно влошаване на условията му на живот. Такава система, която предполага извършването на проверка на личното положение на заинтересованото лице, не била приложима на равнището на Съюза, което Общият съд не взел предвид.
137
Парламентът счита, че четвъртото основание е недопустимо.
Съображения на Съда
138
В подкрепа на четвъртото си основание жалбоподателят изтъква оплакване, което е свързано само със спорното решение и е без значение за основателността на тълкуването на вътрешните правила на Парламента, според което тази институция е длъжна да прилага динамичния режим към съответните бивши членове на ЕП.
139
Ето защо четвъртото основание не следва да се разглежда.
По петото основание
Доводи на страните
140
Петото основание за обжалване е разделено на три части.
141
С първата част жалбоподателят поддържа, че противно на постановеното от Общия съд в точки 112—119 от обжалваното съдебно решение, проекторешението и становището на правната служба трябва да бъдат отменени, тъй като става въпрос за обжалваеми актове, които го увреждат.
142
С втората част жалбоподателят изтъква, че противно на постановеното от Общия съд в точки 120—122 от обжалваното съдебно решение, възстановяването на недължимо удържаните суми, в случай че жалбата бъде уважена, не може да се приравни на разпореждане към институциите на Съюза, за което Общият съд не бил компетентен.
143
С третата част от това основание жалбоподателят оспорва решението на Общия съд относно съдебните разноски.
Съображения на Съда
144
С нито една част от петото основание за обжалване, изтъкнато от жалбоподателя, не се оспорва, макар и косвено, основателността на тълкуването на вътрешните правила на Парламента, според което тази институция е длъжна да прилага динамичния режим към съответните бивши членове на ЕП.
145
Ето защо петото основание не следва да се разглежда.
146
Тъй като всички основания, изтъкнати от жалбоподателя в подкрепа на жалбата му, са отхвърлени, последната следва да се отхвърли в нейната цялост.
По съдебните разноски
147
Съгласно член 184, параграф 2 от Процедурния правилник, когато жалбата е неоснователна, Съдът се произнася по съдебните разноски. Съгласно член 138, параграф 1 от този правилник, приложим на основание член 184, параграф 1 от същия към производството по обжалване на актове на Общия съд, загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
148
Тъй като жалбоподателят е загубил делото и Парламентът е поискал да бъде осъден да заплати съдебните разноски, той следва да бъде осъден да понесе, освен направените от него съдебни разноски, и тези на Парламента.
По изложените съображения Съдът (четвърти състав) реши:
1)
Отхвърля жалбата.
2)
Осъжда г‑н Enrico Falqui да заплати освен направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейския парламент.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: италиански.