Valitus, jonka Studio Legale Ughi e Nunziante on tehnyt 20.12.2022 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T 389/22, Studio Legale Ughi e Nunziante v. Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO), 10.10.2022 antamasta määräyksestä
(Asia C-776/22 P)
Oikeudenkäyntikieli: italia
Asianosaiset
Valittaja: Studio Legale Ughi e Nunziante (edustajat: asianajajat A. Clemente, L. Cascone, A. Marega ja F. de Filippis)
Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)
Vaatimukset
Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin
ensisijaisesti hyväksyy ensimmäisen ja/tai toisen valitusperusteen ja kumoaa valituksenalaisen määräyksen, toteaa, että unionin yleisessä tuomioistuimessa nostettua kannetta varten nimetyt asianajajat voivat pätevästi edustaa valittajana olevaa yhteenliittymää ja palauttaa täten asian unionin yleiseen tuomioistuimeen asiakysymyksen ratkaisemista varten
toissijaisesti hyväksyy kolmannen valitusperusteen ja kumoaa valituksenalaisen määräyksen, toteaa, että Associazione Ughi e Nunziante – Studio Legale voi jatkaa menettelyä sellaisen asianajajan avulla, joka ei ole valittajana olevan ammatillisen yhteenliittymän jäsen ja palauttaa asian näin ollen unionin yleiseen tuomioistuimeen asiakysymyksen ratkaisemista varten
velvoittaa EUIPO:n vastaamaan tästä menettelystä aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Valittaja vetoaa valituksensa tueksi kolmeen valitusperusteeseen.
Ensimmäinen valitusperuste, joka koskee unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 119 ja 126 artiklan rikkomista
Valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin loukkasi perusteluvelvollisuutta muistuttaessaan ensimmäiseksi unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä, joka koskee “itsensä edustamista” ja tarkasteltuaan tämän jälkeen kysymystä asianajajan riippumattomuudesta, joka on täysin eri kysymys.
Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin ei perustellut millään tavoin ratkaisuaan soveltaa asianajajan riippumattomuuden vaatimusta tapauksessa, jossa kantaja oli asianajotoimisto, joka on muodoltaan yhteenliittymä, eikä se perustellut kantaansa, jonka mukaan kanteen nostaneiden asianajajien riippumattomuus voitiin sulkea pois vain sen seikan perusteella, että he ovat asianajotoimiston osakkaita.
Toinen valitusperuste, joka koskee unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 51 artiklan ja Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artiklan rikkomista ja/tai virheellistä soveltamista
Valittaja katsoo toimittaneensa asianmukaisella tavalla kaikki unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 51 artiklan 2 kohdassa edellytetyt asiakirjat esittäen todisteet siitä, että asianajajilla on oikeus harjoittaa ammattia Italiassa; tästä seuraa valittajan mukaan, ettei Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artiklan neljättä kohtaa ole rikottu, toisin kuin unionin yleinen tuomioistuin on katsonut.
Perussäännön 19 artiklan kolmannen kohdan väitetyn rikkomisen osalta unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä on hiljattain tulkittu useaan kertaan asianajajan riippumattomuuden vaatimusta, ja valituksenalainen määräys ei noudata tätä oikeuskäytäntöä. Valittajan mukaan käsiteltävässä asiassa ei voida katsoa minkään seikan perusteella, että asianajotoimiston osakkaat eivät kykene hoitamaan tehtäviään parhaalla mahdollisella tavalla ja asiakkaansa edun mukaisesti.
Kolmas valitusperuste, joka koskee Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 ja 52 artiklan rikkomista ja mahdollisesti unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 51 artiklan 4 kohdan ja 55 artiklan 1 kohdan rikkomista
Valittaja katsoo, että väitetyn riippumattomuuden puuttumisen todettuaan unionin yleinen tuomioistuin tyytyi vain toteamaan, ettei sen työjärjestyksessä määrätä nimenomaisesti mahdollisuudesta korjata tällaista virhettä ja että se siis totesi automaattisesti, ettei kannetta voitu ottaa tutkittavaksi.
Unionin yleinen tuomioistuin ei näin ollen ottanut huomioon sitä, että tämä riippumattomuuden vaatimus on vahvistettu oikeuskäytännössä; virheen korjaamisen mahdollisuudesta ei ole nimenomaista säännöstä tai määräystä sen vuoksi, ettei kyseessä oleva vaatimus sisälly mihinkään normiin. Unionin yleisen tuomioistuimen formalistinen tulkinta aiheutti näin ollen vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa valittajan oikeuksiin perusoikeuskirjan 74 ja 52 artiklan vastaisella tavalla.
Valituksen tutkittavaksi ottaminen
Unionin tuomioistuimen (valituslupajaosto) 8.5.2023 tekemällä määräyksellä valitus otettiin osittain tutkittavaksi. Vastine koskee toista ja kolmatta valitusperustetta.
____________