61998CJ0031_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 22. januar 1998, indgaaet til Domstolen den 9. februar 1998, har Finanzgericht Muenchen i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 1 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1395/94 af 17. juni 1994 om fastsaettelse af en minimumsimportpris for surkirsebaer (EFT L 152, s. 31) samt af bilag I til Raadets forordning (EOEF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den faelles toldtarif (EFT L 256, s. 1), som aendret ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2551/93 af 10. august 1993 (EFT L 241, s. 1), herunder navnlig af bestemmelse 1 til kapitel 8 i den kombinerede nomenklatur (herefter »KN«).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en tvist mellem Peter Luksch og Hauptzollamt Weiden vedroerende betaling af en udligningsafgift, der var paalagt Luksch, paa grund af at sidstnaevnte ikke havde overholdt minimumsimportprisen for flere partier surkirsebaer.
De gaeldende bestemmelser
3 Artikel 1 i forordning nr. 1395/94 bestemmer:
»1. Ved indfoersel til Faellesskabet af surkirsebaer er den minimumspris, der skal overholdes, fastsat til 40 ECU/100 kg netto for produkter i KN-kode 0809 20 20 og 36 ECU/100 kg netto for produkter i KN-kode 0809 20 60.
2.
Naar importprisen er lavere end den i stk. 1 omhandlede minimumspris, opkraeves der en udligningsafgift svarende til forskellen mellem disse to priser.«
Herved praeciseres foelgende i foerste og anden betragtning, nemlig at
»af mangel paa en importbegraensning kan afsaetningen af EF-produktionen derfor paavirkes af konkurrencen fra tredjelande, der tilbyder priser, der ligger maerkbart under de priser, som EF-produkterne kan afsaettes til
...
som foelge af den korte afsaetningsperiode for disse produkter boer der derfor traeffes foranstaltninger, der kan forhindre indfoersler til lave priser; en ordning med minimumsimportpris og udligningsafgifter for produkter, der ikke overholder denne pris, er den mest hensigtsmaessige ordning for at naa dette maal«.
4 Artikel 3, stk. 2, i Raadets forordning (EOEF) nr. 2707/72 af 19. december 1972 om fastsaettelse af betingelserne for anvendelse af beskyttelsesforanstaltninger for frugt- og groentsager (EFT 1972, 31.12., s. 3) fastsaetter i oevrigt, at disse forholdsregler kun kan traeffes for saa vidt og saa laenge, det er ubetinget noedvendigt. I femte betragtning til forordningen praeciseres det herved, at »de ovenfor omtalte forholdsregler skal kunne afpasses efter omstaendighederne for at undgaa, at de faar andre virkninger end de tilsigtede«.
5 KN fastsaetter, at surkirsebaer indfoert til Faellesskabet mellem den 1. maj og den 15. juli skal tariferes i underposition 0809 20 20, og at surkirsebaer indfoert til Faellesskabet mellem den 16. juli og den 30. april skal tariferes i underposition 0809 20 60.
6 Bestemmelse 1 til kapitel 8 i KN med titlen »Spiselige frugter og noedder; skaller af citrusfrugter og meloner« praeciserer, at kapitlet »[kun] omfatter spiselige frugter og noedder«.
Tvisten i hovedsagen og de praejudicielle spoergsmaal
7 Det fremgaar af forelaeggelseskendelsen, at Luksch den 4. juli 1994 ansoegte Hauptzollamt Weiden om tilladelse til frit at omsaette tre partier surkirsebaer paa i alt 42 286 kg med oprindelse i Rumaenien, saaledes at baerrene skulle tariferes i KN 0809 20 20. Den oplyste importpris var paa 65 DEM pr. 100 kg. Denne pris var en smule lavere end minimumsprisen paa 40 ECU pr. 100 kg, som fastsat ved artikel 1, stk. 1, i forordning nr. 1395/94, hvorfor Hauptzollamt opkraevede en udligningsafgift paa 2 414,80 DEM.
8 Ved varens levering den 5. juli 1994 viste det sig, at frugterne befandt sig i en tilstand af fremskreden oploesning. Modtageren naegtede derfor at modtage dem, hvorefter Luksch overlod det til en sagkyndig at undersoege varen. Den sagkyndige bekraeftede, at frugterne var staerkt beskadigede ved dannelse af skimmel og forraadnelse, hvilket aabenbart skyldtes oplagring ved for hoej temperatur, og han tilraadede at saelge varen til et destilleri, ligesom han skoennede, at varens vaerdi var forringet med 75%. Luksch fulgte raadet og afsatte kirsebaerrene til et destilleri til en pris paa 10 DEM pr. 100 kg.
9 Som foelge af den nedsatte importpris fastsatte Hauptzollamt ved aendringsafgoerelse af 8. februar 1995 udligningsafgiften til 34 726,86 DEM. Luksch paaklagede denne afgoerelse, hvorefter Hauptzollamt ved afgoerelse af 22. maj 1995 paa ny forhoejede udligningsafgiften, idet den nu skulle andrage 40 124,02 DEM for at tage hensyn til de lavere omkostninger ved transporten af varen i Faellesskabet.
10 Luksch anlagde sag til proevelse af denne afgoerelse ved den forelaeggende ret og gjorde herunder naermere bestemt gaeldende, at de relevante regler i sagen ikke kunne finde anvendelse paa den beskadigede vare.
11 Da den forelaeggende ret naerede tvivl om, hvorvidt reglerne om minimumsprisen for den af Luksch indfoerte vare kunne finde anvendelse, for saa vidt som reglernes formaal - der er at undgaa forstyrrelser af det faelles marked, som foraarsages af tilbud med unormalt lave priser, hidroerende fra tredjelande - ikke var bragt i fare ved tilstedevaerelsen af den beskadigede vare, har den besluttet at udsaette sagen og at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
»1) Skal artikel 1 i Kommissionens forordning nr. 1395/94 af 17. juni 1994 fortolkes saaledes, at surkirsebaer, som paa grund af skimmeldannelse og begyndende gaering er saa fordaervede, at det rent oekonomisk kun er formaalstjenligt at anvende dem i braenderier, er omfattet af udligningsafgiften?
Hvis spoergsmaal 1 besvarende bekraeftende:
2) Skal bilag I til forordning nr. 2658/87 som affattet ved forordning nr. 2551/93 af 10. august 1993, navnlig bestemmelse 1 vedroerende kapitel 8 i den kombinerede nomenklatur, da fortolkes saaledes, at de i spoergsmaal 1 beskrevne varer skal tariferes i underposition 0809 20 20 eller 0809 20 60?«
Foerste spoergsmaal
12 Luksch og Kommissionen har gjort gaeldende, at udligningsafgiften ikke boer paalaegges den her omhandlede vare. Praeamblen til Raadets forordning (EOEF) nr. 1035/72 af 18. maj 1972 om den faelles markedsordning for frugt og groentsager (EFT 1972 II, s. 423) og forordning nr. 1395/94 indeholder alene hjemmel til at opkraeve udligningsafgift, naar det er noedvendigt at undgaa forstyrrelser paa det faelles marked, som foraarsages af tilbud med unormale priser hidroerende fra tredjelande. Ifoelge sagsoegeren og Kommissionen befandt den omtvistede vare sig ikke i konkurrence med EF-produktionen, eftersom den lave pris, som de slutteligt blev valgt til, alene skyldtes umuligheden af at saelge dem til konsum.
13 Allerede ved Domstolens dom af 2. august 1993 (sag C-81/92, Dinter, Sml. I, s. 4601, praemis 19) er det blevet fastslaaet, at beskyttelsesforanstaltninger kun kan traeffes for saa vidt og saa laenge, det er ubetinget noedvendigt, og at opkraevning af udligningsafgift derfor er ulovlig, naar det beskyttelsesformaal, der forfoelges med beskyttelsesforanstaltningerne, er naaet. Ifoelge Luksch og Kommissionen boer disse antagelser overfoeres paa naervaerende sag, i hvilken salget til et destilleri, der forarbejder oedelagte kirsebaer, ikke har paavirket markedet for frisk frugt i Faellesskabet. Saafremt der under saadanne omstaendigheder opkraeves udligningsafgift, tilsidesaettes proportionalitetsprincippet.
14 Kommissionen har desuden fremhaevet, at varens forringelse og dermed dens betydeligt nedsatte handelsvaerdi allerede var indtruffet, da den blev bragt i fri omsaetning, hvilket er det relevante tidspunkt for opkraevningen af udligningsafgift. En vaesentlig betingelse for at anvende artikel 1 i forordning nr. 1395/94 er saaledes ikke opfyldt som foelge af, at den af importoeren betalte lave pris ikke skyldtes en af et tredjeland praktiseret prispolitik, men en omstaendighed, der er helt uden forbindelse med varens oprindelse.
15 Indledningsvis bemaerkes, at det fremgaar af foerste betragtning til forordning nr. 1395/94, at det er dennes formaal at indfoere beskyttelsesforanstaltninger for at beskytte EF-markedet for surkirsebaer, der - som foelge af import fra tredjelande, der tilbyder priser, som ligger maerkbart under de priser, EF-produkterne kan afsaettes til - trues af alvorlig forstyrrelse, der kan bringe maalsaetningerne i EF-traktatens artikel 39 i fare.
16 Som det praeciseres i anden betragtning til forordning nr. 1395/94 skal beskyttelsesforanstaltningerne hindre afsaetning af varer indfoert til lave priser. Dette formaal kan naas ved at indfoere en minimumspris for import til Faellesskabet, og, saafremt denne ikke overholdes, ved at anvende en udligningsafgift. Det fremgaar af naevnte forordning, at udligningsafgiften principielt skal fastsaettes paa grundlag af den mellem parterne oprindeligt aftalte pris.
17 Det maa derfor undersoeges, om opkraevningen af udligningsafgift konkret var begrundet, selv om en forstyrrelse af faellesmarkedet ikke syntes at foreligge, fordi den lave pris, varen blev solgt til, i det vaesentlige skyldtes en omstaendighed, som var helt uden forbindelse med varens oprindelse, nemlig dens forringelse i et saadant omfang, at den herefter kun kunne anvendes oekonomisk i destillerier.
18 I den forbindelse maa der henvises til, at artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 2707/72 praeciserer, at beskyttelsesforanstaltningerne i sektoren for frugt og groentsager kun kan traeffes, »for saa vidt og saa laenge det ubetinget er noedvendigt«. Det foelger heraf, at naar forholdet - saaledes som Domstolen allerede fastslog i Dinter-dommen, praemis 19, der vedroerer betaling af en udligningsafgift for den manglende overholdelse af minimumsprisen for moreller - er det, at det ved beskyttelsesforanstaltningerne forfulgte beskyttelsesformaal er opnaaet, er opkraevning af en udligningsafgift ulovlig. Opkraevningen af en saadan afgift maa betragtes som meget mere uberettiget, naar faellesmarkedets funktion ikke kan paavirkes af en lav pris, der skyldes forhold uden forbindelse med varens oprindelse.
19 Henset til de ovenstaaende betragtninger maa det konkluderes, at betaling af udligningsafgift under de i hovedsagen foreliggende omstaendigheder kun kan kraeves, saafremt og for saa vidt som betalingen ikke overstiger, hvad der er strengt noedvendigt for at naa det ved forordning nr. 1395/94 forfulgte maal.
20 Det paahviler den forelaeggende ret i lyset af de foernaevnte fortolkningsbidrag at bringe paa det rene, hvorfor prisen paa de paagaeldende surkirsebaer paa det tidspunkt, hvor importoeren fremsatte ansoegning om at kunne bringe baerrene i fri omsaetning, var lavere end minimumsprisen, og herunder navnlig at opklare, om dette lave prisniveau skyldes omstaendigheder, der er helt uafhaengige af importoerens vilje og er helt uden forbindelse med varens oprindelse.
21 Der maa foelgelig svares paa det foerste spoergsmaal, at artikel 1 i forordning nr. 1395/94 skal fortolkes saaledes, at der ikke kan opkraeves udligningsafgift i et tilfaelde, hvor surkirsebaer er blevet bragt i fri omsaetning i Faellesskabet til en lav pris, naar dette lave prisniveau skyldes omstaendigheder, der er uafhaengige af importoerens vilje og er uden forbindelse med varens oprindelse, idet der eksempelvis kan vaere tale om en fremskreden, men uforudset forringelse af frugterne.
Andet spoergsmaal
22 Da det andet spoergsmaal udelukkende er blevet forelagt for det tilfaelde, at der maatte svares bekraeftende paa det foerste spoergsmaal, skal det andet spoergsmaal ikke besvares.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
23 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
(Foerste Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Finanzgericht Muenchen ved kendelse af 22. januar 1998, for ret:
Artikel 1 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1395/94 af 17. juni 1994 om fastsaettelse af en minimumsimportpris for surkirsebaer skal fortolkes saaledes, at der ikke kan opkraeves udligningsafgift i et tilfaelde, hvor surkirsebaer er blevet bragt i fri omsaetning i Faellesskabet til en lav pris, naar dette lave prisniveau skyldes omstaendigheder, der er uafhaengige af importoerens kontrol og er uden forbindelse med varens oprindelse, idet der eksempelvis kan vaere tale om en fremskreden, men uforudset forringelse af frugterne.