SODBA SODIŠČA ZA USLUŽBENCE
EVROPSKE UNIJE
(drugi senat)
z dne 20. januarja 2016
Zadeva F‑61/15
Alessandro Proia
proti
Evropski komisiji
„Javni uslužbenci – Pogodbeni uslužbenec – Osebni prejemki – Izselitveni dodatek – Pogoji, določeni v členu 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom – Običajno prebivališče pred nastopom dela – Obdobje študija, ki mu sledi poskusna doba, in zaporednih pogodb o zaposlitvi v državi kraja razporeditve – Domnevna volja zadevnega uslužbenca, da stalno središče svojih interesov od začetka svojega študija prenese v državo kraja razporeditve – Neobstoj“
Predmet:      Tožba, vložena na podlagi člena 270 PDEU, ki se za Pogodbo ESAE uporablja na podlagi njenega člena 106a, s katero A. Proia predlaga razglasitev ničnosti odločbe Evropske komisije z dne 25. septembra 2014, s katero mu je ta zavrnila dodelitev pravice do izselitvenega dodatka na podlagi člena 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi).
Odločitev:      Odločba Evropske komisije z dne 25. septembra 2014, s katero je bila A. Proii zavrnjena dodelitev pravice do izselitvenega dodatka na podlagi člena 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije, se razglasi za nično. Evropska komisija nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasil A. Proia.
Povzetek
1.      Uradniki – Osebni prejemki – Izselitveni dodatek – Pogoji za dodelitev – Neobstoj običajnega prebivališča ali glavne poklicne dejavnosti v državi članici razporeditve v referenčnem obdobju – Pojem običajnega prebivališča – Občasna in kratkotrajna odsotnost iz navedene države – Okoliščina, ki ne vpliva na običajnost prebivališča
(Kadrovski predpisi, Priloga VII, člen 4(1)(a))
2.      Uradniki – Osebni prejemki – Izselitveni dodatek – Pogoji za dodelitev – Neobstoj običajnega prebivališča ali glavne poklicne dejavnosti v državi članici razporeditve v referenčnem obdobju – Obdobje univerzitetnega študija v državi razporeditve, ki mu sledi poskusna doba ali zaposlitev v tej isti državi – Želja zadevne osebe, da stalno središče svojih interesov med študijem prenese v to državo – Naknadna presoja ob upoštevanju dejstev in okoliščin med poskusno dobo ali zaposlitvijo – Izključitev
(Kadrovski predpisi, Priloga VII, člen 4(1)(a))
1.      Člen 4(1)(a) Priloge VII h Kadrovskim predpisom je treba razlagati tako, da je merilo za priznanje izselitvenega dodatka običajno prebivališče zadevnega uradnika ali uslužbenca pred nastopom službe. V tem smislu je običajno prebivališče kraj, v katerem je zadevni uradnik ali uslužbenec v želji, da bi mu podelil stalnost, določil stalno ali običajno središče svojih interesov, pri čemer je treba za določitev običajnega prebivališča upoštevati vse njegove dejanske elemente, zlasti dejansko prebivališče zadevne osebe. Zadevni uradnik ali uslužbenec izgubi pravico do izselitvenega dodatka le, če je v državi razporeditve običajno prebival ali opravljal glavno poklicno dejavnost v celotnem referenčnem obdobju, pri čemer ni mogoče šteti, da občasne in kratkotrajne odsotnosti iz države razporeditve zadostujejo, da bi prebivališče tožeče stranke v državi zaposlitve izgubilo svojo običajnost.
(Glej točki 44 in 45.)
Napotitev na:
Sodišče za uslužbence: sodbe z dne 9. marca 2010, Tzvetanova/Komisija, F‑33/09, EU:F:2010:18, točka 39; z dne 15. marca 2011, Mioni/Komisija, F‑28/10, EU:F:2011:23, točka 22, in z dne 18. junija 2015, Pondichie/Komisija, F‑50/14, EU:F:2015:62, točki 34 in 35 ter navedena sodna praksa.
2.      Zgolj iz tega, da oseba prebiva v državi zaradi dokončanja univerzitetnega študija, ki je po definiciji začasen, ni mogoče sklepati, da obstaja želja po preselitvi stalnega središča interesov v to državo. Vendar pa ni izključeno, da prebivanje študenta pomeni običajno prebivališče v tej isti državi, če ob upoštevanju drugih upoštevnih dejavnikov dokazuje obstoj trajnih socialnih in poklicnih vezi zadevne osebe s to državo.
Kadar študiju sledi poskusna doba in/ali zaposlitev v isti državi, lahko neprekinjena prisotnost zadevne osebe ustvari domnevo – ki je sicer izpodbojna – o namenu, da v to državo prenese stalno ali običajno središče svojih interesov in s tem običajno prebivališče.
Vendar namena zadevne osebe, da stalno središče svojih interesov med študijem prenese v to državo, ni mogoče presojati naknadno ob upoštevanju dejstev in okoliščin, ki so nastala ob koncu tega študija. Pri takem pristopu se namreč ne bi upoštevali dejanski elementi, značilni za položaj zadevne osebe med samim študijem. Zato na podlagi dejstva, da je imela zadevna oseba med poskusno dobo ali zaposlitvijo običajno prebivališče v državi razporeditve, nikakor ni mogoče za nazaj sklepati o prenosu njenega stalnega središča interesov od obdobja njenega študija.
(Glej točke 49, 50 in 61.)
Napotitev na:
Sodišče za uslužbence: sodbe z dne 4. decembra 2008, Blais/ECB, F‑6/08, EU:F:2008:160, točka 90; z dne 9. marca 2010, Tzvetanova/Komisija, F‑33/09, EU:F:2010:18, točka 45; z dne 15. marca 2011, Mioni/Komisija, F‑28/10, EU:F:2011:23, točki 31 in 32, in z dne 18. junija 2015, Pondichie/Komisija, F‑50/14, EU:F:2015:62, točka 39.