62024TO0319_RES
Zadeva T‑319/24
Meta Platforms Ireland Ltd
proti
Evropskemu odboru za varstvo podatkov
Sklep Splošnega sodišča (deseti senat) z dne 29. aprila 2025
„Ničnostna tožba – Varstvo osebnih podatkov – Mnenje Evropskega odbora za varstvo podatkov o veljavni privolitvi v okviru modelov ‚privoli ali plačaj‘, ki jih uporabljajo velike spletne platforme – Člen 64(2) Uredbe (EU) 2016/679 – Akt, zoper katerega ni pravnega sredstva – Nedopustnost – Odgovornost – Škoda – Vzročna zveza – Tožba, ki je očitno brez pravne podlage“
Ničnostna tožba – Izpodbojni akti – Pojem – Akti, ki ustvarjajo zavezujoče pravne učinke – Mnenje Evropskega odbora za varstvo podatkov o veljavni privolitvi uporabnikov v okviru modelov „privoli ali plačaj“, ki jih uporabljajo velike spletne platforme – Izključitev – Nedopustnost
(člen 263 PDEU)
(Glej točke od 19 do 42.)
Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Nezakonitost – Škoda – Vzročna zveza – Neizpolnitev enega od pogojev – Zavrnitev odškodninske tožbe v celoti
(člena 268 in 340, drugi odstavek, PDEU)
(Glej točke od 47 do 58.)
Povzetek
Splošno sodišče je s sklepom kot nedopustno zavrglo ničnostno tožbo, (
1
) ki jo je družba Meta Platforms Ireland Ltd (v nadaljevanju: Meta) vložila zoper mnenje Evropskega odbora za varstvo podatkov (v nadaljevanju: EOVP) 8/2024 o veljavni privolitvi v okviru modelov „privoli ali plačaj“, ki jih uporabljajo velike spletne platforme. Splošno sodišče je tako ugotovilo, da to mnenje, sprejeto na podlagi Splošne uredbe o varstvu podatkov, (
2
) ni akt, zoper katerega je mogoče vložiti tako tožbo, ker nima zavezujočih pravnih učinkov v razmerju do tretjih oseb. Poleg tega je Splošno sodišče tožbo zaradi nepogodbene odgovornosti Evropske unije, (
3
) ki jo je vložila družba Meta za povrnitev škode, ki naj bi jo utrpela zaradi tega mnenja, zavrnilo kot očitno brez pravne podlage.
EOVP je 17. aprila 2024 na zahtevo treh nacionalnih nadzornih organov za varstvo osebnih podatkov sprejel mnenje 8/2024. Ti organi so želeli izvedeti, v kakšnih okoliščinah in pod kakšnimi pogoji se lahko za prakse, ki jih izvajajo velike spletne platforme (
4
) in v okviru katerih dajo uporabnikom na izbiro privolitev v obdelavo osebnih podatkov za namene vedenjskega oglaševanja na eni strani in plačilo za uporabo storitve, ne da bi se njihovi osebni podatki obdelovali v te namene (v nadaljevanju: modeli „privoli ali plačaj“), na drugi strani, šteje, da izpolnjujejo zahtevo po veljavni privolitvi v smislu SUVP.
EOVP v mnenju 8/2024 med drugim pojasnjuje, da mora biti privolitev, ki se od uporabnikov zahteva za obdelavo njihovih osebnih podatkov za namene vedenjskega oglaševanja, da bi bila veljavna, svobodna, konkretna, informirana in nedvoumna ter se mora nanašati na obdelave podatkov, ki se izvajajo v skladu z načeli nujnosti, sorazmernosti, omejitve namena, najmanjšega obsega podatkov in poštenosti. Po mnenju tega organa bi lahko dejstvo, da velika spletna platforma uporabnikom ponuja dodatno možnost, brezplačno in brez oglaševanja, ki bi jo na primer spremljala oblika oglaševanja, ki vključuje obdelavo manjše količine (ali nič) osebnih podatkov, precej vplivalo na presojo veljavnosti te privolitve. V zvezi s plačilom, ki se zahteva za plačljivo različico službe, EOVP navaja, da višina ne sme biti taka, da bi posameznikom, na katere se nanašajo osebni podatki, preprečila svobodno izbiro in odločitev, da ne privolijo.
V tem okviru družba Meta predlaga, prvič, razglasitev ničnosti mnenja 8/2024, in drugič, povrnitev škode, ki naj bi jo utrpela zaradi tega mnenja.
Presoja Splošnega sodišča
Na prvem mestu, Splošno sodišče je opozorilo, da se ničnostna tožba iz člena 263 PDEU vloži zoper vse akte, ki jih sprejmejo institucije, organi, uradi in agencije Unije, ne glede na vrsto ali obliko, ki povzročijo zavezujoče pravne učinke.
V obravnavani zadevi je Splošno sodišče v zvezi z mnenjem 8/2024 ugotovilo, da iz njegove vsebine ni mogoče sklepati, da je namenjeno temu, da bi samo po sebi ustvarilo zavezujoče pravne učinke. Ta akt namreč vsebuje analizo modelov „privoli ali plačaj“ velikih spletnih platform z vidika pravil iz SUVP v zvezi z veljavnostjo privolitve. EOVP se v mnenju 8/2024 osredotoča na položaj, v katerem taka platforma uporabniku ne ponudi druge neplačljive alternative za privolitev v obdelavo osebnih podatkov za namene vedenjskega oglaševanja. V večini primerov bi to lahko povzročilo neveljavnost take privolitve. Ta presoja je odvisna od številnih dejavnikov, vključno s pomenom zadevne storitve v družbenem ali poklicnem življenju uporabnikov in stroškom plačljive alternative. Poleg tega se zdi, da so odlomki mnenja 8/2024, ki vsebujejo izraze, kot so „bi moral“ ali „ne bi smel“, bolj poziv k poglobljenemu razmisleku o drugih rešitvah, ki bi jih vsaka večja spletna platforma lahko ponudila uporabnikom, kot pa splošna obsodba modela „privoli ali plačaj“, ki ga ponujajo te platforme.
Splošno sodišče je poudarilo tudi, da SUVP ne vsebuje določbe, ki bi od nadzornih organov zahtevala, da „čim bolj upošteva[jo]“ mnenje, EOVP, ki se nanaša na splošne zadeve, kot je mnenje 8/2024. (
5
) Taka obveznost (
6
) pa velja za mnenja, ki se nanašajo na nekatere vrste osnutkov posebnih odločitev nadzornih organov, (
7
) ki jih morajo ti organi sporočiti EOVP med postopkom sprejemanja teh odločitev. Če nadzorni organ v celoti ali deloma ne namerava upoštevati takšnega mnenja, mora o tem obvestiti predsednika EOVP, kar sproži postopek sprejemanja zavezujoče odločitve EOVP. (
8
) Taka ureditev ni predvidena v zvezi z mnenji EOVP o splošnih zadevah, kot je mnenje 8/2024, saj gre torej za mnenja, ki jim ni pripisana posebna moč. Ta mnenja namreč sama po sebi nimajo narave zavezujočega akta, saj se lahko glede na pristojnosti EOVP v njem vsebovane smernice, odvisno od primera, naknadno pretvorijo v zavezujoča navodila za nadzorne organe le v njegovi poznejši zavezujoči odločitvi. Glede na navedeno je Splošno sodišče ugotovilo, da mnenje 8/2024 nima zavezujočih pravnih učinkov niti za tretje osebe niti, natančneje, za družbo Meta.
Na eni strani, tudi če je družba Meta v položaju, ki je predmet mnenja 8/2024, to mnenje, ker pristojni nadzorni organi niso opravili celovite analize njenega primera, namreč zanjo ne more imeti zavezujočih pravnih učinkov. Na drugi strani možnost poznejše zavezujoče odločitve EOVP, naslovljene na pristojne nadzorne organe, ki bi preučevali model „privoli ali plačaj“, ki ga je sprejela družba Meta, in bi v celoti ali delno prevzeli analizo iz mnenja 8/2024, ne zadošča za to, da bi se to mnenje že od samega začetka štelo za zavezujoče. Zato je Splošno sodišče ugotovilo, da to mnenje ni akt, ki bi ga družba Meta lahko izpodbijala.
Ta ugotovitev ne pomeni kršitve pravice družbe Meta do učinkovitega sodnega varstva, (
9
) ker mnenje 8/2024 zanjo nima zavezujočih pravnih učinkov. Premisleki, ki jih vsebuje, bi lahko neposredno vplivali na družbo Meta le, če bi bili vključeni v odločitev nadzornega organa ali sodišča države članice ali druge države pogodbenice Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (EGP). Če je tako, bodo lahko oziroma bodo te odločitve predmet presoje sodišča v skladu z zahtevami po učinkovitem sodnem varstvu.
Navedene ugotovitve prav tako ne more ovreči morebitna razlika med presojo tega akta, ki jo opravijo sodišča držav pogodbenic Sporazuma EGP, ki niso članice Unije, in sodišča držav članic Unije. Taka možnost je namreč neločljivo povezana s sistemom, sprejetim v Sporazumu EGP, ki temelji na dveh stebrih nadzora in sodnega nadzora, pri čemer se prvi uporablja za države članice Unije, drugi pa za druge države pogodbenice tega sporazuma. Kar zadeva zadnjenavedene, je v Sporazumu EGP in Sporazumu med državami Evropskega združenja za prosto trgovino (EFTA) o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča (
10
) med drugim določeno, da lahko Sodišču EFTA sodišče teh držav predloži zadevo za mnenje o razlagi teh predpisov, torej med drugim za razlago SUVP. Sodišče EFTA bi tako lahko navedlo, v kolikšni meri meni, da so premisleki iz mnenja 8/2024 v skladu s to uredbo. Kar zadeva države članice Unije, bi lahko sodišče teh držav pozvalo Sodišče, naj presodi veljavnost tega mnenja.
Na drugem mestu, Splošno sodišče je zavrnilo predlog družbe Meta za povrnitev škode, ki naj bi jo utrpela zaradi tega mnenja 8/2024 iz naslova nepogodbene odgovornosti Unije.
Potem ko je Splošno sodišče opozorilo na tri kumulativne pogoje za uveljavljanje te odgovornosti, je poudarilo, da pogoj v zvezi z obstojem dejanske in gotove škode ni izpolnjen. Splošno sodišče je v zvezi s škodo, ki jo zatrjuje družba Meta in ki zajema zmanjšanje prihodkov od oglaševanja in naročnin zaradi „zahteve“, domnevno določene v mnenju 8/2024, da se uporabnikom ponudi dodatna neplačljiva alternativa izbiri med privolitvijo v prejemanje vedenjskega oglaševanja na eni strani in plačilom za možnost uporabe zadevne storitve brez tovrstnega oglaševanja na drugi strani, ugotovilo, da ta škoda temelji na napačnem razumevanju tega mnenja. Zadevno mnenje je namreč v bistvu namenjeno le zagotavljanju analize modelov „privoli ali plačaj“ velikih spletnih platform z vidika pravil iz SUVP v zvezi z veljavnostjo privolitve, in ni namenjeno temu, da bi samo po sebi ustvarilo zavezujoče pravne učinke. Poleg tega škoda, ki jo zatrjuje družba Meta, temelji na prihodnjih in negotovih dogodkih, pri čemer je to, da irski organ za varstvo podatkov na lastno pobudo uporabi to analizo ali da EOVP sprejme zavezujočo odločitev o tej zadevi, zgolj možnost.
Splošno sodišče je zaradi celovitosti v zvezi s pogojem v zvezi z vzročno zvezo ugotovilo, da ni mogoče ugotoviti nobene dovolj neposredne vzročne zveze med mnenjem 8/2024 in škodo, ki jo zatrjuje družba Meta. Ob neobstoju zavezujočih učinkov namreč to mnenje ne more biti dovolj neposreden vzrok za morebitno zmanjšanje prihodkov, ki ga družba Meta po svojih zatrjevanjih pričakuje. Taka škoda bi lahko nastala neposredno zaradi njenega namernega ravnanja ali zaradi morebitnih odločitev, ki bi bile sprejete zoper njo in zaradi katerih bi uporabnikom ponudila neplačljivo možnost izbiri med tem, da privolijo v prejemanje vedenjskega oglaševanja, na eni strani in plačilom za možnost uporabe zadevne storitve brez tovrstnega oglaševanja na drugi strani.
(
1
)	Člen 263 PDEU.
(
2
)	Člen 64(2) Uredbe (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov) (UL 2016, L 119, str. 1; v nadaljevanju: SUVP).
(
3
)	Temelji na členih 268 in 340, drugi odstavek, PDEU.
(
4
)	Uredba (EU) 2022/2065 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. oktobra 2022 o enotnem trgu digitalnih storitev in spremembi Direktive 2000/31/ES (Akt o digitalnih storitvah) (UL 2022, L 277, str. 1). V členu 3(i) te uredbe je opredeljen pojem „spletna platforma“, v členu 33(1) te uredbe pa je opredeljen pojem „zelo velika spletna platforma“.
(
5
)	Mnenje na podlagi člena 64(2) SUVP.
(
6
)	Določena v členu 64(7) SUVP.
(
7
)	Mnenje na podlagi člena 64(1) SUVP.
(
8
)	Člen 64(8) SUVP.
(
9
)	Člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah.
(
10
)	Člen 108(2) Sporazuma EGP in člen 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča (UL 1994, L 344, str. 1).