62021CJ0801_RES
Zadeva C‑801/21 P
Urad Evropske unije za intelektualno lastnino
proti
Indo European Foods Ltd
Sodba Sodišča (peti senat) z dne 20. junija 2024
„Pritožba – Znamka Evropske unije – Prijava figurativne znamke Evropske unije Abresham Super Basmati Selaa Grade One World’s Best Rice – Prejšnja neregistrirana besedna znamka Združenega kraljestva BASMATI – Uredba (ES) št. 207/2009 – Člen 8(4) – Uredba (EU) 2017/1001 – Člen 72 – Relativni razlog za zavrnitev – Ugovor – Pritožba pred odborom za pritožbe – Zavrnitev – Tožba pred Splošnim sodiščem – Sporazum o izstopu Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska iz Evropske unije in Evropske skupnosti za atomsko energijo – Člena 126 in 127 – Prehodno obdobje – Posledice konca prehodnega obdobja na varstvo prejšnje znamke – Okoliščine, nastale po sprejetju sporne odločbe – Nadaljnji obstoj predmeta tožbe in ohranitev pravnega interesa“
Ničnostna tožba – Pogoji za dopustnost – Pravni interes – Sodni preizkus po uradni dolžnosti
(člen 263, četrti odstavek, PDEU)
(Glej točki 45 in 76.)
Ničnostna tožba – Predmet – Predlog za razveljavitev odločbe, ki temelji na prejšnji pravici, ki je prenehala obstajati po sprejetju te odločbe – Nadaljnji obstoj predmeta tožbe – Zahteva – Neumik izpodbijanega akta
(člen 263 PDEU)
(Glej točki 58 in 59.)
Znamka Evropske unije – Tožbeni postopek – Tožba pri sodišču Unije – Tožba zoper odločbo o zavrnitvi ugovora zoper registracijo znamke Evropske unije – Pravni interes – Zahteva – Tožba, ki lahko koristi stranki, ki jo je vložila – Merila presoje
(člen 263, četrti odstavek, PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta 2017/1001, člen 72)
(Glej točke od 78 do 83.)
Znamka Evropske unije – Tožbeni postopek – Tožba pri sodišču Unije – Pristojnost Splošnega sodišča – Odredba, naslovljena na Urad – Izključitev
(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta 2017/1001, člen 72(6))
(Glej točko 93.)
Povzetek
Sodišče se je v zvezi s pritožbo, ki jo je pri njem vložil Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) in ki jo je zavrnilo, izreklo o vprašanju nadaljnjega obstoja predmeta tožbe in ohranitve pravnega interesa vlagatelja ugovora po tem, ko je po odločbi, s katero je bila potrjena zavrnitev ugovora, in po vložitvi tožbe zoper to odločbo pri Splošnem sodišču zaradi konca prehodnega obdobja, uvedenega s Sporazumom o izstopu Združenega kraljestva iz Unije, (
1
) prenehalo varstvo, podeljeno prejšnji pravici.
H. A. Chakari je 14. junija 2017 pri EUIPO vložil zahtevo za registracijo figurativne znamke Evropske unije Abresham Super Basmati Selaa Grade One World’s Best Rice za proizvode iz riža. Družba Indo European Foods Ltd je vložila ugovor (
2
) na podlagi neregistrirane besedne znamke v Združenem kraljestvu, BASMATI, zaradi katere naj bi lahko v skladu s pravom, ki se uporablja v Združenem kraljestvu, preprečila uporabo prijavljene znamke. Oddelek za ugovore je ta ugovor zavrnil.
Odbor za pritožbe je z odločbo z dne 2. aprila 2020 (v nadaljevanju: sporna odločba) potrdil to zavrnitev z obrazložitvijo, da družba Indo European Foods ni dokazala, da ji ime „basmati“ omogoča prepoved uporabe prijavljene znamke v Združenem kraljestvu.
Splošno sodišče je s sodbo z dne 6. oktobra 2021 (
3
) sporno odločbo razveljavilo. Na eni strani je razsodilo, da spor zaradi izstopa Združenega kraljestva iz Unije ni postal brezpredmeten, ker je bila sporna odločba sprejeta v prehodnem obdobju, v katerem je bila zadevna prejšnja znamka še naprej upravičena do enakega varstva, kot bi ga imela, če ne bi prišlo do izstopa Združenega kraljestva. Na drugi strani je štelo, da pravni interes družbe Indo European Foods še vedno obstaja.
EUIPO je zato zoper to sodbo vložil pritožbo, v kateri je navedel en sam pritožbeni razlog, ki se je nanašal na kršitev zahteve po ohranitvi pravnega interesa pritožnice.
Presoja Sodišča
Na prvem mestu, Sodišče se je izreklo o preizkusu nadaljnjega obstoja predmeta spora s strani Splošnega sodišča. Tako je ugotovilo, da trditev EUIPO, da je Splošno sodišče vprašanje ohranitve pravnega interesa zamenjalo z datumom, na katerega je treba presojati zakonitost izpodbijane odločbe, temelji na napačnem razumevanju sodbe Splošnega sodišča. Splošno sodišče je namreč v zvezi s predmetom spora preučilo le njegov nadaljnji obstoj glede na konec prehodnega obdobja, do katerega je prišlo med postopkom pred njim.
Sodišče je poleg tega poudarilo, da morata v skladu z ustaljeno sodno prakso tako predmet spora kot pravni interes obstajati do razglasitve sodne odločbe, sicer se postopek ustavi, kar pomeni, da mora obstajati možnost, da ima stranka, ki tožbo oziroma pritožbo vloži, od izida te tožbe oziroma pritožbe korist. Opozorilo je tudi, da če odločba, ki je je bila predmet ničnostne tožbe pred Splošnim sodiščem, formalno ni bila umaknjena, je navedeno sodišče utemeljeno ugotovilo, da je spor ohranil svoj predmet. Taka ugotovitev ni omajana zaradi neveljavnosti izpodbijane odločbe, do katere je prišlo po vložitvi tožbe.
Sodišče je v obravnavanem primeru ugotovilo, da se je Splošno sodišče pri ugotovitvi, da tožba ni izgubila predmeta, oprlo na ugotovitev, da je bila predmet spora sporna odločba, izdana pred koncem prehodnega obdobja. Ker EUIPO ne izpodbija niti tega, da na dan, ko je Splošno sodišče odločilo, sporna odločba ni bila formalno umaknjena, niti tega, da ta odločba zaradi konca prehodnega obdobja ni bila retroaktivno odpravljena, je Sodišče ugotovilo, da njegove trditve torej niso utemeljene.
Na drugem mestu, Sodišče je preučilo vprašanje ocene ohranitve pravnega interesa. V zvezi s tem je zavrnilo trditev EUIPO, da naj Splošno sodišče ne bi upoštevalo posebne narave postopka z ugovorom, bistvene funkcije znamke, načela teritorialnosti in enotnosti znamke Evropske unije.
Namreč, najprej, ta trditev temelji na premisi, da je treba v zvezi s tožbo zoper odločbo odbora za pritožbe, s katero je bil zavrnjen ugovor, ohranitev pravnega interesa pred Splošnim sodiščem presojati le glede na pravne interese, varovane z uredbo o znamki Evropske unije, ki se uporablja, in je tako odvisna zgolj od tega, ali lahko pri odločanju Splošnega sodišča še nastane verjetnost kolizije. Vendar bi ta premisa pomenila, da bi bilo treba omejiti elemente, ki jih je mogoče upoštevati pri presoji ohranitve pravnega interesa tožeče stranke, ki vloži tožbo na podlagi člena 72 Uredbe 2017/1001 (
4
), v primerjavi z ohranitvijo pravnega interesa tožeče stranke, ki vloži tožbo na podlagi člena 263 PDEU, in nima podlage niti v zakonodaji, ki se uporablja, niti v sodni praksi.
Dalje, Sodišče je poudarilo, da je obstoj pravnega interesa za razglasitev ničnosti pogojen s tem, da lahko rezultat tožbe osebi, ki jo je vložila, prinese korist. Zato je treba vprašanje, ali ima lahko v zvezi z odločbo o zavrnitvi ugovora zoper registracijo znamke Evropske unije oseba, ki je tak ugovor vložila, korist od tožbe, vložene pri Splošnem sodišču, presojati in concreto, zlasti glede na vse posledice, ki bi lahko izhajale iz ugotovitve morebitne nezakonitosti te odločbe, in naravo domnevno povzročene škode. V obravnavani zadevi pa je Splošno sodišče na eni strani utemeljeno ugotovilo, da predmet tožbe ni prenehal. Na drugi strani je bila s sporno odločbo na podlagi ugotovitve, da pogoji za uporabo člena 8(4) Uredbe 2017/1001 niso bili izpolnjeni, potrjena zavrnitev ugovora. Ker se je družba Indo European Foods v utemeljitev tožbe pred Splošnim sodiščem sklicevala na to, da je odbor za pritožbe kršil navedeno določbo, in ker navedena odločba škodi ekonomskim interesom te družbe, bi ji razveljavitev te odločbe lahko koristila.
Nazadnje, okoliščina, da bi lahko druga stranka pred odborom za pritožbe, če bi bilo pritožbi pred tem organom ugodeno, po koncu prehodnega obdobja svojo prijavo znamke spremenila v prijave nacionalnih znamk v vseh državah članicah, ne vpliva na pravni interes družbe Indo European Foods zoper sporno odločbo.
Na tretjem mestu, Sodišče je analiziralo trditve, s katerimi EUIPO trdi, da je Splošno sodišče kršilo člen 72(6) Uredbe 2017/1001 o izvrševanju sodb sodišč Unije s strani EUIPO, ker naj bi mu naložilo, naj ne preuči ohranitve pravnega interesa in naj ne upošteva pravnih učinkov konca prehodnega obdobja, določenega v sporazumu o izstopu Združenega kraljestva iz Unije.
Na eni strani je pojasnilo, da čeprav mora institucija, organ, urad ali agencija, katere akt je bil razglašen za ničen, da bi se ravnala po ničnostni sodbi in jo v celoti izvršila, upoštevati ne le izrek te sodbe, ampak tudi obrazložitev, ki je njegova nujna podlaga, pa Splošno sodišče ni pristojno, da bi na EUIPO naslovilo odredbe. Na drugi strani je ugotovilo, da se je Splošno sodišče v bistvu omejilo na ugotovitev pravnega interesa družbe Indo European Foods pred Splošnim sodiščem. Zato ni mogoče šteti, da je Splošno sodišče EUIPO naložilo navedene domnevne obveznosti.
(
1
)	Člena 126 in 127 Sporazuma o izstopu Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska iz Evropske unije in Evropske skupnosti za atomsko energijo (UL 2020, L 29, str. 7).
(
2
)	Temelječ na členu 8(4) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Evropske unije (UL 2009, L 78, str. 1).
(
3
)	Sodba z dne 6. oktobra 2021, Indo European Foods/EUIPO - Chakari (Abresham Super Basmati Selaa Grade One World’s Best Rice) (T 342/20, EU:T:2021:651).
(
4
)	Uredba (EU) 2017/1001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2017 o blagovni znamki Evropske unije (UL 2017, L 154, str. 1).