62019CO0614
SKLEP SODIŠČA (senat za dopustitev pritožb)
z dne 24. oktobra 2019 (
*1
)
„Pritožba – Model Skupnosti – Dopustitev pritožb – Člen 170b Poslovnika Sodišča – Predlog, ki ne dokazuje, da je vprašanje pomembno za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije – Nedopustitev pritožbe“
V zadevi C‑614/19 P,
zaradi pritožbe na podlagi člena 56 Statuta Sodišča Evropske unije, vložene 14. avgusta 2019,
Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG s sedežem v Stuttgartu (Nemčija), ki jo zastopa C. Klawitter, odvetnik,
tožeča stranka,
drugi stranki v postopku sta
Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO),
tožena stranka na prvi stopnji,
Autec AG s sedežem v Nürenbergu (Nemčija),
intervenient na prvi stopnji,
SODIŠČE (senat za dopustitev pritožb),
v sestavi R. Silva de Lapuerta, podpredsednica Sodišča, J. Malenovský (poročevalec) in F. Biltgen, sodnika,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
ob upoštevanju predloga sodnika poročevalca in po opredelitvi generalnega pravobranilca M. Szpunarja,
sprejema naslednji
Sklep
1
Družba Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG s svojo pritožbo predlaga razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 6. junija 2019, Porsche/EUIPO – Autec (Vozila) (T‑210/18, EU:T:2019:380; v nadaljevanju: izpodbijana sodba), s katero je to zavrnilo njeno tožbo, v kateri je predlagala razglasitev ničnosti odločbe tretjega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 19. januarja 2018 (zadeva R 941/2016‑3) v zvezi s postopkom za ugotovitev ničnosti med družbama Autec AG in Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG.
Predlog za dopustitev pritožbe
2
Na podlagi člena 58a, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije je za obravnavo pritožb, vloženih zoper odločitve Splošnega sodišča, ki se nanašajo na odločbo neodvisnega odbora za pritožbe pri EUIPO, potrebna predhodna dopustitev Sodišča.
3
V skladu s členom 58a, tretji odstavek, tega statua se pritožba v celoti ali delno dopusti v skladu s podrobnimi pravili, določenimi v Poslovniku Sodišča, kadar odpira vprašanje, ki je pomembno za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije.
4
V skladu s členom 170a(1) Poslovnika tožeča stranka v primerih iz člena 58a, prvi odstavek, navedenega statuta svoji pritožbi priloži predlog za dopustitev pritožbe, v katerem navede pomembno vprašanje, ki ga pritožba odpira za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije, in ki vsebuje vse potrebne elemente, ki Sodišču omogočajo, da o tem predlogu odloči.
5
V skladu s členom 170b(3) tega poslovnika Sodišče o predlogu za dopustitev pritožbe odloči z obrazloženim sklepom.
6
V obravnavanem primeru tožeča stranka v podporo svojemu predlogu za dopustitev pritožbe navaja, da pritožba odpira vprašanja, ki so pomembna za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije, pri tem pa navaja osem argumentov.
7
S svojim prvim argumentom Splošnemu sodišču očita, da ni upoštevalo zadevne sodne prakse Sodišča, ker je razsodilo, da mora biti individualna narava modela posledica neobstoja „že videnega“. Vprašanje, ali je merilo „že videnega“ pomembno za presojo individualne narave, pa naj bi bilo pomembno za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije.
8
S svojim drugim argumentom tožeča stranka Splošnemu sodišču očita, da pri presoji individualne narave modela ni upoštevalo zadevne sodne prakse Sodišča, ker je iz obravnave izključilo manj izrazite oziroma manj izstopajoče značilnosti. Ta napačna uporaba prava naj bi tako odpirala pomembno vprašanje za enotnost in doslednost prava Unije.
9
V zvezi s tretjim argumentom tožeča stranka trdi, da v nasprotju s stališčem, ki ga je zavzelo Splošno sodišče, presoja individualne narave modela v skladu s členom 6 Uredbe Sveta (ES) št. 6/2002 z dne 12. decembra 2001 o modelih Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 27, str. 142) pomeni, da se najprej ugotovi celotni vtis, ki ga ustvari model, in nato še celotni vtis, ki ga ustvari drugi model. S stališčem Splošnega sodišča se zato dvomi o doslednosti in enotnosti prava Unije.
10
S svojim četrtim argumentom tožeča stranka v bistvu zatrjuje, da Splošno sodišče ni upoštevalo sodne prakse Sodišča, v skladu s katero mora imetnik prejšnjega modela pokazati in dokazati, da je model, za katerega trdi, da je ničen, obstajal že v prejšnjem modelu in to v celoti. S to razliko v presoji Splošnega sodišča se zato dvomi o enotnosti in doslednosti prava Unije.
11
V zvezi s petim argumentom tožeča stranka v bistvu trdi, da nekatere ugotovitve Splošnega sodišča imetniku izpodbijanega modela preprečujejo predložitev dokaza, da razen ujemanj v skladu z delnimi mišljenji v tej zadevi obstajajo številne razlike med nasprotujočimi si modeli, ki pripeljejo do bistveno drugačnega celotnega vtisa.
12
V zvezi s šestim argumentom tožeča stranka trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je seznanjenega uporabnika opredelilo ne glede na konkretne modele ali izdelke in ne da bi upoštevalo dejanske značilnosti upoštevnega trga. Vprašanje, ali je tak pristop pravilen ali ne, naj bi zadevalo enotnost in doslednost prava Unije.
13
S sedmim argumentom tožeča stranka trdi, da seznanjeni uporabnik sprejme odločitev, ali mu je bolj všeč eden ali drugi model, glede na svojo stopnjo obveščenosti in pozornosti. Zato se sprašuje, ali se je v obravnavani zadevi mogoče opreti na motorna vozila na splošno, da se ugotovi individualna narava glede na oznako izdelka, ki ga predstavlja zadevni model, ali pa je treba vsaj v zvezi z motornimi vozili, ki so na trgu morda že desetletja, natančneje opredeliti seznanjenega uporabnika in to glede na dejanske značilnosti trga. Po mnenju tožeče stranke se zdi, da se Sodišče še ni imelo priložnosti izreči o takem vprašanju in je to vprašanje torej pomembno za razvoj prava Unije.
14
S svojim osmim in zadnjim argumentom tožeča stranka trdi, pri čemer se opira na zeleno knjigo Evropske komisije o pravnem varstvu industrijskih modelov, da je mogoče svobodo oblikovalca, ki jo je treba v skladu s členom 6 Uredbe št. 6/2002 upoštevati pri presoji individualne narave, prav tako omejiti s „komercialnimi omejitvami“ in „strogimi zahtevami stranke“, kar pomeni, odvisno od primera, da bi lahko majhne razlike med modeli glede na že znane oblike zadostovale za utemeljitev individualne narave modela. Po mnenju tožeče stranke se zdi, da se Sodišče še ni izreklo o takem vprašanju, tako da je to vprašanje pomembno za razvoj prava Unije.
15
Uvodoma je treba poudariti, da mora tožeča stranka dokazati, da so vprašanja, ki jih odpira njena pritožba, pomembna za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije (sklep z dne 16. septembra 2019, Kiku/OCVV, C‑444/19 P, neobjavljen, EU:C:2019:746, točka 11).
16
Poleg tega, kot izhaja iz člena 58a, tretji odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije v povezavi s členom 170b(4) Poslovnika, mora predlog za dopustitev pritožbe vsebovati vse potrebne elemente, ki Sodišču omogočajo, da odloči o dopustitvi pritožbe in da v primeru delne dopustitve pritožbe ugotovi pritožbene razloge ali dele pritožbe, na katere se mora nanašati odgovor na pritožbo. Glede na to, da je namen mehanizma predhodne dopustitve pritožb iz člena 58a tega statuta namreč omejiti nadzor Sodišča na vprašanja, ki so pomembna za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije, mora Sodišče v okviru pritožbe preučiti samo razloge, ki odpirajo taka vprašanja, kar pa mora dokazati tožeča stranka (sklep z dne 10. oktobra 2019, KID‑Systeme/EUIPO, C‑577/19 P, neobjavljen, EU:C:2019:854, točka 12 in navedena sodna praksa).
17
Tako je treba v predlogu za dopustitev pritožbe vsekakor jasno in natančno navesti razloge, na katerih temelji pritožba, z enako natančnostjo in jasnostjo opredeliti pravno vprašanje, ki se postavlja v vsakem pritožbenem razlogu, pojasniti, ali je to vprašanje pomembno za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije, ter konkretno predstaviti razloge, iz katerih je navedeno vprašanje pomembno glede na navedeno merilo. Zlasti v zvezi s pritožbenimi razlogi je treba v predlogu za dopustitev pritožbe navesti določbo prava Unije ali sodne prakse, ki naj bi bila kršena z izpodbijano sodbo, na kratko opisati, kako je Splošno sodišče domnevno napačno uporabilo pravo, in navesti, v kolikšnem obsegu je ta napačna uporaba prava vplivala na rezultat izpodbijane sodbe (sklep z dne 10. oktobra 2019, KID‑Systeme/EUIPO, C‑577/19 P, neobjavljen, EU:C:2019:854, točka 13 in navedena sodna praksa). Če navedena napačna uporaba prava izhaja iz kršitve sodne prakse, je treba v predlogu za dopustitev pritožbe na kratko, a jasno in natančno navesti, prvič, v čem je navedeno protislovje, tako da se opredelijo tako točke sodbe ali sklepa, zoper katerega je vložena pritožba, ki jih tožeča stranka izpodbija, kot tudi točke odločitve Sodišča ali Splošnega sodišča, ki naj ne bi bile upoštevane, in drugič, konkretne razloge, iz katerih tako protislovje odpira vprašanje, ki je pomembno za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije (glej v tem smislu sklep z dne 7. oktobra 2019, L’Oréal/EUIPO, C‑586/19 P, neobjavljen, EU:C:2019:845, točka 16).
18
Če predlog za dopustitev pritožbe namreč ne vsebuje vseh elementov, navedenih v prejšnji točki tega sklepa, ni mogoče dokazati, da pritožba odpira vprašanje, pomembno za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije, ki bi utemeljilo njeno dopustitev (sklep z dne 10. oktobra 2019, KID‑Systeme/EUIPO, C‑577/19 P, neobjavljen, EU:C:2019:854, točka 14).
19
Prvič, v zvezi z argumenti iz točk 7, 8 in 10 tega sklepa, v skladu s katerimi naj bi se Splošno sodišče oddaljilo od upoštevne sodne prakse Sodišča, je treba poudariti, da v skladu z dokaznim bremenom, ki ga ima avtor predloga za dopustitev pritožbe, taka utemeljitev ni dovolj, da se dokaže, da ta pritožba odpira vprašanje, ki je pomembno za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije, saj mora predlagatelj za to spoštovati vse zahteve iz točke 17 tega sklepa (glej v tem smislu sklep z dne 7. oktobra 2019, L’Oréal/EUIPO, C‑586/19 P, neobjavljen, EU:C:2019:845, točka 16). V obravnavanem primeru pa tožeča stranka ne upošteva teh zahtev in samo trdi, da je Splošno sodišče kršilo upoštevno sodno prakso Sodišča.
20
Drugič, v zvezi z argumenti iz točk 9, 11 in 12 tega sklepa, ki se nanašajo na to, da je Splošno sodišče domnevno napačno uporabilo pravo, je treba poudariti, da ta predlog za dopustitev pritožbe ne vsebuje določbe prava Unije ali sodne prakse, ki naj bi ju Splošno sodišče kršilo, ko je storilo napake, navedene v okviru argumentov, navedenih v točkah 11 in 12. Vsekakor samo na podlagi dejstva, da pritožba odpira nekatera pravna vprašanja, ki se nanašajo na sodbo, ki je predmet pritožbe, ni mogoče šteti, da bi Sodišče to pritožbo moralo dopustiti. Pritožnik mora namreč dokazati, da ne glede na pravna vprašanja, ki jih v pritožbi navaja, ta odpira eno ali več vprašanj, ki so pomembna za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije, pri čemer obseg tega merila presega okvir sodbe, ki je predmet pritožbe, in nazadnje okvir njegove pritožbe (glej v tem smislu sklep z dne 7. oktobra 2019, L’Oréal/EUIPO, C‑586/19 P, neobjavljen, EU:C:2019:845, točki 11 in 12). To pa v tem predlogu ni bilo dokazano.
21
Tretjič in zadnjič, v zvezi z utemeljitvijo iz točk 13 in 14 tega sklepa, v skladu s katero pritožba odpira nova pravna vprašanja v zvezi s sodno prakso Sodišča, je treba ugotoviti, da ta predlog za dopustitev pritožbe ne opredeljuje natančno niti določbe prava Unije ali sodne prakse, ki naj bi ju Splošno sodišče kršilo, ko je razsodilo, da se je treba opreti na motorna vozila na splošno, da bi se ugotovila individualna narava glede na označitev izdelka, ki ga predstavlja model. Poleg tega to, da določenega pravnega vprašanja Sodišče ni obravnavalo, ne pomeni, da je to vprašanje nujno pomembno za razvoj prava Unije, saj mora pritožnik vedno dokazati tako pomembnost, tako da ne predloži samo natančnih informacij o novosti tega vprašanja, ampak tudi o razlogih, iz katerih je navedeno vprašanje pomembno za tak razvoj (sklep z dne 30. septembra 2019, All Star/EUIPO, C‑461/19 P, neobjavljen, EU:C:2019:797, točka 16). V obravnavanem primeru pa je tožeča stranka zgolj navedla, da so pravna vprašanja, navedena v okviru te utemeljitve, v interesu razvoja prava Unije, in se v zvezi s tem sklicuje na to, da ne obstaja sodna praksa Sodišča, ne da bi predložila kakršno koli drugo informacijo.
22
Iz tega sledi, da tožeča stranka ni predložila nobenega dokaza, ki bi ga morala, da so vprašanja, ki jih postavlja v svoji pritožbi, pomembna za enotnost, doslednost ali razvoj prava Unije.
23
Ob upoštevanju navedenih preudarkov se pritožba ne dopusti.
Stroški
24
V skladu s členom 137 Poslovnika, ki se na podlagi člena 184(1) tega poslovnika uporablja za pritožbeni postopek, končni sklep vsebuje odločbo o stroških.
25
Ker je bil ta sklep sprejet, preden je bila pritožba vročena drugim strankam v postopku in torej preden so jim lahko nastali stroški, je treba odločiti, da tožeča stranka krije svoje stroške.
Iz teh razlogov je Sodišče (senat za dopustitev pritožb) sklenilo:
1.
Pritožba se ne dopusti.
2.
Družba Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG krije svoje stroške.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.