Sklep Sodišča (deseti senat) z dne 15. julija 2015 –
Koela-N
(Zadeva C‑159/14)(1)
„Predhodno odločanje – Člen 99 Poslovnika Sodišča – Davčni sistem – DDV – Direktiva 2006/112/ES – Načelo davčne nevtralnosti – Odbitek vstopnega DDV – Pojem ‚dobava blaga‘ – Pogoj obstoja dobave blaga – Prenos blaga, ki ga prevoznik opravi neposredno od dobavitelja tretji osebi – Neobstoj dokaza, da ima neposredni dobavitelj blago dejansko v posesti – Nesodelovanje dobaviteljev z davčnimi organi – Neobstoj pretovarjanja blaga – Elementi, ki upravičujejo sum davčne utaje“
1.                     Vprašanja za predhodno odločanje – Odgovor, na katerega je mogoče jasno sklepati iz sodne prakse – Uporaba člena 99 Poslovnika (člen 267 PDEU; Poslovnik Sodišča, člen 99) (Glej točki 26 in 27.)
2.                     Usklajevanje davčne zakonodaje – Skupni sistem davka na dodano vrednost – Odbitek vstopnega davka – Zavrnitev z obrazložitvijo, da dobava blaga zaradi goljufij ali nepravilnosti dejansko ni bila izvedena – Nedopustnost – Meje – Pogoji – Naslovnik računa, ki je vedel ali bi moral vedeti za obstoj goljufije – Preverjanje, ki ga mora opraviti nacionalno sodišče – Elementi presoje (Direktiva Sveta 2006/112, členi 14(1), 167 in 168(a)) (Glej točke od 37 do 40, od 42 do 49, 55 in točki 1 in 2 izreka.)
3.                     Vprašanja za predhodno odločanje – Pristojnost Sodišča – Meje – Pristojnost nacionalnega sodišča – Ugotovitev in presoja dejanskega stanja (člen 267 PDEU) (Glej točko 51.)
Izrek
1.
Člen 14(1) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da nasprotuje temu, da davčna uprava države članice zato, ker kupec ni prejel blaga, ki ga je kupil, temveč ga je poslal neposredno tretji osebi, ki ji ga je preprodal, ali ker neposredni dobavitelj tega kupca ni prejel blaga, ki ga je kupil, temveč mu ga je neposredno poslal, šteje, da dobava blaga ni bila opravljena, kar ovira, da bi ta kupec lahko odbil davek na dodano vrednost, ki ga je plačal pri tem nakupu.
2.
Nesodelovanje dobaviteljev, ki so v poslovni verigi pred davčnim zavezancem, z davčnimi organi in neobstoj pretovarjanja zadevnega blaga sama po sebi ne pomenita objektivnih elementov, ki bi zadostovala za sklep, da je ta davčni zavezanec vedel ali bi moral vedeti, da je bila transakcija, ki jo navaja za utemeljitev pravice do odbitka davka na dodano vrednost, del davčne utaje. Kljub temu sta ti okoliščini objektivna elementa, ki ju je v okviru celovite presoje vseh dokazov in dejanskih okoliščin mogoče upoštevati za ugotovitev, ali je navedeni davčni zavezanec vedel oziroma moral vedeti, da je bila transakcija, ki jo navaja za utemeljitev pravice do odbitka, del davčne utaje.
1 UL C 175, 10.6.2014.