SODBA SODIŠČA PRVE STOPNJE (sodnik posameznik)
z dne 16. decembra 2004
Zadeva T-11/02
Spyridon de Athanassios Pappas
proti
Komisiji Evropskih skupnosti
„Uradniki – Prenehanje zaposlitve – Mesečno nadomestilo na podlagi člena 50 Kadrovskih predpisov – Službovanja, upoštevana pri izračunu nadomestila – Zaposlitve pred začetkom zaposlitve v Skupnostih – Prenos pravic do pokojnine“
Celotno besedilo v francoskem jeziku II - 0000
Predmet:         Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Komisije, s katero je bilo določeno trajanje mesečnega nadomestila, do katerega je
tožeča stranka upravičena po prenehanju zaposlitve v interesu službe na podlagi člena 50 Kadrovskih predpisov za uradnike
Evropskih skupnosti.
Odločitev:         Tožba se zavrne. Vsaka stranka nosi svoje stroške.
Povzetek
1.     Pravo Skupnosti – Razlaga – Upoštevanje okvira in običajnega pomena besed – Nujnost enotne razlage – Upoštevanje jezikovnih
različic
2.     Uradniki – Prenehanje zaposlitve v interesu službe – Izračun nadomestila iz člena 50 Kadrovskih predpisov – Upoštevanje samo
let zaposlitve v institucijah
(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 50; Priloga IV, edini člen)
1.     Pomen in obseg pojmov, za katere pravo Skupnosti ne podaja nobene definicije, je treba določiti ob upoštevanju splošnega okvira,
v katerem se uporabljajo, in v skladu z njihovim običajnim pomenom v vsakdanjem jeziku.
Poleg tega se zaradi potrebe po enotni razlagi prava Skupnosti v dvomu besedilo določbe ne sme presojati ločeno, ampak ga
je treba razlagati in uporabiti ob upoštevanju različic drugih uradnih jezikov.
(Glej točki 32 in 34.)
Napotitev na: Sodišče, 12. julij 1979, Koschniske, 9/79, Recueil, str. 2717, točka 6; Sodišče, 27. januar 1988, Danska proti
Komisiji, 349/85, Recueil, str. 169, točka 9; Sodišče, 27. januar 2000, DIR International Film in drugi proti Komisiji, C‑164/98
P, Recueil, str. 447, točka 26; Sodišče prve stopnje, 29. september 1999, Neumann in Neumann-Schölles proti Komisiji, T‑68/97,
RecFP, str. I‑A‑193 in II‑1005, točki 79 in 80; Sodišče prve stopnje, 26. september 2000, Starway proti Svetu, T‑80/97, Recueil
str. II‑3099, točka 81.
2.     Na podlagi člena 50 Kadrovskih predpisov vsak uradnik iz naziva A 1 in A 2, ki mu je na podlagi sklepa organa, pristojnega
za imenovanja, prenehala veljati zaposlitev v interesu službe, prejme nadomestilo, izračunano na podlagi pogojev iz Priloge
IV h Kadrovskim predpisom. Odstavek 3 edinega člena Priloge IV določa, da se obdobje, v katerem uradnik prejema nadomestilo,
predvideno v členu 50 Kadrovskih predpisov, določi tako, da se njegova delovna doba pomnoži z ustreznim odstotkom, določenim
glede na njegovo starost.
Glede na dobesedno razlago besedne zveze „njegova delovna doba“ iz edinega člena Priloge IV h Kadrovskim predpisom in namena
nadomestila iz člena 50 Kadrovskih predpisov in glede na zvezo med opravljeno službo v institucijah in omenjenim kompenzacijskim
nadomestilom je treba za izračun nadomestila iz člena 50 Kadrovskih predpisov upoštevati le leta službe, opravljene v institucijah.
Namen tega nadomestila je namreč ublažiti odločbo o prenehanju zaposlitve, glede katere ima organ, pristojen za imenovanja,
pooblastilo za odločanje po prostem preudarku, in uradniku, ki je služboval v Skupnosti, zagotoviti ponovno vključitev v delovni
svet s tem, da mu za določeno obdobje dodeli mesečno nadomestilo za varstvo njegovih finančnih interesov. Ker je ta ugodnost
bistveno vezana na opravljeno službo v Skupnosti kot uradnik Skupnosti, mora biti to nadomestilo sorazmerno z obsegom kariere
uradnika v Skupnostih.
Poleg tega, če se morajo določila, ki dajejo pravico do finančnih storitev, razlagati strogo, pa glede na odsotnost vsakršnega
napotila v Kadrovskih predpisih na leta službovanja pred začetkom zaposlitve v institucijah Skupnosti v zvezi z uporabo člena
50 Kadrovskih predpisov in v zvezi z avtonomnostjo ureditve iz omenjenega člena ni sporno, da je bila volja normodajalca,
da se za izračun kompenzacijskega nadomestila za primer prenehanja zaposlitve v interesu službe upoštevajo le leta službe,
opravljene v institucijah Skupnosti.
(Glej točke 30, 38, 40, 53 in 54.)
Napotitev na: Sodišče prve stopnje, 18. september 2003, Lebedef in drugi proti Komisiji, T‑221/02, RecFP, str. I‑A‑211 in
II‑1037, točka 38, in navedena sodna praksa.