62021CJ0684
PRESUDA SUDA (deseto vijeće)
2. ožujka 2023. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Intelektualno vlasništvo – Dizajni Zajednice – Uredba (EZ) br. 6/2002 – Članak 8. stavak 1. – Obilježja izgleda proizvoda isključivo uvjetovana njegovom tehničkom funkcijom – Kriteriji za ocjenu – Postojanje alternativnih dizajna – Nositelj koji raspolaže i brojnim zaštićenim alternativnim dizajnima – Višebojnost proizvoda koja nije vidljiva iz registracije predmetnog dizajna”
U predmetu C‑684/21,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Visoki zemaljski sud u Düsseldorfu, Njemačka), odlukom od 4. studenoga 2021., koju je Sud zaprimio 12. studenoga 2021., u postupku
Papierfabriek Doetinchem BV
protiv
Sprick GmbH Bielefelder Papier- und Wellpappenwerk & Co.,
SUD (deseto vijeće),
u sastavu: M. Ilešič, u svojstvu predsjednika desetog vijeća, I. Jarukaitis (izvjestitelj) i Z. Csehi, suci,
nezavisni odvjetnik: M. Campos Sánchez‑Bordona,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za Papierfabriek Doetinchem BV, C. Böhmer i C. Menebröcker, Rechtsanwälte,
–
za Sprick GmbH Bielefelder Papier- und Wellpappenwerk & Co., S. Rojahn, Rechtsanwältin,
–
za Europsku komisiju, P. Němečková, J. Samnadda i T. Scharf, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 8. stavka 1. i članka 10. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002 od 12. prosinca 2001. o dizajnu Zajednice (SL 2002., L 3, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 24., str. 45. i ispravci SL 2020., L 415, str. 89. i SL 2018., L 72, str. 42.).
2
Taj zahtjev upućen je u okviru spora između društava Papierfabriek Doetinchem BV i Sprick GmbH Bielefelder Papier- und Wellpappenwerk & Co. (u daljnjem tekstu: društvo Sprick), povodom tužbe zbog navodne povrede prava priznatih dizajnom Zajednice čiji je nositelj društvo Sprick.
Pravni okvir
3
U skladu s uvodnom izjavom 10. Uredbe br. 6/2002:
„Tehnološke inovacije ne bi trebale biti sputavane priznavanjem zaštite dizajna obilježjima koja su isključivo uvjetovana tehničkom funkcijom. Podrazumijeva se da to ne znači kako dizajn mora imati estetsku vrijednost. Isto tako, ne smije se sprečavati interoperabilnost proizvoda različitih proizvođača proširenjem zaštite na dizajn mehaničkih spojeva. Posljedično, obilježja dizajna koja su iz tih razloga isključena iz zaštite ne bi trebalo uzimati u obzir kako bi se ocijenilo ispunjavaju li ostala obilježja dizajna uvjete za zaštitu.”
4
Članak 3. te uredbe, naslovljen „Definicije”, određuje:
„U smislu ove Uredbe:
(a)
‚dizajn’ znači vanjski izgled proizvoda u cijelosti ili dijela proizvoda koji proizlazi iz njegovih obilježja, posebno crta, obrisa, boja, oblika, teksture i/ili materijala samoga proizvoda i/ili njegove ornamentacije;
(b)
‚proizvod’ znači bilo koji industrijski ili zanatski predmet, uključujući, među ostalim, dijelove namijenjene ugradnji u složeni proizvod, pakiranje, opremu, grafičke simbole i tipografske oblike slova, ali isključujući računalne programe;
[…]”
5
U skladu s člankom 6. navedene uredbe naslovljenim „Individualni karakter”:
„1.   Smatra se da dizajn ima individualan karakter ako se ukupni dojam koji ostavlja na upućenog korisnika razlikuje od ukupnog dojma koji na takva korisnika ostavlja bilo koji dizajn koji je bio učinjen dostupnim javnosti[…]
[…]”
6
Članak 8. iste uredbe, naslovljen „Dizajni uvjetovani svojom tehničkom funkcijom i dizajni spojnih elemenata”, u stavku 1. propisuje:
„Dizajnom Zajednice ne štite se obilježja izgleda proizvoda koja su isključivo uvjetovana njegovom tehničkom funkcijom.”
7
Članak 10. Uredbe br. 6/2002, naslovljen „Opseg zaštite”, u stavku 1. navodi:
„Opseg zaštite priznat dizajnom Zajednice uključuje bilo koji dizajn koji na upućenog korisnika ne ostavlja drugačiji ukupni dojam.”
8
U skladu s člankom 36. te uredbe, naslovljenim „Uvjeti koje prijave moraju ispunjavati”:
„1.   Prijava za registraciju dizajna Zajednice sadržava:
(a)
zahtjev za registraciju,
(b)
podatke o podnositelju prijave;
(c)
prikaz dizajna prikladan za umnožavanje. […]
[…]”
Glavni postupak i prethodna pitanja
9
Sprick je društvo koje proizvodi dozator za papir za pakiranje. Nositelj je prava na dizajn Zajednice br. 001344022‑0006 koji se odnosi na uređaj za pakiranje, u pogledu kojeg je 19. rujna 2012. podnesena prijava, koji je registriran i objavljen 17. listopada 2012. i čiji je prikaz sljedeći:
10
Društvo Papierfabriek Doetinchem proizvodi i stavlja na tržište proizvod koji je konkurentan proizvodu koji proizvodi društvo Sprick.
11
Pozivajući se na povredu prava priznatih dizajnom o kojem je riječ u glavnom postupku, društvo Sprick podnijelo je tužbu Landgerichtu Düsseldorf (Zemaljski sud u Düsseldorfu, Njemačka) protiv društva Papierfabriek Doetinchem, kojom je između ostalog zahtijevalo prestanak te povrede. Potonje društvo podnijelo je protutužbu za poništenje tog dizajna tvrdeći da su sva njegova obilježja uvjetovana isključivo tehničkom funkcijom dotičnog proizvoda.
12
Presudom od 18. svibnja 2017. Landgericht Düsseldorf (Zemaljski sud u Düsseldorfu) prihvatio je zahtjeve društva Sprick i odbio protutužbu društva Papierfabriek Doetinchem jer, s obzirom na postojanje „brojnih alternativnih izvedbi” tog proizvoda, obilježja dizajna o kojem je riječ u glavnom postupku nisu bila isključivo uvjetovana njegovom tehničkom funkcijom.
13
Društvo Papierfabriek Doetinchem podnijelo je žalbu protiv te presude Oberlandesgerichtu Düsseldorf (Visoki zemaljski sud u Düsseldorfu, Njemačka). Potonji je presudom od 27. lipnja 2019. poništio dizajn o kojem je riječ u glavnom postupku s obrazloženjem da su sva njegova obilježja uvjetovana tehničkom funkcijom navedenog proizvoda. U tom pogledu Oberlandesgericht Düsseldorf (Visoki zemaljski sud u Düsseldorfu) uzeo je u obzir objavu prijave patenta EP 2897793 koju je podnijelo društvo Sprick, prema kojoj su sva obilježja istog proizvoda predstavljena kao da imaju tehničke prednosti te je utvrdio, oslanjajući se na presudu od 8. ožujka 2018., DOCERAM (C‑395/16, EU:C:2018:172), da postojanje „ostvarivih alternativnih oblika” u odnosu na njegov oblik nije relevantno.
14
Nakon što je društvo Sprick podnijelo žalbu, Bundesgerichtshof (Savezni vrhovni sud, Njemačka) ukinuo je presudu Oberlandesgerichta Düsseldorf (Visoki zemaljski sud u Düsseldorfu) i vratio mu predmet na ponovno odlučivanje. Bundesgerichtshof (Savezni vrhovni sud) smatrao je da je Oberlandesgericht Düsseldorf (Visoki zemaljski sud u Düsseldorfu) pridao preveliku važnost objavi prijave patenta EP 2897793 koju je podnijelo društvo Sprick, da je počinio pogrešku koja se tiče prava pri ocijeni drugih okolnosti i nije uzeo u obzir sve relevantne aspekte predmetnog slučaja. Prema mišljenju Bundesgerichtshofa (Savezni vrhovni sud), Oberlandesgericht Düsseldorf (Visoki zemaljski sud u Düsseldorfu) trebao je ispitati jesu li razmatranja vanjskog izgleda proizvoda također imala ulogu da se predmetni proizvod oblikuje dvama elementima jer takvo oblikovanje omogućuje izradu dvobojnog proizvoda, kao što to pokazuje proizvod kakav je stvarno stavljen na tržište. Osim toga, Oberlandesgericht Düsseldorf (Visoki zemaljski sud u Düsseldorfu), nije smio zanemariti činjenicu da društvo Sprick raspolaže brojnim dizajnima za alternativne izvedbe koji mogu ispuniti istu tehničku funkciju kao i proizvod koji je izrađen u skladu s dizajnom o kojem je riječ u glavnom postupku.
15
Nakon vraćanja predmeta o kojem je riječ u glavnom postupku pred Oberlandesgericht Düsseldorf (Visoki zemaljski sud u Düsseldorfu), koji je sud koji je uputio zahtjev, taj sud smatra da točka 30. presude od 8. ožujka 2018., DOCERAM (C‑395/16, EU:C:2018:172) podupire tumačenje prema kojem postojanje drugih dizajna nije od velike važnosti u okviru ocjene svih objektivnih okolnosti slučaja navedenih u članku 8. stavku 1. Uredbe br. 6/2002 ako nositelj predmetnog dizajna traži zaštitu na temelju dizajna i za te dizajne.
16
Što se tiče ocjene Bundesgerichtshofa (Savezni vrhovni sud), prema kojoj je sud koji je uputio zahtjev trebao ispitati temelji li se izvedba predmetnog proizvoda u dva dijela i koja proizlazi iz dizajna o kojem je riječ u glavnom postupku na vizualnim razmatranjima jer ta izvedba omogućuje dvobojnost proizvoda koja nije uvjetovana tehničkom funkcijom tog proizvoda, taj sud ističe da dvobojnost ne proizlazi iz registracije tog dizajna.
17
U tim je okolnostima Oberlandesgericht Düsseldorf (Visoki zemaljski sud u Düsseldorfu) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Prema sudskoj praksi Suda, ocjenu toga jesu li obilježja izgleda proizvoda isključivo uvjetovana njegovom tehničkom funkcijom treba provesti uzimajući u obzir predmetni dizajn, objektivne okolnosti koje upućuju na razloge izbora obilježja izgleda predmetnog proizvoda, informacije o njegovu korištenju ili pak postojanje alternativnih dizajna koji omogućuju ostvarivanje iste tehničke funkcije (presuda od 8. ožujka 2018., DOCERAM, C‑395/16, EU:C:2018:172). Koliku važnost, s obzirom na aspekt postojanja drugih dizajna, ima okolnost da nositelj prava na dizajn ima pravo dizajna za više alternativnih dizajna?
2.
Treba li prilikom ocjene toga je li vanjski izgled isključivo uvjetovan tehničkom funkcijom uzeti u obzir da način izvedbe omogućuje upotrebu više boja ako izvedba u više boja kao takva ne proizlazi iz upisa?
3.
U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje: utječe li to na opseg zaštite dizajna?”
O prethodnim pitanjima
Prvo pitanje
18
Svojim prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 8. stavak 1. Uredbe br. 6/2002 tumačiti na način da ocjenu o tome jesu li obilježja izgleda proizvoda isključivo uvjetovana njegovom tehničkom funkcijom, u smislu te odredbe, treba provesti s obzirom na objektivne okolnosti koje usmjeravaju izbor tih obilježja, postojanje alternativnih dizajna koji omogućuju ostvarivanje te tehničke funkcije ili pak činjenicu da je nositelj prava na predmetni dizajn ima pravo dizajna za više alternativnih dizajna.
19
U tom pogledu, valja podsjetiti na to da je prema članku 3. točki (a) Uredbe br. 6/2002 dizajn određen kao vanjski izgled proizvoda u cijelosti ili dijela proizvoda koji proizlazi iz njegovih obilježja, posebno crta, obrisa, boja, oblika, teksture i/ili materijala samoga proizvoda i/ili njegove ornamentacije. Iz toga slijedi da je u okviru sustava predviđenog tom uredbom vanjski izgled odlučujući element dizajna (presude od 8. ožujka 2018., DOCERAM, C‑395/16, EU:C:2018:172, t. 25. i od 28. listopada 2021., Ferrari, C‑123/20, EU:C:2021:889, t. 30.).
20
Članak 8. stavak 1. Uredbe br. 6/2002 koji ima za cilj, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 10. te uredbe, spriječiti da tehnološke inovacije budu sputane, te određuje da se dizajnom Zajednice ne štite obilježja izgleda proizvoda koja su isključivo uvjetovana njegovom tehničkom funkcijom. Ta odredba stoga isključuje iz zaštite koja se dodjeljuje tom uredbom slučaj u kojem je potreba ispunjavanja tehničke funkcije jedini čimbenik koji je odredio dizajnerov izbor obilježja tog proizvoda, dok razmatranja drukčije naravi, osobito ona povezana s vizualnim aspektom spomenutog proizvoda, nisu igrala nikakvu ulogu prilikom izbora tog obilježja (vidjeti u tom smislu presudu od 8. ožujka 2018., DOCERAM, C‑395/16, EU:C:2018:172, , t. 26., 29. i 31.).
21
Kad je riječ osobito o postojanju alternativnih dizajna koji omogućuju ispunjavanje iste funkcije kao i predmetni proizvod, Sud je presudio da ako bi samo ta okolnost bila dovoljna da se članak 8. stavak 1. Uredbe br. 6/2002 ne primijeni, ne može se isključiti da gospodarski subjekt ne bi kao dizajn Zajednice registrirao nekoliko mogućih oblika proizvoda koji uključuju obilježja njegova izgleda koja su isključivo uvjetovana njegovom tehničkom funkcijom. To bi omogućilo takvom subjektu da u odnosu na takav proizvod uživa zaštitu koja je u praksi isključiva i jednaka onoj koju pruža patent, a da pritom ne podliježe uvjetima koji se primjenjuju na njegovo stjecanje, i moglo bi spriječiti konkurente da ponude proizvod koji uključuje određene funkcionalne karakteristike ili ograničiti moguća tehnička rješenja, čime bi se članak 8. stavak 1. lišio korisnog učinka. Stoga postojanje alternativnih dizajna nije odlučujuće za primjenu te odredbe (vidjeti u tom smislu presudu od 8. ožujka 2018., DOCERAM, C‑395/16, EU:C:2018:172, t. 30. i 32.). Isto vrijedi i kada je riječ o više alternativnih dizajna koje je registrirao nositelj predmetnog dizajna.
22
Osim toga, valja istaknuti da je, kako bi se ocijenilo jesu li predmetna obilježja izgleda proizvoda obuhvaćena člankom 8. stavkom 1. Uredbe br. 6/2002, na nacionalnom sudu da uzme u obzir sve relevantne objektivne okolnosti svakog pojedinog slučaja. Takva ocjena mora se osobito provesti uzimajući u obzir predmetni dizajn, objektivne okolnosti koje upućuju na razloge izbora obilježja izgleda tog proizvoda, informacije o njegovu korištenju ili pak postojanje alternativnih dizajna koji omogućuju ostvarivanje iste tehničke funkcije, pod uvjetom da su te okolnosti, te informacije ili te alternative potkrijepljene pouzdanim dokazima (vidjeti u tom smislu presudu od 8. ožujka 2018., DOCERAM, C‑395/16, EU:C:2018:172, t. 36. i 37.).
23
S obzirom na prethodna razmatranja, na prvo pitanje valja odgovoriti tako da članak 8. stavak 1. Uredbe br. 6/2002 treba tumačiti na način da ocjenu toga jesu li obilježja izgleda proizvoda isključivo uvjetovana njegovom tehničkom funkcijom, u smislu te odredbe, treba izvršiti s obzirom na sve relevantne objektivne okolnosti slučaja, osobito s obzirom na one koje usmjeravaju izbor tih obilježja, postojanje alternativnih dizajna koji omogućuju ostvarivanje te tehničke funkcije ili pak činjenicu da je nositelj prava na predmetni dizajn i nositelj prava na dizajn za više alternativnih dizajna, pri čemu ova posljednja činjenica nije odlučujuća za primjenu te odredbe.
Drugo pitanje
24
Svojim drugim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 8. stavak 1. Uredbe br. 6/2002 tumačiti na način da, u okviru ispitivanja toga je li vanjski izgled proizvoda isključivo uvjetovan njegovom tehničkom funkcijom, valja uzeti u obzir činjenicu da dizajn tog proizvoda omogućuje upotrebu više boja ako izvedba u više boja kao takva ne proizlazi iz registracije predmetnog dizajna.
25
U tom pogledu valja uzeti u obzir sudsku praksu navedenu u točkama 19. i 22. ove presude koja se odnosi na vanjski izgled kao na bitan element zaštite koju daje dizajn kao i okolnosti koje treba uzeti u obzir prilikom ocjene jesu li obilježja izgleda proizvoda isključivo uvjetovana njegovom tehničkom funkcijom u smislu članka 8. stavka 1. Uredbe br. 6/2002.
26
Osim toga, valja istaknuti da vizualna razmatranja, poput izvedbe dizajna s dva elementa koji omogućuju višebojnost proizvoda, načelno mogu biti jedna od okolnosti koje treba uzeti u obzir u okviru te ocjene a da pritom nisu sama po sebi odlučujuća.
27
Kad je riječ, osobito, o pitanju može li se činjenica da dizajn proizvoda omogućuje njegovu višebojnost uzeti u obzir u slučaju registriranog dizajna kada ta višebojnost nije navedena u dotičnoj registraciji, valja podsjetiti na to da je cilj registracije dizajna u javnom registru učiniti ga dostupnim nadležnim tijelima i javnosti, a posebice gospodarskim subjektima (presuda od 5. srpnja 2018., Mast‑Jägermeister/EUIPO, C‑217/17 P, EU:C:2018:534, t. 53.).
28
S jedne strane, nadležna tijela moraju jasno i precizno poznavati prirodu sastavnih dijelova dizajna kako bi bila u mogućnosti ispuniti svoje obveze glede prethodnog ispitivanja prijava za registraciju kao i objave i održavanja odgovarajućeg i preciznog registra dizajna. S druge strane, gospodarski subjekti moraju imati mogućnost da se jasno i precizno upoznaju s izvršenim registracijama ili prijavama za registraciju svojih postojećih ili mogućih konkurenata, a time i dobiti relevantne informacije o pravima trećih osoba. Cilj je takvog zahtjeva zajamčiti pravnu sigurnost trećih osoba (presuda od 5. srpnja 2018., Mast‑Jägermeister/EUIPO, C‑217/17 P, EU:C:2018:534, t. 53. i 54. i navedena sudska praksa).
29
Osim toga, članak 36. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 6/2002 predviđa da prijava za registraciju dizajna Zajednice mora sadržavati „prikaz dizajna [prikladan] za umnožavanje”.
30
U tom pogledu Sud je presudio da prikaz dizajna čija se registracija zahtijeva mora omogućiti da se taj dizajn jasno utvrdi (presuda od 28. listopada 2021., Ferrari, C‑123/20, EU:C:2021:889, t. 39. i navedena sudska praksa). Zahtijevanje grafičkog prikaza ispunjava zadaću, među ostalim, definiranja samog dizajna radi određivanja što je točno predmet zaštite koja se pruža nositelju registriranog dizajna (presuda od 5. srpnja 2018., Mast‑Jägermeister/EUIPO, C‑217/17 P, EU:C:2018:534, t. 51. i 52.) i usklađivanja s ciljevima navedenima u točkama 27. i 28. ove presude.
31
Stoga valja utvrditi da sama mogućnost višebojnosti koju omogućuje dizajn predmetnog proizvoda u dva dijela ima subjektivni karakter ako ta višebojnost nije naznačena u prikazu dizajna o kojem je riječ u glavnom postupku i ne može sama po sebi biti dovoljna za isključenje primjene iznimke iz članka 8. stavka 1. Uredbe br. 6/2002. Suprotno tumačenje moglo bi dovesti do nepreciznosti ili nesigurnosti u pogledu točnog predmeta zaštite tog dizajna i moglo bi ugroziti pravnu sigurnost.
32
S obzirom na prethodno navedeno, na drugo pitanje valja odgovoriti tako da članak 8. stavak 1. Uredbe br. 6/2002 treba tumačiti na način da se u okviru ispitivanja je li izgled proizvoda isključivo uvjetovan njegovom tehničkom funkcijom ne može uzeti u obzir činjenica da dizajn tog proizvoda omogućuje upotrebu više boja ako izvedba u više boja kao takva ne proizlazi iz registracije predmetnog dizajna.
Treće pitanje
33
Svojim trećim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li, u slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje, Uredbu br. 6/2002 tumačiti na način da činjenica da dizajn predmetnog proizvoda omogućuje višebojnost, iako ona kao takva ne proizlazi iz registracije predmetnog dizajna, utječe na opseg zaštite koju pruža taj dizajn.
34
Međutim, uzimajući u obzir odgovor dan na drugo pitanje, nije potrebno odgovoriti na treće pitanje.
Troškovi
35
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (deseto vijeće) odlučuje:
1.
Članak 8. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002 od 12. prosinca 2001. o dizajnu Zajednice
treba tumačiti na način da:
ocjenu toga jesu li obilježja izgleda proizvoda isključivo uvjetovana njegovom tehničkom funkcijom, u smislu te odredbe, treba izvršiti s obzirom na sve relevantne objektivne okolnosti slučaja, osobito s obzirom na one koje usmjeravaju izbor tih obilježja, postojanje alternativnih dizajna koji omogućuju ostvarivanje te tehničke funkcije ili pak činjenicu da je nositelj prava na predmetni dizajn i nositelj prava na dizajn za više alternativnih dizajna, pri čemu ova posljednja činjenica nije odlučujuća za primjenu te odredbe.
2.
Članak 8. stavak 1. Uredbe br. 6/2002
treba tumačiti na način da:
u okviru ispitivanja je li izgled proizvoda isključivo uvjetovan njegovom tehničkom funkcijom ne može se uzeti u obzir činjenica da dizajn tog proizvoda omogućuje upotrebu više boja ako izvedba u više boja kao takva ne proizlazi iz registracije predmetnog dizajna.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: njemački