62016CC0301
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
PAOLA MENGOZZIJA
od 5. prosinca 2017. (
1
)
Predmet C‑301/16 P
Europska komisija
protiv
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
„Žalba – Damping – Uvoz solarnog stakla podrijetlom iz Kine – Uredba (EZ) br. 1225/2009 – Članak 2. stavak 7. točka (c) treća alineja – Tretman tržišnog gospodarstva – Pojam „značajan poremećaj iz prethodnog sustava bez tržišnog gospodarstva” – Porezne olakšice – Obveza obrazlaganja – Postupovne nepravilnosti”
1.
U antidampinškom pravu Unije postupanje s uvozima iz zemalja bez tržišnoga gospodarstva i, konkretnije, postupanje s uvozima iz Kine iznimno je aktualna tema koja je predmet žustrih rasprava.
2.
U trenutku podnošenja ovog mišljenja, s jedne strane, postupak koji je Narodna Republika Kina pokrenula protiv Europske unije u tijeku je pred nadležnim tijelima Svjetske trgovinske organizacije (WTO) (
2
). Pritužba koju su kineska tijela podnijela pred WTO-om odnosi se na sustav koji se u pravu Unije trenutačno primjenjuje na izračun uobičajene vrijednosti i stoga dampinške marže za uvoze iz takozvanih zemalja „bez tržišnoga gospodarstva”. Ta se pritužba posebno odnosi na odredbe predviđene člankom 2. stavkom 7. Uredbe (EU) 2016/1036 (
3
) koje u bitnome odgovaraju odredbama o kojima je riječ u ovom predmetu, odnosno odredbama sadržanima u članku 2. stavku 7. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 (
4
) (u daljnjem tekstu: Osnovna uredba).
3.
S druge strane, u pravu Unije antidampinški sustav uvoza iz zemalja bez tržišnoga gospodarstva u jeku je razvoja. Naime, nedavno su pregovarači Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije postigli dogovor o prijedlogu Europske komisije kojim se želi izmijeniti taj sustav (
5
). Budućim će se zakonodavstvom uvesti nova metoda za izračun dampinških marži primjenjivih na uvoze iz trećih zemalja u kojima postoje značajni poremećaji tržišta ili sustavni utjecaj države na gospodarstvo (
6
).
4.
Ovaj je predmet zahvaćen raspravom u pogledu postupanja, u antidampinškom pravu Unije, s uvozima iz zemalja za koje se smatra da su bez tržišnog gospodarstva. Konkretnije, odnosi se na uvjete koje proizvođač, među ostalim kineskog podrijetla, mora u trenutačnom stanju prava zadovoljiti kako bi ishodio tretman tržišnog gospodarstva (u daljnjem tekstu: MET), u skladu s člankom 2. stavkom 7. točkama (b) i (c) Osnovne uredbe.
5.
Ovaj se predmet odnosi na žalbu kojom Komisija od Suda zahtijeva da ukine presudu Općeg suda Europske unije od 16. ožujka 2016., Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Komisija (
7
), kojom je Opći sud, time što je prihvatio tužbu koju je podnijelo kinesko društvo Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd (u daljnjem tekstu: Xinyi), poništio Provedbenu uredbu (EU) br. 470/2014 (
8
) (u daljnjem tekstu: sporna uredba) jer se ta uredba odnosila na navedeno društvo. Ukratko, Opći sud presudio je da je Komisija pogrešno odbila dodijeliti društvu Xinyi MET, pri čemu je smatrao, zato što su se na društvo Xinyi primjenjivala dva porezna režima predviđena kineskim zakonodavstvom, da su njegovi troškovi i financijska situacija bili pod utjecajem poremećaja iz „prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva”.
6.
Stoga je tumačenje izraza „iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva” predviđenog člankom 2. stavkom 7. točkom (c) trećom alinejom Osnovne uredbe okosnica ovog predmeta i pitanje koje je Komisija pozvana razjasniti.
I. Pravni okvir
7.
U skladu s člankom 2. stavkom 7. Osnovne Uredbe:
„(a)
U slučaju uvoza iz zemalja bez tržišnoga gospodarstva [uključujući Azerbajdžan, Bjelarus, Sjevernu Koreju, Tadžikistan, Turkmenistan i Uzbekistan] uobičajena vrijednost određuje se na temelju cijene ili izračunane vrijednosti u nekoj trećoj zemlji tržišnoga gospodarstva, odnosno cijene iz takve treće zemlje u druge zemlje, uključujući Zajednicu, odnosno ako to nije moguće, na nekoj drugoj razumnoj osnovi, uključujući stvarno plaćenu ili naplativu cijenu u Zajednici za istovjetan proizvod, odgovarajuće prilagođenu, ako je potrebno, kako bi uključivala razumnu profitnu maržu.
[…]
(b)
U antidampinškim ispitnim postupcima uvoza iz […] Kaza[h]stana i neke druge zemlje bez tržišnoga gospodarstva, a koja je članica WTO-a na dan pokretanja ispitnog postupka, uobičajena vrijednost određuje se u skladu sa stavcima 1. do 6., ako se utvrdi, na temelju valjano potkrijepljenih zahtjeva jednog ili više proizvođača nad kojim se provodi ispitni postupak i u skladu s kriterijima i postupcima utvrđenim u podstavku (c), da za tog proizvođača, odnosno za te proizvođače, u odnosu na proizvodnju i prodaju dotičnog istovjetnog proizvoda prevladavaju uvjeti tržišnoga gospodarstva. Ako to nije slučaj, primjenjuju se pravila utvrđena u podstavku (a).
(c)
Zahtjev iz podstavka (b) mora […] sadržavati dostatne dokaze da proizvođač posluje u uvjetima tržišnoga gospodarstva, to jest ako:
–
odluke poduzeća o cijenama, troškovima i faktorima proizvodnje, uključujući na primjer sirovine, trošak tehnologije i rada, proizvodnju, prodaju i ulaganje, donose se kao odgovor na tržišne signale koji odražavaju ponudu i potražnju, a bez značajnog uplitanja države u ta pitanja, kao i ako troškovi glavnih faktora proizvodnje odražavaju tržišne vrijednosti,
–
poduzeća imaju jedinstven i transparentan sustav osnovnih računovodstvenih podataka koje revidiraju nezavisni revizori u skladu s međunarodnim računovodstvenim standardima, a koji se koristi za sve potrebe,
–
troškovi proizvodnje i financijska situacija poduzeća nisu pod utjecajem značajnih poremećaja iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva, posebno u odnosu na amortizaciju imovine, ostale otpise, trgovinu razmjene i plaćanja kompenzacijom dugovanja,
–
na dotična poduzeća primjenjuju se zakoni o stečaju i imovini koji jamče pravnu sigurnost i stabilnost poslovanja poduzeća, i
–
konverzija valuta obavlja se po tržišnim stopama.
– [...]”
II. Okolnosti spora i sporna uredba
8.
Okolnosti spora detaljno su iznesene u točkama 1. do 18. pobijane presude na koje upućujem. U svrhu ovog postupka, samo ću podsjetiti na to je Komisija 28. veljače 2013. pokrenula antidampinški postupak u pogledu uvoza određenih proizvoda od solarnog stakla podrijetlom iz Narodne Republike Kine (
9
).
9.
Tijekom istrage, Xinyi, društvo koje proizvodi i izvozi solarno staklo sa sjedištem u Kini čiji je jedini dioničar Xinyi Solar (Hong Kong) Ltd, sa sjedištem u Hong Kongu (Kina), zatražio je od Komisije da mu se dodijeli MET u smislu članka 2. stavka 7. točke (b) Osnovne uredbe.
10.
Dopisom od 22. kolovoza 2013., Komisija je obavijestila Xinyi da je procijenila da taj zahtjev ne može ispuniti samo zato što ne zadovoljava treći kriterij za dodjelu predviđen člankom 2. stavkom 7. točkom (c) Osnovne uredbe.
11.
U tom dopisu, Komisija je smatrala sljedeće:
„Istraga je pokazala da je [Xinyi] ostvario različite porezne olakšice na temelju svojeg poreza na dohodak, kao što je:
–
program ‚2 Free 3 Half’. Na temelju tog poreznog režima društva sa stranim kapitalom mogu ostvariti potpuno oslobođenje od poreza (0 %) tijekom dvije godine i poreznu stopu od 12,5 % umjesto uobičajene porezne stope od 25 % tijekom sljedeće tri godine.
–
porezni režim za poduzeća visoke tehnologije. U skladu s tim režimom, na društvo se primjenjuje smanjena porezna stopa od 15 % umjesto uobičajena porezna stopa od 25 %. Ta je povlaštena porezna stopa gotovo neprestano promjenjiva subvencija kojom se također mogu privući ulaganja po smanjenim stopama, čime se narušava tržišno natjecanje.
Smatra se da se smanjenim poreznim stopama dodjeljuju znatne porezne olakšice, tako da [Xinyi] nije uspio dokazati da njegovi troškovi proizvodnje i financijska situacija nisu pod utjecajem značajnih poremećaja iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva […].
Prema tome, Komisija predlaže da se odbije zahtjev [društva Xinyi za dodjelu] MET-a.”
12.
Zatim, dopisom od 13. rujna 2013. Komisija je u odgovoru na očitovanja koja je podnio Xinyi potvrdila da je odbijen zahtjev za dodjelu MET-a koji je to društvo podnijelo jer je smatralo sljedeće:
„Režim poreza na dohodak kojim se pogoduje određenim društvima ili određenim gospodarskim sektorima, koje Vlada smatra strateškima, znači da taj porezni režim ne pripada tržišnom gospodarstvu[,] nego [da] i dalje uvelike proizlazi iz državnog planiranja i stoga može biti dio trećeg kriterija [iz članka 2. stavka 7. točke (c) treće alineje Osnovne uredbe]. Primjenom režima povlaštene porezne stope mijenja se iznos dobiti prije oporezivanja koju društvo mora ostvariti kako bi privuklo ulagatelje […].
U tom pogledu, valja podsjetiti na to da se na [Xinyi] mogla primijeniti smanjena porezna stopa (14,01 %) jer je [to društvo] moglo kombinirati porezni režim za poduzeća visoke tehnologije s drugim režimom, odnosno programom ‚2 Free 3 Half’. Zajednički učinak toga bila je znatno smanjena stopa u odnosu na uobičajenu stopu (25 %), čiji je cilj, među ostalim, mogao biti privući kapital po smanjenoj stopi i tako utjecati na financijsku i gospodarsku situaciju cijelog društva […]”.
13.
Komisija je 26. studenoga 2013. donijela Uredbu (EU) br. 1205/2013 o uvođenju privremene antidampinške pristojbe na uvoz solarnog stakla iz Narodne Republike Kine (
10
). U toj uredbi, Komisija je smatrala da Xinyi, s obzirom na to da je među ostalima i on ostvario korist od povlaštenih poreznih režima, nije mogao dokazati da njegova situacija nije bila pod utjecajem značajnih poremećaja iz sustava bez tržišnoga gospodarstva, te da stoga to društvo nije ispunilo treći kriterij za MET (
11
). Komisija je tako odredila privremenu antidampinšku pristojbu od 39,3 % na uvoz predmetnog proizvoda koji je proizveo Xinyi.
14.
Komisija je 13. svibnja 2014. donijela spornu uredbu u kojoj je potvrdila tvrdnje iz Uredbe br. 1205/2013, prema kojima zahtjeve za MET, među ostalima onaj koji je podnio Xinyi, treba odbiti (
12
). U tim je okolnostima uvedena konačna antidampinška pristojba od 36,1 % na uvoz određenih proizvoda od solarnog stakla koje proizvodi Xinyi (
13
).
III. Postupak pred Općim sudom i pobijana presuda
15.
Tužbom podnesenom tajništvu Općeg suda 7. kolovoza 2014., Xinyi je tražio poništenje sporne uredbe, pri čemu je u prilog svojoj tužbi istaknuo četiri tužbena razloga.
16.
U pobijanoj presudi, Opći sud ispitao je isključivo prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 2. stavka 7. točke (c) treće alineje Osnovne uredbe, čiji je prvi dio prihvatio.
17.
U okviru tog dijela, Xinyi je prigovorio Komisiji da je nezakonito primijenila spornu uredbu smatrajući, osobito, da porezne olakšice koje je Xinyi koristio, navedene u točki 11. ovog mišljenja, predstavljaju poremećaje „iz sustava bez tržišnog gospodarstva” u smislu članka 2. stavka 7. točke (c) treće alineje Osnovne uredbe.
18.
U tom pogledu, Opći sud najprije je smatrao da povlastice „[prenesene] iz” sustava bez tržišnog gospodarstva, u smislu te odredbe, ne mogu obuhvatiti bilo koju povlasticu, bez dovođenja u pitanje korisnog učinka i ilustrativnog opsega primjera navedenih u navedenoj odredbi. Prema mišljenju Općeg suda, pojam „[prenesen]” treba tumačiti tako da znači da je prethodni sustav bez tržišnog gospodarstva morao izazvati ili dovesti do predmetnih poremećaja. Stoga su za primjenu navedene odredbe relevantne samo povlastice koje proizlaze iz prethodnog sustava bez tržišnog gospodarstva (
14
).
19.
Na temelju tih pretpostavki, Opći sud presudio je da se, u predmetnom slučaju, ne može smatrati da su predmetne porezne olakšice bile „[prenesene] iz” prethodnog sustava bez tržišnog gospodarstva, u smislu da su iz njega proizlazile ili bile njegova posljedica. Naime, prema mišljenju Općeg suda, općepoznato je da i zemlje tržišnog gospodarstva također dodjeljuju porezne olakšice poduzetnicima u obliku oslobođenja od poreza tijekom određenog razdoblja ili smanjene porezne stope, što nadalje proizlazi iz sudske prakse Suda u području državnih potpora (
15
)
20.
Opći sud zatim je smatrao da ta ocjena ne može biti dovedena u pitanje različitim argumentima koje je Komisija istaknula tijekom postupka (
16
).
21.
Kao prvo, u točki 69. pobijane presude, Opći sud smatrao je da Komisijin argument o povezanosti predmetnih poreznih olakšica s petogodišnjim provedbenim planovima u Kini pokazuje pretjerani formalizam. Prema mišljenju Općeg suda, opstajanje tih planova nije značilo nužno da su navedeni režimi preneseni iz prethodnog sustava bez tržišnog gospodarstva u Kini, osim ako bi se smatralo da su sve mjere donesene u Kini i vezane uz određeni plan prenesene iz prethodnog sustava bez tržišnog gospodarstva, što bi članak 2. stavak 7. točke (b) i (c) Osnovne uredbe lišilo svakog korisnog učinka.
22.
Kao drugo, u točkama 75. i 76. pobijane presude, Opći sud odbio je Komisijin argument prema kojem predmetni porezni režimi nisu slijedili legitimne ciljeve. S jedne strane, prema mišljenju Općeg suda, ne može se osporiti da potpora određenim sektorima aktivnosti, kao što su visoke tehnologije, koja se u danoj zemlji smatra strateškom, predstavlja legitimni cilj u tržišnom gospodarstvu, neovisno o pitanju zakonitosti odnosnih mjera u pogledu, osobito, prava Unije u području državnih potpora. S druge strane, cilj privlačenja stranih ulaganja slijedi više zemalja koje pripadaju u tržišno gospodarstvo te se taj cilj doima dijametralno suprotan od načina organizacije gospodarstva koji se temelji na kolektivnom ili državnom vlasništvu poduzeća s ciljevima proizvodnje koje definiraju centralizirani planovi, što je karakteristika sustava bez tržišnog gospodarstva.
23.
Kao treće, u točkama 77. i 78. pobijane presude, Opći sud odbio je argument Komisije prema kojem predmetne porezne olakšice nisu utjecale samo na troškove koji su neposredno povezani s ciljem koji se želi postići, nego i na ukupan financijski rezultat društva Xinyi te stoga i na njegovu sveukupnu financijsku situaciju. Prema mišljenju Općeg suda, takav argument može biti smisleno iznesen samo u pogledu važnosti eventualnog poremećaja troškova proizvodnje i financijske situacije društva Xinyi u smislu članka 2. stavka 7. točke (c) treće alineje Osnovne uredbe, ali ne kako bi se smatralo da je takav poremećaj „[prenesen] iz” prethodnog sustava bez tržišnog gospodarstva, u smislu te iste odredbe.
24.
Na temelju tih razmatranja, Opći sud zaključio je da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni time što je odbila, na temelju članka 2. stavka 7. točke (c) treće alineje Osnovne uredbe, dodijeliti društvu Xinyi MET. Stoga je poništio članak 1. sporne uredbe jer se odnosio na to društvo, a da nije ispitao druge tužbene razloge koje je istaknulo.
IV. Postupak pred Sudom i zahtjevi stranaka
25.
Svojom žalbom Komisija zahtijeva od Suda da ukine pobijanu presudu, odbije kao pravno neosnovan prvi dio prvog tužbenog razloga u prvom stupnju, vrati predmet na ponovno suđenje Općem sudu kako bi preispitao drugi dio prvog tužbenog razloga kao i drugi, treći i četvrti tužbeni razlog u prvom stupnju te da naknadno odluči o troškovima u obama stupnjevima.
26.
Xinyi zahtijeva od Suda da odbije žalbu te da Komisiji i intervenijentima naloži snošenje troškova.
27.
Rješenjem predsjednika Suda od 13. listopada 2016. društvu GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (u daljnjem tekstu: GMB) odobrena je intervencija u potporu zahtjevu Komisije.
28.
Sud je strankama postavio niz pitanja kako bi na njih odgovorile pisanim putem. Komisija, Xinyi i GMB na ta su pitanja odgovorili u određenim rokovima te su njihova izlaganja saslušana na raspravi održanoj 21. lipnja 2017.
V. Analiza
29.
U prilog svojoj žalbi, Komisija iznosi tri žalbena razloga. Prvi žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava u tumačenju članka 2. stavka 7. točke (c) treće alineje Osnovne uredbe. U okviru svojeg drugog i trećeg žalbenog razloga, Komisija prigovara Općem sudu da je povrijedio obvezu obrazlaganja i da je počinio postupovne nepravilnosti.
A.
Prvi žalbeni razlog koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava u tumačenju članka 2. stavka 7. točke (c) treće alineje Osnovne uredbe
1. Uvodne napomene
30.
U okviru svojeg prvog žalbenog razloga Komisija, koju podupire GMB, tvrdi da je Opći sud u pobijanoj presudi počinio pogrešku koja se tiče prava u tumačenju odredbe predviđene člankom 2. stavkom 7. točkom (c) trećom alinejom Osnovne uredbe.
31.
Tom je odredbom utvrđen treći od pet kriterija koji proizvođač podrijetlom iz zemlje bez tržišnog gospodarstva treba ispuniti kako bi mu se mogao priznati MET.
32.
U tom pogledu, uvodno valja podsjetiti na to da je člankom 2. stavkom 7. Osnovne uredbe zakonodavac Unije želio uvesti poseban režim kojim se utvrđuju detaljna pravila za izračun uobičajene vrijednosti za uvoz iz zemalja bez tržišnoga gospodarstva (
17
).
33.
Konkretnije, u skladu s člankom 2. stavkom 7. točkom (a) Osnovne uredbe, u slučaju uvoza iz zemalja bez tržišnoga gospodarstva, kako bi izbjeglo uzimanje u obzir cijena i troškova koji nisu rezultat uobičajenih sila koje djeluju na tržištu, uobičajena vrijednost ne određuje se u skladu s općim pravilima utvrđenim u stavcima 1. do 6. istog članka, nego se u načelu prema tzv. metodi „analogne zemlje”, odnosno na temelju cijene ili izračunane vrijednosti u nekoj trećoj zemlji tržišnoga gospodarstva (
18
) (u ovom je slučaju odabrana Turska).
34.
Međutim, na temelju članka 2. stavka 7. točke (b) Osnovne uredbe, u antidampinškim ispitnim postupcima uvoza, među ostalim, iz Kine, uobičajenu vrijednost moguće je, ako se ispune određeni uvjeti, odrediti, ne prema metodi analogne zemlje, nego na temelju cijene i troškova predmetnog proizvođača (izvoznika). U tu svrhu, međutim, predmetni proizvođač mora podnijeti valjano potkrijepljen zahtjev kako bi se utvrdilo, u skladu s pet kriterija i postupcima utvrđenim u istom stavku točki (c), da za tog proizvođača u odnosu na proizvodnju i prodaju dotičnog istovjetnog proizvoda prevladavaju uvjeti tržišnoga gospodarstva (
19
).
35.
Na temelju te potonje odredbe, svaki proizvođač koji želi ostvariti korist od tih pravila stoga je dužan dostaviti dostatne dokaze da ispunjava pet kriterija navedena u toj odredbi i da se tako može smatrati da posluje u uvjetima tržišnog gospodarstva (
20
). Stoga institucije Unije nisu dužne dokazati da predmetni proizvođač ne ispunjava uvjete predviđene za dodjelu navedenog tretmana (
21
).
36.
Nasuprot tomu, na Vijeću i Komisiji je da ocijene jesu li dokazi koje je odnosni proizvođač dostavio dostatni kako bi dokazao da ispunjava kriterije iz članka 2. stavka 7. točke (c) Osnovne uredbe kako bi mu se dodijelio MET, dok je na sudu Unije provjeri da ta ocjena nije zahvaćena očitom pogreškom (
22
).
37.
U ovom slučaju, Komisija je odbila društvu Xinyi dodijeliti MET samo zato što, s obzirom na to da je ostvario korist od dvaju povlaštenih režima navedenih u točki 11. ovog mišljenja, nije dokazao da ispunjava kriterij naveden u članku 2. stavku 7. točki (c) trećoj alineji Osnovne uredbe. Suprotno tome, Komisija je smatrala da su preostala četiri kriterija predviđena člankom 2. stavkom 7. točkom (c) Osnovne uredbe ispunjeni.
38.
Na temelju članka 2. stavka 7. točke (c) treće alineje Osnovne uredbe, može se smatrati da proizvođač podrijetlom iz Narodne Republike Kine posluje u uvjetima tržišnog gospodarstva i stoga mu dodijeliti MET samo ako podnese dostatne dokaze da „[njegovi] troškovi proizvodnje i financijska situacija […] nisu pod utjecajem značajnih poremećaja iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva”.
39.
Pobijanom presudom Opći sud presudio je da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni time što je smatrala da poremećaj koji je posljedica poreznih olakšica koje su društvu Xinyi dodijelila kineska tijela prenesen „iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva”. Suprotno tome, Opći sud nije se očitovao o pitanju je li Komisija pravilno smatrala da su predmetne porezne olakšice dovele do poremećaja koji se mogu smatrati značajnima.
2. Sažetak argumenata stranaka
40.
U okviru svojeg prvog žalbenog razloga, koji se dijeli na pet dijelova, Komisija osporava tumačenje Općeg suda u pobijanoj presudi u pogledu izraza „iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva”, kako je predviđen člankom 2. stavkom 7. točkom (c) trećom alinejom Osnovne uredbe.
41.
Prema mišljenju Komisije, kao prvo, suprotno onome što je presudio Opći sud, s jedne strane, dovoljno je dokazati da je mjera namijenjena provedbi petogodišnjeg plana u Kini kako bi se smatralo da je ta mjera prenesena „iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva” i, s druge strane, takvim se tumačenjem ne bi lišio korisnog učinka članak 2. stavak 7. točka (c) treća alineja Osnovne uredbe (
23
).
42.
Kao drugo, nije točno da potpora određenim industrijskim sektorima koje određena zemlja smatra strateškima predstavlja legitimni cilj u tržišnom gospodarstvu (
24
). Naime, državna uplitanja koja su dopuštena u socijalnom tržišnom gospodarstvu i dalje za cilj imaju opći interes, a ne odabir „prvaka” ili unaprjeđenja jednog gospodarskog sektora koji je proglašen „strateškim” u odnosu na drugi.
43.
Kao treće, predmetni porezni režimi ne mogu se usporediti s potporama dodijeljenima u tržišnom gospodarstvu (
25
). Naime, ti režimi, kao i takve potpore, nisu usmjereni i ograničeni na pojedinu kategoriju troškova povezanih s ulaganjem i nisu vremenski ograničeni.
44.
Kao četvrto, Opći sud pogrešno je smatrao da su programi državnih potpora, koji su u presudama navedenima u točki 66. pobijane presude smatrani nezakonitima, usporedivi s predmetnim poreznim mjerama.
45.
Kao peto, pogrešan je pojam „zemlja bez tržišnoga gospodarstva” na kojem se temelji analiza provedena u pobijanoj presudi. Konkretno, navedeni je pojam mnogo širi od pojma čija obilježja Opći sud navodi u točki 76. pobijane presude i koji odgovara tradicionalnoj definiciji zemlje s državnom trgovinom.
46.
Xinyi odgovara, kao prvo, da se prvi dio ovog žalbenog razloga temelji na novoj tvrdnji da je stoga nedopušten. Osim toga, Komisija nije podnijela nijedan dokaz u pogledu naravi i ciljeva predmetnih petogodišnjih planova i nije objasnila zašto bi bilo kakva veza između mjere i takvog plana morala automatski dovesti do odbijanja zahtjeva za MET.
47.
Kao drugo, cilj trećeg kriterija za MET nije ocijeniti što je zakonito u tržišnom gospodarstvu, nego što predstavlja poremećaj iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva. Xinyi je Općem sudu dostavio brojne primjene subvencija koje su dodijelile zemlje koje imaju tržišno gospodarstvo te je na samom Općem sudu bilo da ocijeni vrijednost elemenata koji su mu podneseni i koji su na njegovu raspolaganju. Komisija nije istaknula nikakvo iskrivljavanje dokaza u tom pogledu.
48.
Kao treće, Komisija nije podnijela nijedan dokaz da u tržišnim gospodarstvima postoje samo subvencije koje su usmjerene i ograničene na javno financiranje potrebno za ostvarivanje postavljenih ciljeva. Uostalom, članak 2. stavak 7. točka (c) treća alineja Osnovne uredbe ne odnosi se na pitanje pripada li poremećaj određenoj vrsti koja je prihvatljiva u tržišnim gospodarstvima, nego pripada li vrsti poremećaja koja postoji u prethodnom sustavu bez tržišnog gospodarstva.
49.
Kao četvrto, Xinyi smatra da su tvrdnje koje je Opći sud iznio u točkama 66. i 67. pobijane presude u pogledu poreznih olakšica dodijeljenih u tržišnim gospodarstvima ocjene činjeničnih elemenata koji ne mogu biti predmet istrage u fazi žalbe, pri čemu Komisija nije niti tvrdila niti dokazala da postoji očito iskrivljavanje dokaza.
50.
Kao peto, prema mišljenju društva Xinyi, pojam „prethodni” iz članka 2. stavka 7. točke (c) treće alineje Osnovne uredbe ne ostavlja mjesta sumnji u činjenicu da, za ocjenu zahtjeva za MET koje su kineski proizvođači podnijeli od 1. srpnja 1998., odnosno od datuma stupanja na snagu Uredbe (EZ) br. 905/98 (
26
) kojom je uvedena mogućnost dobivanja tog tretmana, Komisija treba ispitati postoje li poremećaji iz sustava bez tržišnog gospodarstva koji je bio na snazi prije tog datuma, odnosno kada je Narodna Republika Kina još bila zemlja s tradicionalnom državnom trgovinom. Stoga je Opći sud u točki 76. pobijane presude pravilno protumačio pojam „sustav bez tržišnog gospodarstva” iz članka 2. stavka 7. točke (c) treće alineje Osnovne uredbe kao da odgovara definiciji „gospodarstvo s državnom trgovinom”.
3. Pravna ocjena
51.
Pitanje o tumačenju koje je Opći sud primijenio u pobijanoj presudi u pogledu izraza „iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva” koji je predviđen člankom 2. stavkom 7. točkom (c) trećom alinejom Osnovne uredbe, pri čemu je to pitanje u samoj srži Komisijinog prvog žalbenog razloga, posve je pravno pitanje koje je u cijelosti pod nadzorom sudova Unije i u pogledu kojeg se institucije Unije ne mogu pozvati na marginu prosudbe (
27
).
52.
Kako bih mogao protumačiti taj izraz i odgovoriti na argumente koje je iznijela Komisija, smatram potrebnim poći od analize svrhe uvođenja MET-a u pravo Unije. Na temelju te analize moći ću utvrditi obilježja kineskog gospodarskog sustava u okviru antidampinškog prava Unije.
a) Svrha uvođenja MET-a i obilježja kineskog gospodarskog sustava u okviru antidampinškog prava Unije
53.
Posebno postupanje s uvozima iz zemalja bez tržišnog gospodarstva u antidampinškim pravilima Unije potječe iz 50-ih godina (
28
).
54.
Međutim, tek su 1979., donošenjem Uredbe (EEZ) br. 1681/79, u pravo Unije uvedena posebna pravila kako bi se kodificirala praska koja se razvila u tom području (
29
).
55.
Mogućnost proizvođača podrijetlom, među ostalim, iz Kine da ishode MET, kao što je predviđeno u Osnovnoj uredbi koja je bila na snazi u trenutku nastanka relevantnih činjenica u ovom predmetu, uvedena je u pravo Unije Uredbom br. 905/98.
56.
Ta je uredba predložena s izričitim ciljem prilagođavanja antidampinške prakse Unije u pogledu statusa zemalja bez tržišnoga gospodarstva kako bi se priznali napori koje su Kina i Rusija uložile u reformu svojih gospodarstava (
30
).
57.
U tom pogledu, kao što je Sud već imao prilike istaknuti (
31
), iz četvrte i pete uvodne izjave Uredbe br. 905/98 proizlazi da je uvođenje članka 2. stavka 7. točaka (b) i (c) u Osnovnu uredbu potaknuto činjenicom da su poduzete reforme, osobito u Kini, temeljito izmijenile gospodarstvo te zemlje i dovele do pojave poduzetnika koji podliježu uvjetima tržišnog gospodarstva, tako da je ta zemlja odstupila od gospodarskog sustava koji je opravdavao sustavni pristup metodi analogne zemlje.
58.
Međutim, Sud je također istaknuo, s obzirom na to da, unatoč tim reformama, Narodna Republika Kina još uvijek ne predstavlja zemlju tržišnog gospodarstva na čiji se izvoz automatski primjenjuju opća pravila za određivanje uobičajene vrijednosti iz članka 2. stavaka 1. do 6. Osnovne uredbe, zakonodavac Unije odlučio je, na temelju stavka 7. točke (c) istog članka, da je na svakom proizvođaču koji želi ostvariti korist od tih pravila da dostavi dostatne dokaze, poput onih određenih u potonjoj odredbi, da posluje u uvjetima tržišnog gospodarstva (
32
).
59.
U tom pogledu, iz upućivanja u navedenoj četvrtoj i petoj uvodnoj izjavi Uredbe br. 905/98 na „pojavu poduzetnika koji podliježu uvjetima tržišnog gospodarstva” proizlazi da, kada je zakonodavac Unije u Osnovnu uredbu uveo odredbe sadržane u članku 2. stavku 7. točkama (b) i (c), bio je itekako svjestan da, unatoč reformama uvedenima u Kini, općenito na razini kineskog gospodarskog sustava ne prevladavaju uvjeti tržišnog gospodarstva. Navedeni je zakonodavac, time što je u pravo Unije uveo MET, ipak želio priznati (
33
) da, nakon tih reformi, u određenim sektorima i područjima, u Kini postoje poduzetnici koji posluju u uvjetima tržišnog gospodarstva, odnosno koji djeluju u skladu s načelima ponude i potražnje, u okolini koja nije narušena državnim utjecajem.
60.
U takvim okolnostima, budući da sustavna primjena metode analogne zemlje više nije bila opravdana za uvoze iz Narodne Republike Kine, navedeni je zakonodavac uvođenjem gore navedenih odredbi uspostavio instrument na temelju kojeg su se takvi poduzetnici, u valjano opravdanim slučajevima, mogli osloniti na vlastite cijene i troškove za određivanje uobičajene vrijednosti u okviru antidampinških ispitnih postupaka koji se odnose na njih.
61.
Iz tih razmatranja proizlazi, s jedne strane, da zakonodavac Unije, kada je u Osnovnu uredbu uveo odredbe o MET-u, nije uopće namjeravao općenito priznati da uvjeti tržišnog gospodarstva prevladavaju u kineskom gospodarskom sustavu u kojem je, izvan određenih sektora, i dalje vrlo izraženo uplitanje države, koje se osobito izvršava donošenjem obvezujućih petogodišnjih planova općeg dosega.
62.
S druge strane, iako je zakonodavac Unije želio kineskim proizvođačima pružiti mogućnost da im se prizna da posluju u uvjetima tržišnog gospodarstva i da se stoga njihova uobičajena vrijednost odredi na temelju njihove cijene i stvarnih troškova, u sustavu koji je uspostavio, kao što proizlazi iz točaka 34. i 35. kao i 58. ovog mišljenja, teret dokazivanja postojanja takvih uvjeta ipak je jasno stavljen na proizvođače koji žele da im se prizna MET.
63.
Stoga, umjesto, sustavne primjene metode analogne zemlje, zakonodavac Unije uveo je sustav pojedinačne analize gospodarskih uvjeta svakog antidampinškog ispitnog postupka. Međutim, u tom sustavu, ako zainteresirani proizvođači ne podnesu dokaz kojim se dokazuje da ispunjavaju pet uvjeta predviđenih u članku 2. stavku 7. točki (c) Osnovne uredbe i da se stoga može smatrati da posluju u uvjetima tržišnog gospodarstva, „automatski” se primjenjuje metoda analogne zemlje. Uostalom, Sud je već priznao da odredbe predviđene člankom 2. stavkom 7. točkama (b) i (c) Osnovne uredbe predstavljaju iznimku (
34
).
64.
Iz toga slijedi da, prema zamisli zakonodavca, iako kineski gospodarski sustav ne pripada zemlji s državnom trgovinom, ne pripada, strogo govoreći, ni tržišnom gospodarstvu (
35
). Radi se o gospodarskom sustavu za koji bismo mogli reći da je „hibridan” ili „u tranziciji” (
36
) i u kojem se smatra da je uplitanje države koje dovodi do poremećaja općenito još uvijek prisutno, tako da se s tim sustavom „automatski” postupa kao da nema obilježja tržišnog gospodarstva, ali u kojem za određene sektore i poduzetnike prevladavaju uvjeti tržišnog gospodarstva. Taj je sustav stoga istodobno obilježen elementima sustava bez tržišnog gospodarstva i elementima tržišnog gospodarstva koji prevladavaju u određenim gospodarskim sektorima.
b) Tumačenje izraza „iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva”
65.
Uzimajući u obzir prethodna razmatranja, valja protumačiti odredbu kojom se predviđa treći uvjet koji proizvođač mora ispuniti kako bi dobio MET, odnosno članak 2. stavak 7. točku (c) treću alineju Osnovne uredbe i, konkretnije, izraz „iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva”.
66.
U tom pogledu, najprije što se tiče pojma „[prenesen]”, Opći sud je u točki 64. pobijane presude smatrao da taj pojam treba tumačiti na način da je „prethodni sustav bez tržišnog gospodarstva morao izazvati ili dovesti do predmetnih poremećaja” i da su stoga predmetnom odredbom obuhvaćene samo povlastice „koje proizlaze iz prethodnog sustava bez tržišnog gospodarstva” (
37
)
67.
Iako Komisija nije izričito osporavala tumačenje pojma „[prenesen]” koji je upotrijebio Opći sud, a koje bi se moglo smatrati „uzročnim”, stranke su tijekom postupka uvelike raspravljale o drugom mogućem tumačenju tog pojma, koje se utvrdilo nakon određenih očitovanja društva Xinyi.
68.
U skladu s tim pristupom, uzimajući u obzir, s jedne strane, to da se u članku 2. stavku 7. točki (c) trećoj alineji Osnovne uredbe upućuje na „prethodni” sustav bez tržišnog gospodarstva i, s druge strane, na to da pojmovi upotrijebljeni u određenim jezičnim verzijama (
38
), koji odgovaraju pojmu „induit” koji je upotrijebljen u francuskoj verziji, upućuju na pojam „nasljeđe”, predmetnu je odredbu moguće tumačiti kao da se njome izričito upućuje na „povijesne” poremećaje. S tog bi se gledišta samo poremećaji koji su posljedica mjera donesenih prije 1. srpnja 1998., kada je na snagu stupila Uredba br. 905/98, mogli smatrati „naslijeđenima” iz prethodnog sustava bez tržišnog gospodarstva. U tim bi se okolnostima mogući „novi” poremećaji, koji su posljedica mjere donesene nakon 1. srpnja 1998., eventualno mogli uzeti u obzir u okviru odredbe predviđene člankom 2. stavkom 7. točkom (c) prvom alinejom Osnovne uredbe.
69.
Međutim, iako se takav pristup nesumnjivo može temeljiti na tekstu predmetne odredbe kako je sročena u određenim jezičnim verzijama, to tumačenje međutim ne smatram uvjerljivim.
70.
U tom pogledu, najprije moram istaknuti, kao što proizlazi iz temeljite analize koju je provela Komisija u pogledu različitih jezičnih verzija predmetne odredbe, da se u većini jezičnih verzija (dvanaest verzija (
39
)) pojmovima koji odgovaraju francuskom pojmu „induit” uopće ne upućuje na pojam „nasljeđe”, nego se pretpostavlja postojanje uzročne veze između poremećaja i sustava bez tržišnog gospodarstva, bez vremenskog čimbenika. Samo u trima jezičnim verzijama (
40
) postoji takav vremenski čimbenik kojim se upućuje na pojam „nasljeđe” (
41
).
71.
Ipak, prema sudskoj praksi, u slučaju razlika između različitih jezičnih verzija, predmetna odredba mora se tumačiti s obzirom na opću strukturu i svrhu propisa kojeg je ona dio (
42
).
72.
U tom pogledu, valja istaknuti, s jedne strane, da iz teksta Uredbe br. 905/98 ili iz njezinih uvodnih izjava ni iz pripremnih akata ne proizlazi da je zakonodavac Unije, kada je uveo članak 2. stavak 7. točku (c) Osnovne uredbe, želio da se datum od 1. srpnja 1998. smatra vremenskom granicom nakon koje se kineski gospodarski sustav iznenada promijenio.
73.
Kao što sam naveo u točkama 56. i 57. ovog mišljenja, svrha uvođenja odredbi o MET-u bila je priznati rezultate koje je Narodna Republika Kina ostvarila u svojim naporima da provede reformu čime se približila tržišnom gospodarstvu. Radi se o procesu koji se otegnuo na više godina, odnosno desetljeća, i koji na dan 1. srpnja 1998. sigurno nije bio dovršen. Točno je da je Uredbom br. 905/98 zakonodavac priznao da je Narodna Republika Kina dosegla određeni stupanj napretka u svojoj preobrazbi prema tržišnom gospodarstvu u određenim sektorima. Međutim, Uredbom br. 905/98 nije identificiran važan događaj kojim je kineski gospodarski sustav oslobođen od sustava bez tržišnog gospodarstva na određeni datum, niti je u cijelosti priznato da je Narodna Republika Kina tržišno gospodarstvo.
74.
S druge strane, odredba predviđena člankom 2. stavkom 7. točkom (c) prvom alinejom Osnovne uredbe, prema mojem mišljenju, sadržava uvjet koji je različit od uvjeta predviđenog trećom alinejom. Dvama uvjetima nisu obuhvaćene iste situacije te se njihovo područje primjene ne razlikuje isključivo po vremenskom elementu.
75.
U tom pogledu, valja podsjetiti na to da, na temelju članka 2. stavka 7. točke (c) prve alineje Osnovne uredbe, kako bi zainteresirani proizvođač ishodio MET mora podnijeti dostatne dokaze kako bi se utvrdilo da svoje odluke o cijenama, troškovima i faktorima proizvodnje donosi kao odgovor na tržišne signale koji odražavaju ponudu i potražnju, bez značajnog uplitanja države u ta pitanja, kao i da troškovi glavnih faktora proizvodnje odražavaju tržišne vrijednosti.
76.
Ta se odredba odnosi na trgovinske odluke predmetnog proizvođača kao i na stvarne troškove glavnih faktora proizvodnje (
43
). Odredba sadržana u trećoj alineji odnosi se, suprotno tome, na „strukturne” poremećaje koji proizlaze iz gospodarskog sustava u kojem posluje proizvođač. Stoga se te dvije odredbe odnose na različite situacije. Tim tumačenjem, koje počiva na nepostojanju preklapanja između materijalnog područja primjene dviju odredbi, sačuvan je među ostalim potpuni korisni učinak tih dviju odredbi (
44
).
77.
Prema mojem mišljenju, slijedi da je točno tumačenje pojma „[prenesen]” koje sam definirao kao „uzročno” i koje je Opći sud primijenio u točki 64. pobijane presude.
78.
Što se tiče pojma „prethodan sustav bez tržišnog gospodarstva”, ističem da su stranke tijekom postupka uložile puno truda kako bi predstavile kategorizacije različitih gospodarskih sustava, koje bi se uzele u obzir u Osnovnoj uredbi (
45
).
79.
Međutim, kao što priznaje Komisija, u pobijanoj presudi Općeg suda nije stvarno definiran pojam „prethodan sustav bez tržišnog gospodarstva”, kako je predviđen člankom 2. stavkom 7. točkom (c) trećom alinejom Osnovne uredbe (
46
). U tim okolnostima, nisam siguran da je potrebno da Sud zauzima stajalište o tim kategorizacijama kako bi se odredio doseg predmetne odredbe.
80.
Naime, na temelju svih prethodnih razmatranja, prema mojem mišljenju, moguće je točno utvrditi tumačenje odredbe predviđene člankom 2. stavkom 7. točkom (c) trećom alinejom Osnovne uredbe. To se tumačenje odnosi na značajne poremećaje u pogledu troškova proizvodnje i financijske situacije zainteresiranih proizvođača koji su uzrokovani ili koji proizlaze iz mjera obuhvaćenih gospodarskim sustavom koji nema značajke tržišnog gospodarstva i za koji se u pravu Unije trenutačno smatra da „automatski” i dalje postoji u Kini, izvan sektora u kojima prevladavaju uvjeti tržišnog gospodarstva.
81.
U tom pravnom okviru koji je opisan u prethodnim točkama valja analizirati prigovore koje je Komisija iznijela u svojoj žalbi protiv analize koju je Opći sud proveo u pobijanoj presudi.
c) Pravne posljedice postojanja veze između mjera kojima se dodjeljuje povlastica i petogodišnjih planova koje je donijela kineska vlada
82.
U okviru prvog dijela svojeg prvog žalbenog razloga, Komisija prigovara Općem sudu da je počinio pogrešku koja se tiče prava kada je presudio u točkama 63. i 69. pobijane presude da nije dovoljno da je mjera namijenjena provedbi petogodišnjeg plana u Kini kako bi se smatralo da je „iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva”. Prema mišljenju Komisije, suprotno onome što je presudio Opći sud, tumačenjem koje ona predlaže ne lišava se korisnog učinka članak 2. stavak 7. točka (c) treća alineja Osnovne uredbe.
83.
U pobijanoj presudi Opći sud u biti je presudio da, unatoč njihovoj povezanosti, koju je ocijenio posrednom, s petogodišnjim planovima koje je donijela kineska vlada, ne može se smatrati da su predmetne porezne olakšice prenesene iz prethodnog sustava bez tržišnog gospodarstva jer je općepoznato da i zemlje tržišnog gospodarstva također dodjeljuju slične porezne olakšice poduzetnicima (
47
). Opći sud smatrao je da Komisijin argument o povezanosti s petogodišnjim planovima pokazuje pretjerani formalizam, budući da opstajanje tih planova ne znači nužno da su navedeni porezni režimi preneseni iz prethodnog sustava bez tržišnog gospodarstva u Kini, osim ako bi se smatralo da su sve mjere donesene u Kini i vezane uz određeni plan prenesene iz njezina prethodnog sustava bez tržišnog gospodarstva, što bi članak 2. stavak 7. točke (b) i (c) Osnovne uredbe lišilo svakog korisnog učinka (
48
).
84.
U tom pogledu, najprije valja odbiti argument društva Xinyi prema kojem je prvi dio prvog žalbenog razloga nedopušten jer se temelji na novoj tvrdnji.
85.
U skladu s člankom 58. prvim stavkom Statuta Suda Europske unije, žalba podnesena Sudu ograničena je na pitanja prava i može se podnijeti, među ostalim, zbog povrede prava Unije od strane Općeg suda. Nadalje, člankom 170. Poslovnika Suda predviđa se da žalba ne može izmijeniti predmet spora koji se vodio pred Općim sudom.
86.
Međutim, treba utvrditi da je Opći sud u točki 69. pobijane presude izričito odbio Komisijin argument o povezanosti predmetnih poreznih olakšica s petogodišnjim provedbenim planovima u Kini. Opći sud izričito je isključio da postoji nužan odnos između, s jedne strane, postojanja veze između mjere i tih planova te, s druge strane, okolnosti da je ta mjera „prenesena” iz prethodnog sustava bez tržišnog gospodarstva. Prvi dio prvog žalbenog razloga Komisije odnosi se upravo na to rasuđivanje. U tim okolnostima, Xinyi ne može valjano tvrditi da se taj dio temelji na novoj tvrdnji koja nije bila predmet spora pred Općim sudom.
87.
Konačno, valja istaknuti, kao što je Opći sud sam istaknuo u točki 76. pobijane presude in fine, da je upotreba centraliziranih višegodišnjih planova za organizaciju gospodarstva razlikovno obilježje svakog sustava bez tržišnog gospodarstva.
88.
Međutim, nesporno je da u Kini, unatoč reformama koje su navedene u točkama 57. i 58. ovog mišljenja i koje su zakonodavca navele na uvođenje MET-a, kineska vlada i dalje donosi petogodišnje planove radi utvrđivanja smjernica o gospodarskom razvoju za cijelu zemlju.
89.
Iako su se kineski petogodišnji planovi s vremenom razvili te se njima sada više ne predviđaju definirani ciljevi proizvodnje, nije osporavano da ti planovi još uvijek imaju ključnu ulogu u organizaciji kineskog gospodarstva.
90.
Iz pismena Komisije i društva GMB, kao i iz njihovih tvrdnji na raspravi proizlazi da se ti petogodišnji planovi provode na svim razinama kineskog gospodarstva i pokrivaju velik raspon gospodarskih sektora (ako ne i sve). Ti planovi nisu samo ograničeni na predstavljanje viđenja kineske vlade u pogledu nacionalnog gospodarskog razvoja, nego sadržavaju točne ciljeve i načelno su obvezujući za sve razine kineske vlade. Ti se planovi dopunjuju posebnim političkim instrumentima koji se upotrebljavaju za usmjeravanje gospodarskih subjekata prema ciljevima koji su unaprijed utvrđeni na centralnoj razini.
91.
Xinyi nije osporavao obilježja petogodišnjih planova koja proizlaze iz tvrdnji koje su iznijeli Komisija i GMB, nego je samo tvrdio da Komisija nije podnijela dokaz o naravi trenutačnih petogodišnjih planova.
92.
Međutim, kada se u pravnom okviru kao što je onaj koji je uspostavio zakonodavac Unije za dodjelu MET-a, u kojem se „automatski” smatra da gospodarski sustav u tranziciji, kao što je kineski sustav, nema obilježja tržišnog gospodarstva, donosi mjera radi provedbe petogodišnjih planova, kao što su oni opisani u prethodnim točkama, te se njome pridonosi provedbi politika i ciljeva unaprijed utvrđenih na centralnoj razini, prema mojem mišljenju, ako ne postoji suprotni dokaz, može se pretpostaviti da su poremećaji koji proizlaze iz takvih mjera preneseni „iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva”.
93.
Naime, iako u gospodarskom sustavu u tranziciji elementi svojstveni tržišnom gospodarstvu mogu istodobno postojati s elementima svojstvenima sustavu bez tržišnog gospodarstva, ipak je činjenica da donošenje planova kao što su oni opisani u točkama 88. do 90. ovog mišljenja ostaje karakteristično obilježje svakog sustava bez tržišnog gospodarstva. U tim okolnostima, sama okolnost da je mjera donesena radi provedbe takvog plana dovoljna je kako bi se pretpostavilo da je prenesena „iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva”, odnosno, kao što proizlazi iz točke 80. ovog mišljenja, iz gospodarskog sustava bez obilježja tržišnog gospodarstva koji je i dalje prisutan u Kini izvan sektora u kojima, nakon reformi koje je poduzela kineska vlada, prevladavaju uvjeti tržišnog gospodarstva.
94.
Nadalje, kao što proizlazi iz sudske prakse navedene u točkama 34. do 36. ovog mišljenja, u sustavu koji je uspostavio zakonodavac Unije, dužnost je proizvođača koji nastoji ishoditi MET, a ne institucija, dokazati da se, unatoč činjenici da ostvaruje povlastice koje proizlaze iz obilježja svakog sustava bez tržišnog gospodarstva, odnosno petogodišnjeg plana, tim povlasticama ne mogu izmijeniti uvjeti tržišnog gospodarstva koji bi za njega trebali prevladavati.
95.
Prema mojem mišljenju, čak i da se u predmetnom slučaju dokaže okolnost, koju je Opći sud u pobijanoj presudi smatrao odlučujućom, da su mjere slične onima donesenima radi provedbe petogodišnjeg plana eventualno predviđene i u tržišnim gospodarstvima, ona nije sama po sebi dovoljna kako bi se isključilo da su poremećaji koji proizlaze iz mjera donesenih radi provedbe petogodišnjeg plana preneseni iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva.
96.
Naime, mjere poduzete u okviru provedbe petogodišnjeg plana ne mogu se razmatrati zasebno, tako da ih se izdvoji iz šireg konteksta u kojem su donesene. Naime, očito je da se manje ili više slične mjere koje se donose u tržišnim gospodarstvima nikad neće donijeti u okviru planova kao što su oni koje je donijela kineska vlada i koji ne postoje u sustavu tržišnog gospodarstva.
97.
Prema mojem mišljenju, Općem sudu može se prigovoriti da je počinio pogrešku jer nije uzeo u obzir kontekst, petogodišnji plan, u kojem su donesene mjere koje su dovele do poremećaja. Naime, obvezujući gospodarski ciljevi čije je ostvarivanje na centraliziranoj razini utvrdila kineska vlada mogu se postići različitim mjerama, od kojih neke mogu biti manje ili više usporedive s mjerama donesenima u tržišnim gospodarstvima. Međutim, to ni na koji način ne umanjuje činjenicu da su te slične mjere donesene u kontekstu, onog petogodišnjeg plana, koji se u bitnome razlikuje od konteksta tržišnog gospodarstva.
98.
Zato ozbiljno sumnjam u relevantnost primjera iz sudske prakse Unije u području državnih potpora, koje je Opći sud naveo u točki 66. pobijane presude, a koju relevantnost Komisija osporava u četvrtom dijelu prvog žalbenog razloga. Naime, gospodarski i pravni kontekst prava Unije u kojem se takve mjere potpore donose i ocjenjuju u bitnome se razlikuje od kineskog gospodarskog i pravnog konteksta.
99.
Isto rasuđivanje vrijedi za argumente koje je Komisija iznijela u okviru drugog i trećeg dijela prvog žalbenog razloga. S obzirom na kontekst koji je u bitnome različit, državna uplitanja i potpore dodijeljene u okviru socijalnog tržišnog gospodarstva nisu usporedivi s uplitanjima ili režimima koji proizlaze iz petogodišnjih planova kao što su oni opisani u točkama 88. do 90. ovog mišljenja.
100.
Nadalje, suprotno onome što je Opći sud presudio u točki 69. pobijane presude, tumačenjem prema kojem postojanje veze između mjere i petogodišnjeg plana podrazumijeva da su poremećaji koji proizlaze iz mjere preneseni iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva ne može se članak 2. stavak 7. točku (c) treću alineju Osnovne uredbe lišiti svakog korisnog učinka.
101.
Naime, kao prvo, zainteresirani proizvođač koji želi ishoditi MET i dalje može oboriti pretpostavku tako da dokaže da mjera kojom su mu dodijeljene povlastice, iako je donesena u okviru petogodišnjeg plana ili njegove provedbe, ne uzrokuje poremećaj koji nije u skladu s tržišnim gospodarstvom. Kao drugo, čak i da je poremećaj prenesen iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva, poremećaj mora biti još i značajan kako se ne bi ispunio uvjet predviđen člankom 2. stavkom 7. točkom (c) trećom alinejom Osnovne uredbe. Stoga se dodjela MET-a ne može isključiti ako poremećaji nisu značajni, čak i ako proizlaze iz petogodišnjeg plana, te se prema tome pretpostavlja da su preneseni iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva. Kao treće, državne mjere kojima se dodjeljuju povlastice, tako što se njima predviđaju, na primjer, povoljni porezni režimi, ali koji nisu povezane s petogodišnjim planom, nisu obuhvaćene područjem primjene predmetne odredbe i stoga nisu prepreka dodjeli MET-a proizvođačima koji zahtijevaju korištenje MET-a.
102.
Povrh toga, prethodno navedena analiza ne može se dovesti u pitanje argumentom koji je Opći sud iznio u točki 76. pobijane presude prema kojem su, u biti, politike čiji je cilj privlačenje stranih ulaganja barem u teoriji dijametralno suprotne od načina organizacije gospodarstva koji se temelji na kolektivnom vlasništvu poduzeća s ciljevima proizvodnje koje definiraju centralizirani planovi. Naime, neovisno o semantičkoj i taksonomskoj debati između Komisije i Xinyi o tome odnose li se obilježja koja ističe Opći sud više na gospodarski sustav s državnom trgovinom nego na sustav bez tržišnog gospodarstva kao što proizlazi iz točke 64. ovog mišljenja, nema sumnje u to da je kineski gospodarski sustav, sustav u tranziciji. U takvom kontekstu, iz toga slijedi da činjenica, pod pretpostavkom da je se dokaže, da su određene mjere teoretski ili općenito dijametralno suprotne od gospodarskog sustava bez tržišnog gospodarstva ili s državnom trgovinom, ne može za nužnu posljedicu imati to da te mjere nisu prenesene iz gospodarskog sustava koji nema značajke tržišnog gospodarstva, kao što je navedeno u točki 80. ovog mišljenja, i koji je i dalje prisutan u Kini.
d) Primjena na predmetni slučaj
103.
U ovom slučaju, nije osporavano da su predmetne porezne mjere poduzete u okviru provedbe petogodišnjih planova koje je donijela kineska vlada (
49
). Nadalje, sam Opći sud priznaje tu činjenicu u točki 69. pobijane presude, iako je povezanost između predmetnih mjera i navedenih planova provedenih u Kini ocijenio „posrednom”. Ni Xinyi ne opovrgava tu činjenicu.
104.
Posljedično, s obzirom na to da su predmetne porezne mjere povezane s karakterističnim obilježjem sustava bez tržišnog gospodarstva, odnosno s petogodišnjim planom koji ostaje temeljni element u kineskoj gospodarskoj organizaciji, Komisija je mogla pretpostaviti da su one bile prenesene „iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva”.
105.
U tim okolnostima, smatram da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava kada je presudio, unatoč činjenici da su predmetne porezne mjere poduzete u okviru provedbe petogodišnjih planova koje je donijela kineska vlada, da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni time što je odbila društvu Xinyi dodijeliti MET na temelju toga da poremećaji koji proizlaze iz tih mjera nisu preneseni „iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva”.
e) Zaključak
106.
S obzirom na sva prethodna razmatranja, predlažem Sudu da prihvati prvi žalbeni razlog Komisije i ukine presudu Općeg suda.
107.
Stoga ću podredno, za slučaj da Sud ne prihvati moj prijedlog, također analizirati drugi i treći žalbeni razlog koje je Komisija istaknula protiv pobijane presude.
B.
Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja
1.
Sažetak argumenata stranaka
108.
U okviru svojeg drugog žalbenog razloga, Komisija prigovara Općem sudu da je povrijedio obvezu obrazlaganja koju ima. Taj žalbeni razlog u biti sadržava dva dijela.
109.
U prvom dijelu Komisija ističe nedostatak u obrazloženju u pogledu određenih tvrdnji iz pobijane presude. Kao prvo, Komisija navodi točku 66. te presude u kojoj je Opći sud tvrdio, prema Komisijinu mišljenju bez obrazloženja, da je „općepoznato […] da i zemlje tržišnog gospodarstva također dodjeljuju porezne olakšice poduzetnicima u obliku oslobođenja od poreza”. Opći sud nije objasnio ni zašto bi programi državnih potpora navedeni u istoj točki pobijane presude bili usporedivi s predmetnim mjerama.
110.
Kao drugo, Komisija ističe nedostatak u obrazloženju kada Opći sud u točki 75. pobijane presude tvrdi da se „[n]e može […] osporiti da potpora određenim sektorima aktivnosti, kao što su visoke tehnologije, koja se u danoj zemlji smatra strateškom, predstavlja legitimni cilj u tržišnom gospodarstvu”.
111.
Kao treće, Opći sud u točki 69. pobijane presude nije objasnio ni zašto bi se Komisijinim stajalištem prema kojem su sve mjere donesene u Kini i povezane s planom prenesene iz prethodnog sustava bez tržišnog gospodarstva članak 2. stavak 7. točke (b) i (c) Osnovne uredbe lišile svakog korisnog učinka.
112.
U drugom dijelu Komisija tvrdi da je pobijana presuda proturječno obrazložena. Naime, Opći sud je, s jedne strane, u točki 76. pobijane presude priznao da je centralizirani plan karakteristično obilježje sustava bez tržišnog gospodarstva, ali je, s druge strane, u točkama 63. i 69. pobijane presude, opovrgnuo relevantnost takvog plana kada treba ocijeniti je li mjera prenesena iz prethodnog sustava bez tržišnog gospodarstva.
113.
Xinyi tvrdi da je argumentacija usmjerena protiv točaka 66. i 75. pobijane presude nedopuštena u dijelu u kojem se ne odnosi na nedostatak u obrazloženju, nego na nepostojanje dokaza u prilog općepoznatim ili neosporivim činjenicama koje je Opći sud iznio u navedenim točkama. Zatim, osporava meritum prvog i drugog dijela drugog žalbenog razloga.
2.
Analiza
114.
Uvodno, valja podsjetiti da, prema sudskoj praksi, iz obrazloženja presude koje se zahtijeva člankom 296. UFEU-a mora jasno i nedvosmisleno slijediti ocjena Općeg suda, tako da zainteresirane osobe mogu utvrditi razloge za donesenu odluku i tako da Sud može izvršavati sudski nadzor (
50
). Stoga, obveza obrazlaganja koju Opći sud ima na temelju članka 36. i članka 53. prvog stavka Statuta Suda Europske unije ispunjena je kada se utvrđenim obrazloženjem, čak i implicitno, zainteresiranim osobama omogućuje da saznaju razloge zbog kojih Opći sud nije prihvatio njihove argumente, a Sudu da raspolaže dostatnim elementima za izvršavanje svojeg nadzora (
51
).
115.
Što se tiče prvog dijela drugog žalbenog razloga, najprije smatram da treba odbiti prigovor nedopuštenosti koji je iznio Xinyi. Naime, analizom Komisijine argumentacije usmjerene protiv točaka 66. i 75. pobijane presude pokazuje da se tom argumentacijom Općem sudu ne želi prigovoriti da nije u dovoljnoj mjeri dokazao činjenice koje je u pobijanoj presudi ocijenio „općepoznatima” ili za koje je tvrdio da nisu osporavane. Naprotiv, navedena se argumentacija jasno odnosi na rasuđivanje Općeg suda u pogledu obrazloženja, koje Komisija smatra nedostatnim.
116.
Što se tiče merituma, kao prvo, smatram da se ne mogu prihvatiti prigovori koji se odnose na točku 66. pobijane presude. Naime, iz te točke jasno proizlazi, prema mišljenju Općeg suda, da je općepoznata narav činjenice da i zemlje tržišnog gospodarstva također dodjeljuju porezne olakšice poduzetnicima u obliku oslobođenja od poreza obrazložena upućivanjem u istoj točki na presude Suda u području državnih potpora. Sve se te presude odnose na porezne režime koje su odobrile države članice i koje je Opći sud očito implicitno smatrao usporedivima s predmetnim režimima.
117.
Međutim, neovisno o pitanju osnovanosti tog stajališta, koje sam doveo u pitanje u točki 98. ovog mišljenja, prema mojem mišljenju, nije upitno da zainteresirane osobe kao i Sud mogu razumjeti rasuđivanje Općeg suda na kojem se to stajalište temelji.
118.
Kao drugo, prema mojem mišljenju, slična se analiza može primijeniti na rasuđivanje Općeg suda sadržano u točki 75. pobijane presude, iako je ovdje za razumijevanje rasuđivanja Općeg suda, koje je zaista kratko, potrebno uložiti veće napore dedukcije.
119.
Ipak, s obzirom na točke 66., 67., 74. i 76. pobijane presude, moguće je razumjeti da za zaključivanje o općepoznatoj („nespornoj”) naravi njegovih tvrdnji o zakonitosti, u tržišnim gospodarstvima, cilja dodjele potpora određenim sektorima aktivnosti koje se smatraju strateškima, Opći sud proizlazi od toga da u takvim gospodarstvima postoje mjere s takvim ciljem, i to neovisno o zakonitosti predmetnih mjera u skladu s pravom Unije, u predmetnom slučaju državnih potpora.
120.
Ovdje također, neovisno o pitanju o osnovanosti te analize ili dostatnosti dokaza podnesenih u njezinu potporu, smatram da je, uz određeni deduktivni trud, moguće razumjeti rasuđivanje Općeg suda na kojem se ta analiza temelji. Stoga, prema mojem mišljenju, treba odbiti prigovor o obrazloženju točke 75. pobijane presude.
121.
Usto, kao treće, smatram da prigovor koji se odnosi na obrazloženje točke 69. pobijane presude također treba odbiti, i to neovisno o pitanju osnovanosti analize sadržane u navedenoj točki.
122.
Naime, iz tumačenja navedene točke 69. može se jasno shvatiti da je Opći sud smatrao da bi, ako se prihvati Komisijino stajalište, odredba predviđena člankom 2. stavkom 7. točkom (c) trećom alinejom Osnovne uredbe izgubio svako značenje jer bi se svim proizvođačima kojima su kineska tijela dodijelila povlasticu na temelju petogodišnjeg plana uvijek uskratio MET. Međutim, osporavao sam u točkama 100. i 101. ovog mišljenja osnovanost te analize. Ipak, to ni na koji način ne umanjuje činjenicu da je rasuđivanje Općeg suda, koje smatram pogrešnim, razumljivo.
123.
Što se tiče drugog dijela drugog žalbenog razloga, Komisija tvrdi da su točka 69. i točka 76. pobijane presude proturječne.
124.
U biti rasuđivanje Općeg suda sadržano u tim točkama glasi kako slijedi: s jedne strane, u navedenoj točki 76. Opći sud smatra da je postojanje centraliziranog plana karakteristika svakog sustava bez tržišnog gospodarstva, i, s druge strane, u točki 69. s obzirom na točke 66. i 67. pobijane presude Opći sud smatra da svaka mjera povezana s planom nije nužno prenesena „iz prethodnog sustava bez tržišnog gospodarstva”. Prema mišljenju Općeg suda, mjere usporedive s onima donesenima u tržišnim gospodarstvima, čak i ako su povezane s planom, ne mogu se smatrati prenesenima iz prethodnog sustava bez tržišnog gospodarstva.
125.
Međutim, kao što proizlazi iz točaka 87. do 97. ovog mišljenja, ne slažem se s pristupom Općeg suda. Međutim, ponavljam da, gledajući sa stajališta Općeg suda, taj pristup smatram materijalno pogrešnim te ne postoji proturječnost u rasuđivanju između tvrdnji sadržanih u točki 76. i onih sadržanih u točkama 66., 67. i 69. pobijane presude.
126.
Prema mojem mišljenju, iz prethodno navedenoga slijedi da treba odbiti prvi i drugi dio drugog žalbenog razloga. Stoga drugi žalbeni razlog treba odbiti u cijelosti.
C.
Treći žalbeni razlog koji se temelji na postupovnim nepravilnostima
127.
Svojim trećim žalbenim razlogom, koji se odnosi na točke 66., 67. i 76. pobijane presude, Komisija tvrdi da je Opći sud počinio postupovne nepravilnosti, kojima se opravdava ukidanje pobijane presude. Taj žalbeni razlog dijeli se na tri dijela.
1. Prvi i drugi dio koji se odnose na presude Suda navedene u točki 66. pobijane presude
128.
U okviru prvog dijela Komisija tvrdi da je Opći sud u postupak uveo novi materijalni argument, koji nije istaknuo Xinyi, te je na temelju njega poništio spornu uredbu. Naime, Komisija tvrdi da Xinyi nikad nije istaknuo argument koji se temelji na sudskoj praksi u području državnih potpora koja je navedena u točki 66. pobijane presude. Konkretnije, nije nikad tvrdio da je državna potpora koja se smatra nezakonitom bila na bilo koji način relevantna za utvrđivanje toga jesu li predmetne mjere prenesene iz prethodnog sustava bez tržišnog gospodarstva. Argumentacija društva Xinyi temeljila se isključivo na odobrenim potporama.
129.
Prema mišljenju Komisije, iz toga slijedi da je Opći sud odlučivao ultra vires, da je povrijedio načelo prema kojem predmet tužbe određuju stranke te je povrijedio članak 21. Statuta Suda Europske unije kao i članak 44. stavak 1. i članak 48. stavak 2. Poslovnika Općeg suda, koji su bili na snazi u trenutku podnošenja predmeta u prvom stupnju.
130.
U okviru drugog dijela trećeg žalbenog razloga, Komisija prigovara Općem sudu da je nije saslušao u pogledu pitanja o navodnoj usporedivosti između predmetnih mjera i državnih potpora koje su predmet presuda navedenih u točki 66. pobijane presude. Time što je tako postupio, a da ju nije saslušao u pogledu tog novog činjeničnog pitanja, Opći sud povrijedio je Komisijina prava obrane i pravo na saslušanje.
131.
Xinyi osporava Komisijinu argumentaciju.
132.
Što se tiče prvog dijela trećeg žalbenog razloga, najprije valja podsjetiti na to da iz pravila koja uređuju postupak pred sudovima Unije, osobito iz članka 21. Statuta Suda Europske unije i članka 44. stavka 1. Poslovnika Općeg suda koji je bio na snazi u trenutku podnošenja predmeta u prvom stupnju (
52
), proizlazi da u načelu spor i njegove granice određuju stranke i da sud Unije ne može odlučivati ultra petita (
53
).
133.
Kao što je pojasnio Sud, čak i ako se određeni tužbeni razlozi mogu, odnosno moraju, ispitivati po službenoj dužnosti, kao što su nedostatak ili manjkavost obrazlaganja predmetne odluke što spada u bitna postupovna pravila, suprotno tome tužbeni razlog koji se odnosi na materijalnu zakonitost spomenute odluke, koji se odnosi na povredu ugovora ili bilo kojeg pravila koje se odnosi na njihovu primjenu u smislu članka 263. UFEU‑a, sud Unije može ispitati samo ako se na njega pozove tužitelj (
54
).
134.
U tim okolnostima, valja provjeriti je li Opći sud, time što je spornu uredbu poništio na temelju presuda Suda navedenih u točki 66. pobijane presude, odlučio ultra petita.
135.
U tom pogledu, valja istaknuti da se prvi tužbeni razlog koji je Xinyi istaknuo pred Općim sudom temeljio na povredi članka 2. stavka 7. točke (c) trećoj alineji Osnovne uredbe. Kao što proizlazi iz točke 49. pobijane presude, Xinyi je u okviru prvog dijela tog tužbenog razloga uputio u potporu svojoj argumentaciji na Komisijinu praksu u području državnih potpora. Cilj upućivanja na tu praksu bio je dokazati argument društva Xinyi, koji je Opći sud prihvatio, prema kojem zemlje s tržišnim gospodarstvom, uključujući države članice Unije, donose porezne režime koji su slični predmetnim režimima.
136.
Stoga treba utvrditi da je upućivanje na Komisijinu praksu u području državnih potpora, koja proizlazi iz njezinih odluka, kao i iz sudske prakse Suda, dio argumenata koje je Xinyi iznio u okviru svojeg tužbenog razloga.
137.
U tim okolnostima, Komisija ne može valjano tvrditi da je Opći sud prekoračio granice predmeta spora time što je svoje rasuđivanje temeljio na primjerima iz presuda Suda u području državnih potpora.
138.
Usto, Komisija ne može tvrditi da su povrijeđena njezina prava obrane i pravo na saslušanje samo zato što je Opći sud nije saslušao u pogledu posebnih presuda koje se odnose na Komisijinu praksu u području državnih potpora koje je naveo u pobijanoj presudi, dok je ta praksa bila predmet pisane rasprave među strankama. U tom pogledu, također valja istaknuti da Xinyi tvrdi, što Komisija nije osporavala, da su na raspravi pred Općim sudom stranke uvelike raspravljale o relevantnosti s činjeničnog stajališta Komisijine prakse i sudske prakse Suda u području poreznih potpora.
139.
S obzirom na ta razmatranja, smatram da treba odbiti prvi i drugi dio trećeg žalbenog razloga.
2. Treći dio koji se odnosi na nepostojanje odgovora na argumente koje je iznijela Komisija
140.
Treći dio trećeg žalbenog razloga odnosi se na točku 76. pobijane presude i na pojam, koji Komisija smatra pogrešnim, „sustav bez tržišnog gospodarstva” koji je Opći sud upotrijebio u toj točki.
141.
Komisija prigovara Općem sudu da je zanemario argumente koje je ona iznijela u pogledu tog pojma i da je samo preuzeo pojam koji je predložio Xinyi. S obzirom na navedeno, Opći sud nije odgovorio na argument koji je navela Komisija, što je postupovna nepravilnost zbog koje bi trebalo ukinuti pobijanu presudu. U tu svrhu, Komisija se poziva na točku 112. presude od 24. listopada 2013., Land Burgenland i dr./Komisija (C-214/12 P, C-215/12 P i C-223/12 P, EU:C:2013:682).
142.
Xinyi osporava Komisijine argumente.
143.
U tom pogledu, valja podsjetiti na to da, prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda, obveza obrazlaganja presuda koju Opći sud ima na temelju članka 36. i članka 53. prvog stavka Statuta Suda Europske unije, potonjem ne nalaže da dâ obrazloženje kojim bi se, iscrpno i pojedinačno, osvrnuo na sve tvrdnje koje su stranke iznijele u sporu (
55
).
144.
Opći sud stoga može implicitno odbiti određene argumente koje je, među ostalim, tuženik iznio kako bi opovrgnuo argumente koje je iznio tužitelj.
145.
Iz toga slijedi da je Opći sud, u svojem rasuđivanju sadržanom u točki 76. pobijane presude, mogao implicitno odbiti određene argumente koje je iznijela Komisija, a da ne počini postupovne nepravilnosti.
146.
Presuda od 24. listopada 2013., Land Burgenland i dr./Komisija (C-214/12 P, C-215/12 P i C-223/12 P, EU:C:2013:682) na koju se oslanja Komisija odnosi se na posve drukčiju situaciju od one u ovom predmetu. Naime, u navedenoj presudi, Sud je utvrdio da Opći sud nije odgovorio na tužiteljevu argumentaciju koja je bila nedvosmisleno navedena u tužbi u prvom stupnju.
147.
Prema mojem mišljenju, s obzirom na prethodno navedeno, slijedi da treba odbiti treći dio trećeg žalbenog razloga. Posljedično, treći žalbeni razlog treba odbiti u cijelosti.
VI. Tužba pred Općim sudom
148.
U skladu s člankom 61. prvim stavkom Statuta Suda Europske unije, Sud može, u slučaju ukidanja odluke Općeg suda, sam konačno odlučiti o sporu ako stanje postupka to dopušta ili može vratiti predmet na odlučivanje Općem sudu.
149.
U ovom slučaju, smatram da Sud može odlučiti o prvom dijelu prvog tužbenog razloga koji je Xinyi istaknuo pred Općim sudom.
150.
Naime, kao što proizlazi iz točaka 103. i 104. ovog mišljenja, mjere kojima se predviđaju predmetni porezni režimi, navedeni u točki 11. ovog mišljenja, od kojih je Xinyi ostvario korist, kineska je vlada donijela u okviru provedbe različitih petogodišnjih planova.
151.
U tim okolnostima, Komisija je pravilno pretpostavila da su poremećaji koji proizlaze iz takvih mjera preneseni „iz prethodnog sustava bez tržišnog gospodarstva” na temelju članka 2. stavka 7. točke (c) treće alineje Osnovne uredbe.
152.
U tim okolnostima, prvi dio prvog tužbenog razloga društva Xinyi treba odbiti.
153.
Suprotno tome, Opći sud nije ispitao drugi dio prvog tužbenog razloga, ni drugi, treći i četvrti tužbeni razlog koje je istaknuo Xinyi.
154.
Budući da stanje postupka to ne dopušta, što se tiče tog dijela i tih tužbenih razloga, smatram stoga korisnim vratiti ovaj predmet Općem sudu na ponovno suđenje, da ispita taj dio i te tužbene razloge kao i argumente iznesene njima u potporu.
155.
U tim okolnostima, također treba naknadno odlučiti o troškovima.
VII. Zaključak
156.
S obzirom na prethodna razmatranja, predlažem Sudu da odluči na sljedeći način:
1.
Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 16. ožujka 2016., Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Komisija (T‑586/14, EU:T:2016:154).
2.
Odbija se prvi dio prvog tužbenog razloga koji je pred Općim sudom Europske unije podnio Xinyi PV Products (Anhui) Holdings.
3.
Predmet se u preostalom dijelu vraća Općem sudu Europske unije na ponovno suđenje.
4.
O troškovima će se odlučiti naknadno.
(
1
)	Izvorni jezik: francuski
(
2
)	Postupak WT/DS516
(
3
)	Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (SL 2016., L 176, str. 21.)
(
4
)	Uredba Vijeća od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL 2009., L 343, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.) Ta je uredba stavljena izvan snage Uredbom 2016/1036.
(
5
)	Prijedlog Komisije od 9. studenoga 2016. Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o izmjeni Uredbe 2016/1036 i Uredbe 2016/1037 o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (COM(2016)721 final)
(
6
)	U tom pogledu vidjeti priopćenje za tisak Europske komisije od 3. listopada 2017. (IP/17/3668) i informativni pregled od istog dana (MEMO/17/3703).
(
7
)	T‑586/14, u daljnjem tekstu: pobijana presuda, EU:T:2016:154.
(
8
)	Provedbena uredba Komisije od 13. svibnja 2014. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe na uvoz solarnog stakla podrijetlom iz Narodne Republike Kine (SL 2014., L 142, str. 1. i ispravak SL 2014., L 253, str. 4.).
(
9
)	Obavijest o pokretanju antidampinškog postupka u vezi s uvozom solarnog stakla podrijetlom iz Narodne Republike Kine (SL 2013., C 58, str. 6.)
(
10
)	SL 2013., L 316, str. 8.
(
11
)	Vidjeti uvodne izjave 34. do 47. Uredbe br. 1205/2013 i, posebno, njezine uvodne izjave 41. i 43.
(
12
)	Vidjeti uvodnu izjavu 34. sporne uredbe.
(
13
)	Vidjeti članak 1. stavak 2. sporne uredbe. Ta je stopa od 36,1 % zatim zamijenjena stopom od 75,4 % na temelju Provedbene uredbe Komisije (EU) 2015/1394 od 13. kolovoza 2015. o izmjeni Uredbe (EU) br. 470/2014, kako je izmijenjena Uredbom (EU) 2015/588, o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe na uvoz solarnog stakla podrijetlom iz Narodne Republike Kine nakon ponovljenog ispitnog postupka u pogledu apsorpcije u skladu s člankom 12. Uredbe br. 1225/2009 (SL 2015., L 215, str. 42.).
(
14
)	Točke 63. i 64. pobijane presude.
(
15
)	Točke 65. i 66. pobijane presude
(
16
)	Vidjeti točke 68. do 78. pobijane presude.
(
17
)	Vidjeti presudu od 16. srpnja 2015., Komisija/Rusal Armenal (C‑21/14 P, EU:C:2015:494, t. 47.).
(
18
)	Vidjeti u tom smislu presudu od 19. srpnja 2012., Vijeće/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, t. 66.).
(
19
)	Vidjeti u tom smislu presudu od 19. srpnja 2012., Vijeće/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:471 t. 67.).
(
20
)	Presuda od 19. srpnja 2012., Vijeće/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, t. 69.)
(
21
)	Presuda od 2. veljače 2012., Brosmann Footwear (HK) i dr./Vijeće (C‑249/10 P, EU:C:2012:53, t. 32.)
(
22
)	Presude od 2. veljače 2012., Brosmann Footwear (HK) i dr./Vijeće (C‑249/10 P, EU:C:2012:53 t. 32.), i od 19. srpnja 2012., Vijeće/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, t. 70.)
(
23
)	Točke 63. i 69. pobijane presude.
(
24
)	Vidjeti točke 74. do 76. pobijane presude.
(
25
)	Vidjeti točke 77. i 78. pobijane presude.
(
26
)	Uredba Vijeća od 27. travnja 1998. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 384/96 o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL 1998., L 128, str. 18.)
(
27
)	Vidjeti u tom smislu, što se tiče odredbe predviđene člankom 2. stavkom 7. točkom (c) prvom alinejom Osnovne uredbe, mišljenje nezavisne odvjetnice J. Kokott u predmetu Vijeće/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:22, t. 42.).
(
28
)	U tom pogledu, vidjeti obrazloženje i točke 4. do 6. Komunikacije Komisije Vijeću i Europskom parlamentu od 12. prosinca 1997. o postupanju prema zemljama koje nekada nisu imale tržišno gospodarstvo u antidampinškim postupcima i Prijedlog uredbe Vijeća o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 384/96 [COM(97) 677 final).
(
29
)	Uredba Vijeća od 1. kolovoza 1979. o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 459/68 o zaštiti od dampinga ili dodjele premija ili subvencija od strane zemalja koje nisu članice Europske ekonomske zajednice (SL 1979., L 196, str. 1.), kojom je izmijenjeno više odredbi Uredbe Vijeća (EEZ) br. 459/68 od 5. travnja 1968. o zaštiti od dampinga ili dodjele premija ili subvencija od strane zemalja koje nisu članice Europske ekonomske zajednice. Vidjeti konkretno šestu uvodnu izjavu Uredbe br. 1681/79.
(
30
)	U tom pogledu, vidjeti Komunikaciju (COM(97)677 final) i Prijedlog uredbe koji su navedeni u bilješci 28. ovog mišljenja. Vidjeti također Prijedlog uredbe Vijeća o izmjeni Uredbe (EZ) br. 384/96 o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (COM 2000(363) final).
(
31
)	Vidjeti u tom smislu presudu od 19. srpnja 2012., Vijeće/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, t. 68.).
(
32
)	Vidjeti u tom smislu presudu od 19. srpnja 2012., Vijeće/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, t. 69.).
(
33
)	Također zbog političkih razloga kako bi se potaknuo proces reforme, među ostalim, u Kini. U tom pogledu, vidjeti točku 5. obrazloženja Komunikacije Komisije (COM(97)677 final) i Prijedlog uredbe koji su navedeni u bilješci 28. ovog mišljenja.
(
34
)	Vidjeti u tom smislu presudu od 19. srpnja 2012., Vijeće/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, t. 93.) kao i mišljenje nezavisne odvjetnice J. Kokott u istom predmetu Vijeće/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:22, t. 75. i 76.).
(
35
)	U tom pogledu, vidjeti točku 12. Komunikacije Komisije (COM(97)677final) koja je navedena u bilješci 28. ovog mišljenja.
(
36
)	To je pojam koji je upotrijebila nezavisna odvjetnica J. Kokott u svojem mišljenju u predmetu Vijeće/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:22, t. 1., 61., 63. i 68.).
(
37
)	Moje isticanje
(
38
)	Vidjeti osobito englesku verziju u kojoj je upotrijebljen pojam „carried over” i, još jasnije, portugalsku i španjolsku verziju u kojoj su upotrijebljeni pojmovi „herdadas” odnosno „heredadas”.
(
39
)	Konkretno, u češkoj, njemačkoj, estonskoj, francuskoj, hrvatskoj, talijanskoj, malteškoj, nizozemskoj, poljskoj, rumunjskoj, finskoj i švedskoj verziji.
(
40
)	Španjolska, latvijska i portugalska verzija.
(
41
)	U ostalih devet verzija (bugarska, danska, grčka, engleska, irska, litavska, mađarska, slovačka i slovenska) predmetni je pojam protumačen vremenski, a ne uzročno.
(
42
)	Presuda od 25. ožujka 2010., Helmut Müller (C‑451/08, EU:C:2010:168, t. 38. i navedena sudska praksa). Vidjeti također točke 40. i 41. mojeg mišljenja u predmetu British Airways/Komisija (C‑122/16 P, EU:C:2017:406, t. 40. i 41.).
(
43
)	Vidjeti presude od 19. srpnja 2012., Vijeće/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, t. 73.) i 11. rujna 2014., Gem-Year Industrial i Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang)/Vijeće (C‑602/12 P, neobjavljena, EU:C:2014:2203, t. 56.).
(
44
)	U tom pogledu, prema ustaljenoj sudskoj praksi, u slučaju kada je moguće odredbu prava Unije tumačiti na više načina, prednost treba dati onom tumačenju koje može sačuvati njezin koristan učinak (vidjeti inter alia presudu od 14. prosinca 2016., Mercedes Benz Italia (C‑378/15, EU:C:2016:950, t. 39. i navedena sudska praksa)).
(
45
)	Tako su, prema mišljenju društva Xinyi, u Osnovnoj uredbi sve zemlje klasificirane u tri kategorije: i. sustavi bez tržišnog gospodarstva ili zemlje s državnom trgovinom, čiji je popis naveden u bilješci umetnutoj u članku 2. stavku 7. točki (a) navedene uredbe; ii. sustavi bez tržišnog gospodarstva u tranziciji, kao što je Narodna Republika Kina, koji su obuhvaćeni člankom 2. stavkom 7. točkama (b) i (c) Osnovne uredbe; iii. tržišna gospodarstva, koja uključuju sve zemlje osim onih obuhvaćenih člankom 2. stavkom 7. iste uredbe. Komisija osporava tu klasifikaciju i smatra da zapravo postoje četiri kategorije, i to: i. zemlje s državnom trgovinom; ii. zemlje bez tržišnog gospodarstva; iii. zemlje s posebnih tržišnim gospodarstvom i iv. tržišna gospodarstva.
(
46
)	Pitanje o definiranju pojma „sustav bez tržišnog gospodarstva” u skladu s predmetnom odredbom proizlazi iz petog dijela prvog žalbenog razloga, kojim Komisija osporava točku 76. pobijane presude. U tom pogledu, vidjeti osobito točku 102. ovog mišljenja.
(
47
)	Točke 65. i 66. pobijane presude
(
48
)	Točka 69. pobijane presude
(
49
)	Konkretnije, što se tiče programa „2 Free 3 Half”, taj je program osmišljen kako bi se pogodovalo industrijskim politikama koje su proizašle iz petogodišnjih planova Narodne Republike Kine, kao što se izričito navodi u „Odluci br. 40 Državnog vijeća o proglašavanju i provedbi ‚privremenih odredaba o poticanju prilagodbe industrijske strukture’”. Porezni režim za poduzeća visoke tehnologije donesen je radi provedbe 12. petogodišnjeg plana 2011. – 2015. kojim se fotonaponska solarna energija za potrebe tog plana smatrala „sektorom strateškog razvoja” (vidjeti poglavlje 10. 12. petogodišnjeg plana 2011. – 2015.).
(
50
)	Vidjeti presudu od 26. siječnja 2017., Maxcom/City Cycle Industries (C‑248/15 P, C‑254/15 P i C‑260/15 P, EU:C:2017:62, t. 87.).
(
51
)	Vidjeti osobito u tom smislu presudu od 10. travnja 2014., Areva i dr./Komisija (C‑247/11 P i C‑253/11 P, EU:C:2014:257, t. 54. i 55.).
(
52
)	Koji je postao članak 76. stavak 1. Poslovnika Općeg suda koji je trenutačno na snazi.
(
53
)	Presuda od 10. prosinca 2013., Komisija/Irska i dr. (C‑272/12 P, EU:C:2013:812, t. 27.) Radi detaljnijeg prikaza u pogledu načela ne ultra petita vidjeti moje mišljenje u predmetu British Airways/Komisija (C‑122/16 P, EU:C:2017:406, t. 82. i sljedeće točke).
(
54
)	Presuda od 10. prosinca 2013., Komisija/Irska i dr. (C‑272/12 P, EU:C:2013:812, t. 28.) U tom pogledu vidjeti moje mišljenje u predmetu British Airways/Komisija (C‑122/16 P, EU:C:2017:406, osobito t. 91. i 92.).
(
55
)	Vidjeti inter alia presudu od 26. srpnja 2017., Continental Reifen Deutschland/Compagnie générale des établissements Michelin (C‑84/16 P, neobjavljena, EU:C:2017:596, t. 83.).