61994TO0381_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag T-381/94,
Sindacato Pensionati Italiani,
Federazione Nazionale Pensionati,
Unione Italiana Lavoratori Pensionati,
Italien, ved advokaterne Massimo Severo Giannini og Massimo D' Antona, Rom, og advokat Mario Chiti, Firenze, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Loesch & Wolter, 11, rue Goethe,
sagsoegere,
mod
Raadet for Den Europaeiske Union ved Giorgio Maganza og Antonio Tanca, Raadets Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos direktoer Bruno Eynard, Den Europaeiske Investeringsbanks Direktorat for Juridiske Anliggender, 100, boulevard Konrad Adenauer,
sagsoegt,
angaaende en paastand om annullation af Raadets afgoerelse 94/660/EF, Euratom af 26. september 1994 om beskikkelse af medlemmerne af Det OEkonomiske og Sociale Udvalg for perioden fra den 21. september 1994 til den 20. september 1998 (EFT L 257, s. 20), for saa vidt Filippo De Jorio herved er blevet beskikket,
har
DE EUROPAEISKE FAELLESSKABERS RET I FOERSTE INSTANS
(Anden Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, B. Vesterdorf, og dommerne D.P.M. Barrington og A. Saggio,
justitssekretaer: H. Jung,
afsagt foelgende
Kendelse
Dommens præmisser
De relevante retsforskrifter
1 I henhold til EF-traktatens artikel 193 oprettes der et raadgivende OEkonomisk og Socialt Udvalg (herefter "OESU"), som sammensaettes af repraesentanter for de forskellige grupper inden for det oekonomiske og sociale liv, i saerdeleshed for producenter, landbrugere, fragtfoerere, arbejdstagere, handlende og haandvaerkere samt for liberale erhverv og almindelige samfundsinteresser.
2 EF-traktatens artikel 194, stk. 1, indeholder bestemmelse om, hvorledes antallet af pladser i OESU fordeles mellem medlemsstaterne. I henhold til artikel 194, stk. 2, beskikkes OESU' s medlemmer for fire aar af Raadet ved enstemmig vedtagelse. Genbeskikkelse kan finde sted. Ifoelge artikel 194, stk. 3, maa OESU' s medlemmer ikke vaeret bundet af nogen instruktion, og de skal udfoere deres hverv i fuldkommen uafhaengighed og i Faellesskabets almene interesse.
3 EF-traktatens artikel 195 lyder saaledes:
"1. Med henblik paa beskikkelse af Udvalgets medlemmer tilstiller hver medlemsstat Raadet en liste, der indeholder et antal kandidater, der er dobbelt saa stort som det antal pladser, der er tildelt dens statsborgere.
Ved Udvalgets sammensaetning skal der tages hensyn til noedvendigheden af at sikre de forskellige grupper inden for det oekonomiske og sociale liv en passende repraesentation.
2. Raadet indhenter udtalelse fra Kommissionen. Det kan indhente udtalelser fra de europaeiske organisationer, der repraesenterer de forskellige oekonomiske og sociale sektorer, som beroeres af Faellesskabets virksomhed."
Faktiske omstaendigheder og retsforhandlinger
4 Det er ubestridt mellem parterne, at Italien den 19. september 1994 med henblik paa den snarlige beskikkelse af medlemmerne af OESU for perioden fra den 21. september 1994 til den 20. september 1998 i medfoer af traktatens artikel 195, stk. 1, tilstillede Raadet en liste med et antal kandidater, der var dobbelt saa stort som det antal pladser, som tilkommer Italien, idet halvdelen af kandidaterne blev indstillet primaert, og den anden halvdel alternativt. Efter at der i henhold til en hasteprocedure var blevet indhentet en udtalelse fra Kommissionen, vedtog Raadet den 26. september 1994 efter den saakaldte "A-punktsprocedure" afgoerelse 94/660/EF, Euratom om beskikkelse af medlemmerne af OESU for perioden fra den 21. september 1994 til den 20. september 1998 (EFT L 257, s. 20).
5 Blandt de beskikkede personer var Filippo De Jorio fra Alleanza dei Pensionati.
6 Ved staevning indleveret til Rettens Justitskontor den 30. november 1994 har sagsoegerne, tre organisationer, der alle repraesenterer italienske pensionisters interesser, herefter anlagt denne sag.
7 Ved processkrift indleveret til Rettens Justitskontor den 10. februar 1995 har Raadet paastaaet sagen afvist. Sagsoegerne har den 16. marts 1995 indgivet skriftligt indlaeg vedroerende denne afvisningspaastand.
8 Ved processkrift indleveret til Rettens Justitskontor den 4. april 1995 har Filippo De Jorio fremsat begaering om at maatte intervenere til stoette for Raadets paastande.
Parternes paastande
9 Sagsoegerne har nedlagt foelgende paastande:
° I medfoer af EF-traktatens artikel 173 og 174 annulleres afgoerelse 94/660 af 26. september 1994, for saa vidt Filippo De Jorio, der repraesenterer Alleanza dei Pensionati, herved er blevet beskikket.
° Raadet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
10 Raadet har nedlagt foelgende paastande:
° Afvisning.
° Sagsoegerne tilpligtes at betale sagens omkostninger.
Formaliteten
Sammenfatning af parternes argumentation
11 Sagsoegte har gjort gaeldende, at sagsoegerne ikke beroeres individuelt af den anfaegtede afgoerelse i den i traktatens artikel 173, stk. 4, forudsatte betydning.
12 Sagsoegte anfoerer i foerste raekke, at det fremgaar af ordlyden af traktatens artikel 193 og 194, at medlemmerne af OESU beskikkes personligt og i fuld uafhaengighed som repraesentanter for forskellige grupper inden for det oekonomiske og sociale liv og ikke som repraesentanter for de organisationer, de tilhoerer. Foelgelig kan en organisation ikke vaere individuelt beroert af en afgoerelse om beskikkelse af et medlem af OESU.
13 Det gaelder endvidere, at de paagaeldende organisationer ikke har haft nogen rolle i forbindelse med beskikkelsen af medlemmerne af OESU, og at det fremgaar af fast retspraksis, at en organisation ikke som repraesentant for en bestemt personkreds kan anses for beroert af en retsakt, der angaar denne gruppes almindelige interesser.
14 Sagsoegerne har heroverfor gjort gaeldende, at det er af grundlaeggende betydning for Faellesskabet, hvilke personer der beskikkes som medlemmer af OESU. Der bestaar derfor en almindelig interesse i, at medlemmerne af OESU beskikkes paa vilkaar, der er i overensstemmelse med traktaten.
15 Sagsoegerne anfoerer endvidere, at den omstaendighed, at pensionister ikke som samfundsgruppe er udtrykkeligt naevnt i traktatens artikel 193, men snarere maa anses for omfattet af begrebet almindelige samfundsinteresser, ikke fritager Raadet fra forpligtelsen til at sikre pensionisterne en passende repraesentation. Det gaelder navnlig, at naar Raadet beskikker et medlem for at sikre en varetagelse af pensionisternes interesser, er det afgoerende, at der opnaas en sikkerhed for, at den paagaeldende person er i stand til at repraesentere denne gruppe paa passende maade. Sagsoegernes formaal med sagen er ikke at opnaa, at en af deres repraesentanter bliver medlem af OESU, men at udelukke et medlem, der ikke paa nogen maade er repraesentativ. Sagsoegernes formaal med sagen er at sikre en varetagelse af interesserne hos pensionisterne, som sagsoegerne er de legitime repraesentanter for, og ikke af sagsoegernes egne interesser. De tre organisationer alene repraesenterer herved mere end 4,5 mio. italienske pensionisters interesser.
16 I dommen af 30. juni 1988 (sag 297/86, CIDA m.fl. mod Raadet, Sml. s. 3531) fastslog Domstolen ikke, at organisationer, der er repraesentative for bestemte grupper i samfundet, aldrig kan anlaegge sag til proevelse af afgoerelser om beskikkelse af medlemmer af OESU, idet Domstolen alene antog, at den i den paagaeldende sag omhandlede organisation, som paa nationalt plan kun omfattede en del af gruppen arbejdstagere, men ikke hele denne gruppe, ikke havde en saadan placering, at den kunne forlange at blive taget i betragtning af Raadet, da dette traf afgoerelse. Der er den forskel mellem henholdsvis sagen CIDA m.fl. mod Raadet og naervaerende sag, at OESU i sagen CIDA m.fl. mod Raadet havde et andet medlem, som repraesenterede den samme gruppe. I naervaerende sag er De Jorio den eneste person, der, af samtlige medlemsstater, er blevet beskikket med henblik paa at repraesentere pensionisternes interesser.
17 Sagsoegerne anfoerer endvidere, at Faellesskabet er et retsfaellesskab, og at en af de afgoerende forudsaetninger for at sikre et retssystems demokratiske karakter er, at fysiske eller juridiske personer i videst muligt omfang faar adgang til en domstolsproevelse. Annullationssoegsmaal skal sikre, at der vaernes om lov og ret, og det ville stride herimod at fortolke betingelserne for adgangen til at rejse saadanne soegsmaal indskraenkende (Domstolens dom af 11.11.1981, sag 60/81, IBM mod Kommissionen, Sml. s. 2639).
18 Et annullationssoegsmaal er det eneste middel for de italienske pensionister til at faa efterproevet, om beskikkelsen af De Jorio har vaeret i overensstemmelse med traktaten. Afvises sagen, vil Raadet kunne unddrage sig enhver form for domstolsproevelse af beskikkelsen. Det maa herved fremhaeves, at sagsoegerne ikke efter italiensk ret kan anfaegte den af den italienske regering forelagte liste over kandidater, idet denne kun har karakter af en forberedende retsakt.
19 Det kan af Domstolens dom af 23. april 1986 (sag 294/83, Les Verts mod Parlamentet, Sml. s. 1339) udledes, at betingelserne i traktatens artikel 173, stk. 4, altid maa fortolkes udvidende, naar formaalet med et soegsmaal indbragt af tredjemand er at sikre, at et organ, der er et led i Faellesskabets institutionelle struktur, fungerer efter hensigten.
Rettens bemaerkninger
20 I henhold til procesreglementets artikel 111 kan Retten, saafremt det er aabenbart, at en sag maa afvises, uden at fortsaette sagens behandling traeffe afgoerelse ved begrundet kendelse. Retten finder, at den foreliggende sag er tilstraekkeligt oplyst ved sagens akter, og traeffer afgoerelse om, at det er ufornoedent at fortsaette sagens behandling.
21 Det bemaerkes, at sagsoegerne ikke er adressater for den anfaegtede afgoerelse, og at de derfor kun kan indbringe et annullationssoegsmaal til proevelse af afgoerelsen i medfoer af traktatens artikel 173, stk. 4, saafremt afgoerelsen beroerer dem umiddelbart og individuelt.
22 Det fremgaar herved af fast retspraksis, at andre retssubjekter end en afgoerelses adressater kun vil kunne paastaa, at de beroeres individuelt som omhandlet i traktatens artikel 173, hvis afgoerelsen rammer dem paa grund af visse egenskaber, som er saerlige for dem, eller paa grund af en faktisk situation, der adskiller dem fra alle andre og derfor individualiserer dem paa lignende maade som adressaten (jf. senest Rettens dom af 6.7.1995, forenede sager T-447/93, T-448/93 og T-449/93, AITEC m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 0000).
23 Det bemaerkes, at medlemmerne af OESU i henhold til traktatens artikel 193 og 194 beskikkes som repraesentanter for forskellige grupper inden for det oekonomiske og sociale liv og ikke for at repraesentere interesserne hos de organisationer, som de eventuelt tilhoerer. Det fremgaar herved udtrykkeligt af artikel 194, stk. 3, at OESU' s medlemmer ikke maa vaere bundet af nogen instruktion, og at de skal udfoere deres hverv i fuldkommen uafhaengighed og i Faellesskabets almene interesse.
24 Retten finder herefter, at sagsoegerne ikke rammes af den anfaegtede afgoerelse paa grund af egenskaber, som er saerlige for dem, eller paa grund af en faktisk situation, der adskiller dem fra alle andre, hvorfor de ikke kan anses for individuelt beroert af den anfaegtede afgoerelse.
25 Det bemaerkes herved, at sagsoegerne ikke til stoette for sagens antagelse til realitetsbehandling med foeje kan paaberaabe sig, at de repraesenterer et stort antal italienske pensionister, idet det fremgaar af fast retspraksis, at det ikke er tilstraekkeligt til, at et annullationssoegsmaal kan antages til realitetsbehandling, at det er anlagt af en organisation, der skal varetage faelles interesser (dommen i sagen AITEC m.fl. mod Kommissionen, a.st.).
26 Endelig har Domstolen saerligt i forbindelse med spoergsmaalet om beskikkelse af OESU' s medlemmer fastslaaet, at en organisation, der paa nationalt plan kun omfatter en del af en af de i traktatens artikel 193 naevnte grupper, men ikke hele denne, ikke har en saadan placering, at den kan forlange at blive taget i betragtning af Raadet, naar dette traeffer afgoerelse om beskikkelser, hvorfor en saadan organisation ikke kan anses for individuelt beroert i den i traktatens artikel 173, stk. 4, forudsatte betydning (dommen i sagen CIDA m.fl. mod Raadet, a.st., praemis 11).
27 Det bemaerkes herved, at selv om sagsoegerne repraesenterer et stort antal italienske pensionisters interesser, kan de ikke med foeje goere gaeldende, at de i Italien repraesenterer hele den i traktatens artikel 193 naevnte gruppe "almindelige samfundsinteresser". Foelgelig kan sagsoegerne i overensstemmelse med det af Domstolen i dommen CIDA m.fl. mod Raadet, a.st., fastlagte princip af denne grund heller ikke anses for individuelt beroert i den i traktatens artikel 173 forudsatte betydning.
28 Det er herefter aabenbart, at sagen maa afvises.
Begaeringen om intervention
29 Det foelger heraf, at det er ufornoedent at traeffe afgoerelse om den af De Jorio fremsatte interventionsbegaering.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
30 I henhold til procesreglementets artikel 87, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, saafremt der er nedlagt paastand herom. Sagsoegerne har tabt sagen og boer derfor doemmes til at baere deres egne omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med deres indlaeg vedroerende begaeringen om intervention, og til at betale Raadets omkostninger.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
RETTEN (Anden Afdeling)
1) Sagen afvises.
2) Sagsoegerne betaler deres egne samt Raadets omkostninger.
Saaledes bestemt i Luxembourg den 29. september 1995.