61985CC0215_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
++++
Hoeje Domstol .
1 . Under en sag mellem Bundesanstalt fuer landwirtschaftliche Marktordnung ( herefter benaevnt "BALM "), det tyske interventionsorgan paa markedet for landbrugsprodukter, og Raiffeisen Hauptgenossenschaft eG ( herefter benaevnt "Raiffeisen ") har Bundesverwaltungsgericht bedt Domstolen om at fortolke og udtale sig om gyldigheden af artikel 6, stk . 1, femte led i Kommissionens forordning nr . 1570/77 af 11 . juli 1977 om tillaeg og fradrag for korn i forbindelse med intervention ( EFT L 174, s . 18 ). Ifoelge denne bestemmelse kan de nationale organer "ved intervention goere brug af et saerligt tillaeg paa 3,11 regningsenheder pr . ton for rug i de produktionsomraader ..., hvor denne kornart saelges regelmaessigt" med henblik paa broedfremstilling . Tillaegget er dog betinget af, at rugen er af en "speciel god" kvalitet, hvilket betyder, at "amylogramenhederne paa grundlag af formaling af alle kornets bestanddele, herunder kim, ved en forklistringstemperatur for stivelsen paa mindst 63° C ikke ligger under 200 enheder ".
Denne formel kan forekomme uklar . For at forstaa raekkevidden heraf maa det anfoeres, at a ) det krav, den henviser til, vedroerer bageegnetheden af det mel, der er fremstillet af rugen; b ) bageegnetheden afhaenger af dejens stivelses - eller forklistringsegnethed; c ) forklistringen, som maales i amylogram, afhaenger af forholdet mellem dejens temperatur og dens viskositet . Undersoegelsen af forklistringen sker ved hjaelp af Brabender-metoden . I en amylograf opvarmes en mel-vandblanding ved konstant temperaturstigning . Som foelge af temperaturstigningen udbloedes stivelseskornene, og blandingen bliver mere viskos; over en vis temperatur bevirker en yderligere udbloedning af stivelseskornene, at disse brister og loeber ud, hvorved viskositeten falder . Dette giver sig udtryk i en kurve, der kan opdeles i fire afsnit, hvoraf de foerste to er stigende og de andre faldende; graensevaerdien paa 200 amylogramenheder opnaas i kurvens foerste afsnit, overskrides i det andet og det tredje, og opnaas paa ny i det sidste afsnit .
2 . Sagens faktiske omstaendigheder er foelgende : I tiden fra august 1978 til januar 1979 aftog BALM fra Raiffeisen mere end 29 000 tons rug, der var hoestet i 1978, til intervention . Firmaet kraevede flere gange at faa udbetalt pristillaegget i henhold til forordning nr . 1570/77, men interventionsorganet afviste kravet, idet det gjorde gaeldende, at rugen ikke opfyldte kravene i artikel 6, stk . 1, femte led . I virkeligheden viste analyser af rugen en kurve, der allerede ved 60°C viste en hoejeste amylogramvaerdi paa ca . 360 enheder, mens kurven ved den temperatur, der var fastsat i reglen ( 63°C ) var faldende og viste en vaerdi paa 280 enheder .
Raiffeisen indbragte herefter sagen for Verwaltungsgericht Frankfurt am Main; under sagen bestred selskabet den betydning, BALM havde tillagt kurvens forloeb, og kraevede dets afgoerelser ophaevet . Selskabet fik dog ikke medhold ved dommen af 24 . september 1981 . Retten fandt nemlig, at de 200 amylogramenheder foerste gang skulle vaere opnaaet ved en temperatur paa mindst 63°C - og at det foreskrevne antal enheder ( 63°C = 200 enheder ) foelgelig skulle udvises - paa kurvens stigende afsnit .
Raiffeisen indankede denne dom for Hessischer Verwaltungsgerichtshof . Verwaltungsgerichtshof gav selskabet medhold og tilpligtede BALM at betale det kraevede tillaeg . Retten statuerede, at artikel 6, stk . 1, femte led, ikke udtrykkeligt siger, at kombinationen af 200 enheder og 63°C, som tillaegget er betinget af, skal opnaas paa kurvens foerste afsnit; den betingelse, der er opstillet i reglen, kan derfor ogsaa anses for opfyldt, hvis disse vaerdier opnaas paa kurvens faldende afsnit .
Denne gang var det BALM, der appellerede . Interventionsorganet gjorde for Bundesverwaltungsgericht gaeldende, at der kun kan gives én fornuftig fortolkning af den omtvistede bestemmelse, nemlig at antallet af amylogramenheder skal aflaeses paa kurvens maksimum, og temperaturen angives ved den maksimale viskositet . Begrundelsen herfor er enkel; paa kurvens faldende afsnit bliver melet nemlig mindre egnet til bagning . En rug, der allerede har passeret de 200 amylogramenheder ved taerskeltemperaturen paa 63°C, har derfor ikke den kvalitet, der kraeves for at opnaa tillaegget .
Bundesverwaltungsgericht er sidste instans . I medfoer af EOEF-traktatens artikel 177, stk . 3, har den derfor besluttet at udsaette sagen og forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :
"1 . Skal begrebet 'forklistringstemperatur' i artikel 6, stk . 1, femte led, i forordning nr . 1570/77 som oprindeligt affattet, dvs . foer aendringen ved artikel 1, stk . 4, i Kommissionens forordning nr . 2160/84 af 26 . juli 1984 ( EFT L 197 af 27.7.1984, s . 21 ), fortolkes
a ) saaledes, at samtlige temperaturer, der opnaas under forklistringsprocessen er 'forklistringstemperaturer', eller
b ) saaledes, at kun den temperatur, ved hvilken den maksimale viskositet opnaas, er 'forklistringstemperaturen' ?
2 . Saafremt spoergsmaal 1, a ) besvares bekraeftende : Skal bestemmelsen i oevrigt i artikel 6, stk . 1, femte led, i naevnte forordning fortolkes :
a ) saaledes, at en amylogramvaerdi paa ikke under 200 enheder ved en forklistringstemperatur paa mindst 63°C skal vaere opnaaet paa amylogramkurvens stigende afsnit, eller
b ) saaledes, at det er tilstraekkeligt, at amylogramkurven i dens paa ny faldende afsnit ved en forklistringstemperatur paa mindst 63°C ikke udviser mindre end 200 enheder?
3 . Saafremt spoergsmaal 1 b ) eller spoergsmaal 2 a ) besvares bekraeftende :
Indeholder faellesskabsretten en til artikel 3, stk . 1, i Forbundsrepublikken Tysklands forfatning svarende almindelig lighedsgrundsaetning, hvorefter Raadet og Kommissionen som lovgiver er forpligtet til at behandle lige (= ligevaerdige ) forhold lige og saaledes tillaegge disse samme retsfoelge?
4 . Saafremt spoergsmaal 3 besvares bekraeftende :
Er bestemmelsen i artikel 6, stk . 1, femte led, retsstridig som stridende mod lighedsgrundsaetningen, fordi - efter sagsoegerens opfattelse :
a ) rug egnet til broedfremstilling som omhandlet i bestemmelsen, hvis amylogramkurve i sit stigende afsnit ved en forklistringstemperatur paa mindst 63°C udviser et antal amylogramenheder paa ikke under 200, og
b ) den i sagen omhandlede rug egnet til broedfremstilling, som i enkelttilfaelde udviser et antal amylogramenheder
- paa 610 eller 470 ved en forklistringstemperatur paa 61°C paa amylogramkurvens stigende afsnit, og
- paa 560 henholdsvis 390 ved en forklistringstemperatur paa 63°C paa amylogramkurvens faldende afsnit,
er af samme kvalitet og saaledes berettiget til samme kvalitetstillaeg?"
3 . Lad mig begynde med det foerste spoergsmaal . Jeg skal naevne, at Raiffeisen har udtalt sig til fordel for fortolkningen under a ) ( begrebet "forklistringstemperatur" omfatter samtlige temperaturer, der maales under processen ), mens Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber og det nationale interventionsorgan har indtaget det modsatte synspunkt ( begrebet hentyder kun til den temperatur, der opnaas ved den maksimale viskositet ).
Raiffeisen laegger vaegt paa et forhold, som selskabet fastslaar "som en kendsgerning ": Forklistringen optraeder ikke pludseligt, men er resultatet af en proces, som er opdelt i forskellige faser ( begyndelse, stigning, aftagen ), og varer en vis tid . Hvis man ikke vil benaegte dette faktum, kan udtrykket "forklistringstemperatur" derfor kun gaelde hele temperaturforloebet, nemlig temperaturerne mellem 48°C og 75°C, dvs . mellem de vaerdier, der svarer til stigningens begyndelse og til det bratte fald .
For oevrigt taler en raekke forhold og i foerste raekke den omtvistede bestemmelses ordlyd for en saadan fortolkning . Ifoelge Raiffeisen er det ubestridt, at lovgiver ville have talt om "forklistringssluttemperaturen" eller have foreskrevet, at temperaturen paa 63°C skulle maales "paa kurvens maksimum", hvis det var den repraesentative temperatur ved den maksimale viskositet, der var afgoerende . Et bevis herfor er, at disse udtryk blev anvendt i den aendring, reglen senere undergik ved Kommissionens forordning nr . 2160/84 af 26 . juli 1984, men altsaa efter de faktiske omstaendigheder i denne sag .
Forhistorien til artikel 6, stk . 1, femte led, peger i samme retning . Oprindelig havde Kommissionen nemlig alene kraevet, at amylogramenhederne paa diagrammet ikke laa under 330 enheder ( jfr . artikel 6, stk . 1, fjerde led, i forordning nr . 1415/69 af 22 . juli 1969 og artikel 6, stk . 1, femte led, i forordning nr . 1493/71 af 13 . juli 1971, henholdsvis JO 1969 L 182, s . 11 og EFT 1971 II, s . 449 ). Indfoerelsen af temperaturen paa mindst 63°C som en noedvendig forudsaetning for indroemmelse af tillaegget skete foerst ved forordning nr . 1833/76 af 28 . juli 1976 ( EFT 1976 L 203, s . 28 ), som samtidig nedsatte antallet af amylogramenheder til 200 .
Endelig stoettes Raiffeisen' s paastand af formaalet med den artikel, hvori den omhandlede bestemmelse findes . Dette styrker faktisk det af selskabet anfoerte, hvorefter pristillaegget indroemmes, naar rugen "opfylder kriterierne for den fysiske og teknologiske minimumskvalitet ". Selskabet har anfoert, at denne formel bevidst er gjort generel; lovgivers formaal ville altsaa ikke blive naaet, hvis fortolkeren ikke fandt, at der skulle ydes tillaeg til al den rug, som via den forklistring, der opnaas, kan anses for egnet til broedfremstilling .
4 . Jeg finder ikke disse argumenter overbevisende . Jeg skal foerst og fremmest goere opmaerksom paa, at lovgiver taler om "én forklistringstemperatur" ved identificeringen af den varmetaerskel, ved hvilken antallet af amylogramenheder ikke maa ligge under 200 . At forstaa disse ord saaledes, at de skulle henvise til en flerhed af temperaturer, forekommer mig derfor lidet overbevisende .
Et andet forhold, som faar mig til at foretraekke den fortolkning, der er foreslaaet af Kommissionen og BALM, kan udledes af forordning nr . 2160/84 . Jeg er klar over, at denne forordning ligger efter de faktiske omstaendigheder i denne sag, og har derfor ikke til hensigt at paaberaabe mig den formel (" kurvens maksimum "), som denne har indfoert i artikel 6, stk . 1, femte led, med henblik paa at klargoere betydningen ( jfr . i oevrigt dom af 15 . september 1983 i sag 293/82, Papierfabrik Schoellershammer, Sml . s . 4219, praemis 6 ). Jeg skal imidlertid henlede Domstolens opmaerksomhed paa den tredje betragtning til forordningen, hvoraf det fremgaar, at "ifoelge gaeldende praksis" maales mel-vandblandingens viskositet ved hjaelp af Brabender-amylografen .
Denne praksis gaar faktisk tilbage til marts 1976, da ICC ( international cerealforening ) vedtog ICC standardmetode nr . 126, som blev godkendt af Kommissionen faa maaneder senere; dette fremgaar af den foerste betragtning til forordning nr . 1833/76, hvori det fastslaas, at "da de kvalitetskrav, der kraeves opfyldt for ydelse af dette saerlige tillaeg, ikke laengere svarer til de nuvaerende handelsmaessige saedvaner", er det noedvendigt at aendre de gaeldende regler "for at tilpasse dem til markedssaedvanerne ". Hvis dette er rigtigt, og hvis faellesskabslovgiver henviste til Brabender-metoden i slutningen af 70' erne, bliver Raiffeisen' s henvisning til den omtvistede bestemmelses forhistorie helt uden betydning . Det er nemlig en ubestridelig teknisk kendsgerning, at antallet af amylogramenheder paa 200 ved en temperatur paa mindst 63°C efter denne metode skal maales for foerste gang paa kurvens stigende afsnit og altsaa paa det punkt, som udtrykker dejens maksimale viskositet .
Det sidste argument, der er fremsat af appellanten i hovedsagen er ikke mindre svagt . Jeg tror ikke, at den femte betragtning til forordning nr . 1570/77, der noejes med at kraeve opfyldelse af "kriterierne for den fysiske og teknologiske minimumskvalitet" opstiller et generelt eller som Raiffeisen siger "teoretisk" krav . Dette udtryk er nemlig praeciseret i den omtvistede bestemmelse, hvori det kraeves, at rugen skal vaere ikke blot "egnet" til broedfremstilling, men af "speciel god kvalitet" ( bemaerk forskellen mellem disse ord og de ord - "sund, saedvanlig handelsmaessig kvalitet" - hvormed artikel 5, stk . 2, i Kommissionens forordning nr . 1629/77 af 20 . juli 1977, EFT L 181, s . 26, definerer den kvalitet, som bageegnet bloed hvede skal have for at blive godkendt til intervention ).
Det er altsaa sikkert, at kun den rug, hvormed dejen for foerste gang har naaet den maksimale viskositet ved en temperatur paa mindst 63°C, kan betragtes som "speciel god ". Det har selv Raiffeisen' s sagkyndige erkendt, idet denne under den mundtlige forhandling indroemmede, at "produkter med et hoejt antal amylogramenheder, men med forklistringstemperaturer paa under 63°C paa amylogrammets maksimum, bevirker, at skorpen loesner sig betydeligt, og en tendens til, at der samler sig vand under skorpen, samt en meget svag endog mangelfuld krummeelasticitet ".
5 . De resultater, jeg er naaet til, indebaerer, at spoergsmaalet under 2 ) bliver overfloedigt . Hvad angaar spoergsmaalene under nr . 3 og 4, skal jeg blot bemaerke, at faellesskabsretten kender lighedsgrundsaetningen, men at artikel 6, stk . 1, femte led, ikke paa nogen maade tilsidesaetter den; da tillaegget gives til producenter af rug af "speciel god kvalitet", forekommer forskelsbehandlingen af rug af ringere kvalitet nemlig objektivt begrundet .
6 . Sammenfattende skal jeg foreslaa, at de spoergsmaal, der er stillet af Bundesverwaltungsgericht ved kendelse af 9 . maj 1985 i sagen mellem Bundesanstalt fuer landwirtschaftliche Marktordnung og Raiffeisen Hauptgenossenschaft eG besvares saaledes :
Begrebet "forklistringstemperatur" ( artikel 6, stk . 1, femte led, i Kommissionens forordning nr . 1570/77 af 11 . juli 1977 om tillaeg og fradrag for korn i forbindelse med intervention ) skal fortolkes saaledes, at det hentyder til den temperatur paa mindst 63°C, der paa Brabender-amylografens diagram naas paa det punkt, hvor dejen opnaar den maksimale viskositet .
(*) Oversat fra italiensk .