62015TJ0406_RES
Lieta T‑406/15
Fereydoun Mahmoudian
pret
Eiropas Savienības Padomi
Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 2. jūlija spriedums
Ārpuslīgumiskā atbildība – Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Irānas Islāma Republiku – Līdzekļu iesaldēšana – Ierobežojums piekļuves dalībvalstu teritorijai jomā – Kaitējuma, kas iespējami nodarīts, iekļaujot un saglabājot prasītāja vārdu to personu un vienību sarakstā, kurām tiek piemēroti ierobežojoši pasākumi, atlīdzināšana – Mantiskais kaitējums – Morālais kaitējums
Kopējā ārpolitika un drošības politika – Savienības tiesas kompetence – Prasība par zaudējumu atlīdzību, kuras mērķis ir atlīdzināt kaitējumu, kas iespējami nodarīts sakarā ar prasītāja kļūdainu iekļaušanu tādu personu sarakstā, kurām piemēro ierobežojošus pasākumus – Izslēgšana – Prasība par zaudējumu atlīdzību, kuras mērķis ir atlīdzināt kaitējumu, kas iespējami nodarīts prasītājam noteikto ierobežojošo pasākumu īstenošanas dēļ – Iekļaušana
(LES 24. panta 1. punkts un 40. pants; LESD 215., 268., 275. pants un 291. panta 2. punkts, Padomes Lēmumi 2010/413/KĀDP un 2010/644/KĀDP; Padomes Regulas Nr. 668/2010 un Nr. 961/2010)
(skat. 43., 44. un 48. punktu)
Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Irānu – Kodolieroču izplatīšanā iesaistīto vai tai atbalstu sniedzošo personu, organizāciju vai struktūru līdzekļu iesaldēšana – Padomes pilnvaras saskaņā ar LESD 215. pantu noteikto ierobežojošo pasākumu jomā izmantot LESD 291. panta 2. punktā paredzēto procedūru
(LESD 215. pants un 291. panta 2. punkts)
(skat. 45. punktu)
Ārpuslīgumiskā atbildība – Nosacījumi – Prettiesiskums – Kaitējums – Cēloņsakarība – Kumulatīvi nosacījumi – Viena no nosacījumiem neesamība – Prasības par zaudējumu atlīdzību noraidīšana pilnībā
(LESD 340. panta otrā daļa)
(skat. 49. un 52. punktu)
Ārpuslīgumiskā atbildība – Nosacījumi – Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums – Tiesību norma, kas piešķir tiesības privātpersonām – Jēdziens
(LESD 340. panta otrā daļa, Padomes Lēmumi 2010/413/KĀDP un 2010/644/KĀDP; Padomes Regulas Nr. 668/2010 un Nr. 961/2010)
(skat. 61.–63. punktu)
Prasība atcelt tiesību aktu – Pamati – Pilnvaru nepareiza izmantošana – Jēdziens
(skat. 71. punktu)
Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Irānu – Kodolieroču izplatīšanā iesaistīto vai tai atbalstu sniedzošo personu, organizāciju vai struktūru līdzekļu iesaldēšana – Īpašumtiesību un tiesību brīvi veikt saimniecisko darbību ierobežošana – Pieļaujamība – Samērīguma principa pārkāpums – Neesamība – Šīs judikatūras transponēšana attiecībā uz darījumdarbības brīvību
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. un 17. pants; Padomes Lēmumi 2010/413 KĀDP un 2010/644/KĀDP; Padomes Regulas Nr. 688/2010 un Nr. 961/2010)
(skat. 78.–80. punktu)
Ārpuslīgumiskā atbildība – Nosacījumi – Prettiesiskums – Kaitējums – Cēloņsakarība – Atbildība, kas rodas, prasītājas nosaukumu iekļaujot to personu un organizāciju sarakstā, kurām piemēro ierobežojošus pasākumus – Pierādīšanas pienākums
(LESD 268. pants; Padomes Lēmumi 2010/413/KĀDP un 2013/644/KĀDP; Padomes Regulas Nr. 668/2010 un Nr. 961/2010)
(skat. 86.–88. punktu)
Tiesvedība – Pierādījumi – Dokumentārie pierādījumi – Pierādījuma spēks – Savienības tiesas vērtējums – Kritēriji
(skat. 136.–139. punktu)
Ārpuslīgumiskā atbildība – Kaitējums – Atlīdzināmi zaudējumi – Morālais kaitējums, kas nodarīts, publicējot “Oficiālajā Vēstnesī” ierobežojošos pasākumus, kas aizskar tās personas reputāciju, attiecībā uz kuru ir noteikti šie pasākumi – Iekļaušana
(LESD 340. panta otrā daļa; Padomes Lēmumi 2010/413/KĀDP un 2010/644/KĀDP; Padomes Regulas Nr. 668/2010 un Nr. 961/2010
(skat. 178.–180. punktu)
Ārpuslīgumiskā atbildība – Nosacījumi – Reāls un droši zināms kaitējums – Pierādīšanas pienākums
(LESD 340. panta otrā daļa)
(skat. 182. punktu)
Ārpuslīgumiskā atbildība – Nosacījumi – Reāls un droši zināms kaitējums, ko radījis nelikumīgs akts – Morālais kaitējums, kas nodarīts ar ierobežojošu pasākumu noteikšanu un paturēšanu spēkā – Apstrīdētā akta atcelšana, kas nenodrošina pienācīgu atlīdzību par morālo kaitējumu – Iekļaušanas sarakstā saglabāšana spēkā pēc tam, kad Vispārējā tiesa ir pasludinājusi spriedumu, ar kuru tiek atcelts tiesību akts – Vispārējās tiesas konstatētā prettiesiskuma smagums – Pierādījumu neesamība – Nepieciešamība, lai pasākumu autors izvērtētu to pamatotību
(LESD 340. panta otrā daļa; Padomes Lēmumi 2010/413/KĀDP un 2010/644/KĀDP; Padomes Regulas Nr. 668/2010 un Nr. 961/2010)
(skat. 183., 187.–195. un 219. punktu)
Ārpuslīgumiskā atbildība – Kaitējums – Neatlīdzināms kaitējums – Morālais kaitējums, kas izpaužas kā apdraudējums, kurš ar strīdīgajiem tiesību aktiem radīts prasītāja sociālajai un ģimenes dzīvei – Kaitējums, kas izriet no viņa ģimenes un sociālā tēla degradācijas – Kaitējums, kas atšķiras no kaitējuma, kurš radīts ar apdraudējumu prasītāja cieņai un reputācijai – Iekļaušana
(LESD 340. panta otrā daļa; Padomes Lēmumi 2010/413/KĀDP un 2010/644/KĀDP; Padomes Regulas Nr. 668/2010 un Nr. 961/2010)
(skat. 215.–218. punktu)
Rezumējums
Ar 2019. gada 2. jūlija spriedumiem Fulmen/Padome (T‑405/15) un Mahmoudian/Padome (T‑406/15) Vispārējā tiesa apmierināja sabiedrības Fulmen celto prasību par zaudējumu atlīdzību saistībā ar nemantisko kaitējumu, kas radīts, pieņemot četrus Padomes tiesību aktus saistībā ar ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (
1
) (lieta T‑405/15), kā arī prasību, kuru cēlis F. Mahmoudian saistībā ar morālo kaitējumu, kas radīts, pieņemot šos pašus tiesību aktus (lieta T‑406/15). Ar šiem tiesību aktiem (turpmāk tekstā – “strīdīgie tiesību akti”) šo abu prasītāju vārds un nosaukums tika iekļauts un saglabāts to personu un vienību sarakstā, kam tiek piemēroti minētie ierobežojošie pasākumi. Vispārējā tiesa konstatē, ka strīdīgo tiesību aktu atcelšana ar iepriekšēju spriedumu nebija pietiekama, lai atlīdzinātu nemantisko vai morālo kaitējumu, kas prasītājiem nodarīts ar šo aktu radīto apdraudējumu to reputācijai. Tā nosprieda, ka šajā gadījumā būtu bijusi īpaši piemērota Padomes pārbaude par attiecībā uz tiem saglabāto ierobežojošo pasākumu pamatotību, pēc tam, kad tika pasludināts spriedums, ar kuru Vispārējā tiesa bija atcēlusi strīdīgos tiesību aktus, ņemot vērā konstatētā prettiesiskuma smagumu, proti, pierādījumu neesamību.
Fulmen ir sabiedrība, kas reģistrēta saskaņā ar Irānas tiesībām un tostarp darbojas elektroiekārtu nozarē. Savukārt F. Mahmoudian ir minētās sabiedrības vairākuma akcionārs un valdes priekšsēdētājs. Strīds starp abiem prasītājiem un Padomi ietilpst lietu virknē saistībā ar ierobežojošiem pasākumiem, kas ir noteikti, cīnoties pret kodolieroču izplatīšanu Irānā. Strīdīgie tiesību akti tika atcelti ar Vispārējās tiesas 2012. gada 21. marta spriedumu Fulmen un Mahmoudian/Padome (
2
), ciktāl tie attiecas uz prasītājiem. Ar 2013. gada 28. novembra spriedumu Padome/Fulmen un Mahmoudian (
3
) Tiesa noraidīja Padomes iesniegto apelācijas sūdzību par Vispārējās tiesas 2012. gada 21. marta spriedumu, nospriežot, ka Padome nav iesniegusi pierādījumus tam, ka prasītāji būtu iesaistīti Qom/Fordoo (Irāna) būvniecībā, kas bija to iekļaušanas sarakstā pamats. Ar Īstenošanas regulu Nr. 1361/2013 (
4
) Padome, izdarot secinājumus no 2013. gada 28. novembra sprieduma, izslēdza prasītāju vārdu un nosaukumu no to personu un vienību saraksta, kurām piemēro ierobežojošus pasākumus.
Vispārējā tiesa šajā gadījumā nosprieda, ka Padome ir pieļāvusi pietiekami būtisku tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpumu, neievērojot tai noteikto pienākumu pamatot ierobežojošos pasākumus, kuri noteikti atbilstoši LESD 215. pantam un kurus apstrīd norādītās personas.
Lai konstatētu, ka strīdīgo tiesību aktu atcelšana nebija pietiekama, lai atlīdzinātu nemantisko vai morālo kaitējumu, kas prasītājiem nodarīts ar apdraudējumu to reputācijai, Vispārējā tiesa turklāt norāda, ka prasītāju vārda un nosaukuma iekļaušana, kuru Padome varēja izslēgt jebkurā brīdī, tika saglabāta gandrīz trīsarpus gadu, neraugoties uz prasītāju protestiem, īpaši saistībā ar pierādījumu neesamību par apgalvojumu, kas vērsts pret viņiem. Šajā ziņā Vispārējā tiesa nosprieda, ka tiesiskā Savienībā, ņemot vērā Vispārējās tiesas konstatētās prettiesiskās rīcības smagumu, attiecīgajai iestādei, pat ja tas notiktu vienlaikus ar apelācijas iesniegšanu, būtu jāpārbauda Vispārējās tiesas sodītie vērtējumi.
Turklāt Vispārējā tiesa norāda, ka, ņemot vērā ASV pasākumu saistībā ar sabiedrību Fulmen autonomiju attiecībā pret strīdīgajiem tiesību aktiem, Savienība nevar tikt atzīta par atbildīgu par iespējamu nemantisko kaitējumu, kas ar tiem varētu tikt nodarīts prasītājai. Tādējādi, ņemot vērā pašu ASV pasākumu autonomiju, Padome kļūdaini uzskata, ka, novērtējot prasītājai radītā nemantiskā kaitējuma apmēru, būtu jāņem vērā fakts, ka pēc strīdīgo tiesību aktu atcelšanas pret prasītāju joprojām tika piemēroti ASV pasākumi.
Visbeidzot, Vispārējā tiesa uzskata, ka, ciktāl tas attiecas uz morālo kaitējumu, ko būtībā radījis stress un uztraukuma, pazemošanas un vainas izjūta, īpaši attiecībā pret prasītāja tuviniekiem, šis kaitējums ir jānošķir no kaitējuma, ko radījis apdraudējums F. Mahmoudian cieņai un reputācijai. Faktiski apgalvotais morālais kaitējums, kas ir saistīts ar apdraudējumu, kurš ar strīdīgajiem tiesību aktiem nodarīts prasītāja sociālajai un ģimenes dzīvei, tā kā tā ir fiziska persona, izriet no viņa ģimenes – pat sociālā – tēla degradācijas, ņemot vērā viņa nespēju finansiālo un saimniecisko līdzekļu iesaldēšanas dēļ uzturēt agrāko dzīvesveidu. Vispārējā tiesa secina, ka strīdīgo tiesību aktu pieņemšana un tā vārda iekļaušanas saglabāšana strīdīgajos ar to saistītajos sarakstos prasītājam ir radījusi neatlīdzināmu morālu kaitējumu.
(
1
)	Padomes Lēmums 2010/413/KĀDP (2010. gada 26. jūlijs), ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV 2010, L 195, 39. lpp.); Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 668/2010 (2010. gada 26. jūlijs), ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV 2010, L 195, 25. lpp.); Padomes Lēmums 2010/644/KĀDP (2010. gada 25. oktobris), ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV 2010, L 281, 81. lpp.); Padomes Regula (ES) Nr. 961/2010 (2010. gada 25. oktobris), ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV 2010, L 281, 1. lpp.).
(
2
)	Vispārējās tiesas spriedums, 2012. gada 21. marts, Fulmen un Mahmoudian/Padome (T‑439/10 un T‑440/10, EU:T:2012:142).
(
3
)	Tiesas spriedums, 2013. gada 28. novembris, Padome/Fulmen un Mahmoudian (C‑280/12 P, EU:C:2013:775).
(
4
)	Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 1361/2013 (2013. gada 17. decembris), ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV 2013, L 343, 7. lpp.).