62021CJ0391
TIESAS SPRIEDUMS (ceturtā palāta)
2024. gada 19. septembrī (
*1
)
Apelācija – Institucionālās tiesības – Eiropas Parlamenta deputāta īpašais statuss – Eiropas Parlamenta deputāti, kas ievēlēti no Itālijas vēlēšanu apgabaliem – Itālijas Deputātu palātas lēmuma par pensijām pieņemšana – Itālijas valsts deputātu pensiju apmēra grozījumi – Bijušā no Itālijas ievēlētā Eiropas Parlamenta deputāta pensijas apmēra atbilstīgi grozījumi, kurus izdarījis Eiropas Parlaments – Parlamenta lēmumu atsaukšana un aizstāšana – Eiropas Savienības Vispārējās tiesas sprieduma atcelšanas prasības celšanas intereses saglabāšanās
Lietā C‑391/21 P
par apelācijas sūdzību atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 56. pantam, ko 2021. gada 24. jūnijā iesniedzis
Enrico Falqui
, ar dzīvesvietu Florencē (Itālija), ko pārstāv F. Sorrentino un A. Sandulli, avvocati,
apelācijas sūdzības iesniedzējs,
otrs lietas dalībnieks –
Eiropas Parlaments, ko pārstāv S. Alves un S. Seyr, pārstāves,
atbildētājs pirmajā instancē,
TIESA (ceturtā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Likurgs [C. Lycourgos], tiesneši O. Spinjana‑Matei [O. Spineanu‑Matei], Ž. K. Bonišo [J.‑C. Bonichot], S. Rodins [S. Rodin] (referents) un L. S. Rosi [L. S. Rossi],
ģenerāladvokāte: J. Kokote [J. Kokott],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
noklausījusies ģenerāladvokātes secinājumus 2024. gada 11. janvāra tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Ar apelācijas sūdzību Enrico Falqui lūdz atcelt 2021. gada 5. maija spriedumu Falqui/Parlaments (T‑695/19, turpmāk tekstā – pārsūdzētais spriedums, EU:T:2021:242), ar kuru tika noraidīta viņa prasība atcelt, pirmkārt, Eiropas Parlamenta sagatavoto 2019. gada 8. jūlija paziņojumu (turpmāk tekstā – “strīdīgais lēmums”) par apelācijas sūdzības iesniedzēja pensijas apmēra pielāgošanu pēc Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Deputātu palātas prezidija birojs, Itālija) 2018. gada 12. jūlija Lēmuma Nr. 14/2018 (turpmāk tekstā – “Lēmums Nr. 14/2018”) stāšanās spēkā 2019. gada 1. janvārī, otrkārt, 2019. gada 11. aprīļa paziņojumu, ko sagatavojis Parlamenta Finanšu ģenerāldirektorāta Deputātu atalgojuma un sociālo tiesību nodaļas vadītājs (turpmāk tekstā – “nodaļas vadītājs”) attiecībā uz pensijas, kura apelācijas sūdzības iesniedzējam pienākas pēc Lēmuma Nr. 14/2018 stāšanās spēkā 2019. gada 1. janvārī, pielāgošanu un, treškārt, Parlamenta Juridiskā dienesta 2019. gada 11. janvāra atzinumu SJ‑0836/18 (turpmāk tekstā – “juridiskā dienesta atzinums”).
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
DIP noteikumi
2
Noteikumu par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām, redakcijā, kas bija spēkā līdz 2009. gada 14. jūlijam (turpmāk tekstā – “DIP noteikumi”), III pielikuma 1. pantā bija paredzēts:
“1.   Visi Eiropas Parlamenta deputāti ir tiesīgi saņemt vecuma pensiju.
2.   Līdz laikam, kad pilnībā būs izveidota Kopienas pensiju shēma visiem Eiropas Parlamenta deputātiem, kā arī gadījumā, ja tās valsts pensiju sistēma, no kuras attiecīgais deputāts ir ievēlēts, pensiju neparedz vai tās noteiktais pensijas līmenis un/vai noteikumi nav tādi paši kā pensijas līmenis un/vai noteikumi, kurus piemēro tās dalībvalsts parlamenta deputātiem, no kuras attiecīgais Parlamenta deputāts ir ievēlēts, pēc deputāta pieprasījuma viņam maksā pagaidu vecuma pensiju no Eiropas Savienības budžeta Parlamenta iedaļas.”
3
DIP noteikumu III pielikuma 2. pantā bija noteikts:
“1.   Pagaidu pensijas līmenis un noteikumi ir tādi paši kā pensijas līmenis un noteikumi, kas attiecas uz tās valsts parlamenta apakšpalātas deputātu pensiju, no kuras deputāts ir ievēlēts.
2.   Ikvienam deputātam, uz ko attiecas šo noteikumu 1. panta 2. punkts, pievienojoties šai shēmai, ir jāveic Eiropas Savienības budžetā iemaksa, kuru aprēķina tā, lai viņš kopā maksātu tādu pašu iemaksu, kādu saskaņā ar valsts noteikumiem maksā tās valsts parlamenta apakšpalātas deputāts, no kuras viņš ir ticis ievēlēts.”
4
DIP noteikumu III pielikuma 3. panta 1. un 2. punktā bija noteikts:
“1.   Pieteikumu par reģistrēšanos pagaidu pensiju shēmā iesniedz divpadsmit mēnešu laikā pēc deputāta pilnvaru laika sākuma.
Kad šis termiņš ir beidzies, dalība pensiju shēmā stājas spēkā tā mēneša pirmajā dienā, kad iesniegums tika saņemts.
2.   Prasība par pensijas izmaksāšanu jāiesniedz sešu mēnešu laikā, šo laiku sākot skaitīt no tiesību rašanās dienas.
Kad šis termiņš ir beidzies, pensiju sāk maksāt tā mēneša pirmajā dienā, kad iesniegums tika saņemts.”
Deputātu nolikums
5
Eiropas Parlamenta Lēmuma 2005/684/EK, Euratom (2005. gada 28. septembris), ar ko pieņem Eiropas Parlamenta deputātu nolikumu (OV 2005, L 262, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Deputātu nolikums”), kas stājās spēkā 2009. gada 14. jūlijā, 25. panta 1. un 2. punktā ir noteikts:
“1.   Parlamenta deputāti, kas bija ievēlēti pirms šā nolikuma stāšanās spēkā un tika ievēlēti atkārtoti, var izvēlēties izmantot dalībvalstu līdzšinējo sistēmu attiecībā uz algu, pārejas pabalstu, kā arī pensiju visā viņu darbības laikā.
2.   Maksājumus veic no attiecīgās dalībvalsts budžeta.”
6
Deputātu nolikuma 28. panta 1. punktā ir noteikts:
“Tiesības uz pensiju, kuras deputāts šā nolikuma ieviešanas dienā ir ieguvis saskaņā ar atsevišķu valstu noteikumiem, saglabājas pilnā apjomā.”
Īstenošanas pasākumi
7
Eiropas Parlamenta Prezidija 2008. gada 19. maija un 9. jūlija Lēmuma 2009/C 159/01 attiecībā uz Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma īstenošanas pasākumiem (OV 2009, C 159, 1. lpp.), kas grozīts ar Eiropas Parlamenta Prezidija 2010. gada 13. decembra Lēmumu 2010/C 340/06 (OV 2010, C 340, 6. lpp.) (turpmāk tekstā – “Īstenošanas pasākumi”), 7. apsvērumā ir noteikts:
“[..] ar pārejas noteikumiem būtu jānodrošina, lai personas, kas saņem maksājumus, kas piešķirti, pamatojoties uz DIP noteikumiem, tos saņemtu arī pēc šo noteikumu atcelšanas, ievērojot tiesiskās paļāvības [aizsardzības] principu. Būtu arī jānodrošina, lai tiktu saglabātas līdz [deputātu] Nolikuma spēkā stāšanās saskaņā ar DIP noteikumiem iegūtās pensijas tiesības.”
8
Īstenošanas pasākumu 49. panta 1. punktā ir noteikts:
“Deputātiem, kuri savas pilnvaras ir pildījuši vismaz vienu veselu gadu, pēc pilnvaru beigām ir tiesības uz vecuma pensiju uz mūžu, un to maksā no mēneša pirmās dienas pēc tam, kad deputāts ir sasniedzis 63 gadu vecumu.
Bijušie deputāti vai viņu likumīgie pārstāvji iesniedz pieteikumu vecuma pensijas izmaksai sešu mēnešu laikā no tiesību uz pensiju spēkā stāšanās, izņemot nepārvaramas varas gadījumus. Pēc tam, kad šis termiņš pagājis, vecuma pensija tiek piešķirta, sākot no nākamā mēneša pirmās dienas pēc pieteikuma saņemšanas.”
9
Atbilstoši Īstenošanas pasākumu 73. pantam tie stājās spēkā vienlaikus ar Deputātu nolikumu, proti, 2009. gada 14. jūlijā.
10
Īstenošanas pasākumu 74. pantā ir noteikts, ka atbilstoši to IV sadaļā un it īpaši 75. pantā paredzētajiem pārejas noteikumiem DIP noteikumi zaudē spēku dienā, kad stājas spēkā Deputātu nolikums.
11
Īstenošanas pasākumu 75. pantā ir noteikts:
“1.   Atbilstīgi DIP noteikumu I, II un III pielikumam piešķirto apgādnieka zaudējuma pabalstu, invaliditātes pensiju, papildu invaliditātes pensiju, ko piešķir apgādībā esošajiem bērniem, un vecuma pensiju turpina izmaksāt saskaņā ar šiem pielikumiem tām personām, kas šos maksājumus saņēma pirms [deputātu] Nolikuma stāšanās spēkā.
Ja bijušais deputāts, kurš saņem invaliditātes pensiju, nomirst pēc 2009. gada 14. jūlija, viņa laulātajam, partnerim, kas nav laulātais, vai apgādājamiem bērniem izmaksās viņa pensiju, ievērojot DIP noteikumu I pielikumā paredzētos nosacījumus.
2.   Līdz [deputātu] Nolikuma spēkā stāšanās brīdim saskaņā ar minēto III pielikumu iegūtās pensijas tiesības paliek spēkā. Personas, kas pensijas tiesības ir ieguvušas saskaņā ar šo pensiju sistēmu, saņem pensiju, ko aprēķina, pamatojoties uz tiesībām, kas iegūtas, piemērojot minēto III pielikumu, ja tās atbilst attiecīgās dalībvalsts tiesību aktos tam paredzētajiem noteikumiem un ja tās ir iesniegušas minētā III pielikuma 3. panta 2. punktā norādīto pieprasījumu.”
Itālijas tiesības
12
Lēmuma 14/2018 1. panta 1.–3. punktā ir noteikts:
“1.   No 2019. gada 1. janvāra tiešo vai reversijas mūža pabalstu un proporcionālas tiešā vai reversijas mūža pabalsta daļas, uz ko tiesības ir iegūtas saskaņā ar Nolikumu, kurš bija spēkā 2011. gada 31. decembrī, apmēru aprēķina, piemērojot jaunos šajā lēmumā paredzētos noteikumus.
2.   Iepriekšējā punktā minēto jauno aprēķinu veic, individuālo iemaksu summu reizinot ar pārrēķina koeficientu, kas attiecas uz deputāta vecumu dienā, kad viņš ieguva tiesības uz mūža pabalstu vai proporcionālu mūža pabalsta daļu.
3.   Piemēro šim lēmumam pievienotajā 1. tabulā norādītos pārrēķina koeficientus.”
Tiesvedības priekšvēsture
13
Tiesvedības priekšvēsture ir ietverta pārsūdzētā sprieduma 13.–23. punktā. Šīs apelācijas tiesvedības vajadzībām to var rezumēt šādi.
14
E. Falqui ir bijušais Eiropas Parlamenta deputāts, kas ievēlēts no Itālijas. Viņš saņem vecuma pensiju.
15
Pievienojot komentāru 2019. gada janvāra paziņojumam par apelācijas sūdzības iesniedzēja pensiju, Parlaments viņu brīdināja par to, ka viņa pensijas apmērs varētu tikt pārskatīts, izpildot Lēmumu Nr. 14/2018, un ka šis jaunais aprēķins, iespējams, varētu būt iemesls nepamatoti izmaksāto summu atgūšanai.
16
No 2019. gada 1. janvāra Parlaments, piemērojot šo lēmumu saskaņā ar DIP noteikumu III pielikuma 2. panta 1. punktu, samazināja apelācijas sūdzības iesniedzēja vecuma pensijas apmēru.
17
Ar nodaļas vadītāja nedatētu paziņojumu, kas pievienots paziņojumam par apelācijas sūdzības iesniedzēja pensiju par 2019. gada februāri, Parlaments vispirms viņu brīdināja, ka ar juridiskā dienesta atzinumu ir apstiprināta Lēmuma Nr. 14/2018 automātiska piemērojamība viņa situācijai. Tad, tiklīdz Parlaments saņems nepieciešamo informāciju no Camera dei deputati (Deputātu palāta, Itālija), tas paziņos apelācijas sūdzības iesniedzējam viņa pensijas jauno apmēru un nākamo divpadsmit mēnešu laikā atgūs iespējamo starpību. Visbeidzot viņš informēja apelācijas sūdzības iesniedzēju, ka viņa pensijas galīgais apmērs tiks noteikts ar formālu aktu, par kuru būtu iespējams iesniegt sūdzību vai atcelšanas prasību.
18
Ar 2019. gada 11. aprīļa paziņojumu nodaļas vadītājs, pirmkārt, informēja apelācijas sūdzības iesniedzēju – kā viņš bija darījis zināmu paziņojumam par apelācijas sūdzības iesniedzēja pensiju par 2019. gada februāri pievienotajā komentārā, apelācijas sūdzības iesniedzēja vecuma pensijas apmērs tiks pielāgots, piemērojot DIP noteikumu III pielikuma 2. panta 1. punktu, atbilstoši analogām pensijām, ko Deputātu palāta maksā bijušajiem valsts deputātiem Itālijā, piemērojot Lēmumu Nr. 14/2018. Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja pensijas apmērs tiks pielāgots no 2019. gada aprīļa, ar atpakaļejošu spēku no 2019. gada 1. janvāra piemērojot pensijas jaunā apmēra noteikšanas projektu, kas ietverts šī paziņojuma pielikumā. Treškārt, 2019. gada 11. aprīļa paziņojumā apelācijas sūdzības iesniedzējam tika piešķirts 30 dienu termiņš no tā saņemšanas dienas, lai iesniegtu savus apsvērumus. Apsvērumu neiesniegšanas gadījumā minētā paziņojuma sekas tiktu atzītas par galīgām, un tostarp tiktu atgūtas nepamatoti samaksātas summas par laiku no 2019. gada janvāra līdz martam.
19
Ar 2019. gada 23. maija elektroniskā pasta vēstuli apelācijas sūdzības iesniedzējs nosūtīja Parlamentam savus apsvērumus.
20
2019. gada 10. jūnijā apelācijas sūdzības iesniedzējs Vispārējā tiesā cēla prasību atcelt 2019. gada 11. aprīļa paziņojumu; tā reģistrēta ar numuru T‑347/19. Šī prasība ar 2020. gada 3. jūlija rīkojumu Falqui un Poggiolini/Parlaments (T‑347/19 un T‑348/19, EU:T:2020:303) tika noraidīta kā acīmredzami nepieņemama. Apelācijas sūdzības iesniedzējs nav iesniedzis apelācijas sūdzību par šo rīkojumu.
21
Strīdīgajā lēmumā nodaļas vadītājs norādīja, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja iesniegtajos apsvērumos nav ietverta informācija, kas būtu pamats pārskatīt Parlamenta nostāju, kura ietverta lēmuma projektā. Tādējādi minētā lēmuma projekta pielikumā paziņotais un pārrēķinātais vecuma pensijas apmērs un ar to saistītais nepamatoti samaksāto summu atgūšanas plāns kļuva galīgs dienā, kad tika paziņots strīdīgais lēmums.
22
Apelācijas sūdzības iesniedzējs sākotnēji nebija saņēmis paziņojumu par strīdīgo lēmumu, jo Itālijas pasts to atgrieza Beļģijas pastā. Tikai 2019. gada 29. augustā, kad Parlaments iesniedza iebildi par nepieņemamību, kas izvirzīta pret lietā T‑347/19 celto prasību, apelācijas sūdzības iesniedzējs uzzināja par strīdīgo lēmumu. Tomēr pēc minētās iebildes par nepieņemamību iesniegšanas Parlaments pēc tam laikus otrreiz paziņoja strīdīgo lēmumu.
Tiesvedība Vispārējā tiesā un pārsūdzētais spriedums
23
Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2019. gada 11. oktobrī, apelācijas sūdzības iesniedzējs cēla prasību atcelt strīdīgo lēmumu, 2019. gada 11. aprīļa paziņojumu un juridiskā dienesta atzinumu.
24
Atcelšanas prasījumu pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirzīja trīs pamatus. Pirmais pamats attiecās uz Īstenošanas pasākumu pārkāpumu. Ar otro pamatu tika apgalvots, ka, ņemot vērā apgalvoto Lēmuma Nr. 14/2018 prettiesiskumu no Itālijas tiesību viedokļa, Parlamentam esot bijis jāatsakās piemērot šo lēmumu apelācijas sūdzības iesniedzēja situācijai. Trešais pamats attiecās uz [Savienības tiesību] pārākuma, tiesiskās drošības, tiesiskās paļāvības aizsardzības un samērīguma principu pārkāpumu.
25
Ar pārsūdzēto spriedumu Vispārējā tiesa noraidīja šos trīs pamatus un līdz ar to arī šo prasību.
Tiesvedība un lietas dalībnieku prasījumi Tiesai
26
Apelācijas sūdzības iesniedzējs lūdz Tiesu:
–
atcelt pārsūdzēto spriedumu;
–
atcelt juridiskā dienesta atzinumu, lēmuma projektu, kā arī strīdīgo lēmumu un
–
piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.
27
Parlaments lūdz Tiesu:
–
noraidīt apelācijas sūdzību un
–
piespriest apelācijas sūdzības iesniedzējam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas radušies pirmajā instancē.
28
2022. gada 12. janvārīE. Falqui Tiesas kancelejā iesniedza Consiglio di giurisdizione della Camera dei deputati (Deputātu palātas Jurisdikcijas padome, Itālija) 2021. gada 23. decembra sprieduma Nr. 4/2021 (turpmāk tekstā – “spriedums Nr. 4/2021”), ar kuru atcelts Lēmums Nr. 14/2018, kopiju. Šajā posmā šis dokuments netika pievienots lietas materiāliem.
29
2022. gada 9. martā apelācijas sūdzības iesniedzēji lietā Santini u.c./Parlaments (C‑198/21 P) Tiesas kancelejā iesniedza to pašu spriedumu.
30
Šajā lietā, kā arī lietās Coppo Gavazzi u.c./Parlaments (C‑725/20 P) un Santini u.c./Parlaments (C‑198/21 P) kanceleja 2022. gada 16. martā nosūtīja šo lietu dalībniekiem šajās lietās organizatorisko pasākumu, kuru tiesnesis referents un ģenerāladvokāte bija izlēmuši uzdot veikt saskaņā ar Tiesas reglamenta 62. pantu un ar kuru lietas dalībniekiem tika lūgts iesniegt visus dokumentus, kas varētu ietekmēt lietas priekšmetu, it īpaši spriedumu Nr. 4/2021.
31
2022. gada 23. martā apelācijas sūdzības iesniedzējs iesniedza vairākus dokumentus, tostarp spriedumu Nr. 4/2021. Arī Parlaments 2022. gada 29. martā iesniedza vairākus dokumentus, tostarp spriedumu Nr. 4/2021 un dokumentu “Jaunie Itālijas Deputātu palātas pieņemtie noteikumi pensiju aprēķināšanai”. Šī iestāde arī informēja Tiesu, ka, saņemot papildu skaidrojumus, ko tā bija lūgusi Deputātu palātai par šo noteikumu konkrētu piemērošanu, tā pārrēķinās apelācijas sūdzības iesniedzēja vecuma pensiju un nosūtīs jaunu lēmuma projektu par viņa pensijas tiesību noteikšanu, par kuru tam būs iespēja iesniegt apsvērumus pirms galīgā lēmuma pieņemšanas.
32
2022. gada 21. septembrī Parlaments pieņēma galīgo lēmumu, ar kuru tika noteikts jaunais apelācijas sūdzības iesniedzēja vecuma pensijas apmērs kopā ar nesamaksātajām summām (turpmāk tekstā – “Parlamenta jaunais lēmums”).
33
Ar 2022. gada 25. oktobra lēmumu Tiesas priekšsēdētājs aicināja lietas dalībniekus precizēt, vai tie uzskata, pirmkārt, ka ar Parlamenta jauno lēmumu ex tunc ir aizstāts strīdīgais lēmums un, otrkārt, ka pēc šī jaunā lēmuma pieņemšanas saglabājas apelācijas sūdzības priekšmets.
34
2022. gada 29. novembrī Parlaments precizēja, ka tas uzskata, ka ar Parlamenta jauno lēmumu ir ex tunc aizstāts strīdīgais lēmums, bet ka apelācijas sūdzības priekšmets saglabājas. Lietas dalībnieku un pareizas tiesvedības interesēs esot Tiesai lemt par apelācijas sūdzības pamatotību, lai sniegtu skaidrību, vai pārsūdzētajā spriedumā ir pieļauta tiesību kļūda un vai Parlaments, pamatojoties uz DIP noteikumu III pielikuma 2. panta 1. punktu, var pārrēķināt apelācijas sūdzības iesniedzēja pensiju gadījumā, ja piemērojamajā valsts tiesiskajā regulējumā tiek veiktas izmaiņas.
35
Vēstulē, kas iesniegta 2022. gada 29. novembrī, apelācijas sūdzības iesniedzējs norādīja, ka viņš uzskata, ka saglabā interesi, lai Tiesa lemtu par Īstenošanas pasākumu 75. panta 2. punkta interpretāciju. Ar Parlamenta jauno lēmumu šī iestāde esot turpinājusi automātiski atsaukties uz valsts tiesību normām, lai grozītu saskaņā ar DIP noteikumiem izmaksājamās vecuma pensijas apmēra aprēķināšanas kārtību, un attiecīgais bijušais Eiropas Parlamenta deputāts tālab esot šajā ziņā pakļauts mainīgu valsts politiskās iestādes lēmumu riskam.
Par apelācijas sūdzību
36
Apelācijas sūdzības pamatojumam – tās mērķis būtībā ir apšaubīt to, ka Vispārējā tiesa ir apstiprinājusi Īstenošanas pasākumu 75. panta, lasot to kopā ar DIP noteikumu III pielikuma 2. panta 1. punktu (turpmāk tekstā – “Parlamenta iekšējie noteikumi”), interpretācijas pamatotību, – apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza piecus pamatus. Pirmajam pamatam būtībā ir trīs daļas. Pirmā daļa attiecas uz DIP noteikumu III pielikuma 1. panta 2. punkta un 2. panta 1. punkta, kā arī Īstenošanas pasākumu 75. panta kļūdainu interpretāciju, otrā – uz Deputātu nolikuma 28. panta pārkāpumu un trešā – uz Lēmuma Nr. 14/2018 seku kļūdainu vērtējumu. Otrais pamats, kam ir divas daļas, ir saistīts ar tiesiskās paļāvības aizsardzības un samērīguma principu pārkāpumu. Ar trešo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini nospriedusi, ka Parlaments saviem bijušajiem deputātiem valsts pensiju shēmu var piemērot automātiski, nepārbaudot šīs valsts shēmas tiesiskumu. Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, neņemot vērā pēc Lēmuma Nr. 14/2018 pieņemšanas pieņemta tiesas nolēmuma sekas. Piektais pamats, kuram ir trīs daļas, attiecas uz Vispārējās tiesas pieļautajām tiesību kļūdām, jo, pirmkārt, tā esot noraidījusi pirmajā instancē celtās prasības otro un trešo pamatu kā nepieņemamus, otrkārt, Vispārējā tiesa esot atzinusi, ka gadījumā, ja prasība tiktu apmierināta, tās kompetencē nav lemt par nepamatoti ieturēto summu atmaksu, un, treškārt, tā esot piespriedusi apelācijas sūdzības iesniedzējam segt savus, kā arī atlīdzināt Parlamenta tiesāšanās izdevumus.
Ievada apsvērumi par apelācijas sūdzības iesniedzēja intereses celt prasību saglabāšanos
37
No šī sprieduma 32. punkta izriet, ka Parlamenta jaunā lēmuma, kas pieņemts, kamēr norisinājās tiesvedība Tiesā, mērķis ir noteikt jaunu apelācijas sūdzības iesniedzējam izmaksājamās vecuma pensijas apmēru kopā ar nesamaksātajām summām.
38
Šajā ziņā jāatgādina, ka saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru strīda priekšmetam – tāpat kā interesei celt prasību – jāturpina pastāvēt līdz tiesas nolēmuma pasludināšanai, pretējā gadījumā lieta ir jāizbeidz, un tas nozīmē, ka apelācijas rezultātā lietas dalībniekam, kurš iesniedzis apelācijas sūdzību, ir jāvar panākt labvēlīgu iznākumu (spriedums, 2018. gada 4. septembris, ClientEarth/Komisija, C‑57/16 P, EU:C:2018:660, 43. punkts un tajā minētā judikatūra).
39
Katrā ziņā prasītāja interese celt prasību obligāti neizzūd tādēļ, ka viņa apstrīdētais tiesību akts tiesvedības laikā ir pārstājis radīt sekas (šajā ziņā skat. spriedumu, 2013. gada 28. maijs, Abdulrahim/Padome un Komisija, C‑239/12 P, EU:C:2013:331, 62. punkts).
40
Zināmos apstākļos prasītājs var saglabāt interesi lūgt atcelt tiesvedības laikā atceltu aktu, lai pārsūdzētā akta autoram liktu nākotnē izdarīt atbilstošus grozījumus un tādējādi novērstu risku, ka atkārtosies pārkāpums, kas esot pieļauts šajā aktā (spriedums, 2018. gada 6. septembris, Bank Mellat/Padome, C‑430/16 P, EU:C:2018:668, 64. punkts un tajā minētā judikatūra).
41
Šajā lietā no Parlamenta 2022. gada 29. novembra atbildes, kas apkopota šī sprieduma 34. punktā, nepārprotami izriet, ka šī iestāde arī nākotnē vēlas pārrēķināt bijušo Eiropas Parlamenta deputātu pensijas gadījumā, ja notiks izmaiņas DIP noteikumu III pielikuma 2. panta 1. punktā minētajā valsts tiesiskajā regulējumā (turpmāk tekstā – “dinamiskā shēma”).
42
Lai gan Parlaments strīdīgo lēmumu aizstāja ar jauno lēmumu, tomēr šie lēmumi ir balstīti uz Parlamenta iekšējo noteikumu interpretāciju, saskaņā ar kuru Parlamentam ir pienākums piemērot dinamisko shēmu bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem, kuri saņem vecuma pensiju un kuri, tāpat kā apelācijas sūdzības iesniedzējs, ietilpst DIP noteikumu III pielikuma (turpmāk tekstā – “attiecīgie bijušie Eiropas Parlamenta deputāti”) piemērošanas jomā.
43
Apelācijas sūdzības iesniedzējs šajā apelācijas tiesvedībā apstrīd tieši šo interpretāciju. No tās izriet, ka, neraugoties uz strīdīgā lēmuma aizstāšanu ex tunc, apelācijas sūdzības iesniedzējs saglabā interesi, lai tiktu konstatēts, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, apstiprinot šīs interpretācijas pamatotību, jo to Parlaments var īstenot, nākotnē pieņemot lēmumus, kas būs tādi paši kā strīdīgais vai Parlamenta jaunais lēmums, un tādējādi pastāv ne tikai apgalvotā pārkāpuma atkārtošanās risks šī sprieduma 40. punktā minētās judikatūras izpratnē, bet arī risks, ka prasības atcelt šādus līdzīgus lēmumus gadījumā Vispārējā tiesa no jauna varētu pieļaut apgalvotās tiesību kļūdas, kuras noveda pie minētās interpretācijas pamatotības apstiprināšanas.
44
No tā izriet, ka ir jāuzskata, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs saglabā interesi celt prasību Tiesā, ciktāl šī apelācijas sūdzība ir vērsta pret pārsūdzētā sprieduma pamatojumu, uz ko balstīts Vispārējās tiesas vērtējums, saskaņā ar kuru no Parlamenta iekšējiem noteikumiem izriet, ka tam apelācijas sūdzības iesniedzējam bija jāpiemēro dinamiskā shēma.
Par pirmo pamatu
Lietas dalībnieku argumenti
45
Pirmajam pamatam būtībā ir trīs daļas.
46
Pirmajā daļā apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka pretēji tam, ko Vispārējā tiesa ir nospriedusi pārsūdzētā sprieduma 49. punktā, ar Deputātu nolikumu DIP noteikumi esot tikuši atcelti un padarīti par nepiemērojamiem attiecībā uz nākotni.
47
Proti, saskaņā ar DIP noteikumu III pielikuma 1. panta 2. punktu ar šiem noteikumiem izveidotajai vecuma pensiju sistēmai esot tikai pagaidu raksturs. Tomēr Īstenošanas pasākumos esot precizēts, ka, lai aizsargātu attiecīgo bijušo Eiropas Parlamenta deputātu tiesisko paļāvību, jau piešķirtās vai katrā ziņā jau iegūtās tiesības uz vecuma pensiju, pamatojoties uz DIP noteikumos ietvertajiem noteikumiem, paliek nemainīgas.
48
No Īstenošanas pasākumu 7. apsvēruma, kā arī no to 75. panta, lasot to kopā ar tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, izriet, ka pabalsti – kas piešķirti vai iegūti, pamatojoties uz DIP noteikumiem, laikā, kad tie bija spēkā, pretēji tam, ko Vispārējā tiesa ir uzskatījusi pārsūdzētā sprieduma 57. punktā, – ir neaizskarami. Tādējādi DIP noteikumu III pielikumā minētā atsauce uz valsts tiesību aktiem esot jāsaprot kā atsauce uz valsts tiesību aktiem, kādi tie bija piemērojami tiesību uz pensiju iegūšanas brīdī.
49
Pretēji tam, ko atzinusi Vispārējā tiesa, tas, ka DIP noteikumos ir precizēts, ka ar šiem noteikumiem izveidotā pensiju sistēma ir “pagaidu”, “kamēr tiks ieviesta galīgā Kopienu pensiju sistēma visiem Eiropas Parlamenta deputātiem”, nevar tikt interpretēts tādējādi, ka šī sistēma būtu jāsaglabā pēc Deputātu nolikuma stāšanās spēkā. Īstenības izteiksmes tagadnes izmantošana atspoguļojot tikai noteikuma faktisko raksturu tā ieviešanas brīdī un līdz pat tā atcelšanai.
50
Īstenošanas pasākumu 75. pantā esot paredzēts nevis tas, ka jau piešķirtās pensijas vai jau iegūtās pensijas tiesības nākotnē turpinās reglamentēt noteikums, saskaņā ar kuru attiecīgo bijušo Eiropas Parlamenta deputātu pensijas apmērs jebkurā laikā jāpiesaista valsts deputātu pensijas apmēram, bet ka pensijas, kas iepriekš piešķirtas pamatojoties uz šo noteikumu, “joprojām tiek izmaksātas”, un ka jau iegūtās pensijas tiesības “paliek spēkā”.
51
Ja pabalsti, kas piešķirti vai saņemti, pamatojoties uz DIP noteikumiem, nebūtu neaizskarami saskaņā ar Īstenošanas pasākumiem, tie būtu pretrunā tiesiskās paļāvības aizsardzības mērķim, jo uz šiem bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem attiektos grozījumi viņu vecuma pensijas apmēra aprēķināšanas noteikumos atkarībā no jauniem valsts noteikumiem šajā jomā, savukārt Eiropas Parlamenta deputātiem, kuri pilda amata pienākumus kopš 2009.–2014. gada sasaukuma, būtu tiesības uz vecuma pensiju, kuras apmērs ir noteikts un neaizskarams.
52
Ar pirmā pamata otro daļu apelācijas sūdzības iesniedzējs pārmet Vispārējai tiesai, ka tā pārsūdzētā sprieduma 62. punktā ir uzskatījusi, ka minētā sprieduma 57. punktā ietvertā Parlamenta iekšējo noteikumu interpretācija, saskaņā ar kuru šai iestādei katrā ziņā ir jāpiemēro tie paši noteikumi par attiecīgo bijušo Eiropas Parlamenta deputātu vecuma pensiju līmeni un noteikumiem, kādi paredzēti tās dalībvalsts tiesībās, no kuras viņi ievēlēti, nav pretrunā Deputātu nolikuma 28. pantam, jo šī tiesību norma attiecas tikai uz pensijas tiesībām, ko deputāti ir ieguvuši saskaņā ar valstu sistēmām, savukārt apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības uz pensiju ir iegūtas, pamatojoties uz DIP noteikumu III pielikuma normām.
53
No DIP noteikumu III pielikuma 1. panta 2. punkta un 2. panta 1. punkta izrietot, ka šo noteikumu mērķis bija izvairīties no jebkādas atšķirības attieksmē pret Eiropas Parlamenta deputātiem, kas ievēlēti no dalībvalstīm, kuras pašas tiem garantē pensiju, kas ir identiska valsts deputātu pensijai, no vienas puses, un Eiropas Parlamenta deputātiem, kas ievēlēti no dalībvalstīm, kurās, tāpat kā Itālijas Republikā, viņiem nebija paredzētas pensijas, kas būtu identiskas valsts parlamenta deputātu pensijām, no otras puses.
54
Līdz ar to, pat ja būtu jāuzskata, kā to ir darījusi Vispārējā tiesa, ka Deputātu nolikuma 28. pants attiecas tikai uz tiem Eiropas Parlamenta deputātiem, kuri ieguvuši tiesības uz pensiju “saskaņā ar [..] valstu noteikumiem”, mērķis, kas vērsts uz to, lai abas iepriekšējā punktā minētās Eiropas Parlamenta deputātu kategorijas būtu vienlīdzīgā situācijā, būtu pretrunā tam, ka pārejas režīms, kas attiecas uz bijušajiem deputātiem, kuriem Deputātu nolikuma spēkā stāšanās brīdī jau pienācās vecuma pensija, būtībā varētu būt atšķirīgs atkarībā no tā, vai šo pensiju piešķir dalībvalsts vai Parlaments saskaņā ar DIP noteikumu III pielikumu.
55
Ar pirmā pamata trešo daļu apelācijas sūdzības iesniedzējs pārmet Vispārējai tiesai, ka tā ir uzskatījusi, ka Lēmums Nr. 14/2018 ietekmēja tikai bijušo Itālijas parlamenta deputātu vecuma pensiju apmēru, lai gan tas ietekmēja viņu tiesības uz pensiju kā tādas, turklāt ar atpakaļejošu spēku.
56
Šajā lēmumā esot paredzēts aizstāt jau iegūtās un saskaņā ar Itālijas sistēmu pirms 2012. gada aprēķinātās pensijas tiesības, kurās bija paredzēta pabalsta, kam ir jaukta veida pensijas un apdrošināšanas raksturs, piešķiršana atbilstoši uz iemaksām balstītai pensiju sistēmai. No tā izrietot, ka, piemērodams Lēmumu Nr. 14/2018 attiecīgajiem bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem, Parlaments grozot ne tikai viņu vecuma pensijas apmēru, bet arī viņu iegūtās tiesības uz pensiju, atceļot šīs tiesības ar atpakaļejošu spēku un aizstājot tās ar citām tiesībām, kuru raksturs un piešķiršanas nosacījumi esot atšķirīgi.
Tiesas vērtējums
– Ievada apsvērumi
57
Ar pirmā pamata pirmo daļu apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka ar Deputātu nolikumu DIP noteikumi ir atcelti un padarīti nepiemērojami nākotnē, tādējādi to pabalstu summa, kas piešķirti vai saņemti saskaņā ar DIP noteikumiem laikposmā, kad tie bija spēkā, ir kļuvusi neaizskarama.
58
Ar šādu iebildumu apelācijas sūdzības iesniedzējs būtībā apstrīd Parlamenta iekšējo noteikumu interpretācijas pamatotību, saskaņā ar kuru tam attiecīgajiem bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem jāpiemēro dinamiskā shēma.
59
Tas pats attiecas uz otro daļu, jo pārsūdzētā Vispārējās tiesas sprieduma 62. punktā veiktā Deputātu nolikuma 28. panta interpretācija, saskaņā ar kuru šī tiesību norma ir piemērojama tikai tiesībām uz pensiju, ko deputāti ir ieguvuši atbilstoši valstu shēmām, ir viens no iemesliem, kuru dēļ Vispārējā tiesa nosprieda, ka Deputātu nolikuma Īstenošanas pasākumu 75. panta 2. punkta pirmais teikums nevar tikt interpretēts tādējādi, ka ar to attiecīgajiem bijušajiem deputātiem tiek garantētas tiesības uz fiksētu un nemainīgu vecuma pensijas apmēru.
60
Šī pamata trešajā daļā apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Lēmums Nr. 14/2018 ir ietekmējis viņa tiesības uz pensiju. Tādējādi ar šo daļu apelācijas sūdzības iesniedzējs neapstrīd Parlamenta iekšējo noteikumu interpretācijas pamatotību, saskaņā ar kuru tam attiecīgajiem bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem jāpiemēro dinamiskā shēma.
61
No tā izriet, ka jāizvērtē tikai pirmā pamata pirmā un otrā daļa.
– Par lietas būtību
62
Apelācijas sūdzības iesniedzējs būtībā pārmet Vispārējai tiesai, ka tā pārsūdzētā sprieduma 67. punktā ir nospriedusi, ka Parlaments varēja likumīgi balstīties uz saviem iekšējiem noteikumiem, lai attiecīgajiem bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem piemērotu dinamisko shēmu.
63
Vispirms jānorāda, ka saskaņā ar DIP noteikumu III pielikuma 2. panta 1. punktu “pagaidu pensijas līmenis un noteikumi ir tādi paši kā pensijas līmenis un noteikumi, kas attiecas uz tās valsts parlamenta apakšpalātas deputātu pensiju, no kuras deputāts ir ievēlēts”.
64
Kā Vispārējā tiesa būtībā norādījusi pārsūdzētā sprieduma 54. punktā, no frāzes “pagaidu pensijas līmenis un noteikumi ir tādi paši” izriet, ka Parlamentam attiecīgajiem bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem jāpiemēro pensiju aprēķināšanas noteikumi, kas tiek piemēroti tās dalībvalsts parlamenta deputātiem, no kuras šie bijušie Eiropas Parlamenta deputāti ir ievēlēti. Citiem vārdiem – šai iestādei attiecīgajiem bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem jāpiemēro dinamiskā shēma.
65
Šī DIP noteikumu III pielikuma 2. panta 1. punkta interpretācija atbilst šajā tiesību normā izvirzītajam mērķim, kā izriet no šī pielikuma 1. panta 2. punkta.
66
Šajā pēdējā minētajā tiesību normā ir noteikts, ka minētā pielikuma 2. panta 1. punktā paredzēto pensiju var saņemt tikai bijušie Eiropas Parlamenta deputāti, kuru valstī, no kuras attiecīgais deputāts ir ievēlēts, sistēma pensiju neparedz vai tās noteiktais pensijas līmenis un/vai noteikumi nav tādi paši kā pensijas līmenis un/vai noteikumi, kurus piemēro viņu valsts parlamenta deputātiem.
67
Līdz ar to DIP noteikumu III pielikuma 2. panta 1. punkta mērķis galvenokārt ir ļaut bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem, kuri ir šī pielikuma 1. panta 2. punktā minētajā situācijā, saņemt tādu pašu attieksmi kā pret Eiropas Parlamenta deputātiem, kuru valsts pensiju sistēmā ir paredzēta pensija, kuras līmenis un/vai aprēķināšanas noteikumi ir tādi paši kā tie, kas piemērojami viņu valsts parlamenta deputātiem.
68
Tādējādi šīs tiesību normas interpretācija, saskaņā ar kuru Parlamentam attiecīgajiem bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem jāpiemēro dinamiskā shēma, rada tādas sekas, ka uz viņiem tāpat kā uz šiem bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem attiecas grozījumi, kas izdarīti viņu valsts parlamenta deputātu pensiju apmēra aprēķināšanas noteikumos.
69
Šī sistēma, kas bija balstīta uz DIP noteikumu III pielikumu, saskaņā ar Īstenošanas noteikumu 75. pantu tika saglabāta pēc Deputātu nolikuma stāšanās spēkā citastarp attiecībā uz bijušo Eiropas Parlamenta deputātu vecuma pensijām.
70
Protams, Īstenošanas pasākumu 74. pantā ir paredzēts, ka DIP noteikumi zaudē spēku dienā, kad stājas spēkā Deputātu nolikums. Tomēr, kā skaidri noteikts šajā tiesību normā, šī DIP noteikumu darbības termiņa izbeigšanās ir pakļauta šo pasākumu IV sadaļā paredzētajiem pārejas noteikumiem. Starp šiem pārejas noteikumiem ir arī minēto pasākumu 75. pants.
71
Kā noteikts Īstenošanas pasākumu 75. panta 1. punktā, kas, kā Vispārējā tiesa konstatējusi pārsūdzētā sprieduma 51. punktā, ir piemērojams apelācijas sūdzības iesniedzējam, vecuma pensijas, kas piešķirtas saskaņā ar DIP noteikumu III pielikumu, turpina izmaksāt atbilstoši šim pielikumam personām, kuras šos pabalstus ir saņēmušas pirms Deputātu nolikuma spēkā stāšanās dienas.
72
Kā Vispārējā tiesa pareizi norādījusi pārsūdzētā sprieduma 56. punktā, no šīs tiesību normas formulējuma, precīzāk – no formulējuma “turpina izmaksāt saskaņā ar [DIP noteikumu III pielikumu]” imperatīvā rakstura, kā arī no īstenības izteiksmes tagadnes lietojuma šajā formulējumā jāsecina, ka dinamiskā shēma joprojām ir piemērojama attiecīgajiem bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem pēc Deputātu nolikuma stāšanās spēkā.
73
Tādējādi, pretēji apelācijas sūdzības iesniedzēja šī pamata pirmajā daļā apgalvotajam, Vispārējā tiesa, pārsūdzētā sprieduma 49. punktā konstatējot, ka DIP noteikumu III pielikuma noteikumi nav tikuši atcelti pēc Deputātu nolikuma stāšanās spēkā, nav pieļāvusi nekādu tiesību kļūdu.
74
Īstenošanas pasākumu 75. panta 1. punkta interpretāciju, saskaņā ar kuru dinamiskā shēma, pretēji apelācijas sūdzības iesniedzēja nostājai, attiecīgajiem bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem joprojām ir piemērojama arī pēc Deputātu nolikuma stāšanās spēkā, neatspēko ne šīs tiesību normas 2. punkts, ne Īstenošanas pasākumu 7. apsvērums, ne Deputātu nolikuma 28. pants.
75
Vispirms, runājot par Īstenošanas pasākumu 75. panta 2. punkta pirmo teikumu, tajā ir paredzēts, ka “līdz [Deputātu] Nolikuma spēkā stāšanās brīdim saskaņā ar [DIP noteikumu] III pielikumu iegūtās vecuma pensijas tiesības paliek spēkā”.
76
Pretēji tam, ko apgalvo apelācijas sūdzības iesniedzējs, no šīs tiesību normas nevar izsecināt nekādas garantijas attiecībā uz tādas vecuma pensijas izmaksu, kas aprēķināta, pamatojoties uz valsts pensiju aprēķināšanas noteikumiem, kuri bija piemērojami Deputātu nolikuma spēkā stāšanās dienā.
77
Šajā ziņā jānorāda, ka ar Deputātu nolikumu un Īstenošanas pasākumiem ir izveidotas divas secīgas pensiju sistēmas, kas ietver divu veidu pensijas tiesības, proti, pirmkārt, līdz 2009. gada 14. jūlijam – dienai, kad minētais nolikums stājās spēkā, – iegūtās vecuma pensijas tiesības, pamatojoties uz Parlamenta iekšējiem noteikumiem, un, otrkārt, kopš šī datuma iegūtās tiesības uz izdienas pensiju, pamatojoties uz Īstenošanas pasākumu 49. pantu.
78
Šajā kontekstā Īstenošanas pasākumu 75. panta 1. punkts, kā Vispārējā tiesa konstatējusi pārsūdzētā sprieduma 50. punktā, ir piemērojams bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem – tostarp apelācijas sūdzības iesniedzējam –, kuri veica iemaksas Savienības budžetā saskaņā ar DIP noteikumu III pielikuma 2. panta 2. punktu un sāka saņemt pensiju pirms Deputātu nolikuma stāšanās spēkā, savukārt Īstenošanas noteikumu 75. panta 2. punkts ir piemērojams bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem, kuri, lai gan viņi arī ir veikuši šādas iemaksas, vēl nebija sākuši saņemt vecuma pensiju Deputātu nolikuma spēkā stāšanās dienā.
79
Kā noteikts Īstenošanas pasākumu 75. panta 2. punkta otrajā teikumā, “personas, kas pensijas tiesības ir ieguvušas saskaņā ar [DIP noteikumu III pielikumu], saņem pensiju, ko aprēķina, pamatojoties uz tiesībām, kas iegūtas, piemērojot [šo] pielikumu, ja tās atbilst attiecīgās dalībvalsts tiesību aktos tam paredzētajiem noteikumiem un ja tās ir iesniegušas minētā III pielikuma 3. panta 2. punktā norādīto pieprasījumu”.
80
Tā kā Īstenošanas pasākumu 75. panta 2. punkta otrajā teikumā ir paredzēti nosacījumi, kas bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem jāizpilda, lai saņemtu pensiju, kura tiek aprēķināta, pamatojoties uz viņu tiesībām, kas iegūtas, piemērojot DIP noteikumu III pielikumu, šī tiesību norma nav piemērojama bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem, kuri sāka saņemt pensiju saskaņā ar šo pielikumu pirms Deputātu nolikuma stāšanās spēkā, kā, piemēram, apelācijas sūdzības iesniedzējs.
81
Turklāt, ciktāl Īstenošanas pasākumu 75. panta 2. punkta otrajā teikumā ir paredzēts, ka attiecīgie bijušie Eiropas Parlamenta deputāti saņem vecuma pensiju saskaņā ar DIP noteikumu III pielikumu, pamatojoties uz iegūtajām tiesībām atbilstoši šiem noteikumiem, jēdziens “iegūtās vecuma pensijas tiesības” šī 75. panta 2. punkta izpratnē jāsaprot kā tāds, kas attiecas uz tiesībām uz pensiju, kuras izriet no katra attiecīgā bijušā Eiropas Parlamenta deputāta iemaksām un kuras ir pamats, lai aprēķinātu vecuma pensiju, kas viņiem tiek izmaksāta saskaņā ar DIP noteikumu III pielikuma 2. panta 1. punktu. Līdz ar to šo jēdzienu nevar saprast tādējādi, ka tas ietvertu apgalvotās tiesības saņemt fiksētu un nemainīgu vecuma pensijas summu, kas aprēķināta, pamatojoties uz valsts tiesību normām, kuras bija spēkā brīdī, kad stājās spēkā Deputātu nolikums vai kad notika pievienošanās ar šo tiesību normu ieviestajai shēmai.
82
Savukārt Īstenošanas pasākumu 7. apsvērumā ir noteikts, pirmkārt, ka “person[ām], kas saņem maksājumus, kas piešķirti, pamatojoties uz DIP noteikumiem, t[ie] [jāsaņem] arī pēc šo noteikumu atcelšanas, ievērojot tiesiskās paļāvības [aizsardzības] principu”, un, otrkārt, “arī jānodrošina, lai tiktu saglabātas līdz Nolikuma spēkā stāšanās saskaņā ar DIP noteikumiem iegūtās pensijas tiesības”.
83
No šī apsvēruma izriet, ka tajā ir precizēts, ka pabalsti, kas tiek piešķirti saskaņā ar šo tiesisko regulējumu, tiek maksāti turpmāk, un no tā nevar secināt, ka šis tiesiskais regulējums vairs nav piemērojams pēc minētā datuma.
84
Tādējādi jēdzienam “iegūtās vecuma pensijas tiesības” šajā apsvērumā ir tāds pats tvērums kā Īstenošanas pasākumu 75. panta 2. punktā, kā precizēts šī sprieduma 81. punktā.
85
Īstenošanas pasākumu 75. pantā paredzētā garantija, atbilstoši kurai attiecīgie bijušie Eiropas Parlamenta deputātiem, kuri veikuši iemaksas ar DIP noteikumiem izveidotajā pensiju shēmā, turpina izmantot šo shēmu un tiem ir tiesības uz to, lai viņu vecuma pensijas apmērs tiktu noteikts saskaņā ar dinamisko sistēmu, palīdz sasniegt tiesiskās paļāvības aizsardzības mērķi.
86
Tieši šajā Parlamenta iekšējo noteikumu pārbaudes kontekstā Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 57. punktā, nepieļaujot tiesību kļūdu, varēja konstatēt, ka Parlamenta iekšējie noteikumi skaidri prasa, lai Parlaments visu laiku piemērotu tos pašus noteikumus par pensiju apmēru un nosacījumiem, kādi paredzēti attiecīgās dalībvalsts tiesībās.
87
Visbeidzot, runājot par Deputātu nolikuma 28. pantu, jākonstatē, ka pārsūdzētā sprieduma 62. punktā Vispārējā tiesa nav pieļāvusi tiesību kļūdu, nospriežot, ka šī tiesību norma ir piemērojama tikai tiesībām uz pensiju, kuras bijušie Eiropas Parlamenta deputāti ir ieguvuši nevis saskaņā ar DIP noteikumu III pielikumu, bet gan ar valsts pensiju shēmām, kā izriet no šīs tiesību normas formulējuma. Pretēji tam, ko apgalvo apelācijas sūdzības iesniedzējs, šī tiesību norma pati par sevi neietekmē Īstenošanas pasākumu 75. panta 1. punkta interpretāciju.
88
Turklāt tas, ka atbilstoši valsts pensiju shēmām iegūtās tiesības tiek saglabātas saskaņā ar Deputātu nolikuma 28. pantu šī nolikuma piemērošanas dienā, pretēji tam, ko apgalvo apelācijas sūdzības iesniedzējs, nerada atšķirīgu attieksmi par sliktu attiecīgajiem bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem, kuru vecuma pensijas apmērs var tikt mainīts saskaņā ar dinamisko shēmu. Proti, tikai no Deputātu nolikuma 28. panta izriet, ka šī nolikuma pieņemšana neietekmē bijušo Eiropas Parlamenta deputātu valsts pensiju shēmās iegūtās pensijas tiesības, nevis ka dalībvalstīm ir aizliegts grozīt saskaņā ar šīm shēmām izmaksājamo vecuma pensiju aprēķināšanas noteikumus.
89
Līdz ar to gan no Parlamenta iekšējo noteikumu formulējuma, gan konteksta un mērķa izriet, ka pārsūdzētā sprieduma 67. punktā Vispārējā tiesa nav pieļāvusi tiesību kļūdu, nospriezdama, ka Parlaments varēja likumīgi balstīties uz saviem iekšējiem noteikumiem, lai attiecīgajiem bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem piemērotu dinamisko shēmu.
90
Līdz ar to pirmais pamats jānoraida kā daļēji nepamatots un daļēji neefektīvs.
Par otro pamatu
Lietas dalībnieku argumenti
91
Otrajam pamatam būtībā ir divas daļas.
92
Ar pirmo daļu apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka saistībā ar pirmo pamatu izklāstīto iemeslu dēļ Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 94.–98. punktā ir kļūdaini nospriedusi, ka Parlaments nav pārkāpis tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, jo tas apelācijas sūdzības iesniedzējam nav sniedzis nekādas citas garantijas kā vien tās, kas ietvertas Īstenošanas pasākumu 75. pantā un DIP noteikumu III pielikuma 2. panta 1. punktā.
93
Otrajā daļā apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 100.–110. punktā nav ievērojusi samērīguma principu.
94
Pirmkārt, pārsūdzētā sprieduma 110. punktā Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, pārbaudot, vai strīdīgais lēmums atbilst šim principam, ņemot vērā nevis tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, kāds izriet no Īstenošanas pasākumiem, bet gan Itālijas Republikas mērķi samazināt valsts izdevumus smagas ekonomiskās krīzes dēļ. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka, tā kā viņa pensija ietekmē Savienības budžetu, nevis šīs dalībvalsts budžetu, uz šādu mērķi nevar atsaukties, lai samazinātu viņa pensijas apmēru.
95
Otrkārt, Vispārējā tiesa esot kļūdaini nospriedusi, ka strīdīgā lēmuma samērīgums ir nodrošināts ar to, ka Lēmumā Nr. 14/2018 ir ietverta “virkne noteikumu, kas garantē tā samērīgumu, it īpaši [pēdējā minētā] lēmuma 1. panta 6. un 7. punkts”. Ar Deputātu palātas Jurisdikcijas padomes spriedumu Lēmuma Nr. 14/2018 1. panta 7. punkts esot atcelts, jo ar šo tiesību normu nepietiekot, lai kompensētu nesamērīgo aizskārumu, ko rada šis lēmums.
96
Treškārt, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka ir skaidrs, ka viņa vecuma pensijas apmēra samazinājums ir nesamērīgs un pārmērīgs, jo ar strīdīgo lēmumu šī pensija ir samazināta no 3108,58 EUR līdz 1644 EUR.
97
Parlaments uzskata, ka otrais pamats jānoraida kā nepamatots.
Tiesas vērtējums
– Ievada apsvērumi
98
Ar otrā pamata pirmo daļu apelācijas sūdzības iesniedzējs būtībā apgalvo, ka viņa vecuma pensijas apmēra aprēķināšanas jauno noteikumu piemērošana neatbilst tiesiskās paļāvības aizsardzības principam, jo Parlamenta iekšējo noteikumu mērķis ir nodrošināt attiecīgo bijušo Eiropas Parlamenta deputātu pensiju aprēķināšanas noteikumu nemainīgumu.
99
Ar šādu iebildumu apelācijas sūdzības iesniedzējs būtībā apstrīd Parlamenta iekšējo noteikumu interpretācijas pamatotību, saskaņā ar kuru šai iestādei attiecīgajiem bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem jāpiemēro dinamiskā shēma.
100
Šī pamata otrajā daļā apelācijas sūdzības iesniedzējs apstrīd iespēju strīdīgā lēmuma tiesiskuma izvērtējumā ņemt vērā Lēmuma Nr. 14/2018 mērķus un garantijas, kas šajā lēmumā esot ietverti attiecībā uz vecuma pensijas apmēra samazinājuma samērīgumu.
101
Šis iebildums attiecas uz Vispārējās tiesas veiktās Parlamenta iekšējo noteikumu interpretācijas pamatotību tādējādi, ka šo noteikumu dēļ jāveic bijušo Eiropas Parlamenta deputātu pensiju pielāgošana, ņemot vērā valstu pensiju sistēmu mērķus, kā arī šo shēmu sniegtās garantijas.
102
No tā izriet, ka jāpārbauda otrā pamata pamatotība.
– Par lietas būtību
103
Jāatgādina, ka saskaņā ar vispārēju interpretācijas principu Savienības akts pēc iespējas jāinterpretē tā, lai netiktu apšaubīta tā spēkā esamība, un atbilstoši primāro tiesību kopumam, it īpaši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) tiesību normām. Tādējādi, ja Savienības atvasināto tiesību normu var interpretēt dažādi, priekšroka dodama tādai interpretācijai, kas to padara atbilstošu primārajām tiesībām, nevis tādai, kas noved pie secinājuma, ka tiesību norma ar to nav saderīga (spriedums, 2022. gada 21. jūnijs, Ligue des droits humains, C‑817/19, EU:C:2022:491, 86. punkts un tajā minētā judikatūra).
104
Līdz ar to jāpārbauda, vai Parlamenta iekšējo noteikumu interpretācija, saskaņā ar kuru Eiropas Parlamentam attiecīgajiem bijušajiem deputātiem jāpiemēro dinamiskā shēma, kura noveda pie strīdīgā lēmuma pieņemšanas, atbilst tiesiskās paļāvības aizsardzības principam.
105
Saskaņā ar Tiesas judikatūru neviens nevar lietderīgi atsaukties uz šī principa pārkāpumu, ja administrācija nav viņam sniegusi konkrētus solījumus. Iespēja atsaukties uz tiesiskās paļāvības aizsardzības principu ir ikvienai personai, kurai iestāde ir radījusi pamatotas cerības. Par solījumiem, kas varētu radīt šādas cerības, lai arī kāda būtu forma, kurā tie ir darīti zināmi, ir uzskatāma konkrēta, beznosacījumu un saskaņota informācija no pilnvarotiem un ticamiem avotiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2019. gada 23. janvāris, Deza/ECHA, C‑419/17 P, EU:C:2019:52, 69. un 70. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).
106
Savukārt, ja piesardzīga un informēta persona var paredzēt tāda Savienības pasākuma veikšanu, kas var apdraudēt tās intereses, tā nevar atsaukties uz tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, kad šis pasākums tiek noteikts (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2019. gada 23. janvāris, Deza/ECHA, C‑419/17 P, EU:C:2019:52, 71. punkts un tajā minētā judikatūra).
107
Šajā ziņā, pirmkārt, jānorāda, ka no šī sprieduma 63.–89. punkta izriet, ka Parlamenta iekšējie noteikumi attiecīgajiem bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem garantē tikai tādu pensiju, kuras apmērs un noteikumi ir tādi paši kā pensijas apmērs un noteikumi, ko saņem tās dalībvalsts parlamenta deputāti, no kuras viņi ir ievēlēti.
108
Otrkārt, pārsūdzētā sprieduma 96. punktā Vispārējā tiesa konstatēja, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs nav ne pierādījis, ne apgalvojis, ka Parlaments viņam būtu sniedzis citus solījumus, kā vien šajos noteikumos ietvertos.
109
Tas, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs ir pievienojies ar DIP noteikumu III pielikuma 2. panta 1. punktu izveidotajai pensiju shēmai, tomēr brīdī, kad viņš pievienojās šai shēmai, nerada tam tiesības saņemt paredzamu, fiksētu un nemaināmu vecuma pensijas summu. Proti, kā Vispārējā tiesa pamatoti nospriedusi pārsūdzētā sprieduma 97. punktā, vienīgā precīzā un beznosacījumu garantija, ko Parlaments varēja viņam sniegt, bija tas, ka atbilstoši Parlamenta iekšējiem noteikumiem viņš saņems vecuma pensiju, kuras līmenis un noteikumi saskaņā ar dinamisko shēmu būs tādi paši kā tie, kas bija piemērojami tās dalībvalsts parlamenta deputātiem, no kuras viņš ievēlēts.
110
No tā izriet, ka Parlamenta iekšējo noteikumu interpretācija, saskaņā ar kuru tam attiecīgajiem bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem jāpiemēro dinamiskā shēma, atbilst tiesiskās paļāvības aizsardzības principam.
111
Līdz ar to otrā pamata pirmā daļa jānoraida kā nepamatota.
112
Attiecībā uz šī pamata otro daļu jānorāda, ka, tā kā Parlamenta iekšējo noteikumu interpretācija, saskaņā ar kuru Parlamentam attiecīgajiem bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem jāpiemēro dinamiskā shēma, var izraisīt pensijas samazinājumu tādā apmērā, kas ietekmē attiecīgās personas dzīves kvalitāti, šāda interpretācija var radīt Hartas 17. pantā nostiprināto tiesību uz īpašumu ierobežojumu (pēc analoģijas skat. ECT spriedumu, 2015. gada 1. septembris, Da Silva Carvalho Rico pret Portugāli, CE:ECHR:2015:0901DEC001334114, 33. punkts).
113
Tiesības uz īpašumu nav absolūtas un to īstenošana var tikt ierobežota, tostarp ar nosacījumu, ka tas ir pamatots ar Savienības izvirzītajiem vispārējo interešu mērķiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 13. jūnijs, Florescu u.c., C‑258/14, EU:C:2017:448, 51. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
114
Proti, saskaņā ar Hartas 52. panta 1. punktu jebkurš tās 17. pantā nostiprināto tiesību uz īpašumu ierobežojums atbilst šai pēdējai minētajai tiesību normai, ja tas ir noteikts tiesību aktos, ar to tiek respektēta tiesību uz īpašumu būtība un, ievērojot samērīguma principu, ja tas ir nepieciešams un patiešām atbilst vispārējas nozīmes mērķiem, ko atzinusi Savienība, vai vajadzībai aizsargāt citu personu tiesības un brīvības.
115
Jānorāda, ka dinamiskās shēmas piemērošanai bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem, kuri ir DIP noteikumu III pielikuma 1. panta 2. punktā paredzētajā situācijā, ir Savienības atzīts vispārējo interešu mērķis, ciktāl tās nolūks, kā izriet no šī sprieduma 53. punkta, ir vienādi attiekties, no vienas puses, pret Eiropas Parlamenta deputātiem, kuru dalībvalstī, no kuras viņi ievēlēti, pensijas nebija paredzētas, vai arī pensijas līmenis un/vai aprēķināšanas noteikumi nebija tādi paši kā tie, kas piemērojami valsts parlamenta deputātiem, un, no otras puses, pret Eiropas Parlamenta deputātiem, kuru valsts pensiju shēmā bija paredzēts tāds pats pensijas līmenis un/vai pensijas aprēķināšanas noteikumi, kas ir identiski tiem, kuri piemērojami valsts parlamenta deputātiem.
116
Savukārt Lēmumā Nr. 14/2018, kas attiecīgajiem bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem ir piemērojams saskaņā ar dinamisko shēmu, izvirzītie mērķi ir vienīgi valsts mēroga mērķi. Tādējādi tikai ar tiem vien nevar pamatot pensiju apmēra samazinājumu, jo šīs summas tiek izmaksātas atbilstoši pensiju shēmai, kas izveidota nevis saskaņā ar valsts tiesībām, bet gan ar Savienības tiesībām, un tās tiek finansētas no Savienības budžeta.
117
Līdz ar to Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 102.–108. punktā ir kļūdaini ņēmusi vērā šī valsts lēmuma mērķus, lai pārbaudītu, vai ar strīdīgo lēmumu radītais apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesību uz īpašumu aizskārums bija pamatots.
118
Tomēr ir svarīgi atgādināt, ka tad, ja Vispārējās tiesas nolēmuma argumentos atklājas Savienības tiesību pārkāpums, bet nolēmuma rezolutīvā daļa izrādās esam balstīta uz citu tiesisko pamatojumu, šāds pārkāpums nevar būt pamats minētā nolēmuma atcelšanai un ir jāveic argumentu aizstāšana un apelācijas sūdzība jānoraida (spriedums, 2023. gada 14. decembris, Komisija/Amazon.com u.c., C‑457/21 P, EU:C:2023:985, 51. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
119
Līdz ar to jāpārbauda, vai iebilduma par Hartas 17. pantā nostiprināto tiesību uz īpašumu pārkāpumu noraidījums ir pamatots ar citiem tiesību pamatiem, nevis tiem, kuros pieļauta šī sprieduma 117. punktā identificētā kļūda.
120
Šai ziņā jānorāda, ka dinamiskās shēmas piemērošana attiecīgajiem bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem faktiski atbilst šim vienlīdzīgas attieksmes mērķim, kā konstatēts šī sprieduma 115. punktā, jo tās rezultātā uz abām šī sprieduma iepriekšējā punktā minētajām Eiropas Parlamenta deputātu kategorijām katrā ziņā attiecas valsts tiesību normas par vecuma pensiju aprēķināšanu attiecīgās dalībvalsts parlamenta deputātiem.
121
Turklāt šī piemērošana bija nepieciešama, lai sasniegtu minēto mērķi, jo tikai tāda pensijas līmeņa un/vai aprēķināšanas noteikumu saskaņošana, kāda paredzēta DIP noteikumu III pielikuma 2. panta 1. punktā, lasot to kopsakarā ar šī pielikuma 1. panta 2. punktu, var izveidot vienlīdzīgu attieksmi pret minētajām Eiropas Parlamenta deputātu kategorijām.
122
Tādējādi šķiet, ka, neraugoties uz šī sprieduma 117. punktā identificēto tiesību kļūdu, iebilduma par Hartas 17. pantā nostiprināto tiesību uz īpašumu pārkāpumu noraidīšana ir pamatota, jo attiecīgo tiesību uz īpašumu ierobežojums atbilst visiem Hartas 52. panta 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem.
123
No iepriekš minētā izriet, ka otrais pamats nav pamatots.
Par trešo pamatu
Lietas dalībnieku argumenti
124
Ar trešo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs pārmet Vispārējai tiesai, ka tā pārsūdzētā sprieduma 43. punktā ir konstatējusi, ka Lēmuma Nr. 14/2018 tiesiskuma vērtējums neietilpst Savienības tiesas kompetencē. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka, tā kā Parlamenta iekšējie noteikumi attiecas uz valstu sistēmām, Parlaments šādu sistēmu nevar piemērot bez iepriekšējas tā tiesiskuma pārbaudes.
125
Tikai šāda valsts tiesiskā regulējuma tiesiskuma pārbaude Savienības līmenī nodrošinātu tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību ievērošanu, jo Itālijā apelācijas sūdzības iesniedzējam kā bijušajam Eiropas Parlamenta deputātam, kurš nekad nav bijis Itālijas Deputātu palātas loceklis, nav iespējas apstrīdēt šo tiesiskumu, jo valsts shēma viņam formāli nav piemērojama.
126
Turklāt no virknes valsts ekspertu publikācijām izriet, ka Itālijas parlamenta deputātu pensiju reforma radītu sistēmu bez aktuāra pamata, kas apdraudētu viņu tiesisko paļāvību un vecuma pensijas apmēra stabilitāti, pārkāpjot tiesiskās paļāvības aizsardzības principu.
127
Parlaments apgalvo, ka trešais pamats jānoraida kā daļēji nepieņemams un daļēji nepamatots.
Tiesas vērtējums
– Ievada apsvērumi
128
Ar trešo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Parlamenta iekšējie noteikumi nevar tikt interpretēti tādējādi, ka Parlaments automātiski var piemērot valsts pensiju shēmu saviem bijušajiem deputātiem, nepārbaudot šīs valsts shēmas tiesiskumu.
129
Tādējādi šis pamats attiecas uz Parlamenta iekšējo noteikumu interpretāciju un līdz ar to jāizskata pēc būtības.
– Par lietas būtību
130
Kā izriet no šīs apelācijas sūdzības pirmā pamata pārbaudes, Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 54. un 57. punktā varēja pamatoti nospriest, ka Parlamentam bija pienākums apelācijas sūdzības iesniedzējam piemērot tos pašus noteikumus par pensiju līmeni un noteikumiem, kādi paredzēti Itālijas tiesībās.
131
Vispārējā tiesa šajos pašos punktos arī pamatoti ir norādījusi, ka Parlaments var atkāpties no šī pienākuma gadījumā, ja šādas piemērošanas rezultātā tiktu pārkāpta tāda Savienības tiesību norma, kurai ir augstāks juridiskais spēks, kā, piemēram, Savienības tiesību vispārējais princips vai Hartas tiesību norma.
132
Parlamentam jāpārliecinās, ka tā iekšējo noteikumu piemērošana, saskaņā ar kuriem tā bijušo deputātu pensijas tiek pielāgotas, ņemot vērā izmaiņas valstu sistēmās, nav pretrunā Savienības tiesību vispārējiem principiem vai Hartai. Līdz ar to šai iestādei jāatturas no šādas pielāgošanas, ja tā izrādās nesaderīga ar Savienības tiesībām.
133
Lai gan no iepriekš minētā izriet, ka Parlaments nevarēja automātiski, neņemot vērā Savienības tiesību vispārējos principus un Hartu, piemērot bijušajiem deputātiem Lēmumu Nr. 14/2018, no tā tomēr neizriet, ka šai iestādei bija jāpārbauda šī lēmuma tiesiskums.
134
Šajā ziņā Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 73. punktā pamatoti konstatēja, ka tiesības veikt šī Itālijas lēmuma tiesiskuma pārbaudi ir tikai kompetentajām Itālijas iestādēm. Parlamenta pienākums, kas minēts iepriekšējā punktā, nav izvērtēt valsts pensiju sistēmu likumību, bet nodrošināt, ka ar Savienības tiesībām ir saderīga tā iekšējo noteikumu, saskaņā ar kuriem bijušo Eiropas Parlamenta deputātu pensijas tiek pielāgotas, pamatojoties uz šādu valsts sistēmu, piemērošana.
135
No minētā izriet, ka trešais pamats nav pamatots.
Par ceturto pamatu
Lietas dalībnieku argumenti
136
Ar ceturto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka pēc šī sprieduma 95. punktā minētā Deputātu palātas Jurisdikcijas padomes sprieduma bijušais valsts parlamenta deputāts citastarp var lūgt pārskatīt viņa vecuma pensijas apmēru konkrētās, tomēr visai neprecīzās situācijās, proti, ieinteresētās personas invaliditātes gadījumā, ja viņam jālieto zāles, kas nepieciešamas viņa izdzīvošanai, citu nozīmīgu līdzekļu neesamības gadījumā vai ja viņam izdodas pierādīt, ka viņa vecuma pensijas apmēra pielāgošana, piemērojot Lēmumu Nr. 14/2018, ir būtiski pasliktinājusi viņa dzīves apstākļus. Šāda sistēma, kas nozīmē, ka tiek veikta izmeklēšana par ieinteresētās personas personīgo situāciju, neesot transponējama Savienības līmenī, un Vispārējā tiesa to neesot ņēmusi vērā.
137
Parlaments norāda, ka ceturtais pamats ir nepieņemams.
Tiesas vērtējums
138
Ceturtā pamata pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza iebildumu, kas attiecas tikai uz strīdīgo lēmumu un kam nav ietekmes uz Parlamenta iekšējo noteikumu interpretācijas, saskaņā ar kuru šai iestādei attiecīgajiem bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem jāpiemēro dinamiskā shēma, pamatotību.
139
Līdz ar to ceturtais pamats nav jāizskata.
Par piekto pamatu
Lietas dalībnieku argumenti
140
Piektajam apelācijas pamatam ir trīs daļas.
141
Pirmajā daļā apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka pretēji tam, ko Vispārējā tiesa nospriedusi pārsūdzētā sprieduma 112.–119. punktā, lēmuma projekts un juridiskā dienesta atzinums jāatceļ, jo runa ir par viņam nelabvēlīgiem apstrīdamiem tiesību aktiem.
142
Ar otro daļu apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka pretēji tam, ko Vispārējā tiesa nospriedusi pārsūdzētā sprieduma 120.–122. punktā, gadījumā, ja prasība tiek apmierināta, nepamatoti ieturēto summu atmaksāšana nevar tikt pielīdzināta Savienības iestādēm adresētam rīkojumam, kas neesot Vispārējās tiesas kompetencē.
143
Šī pamata trešajā daļā apelācijas sūdzības iesniedzējs apstrīd Vispārējās tiesas lēmumu par tiesāšanās izdevumiem.
Tiesas vērtējums
144
Neviena no apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirzītā piektā pamata daļām nav vērsta uz to, lai kaut vai netieši kritizētu Parlamenta iekšējo noteikumu interpretācijas, saskaņā ar kuru šai iestādei attiecīgajiem bijušajiem Eiropas Parlamenta deputātiem jāpiemēro dinamiskā shēma, pamatotību.
145
Līdz ar to piektais pamats nav jāizskata.
146
Tā kā visi apelācijas sūdzības iesniedzēja apelācijas sūdzības pamatojumam izvirzītie pamati ir noraidīti, apelācijas sūdzība jānoraida pilnībā.
Par tiesāšanās izdevumiem
147
Atbilstoši Reglamenta 184. panta 2. punktam, ja apelācijas sūdzība nav pamatota, Tiesa lemj par tiesāšanās izdevumiem. Atbilstoši šī reglamenta 138. panta 1. punktam, kas piemērojams apelācijas tiesvedībā, pamatojoties uz tā 184. panta 1. punktu, lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs.
148
Tā kā apelācijas sūdzības iesniedzējam spriedums ir nelabvēlīgs un tā kā Parlaments ir prasījis piespriest tam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tad apelācijas sūdzības iesniedzējam jāpiespriež segt savus un atlīdzināt Parlamenta tiesāšanās izdevumus.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (ceturtā palāta) nospriež:
1)
Apelācijas sūdzību noraidīt.
2)
Enrico Falqui sedz savus un atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – itāļu.