62018TO0481
VISPĀRĒJĀS TIESAS RĪKOJUMS (pirmā palāta)
2019. gada 8. aprīlī (
*1
)
REACH – Pārstāvība ar advokāta, kuram nav trešās personas statusa, palīdzību – Acīmredzama nepieņemamība
Lietā T‑481/18
Electroquimica Onubense, SL
, Palosa de la Frontera [Palos de la frontera] (Spānija), ko pārstāv D. González Blanco, advokāts,
prasītāja,
pret
Eiropas Ķimikāliju aģentūru (ECHA), ko pārstāv J.‑P. Trnka, C.‑M. Bergerat un M. Heikkilä, pārstāvji, kuriem palīdz C. Garcia Molyneux, advokāts,
atbildētāja,
par prasību par ECHA2018. gada 31. maija Lēmumu SME D (2018) 2931‑DC, kurā ir konstatēts, ka prasītāja neatbilst nosacījumiem, lai saņemtu mazajiem uzņēmumiem paredzēto maksājuma samazinājumu, un ar kuru tai tika piemērots administratīvs maksājums,
VISPĀRĒJĀ TIESA (pirmā palāta)
šādā sastāvā: priekšsēdētāja I. Pelikānova [I. Pelikánová], tiesneši P. Niuls [P. Nihoul] (referents) un J. Svenningsens [J. Svenningsen],
sekretārs: E. Kulons [E. Coulon],
izdod šo rīkojumu.
Rīkojums
Fakti un tiesvedība
1
Šo prasību 2018. gada 1. augustā prasītājas Electroquimica Onubense, SL vārdā cēla Daniel González Blanco.
2
Savā 2018. gada 29. novembra iebildumu rakstā Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) ir izvirzījusi iebildi par nepieņemamību, apgalvojot, ka advokāts, kurš pārstāv prasītāju, neatbilst neatkarības nosacījumam, kas noteikts Eiropas Savienības Tiesas statūtos un Vispārējās tiesas Reglamentā. ECHA pamatojās uz apstākli, ka prasības pieteikumā prasītājas advokāts saziņai ar viņu norādīja e‑pasta adresi, kurā bija ietverts prasītājas domēna vārds.
3
Ar procesa organizatorisko pasākumu, kas pamatots ar Tiesas Reglamenta 89. panta 3. punktu, prasītāja tika aicināta, ņemot vērā ECHA celto iebildi par nepieņemamību, izteikties par prasības pieņemamību, norādot, vai tās pārstāvis prasības celšanas brīdī bija iesaistīts prasītājas sabiedrībā vai jebkādā citā saistītā sabiedrībā, un, ja tas tā bija, precizējot minētā pārstāvja lomu šīs sabiedrības administratīvajā un finanšu pārvaldībā. Prasītāja šo lūgumu izpildīja noteiktajā termiņā.
Lietas dalībnieku prasījumi
4
Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
atzīt par savlaicīgi un atbilstošā formā iesniegtu prasību, ar ko lūgts pārskatīt ECHA2018. gada 31. maija lēmumu SME D(2018) 2931‑DC, kurā ir konstatēts, ka prasītāja neatbilst nosacījumiem, lai saņemtu mazajiem uzņēmumiem paredzēto maksājuma samazinājumu, un ar kuru tai tika piemērots administratīvs maksājums;
–
ņemot vērā izvirzītos pamatus, pieņemt jaunu lēmumu, ar kuru tiek konstatēts, ka tā ir vidējs uzņēmums Komisijas Regulas (EK) Nr. 340/2008 (2008. gada 16. aprīlis) par maksājumiem Eiropas Ķimikāliju aģentūrai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) (OV 2008, L 107, 6. lpp.), piemērošanas nolūkos.
5
ECHA prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
veikt pierādījumu savākšanas pasākumu ar mērķi iegūt no prasītājas darba grāmatiņu vai jebkādu citu līdzīgu dokumentu no Spānijas valdības sociālā nodrošinājuma sistēmas, kas apliecinātu tās advokāta profesionālās darbības režīmu;
–
atzīt prasību par nepieņemamu;
–
pakārtoti, noraidīt prasību kā nepamatotu;
–
piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
6
Atbildot uz Vispārējās tiesas uzdotajiem rakstveida jautājumiem, prasītāja lūdz Vispārējo tiesu atzīt prasību par pieņemamu.
Juridiskais pamatojums
7
Saskaņā ar Reglamenta 126. pantu, ja prasība ir acīmredzami nepieņemama, Vispārējā tiesa pēc tiesneša referenta priekšlikuma jebkurā brīdī var lemt ar motivētu rīkojumu, neveicot turpmākas procesuālas darbības.
8
Konkrētajā gadījumā Vispārējā tiesa, uzskatot, ka tā ir guvusi pietiekamu informāciju no lietas materiāliem, nolemj pieņemt lēmumu, neveicot turpmākas procesuālas darbības.
9
Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 19. panta trešo un ceturto daļu un 21. panta pirmo daļu, kas Vispārējai tiesai ir piemērojamas saskaņā ar minēto statūtu 53. panta pirmo daļu, personas, kas nav dalībvalstis, Eiropas Savienības iestādes, valstis, kuras ir Eiropas Ekonomikas zonas (EEZ) līguma līgumslēdzējas puses vai šajā līgumā minētā Eiropas Brīvās tirdzniecības asociācijas (EBTA) Uzraudzības iestāde, ir jāpārstāv advokātam, kurš ir tiesīgs praktizēt dalībvalsts vai citas valsts, kura ir EEZ līguma līgumslēdzēja puse, tiesās.
10
Saskaņā ar judikatūru no iepriekš minētajām tiesību normām un it īpaši no fakta, ka Eiropas Savienības Tiesas statūtu 19. panta trešajā daļā ir lietots termins “pārstāvētās”, izriet, ka, lai iesniegtu prasību Vispārējā tiesā, lietas dalībniekam šī panta izpratnē ir jāizmanto pakalpojumi, ko sniedz “trešā persona”, kura ir tiesīga praktizēt kādas dalībvalsts vai tādas valsts, kas ir EEZ līguma līgumslēdzēja puse, tiesās (skat. rīkojumu, 2014. gada 18. novembris, Justice & Environment/Komisija, T‑221/14, nav publicēts, EU:T:2014:1002, 8. punkts un tajā minētā judikatūra).
11
Šī prasība izmantot trešās personas pakalpojumus atbilst koncepcijai par advokāta lomu, saskaņā ar kuru advokāts līdzdarbojas tiesas spriešanas procesā un viņam pilnīgi neatkarīgi un prioritārās taisnības interesēs ir jāsniedz klientam nepieciešamā juridiskā palīdzība (skat. rīkojumu, 2014. gada 18. novembris, Justice & Environment/Komisija, T‑221/14, nav publicēts, EU:T:2014:1002, 9. punkts un tajā minētā judikatūra).
12
Advokāta neatkarības jēdziens Savienības tiesās ir formulēts ne tikai pozitīvi – atsaucoties uz profesionālām saistībām –, bet arī negatīvi, proti, uzsverot darba tiesisko attiecību neesamību starp advokātu un viņa klientu (skat. spriedumu, 2012. gada 6. septembris, Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej/Komisija, C‑422/11 P un C‑423/11 P, EU:C:2012:553, 24. punkts un tajā minētā judikatūra).
13
Šajā lietā prasītāja savos apsvērumos, kas iesniegti pēc Vispārējās tiesas uzdotajiem jautājumiem, norāda, ka D. González Blanco ir nodarbināts pie prasītājas kā algots darbinieks kopš 2017. gada 15. februāra – par cilvēkresursu politiku atbildīgās personas amatā.
14
Tomēr saskaņā ar šī rīkojuma 12. punktā minēto judikatūru šādas darba tiesiskās attiecības, kas nozīmē, ka prasītāja lemj par sava pārstāvja nodarbināšanu uzņēmumā, par viņa darba apstākļiem un par starp tiem pastāvošo darba attiecību izbeigšanu, izslēdz to, ka šim pārstāvim būtu prasītā neatkarība.
15
Šajos apstākļos, ņemot vērā par prasītājas cilvēkresursu politiku atbildīgās personas uzdevumus, ko tā veic kā prasītājas algots darbinieks, D. González Blanco nevar tikt uzskatīts par trešo personu, kura būtu neatkarīga no prasītājas. Proti, pastāv risks, ka šo uzdevumu dēļ D. González Blanco profesionālo nostāju vismaz daļēji ietekmētu viņa profesionālā vide, kā rezultātā viņš noteikti būtu mazāk neatkarīgs no prasītājas salīdzinājumā ar ārējā advokāta neatkarību no sava klienta (šajā nozīmē skat. rīkojumu, 2016. gada 14. novembris, Dimos Athinaion/Komisija, T‑360/16, nav publicēts, EU:T:2016:694, 10. punkts un tajā minētā judikatūra).
16
Šos apsvērumus nevar atspēkot prasītājas izvirzītie argumenti.
17
Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka tās pārstāvis ir tiesīgs praktizēt dalībvalsts tiesās un ka tas ir iesniedzis pilnvarojumu rīkoties prasītājas vārdā šajā tiesvedībā.
18
Šajā ziņā ir jānorāda, ka apstāklis, ka D. González Blanco ir tiesīgs praktizēt kādas dalībvalsts vai valsts, kas ir EEZ līguma līgumslēdzēja puse, tiesā, ir obligāts priekšnoteikums, lai šī persona varētu praktizēt Savienības tiesās. Tomēr saskaņā ar judikatūru ar šādām tiesībām vien vēl nepietiek (rīkojums, 2014. gada 18. novembris, Justice & Environment/Komisija, T‑221/14, nav publicēts, EU:T:2014:1002, 8. punkts). Tādējādi no D. González Blanco tiesībām praktizēt valsts tiesās nevar izsecināt, ka viņš automātiski ir tiesīgs pārstāvēt prasītāju Vispārējā tiesā. Apstāklim, ka prasītāja saskaņā ar Reglamenta 51. panta 3. punktu iesniedza pilnvarojumu, kas atļauj tās pārstāvim rīkoties prasītājas vārdā šajā tiesvedībā, nav nozīmes, novērtējot atsevišķo prasību, saskaņā ar kuru šim pārstāvim būtu jābūt trešās personas statusam attiecībā pret prasītāju.
19
Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Spānijā algots darbs par cilvēkresursu politiku atbildīgās personas amatā ir savietojams ar brīvo advokāta profesiju, kuru D. González Blanco veic savā vārdā un, tātad, neatkarīgi un autonomi.
20
Šajā ziņā ir jāatzīmē, ka šā rīkojuma 11. punktā definētā advokāta lomas koncepcija atbilst dalībvalstu kopīgajām tiesiskajām tradīcijām. Tomēr šī koncepcija Savienības tiesās izskatāmajos strīdos tiek īstenota objektīvi, un šī īstenošana noteikti ir neatkarīga no valstu tiesību sistēmām (skat. rīkojumu, 2017. gada 20. novembris, BikeWorld/Komisija, T‑702/15, EU:T:2017:834, 32. punkts un tajā minētā judikatūra).
21
Saskaņā ar šo judikatūru normas attiecībā uz to pušu pārstāvību, kas nav dalībvalstis un iestādes, tiesvedībā Savienības tiesā ir jāinterpretē cik vien iespējams autonomi, neatsaucoties uz valsts tiesībām.
22
Apstāklis, ka Spānijā funkcijas, kuras šajā lietā prasītāja pārstāvis veic kā algots darbinieks, ir savietojamas ar brīvo advokāta profesiju, pats par sevi nevar liecināt, ka būtu izpildīts neatkarības nosacījums, jo šī prasība ir vērtējama atbilstoši šī rīkojuma 10.–12. punktā atgādinātajiem kritērijiem.
23
Treškārt, prasītāja apgalvo, ka D. González Blanco iesaistās šajā tiesvedībā, pārstāvot prasītāju, kā neatkarīgs brīvās profesijas pārstāvis, nevis kā algots darbinieks.
24
Konkrētajā lietā šī argumentācija ir jānoraida. Proti, tā kā D. González Blanco ir prasītājas algots darbinieks, šīs darba attiecības šī rīkojuma 12. punktā izklāstīto iemeslu dēļ viņam neļauj saistībā ar strīdiem, kas ierosināti Savienības tiesās, atsaukties uz to, ka viņš rīkojas tikai kā advokāts, eventuāli veicot savu darbību neatkarīgas personas statusā, nevis kā prasītājas algots darbinieks.
25
Iepriekš minēto iemeslu dēļ ir jāsecina – tā kā pieteikumu par lietas ierosināšanu parakstīja D. González Blanco, šī prasība nav celta saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 19. panta trešo un ceturto daļu un 21. panta pirmo daļu, kuri tiesvedībā Vispārējā tiesā ir piemērojami saskaņā ar minēto statūtu 53. panta pirmo daļu.
26
No iepriekš minētā izriet, ka konkrētajā lietā prasība ir jānoraida kā acīmredzami nepieņemama, nepastāvot nepieciešamībai veikt pierādījumu savākšanas pasākumu, kuru pieprasījusi ECHA.
Par tiesāšanās izdevumiem
27
Atbilstoši Reglamenta 134. panta 1. punktam lietas dalībniekam, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram nolēmums ir labvēlīgs.
28
Tā kā prasītājai spriedums ir nelabvēlīgs, tai jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar ECHA prasījumiem.
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (pirmā palāta)
izdod rīkojumu:
1)
Prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu.
2)
Electroquimica Onubense, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
Luksemburgā, 2019. gada 8. aprīlī
Sekretārs
E. Coulon
Priekšsēdētājs
I. Pelikánová
(
*1
)	Tiesvedības valoda – spāņu.