62024CJ0284_RES
Lieta C‑284/24
LD
pret
Criminal Injuries Compensation Tribunal u.c.
(High Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (piektā palāta) 2025. gada 2. oktobra spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Direktīva 2004/80/EK – 12. panta 2. punkts – Kompensācija tīšos, vardarbīgos noziegumos cietušajiem – Taisnīga un samērīga kompensācija – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir izslēgta kompensācija par pieredzētajām sāpēm un ciešanām
Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Direktīva 2004/80 – Kompensācija tīšos, vardarbīgos noziegumos cietušajiem – Dalībvalstu pienākums izveidot cietušajiem izmaksājamo kompensāciju sistēmas – Taisnīga un samērīga kompensācija cietušajiem – Valsts kompensāciju cietušajiem sistēma, kas attiecībā uz morālo kaitējumu izslēdz jebkādu kompensāciju par šo cietušo sāpēm un ciešanām – Nepieļaujamība
(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2012/29 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts; Padomes Direktīvas 2004/80 2., 10. un 14. apsvērums, 12. panta 2. punkts un 18. panta 2. punkts)
(skat. 20.–32. un 34.–39. punktu un rezolutīvo daļu)
Rezumējums
Izskatot lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, Tiesa lemj par tādas valsts kompensācijas tīšos, vardarbīgos noziegumos cietušajiem sistēmas atbilstību Direktīvai 2004/80 (
1
), kura, tāpat kā Īrijas sistēma, attiecībā uz morālo kaitējumu izslēdz jebkādu kompensāciju par šo cietušo sāpēm un ciešanām.
2015. gada 12. jūlijā LD, kas ir dzimis Spānijā un dzīvo Īrijā, cieta vardarbīgā noziedzīgā uzbrukumā, ko veica personu grupa viņa mājas Dublinā (Īrija) priekšā. Tā paša gada 1. oktobrī viņš iesniedza Criminal Injuries Compensation Tribunal (Noziedzīgos nodarījumos cietušo kompensāciju tiesa, Īrija) pieteikumu par kompensāciju saskaņā ar Īrijas cietušo kompensācijas sistēmu. Šajā pieteikumā viņš norādīja, ka uzbrukuma rezultātā viņam ir būtiski traumētas acis un tas ir izraisījis pastāvīgu daļēju redzes zudumu. Viņš ciešot arī no psihiskiem traucējumiem un trauksmes. Konstatējusi, ka LD ir cietis miesas bojājumus un mantisko kaitējumu, kas izriet no tīša, vardarbīga nozieguma, kurā viņš cietis, noziedzīgos nodarījumos cietušo kompensāciju tiesa viņam piešķīra summu 645,62 EUR par izdevumiem, kas viņam radušies tieši saistībā ar šo noziedzīgo nodarījumu.
2019. gada 2. augustā LD cēla prasību High Court (Augstā tiesa, Īrija), kas ir iesniedzējtiesa, it īpaši apgalvojot, ka Īrijas cietušo kompensāciju sistēma nav saderīga ar Direktīvu 2004/80, jo tajā neesot paredzēta taisnīga un samērīga kompensācija tā sauktā “vispārējā” kaitējuma atlīdzināšanas izslēgšanas dēļ, tostarp attiecībā uz pieredzētajām sāpēm un ciešanām (
2
).
Šaubīdamās par šīs direktīvas 12. panta 2. punkta interpretāciju, iesniedzējtiesa vērsās Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu.
Tiesas vērtējums
Attiecībā uz tīšos, vardarbīgos noziegumos cietušajiem nodarītā morālā kaitējuma atlīdzināšanu Tiesa precizē, ka, lai gan ir taisnība, ka Direktīvas 2004/80 12. panta 2. punktā nav tiešas atsauces uz šādu kaitējumu, šīs tiesību normas plašais formulējums nekādi neierobežo tajā paredzētās kompensācijas apjomu attiecībā uz kaitējumu, kuru tā var palīdzēt atlīdzināt.
Tādējādi no Tiesas judikatūras izriet, ka nevar veikt nekādu nošķīrumu atkarībā no kaitējuma veidiem, kas var būt radušies izdarītos noziedzīgos nodarījumos cietušajiem, vai sekām, kādām šie cietušie var tikt pakļauti. Pat pieņemot, ka Direktīvas 2004/80 18 panta 2. punkta formulējums, kas it īpaši franču un rumāņu valodu versijās attiecas tikai uz “miesas bojājumiem”, varētu likt domāt, ka pastāv šāds nošķīrums, jānorāda, ka vairākās citās šīs tiesību normas valodu versijās jēdzienam “kaitējums” nav pievienots neviens īpašības vārds, kura mērķis būtu ierobežot tā tvērumu. Eiropas Savienības tiesību normas interpretējamas un piemērojamas vienveidīgi, ņemot vērā visu Savienības valodu versijas, un gadījumā, kad starp šīm dažādajām versijām pastāv atšķirības, attiecīgā norma jāinterpretē atbilstoši tā tiesiskā regulējuma vispārējai sistēmai un mērķim, kurā šī norma ietilpst
Šajā ziņā, pirmkārt, Tiesa atzīmē, ka neviena cita Direktīvas 2004/80 tiesību norma neļauj uzskatīt, ka būtu jānošķir cietušajiem nodarītā kaitējuma vai zaudējumu veidi, kas ietilpst tās piemērošanas jomā. Otrkārt, tā norāda, ka pasākumiem, kuru mērķis ir veicināt kompensāciju piešķiršanu noziegumos cietušajiem, būtu jāpalīdz sasniegt mērķi nodrošināt attiecīgo personu aizsardzību pret kaitējumu (
3
). Turklāt šajā direktīvā ir respektētas pamattiesības un ievēroti principi, kas jo īpaši ir atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā (
4
). Kā izriet no Hartas 3. panta 1. punkta, personas neaizskaramība jāuztver gan kā fiziska, gan kā garīga. Līdz ar to Direktīvas 2004/80 12. panta 2. punktā paredzētajai kompensācijai ir jābūt tādai, kas attiecīgā gadījumā var palīdzēt atlīdzināt jebkādu morālo kaitējumu, tostarp kaitējumu par pieredzētajām sāpēm un ciešanām.
Līdz ar to Tiesa atzīst, ka Direktīvas 2004/80 12. panta 2. punkts nepieļauj tādu valsts kompensācijas tīšos, vardarbīgos noziegumos cietušajiem sistēmu, kas attiecībā uz morālo kaitējumu principā izslēdz jebkādu kompensāciju par šo cietušo sāpēm un ciešanām. Lai gan ir nepieciešams nodrošināt valsts kompensāciju sistēmu finansiālo dzīvotspēju – un tādējādi dalībvalstīm nav obligāti jāparedz pilnīga šiem cietušajiem nodarītā mantiskā un morālā kaitējuma atlīdzināšana –, lai noteiktu taisnīgu un samērīgu kompensāciju šīs tiesību normas izpratnē, ir jāņem vērā tas, cik smagas sekas izdarītie noziedzīgie nodarījumi ir radījuši cietušajiem, kā arī kompensācija, ko šādi cietušie var saņemt, pamatojoties uz likumpārkāpēja atbildību par neatļautu darbību.
(
1
)	Padomes Direktīva 2004/80/EK (2004. gada 29. aprīlis) par kompensāciju noziegumos cietušajiem (OV 2004, L 261, 15. lpp.). Konkrēti – saskaņā ar šīs direktīvas 12. panta 2. punktu visas dalībvalstis nodrošina to, ka to tiesību normās ir paredzēta tāda to teritorijā izdarītos tīšos, vardarbīgos noziegumos cietušajiem izmaksājamo kompensāciju sistēma, kura garantē taisnīgu un samērīgu kompensāciju cietušajiem.
(
2
)	Īrijas cietušo kompensāciju sistēma, kas izveidota 1974. gadā, tās sākotnējā versijā paredzēja izmaksāt atlīdzinājumu par tā saukto “vispārējo” kaitējumu (general damages), tostarp par pieredzētajām sāpēm un ciešanām (pain and suffering). Kopš 1986. gada 1. aprīlī notikušajiem šīs sistēmas grozījumiem netiek piešķirta nekāda kompensācija par sāpēm un ciešanām kā par “vispārējo” kaitējumu, jo attiecīgo tiesību normu tvērums pirms to grozīšanas būtiski ietekmēja Īrijas valsts – kas tajā laikā piedzīvoja dziļu ekonomikas lejupslīdi – finanses.
(
3
)	Skat. Direktīvas 2004/80 2. apsvērumu.
(
4
)	Skat. Direktīvas 2004/80 14. apsvērumu.