62014CD0417_LV
Puses
Sprieduma pamatojums
Rezolutīvā daļa
Puses
Lieta C‑417/14 RX
par pārskatīšanas ierosinājumu, ko izteicis pirmais ģenerāladvokāts atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 62. pantam 2014. gada 9. augustā.
TIESA (pārskatīšanas palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs T. fon Danvics [ T. von Danwitz ] (referents), tiesneši E. Juhāss [ E. Juhász ], A. Ross [ A. Rosas ], D. Švābi [ D. Šváby ] un K. Vajda [ C. Vajda ]
izdod šo lēmumu.
Lēmums
Sprieduma pamatojums
1. Pirmā ģenerāladvokāta priekšlikums pārskatīt lietu attiecas uz Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (apelācijas palātas) spriedumu Missir Mamachi di Lusignano /Komisija (T‑401/11 P, EU:T:2014:625). Ar šo spriedumu Vispārējā tiesa atcēla Eiropas Savienības Civildienesta tiesas spriedumu Missir Mamachi di Lusignano /Komisija (F‑50/09, EU:F:2011:55), ar kuru ir noraidīta prasība par Savienības ārpuslīgumisko atbildību, ko cēlis Livio Missir Mamachi di Lusignano, prasot, pirmkārt, atcelt Eiropas Komisijas 2009. gada 3. februāra lēmumu, ar kuru tā ir noraidījusi viņa lūgumu atlīdzināt kaitējumu, kas radies viņa dēla Alessandro, Eiropas Savienības ierēdņa, slepkavības dēļ, un, otrkārt, piespriest Komisijai samaksāt viņam, kā arī viņa dēla tiesību pārņēmējiem dažādas summas, atlīdzinot mantiskus zaudējumus un nemantiska rakstura kaitējumu, kas radies šīs slepkavības dēļ.
2. Prasība tika balstīta uz to, ka Komisija nav izpildījusi savu pienākumu nodrošināt tās ierēdņu aizsardzību, un tā ir vērsta uz paša ierēdņa ciestā morālā kaitējuma atlīdzināšanu, ko prasa prasītājs mirušā ierēdņa bērnu kā viņa mantinieku vārdā, kā arī prasītāja un mirušā ierēdņa bērnu kā pēdējā minētā ģimenes locekļu materiālā un morālā kaitējuma atlīdzināšanu.
3. Attiecībā uz prasību atlīdzināt prasītāja un mirušā ierēdņa bērnu ciesto kaitējumu Eiropas Savienības Vispārējā tiesa secināja, ka Eiropas Savienības Civildienesta tiesai bija jākonstatē, ka tai nav kompetences izskatīt šo prasību, jo šī prasība ietilpst Eiropas Savienības Vispārējās tiesas kompetencē. Līdz ar to tā bija jānosūta šai Vispārējai tiesai atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu I pielikuma 8. panta 2. punktam.
4. Attiecībā uz prasību atlīdzināt kaitējumu, ko ierēdnis cietis pirms savas nāves, Eiropas Savienības Vispārējā tiesa nosprieda, ka Eiropas Savienības Civildienesta tiesa, lai gan tai bija kompetence to izskatīt, nepamatoti to ir noraidījusi kā nepieņemamu, ievērojot prasības un administratīvās sūdzības “savstarpējās atbilstības” prasību. Tā kā attiecībā uz šo prasību lieta nav izskatāmā stāvoklī, Eiropas Savienības Vispārējā tiesa konstatēja, ka šī prasības daļa būtu jānosūta Eiropas Savienības Civildienesta tiesai atkārtotai izskatīšanai. Tomēr šai tiesai būtu jākonstatē, ka tajā un Eiropas Savienības Vispārējā tiesā ir iesniegtas lietas ar to pašu priekšmetu, un saskaņā ar Tiesas statūtu I pielikuma 8. panta 3. punkta otro daļu tai būtu jānoraida sava kompetence, lai Eiropas Savienības Vispārējā tiesa varētu lemt par šīm lietām.
5. Šādos apstākļos, uzskatot, ka tai ir kompetence lemt par visām prasībām, Eiropas Savienības Vispārējā tiesa nolēma nosūtīt visu lietu pati sev kā pirmās instances tiesai.
6. No LESD 256. panta 2. punkta izriet, ka lēmumus, kurus pieņēmusi Eiropas Savienības Vispārējā tiesa par apelācijas sūdzību par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas lēmumiem, izņēmuma kārtā var pārskatīt Tiesa, ievērojot Eiropas Savienības Tiesas statūtos paredzētos nosacījumus un ierobežojumus, ja ir nopietni apdraudēta Savienības tiesību vienotība un konsekvence.
7. Pirmā ģenerāladvokāta 2014. gada 9. augusta pārskatīšanas ierosinājums ir pamatots ar Tiesas statūtu 62. pantu, atbilstoši kuram pirmais ģenerāladvokāts, ja viņš uzskata, ka ir nopietni apdraudēta Savienības tiesību vienotība vai konsekvence, var ierosināt Tiesai pārskatīt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas lēmumu.
8. Šajā ziņā no Tiesas Reglamenta 193. panta 4. punkta izriet, ka, saņēmusi šādu pārskatīšanas ierosinājumu, pārskatīšanas palāta izlemj, vai ir jāpārskata Eiropas Savienības Vispārējās tiesas nolēmums, un attiecīgā gadījumā lēmumā pārskatīt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas nolēmumu norāda vienīgi jautājumus, uz kuriem attiecas pārskatīšana.
9. Šajā gadījumā pārskatīšanas palāta uzskata, ka ir jāpārskata spriedums Missir Mamachi di Lusignano /Komisija (EU:T:2014:625).
10. Jautājumi, uz kuriem attieksies šī pārskatīšana, ir ietverti šī lēmuma rezolutīvās daļas 2) punktā.
Rezolutīvā daļa
Ar šādu pamatojumu Tiesa (pārskatīšanas palāta) nolemj:
1) ir jāpārskata Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (apelācijas padomes) spriedums Missir Mamachi di Lusignano /Komisija (T‑401/11 P, EU:T:2014:625);
2) pārskatīšana attiecas uz jautājumu, vai Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedums Missir Mamachi di Lusignano /Komisija (T‑401/11 P, EU:T:2014:625) apdraud Savienības tiesību vienotību vai konsekvenci tiktāl, ciktāl Vispārēja tiesa kā apelācijas tiesa ir atzinusi savu kompetenci lemt kā pirmās instances tiesai par prasību par Savienības ārpuslīgumisko atbildību,
– pamatojoties uz to, ka iestāde nav izpildījusi savu pienākumu nodrošināt savu ierēdņu aizsardzību,
– ja prasību iesniegusi trešā persona kā mirušā ierēdņa tiesību pārņēmēja, kā arī kā minētā ierēdņa ģimenes loceklis, un ja tā
– attiecas uz paša mirušā ierēdņa ciestā morālā kaitējuma, kā arī šo trešo personu ciesto materiālo zaudējumu un morālā kaitējuma atlīdzināšanu;
3) Eiropas Savienības Tiesas statūtu 23. pantā norādītās ieinteresētās personas un tiesvedības Eiropas Savienības Vispārējā tiesā dalībnieces tiek aicinātas iesniegt Eiropas Savienības Tiesā savus rakstveida apsvērumus par šo jautājumu viena mēneša no šī lēmuma parakstīšanas laikā.