62018TJ0074_RES
Mål T‑74/18
Visi/one GmbH
mot
Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet
Tribunalens dom (åttonde avdelningen) av den 13 juni 2019
”Gemenskapsformgivning – Ogiltighetsförfarande – Registrerad gemenskapsformgivning som föreställer en informationshållare för fordon – Äldre formgivning – Bevis på att den äldre formgivningen gjorts tillgänglig för allmänheten – Artikel 7 i förordning (EG) nr 6/2002 – Ogiltighetsgrund – Särprägel saknas – Kunnig användare – Formgivarens grad av frihet – Annat helhetsintryck föreligger inte – Artikel 6 och artikel 25.1 b i förordning nr 6/2002”
Gemenskapsformgivningar – Ogiltighetsgrunder – Särprägel saknas – Tillgängliggörande för allmänheten – Bevis på tillgängliggörande
(Rådets förordning nr 6/2002, artikel 7.1)
(se punkterna 21–24)
Gemenskapsformgivningar – Förfarandebestämmelser – Immaterialrättsmyndighetens beslut – Iakttagande av rätten till försvar – Omfattningen av principen
(Rådets förordning nr 6/2002, artikel 62 andra meningen)
(se punkt 49)
Gemenskapsformgivningar – Förfarandebestämmelser – Motivering av beslut – Artikel 62 första meningen i förordning nr 6/2002 – Samma innebörd som artikel 296 FEUF – Överklagandenämndens användning av en underförstådd motivering – Tillåtet – Villkor
(Artikel 296 FEUF; rådets förordning nr 6/2002, artikel 62 första meningen)
(se punkterna 57 och 58)
Gemenskapsformgivningar – Ogiltighetsgrunder – Särprägel saknas – Formgivning som inte ger en kunnig användare ett annat helhetsintryck än det som den äldre formgivningen ger – Bedömningskriterier
(Rådets förordning nr 6/2002, artiklarna 6.1 och 25.1 b)
(se punkt 66)
Gemenskapsformgivningar – Ogiltighetsgrunder – Särprägel saknas – Formgivning som inte ger en kunnig användare ett annat helhetsintryck än det som den äldre formgivningen ger – Kunnig användare – Begrepp
(Rådets förordning nr 6/2002, artiklarna 6.1 och 25.1 b)
(se punkterna 69, 70 och 72)
Gemenskapsformgivningar – Ogiltighetsgrunder – Särprägel saknas – Formgivning som inte ger en kunnig användare ett annat helhetsintryck än det som den äldre formgivningen ger – Bedömningskriterier – Formgivarens frihet
(Rådets förordning nr 6/2002, artiklarna 6.2 och 25.1 b)
(se punkterna 74–76 och 79)
Gemenskapsformgivningar – Ogiltighetsgrunder – Särprägel saknas – Formgivning som inte ger en kunnig användare ett annat helhetsintryck än det som den äldre formgivningen ger – Helhetsbedömning av samtliga beståndsdelar i den äldre formgivningen
(Rådets förordning nr 6/2002, artiklarna 6.1 och 25.1 b)
(se punkterna 83 och 84)
Gemenskapsformgivningar – Ogiltighetsgrunder – Särprägel saknas – Formgivning som inte ger en kunnig användare ett annat helhetsintryck än det som den äldre formgivningen ger – Återgivning av en informationshållare för fordon
(Rådets förordning nr 6/2002, artiklarna 6.1 och 25.1 b)
(se punkterna 88–93)
Domstolsförfarande – Rättegångskostnader – Förpliktande för den part som vunnit målet att bära en del av sina rättegångskostnader
(Tribunalens rättegångsregler, artiklarna 134.1 och 135.1)
(se punkterna 96 och 97)
Resumé
I domen Visi/one/EUIPO ‐ EasyFix (Informationshållare för fordon) (T‑74/18), meddelad den 13 juni 2019, ogillade tribunalen talan om ogiltigförklaring av det beslut genom vilket tredje överklagandenämnden vid Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO) hade förklarat att en formgivning avsedd att ingå i informationshållare för fordon var ogiltig på grund av att den saknade särprägel.
Tribunalen påpekade att det för att kunna fastställa att en äldre formgivning har gjorts tillgänglig för allmänheten krävs en bedömning i två steg. Först ska det undersökas om de uppgifter som anges i ansökan om ogiltighet visar dels att det föreligger sådana omständigheter som innebär att formgivningen ska anses ha gjorts tillgänglig för allmänheten, dels att detta har skett före datumet för ingivandet av ansökan om registrering av den omtvistade formgivningen eller datumet för den prioritet som åberopas för denna formgivning. Därefter ska det, för det fall innehavaren av den omtvistade formgivningen har gjort gällande motsatsen, bedömas huruvida dessa omständigheter rimligen kan ha blivit kända vid normal yrkesmässig verksamhet i specialiserade kretsar inom den berörda sektorn inom unionen. Om detta inte är fallet ska det påstådda tillgängliggörandet för allmänheten anses verkningslöst och inte beaktas.
I förevarande fall ansåg tribunalen att det visserligen kan beklagas att EUIPO:s administration översänt de båda kataloger som finns i bilaga B till ansökan om ogiltighetsförklaring till klaganden i en icke sammanhängande nummerordning som inte överensstämde med sidnumreringen i originalkatalogerna, men fann att en sådan omständighet inte kan äventyra lagligheten av det överklagade beslutet när det gäller bevisningen för de faktiska omständigheter som innebär att den informationshållare för fordon som återges i punkt 4 i det överklagade beslutet avseende denna bilaga B ska anses ha gjorts tillgänglig för allmänheten och som styrker att detta gjorts tidigare, särskilt bevisvärdet av dessa handlingar i syfte att fastställa att den äldre formgivningen har gjorts tillgänglig för allmänheten. Vidare har klaganden inte styrkt eller ens påstått att omständigheterna i målet rimligen kunde utgöra hinder för att dessa faktiska omständigheter kunde ha blivit kända vid normal yrkesmässig verksamhet i specialiserade kretsar inom den berörda sektorn inom unionen. Då det saknades indicier på motsatsen som skulle ha gjort det möjligt att anse att dessa kataloger inte hade spridits inom dessa specialiserade kretsar, gjorde överklagandenämnden inte någon felaktig bedömning när den fann att den äldre formgivningen hade gjorts tillgänglig för allmänheten.
När det gäller kunskapsnivån och uppmärksamhetsgraden hos den kunniga användaren, menade tribunalen att det i synnerhet följer av rättspraxis att denna referensperson, även om han eller hon har en viss nivå av kunskap beträffande de olika formgivningar som finns inom den berörda sektorn och har uppvisat en relativt hög grad av uppmärksamhet och särskild vaksamhet när vederbörande använder dem, dock inte är en sakkunnig eller fackman (med avseende på patenträtt) som kan uppfatta minsta skillnad på detaljnivå som skulle kunna föreligga mellan de motstående formgivningarna.
Tribunalen preciserade också att inverkan på särprägeln av formgivarens frihet vid utvecklingen av den omtvistade formgivningen varierar utifrån en regel om omvänd proportionalitet.