62018CJ0385_RES
Дело C‑385/18
Arriva Italia Srl и др.
срещу
Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
(Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato)
Решение на Съда (втори състав) от 19 декември 2019 година
„Преюдициално запитване — Държавни помощи — Понятие — Публично железопътно предприятие в затруднено положение — Мерки за помощ — Отпускане на финансова помощ — Цел — Продължаване на дейността на публичното железопътно предприятие — Отпускане на средства и участие в капитала на това публично предприятие — Прехвърляне в капитала на друго публично предприятие — Критерий за частния инвеститор — Задължение за предварително уведомяване за новите помощи“
Помощи, предоставяни от държавите — Понятие — Предоставяне на предимство чрез държавни ресурси, за което отговорност носи държавата — Разрешаване по законодателен път на бюджетен разход в полза на публично предприятие в затруднено положение — Включване — Липса на непосредствено и сигурно мобилизиране на държавни ресурси — Липса на последствия
(член 107, параграф 1 ДФЕС)
(вж. т. 33—41)
Помощи, предоставяни от държавите — Засягане на търговията между държавите членки — Нарушаване на конкуренцията — Критерии за преценка — Помощи, които могат да засегнат тази търговия и да нарушат конкуренцията — Понятие
(член 107, параграф 1 ДФЕС)
(вж. т. 42—45)
Помощи, предоставяни от държавите — Понятие — Преценка според критерия за частния инвеститор — Държава акционер в предприятие — Отпускане на парична сума на публично предприятие в затруднено положение, за да се осигури продължаването на дейността му — Държава, действаща като носител на публична власт — Разграничаване с оглед на прилагането на критерия за частния инвеститор — Критерии за преценка
(член 107, параграф 1 ДФЕС)
(вж. т. 46—51)
Помощи, предоставяни от държавите — Засягане на търговията между държавите членки — Нарушаване на конкуренцията — Критерии за преценка — Помощ, която позволява оставането на пазара на публично предприятие в затруднено положение — Помощ, която може да наруши условията на конкуренция — Публично предприятие, законен монопол, който не изключва всяка възможна конкуренция — Липса на последствия
(член 107, параграф 1 ДФЕС; точки 188 и 219 от Известие 2016/C 262/01 на Комисията)
(вж. т. 52—61)
Помощи, предоставяни от държавите — Понятие — Предоставяне на предимство на получателите — Прехвърляне на участието на държавата в капитала на публично предприятие в затруднено положение на друго публично предприятие без насрещна финансова престация — Определяне на бенефициера — Критерии
(член 107, параграф 1 ДФЕС)
(вж. т. 64)
Конкуренция — Прилагане на правилата на конкуренция — Равно третиране на публичните и частните предприятия — Режим на публичната собственост — Липса на последствия
(член 106, параграф 1 ДФЕС, член 107, параграф 1 ДФЕС и член 345 ДФЕС)
(вж. т. 66 и 67)
Помощи, предоставяни от държавите — Понятие — Преценка според критерия за частния инвеститор — Държава акционер в предприятие — Прехвърляне на участието на държавата в капитала на публично предприятие в затруднено положение на друго публично предприятие, без насрещна финансова престация — Прехвърляне срещу задължението за преодоляване на финансовия дисбаланс на предприятието в затруднено положение — Критерии за преценка
(член 107, параграф 1 ДФЕС)
(вж. т. 70—75)
Помощи, предоставяни от държавите — Помощ, отпусната в нарушение на процедурните правила по член 108, параграф 3 ДФЕС — Задължения на националните юрисдикции — Задължение да се направи всичко предвидено в националното право за такова нарушение — Задължение да се разпореди връщането на неправомерната помощ
(член 108, параграф 3 ДФЕС)
(вж. т. 81—89, т. 2 от диспозитива)
Резюме
Приетите от държава членка мерки, позволяващи на публично предприятие от сектора на железопътния транспорт в затруднено положение да остане на пазара, трябва да са съобразени с нормите от правото на Съюза относно държавните помощи
В решение, постановено на 19 декември 2019 г. в отговор на преюдициално запитване, Arriva Italia и др. (C‑385/18), Съдът прави уточнения относно приложението на нормите от правото на Съюза относно държавните помощи по отношение на мерките, приети от държавата и приложени в отговор на изпитваните от публично предприятие от сектора на железопътния транспорт финансови затруднения.
Предмет на делото, висящо пред Consiglio di Stato (Държавен съвет, Италия), са две мерки, приети от италианската държава през 2015/2016 г. в отговор на финансовите затруднения на публичен оператор на местна железопътна инфраструктура, който предоставя и услуги за превоз на пътници. Тези мерки се състоят, от една страна, в разрешаване на подпомагане от бюджета със сумата от 70 милиона евро, предназначена за покриване на финансовите нужди на този оператор (по-нататък наричана „финансовата мярка“), и от друга страна, в прехвърлянето на капитала на оператора в затруднено положение, преди това изключителна собственост на държавата, на групата от публични предприятия, експлоатиращи националната железопътна инфраструктура и предоставящи услуги за превоз на пътници, без насрещна финансова престация, без създаване на конкурентни условия, но срещу задължението на тази група от публични предприятия да преодолее финансовия дисбаланс на въпросния оператор (по-нататък наричана „мярката за прехвърляне на капитала на дружеството“).
От Consiglio di Stato се иска да се произнесе по обосноваността на съдебно решение, с което е отхвърлена подадената от различни железопътни оператори жалба срещу министерски декрет, предвиждащ мярката за прехвърляне на дружествения капитал. Жалбоподателите твърдят, че декретът противоречи на закона, тъй като Комисията не е била предварително уведомена за двете мерки като за държавни помощи.
Запитан от Consiglio di Stato относно прилагането на критериите за квалифициране на национални мерки като държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, Съдът припомня относно финансовата мярка, че трябва да се приеме, че има използване на ресурси на държавата, след като на бенефициера на мярката е било предоставено право да се ползва от съответната сума, без да е необходимо реалното прехвърляне на средствата. Според Съда запитващата юрисдикция следва все пак да направи съответните проверки. Съдът отбелязва, че селективността на така предоставеното предимство може да се изключи само при доказване, че италианската държава е действала в качеството си на акционер на оператора в затруднено положение, като е взела предвид рентабилността на финансовата мярка. Накрая Съдът постановява, че оставането на дружеството бенефициер на пазара, станало възможно благодарение на приемането на финансовата мярка, е достатъчно, за да се установи наличието на опасност от нарушаване на конкуренцията, въпреки че осъществяваните от дружеството бенефициер дейности в миналото не са били поставени в условия на конкуренция.
На второ място, що се отнася до квалификацията на мярката за прехвърляне на дружествения капитал, която трябва да се възприеме, Съдът отбелязва, че в зависимост от точните ѝ характеристики не може да се изключи възможността такава мярка да бъде от полза на публичното предприятие — приобретател на дяловото участие, или на оператора в затруднено положение, или и на двете дружества. Съдът уточнява, че зачитането на режимите на собственост, предписано от член 345 ДФЕС, не освобождава режимите на публична собственост, а поради това и измененията като тези, резултат от разглежданата мярка, от спазването на правилата относно държавните помощи. Що се отнася до въпроса дали прехвърлянето на дружествения капитал представлява селективно предимство, Съдът отбелязва, че италианската държава не е направила оценка на рентабилността, преди да го осъществи. Така от преписката, която му е представена, не се установявало, че при прилагането на критерия за частния инвеститор публичното предприятие бенефициер би могло да получи същото предимство като предоставеното с ресурси на държавата при условия, отговарящи на нормалните пазарни условия, което запитващата юрисдикция трябва все пак да провери.
Накрая Съдът разглежда последиците, с които трябва да се свърже квалифицирането като държавна помощ, което е предмет на втория въпрос на Consiglio di Stato. Във връзка с това Съдът припомня, че ако разглежданите мерки трябва да се квалифицират като държавна помощ, запитващата юрисдикция трябва да приложи всичко предвидено в националното право за липсата на предварително уведомяване на Комисията за тези мерки в нарушение на член 108, параграф 3 ДФЕС и в резултат на това за тяхната незаконосъобразност.