РЕШЕНИЕ НА СЪДА НА ПУБЛИЧНАТА СЛУЖБА
НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
(първи състав)
21 юли 2016 година
Дело F‑1/16
WQ
срещу
Европейски парламент
„Публична служба — Длъжностни лица — Процедура по сертифициране — 2014 г. — Невключване на жалбоподателя в списъка на длъжностните лица, избрани да участват в обучителната програма — Член 45а от Правилника“
Предмет:      Жалба на основание член 270 ДФЕС, приложим към Договора за ЕОАЕ по силата на член 106а от последния, с която WQ Ramahatra иска отмяната на решението от 27 март 2015 г. на органа по назначаването на Европейския парламент да не включи неговото име в списъка на длъжностните лица, избрани да участват в обучителната програма на процедурата по сертифициране за 2014 г.
Решение:      Отхвърля жалбата. WQ понася направените от него съдебни разноски и се осъжда да понесе съдебните разноски на Европейския парламент.
Резюме
1.      Длъжностни лица — Процедура по сертифициране — Съпоставяне на заслугите — Право на преценка на администрацията — Съдебен контрол — Граници
(член 45а от Правилника за длъжностните лица)
2.      Длъжностни лица — Процедура по сертифициране — Предварителен подбор на кандидатите — Критерии — Право на преценка на институциите — Вземане предвид на курс от най-малко една година, санкциониран с призната от държава членка диплома — Липса на дискриминация
(член 45а от Правилника за длъжностните лица)
1.      Като се има предвид широкото право на преценка на администрацията, когато оценява и сравнява заслугите на кандидатите в рамките на всяка процедура за подбор, и по-конкретно на процедурата по сертифициране, предвидена в член 45а от Правилника, контролът на Съда на публичната служба в тази област се свежда до въпроса дали с оглед на данните, на които е основала преценката си, администрацията е действала в разумни граници и не е упражнила своето правомощие по явно неправилен начин или за цели, различни от тези, във връзка с които това правомощие ѝ е предоставено. Следователно Съдът на публичната служба не може да замени със своя преценката на администрацията за заслугите и квалификациите на кандидатите, когато от материалите по преписката по никакъв начин не личи, че преценявайки тези заслуги и квалификации, администрацията е допуснала явна грешка.
Освен това, разполагащият с широка свобода на преценка орган по назначаването трябва същевременно да спазва текста на поканата за представяне на кандидатури, така както той е публикуван.
(вж. т. 22 и 23)
Позоваване на:
Съд — решение от 4 февруари 1987 г., Bouteiller/Комисия, 324/85, EU:C:1987:59, т. 6
Съд на публичната служба — решения от 11 юли 2006 г., Tas/Комисия, F‑12/05, EU:F:2006:68, т. 43, от 6 май 2009 г., Campos Valls/Съвет, F‑39/07, EU:F:2009:45, т. 43, от 25 февруари 2010 г., Pleijte/Комисия, F‑91/08, EU:F:2010:13, т. 61 и от 2 декември 2014 г., Migliore/Комисия, F‑110/13, EU:F:2014:257, т. 90
2.      Нарушение на принципа на равно третиране, приложим към правото на публичната служба на Съюза, е налице, когато две категории лица, чието фактическо и правно положение не се различават съществено, се третират различно и когато такова различно третиране не е обективно обосновано.
В това отношение различно третиране, основано на обективен и разумен критерий, пропорционално на преследваната с посоченото различно третиране цел, не представлява нарушение на принципа на равно третиране.
В този случай с оглед на факта, че заинтересованото лице не е преминало курс на обучение от най-малко една година в университетско заведение или професионална организация, санкциониран с призната от държава членка диплома, и поради това не е получило точка за този критерий в таблицата за оценяване на заявленията, съдържаща се в поканата за подаване на заявления в процедура по сертифициране, то се намира във фактически различно положение от това на кандидат, който може да докаже, че е преминал подобен курс. При това положение органът по назначаването не е нарушил принципа на равно третиране.
(вж. т. 26—28)
Позоваване на:
Съд — решение от 22 декември 2008 г., Centeno Mediavilla и др./Комисия, C‑443/07 P, EU:C:2008:767, т. 76
Първоинстанционен съд — решение от 16 март 2004 г., Afari/ЕЦБ, T‑11/03, EU:T:2004:77, т. 65
Съд на публичната служба — решения от 23 януари 2007 г., Chassagne/Комисия, F‑43/05, EU:F:2007:14, т. 91 и от 25 февруари 2010 г., Pleijte/Комисия, F‑91/08, EU:F:2010:13, т. 36