Жалба, подадена на 20 март 2019 г. — Kalai/Съвет
(Дело T-178/19)
Език на производството: френски
Страни
Жалбоподател: Nader Kalai (Халифакс, Канада) (представител: G. Karouni, адвокат)
Ответник: Съвет на Европейския съюз
Искания
Жалбоподателят моли Общия съд:
да отмени следните актове, доколкото го засягат:
Решение за изпълнение (ОВППС) 2019/87 на Съвета от 21 януари 2019 година за прилагане на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия;
Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/85 на Съвета от 21 януари 2019 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия;
да осъди Съвета да заплати сумата от 2 000 000,00 EUR като обезщетение за всички претърпени вреди;
да осъди Съвета да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, които жалбоподателят е направил и които той си запазва правото да докаже в хода на производството по силата на член 134 от Процедурния правилник на Общия съд, съгласно който загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски.
Основания и основни доводи
Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата си.
Първо основание: изведено от нарушение на правото на защита и на справедлив съдебен процес. В това отношение жалбоподателят поддържа, основавайки се на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) и на членове 6 и 13 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи, както и на практиката на Съда, че е трябвало да бъде изслушан, преди Съветът да приеме ограничителните мерки спрямо него и че като последица от това неговото право на защита не е било спазено.
Второ основание: изведено от нарушение на задължението за мотивиране, произтичащо от член 296, втора алинея ДФЕС. Жалбоподателят упреква Съвета, че се е задоволил с неясни и общи съображения, без да посочи точно и конкретно причините, поради които счита, упражнявайки своето право на преценка, че на жалбоподателя трябва да се наложат въпросните ограничителни мерки. Така не са посочени никакви конкретни и обективни деяния, в които жалбоподателят би могъл да се упрекне и които биха могли да обосноват разглежданите мерки.
Трето основание: изведено от явна грешка в преценката, доколкото в мотивите си в подкрепа на ограничителната мярка Съветът е приел данни, които явно не са подкрепени на фактическа основа. При това положение изтъкнатите данни били напълно несериозни.
Четвърто основание: изведено от нарушение на принципа на пропорционалност при накърняването на основните права. Жалбоподателят счита всъщност, че спорната мярка би трябвало да се отмени, доколкото тя не е пропорционална с оглед на изтъкнатата цел, и представлява несъразмерна намеса в свободата на стопанска инициатива и в правото на собственост, прогласени съответно в членове 16 и 17 от Хартата. Несъразмерността произтича от това, че мерките визират всяка влиятелна икономическа дейност без друг критерий.
Пето основание: изведено от нарушение на правото на собственост. Жалбоподателят поддържа, основавайки се на членове 17 и 52 от Хартата, че мярка за замразяване на средства безспорно съдържа ограничение на използването на правото на собственост и че в случая замразяването на средства, произтичащи от дейностите на жалбоподателя, неминуемо води до несъразмерно накърняване на правото спрямо преследваната от Съвета цел.
____________