62013CO0665
ORDONANȚA CURȚII (Camera a șasea)
21 octombrie 2014 (
*1
)
„Trimitere preliminară — Articolul 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură — Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene — Principiile egalității și nediscriminării — Reglementare națională care stabilește reduceri salariale pentru anumiți lucrători din sectorul public — Lipsa punerii în aplicare a dreptului Uniunii — Necompetență vădită a Curții”
În cauza C‑665/13,
având ca obiect o cerere de decizie preliminară formulată în temeiul articolului 267 TFUE de Tribunal do Trabalho de Lisboa (Portugalia), prin decizia din 28 octombrie 2013, primită de Curte la 16 decembrie 2013, în procedura
Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins
împotriva
Via Directa – Companhia de Seguros SA,
CURTEA (Camera a șasea),
compusă din domnul A. Borg Barthet, îndeplinind funcția de președinte al Camerei a șasea, domnul E. Levits (raportor) și doamna M. Berger, judecători,
avocat general: domnul N. Jääskinen,
grefier: domnul A. Calot Escobar,
având în vedere decizia de pronunțare prin ordonanță motivată, luată după ascultarea avocatului general, conform articolului 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții,
dă prezenta
Ordonanță
1
Cererea de decizie preliminară privește interpretarea articolelor 20 și 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”).
2
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins, pe de o parte, și Via Directa – Companhia de Seguros SA (denumită în continuare „Via Directa”), pe de altă parte, cu privire la suspendarea plății primelor de vacanță și de Crăciun și a oricăror alte beneficii corespunzătoare lunilor a treisprezecea și/sau a paisprezecea, pentru anul 2012.
Cadrul juridic
3
În Portugalia, Legea nr. 64‑B/2011 din 30 decembrie 2011 de aprobare a bugetului de stat pentru anul 2012 (Diário da República, seria 1, nr. 250 din 30 decembrie 2011, denumită în continuare „Legea privind bugetul de stat pentru anul 2012”) prevede la articolul 20 că reducerile salariale pentru lucrătorii din sectorul public care rezultă din Legea nr. 55‑A/2010 din 31 decembrie 2010 de aprobare a bugetului de stat pentru anul 2011 (Diário da República, seria 1, nr. 253 din 31 decembrie 2010, denumită în continuare „Legea privind bugetul de stat pentru anul 2011”) rămân în vigoare în cursul anului 2012.
4
Articolul 21 alineatul (1) din Legea privind bugetul de stat pentru anul 2012, intitulat „Suspendarea plății primelor de vacanță și de Crăciun și a celor asimilate acestora”, prevede:
„Drept măsură excepțională de stabilitate bugetară, în perioada în care este în vigoare Programul de asistență economică și financiară (PAEF), se suspendă plata primelor de vacanță și de Crăciun și a oricărei sume corespunzătoare lunilor a treisprezecea și/sau a paisprezecea către persoanele menționate la articolul 19 alineatul 9 din [Legea privind bugetul de stat pentru anul 2011], modificată prin Legea nr. 48/2011 din 26 august 2011 și prin Legea nr. 60‑A/2011 din 30 noiembrie 2011, al căror salariu de bază lunar depășește 1100 de euro.”
Litigiul principal și întrebările preliminare
5
Via Directa, companie de asigurări portugheză, este o societate pe acțiuni cu capital exclusiv public. Aceasta este semnatară a unei convenții colective aplicabile părților din litigiul principal.
6
În luna ianuarie 2012, Via Directa a decis să aplice în cazul salariaților săi articolul 21 alineatul (1) din Legea privind bugetul de stat pentru anul 2012, eliminând astfel plata primelor prevăzute de această convenție colectivă.
7
Legea privind bugetul de stat pentru anul 2012 a completat dispozițiile Legii privind bugetul de stat pentru anul 2011, care prevedea de asemenea reducerea cheltuielilor publice.
8
Sesizat cu alte două litigii având ca obiect articolul 19 din Legea privind bugetul de stat pentru anul 2011 și, respectiv, articolul 21 din Legea privind bugetul de stat pentru anul 2012 și întrucât a avut îndoieli serioase cu privire la conformitatea acestor articole cu dreptul Uniunii, Tribunal do Trabalho do Porto a formulat două cereri de decizie preliminară, primite de Curte la 8 martie 2012 și la 29 mai 2012, în care s‑au dat Ordonanța Sindicato dos Bancários do Norte și alții (C‑128/12, EU:C:2013:149) și, respectiv, Ordonanța Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins (C‑264/12, EU:C:2014:2036).
9
Fără a aștepta pronunțarea Curții în cauza C‑264/12, instanța de trimitere a adresat prezenta trimitere preliminară, care ridică probleme similare celor abordate în cauzele C‑128/12 și C‑264/12.
10
Întrucât a apreciat că, pentru soluționarea litigiului cu care este sesizat, îi este necesară o decizie a Curții cu privire la interpretarea articolelor 20 și 21 din cartă, Tribunal do Trabalho de Lisboa a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1)
Principiul egalității de tratament, din care rezultă interzicerea oricărei forme de discriminare, trebuie interpretat în sensul că se aplică lucrătorilor din sectorul public?
2)
Impunerea unilaterală de către stat a suspendării plății indemnizațiilor speciale menționate mai sus, care se aplică doar unei categorii specifice de lucrători – celor din sectorul public – constituie o discriminare bazată pe natura juridică a postului?”
Cu privire la competența Curții
11
În temeiul articolului 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, atunci când este în mod vădit necompetentă să judece o cauză, Curtea poate oricând, după ascultarea avocatului general, să se pronunțe prin ordonanță motivată.
12
În cadrul unei trimiteri preliminare în temeiul articolului 267 TFUE, Curtea poate interpreta dreptul Uniunii numai în limitele competențelor atribuite Uniunii Europene (Ordonanța Corpul Național al Polițiștilor, C‑434/11, EU:C:2011:830, punctul 13, Ordonanța Sindicato dos Bancários do Norte și alții, EU:C:2013:149, punctul 9, precum și Ordonanța Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins, EU:C:2014:2036, punctul 18).
13
În această privință, trebuie amintit că, în Ordonanța Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins (EU:C:2014:2036), Curtea a constatat că este vădit necompetentă să răspundă la întrebările adresate de Tribunal do Trabalho do Porto, care erau similare cu cele adresate Curții în prezenta cauză. Astfel, la fel ca prezenta cerere de decizie preliminară, decizia de trimitere din cauza în care s‑a dat această ordonanță nu conținea niciun element concret care să permită să se considere că Legea privind bugetul de stat pentru anul 2012 urmărește să pună în aplicare dreptul Uniunii.
14
În acest context, trebuie amintit de asemenea că, în cauza în care s‑a dat Ordonanța Sindicato dos Bancários do Norte și alții (EU:C:2013:149), Tribunal do Trabalho do Porto a adresat întrebări preliminare în legătură cu Legea privind bugetul de stat pentru anul 2011 similare cu cele adresate în cauza în care s‑a dat Ordonanța Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins (EU:C:2014:2036) cu privire la Legea privind bugetul de stat pentru anul 2012. În prima dintre aceste ordonanțe, Curtea constatase deja că este vădit necompetentă să răspundă la întrebările astfel adresate, având în vedere împrejurarea că decizia de trimitere nu conținea niciun element concret care să permită să se considere că legea respectivă urmărește să pună în aplicare dreptul Uniunii.
15
Rezultă din ceea ce precedă că, precum în cele două cauze în care s‑au dat ordonanțele menționate, competența Curții de a răspunde la prezenta cerere de decizie preliminară, a cărei soluționare, pe de altă parte, a fost suspendată până când Curtea se va fi pronunțat în cauza în care s‑a dat Ordonanța Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins (EU:C:2014:2036), nu poate fi stabilită.
16
În aceste condiții, este necesar să se constate, în temeiul articolului 53 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții, că aceasta este vădit necompetentă să soluționeze prezenta cerere de decizie preliminară formulată de Tribunal do Trabalho de Lisboa.
Cu privire la cheltuielile de judecată
17
Întrucât, în privința părților din litigiul principal, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.
Pentru aceste motive, Curtea (Camera a șasea) declară:
Curtea de Justiție a Uniunii Europene este vădit necompetentă să soluționeze cererea de decizie preliminară formulată de Tribunal do Trabalho de Lisboa (Portugalia) prin decizia din 28 octombrie 2013 (cauza C‑665/13).
Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: portugheza.