62022TJ0245_RES
Cauza T-245/22
PGTEX Morocco
împotriva
Comisiei Europene
Hotărârea Tribunalului (Camera a zecea extinsă) din 4 decembrie 2024
„Dumping – Extinderea taxei antidumping definitive instituite asupra importurilor de anumite materiale țesute sau cusute din fibre de sticlă originare din China la importurile acestor produse expediate din Maroc – Examinare anticircumvenție – Circumvenție – Acordul euromediteraneean de asociere CE-Maroc – Articolul 22 litera (a) din Regulamentul (UE) 2016/1036 – Abuz de putere – Condiții pentru stabilirea circumvenției – Articolul 13 din Regulamentul 2016/1036 – Modificare care decurge din practici, operațiuni sau prelucrări pentru care nu există o motivație suficientă sau o justificare economică alta decât impunerea taxei – Operațiuni de asamblare – Operațiuni de încheiere – Noțiunea de «valoare adăugată» – Produs similar importat sau piese ale acestui produs care continuă să beneficieze de subvenție – Eroare de drept – Eroare vădită de apreciere – Principiul nediscriminării – Egalitate de tratament – Principiul bunei administrări – Articolul 18 alineatele (1) și (3) din Regulamentul 2016/1036 – Utilizare a datelor disponibile”
Politica comercială comună – Protecție împotriva practicilor de dumping – Circumvenție – Extinderea taxei antidumping – Taxă antidumping definitivă aplicată importurilor expediate dintr-o țară care a încheiat un acord de asociere cu Uniunea – Admisibilitate – Condiții
[Regulamentul 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului, considerentul (20) și art. 13; Regulamentul 2022/302 al Comisiei]
(a se vedea punctele 40-43 și 45-53)
Politica comercială comună – Protecție împotriva practicilor de dumping – Circumvenție – Noțiune – Modificare a configurației schimburilor comerciale dintre țările terțe și Uniune – Modificare ce decurge din practici, operațiuni sau prelucrări care nu sunt suficient motivate sau justificate din punct de vedere economic – Înființarea unei unități de producție a unui produs similar celor vizate de taxele antidumping în altă țară decât țara de origine a produsului menționat – Coincidență temporală între deschiderea examinării antidumping care a condus la instituirea taxelor și înființarea unității de producție menționate – Prezumția intenției de a eluda aplicarea taxelor antidumping în vigoare – Sarcina probei
[Regulamentul 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 13 alin. (1); Regulamentul 2022/302 al Comisiei, considerentul (67)]
(a se vedea punctele 78-89)
Politica comercială comună – Protecție împotriva practicilor de dumping – Circumvenție – Operațiune de asamblare – Noțiune – Operațiune de încheiere – Includere
[Regulamentul 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 13 alin. (1) al treilea și al patrulea paragraf lit. (d) și alin. (2) lit. (b); Regulamentul 2022/302 al Comisiei, considerentele (73), (74) și (76)]
(a se vedea punctele 109-117)
Politica comercială comună – Protecție împotriva practicilor de dumping – Circumvenție – Operațiune de asamblare – Noțiune – Criterii de apreciere
[Regulamentul 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 13 alin. (1) al treilea paragraf și alin. (2); Regulamentul 2022/302 al Comisiei, considerentele (73), (74) și (76)]
(a se vedea punctele 120 și 121)
Politica comercială comună – Protecție împotriva practicilor de dumping – Circumvenție – Operațiune de asamblare – Piese care constituie 60 % sau mai mult din valoarea totală a pieselor produsului asamblat originare din țara care face obiectul măsurilor – Excepție – Valoare adăugată a pieselor încorporate mai mare de 25 % din costul de fabricație – Noțiunea de valoare adăugată – Conținut – Calcul – Costuri de fabricație – Ajustare – Criterii – Luare în considerare a ratei de utilizare a capacității de producție efective
[Regulamentul 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 2 alin. (5) și art. 13 alin. (2) lit. (b); Regulamentul 2022/302 al Comisiei, considerentele (77)-(80), (82), (83), (88), (90) și (91)]
(a se vedea punctele 150-172)
Politica comercială comună – Protecție împotriva practicilor de dumping – Circumvenție – Operațiune de asamblare – Determinarea valorii adăugate a pieselor încorporate – Ajustarea costurilor de fabricație – Admisibilitate – Inexistența unor ajustări ale costurilor de producție la determinarea marjei de prejudiciu în examinarea antidumping – Încălcarea principiului egalității de tratament – Inexistență
[Regulamentul 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 2 alin. (5) și art. 13 alin. (2) lit. (b); Regulamentul 2022/302 al Comisiei, considerentele (77)-(80), (82), (83), (88), (90) și (91)]
(a se vedea punctul 179)
Politica comercială comună – Protecție împotriva practicilor de dumping – Circumvenție – Derularea anchetei – Utilizarea datelor disponibile în cazul refuzului de a coopera al întreprinderii – Condiții – Refuzul accesului la informațiile necesare
[Regulamentul 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 13 alin. (3) și art. 18 alin. (1), (4) și (5); Regulamentul 2022/302 al Comisiei, considerentele (36), (37) și (39)-(41)]
(a se vedea punctele 198-208 și 210)
Rezumat
Sesizat de o societate marocană care aparține grupului chinez PGTEX, Tribunalul respinge acțiunea în anulare împotriva Regulamentului de punere în aplicare 2022/302 (
1
) de extindere a taxei antidumping definitive asupra importurilor de anumite materiale țesute și/sau cusute din fibre de sticlă (denumite în continuare „MFS”) originare din Republica Populară Chineză la importurile de MFS expediate din Maroc. Cu această ocazie, Tribunalul face precizări cu privire la posibilitatea Comisiei Europene de a aplica taxele antidumping instituite împotriva Republicii Populare Chineze importurilor de produse similare care provin din altă țară terță cu care Uniunea Europeană a semnat un acord de asociere, atunci când are loc o circumvenție a măsurilor în vigoare.
În 2020, în urma examinării antidumping efectuate de serviciile sale, Comisia a adoptat Regulamentul de punere în aplicare 2020/492 (
2
) de instituire a unor taxe antidumping definitive la importurile de anumite MFS originare din Republica Populară Chineză și din Egipt.
În 2021, în urma unei cereri depuse de Tech-Fab Europe eV, o asociație de producători de MFS din Uniune, Comisia a deschis o examinare privind o eventuală circumvenție a acestor măsuri antidumping prin importuri ale aceluiași produs expediat din Maroc, indiferent dacă ele au fost sau nu declarate ca fiind originare din această țară. În urma examinării, Comisia a adoptat regulamentul de punere în aplicare atacat.
Prin acțiunea formulată, reclamanta, PGTEX Morocco, o societate marocană care produce și exportă MFS în Uniune, solicită anularea regulamentului de punere în aplicare atacat, în măsura în care o privește. Ea invocă printre altele o încălcare a acordului de asociere semnat între Uniunea Europeană și Regatul Maroc (
3
). Reclamanta contestă de asemenea concluziile referitoare la lipsa unei justificări economice pentru înființarea unității de producție a reclamantei în Maroc, alta decât instituirea taxelor antidumping, precum și calificarea drept „operațiune de asamblare” a procesului de fabricație pus în aplicare de reclamantă în Maroc.
Aprecierea Tribunalului
Cu privire la acordul de asociere și cu privire la posibilitatea de a aplica normele anticircumvenție prevăzute de articolul 13 din Regulamentul 2016/1036 (
4
)
În primul rând, Tribunalul analizează dacă Comisia a putut recurge la normele anticircumvenție prevăzute la articolul 13 din Regulamentul antidumping de bază pentru a aplica taxele antidumping instituite asupra importurilor de MFS din China importurilor de produse similare din Maroc, făcând abstracție de faptul că Uniunea a semnat un acord de asociere cu acesta din urmă.
În această privință, Tribunalul arată că acordul de asociere și articolul 13 din Regulamentul antidumping de bază sunt două instrumente de politică comercială ale Uniunii care răspund unor scopuri și logici diferite. Astfel, primul este un instrument de cooperare care urmărește promovarea liberei circulații a mărfurilor provenite din Maroc în Uniune, eliminând printre altele taxele vamale și taxele cu efect echivalent. Al doilea este un instrument de apărare comercială prin care se urmărește sancționarea practicilor comerciale neloiale susceptibile să afecteze eficacitatea măsurilor antidumping deja în vigoare în privința unor țări terțe, permițând instituțiilor, în anumite condiții, să aplice aceste măsuri antidumping importurilor de produse similare care provin printre altele din altă țară, pentru a evita circumvenția măsurilor antidumping.
În speță, apreciind că grupul PGTEX a utilizat teritoriul Marocului pentru circumvenția taxei antidumping instituite asupra importurilor de MFS din China, Comisia a aplicat, prin regulamentul de punere în aplicare atacat, taxa antidumping asupra MFS expediate din Maroc. Pe de altă parte, taxa astfel aplicată, având ca unic obiect asigurarea eficacității taxei antidumping impuse Republicii Populare Chineze, nu poate fi distinsă de aceasta din urmă, față de care este accesorie. Astfel, prin regulamentul de punere în aplicare atacat, Comisia vizează întreprinderile chineze ale grupului PGTEX, pentru a le împiedica să se prevaleze de teritoriul Marocului în scopul de a se sustrage taxei antidumping instituite asupra importurilor de MFS din China.
În această privință, Tribunalul observă că acordul de asociere semnat între Maroc și Uniunea Europeană nu o împiedică pe aceasta din urmă să recurgă la măsuri anticircumvenție pentru a contracara comportamente precum cele descrise mai sus, în măsura în care sunt îndeplinite toate condițiile de aplicare a articolului 13 din Regulamentul antidumping de bază. O interpretare diferită ar fi susceptibilă să priveze Uniunea de un instrument de apărare comercială care are un caracter crucial pentru a asigura o protecție eficientă a industriei Uniunii și să transforme Marocul într-o „zonă liberă” în care operatorii comerciali ar putea pune în aplicare toate tipurile de operațiuni de circumvenție a măsurilor antidumping, ceea ce ar fi contrar angajamentelor reciproce asumate de Regatul Maroc și de Uniune în cadrul acestui acord.
Prin urmare, potrivit Tribunalului, Comisia nu a săvârșit o eroare atunci când a recurs la normele anticircumvenție prevăzute la articolul 13 din Regulamentul antidumping de bază.
Cu privire la aprecierea condițiilor de aplicare a articolului 13 din Regulamentul antidumping de bază în speță
În al doilea rând, Tribunalul amintește, pe de o parte, că printre condițiile necesare pentru a determina existența unei circumvenții, articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul antidumping de bază impune, primo, o modificare a configurației schimburilor comerciale dintre o țară terță și Uniune sau dintre societăți din țara care face obiectul măsurilor și Uniune și, secundo, ca această modificare să rezulte din practici, operațiuni sau prelucrări pentru care nu există altă motivație suficientă sau justificare economică decât instituirea taxei (
5
). Pe de altă parte, potrivit celui de al patrulea paragraf al aceleiași dispoziții, operațiunile de asamblare în Uniune sau într-o țară terță se numără printre practicile, operațiunile sau prelucrările care pot constitui o circumvenție.
În speță, după ce a constatat că creșterea exporturilor de MFS din Maroc către Uniune constituie o modificare a configurației schimburilor comerciale dintre acestea din urmă, Comisia a analizat a doua condiție necesară pentru a stabili existența unei circumvenții în ceea ce privește înființarea unității de producție a reclamantei în Maroc.
În această privință, Tribunalul arată, primo, că Comisia nu a săvârșit o eroare atunci când a concluzionat că nu a existat o motivație suficientă sau o justificare economică pentru înființarea unei unități de producție de MFS în Maroc, alta decât intenția de a eluda măsurile antidumping în vigoare.
Astfel, decizia de a înființa această unitate de producție a fost luată în martie 2019, imediat după deschiderea examinării antidumping care a condus la instituirea taxelor antidumping asupra importurilor de MFS din China, și ea a fost finalizată în octombrie 2019, la șapte luni de la deschiderea acestei examinări.
Or, existența unei astfel de coincidențe temporale între deschiderea examinării antidumping și înființarea unității de producție a reclamantei în Maroc este de natură, potrivit jurisprudenței, să justifice prezumția potrivit căreia stabilirea unei fabrici de producție în țara din care sunt exportate mărfurile are drept scop evitarea aplicării unor măsuri de politică comercială.
În prezența unei astfel de coincidențe temporale, revine operatorului economic în cauză sarcina de a face dovada unui motiv rezonabil, altul decât eludarea consecințelor care decurg din măsurile în cauză, care să justifice înființarea unei unități de producție în țara din care sunt exportate mărfurile. Astfel, revenea reclamantei sarcina de a face dovada că înființarea unității sale de producție în Maroc era motivată și justificată din punct de vedere economic de alte motive decât cele de eludare a măsurilor antidumping în discuție, ceea ce ea nu a făcut în speță.
Pe de altă parte, reclamanta invocă în mod eronat o neîndeplinire de către Comisie a obligației sale de a examina cu atenție și cu imparțialitate toate elementele relevante ale cauzei, întrucât Comisia a efectuat o analiză corectă a elementelor de probă prezentate de reclamantă și a concluzionat în mod întemeiat că acestea nu au reușit să îi repună în discuție concluzia.
Secundo, Comisia nu a săvârșit o eroare și nici nu a încălcat articolul 13 din Regulamentul antidumping de bază atunci când a concluzionat că procesul de fabricație a MFS desfășurat în Maroc este o operațiune de încheiere, care se încadrează în conceptul de „operațiune de asamblare” în sensul acestei dispoziții.
În speță, Tribunalul efectuează o analiză textuală, contextuală și teleologică a dispoziției în cauză, pentru a determina dacă noțiunea de „operațiune de asamblare” trebuie să facă obiectul, astfel cum preconizează Comisia, al unei interpretări largi susceptibile să includă operațiunile de încheiere sau, astfel cum sugerează reclamanta, al unei interpretări restrictive potrivit căreia aceste din urmă operațiuni nu intră în noțiunea de „operațiune de asamblare”.
În această privință, el arată că Regulamentul antidumping de bază nu oferă o definiție a noțiunii de „operațiune de asamblare” și nici a celei de „operațiune de încheiere”. Acesta nu precizează nici dacă aceste din urmă operațiuni sunt incluse în noțiunea de „operațiune de asamblare”.
În ceea ce privește contextul, operațiunile de încheiere nu figurează printre practicile, operațiunile sau prelucrările susceptibile să constituie o circumvenție în sensul articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul antidumping de bază. Totuși, alineatul (2) litera (b) al acestei dispoziții (
6
), care precizează condițiile potrivit cărora se consideră că o operațiune de asamblare constituie o circumvenție a măsurilor în vigoare, face referire la „încheiere”. Or, o astfel de referire sugerează că operațiunile de încheiere pot fi interpretate ca fiind o variantă a operațiunilor de asamblare.
O astfel de interpretare este, pe de o parte, conformă cu obiectivul care stă la baza reglementării Uniunii în materie de circumvenție, și anume acela de a asigura eficacitatea măsurilor antidumping adoptate de Uniune și de a evita circumvenția acestora, și, pe de altă parte, confirmată de împrejurarea potrivit căreia legiuitorul a acordat o marjă largă de manevră instituțiilor Uniunii în ceea ce privește definiția operațiunilor de circumvenție.
În sfârșit, împrejurările evocate de reclamantă, precum complexitatea procesului de fabricație a MFS, nu au incidență asupra calificării procesului de fabricație a MFS în Maroc drept operațiune de asamblare sau de încheiere. Astfel, pentru ca o operațiune de asamblare să poată constitui o circumvenție, articolul 13 alineatul (2) din Regulamentul antidumping de bază se referă la proporția pieselor utilizate care provin din țara ce face obiectul măsurilor și la valoarea adăugată acestor piese prin operațiunea în discuție.
Tertio, în ceea ce privește determinarea valorii adăugate a operațiunilor de asamblare, în sensul articolului 13 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul antidumping de bază, Comisia nu a săvârșit o eroare vădită de apreciere și nici nu a încălcat această dispoziție prin ajustarea cheltuielilor de amortizare astfel cum au fost calculate de reclamantă ținând seama de rata de utilizare a capacității efective în perioada de raportare și înlăturând celelalte trei metode de calcul al valorii adăugate propuse de reclamantă.
În această privință, Tribunalul arată că reiese atât din contextul, cât și din obiectivul articolului 13 din Regulamentul antidumping de bază că, pentru a determina valoarea adăugată a operațiunilor de asamblare, este necesar să se țină seama numai de costurile legate de producția efectivă a MFS sau chiar numai de cheltuielile de amortizare și de închiriere legate de funcționarea utilajelor efectiv utilizate pentru realizarea pieselor efectiv încorporate în perioada de raportare.
În speță, reclamanta a comunicat Comisiei cheltuieli de amortizare calculate pe baza funcționării teoretice maxime a tuturor utilajelor sale. Apreciind că aceste cheltuieli de amortizare și costurile de închiriere nu puteau reflecta în mod credibil valoarea adăugată pieselor încorporate, Comisia a efectuat ajustările necesare. În acest scop, ea a utilizat rata de utilizare a capacității astfel cum a fost comunicată de reclamantă și necontestată de aceasta.
Or, dat fiind că atât cheltuielile de amortizare, calculate de reclamantă pe baza capacității teoretice maxime a utilajelor sale, cât și utilizarea capacității au fost calculate pe baza aceluiași număr de utilaje MFS, ca și cum acestea din urmă ar fi funcționat pe toată perioada de raportare, faptul de a utiliza unul pentru a-l ajusta pe celălalt nu constituie o eroare de fapt.
În ceea ce privește celelalte metode de calcul al valorii adăugate pe care reclamanta le-a propus Comisiei, aceasta a considerat în mod întemeiat că ele nu ar fi permis să se reflecte mai bine valoarea adăugată pieselor încorporate.
Quarto, Comisia nu a încălcat principiile nediscriminării și egalității de tratament efectuând ajustările menționate mai sus atunci când, la calcularea marjei de prejudiciu, nu a ajustat costul de producție al industriei Uniunii, în pofida constatării unui grad scăzut de utilizare a capacității de producție.
Astfel, luarea în considerare a costurilor de producție pentru a calcula marja de prejudiciu a industriei Uniunii ca urmare a importurilor care fac obiectul unui dumping și luarea în considerare a costurilor de producție pentru a calcula valoarea adăugată pieselor încorporate în cursul unei operațiuni de asamblare sau de încheiere, pentru a stabili dacă există o circumvenție a măsurilor antidumping, au loc într-un context și în scopuri diferite. Or, reclamanta ar fi trebuit să explice motivul pentru care, luând în considerare aceste costuri în mod diferit, Comisia a putut încălca principiile nediscriminării și egalității de tratament, ceea ce ea nu a făcut în speță.
Întrucât Comisia a examinat cu atenție și cu imparțialitate toate elementele relevante ale cauzei și a efectuat ajustarea costurilor luând în considerare explicațiile pe care reclamanta le a furnizat în ceea ce privește utilizarea utilajelor și costurile de închiriere, Tribunalul înlătură de asemenea critica întemeiată pe o încălcare a dreptului la bună administrare.
Cu privire la utilizarea datelor disponibile
În ultimul rând, Tribunalul analizează motivul prin care reclamanta reproșează Comisiei că a încălcat articolul 18 din Regulamentul antidumping de bază întrucât ar fi recurs la datele disponibile, deși aceasta ar fi furnizat informațiile solicitate de Comisie.
În conformitate cu primul paragraf al acestei dispoziții, Comisia poate, în cursul examinării sale antidumping, să utilizeze datele disponibile în defavoarea datelor proprii uneia sau mai multor părți interesate, în ipoteza în care o parte interesată nu ar permite accesul la informațiile necesare sau nu le-ar furniza ori ar obstrucționa semnificativ examinarea.
În speță, reiese din regulamentul de punere în aplicare atacat că Comisia a utilizat datele transmise de reclamantă privind vânzările și costurile ca punct de plecare al analizei sale. Ea a recurs de asemenea la date statistice pentru a remedia lipsa de fiabilitate a informațiilor comunicate de reclamantă în ceea ce privește volumele de vânzări la export către Uniune și pentru a stabili dacă configurația schimburilor comerciale a fost modificată, ceea ce reclamanta nu contestă. În schimb, ea nu a utilizat datele disponibile pentru a demonstra existența unei asamblări sau a unei încheieri.
În consecință, Tribunalul a înlăturat acest motiv ca fiind inoperant.
În lumina a ceea ce precedă, Tribunalul respinge acțiunea în totalitate.
(
1
)	Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2022/302 al Comisiei din 24 februarie 2022 de extindere a taxei antidumping definitive instituite prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2020/492, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2020/776, asupra importurilor de anumite materiale țesute și/sau cusute din fibre de sticlă (denumite în continuare „MFS”) originare din Republica Populară Chineză (denumită în continuare „RPC”) la importurile de MFS expediate din Maroc, indiferent dacă au fost sau nu declarate ca fiind originare din Maroc, și de închidere a anchetei privind o posibilă circumvenție a măsurilor antidumping instituite prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2020/492 asupra importurilor de MFS originare din Egipt prin importuri de MFS expediate din Maroc, indiferent dacă au fost sau nu declarate ca fiind originare din Maroc (JO 2022, L 46, p. 49, denumit în continuare „regulamentul de punere în aplicare atacat”).
(
2
)	Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2020/492 al Comisiei din 1 aprilie 2020 de instituire a unor taxe antidumping definitive la importurile de anumite materiale țesute și/sau cusute din fibre de sticlă originare din Republica Populară Chineză și din Egipt (JO 2020, L 108, p. 1).
(
3
)	Acordul euromediteraneean de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Regatul Maroc, pe de altă parte (JO 2000, L 70, p. 2, Ediție specială, 11/vol. 73, p. 3), astfel cum a fost modificat (denumit în continuare „acordul de asociere”).
(
4
)	Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (JO 2016, L 176, p. 21, denumit în continuare „Regulamentul antidumping de bază”).
(
5
)	Celelalte două condiții fiind existența unor elemente care să demonstreze că industria Uniunii suferă un prejudiciu sau că efectele corective ale taxei sunt compromise în ceea ce privește prețurile sau cantitățile de produse similare, precum și existența unor elemente de probă privind un dumping în raport cu valorile normale stabilite anterior pentru produsele similare.
(
6
)	În temeiul acestei dispoziții, o operațiune de asamblare în Uniune sau într-o țară terță reprezintă o circumvenție a măsurilor în vigoare atunci când: „(b) piesele constituie 60 % sau mai mult din valoarea totală a pieselor produsului asamblat; cu toate acestea, nu se consideră în niciun caz că există circumvenție atunci când valoarea adăugată pieselor încorporate în cursul operațiunii de asamblare sau de încheiere este mai mare de 25 % din costul de fabricație”.