Laikina versija
TEISINGUMO TEISMO (aštuntoji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. kovo 26 d.(*)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Vartotojų apsauga – Direktyva 98/6/EB – Prekių kainų nurodymas – 2 straipsnio a punktas – Sąvoka „pardavimo kaina“ – Pardavimas internetu – Fiksuotas užsakymo paruošimo mokestis, kai visa užsakymo vertė yra mažesnė nei minimali suma – Šio mokesčio neįtraukimas į atitinkamos
prekės pardavimo kainą “
Byloje C‑62/25
dėl Bundesgerichtshof (Aukščiausiasis Federalinis Teismas, Vokietija) 2025 m. sausio 23 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2025 m. sausio 29 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
prieš
JZ
TEISINGUMO TEISMAS (aštuntoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė O. Spineanu-Matei, teisėjai N. Piçarra (pranešėjas) ir N. Fenger,
generalinis advokatas N. Emiliou,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–        Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V., atstovaujamos Rechtsanwalt P. Wassermann,
–        Vokietijos vyriausybės, atstovaujamos J. Möller ir P. Wagner,
–        Europos Komisijos, atstovaujamos P. Kienapfel ir B.‑R. Killmann,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1        Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1998 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/6/EB dėl vartotojų apsaugos žymint vartotojams siūlomų prekių kainas (OL L 80, 1998, p. 27; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k. 15 sk., 4 t., p. 32) 2 straipsnio a punkto išaiškinimo.
2        Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. (Federalinė vartotojų centrų ir asociacijų sąjunga, Vokietija; toliau – BV) ir JZ, internetinės parduotuvės eksploatuotojo, ginčą dėl galimos pareigos į interneto svetainėje siūlomų prekių pardavimo kainą įtraukti fiksuotą paruošimo mokestį, mokėtiną, kai užsakymo vertė mažesnė už minimalią sumą.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3        Direktyvos 98/6 2, 6 ir 12 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(2)      <...> vartotojams turi būti garantuojama aukšto lygio apsauga; <...> [Europos] Bendrija turi prisidėti prie jos užtikrinimo tam tikromis priemonėmis, remiančiomis ir papildančiomis valstybių narių vykdomą politiką, siekiant tikslios, skaidrios ir nedviprasmiškos vartotojams skirtos informacijos apie siūlomų prekių kainas;
<...>
(6)      <...> įsipareigojimas žymėti prekių pardavimo ir vieneto kainas ženkliai pagerina vartotojams teikiamos informacijos kokybę, nes vartotojams sudaromos sąlygos kuo visapusiškiau įvertinti ir palyginti prekių kainas bei priimti kompetentingus sprendimus [taigi jie gali pasirinkti remdamiesi paprastu palyginimu];
<...>
(12) <...> Bendrijoje įvestos taisyklės gali užtikrinti vienodos ir skaidrios informacijos, naudingos visiems vartotojams vidaus rinkoje, teikimą; <...>“
4        Šios direktyvos 1 straipsnis suformuluotas taip:
„Šia direktyva siekiama nustatyti vartotojams siūlomų prekių pardavimo kainų ir prekių matavimo vieneto kainų žymėjimo taisykles, kurios leistų pagerinti vartotojui teikiamos informacijos kokybę ir palengvintų galimybę palyginti kainas.“
5        Minėtos direktyvos 2 straipsnyje numatyta:
„Šioje direktyvoje:
a)      pardavimo kaina reiškia galutinę prekinio vieneto ar tam tikro prekės kiekio kainą su PVM [pridėtinės vertės mokestis] ir visais kitais mokesčiais;
<...>“
6        Tos pačios direktyvos 4 straipsnio 1 dalyje įtvirtinta:
„Prekių pardavimo ir vieneto kainos turi būti nurodytos nedviprasmiškai, matomoje vietoje ir lengvai įskaitomos. <...>“
Vokietijos teisė
7        Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos Preisangabenverordnung (Nutarimas dėl kainų nurodymo, toliau – PAngV) 2 straipsnio 3 punkte numatyta:
„Šiame nutarime vartojamų terminų apibrėžtys:
<...>
3.      „bendra kaina“ – kaina, įskaitant apyvartos mokestį ir kitas sudedamąsias kainos dalis, kuri turi būti mokama už prekę ar paslaugą“.
8        PAngV 3 straipsnio 1 dalis suformuluota taip:
„Tas, kas kaip verslininkas siūlo vartotojams prekes ar paslaugas arba, siūlydamas prekes ar paslaugas, vartotojams teikiamoje reklamoje nurodo šių prekių ar paslaugų kainas, turi nurodyti bendras kainas.“
9        PAngV 6 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodyta:
„1.      Tas, kas kaip verslininkas siūlo vartotojams prekes ar paslaugas, siekdamas sudaryti nuotolinės prekybos sutartį, privalo, be informacijos, kurią reikalaujama pateikti pagal 3 straipsnio 1 ir 2 dalis bei 4 straipsnio 1 ir 2 dalis, nurodyti:
1)      kad prekių ar paslaugų kainos apima [PVM] ir kitas kainos sudedamąsias dalis ir
2)      ar turi būti sumokėti transportavimo, pristatymo ar siuntimo mokesčiai ar kiti papildomi mokesčiai.
2.      Jei turi būti sumokėti transportavimo, pristatymo ar siuntimo mokesčiai ar kiti papildomi mokesčiai, jie turi būti nurodyti, jei juos pagrįstai galima apskaičiuoti iš anksto.“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
10      JZ interneto svetainėje www.staubsaugerservice.de prekiauja dulkių siurblių komplektavimo gaminiais, priedais ir atsarginėmis dalimis. 2022 m. birželio 1 d. jis minėtu interneto adresu siūlė dulkių siurblių filtrų maišelius po 14,90 EUR, interneto puslapio antraštinėje eilutėje pateikdamas nuorodas „nemokamas pristatymas visoje Vokietijoje per 24 valandas“ ir „be pašto išlaidų“.
11      Dešinėje kainos nuorodos pusėje buvo pateiktas žvaigždutės ženklas. Žymeklį palaikius ant žvaigždutės ženklo būdavo atveriama tokia nuoroda: „PVM įskaičiuotas, taikomi papildomi mokesčiai“. Pati kainos nuoroda nepasikeisdavo. Spustelėję žvaigždutės ženklą, klientai būdavo nukreipiama į polapį su šia informacija:
„Papildomos išlaidos
<...> Priklausomai nuo prekių vertės, gali būti taikomas negrąžinamas fiksuotas paruošimo mokestis – nuo 3,95 EUR (kai prekių vertė didesnė nei 11 EUR) iki 9 EUR (kai prekių vertė mažesnė nei 11 EUR). Kai prekių vertė pasiekia 29 EUR, šis fiksuotas užsakymo paruošimo mokestis (priemoka) netaikomas.“
12      Įdėjęs pasirinktą prekę į krepšelį, klientas, peržiūrėdamas krepšelio turinį, matydavo nurodytą 14,90 eurų kainą, taip pat 3,95 eurų sumą su užrašu „Priemoka / Nuolaida: Mažo kiekio priemoka (netaikoma nuo 29 EUR pirkimo vertės)“.
13      Manydamas, kad ši kainos nuoroda yra nesąžininga, BV pareiškė ieškinį Landgericht Hannover (Hanoverio apygardos teismas, Vokietija), prašydamas, be kita ko, įpareigoti JZ nutraukti prekių siūlymą internete nurodant kainas, į kurias neįskaičiuotas fiksuotas užsakymo paruošimo mokestis. Tas teismas ieškinį patenkino.
14      Gavęs JZ apeliacinį skundą, Oberlandesgericht Celle (Celės aukštesnysis apygardos teismas, Vokietija) atmetė BV ieškinį
nuspręsdamas, kad fiksuoti užsakymo paruošimo mokesčiai, kurių reikalaujama tik tuo atveju, kai bendra užsakymo, apimančio atitinkamą prekę ir galbūt kitas prekes, vertė yra mažesnė už tam tikrą sumą, turi būti nurodyti atskirai, nes jie nėra pardavimo kainos sudedamoji dalis.
15      BV dėl to teismo sprendimo pateikė kasacinį skundą Bundesgerichtshof (Aukščiausiasis Federalinis Teismas, Vokietija), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui. To teismo teigimu, atsakymas į klausimą, ar fiksuoti užsakymo paruošimo mokesčiai, nuo kurių klientas atleidžiamas tik tuo atveju, jei jo užsakymo vertė viršija tam tikrą sumą, turi būti įtraukti į prekės vieneto pardavimo kainą, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 98/6 2 straipsnio a punktą, aiškiai neišplaukia iš šios nuostatos formuluotės, kurioje pardavimo kaina apibrėžiama kaip „galutinė prekinio vieneto <...>“, bet ir „tam tikro prekės kiekio kaina“.
16      Primindamas Teisingumo Teismo jurisprudenciją, pagal kurią pardavimo kaina būtinai turi apimti neišvengiamas ir numatomas kainos dalis, kurias privalomai turi sumokėti vartotojas ir kurios yra piniginis atlygis už šios
prekės įsigijimą, minėtas teismas konkrečiai kelia klausimą, ar nagrinėjamas fiksuotas paruošimo mokestis yra neišvengiamas ir numatomas vartotojui. Jis linkęs manyti, kad šis mokestis neturėtų būti įtrauktas į pardavimo kainą, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 98/6 2 straipsnio a punktą. Jo teigimu, geriausias būdas išvengti vartotojo klaidinimo yra, pirma, nurodyti pardavimo kainą be fiksuoto užsakymo paruošimo mokesčio ir, antra, įspėti vartotoją, kad šis mokestis yra mokėtinas,
jei užsakymo suma nesiekia tam tikros ribos, nurodant jo sumą.
17      Šiomis aplinkybėmis Bundesgerichtshof (Aukščiausiasis Federalinis Teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar fiksuotas užsakymo paruošimo mokestis, kuris netaikomas tik tuomet, kai bendra užsakymo vertė viršija minimalią sumą, turi būti įskaičiuojamas į nurodytiną prekinio vieneto pardavimo kainą, kaip ji suprantama pagal [Direktyvos 98/6] 2 straipsnio a punktą?“
Dėl prejudicinio klausimo
18      Savo vieninteliu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 98/6 2 straipsnio a punktas turi būti aiškinamas taip, kad sąvoka „pardavimo kaina“ turi apimti fiksuotą užsakymo paruošimo mokestį, kuris, pirma, priklauso nuo bendros atitinkamos prekės ir prireikus kitų prekių užsakymo sumos ir, antra, yra mokėtinas tik tuo atveju, jei bendra šio užsakymo vertė yra mažesnė už minimalią sumą.
19      Direktyvos 98/6/EB 2 straipsnio a punkte pardavimo kaina apibrėžiama kaip galutinė prekinio vieneto ar tam tikro prekės kiekio kaina su PVM ir visais kitais mokesčiais.
20      Į galutinę pardavimo kainą būtinai turi būti įtrauktos kainos sudedamosios dalys, kurių neįmanoma išvengti ir kurias galima iš anksto numatyti, o vartotojas privalo sumokėti ir jos yra piniginis atlygis įsigyjant atitinkamą prekę (šiuo klausimu žr. 2023 m. birželio 29 d. Sprendimo Verband Sozialer Wettbewerb (Grąžinama tara), C‑543/21, EU:C:2023:527, 19 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
21      Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, pirma, kad fiksuotas užsakymo paruošimo mokestis taikomas tik tuo atveju, kai bendra įsigytų prekių vertė yra mažesnė už minimalią vertę. Antra, kai fiksuotas mokestis yra taikomas, jo suma priklauso nuo bendros įsigytų prekių sumos.
22      Nors minėti fiksuoti užsakymo paruošimo mokesčiai yra įskaičiuoti į piniginį atlygį, susijusį su atitinkamos prekės įsigijimu, jie vis dėlto negali būti laikomi „privalomai“ vartotojui priskiriamais mokesčiais. Iš tiesų jis gali išvengti šių mokesčių mokėjimo, įsigydamas keletą, net skirtingų, prekių, kad būtų pasiekta reikalaujama minimali suma. Vis dėlto nacionalinis teismas, atsižvelgdamas, be kita ko, į šios minimalios sumos dydį, turi patikrinti, ar ši galimybė išvengti fiksuoto užsakymo paruošimo mokesčio yra reali.
23      Taigi šių mokesčių įtraukimas į pardavimo kainą, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 98/6 2 straipsnio a punktą, galėtų pakenkti šios kainos galutiniam pobūdžiui, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 20 punkte primintą jurisprudenciją. Todėl jie neturi būti įtraukti į šią sąvoką „pardavimo kaina“.
24      Šią išvadą patvirtina Direktyva 98/6 siekiami tikslai, įtvirtinti jos 1 straipsnyje, siejamame su šios direktyvos 6 konstatuojamąja dalimi, t. y. pagerinti vartotojui teikiamos informacijos kokybę ir palengvinti galimybę palyginti verslininkų vartotojams siūlomų prekių pardavimo kainas, kad vartotojai galėtų pasirinkti remdamiesi pagrįsta informacija. Šiuo klausimu, kaip nustatyta minėtos direktyvos 12 konstatuojamojoje dalyje, ja siekiama užtikrinti vienodos ir skaidrios informacijos, naudingos visiems vartotojams vidaus rinkoje, teikimą.
25      Be to, pagal tos pačios direktyvos 4 straipsnio 1 dalį, siejamą su jos 2 konstatuojamąja dalimi, siekiant, kad būtų pateikta tiksli, skaidri ir nedviprasmiška informacija, vartotojams siūlomų prekių pardavimo kaina turi būti nurodyta nedviprasmiškai, matomoje vietoje ir lengvai įskaitoma.
26      Šiuo atveju pažymėtina, kad fiksuotas užsakymo paruošimo mokestis taikomas tik tam tikrais atitinkamos
prekės
įsigijimo atvejais, t. y.
kai bendra užsakymo suma yra mažesnė už minimalią sumą. Be to, skirtingi fiksuoti užsakymo paruošimo mokesčiai yra taikomi priklausomai nuo bendros įsigytų prekių sumos. Taigi šių mokesčių sumos įtraukimas į prekės pardavimo kainą, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 98/6 2 straipsnio a punktą, keltų pavojų, kad vartotojai atliks netikslius palyginimus (pagal analogiją žr. 2023 m. birželio 29 d. Sprendimo Verband Sozialer Wettbewerb (Grąžinama tara), C‑543/21, EU:C:2023:527, 26 punktą).
27      Vis dėlto, kaip teisingai pažymi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, aiški
galimai taikomo fiksuoto užsakymo paruošimo mokesčio
nuoroda šalia atitinkamos prekės pardavimo kainos leidžia vartotojams įvertinti ir palyginti prekės kainas bei pasirinkti remiantis paprastu palyginimu, laikantis šio sprendimo 24 punkte nurodytų Direktyvos 98/6 tikslų ir šios direktyvos 2 konstatuojamojoje dalyje nustatyto reikalavimo, kad šios kainos būtų aiškios ir nedviprasmiškos (pagal analogiją žr. 2023 m. birželio 29 d. Sprendimo Verband Sozialer Wettbewerb (Grąžinama tara), C‑543/21, EU:C:2023:527, 27 punktą).
28      Tokiomis aplinkybėmis vidutinis vartotojas, kuris yra pakankamai informuotas ir protingai pastabus bei nuovokus, gali prie prekės kainos pridėti nustatyto dydžio mokesčius, kad nustatytų bendrą sumą, kurią jis turi sumokėti pirkimo dieną (pagal analogiją žr. 2023 m. birželio 29 d. Sprendimo Verband Sozialer Wettbewerb (Grąžinama tara), C‑543/21, EU:C:2023:527, 28 punktą).
29      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pateiktą klausimą reikia atsakyti: Direktyvos 98/6 2 straipsnio a punktas turi būti aiškinamas taip, kad sąvoka „pardavimo kaina“ neturi apimti fiksuoto užsakymo paruošimo mokesčio, kuris, pirma, priklauso nuo bendros atitinkamos prekės ir prireikus kitų prekių užsakymo sumos ir, antra, yra mokėtinas tik tuo atveju, jei bendra šio užsakymo vertė yra mažesnė už pardavėjo nustatytą minimalią sumą, su sąlyga, kad šis mokestis yra aiškiai nurodytas, o jo suma nėra nustatyta taip, kad šio mokesčio mokėjimas taptų praktiškai neišvengiamas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
30      Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendžia:
1998 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/6/EB dėl vartotojų apsaugos žymint vartotojams siūlomų prekių kainas 2 straipsnio a punktas
turi būti aiškinamas taip:
sąvoka „pardavimo kaina“ neturi apimti fiksuoto užsakymo paruošimo mokesčio, kuris, pirma, priklauso nuo bendros atitinkamos prekės ir prireikus kitų prekių užsakymo sumos ir, antra, yra mokėtinas tik tuo atveju, jei bendra šio užsakymo vertė yra mažesnė už pardavėjo nustatytą minimalią sumą, su sąlyga, kad šis mokestis yra aiškiai nurodytas, o jo suma nėra nustatyta taip, kad šio mokesčio mokėjimas taptų praktiškai neišvengiamas.
Parašai.
*      Proceso kalba: vokiečių.