62021CJ0510
TEISINGUMO TEISMO (trečioji kolegija) SPRENDIMAS
2023 m. liepos 6 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Oro transportas – Monrealio konvencija – 17 straipsnio 1 dalis – Oro vežėjų atsakomybė keleivio mirties ar sužalojimo atveju – Sąvoka „nelaimingas atsitikimas“ – Pirmoji pagalba, kuri buvo suteikta įvykus nelaimingam atsitikimui orlaivyje ir kuri prisidėjo prie patirtų kūno sužalojimų pasunkėjimo“
Byloje C‑510/21
dėl Oberster Gerichtshof (Aukščiausiasis Teismas, Austrija) 2021 m. rugpjūčio 5 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2021 m. rugpjūčio 19 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
DB
prieš
Austrian Airlines AG
TEISINGUMO TEISMAS (trečioji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė K. Jürimäe, teisėjai M. Safjan, N. Piçarra (pranešėjas), N. Jääskinen ir M. Gavalec,
generalinis advokatas N. Emiliou,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
DB, atstovaujamo Rechtsanwalt L. Specht,
–
Austrian Airlines AG, atstovaujamos Rechtsanwalt A. Danner,
–
Vokietijos vyriausybės, atstovaujamos J. Möller, J. Heitz ir M. Hellmann,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos G. Braun, K. Simonsson, G. Wilms ir N. Yerrell,
susipažinęs su 2023 m. sausio 12 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1999 m. gegužės 28 d. Monrealyje sudarytos Konvencijos dėl tam tikrų tarptautinio vežimo oru taisyklių suvienodinimo, kurią Europos bendrija pasirašė 1999 m. gruodžio 9 d. ir kuri jos vardu buvo patvirtinta 2001 m. balandžio 5 d. Tarybos sprendimu 2001/539/EB (OL L 194, 2001, p. 38; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 5 t., p. 491; toliau – Monrealio konvencija) ir Europos Sąjungai įsigaliojo 2004 m. birželio 28 d., 17 straipsnio 1 dalies, taip pat 29 ir 35 straipsnių išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant DB ir oro vežėjos Austrian Airlines AG ginčą dėl DB pareikšto reikalavimo atlyginti žalą, patirtą dėl pirmosios pagalbos, kuri jam buvo suteikta orlaivyje šio vežėjo vykdyto skrydžio metu.
Teisinis pagrindas
Tarptautinė teisė
3
Monrealio konvencijos trečioje ir penktoje konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„[valstybės šalys pripažindamos] būtinybę užtikrinti tarptautinio vežimo oru vartotojų interesų apsaugą ir teisingos kompensacijos, paremtos restitucijos principu, būtinybę;
<…>
bendri valstybių veiksmai, skirti tolesniam tam tikrų tarptautinį vežimą oru reglamentuojančių taisyklių derinimui ir sisteminimui, pasitelkiant naują Konvenciją, yra tinkamiausias būdas reikiamai interesų pusiausvyrai pasiekti.“
4
Šios konvencijos 17 straipsnio „Keleivio gyvybės atėmimas ir kūno sužalojimas. Bagažui padaryta žala“ 1 dalyje nurodyta:
„Vežėjas atsako už keleivio gyvybės atėmimą ar sveikatos sužalojimą, jei nelaimingas atsitikimas, kuris buvo gyvybės atėmimo ar sužalojimo priežastimis, įvyko orlaivyje arba įlaipinimo ar išlaipinimo veiksmų metu.“
5
Minėtos konvencijos 29 straipsnio „Reikalavimų pagrindas“ pirmajame sakinyje nustatyta:
„Vežant keleivius, bagažą ir krovinį, bet koks ieškinys dėl žalos atlyginimo, nesvarbu[,] koks jo pagrindas, ar tai būtų ši konvencija, sutartis, deliktas arba kas kita, gali būti pareiškiamas tik pagal šioje konvencijoje numatytas sąlygas ir atsakomybės ribas <…>“
6
Tos pačios konvencijos 35 straipsnio „Ieškinių senatis“ 1 dalyje numatyta:
„Teisė į žalos atlyginimą panaikinama, jeigu ieškinys nebuvo pareikštas per dvejus metus, skaičiuojant nuo atvykimo į paskirties vietą dienos arba nuo tos dienos, kada orlaivis turėjo atvykti, arba nuo tos dienos, kada vežimas sustojo.“
Sąjungos teisė
7
1997 m. spalio 9 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2027/97 dėl oro vežėjo atsakomybės už keleivių ir jų bagažo vežimą oru (OL L 285, 1997, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 3 t., p. 489), iš dalies pakeisto 2002 m. gegužės 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 889/2002 (OL L 140, 2002, p. 2; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 6 t., p. 246), 3 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad „[Sąjungos] oro vežėjo atsakomybę už keleivius ir jų bagažą reglamentuoja visos su tokia atsakomybe susijusios Monrealio konvencijos nuostatos“.
Austrijos teisė
8
Pagal pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos Allgemeines Bürgerliches Gesetzbuch (Bendrasis civilinis kodeksas; toliau – ABGB) 1489 straipsnį nukentėjusysis reikalavimus atlyginti žalą žalos sukėlėjui gali pareikšti per trejus metus.
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
9
2016 m. gruodžio 18 d. DB skrido iš Tel Avivo (Izraelis) į Vieną (Austrija), skrydį vykdė Austrian Airlines. Skrendant nuo keleiviams aptarnauti skirto maisto ir užkandžių vežimėlio nukrito kavinukas su karšta kava ir nuplikė DB. Orlaivyje jam buvo suteikta pirmoji pagalba.
10
2019 m. gegužės 31 d. DB kreipėsi į Handelsgericht Wien (Vienos komercinių bylų teismas, Austrija) su ieškiniu bendrovei Austrian Airlines; juo prašė, pirma, priteisti 10196 EUR žalos atlyginimą ir, antra, pripažinti šio oro vežėjo atsakomybę už visą būsimą žalą, atsirasiančią dėl jo nudegimų pablogėjimo, kurią lėmė orlaivyje suteikta netinkama pirmoji pagalba. DB teigė, kad Austrian Airlines yra atsakinga ne tik už savo darbuotojų nerūpestingumą, dėl kurio nukrito kavinukas, bet ir už netinkamą pirmąją pagalbą, suteiktą orlaivyje patirtiems nudegimams gydyti. Kadangi ši pirmoji pagalba negali būti laikoma „nelaimingu atsitikimu“, kaip tai suprantama pagal Monrealio konvencijos 17 straipsnio 1 dalį, jai taikoma nacionalinė teisė. Todėl ABGB 1489 straipsnyje numatytas trejų metų terminas pareikšti ieškinį dėl žalos, padarytos dėl šios pirmosios pagalbos, atlyginimo nebuvo pasibaigęs.
11
Atsikirsdama Austrian Airlines teigė, kad DB patirti sužalojimai buvo tinkamai gydomi ir kad dėl to, jog šiuo atveju taikytina Monrealio konvencija, jos 35 straipsnio 1 dalyje numatytas dvejų metų terminas pareikšti ieškinį dėl žalos atlyginimo jau yra pasibaigęs.
12
2020 m. birželio 17 d. sprendimu Handelsgericht Wien (Vienos komercinių bylų teismas) atmetė šį ieškinį. Šis sprendimas buvo patvirtintas apeliacinėje instancijoje 2020 m. spalio 28 d.Oberlandesgericht Wien (Vienos aukštesnysis apygardos teismas, Austrija) sprendimu; jame konstatuota, kad DB patirtus sužalojimus lėmė „nelaimingas atsitikimas“, kaip tai suprantama pagal Monrealio konvencijos 17 straipsnio 1 dalį, nors šie sužalojimai galėjo būti mažesni arba jų galėjo būti išvengta, jei DB būtų buvusi suteikta tinkama pirmoji pagalba. Taigi tas teismas nusprendė, kad DB pareikštas ieškinys dėl žalos atlyginimo patenka į šios konvencijos taikymo sritį ir kad pagal jos 35 straipsnio 1 dalį dvejų metų terminas pareikšti tokį ieškinį yra pasibaigęs.
13
DB šį sprendimą apskundė kasacine tvarka Oberster Gerichtshof (Aukščiausiasis Teismas, Austrija), t. y. prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, ir teigė, kad orlaivyje suteikta pirmoji pagalba nepatenka į sąvoką „nelaimingas atsitikimas“, kaip tai suprantama pagal Monrealio konvencijos 17 straipsnio 1 dalį, todėl nagrinėjamu atveju ši konvencija netaikytina. Taigi jo pareikštam ieškiniui dėl žalos atlyginimo taikytinas ABGB 1489 straipsnyje numatytas trejų metų senaties terminas.
14
Tas teismas mano, kad orlaivyje nuo maisto ir užkandžių vežimėlio, skirto keleiviams aptarnauti, nukritęs kavinukas, dėl kurio keleivis patyrė nudegimų, laikytinas „nelaimingu atsitikimu“, kaip tai suprantama pagal Monrealio konvencijos 17 straipsnio 1 dalį, kaip ji išaiškinta 2019 m. gruodžio 19 d. Sprendime Niki Luftfahrt (C‑532/18, EU:C:2019:1127). Kita vertus, jam kyla klausimas, ar dėl tokio nelaimingo atsitikimo orlaivyje suteikta pirmoji pagalba yra su šiuo įvykiu nesusijęs žalą sukėlęs įvykis, o gal šie du įvykiai sudaro vieną „nelaimingą atsitikimą“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.
15
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, Monrealio konvencijos 17 straipsnio 1 dalyje vartojama sąvoka „priežastis“, taip pat šios konvencijos struktūra ir suvienodinimo tikslas patvirtina aiškinimą, kad nagrinėjamu atveju kavinuko nukritimas ir orlaivyje suteikta pirmoji pagalba turi būti laikomi to paties „nelaimingo atsitikimo“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, dalimi. Jei kavinukas nebūtų nukritęs, pirmoji pagalba nebūtų buvusi suteikta, todėl nebūtų buvę nei atskirų kūno sužalojimų, nei patirtų kūno sužalojimų pasunkėjimo. Nacionalinis teismas nurodė, kad, jei būtų pritarta teiginiui dėl vieno nelaimingo atsitikimo, DB pareikštam ieškiniui dėl žalos atlyginimo būtų taikomas senaties terminas pagal šios konvencijos 35 straipsnio 1 dalį.
16
Vis dėlto minėtas teismas neatmeta galimybės, kad kavinuko nukritimas ir orlaivyje dėl šio nukritimo suteikta pirmoji pagalba gali būti laikomi savarankiškais žalą sukėlusiais įvykiais, ir prašo Teisingumo Teismo priimti sprendimą šiuo klausimu.
17
Tokiu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar, atsižvelgiant į Monrealio konvencijos 29 straipsnį, pagal nacionalinę teisę galima pareikšti ieškinį dėl žalos, kurią keleivis patyrė dėl minėtos pirmosios pagalbos, atlyginimo. To teismo teigimu, toks ieškinys pagal nacionalinę teisę galėtų būti pareikštas tik tuo atveju, jei Monrealio konvenciją reikėtų aiškinti taip, kad ji neapima kūno sužalojimų, kurių keleivis patyrė orlaivyje ne dėl nelaimingo atsitikimo arba nepriklausomai nuo nelaimingo atsitikimo, laikomo atskiru žalą sukėlusiu įvykiu.
18
Šiomis aplinkybėmis Oberster Gerichtshof (Aukščiausiasis Teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar po nelaimingo atsitikimo, kaip tai suprantama pagal [Monrealio konvencijos] 17 straipsnio 1 dalį, orlaivyje teikiama pirmoji pagalba, kuri baigiasi nuo faktinių nelaimingo atsitikimo pasekmių atskirtinu tolesniu keleivio kūno sužalojimu, kartu su nelaimingą atsitikimą sukėlusiu įvykiu turėtų būti laikoma vienu nelaimingu atsitikimu?
2.
Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai:
ar pagal Monrealio konvencijos 29 straipsnį yra draudžiama reikalauti atlyginti žalą, kurios priežastis buvo pirmoji pagalba, jeigu šis reikalavimas pareiškiamas per nacionalinėje teisėje nustatytą terminą, tačiau jau praleidus šios konvencijos 35 straipsnyje nustatytą ieškinių senaties terminą?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
19
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Monrealio konvencijos 17 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad orlaivyje keleiviui suteikta netinkama pirmoji pagalba, dėl kurios pasunkėjo kūno sužalojimai, sukelti „nelaimingo atsitikimo“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, laikytina šio nelaimingo atsitikimo dalimi.
20
Iš pradžių reikia priminti, kad, remiantis Reglamento Nr. 2027/97, iš dalies pakeisto Reglamentu (EB) Nr. 889/2002, 3 straipsnio 1 dalimi, Sąjungos oro vežėjo atsakomybę už keleivius reglamentuoja visos su tokia atsakomybe susijusios Monrealio konvencijos nuostatos.
21
Pagal šios konvencijos 17 straipsnio 1 dalį oro vežėjas atsako už keleivio gyvybės atėmimą ar sveikatos [kūno] sužalojimą, jei nelaimingas atsitikimas, kuris buvo gyvybės atėmimo ar sužalojimo priežastis, įvyko orlaivyje arba įlaipinimo ar išlaipinimo veiksmų metu.
22
Sąvoka „nelaimingas atsitikimas“ turi būti suprantama kaip nenumatytas žalą sukėlęs netyčinis įvykis ir pagal ją nereikalaujama, kad žala kiltų dėl oro transportui tipiškos rizikos arba kad būtų ryšys tarp nelaimingo atsitikimo ir orlaivio naudojimo ar judėjimo (šiuo klausimu žr. 2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimo Niki Luftfahrt, C‑532/18, EU:C:2019:1127, 35 ir 41 punktus, taip pat 2022 m. birželio 2 d. Sprendimo Austrian Airlines (Oro vežėjo atleidimas nuo atsakomybės), C‑589/20, EU:C:2022:424, 20 punktą).
23
Šiuo klausimu svarbu konstatuoti, kad žalos atsiradimą ne visada galima priskirti atskiram įvykiui, kai ši žala atsirado dėl tarpusavyje susijusių įvykių visumos. Taigi, esant visumai neatsiejamai susijusių įvykių, kurie erdvės ir laiko požiūriu įvyksta nepertraukiamai vienas po kito, visi šie įvykiai turi būti laikomi vienu „nelaimingu atsitikimu“, kaip tai suprantama pagal Monrealio konvencijos 17 straipsnio 1 dalį.
24
Taip yra tuo atveju, kai nukritęs kavinukas su karšta kava nudegino keleivį ir dėl to įgulos darbuotojai turėjo nedelsdami suteikti pirmąją pagalbą. Atsižvelgiant į tęstinumą erdvės ir laiko požiūriu, siejantį šio kavinuko nukritimą ir pirmosios pagalbos suteikimą nukentėjusiam keleiviui, negalima paneigti priežastinio ryšio tarp kavinuko nukritimo ir dėl to sukeltų sužalojimų asmeniui pablogėjimo dėl netinkamos pirmosios pagalbos.
25
Toks aiškinimas atitinka Monrealio konvencija siekiamus tikslus. Remiantis šios konvencijos trečia konstatuojamąja dalimi, valstybės, šios konvencijos šalys, suprasdamos „būtinybę užtikrinti tarptautinio vežimo oru vartotojų interesų apsaugą ir teisingos kompensacijos, paremtos restitucijos principu, būtinybę“, nusprendė nustatyti oro vežėjų atsakomybės be kaltės sistemą. Vis dėlto tokia sistema, kaip matyti iš minėtos konvencijos penktos konstatuojamosios dalies, reiškia, kad turi būti išlaikyta „reikiam[a oro vežėjų ir keleivių] interesų pusiausvyr[a]“ (2021 m. gegužės 12 d. Sprendimo Altenrhein Luftfahrt, C‑70/20, EU:C:2021:379, 36 punktas).
26
Apibrėžiant sąvoką „nelaimingas atsitikimas“, kaip ji suprantama pagal Monrealio konvencijos 17 straipsnio 1 dalį, taip, kad ji apsiriboja neatsiejamai susijusiais įvykiais, kurie erdvės ir laiko požiūriu nepertraukiamai įvyksta vienas po kito, pagal šią nuostatą leidžiama, kad žala keleiviams būtų atlyginta paprastai ir greitai, o kartu oro vežėjams nėra numatyta labai sunki, sudėtingai nustatytina ir apskaičiuotina žalos atlyginimo našta, kuri galėtų sudaryti kliūčių ar net visiškai sustabdyti jų ekonominę veiklą (šiuo klausimu žr. 2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimo Niki Luftfahrt, C‑532/18, EU:C:2019:1127, 40 punktą).
27
Aplinkybė, kad atitinkamas oro vežėjas pažeidė atsargumo ir rūpestingumo pareigas, net jei būtų įrodyta, negali paneigti šių išvadų (šiuo klausimu žr. 2022 m. birželio 2 d. Sprendimo Austrian Airlines (Oro vežėjo atleidimas nuo atsakomybės), C‑589/20, EU:C:2022:424, 22 punktą). Tam, kad įvykį būtų galima pripažinti „nelaimingu atsitikimu“, kaip tai suprantama pagal Monrealio konvencijos 17 straipsnio 1 dalį, pakanka, kad įvykis, dėl kurio buvo atimta keleivio gyvybė arba sužalotas kūnas, būtų įvykęs orlaivyje arba įlaipinimo ar išlaipinimo veiksmų metu.
28
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti taip: Monrealio konvencijos 17 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad orlaivyje keleiviui suteikta netinkama pirmoji pagalba, dėl kurios pasunkėjo kūno sužalojimai, sukelti „nelaimingo atsitikimo“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, laikytina šio nelaimingo atsitikimo dalimi.
Dėl antrojo klausimo
29
Kadangi antrasis klausimas buvo pateiktas tik tuo atveju, jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai, jo nagrinėti nereikia.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
30
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:
1999 m. gegužės 28 d. Monrealyje sudarytos Konvencijos dėl tam tikrų tarptautinio vežimo oru taisyklių suvienodinimo, kurią Europos bendrija pasirašė 1999 m. gruodžio 9 d. ir kuri jos vardu buvo patvirtinta 2001 m. balandžio 5 d. Tarybos sprendimu 2001/539/EB, 17 straipsnio 1 dalis
turi būti aiškinama taip:
orlaivyje keleiviui suteikta netinkama pirmoji pagalba, dėl kurios pasunkėjo kūno sužalojimai, sukelti „nelaimingo atsitikimo“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, laikytina šio nelaimingo atsitikimo dalimi.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.