62006CC0446
GENERALINIO ADVOKATO
YVES BOT IŠVADA,
pateikta 2007 m. gruodžio 6 d. (
1
)
Byla C-446/06
A. G. Winkel
prieš
Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
„Galvijiena — Bendras rinkų organizavimas — Reglamentas (EB) Nr. 1254/1999 — 3 straipsnio f punktas — Priemokos už karvę žindenę skyrimas — Įprastą gyvulininkystės praktiką atitinkančios sąlygos“
1.
Šiuo prašymu priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismo prašoma nuspręsti, ar pagal Reglamente (EB) Nr. 1254/1999 įtvirtintas Bendrijos pagalbos schemas valstybė narė šios pagalbos skyrimui gali nustatyti sąlygas, susijusias su apsiveršiavimo dažnumu ir žindymo trukme (
2
).
2.
Šioje išvadoje paaiškinsiu, kodėl, mano nuomone, Reglamento Nr. 1254/1999 3 straipsnio f punktas nedraudžia valstybėms narėms priemokos už karvę žindenę skyrimui taikyti sąlygos, susijusios su apsiveršiavimo dažnumu, ir sąlygos, kad veršiukas bent keturis mėnesius būtų su karve žindene.
I — Teisinis pagrindas
A — Bendrijos teisė
1. Reglamentas Nr. 1254/1999
3.
Vykdant žemės ūkio politiką bendras galvijienos sektoriaus rinkos organizavimas buvo įtvirtintas siekiant stabilizuoti rinkas šiame sektoriuje ir užtikrinti tinkamą atitinkamos žemės ūkio bendruomenės gyvenimo lygį.
4.
Siekiant šio tikslo Reglamentu Nr. 1254/1999 galvijienos gamintojams buvo nustatyta paramos sistema. Šios sistemos esmė būtent yra galvijienos gamintojams kaip tiesioginę išmoką išmokėti priemoką už karvių žindenių bandos laikymą, kuri taip pat vadinama „priemoka už karvę žindenę“.
5.
Reglamento Nr. 1254/1999 3 straipsnio f punkte karvė žindenė yra apibrėžta taip:
„<…> mėsinės veislės karvė arba karvė, gauta kryžminimo su mėsine veisle būdu, ir priklausanti bandai, kurios veršeliai auginami mėsai“.
6.
Reglamento Nr. 1254/1999 6 straipsnis numato, kad gamintojas, laikantis savo ūkyje karves žindenes, esant tam tikroms sąlygoms, turi teisę gauti priemoką už karvę žindenę.
7.
Pagal šį 6 straipsnį priemoka už karvę žindenę skiriama gamintojams, netiekiantiems pieno ar pieno produktų iš savo ūkio 12 mėnesių nuo tos dienos, kurią buvo pateikta paraiška. Tačiau kai kurie gamintojai, tiekiantys pieną ar pieno produktus, kurių bendras individualus referencinis kiekis, kaip nurodyta Reglamento (EEB) Nr. 3950/92 (
3
) 4 straipsnyje, neviršija 120000 kilogramų, gali gauti priemoką už karvę žindenę (
4
).
8.
Tam, kad gautų priemoką už karvę žindenę, gamintojai turi laikyti bandoje mažiausiai 60 % karvių žindenių ir ne daugiau nei 40 % telyčių mažiausiai šešis mėnesius iš eilės nuo paraiškos pateikimo dienos.
9.
Pagal Reglamento Nr. 1254/1999 3 straipsnio g punktą telyčia yra galvijų patelė, vyresnė nei aštuonių mėnesių, bet dar nė karto neapsiveršiavusi. Šio reglamento 6 straipsnio 6 dalyje patikslinama, kad taikant šią nuostatą atsižvelgiama tik į mėsinių veislių telyčias, priklausančias bandai, kurioje atvesti veršeliai auginami mėsai.
10.
Be to, Europos Bendrijų Komisija turi priimti šio reglamento taikymo taisykles, o konkrečiai taisykles, susijusias karvės žindenės apibrėžimu (
5
).
2. Reglamentas Nr. 2342/1999
11.
Priimdama Reglamentą Nr. 2342/1999 (
6
), kuris nustato Reglamento Nr. 1254/1999 taikymo taisykles, Komisija patikslino karvės žindenės sąvoką. Iš tiesų Taikymo reglamento 14 straipsnis, skaitomas su šio reglamento I priedu, nurodo, kokių galvijų veislių karvės nelaikomos mėsinės veislės karvėmis ir dėl to negali būti laikomis karvėmis žindenėmis Reglamento Nr. 1254/1999 3 straipsnio f punkto prasme.
12.
Be to, pagal Taikymo reglamento 45 straipsnį valstybės narės turi imtis visų tinkamų priemonių užtikrinti, kad šis reglamentas būtų tinkamai taikomas.
3. Reglamentas (EB) Nr. 2419/2001
13.
Reglamentas Nr. 2419/2001 (
7
) siekia veiksmingai įgyvendinti tiesioginių išmokų schemas bendros žemės ūkio politikos srityje, nustatydamas Reglamentu (EEB) Nr. 3508/92 (
8
) įtvirtintos integruotos administravimo ir kontrolės sistemos išsamias taikymo taisykles. Pagal šio reglamento 1 straipsnio 1 dalies b punktą integruota administravimo ir kontrolės sistema taikoma priemokos už karvę žindenę schemai. Ši sistema leidžia valstybėms narėms įsitikinti, kad iš Bendrijos pagalbos finansuojami sandoriai yra iš tikrųjų atliekami ir vykdomi teisingai.
14.
Reglamento Nr. 2419/2001 36 straipsnyje numatyta, kad pagalba negali būti skiriama gyvulių skaičiui, kuris yra didesnis už nurodytą pagalbos paraiškoje. Jei taip yra, pagalba skaičiuojama atsižvelgiant į gyvulius, kurie tikrai atitinka visas pagalbos skyrimo sąlygas.
15.
Pagal šio reglamento 38 straipsnį, jei nustatomas neatitikimas tarp gyvulių, kurie atitinka sąlygas, ir gyvulių, dėl kurių buvo pateikta paraiška priemokai, skaičiaus, priemoka yra sumažinama arba neskiriama.
B — Nacionalinė teisė
16.
Reglamentas Nr. 1254/1999 Nyderlandų teisės sistemoje buvo įgyvendintas Bendrijos priemokų už gyvulius taisyklėmis (Regeling
dierlijke EG-premies, toliau – Regeling). Nuo 2002 m. rugpjūčio 1 d. iki 2003 m. birželio 1 d. galiojusios Regeling redakcijos 1 straipsnis karvę žindenę apibrėžė vartodamas tą pačią sąvoką, kuri numatyta Reglamento Nr. 1254/1999 3 straipsnio f punkte.
17.
Dėl priemokos už karvę žindenę skyrimo taisyklių Regeling numato, kad ši priemoka gamintojams mokama, tik jei karvė žindenė per atitinkamus metus apsiveršiavo bent vieną kartą ir jei jos veršelis priklausė bandai bent keturis mėnesius po atsivedimo.
18.
Nuo 2003 m. birželio 2 d., po to, kai buvo pakeista sąlyga dėl apsiveršiavimo, priemoka skiriama, tik jei karvė žindenė apsiveršiavo bent vieną kartą per laikotarpį, prasidedantį dvidešimt mėnesių iki atitinkamos paraiškos laikotarpio prasidėjimo dienos ir pasibaigiantį praėjus keturiems pilniems mėnesiams po šios datos.
II — Pagrindinės bylos faktinės aplinkybės ir prejudicinis klausimas
19.
2002 m. rugpjūčio 19 d. A. G. Winkel pateikė Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Žemės ūkio, gamtos ir maisto produktų kokybės ministras, toliau – Ministras) paraišką priemokoms už septynias karves žindenes už 2002 metus.
20.
Iš pradžių ministras skyrė A. G. Winkel 1532,65 euro priemoką už 2002 metus, tačiau vėliau sumažino šios priemokos sumą ir galiausiai 2004 m. birželio 4 d. Sprendimu atmetė paraišką priemokoms už 2002 m. bei pareikalavo, kad A. G. Winkel grąžintų išmokėtą sumą, motyvuodamas tuo, kad laikotarpiu nuo 2001 m. sausio 1 d. iki 2002 m. gruodžio 31 d. keturios karvės, dėl kurių buvo pateikta paraiška priemokoms, savo veršelių nežindė bent keturis mėnesius.
21.
Be to, 2004 m. birželio 18 d. Sprendimu Ministras, taikydamas Reglamento Nr. 2419/2001 38 straipsnio 2 dalies trečiąją pastraipą, nusprendė nesuteikti pareiškėjui 875,80 euro dydžio paramos pajamoms.
22.
2003 m. birželio 28 d. A. G. Winkel pateikė paraišką priemokoms už karves žindenes už 2003 metus dėl septynių karvių žindenių.
23.
2004 m. birželio 21 d. Ministras skyrė A. G. Winkel 1101,46 euro priemoką už šešias karves žindenes už 2003 metus. Priemoką už septintąją karvę buvo atsisakyta skirti motyvuojant tuo, kad ji nežindė savo veršelio keturis mėnesius.
24.
A. G. Winkel pateikė skundą dėl 2004 m. birželio 4, 18 ir 21 d. priimtų Ministro sprendimų. Ministras šį skundą atmetė 2004 m. spalio 26 d. Sprendimu.
25.
Dėl šio sprendimo nacionaliniame teisme buvo pareikštas ieškinys. Iš tiesų A. G. Winkel mano, kad Regeling nustatytos sąlygos prieštarauja Reglamentui Nr. 1254/1999. Konkrečiai A. G. Winkel teigia, kad visos karvės, dėl kurių jis pateikė paraiškas priemokoms už karves žindenes už 2002 ir 2003 metus, atitinka Reglamento Nr. 1254/1999 3 straipsnio f punkte numatytą karvės žindenės sąvoką.
26.
Kadangi College van Beroep voor het bedrijfsleven kilo abejonių dėl Reglamento Nr. 1254/1999 3 straipsnio f punkto aiškinimo, jis nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir Teisingumo Teismui pateikti tokį prejudicinį klausimą:
„1.
Ar su Reglamento (EB) Nr. 1254/1999 3 straipsnio pirmu sakiniu ir f (punktu) suderinamas teisės aktas, kuris, atsižvelgiant į įprastą praktiką gyvulininkystės sektoriuje, teisei gauti priemoką už karvę žindenę taiko sąlygą, kad karvė būtų apsiveršiavusi bent kartą per laikotarpį, prasidedantį dvidešimt mėnesių iki atitinkamos paraiškos laikotarpio prasidėjimo dienos ir pasibaigiantį praėjus keturiems pilniems mėnesiams po šios datos, ir kurios veršelis bent keturis mėnesius po atsivedimo nebuvo atskirtas nuo bandos?
2.
Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai, kokius kriterijus reikia taikyti norint nustatyti, ar banda yra skirta karvių auginimui mėsai, ir kurios karvės priklauso šiai bandai?“
III — Analizė
27.
Pirmiausia reikia priminti, kad A. G. Winkel 2002 m. rugpjūčio 19 d. pateikė paraišką priemokai už karvę žindenę už 2002 metus. Regeling pakeitimas, susijęs su apsiveršiavimo sąlyga, padarytas 2003 m. birželio 2 dieną. Taigi paraiškai už 2002 metus taikoma Regeling redakcija, galiojusi nuo 2002 m. rugpjūčio 1 d. iki 2003 m. birželio 1 dienos.
28.
Nemanau, kad pakeitimas, susijęs su apsiveršiavimo dažnumu, turi reikšmės atsakymui į pateiktą klausimą. Vienintelis niuansas yra tas, kad pagal nepakeistą Regeling karvė turėjo būti apsiveršiavusi bent kartą per atitinkamus metus, o pagal pakeistą Regeling – bent kartą per laikotarpį, prasidedantį dvidešimt mėnesių iki atitinkamos paraiškos laikotarpio prasidėjimo dienos ir pasibaigiantį praėjus keturiems pilniems mėnesiams po šios datos.
29.
Abiem atvejais kyla klausimas, ar Reglamento Nr. 1254/1999 3 straipsnio f punktas draudžia nustatyti sąlygą, susijusią su apsiveršiavimo dažnumu, siekiant gauti priemoką už karvę žindenę.
30.
Taigi pirmuoju prejudiciniu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės nori sužinoti, ar Reglamento Nr. 1254/1999 3 straipsnio f punktas turi būti aiškinamas kaip draudžiantis, jog valstybė narė priemokos už karvę žindenę skyrimui taikytų sąlygą, susijusią su apsiveršiavimo dažnumu, ir sąlygą, kad karvė žindytų savo veršelį bent keturis mėnesius.
31.
Komisija mano, jog tam, kad karvė galėtų būti laikoma žindene ir tai suteiktų teisę į priemoką už karvę žindenę, turi būti įgyvendinti tik du kriterijai, numatyti Reglamento Nr. 1254/1999 3 straipsnio f punkte. Taigi, kad būtų laikomas karve žindene, gyvulys turi būti mėsinės veislės karvė ir priklausyti bandai, kurios veršeliai auginami mėsai.
32.
Be to, Komisija priduria, kad žindymą reikia vertinti atsižvelgiant į visą bandą, o ne į kiekvieną karvę. Todėl ji mano, kad jei įrodymai leidžia manyti, jog karvė nežindė savo veršelio, pakanka nustatyti, ar banda vis dėlto buvo žindanti tam, kad šiai karvei būtų skirta priemoka. Be to, Komisijos nuomone, nacionalinės sąlygos, kaip antai nustatytos Regeling, neatsižvelgia į tokius ypatingus pateisinamus atvejus, kaip antai veršelio kritimas tuoj po atsivedimo.
33.
Taigi valstybės narės negali nustatyti sąlygų, susijusių su apsiveršiavimo dažnumu ir žindymo trukme, kad būtų galima skirti priemoką už karvę žindenę.
34.
Su tuo nesutinku. Kaip Nyderlandų ir Prancūzijos vyriausybės, manau, kad Reglamento Nr. 1254/1999 3 straipsnio f punktas turi būti aiškinamas kaip nedraudžiantis, jog valstybė narė priimtų teisės aktus, kurie augintojams, norintiems gauti priemoką už karvę žindenę, nustatytų sąlygas, susijusias su apsiveršiavimo dažnumu ir žindymo trukme.
35.
Pirmiausia priminsiu nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką, pagal kurią aiškinant Bendrijos teisės nuostatą, reikia atsižvelgti ne tik į jos formuluotę, bet ir į jos kontekstą bei teisės akto, kuriame ji nustatyta, tikslus (
9
).
36.
Išnagrinėjus Reglamento Nr. 1254/1999 3 straipsnio f punkto formuluotę aišku, kad jame nėra nuostatos, tiesiogiai draudžiančios tokių sąlygų, kaip antai nustatytų Regeling, taikymą. Priešingai, pagal Taikymo reglamento 45 straipsnį valstybės narės turi imtis visų tinkamų priemonių užtikrinti, kad šis reglamentas būtų tinkamai taikomas.
37.
Reglamento Nr. 1254/1999 3 straipsnio f punktas karvę žindenę apibūdina kaip mėsinės veislės karvę, priklausančią bandai, kurios veršeliai auginami mėsai. Ši „karvės žindenės“ sąvoka buvo patikslinta Taikymo reglamento 14 straipsnyje. Šioje nuostatoje nurodyta, kokios karvės negali būti laikomos karvėmis žindenėmis.
38.
Tačiau nė viena Reglamento Nr. 1254/1999 ir Taikymo reglamento nuostata nepaaiškina, ką reikia laikyti „karve žindene, priklausančia bandai, kurios veršeliai auginami mėsai“.
39.
Vis dėlto auginimo sąvoka, kuri gali būti apibrėžiama kaip visi būdai, kurių pagalba yra auginami gyvuliai, sudarant geras jų atsivedimo ir vystymosi sąlygas (
10
), gali būti labai skirtingai suprantama įvairiose valstybėse narėse.
40.
Pavyzdžiui, Prancūzijos vyriausybė savo rašytinėse pastabose paaiškino, kad Prancūzijoje mėsos gamybai skirto veršelio minimalus žindymo laikotarpis yra keturios savaitės arba net ilgesnis, jei mėsa turi būti parduodama pavadinimu „žindomo veršelio mėsa“. Veršelis netgi gali būti greitai nujunkytas ir nupenėtas, kad būtų parduodamas kaip buliukas, telyčia ar bulius (
11
).
41.
Komisija taip pat pripažįsta, kad auginimo būdai gali skirtis atsižvelgiant į auginimo tipą ir auginamą veislę (
12
). Vis dėlto ji nepateikė jokios informacijos dėl auginimo taisyklių, kurios užtikrintų, kad banda laikoma žindančia.
42.
Nyderlandų vyriausybė mano, kad, siekiant įgyvendinti Reglamentą Nr. 1254/1999, reikia patikslinti karvės žindenės sąvoką, kiek ji susijusi su reikalavimu priklausyti bandai, kurios veršeliai auginami mėsai.
43.
Tokios sąlygos, kaip antai nustatytosios Regeling, kurios atspindi dabartinę auginimo praktiką Nyderlanduose, leidžia patikrinti priklausymą tokiai bandai ir kvalifikuoti karvę žindenę. Todėl, jei nesilaikoma apsiveršiavimo dažnumo arba jei veršelis nebuvo su karve žindene bent keturis mėnesius, negalima kalbėti apie auginimą ir karvė yra apibūdinama kaip nežindanti. Taigi priemoka negali būti skirta, o taip ir atsitiko pagrindinėje byloje A. G. Winkel.
44.
Tačiau Komisija savo pastabose teigia, kad žindymas, kuris būtinas skiriant priemoką už karvių žindenių laikymą, turi būti vertinamas atsižvelgiant ne į kiekvieną karvę, bet į visą bandą. Todėl, jei įrodymai leidžia manyti, kad paraiška priemokai už karvę žindenę buvo pateikta dėl karvių, kurios nežindė savo veršelių, priemokos suteikimas priklauso nuo to, ar vis dėlto galima laikyti, kad banda buvo žindanti.
45.
Nepritariu šiai nuomonei dėl tokių motyvų.
46.
Pagal Reglamento Nr. 1254/1999 6 straipsnio 2 dalį norint gauti priemoką už karvę žindenę, augintojo bandoje turi būti laikoma mažiausiai 60 % karvių žindenių ir ne daugiau nei 40 % telyčių. Mano nuomone, šių procentinių dalių laikymosi tikslas iš tiesų yra užtikrinti, kad banda būtų žindanti banda, kurios veršeliai auginami mėsai.
47.
Tačiau, nors žindymas turi būti išlaikytas bandoje šių procentinių dalių santykiu, norint apskaičiuoti 60 % karvių žindenių, reikia tiksliai apibūdinti, kas yra karvė žindenė. Todėl reikia turėti galimybę atskirti karves žindenes nuo kitų karvių – melžiamų karvių ar telyčių. Jei to nebūtų galima, kiltų pavojus, kad karvė bus laikoma žindene, nors ji nėra skirta veršelių auginimui.
48.
Taigi, mano nuomone, Regeling nustatytos sąlygos yra reikalingos karvei žindenei atpažinti ir atskirti nuo karvių, kurios skirtos kitų rūšių auginimui.
49.
Šiuo klausimu pažymėsiu, kad pati Komisija 2002 m. balandžio 11 d. laišku Nyderlandų Karalystei pranešė, jog pastaroji neteisingai taiko priemokų galvijienos sektoriuje schemas ir dėl to Komisija atliko Nyderlandų deklaruotų išlaidų keletą finansinių pataisymų. Komisijos nuomone, patikrinimas visoje Nyderlandų teritorijoje parodė, kad 24,6 % veršelių, už kuriuos buvo gauta priemoka už karvę žindenę, buvo išvežti iš įmonės per keturis mėnesius nuo atsivedimo.
50.
Tačiau Komisija šiame laiške pažymėjo, kad pagal bendrąją taisyklę veršelis vidutiniškai keturis mėnesius neturi būti atskirtas nuo karvės žindenės ir kad Nyderlandų kontrolės sistema turi trūkumų, nes ji neatsižvelgia į šią vidutinišką trukmę. Jos nuomone, šis trūkumas kelia pavojų, kad kai kurie gamintojai gali gauti priemoką už gyvulius, kurie visiškai nėra karvės žindenės.
51.
Dėl šios priežasties Nyderlandų institucijos pakeitė priemokų už karvę žindenę schemą ir manė, kad reikėtų patikslinti karvės žindenės sąvoką (
13
), nes nei Reglamente Nr. 1254/1999, nei jo taikymo reglamente nėra nuostatos, kuri nurodytų, kaip reikėtų suprasti karvės žindenės, priklausančios bandai, kurios veršeliai auginami mėsai, sąvoką.
52.
Vėliau Komisija Nyderlandų institucijoms skirtame 2002 m. lapkričio 7 d. laiške patikslino, kad nors dėl kriterijaus, pagal kurį veršelis bent keturis mėnesius turi būti su karve žindene, nėra prieštaraujama, vis dėlto reikia išnagrinėti, ar leidimas nukrypti nuo šio kriterijaus nėra susijęs su ypatingu pateisinamu atveju, kuris nepanaikina aplinkybės, leidžiančios laikyti, kad banda yra žindanti. Savo pastabose Komisija teigia, kad reikalavimai, susiję su apsiveršiavimo dažnumu ir žindymo trukme, yra pernelyg griežti ir neleidžia atsižvelgti į ypatingus pateisinamus atvejus, kaip antai veršelio kritimą.
53.
Nesuprantu, kaip pagrindinėje byloje tokie reikalavimai kliudo atsižvelgti į ypatingus pateisinamus atvejus. Nyderlandų vyriausybė savo pastabose nurodo, kad augintojas visada gali pasiremti išskirtinėmis aplinkybėmis ir nenugalimos jėgos atvejais, kaip antai numatytaisiais Reglamento Nr. 2419/2001 48 straipsnyje, bei natūraliomis aplinkybėmis, numatytomis šio reglamento 41 straipsnyje.
54.
Mano nuomone, taikant minėtas nuostatas niekas nekliudo augintojui pasiremti tokiomis aplinkybėmis, jei jis įrodo, kad veršelis buvo atskirtas nuo karvės žindenės dėl nenugalimos jėgos atvejo arba dėl to, kad atskyrimas buvo būtinas dėl išskirtinių aplinkybių.
55.
Įvairiuose laiškuose išreikšta Komisijos pozicija, mano manymu, rodo, jog, norint įgyvendinti Reglamento Nr. 1254/1999 3 straipsnio f punkte nustatytas sąlygas praktikoje, reikia, kad valstybės narės apibrėžtų tokių sąvokų, kaip antai susijusių su priklausymu bandai, kurios veršeliai auginami mėsai, turinį, ir tą padarytų būtent kontrolės tikslais.
56.
Manau, šią išvadą patvirtina nagrinėjamų Bendrijos nuostatų tikslas ir struktūra.
57.
Priminsiu, kad bendroji priemokų už karvių žindenių laikymą schema yra įrankis, skirtas rinkoms stabilizuoti ir tinkamam atitinkamos žemės ūkio bendruomenės gyvenimo lygiui užtikrinti. Tai – priežastis, dėl kurios 1999 metais buvo nustatyta bendra tiesioginių išmokų gamintojams sistema. Šios sistemos esmė – mokėti tiesiogiai ūkininkui priemokų už karvę žindenę forma, kurios išmokamos, jei bandoje yra minimalus karvių žindenių skaičius, tai yra mažiausiai 60 % karvių žindenių.
58.
Tam, kad būtų užtikrintas visiškas tokios sistemos veiksmingumas, valstybės narės turi imtis visų reikiamų priemonių, kad įsitikintų, jog Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo finansuojami sandoriai yra iš tikrųjų atliekami ir vykdomi teisingai, taip pat turi užkirsti kelią pažeidimams ir juos šalinti (
14
).
59.
Kitaip tariant, integruota administravimo ir kontrolės sistema siekiama būtent įsitikinti, kad priemoka už karvę žindenę iš tiesų yra išmokėta už karvę, kuri skirta užauginti veršelį mėsai.
60.
Be to, matėme, kad pagal Reglamento Nr. 2419/2001 36 ir 38 straipsnius, jei nustatoma, jog paraiškoje deklaruotų karvių žindenių skaičius yra didesnis nei augintojo ūkyje faktiškai nustatytas skaičius, nes kai kurios karvės neatitinka nustatytų sąlygų, priemoka gali būti sumažinta arba neskirta.
61.
Reglamento Nr. 1254/1999 tikslai būtų pažeisti, jei priemoka būtų išmokėta, pavyzdžiui, už karvę, kuri skirta tik pieno gamybai, o taip, kaip matėme, gali būti tuo atveju, kai veršelis atskiriamas praėjus tik kelioms savaitėms po atsivedimo. Komisija pati tai pripažįsta 1999 m. gruodžio 16 d. darbiniame dokumente (
15
). Ji teigia, kad jei ūkyje veršelių nėra, galima manyti, kad veršeliai mėsai nėra auginami ir kad visos karvės priklauso melžiamų karvių bandai.
62.
Be to, sąlyga, susijusi su apsiveršiavimo dažnumu, leidžia įsitikinti, kad karvė nėra telyčia. Pagal Reglamento Nr. 1254/1999 3 straipsnio g punktą ir 6 straipsnio 6 dalį vienintelis dalykas, skiriantis telyčią nuo karvės žindenės, yra apsiveršiavimas, nes telyčia yra mėsinių veislių galvijų patelė, dar nė karto neapsiveršiavusi.
63.
Todėl, mano manymu, priemokai už karvę žindenę reikia taikyti sąlygas, susijusias su apsiveršiavimo dažnumu ir apsiveršiavimo trukme, kad valstybės narės galėtų įsitikinti, jog priemoka iš tikrųjų buvo išmokėta už karvę, kuri skirta auginti savo veršelį mėsai.
64.
Taigi, mano nuomone, Regeling nustatytos sąlygos atitinka nagrinėjamų teisės aktų nuostatų tikslą ir struktūrą.
65.
Atsižvelgiant į visa tai, manau, kad Reglamento Nr. 1254/1999 3 straipsnio f  punktas nedraudžia valstybei narei priemokos už karvę žindenę skyrimui taikyti sąlygą, susijusią su apsiveršiavimo dažnumu, ir sąlygą, kad karvė žindytų savo veršelį bent jau keturis mėnesius.
66.
Todėl atsakyti į antrąjį klausimą nebereikia.
IV — Išvada
67.
Atsižvelgdamas į pirmiau pateiktus svarstymus, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į College van Beroep voor het bedrijfsleven pateiktą prejudicinį klausimą:
„1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1254/1999 dėl bendro galvijienos rinkos organizavimo, iš dalies pakeisto 2001 m. liepos 23 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1512/2001, 3 straipsnio f punktas nedraudžia valstybei narei priemokos už karvę žindenę skyrimui taikyti sąlygą, susijusią su apsiveršiavimo dažnumu, ir sąlygą, kad karvė žindytų savo veršelį bent jau keturis mėnesius.“
(
1
)	Originalo kalba: prancūzų.
(
2
)	1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1254/1999 dėl bendro galvijienos rinkos organizavimo (OL L 160, p. 21), iš dalies pakeistas 2001 m. liepos 23 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1512/2001 (OL L 201, p. 1, toliau – Reglamentas Nr. 1254/1999).
(
3
)	1992 m. gruodžio 28 d. Tarybos reglamentas, nustatantis papildomą mokestį pieno ir pieno produktų sektoriuje (OL L 405, p. 1).
(
4
)	Reglamento Nr. 1254/1999 6 straipsnio 2 dalies pirmoji pastraipa.
(
5
)	Reglamento Nr. 1254/1999 6 straipsnio 7 dalis.
(
6
)	1999 m. spalio 28 d. Komisijos reglamentas, nustatantis išsamias Reglamento Nr. 1254/1999 taikymo taisykles dėl priemokų schemų (OL L 281, p. 30, toliau – Taikymo reglamentas).
(
7
)	2001 m. gruodžio 11 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 2419/2001, nustatantis išsamias integruotos administravimo ir kontrolės sistemos taikymo tam tikroms Tarybos reglamente (EEB) Nr. 3508/92 nustatytoms Bendrijos pagalbos schemoms taisykles (OL L 327, p. 11).
(
8
)	1992 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamentas, nustatantis tam tikrų Bendrijos pagalbos schemų integruotą administravimo ir kontrolės sistemą (OL L 355, p. 1).
(
9
)	2007 m. kovo 1 d. Sprendimas Schouten (C-34/05, Rink. p. I-1687, 25 punktas ir cituota teismo praktika).
(
10
)	Žr. „Le Petit Robert, Dictionnaire de la langue française“, Dictionnaires Le Robert, Paryžius, 2008.
(
11
)	Žr. Prancūzijos vyriausybės pastabų 33 ir 34 punktus.
(
12
)	Žr. Komisijos pastabų 41 punktą.
(
13
)	Žr. Nyderlandų vyriausybės pastabų 18 punktą.
(
14
)	Žr. Taikymo reglamento antrą konstatuojamąją dalį, kurioje tiesiogiai daroma nuoroda į Reglamento Nr. 3508/92 pirmą konstatuojamąją dalį.
(
15
)	Žr. Komisijos pastabų I priedą.