62023CJ0135_RES
Mål C‑135/23
Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte eV (GEMA)
mot
GL
(begäran om förhandsavgörande från Amtsgericht Potsdam)
Domstolens dom (första avdelningen) av den 20 juni 2024
”Begäran om förhandsavgörande – Immateriella rättigheter – Upphovsrätt och närstående rättigheter – Direktiv 2001/29/EG – Artikel 3.1 – Överföring till allmänheten – Begrepp – Enbart tillhandahållandet av de fysiska förutsättningarna – Lägenheter som utrustats med tv-apparater med innerantenn, vilket gör det möjligt att ta emot signaler och spela upp programinnehåll – Vinstsyfte – Principen om teknikneutralitet”
Tillnärmning av lagstiftning – Upphovsrätt och närstående rättigheter – Direktiv 2001/29 – Harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället – Överföring till allmänheten – Begrepp – Bedömningskriterier
(Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/29, artikel 3.1)
(se punkterna 17–26)
Tillnärmning av lagstiftning – Upphovsrätt och närstående rättigheter – Direktiv 2001/29 – Harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället – Överföring till allmänheten – Begrepp – Hyreslägenheter som utrustats med tv-apparater med innerantenn, vilket gör det möjligt att ta emot signaler och spela upp programinnehåll – Omfattas – Villkor – Annan del av allmänheten – Korttidsuthyrning
(Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/29, artikel 3.1)
(se punkterna 27–46 samt domslutet)
Resumé
Efter en begäran om förhandsavgörande från Amtsgericht Potsdam (Distriktsdomstolen i Potsdam, Tyskland) preciserar EU-domstolen begreppet ”överföring till allmänheten” av ett skyddat verk, i den mening som avses i artikel 3.1 i direktiv 2001/29/EG, (
1
) i samband med att en person som bedriver verksamhet med en fastighet med hyreslägenheter utrustat sina lägenheter med tv-apparater med innerantenn, vilket gör det möjligt att ta emot signaler och spela upp programinnehåll.
Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte eV (nedan kallat GEMA), som är en upphovsrättsorganisation inom musikområdet, har väckt en skadeståndstalan mot GL, som driver verksamhet med en fastighet med 18 uthyrningslägenheter, på den grunden att GL i husets lägenheter tillhandahåller tv-apparater.
För att kunna avgöra målet vill den hänskjutande domstolen i huvudsak få klarhet i huruvida begreppet ”överföring till allmänheten” i artikel 3.1 i direktiv 2001/29 (nedan kallat begreppet överföring till allmänheten) omfattar tillgängliggörande av sådana tv-apparater.
EU-domstolens bedömning
EU-domstolen erinrar inledningsvis om att begreppet överföring till allmänheten innehåller två kumulativa förutsättningar, nämligen överföring av ett verk och överföring av detta verk till allmänheten, och förutsätter en individuell bedömning. Det framgår av EU-domstolens praxis att det särskilt är dels utifrån användarens centrala roll i det att denne ger sina kunder tillgång till skyddade verk, dels utifrån frågan huruvida denne därvid agerat avsiktligt (bland annat i vinstsyfte), som gör att det går att skilja mellan, å ena sidan, ”överföring till allmänheten” och, å andra sidan, ”[e]nbart tillhandahållandet av de fysiska förutsättningarna”. (
2
)
Det ankommer visserligen på den nationella domstolen att avgöra huruvida hyresvärden kan anses genomföra en ”överföring till allmänheten”. Inte desto mindre ankommer det på EU-domstolen att tillhandahålla den nationella domstolen sådana användbara uppgifter som gör det möjligt att avgöra det nationella målet.
EU-domstolen konstaterar för det första följande. Den som bedriver verksamhet med en fastighet med hyreslägenheter vidtar – genom att utrusta lägenheterna med tv-apparater och innerantenner som utan annan åtgärd gör det möjligt att ta emot signaler och spela upp programinnehåll, bland annat musik, i dessa lägenheter – avsiktligt åtgärder för att ge hyresgästerna tillgång till sådant innehåll i de uthyrda lägenheterna och under hyresperioden, och det saknar därvid avgörande betydelse huruvida hyresgästerna använder sig av denna möjlighet eller inte. Hyresvärdens åtgärder för att ge sina hyresgäster tillgång till tv- och radiosända verk ska dessutom betraktas som en tilläggstjänst som tillhandahålls för viss ekonomisk vinning. EU-domstolen finner således att det utifrån en sådan tjänst går att slå fast att överföringen görs i vinstsyfte. Att de aktuella tv-apparaterna är anslutna till en ”innerantenn”, och inte till en ”centralantenn”, saknar relevans. Att på ett sådant sätt skilja mellan centralantenner och innerantenner torde nämligen strida mot principen om teknikneutralitet.
Vad för det andra gäller frågan huruvida de skyddade verken faktiskt överförs till allmänheten, finner EU-domstolen att begreppet allmänhet avser ett obestämt antal potentiella tittare och dessutom förutsätter ett ganska stort antal personer. Begreppet allmänheten bottnar således i en viss miniminivå, vilket utesluter ett alltför litet antal berörda personer, eller till och med ett obetydligt antal personer. Vid fastställandet av detta antal ska hänsyn bland annat tas till det antal personer som kan få tillgång till samma verk samtidigt, men även till det antal personer som efter varandra kan få tillgång till verket. Om den hänskjutande domstolen finner att de aktuella lägenheterna hyrs ut under kort tid, bland annat till turister, ska hyresgästerna anses utgöra ”allmänheten”. Dessa hyresgäster utgör nämligen tillsammans ett obestämt antal personer som kan ta del av verken.
För det tredje finner EU-domstolen att ett skyddat verk – för att det ska anses vara fråga om en ”överföring till allmänheten” – ska ha överförts genom en särskild teknik som skiljer sig från den teknik som fram till dess har använts eller åtminstone ha överförts till en ”annan del av allmänheten”, det vill säga en del av allmänheten som upphovsrättsinnehavarna inte redan beaktade när de lämnade sitt tillstånd till den ursprungliga överföringen av deras verk till allmänheten. Hyresgäster som hyr lägenheter i en fastighet som är föremål för korttidsuthyrning, bland annat till turister, kan utgöra en sådan ”annan del av” allmänheten. Dessa personer skulle nämligen inte – även om de befinner sig inom programmets sändningsområde – utan inblandning från hyresvärdens sida, varigenom denne installerar tv-apparater med innerantenn i lägenheterna, kunna ta del av det utsända verket. Om den hänskjutande domstolen däremot finner att lägenheterna i fråga hyrs ut till hyresgäster för bostadsändamål, kan dessa inte anses utgöra en ”annan del av allmänheten”.
EU-domstolen finner således följande. Begreppet överföring till allmänheten ska tolkas på så sätt att det omfattar det fall då den som bedriver verksamhet med en fastighet med hyreslägenheter avsiktligt tillhandahåller tv-apparater utrustade med innerantenn vilka, utan annan åtgärd, tar emot signaler och gör det möjligt att spela upp programinnehåll, såvitt hyresgästerna kan anses utgöra en ”annan del av allmänheten”.
(
1
)	I artikel 3.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/29/EG av den 22 maj 2001 om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället (EGT L 167, 2001, s. 10) föreskrivs följande: Medlemsstaterna skall ge upphovsmän en ensamrätt att tillåta eller förbjuda varje överföring till allmänheten av deras verk, på trådbunden eller trådlös väg, inbegripet att verken görs tillgängliga för allmänheten på ett sådant sätt att enskilda kan få tillgång till dessa verk från en plats och vid en tidpunkt som de själva väljer.
(
2
)	I skäl 27 i direktiv 2001/29 anges följande: ”Enbart tillhandahållandet av de fysiska förutsättningarna för att möjliggöra eller genomföra en överföring skall inte i sig betraktas som överföring i den mening som avses i detta direktiv.”