62018TJ0432_RES
Mål T‑432/18
Peeter Palo
mot
Europeiska kommissionen
Tribunalens dom (andra avdelningen) av den 16 oktober 2019
”Personalmål – Tillfälligt anställda – Pensioner – Villkor i pensionssystemet – Avgångsvederlag – Artikel 12.2 i bilaga VIII till tjänsteföreskrifterna – Principerna om likabehandling och icke-diskriminering – Berättigade förväntningar – Principen om god förvaltning – Omsorgsplikt”
Tjänstemän – Tillfälligt anställda – Avgångsvederlag – Villkor för beviljande – Artikel 11.2 i bilaga VIII till tjänsteföreskrifterna – Restriktiv tolkning
(Tjänsteföreskrifterna, bilaga VIII, artikel 12.2)
(se punkterna 23–25, 27 och 28)
Tjänstemän – Likabehandling – Gränser – Förmån som beviljats rättsstridigt
(se punkterna 37–39)
Tjänstemän – Principer – Skydd för berättigade förväntningar – Villkor
(Tjänsteföreskrifterna, bilaga VIII, artikel 12.2)
(se punkterna 45, 46 och 49)
Tjänstemän – Administrationens omsorgsplikt – Räckvidd – Gränser
(Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 41)
(se punkterna 60–62)
Resumé
I domen Palo/kommissionen (T‑432/18), som meddelades den 16 oktober 2019, ogillade tribunalen en talan som väckts av en tidigare tillfälligt anställd. Med sin talan hade den tidigare tillfälligt anställde yrkat dels att tribunalen skulle ogiltigförklara kommissionens beslut att inte betala ut avgångsvederlag enligt artikel 12.2 i bilaga VIII till tjänsteföreskrifterna till honom och beslutet om avslag på det klagomål som han gett in mot nämnda beslut, dels att tribunalen skulle förplikta kommissionen att ersätta den ekonomiska och ideella skada som han lidit till följd av kommissionens beslut.
Sökanden, Peeter Palo, var tillfälligt anställd vid Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) från den 1 december 2010 till den 31 augusti 2017. Peeter Palo ansökte den 19 juni 2017 om avgångsvederlag enligt artikel 12.2 i bilaga VIII till tjänsteföreskrifterna. Peeter Palo intygade i samband med detta att han, sedan han trädde i tjänst vid Europol, hade gjort inbetalningar på 14200 euro till ett privat försäkringsbolag för att skapa eller bibehålla pensionsrättigheter och att han den 1 december 2014 hade ingått ett andra försäkringsavtal med nämnda bolag, enligt vilket storleken på inbetalningarna skulle uppgå till 87460 euro. Den 5 oktober 2017 avslog kommissionen Peeter Palos ansökan. I avslagsbeslutet anförde kommissionen att artikel 12.2 i bilaga VIII till tjänsteföreskrifterna kräver att de inbetalningar som gjorts till ett privat pensionssystem ska vara ”i överensstämmelse” med de inbetalningar som gjorts till pensionssystemet för Europeiska unionens institutioner (nedan kallat unionens pensionssystem) under samma period. Enligt kommissionen var detta krav inte uppfyllt i det aktuella fallet, eftersom de avgifter som inbetalats till unionens pensionssystem uppgick till 65334,95 euro. Vidare fann kommissionen att det andra försäkringsavtalet inte kunde beaktas, eftersom det inte hade ingåtts sedan Peeter Palo trädde i tjänst. Avslutningsvis erinrade kommissionen om att Peeter Palo ändå uppfyllde villkoren för överföring till ett annat system, enligt artikel 12.1 b i bilaga VIII till tjänsteföreskrifterna. I detta sammanhang gjorde Peeter Palo gällande att kommissionen hade åsidosatt artikel 12.2 i bilaga VIII till tjänsteföreskrifterna.
Tribunalen erinrade inledningsvis om att avgångsvederlag enligt artikel 12.2 i bilaga VIII till tjänsteföreskrifterna inte utgör en ersättning vid anställningens upphörande som berörda anställda automatiskt har rätt till när deras anställningsavtal sägs upp eller löper ut, utan en ekonomisk åtgärd som ingår i bestämmelserna om social trygghet i tjänsteföreskrifterna. Artikel 12.2 i bilaga VIII till tjänsteföreskrifterna ska följaktligen tolkas restriktivt. Enligt tribunalen följer det av den bestämmelsen att inbetalningarna till det nationella eller privata pensionssystem som den anställde har valt ska göras ”för att skapa eller bibehålla pensionsrättigheter”. Enligt bestämmelsen krävs således att dessa inbetalningar garanterar den anställde en avgångspension, det vill säga ett månatligt belopp som han eller hon kommer att erhålla vid uppnådd pensionsålder. Detta krav syftar till att undvika att det uppstår situationer där anställda saknar tillräckliga inkomster när de uppnår pensionsåldern och blir tvungna att utnyttja det sociala biståndssystemet i medlemsstaterna, och detta trots att de har förvärvat pensionsrättigheter i unionens pensionssystem som kan överföras till ett annat system. Härav följer att en strikt tolkning av artikel 12.2 i bilaga VIII till tjänsteföreskrifterna med nödvändighet förutsätter att de inbetalningar som enligt denna bestämmelse görs till ett nationellt eller privat pensionssystem i sig själva ger den anställde en tillräcklig täckningsgrad vid uppnådd pensionsålder och därmed garanterar honom eller henne en avgångspension som innebär att det sociala biståndssystemet i medlemsstaterna inte behöver utnyttjas
I det avseendet preciserade tribunalen att det ska göras en bedömning i varje enskilt fall för att avgöra huruvida dessa inbetalningar är ägnade att garantera den anställde en avgångspension som innebär att det sociala biståndssystemet i medlemsstaterna inte behöver utnyttjas. Vid denna bedömning ska hänsyn tas till relevanta faktiska omständigheter i det enskilda fallet. Sådana omständigheter kan bland annat vara arten av den aktuella pensionsförsäkringen, storleken på de inbetalningar till pensionsförsäkringen som den anställde har gjort sedan han eller hon trädde i tjänst eller de inkomster som inbetalningarna rimligen kan förväntas generera för den anställde vid uppnådd pensionsålder.
I det aktuella fallet fann tribunalen att det var uppenbart att inbetalningarna på 14200 euro som Peeter Palo gjort till det privata försäkringsbolaget sedan han trädde i tjänst inte var ägnade att garantera honom en tillfredsställande avgångspension som innebär att det sociala biståndssystemet i medlemsstaterna inte behöver utnyttjas. I fråga om de inbetalningar som gjorts enligt det andra avtalet som Peeter Palo ingått med försäkringsbolaget, bekräftade tribunalen att de inte kunde beaktas av kommissionen, eftersom de inte hade gjorts sedan han trädde i tjänst, såsom krävs enligt artikel 12.2 i bilaga VIII till tjänsteföreskrifterna.
Tribunalen fann att talan inte kunde vinna bifall på de andra grunder som Peeter Palo hade åberopat, vilka avsåg åsidosättande av likabehandlingsprincipen och icke-diskrimineringsprincipen, åsidosättande av principen om skydd för berättigade förväntningar samt åsidosättande av principen om god förvaltning och omsorgsplikten och att talan därför skulle ogillas i sin helhet.