Recurs introdus la 1 iunie 2012 de Comisia Europeană împotriva Hotărârii Tribunalului (Camera a patra extinsă) din 21 martie 2012 în cauzele conexate T- 50/06 RENV, T-56/06 RENV, T-60/06 RENV, T-62/06 RENV şi T-69/06 RENV, Irlanda şi alţii/Comisia
(Cauza C-272/12)
Limba de procedură: franceza
Părțile
Recurentă: Comisia Europeană (reprezentanți: V. Di Bucci, G. Conte, D. Grespan, N. Khan şi K. Walkerová, agenţi)
Celelalte părți în proces: Republica Franceză, Irlanda, Republica Italiană, Eurallumina SpA, Aughinish Alumina Ltd
Concluziile recurentei
Anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene (Camera a patra extinsă) din 21 martie 2012, notificată Comisiei la 23 martie 2012, pronunțată în cauzele conexate T-50/06 RENV, T-56/06 RENV, T-60/06 RENV, T-62/06 RENV și T-69/06 RENV, Irlanda și alții/Comisia;
trimiterea cauzei spre rejudecare Tribunalului;
amânarea pronunțării cu privire la plata cheltuielilor de judecată.
Motivele și principalele argumente
Comisia a formulat un recurs la Curtea de Justiție împotriva hotărârii pronunțate de Tribunal la 21 martie 2012 în cauzele conexate T-50/06 RENV, T-56/06 RENV, T-60/06 RENV, T-62/06 RENV și T-69/06 RENV, Irlanda și alții/Comisia, prin care acesta a anulat Decizia 2006/323/CE a Comisiei din 7 decembrie 2005 privind scutirea de acciză pentru uleiurile minerale folosite drept combustibil în producția de alumină în regiunea Gardanne, în regiunea Shannon și în Sardinia, pusă în aplicare de Franța, de Irlanda și, respectiv, de Italia (JO 2006, L 119, p. 12).
Recurenta invocă cinci motive în susținerea recursului formulat, întemeiate pe necompetența Tribunalului, pe neregularități de procedură în fața Tribunalului care au adus atingere intereselor Comisiei și pe încălcarea dreptului Uniunii.
În primul rând, Tribunalul ar fi comis erori de drept întrucât a invocat din oficiu, în cele cinci cauze conexate, un motiv întemeiat pe încălcarea articolului 87 alineatul (1) CE, întrucât măsurile naționale în litigiu nu sunt imputabile statelor membre. În orice caz, în cauzele T-56/06 RENV și T-60/06 RENV, ar fi invocat din oficiu motive întemeiate pe încălcarea principiului securității juridice și/sau pe prezumția de legalitate a actelor Uniunii pentru a proceda la anularea deciziei în ansamblul său, deși acele motive nu fuseseră invocate decât pentru a contesta ordinul de recuperare.
În al doilea rând, prin faptul că a decis, printre altele, că noțiunea de denaturare a concurenței are aceeași întindere și același înțeles în materia armonizării legislațiilor fiscale naționale și în materia ajutoarelor de stat, contrar celor susținute de Curte în Hotărârea din 2 decembrie 2009, Comisia/Irlanda și alții (C-89/08 P, Rep., p. I-11245), Tribunalul ar fi comis erori de drept și, în special, ar fi încălcat articolul 61 al doilea paragraf din Statutul Curții, în temeiul căruia în cazul în care Curtea anulează decizia Tribunalului și trimite cauza spre rejudecare, Tribunalul este legat de chestiunile de drept soluționate prin decizia Curții.
Considerând că scutirile în litigiu nu constituie ajutoare de stat întrucât au fost autorizate de Consiliu ca norme privind armonizarea fiscală și că ele nu sunt, prin urmare, imputabile statelor membre vizate și că, din această cauză, ele nu sunt supuse procedurii de control al ajutoarelor stabilite prin Tratat, Tribunalul ar fi comis, în al treilea rând, erori de drept în determinarea competențelor Consiliului și, respectiv, ale Comisiei, precum și a raporturilor între armonizarea fiscală și controlul ajutoarelor de stat, și ar fi încălcat articolele 87 și 88 CE și principiul echilibrului instituțional.
În al patrulea rând, Tribunalul ar fi interpretat contra legem Decizia 2001/224/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind cotele reduse ale accizelor și scutirile de la aceste accize pentru unele uleiuri minerale utilizate în anumite scopuri. Potrivit recurentei, Tribunalul și-ar fi întemeiat interpretarea pe răspunsul Consiliului la o întrebare a Tribunalului, încălcând normele care reglementează interpretarea actelor instituțiilor, și ar fi deformat sensul răspunsului Consiliului.
În ultimul rând, în măsura în care se întemeiază pe încălcarea principiului securității juridice, pe prezumția de legalitate și pe principiul bunei administrări, hotărârea Tribunalului ar fi afectată de o lipsă de motivare sau de aceleași vicii ca cele arătate cu privire la motivele al doilea, al treilea și al patrulea.
____________
1 - JO 2006, L 119, p. 12.