61984CJ0025_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevninger indgivet til Domstolens justitskontor den 25 . januar 1984 har Ford-Werke Aktiengesellschaft, Koeln, og Ford of Europe Incorporated, Wilmington, Delaware ( USA ), i henhold til EOEF-traktatens artikel 173, stk . 2, anlagt hver sin sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning 83/560 af 16 . november 1983 om en procedure i henhold til EOEF-traktatens artikel 85 ( IV/30.696, Salgssystem for Ford-Werke AG, EFT L 327, s . 31 ).
2 Ved kendelse af 29 . februar 1984 har Domstolen under hensyn til forbindelsen mellem de to sager bestemt, at de skal forenes under retsforhandlingerne og afgoeres ved én og samme dom .
3 Sagsoegerne er datterselskaber af Ford Motor Company, et selskab med hjemsted i USA . Sagsoegeren Ford of Europe Incorporated ( herefter benaevnt Ford of Europe ) er et selskab, som er registreret i USA, og som har afdelinger i Det forenede Kongerige, Belgien og Forbundsrepublikken Tyskland, mens sagsoegeren Ford-Werke Aktiengesellschaft ( herefter benaevnt Ford AG ) er et selskab oprettet i henhold til tysk ret, der har afdelinger i Forbundsrepublikken Tyskland og, som produktionsselskab, i Belgien .
4 Ford of Europe koordinerer fordelingen af de oekonomiske aktiviteter mellem de europaeiske datterselskaber af Ford Motor Company ( herefter benaevnt »Ford-koncernen« ). Ford AG fremstiller Ford-koeretoejer, som dels saelges af dette selskab paa markedet i Forbundsrepublikken Tyskland, dels eksporteres, isaer til visse andre medlemsstater, hvor de saelges af andre virksomheder inden for koncernen . En betydelig del af Ford AG ' s produktion saelges direkte til Ford Motor Company Limited ( herefter benaevnt »Ford Britain« ), der ligesom Ford AG har sit eget salgsprogram og sin egen forhandlerorganisation, med henblik paa videresalg i Det forenede Kongerige . Foelgelig fremstiller Ford AG loebende saavel venstrestyrede som hoejrestyrede koeretoejer .
5 I salget paa det tyske marked anvender Ford AG et selektivt distributionssystem paa basis af en hovedforhandleraftale, som selskabet har indgaaet med sine tyske forhandlere . Denne aftale blev anmeldt til Kommissionen den 14 . maj 1976, og Ford AG ansoegte om negativattest for aftalen i henhold til artikel 2 i Raadets forordning nr . 17 af 6 . februar 1962 ( EFT 1959-1962, s . 81 ) eller, subsidiaert, fritagelse i henhold til EOEF-traktatens artikel 85, stk . 3 .
6 Indtil den 1 . maj 1982 leverede Ford AG et vist antal hoejrestyrede vogne, nogle med britiske, andre med tyske specifikationer, til sine autoriserede forhandlere i Forbundsrepublikken Tyskland, hvor vognene blev solgt . Fra foraaret 1981 steg efterspoergslen paa det tyske marked efter hoejrestyrede vogne kraftigt, fordi priserne, til dels paa grund af valutakurssvingninger, laa vaesentligt under priserne paa det britiske marked ; som foelge heraf koebte et stigende antal britiske kunder disse koeretoejer hos tyske forhandlere . Ford AG, som var foruroliget over de foelger, dette salg kunne faa for Ford Britain og dette selskabs forhandlerorganisation, meddelte ved en rundskrivelse af 27 . april 1982 de tyske forhandlere, at selskabet efter den 1 . maj 1982 ikke laengere ville acceptere deres ordrer paa hoejrestyrede koeretoejer, og at alle saadanne koeretoejer i fremtiden maatte koebes enten hos Ford-forhandlere i Det forenede Kongerige eller hos et datterselskab af Ford Britain .
7 Rundskrivelsen fik kontoret for de europaeiske forbrugerorganisationer, som er intervenient i de foreliggende sager, til den 12 . maj 1982 at indgive en klage til Kommissionen med anmodning om, at denne traf foreloebige forholdsregler . Den 2 . juli 1982 besluttede Kommissionen »at indlede en procedure i henhold til artikel 6, stk . 1, i forordning nr . 17« vedroerende anvendelsen af traktatens artikel 85, stk . 3, og tilsendte Ford AG en meddelelse af klagepunkter . I meddelelsen anfoerte Kommissionen, at den havde til hensigt at traeffe beslutning om, at det af Ford AG anvendte selektive distributionssystem var i strid med artikel 85, stk . 1, og ikke kunne fritages i medfoer af samme artikels stk . 3, men at den i mellemtiden paataenkte at traeffe en foreloebig beslutning, der paalagde Ford AG at tilbagekalde rundskrivelsen af 27 . april 1982 samt paa ny at optage hoejrestyrede koeretoejer i selskabets leveringsprogram .
8 Den 18 . august 1982 vedtog Kommissionen en beslutning om foreloebige forholdsregler ( EFT L 256, s . 20 ). Beslutningen paalagde Ford AG senest 10 dage fra meddelelsen af beslutningen at traekke rundskrivelsen af 27 . april 1982 tilbage og meddele de tyske forhandlere, at hoejrestyrede koeretoejer stadig indgik i det aftalemaessige leveringsprogram for Ford AG . Beslutningen skulle vaere gyldig, indtil der blev truffet en endelig beslutning til afslutning af proceduren .
9 Domstolen annullerede denne beslutning ved dom af 28 . februar 1984 ( Ford, 228 og 229/82, Sml . s . 1129 ). Domstolen udtalte sig ikke om, hvorvidt Kommissionen i forbindelse med en beslutning om anvendelse af artikel 85, stk . 3, truffet i overensstemmelse med artiklerne 6 og 8 i forordning nr . 17, kunne anse leveringsnaegtelsen for en omstaendighed, der udelukkede fritagelse af forhandleraftalen, eller kunne goere en saadan fritagelse betinget af en genoptagelse af leverancerne ; den fandt imidlertid, at Kommissionen ikke var berettiget til ved en foreloebig beslutning at omdanne en saadan betingelse til et saerskilt eksigibelt paalaeg, der ikke giver den paagaeldende virksomhed nogen valgmulighed .
10 Den 16 . november 1983 vedtog Kommissionen den endelige beslutning, som er dette soegsmaals genstand . Beslutningen, som er rettet til Ford AG, ophaever beslutningen af 18 . august 1982 ( artikel 3 ). Kommissionen erklaerer i beslutningen, at Ford AG ' s hovedforhandleraftale begraenser konkurrencen og paavirker handelen mellem medlemsstater i den i traktatens artikel 85, stk . 1, anvendte betydning, og at der ikke kan gives den i artikel 85, stk . 3, hjemlede fritagelse til hovedforhandleraftalen, saaledes som den har vaeret anvendt af Ford AG siden den 1 . maj 1982, det tidspunkt, da Ford AG ' s rundskrivelse af 27 . april 1982 traadte i kraft ( arti- kel 1 ). Kommissionen paabyder endelig Ford AG at bringe den konstaterede overtraedelse til ophoer ( artikel 2 ).
11 Kommissionen har i begrundelsen for beslutningen fremhaevet, at beslutningen kun vedroerer hovedforhandleraftalen, saadan som denne har vaeret praktiseret af Ford AG siden den 1 . maj 1982, og i medfoer af hvilken Ford AG var ophoert med at levere hoejrestyrede koeretoejer til de tyske forhandlere ( beslutningens punkt 28 ). Kommissionen kan ved anvendelse af traktatens artikel 85 tage hensyn til afbrydelsen af leverancerne, ogsaa selv om denne ikke direkte kan foeres tilbage til aftalen, idet Kommissionen ved undersoegelsen af en aftale skal tage hensyn til den oekonomiske sammenhaeng, hvori aftalen skal anvendes ( beslutningens punkt 36 ).
12 Sagsoegerne og Kommissionen er enige om, at hovedproblemet i naervaerende sag er, om Kommissionen kunne naegte Ford AG ' s hovedforhandleraftale fritagelse i medfoer af traktatens artikel 85, stk . 3, med den begrundelse, at virksomheden var ophoert med at levere hoejrestyrede koeretoejer til de tyske forhandlere . Sagsoegerne mener, at afbrydelsen af leverancerne af hoejrestyrede koeretoejer er en ensidig handling, som ikke er omfattet af forbudene i traktatens artikel 85 ; Kommissionen er af den opfattelse, at der ved gennemgangen af hovedforhandleraftalen med henblik paa en eventuel fritagelse ikke kan ses bort fra den sammenhaeng, som aftalen skal anvendes i, og som Ford AG ' s handlemaade er en del af .
13 Eftersom de forskellige anbringender, sagsoegerne har fremsat, vedroerer dette hovedproblem, boer dette undersoeges foerst .
a ) Den ensidige karakter af virksomhedens handling
14 Sagsoegerne har gjort gaeldende, at Kommissionen har anerkendt, at det i automobilsektoren, hvor der er tale om salg af teknisk avancerede produkter, er noedvendigt at benytte selektive distributionssystemer . Ford AG har indfoert et saadant system i form af den hovedforhandleraftale, som selskabet har indgaaet med sine forhandlere . Denne aftale virker ikke mere konkurrencebegraensende end et hvilket som helst andet distributionssystem inden for automobilsektoren ; Kommissionen havde da ogsaa vaeret villig til at fritage aftalen fra traktatens artikel 85, stk . 1, paa grundlag af artiklens stk . 3, hvis det ikke netop var, fordi den oenskede at forhindre Ford AG i at afbryde salget af hoejrestyrede koertoejer i Forbundsrepublikken Tyskland . Den anfaegtede beslutning tager i virkeligheden ikke sigte paa ophaevelse af visse bestemmelser i hovedforhandleraftalen, der antages at vaere konkurrencebegraensende, men har til formaal at genindfoere salget af hoejrestyrede Ford-koeretoejer paa det tyske marked .
15 Sagsoegerne har videre anfoert, at rundskrivelsen af 27 . april 1982 og den heri indeholdte meddelelse om, at man ville ophoere med at saelge hoejrestyrede koeretoejer til de tyske forhandlere, har ensidig karakter . En ensidig handling kan imidlertid ikke vaere omfattet af de aftaler, der er forbudt i henhold til traktatens artikel 85 . Dels kan en virksomhed, der fremstiller automobiler, ikke vaere tvunget til at lade en bestemt type koeretoej indgaa i sit produktions- eller salgsprogram, eftersom det er den, der som udbyder baerer risikoen, dels har afbrydelsen af leverancerne af hoejrestyrede koeretoejer i det foreliggende tilfaelde ingen forbindelse med hovedforhandleraftalen . Kommissionen har i hvert fald ikke paa nogen maade godtgjort, at der er en saadan forbindelse . Det maa derfor konkluderes, at tilbagetraekningen af de hoejrestyrede koeretoejer fra markedet ikke har nogen relevans for bedoemmelsen af hovedforhandleraftalen i forhold til traktaten .
16 Kommissionen har foerst anfoert, at en beslutning om, hvorvidt der paa grundlag af artikel 85, stk . 3, skal gives fritagelse til en aftale, som er omfattet af forbudet i artikel 85, stk . 1, skal traeffes under hensyntagen til hele den oekonomiske og retlige sammenhaeng, som aftalen er blevet anvendt i . Den adfaerd, der udvises af en virksomhed, som er knyttet til sine forhandlere gennem et selektivt distributionssystem, er en del af denne sammenhaeng . I den konkrete sag var beslutningen om ikke at fritage hovedforhandleraftalen saa meget mere velbegrundet, som Ford AG ' s adfaerd bevirkede, at aftalens konkurrencebegraensende virkninger forvaerredes betydeligt, og at den maerkeinterne konkurrence formindskedes med det ene formaal at bringe parallelimporten til Storbritannien til ophoer og saaledes opdele markederne .
17 Hvad dernaest angaar forbindelsen mellem hovedforhandleraftalen og naegtelsen af at levere hoejrestyrede koeretoejer til de tyske forhandlere, har Kommissionen henvist til begrundelsen i den anfaegtede beslutning ( beslutningens punkt 42 ), hvorefter Ford AG ' s hovedforhandleraftale og det aftaleforhold, denne skabte, var den egentlige genstand for Ford AG ' s rundskrivelse af 27 . april 1982 og for selskabets afbrydelse af leverancerne af hoejrestyrede koeretoejer . Rundskrivelsen var nemlig udelukkende henvendt til tyske forhandlere, der var med i den tyske hovedforhandleraftale ; Ford AG havde tidligere udelukkende solgt hoejrestyrede koeretoejer til og gennem disse forhandlere, og forhandlernes ret til at faa Ford-motorkoeretoejer i henhold til aftalens artikel 2 omfattede hoejrestyrede koeretoejer . Rundskrivelsen har saaledes aendret forholdet mellem Ford AG og forhandlerne .
18 Kontoret for de europaeiske forbrugerorganisationer har henvist til hovedforhandleraftalens artikel 2, stk . 1, hvorefter Ford AG forpligter sig til at levere »sine produkter« til hovedforhandlerne . Aftalens artikel 1 definerer produkterne som alle koeretoejer og reservedele, der fremstilles af Ford AG ; hvad angaar koeretoejerne, anfoerer bestemmelsen, at der er tale om »normale seriemodeller af alle i bilag 1 til denne hovedforhandleraftale opfoerte personmotorkoeretoejer, lette erhvervskoeretoejer og chassis ' er« . I bilaget opregnes en raekke modeller ( Fiesta, Escort osv .), og det tilfoejes, at Ford AG, naar der indfoeres en ny model, tilbyder den til forhandlerne ved en skriftlig aendring af aftalens bilag 1 .
19 Kontoret for de europaeiske forbrugerorganisationer har desuden anfoert, at hovedforhandleraftalen efter afbrydelsen af leverancerne af hoejrestyrede koeretoejer til de tyske forhandlere for Ford AG blev et redskab til at forhindre parallelimport af hoejrestyrede koeretoejer til det britiske marked, saaledes at det hoeje britiske prisniveau kunne opretholdes, hvilket bevirkede, at forbrugerne blev beroevet de fordele, som det faelles marked skulle give dem .
20 I den anledning bemaerkes, at aftaler, som udgoer et selektivt distributionssystem, og som, ligesom i det foreliggende tilfaelde, har til formaal at opretholde et specialiseret erhverv, der kan yde den saerlige service, der er noedvendig i forbindelse med hoejteknologiske produkter, normalt indgaas med henblik paa at regulere distributionen af disse produkter i et vist antal aar . Da det ikke altid er muligt at forudse, hvordan den tekniske udvikling vil vaere i saa lang en periode, maa disse aftaler noedvendigvis overlade det til producenten senere at traeffe afgoerelse vedroerende visse spoergsmaal . Som kontoret for de europaeiske forbrugerorganisationer med rette har paapeget, kan der i henhold til bilag 1 i Ford AG ' s hovedforhandleraftale da ogsaa traeffes saadanne senere afgoerelser, for saa vidt angaar de modeller, der leveres i henhold til aftalen .
21 En saadan afgoerelse truffet af producenten er ikke en ensidig handling fra virksomhedens side, der, som haevdet af sagsoegerne, falder uden for forbudet i traktatens artikel 85, stk . 1 . Afgoerelsen er derimod en del af kontraktsforholdet mellem virksomheden og dens forhandlere . For at faa adgang til Ford AG ' s forhandlerorganisation maa kontrahenterne nemlig acceptere Ford ' s politik med hensyn til, hvilke modeller der skal leveres paa det tyske marked .
22 Sagsoegernes argument om, at tilbagetraekningen af de hoejrestyrede koeretoejer fra leveringsprogrammet er en ensidig handling fra Ford AG ' s side, maa derfor afvises .
23 Sagsoegerne har endvidere gjort gaeldende, at selv under forudsaetning af, at tilbagetraekningen af de hoejrestyrede koeretoejer fra Ford AG ' s leveringsprogram staar i forbindelse med en aftale, kan det ikke vaere hovedforhandleraftalen . Hoejrestyrede koeretoejer med de specifikationer, der kraeves i henhold til britisk lovgivning, er nemlig aldrig blevet leveret i henhold til denne aftale, idet leverancerne af disse koeretoejer var et led i en saerlig ordning, der kun gjaldt for salget af hoejrestyrede koeretoejer, og som var kendt under navnet »Visit Europe Plan« .
24 Det fremgaar af sagens akter, at den saakaldte »Visit Europe Plan« ikke er blevet anmeldt til Kommissionen, og at alle hoejrestyrede koeretoejer i Forbundsrepublikken Tyskland er blevet solgt af forhandlere, der er bundet af hovedforhandleraftalen . Der gjaldt de samme betingelser og naermere bestemmelser, som var saedvanlige ved salg af Ford-vogne, specielt med hensyn til forhandlerensavance, garantien, eftersalgsservice osv ., idet det eneste, der var saerlig karakteristisk ved denne ordning var, at salgene ikke blev medregnet ved opgoerelsen af de salgstal, der var aftalt med Ford AG . Rundskrivelsen af 27 . april 1982 var kun rettet til de tyske forhandlere, der var med i hovedforhandleraftalen .
25 Disse faktiske omstaendigheder, som er taget i betragtning i den anfaegtede beslutning ( punkt 17 og punkt 42 ), er tilstraekkelige til at vise, at afbrydelsen af leverancerne af hoejrestyrede koeretoejer ikke er sket i en anden kontraktlig sammenhaeng end hovedforhandleraftalen .
26 Heraf foelger, at Kommissionen ved sin gennemgang af hovedforhandleraftalen med henblik paa en eventuel fritagelse i medfoer af traktatens artikel 85, stk . 3, var berettiget til at tage Ford AG ' s afbrydelse af leverancerne af hoejrestyrede koeretoejer til de tyske forhandlere i betragtning .
b ) Sagsoegernes oevrige anbringender
27 Sagsoegernes oevrige anbringender er henholdsvis :
, et forkert raesonnement i den anfaegtede beslutning,
, magtfordrejning,
, kraenkelse af retssikkerhedsprincippet
, og utilstraekkelig begrundelse .
28 Med hensyn til raesonnementet i beslutningen har sagsoegerne gjort gaeldende, at Kommissionen har anvendt en forkert metode . Foer den undersoegte, om betingelserne i artikel 85, stk . 3, var opfyldt, burde den have udpeget alle de bestemmelser i aftalen, der faldt ind under denne artikels stk . 1 . Ifoelge Domstolens praksis har virksomhederne nemlig krav paa, at Kommissionen foretager en fyldestgoerende undersoegelse af deres begaeringer om negativattest eller fritagelse .
29 Sagsoegerne har tilfoejet, at Kommissionen, da den naegtede fritagelse, stoettede sig paa de to foerste betingelser i artikel 85, stk . 3, om aftaler, som bidrager til at forbedre fordelingen af varerne eller til at fremme den tekniske eller oekonomiske udvikling, og som sikrer forbrugerne en rimelig andel af fordelen herved . Kommissionen burde, da den overvejede disse betingelser, foerst have fastslaaet, hvilke gunstige og hvilke ugunstige virkninger, den omhandlede aftale kunne have, og derefter have afvejet dem mod hinanden . Der er imidlertid ingen af betragtningerne i den anfaegtede beslutning, der viser, at en saadan vurdering faktisk har fundet sted .
30 Hvad angaar anvendelsen af artikel 85, stk . 1, mener Kommissionen, at det er tilstraekkeligt, at den godtgoer, at de vaesentligste konkurrencebegraensende bestemmelser i aftalen falder ind under denne bestemmelse . Efter Kommissionens opfattelse maa aftalen bedoemmes som helhed, eftersom de omhandlede aftaler, navnlig de, der indfoerer et selektivt distributionssystem, ofte indeholder flere bestemmelser, der begraenser konkurrencen, og eftersom anvendelsen af disse bestemmelser kan vaere konkurrencebegraensende i mere end én henseende . Under saadanne omstaendigheder er det vanskeligt at udskille virkningerne af en given bestemmelse isoleret og med sikkerhed afgoere, om denne bestemmelse i sig selv kan begraense eller fordreje konkurrencen .
31 Kommissionen har anerkendt, at dens naegtelse af at give fritagelse i henhold til artikel 85, stk . 3, bygger paa de to foerste betingelser i denne bestemmelse . Den har herved anfoert, at Ford AG ' s naegtelse af at levere hoejrestyrede koeretoejer i Forbundsrepublikken Tyskland da ogsaa har forhindret, at disse to betingelser kunne opfyldes . Naegtelsen har haft langt alvorligere virkninger end dem, der foelger af et rent eksportforbud, idet den ogsaa har begraenset konkurrencen i Forbundsrepublikken Tyskland med hensyn til disse koeretoejer, samtidig med at den har forhindret forbrugerne i Det forenede Kongerige i at koebe hoejrestyrede koeretoejer til tyske priser .
32 Det maa fastslaas, at der ikke er noget grundlag i beslutningen for sagsoegernes argumenter med hensyn til artikel 85, stk . 1 . Beslutningen forklarer, hvilke bestemmelser i hovedforhandleraftalen der er mest konkurrencebegraensende, og den naevner i denne forbindelse aftalens artikel 6, stk . 2, artiklerne 2 og 5 og artikel 6, stk . 3 ( beslutningens punkt 30-31 ). Beslutningen fastslaar dernaest, at Ford AG i medfoer af disse bestemmelser har kunnet forhindre de tyske Ford-forhandlere i at udoeve aktivt salgsarbejde uden for Forbundsrepublikken Tyskland og i at levere Ford-koeretoejer til detailhandlere i andre medlemsstater, der ikke tilhoerer noget Ford-salgssystem ( punkt 33 ). Beslutningen konkluderer, at »som foelge af disse bestemmelser, der udgoer den vigtigste del af Ford-hovedforhandleraftalen«, finder traktatens artikel 85, stk . 1, anvendelse paa aftalen ( punkt 34 ). Dette raesonnement, hvoraf det fremgaar, at Kommissionen har taget hele den omtvistede aftale i betragtning, bygger ikke paa en fejlagtig metode .
33 Hvad angaar Kommissionens naegtelse af at give fritagelse i medfoer af artikel 85, stk . 3, maa det understreges, at Kommissionen med foeje gik ud fra, at den ved gennemgangen af hovedforhandleraftalen med henblik paa en eventuel fritagelse skulle tage hensyn til alle omstaendighederne omkring anvendelsen af denne aftale . Den var derfor berettiget til at antage, at den blotte naegtelse af at forsyne de tyske forhandlere med hoejrestyrede koeretoejer, der egnede sig til eksport, var et meget vigtigt element i en kunstig opdeling af faellesmarkedet ( punkt 41 ). Beslutningen tilfoejer, at Kommissionen ved afvejningen af den forbedrede distribution af biler som foelge af aftalen mod ulemperne, der paa det konkurrencemaessige plan bestaar i, at det er umuligt at koebe hoejrestyrede koeretoejer i Forbundsrepublikken Tyskland til tyske priser, og at det konkurrencemaessige pres i Det forenede Kongerige er aftaget betydeligt ( punkt 43 ), er naaet til det resultat, at de to foerste betingelser i artikel 85, stk . 3, ikke var opfyldt .
34 Anbringendet om, at der er fulgt en forkert metode ved raesonnementet, kan derfor ikke tages til foelge .
35 Anbringendet om magtfordrejning stoetter sig paa to forhold . For det foerste har Kommissionen naegtet at fritage hovedforhandleraftalen, med en retligt set irrelevant begrundelse ; for det andet har Kommissionens affattelse af den anfaegtede beslutning givet anledning til usikkerhed, navnlig med hensyn til hvilke yderligere indsigelser den maatte have mod andre, endnu ikke angivne, bestemmelser i aftalen .
36 Den foerste del af dette anbringende er der allerede taget stilling til i det foregaaende ; den anden del vedroerer i virkeligheden spoergsmaalet om, hvorvidt der eventuelt er sket en kraenkelse af retssikkerhedsprincippet, og dette vil blive behandlet i forbindelse med proevelsen af et andet anbringende .
37 Der er derfor ikke grund til at tage saerskilt stilling til anbringendet om magtfordrejning .
38 Med anbringendet om kraenkelse af retssikkerhedsprincippet har sagsoegerne gjort gaeldende, at den anfaegtede beslutning har ladet dem i fuldstaendig uvished om deres retsstilling . Dels fastslaar beslutningen, at saafremt Ford AG maatte oenske det, »staar det selskabet frit for at anvende en forhandleraftale, som ikke er omfattet af artikel 85, stk . 1« ( punkt 45 ), uden at den angiver, hvilke bestemmelser i aftalen der falder ind under denne bestemmelse . Dels paalaegger beslutningen Ford AG at bringe »den konstaterede overtraedelse« til ophoer ( artikel 2 ), uden at det klart siges, hvilken adfaerd virksomheden herved skal udvise .
39 Som svar paa denne argumentation har Kommissionen foerst gjort gaeldende, at den ikke kunne vide, om Ford AG efter beslutningen ville bestemme sig til at genindfoere forholdene, som de var foer maj 1982, eller aendre hovedforhandleraftalen uden at roere ved naegtelsen af at levere hoejrestyrede koeretoejer i Forbundsrepublikken Tyskland . Det tilkommer Ford AG at bestemme, hvordan selskabets forhandlerorganisation skal drives, forudsat at kravene i faellesskabsrettens konkurrenceregler overholdes .
40 Kommissionen er dernaest af den opfattelse, at sagsoegernes anbringende synes at bygge paa den antagelse, at beslutningens artikel 2 paalaegger Ford AG en forpligtelse til at give forbrugerne mulighed for at erhverve alle selskabets modeller ( »full line availability« ), hvilket imidlertid ikke er tilfaeldet . Beslutningen er baseret paa, at der er en betydelig efterspoergsel efter hoejrestyrede koeretoejer fra personer, som oensker at koebe dem gennem de tyske forhandlere, og at prisforskelle paa 10 til 30% er forklaringen paa denne efterspoergsel .
41 I den anledning bemaerkes, at de af den anfaegtede beslutnings betragtninger, som vedroerer anvendelsen af artikel 85, stk . 1, henviser til visse bestemmelser i hovedforhandleraftalen, navnlig til bestemmelserne om de tyske forhandleres enereprae sentation for Ford . Beslutningen bygger desuden paa den antagelse, at disse bestemmelsers begraensende virkning blev betydeligt stoerre fra det oejeblik, da Ford AG ophoerte med at levere hoejrestyrede koeretoejer til de tyske forhandlere for at beskytte Ford Britain ' s og de britiske forhandleres stilling inden for Ford-koncernen . Ifoelge beslutningen kan der ikke gives fritagelse under disse omstaendigheder, fordi »salgssystemerne i Faellesskabet ikke [maa medfoere], at en betydelig del af Faellesskabet bevidst afskaermes fra resten« ( punkt 44 ).
42 Domstolen finder, at det tilstraekkeligt klart er angivet, hvilken overtraedelse Ford AG straks skal bringe til ophoer i medfoer af beslutningens artikel 2 . Beslutningens artikel 1 fastslaar nemlig, at »hovedforhandleraftalen« er omfattet af forbudene i traktatens artikel 85, stk . 1, og at der ikke i medfoer af stk . 3 kan gives fritagelse til hovedforhandleraftalen, »saaledes som den har vaeret anvendt ... siden den 1 . maj 1982« .
43 Anbringendet om kraenkelse af retssikkerhedsprincippet kan derfor ikke tages til foelge .
44 Det sidste anbringende, som der skal tages stilling til, er utilstraekkelig begrundelse . Sagsoegerne har her gjort gaeldende, at Kommissionen ikke har angivet, hvordan rundskrivelsen af 27 . april 1982 har kunnet forvaerre de konkurrencebegraensende virkninger af hovedforhandleraftalen . Selv om Kommissionen eventuelt var berettiget til at betragte tilbagetraekningen af hoejrestyrede koeretoejer fra det tyske marked som en begraensning af en fordel ved aftalen, burde den under alle omstaendigheder have undersoegt, i hvilket omfang denne mistede fordel gjorde, at aftalen ikke kunne fritages i medfoer af artikel 85, stk . 3 .
45 Kommissionen har erkendt, at den har betragtet den omstaendighed, at hoejrestyrede koeretoejer kunne erhverves paa det tyske marked, som én af fordelene ved aftalen . Den omtvistede beslutning viser imidlertid, at Ford AG ' s handlemaade ikke blot har foert til, at denne fordel er gaaet tabt, men ogsaa til en vaesentlig begraensning af andre fordele, aftalen kunne have ( punkt 36 og punkt 43 ). Forholdet mellem fordele og ulemper er nemlig i hoej grad blevet paavirket af, at Ford AG har forhindret parallelimport, hvilket var en afgoerende grund til ikke at fritage aftalen i medfoer af artikel 85, stk . 3 .
46 I den anledning bemaerkes, som Kommissionen med rette har gjort gaeldende, at Kommissionen ikke er forpligtet til at foretage en detaljeret gennemgang af alle de fordele og ulemper, der kan foelge af et selektivt distributionssystem, naar den har god grund til at mene, at en producent har anvendt et saadant system med det formaal at forhindre parallelimport og saaledes opnaa en kunstig opdeling af faellesmarkedet . Det er desuden i den anfaegtede beslutning overvejet, hvilke fordele og ulemper der kan foelge af hovedforhandleraftalen ( punkt 38 og punkt 43 ).
47 Sagsoegte boer derfor frifindes i det hele .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
48 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den tabende part til at betale sagens omkostninger . Sagsoegerne har tabt sagen og boer betale sagens omkostninger . Intervenienten boer baere sine egne omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 ) Sagsoegte frifindes .
2 ) Sagsoegerne betaler sagens omkostninger ; intervenienten baerer sine egne omkostninger .