Foreløbig udgave
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT
J. RICHARD DE LA TOUR
fremsat den 4.
september 2025 (1)
Sag C-81/24 [Jenec] (i)
LH
mod
OTP banka d.d., tidligere NOVA KREDITNA BANKA MARIBOR
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Okrajno sodišče v Mariboru (retten i første instans i Maribor, Slovenien))
» Præjudiciel forelæggelse – tilnærmelse af lovgivningerne – finansielle tjenesteydelser – hvidvask af penge og finansiering af terrorisme – direktiv 2014/92/EU – direktiv (EU) 2015/849 – forbruger, der optræder på en liste fra Office of Foreign Assets Control (OFAC) – banks afslag på at effektuere en betaling og på en ansøgning om en betalingskonto med basale funktioner «
I.      Indledning
1.        Hvordan kan retten til en bankkonto forenes med reglerne for bekæmpelse af hvidvask af penge?
2.        Direktiv 2014/92/EU (2) fastsætter en ret til at åbne en betalingskonto for at fremme finansiel integration, medmindre dette vil medføre overtrædelse af bestemmelserne om forebyggelse af hvidvaskning af penge og bekæmpelse af finansiering af terrorisme. Direktiv (EU) 2015/849 (3) fastsætter imidlertid principper for risikovurdering, identifikation af kunden og de reelle ejere og kontrol af kundens identitet samt iværksættelse af kundekendskabsprocedurer ved indledningen af og under hele forretningsforholdet for at undgå, at det finansielle system udnyttes til hvidvask af penge eller finansiering af terrorisme.
3.        Når lovgivningen om bekæmpelse af hvidvask af penge baseres på en holistisk risikobaseret tilgang, opstår spørgsmålet, hvordan den særlige situation skal forstås, hvor en forbruger, der ansøger om at åbne en betalingskonto med basale funktioner, nægtes en sådan på grund af sin opførelse på en sanktionsliste opstillet af et tredjeland, selv om den pågældende hverken er idømt en endelig straf noget sted i verden for de lovovertrædelser, der har begrundet vedkommendes opførelse på denne liste, eller er omfattet af restriktive foranstaltninger indført af vedkommendes medlemsstat, af Den Europæiske Union eller af en international organisation, som Unionen er medlem af.
4.        På Domstolens anmodning målretter jeg mit forslag til afgørelse mod det første spørgsmål forelagt af Okrajno sodišče v Mariboru (retten i første instans i Maribor, Slovenien), som ønsker oplyst, om artikel 16, stk. 4, i direktiv 2014/92, sammenholdt med direktiv 2015/849, kan fortolkes således, at denne bestemmelse tillader medlemsstaterne at pålægge bankerne at afslå en ansøgning fra en forbruger om at åbne en betalingskonto med basale funktioner med den begrundelse, at den pågældende er opført på en liste udarbejdet af Office of Foreign Assets Control (OFAC) (kontoret for kontrol med udenlandske aktiver (OFAC), USA), der hører under United States Department of the Treasury (finansministeriet, USA).
II.    Retsforskrifter
A.      EU-retten
1.      Direktiv 2014/92
5.        Følgende fremgår af 34., 37. og 47.
betragtning til direktiv 2014/92:
»(34)      […] Det er ganske vist vigtigt, at kreditinstitutterne sikrer sig, at deres kunder ikke anvender det finansielle system til ulovlige formål som f.eks. svig, hvidvaskning af penge eller finansiering af terrorisme, men de bør ikke stille hindringer i vejen for forbrugere, der ønsker at udnytte fordelene ved det indre marked ved at åbne og anvende betalingskonti i udlandet. Bestemmelserne i [direktiv 2005/60/EF (4)] bør derfor ikke anvendes som påskud for at afvise kommercielt mindre attraktive forbrugere.
[…]
(37)      Medlemsstaterne bør under fuld overholdelse af de traktatfæstede grundlæggende frihedsrettigheder kunne kræve, at forbrugere, som ønsker at åbne en betalingskonto med basale funktioner på deres område, påviser en ægte interesse heri. Uden at det berører de krav, der er fastsat i overensstemmelse med direktiv [2005/60] med henblik på bekæmpelse af hvidvaskning af penge, bør fysisk tilstedeværelse på kreditinstitutternes forretningssted ikke være en forudsætning for at udvise en sådan ægte interesse.
[…]
(47)      Kreditinstituttet bør kun afslå at åbne – og bør kun opsige – en aftale om en betalingskonto med basale funktioner under særlige omstændigheder, f.eks. manglende efterlevelse af lovgivningen om hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme eller om forebyggelse og efterforskning af kriminalitet. Selv i disse tilfælde kan et afslag kun være berettiget, hvis forbrugeren ikke efterlever den pågældende lovgivning, ikke fordi proceduren med at kontrollere, om lovgivningen efterleves, er for besværlig eller dyr. Der vil dog kunne forekomme tilfælde, hvor en forbruger misbruger sin ret til at åbne og gøre brug af en betalingskonto med basale funktioner. En medlemsstat bør f.eks. kunne tillade, at et kreditinstitut træffer foranstaltninger over for en forbruger, der har begået en forbrydelse, som f.eks. grov svig imod et kreditinstitut, for at undgå, at en sådan kriminalitet forekommer igen. Disse foranstaltninger kan f.eks. omfatte begrænsning af den pågældende forbrugers adgang til en betalingskonto med basale funktioner i et vist tidsrum. Der kan desuden forekomme tilfælde, hvor det forudgående afslag på ansøgning om en betalingskonto kan være nødvendigt for at identificere forbrugere, der kunne tilbydes en betalingskonto på mere gunstige vilkår. I så tilfælde bør kreditinstituttet meddele forbrugeren, at han kan benytte en specifik mekanisme i tilfælde af afslag på ansøgning om en betalingskonto, der opkræves gebyr for, som fastsat i dette direktiv, til at få adgang til en gebyrfri betalingskonto med basale funktioner. Begge disse yderligere tilfælde bør dog være begrænsede, specifikke og baseret på præcist identificerede nationale retsforskrifter. Når der fastsættes yderligere tilfælde, hvor kreditinstitutter kan afslå at tilbyde betalingskonti til forbrugere, bør medlemsstaterne kunne inddrage bl.a. hensyn til den offentlige sikkerhed eller orden.«
6.        Artikel 16, stk. 1-4 og 7, i direktiv 2014/92 bestemmer:
»1.      Medlemsstaterne sikrer, at alle kreditinstitutter eller et tilstrækkeligt antal kreditinstitutter tilbyder forbrugerne betalingskonti med basale funktioner med henblik på at garantere adgang hertil for alle forbrugere på deres område og for at hindre konkurrencefordrejning. […]
2.      Medlemsstaterne sikrer, at forbrugere, der har lovligt ophold i Unionen, herunder forbrugere uden fast adresse, asylansøgere og forbrugere, som ikke har fået opholdstilladelse, men som ikke kan udvises af retlige eller faktiske grunde, har ret til at åbne og gøre brug af en betalingskonto med basale funktioner hos kreditinstitutter på deres område. En sådan ret gælder uanset forbrugerens bopæl.
Medlemsstaterne kan under fuld overholdelse af de traktatfæstede grundlæggende frihedsrettigheder kræve, at forbrugere, som ønsker at åbne en betalingskonto med basale funktioner på deres område, påviser en reel interesse heri.
Medlemsstaterne sikrer, at udøvelsen af denne ret ikke gøres for vanskelig eller bebyrdende for forbrugeren.
3.      Medlemsstaterne sikrer, at kreditinstitutter, der tilbyder betalingskonti med basale funktioner, i de enkelte tilfælde åbner en betalingskonto med basale funktioner eller afslår en forbrugers ansøgning om en betalingskonto med basale funktioner uden unødig forsinkelse og senest inden for ti arbejdsdage efter modtagelsen af en fuldstændig ansøgning.
4.      Medlemsstaterne sikrer, at kreditinstitutter afslår en ansøgning om en betalingskonto med basale funktioner, hvis åbning af en sådan konto ville føre til overtrædelse af bestemmelserne om forebyggelse af hvidvaskning af penge og bekæmpelse af finansiering af terrorisme fastsat i direktiv [2005/60].
[…]
7.      Medlemsstaterne sikrer, at kreditinstituttet i de i stk. 4 […] omhandlede tilfælde straks efter at have truffet sin beslutning meddeler forbrugeren afslaget og sin specifikke begrundelse herfor skriftligt og vederlagsfrit, medmindre dette ville være i strid med hensyn til national sikkerhed eller offentlig orden eller med direktiv [2005/60].
I tilfælde af afslag vejleder kreditinstituttet forbrugeren om proceduren for at klage over afslaget og om forbrugerens ret til at kontakte den relevante kompetente myndighed og det udpegede organ for alternativ tvistbilæggelse samt giver de relevante kontaktoplysninger.«
2.      Direktiv 2015/849
7.        Følgende fremgår af 22.
betragtning til direktiv 2015/849:
»Risikoen for hvidvask af penge og finansiering af terrorisme er ikke ens i alle tilfælde. Derfor bør der anvendes en holistisk risikobaseret tilgang. Den risikobaserede tilgang er ikke ensbetydende med, at medlemsstaterne og de forpligtede enheder indtager en ubehørigt eftergivende holdning. Den indebærer, at der gøres brug af evidensbaseret beslutningstagning, således at der bedre kan fokuseres på de risici for hvidvask af penge og finansiering af terrorisme, som Unionen og de personer, som driver forretningsaktiviteter i Unionen, konfronteres med.«
8.        Dette direktivs artikel 1, stk. 1, bestemmer:
»Dette direktiv har til formål at forebygge anvendelse af Unionens finansielle system til hvidvask af penge og finansiering af terrorisme.«
9.        Det nævnte direktivs artikel 8 er affattet som følger:
»1.      Medlemsstaterne sikrer, at forpligtede enheder træffer passende foranstaltninger til at identificere og vurdere deres risici for hvidvask af penge og finansiering af terrorisme, idet der tages højde for risikofaktorer, herunder risikofaktorer relateret til kunder, lande eller geografiske områder, produkter, tjenesteydelser, transaktioner eller leveringskanaler. Disse foranstaltninger skal stå i et rimeligt forhold til de forpligtede enheders art og størrelse.
2.      De risikovurderinger, der er omhandlet i stk. 1, skal dokumenteres, holdes opdateret og stilles til rådighed for de relevante kompetente myndigheder og de berørte selvregulerende organer. De kompetente myndigheder kan beslutte, at der ikke stilles krav om individuelle dokumenterede risikovurderinger, hvis de specifikke risici i forbindelse med sektoren er klare og forståelige.
3.      Medlemsstaterne sikrer, at forpligtede enheder har politikker, kontroller og procedurer til effektiv begrænsning og styring af de risici for hvidvask af penge og finansiering af terrorisme, som identificeres på EU-niveau, i medlemsstaterne og i forpligtede enheder. Politikker, kontroller og procedurer skal stå i et rimeligt forhold til de forpligtede enheders art og størrelse.
4.      De politikker, kontroller og procedurer, der er omhandlet i stk. 3, omfatter:
a)      udarbejdelse af interne politikker, kontroller og procedurer, herunder en model for praksis ved risikohåndtering, for kundekendskabskrav, indberetning, opbevaring af registreringer, intern kontrol, kontrol med overholdelsen af de relevante forskrifter herunder, hvis det er hensigtsmæssigt i forhold til forretningsaktiviteternes omfang og art, udnævnelse af en compliance officer på ledelsesniveau, og screening af ansatte
b)      en uafhængig revisionsfunktion til at teste interne politikker, kontroller og procedurer, jf. litra
a), hvis det er hensigtsmæssigt i forhold til forretningsaktiviteternes omfang og art.
5.      Medlemsstaterne kræver, at forpligtede enheder indhenter den øverste ledelses godkendelse af de politikker, kontroller og procedurer, som de indfører, og at de overvåger med og skærper eventuelt de trufne foranstaltninger.«
10.      Artikel 13 i direktiv 2015/849 har følgende ordlyd:
»1.      Kundekendskabsprocedurer omfatter følgende:
a)      identifikation af kunden og kontrol af kundens identitet på grundlag af dokumenter, data eller oplysninger indhentet fra en pålidelig og uafhængig kilde […]
b)      identifikation af den reelle ejer og gennemførelse af rimelige foranstaltninger for at kontrollere dennes identitet, således at den forpligtede enhed med sikkerhed ved, hvem den reelle ejer er, herunder, for så vidt angår juridiske personer, truster, selskaber, fonde og tilsvarende juridiske arrangementer, gennemførelse af rimelige foranstaltninger for at undersøge kundens ejer- og kontrolstruktur. […]
c)      vurdering og eventuelt indhentning af oplysninger om forretningsforbindelsens formål og tilsigtede beskaffenhed
d)      vedvarende overvågning af forretningsforbindelsen, herunder undersøgelse af transaktioner, der gennemføres som led i forretningsforbindelsen, for at sikre, at transaktionerne er i overensstemmelse med den forpligtede enheds eller personens viden om kunden og forretnings- og risikoprofilen, herunder om nødvendigt midlernes oprindelse, samt ajourføring af dokumenter, data eller oplysninger.
[…]
2.      Medlemsstaterne sikrer, at forpligtede enheder anvender alle de kundekendskabskrav, der er fastsat i stk. 1. De forpligtede enheder kan imidlertid bestemme disse procedurers omfang på et risikobaseret grundlag.
3.      Medlemsstaterne kræver, at forpligtede enheder som minimum tager hensyn til de variabler, der er opført i bilag
I, ved vurdering af risiciene for hvidvask af penge og finansiering af terrorisme.
4.      Medlemsstaterne sikrer, at forpligtede enheder kan godtgøre over for kompetente myndigheder eller selvregulerende organer, at procedurerne er hensigtsmæssige i betragtning af de risici for hvidvask af penge og finansiering af terrorisme, der er konstateret.
[…]«
11.      Dette direktivs artikel 14, stk. 4, første afsnit, fastsætter:
»Medlemsstaterne kræver, at en forpligtet enhed i tilfælde, hvor den ikke kan opfylde kundekendskabskravene fastsat i artikel 13, stk. 1, afsnit
1, litra
a), b) eller c), undlader at udføre en transaktion via en bankkonto, at etablere en forretningsforbindelse eller at udføre en lejlighedsvis transaktion og bringer forretningsforbindelsen til ophør og overvejer at indberette transaktionen til [Unionens finansielle efterretningsenhed], jf. artikel 33, som mistænkelig i forbindelse med kunden.«
12.      Det nævnte direktivs artikel 48, stk. 8, bestemmer:
»Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder tager hensyn til omfanget af det skøn, som det er tilladt den forpligtede enhed at have, og foretager en passende gennemgang af de risikovurderinger, der ligger til grund for skønnet, og af enhedens interne politikker, kontroller og procedurer for at fastlægge, om de er tilstrækkelige, og i hvilket omfang de er gennemført.«
3.      EBA’s retningslinjer for vurdering af risikofaktorer i forbindelse med hvidvask af penge og finansiering af terrorisme
13.      Retningslinje
1 i EBA’s retningslinjer af 1.
marts 2021 i henhold til artikel 17 og artikel 18, stk. 4, i direktiv [2015/849] om kundekendskab og de faktorer, kredit- og finansieringsinstitutter bør tage i betragtning, når de vurderer risikoen for hvidvask af penge og finansiering af terrorisme i forbindelse med individuelle forretningsforbindelser og lejlighedsvise transaktioner (»retningslinjerne for ML/TF-risikofaktorer«), som ophæver og erstatter retningslinjerne i JC/2017/37 (5) med overskriften »Risikovurderinger – nøgleprincipper for alle selskaber«, bestemmer i punkt
1.30, litra
c):
»Selskaberne bør altid tage følgende informationskilder i betragtning:
[…]
c)      oplysninger fra regeringer, såsom regeringernes nationale risikovurderinger, politiske erklæringer og advarsler samt begrundelser til relevant lovgivning.«
14.      EBA’s retningslinje
2 med overskriften »Identifikation af ML/TF-risikofaktorer« bestemmer i punkt
2.3 og 2.5:
»2.3.      Når selskaberne identificerer den risiko, der er forbundet med deres kunder, herunder deres kunders egentlige ejere, bør de tage hensyn til risikoen i forbindelse med:
[…]
b)      kundens og dennes egentlige ejers omdømme
[…]
2.5.      Følgende risikofaktorer kan være relevante ved identificeringen af den risiko, der er forbundet med kundens eller den egentlige ejers omdømme:
a)      Findes der negative medierapporter eller andre relevante informationskilder om kunden? Er der f.eks. fremsat påstande om kriminalitet eller terrorisme mod kunden eller den egentlige ejer? Er disse i bekræftende fald pålidelige og troværdige? Selskaberne bør bl.a. vurdere troværdigheden af påstandene på grundlag af datakildens kvalitet og uafhængighed og den fortsatte rapportering af disse påstande. Selskaberne bør bemærke, at fraværet af straffedomme i sig selv muligvis ikke er tilstrækkelig til at afvise påstande om forseelser.
b)      Har kunden, den egentlige ejer eller nogen offentligt kendt forbindelse til dem fået deres aktiver indefrosset på grund af administrative eller strafferetlige procedurer eller påstande om terrorisme eller finansiering af terrorisme? Har selskabet rimelig grund til at formode, at kunden eller den egentlige ejer eller enhver, der er offentligt kendt for at være tæt knyttet til dem, på et eller andet tidspunkt tidligere har været genstand for en sådan indefrysning af aktiver?
[…]«
15.      EBA’s retningslinje
3 med overskriften »Vurdering af ML/TF-risiko« bestemmer i punkt
3.2 og 3.3:
»3.2.      Selskaberne bør anlægge et holistisk syn på de ML/TF-risikofaktorer, som de har identificeret, og som til sammen afgør niveauet af ML/TF-risiko i forbindelse med en forretningsforbindelse, en lejlighedsvis transaktion eller deres virksomhed.
3.3.      Selskaberne bør bemærke, at tilstedeværelsen af isolerede risikofaktorer ikke nødvendigvis flytter et forhold til en højere eller lavere risikokategori, medmindre andet er fastsat i direktiv [2015/849] eller national lovgivning.«
16.      EBA’s retningslinje
4 med overskriften »Kundekendskabsforanstaltninger, der skal anvendes af alle selskaber« bestemmer i punkt
4.9, 4.10 og 4.66:
»4.9.      »Risikobegrænsning« henviser til en beslutning, der træffes af et selskab om ikke længere at tilbyde tjenesteydelser til visse kategorier af kunder, der er forbundet med en højere ML/TF-risiko. Da den risiko, der er forbundet med individuelle forretningsforbindelser, vil variere, selv inden for en kategori, kræver anvendelsen af en risikobaseret tilgang ikke, at selskaberne afviser eller afslutter forretningsforbindelser med hele kategorier af kunder, der anses for at udgøre en højere ML/TF-risiko. Selskaberne bør nøje afveje behovet for finansiel inklusion med behovet for at mindske ML/TF-risikoen.
4.10.      Som led heri bør selskaberne indføre passende og risikobaserede politikker og procedurer for at sikre, at deres tilgang til anvendelse af kundekendskabsprocedurer ikke medfører, at lovlige kunder nægtes adgang til finansielle tjenesteydelser uden begrundelse. Hvis en kunde har legitime og troværdige grunde til ikke at kunne fremlægge traditionelle former for identitetsdokumentation, bør selskaberne overveje at mindske ML/TF-risikoen på andre måder, herunder ved:
[…]
b)      kun at tilbyde basale finansielle produkter og tjenesteydelser, hvilket begrænser brugernes mulighed for at misbruge disse produkter og tjenesteydelser til økonomisk kriminalitet. Med sådanne basale finansielle produkter og tjenesteydelser kan det også være lettere for selskaberne at identificere usædvanlige transaktioner eller transaktionsmønstre, herunder utilsigtet anvendelse af et produkt. Eventuelle begrænsninger skal dog være forholdsmæssige og må ikke urimeligt eller unødigt begrænse kundernes adgang til finansielle og tjenesteydelser.
[…]
4.66.      Selskaber bør ikke indgå i en forretningsforbindelse, hvis den ikke kan opfylde deres kundekendskabskrav, hvis de ikke er overbeviste om, at forretningsforbindelsens formål og karakter er legitim, eller hvis de ikke er overbeviste om, at de effektivt kan styre risikoen for, at de kan blive anvendt til ML/TF-formål. Hvis der allerede findes en sådan forretningsforbindelse, bør selskaberne bringe den til ophør eller suspendere transaktioner, indtil den kan afsluttes, med forbehold af instrukser fra retshåndhævende myndigheder, hvor det er relevant.«
B.      Slovensk ret
1.      Loven om betalingstjenester, om tjenesteydelser i forbindelse med udstedelse af elektroniske penge og om betalingssystemer
17.      Artikel 180, stk. 1, i Zakon o plačilnih storitvah, storitvah izdajanja elektronskega denarja in plačilnih sistemih (lov om betalingstjenester, om tjenesteydelser i forbindelse med udstedelse af elektroniske penge og om betalingssystemer) (6) af 7.
februar 2018 bestemmer i den affattelse, der finder anvendelse på tvisten i hovedsagen, følgende:
»Forbrugeren med lovligt ophold i Den Europæiske Union, som ansøger om en betalingskonto med basale funktioner i Den Europæiske Union, eller ansøger om at have adgang til en sådan konto, må ikke forskelsbehandles af banken, navnlig på grund af nationalitet, bopæl, køn, race, farve, etnisk eller social oprindelse, genetiske anlæg, sprog, religion eller tro, politiske eller andre anskuelser, tilhørsforhold til et nationalt samfund tilhørsforhold til et nationalt mindretal i et andet land, formueforhold, fødsel, handicap, alder eller seksuel orientering. Betingelserne for at åbne og have adgang til en betalingskonto med basale funktioner må på ingen måde medføre ubegrundet forskelsbehandling.«
18.      Denne lovs artikel 181 fastsætter:
»1.      Alle banker, der forvalter forbrugeres betalingskonti, har pligt til at tilbyde forbrugerne en betalingskonto med basale funktioner.
[…]
3.      Forbrugeren med lovligt ophold i Den Europæiske Union – herunder en forbruger uden fast adresse, asylansøger og forbruger, som ikke har fået opholdstilladelse, men som ikke kan udvises af retlige eller faktiske grunde – har ret til at åbne og gøre brug af en betalingskonto med basale funktioner hos en bank. Denne ret gælder uafhængigt af forbrugerens sædvanlige bopæl.
4.      Banken udformer proceduren for åbning af en betalingskonto med basale funktioner således, at udøvelsen af denne ret ikke gøres for vanskelig eller bebyrdende for forbrugeren. Banken åbner betalingskontoen med basale funktioner uden unødig forsinkelse og senest inden for ti arbejdsdage efter modtagelsen fra forbrugeren af en fuldstændig ansøgning om en sådan betalingskonto.
5.      Fristen i det foregående stykke gælder også med hensyn til afslag på forbrugerens ansøgning om en betalingskonto med basale funktioner.
6.      Banken afslår forbrugerens ansøgning om en betalingskonto med basale funktioner i alle tilfælde, hvor åbning af en sådan konto ville føre til overtrædelse af bestemmelserne i den lov, som regulerer aktiviteterne til forebyggelse af hvidvask af penge og finansiering af terrorisme. […] I dette tilfælde træffer banken foranstaltninger i henhold til den lov, som regulerer området for bekæmpelse af hvidvask af penge og finansiering af terrorisme.
[…]
8.      I de i denne artikels stk. 6 og 7 omhandlede tilfælde underretter banken, efter at have truffet sin beslutning om afslag på ansøgningen om en betalingskonto med basale funktioner, forbrugeren snarest muligt, skriftligt og vederlagsfrit om de konkrete grunde til afslaget på ansøgningen, medmindre dette ville være i strid med andre bestemmelser.
9.      I tilfælde af afslag på ansøgningen om en betalingskonto med basale funktioner vejleder banken forbrugeren om proceduren for at klage over afslaget og om forbrugerens ret til at oplyse den slovenske nationalbank om afslaget og om retten til at gøre brug af mekanismen for udenretslig bilæggelse af tvister i overensstemmelse med denne lovs artikel 286. I sin meddelelse giver banken også de relevante kontaktoplysninger.
[…]«
2.      Loven om forebyggelse af hvidvask af penge og af finansiering af terrorisme
19.      Artikel 4, stk. 1, nr. 1, i Zakon o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma (lov om forebyggelse af hvidvask af penge og af finansiering af terrorisme) (7) af 4.
april 2022 fastsætter:
»Banker og deres filialer i medlemsstaterne, filialer af tredjelandsbanker samt banker i medlemsstater, der opretter en filial i Republikken Slovenien, træffer de i denne lov fastsatte foranstaltninger for at afsløre og forebygge hvidvask af penge og finansiering af terrorisme inden eller på tidspunktet for modtagelse, levering, konvertering, opbevaring, disposition eller enhver anden handling, som vedrører pengesummer eller andre formuegoder, samt på tidspunktet for indgåelse af forretningsforbindelser.«
III. De faktiske omstændigheder i tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
20.      Den 22.
oktober 2017 forsøgte sagsøgeren, LH, at foretage betaling på en tankstation ved overførsel fra en konto tilhørende sin
ægtefælle i NOVA KREDITNA BANKA MARIBOR d.d. (herefter »NKBM«). Efter indtastningen af sagsøgerens personoplysninger i systemet blev denne overførsel blokeret. NKBM begrundede denne blokering over for sagsøgerens ægtefælle med den omstændighed, at banken havde indført strengere foranstaltninger til opfyldelse af de forpligtelser, der følger af lovgivningen på området for forebyggelse af finansiering af terrorisme og bekæmpelse af
hvidvask af penge, navnlig forbuddet mod at samarbejde med en kunde, der er opført på en liste over restriktive foranstaltninger (fra Den Europæiske Union, OFAC eller FN eller på en national liste). Andre af NKBM’s interne dokumenter (8) indeholder lignende krav vedrørende personer, der er opført på en liste fra OFAC.
21.      Under sagen for den forelæggende ret, som var anlagt af sagsøgeren mod NKBM med påstand om åbning af en betalingskonto med basale funktioner og om skadeserstatning, indfandt førstnævnte sig personligt den 23.
marts 2022 i en NKBM-filial for at ansøge om åbning af en sådan konto. Efter at han havde forevist sit gyldige identitetskort, oplyste NKBM-medarbejderen ham om, at systemet ikke tillod oprettelse af en konto i hans navn. Ti dage efter denne ansøgning var der ikke afgivet noget skriftligt svar på hans ansøgning om åbning af en konto.
22.      Den 23.
februar 2015 havde Specializirano državno tožilstvo Republike Slovenije (Republikken Sloveniens særlige anklagemyndighed) imidlertid afsluttet og henlagt den sag, der var indledt mod sagsøgeren vedrørende de samme lovovertrædelser som dem, der havde afstedkommet en international arrestordre mod ham. Sagsøgeren er ikke blevet dømt andre steder i verden for den lovovertrædelse, for hvilken han blev opført på en liste fra OFAC, og hverken FN, Unionen eller Republikken Slovenien har nogen sinde truffet restriktive foranstaltninger over for ham.
23.      Den forelæggende ret har anført, at parterne er uenige om, hvorvidt opførelsen på en liste fra OFAC alene, uden at der foreligger en strafferetlig domfældelse for en lovovertrædelse, for hvilken han er opført på denne liste, eller nogen restriktiv foranstaltning truffet af FN, Unionen eller en medlemsstat, udgør en overtrædelse af bestemmelserne om forebyggelse af hvidvask af penge og finansiering af terrorisme, der kan begrunde et afslag på at åbne en betalingskonto med basale funktioner. Den nævnte ret har tilføjet, at selv om denne opførelse udgør en særlig omstændighed, som begrunder skærpet tilsyn, står det ikke klart, om den kan begrunde et afslag på at åbne en betalingskonto med basale funktioner. Såfremt et sådant afslag er begrundet, ønsker den forelæggende ret oplyst, om retten til at blive anset for uskyldig, der er fastsat i artikel 48 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (9), er overholdt.
24.      På denne baggrund har Okrajno sodišče v Mariboru (retten i første instans i Maribor) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)      Tillader bestemmelsen i artikel 16, stk. 4, i direktiv [2014/92] medlemsstaterne at pålægge banker at afslå en forbrugers ansøgning om en betalingskonto med basale funktioner med den begrundelse, at denne forbruger er opført på OFAC’s liste […] for så vidt som åbning af en sådan konto ville føre til overtrædelse af bestemmelserne om forebyggelse af hvidvask af penge og finansiering af terrorisme fastsat i direktiv [2015/849]?
2)      Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Foreligger der en undtagelse, hvis denne forbruger aldrig nogen steder i verden er blevet dømt for den lovovertrædelse, for hvilken denne forbruger er blevet opført på den ovennævnte liste, og/eller hvis den berørte medlemsstat, Unionen eller en anden international organisation, hvoraf medlemsstaten eller Unionen er medlem, aldrig har truffet begrænsende foranstaltninger af nogen art over for denne forbruger?
3)      Indebærer en bekræftende besvarelse af det første spørgsmål, at den omhandlede ordning ikke er forenelig med [chartrets artikel 48], der fastsætter retten til [at blive anset for uskyldig]?
4)      Indebærer en benægtende besvarelse af det andet spørgsmål, at den omhandlede ordning ikke er forenelig med [chartrets artikel 48], der fastsætter retten til [at blive anset for uskyldig]?«
25.      Der er indgivet skriftlige indlæg af sagsøgeren, NKBM, den slovenske regering, Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Parlamentet samt Europa-Kommissionen.
IV.    Bedømmelse
26.      Efter Domstolens ønske koncentrerer jeg mit forslag til afgørelse om det første præjudicielle spørgsmål.
27.      Den forelæggende ret ønsker nemlig oplyst, om bestemmelsen i artikel 16, stk. 4, i direktiv 2014/92 tillader medlemsstaterne at pålægge banker at afslå en forbrugers ansøgning om en betalingskonto med basale funktioner med den begrundelse, at denne forbruger er opført på en liste fra OFAC, og at åbning af en sådan konto ville føre til overtrædelse af bestemmelserne om forebyggelse af hvidvask af penge og bekæmpelse af finansiering af terrorisme, som er fastsat i direktiv 2015/849.
28.      Artikel 15 i direktiv 2014/92 bestemmer, at der ikke må forekomme forskelsbehandling af forbrugere, der har lovligt ophold i Unionen, på grund af deres nationalitet eller bopæl, når sådanne forbrugeres ansøgning om åbning af en betalingskonto behandles. Dette direktivs artikel 16 fastsætter en ret til adgang til en betalingskonto med basale funktioner (10) og præciserer en række forhold for at sikre effektiviteten af denne ret.
29.      Således hedder det i stk. 1 i denne artikel 16 navnlig, at medlemsstaterne sikrer, at betalingskonti med basale funktioner ikke kun tilbydes af kreditinstitutter, der udelukkende stiller betalingskonti med internetfaciliteter til rådighed. Den nævnte artikel 16, stk. 2, første afsnit, præciserer også, hvad der forstås ved »forbrugere, der har lovligt ophold i Unionen«. Endelig bestemmes det i samme direktivs artikel 16, stk. 3, at oprettelsen af en betalingskonto eller afslaget på en ansøgning herom skal ske uden unødig forsinkelse og senest inden for ti arbejdsdage efter modtagelsen af en fuldstændig ansøgning.
30.      Artikel 16 i direktiv 2014/92 fastsætter ligeledes tre forskellige situationer med afslag på åbning af en betalingskonto med basale funktioner. I den første situation afslås en ansøgning, hvis åbning af en konto ville føre til overtrædelse af bestemmelserne om forebyggelse af hvidvask af penge og bekæmpelse af finansiering af terrorisme fastsat i direktiv 2015/849 (11). I den anden situation kan medlemsstaterne tillade, at kreditinstitutter afslår en ansøgning om en betalingskonto med basale funktioner, hvis forbrugeren allerede har en sådan på deres område (12). I den tredje situation kan medlemsstaterne fastsætte en begrænset række yderligere tilfælde, hvor kreditinstitutter kan pålægges eller vælge at afslå en ansøgning om en betalingskonto med basale funktioner, såfremt disse tilfælde baseres på bestemmelser i national ret, der har til formål at lette forbrugerens vederlagsfrie adgang til en betalingskonto med basale funktioner eller at forhindre forbrugeres misbrug af deres ret til adgang til en betalingskonto med basale funktioner (13). I disse tre tilfælde af afslag skal kreditinstituttet straks meddele forbrugeren sin specifikke begrundelse for afslaget skriftligt og vederlagsfrit, medmindre denne oplysning ville være i strid med hensyn til national sikkerhed eller offentlig orden eller med formålene med EU-lovgivningen på området for hvidvask af penge og finansiering af terrorisme (14).
31.      Direktiv 2014/92 fastsætter således en minimumsharmonisering af situationer med afslag på åbning af en betalingskonto med basale funktioner med en skønsmargen til medlemsstaterne, undtagen hvis denne åbning ville føre til overtrædelse af bestemmelserne om forebyggelse af hvidvask af penge og bekæmpelse af finansiering af terrorisme fastsat i direktiv 2015/849. I så fald har medlemsstaterne ingen skønsmargen, hvilket udtrykkes i formuleringen, at »[m]edlemsstaterne sikrer«.
32.      Det præciseres imidlertid i 34.
betragtning til direktiv 2014/92, at bestemmelserne i direktiv 2015/849 (15) ikke bør anvendes som påskud for at afvise kommercielt mindre attraktive forbrugere.
33.      Det følger af 47.
betragtning til direktiv 2014/92, at i situationer, hvor der er risiko for manglende efterlevelse af lovgivningen om hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme, kan et afslag kun være berettiget, hvis forbrugeren ikke efterlever den pågældende lovgivning, og ikke blot fordi proceduren med at kontrollere, om lovgivningen efterleves, er for besværlig eller dyr.
34.      Det vanskelige i det for Domstolen forelagte spørgsmål består i, at direktiv 2015/849 ligeledes er et minimumsharmoniseringsdirektiv.
35.      Ifølge en række bestemmelser i dette direktiv kan medlemsstaterne nemlig vedtage eller opretholde strengere bestemmelser for at forhindre hvidvask af penge og finansiering af terrorisme under overholdelse af EU-retten (16). Det nævnte direktiv fastsætter også, at hvis en medlemsstat eller en forpligtet enhed identificerer lavrisikoområder, har medlemsstaten mulighed for f.eks. at tillade forpligtede enheder at gennemføre lempede kundekendskabsprocedurer (17), eller at forpligtede enheder endda selv kan bestemme omfanget af kundelegitimationsprocedurerne på et risikobaseret grundlag (18). Denne fleksibilitet knytter sig til den risikobaserede tilgang, der er grundlaget for direktiv 2015/849 (19).
36.      På denne baggrund skal det derfor undersøges, hvilken overtrædelse af bestemmelserne om forebyggelse af hvidvask af penge og bekæmpelse af finansiering af terrorisme kan begrunde et afslag på en ansøgning om åbning af en betalingskonto med basale funktioner som omhandlet i direktiv 2014/92.
37.      Artikel 14, stk. 4, i direktiv 2015/849 fastsætter kun udtrykkeligt en enkelt situation, hvor der ikke må etableres en forretningsforbindelse, nemlig når en forpligtet enhed ikke kan opfylde kundekendskabskravene fastsat i dette direktivs artikel 13, stk. 1, første afsnit, litra
a), b) eller c). Disse kundekendskabskrav vedrører som tidligere nævnt identifikation af kunden og kontrol af kundens identitet [det nævnte direktivs artikel 13, stk. 1, litra
a)], identifikation af den reelle ejer og gennemførelse af rimelige foranstaltninger for at kontrollere dennes identitet [samme direktivs artikel 13, stk. 1, litra
b)] samt vurdering og eventuelt indhentning af oplysninger om forretningsforbindelsens formål og tilsigtede beskaffenhed [artikel 13, stk. 1, litra
c), i direktiv 2015/849]. Med forbehold af den forelæggende rets undersøgelse synes ingen af disse forhold i den foreliggende sag at mangle, eftersom kunden er identificeret, der ikke hævdes at findes en anden reel ejer end kunden, og den ønskede forretningsforbindelse består i at åbne en betalingskonto med basale funktioner. Følgelig kan afslaget på åbning af den ønskede konto ikke umiddelbart begrundes med støtte i dette direktiv.
38.      Endvidere har den slovenske regering præciseret, at den i henhold til de strengere foranstaltninger, der i medfør af artikel 5 i direktiv 2015/849 kan indføres, ikke har fastsat nogen pligt til at afslå indgåelse af en forretningsforbindelse i tilfælde af ansøgerens opførelse på en liste fra OFAC. Det følger således heraf, at hvis NKBM afslår at oprette en betalingskonto med basale funktioner alene af den grund, at den potentielle kunde er opført på en liste fra OFAC, er det en overskridelse af de EU-retlige grænser for medlemsstaternes skønsmargen (20).
39.      Som Parlamentet netop har påpeget, muliggør de EU-retlige rammer, selv i tilfælde af restriktive foranstaltninger truffet i medfør af EU-retten, desuden, at der med specifik tilladelse kan leveres finansielle tjenesteydelser til personer, der er genstand for sådanne restriktive foranstaltninger (21). Målet om bekæmpelse af finansiering af terrorisme og forebyggelse af hvidvask af penge og medfører således ikke et fuldstændigt forbud mod brug af banksystemet.
40.      Således har EU-lovgiver ved alene i de førnævnte situationer (manglende identifikation af kunden eller den reelle ejer og manglende indhentning af oplysninger om forretningsforbindelsens formål og art) at fastsætte et forbud mod at etablere en forretningsforbindelse foretaget en afvejning mellem retten til at åbne en betalingskonto med basale funktioner på den ene side og forebyggelse
af hvidvask af penge og bekæmpelse af finansiering af terrorisme på den anden side.
41.      Derimod kan den blotte opførelse på en liste fra OFAC tages i betragtning ved vurderingen af, hvilken grad af overvågning der skal gennemføres, når forretningsforbindelsen er etableret.
42.      Direktiv 2015/849 fastsætter nemlig flere grader af overvågning, der skal gennemføres som led i forretningsforbindelsen, eftersom vedvarende kontrol med denne forbindelse indgår i de almindelige kundekendskabsforpligtelser (22).
43.      På den ene side fastsætter dette direktivs artikel 15-17 tilfælde, hvor medlemsstaterne kan tillade forpligtede enheder at gennemføre lempede kundekendskabsprocedurer.
44.      På den anden side foreskriver det nævnte direktivs artikel 18-24 en række skærpede kundekendskabskrav. Bilag
III til samme direktiv fastsætter faktorer, som kendetegner situationer, der potentielt indebærer en øget risiko, som medlemsstaterne og de forpligtede enheder som minimum skal tage højde for. Denne skærpelse af overvågningskravene knytter sig til risikofaktorer, der enten er geografiske (højrisikotredjelande eller grænseoverskridende forbindelser til et tredjeland) eller forbundet med de pågældende varer, tjenesteydelser, transaktioner eller distributionskanaler (anvendelse af især ny teknologi) eller hænger sammen med kundens person (f.eks. politisk eksponerede personer).
45.      For så vidt angår kundens iboende risikofaktorer er der hverken i ordlyden af direktiv 2015/849 eller bilag
III hertil nævnt opførelse på en sanktionsliste som en risikofaktor. EBA anfører imidlertid i sine retningslinjer, at der i forbindelse med denne risikofaktor skal tages højde for risikoen ved kundens omdømme (23), og at der derfor navnlig kan tages negative medierapporter eller andre relevante informationskilder i betragtning, uden at fraværet af straffedomme i sig selv er tilstrækkeligt til at afvise påstande om forseelser (24), eller det forhold, at en kunde har fået indefrosset sine aktiver i forbindelse med en tidligere administrativ eller strafferetlig procedure (25). Endvidere anbefaler EBA at tage oplysninger fra offentlige myndigheder i betragtning (26). Opførelsen på en liste fra OFAC kan derfor svare til disse risikofaktorer, der er knyttet til kundens person.
46.      I øvrigt præciserer EBA, at de finansielle institutioner bør anlægge et holistisk syn på de risikofaktorer, som de har identificeret (27), og at de bør holde sig for øje, at tilstedeværelsen af isolerede risikofaktorer ikke nødvendigvis flytter et forhold til en højere eller lavere risikokategori, medmindre andet er fastsat i direktiv 2015/849 eller national lovgivning (28).
47.      Når den forpligtede enhed er en bank, skal den følgelig anlægge et holistisk og afvejet syn på den grad af risiko, som en ny forretningsforbindelse skaber, for at vurdere, hvilken grad af overvågning af kunden der skal gennemføres. Derfor kan opførelsen på en liste fra OFAC alt efter omstændighederne i den foreliggende sag og med forbehold af den forelæggende rets vurdering begrunde skærpede kundekendskabsprocedurer.
48.      Det er imidlertid i artikel 8, stk. 3, i direktiv 2015/849 bestemt, at medlemsstaterne sikrer, at forpligtede enheder har politikker, kontroller og procedurer til effektiv begrænsning og styring af de risici for hvidvask af penge og finansiering af terrorisme, som identificeres på EU-niveau, i medlemsstaterne og i forpligtede enheder, og at disse politikker, kontroller og procedurer står i et rimeligt forhold til de forpligtede enheders art og størrelse.
49.      Det må derfor undersøges, hvilket råderum en bank har, når den vurderer, at dens politikker, kontroller og procedurer ikke er tilstrækkelige til effektivt at begrænse og styre den identificerede risiko ved hjælp af foranstaltninger, der står i et rimeligt forhold til dens art og størrelse. Kan denne situation udgøre endnu et legitimt tilfælde af afslag på at åbne en betalingskonto med basale funktioner?
50.      Jeg er i lighed med Kommissionen af den opfattelse, at artikel 16, stk. 4, i direktiv 2014/92 om afslag på en ansøgning om en betalingskonto med basale funktioner, hvis åbning af en sådan konto ville føre til overtrædelse af bestemmelserne om forebyggelse af hvidvaskning af penge og bekæmpelse af finansiering af terrorisme, faktisk kan tjene som grundlag for et sådant afslag i en situation, hvor banken ikke kan afbøde risikoen for hvidvask af penge eller finansiering af terrorisme. EBA-retningslinjerne fastsætter udtrykkeligt et sådant tilfælde (29).
51.      NKBM bør imidlertid efter min opfattelse i sin analyse tage hensyn til flere forhold, inden den træffer denne beslutning.
52.      I første række angiver EBA på den ene side tydeligt i sine retningslinjer som argument for en beslutning om trods alt at oprette en betalingskonto med basale funktioner, at hvis der kun tilbydes basale finansielle produkter og tjenesteydelser, begrænser det brugernes mulighed for at misbruge disse produkter og tjenesteydelser til økonomisk kriminalitet (30). Det kan således begrænse risikoen, hvis ansøgningen gælder åbning af en betalingskonto med alene basale funktioner. På den anden side kan spørgsmålet om omkostningerne ved kontrollen som nævnt ovenfor (31) ikke begrunde et afslag på at oprette en betalingskonto med basale funktioner.
53.      I anden række fastsætter direktiv 2015/849 klart, at selv om banken trods undersøgelsen af disse forhold finder det nødvendigt at afslå åbningen af en sådan konto, er dens skønsmargen ikke ubegrænset. Dels fremgår det af dette direktivs artikel 48, stk. 8, at »[m]edlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder tager hensyn til omfanget af det skøn, som det er tilladt den forpligtede enhed at have, og foretager en passende gennemgang af de risikovurderinger, der ligger til grund for skønnet, og af enhedens interne politikker, kontroller og procedurer for at fastlægge, om de er tilstrækkelige, og i hvilket omfang de er gennemført«. Dels er det i artikel 16, stk. 7, i direktiv 2014/92 anført, at når banken afslår at oprette en betalingskonto med basale funktioner, vejleder den forbrugeren om proceduren for at klage over afslaget og om forbrugerens ret til at kontakte den relevante kompetente myndighed og det udpegede organ for alternativ tvistbilæggelse. Bankens skønsbeføjelse er følgelig underlagt den kompetente myndigheds kontrol i den enkelte medlemsstat.
54.      I den foreliggende sag tilkommer det den forelæggende ret at vurdere, om andre risikofaktorer end opførelsen på en liste fra OFAC har begrundet beslutningen om afslag på åbning af en betalingskonto med basale funktioner, og om NKBM var i stand til at sikre den vedvarende overvågning af forretningsforbindelsen, hvis der blev åbnet en konto.
55.      Som konklusion herpå foreslår jeg at besvare det første præjudicielle spørgsmål med, at artikel 16, stk. 4, i direktiv 2014/92, sammenholdt med bestemmelserne i direktiv 2015/849, skal fortolkes således, at en bank ikke kan afslå at oprette en betalingskonto med basale funktioner alene med den begrundelse, at den forbruger, der ansøger om åbning af en sådan konto, er opført på en liste fra OFAC. Det tilkommer imidlertid den nationale ret at efterprøve, om opførelsen på en liste fra OFAC er udtrykkeligt anført i national ret eller ej som et forhold, der kan tages i betragtning med henblik på at afslå oprettelse af en betalingskonto med basale funktioner.
V.      Forslag til afgørelse
56.      På baggrund af samtlige ovenstående betragtninger foreslår jeg, at Domstolen besvarer det første præjudicielle spørgsmål, som Okrajno sodišče v Mariboru (retten i første instans i Maribor, Slovenien) har forelagt, som følger:
»Artikel 16, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/92/EU af 23.
juli 2014 om sammenlignelighed af gebyrer i forbindelse med betalingskonti, flytning af betalingskonti og adgang til betalingskonti med basale funktioner, sammenholdt med bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/849 af 20.
maj 2015 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge eller finansiering af terrorisme, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF samt Kommissionens direktiv 2006/70/EF, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/2177 af 18.
december 2019,
skal fortolkes således, at
en bank ikke kan afslå at oprette en betalingskonto med basale funktioner alene med den begrundelse, at den forbruger, der ansøger om åbning af en sådan konto, er opført på en liste udarbejdet af Office of Foreign Assets Control (OFAC) (kontoret for kontrol med udenlandske aktiver (OFAC), USA), der hører under United States Department of the Treasury (finansministeriet, USA).
Det tilkommer imidlertid den nationale ret at efterprøve, om opførelsen på en liste fra OFAC er udtrykkeligt anført i national ret eller ej som et forhold, der kan tages i betragtning med henblik på at afslå oprettelse af en betalingskonto med basale funktioner.«
1 –      Originalsprog: fransk.
i      Den foreliggende sags navn er et vedtaget navn. Det svarer ikke til et navn på en part i sagen.
2 –      Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af 23.7.2014 om sammenlignelighed af gebyrer i forbindelse med betalingskonti, flytning af betalingskonti og adgang til betalingskonti med basale funktioner (EUT 2014, L 257, s. 214).
3 –      Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af 20.5.2015 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge eller finansiering af terrorisme, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF samt Kommissionens direktiv 2006/70/EF (EUT 2015, L 141, s. 73), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/2177 af 18.12.2019 (EUT 2019, L 334, s. 155) (herefter »direktiv 2015/849«).
4 –      Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af 26.10.2005 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme (EUT 2005, L 309, s. 15). Dette direktiv er blevet ophævet og erstattet af direktiv 2015/849.
5 –      EBA/GL/2021/02, herefter »EBA-retningslinjerne«. En ny version af disse retningslinjer er i øjeblikket gældende, nemlig EBA-retningslinjerne af 31.3.2023 for politikker og kontroller til effektiv styring af risici for hvidvask af penge og finansiering af terrorisme (ML/TF), når der gives adgang til finansielle tjenesteydelser (EBA/GL/2023/04).
6 –      Republikken Sloveniens tidende, nr. 7/18 og 9/18.
7 –      Republikken Sloveniens tidende, nr. 48/22.
8 –      F.eks. instruktioner vedrørende etableringen af forretningsforbindelser med fysiske personer, retningslinjer vedrørende godkendelse af kunder, metoder til anvendelse af begrænsende foranstaltninger og adfærdskodeks.
9 –      Herefter »chartret«.
10 –      Disse basale funktioner er opregnet i artikel 17, stk. 1, i direktiv 2014/92 og omfatter bl.a. tjenesteydelser, der gør det muligt at åbne, anvende og lukke en betalingskonto, tjenesteydelser, der gør det muligt at indsætte midler på en betalingskonto, tjenester, der gør det muligt at hæve kontanter inden for Unionen fra en betalingskonto, samt udførelse i Unionen af direkte debiteringer, betalingstransaktioner med et betalingskort og kredittransaktioner.
11 –      Jf. fodnote
4 i dette forslag til afgørelse. Jf. artikel 16, stk. 4, i direktiv 2014/92.
12 –      Jf. artikel 16, stk. 5, første afsnit, i direktiv 2014/92.
13 –      Jf. artikel 16, stk. 6, i direktiv 2014/92.
14 –      Jf. artikel 16, stk. 7, i direktiv 2014/92.
15 –      Jf. fodnote
4 i dette forslag til afgørelse.
16 –      Jf. navnlig artikel 5 og 18 i direktiv 2015/849 og dom af 17.11.2022, Rodl & Partner (C-562/20, EU:C:2022:883, præmis
46-48), og af 2.3.2023, PrivatBank m.fl. (C-78/21, EU:C:2023:137, præmis
63 og 64).
17 –      Jf. artikel 15, stk. 1, i direktiv 2015/849.
18 –      Jf. artikel 13, stk. 2, i direktiv 2015/849.
19 –      Jf. 22.
betragtning til direktiv 2015/849.
20 –      Jf. punkt
35 i dette forslag til afgørelse.
21 –      Jf. navnlig artikel 6, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 2580/2001 af 27.12.2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme (EFT 2001, L 344, s. 70), som giver mulighed for undtagelser fra forbuddet mod at levere finansielle tjenesteydelser fastsat i denne forordnings artikel 2, stk. 2.
22 –      Jf. artikel 13, stk. 1, litra
d), i direktiv 2015/849.
23 –      Jf. EBA-retningslinjerne, punkt
2.3, litra
b).
24 –      Jf. EBA-retningslinjerne, punkt
2.5, litra
a).
25 –      Jf. EBA-retningslinjerne, punkt
2.5, litra
b).
26 –      Jf. EBA-retningslinjerne, punkt
1.30, litra
c).
27 –      Jf. EBA-retningslinjerne, punkt
3.2.
28 –      Jf. EBA-retningslinjerne, punkt
3.3.
29 –      Jf. EBA-retningslinjerne, punkt
4.66.
30 –      Jf. EBA-retningslinjerne, punkt
4.10, litra
b).
31 –      Jf. punkt
33 i dette forslag til afgørelse.