61963J0028
DOMSTOLENS DOM
AF 5. DECEMBER 1963 (
1
)
Koninklijke Nederlandsche Hoogovens en Staalfabrieken N.V. mod Den Høje Myndighed for Det europæiske Kul- og Stålfællesskab
Sag 28/63
Processprog: Nederlandsk
Angående:
På sagens nuværende stadium om stævningen fra selskabet Koninklijk Nederlandsche Hoogovens en Staalfabrieken, hvori der nedlægges påstand
—
principielt om annullation af beslutningen, som blev meddelt i en skrivelse af 8. april 1963 fra Den Høje Myndighed, hvorved sagsøgeren anmodedes om før den 31. maj 1963 at betale Fl. 8671348,34 i bidrag til udligningsordningen for importeret skrot og tilsvarende skrot,
—
subsidiært om annullation af artikel 6 i Den Høje Myndigheds beslutning nr. 7/63 af 3. april 1963 om udarbejdelsen af opgørelserne vedrørende udligningsordningen for importeret skrot og tilsvarende skrot (JO af 6. april 1963, s. 1091/63; findes ikke på dansk), kan antages til realitetsbehandling.
Domskonklusion:
1.
Det af selskabet Koninklijke Nederlandsche Hoogovens en Staalfabrieken N.V. indbragte søgsmål kan ikke antages til realitetsbehandling.
2.
Den Høje Myndighed for Det europæiske Kul- og Stålfællesskab bærer 3/4 af sagens omkostninger og sagsøgeren bærer 1/4 deraf.
Generaladvokatens forslag til afgørelse:
at søgsmålet afvises fra realitetsbehandling, og hvad angår sagsomkostningerne, at sagsøgte dømmes efter procesreglementets artikel 69, stk. 3.
Sammendrag
Institutionernes retsakter — Den Høje Myndigheds beslutninger — bestemmende faktorer
(EKSF-traktaten, artikel 14)
a)
En retsakt, som opfylder de grundbetingelser, der er knyttet til begrebet beslutning, som forstået i traktaten, bevarer denne karakter, selv om et uvæsentligt formkrav, der er fastsat af Den Høje Myndighed som kendetegn for beslutningerne, ikke er opfyldt.
b)
En beslutning skal fremstå som en kollegial retsakt fra Den Høje Myndighed, der skal fremkalde retsvirkninger, skal være afslutningen på Den Høje Myndigheds interne behandling, hvorved denne træffer endelig afgørelse, og skal fremstå i en form, som gør det muligt at identificere den pågældende retsakt som en beslutning.
En retsakt, der navnlig ikke fremstår som værende drøftet og udstedt af Den Høje Myndighed, og som ikke er bekræftet ved en underskrift fra en af dens medlemmer, kan ikke anses som en beslutning.
(
1
) – Oversat fra fransk.