62022CC0354
GENERALINIO ADVOKATO
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA IŠVADA,
pateikta 2023 m. liepos 6 d. (
1
)
Byla C-354/22
Weingut A
prieš
Land Rheinland-Pfalz
(Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas, Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Žemės ūkis – Bendras rinkų organizavimas – Vynai – Vynų aprašymas ir pateikimas – Kilmės vietos nuorodos ir geografinės nuorodos – Deleguotasis reglamentas (ES) 2019/33 – 54 straipsnio 1 dalis – Ženklinimas – Vynuogininkystės valdos nuoroda – Valdos sąvoka – Teritorinis ryšys – Vyno gamyba, vykdoma tik vynuogininkystės valdoje – Su vynuogininkystės valda nesusijusių trečiųjų šalių dalyvavimas gaminant vyną – Vynspaudė, išnuomota vynuogėms spausti ne pagrindinėje pavadinimą vynui suteikiančios vynuogininkystės valdos veiklos vietoje“
1.
Sąjungos teisėje išsamiai reglamentuojamos vyno sektoriaus kilmės vietos nuorodos, geografinės nuorodos ir tradiciniai terminai, taip pat vynų ženklinimas ir pateikimas.
2.
Vynuogių produktai, žymimi saugoma kilmės vietos nuoroda arba saugoma geografine nuoroda, gali būti ženklinami ir pateikiami pasirinktinai nurodant tam tikrus terminus, rodančius, kurioje vynuogininkystės valdoje jie pagaminti. Tai nustatyta Deleguotojo reglamento (ES) 2019/33 (
2
) 54 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje, o jo VI priede šie terminai išvardyti pagal tam tikras valstybes nares.
3.
Byloje, kurioje pateiktas šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą, Vokietijos vyndarys siekia, kad pristatant jo vynus būtų vartojamas terminas „Weingut“ (vyno ūkis), nors vynuogės, iš kurių jie gaminami, auginamos, jų derlius nuimamas ir jos spaudžiamos kitam asmeniui priklausančiame ūkyje, esančiame už 70 kilometrų nuo vyndario valdos, kurią jis nuomojasi.
4.
Kadangi valdžios institucija neleido pristatant šiuos vynus vartoti termino „Weingut“, kilo ginčas ir jį nagrinėjant iš esmės reikės išsiaiškinti:
–
ar „valda“ turi būti suprantama kaip apibrėžta fizinė teritorija, apimanti tik vynuogynus ir nuo vyno gamintojo žemės plotų neatsiejamus vyno gamybos pastatus bei įrenginius,
–
ar galima pripažinti, kad vynas buvo pagamintas tik vynuogininkystės valdoje, kai vynuogės spaudžiamos gamintojo išsinuomotoje vynspaudėje, esančioje už jo nuosavo ūkio ribų. Jeigu taip, kyla klausimas, kokio lygio vyno gamybos proceso kontrolę turi vykdyti šis gamintojas.
I. Teisinis pagrindas
A.
Sąjungos teisė
1. Reglamentas (ES) Nr. 1308/2013 (
3
)
5.
3 straipsnyje („Apibrėžtys“) nustatyta:
„<…>
3.   Šiame reglamente vartojamos terminų apibrėžtys, nustatytos <…> [Reglamente (ES) Nr. 1307/2013 (
4
)] <…>“
6.
122 straipsnyje („Deleguotieji įgaliojimai“) numatyta:
„1.   Siekiant atsižvelgti į vyno sektoriaus specifinius ypatumus, Komisijai pagal 227 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl taisyklių ir apribojimų, susijusių su:
<…>
c) neprivalomais duomenimis, susijusiais su:
<…>
iii)
terminais, kuriais nurodomas ūkis, ir jų vartojimo sąlygomis;
<…>“
2. Reglamentas Nr. 1307/2013
7.
4 straipsnyje („Terminų apibrėžtys ir susijusios nuostatos“) nurodyta:
„1.   Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
<…>
b)
valda – visi žemės ūkio veiklai naudojami ir ūkininko valdomi vienetai vienos valstybės narės teritorijoje;
<…>“
3. Deleguotasis reglamentas 2019/33
8.
48 konstatuojamojoje dalyje numatyta:
„[V]ynuogynus naudojančios valdos, kurioje pagaminti vynuogių produktai ir kurioje atliekami visi vyndarystės procesai, pavadinimo nurodymas gali teikti pridėtinę vertę gamintojams ir reikšti aukštesnės vertės nuorodą vartotojams. Todėl gamintojams turėtų būti leidžiama vynuogių produktų, ženklinamų saugoma kilmės vietos nuoroda arba saugoma geografine nuoroda, etiketėse nurodyti valdos pavadinimą“.
9.
1 straipsnyje („Dalykas“) nurodyta:
„Šiame reglamente nustatomos taisyklės, kuriomis <…> papildomas Reglamentas (ES) Nr. 1308/2013 ir kurios taikomos:
<…>
f) ženklinimui ir pateikimui“.
10.
IV skyriaus („Ženklinimas ir pateikimas“) 2 skirsnio („Neprivaloma informacija“) 54 straipsnyje („Valdos nuoroda“) nustatyta:
„1.   Vynuogių produktams, kuriems suteikta saugoma kilmės vietos nuoroda ar geografinė nuoroda, apibūdinti vartojami terminai, kurie susiję su VI priede išvardytomis valdomis ir kurie nėra išpilstytojo, gamintojo ar pardavėjo vardo, pavardės ar pavadinimo nuoroda.
Tie terminai naudojami tik tada, jei vynuogių produktas yra pagamintas tik iš tos valdos naudojamuose vynuogynuose nuimto vynuogių derliaus ir vyno gamybos procesas vykdomas tik toje valdoje.
<…>“
11.
55 straipsnyje („Nuoroda į geografinių vienetų, kurie yra mažesni ar didesni už vietovę, susijusią su kilmės vietos nuoroda ar geografine nuoroda, pavadinimus“) numatyta:
„1.   Pagal Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 120 straipsnio 1 dalies g punktą ir nepažeidžiant 45 ir 46 straipsnių, tik vynuogių produkto, paženklinto saugoma kilmės vietos nuoroda, saugoma geografine nuoroda ar trečiosios valstybės geografine nuoroda, etiketėje gali būti nuoroda į geografinio vieneto, kuris yra mažesnis ar didesnis už vietovę, susijusią su ta kilmės vietos nuoroda ar geografine nuoroda, pavadinimą.
2.   Kai nuoroda yra daroma į geografinius vienetus, kurie yra mažesni ar didesni už vietovę, susijusią su saugoma kilmės vietos nuoroda arba geografine nuoroda, tokio geografinio vieneto vietovė turi būti pareiškėjo aiškiai apibrėžta produkto specifikacijoje ir bendrajame dokumente. Valstybės narės gali nustatyti tokių geografinių vienetų naudojimo taisykles.
<…>“
12.
VI priede („54 straipsnio 1 dalyje minimi terminai“) Vokietijos atveju išvardyti šie terminai: „Burg, Domäne, Kloster, Schloss, Stift, Weinbau, Weingärtner, Weingut, Winzer“.
B.
Vokietijos teisė. Weinverordnung (Nutarimas dėl vyno) (
5
)
13.
38 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad vynams Federweißer, Landwein (krašto vynai), Qualitätswein (rūšiniai vynai), Prädikatswein (aukščiausios kokybės vynai), Sekt (putojantys vynai), Qualitätsperlwein (rūšiniai putojantys vynai) arba Qualitätslikörwein (rūšiniai likeriniai vynai) ženklinti valdos nuorodą galima naudoti tik pagal Deleguotojo reglamento 2019/33 54 straipsnio 1 dalį, siejamą su jo VI priedu. 3 ir 5 dalyse minima nuoroda „Gutsabfüllung“.
II. Faktinės aplinkybės, byla ir prejudiciniai klausimai
14.
Vokietijos Mozelio regiono Celio vietovėje esančios vynuogininkystės valdos savininkas (toliau – vyndarys A) vyną gamina iš vynuogių, užaugintų ne tik jam nuosavybės teise priklausančiuose, bet ir nuomojamuose vynuogynuose.
15.
Vienas iš nuomojamų vynuogynų, kurio plotas 2,15 ha, yra maždaug už 70 km nuo Celio, vyndariui B priklausančioje vynuogininkystės valdoje.
16.
Abu vyndariai sudarė sutartį, pagal kurią B augina vynmedžius pagal A nurodymus, be to, kasmet 24 valandoms nuo išnuomoto ploto derliaus nuėmimo išimtinai išnuomoja A vynspaudę.
17.
Vynuogės spaudžiamos vyndario B valdoje pagal vyndario A vynininkystės metodus. Taip pagamintas vynas supilamas į statines, kurias į pagrindinę vyndario A veiklos vietą nuveža jo darbuotojai.
18.
Vyndarys A nori vartoti terminus „Weingut“ ir „Gutsabfüllung“ vynui, išspaustam vynspaudėje, kurią jis nuomojasi iš vyndario B, ženklinti.
19.
Land Rheinland-Pfalz (Reino krašto-Pfalco federalinė žemė, Vokietija; toliau – federalinė žemė) mano, kad tokiomis aplinkybėmis vyndarys A negali vartoti šių dviejų terminų.
20.
Verwaltungsgericht Trier (Tryro administracinis teismas, Vokietija) buvo pradėta byla ir šis teismas 2019 m. gegužės 16 d. sprendimu patenkino vyndario A skundą ir pripažino, kad jis turi teisę vartoti terminus „Weingut“ ir „Gutsabfüllung“. Šiam teismui svarbu buvo tai, kad faktinis vyno gamybos valdymas, nuolatinė jos priežiūra ir išimtinė atsakomybė už ją teko vyndariui A.
21.
Federalinė žemė pateikė apeliacinį skundą Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz (Reino krašto-Pfalco vyresnysis administracinis teismas, Vokietija) ir šis teismas 2020 m. rugpjūčio 12 d. sprendimu panaikino pirmosios instancijos teismo sprendimą ir atmetė vyndario A prašymą.
22.
Apeliacinis teismas savo sprendimą iš esmės grindė šiais argumentais:
–
pagal Deleguotojo reglamento 2019/33 54 straipsnio 1 dalį, siejamą su jo VI priedu, siekiant naudoti nuorodą „Weingut“ vynas turi būti pagamintas valdoje, suprantamoje ne kaip organizacinis vienetas, o kaip veiklos kompleksas, turintis nuolatinę veiklos vietą, kurios ilgalaikė paskirtis (numatyta savininko) yra vyno gamyba ir kurioje dirba savininkui pavaldūs darbuotojai. Vyno gamybos etapų, pavyzdžiui, vynuogių spaudimo etapo, atskyrimas prieštarauja idėjai, kad „viskas turi likti tose pačiose rankose“,
–
vynspaudės nuomos sutartimi neužtikrinama, kad visiems vyno gamybos etapams vadovautų ir už juos būtų atsakingas tas pats asmuo. Priešingai, pagal sutartį vynuogės gali būti spaudžiamos dalyvaujant ir gamintojui, ir vynspaudės operatoriui, kuris dirba savininkui, o tai neužtikrina, kad gamybos etapams nuolat vadovautų ir už juos būtų atsakingas vyndarys A.
23.
Vyndarys A apeliacinio teismo sprendimą apskundė Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas, Vokietija) ir šis teismas pateikė Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:
„1.
Ar gali būti laikoma, kad vyno gamybos procesas vykdomas tik pavadinimą suteikiančioje vynuogininkystės valdoje, kaip tai suprantama pagal Deleguotojo reglamento (ES) 2019/33 54 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą, jeigu vynuogės spaudžiamos 24 valandoms iš kitos vynuogininkystės valdos išnuomotoje vynspaudėje, kuria šiuo laikotarpiu disponuoja išimtinai pavadinimą suteikianti vynuogininkystės valda?
2.
Jeigu į šį klausimą būtų atsakyta teigiamai: ar vynuoges spausti ar bent jau šį procesą prižiūrėti vietoje būtinai turi pavadinimą suteikiančios vynuogininkystės valdos darbuotojai, ar vynuoges spausti gali ir vynspaudę išnuomojusios vynuogininkystės valdos darbuotojai pagal pavadinimą suteikiančios vynuogininkystės valdos nurodymus?
3.
Jeigu vynuoges spausti gali ir vynspaudę išnuomojusios vynuogininkystės valdos darbuotojai: ar netikėtai iškilus problemoms pastarieji gali būti įgaliojami savo nuožiūra įsikišti į vynuogių spaudimo procesą?
4.
Ar draudžiama vyno gamybos procesą priskirti pavadinimą suteikiančiai vynuogininkystės valdai, jeigu vynspaudę nuomojanti ir vynuoges spaudžianti vynuogininkystės valda pati yra suinteresuota tuo, kokiu būdu vynuogės spaudžiamos, nes taip pat su šia vynuogininkystės valda sudarytoje sutartyje dėl vynuogynų eksploatavimo yra sutarta nuo išeigos ir kokybės priklausanti priemoka prie pagal plotą mokamo eksploatavimo atlygio, skaičiuojama už vieną „Kabinett“, „Spätlese“, „Auslese“ kategorijos vyno hektolitrą?“
III. Procesas Teisingumo Teisme
24.
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teisme gautas 2022 m. birželio 1 d.
25.
Rašytines pastabas pateikė vyndarys A ir Europos Komisija. Abu šie subjektai, taip pat federalinės žemės atstovai dalyvavo 2023 m. gegužės 3 d. vykusiame teismo posėdyje.
IV. Vertinimas
A.
Pirmasis prejudicinis klausimas
26.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės nori išsiaiškinti, ar galima laikyti, kad vyno gamybos procesas vykdomas tik pavadinimą suteikiančioje vynuogininkystės valdoje, jeigu vynuogės spaudžiamos 24 valandoms iš kitos vynuogininkystės valdos išnuomotoje vynspaudėje (
6
).
27.
Jis mano, kad:
–
iš teisės aktų raidos matyti, jog pagal Reglamento (EB) Nr. 607/2009 (
7
) 57 straipsnio 1 dalies b punkto nuostatą taikomas apribojimas, nes nuo tada, kai šis punktas įsigaliojo, vyno gamyba turi būti vykdoma „tik“ vynuogininkystės valdoje,
–
atrodo, kad teisės akto prasmė ir tikslas yra apsaugoti vynuogininkystės valdų, kuriose auginami vynuogynai ir užtikrinama vynų gamyba nuo pradžios iki pabaigos, identifikacinius duomenis, su kuriais susiję vartotojų lūkesčiai dėl aukščiausios vyno kokybės,
–
vis dėlto šis teiginys nėra visiškai aiškus. Jeigu vynuogynų, esančių toli nuo pagrindinės veiklos vietos, nuoma neturi įtakos nuorodai, logiška, kad ir vynspaudės nuoma, siekiant vynuoges spausti in situ ir jų nevežti, taip pat neturės įtakos. Iš tiesų bendras eksploatacinių įrenginių naudojimas yra įprastas gaminant vynus ir racionalus verslo valdymo požiūriu.
28.
Deleguotąjį reglamentą 2019/33 Komisija priėmė pagal Reglamento Nr. 1308/2013 122 straipsniu jai suteiktus įgaliojimus (
8
). Vienas iš aspektų, kuriems gali būti taikomi deleguotieji aktai, yra „terminai, kuriais nurodomas ūkis, ir jų vartojimo sąlygos“ (Reglamento Nr. 1308/2013 122 straipsnio 1 dalies c punkto iii papunktis).
29.
Atsižvelgiant į šią taikymo sritį, Deleguotojo reglamento 2019/33 54 straipsnyje yra nustatytos „valdos nuorodos“ naudojimo sąlygos. Tame straipsnyje daroma nuoroda į VI priedą reglamentuojant išvardytus leidžiamus terminus (
9
), kuriais, ženklinant arba pateikiant produktus, nurodoma vynuogininkystės valda.
30.
Iš Deleguotojo reglamento 54 straipsnio matyti, kad šie terminai:
–
neturi būti išpilstytojo vardo, pavardės ar pavadinimo nuoroda,
–
vartojami tik vynuogių produktams, kuriems suteikta saugoma kilmės vietos nuoroda ar geografinė nuoroda, apibūdinti,
–
gali būti „naudojami tik tada, jei vynuogių produktas yra pagamintas tik iš tos valdos naudojamuose vynuogynuose nuimto vynuogių derliaus ir vyno gamybos procesas vykdomas tik toje valdoje“.
31.
Būtent dėl pastarojo reikalavimo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kilo pagrįstų abejonių, o pirmosios ir apeliacinės instancijos teismai pateikė skirtingus, tačiau taip pat pagrįstus aiškinimus. Kiti du reikalavimai, kurių šioje byloje niekas neginčija, nėra nagrinėjami.
32.
Atsakydamas į šį prejudicinį klausimą nagrinėsiu vynuogininkystės valdos sąvoką ir reikalavimą, kad vyno gamybos procesas vyktų tik toje valdoje.
1. Vynuogininkystės valda
33.
Iš pirmo žvilgsnio atrodo, kad Deleguotojo reglamento 2019/33 54 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje sąvoka „valda“ siejama su fiziniu plotu, kuriame vyndarys, siekiantis vartoti atitinkamą terminą (nagrinėjamu atveju – „Weingut“), augina jam priklausančius vynmedžius ir vykdo vyno gamybos procesą.
34.
Kaip minėta, nuostatoje reikalaujama, kad vynuogių derlius būtų nuimtas vynuogininkystės valdos naudojamuose vynuogynuose ir kad vyno gamybos procesas būtų vykdomas tik toje valdoje (
10
). Deleguotojo reglamento 2019/33 48 konstatuojamojoje dalyje tai patvirtinta, nes nurodyta „vynuogynus naudojan[ti] vald[a], kurioje pagaminti vynuogių produktai ir kurioje atliekami visi vyndarystės procesai“ (
11
).
35.
Pagal šį pirmąjį teisės normos aiškinimą „valda“ prilygsta ūkiui, sudarytam iš vynmedžių auginimo plotų ir pastatų bei įrenginių, kuriuose vynuogės (ten nuimtas derlius) yra naudojamos vynui gaminti. Tokios pozicijos laikosi apeliacinis teismas.
36.
Vis dėlto „valda“ gali būti suprantama kaip visi elementai – ir materialiniai, ir žmogiškieji, sutelkti gamybos tikslais. Pagal šią reikšmę valda yra labiau siejama su sąvoka „įmonė“, o ne su valdos geografiniu pagrindu. Tai, kad vynas susijęs su vynuogininkystės valda, nebūtinai reiškia, kad jis pagamintas iš vynuogių, užaugintų dirbamuose tos valdos sklypuose esančiuose vynuogynuose.
37.
Dėl skirtingos semantinės termino „valda“ konotacijos galima padaryti skirtingas išvadas:
–
jeigu valda geografine prasme prilygtų ūkiui, nei vynuogynai, nei vynspaudė, esantys už jos ribų, neatitiktų Deleguotojo reglamento 2019/33 54 straipsnyje numatytų sąlygų,
–
priešingai, jeigu valda būtų suprantama kaip įmonė, fizinė vynuogynų ar vynspaudės vieta neturėtų lemiamos reikšmės (su sąlyga, kad laikomasi kontrolės reikalavimų, kuriuos nurodysiu toliau).
38.
Lingvistinis metodas toli gražu nėra lemiamas, nes Deleguotajame reglamente 2019/33 sąvoka „valda“ neapibrėžta, nors ir yra vartojama. Ji taip pat tiesiogiai neapibrėžta Reglamente Nr. 1308/2013, tačiau šio reglamento 3 straipsnio 3 dalyje daroma nuoroda į, be kita ko, Reglamente (ES) Nr. 1307/2013 (
12
) pateiktas apibrėžtis.
39.
Pagal Reglamento Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies b punktą valda yra „<…> visi žemės ūkio veiklai naudojami ir ūkininko valdomi vienetai vienos valstybės narės teritorijoje“.
40.
Ši nuorodų seka yra svarbi, nes, jeigu Reglamente Nr. 1307/2013 pateikta „valdos“ sąvoka galioja taikant Reglamentą Nr. 1308/2013, ji taip pat galios taikant dėl jo priimtą Deleguotąjį reglamentą 2019/33. Sąvoka yra ta pati, todėl turi būti aiškinama vienodai (
13
).
41.
Paramos žemės ūkiui perspektyva pagrįstas požiūris yra susijęs su vyno reglamentavimu: vynuogių produktai, kaip žemės ūkio produktai, patenka į Reglamento Nr. 1308/2013 taikymo sritį pagal jo 1 straipsnį, siejamą su I priedo XII dalimi.
42.
Taigi atsižvelgiant į visa tai terminas „valda“ nebūtinai tapatinamas su vieninteliu žemės ūkio paskirties plotu, taip pat ir Deleguotojo reglamento 2019/33 atveju.
2. Teisingumo Teismo jurisprudencija dėl valdos sąvokos
43.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas teisingai teigia, kad, nesant Deleguotajame reglamente 2019/33 pateiktos sąvokos „valda“ apibrėžties, pagrįsta remtis jurisprudencija, kurioje ši sąvoka išaiškinta žemės ūkio gamybos srityje.
44.
Bundesverwaltungsgericht (Federalinis administracinis teismas) yra išsamiai susipažinęs su Teisingumo Teismo jurisprudencija. Sprendime dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą jis pažymėjo, kad toje jurisprudencijoje „jau yra patikslintos aplinkybės, kuriomis tik nuomojamas gamybos vienetas yra priskirtinas valdai ir laikytinas valdomu ūkininko“ (
14
).
45.
Nurodydamas atitinkamus sprendimus jis pridūrė, kad Teisingumo Teismas mano, jog:
–
svarbiausia visų pirma tai, ar ūkininkas yra pakankamai nepriklausomas, kad galėtų vykdyti žemės ūkio veiklą (
15
),
–
ūkininkas neprivalo turėti neribotos disponavimo teisės, bet turi turėti tam tikrą laisvę verstis žemės ūkio veikla (
16
),
–
lygiagrečiai vykdoma ne žemės ūkio veikla dėl savo intensyvumo, pobūdžio, trukmės ir pasirinkto laiko neturi itin trukdyti priskyrimui reikšmingos ūkininko veiklos (
17
). Tik tuomet galima laikyti, kad ūkininkas nuomojamą objektą valdo savarankiškai (
18
).
46.
Iš tiesų Teisingumo Teismas yra priėmęs sprendimą dėl žemės ūkio paskirties žemės ryšio su valda ir suformavęs šios žemės valdymo kriterijus, susijusius su taisyklėmis, kuriose terminas „valda“ buvo vartojamas panašiai kaip Reglamente Nr. 1307/2013 (į šį reglamentą daroma nuoroda Reglamente Nr. 1308/2013, taigi ir Deleguotajame reglamente 2019/33).
47.
Toje jurisprudencijoje daugiausia dėmesio skirta „vienetų“ (arba „gamybos vienetų“), kaip „valdą“ sudarančių dalių, veiksniui, susijusiam su valdos valdymu ar administravimu.
48.
Sprendime Landkreis Bad Dürkheim Teisingumo Teismas konstatavo, kad siekiant pripažinti, jog naudojama žemės ūkio paskirties žemė yra ūkininko valdomų gamybos vienetų sudedamoji dalis, nėra svarbus teisinių santykių, kuriais grindžiamas toks naudojimas, pobūdis (
19
). Jis pabrėžė, kad „žemė priklauso ūkininko valdai, jeigu šis turi teisę ją valdyti žemės ūkio veiklos tikslais <…>[;] šios žemės atžvilgiu ūkininkas turi būti pakankamai nepriklausomas, kad galėtų vykdyti savo žemės ūkio veiklą“ (
20
).
49.
Teritorinis gamybos vienetų atskyrimas dar labiau akcentuojamas Sprendime Agrargenossenschaft Alkersleben. Toje byloje gamintojas, kurio valda buvo vienoje Vokietijos federalinėje žemėje, pagrindinę savo gamybos dalį perkėlė į kitą federalinę žemę. Teisingumo Teismas nurodė, kad eksploatuojamų gamybos vienetų pasikeitimas yra nesvarbus: gamintojas gali laisvai pasirinkti gamybos vietą. Vis dėlto reikalaujama, kad jis valdytų visus geografinėje valstybės narės teritorijoje esančius gamybos vienetus (net jei jie jam nepriklauso nuosavybės teise) (
21
).
50.
Sprendime Avio Lucos buvo išaiškinta Reglamente Nr. 1307/2013 jau nurodyta valdos sąvoka ir dar kartą pabrėžtas gamybos vienetų ryšys su tuo, kad juos valdo ūkininkas (ir nebūtinai ryšys su nuosavybės teise į juos) (
22
).
51.
Laikantis šiuose sprendimuose įtvirtintų gairių sąvoka „valda“ aiškintina taip, kad valda neapsiriboja tik gamintojui nuosavybės teise priklausančia žeme, bet gali apimti nuomojamą žemę (taigi ir žemę, esančią kitoje nei paties gamintojo žemės ūkio paskirties žemėje).
3. Šių kriterijų taikymas nagrinėjamoje byloje
a) Dėl „vynuogininkystės valdai priklausančiuose vynuogynuose nuimto vynuogių derliaus“
52.
Atsižvelgiant į šias gaires nekyla jokių problemų dėl to, kad produktas, kurį siekiama pateikti pažymėtą terminu „Weingut“, buvo pagamintas iš vynuogių, surinktų vynuogynuose, kurie yra gamintojo nuomojamoje žemėje, nors fiziškai ir nesutampa su pavadinimą suteikiančia valda (
23
). Taip yra dėl to, kad terminas „valda“ – tai funkcinė, o ne vien erdvinė sąvoka.
53.
Visos teismo posėdyje dalyvavusios šalys, įskaitant federalinę žemę, vienbalsiai pritarė šiam vertinimui. Federalinės žemės pozicija yra ypač svarbi, nes ši žemė pripažįsta, kad vynuogininkystės valda, kuri bus nurodyta pateikiant vyną, gali apimti kitus (ir toli esančius) vynuogynus, nuosavybės teise nepriklausančius tos valdos savininkui.
54.
Kaip minėjau (
24
), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas padarė tokią pačią išvadą: vynuogynų, esančių labai toli nuo pagrindinės vyndario veiklos vietos, nuoma iš esmės neturėtų daryti įtakos terminų, kuriuose nurodyta vynuogininkystės valda, vartojimui (
25
).
55.
Deleguotojo reglamento 2019/33 54 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje, kitaip nei Reglamento (EEB) Nr. 997/81 (
26
) 5 straipsnyje, šioje byloje nagrinėjami terminai vartojami „vynuogių produktams, kuriems suteikta saugoma kilmės vietos nuoroda ar geografinė nuoroda“, apibūdinti (
27
).
56.
Tai paaiškina, kodėl nagrinėjamoje byloje nekyla jokių problemų dėl to, kad išnuomoti vynuogynai yra maždaug už 70 km nuo Celio – pagrindinės gamintojo veiklos vietos, nes jie priklauso tam pačiam regionui, kuriam taikoma saugoma geografinė nuoroda (
28
).
57.
Be to, teisės aktuose konkrečiai numatyta galimybė kokybę susieti su mažesniais teritoriniais vyno gamybos vienetais. Reglamento Nr. 1308/2013 120 straipsnio 1 dalies g punkte, papildytame Deleguotojo reglamento 2019/33 55 straipsniu, leidžiama ženklinant ar pateikiant vyną kaip neprivalomą nuorodą įrašyti „geografinio vieneto, kuris yra mažesnis ar didesnis už vietovę, susijusią su ta kilmės vietos nuoroda ar geografine nuoroda, pavadinimą“.
58.
Tai, kad terminas „geografinis vienetas“ vartojamas mažesnėms vietovėms nurodyti ir atitinkamai nevartojamas pavadinimą vynui suteikiančiai žemės ūkio valdai aprašyti, rodo, kad ši valda nebūtinai turi būti sudaryta iš žemės sklypų, patenkančių į tą pačią gamintojui priklausančią teritoriją. Priešingai, pavadinimą vynui suteikianti valda gali apimti kitiems asmenims nuosavybės teise priklausančius žemės sklypus, perleistus ar išnuomotus gamintojui, kuris juose vykdo žemės ūkio veiklą.
59.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, atsiranda problema, kurią nurodė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas (
29
): jeigu vynuogininkystės valdą nurodančių terminų vartojimo ženklinant ir pateikiant vynus tikslas yra „geriau informuoti vartotoją apie vietą, kurioje buvo pagamintas vynuogių produktas, ypač atvejais, kai tokios vietos yra gerai žinomos vartotojams“ (
30
), ar vartotojai nėra klaidinami aiškinant sąvoką „valda“ taip, kaip nurodyta pirma?
60.
Ši problema yra reikšminga, tačiau ją galima išspręsti. Vartotojai tikisi, kad pažymėtas valdą garsinančiu terminu vynas yra aukštesnės kokybės, ir turi teisę į tai, kad vyno ir valdos ryšys nebūtų panaikintas. Vis dėlto tam nėra būtina, kad vynas būtų pagamintas būtent iš vynuogių, užaugintų gamintojui nuosavybės teise priklausančioje žemėje; pakanka, kad gamintojas vadovautų vyno gamybai, būtų atsakingas už ją ir ją kontroliuotų kaip valdos, suprantamos pirma nurodyta funkcine prasme, savininkas.
b) Dėl vynuogių spaudimo, kaip vyno gamybos proceso dalies
61.
Deleguotojo reglamento 2019/33 54 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje išskiriamas, pirma, vynuogių derliaus nuėmimas ir, antra, vyno gamyba. Vyno gamybos procesą sudaro įvairūs etapai, įskaitant vynuogių spaudimą.
62.
Taigi reikia nustatyti, ar iki šiol vartota sąvoka „vynuogininkystės valda“ (
31
) galioja, kai pagal tą nuostatą vyną privaloma gaminti tik pavadinimą vynui suteikiančioje valdoje (
32
).
63.
Manau, kad argumentai dėl lankstaus ir funkcinio sąvokos „valda“ aiškinimo (valda susijusi ne su teritoriniu pagrindu, o veikiau su gamintojo vykdomu valdymu, administravimu ir jo atsakomybe už gamybai naudojamus vienetus) gali būti taikomi ne tik vynuogių auginimui ir derliaus nuėmimui, bet ir vynuogių spaudimui, kaip vyno gamybos proceso daliai.
64.
Šiuo požiūriu vynas gaminamas tik pavadinimą vynui suteikiančioje valdoje, net jeigu dalis gamybos proceso vyksta naudojant už gamintojo žemės sklypo ribų esantį įrenginį, su sąlyga, kad vynspaudė yra tos valdos (suteikiančios pavadinimą vynui) dalis, kaip tai suprantama pirma nurodyta funkcine prasme.
65.
Pripažinus, kad vynuogynų auginimo ir derliaus nuėmimo užduotims, kurios yra labai svarbios siekiant galutinio rezultato, nėra būtinas teritorinis ryšys su vyndariui nuosavybės teise priklausančiais žemės sklypais (nes vyndarys gali išsinuomoti kitus sklypus, kurie bus jo valdos dalis), tas pats argumentas a fortiori taikomas vyno spaudimui (
33
).
66.
Šiam vertinimui pritarė ir teismo posėdyje dalyvavusios šalys, įskaitant federalinę žemę. Fizinė vynspaudės buvimo vieta nėra svarbi informacija. Vis dėlto būtina, kad vyndarys, kuris yra pavadinimą vynui suteikiančios valdos savininkas, tinkamai kontroliuotų vynuogių spaudimą (dėl šios kontrolės pateikti kiti prejudiciniai klausimai).
67.
Toks sprendimas neprieštarauja Teisingumo Teismo jurisprudencijai dėl vyno gamybos procesų eigos; remiantis šia jurisprudencija negalima daryti vienareikšmiškų išvadų, nes joje iš esmės nagrinėti tam tikri kiekvienos bylos ypatumai. Tai teisingai pabrėžė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, nurodęs, kad:
–
1988 m. spalio 18 d. Sprendime Erzeugergemeinschaft Goldenes Rheinhessen (
34
) nepadaryta jokių išvadų, taikytinų šiai bylai, nes ta byla buvo susijusi su išpilstymu į butelius, o ne su vyno gamyba. Be to, tuo metu aiškintos taisyklės skyrėsi nuo taikomų nagrinėjamoje byloje;
–
1994 m. birželio 29 d. Sprendime Baux (
35
) išdėstyti argumentai taip pat nesuteikia daugiau aiškumo. Nors jame nurodyta, jog taikomuose teisės aktuose nereikalaujama, kad vyndariai būtų vyno gamybos patalpų savininkai, tai pasakyta kalbant apie kooperatinės bendrovės, kuri savo ruožtu veikė kaip „valda“, nuosavybės diferencijavimą. Ši kooperatinė bendrovė savo vynuogynuose augino vynuoges ir gamino vyną naudodama savo įrenginius.
68.
Atsižvelgiant į šiuose dviejuose sprendimuose nagrinėtus atvejus matyti, kad Sprendimas Baux (
36
) šiek tiek panašus į nagrinėjamą bylą, nes toje byloje buvo užginčytas termino „château“ vartojimas vynuogininkystės valdos pavadinimui nurodyti. Teisingumo Teismas nusprendė (
37
), kad pagal bylai taikytą teisės normą:
–
pirma, „<…> vartotojams, [perkantiems] tam tikrų prestižinių pavadinimų, kaip antai „château“, vyną, [buvo užtikrinama], kad pagrindiniai to vyno gamybos proceso etapai, t. y. nuo derliaus nuėmimo iki vyno gamybos, [būtų vykdomi] faktiškai jiems vadovaujant, griežtai ir nuolat juos kontroliuojant ir prisiimant išimtinę atsakomybę už juos vyndariui, kuriam [gali būti] priskirta produkto kokybė“ (
38
),
–
antra, „visos vynuogės [turėjo būti] nuskintos nuo tai valdai priklausančių vynmedžių ir [turėjo būti] nustatyta patikima tvarka siekiant užtikrinti atskirą vyno gamybą iš vynuogių, nuimtų buvusiai valdai „château“ priklausančiuose žemės sklypuose“ (
39
).
69.
Sprendimas Baux yra šiek tiek dviprasmiškas, o jo dviprasmiškumą lemia tos bylos ypatumai. Nors šis sprendimas atitinka esminę idėją apie veiksmingą valdos valdymą ir gamintojo atsakomybę (gamintojui priskiriama vyno kokybė), jame yra tam tikrų neaiškumų dėl teritorinio ryšio su vynuogėmis, užaugintomis valdos „château“ žemės sklypuose.
70.
Teisingumo Teismas nurodė, jog pagal teisės normas „nereikalaujama, kad vynas būtų pagamintas naudojant įrenginius, esančius valdoje, apimančioje pavadinimą „château“ (arba kad patys vyndariai [būtų] vyno gamybos įrenginių savininkai) <…>“. Vis dėlto toliau tame sprendime pritarta nuostatai dėl vyno gamybos ir konkretaus žemės sklypo, kuriame auginami vynuogynai, teritorinio ryšio buvimo.
71.
Atsižvelgdamas į visas šias aplinkybes manau, kad tuo atveju, kai vynuogės spaudžiamos išnuomotoje vynspaudėje, kuria naudojasi tik šios valdos savininkas, jos gali būti laikomos išspaustomis pavadinimą vynui suteikiančioje valdoje.
72.
Taip, atsižvelgiant į dideles sąnaudas, kurios gali būti patirtos naudojantis spaudimo įrenginiais (
40
), smulkiesiems gamintojams palengvinama galimybė vienodomis sąlygomis patekti į rinką (
41
). Jeigu kokybės terminai, kuriuose nurodyta valda, būtų vartojami tik tuo atveju, kai vyndariai savo žemės sklypuose turi visus gamybos vienetus, tokius terminus galėtų vartoti tik didelės įmonės, o tai pakenktų konkurencingumui ir smulkiesiems gamintojams (
42
).
73.
Kaip pažymi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, toks sprendimas buvo pasirinktas kitoje valstybėje narėje (Austrijoje) (
43
), kurioje leidžiama pagal sutartį pavesti išorės paslaugų teikėjams atlikti vynuogių perdirbimo, vyno gamybos, vynuogių spaudimo ar vyno filtravimo darbus. Atrodo, kad Austrija nereikalauja, kad būtų glaudus nuolatinės veiklos vietos ir pavadinimą vynui suteikiančios valdos ryšys (
44
).
74.
Kadangi į pirmąjį prejudicinį klausimą atsakyta teigiamai, galima nagrinėti kitus klausimus.
B.
Antrasis ir trečiasis prejudiciniai klausimai
75.
Šie du klausimai, kuriuos galima nagrinėti kartu, pagrįsti prielaida, kad į pirmąjį klausimą bus atsakyta teigiamai. Remdamasis šia prielaida prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodė, kad spaudžiant vynuoges išnuomotame įrenginyje dalyvauja savi arba išorės darbuotojai.
76.
Konkrečiai jis pateikė tokius klausimus:
–
Ar vynuoges spausti ar bent jau šį procesą prižiūrėti vietoje būtinai turi pavadinimą suteikiančios vynuogininkystės valdos darbuotojai, ar vynuoges spausti gali ir vynspaudę išnuomojusios vynuogininkystės valdos darbuotojai pagal pavadinimą suteikiančios vynuogininkystės valdos nurodymus?
–
Jeigu vynuoges spausti gali ir vynspaudę išnuomojusios vynuogininkystės valdos darbuotojai: ar netikėtai iškilus problemoms pastarieji gali būti įgaliojami savo nuožiūra įsikišti į vynuogių spaudimo procesą?
77.
Per teismo posėdį šalys ir Komisija savo pastabose daugiausia dėmesio skyrė būtent aspektams, susijusiems su darbuotojais, kurie dalyvauja spaudžiant vynuoges. Federalinė žemė išreiškė susirūpinimą dėl mechanizmų, taikomų siekiant kontroliuoti gamintojo vykdomą valdymą, priežiūrą ir atsakomybę tuo atveju, kai jis yra išsinuomojęs techninę įrangą ir naudojasi išorės paslaugų teikėjų paslaugomis.
78.
Iš pirma minėtos jurisprudencijos matyti, jog gamintojas bet kuriuo atveju turi užtikrinti, kad, naudojant išsinuomotą, tačiau gamintojo vynuogininkystės valdoje (kaip ji suprantama pirma nurodyta funkcine prasme) esančią įrangą, vynas būtų gaminamas laikantis tų pačių metodų ar praktikos, kaip ir valdoje, kurios savininkas jis yra.
79.
Taigi vyndarys, spaudžiantis vynuoges išsinuomotoje vynspaudėje, turi tai daryti „faktiškai vadovau[damas] [šiam (ir kitiems) vyno gamybos proceso etapui], griežtai ir nuolat [jį] kontroliuo[damas] ir prisiim[damas] išimtinę atsakomybę“ (
45
) už jį.
80.
Įvykdžius šį reikalavimą nėra jokių kliūčių tam, kad vynuoges spaustų darbuotojai, kurie paprastai dirba su vynspaude (
46
), o ne pavadinimą vynui suteikiančios valdos darbuotojai. Vis dėlto tam, kad procesą būtų galima laikyti atliktu šios valdos savininko, vynspaudę išsinuomojęs vyndarys turi kontroliuoti (asmeniškai arba pasitelkdamas jam pavaldžius darbuotojus ar darbuotojus, su kuriais sudaryta paslaugų teikimo sutartis), kad vynuogių spaudimas atitiktų jo reikalavimus.
81.
Manau, jog vynspaudės nuomotojui nepakanka pateikti bendrus nurodymus, nes negalima atmesti galimybės, kad spaudžiant vynuoges kils nenumatytų sunkumų, dėl kurių reikės nedelsiant priimti sprendimus. Tokius sprendimus gali priimti tik pats gamintojas arba jo darbuotojai, neperduodami įgaliojimų spręsti tretiesiems asmenims, nes tik gamintojas arba jo darbuotojai gerai išmano konkrečius savo vyno gamybos metodo ypatumus.
82.
Laikausi nuomonės, kad Teisingumo Teismas turi neanalizuoti plačiau ir nurodyti tik šį kriterijų. Pareiga priimti tikslesnes taisykles šiuo klausimu tenka administracinėms institucijoms (galbūt saugomų kilmės vietos nuorodų ar saugomų geografinių nuorodų reguliavimo taryboms).
83.
Galiausiai prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi nustatyti, ar gamintojo dalyvavimo spaudžiant vynuoges išsinuomotoje vynspaudėje lygis atitinka šiuos reikalavimus. Svarbus (ne vienintelis) veiksnys siekiant apibrėžti kiekvieno dalyvio veiksmų ribas bus sutartis, pasirašyta dėl įrangos nuomos.
C.
Ketvirtasis prejudicinis klausimas
84.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nori išsiaiškinti, kokią įtaką gali turėti aplinkybė, kad vynspaudės, kurioje spaudžiamos vynuogės, nuomotojas yra ekonomiškai suinteresuotas šio darbo atlikimo būdu. Toks suinteresuotumas gali atsirasti dėl to, kad sutartyje numatyta priemoka, susijusi su išeiga ir kokybe.
85.
Pareiga nustatyti, ar dėl sutarties sąlygos kyla ekonominė rizika, galinti trukdyti taikyti išimtinę vynuogininkystės valdos, suteikiančios vynui pavadinimą, savininko atsakomybę, tenka teismui, kuris kiekvienu atveju turi išspręsti šiuo klausimu kilusį ginčą.
86.
Vis dėlto manau, kad sutartas atlygis ir paskatos nebūtinai turi kliudyti gamintojui veiksmingai priimti sprendimus dėl vynuogių spaudimo darbų ir kontroliuoti šiuos darbus. Kaip asmuo, atsakingas už vyno gamybos procesą, pats gamintojas taip pat yra suinteresuotas užtikrinti, kad, neribojant jo vynų enologines savybes lemiančių metodų ar praktikos taikymo, būtų gaunama didžiausia išeiga spaudžiant vynuoges ir kartu būtų išlaikyta produkto kokybė.
V. Išvada
87.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui pateikti Bundesverwaltungsgericht (Vokietijos federalinis administracinis teismas) tokį atsakymą:
2018 m. spalio 17 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2019/33, kuriuo papildomos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1308/2013 nuostatos dėl vyno sektoriaus kilmės vietos nuorodų, geografinių nuorodų ir tradicinių terminų apsaugos paraiškų, prieštaravimo procedūros, vartojimo apribojimų, produkto specifikacijų keitimo, apsaugos panaikinimo, ženklinimo ir pateikimo, 54 straipsnio 1 dalies antra pastraipa
turi būti aiškinama taip:
1.
Galima pripažinti, kad vyno gamyba buvo vykdoma tik pavadinimą vynui suteikiančioje vynuogininkystės valdoje, jeigu vynuogės buvo spaudžiamos 24 valandoms iš kitos vynuogininkystės valdos išnuomotoje vynspaudėje, kuria disponuoja išimtinai pavadinimą suteikianti vynuogininkystės valda, su sąlyga, kad šios valdos savininkas faktiškai vadovauja darbams, griežtai ir nuolat juos kontroliuoja ir prisiima išimtinę atsakomybę už juos.
2.
Tomis pačiomis sąlygomis, kai pavadinimą suteikiančios vynuogininkystės valdos savininkas veiksmingai valdo darbus, griežtai ir nuolat juos kontroliuoja ir yra atsakingas už juos, nekyla jokių kliūčių vynspaudę išnuomojusios žemės ūkio valdos darbuotojams dalyvauti spaudžiant vynuoges, taip pat nėra kliūčių į nuomos sutartį įtraukti sąlygas, kuriose numatyta su išeiga ir kokybe susijusi priemoka, skaičiuojama už vieną vyno hektolitrą.
(
1
)	Originalo kalba: ispanų.
(
2
)	2018 m. spalio 17 d. Komisijos deleguotasis reglamentas, kuriuo papildomos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1308/2013 nuostatos dėl vyno sektoriaus kilmės vietos nuorodų, geografinių nuorodų ir tradicinių terminų apsaugos paraiškų, prieštaravimo procedūros, vartojimo apribojimų, produkto specifikacijų keitimo, apsaugos panaikinimo, ženklinimo ir pateikimo (OL L 9, 2019, p. 2).
(
3
)	2021 m. gruodžio 2 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 2021/2117, kuriuo iš dalies keičiami reglamentai (ES) Nr. 1308/2013, kuriuo nustatomas bendras žemės ūkio produktų rinkų organizavimas, (ES) Nr. 1151/2012 dėl žemės ūkio ir maisto produktų kokybės sistemų, (ES) Nr. 251/2014 dėl aromatizuotų vyno produktų apibrėžties, aprašymo, pateikimo, ženklinimo ir geografinių nuorodų apsaugos ir (ES) Nr. 228/2013, kuriuo nustatomos specialios žemės ūkio priemonės atokiausiems Sąjungos regionams (OL L 435, 2021, p. 262), patvirtintos redakcijos 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas, kuriuo nustatomas bendras žemės ūkio produktų rinkų organizavimas ir panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 922/72, (EEB) Nr. 234/79, (EB) Nr. 1037/2001 ir (EB) Nr. 1234/2007 (OL L 347, 2013, p. 671).
(
4
)	2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos sistemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės ir panaikinami Tarybos reglamentas (EB) Nr. 637/2008 ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 73/2009 (OL L 347, 2013, p. 608).
(
5
)	Weinverordnung in der Fassung der Bekanntmachung vom 21. April 2009 (BGBl. I S. 827), die zuletzt durch Artikel 1 der Verordnung vom 21. Oktober 2022 (BGBl. I S. 1873) geändert worden ist.
(
6
)	Neginčijama, kad išnuomota vynspaude šiuo laikotarpiu disponuoja išimtinai pavadinimą suteikianti vynuogininkystės valda.
(
7
)	2009 m. liepos 14 d. Komisijos reglamentas, kuriuo nustatomos tam tikros išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 479/2008 įgyvendinimo taisyklės, susijusios su tam tikrų vyno sektoriaus produktų saugomomis kilmės vietos nuorodomis ir geografinėmis nuorodomis, tradiciniais terminais, ženklinimu ir pateikimu (OL L 193, 2009, p. 60).
(
8
)	Reglamente Nr. 1308/2013, išdėstant prekybai tam tikrais produktais taikomas nuostatas, vienas skirsnis reglamentuoja vyno sektoriaus produktų ženklinimą ir pateikimą (II antraštinės dalies („Su prekyba ir gamintojų organizacijomis susijusios taisyklės“) I skyriaus („Su prekyba susijusios taisyklės“) 3 skirsnis („Vyno sektoriaus produktų ženklinimas ir pateikimas“)).
(
9
)	Vokietijos atveju jie, be kita ko, apima terminą „Weingut“. Jie taip pat apima terminus „Burg“, „Domäne“, „Kloster“, „Schloss“, „Stift“, „Weinbau“, „Weingärtner“ ir „Winzer“. Terminas „Gutsabfüllung“ nėra paminėtas; Vokietijos teisėje jis įtvirtintas pagal Nutarimo dėl vyno 38 straipsnį. Taigi nagrinėsiu tik terminą „Weingut“, kuris numatytas Sąjungos teisėje.
(
10
)	Kitose kalbinėse versijose turinys suformuluotas panašiai. Pavyzdžiui, vokiečių kalba – „die Weinbereitung vollständig in diesem Betrieb erfolgt“, anglų kalba – „the winemaking is completely carried out on that holding“, prancūzų kalba – „la vinification est entièrement effectuée dans cette exploitation“, italų kalba – „la vinificazione è interamente effettuata nell'azienda“.
(
11
)	Kursyvu išskirta mano.
(
12
)	Bylos iškėlimo dieną galiojęs reglamentas buvo pakeistas padarius nuorodą į apibrėžtis, pateiktas 2021 m. gruodžio 2 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) 2021/2115, kuriuo nustatomos valstybių narių pagal bendrą žemės ūkio politiką rengtinų strateginių planų (BŽŪP strateginių planų), finansuotinų iš Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir iš Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP), rėmimo taisyklės ir panaikinami reglamentai (ES) Nr. 1305/2013 ir (ES) Nr. 1307/2013 (OL L 435, 2021, p. 1).
(
13
)	Žr. 2006 m. spalio 26 d. Sprendimo Kibler (C-275/05, EU:C:2006:682) 22 punktą: „Iš [1984 m. kovo 31 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 857/84, nustatančio bendrąsias Reglamento (EEB) Nr. 804/68 5c straipsnyje numatyto mokesčio taikymo taisykles pieno ir pieno produktų sektoriuje (OL L 90, 1984, p. 13; EE 03/30, p. 64)] 12 straipsnio 1 dalies d punkte pateiktos ūkio [valdos] sąvokos <…> matyti, jog [taikant šį reglamentą] ūkis [valda] yra gamintojo tvarkomų gamybos vienetų visuma. Todėl, kad [Kadangi] ta pati sąvoka nustatyta Reglamento Nr. 857/84 7 straipsnio 1 dalyje ir [1988 m. birželio 3 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 1546/88, nustatančio Reglamento (EB) Nr. 804/68 5c straipsnyje numatyto papildomo mokesčio taikymo taisykles (OL L 139, 1988, p. 12)] [7 straipsnio] pirmosios pastraipos 2, 3 ir 4 punktuose, šias nuostatas reikia aiškinti vienodai. Be to, kadangi šiomis nuostatomis siekiama to paties tikslo ir kadangi antroji nurodyta nuostata yra pirmosios taikymo priemonė, reikia konstatuoti, kad šias nuostatas, siekiant teisinio saugumo, reikia aiškinti vienodai.“
(
14
)	Sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 18 punktas.
(
15
)	2010 m. spalio 14 d. Sprendimo Landkreis Bad Dürkheim (C-61/09; EU:C:2010:606) 62 punktas ir 2015 m. liepos 2 d. Sprendimo Wree (C-422/13, EU:C:2015:438) 44 punktas.
(
16
)	2015 m. liepos 2 d. Sprendimo Demmer (C-684/13, ECLI:EU:C:2015:439) 61 ir 62 punktai. Manau, kad šio sprendimo nauda nagrinėjant bylą yra nedidelė: toje byloje buvo nagrinėjami apribojimai, ūkininkui taikomi siekiant užtikrinti oro eismo saugą.
(
17
)	Ten pat, 69 ir 70 punktai.
(
18
)	1991 m. sausio 15 d. Sprendimo Ballmann (C-341/89, EU:C:1991:11) 15 punktas.
(
19
)	2010 m. spalio 14 d. sprendimo (C-61/09, EU:C:2010:606) 52, 54, 55, 58 ir 62 punktai. Pagal suformuotą jurisprudenciją yra nesvarbus pagrindas, pagal kurį gamintojas vykdo veiklą valdoje (2003 m. gegužės 8 d. Sprendimo Agrargenossenschaft Alkersleben (C-268/01, EU:C:2003:263) 30 punktas ir 2010 m. birželio 24 d. Sprendimo Pontini ir kt. (C-375/08, EU:C:2010:365) 62 punktas).
(
20
)	Vėliau šia jurisprudencija remtasi 2015 m. liepos 2 d. Sprendimo Wree (C-422/13, EU:C:2015:438) 44 punkte.
(
21
)	2003 m. gegužės 8 d. Sprendimo Agrargenossenschaft Alkersleben (C-268/01, EU:C:2003:263) 30–33 punktai. Teisės aktas – 1992 m. gruodžio 28 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 3950/92, nustatantis papildomą mokestį pieno ir pieno produktų sektoriuje (OL L 405, 1992, p. 1).
(
22
)	2022 m. balandžio 7 d. Sprendimo Avio Lucos (C-176/20, EU:C:2022:274) 36 punktas. Tokiems ūkininko valdomiems gamybos vienetams gali priklausyti, pavyzdžiui, ganomi kitų asmenų gyvuliai, jeigu ūkininkas turi pakankamai įgaliojimų naudoti šiuos gyvulius savo žemės ūkio veiklai vykdyti.
(
23
)	Žinoma, darant prielaidą, kad nuomojami vynuogynai patenka į saugomos kilmės vietos nuorodos ar geografinės nuorodos teritoriją.
(
24
)	Žr. šios išvados 27 punktą.
(
25
)	Sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 31 punktas.
(
26
)	1981 m. kovo 26 d. Komisijos reglamentas, kuriuo nustatomos išsamios vynų ir vynuogių misos aprašymo ir pateikimo taisyklės (OL L 106, 1981, p. 1).
(
27
)	Tai logiška, nes suteikiant kilmės vietos nuorodas ir geografines nuorodas labai svarbu, kad produkto kokybė, savybės ar geras vardas nulemti geografinės kilmės arba yra su ja susiję (Reglamento Nr. 1308/2013 93 straipsnio 1 dalies a ir b punktai).
(
28
)	Landwein der Mosel (https://ec.europa.eu/info/food-farming-fisheries/food-safety-and-quality/certification/quality-labels/geographical-indications-register/details/EUGI00000004687).
(
29
)	Sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 24 punktas.
(
30
)	Deleguotojo reglamento 2019/33 49 konstatuojamoji dalis.
(
31
)	Kaip pažymi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, bendroje žemės ūkio gamybos srityje nustatyti kriterijai turi būti aiškinami siaurai, kai jie taikomi vynuogininkystės teisės aktams, atsižvelgiant į glaudų nuolatinės gamybos vietos ir pavadinimą vynui suteikiančios vynuogininkystės valdos ryšį.
(
32
)	Šis reikalavimas nustatytas Reglamento Nr. 607/2009 57 straipsnyje. Iki tol buvo reikalaujama, kad „vynas [būtų] gaminamas toje vynuogininkystės valdoje“ (1976 m. birželio 4 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 1608/76, kuriuo nustatomos vynų ir vynuogių misos apibūdinimo ir pateikimo taisyklės (OL L 183, 1976, p. 1), 4 straipsnio 3 dalis).
(
33
)	Nagrinėjamoje byloje vyndarys A teigia, kad spaudimui prireiktų ne daugiau kaip trijų faktinių valandų (jo rašytinių pastabų antraštinės dalies, skirtos pirmajam prejudiciniam klausimui, 1 punktas).
(
34
)	Byla 311/87 (EU:C:1988:483).
(
35
)	Byla C-403/92 (EU:C:1994:269).
(
36
)	Buvo taikoma Reglamento Nr. 997/81 5 straipsnio 1 dalis.
(
37
)	1994 m. birželio 29 d. Sprendimo Baux (C-403/92, EU:C:1994:269) 13 punktas. Toje byloje vynas taip pat turėjo būti pagamintas „tik iš vynuogių, surinktų atitinkamoje valdoje, ir <…> vyno gamyba [turėjo vykti] toje pačioje valdoje“.
(
38
)	Ten pat, 14 ir 15 punktai. Kursyvu išskirta mano.
(
39
)	Ten pat, 19 punktas ir tuo pačiu klausimu 24 punktas.
(
40
)	Per teismo posėdį buvo pateikta pavyzdžių, kokios yra vynuogių spaudimo įrenginių sąnaudos, ir pabrėžta, kad yra ekonomiškai pagrįsta keliems vyndariams bendrai naudoti šiuos įrenginius (tokį pagrįstumą taip pat nurodė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas). Be to, Komisija pateikė su vynininkyste susijusius motyvus, nes nuskintas vynuoges vežant į toli esančią vynspaudę gali būti pakenkta jų kokybei.
(
41
)	Sąjungos teisės aktų leidėjas yra susirūpinęs dėl ekonominio mažų valdų gyvybingumo. Reglamento 2021/2117 13 konstatuojamojoje dalyje nustatyta: „<…> Sąjungos vyno sektoriui taip pat būdingas labai didelis mažų, šeimos ūkių, skaičius, todėl vynų asortimentas yra labai įvairus“. Toje pačioje konstatuojamojoje dalyje siekiama užtikrinti jų projektų ekonominį gyvybingumą.
(
42
)	SESV 40 straipsnio 1 dalyje numatyta: „Kad būtų pasiekti 39 straipsnyje [bendra žemės ūkio politika] nurodyti tikslai, nustatoma tam tikra bendra žemės ūkio rinkų organizavimo forma“. Šio straipsnio 2 dalyje nurodyta, kad „[b]endra organizavimo forma <…> Sąjungoje pašalinama bet kokia gamintojų <…> diskriminacija“.
(
43
)	2009 m. lapkričio 17 d. paskelbtos redakcijos Bundesgesetz über den Verkehr mit Wein und Obstwein (Federalinis įstatymas dėl prekybos vynu ir vaisių vynu) (BGBl. I, Austrija, Nr. 111/2009), iš dalies pakeisto 2019 m. gegužės 29 d. įstatymu (BGBl. I, Austrija, Nr. 48/2019), 22 straipsnio 2 dalis, siejama su 2011 m. balandžio 1 d.Verordnung des Bundesministers für Land - und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft über die Bezeichnung von Weinen (Federalinio žemės ūkio ir miškų, aplinkos ir vandenų tvarkybos ministro nutarimas dėl vynų pavadinimų) (BGBl. I, Austrija, Nr. 111/2011), su naujausiais pakeitimais, padarytais 2018 m. liepos 23 d. iš dalies keičiančiu nutarimu (BGBl. I, Austrija, Nr. 184/2018), 2 straipsnio 1 dalimi ir 2 straipsnio 2 dalies 1 punktu.
(
44
)	Sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 32 punktas.
(
45
)	1994 m. birželio 29 d. Sprendimo Baux (C-403/92, EU:C:1994:269) 15 punktas.
(
46
)	Kaip per teismo posėdį pabrėžė Komisija, būtent šie darbuotojai geriausiai išmano, kaip veikia įrenginys.