Laikina versija
GENERALINIO ADVOKATO
ANDREA BIONDI IŠVADA,
pateikta 2026 m. vasario 5 d.(1)
Byla C‑319/24 P
Europos Komisija
prieš
Sinopec Chongqing SVW Chemical Co. Ltd,
Sinopec Great Wall Energy & Chemical (Ningxia) Co. Ltd,
Central‑China Company, Sinopec Chemical Commercial Holding Co. Ltd
„ Apeliacinis skundas – Dempingas – Tam tikrų Kinijos kilmės polivinilo alkoholių importas – Galutinis antidempingo muitas – Įgyvendinimo reglamentas (ES) 2020/1336 – Nebendradarbiavimas – Reglamento (ES) 2016/1036 18 straipsnio 1 ir 6 dalys – Teisingas palyginimas tuo pačiu prekybos lygiu – Normaliosios vertės apskaičiavimas esant dideliems iškraipymams eksportuojančioje šalyje – Reglamento 2016/1036 2 straipsnio 6a ir 10 dalys – Koregavimai – Vienas ekonominis vienetas – Reglamento 2016/1036 2 straipsnio 10 dalies i punktas – Negrąžintinas PVM – Reglamento 2016/1036 2 straipsnio 10 dalies k punktas “
Turinys
I.
Įvadas
II.
Apeliacinis skundas
A.
Apeliacinio skundo pirmasis pagrindas, susijęs su pagrindinio reglamento 18 straipsnio pažeidimu
1.
Ginčijamo klausimo aplinkybės
2.
Trumpa šalių argumentų santrauka
3.
Analizė
a)
Apeliacinio skundo pirmojo pagrindo priimtinumas ir Teisingumo Teismo jurisdikcija
b)
Ginčo esmė
1)
Pagrindinio reglamento 18 straipsnis
2)
Taikymas šiai bylai
B.
Apeliacinio skundo antrasis pagrindas, susijęs su pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies ir gero administravimo principo pažeidimu
1.
Ginčijamo klausimo aplinkybės
2.
Glausta šalių argumentų santrauka
3.
Analizė
a)
Normaliosios vertės apskaičiavimas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį
b)
Pareiga atlikti teisingą palyginimą pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį
1)
Teisingas palyginimas tuo pačiu prekybos lygiu
2)
Teisingas palyginimas, kai normalioji vertė apskaičiuojama pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį
3)
Atliekant koregavimus taikoma įrodinėjimo pareiga ir įrodymų apimtis
c)
Apeliacinio skundo antrojo pagrindo pirma dalis
d)
Apeliacinio skundo antrojo pagrindo antra dalis
1)
Galimas faktinių aplinkybių iškraipymas
2)
Pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį reikalaujama įrodymų apimtis
3)
Galimas gero administravimo principo pažeidimas
C.
Apeliacinio skundo trečiasis pagrindas, susijęs su pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punkto aiškinimu
1.
Ginčijamo klausimo aplinkybės
2.
Glausta šalių argumentų santrauka
3.
Analizė
a)
Koregavimas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą
b)
Apeliacinio skundo trečiojo pagrindo pirma dalis
c)
Apeliacinio skundo trečiojo pagrindo antra dalis
1)
Priimtinumas
2)
Ginčo esmė
III.
Priešpriešinis apeliacinis skundas
A.
Priešpriešinio apeliacinio skundo priimtinumas ir reikšmingumas
B.
[Priešpriešinio] apeliacinio skundo pirmasis pagrindas
C.
[Priešpriešinio] apeliacinio skundo antrasis pagrindas
D.
[Priešpriešinio] apeliacinio skundo trečiasis pagrindas
E.
[Priešpriešinio] apeliacinio skundo ketvirtasis pagrindas
IV.
Bendrajame Teisme pareikštas ieškinys
V.
Bylinėjimosi išlaidos
VI.
Išvada
I.      Įvadas
1.        Šioje byloje kyla svarbių klausimų dėl Europos Komisijos antidempingo tyrimų.
2.        Tai – pirmoji byla, kurioje Teisingumo Teismo prašoma išaiškinti, kaip taikytina pagrindinio reglamento(2) 2 straipsnio 6a dalyje nustatyta metodika, naudojama normaliajai vertei apskaičiuoti eksporto iš šalių, kurių vidaus rinkoje yra didelių iškraipymų, atveju. Teisingumo Teismo sprendimas turės reikšmingų pasekmių būsimiems Komisijos tyrimams taikant šį metodą. Šioje byloje Teisingumo Teismas taip pat turi galimybę išsamiau paaiškinti Komisijos diskrecijos apimtį, kai ji remiasi turimais duomenimis pagal pagrindinio reglamento 18 straipsnį tais atvejais, kai suinteresuotosios šalys nebendradarbiauja, taip pat koregavimo pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i ir k punktus apimtį.
3.        Šioje byloje nagrinėjamas Komisijos pateiktas apeliacinis skundas ir priešpriešinis apeliacinis skundas, kurį pateikė ieškinį pirmojoje instancijoje pareiškusios trys bendrovės, priklausančios Sinopec įmonių grupei(3), vienai iš didžiausių Kinijos įmonių grupių. Tiek apeliacinis, tiek priešpriešinis apeliacinis skundas pateikti dėl Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimo(4) (toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo šis teismas panaikino Komisijos įgyvendinimo reglamentą, kuriuo tam tikriems importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės polivinilo alkoholiams nustatomi galutiniai antidempingo muitai(5) (toliau – ginčijamas reglamentas).
4.        Iš esmės ginčijamu reglamentu Komisija tam tikriems importuojamiems Sinopec polivinilo alkoholio (toliau – PVA) produktams nustatė, be kita ko, 17,3 % galutinį antidempingo muitą.
5.        Padariusi išvadą, kad Kinijoje yra „didelių iškraipymų“(6), Komisija apskaičiavo normaliąją vertę pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalies a punkte(7) nustatytą metodiką, į ją įtraukdama neiškraipytą ir pagrįstą sumą, aprėpiančią pardavimo, bendrąsias ir administracines išlaidas (toliau – PBA išlaidos) ir pelną(8).
6.        Susiklosčius šioms aplinkybėms, pirma, Komisija nustatė, kad Sinopec Ningxia pateiktuose duomenyse apie gamybos sąnaudas yra didelių trūkumų. Taigi apskaičiuodama tai bendrovei taikomą normaliąją vertę Komisija rėmėsi „turimais faktais [duomenimis]“ pagal pagrindinio reglamento 18 straipsnio 1 dalį(9). Komisija nusprendė kiekvienai nagrinėjamų produktų rūšiai taikyti didžiausiąją apskaičiuotą kitų bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų normaliąją vertę(10).
7.        Antra, Komisija pakoregavo eksporto kainą ir ją sumažino, iš jos išbraukdama draudimo, transporto, tvarkymo ir pakrovimo, kredito išlaidas ir banko mokesčius (toliau – ginčijamos išlaidos)(11). Trečia, Komisija pakoregavo eksporto kainą ją sumažindama pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą(12). Ketvirta, Komisija pakoregavo normaliąją vertę ją padidindama pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies b punktą(13).
8.        Skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas, pirma, konstatavo, kad Komisija pažeidė pagrindinio reglamento 18 straipsnį, nes apskaičiavo Sinopec Ningxia normaliąją vertę kiekvienai produkto rūšiai taikydama didžiausią kitų eksportuojančių gamintojų normaliąją vertę(14). Antra, Bendrasis Teismas nusprendė, kad Komisija pažeidė pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalyje įtvirtintą pareigą atlikti teisingą eksporto kainos ir normaliosios vertės palyginimą tuo pačiu prekybos lygiu, nes Komisija iš eksporto kainos atėmė „ginčijamas išlaidas“. Bendrasis Teismas taip pat nusprendė, kad Komisija pažeidė gero administravimo principą, nustatydama Sinopec nepagrįstą įrodinėjimo pareigą(15). Trečia, Bendrasis Teismas nusprendė, kad Komisija pažeidė pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą padarydama išvadą, kad Sinopec Central‑China funkcijos yra panašios į komisinių pagrindu dirbančio agento funkcijas(16).
9.        Taigi Bendrasis Teismas panaikino ginčijamą reglamentą tiek, kiek jis susijęs su Sinopec, nes Komisija padarė minėtus pažeidimus. Likusi ieškinio dalis buvo atmesta.
10.      Komisija ir Sinopec Teisingumo Teismui pateikė, atitinkamai, apeliacinį skundą ir priešpriešinį apeliacinį skundą.
II.    Apeliacinis skundas
11.      Apeliaciniu skundu Komisija, palaikoma pirmojoje instancijoje įstojusios į bylą šalies Kuraray Europe GmbH (toliau – Kuraray), prašo Teisingumo Teismo panaikinti skundžiamą sprendimą ir priteisti iš Sinopec pirmojoje ir apeliacinėje instancijose patirtas bylinėjimosi išlaidas.
12.      Sinopec, palaikoma pirmojoje instancijoje įstojusios į bylą šalies Wegochem Europe BV (toliau – Wegochem), Teisingumo Teismo iš esmės prašo atmesti apeliacinį skundą, o nepatenkinus šio reikalavimo – grąžinti bylą Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo, taip pat priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
13.      Grįsdama apeliacinį skundą, Komisija nurodo tris pagrindus – ji teigia, kad Bendrasis Teismas padarė klaidą, kai konstatavo kiekvieną iš šios išvados 8 punkte nurodytų pažeidimų.
A.      Apeliacinio skundo pirmasis pagrindas, susijęs su pagrindinio reglamento 18 straipsnio pažeidimu
14.      Komisijos apeliacinio skundo pirmasis pagrindas pateiktas dėl skundžiamo sprendimo 211–221 punktuose Bendrojo Teismo padarytų išvadų. Šiuose punktuose Bendrasis Teismas pritarė Sinopec nurodytam ieškinio pagrindui, grindžiamam Komisijos padarytu pagrindinio reglamento 18 straipsnio pažeidimu.
15.      Nagrinėjamos pagrindinio reglamento 18 straipsnio nuostatos suformuluotos taip:
„1.      Tais atvejais, kai kuri nors suinteresuotoji šalis atsisako suteikti prieigą prie reikalingos informacijos ar kitokiu būdu jos nesuteikia per šiame reglamente nurodytą terminą arba ženkliai trukdo atlikti tyrimą, preliminarios ar galutinės, teigiamos ar neigiamos išvados gali būti daromos remiantis turimais faktais [duomenimis].
<...>
5.      Jeigu nustatant faktus, taip pat ir nustatant normaliąją vertę, remiamasi 1 dalies nuostatomis, taip pat ir skunde pateikta informacija, pastaroji tikrinama, jei reikalinga ir pagal tyrimo trukmės apribojimus įmanoma, lyginant ją su iš kitų nepriklausomų šaltinių turima informacija, kaip antai paskelbtais kainoraščiais, oficialia importo statistika, muitinės deklaracijomis, arba su tyrimo metu iš kitų suinteresuotųjų šalių gauta informacija.
<...>
6.      Jeigu suinteresuotoji šalis nebendradarbiauja arba bendradarbiauja nepakankamai ir dėl to nuslepiama susijusi svarbi informacija, tyrimo išvados tai šaliai gali būti ne tokios palankios, kaip tuo atveju, jei ji būtų bendradarbiavusi.“
1.      Ginčijamo klausimo aplinkybės
16.      Ginčijamo reglamento 327–329 konstatuojamosiose dalyse, nustačiusi Sinopec Ningxia pateiktų duomenų apie gamybos sąnaudas didelių trūkumų, Komisija nusprendė apskaičiuodama šiai bendrovei taikomą normaliąja vertę remtis „turimais faktais [duomenimis]“, kaip nustatyta pagrindinio reglamento 18 straipsnyje. Taigi šiai bendrovei taikoma normalioji vertė buvo apskaičiuota pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį taikant kitų bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų pateiktą informaciją. Konkrečiai kalbant, kiekvienai šios bendrovės nurodytai produktų rūšiai Komisija taikė didžiausią apskaičiuotą kitų bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų normaliąją vertę.
17.      Ginčijamo reglamento 333 punkte Komisija atmetė teiginius, kad šis požiūris yra nepalankus. Komisija nurodė: kadangi ji „negalėjo patikrinti ir panaudoti Sinopec Ningxia pateiktų duomenų normaliajai vertei apskaičiuoti, [nebuvo] įrodymų, kad Sinopec Ningxia kiekvienos rūšies produkto normalioji vertė būtų mažesnė už kitų bendradarbiaujančių gamintojų, naudojančių panašias žaliavas, kiekvienos rūšies produkto didžiausią normaliąją vertę“.
18.      Skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas nurodė, kad ginčijamame reglamente Komisija taikė prielaidą, jog Sinopec Ningxia kiekvienos rūšies produkto normalioji vertė nebuvo mažesnė už didžiausias kitų bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų normaliąsias vertes. Bendrasis Teismas nusprendė, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas neketino pagal pagrindinio reglamento 18 straipsnį nustatyti tokios teisinės prielaidos, taip atleisdamas Sąjungos institucijas nuo bet kokio reikalavimo pateikti įrodymus. Bendrasis Teismas pažymėjo, kad per to teismo posėdį Komisija pripažino taikiusi prielaidą ir kad konkrečiai paklausta ši institucija paaiškino, jog ji sistemingai naudojo didžiausią kitų bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų normaliąją vertę remdamasi Sinopec Ningxia nebendradarbiavimu. Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad taikydama tokią prielaidą Komisija pažeidė pagrindinio reglamento 18 straipsnį.
2.      Trumpa šalių argumentų santrauka
19.      Pateikdama apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą Komisija, palaikoma Kuraray, teigia, kad skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą aiškindamas ir taikydamas pagrindinio reglamento 18 straipsnį. Komisija tvirtina, kad priešingai, nei konstatavo Bendrasis Teismas, Komisija ginčijamo reglamento 329 ir 333 konstatuojamosiose dalyse netaikė jokios „prielaidos“, grindžiamos Sinopec Ningxia nebendradarbiavimu. Komisija, remdamasi tuo, kad Sinopec Ningxia kelis kartus nepateikė trūkstamų duomenų, tiesiog padarė išvadą, kad šiai bendrovei taikoma normalioji vertė turi būti bent jau tokia pati kaip didžiausia kitų bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų gaminamų tų pačių rūšių produktų normalioji vertė. Komisija mano, kad tokia jos išvada nereiškia „nepalankaus elgesio“ su Sinopec Ningxia, nes ji tik rėmėsi bylos duomenimis, susijusiais su šiais kitais eksportuojančiais gamintojais. Be to, pirmojoje instancijoje raštu pateiktose pastabose Komisija niekur nesirėmė tokia prielaida. Taigi Bendrasis Teismas iškraipė ginčijamo reglamento 333 konstatuojamojoje dalyje jos pateiktų motyvų kvalifikavimą.
20.      Visų pirma Wegochem teigia, kad Komisijos apeliacinio skundo pirmasis pagrindas yra nepriimtinas, nes juo remiantis siekiama užginčyti skundžiamame sprendime Bendrojo Teismo konstatuotas faktines aplinkybes. Wegochem teigia, kad Bendrasis Teismas konstatavo, jog Komisija taikė prielaidą ir nepalankiai elgėsi su Sinopec Ningxia. Taigi Komisija prašo Teisingumo Teismo iš naujo įvertinti su tuo susijusius įrodymus ir faktus.
21.      Sinopec, palaikomos Wegochem, iš esmės teigia, pirma, kad Komisija ne padarė išvadą, o taikė prielaidą. Išskyrus 333 konstatuojamojoje dalyje išdėstytus motyvus, Komisija nepateikė jokių įrodymų ar argumentų, pagrindžiančių sistemingą kiekvienos rūšies produkto didžiausios normaliosios vertės pasirinkimą. Bendrasis Teismas teisingai nurodė, kad vienintelė aplinkybė, kuria rėmėsi Komisija, buvo nebendradarbiavimas. Taigi jis padarė teisingą išvadą, kad Komisija taikė prielaidą. Antra, net jei Komisija būtų padariusi išvadą, tai neleistų jai pasirinkti konkretaus fakto, siekiant nubausti už nebendradarbiavimą. Iš Pasaulio prekybos organizacijos (toliau – PPO) praktikos matyti, kad jeigu tam tikra informacija nebuvo pateikta, valdžios institucija negali tiesiog daryti prielaidos, kad trūkstama informacija neišvengiamai patvirtina kaltę, ir negali vertinti trūkstamos informacijos kuo nepalankiau. Trečia, Komisijos nuogąstavimai, kad Bendrojo Teismo požiūris gali paskatinti eksportuojančius gamintojus pasirinktinai atsisakyti bendradarbiauti, yra pernelyg išpūsti. Pagrindinio reglamento 18 straipsnio 6 dalyje nereikalaujama, kad rezultatas būtų mažiau palankus. Komisija galėjo naudoti kitas vertes, pavyzdžiui, kitų eksportuotojų normaliosios vertės svertinį vidurkį, kuris taip pat galėjo būti „mažiau palankus“. Tačiau Komisija užtikrino, kad pasirinkti pakaitiniai duomenys būtų kuo nepalankesni Sinopec.
3.      Analizė
a)      Apeliacinio skundo pirmojo pagrindo priimtinumas ir Teisingumo Teismo jurisdikcija
22.      Kiek tai susiję su Wegochem nurodytu nepriimtinumu grindžiamu prieštaravimu, iš suformuotos jurisprudencijos matyti, kad įstojusi į bylą šalis neturi teisės remtis ieškinio nepriimtinumu, jeigu toks prieštaravimas nėra nurodytas atsakovo reikalavimuose(17).
23.      Šioje byloje Sinopec nepateikė jokio nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo dėl apeliacinio skundo pirmojo pagrindo. Darytina išvada, kad Wegochem neturėjo teisės pateikti nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo, taigi Teisingumo Teismas neprivalo jo nagrinėti.
24.      Vis dėlto Teisingumo Teismo jurisdikcijos nagrinėti ir spręsti ginčą klausimas yra susijęs su viešąja tvarka, taigi šį klausimą vykstant procesui Teisingumo Teismas gali išnagrinėti bet kuriuo momentu, netgi savo iniciatyva(18).
25.      Tad, kaip matyti iš suformuotos jurisprudencijos, Teisingumo Teismas nėra kompetentingas patvirtinti faktinių aplinkybių apeliacine instancija(19), išskyrus atvejus, kai jos buvo iškraipytos(20), tačiau Wegochem pateiktame nepriimtinumu grindžiamame prieštaravime keliamas klausimas dėl Teisingumo Teismo jurisdikcijos, kurį jis turėtų išnagrinėti savo iniciatyva.
26.      Vis dėlto šioje byloje apeliacinio skundo pirmasis pagrindas pateiktas nesiekiant užginčyti faktinių aplinkybių. Atvirkščiai, keliamas teisės klausimas dėl pagrindinio reglamento 18 straipsnio aiškinimo, visų pirma dėl to, kiek diskrecijos turi Komisija, kai nusprendžia atsižvelgti į „turimus faktus [duomenis]“ tuo atveju, kai suinteresuotoji šalis nebendradarbiauja. Be to, Komisija ginčija skundžiamame sprendime pateiktą ginčijamo reglamento 333 konstatuojamosios dalies aiškinimą ir teigia, kad Bendrasis Teismas iškraipė šios konstatuojamosios dalies prasmę. Taigi Teisingumo Teismas turi jurisdikciją nagrinėti Komisijos apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą.
b)      Ginčo esmė
1)      Pagrindinio reglamento 18 straipsnis
27.      Atsakant į Komisijos argumentą, kad skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą dėl pagrindinio reglamento 18 straipsnio, pirmiausia reikia priminti, kad pagal pagrindinį reglamentą Komisijai nesuteikta teisės priversti suinteresuotąsias šalis dalyvauti tyrime arba pateikti informaciją. Todėl Komisija yra priklausoma nuo savanoriško suinteresuotųjų šalių bendradarbiavimo teikiant jai būtiną informaciją(21).
28.      Taigi Sąjungos teisės aktų leidėjas pagrindinio reglamento 18 straipsnio 1 dalyje numatė, kad tais atvejais, kai suinteresuotoji šalis nesuteikia reikalingos informacijos arba smarkiai kliudo atlikti tyrimą, išvados gali būti daromos remiantis „turimais faktais [duomenimis]“(22). Be to, pagal minėto reglamento 18 straipsnio 6 dalį, jei suinteresuotoji šalis nebendradarbiauja, tyrimo išvados tai šaliai gali būti mažiau palankios, kaip tuo atveju, jei ji būtų bendradarbiavusi.
29.      Kaip matyti iš pagrindinio reglamento 27 konstatuojamosios dalies, jo 18 straipsnis atspindi Sąjungos teisės aktų leidėjo ketinimą supaprastinti Komisijai tenkančią įrodinėjimo pareigą, jeigu ji susiduria su esminėmis kliūtimis, atsiradusiomis dėl suinteresuotųjų šalių nebendradarbiavimo(23). Taigi Teisingumo Teismas nusprendė, kad pagrindinio reglamento 18 straipsnio tikslas yra sudaryti sąlygas Komisijai tęsti tyrimą, net jei suinteresuotosios šalys atsisako bendradarbiauti arba nepakankamai bendradarbiauja(24).
30.      Atsižvelgdamos į tai, suinteresuotosios šalys privalo bendradarbiauti kiek įmanoma geriau ir turi pateikti visą informaciją, kurią turi ir kuri, Sąjungos institucijų nuomone, būtina išvadoms padaryti(25). Be to, suinteresuotosioms šalims, dėl kurių atliekamas tyrimas, nebendradarbiaujant, galimybė, jog institucijos atsižvelgs į „turimus faktus [duomenis]“, kurie gali būti mažiau palankūs pagal pagrindinio reglamento 18 straipsnio 1 ir 6 dalis, yra susijusi su antidempingo procedūra ir skatina šių įmonių sąžiningą ir rūpestingą bendradarbiavimą(26).
31.      Siekiant, kad antidempingo procedūra būtų veiksminga ir efektyvi, būtina užtikrinti, kad suinteresuotosios šalys iš tikrųjų ir visapusiškai bendradarbiautų atliekant tyrimą, kiek galėdamos stengtųsi ir netrukdytų tyrimo. Neigiamos pasekmės, kurių gali patirti suinteresuotoji šalis, jei nebendradarbiauja ar bendradarbiauja iš dalies – pasireiškiančios tuo, kad jos padėtis gali tapti mažiau palanki nei tuo atveju, jeigu ji būtų visapusiškai bendradarbiavusi atliekant tyrimą, – turi veikti kaip paskata visapusiškai ir aktyviai bendradarbiauti atliekant tyrimą(27). Bet koks kitas sprendimas keltų grėsmę Sąjungos prekybos apsaugos priemonių veiksmingumui visais atvejais, kai Sąjungos institucijos susidurtų su nebendradarbiavimu vykstant tyrimui(28).
32.      Taip pat pažymėtina, kad bendros prekybos politikos srityje, ypač kiek tai susiję su prekybos apsaugos priemonėmis, Sąjungos institucijos dėl ekonominių, politinių ir teisinių aplinkybių, kurias jos privalo išnagrinėti, sudėtingumo turi plačią diskreciją(29). Esant šioms aplinkybėms, kai Komisija savo išvadas grindžia „turimais faktais [duomenimis]“ (nes pateiktų duomenų trūksta), ji turi plačią diskreciją pasirinkti tinkamiausius byloje turimus duomenis ir neprivalo paaiškinti, kodėl panaudoti turimi duomenys buvo tinkamiausi, nes tokia pareiga nenustatyta nei pagrindinio reglamento 18 straipsnyje, nei jurisprudencijoje(30).
33.      Be to, pagal suformuotą jurisprudenciją vykdant tokio vertinimo teisminę kontrolę reikia tik patikrinti, ar buvo laikytasi procedūros taisyklių, ar tikslios faktinės aplinkybės, ar nepadaryta akivaizdžios klaidos vertinant šias aplinkybes ir ar nebuvo piktnaudžiauta įgaliojimais(31).
34.      Vis dėlto būtent atsižvelgiant į Komisijos diskreciją griežta teisminė kontrolė, nors ir neperžengiant pirmiau nurodytų ribų, yra labai svarbi. Konkrečiai kalbant, Komisijos atliktų ekonominių ir teisinių vertinimų sudėtingumas neturi kliudyti teismams išnagrinėti, ar duomenys, kuriais buvo remtasi, faktiškai teisingi, patikimi ir nuoseklūs, ar tie duomenys apima visą svarbią informaciją, į kurią turėtų būti atsižvelgta siekiant įvertinti sudėtingas aplinkybes, ar remiantis tais duomenimis iš esmės galima daryti jais paremtas išvadas(32).
2)      Taikymas šiai bylai
35.      Nagrinėjamu atveju neginčijama, kad Sinopec Ningxia nepateikė patikimų duomenų apie savo gamybos sąnaudas, taigi dėl nepakankamo bendradarbiavimo Komisija, apskaičiuodama šiai bendrovei taikomą normaliąją vertę, galėjo remtis „turimais faktais [duomenimis]“ pagal pagrindinio reglamento 18 straipsnio 1 dalį.
36.      Vis dėlto skundžiamo sprendimo 218 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad ginčijamo reglamento 329 ir 333 konstatuojamosiose dalyse Komisija, nustačiusi nebendradarbiavimą, taikė prielaidą, jog Sinopec Ningxia kiekvienos rūšies produkto normalioji vertė nebuvo mažesnė už didžiausią kitų eksportuojančių gamintojų kiekvienos rūšies produkto normaliąją vertę.
37.      Sąvoką „prielaida“ galima bendrai apibrėžti kaip teisinę sistemą, pagal kurią ginčijamas faktas (arba faktai) nustatomas (‑i) iš neginčijamo fakto arba faktų(33).
38.      Kadangi pagal pagrindinio reglamento 18 straipsnį galima daryti išvadas remiantis byloje esančiais „turimais faktais [duomenimis]“ ir vertinti nebendradarbiaujančią ar tik iš dalies bendradarbiaujančią šalį mažiau palankiai nei tuo atveju, jeigu ji būtų bendradarbiavusi, Sąjungos institucijoms leidžiama iš faktinių aplinkybių, kurias jos galėjo nustatyti iš turimų duomenų, tiesioginių įrodymų spręsti apie netiesioginius faktinių aplinkybių, kurios lieka nežinomos dėl šalių nebendradarbiavimo, įrodymus. Kitaip tariant, pagrindinio reglamento 18 straipsnyje Sąjungos institucijoms leidžiama remtis prielaidomis, jeigu tarp nustatytų faktinių aplinkybių ir faktinių aplinkybių, kurios lieka nežinomos, yra logiškas ir pagrįstas ryšys. Jeigu šioms institucijoms būtų uždrausta remtis tokiomis prielaidomis, būtų sudaryta nepagrįstų kliūčių priimti Sąjungos prekybos apsaugos priemones kiekvieną kartą, kai Sąjungos institucijos susiduria su nebendradarbiavimu atliekant tyrimą(34).
39.      Vis dėlto ginčijamame reglamente nenurodyta, kad Komisija taikė prielaidą. Be to, Komisija ginčija Bendrojo Teismo pateiktą ginčijamo reglamento aiškinimą ir teigia, kad šis teismas, padaręs išvadą, jog ji taikė prielaidą, iškraipė 333 konstatuojamosios dalies prasmę. Komisija taip pat neigia pripažinusi, kad rėmėsi prielaida.
40.      Atidžiai perskaičius ginčijamo reglamento 333 konstatuojamąją dalį, pakartotą šios išvados 17 punkte, matyti, kad šioje konstatuojamojoje dalyje Komisija nenustatė jokio fakto arba fakto tikimybės ir nepadarė dėl jo išvados atsižvelgdama į kitą faktą. Iš tiesų šioje konstatuojamojoje dalyje Komisija tik atmetė kaip neįrodytą Sinopec argumentą, pagal kurį jos sprendimas iš „turimų faktų [duomenų]“ pasirinkti kitų bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų kiekvienos rūšies produkto didžiausią normaliąją vertę yra nepalankus. Komisija tiesiog nurodė, kad nenustatyta, jog šis metodas yra nepalankus, nes byloje nėra duomenų, patvirtinančių kad Sinopec Ningxia kiekvienos rūšies produkto normalioji vertė būtų mažesnė už kitų bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų, naudojančių panašias žaliavas, kiekvienos rūšies produkto didžiausią normaliąją vertę.
41.      Taigi, pirma, kadangi Komisija nenustatė (ginčijamo) fakto iš kito (neginčijamo) fakto, mano nuomone, negalima teigti, kad ši institucija taikė prielaidą. Komisija nenustatė Sinopec Ningxia normaliosios vertės ir nepadarė dėl to išvados. Ji tik atkreipė dėmesį į tai, kad nėra jokių įrodymų, patvirtinančių jos sistemingo kitų bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų didžiausios normaliosios vertės pasirinkimo tariamai nepalankų pobūdį.
42.      Antra, kadangi konstatuota, kad Sinopec Ningxia nepateikė patikimų duomenų, leidžiančių nustatyti jos normaliąsias vertes, ginčijamo reglamento 333 konstatuojamojoje dalyje išdėstytas teiginys, susijęs su įrodymų, leidžiančių Komisijai įvertinti, ar šios vertės būtų mažesnės už pasirinktas vertes, nebuvimu, yra teisingas ir jame nepadaryta jokios akivaizdžios vertinimo klaidos.
43.      Šiuo atžvilgiu vien galimybės remtis kitais bylos medžiagoje esančiais duomenimis arba faktais nepakanka tam, kad būtų įrodyta akivaizdi Komisijos atlikto vertinimo klaida. Kaip jau priminiau šioje išvadoje, pagrindinio reglamento 18 straipsnio tikslas – leisti Komisijai užbaigti tyrimą, nepaisant jai nustatytų laikinų apribojimų, įskaitant nebendradarbiavimo atvejus, kai Komisija turi plačią diskreciją nagrinėti ir vertinti „turimus faktus [duomenis]“.
44.      Kaip matyti iš šios išvados 32 punkto, naudodamasi savo diskrecija Komisija turi pasirinkti „turimus faktus [duomenis]“, kurie, būdami bylos medžiagoje ir pakankamai patvirtinantys Komisijos sprendimus, užtikrina Sąjungos prekybos apsaugos priemonių veiksmingumą ir efektyvumą taip pat ir nebendradarbiavimo atveju. Komisija negali pasirinkti „turimų faktų [duomenų]“, kuriais remiantis būtų atlyginama už nebendradarbiavimą atliekant tyrimą. Taigi byloje nesant patikimų duomenų apie Sinopec išlaidas dėl pačių šių bendrovių nebendradarbiavimo, jos negali reikalauti remtis kitomis vertėmis, kaip antai kitų bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų vidutine normaliąja verte, nes taip galimai būtų atlyginama už nebendradarbiavimą. Kaip teisingai pažymėjo Komisija, remiantis tokia verte galima pasiekti priešingą rezultatą – paskatinti eksportuojančius gamintojus pasirinktinai atsisakyti bendradarbiauti visose srityse, kuriose jie žino, kad patyrė didesnes nei vidutines išlaidas, palyginti su kitais eksportuotojais. Bet kuriuo atveju Sinopec nepateikė jokio paaiškinimo dėl to, kodėl Komisija turėjo remtis šia verte, o ne kitų bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų kiekvienos rūšies produkto didžiausia normaliąja verte.
45.      Be to, neįrodyta, kad pasirinkdama tokią normaliąją vertę Komisija pasirinko nepalankiausius „turimus faktus [duomenis]“ ir taip nepalankiai vertino Sinopec Ningxia. Iš tiesų kitų bendradarbiaujančių eksportuojančių veiklos vykdytojų duomenys nėra vieninteliai turimi duomenys, į kuriuos Komisija galėjo atsižvelgti Sinopec Ningxia nebendradarbiaujant. Kaip matyti iš pagrindinio reglamento 18 straipsnio 5 dalies, „turimi faktai [duomenys]“ taip pat gali apimti Europos gamintojų skunde pateiktą informaciją, iš nepriklausomų šaltinių gautus duomenis, pavyzdžiui, paskelbtus kainoraščius, oficialius statistinius duomenis ir muitinės dokumentus. Atsižvelgiant į šiuos įvairius šaltinius, į kuriuos taip pat buvo galima atsižvelgti, neįrodyta, kad remdamasi kitų bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų kiekvienos rūšies produkto didžiausia normaliąja verte Komisija užtikrino, kad pakaitiniai duomenys būtų kuo nepalankesni Sinopec Ningxia. Taigi tariamas šio pasirinkimo nepalankumas nėra įrodytas.
46.      Bet kuriuo atveju, kaip jau nurodyta, nebendradarbiavimo atveju galimybė, kad remiantis „turimais faktais [duomenimis]“ atlikto tyrimo išvados pagal pagrindinio reglamento 18 straipsnio 6 dalį gali būti ne tokios palankios, yra susijusi su antidempingo procedūra ir Sinopec Ningxia tikrai turėjo apie ją žinoti.
47.      Taigi iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad skundžiamo sprendimo 211–221 punktuose Bendrasis Teismas iškraipė ginčijamo reglamento 333 konstatuojamosios dalies prasmę ir padarė teisės klaidą, pažeisdamas pagrindinio reglamento 18 straipsnį. Taigi, mano nuomone, Komisijos apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą reikia pripažinti pagrįstu.
B.      Apeliacinio skundo antrasis pagrindas, susijęs su pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies ir gero administravimo principo pažeidimu
48.      Pateikdama apeliacinio skundo antrąjį pagrindą Komisija kelia svarbius klausimus dėl Komisijos pareigos atlikti teisingą palyginimą pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį ir normaliosios vertės apskaičiavimo pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį sąveikos eksporto iš šalių, kurių vidaus rinkose, kaip matyti, yra didelių iškraipymų, atveju. Ji kelia ir kitų svarbių klausimų dėl įrodinėjimo pareigos ir įrodymų apimties, kiek tai susiję su būtinais koregavimais siekiant užtikrinti tokį teisingą palyginimą.
49.      Pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalies a punkte nustatyta:
„Jei taikant šią ar bet kokią kitą susijusią [pagrindinio] reglamento nuostatą nustatoma, kad dėl didelių iškraipymų eksportuojančioje valstybėje pagal b punktą toje valstybėje netikslinga taikyti valstybės vidaus rinkos kainas ir sąnaudas, normalioji vertė apskaičiuojama tik remiantis gamybos ir pardavimo sąnaudomis, atitinkančiomis neiškraipytas kainas ar lyginamuosius standartus, taikant toliau nurodytas taisykles.
Komisija gali naudoti:
–        atitinkamas gamybos ir pardavimo sąnaudas atitinkamoje tipiškoje valstybėje, kurios ekonominis išsivystymas yra panašaus lygio kaip ir eksportuojančios valstybės, jei reikiami duomenys prieinami; <...>
–        jei ji mano, kad reikia, neiškraipytas tarptautines kainas, sąnaudas ar lyginamuosius standartus arba
–        valstybės vidaus sąnaudas, bet tik tuo atveju, jei, remiantis tiksliais ir tinkamais įrodymais <...> aiškiai nustatyta, kad jos neiškraipytos.
<...>
Į apskaičiuotą normaliąją vertę įtraukiama neiškraipyta ir pagrįsta suma, aprėpianti administracines, pardavimo ir bendrąsias sąnaudas ir pelną.“
50.      Pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalyje įtvirtinta:
„Eksporto kaina ir normalioji vertė palyginamos teisingu būdu. Šis palyginimas turi būti atliktas tuo pačiu prekybos lygiu, lyginant per kiek galima artimesnį laiką darytus pardavimus, atsižvelgiant į kitus skirtumus, turinčius įtakos kainų palyginamumui. Jeigu nustatytos normalioji vertė ir eksporto kaina nėra vienodo palyginamojo pagrindo, jos turi būti koreguojamos kiekvienu atveju individualiai, atsižvelgiant į besiskiriančius veiksnius, kurie, kaip tvirtinama arba įrodyta, turi įtakos kainoms ir kainų palyginamumui. <...>
Kai atsižvelgiama į nurodytas sąlygas, veiksniai, pagal kuriuos gali būti koreguojama, yra [išvardyti a–k punktuose] <...>“.
51.      Komisijos apeliacinio skundo antrasis pagrindas susijęs su Bendrojo Teismo išvadomis, padarytomis skundžiamo sprendimo 124–139 punktuose, kuriuose Bendrasis Teismas konstatavo, kad atskaitydama „ginčijamas išlaidas“ (t. y. draudimo, transporto, tvarkymo ir pakrovimo, kredito išlaidas ir banko mokesčius) iš eksporto kainos Komisija pažeidė pareigą atlikti teisingą palyginimą tuo pačiu prekybos lygiu pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį, nes šios išlaidos, ko gero, nebuvo atskaitytos iš apskaičiuotos normaliosios vertės.
1.      Ginčijamo klausimo aplinkybės
52.      Ginčijamame reglamente(35) Komisija normaliąją vertę apskaičiavo pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalyje nustatytą metodą, skirtą eksportuojančioms šalims, kuriose yra didelių iškraipymų. Apskaičiuota normalioji vertė buvo pagrįsta neiškraipytomis vertėmis tipiškoje šalyje (Turkijoje), pridėjus 17,6 % PBA išlaidas ir 4 % pelną. PBA išlaidos apskaičiuotos remiantis Turkijos gamintojos Ilkalem Ticaret Ve Sanayi A.S. (toliau – Ilkalem) duomenimis(36). Ginčijamo reglamento 341 konstatuojamojoje dalyje Komisija padarė išvadą, kad normalioji vertė buvo apskaičiuota pagal produkto rūšį, remiantis gamintojo kainomis EXW sąlygomis.
53.      Siekdama, kad eksporto kaina atitiktų tą patį prekybos lygį kaip ir normalioji vertė, t. y. gamintojo kainų EXW sąlygomis lygį, Komisija iš eksporto kainos atskaitė „ginčijamas išlaidas“(37).
54.      Pastabose dėl galutinio faktų atskleidimo Sinopec prieštaravo tam, kad Komisija išbraukė „ginčijamas išlaidas“ iš eksporto kainos, tačiau šios išlaidos nebuvo išbrauktos iš tipiškos šalies gamintojo PBA išlaidų(38).
55.      Komisija šį klausimą aptarė ginčijamo reglamento 314 konstatuojamojoje dalyje, kurioje nurodyta:
„Komisija su šiuo tvirtinimu nesutiko. Komisija pažymėjo, kad nėra jokių požymių, kad tokios išlaidos buvo įtrauktos į nurodytas tipiškos šalies gamintojo PBA išlaidas. Be to, atrinkti eksportuojantys gamintojai nepateikė priešingų įrodymų. Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas.“
56.      Sinopec užginčijo šią išvadą Bendrajame Teisme teigdamos, kad Komisija pažeidė pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį.
57.      Bendrasis Teismas šį ieškinio pagrindą pripažino pagrįstu. Pirma, skundžiamo sprendimo 124–127 punktuose jis konstatavo, kad koregavimai, kuriais siekiama nustatyti gamintojo eksporto kainos EXW sąlygomis dydį, yra būtini siekiant užtikrinti „palygin[imą] teisingu būdu“, kaip reikalaujama pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalyje, tik tuo atveju, jei normalioji vertė taip pat apskaičiuojama EXW sąlygomis. Taigi Bendrasis Teismas, remdamasis jurisprudencija, manė, kad jei Komisija nusprendė atlikti nagrinėjamą palyginimą EXW sąlygomis, ji turėjo įrodyti, kad šie koregavimai buvo būtini, kad palyginimas būtų teisingas.
58.      Antra, skundžiamo sprendimo 128–139 punktuose Bendrasis Teismas nurodė, kad bet kuriuo atveju, darant prielaidą, jog įrodinėjimo pareiga teko Sinopec, o ne Komisijai, Sinopec tinkamai pagrindė prašymą atlikti koregavimus. Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad Komisija PBA išlaidas apskaičiavo remdamasi iš „duomenų bazės Orbis“ gautais duomenimis apie Ilkalem, kurie nebuvo pakankamai suskirstyti, kad būtų galima atmesti galimybę, jog jie apima „ginčijamas išlaidas“. Taigi Bendrasis Teismas nusprendė, kad Komisija, neturėjusi galimybės susipažinti su smulkiau suskirstytomis Ilkalem patirtomis PBA
išlaidomis, negalėjo pagrįstai reikalauti Sinopec papildomai pagrįsti savo prašymą dėl normaliosios vertės koregavimo ir pateikti tikslesnius nei Komisijos turimus duomenis apie trečiąją šalį. Taigi, Bendrojo Teismo nuomone, ginčijamo reglamento 314 konstatuojamojoje dalyje Komisija nepagrįstai pareikalavo Sinopec pateikti įrodymus. Be to, Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad, kitaip nei Sprendime Changmao(39) išnagrinėtu atveju, Komisija nepateikė Sinopec duomenų, kuriais jos galėtų išsamiau pagrįsti prašymą atlikti koregavimą.
2.      Glausta šalių argumentų santrauka
59.      Komisijos apeliacinio skundo antrąjį pagrindą sudaro dvi dalys.
60.      Pirmoje dalyje Komisija, palaikoma Kuraray, ginčija skundžiamo sprendimo 126 ir 127 punktus. Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas klaidingai aiškino pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį ir pakeitė nustatytas taisykles dėl įrodinėjimo pareigos atliekant koregavimus. Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas supainiojo jos pareigas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a ir 10  dalis.
61.      Antroje dalyje Komisija ginčija skundžiamo sprendimo 128–139 punktus. Pirma, Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas iškraipė faktines aplinkybes, kai nurodė, jog pastabose dėl galutinio faktų atskleidimo Sinopec tvirtino, kad į PBA išlaidas, kuriomis remiantis buvo apskaičiuota normalioji vertė, „tikėtina“, buvo įtrauktos „ginčijamos išlaidos“. Iš tiesų pastabose dėl galutinio faktų atskleidimo nebuvo atlikta jokios tikimybės analizės. Šį argumentą pateikė tik Wegochem įstojimo į bylą Bendrajame Teisme paaiškinime. Antra, Bendrasis Teismas klaidingai taikė pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalyje numatytą įrodymų apimtį. Jis tik nustatė, kad negalima „atmesti“ galimybės, jog Ilkalem duomenys, kuriais remiantis nustatytos apskaičiuotos PBA išlaidos, apima „ginčijamas išlaidas“. Taigi Bendrasis Teismas tinkamai nekonstatavo, kad apskaičiuota normalioji vertė iš tikrųjų ar net tikėtinai apima „ginčijamas išlaidas“. Trečia, jis klaidingai taikė gero administravimo principą, kai nusprendė, kad Komisija nustatė Sinopec nepagrįstą įrodinėjimo pareigą, nors šios ir atskleidė visus turimus duomenis, susijusius su nurodytu koregavimu.
62.      Dėl pirmos dalies Wegochem preliminariai teigia, kad ji yra nereikšminga, nes skundžiamo sprendimo 126 ir 127 punktai nepatvirtina šio sprendimo rezoliucinės dalies. Be to, Sinopec, palaikomos Wegochem, teigia, pirma, kad ši dalis grindžiama klaidinga prielaida, jog dėl išlaidų, kurios yra „koregavimo atskaitant proceso“ dalis, nebūtina įrodyti, kad jos yra veiksniai, turintys įtakos kainų palyginamumui, nors tokia pareiga taikoma dėl išlaidų, kurios nėra „koregavimo atskaitant proceso“ dalis. Vis dėlto ir Sąjungos, ir PPO teisė bei jurisprudencija prieštarauja šiam požiūriui. Komisija, atlikdama bet kokį koregavimą, turi įrodyti skirtumą, turintį įtakos kainų palyginamumui. Antra, (bet kuriuo atveju) Sinopec teigia, kad Komisijos argumentai dėl eksporto kainos „koregavimo atskaitant“ iki gamintojo kainų EXW sąlygomis lygio buvo klaidingi, nes nebuvo jokių įrodymų, patvirtinančių, kad pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį apskaičiuota normalioji vertė taip pat buvo gamintojo kainų EXW sąlygomis lygio. Ginčijamame reglamente esantis teiginys, kad normalioji vertė buvo apskaičiuota gamintojo kainomis EXW sąlygomis, nėra pagrįstas.
63.      Dėl antros dalies Sinopecvisų pirma ginčija teiginį dėl faktinių aplinkybių iškraipymo. Pastabose dėl galutinio faktų atskleidimo Sinopec (atskirai nuo Wegochem) iš tiesų nurodė, kad tikėtina, jog gamintojo eksporto kaina EXW sąlygomis buvo lyginama su normaliąja verte kitu prekybos lygiu. Antra, prašymas atlikti koregavimą buvo tinkamai pagrįstas ir Bendrasis Teismas taikė tinkamą įrodymų apimtį. Nebūtina aiškiai nustatyti, kad į PBA išlaidų sumą įtrauktos „ginčijamos išlaidos“. Pagal suformuotą Sąjungos jurisprudenciją pakanka, kad tam tikros aplinkybės nebūtų galima atmesti. Trečia, kiek tai susiję su klaidingu gero administravimo principo taikymu, Sprendime Changmao išnagrinėta situacija skyrėsi nuo šios bylos faktinių aplinkybių.
3.      Analizė
64.      Kadangi pateikiant apeliacinio skundo antrąjį pagrindą keliamas klausimas dėl pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a ir 10 dalių sąveikos, manau, kad pirmiausia reikia paaiškinti šių nuostatų kontekstą atsižvelgiant į esamą jurisprudenciją (a ir b dalys), o paskui išnagrinėti abi apeliacinio skundo antrojo pagrindo dalis (c ir d dalys).
a)      Normaliosios vertės apskaičiavimas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį
65.      Pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalyje, pakartotoje šios išvados 49 punkte, įtvirtinta speciali tvarka, apibrėžianti išsamias normaliosios vertės apskaičiavimo taisykles, taikomas eksporto iš šalių, kurių vidaus rinkoje yra didelių iškraipymų, kaip apibrėžta toje nuostatoje, atveju. Ši tvarka buvo nustatyta Reglamente (ES) Nr. 2017/2321(40), kuriuo iš dalies pakeistas pagrindinio reglamento 2 straipsnis, į jį įtraukiant naują 6a dalį ir pakeičiant 7 dalį, kurioje prieš tą pakeitimą buvo nustatyta speciali importo iš „ne rinkos ekonomikos valstybių“ normaliosios vertės apskaičiavimo tvarka.
66.      Pagal ankstesnę pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies redakciją importuojant iš ne rinkos ekonomikos valstybių normalioji vertė buvo nustatoma pagal trečiosios rinkos ekonomikos valstybės bendradarbiaujančio gamintojo faktines kainas ir išlaidas, o pagal naująją 2 straipsnio 6a dalyje įtvirtintą metodiką eksportuojančių gamintojų normalioji vertė turi būti apskaičiuojama remiantis hipotetinėmis neiškraipytomis gamybos sąnaudomis ir pagrįstomis PBA išlaidų bei pelno sumomis.
67.      Komisija paaiškino, kad taikydama 2 straipsnio 6a dalyje nustatytą metodiką, paprašiusi eksportuojančių gamintojų suteikti informaciją apie kiekvienos rūšies nagrinėjamajam produktui pagaminti naudojamus gamybos veiksnius ir kiekius, ji nustato neiškraipytas naudojamų gamybos veiksnių vertes remdamasi „prieinamais“ duomenimis, kaip numatyta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalies a punkto pirmoje įtraukoje, ir pakeičia iškraipytas kainas bei sąnaudas tomis vertėmis tam, kad nustatytų neiškraipytas gamybos sąnaudas.
68.      Dėl PBA išlaidų (dėl kurių pateiktas šis apeliacinio skundo pagrindas) pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalies a punkto paskutinėje pastraipoje nustatyta, kad norint apskaičiuoti neiškraipytomis sąnaudomis pagrįstą normaliąją vertę, reikia pridėti „neiškraipyt[ą] ir pagrįst[ą]“ PBA išlaidų bei pelno sumą.
69.      Pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalies tikslas – užtikrinti, kad atliekant antidempingo tyrimus nebūtų naudojami iškraipyti duomenys apie kainas ir sąnaudas eksportuojančioje šalyje(41).
70.      Be to, kaip ir ankstesnėje pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies redakcijoje dėl „ne rinkos ekonomikos valstybių“, jo 2 straipsnio 6a dalyje taip pat atspindėtas Sąjungos teisės aktų leidėjo ketinimas taikyti Sąjungos teisės sistemai būdingą požiūrį, nustatant specialią tvarką, apibrėžiančią išsamias taisykles, pagal kurias apskaičiuojama normalioji vertė importo iš šalių, kuriose yra didelių iškraipymų, atveju. Taigi, kaip teisingai pažymėjo Bendrasis Teismas(42), pagal jurisprudencijoje, susijusioje su ankstesne pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies redakcija, suformuluotus principus 2 straipsnio 6a dalies negalima laikyti priemone, skirta konkrečių įsipareigojimų, prisiimtų pagal PPO susitarimus įgyvendinimui užtikrinti Sąjungos teisės sistemoje. Iš tiesų PPO teisėje nebuvo nustatyta normaliosios vertės apskaičiavimo taisyklių importo atveju, kai eksportuojančioje valstybėje yra didelių iškraipymų(43).
71.      Taip pat turi būti laikoma, kad jurisprudencija, susijusi su ankstesne 2 straipsnio 7 dalies redakcija, pagal kurią Sąjungos institucijos turi plačią diskreciją nustatyti normaliąją vertę šalyse, kuriose nėra rinkos ekonomikos(44), yra taikytina ir nustatant normaliąją vertę pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį.
72.      Šiuo atžvilgiu minėta jurisprudencija taikoma ir PBA išlaidų pagrįstų skirtumų nustatymui. Be to, pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalies a punkto paskutinėje pastraipoje nenurodyta jokios konkrečios metodikos šiems skirtumams nustatyti. Taigi, kiek tai susiję su dviem konkrečiais kriterijais (t. y., „neiškraipyta ir pagrįsta“), Komisija turi plačią diskreciją. Tai pasakytina ir apie duomenų bazę, naudojamą renkant duomenis, susijusius su normaliosios vertės ir PBA išlaidų apskaičiavimu(45).
73.      Taigi šalis, norinti užginčyti duomenų, kuriuos Komisija naudojo PBA išlaidoms apskaičiuoti, patikimumą, turi pagrįsti savo teiginius įrodymais, galinčiais sukelti konkrečių abejonių dėl šios institucijos naudoto metodo ar duomenų patikimumo(46).
b)      Pareiga atlikti teisingą palyginimą pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį
74.      Pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį (jos tekstas pakartotas šios išvados 50 punkte), eksporto kaina ir normalioji vertė turi būti palyginamos teisingu būdu tuo pačiu prekybos lygiu. Kai negalima teisingai palyginti normaliosios vertės ir eksporto kainos, jos turi būti koreguojamos atsižvelgiant į besiskiriančius veiksnius, kurie, kaip tvirtinama arba įrodyta, turi įtakos kainoms ir kainų palyginamumui.
75.      Pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies pirmo sakinio nuostata akivaizdžiai grindžiama Antidempingo susitarimo 2 straipsnio 4 dalies pirmu sakiniu ir jame iš esmės vartojamos tos pačios sąvokos(47). Taigi galima daryti išvadą, kad, bent jau kiek tai susiję su pareiga tuo pačiu prekybos lygiu „palygin[ti] teisingu būdu“ eksporto kainą ir normaliąją vertę, šios nuostatos tekstas rodo aiškų Sąjungos teisės aktų leidėjo ketinimą Sąjungos teisėje įgyvendinti konkrečius įsipareigojimus, prisiimtus pagal Antidempingo susitarimo 2 straipsnio 4 dalį(48).
1)      Teisingas palyginimas tuo pačiu prekybos lygiu
76.      Pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalyje reikalaujama atlikti teisingą palyginimą tuo pačiu prekybos lygiu, tačiau nenurodyta, kokiu lygiu toks palyginimas turi būti atliktas. Taigi Komisija, neperžengdama savo diskrecijos ribų, turi pasirinkti tinkamą prekybos lygį(49). Nors atliekant palyginimą tuo pačiu prekybos lygiu neišnyksta pareiga atlikti teisingą palyginimą(50), tai yra vienas iš pagrindinių kriterijų, „padedančių atlikti teisingą palyginimą“(51). Taigi normaliosios vertės ir eksporto kainos palyginimas skirtingais prekybos lygiais niekada negali būti laikomas teisingu.
77.      Tam, kad normalioji vertė ir eksporto kaina būtų palygintos tuo pačiu prekybos lygiu, gali tekti koreguoti šias vertes atimant kainos dalį arba išlaidas, patiriamas ne palyginimui atlikti pasirinktu prekybos lygiu(52). Iš tiesų lyginant normaliąją vertę ir eksporto kainą trūktų pusiausvyros, jei pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį nebūtų atlikta koregavimo, t. y. iš eksporto kainos (arba, subsidiariai, iš normaliosios vertės) nebūtų atimtos išlaidos, neįtrauktos nustatant normaliąją vertę (arba, subsidiariai, eksporto kainą) palyginimui atlikti pasirinktu prekybos lygiu(53).
78.      Šis procesas vadinamas normaliosios vertės ir eksporto kainos „koregavimu atskaitant“ (angl. netting back) iki to paties prekybos lygio. Per jį iš abiejų verčių pašalinami elementai, nesiejami su palyginimui atlikti pasirinktu prekybos lygiu. Iš tiesų atliekant koregavimus pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį siekiama atkurti normaliosios vertės ir eksporto kainos simetriją(54) būtent tuo pačiu prekybos lygiu.
79.      Taigi pagal Sąjungos teismų suformuotą jurisprudenciją iš pagrindinio reglamento 2straipsnio 10 dalies teksto ir struktūros matyti, kad eksporto kaina arba normalioji vertė gali būti koreguojamos atsižvelgiant į besiskiriančius veiksnius, kurie turi įtakos kainoms ir dėl to – jų palyginamumui, siekiant užtikrinti, kad būtų palyginta tuo pačiu prekybos lygiu(55).
2)      Teisingas palyginimas, kai normalioji vertė apskaičiuojama pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį
80.      Pareiga atlikti teisingą palyginimą tuo pačiu prekybos lygiu pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį ir susijusi jurisprudencija neabejotinai taikomos ir tais atvejais, kai normalioji vertė apskaičiuojama pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį. Vis dėlto šiuo atveju taikomas požiūris paprastai šiek tiek skiriasi nuo atvejų, kai normalioji vertė nustatoma pagal įprastas taisykles. Iš tiesų, kai normalioji vertė apskaičiuojama pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį, Komisija remiasi neiškraipytomis hipotetinėmis gamybos sąnaudomis ir pagrįstomis PBA išlaidų bei pelno sumomis. Taigi, užuot taikiusi „koregavimo atskaitant“ procedūrą ir per ją išbraukusi sąnaudas, nesiejamas su palyginimui atlikti pasirinktu prekybos lygiu, Komisija veikiau iš pradžių turėtų apskaičiuoti normaliąją vertę pasirinktu prekybos lygiu, remdamasi iš anksto „prieinamais“ duomenimis, neapimančiais tokių sąnaudų.
81.      Šiuo atžvilgiu, kaip iš esmės pažymėta Bendrojo Teismo sprendime CCCME, dėl koregavimo praktikos, kuri gali pasirodyti būtina, pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį siekiant atsižvelgti į eksporto kainos ir normaliosios vertės skirtumus, turinčius įtakos jų palyginimui, pažymėtina, kad tam tikrų atskaitymų negalima daryti iš sudėtinės, t. y. netikrosios, vertės. Iš tikrųjų šiai vertei iš esmės neturi įtakos veiksniai, galintys pakenkti galimybei ją palyginti, nes ji yra dirbtinai nustatyta sudedant įvairius elementus, tarp kurių nėra elementų, kuriuos reikėtų atimti(56).
82.      Apibendrinant pažymėtina, kad kai Komisija apskaičiuoja normaliąją vertę pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį remdamasi „prieinamais“ duomenimis palyginimui atlikti pasirinktu prekybos lygiu (įskaitant PBA išlaidas, kurios, kaip ji nustato naudodamasi plačia diskrecija, yra „neiškraipytos ir pagrįstos“ šiuo prekybos lygiu), nėra pagrindo papildomai koreguoti normaliąją vertę, nebent įrodoma, kad į tą vertę (arba susijusias PBA išlaidas) įtraukta su tuo prekybos lygiu nesiejamų elementų.
83.      Esant šioms aplinkybėms, dėl pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį apskaičiuotos normaliosios vertės ir eksporto kainos teisingo palyginimo pažymėtina, kad Teisingumo Teismas konkrečiai dėl PBA išlaidų yra nurodęs, jog nustatant normaliąją vertę ir eksporto kainą taikomos atskiros taisyklės ir dėl to pardavimo, bendrosios ir administracinės ir išlaidos nebūtinai turi būti taip pat vertinamos kiekvienu konkrečiu atveju(57).
3)      Atliekant koregavimus taikoma įrodinėjimo pareiga ir įrodymų apimtis
84.      Iš nuoseklios Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti: jeigu šalis pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 punktą prašo koregavimo, kad būtų galima palyginti normaliąją vertę ir eksporto kainą siekiant nustatyti dempingo skirtumą, ji turi pateikti įrodymų, kad jos prašymas yra pagrįstas. Taigi pareiga įrodyti, kad konkretūs koregavimai turi būti atlikti, tenka tiems, kurie nori jais remtis, kad ir kas šie asmenys būtų. Vadinasi, šalis, kuri nori remtis tokiu koregavimu, turi įrodyti, kad veiksnys, dėl kurio prašoma tokio koregavimo, gali turėti įtakos kainoms ir jų palyginimui(58).
85.      Taigi, kai gamintojas teigia, kad turi būti taikomas normaliosios vertės koregavimas (paprastai sumažinant) arba eksporto kainos koregavimas (logiškai padidinant), šis subjektas ir turi pažymėti bei įrodyti, kad buvo įvykdytos tokiam koregavimui atlikti taikomos sąlygos. Kita vertus, kai Komisija mano, kad reikia taikyti koregavimą sumažinant eksporto kainą, ji turi pateikti bent neprieštaraujančias prielaidas, patvirtinančias, kad ši sąlyga įvykdyta(59).
86.      Teisingumo Teismas neseniai patvirtino, kad taisyklė, pagal kurią šalis, prašanti atlikti koregavimą dėl vieno iš pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalyje nurodytų veiksnių, turi įrodyti, kad šis veiksnys gali turėti įtakos kainoms ir jų palyginimui, taikoma neatsižvelgiant į metodą, kuriuo remiantis buvo nustatyta normalioji vertė(60).
87.      Vadinasi, tai, kad normalioji vertė apskaičiuojama pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį, taigi remiantis tinkamos tipiškos šalies eksportuojančių gamintojų duomenimis, negali sušvelninti įrodinėjimo pareigos, kylančios iš šios išvados 84 punkte nurodytos jurisprudencijos(61).
c)      Apeliacinio skundo antrojo pagrindo pirma dalis
88.      Pirmiausia pažymėtina, kad priešingai, nei teigia Wegochem, nemanau, kad apeliacinio skundo antrojo pagrindo pirma dalis yra nereikšminga. Skundžiamo sprendimo 139 punkte Bendrojo Teismo padaryta išvada, kad Sinopec ieškinio pagrindą reikia pripažinti pagrįstu, grindžiama dviem alternatyvių argumentų grupėmis(62). Pirmoje dalyje ginčijama pirmoji šių argumentų grupė (pateikta skundžiamo sprendimo 124–127 punktuose ir pakartota šios išvados 57 punkte). Jeigu ši sprendimo dalis būtų palikta nepakeista, Bendrojo Teismo išvada, kad Sinopec ieškinio pagrindą reikia pripažinti pagrįstu, liktų galioti, taigi nebereikėtų analizuoti antros dalies. Taigi pirma dalis yra reikšminga.
89.      Apeliacinio skundo antrojo pagrindo pirmoje dalyje iš esmės keliamas įrodinėjimo pareigos klausimas, kiek tai susiję su koregavimais, kuriuos atliekant iš eksporto kainos atskaitomos „ginčijamos išlaidos“. Komisija ginčija skundžiamo sprendimo 127 punkte Bendrojo Teismo padarytą išvadą, kad ji turėjo „įrodyti, kad šie koregavimai buvo būtini, kad eksporto kainos ir normaliosios vertės palyginimas būtų teisingas“.
90.      Siekiant išspręsti šį klausimą, labai svarbu atsižvelgti į šios išvados 52–55 punktuose aprašytas faktines aplinkybes. Nagrinėjamu atveju Komisija normaliąją vertę apskaičiavo pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį. Ginčijamo reglamento 341 konstatuojamojoje dalyje Komisija padarė išvadą, kad normalioji vertė buvo apskaičiuota gamintojo kainomis EXW sąlygomis.
91.      Siekdama užtikrinti teisingą palyginimą tuo pačiu prekybos lygiu, pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį Komisija turėjo nustatyti to paties prekybos lygio eksporto kainą, t. y. atitinkančią gamintojo kainas EXW sąlygomis. Siekdama sumažinti eksporto kainą iki šio prekybos lygio, Komisija iš eksporto kainos atskaitė „ginčijamas išlaidas“ ir taip atliko šios išvados 77 ir 78 punktuose minėtą „koregavimo atskaitant procesą“.
92.      Neginčijama, kad „ginčijamos išlaidos“ nepriskirtinos prie Komisijos pasirinkto prekybos lygio, atitinkančio gamintojo kainas EXW sąlygomis, ir kad dėl to šių išlaidų atskaitymas buvo būtinas tam, kad eksporto kaina būtų sumažinta iki gamintojo kainų EXW sąlygomis lygio.
93.      Iš tiesų tiek bendraudamos su Komisija, tiek ir Bendrajame Teisme Sinopec neginčijo būtinybės atskaityti šias sąnaudas iš eksporto kainos tam, kad ši vertė būtų sumažinta iki gamintojo kainų EXW sąlygomis lygio. Sinopec veikiau ginčijo eksporto kainos ir apskaičiuotos normaliosios vertės palyginimo teisingumą, nes teigė, kad „ginčijamos išlaidos“ galėjo būti įtrauktos į apskaičiuotą normaliąją vertę. Sinopec aiškiai suabejojo tuo, ar normalioji vertė buvo apskaičiuota gamintojo kainų EXW sąlygomis lygiu.
94.      Taigi būtent Sinopec paprašė pakoreguoti apskaičiuotą normaliąją vertę tam, kad būtų užtikrintas teisingas palyginimas. Subsidiariai, dėl tos pačios priežasties (t. y. dėl to, kad, kaip nurodė Sinopec, normalioji vertė nebuvo apskaičiuota gamintojo kainų EXW sąlygomis lygiu), Sinopec paprašė Komisijos neatlikti eksporto kainos koregavimo atskaitant „ginčijamas išlaidas“. Tokį faktinių aplinkybių aiškinimą akivaizdžiai patvirtina tiek skundžiamo sprendimo 128 punkto tekstas, tiek pačių Sinopec ir Wegochem pateiktos pastabos.
95.      Susiklosčius šioms aplinkybėms reikia atsižvelgti į du dalykus.
96.      Pirma, manau, kad nagrinėjamu atveju Komisija įvykdė jai tenkančią įrodinėjimo pareigą (kaip reikalaujama pagal šios išvados 84 ir 85 punktuose nurodytą jurisprudenciją), susijusią su būtinybe koreguoti eksporto kainą ją sumažinant iki teisingam palyginimui atlikti pasirinkto prekybos lygio, atitinkančio gamintojo kainas EXW sąlygomis.
97.      Kadangi iš bylos medžiagos matyti, kad eksporto kaina apėmė elementus (ginčijamas išlaidas), nepriskirtinus prie šio prekybos lygio, tapo akivaizdu (in re ipsa), kad šias išlaidas reikia atskaityti(63). Iš tiesų, kaip priminta šios išvados 76 punkte, palyginimas įvairiais prekybos lygiais niekada negali būti teisingas. Priešingai, nei teigia Sinopec ir Wegochem, nebuvo būtina papildomai įrodyti, kad šios išlaidos buvo veiksniai, turintys įtakos kainų palyginamumui. Kadangi šios išlaidos nebuvo priskirtinos prie palyginimui atlikti pasirinkto prekybos lygio, jos iš esmės turėjo įtakos kainų palyginamumui(64).
98.      Žinoma, Komisija, atsižvelgdama į įsipareigojimą garantuoti teisingą palyginimą pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį, turėjo užtikrinti, kad normalioji vertė taip pat būtų apskaičiuojama tuo pačiu prekybos lygiu, t. y. gamintojo kainomis EXW sąlygomis. Vis dėlto tai yra klausimas dėl normaliosios vertės nustatymo, o ne dėl eksporto kainos koregavimo atskaitant. Ginčijamo reglamento 341 punkte Komisija padarė išvadą, kad normalioji vertė buvo apskaičiuota remiantis gamintojo kainomis EXW sąlygomis. Kadangi nekonstatuota, kad ši išvada buvo klaidinga ir kad normalioji vertė nebuvo apskaičiuota tuo lygiu (tai, kaip bus matyti toliau, nebuvo įrodyta), šis klausimas nesiejamas su eksporto kainos koregavimu atskaitant palyginimui atlikti pasirinktu prekybos lygiu.
99.      Antra, kaip matyti iš šios išvados 93 punkto, būtent Sinopec, priešingai, nei nusprendė Komisija, teigė, kad normalioji vertė nebuvo apskaičiuota remiantis gamintojo kainomis EXW sąlygomis, taigi paprašė pakoreguoti šią normaliąją vertę tam, kad būtų užtikrintas teisingas palyginimas. Vadinasi, pagal šios išvados 84 ir 85 punktuose nurodytą jurisprudenciją būtent Sinopec turėjo įrodyti, kad reikia koreguoti normaliąją vertę tam, kad būtų pasiektas gamintojo kainų EXW sąlygomis lygis, arba, subsidiariai, kad nebuvo būtina atskaityti „ginčijamų išlaidų“ siekiant koreguoti eksporto kainą šiuo teisingam palyginimui atlikti pasirinktu prekybos lygiu.
100. Taigi Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes skundžiamo sprendimo 126 ir 127 punktuose iš esmės nusprendė, kad Komisija padarė klaidą, kai neįrodė, jog „ginčijamų išlaidų“ atskaitymas iš eksporto kainos „buvo būtin[as], kad <...> palyginimas būtų teisingas“. Iš tiesų Komisija įrodė, kad eksporto kainą reikia koreguoti ją sumažinant iki teisingam palyginimui atlikti pasirinkto prekybos lygio. Veikiau Sinopec teigė, kad normalioji vertė nebuvo apskaičiuota šiuo prekybos lygiu, taigi ją reikėjo koreguoti siekiant užtikrinti teisingą palyginimą. Vadinasi, Sinopec turėjo pagrįsti savo teiginius.
101. Šios išvados nepaneigia Sinopec argumentas, kad nėra įrodymų, jog pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį apskaičiuota normalioji vertė taip pat buvo gamintojo kainų EXW sąlygomis lygio.
102. Iš tiesų, kaip teigia Sinopec, pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalyje numatytą metodiką apskaičiuota normalioji vertė nebūtinai iš esmės nustatoma gamintojo kainų EXW sąlygomis lygiu. Vis dėlto apskaičiuota normalioji vertė yra gamintojo kainų EXW sąlygomis lygio, jeigu Komisija, apskaičiuodama šią vertę, įtraukia tik šiuo prekybos lygiu esančius elementus.
103. Galiausiai, kai Komisija nustato normaliąją vertę pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį, tai, ar ši normalioji vertė apskaičiuojama EXW sąlygomis, priklauso nuo tam padaryti naudojamų duomenų. Kaip matyti iš šios išvados 80–82 punktų, Komisija, apskaičiuodama PBA išlaidas, kurios bus įtrauktos į apskaičiuotą normaliąją vertę EXW sąlygomis, neturėtų remtis duomenimis, apimančiais išlaidas, kurios nėra patiriamos tuo prekybos lygiu. Jei Komisija jais remiasi, ji turi pakoreguoti apskaičiuotą normaliąją vertę atskaitydama šias išlaidas.
104. Vis dėlto būtent tai Sinopec teigė ir turėjo įrodyti tam, kad būtų galima atlikti prašomą apskaičiuotos normaliosios vertės koregavimą. Tai yra antros dalies, susijusios su įrodymų apimtimi, pagrįstumo klausimas. Jis neturi jokios įtakos klausimui, kam tenka įrodinėjimo pareiga, t. y. šiuo atveju būtent Sinopec ginčijo tai, kad normalioji vertė buvo apskaičiuota EXW sąlygomis grindžiamu prekybos lygiu, ir paprašė atlikti koregavimą.
105. Atsižvelgdamas į visa tai, kas išdėstyta, manau, kad Komisijos apeliacinio skundo antrojo pagrindo pirmą dalį reikia pripažinti pagrįsta.
d)      Apeliacinio skundo antrojo pagrindo antra dalis
106. Apeliacinio skundo antrojo pagrindo antra dalis pateikta dėl skundžiamo sprendimo 128–139 punktų, kuriuose Bendrasis Teismas analizavo alternatyvų scenarijų, pagal kurį įrodinėjimo pareiga, kiek tai susiję su ginčijamais koregavimais, tenka Sinopec(65). Šioje dalyje keliami trys klausimai, susiję, pirma, su tuo, kad Bendrasis Teismas galimai iškraipė faktines aplinkybes (d skirsnio 1 dalis), antra, su įrodymų apimtimi, kiek tai susiję su Sinopec prašomu atlikti normaliosios vertės koregavimu (d skirsnio 2 dalis), ir, trečia, su Komisijos galimai padarytu gero administravimo principo pažeidimu nepagrįstai reikalaujant įrodymų (d skirsnio 3 dalis).
1)      Galimas faktinių aplinkybių iškraipymas
107. Pirma, reikia išnagrinėti Komisijos argumentą, grindžiamą tuo, kad Bendrasis Teismas iškraipė faktines aplinkybes, kai skundžiamo sprendimo 128 punkte nurodė, jog pastabose dėl galutinio faktų atskleidimo Sinopec teigė, kad normalioji vertė buvo apskaičiuota, „tikėtina“, įtraukiant „ginčijamas išlaidas“.
108. Jurisprudencijoje nustatyti aukšti faktinių aplinkybių iškraipymo įrodinėjimo reikalavimai. Bendrasis Teismas turi būti padaręs išvadas dėl faktinių aplinkybių, kurių faktinis netikslumas išplaukia iš bylos medžiagos. Iškraipymas turi būti akivaizdžiai matomas iš šių dokumentų, o Bendrasis Teismas turi būti akivaizdžiai viršijęs protingo tų įrodymų vertinimo ribas(66).
109. Nagrinėjamu atveju iš
Sinopec pastabų dėl galutinio faktų atskleidimo matyti, kad šiame dokumente Sinopec tvirtino, jog nors „ginčijamos išlaidos“ buvo atskaitytos iš eksporto kainos siekiant ją sumažinti iki gamintojo kainų EXW sąlygomis lygio, apskaičiuota normalioji vertė nebuvo taip pakoreguota. Taigi Sinopec nurodė, kad Komisija lygino EXW sąlygomis apskaičiuotą eksporto kainą su apskaičiuota normaliąja verte, nustatyta neaiškiu prekybos lygiu. Vadinasi, normalioji vertė buvo nustatyta „galbūt remiantis sąlygomis „pristatyta“.
110. Ši pastabų dėl galutinio faktų atskleidimo teksto analizė rodo, kad, kaip teigia Komisija, Sinopec pastabose nebuvo pateikta konkrečios „tikimybės analizės“. Iš Teisingumo Teismo bylos medžiagos matyti, kad tikimybės scenarijų iš tikrųjų pirmą kartą išplėtojo Wegochem Bendrajame Teisme.
111. Išskyrus tai, skundžiamo sprendimo 128 punkte Bendrojo Teismo pateiktas Sinopec teiginio aprašymas iš esmės nėra klaidingas. Šio teiginio esmė (t. y. „ginčijamų išlaidų“ atskaitymas iš eksporto kainos, o ne iš apskaičiuotos normaliosios vertės) yra aiškiai išdėstyta. Be to, nors vartojamas žodis „galbūt“ atspindi mažesnį tikrumą nei žodis „tikėtina“, jis reiškia tam tikrą tikimybės analizę.
112. Taigi nemanau, kad nagrinėjamu atveju įvykdyti aukšti faktinių aplinkybių iškraipymo įrodinėjimo reikalavimai. Vis dėlto pagal suformuotą jurisprudenciją Komisijos akto teisėtumas turi būti vertinamas atsižvelgiant į informaciją, kurią ji turėjo priimdama šį aktą(67). Taigi reikės iš esmės įvertinti, ar
Sinopec tinkamai pagrindė prašymą pakoreguoti nagrinėjamą normaliąją vertę, remdamasi tik savo pastabomis, pakartotomis šios išvados 109 punkte, o ne paskesniais prie jų pridėtais argumentais.
2)      Pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį reikalaujama įrodymų apimtis
113. Antra, būtina išnagrinėti Komisijos argumentą, kad Bendrasis Teismas netinkamai taikė įrodymų apimties reikalavimus dėl koregavimų pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį.
114. Dėl įrodymų apimties, kurios reikalaujama atliekant koregavimus pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį, šios išvados 85 punkte nurodytoje jurisprudencijoje paaiškinta, kad, kai gamintojas reikalauja taikyti normaliosios vertės koregavimą iš esmės ją sumažinant, šis ūkio subjektas turi nurodyti ir įrodyti, kad buvo įvykdytos tokiam koregavimui atlikti taikomos sąlygos.
115. Konkrečiai kalbant apie PBA išlaidas, apskaičiuotas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalies a punkto paskutinę pastraipą, pagal šios išvados 73 punkte nurodytą Bendrojo Teismo jurisprudenciją šalis, norinti užginčyti Komisijos naudotų duomenų patikimumą, turi pagrįsti savo teiginius įrodymais, galinčiais sukelti konkrečių abejonių dėl šios institucijos naudoto metodo ar duomenų patikimumo.
116. Skundžiamo sprendimo 128 punkte Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad Sinopectinkamai pagrindė prašymą pakoreguoti normaliąją vertę, būtent kiek tai susiję su PBA išlaidomis, kad būtų užtikrintas teisingas palyginimas. Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 132 punkte taip pat nusprendė, kad negalima atmesti galimybės, jog duomenys apie Turkijos bendrovę Ilkalem, gauti iš Komisijos PBA išlaidoms nustatyti naudotos duomenų bazės Orbis, apima „ginčijamas išlaidas“. Jis faktiškai konstatavo, kad šie duomenys nebuvo pakankamai suskirstyti arba tikslūs, kad būtų galima užtikrintai nustatyti, ar jie apėmė „ginčijamas išlaidas“(68).
117. Visų pirma tiesiogiai iš skundžiamo sprendimo galima padaryti išvadą, kad nei Komisijai atliekant tyrimą, nei net Bendrajame Teisme
nebuvo galutinai nustatyta, kad duomenys, kuriuos Komisija naudojo PBA išlaidoms apskaičiuoti pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalies a punkto paskutinę pastraipą, iš tiesų apėmė „ginčijamas išlaidas“. Jei Sinopec būtų nustačiusi, kad šie duomenys iš tikrųjų apėmė tokias išlaidas, iš šios išvados 80 ir 82 punktų matyti, kad Komisija turėjo pakoreguoti apskaičiuotą normaliąją vertę tam, kad iš jos atimtų šiuos elementus, kurie nebūtų siejami su teisingam palyginimui atlikti pasirinktu prekybos lygiu. Vis dėlto akivaizdu, kad nagrinėjamu atveju taip nebuvo.
118. Esant šioms aplinkybėms nemanau, kad galima teigti, jog šios išvados 109 punkte nurodytame prašyme atlikti koregavimus Sinopecįrodė, kad buvo įvykdytos tokio koregavimo taikymo sąlygos, kaip reikalaujama pagal šios išvados 114 punkte nurodytą jurisprudenciją. Žinoma, tai buvo ypač sudėtinga užduotis, nes nagrinėjami duomenys buvo susiję su trečiąja šalimi, Turkijos gamintoja Ilkalem, ir pati Komisija neturėjo duomenų, kuriais remdamasi galėtų nustatyti, ar šie duomenys apėmė „ginčijamas išlaidas“(69).
119. Atsižvelgiant į tai, vis dar galima kelti klausimą, pirma, ar, remdamasi abejonėmis, išreikštomis Sinopec pastabose dėl galutinio faktų atskleidimo, Komisija vis dėlto turėjo atmesti duomenų bazės Orbisduomenis, nes jie nebuvo pakankamai tikslūs tam, kad būtų galima nustatyti, ar „ginčijamos išlaidos“ būtų įtrauktos į apskaičiuotas PBA išlaidas.
120. Vis dėlto šiuo klausimu reikia pažymėti, kad ginčijamo reglamento 215 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė, jog turimi duomenys apie Ilkalem „iš esmės [buvo] tokie pat išsamūs kaip ir visi viešai skelbiami finansiniai duomenys, kuriuos Komisija paprastai naudoja atlikdama [antidempingo] tyrimus. Taigi šiuo metu prieinamo išsamumo lygio duomenys apie šią bendrovę apima visą reikiamą informaciją ir bendrovė nėra netinkama šiam tyrimui atlikti“. Sinopec šių pareiškimų neginčijo. Ji neginčijo šių duomenų tinkamumo PBA išlaidoms apskaičiuoti. Taigi Komisija neturėjo jokio pagrindo atmesti šiuos duomenis.
121. Antra, taip pat galima kelti klausimą dėl to, ar, remdamasi Sinopec pastabose dėl galutinio faktų atskleidimo išreikštomis abejonėmis, Komisija vis dėlto turėjo ieškoti tikslesnių duomenų tam, kad užtikrintų teisingą palyginimą pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį.
122. Šiuo atžvilgiu primintina, kad pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalies a punktą Komisija normaliąją vertę turėtų apskaičiuoti remdamasi „prieinamais duomenimis“.
123. Reikalavimu, kad duomenys būtų „prieinami“, užtikrinama, kad apskaičiuodama normaliąją vertę pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį Komisija naudotų duomenis, kuriuos galima greitai gauti ir patikrinti(70). Juo taip pat užtikrinama, kad apskaičiuodama normaliąją vertę Komisija naudotų viešai prieinamus arba kitaip suinteresuotųjų šalių patikrinamus duomenis (laikydamasi duomenų konfidencialumo), tad jos galėtų vykstant tyrimui pateikti pastabų dėl šių duomenų. Tai nepaprastai svarbu siekiant užtikrinti normaliosios vertės apskaičiavimo proceso teisingumą ir tinkamą procesą(71).
124. Žinoma, Komisija turi užtikrinti teisingą palyginimą pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį, įskaitant atvejus, kai normalioji vertė apskaičiuojama pagal to reglamento 2 straipsnio 6a dalį, remiantis „prieinamais“ duomenimis. Vis dėlto, kaip priminta šios išvados 27 punkte, Komisijos įgaliojimai atlikti antidempingo tyrimus yra riboti, nes pagrindiniu reglamentu Komisijai nesuteikta tyrimo įgaliojimų, kuriuos įgyvendindama ji galėtų priversti bendroves dalyvauti tyrime arba pateikti informaciją.
125. Esant šioms aplinkybėms ginčijamo reglamento 238 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė, kad „[d]ėl prašymo smulkiau suskirstyti [Ilkalem] PBA išlaidas [pažymėtina], kad tokių išsamių duomenų nėra“. Toje pačioje konstatuojamojoje dalyje Komisija teisingai pažymėjo, kad pagrindiniame reglamente nustatyta, jog Komisija turi naudoti „prieinamą“ informaciją, ir jokių prašymų tipiškos šalies gamintojams nenumatyta. Ji taip pat pažymėjo, kad net jei būtų galima prašyti šių gamintojų pateikti tokią informaciją ir ją patikrinti, surinkti duomenys greičiausiai būtų konfidencialūs. Sinopec šių pareiškimų neginčijo. Be to, nei Sinopec, nei Wegochem pastabose nepatikslina, kaip arba kur Komisija galėjo rasti tikslesnių duomenų.
126. Apskritai negalima atmesti galimybės, kad tam tikrais atvejais „prieinami duomenys“, kuriuos Komisija naudoja normaliajai vertei apskaičiuoti, nėra pakankamai išsamūs, kad jais remiantis būtų galima atmesti prašymus atlikti koregavimą, kurie (kaip šiuo atveju) patys nėra pakankamai pagrįsti.
127. Vis dėlto tai nereiškia, kad tokiais atvejais Komisija negali apskaičiuoti normaliosios vertės remdamasi šiais duomenimis. Taip juo labiau yra tuo atveju, kai pats naudojamų duomenų tinkamumas neginčijamas(72). Teisingumo Teismo jurisprudencijoje patvirtinta, kad nėra nei nepagrįsta, nei netinkama nustatyti normaliąją vertę remiantis šiais duomenimis(73).
128. Be to, kaip priminta šios išvados 72 punkte, Komisija turi plačią diskreciją nustatyti neiškraipytas ir pagrįstas PBA išlaidas, kuriomis remiantis apskaičiuojama normalioji vertė pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį. Taigi, esant šioms aplinkybėms, kriterijus, kuriuo reikia remtis atliekant teisminę kontrolę, yra akivaizdi vertinimo klaida(74). Darytina išvada, kad ieškovo siekiant paneigti šį vertinimą pateiktų įrodymų turi pakakti tam, kad atlikta analizė taptų neįtikinama. Nagrinėjamu atveju taip nėra.
129.  Iš viso to, kas išdėstyta, darytinos dvi išvados.
130. Pirma, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kiek tai susiję su įrodymų apimtimi, kurios reikalaujama atliekant koregavimus pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį, kai nusprendė, kad pastabose dėl galutinio faktų atskleidimo Sinopec tinkamai pagrindė prašymą pakoreguoti apskaičiuotą normaliąją vertę.
131. Antra, nors skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas aiškiai nenurodė, kad gavusi Sinopec prašymą atlikti koregavimą, siekdama užtikrinti teisingą palyginimą, Komisija turėjo pakoreguoti prašomą normaliąją vertę, tokią išvadą galima padaryti remiantis tuo, kad Bendrasis Teismas Sinopec nurodytą pagrindą dėl pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies pažeidimo pripažino pagrįstu.
132. Vis dėlto, nors, kaip pažymėta šios išvados 92 punkte, dėl eksporto kainos nebuvo ginčijama, kad „ginčijamos išlaidos“ turėjo būti atskaitytos, nes jos nebuvo siejamos su palyginimui atlikti pasirinktu prekybos lygiu, dėl apskaičiuotos normaliosios vertės nebuvo tikslios informacijos ir nebuvo įrodyta, kaip konstatavo pats Bendrasis Teismas, kad duomenys, kuriais remiantis apskaičiuojamos PBA išlaidos, apima šias išlaidas(75). Būtent tai Komisija nurodė ginčijamo reglamento 314 konstatuojamosios dalies pirmame sakinyje(76), taigi šiuo atžvilgiu jis nėra klaidingas.
133. Taigi, pripažinęs Sinopec pateiktą ieškinio pagrindą pagrįstu ir iš esmės nusprendęs, kad nagrinėjamu atveju buvo tenkinamos nagrinėjamų apskaičiuotos normaliosios vertės koregavimų taikymo sąlygos, Bendrasis Teismas padarė dar vieną teisės klaidą, susijusią su įrodymų apimtimi, kurios reikalaujama atliekant koregavimus pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį.
3)      Galimas gero administravimo principo pažeidimas
134. Galiausiai reikia įvertinti Komisijos argumentą dėl galimai klaidingos Bendrojo Teismo išvados, kad buvo pažeistas gero administravimo principas.
135. Apeliacinio skundo antrojo pagrindo antroje dalyje nurodytas argumentas susijęs su dviem Bendrojo Teismo išdėstytais priekaištais. Pirma, skundžiamo sprendimo 134 ir 135 punktuose Bendrasis Teismas konstatavo, kad reikalaudama, jog Sinopec labiau pagrįstų savo prašymą atlikti koregavimą, pateikdamos duomenis apie nesusijusią šalį, kurie būtų tikslesni nei jų pačių turimi duomenys, Komisija nepagrįstai reikalavo pateikti įrodymus. Antra, skundžiamo sprendimo 138 punkte Bendrasis Teismas taip pat priekaištavo Komisijai dėl to, kad ši nepateikė Sinopec duomenų, kuriais jos galėtų išsamiau pagrįsti prašymą atlikti koregavimą.
136. Pirmiausia, kaip teisingai pažymėjo Bendrasis Teismas, pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalyje nėra konkrečiai pakartota Antidempingo susitarimo 2 straipsnio 4 dalies paskutiniame sakinyje įtvirtinta nuostata, pagal kurią „[i]nstitucijos nagrinėjamoms šalims nurodo, kokios reikia informacijos, kad būtų galima užtikrinti sąžiningą palyginimą, ir toms šalims neuždeda nepagrįstos įrodinėjimo pareigos“(77). Atrodo, kad ši nuostata nėra konkrečiai perkelta į jokį kitą pagrindinio reglamento straipsnį. Taigi negalima daryti išvados, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas aiškiai ketino įtvirtinti konkretų įpareigojimą pagal Antidempingo susitarimo 2 straipsnio 4 dalies paskutiniame sakinyje esančią nuostatą, nei remiantis šio reglamento 2 straipsnio 10 dalimi, nei jokia kita nuostata(78).
137. Nors pačioje pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalyje Sąjungos institucijoms nenumatyta jokia pozityvi pareiga pateikti suinteresuotiesiems subjektams konkrečią informaciją apie galimus koregavimus, kad būtų užtikrintas teisingas palyginimas, tai nereiškia, kad pagrindiniame reglamente neatsižvelgiama į Antidempingo susitarimo 2 straipsnio 4 dalies paskutiniame sakinyje nustatytus reikalavimus. Šie reikalavimai turi būti perkelti į procesinę sistemą, kurią Sąjungos teisės aktų leidėjas sukūrė siekdamas užtikrinti, kad būtų vykdomos antidempingo procedūros, kurias institucijos įgyvendina pagal šį reglamentą, aiškinamą atsižvelgiant į Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnyje įtvirtintą gero administravimo principą(79).
138. Dėl Bendrojo Teismo pirmojo priekaišto, susijusio su nepagrįstos įrodinėjimo pareigos nustatymu, pažymėtina, kad jis daro nuorodą į ginčijamo reglamento 314 konstatuojamąją dalį (pakartotą šios išvados 55 punkte).
139. Šioje konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė, pirma, kad nėra jokių požymių, jog „ginčijamos išlaidos“ buvo įtrauktos į nurodytas Turkijos gamintojos PBA išlaidas, ir, antra, kad „be to“ Sinopec „nepateikė priešingų įrodymų“. Taigi šioje konstatuojamojoje dalyje Komisija iš esmės atmetė kaip nepagrįstą Sinopec pastabose dėl galutinio faktų atskleidimo pateiktą prašymą pakoreguoti normaliąją vertę (pakartotą šios išvados 109 punkte).
140. Kaip priminta šios išvados 112 punkte, šio atmetimo teisėtumas turi būti vertinamas atsižvelgiant į Sinopec pateiktą informaciją, o ne į vėliau pateiktus argumentus. Šiuo klausimu Bendrajam Teismui pateikti argumentai (ypač iš Wegochem) rodo, kad Sinopec prašymas neabejotinai galėjo būti labiau pagrįstas nei buvo tam, kad kiltų daugiau abejonių dėl Komisijos naudojamoje duomenų bazėje Orbis esančių duomenų. Taigi argumentas dėl tariamai neįmanomos įrodinėjimo pareigos negali pakeisti to, kad prašymas pakoreguoti apskaičiuotą normaliąją vertę nebuvo pakankamai pagrįstas.
141.  Bet kuriuo atveju, net darant prielaidą, kad Sinopec buvo pernelyg sudėtinga įrodyti, kaip to reikalaujama pagal šios išvados 114 punkte nurodytą jurisprudenciją, kad duomenų bazėje Orbis esantys duomenys apie Ikalem apėmė „ginčijamas išlaidas“, vis dėlto iš šios išvados 125 ir 126 punktų matyti, kad, nesant galutinio tikrumo dėl tam tikrų nurodytų aplinkybių, susijusių su „prieinama“ informacija, naudota normaliajai vertei apskaičiuoti pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį, Komisija turėjo teisę naudoti šiuos duomenis normaliajai vertei apskaičiuoti, net jeigu jie nebuvo pakankamai išsamūs tam, kad jais remiantis būtų galima galutinai atmesti nepagrįstą prašymą atlikti koregavimą.
142. Šiuo atžvilgiu taip pat pažymėtina, kad platesniu politikos požiūriu, taikant pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalyje nustatytą metodiką, jeigu būtų tenkinami prašymai atlikti apskaičiuotos normaliosios vertės koregavimus, kurie nėra pakankamai teisiškai pagrįsti, kaip reikalaujama pagal šios išvados 114 ir 115 punktuose nurodytą jurisprudenciją, galėtų kilti grėsmė pakenkti visai prieinamais duomenimis pagrįstai metodikai.
143. Antrasis Bendrojo Teismo priekaištas susijęs su tuo, kad Komisija nepateikė Sinopec duomenų, kurie joms būtų leidę papildomai pagrįsti savo prašymą.
144. Šiuo atžvilgiu, nors, kaip pažymėta šios išvados 137 punkte, pagrindiniame reglamente antidempingo tyrimams nustatytoje procesinėje sistemoje, siejamoje su gero administravimo principu, numatyta, kad šalys turi tam tikras procesines teises, susijusias su informacija, reikalinga teisingam palyginimui pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį atlikti, niekur nenurodyta, kad Komisija suinteresuotiesiems subjektams turėtų pateikti informaciją, kurios neturi bylos medžiagoje. Tai reiškia vieną iš dviejų dalykų: arba šalys teigia, kad Komisija nesurinko pakankamai duomenų, taigi atlikdama tyrimą pažeidė rūpestingumo pareigą (vis dėlto iš šios išvados 119–128 punktų matyti, kad nagrinėjamu atveju taip nėra); arba jos negali teigti, kad buvo pažeistas gero administravimo principas dėl to, kad jos negavo informacijos, kurios nėra bylos medžiagoje.
145. Nustačius, kad Komisija pateikė šalims visą byloje esančią svarbią pasidalintiną informaciją, gero administravimo principas negali būti pažeistas vien dėl to, kad Komisija suinteresuotajai šaliai nepateikė duomenų, kurie jai būtų leidę papildomai pagrįsti savo prašymą. Šią išvadą patvirtina Sprendimas Changmao, kuriame Teisingumo Teismas padarė išvadą, kad tokioje situacijoje ieškovė negali pagrįstai priekaištauti, kad Komisija nesilaikė gero administravimo principo ir pažeidė jos teisę į gynybą, nes jai nustatė nepagrįstą įrodinėjimo pareigą(80).
146. Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad, mano nuomone, reikia pripažinti pagrįstu ir apeliacinio skundo antrojo pagrindo trečią argumentą, taigi ir visą Komisijos apeliacinio skundo antrąjį pagrindą.
C.      Apeliacinio skundo trečiasis pagrindas, susijęs su pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punkto aiškinimu
147. Komisijos apeliacinio skundo trečiasis pagrindas susijęs su Bendrojo Teismo išvadomis, padarytomis skundžiamo sprendimo 65–113 punktuose, kuriuose Bendrasis Teismas nusprendė, kad Komisija pažeidė pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą, pagal šią nuostatą pakoregavusi eksporto kainą ją sumažindama.
148. Pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą „[k]oreguojama, kai skiriasi komisiniai, mokami dėl nagrinėjamo pardavimo. Terminas „komisiniai“ yra suprantamas kaip apimantis antkainį, kurį gauna prekybininkas tuo ar panašiu produktu, jeigu tokio prekybininko funkcijos yra panašios į komisinių pagrindu dirbančio agento funkcijas.“
1.      Ginčijamo klausimo aplinkybės
149. Kaip matyti iš ginčijamo reglamento 365–374 konstatuojamųjų dalių, Komisija nusprendė, kad eksporto kainos koregavimas ją sumažinant pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą yra pagrįstas.
150. Visų pirma, to reglamento 373 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė, kad, atsižvelgiant į visą Sinopec Group vaizdą ir Sinopec Central‑China – susijusios bendrovės, vykdančios visus nagrinėjamų Sinopec produktų pardavimus eksportui į Sąjungą – veiklą, Sinopec Central‑China „negali būti laikoma vidaus pardavimo skyriumi, o gali būti laikoma prekiautoju, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punkte“. Komisija padarė šią išvadą savo analizėje atsižvelgusi į penkias aplinkybes(81):
–        pirma, Sinopec Central‑China ieškojo pirkėjų ir užmezgė su jais ryšius,
–        antra, Sinopec Chongqing, nagrinėjamų produktų gamintoja, vykdė tiesioginius pardavimus eksportui,
–        trečia, Sinopec Chongqing ir Sinopec Ningxia, dar viena nagrinėjamų produktų gamintoja, vykdė tiesioginius pardavimus Kinijoje,
–        ketvirta, Sinopec Chongqing ir Sinopec Ningxia teko pardavimo išlaidos,
–        penkta, Sinopec Central‑China prekiavo ne tik Sinopec Chongqing ir Sinopec Ningxia, bet ir kitų gamintojų produktais.
151. Sinopec užginčijo minėtą išvadą Bendrajame Teisme.
152. Skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas, pirma, atmetė Komisijos argumentą, kad koregavimas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą iš esmės turi būti atliekamas, kai įmonė įsteigia susijusią bendrovę pardavimams eksportui vykdyti(82).
153. Antra, Bendrasis Teismas pritarė Komisijos nuomonei, pagal kurią, atsižvelgiant į bendros kontrolės buvimą, reikia patikrinti, ar visi svarbūs faktai rodo, kad tai yra „vienas ekonominis vienetas“, taigi, ar susijusio prekiautojo atliekamos funkcijos buvo panašios į vidaus pardavimo skyriaus funkcijas. Tad Bendrasis Teismas patikrino, ar Komisija pateikė pakankamai neprieštaraujančių duomenų, patvirtinančių, kad, nepaisant bendros kontrolės, nebuvo galima teigti, kad Sinopec Central‑China veikė kaip vidaus pardavimo skyrius, todėl reikėjo atlikti ginčijamą koregavimą(83).
154. Taigi Bendrasis Teismas išnagrinėjo kiekvieną iš penkių minėtų aplinkybių. Jis padarė išvadą, kad pirmoji ir penktoji aplinkybės neturi reikšmės spendžiant, ar Sinopec Central‑China yra vidaus pardavimo skyrius, ar prekybos atstovė(84); antroji ir trečioji aplinkybės patikimai neįrodo, kad bendrovės Sinopec Central‑China negalima laikyti vidaus pardavimo skyriumi(85); o ketvirtoji aplinkybė negali pakeisti antrosios ir trečiosios aplinkybių vertinimo(86).
155. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad antrosios ir trečiosios aplinkybių nepakanka sudaryti neprieštaraujančių duomenų visumą, įrodančią, kad Sinopec Central‑China funkcijos yra panašios į komisinių pagrindu dirbančio agento funkcijas, arba dėl kurios jos nebūtų galima laikyti vidaus pardavimo skyriumi. Taigi Bendrasis Teismas nusprendė, kad Komisija neįvykdė jai pagal jurisprudenciją tenkančios įrodinėjimo pareigos ir konstatuodama, kad Sinopec Central‑China vykdė funkcijas, panašias į komisinių pagrindu dirbančio agento funkcijas, padarė akivaizdžią vertinimo klaidą(87).
2.      Glausta šalių argumentų santrauka
156. Komisijos apeliacinio skundo trečiąjį pagrindą sudaro dvi dalys.
157. Pirmoje dalyje Komisija, palaikoma Kuraray, ginčija skundžiamo sprendimo 65–79 punktus. Ji teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą aiškindamas pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą ir nepaisė atitinkamoje jurisprudencijoje įtvirtinto įrodinėjimo pareigos, susijusios su koregavimu, principo. Šioje byloje Komisija tinkamai įvykdė jai tenkančią įrodinėjimo pareigą. Komisijai pateikus įrodymus, įrodinėjimo pareiga turėjo pereiti Sinopec, kad šios galėtų įrodyti, jog koregavimas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą yra nepagrįstas. Darytina išvada, kad skundžiamo sprendimo 69 ir 70 punktuose galimai padaryta teisės klaida.
158. Antroje dalyje Komisija teigia, pirma, kad atskirai analizuodamas kiekvieną šios išvados 150 punkte nurodytą įrodymą Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą taikydamas pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą. Pagal jurisprudenciją šių aplinkybių reikšmę galima vertinti tik bendrai, o ne atsižvelgiant į kiekvieną iš jų atskirai. Šios aplinkybės gali turėti prasmę tik tuo atveju, jei į jas bendrai atsižvelgiama kaip į įrodymų visumą, pagrindžiančią ginčijamame reglamente padarytą išvadą. Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas nesilaikė šio reikalavimo. Antra, Komisija ginčija Bendrojo Teismo išvadas, susijusias su kiekviena iš penkių šios išvados 150 punkte nurodytų aplinkybių. Konkrečiai dėl trečiosios aplinkybės Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas pažeidė pareigą motyvuoti.
159. Dėl pirmos dalies Sinopec, palaikomos Wegochem, ginčija Komisijos argumentus.
160. Dėl antros dalies Wegochem pirmiausia teigia, kad ji nepriimtina, nes remiantis ja siekiama užginčyti Bendrojo Teismo konstatuotas faktines aplinkybes. Sinopec ir Wegochem taip pat ginčija Komisijos argumentus dėl kiekvienos iš penkių minėtų aplinkybių.
3.      Analizė
a)      Koregavimas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą
161. Pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą koregavimas gali būti atliekamas atsižvelgiant į komisinių, sumokėtų už nagrinėjamus pardavimus, skirtumus. Antrame šios nuostatos sakinyje pažymėta, kad terminas „komisiniai“ suprantamas kaip apimantis antkainį, kurį gauna prekiautojas tuo ar panašiu produktu, jeigu tokio prekiautojo funkcijos yra panašios į komisinių pagrindu dirbančio agento funkcijas.
162. Antras sakinys buvo įterptas į pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1972/2002(88). Iš šio reglamento 6 konstatuojamosios dalies matyti, kad įtraukimo tikslas buvo pagal institucijų suformuotą praktiką patikslinti, jog toks koregavimas taip pat turi būti atliktas, jei šalių santykiai nėra pagrįsti įgaliotojo ir agento santykiais, tačiau jos pasiekia tų pačių ekonominių rezultatų būdamos pirkėju ar pardavėju. Taigi pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą leidžiama koreguoti ne tik kai skiriasi komisiniai, mokami už nagrinėjamą pardavimą, bet ir kai skiriasi antkainis, kurį gauna prekiautojai produktu, jeigu jų funkcijos yra panašios į komisinių pagrindu dirbančio tarpininko funkcijas.
163. Vis dėlto, kaip Bendrasis Teismas teisingai pažymėjo skundžiamo sprendimo 60 ir paskesniuose punktuose, iš jurisprudencijos matyti, kad koreguoti pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą negalima, kai gamintojas ir jo susijęs platintojas, eksportuojantis į Sąjungą, sudaro vieną ekonominį vienetą(89).
164. Iš tiesų gamybos ir pardavimo veiklos pasidalijimas grupės, sudarytos iš teisiškai atskirų bendrovių, viduje nekeičia fakto, kad tai iš tikrųjų yra vienas ekonominis vienetas. Tokia grupė tiesiog organizuoja savo veiklą viduje taip, kaip kitais atvejais ją vykdytų vienas teisės subjektas. Vieno ekonominio vieneto buvimo pripažinimo ekonominis tikslas – užkirsti kelią dirbtiniam pardavimo sąnaudų neįtraukimui į produkto vertę vien dėl to, kad grupė pasitelkia teisiniu požiūriu atskirą patronuojamąją bendrovę, o ne vidaus pardavimo skyrių. Abu verslo dariniai yra ekonominiu požiūriu lygiaverčiai(90).
165. Darytina išvada, kad platintojas, kuris kartu su trečiojoje valstybėje įsteigtu gamintoju sudaro vieną ekonominį vienetą, negali būti laikomas vykdančiu funkcijas, panašias į komisinių pagrindu dirbančio agento, kaip tai suprantama pagal Pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą(91).
166. Vienas ekonominis vienetas yra tada, kai gamintojas paveda paprastai vidaus pardavimo skyriaus atliekamas užduotis atlikti jo produktų platinimo bendrovei, kurią kontroliuoja ekonomiškai(92). Taigi nors gamintojo vykdoma susijusio prekiautojo kontrolė arba bendra šių dviejų bendrovių kontrolė yra būtina vieno ekonominio vieneto buvimo sąlyga, tokio vieneto buvimas gali būti konstatuotas tik tuo atveju, jeigu susijusio prekiautojo atliekamos funkcijos yra panašios į vidaus pardavimo skyriaus funkcijas(93).
167. Taigi analizė grindžiama funkciniu požiūriu. Svarbu turinys, o ne forma. Analizuojant, ar gamintojas ir su juo susijęs platintojas sudaro vieną ekonominį vienetą, labai svarbu atsižvelgti į šio gamintojo ir šio platintojo santykių ekonominę realybę. Atsižvelgdamos į reikalavimą, kad išvada atspindėtų minėto gamintojo ir minėto platintojo santykių ekonominę realybę, Sąjungos institucijos turi atsižvelgti į „visus reikšmingus veiksnius“, leidžiančius nustatyti, ar platintojas vykdo šio gamintojo integruoto prekybos padalinio funkcijas, ar tokių funkcijų nevykdo(94).
168. Visų pirma reikia įvertinti susijusio prekiautojo funkciją grupėje, kuriai jis priklauso. Taigi Komisija turi išnagrinėti visas šios bendrovės funkcijas, susijusias su nagrinėjamojo produkto ir kitų produktų prekyba ir eksportu tiek grupėje, tiek santykiuose su nepriklausomais trečiaisiais gamintojais(95).
169. Reikalavimas atsižvelgti į gamintojo ir susijusio platintojo santykių ekonominę realybę reiškia, kad reikia atsižvelgti į tokius veiksnius kaip susijusio platintojo savarankiškumo lygis(96), rizikos paskirstymas, susijusios bendrovės atlygio struktūra, santykių išimtinumas arba galimybė atstovauti kitiems nesusijusiems gamintojams(97).
b)      Apeliacinio skundo trečiojo pagrindo pirma dalis
170. Apeliacinio skundo trečiojo pagrindo pirmoje dalyje Komisija iš esmės ginčija skundžiamo sprendimo 69 ir 70 punktus. Šiuose punktuose Bendrasis Teismas atmetė Komisijos argumentą, kad yra „bendroji taisyklė“, pagal kurią iš esmės reikalaujama atlikti koregavimą pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą, jeigu įmonė įsteigia susijusią prekybos bendrovę savo pardavimo eksportui funkcijoms vykdyti.
171. Vis dėlto šiame Bendrojo Teismo vertinime nėra jokios teisės klaidos ir, priešingai, nei teigia Komisija, nepažeistas atitinkamoje jurisprudencijoje įtvirtintas įrodinėjimo pareigos, kai atliekamas koregavimas, principas.
172. Kaip Bendrasis Teismas teisingai pažymėjo skundžiamo sprendimo 65–68 punktuose (ir kaip matyti iš šios išvados 84 punkto), pagal suformuotą jurisprudenciją pareiga įrodyti, kad turi būti atlikti konkretūs pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalyje išvardyti koregavimai, tenka šaliai, kuri nori jais remtis. Taigi kai Komisija mano, kad reikia taikyti koregavimą mažinant eksporto kainą motyvuojant tuo, kad su gamintoju susijusi pardavimo bendrovė, šiuo atveju – Sinopec Central‑China, vykdo panašias funkcijas kaip ir komisinių pagrindu dirbantis agentas, ji turi pateikti bent neprieštaraujančių duomenų, kurie patvirtintų, kad ši sąlyga įvykdyta(98).
173. Tik tuomet, kai Komisija pateikia neprieštaraujančių duomenų, kad atitinkama pardavimo bendrovė vykdė funkcijas, panašias į komisinių pagrindu dirbančio agento, ši bendrovė arba su ja susijęs gamintojas turi pateikti įrodymų, kad koregavimas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą yra nepagrįstas, pavyzdžiui, įrodyti, kad jie sudaro vieną ekonominį vienetą(99).
174. Darytina išvada, kad, pirma, jurisprudencijoje nėra bendros taisyklės, pagal kurią būtų reikalaujama atlikti koregavimą pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą vien dėl to, kad bendrovė įsteigia susijusią prekybos bendrovę savo pardavimo eksportui funkcijoms vykdyti.
175. Komisija turi pateikti neprieštaraujančių duomenų, patvirtinančių, kad, nepaisant to, jog gamintojas kontroliuoja susijusį prekiautoją arba jie yra bendrai kontroliuojami, su gamintoju susijusi prekybos bendrovė (susijusi platintoja) vykdo funkcijas, panašias į komisinių pagrindu dirbančio agento funkcijas.
176. Vis dėlto šiuo atveju šio apeliacinio skundo pagrindo antroje dalyje būtent ir keliamas klausimas, ar Komisija pateikė pakankamai duomenų tam, kad būtų galima padaryti išvadą, jog Sinopec Central‑China, nepaisant jos, kaip susijusios platintojos, statuso, vykdė šias funkcijas.
177. Antra, įrodinėjimo pareigos perkėlimas Sinopec, apie kurį Komisija kalba apeliaciniame skunde ir apie kurį užsiminta šios išvados 173 punkte, įvyktų tik tada, kai Komisija pateiktų tokius neprieštaraujančius duomenis.
178. Darytina išvada, kad apeliacinio skundo trečiojo pagrindo pirmą dalį reikia atmesti.
c)      Apeliacinio skundo trečiojo pagrindo antra dalis
1)      Priimtinumas
179. Dėl apeliacinio skundo trečiojo pagrindo antros dalies pirmiausia reikia išnagrinėti Wegochem pateiktą nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą. Kaip paaiškinta šios išvados 22–25 punktuose, į kuriuos darau nuorodą, Wegochem neturi teisės remtis tokiu pagrindu. Vis dėlto jame keliamas klausimas dėl Teisingumo Teismo jurisdikcijos, tad šis teismas turėtų jį išnagrinėti savo iniciatyva.
180. Pagal suformuotą jurisprudenciją Teisingumo Teismas neturi kompetencijos konstatuoti faktinių aplinkybių ar iš principo nagrinėti Bendrojo Teismo nustatytų įrodymų, pagrindžiančių faktines aplinkybes(100). Taigi tiek, kiek Komisijos apeliacinio skundo trečiojo pagrindo antra dalimi siekiama, kad būtų iš naujo išnagrinėti įrodymai, kuriais Bendrasis Teismas rėmėsi darydamas išvadą, kad Komisija neįvykdė jai tenkančios įrodinėjimo pareigos, t. y. neįrodė, jog Sinopec Central‑China vykdė funkcijas, panašias į komisinių pagrindu veikiančio agento funkcijas, Teisingumo Teismas nėra kompetentingas nagrinėti tokio apeliacinio skundo pagrindo, nebent šie įrodymai būtų iškraipyti(101).
181. Vis dėlto klausimas, ar Bendrasis Teismas, vertindamas įrodymus, taikė teisingą teisės normą (kriterijų), yra teisės klausimas ir Teisingumo Teismas yra kompetentingas jį spręsti(102). Be to, aplinkybių, į kurias atsižvelgė Komisija, siekdama nustatyti, ar susijęs platintojas vykdo funkcijas, panašias į komisinių pagrindu dirbančio agento funkcijas, arba ar yra vienas ekonominis vienetas, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą, svarbos klausimas taip pat yra teisės klausimas, kurį galima nagrinėti apeliacine instancija(103).
2)      Ginčo esmė
182. Iš esmės Komisija visų pirma ginčija Bendrojo Teismo taikytus įrodymų vertinimo kriterijus.
183. Šiuo klausimu pritariu Komisijos nuomonei, kad pagal jurisprudenciją šios išvados 150 punkte nurodytos penkios aplinkybės, sudarančios įrodymų visumą, neturi būti vertinamos atsižvelgiant į jų individualią reikšmę, bet turi būti nagrinėjamos bendrai kaip įrodymų visuma, pagrindžianti ginčijamame reglamente padarytą išvadą.
184. Iš tiesų, kaip matyti iš šios išvados 167 ir 168 punktuose nurodytos jurisprudencijos, siekiant nustatyti, ar koregavimas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą yra pagrįstas, ar jis nepagrįstas dėl to, kad gamintojas ir su juo susijęs platintojas, atsakingas už eksportą į Sąjungą, sudaro vieną ekonominį vienetą, reikia atsižvelgti į „visus svarbius veiksnius“, susijusius su to gamintojo ir platintojo santykių ekonomine realybe.
185. Vis dėlto nagrinėjamu atveju Bendrasis Teismas bendrai įvertino visus veiksnius, patvirtinančius ginčijamame reglamente Komisijos padarytą išvadą. Skundžiamo sprendimo 82–111 punktuose atskirai išanalizavęs kiekvieną iš penkių aplinkybių, Bendrasis Teismas 112 punkte padarė galutinę išvadą, aiškiai remdamasis visomis penkiomis aplinkybėmis, sudarančiomis įrodymų visumą. Jis padarė išvadą, kad dviejų aplinkybių, kurias vieninteles laikė reikšmingomis, t. y. antrosios ir trečiosios aplinkybių, nepakanka tam, kad jas būtų galima pripažinti neprieštaraujančiais duomenimis, įrodančiais, jog Sinopec Central‑China funkcijos buvo panašios į komisinių pagrindu dirbančio agento funkcijas. Taigi reikia atmesti Komisijos priekaištą, kad Bendrasis Teismas taikė netinkamą vertinimo kriterijų.
186. Komisija taip pat ginčija Bendrojo Teismo atliktą kiekvienos iš penkių šios išvados 150 punkte nurodytų aplinkybių, kurios sudaro įrodymų, patvirtinančių ginčijamame reglamente jos padarytą išvadą, visumą, analizę.
187. Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad išvada, kurią Bendrasis Teismas padarė skundžiamo sprendimo 112 punkte, atlikęs bendrą įrodymų vertinimą, pagrįsta tik dviem iš penkių aplinkybių, kuriomis Komisija rėmėsi ginčijamame reglamente, nes Bendrasis Teismas atmetė dvi aplinkybes (pirmąją ir penktąją) kaip nereikšmingas, taip pat konstatavo, kad ketvirtoji aplinkybė
nepakeitė jo atlikto likusių dviejų aplinkybių vertinimo.
188. Taigi, net jeigu Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 112 punkte būtų taikęs tinkamą vertinimo kriterijų, konstatavus, kad jo bendras vertinimas buvo pagrįstas tik tam tikra įrodymų visumos dalimi (dėl padarytos teisės klaidos vertinant tam tikrų veiksnių svarbą), visas vertinimas būtų klaidingas.
189. Dėl pirmosios iš penkių šios išvados 150 punkte nurodytų aplinkybių, t. y. kad Sinopec‑Central‑China ieškojo pirkėjų ir užmezgė su jais ryšius, skundžiamo sprendimo 82–84 punktuose Bendrasis Teismas pripažino, kad ji neturi reikšmės. Bendrojo Teismo nuomone, kadangi pirkėjų paieška ir ryšių su jais užmezgimas yra veikla, kurią gali vykdyti tiek vidaus pardavimo skyrius, tiek prekybos agentas, ši aplinkybė neturi reikšmės atliekant analizę.
190. Komisija ginčija šią analizę, kuri tiek, kiek ji susijusi su aplinkybės, į kurią atsižvelgiama nustatant vieno ekonominio vieneto buvimą, svarba, siejama su teisės klausimu(104).
191. Kaip jau buvo priminta(105), siekiant nustatyti, ar yra vienas ekonominis vienetas, reikia išnagrinėti visas funkcijas, kurias susijęs platintojas vykdo parduodant ir eksportuojant tam tikrą produktą, atsižvelgiant į jo santykių su gamintoju ekonominę realybę.
192. Esant šioms aplinkybėms pritariu Bendrojo Teismo nuomonei, kad pirkėjų paieška ir ryšių su jais užmezgimas yra veikla, kurią, nesant išorės prekybos agento, gali vykdyti vidaus pardavimo skyrius. Taigi manau, kad Bendrasis Teismas nepadarė klaidos nuspręsdamas, kad pirmoji aplinkybė nėra lemiama nustatant, ar susijęs platintojas veikia kaip vidaus pardavimo skyrius, ar kaip prekybos agentas.
193. Vis dėlto tai, kad aplinkybė nebūtinai turi lemiamą reikšmę, nereiškia, kad ji jos visai neturi.
194. Tai, kad susijęs platintojas ieško pirkėjų ir užmezga su jais ryšius, yra svarbus veiksnys siekiant suprasti visas funkcijas, kurias susijęs subjektas vykdo atsižvelgdamas į ekonominius santykius su gamintoju. Jeigu būtų nustatyta, kad susijęs subjektas neieškojo pirkėjų ir nemezgė su jais tiesioginių ryšių, tai būtų aiškus požymis, kad jis nevykdo funkcijų, panašių į komisinių pagrindu dirbančio agento funkcijas. Iš tiesų iš jurisprudencijos matyti, kad Bendrasis Teismas laikė tai, kad susijęs platintojas prekiavo produktais, tvarkė ryšius su esamais ir potencialiais pirkėjais, priėmė ir gavo užsakymus bei derėjosi dėl pardavimo, svarbiu veiksniu nustatant, ar tas subjektas veikė kaip agentas(106).
195. Taigi Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą skundžiamo sprendimo 84 punkte konstatuodamas, kad pirmoji aplinkybė neturi reikšmės sprendžiant, ar Sinopec Central‑China veikė kaip komisinių pagrindu dirbantis agentas, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą.
196. Dėl šios išvados 150 punkte nurodytos antrosios aplinkybės, susijusios su tuo, kad Sinopec Chongqing vykdė tiesioginius pardavimus eksportui, Komisija neginčija jokios konkrečios skundžiamo sprendimo 85–94 punktuose Bendrojo Teismo atliktoje analizėje padarytos teisės klaidos. Ji tvirtina, kad Bendrasis Teismas nesusiejo tiesioginių pardavimų vertinimo su jų reikšmės Sinopec Chongqing ir Sinopec Central‑China ekonominiams santykiams analize. Vis dėlto, kadangi turi būti suprantama, kad Komisija prašo iš naujo įvertinti Bendrojo Teismo jau įvertintus įrodymus, šis prašymas yra nepriimtinas apeliaciniame procese. Kadangi Komisijos prieštaravimą
reikia vertinti kaip pateiktą dėl Bendrojo Teismo taikytų vertinimo kriterijų, jis jau buvo atmestas šios išvados 182–186 punktuose.
197. Dėl šios išvados 150 punkte nurodytos trečiosios aplinkybės Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 97 ir 98 punktuose konstatavo, kad nors tai, jog Sinopec Chongqing ir Sinopec Ningxia tiesiogiai prekiavo vidaus rinkoje, įrodo, kad jose buvo sukurta reikalinga infrastruktūra veiklai vykdyti be tarpininkų, gamintojai savo eksporto veiklai vykdyti gali teisėtai pasitelkti kitus vidaus skyrius arba susijusius subjektus, nei pasitelkia vykdydami veiklą vidaus rinkose. Todėl Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad trečioji aplinkybė patikimai neįrodo, kad bendrovės Sinopec Central‑China negalima laikyti vidaus pardavimo skyriumi.
198. Priešingai, nei teigia Komisija, šiuose argumentuose nematau jokio prieštaravimo. Taigi negalima pritarti teiginiui, kad Bendrasis Teismas pažeidė pareigą motyvuoti. Kadangi Komisija prašo Teisingumo Teismo iš naujo įvertinti Bendrojo Teismo jau vertintus įrodymus ir padaryti kitokią išvadą, nei skundžiamame sprendime, šis prašymas yra nepriimtinas apeliaciniame procese.
199. Šios išvados 150 punkte nurodytą ketvirtąją aplinkybę, t. y. kad Sinopec Chongqing ir Sinopec Ningxia teko pardavimo išlaidos, Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 100–102 punktuose susiejo su antrąja ir trečiąja aplinkybėmis ir padarė išvadą, kad ji nekeičia šių aplinkybių vertinimo.
200. Pati Komisija sieja savo prieštaravimą dėl šios sprendimo dalies su antrosios ir trečiosios aplinkybių analizės neteisėtumu. Vis dėlto iš ankstesnių šios išvados punktų matyti, kad prieštaravimai dėl antrosios ir trečiosios aplinkybių analizės turi būti atmesti. Vadinasi, negalima pritarti ir Komisijos prieštaravimui dėl Bendrojo Teismo atliktos ketvirtosios aplinkybės analizės.
201. Galiausiai dėl šios išvados 150 punkte nurodytos penktosios aplinkybės, susijusios su tuo, kad Sinopec Central‑China prekiavo ne tik Sinopec Chongqing ir Sinopec Ningxia, bet ir kitų gamintojų pagamintais produktais, skundžiamo sprendimo 111 punkte Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad ji visiškai neįrodo, jog Sinopec Central‑China vykdė funkcijas, panašias į komisinių pagrindu dirbančio agento funkcijas. Analizę, kuria remiantis padaryta ši išvada, sudaro dvi dalys. Pirma, to sprendimo 106–108 punktuose Bendrasis Teismas, remdamasis atitinkama jurisprudencija, konstatavo: kadangi Komisija neišnagrinėjo, kokią Sinopec Central‑China visos apyvartos dalį sudaro visų iš kitų bendrovių nei Sinopec Chongqing ir Sinopec Ningxia įsigytų produktų pardavimas, ji negalėjo remdamasi penktąja aplinkybe teigti, kad nebuvo įrodyta, jog yra vienas ekonominis vienetas. Antra, skundžiamo sprendimo 109 ir 110 punktuose Bendrasis Teismas konstatavo, kad bet kuriuo atveju, net jei Komisija turėjo teisę nagrinėti tik Sinopec Central‑China prekybos PVA apyvartą, buvo nustatyta, kad Sinopec Central‑China iš trečiųjų gamintojų įsigyti PVA sudaro tik 2 % jos iš Sinopec Chongqing ir Sinopec Ningxia įsigytų PVA kiekio ir kad jos iš trečiųjų gamintojų įsigyti PVA bet kuriuo atveju buvo parduoti Kinijoje su ja „susijusiai bendrovei“.
202. Komisija ginčija šią analizę; ji, kaip ir pirmosios aplinkybės analizė, tiek, kiek yra susijusi su aplinkybės, į kurią atsižvelgiama nustatant vieno ekonominio vieneto buvimą, svarba, siejama su teisės klausimu(107).
203. Dėl analizės pirmos dalies, kuria Bendrasis Teismas grindė skundžiamo sprendimo 111 punkte padarytą išvadą, pažymiu, kad to sprendimo 106 ir 107 punktuose pateikta analizė atitinka juose nurodytą jurisprudenciją. Vis dėlto, mano nuomone, 108 punkte padaryta išvada, kad Komisija apskritai negalėjo remtis penktąja aplinkybe kaip svarbiu veiksniu, nes neanalizavo, kokią visos apyvartos dalį sudaro iš kitų bendrovių nei Sinopec Chongqing ir Sinopec Ningxia įsigytų visų produktų pardavimas, yra klaidinga.
204. Kaip priminiau šioje išvadoje(108), pagal jurisprudenciją Sąjungos institucijos, spręsdamos, ar yra vienas ekonominis vienetas, gali atsižvelgti į „visus svarbius veiksnius“, susijusius su gamintojo ir susijusio platintojo santykių ekonomine realybe. Taigi atliekant šių veiksnių analizę nebūtina apsiriboti tik visos apyvartos dalimi, kurią sudaro susijusio platintojo atliekamas visų produktų pardavimas. Nagrinėjamo produkto pardavimo dalis taip pat gali būti svarbus veiksnys, į kurį Sąjungos institucijos turi teisę atsižvelgti atlikdamos analizę(109). Taigi Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą skundžiamo sprendimo 111 punkte pripažinęs, kad penktoji aplinkybė neturi reikšmės, nes Komisija neišanalizavo, kokią visos apyvartos dalį sudaro Sinopec Central‑China atliekamas visų produktų pardavimas.
205. Dėl skundžiamo sprendimo 109 ir 110 punktuose pateiktos analizės antros dalies pažymėtina, kad Bendrasis Teismas ją atliko „bet kuriuo atveju“, taigi kaip obiter dictum. Nors šiuose punktuose Bendrasis Teismas to aiškiai nenurodė, atrodo, kad iš esmės jis padarė išvadą, jog, kadangi buvo išanalizuota tik labai nedidelė Sinopec Central‑China apyvartos (tik) iš kitų trečiųjų gamintojų pagaminto nagrinėjamo produkto pardavimo dalis (kurią nagrinėjo Komisija), penktoji aplinkybė nėra pakankamas įrodymas, kad ši bendrovė vykdė funkcijas, panašias į komisinių pagrindu dirbančio agento funkcijas.
206. Vis dėlto pažymėtina, kad ši (numanoma) išvada dėl penktosios aplinkybės visiškai nepaminėta skundžiamo sprendimo 112 punkte, kuriame Bendrasis Teismas atlieka bendrą penkių aplinkybių vertinimą. Taigi Bendrasis Teismas, atlikdamas šį bendrą vertinimą, visiškai neatsižvelgė į penktąją aplinkybę kaip į įrodymą, nes (klaidingai) nusprendė, kad tokia aplinkybė neturi reikšmės.
207. Mano nuomone, darytina išvada, kad Bendrasis Teismas padarė dvi teisės klaidas nuspręsdamas, kad pirmoji ir penktoji aplinkybės neturi reikšmės analizuojant, ar Sinopec Central‑China, nepaisant jos, kaip susijusios bendrovės, statuso, vykdė funkcijas, panašias į komisinių pagrindu dirbančio agento funkcijas.
208. Vadinasi, kadangi skundžiamo sprendimo 112 punkte Bendrojo Teismo atliktas bendras įrodymų vertinimas buvo grindžiamas tik antrąja ir trečiąja aplinkybėmis, nes Bendrasis Teismas klaidingai atmetė pirmąją ir penktąją aplinkybes kaip nereikšmingas, darytina išvada, kad šiame bendrame vertinime padaryta teisės klaidų.
209. Tad siūlau Teisingumo Teismui pripažinti Komisijos apeliacinio skundo trečiojo pagrindo antrą dalį pagrįsta.
III. Priešpriešinis apeliacinis skundas
210. Sinopec priešpriešinis apeliacinis skundas pateiktas dėl skundžiamo sprendimo 141–159 punktų. Šiuose punktuose Bendrasis Teismas atmetė Sinopec prieštaravimą dėl Komisijos sprendimo koreguoti normaliąją vertę ją padidinant pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies b punktą, siekiant atspindėti skirtumą tarp mokėtino pridėtinės vertės mokesčio (toliau – PVM) ir grąžintino eksporto PVM tarifo.
211. Priešpriešiniu apeliaciniu skundu Sinopec prašo Teisingumo Teismo panaikinti skundžiamą sprendimą tiek, kiek juo normaliosios vertės koregavimas atsižvelgiant į negrąžintiną PVM pripažintas pagrįstu, panaikinti ginčijamą reglamentą tiek, kiek juo buvo atliktas šis koregavimas, ir priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas; subsidiariai Sinopec Teisingumo Teismo prašo grąžinti bylą Bendrajam Teismui ir atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.
212. Komisija, palaikoma Kuraray, prašo Teisingumo Teismo atmesti priešpriešinį apeliacinį skundą ir priteisti iš Sinopec bylinėjimosi išlaidas. Kuraray taip pat prašo Teisingumo Teismo pripažinti priešpriešinį apeliacinį skundą nepriimtinu.
213. Grįsdamos priešpriešinį apeliacinį skundą Sinopec nurodo keturis pagrindus.
214. Skundžiamo sprendimo 141–159 punktuose Bendrasis Teismas pripažino pagrįstu ginčijamo reglamento 387 ir 388 konstatuojamosiose dalyse įtvirtintą Komisijos sprendimą pakoreguoti apskaičiuotą normaliąją vertę, atsižvelgiant į negrąžintiną PVM, įtrauktą į eksporto kainą. Bendrasis Teismas konstatavo, kad nors ginčijamas reglamentas nėra labai aiškiai suformuluotas, aiškinant pagal kontekstą ir remiantis administracinėje byloje esančiais įrodymais pažymėtina, kad Komisija pakankamai įrodė, pirma, kad į eksporto kainą įtrauktas negrąžintinas PVM, o normalioji vertė buvo apskaičiuota remiantis tipiškos šalies duomenimis pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį be PVM, ir, antra, kad dėl šios priežasties ši asimetrija pateisina normaliosios vertės koregavimą ją padidinant, kad būtų užtikrintas teisingas šios vertės ir eksporto kainos palyginimas(110).
215. Vis dėlto Bendrasis Teismas nusprendė, kad Komisija suklydo remdamasi pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies b punktu kaip šio koregavimo teisiniu pagrindu, nes ši nuostata aiškiai neapima apskaičiuotos normaliosios vertės, pagrįstos tipiškos šalies duomenimis. Bendrasis Teismas nusprendė, kad ši klaida bet kuriuo atveju nėra lemiama, nes pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies k punktą Komisija gali atlikti koregavimą atsižvelgdama į kitus veiksnius, turinčius įtakos kainų palyginamumui, įskaitant negrąžintiną PVM(111).
A.      Priešpriešinio apeliacinio skundo priimtinumas ir reikšmingumas
216. Pirma, Kuraray teigia, kad visas priešpriešinis apeliacinis skundas yra nepriimtinas. Kuraray tvirtina, kad Sinopec nepaaiškino ir neįrodė, kokią naudą jis jai suteiktų.
217. Nepriimtinumu grindžiamu prieštaravimu Kuraray iš esmės ginčija Sinopec suinteresuotumą pateikti priešpriešinį apeliacinį skundą. Pagal suformuotą jurisprudenciją apelianto suinteresuotumas pateikti apeliacinį skundą reiškia, jog jį patenkinus jį pateikusi šalis galėtų gauti iš to naudos. Be to, Teisingumo Teismas gali savo iniciatyva nurodyti, kad šalis nėra suinteresuota inicijuoti arba tęsti apeliacinį procesą(112).
218. Kaip paaiškinta šios išvados 22–25 punktuose, kadangi Kuraray yra įstojusi į bylą šalis, ji negali pateikti tokio nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo. Vis dėlto, kadangi šiame prieštaravime keliamas klausimas dėl Teisingumo Teismo jurisdikcijos, šis teismas turėtų jį išnagrinėti savo iniciatyva.
219. Mano nuomone, nekyla jokių abejonių dėl to, kad Sinopec yra suinteresuotos pateikti priešpriešinį apeliacinį skundą. Jeigu priešpriešinis apeliacinis skundas būtų patenkintas ir Teisingumo Teismas nuspręstų, kad Bendrasis Teismas padarė klaidą nuspręsdamas, jog galima atlikti koregavimą pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies k punktą, Sinopec dempingo skirtumui nustatyti naudota normalioji vertė būtų sumažinta, taigi atitinkamai sumažėtų joms nustatytas antidempingo muitas. Tai neabejotinai naudinga Sinopec.
220. Antra, Komisija, nepateikdama nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo, mano, kad, nesant priešpriešinio apeliacinio skundo dėl skundžiamo sprendimo 160–164 punktų, visas priešpriešinis apeliacinis skundas yra nereikšmingas. Konkrečiai kalbant, Sinopec neginčijo minėto sprendimo 160 punkto, kuriame Bendrasis Teismas, vartodamas žodį „reikalingas“, galimai patvirtino koregavimo būtinybę. Taigi šis punktas prieštarauja Sinopec priešpriešiniame apeliaciniame skunde pateiktiems argumentams.
221. Skundžiamo sprendimo 160 punkte tik apibendrinti pirmojoje instancijoje pareikšto ieškinio antrojo pagrindo trečios dalies antrajame prieštaravime Sinopec nurodyti argumentai. Tai nėra Bendrojo Teismo išvada. Tai, kad šis punktas nėra konkrečiai ginčijamas, neturi jokios įtakos priešpriešinio apeliacinio skundo reikšmingumui.
B.      [Priešpriešinio] apeliacinio skundo pirmasis pagrindas
222. Pateikdamos priešpriešinio apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą Sinopec teigia, kad skundžiamame sprendime pakeisdamas koregavimo, atliekamo siekiant atsižvelgti į negrąžintiną PVM, teisinį pagrindą iš pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies b punkto į pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies k punktą, Bendrasis Teismas klaidingai aiškino šio reglamento 2 straipsnio 10 dalies įvadinę pastraipą ir 2 straipsnio 10 dalies k punktą.
223. Sinopec tvirtina, kad šiuo atveju Komisija neįrodė, jog tenkinamos pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies k punkte nustatytos sąlygos, nes ginčijamame reglamente ji taikė ne šią nuostatą, o pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies b punktą. Ne Bendrasis Teismas, o Komisija turėjo atlikti koregavimą pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies k punktą ir įrodyti, kad tenkinamos tos nuostatos taikymo sąlygos. Bendrasis Teismas turi tik išnagrinėti Komisijos aktų teisėtumą, o ne ištaisyti šios institucijos padarytas teisės klaidas. Bendrajam Teismui netinkamai pakeitus teisinį pagrindą koregavimas buvo paliktas galioti nepaisant to, kad Komisija neįvykdė jai tenkančios įrodinėjimo pareigos.
224. Komisija, palaikoma Kuraray, ginčija Sinopec argumentus.
225. Skundžiamo sprendimo 153–156 punktuose Bendrasis Teismas konstatavo, kad Komisija manė, jog į eksporto kainą buvo įtraukta negrąžintiną PVM atitinkanti suma, o normalioji vertė buvo apskaičiuota be PVM, taigi ši asimetrija pateisina normaliosios vertės koregavimą ją padidinant, siekiant užtikrinti teisingą normaliosios vertės ir eksporto kainos palyginimą.
226. Sinopec neginčija šių skundžiamo sprendimo punktų ir juose padarytų išvadų. Visų pirma Sinopec neginčija būtinybės koreguoti normaliąją vertę ją padidinant tam, kad būtų užtikrintas teisingas palyginimas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį, atsižvelgiant į minėtą asimetriją, kuri neabejotinai turėjo įtakos kainų palyginamumui.
227. Skundžiamo sprendimo 157 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad Komisija padarė teisės klaidą nuspręsdama, kad normaliosios vertės koregavimo ją padidinant teisinis pagrindas yra pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies b punktas. Vis dėlto Bendrasis Teismas nusprendė, kad remiantis šia klaida negalima pateisinti ginčijamo reglamento panaikinimo, nes ji neturėjo lemiamos įtakos Komisijos vertinimui – bet kuriuo atveju buvo tenkinamos pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies k punkto taikymo sąlygos. Remiantis šiuo [priešpriešinio] apeliacinio skundo pagrindu ginčijamas būtent koregavimo „teisinio pagrindo pakeitimas“, kaip tai apibūdina Sinopec.
228. Vis dėlto, mano nuomone, skundžiamo sprendimo 157 punkte Bendrojo Teismo padarytoje išvadoje nėra teisės klaidų.
229. Pirma, Bendrasis Teismas nepadarė klaidos nuspręsdamas, kad tenkinamos pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies k punkto taikymo sąlygos.
230. Pagal šią nuostatą „[g]ali būti koreguojama, kai skiriasi kiti nei [pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies] a–j punktuose numatyti veiksniai, jeigu matyti, kad atsiradę skirtumai turi įtakos kainų palyginamumui, <...> ypač jeigu pirkėjai vidaus rinkoje nuolatos moka skirtingas kainas dėl tokių veiksnių skirtumo“.
231. Ši nuostata yra visas likusias aplinkybes apimanti nuostata, įtraukta į Sąjungos antidempingo teisę(113) tam, kad būtų galima atlikti koregavimus dėl „kitų veiksnių“, kurie nėra konkrečiai išvardyti pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies a–j punktuose, ir taip panaikinti išimtinį šios nuostatos pobūdį, kiek tai susiję su koregavimais(114).
232. Kaip pažymėjau šios išvados 225 ir 226 punktuose, neginčijama, kad sumos, atitinkančios negrąžintiną PVM, įtraukimas į eksporto kainą ir normaliosios vertės be PVM apskaičiavimas yra veiksnių, turinčių įtakos kainoms ir jų palyginamumui, skirtumas, kuris pateisina normaliosios vertės koregavimą ją padidinant pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį, siekiant užtikrinti teisingą palyginimą. Taigi šios nuostatos pirmame sakinyje nustatyta sąlyga yra tenkinama.
233. Dėl pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies k punkto antros dalies (joje nustatyta: „ypač jeigu pirkėjai vidaus rinkoje nuolatos moka skirtingas kainas dėl tokių veiksnių skirtumo“) pažymėtina, kad vartojamas žodis „ypač“ rodo, jog jame nenustatyta jokių papildomų reikalavimų. Juo veikiau siekiama iliustruoti situaciją, kai tenkinama sąlyga, t. y. įrodoma, kad nagrinėjamas veiksnys turi įtakos kainų palyginamumui.
234. Vadinasi, kadangi Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad buvo įrodyta, jog apskaičiuotos normaliosios vertės ir eksporto kainos su PVM siejama asimetrija turėjo įtakos kainų palyginamumui, jis nepadarė klaidos nuspręsdamas, kad tenkinamos pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies k punkto taikymo sąlygos.
235. Antra, kadangi buvo nustatyta, kad koregavimas buvo būtinas siekiant užtikrinti teisingą palyginimą pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį ir kad buvo tenkinamos šio reglamento 2 straipsnio 10 dalies k punkto sąlygos, Komisijos padaryta teisės klaida pagrindžiant koregavimą pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies b punktu buvo tik formalaus pobūdžio. Iš tiesų ši koregavimo teisinio kvalifikavimo klaida neturėjo lemiamos įtakos nei Komisijos vertinimui, kad koregavimas buvo būtinas, nei koregavimo sumai ir dėl to nustatytam dempingo skirtumui. Kaip teisingai nusprendė Bendrasis Teismas, visiškai formalaus pobūdžio klaida, ypač kiek tai susiję su teisiniu pagrindu, negali lemti nagrinėjamo Sąjungos akto panaikinimo(115).
236. Trečia, dėl to, kad Bendrasis Teismas galimai peržengė savo kompetencijos, kuri apima tik Komisijos aktų teisėtumo nagrinėjimą, ribas, nemanau, kad Bendrasis Teismas peržengė teisminės kontrolės ribas, kai pakeitė Komisijos vertinimą savuoju. Iš tiesų Bendrasis Teismas padarytą išvadą grindė veiksniais, kurie yra sudėtinė Komisijos argumentų, išdėstytų ginčijamame reglamente, dalis, o jo atlikto vertinimo rezultatas atitinka šio akto rezoliucinę dalį(116). Bendrasis Teismas neatliko naujo faktinių aplinkybių vertinimo, pakeičiančio Komisijos vertinimą, taigi neapribojo šios institucijos plačios diskrecijos komercinės politikos srityje, pagrįstos ekonominių, politinių ir teisinių situacijų, kurias Komisija turi išnagrinėti, įvairumu(117).
237. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui atmesti Sinopec priešpriešinio apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą kaip nepagrįstą.
C.      [Priešpriešinio] apeliacinio skundo antrasis pagrindas
238. Sinopec priešpriešinio apeliacinio skundo antrasis pagrindas pateiktas dėl skundžiamo sprendimo 158 punkto. Sinopec teigia, kad nusprendęs, jog apskaičiuota normalioji vertė „pakeičia“ nagrinėjamojo produkto kainą eksportuojančios šalies vidaus rinkoje, Bendrasis Teismas klaidingai aiškino pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį. Sinopec tvirtina, kad nors pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 3–6 dalyse nurodytą metodiką apskaičiuota normalioji vertė laikytina pardavimo vidaus rinkoje kainos pakaitine verte, taip nėra pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalies, kurioje Komisijai nurodyta visiškai nepaisyti pardavimo vidaus rinkoje, atveju. Vis dėlto, Sinopec nuomone, įrodyti, kad „pirkėjai vidaus rinkoje nuolatos moka skirtingas kainas dėl tokių veiksnių skirtumo“, yra būtina koregavimo pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies k punktą sąlyga.
239. Komisija, palaikoma Kuraray, ginčija Sinopec argumentus. Kuraray taip pat tvirtina, kad [priešpriešinio] apeliacinio skundo antrasis pagrindas yra nepriimtinas, nes jis nėra pakankamai aiškus ir tikslus tam, kad Teisingumo Teismas galėtų vykdyti kontrolę. Todėl
Kuraray teigia, kad jis neatitinka Teisingumo Teismo procedūros reglamento 169 straipsnio 2 dalies reikalavimų.
240. Visų pirma dėl [priešpriešinio] apeliacinio skundo antrojo pagrindo priimtinumo manau, kad net darant prielaidą, jog Teisingumo Teismas turi savo iniciatyva išanalizuoti Kuraray pateiktą nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą, nors ji, kaip įstojusi į bylą šalis, kaip matyti iš šios išvados 22–25 punktų, negali pateikti tokio pagrindo, šis [priešpriešinio] apeliacinio skundo pagrindas nėra nepriimtinas. Iš tiesų jame tiksliai nurodytos ginčijamos sprendimo dalys, kurias Sinopec prašo panaikinti (t. y. skundžiamo sprendimo 158 punktas), ir teisiniai argumentai, konkrečiai pagrindžiantys [priešpriešinio] apeliacinio skundo pagrindą (t. y. galimas pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalies pažeidimas)(118).
241. Vis dėlto, mano nuomone, šis [priešpriešinio] apeliacinio skundo pagrindas yra nereikšmingas. Kaip pažymėjau šios išvados 233 punkte, pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies k punkto antroje dalyje papildomų reikalavimų nenustatyta. Joje veikiau nurodyta konkreti situacija, kai tenkinama pirmoje dalyje nurodyta sąlyga, t. y. kad turi būti įrodyta, jog nagrinėjamų veiksnių skirtumai turi įtakos kainų palyginamumui. Skundžiamo sprendimo 153–157 punktuose Bendrasis Teismas konstatavo, kad ši sąlyga buvo tenkinama, tad Komisija turėjo teisę koreguoti normaliąją vertę ją padidindama. Taigi, net jeigu, kaip teigia Sinopec, to sprendimo 158 punktas būtų klaidingas, kiek tai susiję su pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalies, siejamos su pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies k punkto antra dalimi, aiškinimu, tokia klaida nepaneigtų išvados, kad nagrinėjamu atveju koregavimas buvo pagrįstas.
242. Bet kuriuo atveju [priešpriešinio] apeliacinio skundo antrasis pagrindas taip pat grindžiamas klaidingu skundžiamo sprendimo aiškinimu. Bendrasis Teismas, skundžiamo sprendimo 128 punkte teigdamas, kad apskaičiuota normalioji vertė „pakeičia“ nagrinėjamo produkto kainą eksportuojančios šalies vidaus rinkoje, nenorėjo pasakyti, kad, kaip matyti iš Sinopec argumentų, apskaičiuodama normaliąją vertę Komisija turi atsižvelgti į pardavimus vidaus rinkoje. Bendrasis Teismas veikiau norėjo pažymėti, kad pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį apskaičiuota normalioji vertė, atliekant teisingą normaliosios vertės ir eksporto kainos palyginimą, pakeičia normaliąją vertę, apibrėžtą pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalyje.
243. Taigi siūlau Teisingumo Teismui atmesti ir Sinopec priešpriešinio apeliacinio skundo antrąjį pagrindą.
D.      [Priešpriešinio] apeliacinio skundo trečiasis pagrindas
244. Pateikdamos priešpriešinio apeliacinio skundo trečiąjį pagrindą Sinopec teigia, kad Bendrasis Teismas iškraipė pateiktus įrodymus, nes neįvertino US Court of International Trade (JAV tarptautinės prekybos teismas, Jungtinės Amerikos Valstijos) sprendimo, kuriame patvirtinta, kad koregavimas atsižvelgiant į negrąžintiną PVM yra neteisėtas ne tik atliekant teisingą palyginimą, bet ir apskaičiuojant normaliąją vertę, reikšmės. Sinopec teigia, kad skundžiamame sprendime nepadaręs jokios nuorodos į šį sprendimą, taigi ir neišnagrinėjęs jo reikšmės, Bendrasis Teismas iškraipė įrodymus. Sinopec tvirtina, kad šis iškraipymas turi įtakos skundžiamo sprendimo 156 punkte padarytai išvadai, kad Komisija įrodė koregavimo atsižvelgiant į negrąžintiną PVM būtinybę.
245. Komisija, palaikoma Kuraray, ginčija Sinopec argumentus. Kuraray taip pat teigia, kad [priešpriešinio] apeliacinio skundo trečiasis pagrindas nepriimtinas, nes Sinopec nepateikė jokių duomenų, patvirtinančių tariamą įrodymų iškraipymą. Taigi Kuraray mano, kad šis pagrindas neatitinka Teisingumo Teismo procedūros reglamento 169 straipsnio 2 dalies reikalavimų.
246. Kaip jau minėjau, visų pirma dėl Kuraray pateikto nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo manau, kad net darant prielaidą, jog Teisingumo Teismas turėtų savo iniciatyva išnagrinėti šį pagrindą, kurio Kuraray, kaip į bylą įstojusi šalis, neturi teisės pateikti(119), [priešpriešinio] apeliacinio skundo trečiasis pagrindas nėra nepriimtinas. Kaip ir ankstesniame pagrinde, [priešpriešinio] apeliacinio skundo trečiajame pagrinde tiksliai nurodytos sprendimo skundžiamos dalys, kurias Sinopec prašo panaikinti (t. y. skundžiamo sprendimo 156 punktas), ir teisiniai argumentai, konkrečiai pagrindžiantys šį pagrindą (t. y. galimas įrodymų iškraipymas neatsižvelgus į minėtą US Court of International Trade (JAV tarptautinės prekybos teismas) sprendimą).
247. Vis dėlto, mano nuomone, [priešpriešinio] apeliacinio skundo trečiasis pagrindas turi būti atmestas iš esmės.
248. Pirma, sutinku su Komisija, kad Sąjungos institucijų praktikos suderinamumas su JAV valdžios institucijų požiūriu nėra svarbus. US Court of International Trade (JAV tarptautinės prekybos teismas) sprendimas yra kitoje jurisdikcijoje taikomos praktikos pavyzdys, į kurį atsižvelgiant galima taikyti tam tikrą Sąjungos antidempingo teisės aiškinimą, tačiau jis negali būti laikomas „įrodymu“. Taigi, nesant įrodymų, negali būti ir „įrodymų iškraipymo“.
249. Antra, bet kuriuo atveju įrodymų neįvertinimas negali lemti jų iškraipymo. Pagal jurisprudenciją apeliantas, pateikęs prieštaravimą dėl įrodymų iškraipymo, privalo ne tik tiksliai nurodyti, kokius įrodymus Bendrasis Teismas iškraipė, bet ir įrodyti nagrinėjimo klaidas, dėl kurių jis mano, kad tas teismas juos iškraipė(120).
250. Darytina išvada, kad įrodymų iškraipymas reiškia, jog jie buvo įvertinti akivaizdžiai jų turiniui prieštaraujančiu būdu. Vis dėlto Sinopec neteigia, kad Bendrasis Teismas iškraipė US Court of International Trade (JAV tarptautinės prekybos teismas) sprendimo, kurį jos pateikė šiam teismui, vertinimą. Sinopec veikiau tvirtina, kad Bendrasis Teismas, atlikdamas vertinimą, visiškai neatsižvelgė į šį įrodymą. Šis pagrindas iš esmės yra prieštaravimas dėl nepakankamo motyvavimo.
251. Vis dėlto, net jeigu Sinopec nurodytas pagrindas turėtų būti suprantamas taip, jį vis tiek reikėtų atmesti. Tai, kad skundžiamame sprendime nėra nuorodos į šį US Court of International Trade (JAV tarptautinės prekybos teismas) sprendimą, tikrai reiškia, kad Bendrasis Teismas nusprendė, jog šis sprendimas neturi reikšmės. Tai, kad sprendime nedaroma nuorodos, bet kuriuo atveju neužkerta kelio Sinopec pateikti prieštaravimų dėl skundžiamo sprendimo arba Teisingumo Teismui juos išnagrinėti.
252. Taigi siūlau Teisingumo Teismui atmesti ir Sinopec priešpriešinio apeliacinio skundo trečiąjį pagrindą.
E.      [Priešpriešinio] apeliacinio skundo ketvirtasis pagrindas
253. Pateikdamos priešpriešinio apeliacinio skundo ketvirtąjį pagrindą Sinopec ginčija skundžiamo sprendimo 150–156 punktus. Jos tvirtina, kad buvo pažeista teisė būti išklausytam ir pareiga motyvuoti.
254. Pirma, Sinopec teigia: kadangi koregavimo atsižvelgiant į negrąžintiną PVM teisinis pagrindas buvo pakeistas iš pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies b punkto į 2 straipsnio 10 dalies k punktą, Sinopec negalėjo pateikti įrodymų, patvirtinančių, kad netenkinamos šios antrosios nuostatos sąlygos. Sinopec pripažįsta turėjusios galimybę Bendrajame Teisme ginčytis dėl to, ar buvo tenkinamos pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies k punkto sąlygos. Vis dėlto teisė būti išklausytam Komisijoje, kuri yra akto autorė, skiriasi nuo šios galimybės Bendrajame Teisme. Sinopec tvirtina, kad jei būtų turėjusios galimybę pateikti argumentus, visų pirma dėl pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies k punkto antroje dalyje nustatytos sąlygos, Komisija būtų galėjusi priimti kitokį sprendimą.
255. Antra, Sinopec teigia, kad, nepaisydama jų prašymų, Komisija nepaaiškino, kodėl nagrinėjamas koregavimas buvo būtinas, kai normalioji vertė grindžiama trečiosios valstybės pateikta informacija. Komisija pateikė paaiškinimą tik per procesą Bendrajame Teisme. Vis dėlto jei Komisijai būtų leista tik per procesą Sąjungos teismuose paaiškinti priežastis, dėl kurių ji laikėsi tam tikro požiūrio, ypač jei tokio paaiškinimo buvo aiškiai paprašyta per administracinę procedūrą, ir Sąjungos teismams nusprendus, kad Komisija padarė teisės klaidą, pareiga motyvuoti ir suinteresuotųjų šalių teisė būti išklausytoms gali netekti prasmės.
256. Komisija, palaikoma Kuraray, ginčija Sinopec argumentus.
257. Pirma, dėl galimo teisės būti išklausytam pažeidimo pažymiu, kad Sinopec argumentas susijęs su pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies k punkto antroje dalyje nustatyta sąlyga. Vis dėlto, kaip pažymėjau šios išvados 232 ir 241 punktuose, šios nuostatos antroje dalyje nenustatyta papildomų reikalavimų, o tik nurodyta konkreti situacija, kuriai esant tenkinama pirmoje dalyje nurodyta sąlyga. Vadinasi, tokiu atveju, kai tenkinama pirmoje dalyje nurodyta sąlyga, taigi koregavimas yra pagrįstas, net jei Sinopec tikrai neturėjo galimybės pateikti argumentų dėl antroje dalyje nurodytos sąlygos, tai neturėtų jokios įtakos nagrinėjamam koregavimui. Vadinasi, mano nuomone, šis [priešpriešinio] apeliacinio skundo pagrindas yra nereikšmingas.
258. Bet kuriuo atveju pagal suformuotą jurisprudenciją, nors iš ieškovo negalima reikalauti įrodyti, kad, nesant nagrinėjamo procedūros pažeidimo, Komisijos sprendimas būtų buvęs kitoks – tik tai, kad tokia prielaida nėra visiškai atmestina, nes ši šalis būtų galėjusi geriau užtikrinti savo gynybą nesant šio pažeidimo – vis dėlto su teise į gynybą susijusio pažeidimo buvimas gali lemti atitinkamo akto panaikinimą tik tuomet, jeigu yra galimybė, kad dėl šio pažeidimo administracinės procedūros rezultatas galėjo būti kitoks, taigi konkrečiai paveikiama teisė į gynybą(121).
259. Vis dėlto nagrinėjamu atveju Sinopec nepateikė jokių įrodymų, patvirtinančių, kad tuo atveju, kai, kaip pažymėta šios išvados 225 ir 226 punktuose, koregavimas buvo pagrįstas, administracinės procedūros rezultatas galėjo būti kitoks.
260. Kiek tai susiję su [priešpriešinio] apeliacinio skundo ketvirtojo pagrindo antra dalimi, Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 152 punkte teisingai nusprendė, kad pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją „reglamente, kuriuo nustatomi antidempingo muitai, turi būti išdėstyta Komisijos argumentų esmė, tačiau nebūtina pateikti konkrečių motyvų dėl kiekvieno iš suinteresuotųjų šalių pateiktų faktinių argumentų“ ir kad „Bendrasis Teismas gali prašyti Komisijos papildomų paaiškinimų ir į juos atsižvelgti atlikdamas kontrolę, jeigu jie grindžiami Komisijos bylos medžiaga“.
261. Sinopec neginčija šios jurisprudencijos ir to, kad Komisijos pateikti papildomi paaiškinimai buvo pagrįsti Komisijos bylos medžiagoje esančiais įrodymais. Esant šioms aplinkybėms šio [priešpriešinio] apeliacinio skundo pagrindo antrai daliai taip pat negalima pritarti.
262. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui atmesti ir Sinopec priešpriešinio apeliacinio skundo ketvirtąjį pagrindą, taigi ir visą šį priešpriešinį apeliacinį skundą.
IV.    Bendrajame Teisme pareikštas ieškinys
263. Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio 1 dalį, jeigu Teisingumo Teismas panaikina Bendrojo Teismo sprendimą, jis gali pats paskelbti galutinį sprendimą, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti.
264. Manau, kad taip yra dėl, pirma, Bendrajame Teisme Sinopec pareikšto ieškinio trečiojo pagrindo antrojo prieštaravimo, susijusio su turimų duomenų šaltinio galimu nepalankumu. Iš šios išvados 35–46 punktų matyti, kad Komisija nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos ginčijamo reglamento 329 ir 333 konstatuojamosiose dalyse apskaičiuodama Sinopec Ningxia normaliąją vertę pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalį, remdamasi kitų bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų pagal to paties reglamento 18 straipsnį pateikta informacija, visų pirma dėl kiekvienos šios bendrovės nurodytos produkto rūšies, taikydama kitų bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų didžiausią normaliąją vertę. Taigi visas minėtas Sinopec ieškinio trečiojo pagrindo antrasis prieštaravimas turi būti atmestas.
265. Antra, manau, kad Teisingumo Teismas taip pat gali priimti galutinį sprendimą dėl Sinopec Bendrajame Teisme pareikšto ieškinio antrojo pagrindo pirmos ir antros dalių dėl pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies pažeidimo.
266. Dėl prieštaravimo dėl pareigos atlikti teisingą eksporto kainos ir pagal to reglamento 2 straipsnio 6a dalį apskaičiuotos normaliosios vertės palyginimą tuo pačiu prekybos lygiu atsižvelgiant į „ginčijamas išlaidas“, pažymėtina, kad iš šios išvados 64–146 punktų matyti, jog Komisija ginčijamame reglamente dėl to nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos. Taigi šį pirmojoje instancijoje pareikšto ieškinio antrojo pagrindo antroje dalyje nurodytą prieštaravimą reikia atmesti.
267. Dėl prieštaravimo dėl pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punkto pažeidimo pažymėtina, kad iš šios išvados 161–169 ir 184 punktų matyti, jog siekiant nustatyti, ar koregavimas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą yra pagrįstas dėl to, kad susijęs prekiautojas vykdo funkcijas, panašias į komisinių pagrindu dirbančio agento funkcijas, arba nėra pagrįstas, nes gamintojas ir su juo susijęs į Sąjungą eksportuojantis platintojas sudaro vieną ekonominį vienetą, būtina atsižvelgti į „visus svarbius veiksnius“, susijusius su šio gamintojo ir šio platintojo santykių ekonomine realybe.
268. Taigi nagrinėjamu atveju reikia išanalizuoti penkias šios išvados 150 punkte išvardytas aplinkybes, kurios sudaro įrodymų, pagrindžiančių ginčijamame reglamente Komisijos padarytą išvadą, kad koregavimas buvo pagrįstas, visumą. Reikia patikrinti, ar Komisija pateikė bent jau neprieštaraujančių duomenų, kurie patvirtintų, kad buvo įvykdytos koregavimo taikymo sąlygos(122).
269. Dėl pirmosios aplinkybės, t. y. kad Sinopec Central‑China ieškojo pirkėjų ir užmezgė su jais ryšius, iš šios išvados 189–194 punktų matyti, kad ši veikla yra svarbi nustatant, ar susijęs subjektas vykdo funkcijas, panašias į komisinių pagrindu dirbančio agento funkcijas, tačiau neturi lemiamos reikšmės vertinant, ar susijęs platintojas veikia kaip vidaus pardavimo skyrius, ar kaip prekybos agentas.
270. Dėl antrosios aplinkybės, susijusios su tuo, kad Sinopec Chongqing vykdė tiesioginius pardavimus eksportui į JAV, remiuosi skundžiamo sprendimo 88–93 punktuose pateikta analize, kurioje teisingai taikoma reikšminga jurisprudencija. Taigi ši aplinkybė yra reikšminga atliekant analizę, tačiau, atsižvelgiant į nedidelę lyginamąją prekybos apimtį ir į šios bylos ypatumus, tokia aplinkybė savaime patikimai neįrodo, kad tenkinamos koregavimo taikymo pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą sąlygos.
271. Dėl trečiosios aplinkybės, t. y. kad Sinopec Chongqing ir Sinopec Ningxia vykdė tiesioginius pardavimus Kinijoje, remiuosi skundžiamo sprendimo 95–99 punktuose pateikta analize, kurioje teisingai taikoma reikšminga jurisprudencija. Taigi, nors ši aplinkybė taip pat reikšminga atliekant analizę, ji savaime patikimai neįrodo, kad tenkinamos koregavimo taikymo pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą sąlygos.
272. Tas pats pasakytina apie šios išvados 150 punkte nurodytą ketvirtąją aplinkybę, susijusią su tuo, kad Sinopec Chongqing ir Sinopec Ningxia teko pardavimo išlaidos. Kadangi neginčijama, kad Sinopec Chongqing ir Sinopec Ningxia patyrė tik pardavimo Kinijos vidaus rinkoje išlaidų, o Sinopec Chongqing – tiesioginių pardavimo eksportui į JAV išlaidų, šios pardavimo išlaidos siejamos, atitinkamai, su antrąja ir trečiąja aplinkybėmis.
273. Galiausiai dėl penktosios aplinkybės, susijusios su tuo, kad Sinopec Central‑China prekiavo ne tik Sinopec Chongqing ir Sinopec Ningxia, bet ir kitų gamintojų produktais, nustatyta, kad bylos medžiagoje nėra jokių duomenų apie tai, kokią visos apyvartos dalį sudaro visų iš kitų bendrovių nei Sinopec Chongqing ir Sinopec Ningxia įsigytų produktų pardavimas. Vis dėlto iš bylos medžiagos matyti, kad Sinopec Central-China iš trečiųjų gamintojų įsigyti PVA sudaro tik 2 % jos iš Sinopec Chongqing ir Sinopec Ningxia įsigytų PVA kiekio. Taigi Sinopec Central‑China apyvarta iš prekybos PVA susidarė pardavus šiuos beveik išimtinai iš Sinopec Chongqing ir Sinopec Ningxia įsigytus produktus. Be to, taip pat neginčijama, kad Sinopec Central‑China iš trečiųjų gamintojų įsigyti PVA buvo parduoti Kinijoje su ja susijusiai bendrovei, o ne eksportuoti į Sąjungą, taigi šie sandoriai laikytini grupės vidaus sandoriais. Susiklosčius šioms aplinkybėms pažymėtina, kad nors tai, kad susijęs prekiautojas prekiauja kitų gamintojų nei susijęs gamintojas produktais, yra svarbi aplinkybė, į kurią reikia atsižvelgti atliekant analizę, atsižvelgiant į konkrečias šios bylos aplinkybes darytina išvada, kad penktoji aplinkybė nėra pakankamas įrodymas, patvirtinantis, jog susijęs prekiautojas vykdė funkcijas, panašias į komisinių pagrindu dirbančio agento funkcijas.
274. Atsižvelgdamas į išdėstytus argumentus dėl pirmosios ir penktosios aplinkybių manau, kad konkrečiu šioje byloje nagrinėjamu atveju šios aplinkybės, vertinamos kartu, nesudaro neprieštaraujančių duomenų, pakankamai patvirtinančių, kad Sinopec Central‑China vykdė funkcijas, panašias į komisinių pagrindu dirbančio agento funkcijas. Susiklosčius šioms aplinkybėms darytina išvada, kad Komisija neįvykdė pareigos įrodyti, jog buvo tenkinamos koregavimo taikymo pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą sąlygos. Taigi Sinopec ieškinio antrojo pagrindo pirma dalis pripažintina pagrįsta.
V.      Bylinėjimosi išlaidos
275. Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra pagrįstas ir pats Teisingumo Teismas priima galutinį sprendimą byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas. Pagal šio reglamento 138 straipsnio 1 ir 3 dalis, taikomas apeliaciniame procese pagal jo 184 straipsnio 1 dalį, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo, o jeigu kiekvienos šalies dalis reikalavimų patenkinama, o dalis atmetama, kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas. Tačiau Teisingumo Teismas gali nuspręsti, kad, be savo bylinėjimosi išlaidų, šalis padengia dalį kitos šalies bylinėjimosi išlaidų, jeigu tai pateisinama atsižvelgiant į nagrinėjamos bylos aplinkybes. Pagal šio reglamento 140 straipsnio 3 dalį, taikomą apeliaciniame procese pagal to paties reglamento 184 straipsnio 1 dalį, Teisingumo Teismas gali nuspręsti, kad į bylą įstojusi šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
276. Jeigu Teisingumo Teismas pritartų mano vertinimui dėl Komisijos apeliacinio skundo ir Sinopec priešpriešinio apeliacinio skundo, Sinopec būtų pralaimėjusi šalis. Esant šioms aplinkybėms, kadangi Komisija ir Kuraray prašė priteisti iš Sinopec bylinėjimosi išlaidas, siūlau Teisingumo Teismui priteisti iš Sinopec Komisijos ir Kuraray bylinėjimosi išlaidas, patirtas nagrinėjant apeliacinį skundą ir priešpriešinį apeliacinį skundą.
277. Vis dėlto, kiek tai susiję su mano siūlomu galutiniu sprendimu dėl pirmojoje instancijoje pareikšto ieškinio, Sinopec laimėjo bylą dėl vieno iš trijų pirmojoje instancijoje pareikšto ieškinio pagrindų, dėl kurio buvo pateiktas apeliacinis skundas, o likusi ieškinio dalis, įskaitant pagrindą, dėl kurio buvo pateiktas priešpriešinis apeliacinis skundas, yra atmesta. Kadangi Komisija reikalavo priteisti iš Sinopec pirmojoje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas, siūlau Teisingumo Teismui nurodyti Sinopec padengti 75 % savo bylinėjimosi pirmojoje instancijoje išlaidų ir 75 % Komisijos pirmojoje instancijoje patirtų bylinėjimosi išlaidų, o Komisijai nurodyti padengti 25 % savo bylinėjimosi pirmojoje instancijoje išlaidų ir 25 % Sinopec pirmojoje instancijoje patirtų bylinėjimosi išlaidų.
VI.    Išvada
278. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui:
–        panaikinti 2024 m. vasario 21 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Sinopec
Chongqing SVW Chemicalir kt. / Komisija (T‑762/20, EU:T:2024:113) tiek, kiek juo panaikintas 2020 m. rugsėjo 25 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2020/1336, kuriuo tam tikriems importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės polivinilo alkoholiams nustatomi galutiniai antidempingo muitai, kiek jis susijęs su Sinopec Chongqing SVW Chemical Co. Ltd, Sinopec Great Wall Energy & Chemical (Ningxia) Co. Ltd ir Central-China Company, Sinopec Chemical Commercial Holding Co. Ltd. Europos Komisija, siekdama apskaičiuoti jų pagamintų ir parduodamų polivinilo alkoholių importui į Sąjungą nustatyto antidempingo muito normą, pagal 2016 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2016/1036 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos Sąjungos narėmis nesančių valstybių 2 straipsnio 10 dalies e, g, i ir k punktus pakoregavo eksporto kainą ją sumažindama;
–        panaikinti Įgyvendinimo reglamentą 2020/1336, kiek jis susijęs su Sinopec Chongqing SVW Chemical Co. Ltd, Sinopec Great Wall Energy & Chemical (Ningxia) Co. Ltd ir Central-China Company, Sinopec Chemical Commercial Holding Co. Ltd, tiek, kiek Europos Komisija, siekdama apskaičiuoti jų pagamintų ir parduodamų polivinilo alkoholių importui į Sąjungą nustatyto antidempingo muito normą, pagal Reglamento 2016/1036 2 straipsnio 10 dalies i punktą pakoregavo eksporto kainą ją sumažindama;
–        atmesti likusią pirmojoje instancijoje pareikšto ieškinio dalį;
–        atmesti Sinopec Chongqing SVW Chemical Co. Ltd, Sinopec Great Wall Energy & Chemical (Ningxia) Co. Ltd ir Central-China Company, Sinopec Chemical Commercial Holding Co. Ltd priešpriešinį apeliacinį skundą;
–        nurodyti Sinopec Chongqing SVW Chemical Co. Ltd, Sinopec Great Wall Energy & Chemical (Ningxia) Co. Ltd ir Central-China Company, Sinopec Chemical Commercial Holding Co. Ltd padengti Komisijos ir Kuraray Europe GmbH bylinėjimosi išlaidas, patirtas nagrinėjant apeliacinį skundą ir priešpriešinį apeliacinį skundą;
–        nurodyti Sinopec Chongqing SVW Chemical Co. Ltd, Sinopec Great Wall Energy & Chemical (Ningxia) Co. Ltd ir Central-China Company, Sinopec Chemical Commercial Holding Co. Ltd padengti 75 % savo bylinėjimosi pirmojoje instancijoje išlaidų ir 75 % Komisijos pirmojoje instancijoje patirtų bylinėjimosi išlaidų, taip pat nurodyti Komisijai padengti 25 % savo bylinėjimosi pirmojoje instancijoje išlaidų ir 25 % šių bendrovių pirmojoje instancijoje patirtų bylinėjimosi išlaidų;
–        nurodyti Wegochem Europe BV padengti savo bylinėjimosi išlaidas;
–        nurodyti Kuraray Europe GmbH padengti savo bylinėjimosi pirmojoje instancijoje išlaidas.
1      Originalo kalba: anglų.
2      2016 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) 2016/1036 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos Sąjungos narėmis nesančių valstybių (OL L 176, 2016, p. 21; toliau – pagrindinis reglamentas). 2 straipsnio 6a dalis buvo įterpta 2017 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2017/2321, kuriuo iš dalies keičiami pagrindinis reglamentas ir Reglamentas (ES) 2016/1037 dėl apsaugos nuo subsidijuoto importo iš Europos Sąjungos narėmis nesančių valstybių (OL L 338, 2017, p. 1).
3      Sinopec Chongqing SVW Chemical Co. Ltd (toliau – Sinopec Chongqing), Sinopec Great Wall Energy & Chemical (Ningxia) Co. Ltd (toliau – Sinopec Ningxia) ir Central-China Company, Sinopec Chemical Commercial Holding Co. Ltd (toliau – Sinopec Central‑China) (toliau kartu – Sinopec).
4      2024 m. vasario 21 d. Sprendimas Sinopec Chongqing SVW Chemical ir kt. / Komisija (T‑762/20, EU:T:2024:113).
5      2020 m. rugsėjo 25 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2020/1336, kuriuo tam tikriems importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės polivinilo alkoholiams nustatomi galutiniai antidempingo muitai (OL L 315, 2020, p. 1).
6      Kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalies b punktą. Žr. ginčijamo reglamento 91, 170 ir 171 konstatuojamąsias dalis. Komisija konkrečiai rėmėsi 2017 m. gruodžio 20 d. ataskaita dėl padėties Kinijoje, paskelbta pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6a dalies c punktą.
7      To straipsnio tekstą žr. šios išvados 49 punkte.
8      Žr., atitinkamai, ginčijamo reglamento 172 ir 222 konstatuojamąsias dalis, taip pat jo 87 konstatuojamąją dalį.
9      Šio straipsnio tekstą žr. šios išvados 15 punkte.
10      Ginčijamo reglamento 327–333 konstatuojamosios dalys.
11      Ginčijamo reglamento 313, 314 ir 357 konstatuojamosios dalys.
12      Ginčijamo reglamento 358 ir 373 konstatuojamosios dalys.
13      Ginčijamo reglamento 388 konstatuojamoji dalis.
14      Skundžiamo sprendimo 211–221 punktai.
15      Skundžiamo sprendimo 125–139 punktai.
16      Skundžiamo sprendimo 65–113 punktai.
17      Žr. 2019 m. kovo 28 d. Sprendimą River Kwai International Food Industry / AETMD (C‑144/18 P, EU:C:2019:266, 23 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
18      Žr. 1993 m. kovo 24 d. Sprendimą CIRFS ir kt. / Komisija (C‑313/90, EU:C:1993:111, 23 punktas) ir 2020 m. spalio 6 d. Sprendimą Bank Refah Kargaran / Taryba (C‑134/19 P, EU:C:2020:793, 25 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
19      Žr., be kita ko, 2017 m. gruodžio 14 d. Sprendimą EBMA / Giant (China) (C‑61/16 P, EU:C:2017:968, 33 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
20      Žr., be kita ko, 2025 m. vasario 13 d. Nutartį RS / EIB (C‑614/24 P, EU:C:2025:103, 12 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
21      Žr. 2017 m. gruodžio 14 d. Sprendimą EBMA / Giant (China) (C‑61/16 P, EU:C:2017:968, 54 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
22      Žr. 2014 m. rugsėjo 4 d. Sprendimą Simon, Evers & Co. (C‑21/13, EU:C:2014:2154, 33 punktas). Kaip matyti iš pagrindinio reglamento 18 straipsnio 1 dalies formuluotės, ši nuostata laikytina perkeliančia į Sąjungos teisę Sutarties dėl 1994 m. Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos VI straipsnio įgyvendinimo (OL L 336, 1994, p. 103; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 21 t., p. 189; toliau – Antidempingo susitarimas) 6 straipsnio 8 dalį, taigi šią nuostatą reikia aiškinti kiek galima į ją atsižvelgiant. Žr. generalinio advokato P. Mengozzi išvadą byloje EBMA / Taryba (C‑61/16 P, EU:C:2017:615, 44 punktas ir jame daromos nuorodos).
23      Šiuo atžvilgiu žr. generalinio advokato Y. Bot išvadą byloje Simon, Evers & Co. (C‑21/13, EU:C:2014:261, 65 punktas).
24      Šiuo klausimu žr. 2017 m. gruodžio 14 d. Sprendimą EBMA / Giant (China) (C‑61/16 P, EU:C:2017:968, 55 punktas). Taip pat žr. skundžiamo sprendimo 181 punktą.
25      Žr. 2017 m. gruodžio 14 d. Sprendimą EBMA / Giant (China) (C‑61/16 P, EU:C:2017:968, 56 punktas).
26      Taip pat žr. 2024 m. spalio 2 d. Bendrojo Teismo sprendimą CCCME ir kt. / Komisija (T‑263/22, EU:T:2024:663, 227 punktas ir jame nurodyta Bendrojo Teismo jurisprudencija) (toliau – Bendrojo Teismo sprendimas CCCME).
27      Taip pat žr. generalinio advokato P. Mengozzi išvadą byloje EBMA / Taryba (C‑61/16 P, EU:C:2017:615, 53 punktas).
28      Pagal analogiją žr. 2014 m. rugsėjo 4 d. Sprendimą Simon, Evers & Co. (C‑21/13, EU:C:2014:2154, 37 punktas) ir 2017 m. sausio 26 d. Sprendimą Maxcom / City Cycle Industries (C‑248/15 P, C‑254/15 P ir C‑260/15 P, EU:C:2017:62, 67 punktas).
29      Žr., be kita ko, 2021 m. gruodžio 2 d. Sprendimą Komisija ir GMB Glasmanufaktur Brandenburg / Xinyi PV Products (Anhui) Holdings (C‑884/19 P ir C‑888/19 P, EU:C:2021:973, 117 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
30      Taip pat žr. Bendrojo Teismo sprendimo CCCME 213 punktą ir jame nurodytą Bendrojo Teismo jurisprudenciją. Taip pat žr. skundžiamo sprendimo 188 punktą.
31      Žr., be kita ko, 2022 m. sausio 20 d. Sprendimą Komisija / Hubei Xinyegang Special Tube (C‑891/19 P, EU:C:2022:38, 35 ir 36 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
32      Šiuo atžvilgiu pagal analogiją žr. mano išvadas bylose ABLV Bank / SRB (C‑602/22 P, EU:C:2025:347, 73 punktas) ir Deutsche Lufthansa / Ryanair ir kt. (C‑457/23 P, EU:C:2025:802, 16 ir 17 punktai).
33      Žr. generalinio advokato Y. Bot išvadą byloje Anbouba / Taryba (C‑605/13 P ir C‑630/13 P, EU:C:2015:2, 50 punktas) ir generalinio advokato M. Bobek išvadą byloje W ir kt. (C‑621/15, EU:C:2017:176, 32 punktas).
34      Šiuo atžvilgiu žr. generalinio advokato Y. Bot išvadą byloje Simon, Evers & Co. (C‑21/13, EU:C:2014:261, 69 punktas).
35      Žr. ginčijamo reglamento 335–341 konstatuojamąsias dalis.
36      Žr. ginčijamo reglamento 338, 339 ir 213–220 konstatuojamąsias dalis.
37      Žr. ginčijamo reglamento 357 konstatuojamąją dalį.
38      Žr. ginčijamo reglamento 313 konstatuojamąją dalį ir skundžiamo sprendimo 128 punktą.
39      2022 m. balandžio 28 d. Sprendimas Changmao Biochemical Engineering / Komisija (C‑666/19 P, EU:C:2022:323) (toliau – Sprendimas Changmao).
40      2017 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas, kuriuo iš dalies keičiami Reglamentas (ES) 2016/1036 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos Sąjungos narėmis nesančių valstybių ir Reglamentas (ES) 2016/1037 dėl apsaugos nuo subsidijuoto importo iš Europos Sąjungos narėmis nesančių valstybių (OL L 338, 2017, p. 1).
41      Bendrasis Teismas tai teisingai pažymėjo skundžiamo sprendimo 32 punkte.
42      Žr. skundžiamo sprendimo 41–43 punktus.
43      Šiuo klausimu žr. 2015 m. liepos 16 d. Sprendimą Komisija / Rusal Armenal (C‑21/14 P, EU:C:2015:494, 47–50 punktai).
44      Žr. 2011 m. spalio 27 d. Sprendimą Dongguan Nanzha Leco Stationery / Taryba (C‑511/09 P, EU:C:2011:696, 33 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija). Taip pat žr. šios išvados 32 punktą.
45      Šiuo atžvilgiu žr. Bendrojo Teismo sprendimo CCCME 96 punktą ir jame nurodytą Bendrojo Teismo jurisprudenciją.
46      Šiuo atžvilgiu žr. Bendrojo Teismo sprendimo CCCME 97 punktą ir jame nurodytą Bendrojo Teismo jurisprudenciją.
47      Šiuo atžvilgiu žr. generalinio advokato G. Pitruzzella išvadą byloje Donex Shipping and Forwarding (C‑104/19, EU:C:2020:159, 43 ir 44 punktai).
48      Šiuo atžvilgiu žr. 2015 m. liepos 16 d. Sprendimą Komisija / Rusal Armenal (C‑21/14 P, EU:C:2015:494, 47–50 punktai).
49      Atsižvelgiant į tai, kad Antidempingo susitarimo 2 straipsnio 4 dalyje numatyta, jog toks palyginimas turi būti atliktas „paprastai „franko‑gamykla“ (ex-factory) lygyje“ – tai atitinka „gamintojo kainų EXW sąlygomis“ lygį.
50      Tam, kad palyginimas būtų teisingas, jis turi būti nešališkas, objektyvus ir sąžiningas; šiuo atžvilgiu žr. 2017 m. rugsėjo 5 d. PPO apeliacinio komiteto ataskaitą „Europos Sąjunga – Antidempingo priemonės iš Indonezijos importuojamam tam tikrų rūšių riebalų alkoholiui“, WT/DS442/AB/R, 5.21 punktas.
51      Ten pat.
52      Šiuo atžvilgiu žr. generalinio advokato Y. Bot išvadą byloje Dongguan Nanzha Leco Stationery / Taryba (C‑511/09 P, EU:C:2011:35, 90 punktas).
53      Šiuo atžvilgiu žr. 2011 m. spalio 27 d. Sprendimą Dongguan Nanzha Leco Stationery / Taryba (C‑511/09 P, EU:C:2011:696, 36 punktas).
54      Žr. 2013 m. rugsėjo 19 d. Sprendimą Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials / Taryba (C‑15/12 P, EU:C:2013:572, 29 punktas). Taip pat žr. 2009 m. kovo 10 d. Sprendimą Interpipe Niko Tube ir Interpipe NTRP / Taryba (T‑249/06, EU:T:2009:62, 194 ir 195 punktai). Šiuo atžvilgiu taip pat žr. skundžiamo sprendimo 157 punkto pabaigą.
55      Žr. Sprendimo Changmao 138 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją.
56      Žr. Bendrojo Teismo sprendimo CCCME 188 punktą ir, kiek tai susiję su pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies ankstesne redakcija, 2009 m. kovo 18 d. Sprendimą Shanghai Excell M & E Enterprise ir Shanghai Adeptech Precision / Taryba (T‑299/05, EU:T:2009:72, 266 punktas).
57      2012 m. vasario 16 d. Sprendimas Taryba ir Komisija / Interpipe Niko Tube ir Interpipe NTRP (C‑191/09 P ir C‑200/09 P, EU:C:2012:78, 51 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
58      Žr. Sprendimo Changmao 139 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją.
59      2012 m. vasario 16 d. Sprendimas Taryba ir Komisija / Interpipe Niko Tube ir Interpipe NTRP (C‑191/09 P ir C‑200/09 P, EU:C:2012:78, 61 punktas) ir 2016 m. spalio 26 d. Sprendimas PT Musim Mas / Taryba (C‑468/15 P, EU:C:2016:803, 84 punktas).
60      Žr. Sprendimo Changmao 151 punktą.
61      Žr. Bendrojo Teismo sprendimo CCCME 197 punktą.
62      Tai aiškiai matyti iš skundžiamo sprendimo 128 punkte vartojamų žodžių „[b]et kuriuo atveju“.
63      Tai patvirtino Teisingumo Teismas, nurodęs, kad tai, jog apskaičiuota normalioji vertė ir eksporto kaina yra nustatytos dviem skirtingais prekybos lygiais, yra aplinkybė, pateisinanti koregavimą. Žr. 2011 m. spalio 27 d. Sprendimą Dongguan Nanzha Leco Stationery / Taryba (C‑511/09 P, EU:C:2011:696, 39 punktas). Taip pat žr., a contrario, 1992 m. kovo 10 d. Sprendimą Sharp Corporation / Taryba (C‑179/87, EU:C:1992:113, 15–19 punktai).
64      Štai kodėl manau, kad (šalių aptartas) skirtumas tarp koregavimų pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies pirmą sakinį, susijusių su „koregavimo atskaitant procesu“ (kuriuos atliekant nereikėtų įrodyti, kad tai yra veiksniai, turintys įtakos kainų palyginamumui), ir koregavimų pagal tos pačios nuostatos trečią sakinį (kuriuos atliekant tokia pareiga kiltų) yra tam tikra „dirbtinė priešprieša“. Iš tiesų visi koregavimai turi būti siejami su veiksniais, turinčiais įtakos kainų palyginamumui (žr. šios išvados 79 punkte minėtą jurisprudenciją). Vis dėlto veiksniai, kurie nėra priskirtini prie teisingam palyginimui atlikti pasirinkto prekybos lygio, iš esmės turi įtakos kainų palyginamumui.
65      Mano nuomone, nekyla jokių abejonių, kad, priešingai, nei teigia Komisija, Teisingumo Teismas turės išnagrinėti antrojo pagrindo antrą dalį, net jeigu pripažins šio pagrindo pirmą dalį pagrįsta. Kaip nurodyta šios išvados 88 punkte, esant šioms aplinkybėms padaryta Bendrojo Teismo išvada grindžiama dviem alternatyvių argumentų grupėmis.
66      Žr., be kita ko, 2024 m. birželio 27 d. Sprendimą Servier ir kt. / Komisija (C‑201/19 P, EU:C:2024:552, 60 ir 61 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
67      Šiuo atžvilgiu žr., be kita ko, 2008 m. liepos 1 d. Sprendimą Chronopost ir La Poste / UFEX ir kt. (C‑341/06 P ir C‑342/06 P, EU:C:2008:375, 90 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
68      Žr. skundžiamo sprendimo 132 punkto pabaigą ir 134 punkto pabaigą.
69      Dėl šio klausimo žr. šios išvados 134 ir paskesnius punktus.
70      Leidus Komisijai naudoti „prieinamus“ duomenis, ji turėtų galėti greitai gauti ir patikrinti (tipiškos šalies) duomenis apie išlaidas, būtinus normaliajai vertei ir atitinkamai dempingo skirtumui apskaičiuoti per griežtą antidempingo tyrimams nustatytą terminą.
71      Šiuo atžvilgiu žr. 2024 m. vasario 21 d. Sprendimą InnerMongoliaShuangxinEnvironment‑FriendlyMaterial / Komisija (T‑763/20, EU:T:2024:114, 86 ir paskesni punktai, visų pirma 98 ir paskesni punktai). Šis sprendimas, priimtas tą pačią dieną kaip ir skundžiamas sprendimas, taip pat susijęs su ginčijamu reglamentu.
72      Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad nors institucijos „turi imtis veiksmų, siekdamos išsiaiškinti, kokį koregavimą prašoma atlikti, ir paskui nustatyti, ar toks koregavimas yra pagrįstas ir kiek jis pagrįstas“, „įsipareigojimas atlikti teisingą palyginimą nereiškia, kad institucijos turi patenkinti kiekvieną prašymą atlikti koregavimą“. Žr. 2011 m. liepos 15 d. PPO apeliacinio komiteto ataskaitą „Europos Bendrijos – Galutinės antidempingo priemonės, taikomos tam tikroms geležinėms ir plieninėms tvirtinimo detalėms iš Kinijos“, WT/DS397/AB/R, 488 punktas.
73      Pagal analogiją su ankstesne pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies redakcija žr. Sprendimo Changmao 107 punktą, kuriame Teisingumo Teismas patvirtino, kad Komisija galėjo nustatyti normaliąją vertę, iš anksto neprašydama išsamesnės informacijos apie tam tikrus duomenis.
74      Žr. šios išvados 33 ir 34 punktus.
75      Šis spendimas atitinka 2016 m. sausio 18 d. PPO apeliacinio komiteto ataskaitą „Europos Bendrijos – Galutinės antidempingo priemonės, taikomos tam tikroms geležinėms ir plieninėms tvirtinimo detalėms iš Kinijos“, WT/DS397/AB/RW, 5.163 punktas (ir jame pateiktos tolesnės nuorodos), pagal kurį „[j]eigu valdžios institucijoms neįrodyta, kad yra skirtumas, turintis įtakos kainų palyginamumui, nereikalaujama atlikti koregavimo“.
76      Pakartotas šios išvados 55 punkte.
77      Žr. skundžiamo sprendimo 129 punktą. Taip pat žr. generalinio advokato G. Pitruzzella išvadą byloje Donex Shipping and Forwarding (C‑104/19, EU:C:2020:159, 46 punktas).
78      Generalinio advokato G. Pitruzzella išvada byloje Donex Shipping and Forwarding (C‑104/19, EU:C:2020:159, 48 punktas).
79      Ten pat, 51 ir 56 punktai.
80      Žr. Sprendimo Changmao 152 punktą.
81      Žr. skundžiamo sprendimo 80 punktą.
82      Skundžiamo sprendimo 69 ir paskesni punktai.
83      Skundžiamo sprendimo 79 ir paskesni punktai.
84      Skundžiamo sprendimo 84 ir 111 punktai.
85      Skundžiamo sprendimo 94 ir 99 punktai.
86      Skundžiamo sprendimo 102 punktas.
87      Skundžiamo sprendimo 112 punktas.
88      2002 m. lapkričio 5 d. Reglamentas, iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 384/96 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (OL L 305, 2002, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 10 t., p. 132).
89      Šiuo atžvilgiu žr. 2016 m. spalio 26 d. Sprendimą PT Musim Mas / Taryba (C‑468/15 P, EU:C:2016:803, 39 punktas).
90      Dėl to žr. ten pat, 40 ir 41 punktai.
91      Ten pat, 42 punktas.
92      Šiuo atžvilgiu žr. 1988 m. spalio 5 d. Sprendimą Canon ir kt. / Taryba (277/85 ir 300/85, EU:C:1988:467, 39 punktas) ir 1992 m. kovo 10 d. Sprendimą Ricoh / Taryba (C‑174/87, EU:C:1992:108, 14 punktas). Taip pat žr. 2015 m. birželio 25 d. Sprendimą PT Musim Mas / Taryba (T‑26/12, EU:T:2015:437, 43 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
93      Šiuo klausimu žr. 2015 m. birželio 25 d. Sprendimą PT Musim Mas / Taryba (T‑26/12, EU:T:2015:437, 48 punktas).
94      Šiuo klausimu žr. 2016 m. spalio 26 d. Sprendimą PT Musim Mas / Taryba (C‑468/15 P, EU:C:2016:803, 43 punktas).
95      Šiuo klausimu žr. 2015 m. birželio 25 d. Sprendimą PT Musim Mas / Taryba (T‑26/12, EU:T:2015:437, 51 punktas).
96      Vidaus skyriai paprastai laikosi griežtų verslo protokolų. Jie neturi įgaliojimų derėtis dėl į siaurą asortimentą neįtrauktų produktų kainų ir naudotis gamintojo vidaus sistemomis, o išorės agentai paprastai turi didesnę komercinę autonomiją nustatyti vietos pardavimo kainas ir prekybos strategijas ir veikia turėdami įgaliojimus, o ne kaip tiesiogiai atskaitingas subjektas.
97      Vidaus skyriai dirba tik susijusiai grupei ir negali atstovauti kitiems gamintojams, o išorės agentai gali atstovauti keliems gamintojams ir paprastai turi savo klientų portfelį.
98      Žr. 2016 m. spalio 26 d. Sprendimą PT Musim Mas / Taryba (C‑468/15 P, EU:C:2016:803, 83 ir 84 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
99      Ten pat, 85 punktas.
100      Žr., be kita ko, 2016 m. spalio 26 d. Sprendimą PT Musim Mas / Taryba (C‑468/15 P, EU:C:2016:803, 27 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
101      Šiuo klausimu žr. ten pat, 28 punktas.
102      Žr., be kita ko, 2008 m. liepos 10 d. Sprendimą Bertelsmann ir Sony Corporation of America / Impala (C‑413/06 P, EU:C:2008:392, 117 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
103      Šiuo atžvilgiu žr. 2016 m. spalio 26 d. Sprendimą PT Musim Mas / Taryba (C‑468/15 P, EU:C:2016:803, 36 ir paskesni punktai).
104      Žr. šios išvados 181 punktą.
105      Žr. šios išvados 167 ir 168 punktus.
106      Žr. 2015 m. birželio 25 d. Sprendimą PT Musim Mas / Taryba (T‑26/12, EU:T:2015:437, 80 punktas).
107      Žr. šios išvados 181 punktą.
108      Žr. šios išvados 167 ir 168 punktus.
109      Šiuo klausimu žr., a contrario, 2016 m. spalio 26 d. Sprendimą PT Musim Mas / Taryba (C‑468/15 P, EU:C:2016:803, 44 ir 45 punktai).
110      Skundžiamo sprendimo 149–156 punktai.
111      Skundžiamo sprendimo 157 ir 158 punktai.
112      Žr., be kita ko, 2011 m. spalio 27 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartį Inuit Tapiriit Kanatami ir kt. / Taryba ir Parlamentas (C‑605/10 P(R), EU:C:2011:710, 15 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
113      Ši nuostata buvo įtraukta į ankstesnę pagrindinio reglamento redakciją 1996 m. gruodžio 2 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2331/96, iš dalies keičiančiu Reglamentą (EB) Nr. 384/96 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (OL L 317, 1996, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 10 t., p. 76). Ši nuostata buvo įtraukta po to, kai 1995 m. balandžio 28 d. buvo pateikta GATT kolegijos ataskaita byloje GD/253 („EEB – antidempingo muitų nustatymas iš Japonijos importuojamoms garso kasetėms“), kurioje kolegija nurodė, kad tuo metu Bendrijos teisės aktai buvo pernelyg ribojantys, nes pagal juos koregavimus buvo galima atlikti tik esant konkrečiame išsamiame sąraše nurodytoms aplinkybėms (žr. Komisijos pasiūlymo dėl Tarybos reglamento (EB), iš dalies keičiančio Reglamentą (EB) Nr. 384/96, aiškinamąjį memorandumą, COM(96) 145 final (OL C 159, 1996, p. 6)).
114      Žr. Reglamento Nr. 2331/96 antrą konstatuojamąją dalį.
115      Šiuo atžvilgiu žr. 1996 m. gruodžio 3 d. Sprendimą Portugalija / Taryba (C‑268/94, EU:C:1996:461, 79 punktas) ir 1988 m. vasario 23 d. Sprendimą Jungtinė Karalystė / Taryba (131/86, EU:C:1988:86, 11 punktas). Taip pat žr. skundžiamo sprendimo 157 punkte nurodytą Bendrojo Teismo jurisprudenciją.
116      Šiuo atžvilgiu žr. 2011 m. gruodžio 8 d. Sprendimą France Télécom / Komisija (C‑81/10 P, EU:C:2011:811, 33 punktas).
117      Šiuo atžvilgiu žr. 2012 m. vasario 16 d. Sprendimą Taryba ir Komisija / Interpipe Niko Tube ir Interpipe NTRP (C‑19/09 P ir C‑200/09 P,
EU:C:2012:78, 68 punktas).
118      Šiuo atžvilgiu žr. 2023 m. rugsėjo 28 d. Sprendimą Changmao Biochemical Engineering / Komisija (C‑123/21 P, EU:C:2023:708, 87 punktas).
119      Žr. šios išvados 22–25 ir 218 punktus.
120      Dėl to žr., be kita ko, 2024 m. spalio 24 d. Sprendimą Komisija / Intel Corporation (C‑240/22 P, EU:C:2024:915, 228 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
121      Žr., be kita ko, 2022 m. gegužės 5 d. Sprendimą Zhejiang Jiuli Hi‑Tech Metals / Komisija (C‑718/20 P, EU:C:2022:362, 49 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
122      Žr. 2016 m. spalio 26 d. Sprendimą PT Musim Mas / Taryba (C‑468/15 P, EU:C:2016:803, 83 ir 84 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija). Taip pat žr. šios išvados 172 punktą.