Laikina versija
GENERALINĖS ADVOKATĖS
LAILA MEDINA IŠVADA,
pateikta 2023 m. rugsėjo 21 d.(1)
Sujungtos bylos C‑414/22 ir C‑584/22
DocLX Travel Events GmbH
prieš
Verein für Konsumenteninformation
(Oberster Gerichtshof (Aukščiausiasis Teismas, Austrija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
ir
QM
prieš
Kiwi Tours GmbH
(Bundesgerichtshof (Aukščiausiasis Federalinis Teismas, Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Kelionės paslaugų paketai ir susijusių kelionės paslaugų rinkiniai – Direktyva (ES) 2015/2302 – Nutraukta kelionės paslaugų paketo sutartis – Nepaprastos ir neišvengiamos aplinkybės – Įvykiai, susiklostę nutraukus sutartį, bet iki kelionės paslaugų paketo įvykdymo – Numatomumas kelionės paslaugų sutarties nutraukimo momentu“
I.      Įvadas
1.        2020 m. kovo 11 d. Pasaulio sveikatos organizacija (toliau – PSO) paskelbė koronaviruso sukeltą ligą (COVID‑19) pandemija ir įspėjo, kad pasaulis „dar niekada nebuvo susidūręs su koronaviruso sukelta pandemija“(2). Pandemijos „staigumą, mastą ir sunkumą“(3) atspindėjo precedento neturinčios pasaulinio masto ribojamosios priemonės, smarkiai paveikusios visas socialinės ir ekonominės veiklos sritis. Vienas iš labiausiai nukentėjusių sektorių buvo kelionių sektorius.
2.        Šiomis aplinkybėmis daugelis keliautojų pareikalavo teisės nutraukti jų kelionės paslaugų paketų sutartis nemokant jokio sutarties nutraukimo mokesčio. Jie tai padarė dar prieš oficialų pandemijos paskelbimą ir sienų uždarymą, remdamiesi „neišvengiamų ir nepaprastų“ aplinkybių, kaip tai suprantama pagal Direktyvos (ES) 2015/2302(4) 12 straipsnio 2 dalį, buvimu. Šiose sujungtose bylose ir byloje Tez Tour (C‑299/22), kurioje šiandien pateikta mano išvada, keliami įvairūs su šios nuostatos aiškinimu susiję klausimai. Vienas iš šių klausimų yra susijęs su momento, kuris yra lemiamas nustatant teisę nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį be pareigos mokėti sutarties nutraukimo mokestį, nustatymu. Šios bylos skatina susimąstyti, kaip geriausiai pasiekti tinkamą aukšto vartotojų apsaugos lygio ir įmonių konkurencingumo pusiausvyrą, kurios siekiama Direktyva 2015/2302, nes pasaulyje pastebime vis daugiau neapibrėžtumo ir nenuspėjamumo.
II.    Teisinis pagrindas
A.      Sąjungos teisė
3.        Direktyvos 2015/2302 31 konstatuojamojoje dalyje numatyta:
„(31)      keliautojai taip pat turėtų galėti bet kuriuo metu iki paketo pradžios nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį sumokant tinkamą ir pagrįstą sutarties nutraukimo mokestį, atsižvelgiant į numatomą išlaidų sumažėjimą bei pajamas, kurias numatoma gauti iš alternatyvaus kelionės paslaugų panaudojimo. Jie taip pat turėtų turėti teisę nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį nemokant jokio sutarties nutraukimo mokesčio, jeigu atsiranda neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių, kurios darys didelį poveikį paketo vykdymui. Tokios aplinkybės gali būti, pavyzdžiui, karas, kitos rimtos saugumo problemos, pavyzdžiui, terorizmas, didelė rizika žmonių sveikatai, pavyzdžiui, rimtos ligos protrūkis kelionės tikslo vietoje, arba gaivalinės nelaimės, pavyzdžiui, potvyniai ar žemės drebėjimai, arba meteorologinės sąlygos, dėl kurių tampa neįmanoma į kelionės tikslo vietą keliauti saugiai, kaip buvo susitarta kelionės paslaugų paketo sutartyje.“
4.        Direktyvos 2015/2302 3 straipsnio „Terminų apibrėžtys“ 12 punkte nurodyta:
„Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:
<...>
12.      neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės – padėtis, kurios šalis, kuri remiasi tokia padėtimi, negali valdyti ir kurios pasekmių nebūtų buvę galima išvengti, net jei būtų imtasi visų pagrįstų priemonių.“
5.        Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio „Kelionės paslaugų paketo sutarties nutraukimas ir teisė atsisakyti sutarties iki paketo pradžios“ 1–3 dalyse nustatyta:
„1.      Valstybės narės užtikrina, kad keliautojas galėtų bet kuriuo metu nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį iki paketo pradžios. Kai keliautojas nutraukia kelionės paslaugų paketo sutartį pagal šią dalį, gali būti reikalaujama, kad jis organizatoriui sumokėtų tinkamą ir pagrįstą sutarties nutraukimo mokestį. Kelionės paslaugų paketo sutartyje gali būti nustatyti pagrįsti standartiniai sutarties nutraukimo mokesčiai, kurių dydis priklauso nuo to, kiek laiko likus iki paketo pradžios nutraukiama sutartis, ir nuo numatomo išlaidų sumažėjimo bei pajamų, kurias numatoma gauti iš alternatyvaus kelionės paslaugų panaudojimo. Jeigu standartiniai sutarties nutraukimo mokesčiai nenumatyti, sutarties nutraukimo mokesčio dydis turi atitikti paketo kainą iš jos atėmus dėl išlaidų sumažėjimo sutaupytą sumą ir pajamas iš alternatyvaus kelionės paslaugų panaudojimo. Keliautojo prašymu organizatorius pateikia sutarties nutraukimo mokesčių sumos pagrindimą.
2.      Nepaisant 1 dalies, keliautojas turi teisę nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį iki paketo pradžios nemokėdamas jokio sutarties nutraukimo mokesčio, jeigu kelionės tikslo vietoje ar visiškai greta atsiranda neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių, darančių didelį poveikį paketo vykdymui arba darančių didelį poveikį keleivių nuvežimui į kelionės tikslo vietą. Jei kelionės paslaugų paketo sutartis nutraukiama pagal šią dalį, keliautojas turi teisę į visų sumokėtų sumų už paketą grąžinimą, bet jam nesuteikiama teisė papildomai gauti žalos atlyginimą.
3.      Organizatorius gali nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį ir grąžinti keliautojui visas sumokėtas sumas už paketą, bet neprivalo papildomai atlyginti žalą, jeigu:
<...>
b)      dėl neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių organizatorius negali įvykdyti sutarties ir jis be nepagrįsto delsimo iki paketo pradžios praneša keliautojui apie sutarties nutraukimą.“
6.        Direktyvos 2015/2302 23 straipsnio „Privalomasis direktyvos pobūdis“ 2 ir 3 dalyse nurodyta:
„2.      Keliautojai negali atsisakyti teisių, jiems suteiktų nacionalinėmis priemonėmis, kuriomis ši direktyva perkeliama į nacionalinę teisę.
3.      Keliautojas nėra įpareigojamas jokiais sutartiniais susitarimais ar savo pareiškimais, kuriais tiesiogiai ar netiesiogiai atsisakoma pagal šią direktyvą keliautojams suteikiamų teisių arba jos apribojamos, arba kuriais siekiama išvengti šios direktyvos taikymo.“
B.      Nacionalinė teisė
1.      Austrijos teisė
7.        Pauschalreisegesetz (Kelionės paslaugų paketų įstatymas, BGBl. I, Nr. 2017/50) 3 straipsnyje numatyta:
„Jei susitarimai, kurie yra nenaudingi keliautojui, nukrypsta nuo šio federalinio įstatymo nuostatų, jie yra negaliojantys.“
8.        Kelionės paslaugų paketų įstatymo 10 straipsnio 2 dalyje nustatyta:
„Nepažeidžiant 1 dalyje numatytos teisės nutraukti sutartį, keliautojas gali nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį iki paketo pradžios ir nemokėti kompensacijos, jeigu kelionės tikslo vietoje ar visiškai greta atsiranda neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių, darančių didelį poveikį paketo vykdymui arba turinčių didelį poveikį keleivių nuvežimui į kelionės tikslo vietą. Jei keliautojas nutraukia kelionės paslaugų paketo sutartį pagal šią dalį, jis turi teisę į visų sumokėtų sumų už paketą grąžinimą, bet jam nesuteikiama teisė papildomai gauti žalos atlyginimą.“
2.      Vokietijos teisė
9.        Bürgerliches Gesetzbuch (Civilinis kodeksas) 651h dalyje „Sutarties nutraukimas iki paketo pradžios“ nurodyta:
„1.      Iki paketo pradžios keliautojas gali bet kada nutraukti sutartį. Jei keliautojas nutraukia sutartį, organizatorius nebeturi teisės reikalauti sumokėti sutartą paketo kainą. Vis dėlto organizatorius gali reikalauti pagrįstos kompensacijos.
2.      Sutartyje, taip pat standartinėse sutarties sąlygose, gali būti nurodyti pagrįsti standartiniai kompensacijos dydžiai, kurie grindžiami šiais kriterijais:
1)      laikotarpiu nuo pranešimo apie sutarties nutraukimą iki paketo pradžios;
2)      išlaidomis, dėl kurių sumažėjimo organizatorius turėtų sutaupyti;
3)      pajamomis, kurias numatoma gauti iš kitokio kelionės paslaugų panaudojimo.
Jei sutartyje nėra nurodyti standartiniai kompensacijos dydžiai, kompensacijos dydis nustatomas iš paketo kainos atėmus dėl sumažėjusių išlaidų organizatoriaus sutaupytos sumos vertę, taip pat tai, ką organizatorius gautų, jei kelionės paslaugos būtų panaudotos kitaip. Keliautojui pareikalavus, organizatorius privalo nurodyti kompensacijos dydžio pagrindą.
3.      Nukrypstant nuo 1 dalies trečio sakinio, organizatorius negali reikalauti kompensacijos, jeigu kelionės tikslo vietoje ar visiškai greta atsiranda neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių, darančių didelį poveikį paketo vykdymui arba keleivių nuvežimui į kelionės tikslo vietą. Aplinkybės yra neišvengiamos ir nepaprastos, kaip tai suprantama pagal šią paantraštinę dalį, jei šalis, kuri remiasi tokia padėtimi, negali jų valdyti ir jei pasekmių nebūtų buvę galima išvengti, net jei būtų imtasi visų pagrįstų priemonių.“
III. Glaustas faktinių aplinkybių ir proceso pagrindinėje byloje aprašymas bei prejudiciniai klausimai
A.      Byla C‑414/22
10.      2020 m. sausio mėn. vartotojas FM iš atsakovės kelionių organizatorės DocLX užsakė abiturientų kelionę į Kroatiją. Kelionė turėjo vykti 2020 m. birželio 27 d.–liepos 3 d. Į šią kelionę buvo įskaičiuotas transportas iki paskirties vietos ir atgal į išvykimo vietą ir ji buvo sumanyta kaip šventinė kelionė, kurioje turėjo dalyvauti daug jaunų dalyvių ir vykti nuotaikingos šventės.
11.      Bendra organizuotos išvykos paketo kaina siekė 787 EUR, ją FM visiškai sumokėjo iš anksto.
12.      2020 m. kovo 13 d. Austrijos užsienio reikalų ministerija paskelbė 4 lygio įspėjimą dėl kelionių į visas pasaulio šalis ir primygtinai rekomendavo atidėti keliones, kurios nėra absoliučiai būtinos, arba pasinaudoti sutarties nutraukimo galimybėmis.
13.      2020 m. balandžio 21 d.
DocLX informavo FM, kad tuo metu nutraukti kelionės nemokant sutarties nutraukimo mokesčio negalima, tai būtų galima padaryti tik dėl išorinių aplinkybių, kaip antai 6 lygio įspėjimo dėl kelionių, ir tik likus septynioms dienoms iki numatytos kelionės paslaugų paketo pradžios. Vis dėlto DocLX pasiūlė nutraukti kelionę už mažesnį nutraukimo mokestį ir FM su juo sutiko. Vėliau DocLX grąžino FM jo sumokėtą užstatą, tačiau išskaičiavo 227,68 EUR kaip kelionės atšaukimo išlaidas.
14.      Kelionės paslaugų paketas galiausiai nebuvo įvykdytas.
15.      FM reikalavimas grąžinti sutarties nutraukimo mokestį buvo perleistas Austrijos vartotojų asociacijai Verein für Konsumenteninformation (Vartotojų informavimo asociacija; toliau – Verein). Reikalavimu buvo siekiama atgauti iš organizatoriaus išskaičiuotą 227,68 EUR sumą ir teigta, kad susitarimo dėl sutarties nutraukimo momentu FM turėjo teisę nemokamai nutraukti kelionės sutartį. Verein
tvirtino, kad susitarimas, kurį keliautojas sudarė dėl nutraukimo taikant sumažintą nutraukimo mokestį, pagal
(Austrijos) Įstatymo dėl kelionės paslaugų paketų 10 straipsnio 2 dalį turėtų būti laikomas negaliojančiu, nes buvo jam mažiau palankus.
16.      DocLX prieštaravo šiam reikalavimui, argumentuodama tuo, kad 2020 m. balandžio mėn. dar nebuvo galima numatyti, ar dėl neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių 2020 m. birželio mėn. iš tikrųjų bus neįmanoma įvykdyti paketo. Jos teigimu, sudarant susitarimą dėl sutarties nutraukimo mokesčio dydžio (arba pranešimo dėl sutarties nutraukimo) nebuvo galimybės nutraukti sutartį nemokant sutarties nutraukimo mokesčio.
17.      Nors pirmosios instancijos teismas atmetė Verein ieškinį, iš esmės vadovaudamasis DocLX argumentais, apeliacinės instancijos teismas tą sprendimą panaikino ir ieškinį patenkino, konstatavęs, kad sutarties nutraukimo momentu tokio pobūdžio abiturientų išvyka, dėl kurios buvo susitarta, negalėjo vykti dėl COVID‑19 pandemijos.
18.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad ginčo pagrindinėje byloje baigtis priklauso nuo Direktyvos 2015/2032 12 straipsnio 2 dalies išaiškinimo. Konkrečiai kalbant, tai priklauso nuo to, ar tam, kad atsirastų teisė nutraukti kelionės sutartį nemokant nutraukimo mokesčio, pakanka, kad po sutarties nutraukimo, vertinant ex post facto, iki kelionės paketo pradžios (vėliausio galimo kelionės sutrties
nutraukimo momento) faktiškai atsirado neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių, o gal lemiamą reikšmę turi tai, kad tokios aplinkybės, vertinant ex ante, buvo tikėtinos.
19.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad Direktyvoje 2015/2302 nenumatyta konkrečios „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“ tikimybės ribos ar terminų, per kuriuos keliautojas gali nutraukti sutartį, nemokėdamas nutraukimo mokesčio. Jo nuomone, galima numatyti šių aplinkybių vertinimą tiek ex post, tiek ex ante. Remiantis ex post vertinimu, keliautojas visada turėtų turėti teisę nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį, nemokėdamas nutraukimo mokesčio, jei tos aplinkybės iš tikrųjų atsiranda vėliau ir dėl jų būtų padarytas didelis poveikis kelionės paslaugų paketui, kurio keleivis dėl šių aplinkybių atsisakė, arba jį vykdyti būtų nebeįmanoma. Tokiu atveju nebūtų svarbu, ar keliautojas ex ante neteisingai įvertino situaciją ir nutraukė sutartį „per anksti“. Pagal ex ante vertinimą, priešingai, vienintelis lemiamas veiksnys yra objektyvi situacija, buvusi pranešimo apie sutarties nutraukimą metu. Šiuo atveju galimas vėlesnis rizikingos situacijos pagerėjimas neturėtų įtakos teisei nutraukti sutartį. Vis dėlto, jei keliautojas pranešimo apie sutarties nutraukimą pateikimo momentu rizikingą situaciją įvertino neteisingai (pernelyg atsargiai), jis vis tiek privalėtų sumokėti sutarties nutraukimo mokesčius, net jeigu vėliau pasinaudoti kelionės paslaugų paketu išties taptų neprotinga arba neįmanoma.
20.      Šiomis aplinkybėmis Oberster Gerichtshof (Aukščiausiasis Teismas, Austrija) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar [Direktyvos 2015/2302] 12 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad keliautojas (nepaisant jo pranešimo apie sutarties nutraukimą pateikimo momento) bet kuriuo atveju gali be mokesčio nutraukti sutartį tuo atveju, jei (suplanuotoje) kelionės pradžioje iš tikrųjų susiklostė neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės, darančios didelį poveikį kelionės paslaugų paketui?
2.      Ar [Direktyvos 2015/2302] 12 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad keliautojas teise be mokesčio nutraukti sutartį gali naudotis jau tada, kai pranešimo apie sutarties nutraukimą pateikimo momentu buvo galima tikėtis, kad susiklostys neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės?“
21.      Rašytines pastabas pateikė ieškovė pagrindinėje byloje, Austrijos ir Graikijos vyriausybės, taip pat Europos Komisija. 2023 m. kovo 28 d. pagal Procedūros reglamento 54 straipsnį buvo priimtas sprendimas sujungti šią bylą su byla C‑584/22. 2023 m. birželio 7 d. vykusiame jungtiniame teismo posėdyje, skirtame byloms C‑414/22 ir C‑584/22, kurios nagrinėjamos kartu su byla Tez Tours (C‑299/22), žodines pastabas pateikė pagrindinių bylų šalys, Graikijos vyriausybė ir Europos Komisija.
B.      Byla C‑584/22
22.      2020 m. sausio mėn. QM iš kelionių organizatoriaus Kiwi Tours užsakė sau ir žmonai kelionę į Japoniją, kuri turėjo vykti 2020 m. balandžio 3–12 d. Bendra kelionės paslaugų paketo kaina buvo 6 148 EUR, jos dalį – 1 230 EUR – QM sumokėjo kaip užstatą.
23.      Kai Japonijos valdžios institucijos ėmėsi priemonių, susijusių su koronavirusu, 2020 m. kovo 1 d. QM raštu nutraukė kelionės paslaugų paketo sutartį dėl koronaviruso keliamos rizikos sveikatai.
24.      Kiwi Tours išrašė sąskaitą dėl papildomos 307 EUR sumos už nutraukimą, ją QM sumokėjo.
25.      2020 m. kovo 26 d. Japonija nustatė draudimą atvykti į šalį. QM paprašė grąžinti sumokėtas sumas, tačiau Kiwi Tours atsisakė tai padaryti.
26.      Nors Amtsgericht (apylinkės teismas, Vokietija) QM prašymu įpareigojo Kiwi Tours grąžinti sumokėtas sumas, Landgericht (apygardos teismas, Vokietija), gavęs Kiwi Tours apeliacinį skundą, šį reikalavimą atmetė. Landgericht (apygardos teismas) pažymėjo, kad sutarties nutraukimo momentu nebuvo galima laikyti, jog egzistuoja neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės. Taigi, remiantis ex ante vertinimu, QM neturėjo teisės nutraukti sutartį, nemokėdamas sutarties nutraukimo mokesčio.
27.      Dėl Landgericht (apygardos teismas) sprendimo QM pateikė kasacinį skundą Bundesgerichtshof (Aukščiausiasis Federalinis Teismas, Vokietija). Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad apeliacinės instancijos teismas teisingai nusprendė, jog sąlygos, reglamentuojančios teisę nutraukti sutartį nemokant sutarties nutraukimo mokesčio, yra įvykdytos, kai netgi prieš pradedant vykdyti paketą įmanoma įvertinti tai, kad atsirado neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės. Šis vertinimas apima analizę, ar dėl nepaprastų aplinkybių atsiranda didelė tikimybė, kad kelionės paslaugų paketui arba keleivių nuvežimui į kelionės tikslo vietą bus padarytas didelis poveikis. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, didelis poveikis konstatuojamas tuo atveju, kai dėl paketo vykdymo kiltų didelė ir nepagrįsta rizika, susijusi su teisiškai saugomais keliautojo interesais.
28.      Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad apeliacinės instancijos teismo atliktas vertinimas dėl tokios rizikos egzistavimo šioje byloje yra klaidingas. Apeliacinis teismas turėjo išnagrinėti klausimą, ar neįprastas ribojamųjų priemonių pobūdis ir skaičius, vyravę jau sutarties nutraukimo momentu, buvo pakankami požymiai, kad egzistuoja didelė užsikrėtimo virusu rizika. Taigi negalima atmesti galimybės, kad teisingai įvertinęs šią riziką apeliacinės instancijos teismas būtų padaręs išvadą, jog sutarties nutraukimo momentu kelionė į Japoniją būtų buvusi neatsiejama nuo rimtos ir didelės rizikos sveikatai, kurios apdairus keliautojas pagrįstai neturėtų prisiimti.
29.      Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas primena, kad pagal Vokietijos proceso teisę jis negali priimti sprendimo iš esmės šiuo klausimu ir turėtų grąžinti bylą apeliacinės instancijos teismui. Kita vertus, jis galėtų pats priimti sprendimą dėl apeliacinio skundo, nenustatydamas jokių papildomų išvadų dėl faktinių aplinkybių, ir atmesti apeliacinį skundą, jei vertinant teisę nutraukti sutartį nemokant sutarties nutraukimo mokesčio būtų svarbios ir aplinkybės, atsiradusios tik jau nutraukus sutartį. Neabejotina, kad kelionė į kelionės tikslo vietą negalėjo būti įvykdyta dėl 2020 m. kovo 26 d. Japonijos nustatyto draudimo atvykti į šalį, susijusio su koronaviruso plitimu.
30.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas yra linkęs manyti, kad reikia atsižvelgti į aplinkybes, kurios atsirado tik jau nutraukus sutartį. Šiuo klausimu jis pirmiausia nurodo, kad Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalyje oficialiai numatytas kitoks sutarties nutraukimo atvejis, nei nurodytasis to straipsnio 1 dalyje, kuris taikomas, kai, priešingai, nei vertina keliautojas, nėra neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių, atsiradusių sutarties nutraukimo momentu ir darančių didelį poveikį paketo vykdymui. 12 straipsnio 2 dalis iš esmės svarbi tik nutraukimo teisinėms pasekmėms, kurios priklauso ne nuo priežasčių, kuriomis keliautojas rėmėsi nutraukdamas kelionės sutartį, o tik nuo faktinio aplinkybių, darančių didelį poveikį kelionės vykdymui, egzistavimo.
31.      Antra, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad sutarties nutraukimo mokesčio paskirtis lemtų tokią pačią išvadą, nepriklausomai nuo to, ar jis laikytinas į žalos atlyginimą panašiu mokėjimu, ar paketo kainos pakaitalu. Tuo atveju, jei sutarties nutraukimo mokestį reikėtų laikyti į žalos atlyginimą panašiu mokėjimu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas primena, kad iš esmės vertinant atlygintiną žalą paprastai turi būti atsižvelgiama į visą žalos raidą nuo įvykio, dėl kurio pareikštas reikalavimas atlyginti žalą, iki galutinio sprendimo priėmimo. Tai padėtų daryti prielaidą, kad organizatoriui žalos nepadaryta tais atvejais, kai nutraukus sutartį paaiškėja, kad paketo vykdymui padarytas didelis poveikis, todėl organizatorius privalėtų grąžinti visą paketo kainą, net jei keliautojas nebūtų nutraukęs sutarties. Jei sutarties nutraukimo mokestis laikytinas paketo kainos pakaitalu, kuris pakeičia iš pradžių mokėtiną paketo kainą, taip pat negalima neatsižvelgti į vėlesnius pokyčius, dėl kurių organizatorius praranda teisę į paketo kainą. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, teisė į pakaitinę išmoką egzistuoja tik tiek, kiek ji būtų egzistavusi net ir tuo atveju, jei keliautojas nebūtų nutraukęs kelionės sutarties.
32.      Galiausiai prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, jog vartotojų apsaugos argumentai turėtų reikšti tai, kad reikia atsižvelgti į vėlesnius pokyčius. Jo nuomone, dėl aukšto lygio apsaugos net ir kelionės sutarties nutraukimo prieš terminą atveju keliautojas neturi būti įpareigojamas atlikti mokėjimų už kelionės paslaugų paketą, kurio vykdymui vėliau būtų daromas didelis poveikis. Priešingu atveju, esant netikrumui, keliautojai gali būti atgrasomi laiku pasinaudoti teise nutraukti kelionės sutartį, nors nutraukus sutartį prieš terminą galima tikėtis, kad mokėtinas sutarties nutraukimo mokestis iš tiesų bus nedidelis. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, taip sumažinama ne tik keliautojo, bet ir organizatoriaus rizika, nes jis anksti įgyja aiškumo ir turi daugiau laiko sumažinti išlaidas arba kitaip panaudoti kelionės paslaugas. Priešingai, jei teisė nemokamai atšaukti sutartį priklausytų nuo atšaukimo laiko, tai ypač skatintų spekuliatyvų organizatoriaus elgesį. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, tai galėtų paskatinti organizatorių susilaikyti nuo kelionės sutarties nutraukimo ir tai daryti tik prieš pat kelionės pradžią, kad kuo daugiau keliautojų nutrauktų sutartį taip, kad tai būtų finansiškai palankiau organizatoriui.
33.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad pirma išdėstytų argumentų nepaneigia aplinkybė, kad Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 4 dalyje numatytas maksimalus kompensavimo terminas – 14 dienų nuo kelionės paslaugų paketo sutarties nutraukimo dienos. Konkrečiai kalbant, šis teismas laikosi nuomonės, kad iš šios nuostatos negalima daryti išvados, jog nutraukimo mokesčio dydis turi būti galutinai aiškus jau tuo momentu ir vėliau negali būti taikoma jokių papildomo mokėjimo ar grąžinimo reikalavimų.
34.      Šiomis aplinkybėmis Bundesgerichtshof (Aukščiausiasis Federalinis Teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar [Direktyvos 2015/2302] 12 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad vertinant sutarties nutraukimo pagrįstumą svarbios tik tos neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės, kurios jau buvo atsiradusios sutarties nutraukimo momentu, ar taip, kad taip pat reikia atsižvelgti į neišvengiamas ir nepaprastas aplinkybes, kurios faktiškai atsiranda jau nutraukus sutartį, bet prieš planuotą kelionės pradžią?“
35.      Rašytines pastabas pateikė QM, Graikijos vyriausybė ir Europos Komisija. 2023 m. birželio 7 d. vykusiame jungtiniame teismo posėdyje, skirtame byloms C‑414/22 ir C‑584/22, kurios nagrinėjamos kartu su byla Tez Tours (C‑299/22), žodines pastabas pateikė pagrindinės bylos šalys, Graikijos vyriausybė ir Europos Komisija.
IV.    Vertinimas
36.      Dviem klausimais byloje C‑414/22 ir vienu klausimu byloje C‑584/22 prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikę teismai iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 straipsnį reikia aiškinti taip, kad neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių, darančių didelį poveikį kelionės paslaugų paketo vykdymui, atsiradimas, dėl kurio keliautojas įgyja teisę nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį ir nemokėti jokio sutarties nutraukimo mokesčio, turi būti vertinamas tik sutarties nutraukimo momentu, o gal ši nuostata turi būti aiškinama taip, kad būtina atsižvelgti ir į neišvengiamas ir nepaprastas aplinkybes, faktiškai atsiradusias jau nutraukus kelionės paslaugų paketo sutartį, bet iki kelionės paslaugų paketo pradžios.
37.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas byloje C‑414/22 laikosi nuomonės, kad iš Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalies būtų galima suprasti, jog teisė nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį nemokant sutarties nutraukimo mokesčio turėtų visada egzistuoti, jei neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės iš tikrųjų atsiranda vėliau ir dėl jų daromas didelis poveikis kelionės paslaugų paketo vykdymui. Vis dėlto tas teismas mano, kad taip pat galima teigti, jog lemiamą reikšmę turi tik objektyvi situacija pranešimo apie sutarties nutraukimą pateikimo momentu. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas byloje C‑584/22 mano, kad vertinant, ar egzistuoja didelė ir nepagrįsta rizika, susijusi su keliautojo sveikata ar kitais teisiškai saugomais jo interesais, reikia atlikti prognozę, o reikšmingas laikotarpis yra iki kelionės paslaugų paketo sutarties sudarymo pradžios. Vis dėlto, jo nuomone, šiam vertinimui
taip pat gali būti svarbios
aplinkybės, atsiradusios jau nutraukus kelionės paslaugų paketo sutartį, bet prieš numatomą kelionę.
38.      Iš prašymų priimti prejudicinį sprendimą matyti, jog pagrindinis klausimas – ar egzistuoja savarankiška teisė nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį remiantis tik faktiniu neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių, darančių didelį poveikį kelionės paslaugų paketui, atsiradimu kelionės dieną.
39.      Šiuo klausimu pirmiausia reikia priminti, kad Direktyvos 2015/2302 12 straipsnyje, kaip matyti iš jo pavadinimo, reglamentuojamas „[k]elionės paslaugų paketo sutarties nutraukimas ir teisė atsisakyti sutarties iki paketo pradžios“. Pagal šios direktyvos 12 straipsnio 1 dalį valstybės narės privalo užtikrinti, kad keliautojas galėtų „bet kuriuo metu“ nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį „iki paketo pradžios“. Tokiu atveju pagal šią nuostatą „gali būti reikalaujama, kad jis organizatoriui sumokėtų tinkamą ir pagrįstą sutarties nutraukimo mokestį“. 12 straipsnio 2 dalyje pripažįstama keliautojo teisė nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį nemokant jokio sutarties nutraukimo mokesčio, jeigu „kelionės tikslo vietoje ar visiškai greta atsiranda neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių, darančių didelį poveikį paketo vykdymui arba darančių didelį poveikį keleivių nuvežimui į kelionės tikslo vietą“.
40.      Pagal suformuotą jurisprudenciją aiškinant Sąjungos teisės nuostatą reikia atsižvelgti ne tik į jos formuluotę, bet ir į kontekstą bei teisės akto, kuriame ji įtvirtinta, tikslus ir prireikus į jos genezę. Visų pirma reikia atsižvelgti į atitinkamo Sąjungos teisės akto konstatuojamąsias dalis, nes jos atskleidžia šio akto autoriaus valią ir yra svarbus akto aiškinimo elementas(5).
41.      Vienas iš galimų Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalies formuluotės aiškinimų yra toks: kad keliautojas turėtų teisę nemokamai nutraukti kelionės paketo sutartį, didelis poveikis paketo vykdymui turi pasireikšti arba išlikti kelionės paslaugų paketo pradžios dieną. Šioje nuostatoje neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės, „atsirandančios kelionės tikslo vietoje“ ir „darančios didelį poveikį paketo vykdymui“, nurodomos vartojant esamąjį laiką. Vis dėlto Austrijos vyriausybė ir Europos Komisija iš esmės pažymėjo, kad
direktyvos 31 konstatuojamojoje dalyje vartojamas būsimasis laikas (versijoje anglų k.) nurodant, kad teisė nutraukti sutartį nemokant jokio sutarties nutraukimo mokesčio atsiranda, „jeigu atsiranda neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių, kurios darys didelį poveikį paketo vykdymui“ (išskirta mano). Tai reikštų, kad teisė nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį nemokant sutarties nutraukimo mokesčio priklauso nuo keliautojo situacijos sutarties nutraukimo metu perspektyvinio įvertinimo.
42.      Nepriklausomai nuo
Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalyje ir 31 konstatuojamojoje dalyje vartojamo laiko, reikia pabrėžti, kad, kaip pažymėjau šiandien pateiktoje išvadoje byloje C‑299/22, teisė nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį nemokant sutarties nutraukimo mokesčio atsiranda „iki kelionės paslaugų paketo pradžios“. Prielinksnio „iki“ vartojimas rodo, kad tarp sprendimo nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį ir kelionės paslaugų paketo pradžios yra tam tikras laiko tarpas. Todėl sprendimas nutraukti paketą pagal 12 straipsnio 2 dalį yra perspektyvinis. Jis grindžiamas prognoze arba ex ante vertinimu dėl „neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių“ atsiradimo ir jų didelio poveikio paketo vykdymui arba, jei šios aplinkybės jau atsirado, prognoze dėl didelio poveikio paketui tęstinumo. Austrijos vyriausybė teisingai teigė, kad net jei konkrečioje situacijoje sutarties nutraukimo dieną jau yra nustatyta, kad šios aplinkybės egzistuos kelionės dieną, vis tiek reikės įvertinti, kiek įtakos jos turės būtent paketo vykdymui.
43.      Ex ante vertinimas, kurį keliautojas atlieka kelionės paslaugų paketo sutarties nutraukimo dieną, reiškia tikimybės, kad „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“ darys didelį poveikį kelionės paslaugų paketo vykdymui, įvertinimą. Atliekant šį vertinimą reikia vadovautis teisės nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį nemokant sutarties nutraukimo mokesčio išimtiniu pobūdžiu. Nutraukiant kelionės paslaugų paketo sutartį keliautojas turi pagrįstai tikėtis, kad yra pakankamai didelė tikimybė, jog „neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės“ darys didelį poveikį kelionės paslaugų paketo vykdymui.
44.      Vadinasi, keliautojo teisė nutraukti sutartį nemokant jos nutraukimo mokesčio pagal Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalį gali būti įgyjama prieš prasidedant kelionės paslaugų paketui tuo metu, kai kelionės paslaugų paketo sutartis nutraukiama remiantis pagrįstu numatomumu dėl didelio poveikio kelionės paslaugų paketo vykdymui. Ši įgyta teisė negali būti panaikinta dėl vėlesnių įvykių. Kaip teigia Komisija, būtų absurdiška, jei keliautojas galėtų nutraukti sutartį dėl neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių, tačiau vėliau turėtų laukti, kol šios aplinkybės iš tikrųjų susiklostys, tam, kad būtų atleistas nuo sutarties nutraukimo mokesčio mokėjimo. Priešingai, jei keliautojas neturi teisės nutraukti sutartį, nemokėdamas nutraukimo mokesčio, tokios teisės jis negali įgyti atgaline data, kai nutraukia kelionės paslaugų paketo sutartį dėl vėlesnių įvykių.
45.      Šį aiškinimą patvirtina Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalies kontekstas. Šiuo klausimu iš pirma pateiktų preliminarių pastabų(6) matyti, kad pagal tą straipsnį pripažįstamos dvi skirtingos keliautojo teisės nutraukti sutartį. Viena vertus, pagal direktyvos 12 straipsnio 1 dalį keliautojas gali „bet kuriuo metu nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį iki paketo pradžios“. Kadangi naudojimuisi šia teise netaikomas reikalavimas nurodyti nutraukimo priežastis, pagal direktyvos 12 straipsnio 1 dalį keliautojas taip pat gali būti įpareigotas „sumokėt[i] tinkamą ir pagrįstą sutarties nutraukimo mokestį“. Kita vertus, Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalyje pripažįstama teisė nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį nemokant jokio sutarties nutraukimo mokesčio „iki paketo pradžios <...>, jeigu kelionės tikslo vietoje <...> atsiranda neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių, darančių didelį poveikį paketo vykdymui <...>“.
46.      Jei būtų pripažinta, kad faktinis neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių atsiradimas yra savarankiška teisės nemokamai nutraukti sutartį pripažinimo sąlyga, nepriklausomai nuo vertinimo, atlikto kelionės paslaugų paketo sutarties nutraukimo dieną, to pasekmė būtų tokia, kad būtų pripažinta nauja visų keliautojų teisė į visišką kompensaciją, nepriklausomai nuo priežasčių, kuriomis jie rėmėsi nutraukdami sutartį. Jei svarbu ne tai, kokia buvo padėtis x dieną (sutarties nutraukimo dieną), o tai, kas iš tikrųjų įvyko vėlesnę z dieną (kelionės dieną), tokiomis aplinkybėmis keliautojas, nutraukęs sutartį dėl asmeninių priežasčių pagal Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 1 dalį, taip pat turėtų turėti teisę reikalauti grąžinti sutarties nutraukimo mokesčius, kuriuos jis jau sumokėjo, tuo atveju, jei kelionė būtų neįvykusi dėl neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių.
47.      Kaip iš esmės teigė Graikijos vyriausybė, pripažinus galimybę keliautojui nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį nemokant jokio sutarties nutraukimo mokesčio, kai faktiškai atsiranda neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės, neatsižvelgiant į padėtį sutarties nutraukimo momentu, būtų prieštaraujama visiškam kelionės sutarties šalių teisių ir pareigų suderinimui, kaip numatyta Direktyvos 2015/2302 4 straipsnyje.
48.      Priėmus sprendimą ex post facto sukuriamas netikrumas dėl momento, kada turi būti įvertinamos abiejų sutarties šalių teisės ir pareigos. Kaip Graikijos vyriausybė pažymėjo per posėdį, abiejų šalių sutartiniai santykiai baigiasi tada, kai keliautojas nutraukia sutartį.  Kadangi Sąjungos teisės aktų leidėjas konkrečiai nenumatė, kad būsimi įvykiai jau nutraukus sutartį gali turėti įtakos sutartiniams santykiams, sutarties nutraukimo momentas yra lemiamas vertinant, ar keliautojo atlikta prognozė yra pagrįsta. Būtent šiuo momentu reikia įvertinti teisės nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį įgyvendinimo teisines pasekmes. Jei 12 straipsnio 2 dalies sąlygos tenkinamos, teisės nutraukti sutartį įgyvendinimo teisinės pasekmės yra organizatoriaus pareiga ne vėliau kaip per 14 dienų nuo kelionės paslaugų paketo sutarties nutraukimo grąžinti visą sumą pagal direktyvos 12 straipsnio 4 dalį.
49.      Trumpas terminas, per kurį pagal 12 straipsnio 4 dalį turi būti grąžinta visa suma, patvirtina, kaip teigia Graikijos vyriausybė, aiškinimą, pagal kurį, nustatant šalių teises ir pareigas, lemiamas yra kelionės paslaugų paketo sutarties nutraukimo momentas. Pastaruoju klausimu norėčiau pažymėti, kad tikslaus sutarties nutraukimo mokesčio dydžio nustatymas skiriasi nuo keliautojo teisės nutraukti sutartį nemokant jokio sutarties nutraukimo mokesčio nustatymo. Keliautojas gali nutraukti sutartį tik vieną kartą ir būtent nutraukimo momentu turi būti aišku, ar jis turi teisę į visos sumokėtos sumos kompensaciją.
50.      Be to, keliautojo teisė nutraukti sutartį dėl neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių yra neatsiejama nuo pareigos mokėti sutarties nutraukimo mokestį nebuvimo. Todėl esminių Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalyje numatytos teisės elementų negalima išskaidyti laike ir pripažinti, kad keliautojas gali nutraukti sutartį remdamasis neišvengiamomis ir nepaprastomis aplinkybėmis, tačiau jo teisė į visišką kompensavimą priklauso nuo vėlesnių įvykių.
51.      Neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių ex post vertinimas taip pat turėtų įtakos atitinkamų organizatoriaus teisių aiškinimui. Keliautojo pareiga sumokėti sutarties nutraukimo mokestį, jei nesilaikoma Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalies reikalavimų, atitinka susijusį organizatoriaus reikalavimą. Kaip per posėdį teigė Kiwi Tours, jei keliautojo teisė nutraukti sutartį nemokant sutarties nutraukimo mokesčio priklausytų nuo vėlesnių įvykių, tai lemtų, kad organizatoriaus teisė į sutarties nutraukimo mokestį atsirastų arba išnyktų priklausomai nuo situacijos, susiklosčiusios nuo sutarties nutraukimo momento iki numatomos kelionės pradžios, pokyčių.
52.      Be to, reikia priminti, kad pagal Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 3 dalies b punktą organizatorius gali nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį ir grąžinti keliautojui visą sumokėtą sumą, neturėdamas prievolės papildomai atlyginti žalą, jei „dėl neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių organizatorius negali įvykdyti sutarties ir jis <...> iki paketo pradžios praneša keliautojui <...>“ (išskirta mano). Jeigu jau nutraukus sutartį atsitikę įvykiai turėtų savarankišką reikšmę nustatant šalių teises ir pareigas, tuomet reikėtų pripažinti, kad organizatorius gali nutraukti sutartį iki paketo pradžios, tačiau jo pareiga papildomai atlyginti žalą priklausytų nuo to, ar numatytos kelionės dieną jo prognozė iš tikrųjų pasitvirtino. Dėl tokio rezultato organizatoriaus atleidimas nuo atsakomybės taptų neaiškus. Dar daugiau, tai prieštarautų minėtam Sąjungos teisės aktų leidėjo nustatytam visiškam šalių teisių ir pareigų suderinimui, įskaitant klausimą dėl organizatoriaus atsakomybės papildomai atlyginti žalą.
53.      Iš to matyti, kad dėl ex post vertinimo kelionės sutarties šalių padėtis sutarties nutraukimo momentu taptų neaiški ir tai galėtų sužlugdyti Direktyvos 2015/2302 12 straipsnyje nustatytą šalių teisių ir pareigų nustatymo sistemą. Priešingai, rizikingos situacijos ex ante vertinimą sutarties nutraukimo momentu laikant vieninteliu lemiamu kriterijumi užtikrinamas teisinis tikrumas dėl sutarties nutraukimo pasekmių. Kitaip tariant, būsimi įvykiai, atsitiksiantys prieš numatomą kelionę, bet jau nutraukus sutartį, neturėtų pakeisti sutarties nutraukimo momentu nusistovėjusios teisinės padėties.
54.      Kalbant apie Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalies tikslą, pažymėtina, kad toje nuostatoje pripažįstama keliautojo teisė nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį nemokant jokio sutarties nutraukimo mokesčio dar iki paketo pradžios sutartyje numatytomis sąlygomis. Kaip paaiškinta pirma, tam, kad galėtų nutraukti sutartį iki kelionės paslaugų paketo pradžios, keliautojas turi numatyti situaciją sutarties nutraukimo momentu, atsižvelgdamas į neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių poveikį paketo vykdymui. Jei būtų galima įvertinti teisės nutraukti sutartį buvimą a posteriori, atsižvelgiant į tai, kas faktiškai įvyko kelionės dieną, tuomet nebūtų galima nustatyti teisės nutraukti sutartį nemokant sutarties nutraukimo mokesčio iki paketo pradžios. Ši teisė turėtų būti sustabdyta iki kelionės dienos. Vis dėlto tai prieštarautų tam, kas nustatyta direktyvos 12 straipsnio 2 dalyje.
55.      Ex post vertinimo metodas, pagal kurį, kalbant apie teisę nutraukti sutartį, lemiami yra įvykiai, atsitikę jau nutraukus sutartį, bet iki paketo pradžios, mano nuomone, negali būti grindžiamas argumentais, susijusiais su aukštu vartotojų apsaugos lygiu. Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal Direktyvos 2015/2302 5 konstatuojamąją dalį šia direktyva siekiama užtikrinti „tinkamą aukšto lygio vartotojų apsaugos ir verslininkų konkurencingumo pusiausvyrą“. Ex post vertinimo metodas nėra naudingesnis keliautojui nei metodas, apimantis ex ante vertinimą. Šiuo klausimu galima numatyti situaciją, kai keliautojas sutarties nutraukimo momentu protingai ir pagrįstai įvertina su kelione susijusią riziką, tačiau vėliau, priešingai jo pirminiam perspektyviniam rizikingos situacijos vertinimui, galiausiai situacija pagerėja. Ex post vertinimo metodas būtų naudingesnis keliautojui tik tuo atveju, jei būtų pripažinta, kad į vėlesnius įvykius galima atsižvelgti tik jeigu jie patvirtina, o ne paneigia, keliautojo atliktą vertinimą. Vis dėlto man aišku, kad jei būtų galima vadovautis šios taisyklės aiškinimu tik
keliautojui naudinga prasme, kartu neatsižvelgiant į galimą nepalankų tokio aiškinimo rezultatą, tai prieštarautų tam, ką Sąjungos teisės aktų leidėjas numatė 12 straipsnio 2 dalyje.
56.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas byloje C‑584/22 laikosi nuomonės, kad sutarties nutraukimo mokesčio paskirtis visų pirma skatina atsižvelgti į aplinkybes, kurios atsirado jau nutraukus sutartį. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, taip būtų nepriklausomai nuo to, ar nutraukimo mokestis laikytinas į žalos atlyginimą panašiu mokėjimu, ar kelionės kainos pakaitalu. Esminis dalykas, kurį nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, yra tai, kad, jei būtų atsižvelgta į vėlesnius pokyčius, organizatorius privalėtų visiškai grąžinti keliautojui pinigus, net jei šis nebūtų nutraukęs sutarties. Šiuo požiūriu organizatorius neturėtų turėti teisės į jokį sutarties nutraukimo mokestį, jei vėliau paaiškėtų, kad „žalos“ ar teisės į tokį mokestį nėra, nes neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės iš tikrųjų atsirado.
57.      Kalbant apie šį argumentą, reikėtų priminti, kad sutarties nutraukimo mokestį keliautojas turi sumokėti, kai pasinaudoja teise atsisakyti kelionės „bet kuriuo metu“ iki paketo pradžios, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 1 dalį, ir dėl bet kokios priežasties. Terminas „sutarties nutraukimo mokestis“ yra neutralus, palyginti su terminu „kompensacija“ (vok. Entschädigung), kuris vartojamas perkeliant šią direktyvos nuostatą į nacionalinę teisę. Pagal Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 1 dalį nutraukimo mokesčių dydis kelionės paslaugų sutartyje gali būti nustatytas „priklauso[mai] nuo to, kiek laiko likus iki paketo pradžios nutraukiama sutartis, ir nuo numatomo išlaidų sumažėjimo bei pajamų, kurias numatoma gauti iš alternatyvaus kelionės paslaugų panaudojimo“. Apibūdinimas, ką reiškia sutarties nutraukimo mokestis, panašus į atsvarą keliautojo teisei bet kada atsisakyti sutarties. Kaip iš esmės teigia Komisija, tai yra dar vienas pusiausvyros, kurią pagal direktyvą siekiama užtikrinti tarp kelionių sutartyje nurodytų šalių teisių ir pareigų, pavyzdys.
58.      Kaip jau nurodžiau, nepriklausomai nuo sutarties nutraukimo mokesčio teisinio pobūdžio, pripažinus, kad sutarties nutraukimo mokestis nepriklauso, jei vėliau paaiškėja, kad kelionė nebūtų galėjusi įvykti, atsiranda didelis teisinis netikrumas, ir tai pakenktų kelionės sutartyje nurodytų šalių teisių ir pareigų suderinimui.
59.      Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas byloje C‑584/22 įspėjo dėl rizikos, kad gali kilti neigiamų pasekmių, jei pareiga mokėti sutarties nutraukimo mokestį nepagrįsta tuo, ar paketas gali būti iš tikrųjų įvykdytas. Šis teismas laikosi nuomonės, kad neaiškiomis aplinkybėmis keliautojai gali būti atgrasomi nuo teisės nutraukti kelionės sutartį ankstyvajame etape įgyvendinimo ir bus priversti laukti, kol bus gauta papildomos informacijos arba kol organizatorius savo iniciatyva nutrauks kelionės paslaugų paketo sutartį.
60.      Šiuo klausimu pripažįstu, kad perspektyvinis sprendimas, kurį keliautojas skatinamas priimti dėl atsiradusių neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių, iš esmės yra susijęs su neapibrėžtumu. Vis dėlto aiškinant Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalyje numatytos teisės nutraukti kelionės sutartį įgyvendinimo sąlygas reikia atsižvelgti į neapibrėžtumo lygį. Kaip iš esmės teigė Austrijos vyriausybė, įgyvendinant šią teisę nereikalaujama, kad keliautojas galėtų visiškai užtikrintai patvirtinti, jog neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės tikrai įvyks ir padarys didelį poveikį. Kaip jau minėta, nutraukiant kelionės paslaugų paketo sutartį pakanka, kad keliautojas pagrįstai tikėtųsi, jog yra pakankamai didelė tikimybė, kad neišvengiamos ir nepaprastos aplinkybės padarys didelį poveikį kelionės paslaugų paketo vykdymui. Be to, kaip iš esmės siūlau šiandien pateiktoje išvadoje byloje Tez Tour (C‑299/22), siekiant nustatyti, ką vidutinis keliautojas žinojo, ir jo vertinimą dėl didelio poveikio sutarties vykdymui atsiradimo tikimybės, turi būti atsižvelgta į didelį neapibrėžtumo lygį ir itin sparčiai besikeičiančią situaciją pandemijos pradžioje.
61.      Iš to, kas išdėstyta, matyti, jog Direktyvos 2015/2302 formuluotė, kontekstas ir tikslas skatina aiškinti šios direktyvos 12 straipsnio 2 dalį taip, kad nustatant teisę nutraukti sutartį nemokant sutarties nutraukimo mokesčio lemiamas aspektas grindžiamas ex ante vertinimu sutarties nutraukimo momentu.
62.      Atsižvelgiant į tai, 12 straipsnio 2 dalis neprieštarauja tam, kad nacionaliniai teismai vėlesnius įvykius laikytų įrodymais, kurie turi būti laisvai vertinami pagal nacionalinę proceso teisę. Kaip per posėdį iš esmės pažymėjo Graikijos vyriausybė, jei nutraukimo momentu keliautojas rėmėsi neišvengiamomis ir nepaprastomis aplinkybėmis ir jo nurodyta situacija pablogėjo, todėl paketo vykdymui buvo padarytas didelis poveikis, tai sustiprina jo prognozę nutraukimo momentu. Vis dėlto, jeigu sutarties nutraukimo momentu keliautojas neturėjo pagrindo nutraukti sutartį, vėlesni įvykiai patys savaime negali tapti pagrindas teisei nutraukti sutartį nemokant sutarties nutraukimo mokesčio, kuri jam priklauso. Panašiai ir situacijos pagerėjimas atgaline data negali panaikinti keliautojo teisės į visos sumos grąžinimą, jeigu nutraukdamas sutartį jis pagrįstai numatė neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių poveikį kelionės paslaugų paketui.
63.      Kalbant apie pagrindines bylas, pažymėtina, kad byloje C‑414/22 prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turėjo įvertinti, ar sutarties nutraukimo dieną 2020 m. balandžio mėn. vidutinis vartotojas galėjo pagrįstai tikėtis, kad pandemija padarys didelį poveikį paketo, kuris buvo suplanuotas kaip šventinė kelionė 2020 m. vasarą, vykdymui. Kaip matyti iš informacijos, nurodytos prašyme priimti prejudicinį sprendimą, atsižvelgiant į nacionalinių valdžios institucijų primygtinį reikalavimą atidėti visas nebūtinas keliones ir pasinaudoti galimybėmis nutraukti kelionių sutartis, vidutiniam keliautojui atrodytų pagrįsta numatyti, kad 2020 m. balandžio mėn. tokia kelionė (kurios pati idėja yra didelio skaičiaus jaunų žmonių susirinkimas švęsti) neįvyks. Šį vertinimą turi atlikti nacionalinis teismas, taip pat vadovaudamasis parametrais, kuriuos analizuoju šiandien pateiktoje išvadoje byloje Tez Tour (C‑299/22).
64.      Taip pat reikia pažymėti, kad, jei prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nuspręstų, kad keliautojas turėjo teisę nutraukti sutartį pagal Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalį, keliautojas šia teise naudotųsi nesaistomas jokio susitarimo mokėti sumažintus sutarties nutraukimo mokesčius, su kuriuo jis sutiko todėl, kad nežinojo savo teisių. Šis susitarimas reiškia jo teisių apribojimą, kuris pagal šios direktyvos 23 straipsnio 3 dalį neturi būti privalomas keliautojui.
65.      Kiek tai susiję su byla C‑584/22, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad apeliacinės instancijos teismas turėjo išnagrinėti, ar sutarties nutraukimo momentu 2020 m. kovo 1 d. kelionė į Japoniją jau buvo siejama su didele rizika sveikatai, kurios apdairiam keliautojui nebūtų pagrįsta prisiimti. Dėl pirma išanalizuotų priežasčių sutarties nutraukimo momentas yra vienintelis lemiamas veiksnys priimant tokį sprendimą.
66.      Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, manau, kad Direktyvos 2015/2302 12 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti taip: neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių, darančių didelį poveikį sutarties vykdymui, atsiradimo, dėl kurio keliautojas įgyja teisę nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį nemokėdamas sutarties nutraukimo mokesčio, vertinimas turi būti atliekamas tik sutarties nutraukimo momentu. Ši teisė nustatoma nepriklausomai nuo to, ar tokios aplinkybės iš tikrųjų atsirado jau nutraukus sutartį.
V.      Išvada
67.      Atsižvelgdama į išdėstytus argumentus siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Oberster Gerichtshof (Aukščiausiasis Teismas, Austrija) ir Bundesgerichtshof (Aukščiausiasis Federalinis Teismas, Vokietija) pateiktus klausimus:
2015 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos Direktyvos (ES) 2015/2302 dėl kelionės paslaugų paketų ir susijusių kelionės paslaugų rinkinių, kuria iš dalies keičiami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2006/2004 ir Direktyva 2011/83/ES bei panaikinama Tarybos direktyva 90/314/EEB,
12 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti taip, kad neišvengiamų ir nepaprastų aplinkybių, darančių didelį poveikį sutarties vykdymui, atsiradimo, dėl kurio keliautojas įgyja teisę nutraukti kelionės paslaugų paketo sutartį nemokėdamas sutarties nutraukimo mokesčio, vertinimas turi būti atliekamas tik sutarties nutraukimo momentu. Ši teisė nustatoma nepriklausomai nuo to, ar tokios aplinkybės iš tikrųjų atsirado jau nutraukus sutartį.
1      Originalo kalba: anglų.
2      PSO generalinio direktoriaus įžanginės pastabos, pateiktos 2020 m. kovo 11 d. informaciniame pranešime žiniasklaidai apie COVID-19.
3      Žr. Airijos vyriausybės, Įmonių, prekybos ir užimtumo departamento 2020 m. kovo 26 d. paskelbtas „Gaires dėl keliautojų teisės nutraukti kelionės paslaugų paketų sutartis dėl nepaprastų aplinkybių, atsiradusių dėl COVID-19“, p. 5.
4      2015 m. lapkričio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl kelionės paslaugų paketų ir susijusių kelionės paslaugų rinkinių, kuria iš dalies keičiami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2006/2004 ir Direktyva 2011/83/ES bei panaikinama Tarybos direktyva 90/314/EEB (OL L 326, 2015, p. 1).
5      2023 m. birželio 8 d. Sprendimas VB (Nuteistojo „in absentia“ informavimas)  (C‑430/22 ir C‑468/22, EU:C:2023:458, 24 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
6      Žr. šios išvados 39 punktą.