Laikina versija
BENDROJO TEISMO (ketvirtoji kolegija) NUTARTIS
2026 m. balandžio 20 d.(*)
„ Viešoji tarnyba – Laikinieji tarnautojai – Parlamento frakcijos paskelbtas pranešimas spaudai – Bendrojo Teismo jurisdikcija – Atsakomybė – Turtinė ir neturtinė žala – Akivaizdžiai teisiškai nepagrįstas ieškinys “
Byloje T-374/25
EO, atstovaujamas advokatės L. Levi,
ieškovas,
prieš
Europos Parlamentą, atstovaujamą S. Seyr ir R. Schiano,
atsakovą,
BENDRASIS TEISMAS (ketvirtoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas G. De Baere, teisėjai J. Svenningsen (pranešėjas) ir C. Mac Eochaidh,
kancleris V. Di Bucci,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį, ypač į:
–        ieškinį (jį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2025 m. birželio 6 d.),
–        Parlamento pateiktą nepriimtinumu ir jurisdikcijos nebuvimu grindžiamą prieštaravimą (toliau – preliminarus prieštaravimas), kurį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2025 m. rugsėjo 15 d.,
–        ieškovo pastabas dėl preliminaraus prieštaravimo, kurias Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2025 m. spalio 27 d.,
–        2025 m. gruodžio 17 d. proceso organizavimo priemonę ir Parlamento bei ieškovo atsakymus, kuriuos Bendrojo Teismo kanceliarija gavo atitinkamai 2026 m. sausio 8 d. ir 2026 m. vasario 11 d.,
priima šią
Nutartį
1        SESV 270 straipsniu grindžiamu prašymu ieškovas EO prašo panaikinti 2024 m. liepos 12 d. Europos Parlamento Socialistų ir demokratų pažangiojo aljanso frakcijos (toliau – S&D frakcija) pirmininko sprendimą (toliau – pirmasis ginčijamas sprendimas) ir 2025 m. kovo 6 d. S&D frakcijos biuro sprendimą (toliau – antrasis ginčijamas sprendimas); abiem šiais sprendimais buvo atmestas jo prašymas atlyginti žalą. Remdamasis ta pačia nuostata jis taip pat prašo atlyginti turtinę ir neturtinę žalą, kurią teigia patyręs dėl to, kad S&D frakcijos biuras paskelbė pranešimą spaudai „Visiškas korupcijos netoleravimas“ (toliau – pranešimas spaudai).
Faktinės bylos aplinkybės
2        Ieškovas yra buvęs S&D frakcijos laikinasis tarnautojas, kaip tai suprantama pagal Kitų Europos Sąjungos tarnautojų įdarbinimo sąlygų (toliau – KTĮS) 2 straipsnio c punktą. Jo darbo sutartis buvo sudaryta su Parlamentu.
3        Eidamas S&D frakcijos patarėjo politikos klausimais pareigas jis, be kita ko, dalyvavo rengiant 2022 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento rezoliuciją dėl žmogaus teisių padėties FIFA pasaulio futbolo čempionato Katare kontekste (OL C 167, 2023, p. 99).
4        Praėjus kelioms dienoms po 2022 m. lapkričio 24 d. rezoliucijos priėmimo, akredituotas S&D frakcijos nario padėjėjas pasiūlė ieškovui stebėti Pasaulio futbolo čempionato rungtynes Katare. Šią dovaną sudarė du bilietai į ketvirtfinalio rungtynes tarp Argentinos ir Nyderlandų komandų, taip pat padengtos dviejų asmenų kelionės ir apgyvendinimo išlaidos.
5        2022 m. gruodžio 8–11 d. ieškovas su savo partnere viešėjo Katare.
6        2022 m. gruodžio 9 d. Belgijos valdžios institucijos pradėjo tyrimą dėl galimos neteisėtos Kataro lobistinės veiklos (toliau – tyrimas dėl Kataro). Jos atliko kratas Parlamento patalpose ir sulaikė kelis asmenis, įskaitant šios nutarties 4 punkte nurodytą akredituotą Parlamento nario padėjėją.
7        2022 m. gruodžio 16 d. ieškovas pranešė savo skyriaus vadovui apie savo viešnagę Katare. Jie kartu informavo S&D frakcijos generalinį sekretorių.
8        2022 m. gruodžio 20 d. S&D frakcijos pirmininkė, kaip sudaryti tarnybos sutartis įgaliota tarnyba (toliau – STSĮT), išklausiusi ieškovą, nušalino jį nuo pareigų neapibrėžtam laikotarpiui ir nurodė, kad tuo laikotarpiu jam bus mokamas ne visas atlyginimas pagal Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų (toliau – Pareigūnų tarnybos nuostatai) IX priedo 23 ir 24 straipsnius.
9        Ėmęsis dar kelių administracinių veiksmų, 2023 m. rugsėjo 15 d. Parlamentas, remdamasis KTĮS 47 straipsnio c punkto i papunkčiu, nutraukė ieškovo laikinojo tarnautojo sutartį. Ieškovas prašė panaikinti šį sprendimą ir atlyginti patirtą turtinę ir neturtinę žalą. Šis ieškinys buvo atmestas 2025 m. birželio 11 d. Sprendimu EO / Parlamentas (T-368/24, EU:T:2025:583, pateiktas apeliacinis skundas).
10      2022 m. gruodžio 20 d. (tą pačią dieną, kai S&D frakcijos pirmininkė nušalino ieškovą nuo pareigų) S&D frakcijos biuras paskelbė pranešimą spaudai ir publikavo jį S&D frakcijos interneto svetainėje.
11      Pranešime spaudai S&D frakcijos biuras nurodė, kad praėjusią savaitę priėmus sprendimą pašalinti iš frakcijos Parlamento pirmininko pavaduotoją ir atleisti iš pareigų kitus Europos Parlamento narius, susijusius su tyrimu dėl Kataro, jis yra pasiryžęs imtis tolesnių konkrečių kovos su korupcija ir išorės kišimusi veiksmų. Tame pranešime taip pat nurodyta, kad S&D frakcijos biuras yra pasipiktinęs įtarimais korupcija ir yra pasiryžęs padėti atlikti išsamų tyrimą. Jis paaiškino, kad nustatė bendrąsias vidaus tyrimo gaires ir patvirtino S&D frakcijos kandidato į pirmininko pavaduotojo pareigas rinkimų tvarkaraštį.
12      Penktajame iš šešių pranešimo spaudai punktų pažymėta, kad „biuras visiškai pritaria S&D darbuotojo nušalinimui nuo pareigų dėl sunkaus nusižengimo, dėl kurio atliekamas teisminis tyrimas“.
13      Vėliau ieškovo profilis buvo pašalintas iš S&D frakcijos interneto svetainėje esančios organizacinės schemos, nors, Parlamento teigimu, jo pavardė išliko Parlamento bendroje adresų knygoje.
14      Atlikęs tyrimą žurnalistas padarė išvadą, kad ieškovas yra pranešime spaudai nurodytas S&D frakcijos darbuotojas, o 2022 m. gruodžio 22 d. tas žurnalistas paskelbė straipsnį spaudoje dėl ieškovo nušalinimo nuo pareigų, kuriame įvardijo ieškovą kaip asmenį, su kuriuo susijęs S&D frakcijos vidaus tyrimas.
15      2024 m. kovo 14 d. ieškovas pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 1 dalį pateikė prašymą atlyginti žalą, patirtą dėl pranešimo spaudai.
16      Pirmuoju ginčijamu sprendimu S&D frakcijos pirmininkė atmetė ieškovo prašymą atlyginti žalą. Ji nusprendė, kad pranešimo spaudai paskelbimas nėra nekaltumo prezumpcijos principo, rūpestingumo pareigos, teisės į gerą administravimą ar teisės į privataus gyvenimo ir asmens duomenų apsaugą pažeidimas. Anot jos, pirmoji iš trijų kumuliacinių sąlygų, būtinų tam, kad būtų patenkintas Sąjungos deliktine atsakomybe grindžiamas reikalavimas atlyginti žalą (institucijos neteisėtų veiksmų sąlyga), nebuvo įvykdyta.
17      2024 m. spalio 10 d. ieškovas pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalį pateikė skundą dėl pirmojo ginčijamo sprendimo. Jis pakartojo argumentus, kuriais siekė įrodyti savo reikalavimo atlyginti žalą pagrįstumą.
18      Antruoju ginčijamu sprendimu, kurį S&D frakcijos „biuro vardu“ pasirašė šios frakcijos pirmininkas, ieškovo skundas buvo atmestas. Jame padaryta išvada, kad frakcijos veiksmai gali užtraukti Parlamento deliktinę atsakomybę tik tuo atveju, kai šie veiksmai gali būti priskirti Parlamentui. Pranešimas spaudai yra aktas, susijęs tik su S&D frakcijos politine veikla, o ne su S&D frakcijos, kaip STSĮT, veikla. Be to, antrajame ginčijamame sprendime teigiama, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 1 dalyje numatyta procedūra dėl ieškovo „nebuvo pradėta“, nes „pareigūno ir jį įdarbinusios institucijos ginčas gali būti nagrinėjamas pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsnius tik tuomet, kai kyla dėl suinteresuotojo asmens ir institucijos darbo santykių“.
Šalių reikalavimai
19      Ieškinyje ir pastabose dėl Parlamento pateikto preliminaraus prieštaravimo ieškovas Bendrojo Teismo prašo:
–        pripažinti ieškinį priimtinu,
–        panaikinti pirmąjį ginčijamą sprendimą,
–        prireikus panaikinti antrąjį ginčijamą sprendimą,
–        įpareigoti Parlamentą atlyginti patirtą turtinę ir neturtinę žalą,
–        priteisti iš Parlamento bylinėjimosi išlaidas.
20      Preliminariame prieštaravime, pateiktame pagal Procedūros reglamento 130 straipsnio 1 dalį, Parlamentas Bendrojo Teismo prašo:
–        atmesti ieškinį kaip pateiktą jurisdikcijos neturinčiam teismui ir
–        priteisti iš ieškovo bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
21      Pagal Procedūros reglamento 130 straipsnio 1 ir 7 dalis, jeigu atsakovas prašo, Bendrasis Teismas gali priimti sprendimą dėl preliminaraus prieštaravimo, nepradėjęs bylos nagrinėti iš esmės. Pagal Procedūros reglamento 126 straipsnį tuo atveju, kai aišku, kad ieškinys yra akivaizdžiai teisiškai nepagrįstas, teisėjo pranešėjo siūlymu Bendrasis Teismas gali bet kada nuspręsti priimti sprendimą motyvuota nutartimi ir netęsti proceso.
22      Nagrinėjamu atveju Bendrasis Teismas mano, kad bylos medžiagoje yra pakankamai informacijos, ir pagal Procedūros reglamento 126 straipsnį nusprendžia priimti sprendimą netęsdamas proceso.
Dėl jurisdikcijos
23      Parlamentas iš esmės teigia, kad Bendrasis Teismas neturi jurisdikcijos nagrinėti ieškinio, nes sprendimai paskelbti pranešimą spaudai ir pašalinti ieškovo profilį iš S&D frakcijos interneto svetainėje pateiktos organizacinės schemos yra S&D frakcijos biuro, atsakingo už S&D frakcijos politinės veiklos koordinavimą, politiniai veiksmai.
24      Ieškovas teigia, kad Bendrasis Teismas turi jurisdikciją pagal SESV 270 straipsnį.
25      SESV 270 straipsnyje nustatyta specialioji Europos Sąjungos Teisingumo Teismo jurisdikcija viešosios tarnybos bylose. Šiame straipsnyje viešosios tarnybos bylos išskiriamos iš kitų į Teisingumo Teismo jurisdikciją patenkančių bylų kaip „Sąjungos ir jos tarnautojų“ ginčai, ir kaip tokios specialiosios jurisdikcijos ribas ir sąlygas reglamentuojantis dokumentas nurodomi Pareigūnų tarnybos nuostatai.
26      Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 straipsnio 1 dalyje nurodyta, kad Europos Sąjungos Teisingumo Teismo jurisdikcijai priklauso spręsti bet kurį Sąjungos ir asmens, kuriam taikomi šie nuostatai, ginčą dėl šio asmens nenaudai priimto akto, kaip tai suprantama pagal minėto 90 straipsnio 2 dalį, teisėtumo. Pagal pastarąją nuostatą „bet kuris asmuo, kuriam taikomi [šie] Tarnybos nuostatai“, gali paduoti paskyrimų tarnybai skundą dėl jo nenaudai priimto akto.
27      Neginčijama, kad klostantis faktinėms aplinkybėms ieškovas buvo S&D frakcijos laikinasis tarnautojas, kaip tai suprantama pagal KTĮS 2 straipsnio c punktą. KTĮS 46 straipsnyje numatyta, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų VII antraštinė dalis, kurioje yra 90 ir 91 straipsniai, taikoma pagal analogiją. Taigi ieškovas yra asmuo, kuriam taikomi Pareigūnų tarnybos nuostatai ir kuris pateikė skundą STSĮT dėl jo nenaudai priimto akto.
28      Darytina išvada, kad Bendrasis Teismas turi jurisdikciją nagrinėti šį ieškinį dėl ginčijamų sprendimų, kuriais buvo atmesti reikalavimai atlyginti žalą.
29      Savo preliminariame prieštaravime Parlamentas remiasi 1990 m. kovo 22 d. Sprendimu Le Pen (C-201/89, EU:C:1990:133) ir teigia, kad nėra Sąjungos teisės normos, kuria remiantis būtų galima daryti išvadą, jog frakcijos veiksmai gali būti priskirti Parlamentui, ir kad dėl to, jog frakcija išplatino galimai šmeižikišką pranešimą, Sąjungos deliktinė atsakomybė
nekyla.
30      Vis dėlto, priešingai, nei iš esmės teigia Parlamentas, 1990 m. kovo 22 d. Sprendime Le Pen (C-201/89, EU:C:1990:133, 15 punktas ir 16 punkto b papunktis) įtvirtintu teisės principu SESV 270 straipsnyje įtvirtinta Bendrojo Teismo specialioji jurisdikcija viešosios tarnybos srityje
neribojama, apribojama tik galimybė pareikšti ieškinį dėl žalos atlyginimo konkrečiais atvejais, o tai turi įvertinti šis teismas.
31      Be to, nuoroda į 1990 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Mommer / Parlamentas (T-162/89, EU:T:1990:72) 21 ir 22 punktus, pagal kuriuos įdarbinimo sąlygos, nepatenkančios į Pareigūnų tarnybos nuostatų ar KTĮS taikymo sritį, nepatenka į Europos Sąjungos Teisingumo Teismo jurisdikciją, yra netinkama, nes šie punktai yra obiter dicta, kurie nagrinėjamu atveju neturi reikšmės. 2019 m. gruodžio 16 d. Nutarties Kipper / Komisija (T-394/18, nepaskelbta Rink., EU:T:2019:863) 20 punktu grindžiamas argumentas taip pat yra nereikšmingas, nes ta byla susijusi su visiškai skirtingomis faktinėmis aplinkybėmis.
32      Taigi Parlamento pateiktą preliminarų prieštaravimą reikia atmesti.
Dėl esmės
33      Šiame ieškinyje ieškovas teigia, kad paskelbdamas pranešimą spaudai Parlamentas veikė neteisėtai ir neatsargiai, pažeisdamas nekaltumo prezumpcijos principą, rūpestingumo pareigą ir teisę į gerą administravimą, taip pat teisę į privataus gyvenimo ir asmens duomenų apsaugą. Ieškovo teigimu, pranešimo spaudai paskelbimas turėjo tiesioginį poveikį jo sveikatai ir reputacijai. Anot jo, visos sąlygos, būtinos, kad būtų tenkinamas reikalavimas atlyginti žalą, yra įvykdytos.
34      Antruoju ir trečiuoju reikalavimais ieškovas prašo panaikinti pirmąjį ir antrąjį ginčijamus sprendimus.
35      Šiuo klausimu pažymėtina, kad pagal suformuotą jurisprudenciją reikalavimas panaikinti, formaliai pateiktas dėl sprendimo atmesti skundą, reiškia, kad į Bendrąjį Teismą kreipiamasi dėl akto, dėl kurio buvo pateiktas skundas, jeigu šio reikalavimo turinys nėra savarankiškas (šiuo klausimu žr. 1989 m. sausio 17 d. Sprendimo Vainker / Parlamentas, 293/87, EU:C:1989:8, 8 punktą ir 2025 m. liepos 16 d. Sprendimo ET / EIB, T-417/24, nepaskelbtas Rink., EU:T:2025:728, 24 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
36      Vis dėlto eksplicitinis sprendimas atmesti skundą, atsižvelgiant į jo turinį, gali nepatvirtinti ieškovo skundžiamo akto. Taip yra tuo atveju, kai sprendime atmesti skundą iš naujo nagrinėjama ieškovo situacija, paisant naujų teisinių arba faktinių aplinkybių, arba kai juo pakeičiamas ar papildomas pirmasis sprendimas. Tokiais atvejais skundo atmetimas yra aktas, kuriam taikoma teismo kontrolė ir į kurį teismas atsižvelgia vertindamas ginčijamo akto teisėtumą ar net jį laiko asmens nenaudai priimtu aktu, pakeičiančiu ginčijamą aktą (2014 m. gegužės 21 d. Sprendimo Mocová / Komisija, T-347/12 P, EU:T:2014:268, 34 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija, taip pat 2023 m. liepos 5 d. Sprendimo SE / Komisija, T-223/21, EU:T:2023:375, 25 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
37      Nagrinėjamu atveju antruoju ginčijamu sprendimu, kuriuo atmestas ieškovo pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalį pateiktas skundas, pirmojo ginčijamo sprendimo esmė
pakeista
tiek, kad antrasis ginčijamas sprendimas pakeitė pirmąjį ginčijamą sprendimą
(žr. šios
nutarties 16 ir 18 punktus).
38      Taigi pirmiausia reikia išnagrinėti reikalavimą panaikinti antrąjį ginčijamą sprendimą.
39      Pirma, pažymėtina, kad ieškovas nepateikia esminių argumentų dėl antrojo ginčijamo sprendimo, pateikdamas trečiąjį reikalavimą jis prašo panaikinti šį sprendimą tik „prireikus“. Iš tiesų ieškovas, nepagrįsdamas savo teiginio, tik teigia, kad nusprendusi paskelbti pranešimą spaudai S&D frakcija „neišvengiamai veikė kaip STSĮT ar bent jau ir kaip tokia“.
40      Antra, jokia Sąjungos teisės norma neleidžia daryti išvados, kad frakcijos aktai gali būti priskirti Parlamentui kaip Sąjungos institucijai (1990 m. kovo 22 d. Sprendimo Le Pen, C-201/89, EU:C:1990:133, 14 punktas).
41      Frakcijos aktai gali būti laikomi paties Parlamento aktais tik tuo atveju, jei ši institucija leido juos paskelbti ar juos patvirtino, pavyzdžiui, Parlamento rezoliucija arba vieno iš jai atstovaujančių organų, veikiančių pagal jos įgaliojimus, sprendimu (šiuo klausimu žr. generalinio advokato F. G. Jacobs išvados byloje Le Pen, C-201/89, EU:C:1990:63, 19 punktą).
42      Šiuo klausimu iš paties pranešimo spaudai teksto matyti, kad jį paskelbė S&D frakcijos biuras, vykdydamas kovos su korupcija ir išorės kišimusi politiką ir siekdamas informuoti visuomenę apie tai, kokių veiksmų yra pasiryžęs imtis šiuo klausimu, vykstant tyrimui dėl Kataro (žr. šios
nutarties 11 ir 12 punktus).
43      Trečia, ieškovas neįrodė, kad Parlamentas kaip nors leido paskelbti pranešimą spaudai ir pašalinti ieškovo profilį iš organizacinės schemos S&D frakcijos interneto svetainėje arba patvirtino šiuos veiksmus.
44      KTĮS 1 straipsnis, 2 straipsnio c punktas ir 6 straipsnis yra teisinis pagrindas priskirti frakcijoms STSĮT funkcijas. Be to, 2014 m. sausio 13 d. Parlamento biuro sprendimo dėl paskyrimų tarnybos ir STSĮT įgaliojimų delegavimo 4 straipsnyje numatyta, kad STSĮT suteikti įgaliojimai, susiję su laikinaisiais tarnautojais, deleguojami kiekvienos frakcijos paskirtai institucijai. Vis dėlto minėtose teisės nuostatose nereglamentuojami tokie frakcijos veiksmai, kaip antai pranešimo spaudai paskelbimas ir profilio pašalinimas iš jos interneto svetainėje pateiktos organizacinės schemos.
45      Darytina išvada, kad antrajame ginčijamame sprendime teisingai nurodyta, jog sprendimai paskelbti pranešimą spaudai ir pašalinti ieškovo profilį iš S&D frakcijos interneto svetainėje pateiktos organizacinės schemos nesukelia Sąjungos deliktinės atsakomybės.
46      Be to, net jei antrajame ginčijamame sprendime klaidingai nurodyta, kad dėl ieškovo „nepradėta“ Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 1 dalyje numatyta procedūra, tai negali paneigti fakto, kad šiuo sprendimu buvo teisingai atmestas ieškovo Parlamentui pateiktas prašymas atlyginti žalą.
47      Taigi reikalavimą panaikinti antrąjį ginčijamą sprendimą reikia atmesti kaip akivaizdžiai teisiškai nepagrįstą.
48      Dėl reikalavimo atlyginti žalą pažymėtina, kad pagal viešosios tarnybos bylose suformuotą jurisprudenciją toks reikalavimas turi būti atmestas, jeigu yra glaudžiai susijęs su reikalavimu dėl panaikinimo, kuris pats buvo atmestas kaip nepriimtinas arba nepagrįstas (žr. 2023 m. balandžio 19 d. Sprendimo PP ir kt. / Parlamentas, T-39/21, EU:T:2023:204, 130 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
49      Kadangi reikalavimas panaikinti antrąjį ginčijamą sprendimą ir reikalavimas atlyginti žalą yra glaudžiai susiję, pastarąjį reikalavimą taip pat reikia atmesti kaip akivaizdžiai teisiškai nepagrįstą.
50      Reikalavimą panaikinti pirmąjį ginčijamą sprendimą taip pat reikia atmesti kaip akivaizdžiai teisiškai nepagrįstą. Šiuo klausimu argumentai, kuriais grindžiamas šis reikalavimas, yra nereikšmingi, atsižvelgiant į tai, kad pirmasis ginčijamas sprendimas buvo pakeistas antruoju ginčijamu sprendimu (žr. šios
nutarties 37 punktą), ir į tai, kad reikalavimas panaikinti antrąjį ginčijamą sprendimą buvo atmestas (žr. šios
nutarties 47 punktą). Bet kuriuo atveju, kadangi pranešimo spaudai paskelbimas ir ieškovo profilio pašalinimas iš S&D frakcijos interneto svetainėje pateiktos organizacinės schemos negali būti priskirti Parlamentui, pirmoji iš kumuliacinių sąlygų, būtinų tam, kad būtų tenkintas Sąjungos deliktine atsakomybe grindžiamas reikalavimas atlyginti žalą, nėra įvykdyta.
51      Vadinasi, pagal Procedūros reglamento 126 straipsnį visą ieškinį reikia atmesti kaip akivaizdžiai teisiškai nepagrįstą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
52      Pagal Procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
53      Kadangi ieškovas pralaimėjo bylą, jis turi padengti ne tik savo, bet ir Parlamento patirtas bylinėjimosi išlaidas pagal Parlamento pateiktus reikalavimus.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (ketvirtoji kolegija)
nutaria:
1.      Atmesti ieškinį.
2.      Priteisti iš EO bylinėjimosi išlaidas.
Priimta 2026 m. balandžio 20 d. Liuksemburge.
V. Di Bucci
G. De Baere
Kancleris
Kolegijos pirmininkas
*      Proceso kalba: anglų.