62003CC0079_LT
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Įžanga
1. Ši byla susijusi su ieškiniu, kurį Komisija pareiškė Ispanijos Karalystei dėl tam tikrų 1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyvos 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos(2) (toliau – direktyva arba direktyva dėl paukščių) nuostatų pažeidimo. Kaip bus matyti iš toliau pateiktų argumentų, Komisijos ir Ispanijos vyriausybės nuomonės šiuo klausimu skiriasi.
2. Konkrečiau kalbant, byla yra susijusi su direktyvos dėl paukščių 8 ir 9 straipsnių taikymu ir aiškinimu vertinant, ar Ispanijos Valensijos srityje leistinas tradicinis kai kurių strazdų rūšių medžioklės būdas – medžioklė su „parany“.
3. „Parany“ yra paukščių gaudymo įtaisas. Jis sudarytas iš sujungtų klijais išteptų lazdelių, kurios išdėstomos medyje ir prie kurių medžiojami paukščiai priviliojami jauku. Paukščiui prisilietus prie klijais išteptos lazdelės, klijai sulipina jo plunksnas. Paukštis praranda savo gebėjimą skristi, nukrenta ant žemės ir čia įtaiso naudotojas jį sugauna.
II – Atitinkami teisės aktai
4. Direktyvos 8 straipsnyje nustatyta, kad šios direktyvos reglamentuojamo paukščių medžiojimo, gaudymo arba žudymo atžvilgiu valstybės narės privalo uždrausti visas priemones, įtaisus ar būdus, kurie naudojami didelio masto ar neatrankiniam paukščių gaudymui ar žudymui arba kurie gali sukelti rūšies išnykimą toje vietovėje, ypač tuos, kurie išvardyti IV priedo a punkte.
5. IV priedo a punkte nurodomi būtent klijai ir sprogmenys.
6. Pagal direktyvos dėl paukščių 9 straipsnio 1 dalį, jei nėra jokio kito priimtino sprendimo, valstybės narės gali nukrypti nuo direktyvos 5, 6, 7 ir 8 straipsnių nuostatų a–c punktuose išvardytais atvejais. Tiksliau kalbant, išimtis gali būti daroma (pagal a punktą), „siekiant apsaugoti nuo didelės žalos pasėlius, naminius gyvulius, miškus, žuvininkystę ir vandenį“ ir (pagal c punktą) „griežtai prižiūrint ir atrankiniu būdu leidžiant gaudyti, laikyti ar kitaip teisėtai naudoti nedidelį tam tikrų rūšių paukščių kiekį“. (Pataisytas vertimas)
7. Valensijos srityje strazdų gaudymą su „parany“ reglamentuoja 2000 m. rugsėjo 12 d. Valensijos vyriausybės dekretas Nr. 135/2000, kuriame išdėstomos leidimų medžioti išdavimo sąlygos ir formalūs reikalavimai(3) . Šis dekretas nustato:
– reikalavimus, kuriuos turi atitikti „parany“ (atstumas tarp klijais išteptų lazdelių, naudotinų klijų savybės ir t .
t . ),
– leidžiamų gaudyti paukščių rūšis: strazdas giesmininkas ( Turdus philomelos ), smilginis strazdas ( Turdus pilaris ), baltabruvis strazdas ( Turdus iliacus ) ir amalinis strazdas ( Turdus viscivorus ),
– medžioklės sezoną ir dienos laiką, kada medžioklė yra leidžiama,
– didžiausią leistinų sugauti vienu įtaisu paukščių skaičių.
III – Ginčytini klausimai
8. Komisija tvirtina, kad paukščių gaudymas su „parany“ yra neatrankinis medžioklės būdas Direktyvos 79/409 IV priedo a punkto prasme. Todėl pagal direktyvos 8 straipsnį jis yra draudžiamas. Šis būdas, kai naudojamos klijais išteptos lazdelės, tinkamai neužtikrina, kad nebus sugauti vienos iš direktyvos I priede nurodytų saugomų rūšių paukščiai arba kiti saugomi migruojantys paukščiai, arba rūšių, kurių medžioklė yra draudžiama, paukščiai. Komisija mano, kad specialūs reikalavimai, kuriuos pagal Dekretą Nr. 135/2000 turi atitikti „parany“, yra nepakankami, kad paukščių medžioklę su „parany“ būtų galima laikyti atrankine.
9. Komisija taip pat laikosi nuomonės, kad siekiant naudoti šį būdą negalima remtis specialiomis leidžiančiomis nukrypti nuostatomis, numatytomis direktyvos 9 straipsnio 1 dalies a ir c punktuose.
10. Komisijos teigimu, negalima remtis direktyvos 9 straipsnio 1 dalies a punkto trečiąja įtrauka. Pirmiausia Ispanijos vyriausybė neįrodė, kad nėra „jokio kito priimtino sprendimo“ siekiant apsaugoti vynuogynų ir alyvmedžių pasėlius nuo, jos nuomone, jiems daromos didelės žalos. Komisijos teigia, kad pasėliams nuo atitinkamų strazdų rūšių sukeliamos žalos apsaugoti yra tokių tinkamų alternatyvų, kaip antai garsinių atbaidymo priemonių bei medžioklinių šautuvų naudojimas. Šios alternatyvos taip pat naudojamos kitose Ispanijos srityse, kuriose auginami alyvmedžiai ir (arba) vynuogynai, pavyzdžiui, Andalūzijoje ir Kastilijoje-La Manča. Šiose srityse paukščių gaudymas klijais išteptomis lazdelėmis yra nebeleidžiamas, o pirmiau minėtų alternatyvių būdų aiškiai pakanka pasėliams apsaugoti.
11. Antra, Komisija abejoja dėl Ispanijos vyriausybės nurodyto žalos dydžio ir teigia, kad buvo pervertinti tiek atitinkamų strazdų rūšių populiacijos, tiek jų per dieną sulesamo augalinio maisto kiekis. Be to, Komisija teigia, kad išduotų leidimų naudoti „parany“ ir vynuogynų bei alyvmedžių pasėlių išdėstymas geografiniu požiūriu ne visiškai sutampa.
12. Nėra pagrįsta remtis ir direktyvos 9 straipsnio 1 dalies c punktu. Šia leidžiančia nukrypti nuostata galima remtis tik tuomet, kai atrankiniu būdu „griežtai prižiūrint“ gaudomas „nedidelis (tam tikrų rūšių paukščių) kiekis“.
13. Komisija teigia, kad netgi pagal Dekrete Nr. 135/2000 išdėstytus reikalavimus medžioklė su „parany“ nėra atrankinė ir kad bendros sugautų paukščių kvotos, gaunamos leidimų skaičių padauginus iš didžiausio paukščių skaičiaus, kurį gali sugauti kiekvienas leidimo turėtojas, neįmanoma laikyti „nedidele“ direktyvos 9 straipsnio 1 dalies c punkto prasme. Šią ribą viršija netgi faktinis paukščių, kurie, Ispanijos vyriausybės teigimu, buvo sugauti po dekreto įsigaliojimo, skaičius.
14. Ispanijos vyriausybės gynyba sutelkta į tris elementus:
– atrankinį gaudymo būdo pobūdį,
– tinkamų alternatyvių gaudymo būdų nebuvimą,
– „nedidelio kiekio“ pagal direktyvos 9 straipsnio 1 dalies c punktą kriterijų.
15. Ispanijos vyriausybė mano, kad Dekretu Nr. 135/2000 reglamentuojamas paukščių gaudymas su „parany“ yra atrankinis. Todėl šis gaudymo būdas atitinka direktyvą ir nepatenka į jos 8 straipsnio kartu su IV priedo a punktu taikymo sritį. Nors Dekreto Nr. 135/2000 preambulėje nurodyta, kad tokie klijai yra neatrankinis medžioklės būdas, taip nėra, jeigu jie naudojami pagal šiame dekrete išdėstytus reikalavimus ir apribojimus. Šiuo klausimu Ispanijos vyriausybė pabrėžia kai kurias nuostatas, iš kurių išplaukia, jog medžioklė su „parany“ yra atrankinė, t. y. atstumą tarp klijais išteptų lazdelių ir šių lazdelių išdėstymą, reikalavimus, kuriuos turi atitikti klijai, tos pačios rūšies, kaip ir paukščiai, kurie gali būti medžiojami, jauko naudojimą bei mažiausią medžių, kuriuose išdėstomas „parany“, aukštį.
16. Ispanijos vyriausybės manymu, Komisijos nurodytos alternatyvos siekiant apsaugoti pasėlius nuo žalos yra netinkamos. Garsinių atbaidymo priemonių naudojimas yra brangus arba per brangus bei, atsižvelgiant į miškų gaisrų pavojų, per daug rizikingas. Šautuvų naudojimas pareikalautų padidinti leidimų medžioti skaičių ir pratęsti medžioklės sezoną. Dėl to atsiradęs medžioklės sutrikdymas gali paveikti natūralią kitų migruojančių paukščių, kurie gali būti medžiojami, populiacijos pusiausvyrą.
17. Ispanijos vyriausybė remiasi Teisingumo Teismo praktika(4), kurioje nuspręsta, kad „nedidelio kiekio kriterijus yra ne absoliutus, o susijęs su bendros populiacijos lygio palaikymu ir atitinkamų rūšių veisimosi padėtimi“, ir teigia, kad Komisija neįrodė, jog Valensijos srityje priimtas teisės aktas neatitinka 9 straipsnio 1 dalies c punkte išdėstytų kriterijų.
IV – Vertinimas
18. Ši byla yra ypač susijusi su direktyvos dėl paukščių 8 ir 9 straipsnių aiškinimu ir taikymu. 8 straipsnio 1 dalis draudžia visas gaudymo priemones, įtaisus ar būdus, kurie naudojami didelio masto ar neatrankiniam paukščių gaudymui ar žudymui, būtent tas priemonės, kurios išvardytos IV priedo a punkte, įskaitant klijus. 9 straipsnis numato kelias tiksliai apibrėžtas nuostatas, leidžiančias nukrypti, inter alia, nuo 8 straipsnio nuostatų.
19. Pirmiausia manau, kad Ispanijos vyriausybės argumentas, jog Dekretu Nr. 135/2000 reglamentuojamas „parany“ nėra draudžiamas pagal 8 straipsnio 1 dalį, yra nepagrįstas.
20. Ši nuostata reikalauja, kad valstybės narės uždraustų naudoti klijus kaip priemonę paukščiams gaudyti ar žudyti. Nagrinėjama kartu su IV priedo a punktu, ši nuostata neduoda jokio pagrindo tvirtinti, kad klijų naudojimui taikant tariamai labiau atrankinį gaudymo būdą netaikomas joje įtvirtintas draudimas.
21. Dėl šios priežasties šis gaudymo būdas yra leistinas tik remiantis leidžiančia nukrypti nuostata pagal direktyvos 9 straipsnį. Todėl Ispanijos vyriausybės argumentas dėl atrankinio pobūdžio turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant į šią nuostatą.
22. Grįsdama „parany“ kaip gaudymo būdo naudojimą Ispanijos vyriausybė remiasi dviem leidžiančiomis nukrypti nuostatomis:
– direktyvos 9 straipsnio 1 dalies a punktu: pasėlių apsauga nuo didelės žalos,
– direktyvos 9 straipsnio 1 dalies c punktu: nedidelio tam tikrų rūšių paukščių kiekio gaudymas, laikymas ar kitoks teisėtas naudojimas griežtai prižiūrint ir atrankiniu būdu.
23. Iš direktyvos 9 straipsnio formuluotės, kaip ją aiškina Teisingumo Teismas(5), galima padaryti išvadą, kad norint taikyti leidžiančią nukrypti nuo 8 straipsnio nuostatą turi būti įvykdytos trys sąlygos: nukrypti leidžiama tik tuomet, kai nėra jokio kito priimtino sprendimo; nukrypimas turi būti pagrįstas mažiausiai vienu iš 9 straipsnio 1 dalies a, b ir c punktuose išsamiai išvardytų pagrindų ir atitikti 9 straipsnio 2 dalyje aiškiai apibrėžtus formalius reikalavimus. Vis dėlto paskutinioji iš šių sąlygų šioje byloje neturi jokios reikšmės.
24. Kad galėtų remtis 9 straipsnio 1 dalies a punkto trečiąja įtrauka (pasėlių apsauga nuo didelės žalos), Ispanijos vyriausybė privalo atitinkamai įrodyti, kad iš tiesų keturios Dekrete Nr. 135/2000 nurodytos strazdų rūšys gali sukelti didelę žalą pasėliams, kad nuo šios žalos negalima apsaugoti įprastais direktyva leidžiamais būdais ir priemonėmis bei galiausiai – kad medžioklė su „parany“ yra pagrįsta alternatyva.
25. Ispanijos vyriausybė teigia, kad nurodytos strazdų rūšys migruodamos gausiai lanko Valensijos sritį ir čia sukelia žalą, ypač vynuogynų ir alyvmedžių pasėliams. Be to, Ispanijos vyriausybė ir Komisija labai nesutaria dėl paukščių kiekio bei dėl žalos pobūdžio ir dydžio. Komisija nekomentuodama iki 5 milijonų sumažino Ispanijos vyriausybės atsiliepime į ieškinį minimą skaičių – 20 milijonų paukščių. Duomenys, kuriuos Ispanijos vyriausybė pateikė dėl vieno paukščio per dieną sulesamo alyvuogių kiekio, Komisijos nurodytose ekspertų ataskaitose taip pat yra gerokai sumažinti (Ispanijos vyriausybės skaičiavimais strazdai kiekvieną dieną sulesa apie 30 gramų alyvuogių, o remiantis Komisijos šaltiniais per dieną jie sulesa ne daugiau nei 6–12 gramų). Galiausiai Komisija teigia, kad strazdai daugiausia lesa nuo medžių nukritusias ir netinkamas vartoti arba perdirbti alyvuoges.
26. Remiantis šia informacija, dėl kurios pagrindinių aspektų šalys sutaria, atrodo, kad neabejojama, jog minėtos strazdų rūšys pasėliams sukelia tam tikrą žalą. Vis dėlto kur kas mažiau akivaizdu, jog Ispanijos vyriausybės pateikti faktai pagrindžia išvadą, kad sukeliama „didelė žala“, kaip nurodyta direktyvos 9 straipsnio 1 dalies a punkto trečiojoje įtraukoje.
27. Net jeigu darytume prielaidą, kad iš tiesų sukeliama „didelė žala“, norint remtis 9 straipsnyje numatyta leidžiančia nukrypti nuostata to nepakaktų. Kaip visiškai akivaizdu iš 9 straipsnio pirmojo sakinio, tam taip pat reikėtų įrodyti, kad siekiant apsaugoti nuo žalos ir ją sumažinti nėra „jokio kito priimtino sprendimo“. Galiausiai reikėtų pagrįsti, kad siūlomas išskirtinis gaudymo būdas yra tinkamas sprendimas.
28. Tačiau Ispanijos vyriausybė negalėjo įrodyti, kad paprastai leidžiami medžioklės, gaudymo ir atbaidymo būdai nesuteikia galimybės apsaugoti nuo tariamos žalos arba šią žalą sumažinti.
29. Kitose Ispanijos srityse, kuriose gausiai auginami alyvmedžiai ir vynuogynai ir per kurias migruodami keliauja daug strazdų, pavyzdžiui, Andalūzijoje ir Kastilijoje-La Manča, atrodo, pakanka įprastų gaudymo būdų, kaip antai medžioklė šautuvais, ir atbaidymo būdų, pavyzdžiui, garsinių atbaidymo priemonių.
30. Priežastys, dėl kurių garsinės atbaidymo priemonės negali būti naudojamos Valensijos srityje, pavyzdžiui, su tuo susijusios išlaidos ir miškų gaisrų pavojus, mutatis mutandis
turi taip pat būti taikomos sritims, kuriose gaudymas su „parany“ nėra leidžiamas. Ispanijos vyriausybė negalėjo įrodyti, kodėl kitur priimtinas ir akivaizdžiai veiksmingas būdas negali būti pakankamas sprendimas Valensijos srityje.
31. Ispanijos vyriausybės pateikti argumentai dėl medžioklės šautuvais, būtent kad šis būdas darys pernelyg didelį poveikį kitoms rūšims, kurios gali būti medžiojamos, ir kad medžiotojai Valensijos srityje yra nedrausmingesni, taip pat neįtikina. Su sąlyga, kad yra vykdoma pagal teisės aktus, medžioklė šautuvais yra visiškai atrankinis gaudymo būdas. Tariamas nedrausmingumas (jeigu šis argumentas iš tiesų yra teisingas) geriausiu atveju galėtų pateisinti visišką šio medžioklės būdo draudimą. Tokių duomenų byloje nėra. Be to, Ispanijos vyriausybė nepaaiškina, kodėl gaudymas su „parany“ vykdomas drausmingiau.
32. Ispanijos vyriausybė taip pat negalėjo sėkmingai įrodyti, kaip gaudymas su „parany“, daugiausia naudojamas toje Valensijos srities dalyje, kurioje vynuogynų ir alyvmedžių auginimas nėra paplitęs, galėtų sumažinti tariamą žalą šiems pasėliams. Paaiškėja, kad 80 % „parany“ naudojama Kastelono provincijoje, iš jų 69 % zonose, kuriose alyvmedžiai ir vynuogynai nėra auginami, ir kad jie išdėstomi tose zonose, kuriose arba nėra ūkininkaujama (11,7 %), arba auginami tik apelsinmedžiai. Nors Ispanijos vyriausybė ginasi teigdama, kad Valensija apima didelę teritoriją, o „parany“ yra skirti apsaugoti nuo žalos alyvmedžių pasėlius visoje Valensijoje, kaip teisingai paaiškino Komisija, tai nėra įtikinantis argumentas. Strazdai gali būti gaudomi tik tam tikrą laikotarpį, sutampantį su jų migracija. Tai reiškia, kad „parany“ gali apsaugoti tik tuos žemės ūkio plotus, kuriuose jie yra išdėstyti. Todėl priežastinis ryšys tarp žalos ir poreikio naudoti pagal 8 straipsnio 1 dalį kartu su IV priedo a punktu draudžiamą gaudymo būdą nėra pagrįstas.
33. Aplinkybė, kad Ispanijos vyriausybė remiasi direktyvos 9 straipsnio 1 dalies c punkte numatyta leidžiančia nukrypti nuostata, skatina pateikti dvi pirmines pastabas.
34. Pirma, atsižvelgiant į 9 straipsnio 1 dalies formuluotę ir struktūrą, galima padaryti išvadą, jog tam, kad būtų galima remtis a–c punktuose išvardytomis leidžiančiomis nukrypti nuostatomis, turi būti įvykdytas kriterijus „jei nėra jokio kito priimtino sprendimo“.
35. Nėra aišku, kokiai problemai spręsti Ispanijos vyriausybė remiasi 9 straipsnio 1 dalies c punktu. Galima spėti, kad, jos nuomone, priežastis remtis šia leidžiančia nukrypti nuostata yra tradicinio ir kultūrine prasme savito gaudymo būdo Valensijos srityje išsaugojimas. Tačiau nei iš direktyvos preambulės, nei iš jos teksto nėra akivaizdu, jog šios direktyvos tikslas yra saugoti 8 straipsnio 1 dalies kartu su IV priedo a punktu neatitinkančius tradicinius gaudymo būdus.
36. Antra, aplinkybė, kad Ispanijos vyriausybė remiasi 9 straipsnio 1 dalies c punkte numatyta leidžiančia nukrypti nuostata, savaime paneigia jos pačios argumentus, kodėl reikėtų leisti gaudyti paukščius su „parany“. Šiuo atveju arba pasėliams daroma didelė žala, ir dėl to būtina naudoti išskirtinius gaudymo būdus, kuriais, kad jie būtų veiksmingi, nebus galima gaudyti tik „nedidelio paukščių kiekio“, arba siekiama leisti tradicinį gaudymo būdą, kuris, atsižvelgiant į labai griežtas direktyvos 9 straipsnio 1 dalies c punktu nustatytas sąlygas, negalės būti veiksmingas pasėliams nuo didelės žalos apsaugoti arba šią žalą sumažinti.
37. Jeigu Teisingumo Teismas 9 straipsnio 1 dalies c punktą aiškintų pagal argumentaciją, išdėstytą jo sprendimo Komisija prieš Prancūziją (6) 27 ir 28 punktuose, o tai reikštų, jog tradicinio gaudymo būdo išsaugojimas pats savaime yra pakankama priežastis (35 punkte aš jau pabrėžiau, kad tokios nuomonės nepagrindžia nei 9 straipsnio formuluotė, nei struktūra), reikėtų nagrinėti, ar šiuo atveju Dekretu Nr. 135/2000 reglamentuojamas „parany“ kaip gaudymo būdo naudojimas atitinka „nedidelio kiekio“ ir atrankinio būdo reikalavimus.
38. Ispanijos vyriausybė teigia, kad dėl pirmiau minėtame dekrete išdėstytų reikalavimų gaudymo būdas naudojant „parany“ pakankamai užtikrina atranką. Jos nuomone, didesni atstumai tarp klijais išteptų lazdelių, jų išdėstymas, klijų, kurie gali būti nuplaunami, naudojimas ir tik pačių strazdų kaip jauko naudojimas užtikrina, jog daugiausia sugautų paukščių iš tiesų yra strazdai giesmininkai, smilginiai strazdai, baltabruviai strazdai ir amaliniai strazdai. Bet kokie kiti paukščiai yra nuplaunami ir paleidžiami.
39. Atsižvelgiant į Komisijos nurodytas studijas, mano nuomone, negalima palaikyti Ispanijos vyriausybės pozicijos. Klijais išteptų lazdelių naudojimas „parany“ yra neatrankinis gaudymo būdas, nes jo naudotojai negali užkirsti kelio kitų nei keturių strazdų rūšių, kurių atžvilgiu leidžiama naudoti „parany“, paukščiams prisiliesti prie klijais išteptų lazdelių. Komisija nedviprasmiškai nurodo, jog su „parany“ pagaunami ir kiti, ne vien tik keturių minėtų rūšių paukščiai, įskaitant tokius vabzdžiais besimaitinančius paukščius, kaip antai ankstyvoji pečialinda, liepsnelė, dūminė raudonuodegė, ir daug kitų rūšių paukščių. Be to, nuo šio gaudymo būdo, kai jis naudojamas vakare, naktį ir ankstų rytą, kenčia įvairios pelėdų rūšys, pavyzdžiui, liepsnotoji pelėda ir pelėdikė. Taip pat realu, jog šie naktiniai paukščiai plėšrūnai seks kitus paukščius, kviečiamus kaip jaukas naudojamų paukščių balsų.
40. Aplinkybė, kad pagal dekretą „parany “ netyčia pagauti kiti nei keturių strazdų rūšių paukščiai turi būti nuplaunami ir vėliau paleidžiami, pati savaime nepadaro gaudymo būdo atrankinio. Pirmiau jau pažymėta, kad klijais išteptų lazdelių naudojimas iš esmės yra neatrankinis. Nors šio tikslo gali būti bandoma siekti įtvirtinant griežtus reikalavimus, tai, ar šie reikalavimai bus veiksmingi, priklausys nuo to, pirma, ar leidimų turėtojai sąžiningai jų laikysis, ir, antra, ar netyčia pagautiems paukščiams nebus padaryta žalos. Taip pat visiškai nėra aiškios daugiausia smulkių, silpnų vabzdžiais besimaitinančių paukščių, paleidžiamų po „nuvalymo“, išgyvenimo galimybės.
41. Dekretu Nr. 135/2000 reglamentuojamas gaudymo būdas naudojant „parany“ taip pat neatitinka reikalavimo, kad galima gaudyti tik nedidelį paukščių kiekį. Pagal Komisijos pateiktus skaičiavimus išduotais leidimais naudoti „parany“ iš viso leidžiama sugauti 429 600 vienetų paukščių (2 864 leidimai padauginti iš 150, paukščių, kurie gali būti sugaunami vienu „parany“ per sezoną, skaičiaus). Šis teisėtai leidžiamų pagauti paukščių skaičius, mano nuomone, yra lemiantis, kai reikia nustatyti, ar tai yra nedidelis kiekis. Aplinkybė, kad per tam tikrą sezoną sugaunama mažiau paukščių nei leidžiama, yra nesvarbi, nes galima žala populiacijai turėtų būti vertinama atsižvelgiant į mastą, kuriuo leidžiama nukrypti nuo 8 straipsnio 1 dalyje kartu su IV priedo a punktu įtvirtinto draudimo.
42. Minėtame sprendime Komisija prieš Prancūziją
Teisingumo Teismas pagrįstai nusprendė, kad siekiant patikrinti, ar laikomasi „nedidelio kiekio“ reikalavimo, reikia atsižvelgti ne į absoliučius skaičius, o veikiau į atitinkamą bendros tam tikros populiacijos palaikymą ir nagrinėjamų rūšių paukščių veisimosi padėtį.
43. Kaip teigia Komisija, ir to neginčija Ispanijos vyriausybė, atitinkamą populiaciją sudaro apie 5 milijonai paukščių. 429 600 paukščių, kuriems gaudyti buvo išduoti leidimai, atitinka šiek tiek daugiau nei 8,5 % šios populiacijos. Vien jau atsižvelgiant į proporciją šį skaičių sunku būtų pavadinti „nedideliu“.
44. Savo Antroje ataskaitoje dėl Direktyvos 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos taikymo(7), kuri buvo paskelbta 1993 m., Komisija įtvirtino metodą, kaip nustatyti, koks kiekis gali būti laikomas nedideliu, kad būtų galima taikyti 9 straipsnio 1 dalies c punktą. Tam tikros populiacijos stabilumui arba palaikymui turi svarbos veisimosi padėtis, bendras metinis mirtingumas dėl natūralių priežasčių ir – rūšims, kurios gali būti medžiojamos, – medžioklė įprastais būdais. Jeigu atsižvelgiant į pusiausvyrą tarp veisimosi ir metinio mirtingumo populiacijos dydis iš esmės išlieka stabilus, kaip išimtį leidžiant specialų būdą gaudyti „nedidelį kiekį“ paukščių ši pusiausvyra neturi būti sutrikdyta.
45. Remdamasi ornitologinėmis studijomis pirmiau minėtoje ataskaitoje Komisija padarė išvadą, kad rūšių, kurios gali būti medžiojamos, atveju konkreti 1 % įprasto metinio populiacijos mirtingumo bendra suma vis dar gali būti laikoma nedideliu kiekiu direktyvos 9 straipsnio 1 dalies c punkto prasme. Jeigu laikomasi šios kraštutinės ribos, rūšių stabilumui pavojaus nėra.
46. Komisija apskaičiavo, kad strazdų, kurie gali būti gaudomi su „parany“ pagal Dekretą Nr. 135/2000, rūšims bendras 1 % metinis atitinkamos populiacijos mirtingumas atitinka 83 750 paukščių. Netgi atsižvelgiant į visas tokiems skaičiavimams būdingas paklaidas, reikia pripažinti, kad tarp paukščių, kurie gali būti sumedžioti pagal išduotus leidimus, skaičiaus (429 600) ir skaičiaus, kurį apskaičiavo Komisija (83 750), yra toks didelis skirtumas, kad Ispanijos vyriausybės tvirtinimas, jog gaudomas tik „nedidelis kiekis“ paukščių, yra nepagrįstas.
47. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, manau, kad Ispanijos vyriausybė negali remtis direktyvos 9 straipsnio 1 dalies c punkte numatyta leidžiančia nukrypti nuostata ir leisti Valensijos srityje gaudyti strazdus su „parany“. Šis gaudymo būdas pats savaime nėra pakankamai atrankinis, be to, juo gaudomas paukščių kiekis gerokai viršija „nedidelio kiekio“ reikalavimą.
V – Išvada
48. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui:
– pripažinti, jog Ispanijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal 1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyvos 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos 8 straipsnio 1 dalį ir 9 straipsnio 1 dalį,
– priteisti iš Ispanijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.
(1) .
(2)
-	OL L 103, p. 1.
(3)
-	2001 m. rugsėjo 26 d. Tribunal Superior de Justicia
šį dekretą panaikino. Dėl šio sprendimo pateiktas kasacinis skundas.
(4)
-	1988 m. balandžio 27 d. Sprendimas Komisija prieš Prancūziją
(252/85, Rink. p. 2243).
(5)
-	Žr., pvz., 1987 m. liepos 8 d. Sprendimą Komisija prieš Italiją
(262/85, Rink. p. 3073).
(6)
-	Minėtas 4 išnašoje.
(7)
-	1993 m. lapkričio 24 d. COM(93) 572 galutinis.