62008CJ0158
DOMSTOLENS DOM (Anden Afdeling)
4. juni 2009 (
*1
)
»EF-toldkodeksen — forordning (EF) nr. 384/96 — beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab — forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 — beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser — forarbejdning under proceduren for aktiv forædling — ulovlig praksis«
I sag C-158/08,
angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Commissione tributaria regionale di Trieste (Italien) ved afgørelse af 13. marts 2008, indgået til Domstolen den, i sagen:
Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Trieste
mod
Pometon SpA,
har
DOMSTOLEN (Anden Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, og dommerne J.-C. Bonichot (refererende dommer), J. Makarczyk, P. Kūris og L. Bay Larsen,
generaladvokat: V. Trstenjak
justitssekretær: fuldmægtig B. Fülöp,
på grundlag af den skriftlige forhandling og efter retsmødet den 19. marts 2009,
efter at der er afgivet indlæg af:
—
Pometon SpA ved avocats E. Volli og F. Trevisan
—
den italienske regering ved I. Bruni, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato G. Albenzio
—
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved H. van Vliet, E. Righini og S. Schønberg, som befuldmægtigede,
og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,
afsagt følgende
Dom
1
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 13 i Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EFT 1996 L 56, s. 1), og artikel 4, 114 ff. samt 202, 204, 212 og 214 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1, herefter »EF-toldkodeksen«).
2
Spørgsmålet er blevet rejst under en sag mellem Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Trieste (toldkontoret i Trieste) og Pometon SpA vedrørende indførslen af blokke af uforarbejdet magnesium hidrørende fra Kina under proceduren for aktiv forædling.
Fællesskabsbestemmelser
3
Artikel 13 i forordning nr. 384/96 i den affattelse, der fandt anvendelse på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen, bestemmer:
»Antidumpingtold, der er indført i henhold til denne forordning, kan udvides til at gælde for indførsel fra tredjelande af samme vare eller dele deraf, når gældende foranstaltninger omgås. Omgåelse defineres som en ændring i mønstret for handelen mellem tredjelande og Fællesskabet, som skyldes praksis, forarbejdning eller bearbejdning, for hvilken der ikke foreligger nogen tilstrækkelig gyldig grund eller økonomiske begrundelse ud over indførelsen af tolden, og der foreligger beviser for, at virkningerne af tolden undergraves i henseende til priserne på og/eller mængderne af samme vare, og der foreligger bevis for dumping i forhold til de tidligere fastslåede normale værdier for samme eller lignende varer.
2.   En samleproces i Fællesskabet eller i et tredjeland anses for at indebære en omgåelse af gældende foranstaltninger, hvis:
a)
processen er påbegyndt eller udvidet væsentligt siden eller umiddelbart forud for indledningen af antidumpingundersøgelsen, og de pågældende dele hidrører fra det land, der er omfattet af foranstaltningerne, og
b)
delene udgør mindst 60% af den samlede værdi af de dele, der indgår i den samlede vare, dog således at omgåelse under ingen omstændigheder anses for at finde sted, når værditilvæksten til de indførte dele i løbet af samle- og eller færdiggørelsesprocessen overstiger 25% af fremstillingsomkostningerne, og
c)
virkningerne af tolden undergraves i henseende til priserne på og/eller mængderne af samme vare hidrørende fra en samleproces, og der foreligger bevis for dumping i forhold til de tidligere fastslåede normalværdier for samme eller lignende varer.
3.   Undersøgelser i henhold til denne artikel iværksættes, når anmodningen herom indeholder tilstrækkelige beviser vedrørende de faktorer, der er omhandlet i stk. 1. Undersøgelserne iværksættes efter konsultationer i Det Rådgivende Udvalg ved en kommissionsforordning, hvori det også pålægges toldmyndighederne [at] gøre indførslen til genstand for registrering i henhold til artikel 14, stk. 5, eller at anmode om garantier. Undersøgelserne udføres af Kommissionen, som kan bistås af toldmyndighederne, og undersøgelserne afsluttes inden for ni måneder. Fremgår det af den endelige konstatering af de faktiske omstændigheder, at det er berettiget at udvide foranstaltningerne, vedtages dette af Rådet med simpelt flertal på forslag fra Kommissionen gældende fra den dato, på hvilken der blev foretaget registrering i henhold til artikel 14, stk. 5, eller der anmodedes om garantier. De relevante procedurebestemmelser i denne forordning med hensyn til indledning og gennemførelse af undersøgelser finder anvendelse på denne artikel.
[…]«
4
Artikel 114 i EF-toldkodeksen bestemmer:
»Med forbehold af artikel 115 giver proceduren for aktiv forædling mulighed for inden for Fællesskabets toldområde at lade følgende varer underkaste en eller flere forædlingsprocesser:
a)
ikke-fællesskabsvarer, som er bestemt til at genudføres fra Fællesskabets toldområde som forædlingsprodukter, uden at de pålægges importafgifter eller undergives handelspolitiske foranstaltninger
b)
varer, som er i fri omsætning, og for hvilke der indrømmes godtgørelse af eller fritagelse for importafgifterne, hvis varerne udføres fra Fællesskabets toldområde som forædlingsprodukter.
2.   Der forstås ved:
a)
»suspensionsordningen«: proceduren for aktiv forædling i den i stk. 1, litra a), omhandlede form
[…]«
5
Artikel 551, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 253, s. 1) i den affattelse, der var gældende på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen, præciserer bl.a.:
»Der meddeles kun bevilling til suspensionsordningen, når der foreligger en konkret hensigt om genudførsel af hovedforædlingsprodukter fra Fællesskabets toldområde. I så fald kan ordningen bevilliges for alle varer til forædling.«
6
Artikel 4, stk. 3, i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (EFT L 312, s. 1) bestemmer:
»Handlinger, som bevisligt har til formål at opnå en fordel, der er i modstrid med sigtet for de på området gældende fællesskabsregler, ved kunstigt at skabe de nødvendige forudsætninger for at opnå denne fordel, bevirker, alt efter tilfældet, enten at fordelen ikke indrømmes, eller at den tilbagekaldes.«
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
7
Ifølge forelæggelsesafgørelsen indførte Pometon SpA i perioden mellem slutningen af 1998 og 2001 fra det hermed forbundne firma Pometon d.o.o., oprettet i 1998 og med hjemsted i Sezana (Slovenien), blokke af ubearbejdet magnesium med oprindelse i og hidrørende fra Kina, der pålægges en antidumpingtold ved indførsel til Fællesskabet i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2402/98 af 3. november 1998 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af ubearbejdet, ulegeret magnesium med oprindelse i Folkerepublikken Kina og om endelig opkrævning af den midlertidige told (EFT L 298, s. 1). Varen blev indført på grundlag af forarbejdningskontrakter for regning af en kunde i et tredjeland uden for Fællesskabet, nemlig Pometon d.o.o. Pometon SpA ansøgte om og opnåede bevilling til at henføre varen under proceduren for aktiv forædling med en suspensionsperiode på seks måneder. Varen blev forarbejdet af Pometon SpA til granulater af magnesium, der ikke pålægges antidumpningstold, og blev dernæst genudført via grænseovergangsstedet Fernetti (Italien).
8
I forlæggelsesafgørelse præciseres det, at den i hovedsagen omhandlede vare, der aldrig nåede frem til virksomheden i Slovenien, forblev i en containerhavn og dernæst blev tilbageført som import til Italien som en vare solgt af Pometon d.o.o. til Pometon SpA. Ifølge forelæggelsesafgørelsen fremgår det af de foretagne kontrolundersøgelser, at ca. 87% af den af Pometon SpA udførte vare øjeblikkeligt blev genindført til Italien og afsat på det europæiske marked.
9
På baggrund heraf anså Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Trieste, at den midlertidige indførsel af blokke af uforarbejdet magnesium med oprindelse i og hidrørende fra Kina, der er henført under proceduren for aktiv forædling, i realiteten bestod i en endelig indførsel af den nævnte vare. Som følge heraf traf Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane de Trieste supplerende og berigtigende toldafgørelser, som Pometon SpA påklagede, og Commissione tributaria provinciale di Trieste gav medhold i klagen.
10
Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane de Trieste ankede denne afgørelse, imod hvilken Pometon SpA iværksatte kontraappel. På denne baggrund har Commissione tributaria provinciale di Trieste besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Kan det lovligt antages, at proceduren for aktiv forædling som iværksat af Pometon SpA kan tilsidesætte principperne i Fællesskabets toldpolitik, herunder navnlig principperne i den generelle lovgivning om antidumping og speciallovgivningen, såsom EF-toldkodeksen […]? Der spørges navnlig, om artikel 13 i forordning (EF) nr. 384/[96] kan fortolkes som udtryk for en almindelig grundsætning med anvendelse som generalklausul i Fællesskabets retsorden, der direkte regulerer også retsforholdet mellem de nationale myndigheder og de afgiftspligtige samt gælder for proceduren om pålæggelse af antidumpingtolden; det er f.eks. et spørgsmål, om nævnte grundsætning kan påberåbes med henblik på at iværksætte toldkontrollen ifølge begrebet i artikel 4, stk. 1, nr. 14, i EF-toldkodeksen […][?]
2)
Kan bestemmelserne i artikel 13 i forordning (EF) nr. 384/[96] — om omgåelse af antidumpingreglerne — sammenholdt med artikel 114 ff. i EF-toldkodeksen […] om aktiv forædling samt artikel 202, 204, 212 og 214 om stiftelse af toldskyld fortolkes således, at en vares undergivelse af antidumpingtold ikke er udelukket i tilfældet med forudbestemt erhvervelse af vedkommende vare af et retssubjekt med statsborgerskab i et land, der ikke er omfattet af antidumpingtold, hvorved erhververen selv købte produktet i et land omfattet af en sådan foranstaltning og — uden at ændre på varen på nogen måde og via midlertidig indførsel til Fællesskabet — har henført den under proceduren for aktiv forædling og herefter genindført den i forarbejdet stand, men midlertidigt og ganske få timer, for herefter at sælge den tilbage omgående til det samme selskab i EU, som havde forestået den aktive forædling[?]
3)
Kan en national retsinstans — da der ikke foreligger fællesskabsretlige sanktionsregler, som nærværende ret har kunnet henvise til — anvende nationale regler i sit eget retssystem, hvorefter retten, når betingelserne er opfyldt, kan tilsidesætte kontrakter om overgang til aktiv forædling og om salg af forædlingsproduktet, såsom den italienske civillovbogs artikel 1343 (retsstridig handling), 1344 (aftale til omgåelse af lov) og 1345 (retsstridigt motiv) samt civillovbogens artikel 1414 ff. om proforma, i tilfælde af, at der bevisligt foreligger tilsidesættelse af de ovennævnte EF-principper[?]
4)
Er den ovenfor beskrevne transaktion som forudbestemt til omgåelse af antidumpingtolden af andre grunde eller ud fra fortolkningskriterier, som Domstolen anmodes om at angive, i overensstemmelse med proceduren for aktiv forædling, eller tilsidesætter transaktionen faktisk de toldretlige principper vedrørende anvendelsen af antidumpingtolden, som Domstolen bedes angive[?]
5)
Kan den omhandlede transaktion muligvis af andre grunde eller ud fra fortolkningskriterier, som EF-Domstolen bedes angive, være et konkret udtryk for en endelig indførsel af det af antidumpingtolden omfattet produkt[?]«
De præjudicielle spørgsmål
Formaliteten
11
Pometon SpA har nærmere bestemt gjort gældende, at de forelagte spørgsmål må afvises, eftersom formålet hermed er indhentning af juridisk rådgivning fra Domstolen frem for en fortolkning af fællesskabsretten, idet de er forelagt af en ret, der ikke har kompetence til at træffe afgørelse i sagen, og eftersom den nationale ret ikke har angivet, hvilke fællesskabsretlige bestemmelser den ønsker fortolket, eller hvilke almindelige principper der henvises til.
12
Denne argumentation kan ikke tiltrædes.
13
Det følger af fast retspraksis, at der foreligger en formodning for, at de spørgsmål om en fortolkning af fællesskabsretten, som den nationale ret har stillet på det retlige og faktiske grundlag, som den har fastlagt inden for sit ansvarsområde, er relevante, hvorfor det ikke tilkommer Domstolen at efterprøve rigtigheden heraf. Domstolen kan kun afvise en anmodning om en præjudiciel afgørelse fra en national ret, såfremt det klart fremgår, at den ønskede fortolkning af fællesskabsretten savner enhver forbindelse med realiteten i hovedsagen eller dennes genstand, når problemet er af hypotetisk karakter, eller når Domstolen ikke råder over de faktiske og retlige oplysninger, som er nødvendige for, at den kan foretage en saglig korrekt besvarelse af de stillede spørgsmål (jf. i denne retning dom af 7.6.2007, forenede sager C-222/05 — C-225/05, van der Weerd m.fl., Sml. I, s. 4233, præmis 22 og den deri nævnte retspraksis).
14
I den foreliggende sag savner den ønskede fortolkning ikke forbindelse til fællesskabsretten med det resultat, at Domstolen er forhindret i at træffe afgørelse herom, og det forholder sig heller ikke sådan, at den ønskede fortolkning klart savner enhver forbindelse med realiteten i hovedsagen eller dennes genstand. Derudover fremgår det retlige og faktiske grundlag, som er nødvendigt for, at Domstolen kan give et hensigtsmæssigt svar på de stillede spørgsmål, af forelæggelsesafgørelsen. De bestemmelser, der ønskes en fortolkning af, anføres desuden i forelæggelsesafgørelsen.
15
De præjudicielle spørgsmål kan følgelig antages til realitetsbehandling.
Det første og det andet spørgsmål
16
Med det første og det andet spørgsmål spørger den forelæggende ret nærmere bestemt, om bestemmelserne i artikel 13 i forordning nr. 384/96 finder anvendelse i den foreliggende sag.
17
Artikel 13, stk. 3, i forordning nr. 384/96 bestemmer, at der, når der foreligger tilstrækkelige beviser for omgåelse af antidumpingtolden, iværksættes en undersøgelse ved en kommissionsforordning. Såfremt det af den endelige konstatering af de faktiske omstændigheder fremgår, at det er berettiget at udvide anvendelsen af antidumpingtolden til indførsel fra tredjelande af samme vare eller dele deraf, vedtages denne udvidelse af Rådet med simpelt flertal på forslag fra Kommissionen.
18
I den foreliggende sag er det tilstrækkeligt at fastslå, at der ikke foreligger nogen kommissionsforordning om iværksættelse af en undersøgelse, ligeså lidt som der foreligger en beslutning fra Rådet om at udvide anvendelsen af antidumpingforanstaltningerne.
19
Heraf følger, at bestemmelserne i artikel 13 i forordning nr. 384/96 under alle omstændigheder ikke finder anvendelse på tvisten i hovedsagen, uden at det er nødvendigt at træffe afgørelse om, hvorvidt affattelsen af artikel 13, stk. 1, i den udgave, der fandt anvendelse på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen, vedrørte de af Pometon SpA foretagne transaktioner.
20
Herefter skal det første og det andet spørgsmål besvares med, at artikel 13 i forordning nr. 384/96 ikke finder anvendelse, når Rådet ikke — på forslag fra Kommissionen — har truffet nogen afgørelse om at udvide anvendelsen af antidumpingtolden til indførsel fra tredjelande af samme vare eller dele deraf.
Det tredje, fjerde og femte spørgsmål
21
Det tredje, fjerde og femte spørgsmål vedrører nærmere bestemt spørgsmålet om, hvorvidt en transaktion, hvormed et selskab under proceduren for aktiv forædling indfører varer omfattet af antidumpingtolden, forarbejder disse til et produkt, der ikke er omfattet af antidumpingtolden, og dernæst genudfører dem til en associeret virksomhed beliggende i et naboland uden for EU, som genudfører varerne til Fællesskabet, idet de videresælges til det første selskab, skal anses for en endelig indførsel til Fællesskabets toldområde.
22
Ifølge artikel 114 i EF-toldkodeksen giver proceduren for aktiv forædling mulighed for inden for Fællesskabets toldområde at anvende ikke-fællesskabsvarer, som er bestemt til at genudføres fra Fællesskabets toldområde. Anvendelsen består i at underkaste disse varer »forædlingsprocesser«, dvs. navnlig forarbejdning. De genudførte varer benævnes »forædlingsprodukter«.
23
En af betingelserne for, at proceduren for aktiv forædling kan finde anvendelse, er, at der er tale om genudførsel fra Fællesskabets toldområde af varerne i form af forædlingsprodukter. Heraf følger, at der udelukkende er tale om en lovlig anvendelse af ordningen, såfremt varerne reelt er bestemt til at genudføres fra Fællesskabets toldområde, således som det fremgår af de ovennævnte bestemmelser i artikel 551, stk. 1, i forordning nr. 2454/93, hvorefter enhver, der ansøger om at blive omfattet af ordningen, skal have »en konkret hensigt om genudførsel« af de omhandlede varer.
24
Det fremgår nemlig af samtlige de bestemmelser, der udgør det retlige grundlag for ordningen, at den aktive forædling kun har til formål at fritage de varer fra toldafgifter, der alene indføres midlertidigt til Fællesskabets toldområde med henblik på at blive bearbejdet, repareret eller forarbejdet og dernæst genudført, for derigennem at undgå at skade det økonomiske liv i landene i Fællesskabet.
25
Heraf følger nødvendigvis, at en praksis som den, der er beskrevet i denne doms præmis 8, som består i blot at lade en vare krydse grænsen uden nogen virkelig hensigt om at genudføre den og i at lade varen genindføre heraf kort tid herefter, er i strid med selve formålet med proceduren for aktiv forædling og til hinder for fællesskabsbestemmelsernes effektive virkning.
26
Det tilkommer alene den forelæggende ret at undersøge, om de omstændigheder, der har givet anledning til den i hovedsagen omhandlede tvist, udgør en sådan tilsidesættelse.
27
Hvad angår følgerne af en sådan tilsidesættelse bestemmes det i artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 2988/95, der har et generelt anvendelsesområde, at »[h]andlinger, som bevisligt har til formål at opnå en fordel, der er i modstrid med sigtet for de på området gældende fællesskabsregler, ved kunstigt at skabe de nødvendige forudsætninger for at opnå denne fordel, bevirker, alt efter tilfældet, enten at fordelen ikke indrømmes, eller at den tilbagekaldes«.
28
Domstolen har allerede fastslået, at forpligtelsen til at tilbagebetale en uberettiget opnået fordel ikke tilsidesætter legalitetsprincippet. Denne forpligtelse er nemlig ikke en sanktion, men blot en konsekvens af, at det er fastslået, at de nødvendige betingelser for at drage fordel af fællesskabsbestemmelserne er blevet kunstigt skabt, hvilket gør den opnåede fordel uretmæssig og derfor berettiger en forpligtelse til at betale den tilbage (jf. i denne retning dom af 14.12.2000, sag C-110/99, Emsland-Stärke, Sml. I, s. 11569, præmis 56).
29
En importør, der uretmæssigt lader sig omfatte af proceduren for aktiv forædling, og som drager fordel heraf ved kunstigt at skabe de nødvendige forudsætninger for at anvende denne procedure, skal betale afgifterne for de omhandlede varer, uanset hvilke administrative, civil- eller strafferetlige sanktioner der i givet fald måtte følge af national ret.
30
Herefter skal det tredje, fjerde og femte spørgsmål besvares med, at en transaktion, som blot består i at lade en vare krydse grænsen, efter at den er forarbejdet til en vare, der ikke er omfattet af antidumpingtolden, uden nogen virkelig hensigt om at genudføre den, og kort tid herefter at genindføre den, ikke lovligt kan henføres under proceduren for aktiv forædling. En importør, der uretmæssigt lader sig omfatte af ordningen om aktiv forædling, og som drager fordel heraf, skal betale afgifterne for de omhandlede produkter, uanset hvilke administrative, civil- eller strafferetlige sanktioner der i givet fald måtte følge af national ret. Det tilkommer den kompetente nationale ret at vurdere, om den i hovedsagen omhandlede transaktion i lyset af ovenstående bemærkninger skal anses for retsstridig i henhold til fællesskabsretten.
Sagens omkostninger
31
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Anden Afdeling) for ret:
1)
Artikel 13 i Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab, finder ikke anvendelse, når Rådet for Den Europæiske Union ikke — på forslag fra Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber — har truffet nogen afgørelse om at udvide anvendelsen af antidumpingtolden til indførsel fra tredjelande af samme vare eller dele deraf.
2)
En transaktion, som blot består i at lade en vare krydse grænsen, efter at den er forarbejdet til en vare, der ikke er omfattet af antidumpingtolden, uden nogen virkelig hensigt om at genudføre den, og kort tid herefter at genindføre den, kan ikke lovligt henføres under proceduren for aktiv forædling. En importør, der uretmæssigt lader sig omfatte af proceduren for aktiv forædling, og som drager fordel heraf, skal betale afgifterne for de omhandlede produkter, uanset hvilke administrative, civil- eller strafferetlige sanktioner der i givet fald måtte følge af national ret. Det tilkommer den kompetente nationale ret at vurdere, om den i hovedsagen omhandlede transaktion skal anses for retsstridig i henhold til fællesskabsretten.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: italiensk.