EUR-Lex - 61999B0222 - DA
Avis juridique important
|
61999B0222
Kendelse afsagt af Retten i Foerste Instans (Tredje Afdeling) den 25. november 1999.
-
Jean-Claude Martinez og Charles de Gaulle mod Europa-Parlamentet.
-
Foreloebige forholdsregler - Parlamentets afgoerelse om fortolkning af en bestemmelse i forretningsordenen - Politisk gruppe - Formaliteten - Fumus boni juris - Uopsaettelighed - Afvejning af interesser.
-
Sag T-222/99 R.
Samling af Afgørelser 1999 side II-03397
Sammendrag
Nøgleord
1 Særlige rettergangsformer - betingelser for antagelse til realitetsbehandling - realitetsbehandling af hovedsagen - uden betydning - grænser (Art. 242 EF; Rettens procesreglementet, art. 104, stk. 2) 2 Annullationssøgsmål - akter, der kan være genstand for søgsmål - Parlamentets retsakter, der skal have retsvirkninger uden for Parlamentets interne område (Art. 230 EF) 3 Særlige rettergangsformer - udsættelse af gennemførelsen af en afgørelse fra Parlamentet om fortolkning af en bestemmelse i forretningsordenen - ikke muligt for visse medlemmer at danne en politisk gruppe - alvorlig og uoprettelig skade - afvejning af interesserne i sagen (Art. 242 EF; Rettens procesreglement, art. 104, stk. 2)
Sammendrag
1 Spørgsmålet, om hovedsagen kan antages til realitetsbehandling, bør som hovedregel ikke behandles under en sag om foreløbige forholdsregler, da afgørelsen i hovedsagen herved kan foregribes. Når det imidlertid gøres gældende, at begæringen om foreløbige forholdsregler udspringer af en hovedsag, som åbenbart må afvises, kan det være nødvendigt, at der fremlægges omstændigheder, som godtgør, at hovedsagen ud fra en umiddelbar betragtning alligevel kan antages til realitetsbehandling. (jf. præmis 60) 2 Artikel 230, stk. 1, EF, hvori det bestemmes, at Domstolen bl.a. efterprøver lovligheden af de af Parlamentets retsakter, der skal have retsvirkninger over for tredjemand, skal gøre det muligt for Fællesskabets retsinstanser at efterprøve de retsakter, som Europa-Parlamentet udsteder inden for rammerne af EF-traktaten, og som kan gribe ind i medlemsstaternes eller andre institutioners kompetence eller overskride de grænser, som er sat for Parlamentets kompetence. Derimod kan retsakter, som alene vedrører den interne tilrettelæggelse af Parlamentets arbejde, ikke gøres til genstand for et annullationssøgsmål. Til denne kategori hører de parlamentsakter, der enten ikke har retsvirkninger, eller som kun har retsvirkning inden for Parlamentet for så vidt angår den interne tilrettelæggelse af dettes arbejde, og som kan prøves ved de procedurer, der er fastsat i Parlamentets forretningsorden. (jf. præmis 61) 3 Formålet med en sag om foreløbige forholdsregler er at sikre virkningen af dommen vedrørende sagens realitet. For at denne målsætning kan opfyldes, skal de begærede forholdsregler være uopsættelige, dvs. at det for at undgå et alvorligt og uopretteligt tab for sagsøgeren er nødvendigt at foreskrive dem og tillægge dem retsvirkninger før afgørelsen i hovedsagen. En manglende udsættelse af gennemførelsen af Parlamentets afgørelse om fortolkning af en bestemmelse i forretningsordenen, som hindrer dem i at danne en politisk gruppe, vil forvolde sagsøgerne en alvorlig skade, da de ikke vil kunne opnå de samme rettigheder og fordele som de politiske grupper og følgelig ikke vil kunne udtale sig som repræsentanter for folkene i de i Fællesskabet sammensluttede stater, på samme vilkår som medlemmerne af de politiske grupper. Skaden er så meget desto mere alvorlig, da perioden til undersøgelse og afgørelse af hovedsagen, hvorunder det ikke kan udelukkes, at sagsøgerne vil blive udsat for forskelsbehandling, vil kunne udgøre en ikke ubetydelig del af deres tidsbegrænsede mandat. Skaden er ligeledes uoprettelig, idet en eventuel annullation af afgørelsen som afslutning på hovedsagen ikke længere vil kunne afhjælpe denne situation. Desuden vil det ikke være til gene for en hensigtsmæssig forretningsgang i Parlamentet, at gennemførelsen af afgørelsen udsættes, da virkningen heraf vil være, at den pågældende gruppe behandles på samme måde som andre blandede grupper. (jf. præmis 79-82)