61992CJ0035_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved appelskrift indleveret til Domstolens Justitskontor den 12. februar 1992 har Europa-Parlamentet i medfoer af artikel 49 i EOEF-statutten og de tilsvarende bestemmelser i EKSF- og Euratom-statutterne for Domstolen ivaerksat appel til proevelse af Rettens dom af 11. december 1991 (sag T-169/89, Frederiksen mod Parlamentet, Sml. II, s. 1403), hvorved Parlamentets formands afgoerelse af 3. juli 1989 om forfremmelse af X til stillingen som sprogkonsulent i Den Danske Oversaettelsesafdeling, der henhoerer under Parlamentets Generaldirektorat VII (Oversaettelse og Almindelige Anliggender, herefter benaevnt "GD VII"), blev annulleret.
2 Det fremgaar af den anfaegtede dom, at sagens faktiske omstaendigheder er foelgende:
Den 9. januar 1989 offentliggjorde Parlamentet stillingsopslag nr. 5809 om en stilling som sprogkonsulent i loenklasse LA3 i Den Danske Oversaettelsesafdeling. Blandt kvalifikationskravene i stillingsopslaget anfoertes bl.a. "kendskab til administrativ anvendelse af edb".
Erik Dan Frederiksen og to andre ansatte i Den Danske Oversaettelsesafdeling, X og Y, indgav ansoegninger efter offentliggoerelsen af stillingsopslaget.
I et notat af 2. februar 1989 til generaldirektoeren for GD VII indstillede direktoeren for Direktoratet for Oversaettelse og Terminologi Erik Dan Frederiksen til stillingen som sprogkonsulent. Han henviste bl.a. til Frederiksen' s kendskab til og erfaring med hensyn til edb.
I et notat af 10. marts 1989 foreslog generaldirektoeren for GD VII generaldirektoeren for administration, personale og oekonomi, at X blev forfremmet til den omhandlede stilling, "selv om denne ansoeger p.t. ser sig noedsaget til at arbejde paa halv tid af familiemaessige aarsager". Forslaget medfoerte protester fra forskellig side, bl.a. fra direktoeren for Direktoratet for Oversaettelse og Terminologi og fra chefen for Den Danske Oversaettelsesafdeling, bl.a. med den begrundelse, at X ikke havde kendskab til administrativ anvendelse af edb. Generaldirektoeren for GD VII fastholdt imidlertid sit oprindelige forslag i et notat, hun den 7. juni 1989 tilstillede Parlamentets generalsekretaer.
Den 3. juli 1989 forfremmede Parlamentets formand i sin egenskab af ansaettelsesmyndighed X til sprogkonsulent i loenklasse LA3 i Den Danske Oversaettelsesafdeling med virkning fra den 1. juni 1989.
Den 12. juli 1989 klagede Erik Dan Frederiksen over afgoerelsen om udnaevnelse af X. Ved skrivelse af 29. november 1989 meddelte Parlamentets formand Erik Dan Frederiksen, at hans klage var blevet afvist.
Efter sin udnaevnelse ansoegte X om tilladelse til at arbejde paa halv tid indtil den 30. september 1990, og den 4. december 1989 blev ansoegningen taget til foelge.
3 Ved staevning indleveret til Rettens Justitskontor den 27. december 1989 anlagde Frederiksen sag med paastand om annullation af afgoerelsen om at forfremme X til stillingen som sprogkonsulent i Den Danske Oversaettelsesafdeling.
4 Ved den anfaegtede dom annullerede Retten den omhandlede afgoerelse fra Parlamentets formand med den begrundelse, at ansaettelsesmyndigheden med urette havde fundet, at X opfyldte et af kvalifikationskravene i stillingsopslaget, nemlig kravet om "kendskab til administrativ anvendelse af edb", og at ansaettelsesmyndighedens vurdering var behaeftet med en aabenbar fejl, baade med hensyn til undersoegelsen af, om X opfyldte betingelserne i stillingsopslaget, og med hensyn til sammenligningen af ansoegernes fortjenester.
5 Til stoette for appellen har Parlamentet fremfoert to anbringender, der stoettes paa, at Retten har tilsidesat de principper, der kan udledes af Domstolens praksis, og hvoraf fremgaar dels, at ansaettelsesmyndighedens skoen med hensyn til forfremmelse ikke kan efterproeves af Faellesskabets retsinstanser, medmindre der foreligger aabenbare fejl, dels, at sagsbehandlingsfejl ved sammenligningen af ansoegernes fortjenester kun kan medfoere, at afgoerelsen om forfremmelse annulleres, hvis de har haft en afgoerende betydning herfor og ikke er afhjulpet paa et senere tidspunkt i sagsbehandlingen.
6 Erik Dan Frederiksen har paastaaet appellen forkastet og nedlagt paastand om, at Parlamentet tilpligtes at betale have en symbolsk godtgoerelse paa 1 BFR for den ikke-oekonomiske skade, han har lidt som foelge af appellen.
7 Ved kendelse af 3. april 1992 forkastede Domstolens praesident en begaering fra Parlamentet om foreloebige forholdsregler i form af udsaettelse af opfyldelsen af den anfaegtede dom og udsatte afgoerelsen om sagens omkostninger.
8 Hvad naermere angaar parternes anbringender og argumenter henvises til den refererende dommers rapport. Disse forhold omtales i det foelgende kun i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
Paastanden om ophaevelse af den anfaegtede dom
Det foerste anbringende
9 Til stoette for sit foerste anbringende har Parlamentet paaberaabt sig to argumenter, som maa undersoeges hver for sig.
10 Det foerste argument, Parlamentet har fremfoert, vedroerer den anfaegtede doms praemis 67, 68, og 71-75, hvori Retten undersoegte, om X opfyldte et af de krav, der var opstillet i stillingsopslaget, nemlig kravet om "kendskab til administrativ anvendelse af edb".
11 I denne forbindelse udtalte Retten i dommen, at stillingsopslaget udgoer en retlig ramme, ansaettelsesmyndigheden selv har opstillet. Retten fandt derfor, at den skulle undersoege, om der objektivt var overensstemmelse mellem stillingsopslaget og den valgte ansoegers kvalifikationer. Retten fastslog vedroerende dette spoergsmaal for det foerste, at kravet om kendskab til administrativ anvendelse af edb svarede til et reelt behov, saaledes som administrationen selv understregede, for anvendelse af ny teknologi med henblik paa at loese problemerne i Parlamentets Oversaettelsesdirektorat. Paa grundlag af en sagkyndig erklaering, Retten havde ladet indhente, fastslog den, at X ikke havde de efter stillingsopslaget kraevede kundskaber med hensyn til edb, saaledes som disse objektivt maatte fortolkes. Ifoelge Rettens dom foelger det heraf, at ansaettelsesmyndigheden, for saa vidt som den fandt, at X opfyldte disse betingelser, bevaegede sig uden for de rammer, den selv havde opstillet for sig selv i stillingsopslaget. Naar henses til de krav, der stilledes i stillingsopslaget, havde ansaettelsesmyndigheden ikke andre muligheder end at se bort fra X' s ansoegning.
12 Vedroerende denne del af Rettens dom har Parlamentet anfoert, at med hensyn til forfremmelser boer den retslige efterproevelse ifoelge retspraksis begraenses til en undersoegelse af, om ansaettelsesmyndigheden har anlagt et aabenbart fejlagtigt skoen. I dette tilfaelde kan den fejl, ansaettelsesmyndigheden menes at have begaaet ved vurderingen af X' s edb-kundskaber, ikke anses for aabenbar, idet Retten maatte indhente en sagkyndig erklaering med henblik paa at undersoege, om denne ansoegers kvalifikationer svarede til de kvalifikationskrav, der stilledes i henhold til stillingsopslaget. Da Retten undersoegte, om der var overensstemmelse mellem ordlyden i stillingsopslaget og X' s edb-kundskaber, handlede den i strid med retspraksis, idet den satte sit eget skoen i stedet for ansaettelsesmyndighedens.
13 Ved vurderingen af dette argument henvises til, at det fremgaar af fast retspraksis (jf. f.eks. dom af 30.10.1974, sag 188/73, Grassi mod Raadet, Sml. s. 1099, praemis 38, og af 7.2.1990, sag C-343/87, Culin mod Kommissionen, Sml. I, s. 225, praemis 19), at selv om ansaettelsesmyndigheden har et vidt skoen ved sammenligningen af ansoegernes kvalifikationer og udtalelser om dem, og bl.a. kan udoeve dette skoen med henblik paa den ledige stilling, skal det dog ske inden for de rammer, den selv har opstillet ved stillingsopslaget.
14 Stillingsopslagets rolle er saaledes at underrette interesserede saa noejagtigt som muligt om de betingelser, der skal opfyldes ved besaettelsen af den paagaeldende stilling, for at bringe dem i stand til at bedoemme, om det har noget formaal for dem at indgive en ansoegning (jf. den naevnte dom Grassi mod Raadet, praemis 40).
15 Det skoen, ansaettelsesmyndigheden har ved udnaevnelser og forfremmelser, forudsaetter derfor en noeje undersoegelse af sagsakterne og en omhyggelig iagttagelse af de i stillingsopslaget opstillede betingelser, og den skal se bort fra enhver ansoeger, der ikke opfylder disse betingelser (jf. dom i sagen Grassi mod Raadet). I oevrigt har Domstolen i dom af 21. november 1991 (sag C-269/90, Technische Universitaet Muenchen, Sml. I, s. 5469, praemis 14) generelt udtalt, at naar der er tillagt en faellesskabsmyndighed en skoensmaessig befoejelse, indebaerer det, at myndigheden omhyggeligt og upartisk skal undersoege alle relevante forhold i den enkelte sag.
16 Retten findes herefter med rette i den anfaegtede dom at have fastslaaet, at stillingsopslaget udgoer en retlig ramme, ansaettelsesmyndigheden selv har opstillet, og som den derfor noeje skal overholde.
17 Med henblik paa efterproeve, om ansaettelsesmyndigheden ikke havde overskredet graenserne for denne retlige ramme, maatte Retten i dette tilfaelde for det foerste fastslaa, hvilke kvalifikationer der kraevedes efter stillingsopslaget, og derefter undersoege, om den ansoeger, ansaettelsesmyndigheden valgte til den ledige stilling, faktisk opfyldte disse betingelser.
18 For saa vidt som stillingsopslaget indeholdt betingelser, der var saa tekniske, at Retten ikke havde de noedvendige forudsaetninger for at fastlaegge deres indhold og raekkevidde, kunne den indhente en sagkyndig erklaering, hvori det objektivt blev fastlagt, hvad disse krav noejagtigt indebar.
19 Retten har saaledes ret til at indhente en sagkyndig erklaering, naar den ° i overensstemmelse med, hvad der er dens opgave ° skal foretage en indgaaende undersoegelse af de faktiske omstaendigheder i de sager, den skal afgoere. Hvis denne mulighed ikke fandtes, kunne ansaettelsesmyndigheden undgaa enhver form for retslig efterproevelse i alle tilfaelde, hvor dens skoensmaessige befoejelse udoeves inden for et teknisk omraade, inden for hvilket Retten ikke har de noedvendige forudsaetninger for at vurdere, om ansaettelsesmyndigheden har overskredet graenserne for den retlige ramme, som stillingsopslaget udgoer.
20 Det foelger af det anfoerte, at Retten ikke tilsidesatte faellesskabsretten, da den i dette tilfaelde indhentede en sagkyndig erklaering med henblik paa at fastlaegge raekkevidden af den betingelse om kendskab til administrativ anvendelse af edb, der var opstillet i stillingsopslaget, og da den under hensyn til dette krav, saaledes som det objektivt maatte fortolkes, fandt, at ansaettelsesmyndigheden klart havde overskredet graenserne for sin skoensmaessige befoejelse ved forfremmelsen af X, hvis kvalifikationer ikke svarede til stillingsopslaget.
21 Det foerste argument, Parlamentet har fremfoert til stoette for sit foerste anbringende, maa saaledes forkastes.
22 Det andet argument, Parlamentet har fremfoert til stoette for sit foerste anbringende, vedroerer den anfaegtede doms praemis 76.
23 Retten fastslog i denne praemis, at Parlamentet under alle omstaendigheder ikke havde foert bevis for, at ansaettelsesmyndigheden tilstraekkelig objektivt og omhyggeligt havde undersoegt, om X' s kundskaber opfyldte kravene i stillingsopslaget. I denne forbindelse fastslog Retten, at ansaettelsesmyndigheden ikke havde oplysninger, der var tilstraekkelige til, at den kunne foretage en saadan vurdering, at de vurderinger, der blev foretaget af de lavere instanser i forbindelse med forfremmelsesproceduren, var fejlagtige, og at den vurdering, som Parlamentets Juridiske Tjeneste foretog som led i den procedure, der gik forud for afslaget paa Frederiksen' s klage, ogsaa var fejlagtig.
24 Parlamentet har i denne forbindelse gjort glaedende, at Retten i dommens praemis 76 har baseret sig paa en fejlagtig opfattelse, som generaldirektoeren for GD VII gav udtryk for, og som gik ud paa, at kravene med hensyn til edb i dette tilfaelde skulle vaere de samme som i de tidligere offentliggjorte meddelelser om udvaelgelsesproeve til stillingerne som sprogkonsulent i Den Spanske og Den Portugisiske Oversaettelsesafdeling. Denne fejl kan ikke have haft nogen indflydelse paa afgoerelsen om forfremmelse, idet den fremgaar af et notat, generaldirektoeren for GD VII udarbejdede, efter at afgoerelsen var truffet, eller paa afslaget paa Frederiksen' s klage, idet der i Parlamentets Juridiske Tjenestes udtalelse blev gjort opmaerksom paa fejlen, og udtalelsen bygger paa et tidligere dokument, som ikke indeholder denne fejl.
25 Selv om det antages, at dette argument ikke gaar ud paa at anfaegte den vurdering af sagens faktiske omstaendigheder, Retten har foretaget, og som ikke kan goeres til genstand for appel, men antages at vedroere en retlig fejl, som Retten har begaaet i dommens praemisser, er det tilstraekkeligt at bemaerke, at det fremgaar af selve formuleringen af praemis 76, at denne praemis er medtaget for fuldstaendighedens skyld, idet Retten allerede i dommens praemis 75 fastslog, at ansaettelsesmyndigheden i dette tilfaelde ulovligt forfremmede X, idet hun ikke opfyldte kravene i stillingsopslaget.
26 Da det fremgaar af naervaerende doms praemis 13-20, at Retten ikke tilsidesatte faellesskabsretten, da den fastslog dette, kan Parlamentets andet argument vedroerende en praemis, der fulgte efter denne begrundelse, og som alene skulle underbygge en konklusion, som der var tilstraekkeligt grundlag for i den tidligere givne begrundelse, ikke tiltraedes.
27 Parlamentets foerste anbringende maa herefter i det hele forkastes.
Det andet anbringende
28 Parlamentets andet anbringende vedroerer den anfaegtede doms praemis 77, 78 og 79.
29 I denne del af dommen har Retten undersoegt den maade, hvorpaa ansaettelsesmyndigheden i dette tilfaelde har foretaget den sammenligning af ansoegernes fortjenester, som er omtalt i artikel 45 i vedtaegten for tjenestemaend ved De Europaeiske Faellesskaber. Retten fastslog i denne forbindelse, at den eneste sammenligning, som ansaettelsesmyndigheden blev gjort bekendt med angaaende den afgoerelse om udnaevnelsen, som skulle traeffes, er den vurdering, generaldirektoeren for GD VII fremkom med i sit notat af 10. marts 1989. Denne vurdering var efter Rettens opfattelse ufuldstaendig og behaeftet med aabenbare faktiske og retlige fejl. For det foerste omtales hverken de tre ansoegeres kundskaber eller deres erfaring med hensyn til edb. Endvidere indeholder notatet en fejl ved sammenligningen af bedoemmelsesrapporterne, idet X og Erik Dan Frederiksen ° i modsaetning til, hvad der er oplyst i notatet ° stod lige med hensyn til det antal gange, de fik karakteren "udmaerket". Endelig henvises der ° som et moment, der tillaegges lige saa stor vaegt som de oevrige ved sammenligningen af fortjenesterne ° til et oenske om at sikre lige muligheder for maend og kvinder. Retten fastslog paa grundlag heraf, at ansaettelsesmyndigheden i dette tilfaelde ikke havde foretaget sammenligningen af ansoegernes fortjenester med den fornoedne objektivitet og omhyggelighed.
30 Til stoette for sit anbringende har Parlamentet anfoert, at Retten tilsidesatte faellesskabsretten, da den med hensyn til sammenligningen af ansoegernes fortjenester fastslog, at den anfaegtede afgoerelse om forfremmelse var behaeftet med flere sagsbehandlingsfejl, selv om administrationen havde foretaget sammenligningen af fortjenester omhyggeligt og objektivt, og under alle omstaendigheder blev fejlene afhjulpet under behandlingen af klagen, som afsluttedes med, at ansaettelsesmyndigheden fuldt ud bekraeftede den foerste afgoerelse.
31 Det er i denne forbindelse tilstraekkeligt at bemaerke, at det fremgaar af naervaerende doms praemis 20, at Retten med rette har fastslaaet, at ansaettelsesmyndigheden i dette tilfaelde klart overskred graenserne for sin skoensmaessige befoejelse ved forfremmelsen af X, hvis kvalifikationer ikke svarede til stillingsopslaget. Denne begrundelse er retligt set i sig selv tilstraekkelig til, at afgoerelsen om at forfremme X kan annulleres. De fejl, som Rettens anden begrundelse vedroerende sammenligningen af ansoegernes fortjenester maatte vaere behaeftet med, er derfor under alle omstaendigheder uden betydning for den anfaegtede doms konklusion. Parlamentets anbringende, hvorved det anfaegter sidstnaevnte begrundelse, er dermed uden betydning og maa forkastes.
32 Der er saaledes ikke grundlag for at give Parlamentet medhold i appellen, hvorfor denne maa forkastes.
Modkravet om en godtgoerelse for ikke-oekonomisk skade
33 I sine processkrifter har Erik Dan Frederiksen til stoette for paastanden om, at Parlamentet tilpligtes at betale ham en symbolsk godtgoerelse paa 1 BFR for den ikke-oekonomiske skade, han har lidt, anfoert, at Parlamentets appel er ivaerksat for at forhale sagen og af ond vilje.
34 Ved vurderingen af denne paastand henvises til, at det i procesreglementets artikel 116 bestemmes:
"1. Paastandene i svarskriftet skal gaa ud paa:
° at appellen helt eller delvis afvises eller forkastes, eller at Rettens afgoerelse helt eller delvis ophaeves
° at der gives helt eller delvis medhold i de paastande, der er nedlagt i foerste instans, idet nye paastande ikke kan nedlaegges.
2. Der maa ikke i svarskriftet foretages nogen aendring af sagsgenstanden, som den har foreligget for Retten."
35 Det fremgaar heraf, at det ikke under en appel er muligt for den anden part i sagen at nedlaegge paastand om en godtgoerelse for den ikke-oekonomiske skade, vedkommende har lidt som foelge af, at appellanten har ivaerksat appel.
36 Frederiksens paastand om, at Parlamentet tilpligtes at yde ham en godtgoerelse for den ikke-oekonomiske skade, han mener at have lidt som foelge af appellen, maa herefter afvises.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
37 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger. Parlamentet har tabt sagen og boer derfor betale sagens omkostninger for Domstolen, herunder omkostningerne vedroerende behandlingen af begaeringen om foreloebige forholdsregler.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (Anden Afdeling)
1) Appellen forkastes.
2) Modkravet afvises.
3) Europa-Parlamentet betaler sagens omkostninger for Domstolen, herunder omkostningerne vedroerende behandlingen af begaeringen om foreloebige forholdsregler.