61989CJ0116_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 15. februar 1989, indgaaet til Domstolen den 10. april 1989, har Finanzgericht Muenchen i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Raadets forordning (EOEF) nr. 1224/80 af 28. maj 1980 om varers toldvaerdi (EFT L 134, s. 1, herefter benaevnt "toldvaerdiforordningen").
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en sag, som det tyske selskab BayWa AG (herefter benaevnt "BayWa") har anlagt mod Hauptzollamt Weiden (herefter benaevnt "Hauptzollamt") angaaende en afgoerelse om told i forbindelse med indfoersel af brugsfroe.
3 BayWa koeber basisfroe af tyske foraedlere og saelger dem videre til formeringsvirksomheder i Polen og Tjekkoslovakiet, som fremstiller brugsfroe. Brugsfroeene bliver derpaa koebt af BayWa, indfoert til Faellesskabet og solgt paa Faellesskabets marked. I henhold til de kontrakter, der er indgaaet med de tyske foraedlere, er BayWa forpligtet til - normalt senest den 31. maj det aar, der foelger efter hoestaaret - at betale licensafgifter, som beregnes paa grundlag af den maengde brugsfroe, der er fremstillet i tredjelandet.
4 Ved afgoerelse af 27. maj 1985 indregnede Hauptzollamt de af BayWa til de tyske foraedlere betalte licensafgifter i toldvaerdien for brugsfroeene. Som hjemmel herfor anfoertes artikel 8, stk. 1, litra b), nr. i), i toldvaerdiforordningen, som bestemmer, at den forholdsmaessigt udregnede vaerdi af "materialer, komponenter, dele og lignende elementer, som indgaar i de indfoerte varer" skal laegges til den pris, der faktisk er betalt eller skal betales for disse varer, "naar de leveres direkte eller indirekte af koeberen uden beregning eller til nedsat pris til brug ved fremstilling og salg til eksport af de indfoerte varer, for saa vidt denne vaerdi ikke er indbefattet i den pris, der faktisk er betalt eller skal betales".
5 BayWa har anlagt sag til proevelse af afgoerelsen ved Finanzgericht Muenchen, som har besluttet at udsaette sagen og forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"Skal der ved fastsaettelsen af toldvaerdien i forbindelse med koeb af brugsfroe, fremstillet af basisfroe leveret af koeberen, ogsaa medregnes de licensafgifter, som koeberen skal betale til foraedleren af de basisfroe, som brugsfroeene er fremstillet af, i den pris, der er betalt eller skal betales, selv naar foraedlingen har fundet sted inden for Faellesskabet?"
6 Vedroerende hovedsagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes skriftlige indlaeg for Domstolen henvises i oevrigt til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
7 Det bemaerkes, at der ifoelge artikel 3, stk. 1, i toldvaerdiforordningen ved fastsaettelsen af varernes toldvaerdi skal ske justering af transaktionsvaerdien i henhold til artikel 8. Artikel 8, stk. 1, opregner herved en raekke elementer, som skal laegges til den pris, der faktisk er betalt eller skal betales for varerne, herunder navnlig materialer, som indgaar i de indfoerte varer.
8 Det er mellem parterne ubestridt, at brugsfroeenes toldvaerdi omfatter saavel vaerdien af basisfroeene som de omkostninger ved formering og certificering, som er afholdt af formeringsvirksomhederne i tredjelandene. BayWa har imidlertid anfoert, at licensafgifterne ikke kan betragtes som en del af vaerdien af de materialer, som indgaar i de indfoerte varer, da afgifterne beregnes paa grundlag af den maengde brugsfroe, der er fremstillet, indfoert og siden solgt inden for Faellesskabet. BayWa har saaledes gjort gaeldende, at forpligtelsen til at betale licensafgifterne foerst opstaar, naar selskabet saelger brugsfroe i Tyskland, og at afgifterne derfor ikke kan betragtes som en del af vaerdien af basisfroeene.
9 BayWa har til stoette for sin opfattelse anfoert, at der i henhold til de kontrakter, der er indgaaet mellem selskabet og de tyske foraedlere, ikke skal betales nogen licensafgift, hvis brugsfroeene bliver tilintetgjort i tredjelandet. I oevrigt er forpligtelsen til at betale licensafgifterne udelukkende et resultat af kontraktforholdet mellem BayWa og foraedlerne. Kontrakten mellem BayWa og formeringsvirksomhederne i tredjelandene indeholder derimod intet om en saadan forpligtelse, og foraedlerretten anerkendes hverken i Polen eller i Tjekkoslovakiet.
10 Denne argumentation kan ikke tiltraedes. Det er aabenbart, at licensafgifterne skal tjene som vederlag for foraedlingen og sikre foraedleren en passende andel i den fortjeneste, som foraedlingen af basisfroeene resulterer i. Derfor har foraedlerne ud over grundprisen for basisfroe krav paa en licensafgift, som beregnes ud fra maengden af de indfoerte brugsfroe og fastsaettes paa grundlag af tidspunktet for salget af brugsfroeene. Dermed baerer foraedleren ogsaa i et vist omfang de risici, der er forbundet med formeringen og salget. Der skal saaledes f.eks. ikke betales nogen licensafgift, hvis hoesten af froe i tredjelandene gaar tabt. Tilsvarende bliver forfaldstidspunktet for afgifterne udskudt, saafremt BayWa ikke har solgt brugsfroeene senest den 31. maj det aar, der foelger efter hoestaaret.
11 Desuden fremgaar det af de akter, som er fremlagt for Domstolen, at kontrakten mellem de tyske foraedlere og BayWa og kontrakterne mellem BayWa og de polske og tjekkoslovakiske formeringsvirksomheder er snaevert forbundne. Koebekontrakterne vedroerende basisfroe kommer kun i stand efter fremvisning af den mellem BayWa og virksomhederne i tredjelandene indgaaede kontrakt om formering. De gengiver endvidere de forpligtelser, som formeringsvirksomhederne skal paatage sig. Paa den maade sikrer foraedlerne, at alle brugsfroeene, medmindre de giver tilladelse til andet, bliver indfoert til Tyskland og saelges der, hvilket medfoerer, at der skal betales licensafgifter.
12 Det maa saaledes konstateres, at licensafgifterne skal tilskrives erhvervelsen af basisfroeene og udgoer en del af den pris, som skal betales herfor. Da basisfroeene senere indgaar i den indfoerte vare, skal afgifterne i henhold til artikel 8, stk. 1, litra b), nr. i), laegges til den pris, der faktisk er betalt eller skal betales for de indfoerte froe.
13 Der er herefter ingen grund til at tage stilling til de af BayWa fremfoerte argumenter, som er baseret paa fortolkningen af artikel 8, stk. 1, litra c), og stk. 5, litra b), i toldvaerdiforordningen samt artikel 1, stk. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3158/83 af 9. november 1983 om betydningen af royalty og licensafgifter for toldvaerdien (EFT L 309, s. 19).
14 BayWa har under den mundtlige forhandling gjort gaeldende, at det vil vaere i strid med Faellesskabets almindelige toldretlige grundsaetninger at indregne licensafgifterne i brugsfroeenes toldvaerdi, da den foraedling, som har frembragt basisfroeene, i det hele har fundet sted i Faellesskabets toldomraade.
15 Ogsaa dette argument maa afvises. Der gaelder ikke nogen almindelig grundsaetning, hvorefter ydelser og varer, der er praesteret henholdsvis fremstillet inden for Faellesskabets toldomraade, ikke indgaar i toldvaerdien. Der skal herved blot endnu engang henvises til artikel 8, stk. 1, litra b), nr. i), i toldvaerdiforordningen, som paa ingen maade tillaegger det betydning, om udgifterne til fremstilling af de dele, som indgaar i de indfoerte varer, er afholdt inden for Faellesskabet eller andetsteds.
16 Det er korrekt, at visse intellektuelle ydelser, saasom ingenioerarbejde, udviklingsarbejde og kunst- og designarbejde, ifoelge artikel 8, stk. 1, litra b), nr. iv), kun skal indregnes i toldvaerdien, saafremt de er udfoert uden for Faellesskabets omraade.
17 Bestemmelsen naevner imidlertid ikke foraedling. I oevrigt vedroerer den kun ydelser, "som er noedvendige for fremstillingen af de indfoerte varer". I det i hovedsagen omhandlede tilfaelde var der imidlertid ikke nogen intellektuelle ydelser - som f.eks. ingenioerarbejde - der var noedvendige for fremstillingen af brugsfroe. Den intellektuelle ydelse, som havde foert til fremstillingen af basisfroe, var allerede afsluttet og spillede ikke nogen rolle for selve formeringen.
18 Det af Finanzgericht Muenchen forelagte spoergsmaal maa derfor besvares med, at ved fastsaettelsen af toldvaerdien i forbindelse med koeb af brugsfroe, fremstillet af basisfroe leveret af koeberen, skal der - i henhold til artikel 8, stk. 1, litra b), nr. i), i Raadets forordning (EOEF) nr. 1224/80 af 28. maj 1980 om varers toldvaerdi - til den pris, der er betalt eller skal betales, laegges de licensafgifter for opformering af basisfroe, som koeberen skal betale til foraedleren af basisfroe, selv naar foraedlingen har fundet sted inden for Faellesskabets toldomraade.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
19 De udgifter, der er afholdt af Forbundsrepublikken Tysklands regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale domstol, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Foerste Afdeling)
vedroerende det spoergsmaal, som Finanzgericht Muenchen har forelagt ved kendelse af 15. februar 1989, for ret:
Ved fastsaettelsen af toldvaerdien i forbindelse med koeb af brugsfroe, fremstillet af basisfroe leveret af koeberen, skal der - i henhold til artikel 8, stk. 1, litra b), nr. i), i Raadets forordning (EOEF) nr. 1224/80 af 28. maj 1980 om varers toldvaerdi - til den pris, der er betalt eller skal betales, laegges de licensafgifter for opformering af basisfroe, som koeberen skal betale til foraedleren af basisfroe, selv naar foraedlingen har fundet sted inden for Faellesskabets toldomraade.