61982CJ0317_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 13 . december 1982, har det belgiske aktieselskab Usines Gustave Boël og det franske aktieselskab Fabrique de fer de Maubeuge i medfoer af EKSF-traktatens artikel 33, stk . 2, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens individuelle
beslutning af 26 . november 1982 . Denne beslutning vedroerer en begaering om anvendelse af artikel 14 i Kommissionens beslutning nr . 1696/82/EKSF af 30 . juni 1982 om forlaengelse af overvaagningsordningen og systemet for produktionskvoter for visse produkter for virksomhederene i jern- og staalindustrien ( EFT L 191 af 1 . 7 . 1982, s . 1 ).
2 Artikel 14 i beslutning nr . 1696/82/EKSF bestemmer :
»Dersom kvotesystemet paa grund af stoerrelsen af de for et kvartal fastsatte reduktionssatser skaber usaedvanlige vanskeligheder for en virksomhed, foretager Kommissionen en rimelig tilpasning af disse referenceproduktioner og/eller referencemaengder for den beroerte gruppe, dersom virksomheden anmoder herom inden for de to foerste maaneder i det beroerte kvartal i foelgende tilfaelde :
, den samlede referenceproduktion for gruppe Ia-Id er paa under 1 000 000 tons pr . aar, og at der paa mindst 75 % af produktionen anvendes reduktionssatser for en eller flere af disse grupper paa over 20 %,
eller
‚den samlede referenceproduktion for gruppe IV, V og VI er paa under 100 000 tons pr . aar og reduktionssatserne for en eller flere af disse grupper overstiger 20 %.«
3 Ved skrivelser af 6 . oktober og 2 . november 1982 anmodede sagsoegerne Kommissionen om, at denne bestemmelse, for saa vidt angik fjerde kvartal af 1982 og for grupperne Ia, Ib, Ic og Id, maatte blive bragt i anvendelse paa dem . Ifoelge sagsoegerne var den totale referenceproduktion i grupperne Ia-Id i deres virksomheder paa mindre end 1 000 000 tons pr . aar og bestod i det paagaeldende kvartal for mere end 75 % ' s vedkommende af produkter, for hvilke reduktionssatserne oversteg 20 % .
4 Kommissionen imoedekom anmodningen, for saa vidt angik grupperne Ia og Ib, som var undergivet reduktionssatser paa henholdsvis 44 % og 42 %, men den besvarede ike sagsoegernes anmodning vedroerende gruppe Id, for saa vidt som denne var omfattet af en postiv reduktionssats . Derimod gav den afslag paa ansoegningen vedroerende gruppe Ic, »fordi der ikke for produkterne under gruppe Ic gaelder en reduktionssats paa mindst 20 % i indevaerende kvartal« . Ved Kommissionens beslutning nr . 2585/82/EKSF af 22 . september 1982
( EFT L 275 af 25 . 9 . 1982 ) var reduktionssatsen for produkter under gruppe Ic blevet fastsat til blot 16 % i fjerde kvartal af 1982 .
5 Sagsoegerne har derfor under sagen paastaaet denne beslutning annulleret, alene for saa vidt som Kommissionen derved afslog at tilpasse referenceproduktionerne for produkter i gruppe Ic .
6 Sagsoegerne har som eneste anbringende gjort gaeldende, at artikel 14 i Kommissionens beslutning nr . 1696/82/EKSF af 30 . juni 1982 samt EKSF-traktatens artikel 58 er blevet overtraadt . Ifoelge sagsoegerne har Kommissionen ved at afvise at tilpasse referenceproduktionerne for produkter i gruppe Ic alene af den grund, at der ikke for produkterne i gruppe Ic gjaldt en reduktionssats paa mindst 20 % i det omhandlede kvartal, knyttet en betingelse til artikel 14, som denne ikke indeholder . Efter sagsoegernes opfattelse er det nemlig ifoelge den paagaeldende artikel tilstraekkeligt, at 75 % af den samlede referenceproduktion i grupperne Ia-Id udgoeres af produkter, for hvilke reduktionssatserne faktisk overstiger 20 %, og det kraeves saaledes ingenlunde, at reduktionssatsen for hver enkelt af disse grupper overstiger denne graense . Til stoette for deres anbringende har sagsoegerne endvidere gjort gaeldende, at enhver foranstaltning til gennemfoerelse af EKSF-traktatens artikel 58 skal overholdes noeje, eftersom den udgoer et indgreb i markedets normale funktion .
7 Dette anbringende kan ikke tages til foelge . Det fremgaar nemlig af ordlyden af artikel 14 i beslutning nr . 1696/82/EKSF, at kvoterne kun kan tilpasses i de begraensede tilfaelde, hvor en virksomhed rammes af »usaedvanlige vanskeligheder« »paa grund af stoerrelsen af . . . [reduktionssatserne]« . Foreligger disse omstaendigheder, skal Kommissionen tage hensyn til de saerlige forhold i det enkelte konkrete tilfaelde ved afgoerelsen af, om de paagaeldende virksomhed er ramt af usaedvanlige vanskeligheder som foelge af de produktionsnedskaeringer, som den er blevet paalagt . Saaledes er det kun de vanskeligheder, der er en direkte foelge af indfoerelsen og anvendelsen af kvotesystemet, der kan tages i betragtning i forbindelse med anvendelsen af artikel 14 . Heraf foelger, at det kun er for de grupper, der er undergivet en hoej reduktionssats, at en aendring, og kun under ganske saerlige omstaendigheder, kan blive paakraevet . Enhver anden loesning ville foere til vilkaarlige
resultater, for saa vidt som den ville goere det muligt at tilpasse referenceproduktionerne for de grupper, der kun i ringe omfang beroeres af ordningen vedroerende produktionsbegraensning, udelukkende i det oejemed at opveje de vanskeligheder, som anvendelsen af hoeje reduktionssatser maatte medfoere for andre grupper .
8 I den foreliggende sag havde man kunnet tage hensyn til de vanskeligheder, som de hoeje reduktionssatser for grupperne Ia og Ib har paafoert sagsoegerne, men derimod ikke til de vanskeligheder, de eventuelt er blevet ramt af som foelge af den forholdsvis lave reduktionssats for gruppe Ic .
9 Det bemaerkes endvidere, at artikel 14 i beslutning 1696/82/EKSF ikke udtrykkeligt paalaegger Kommissionen en forpligtelse til at foretage en tilpasning af referenceproduktionerne for grupperne Ia-Id under ét, saasnart de i artiklen fastsatte betingelser er opfyldt . Dette gaelder ogsaa, selv om artiklen hjemler »en rimelig tilpasning af disse referenceproduktioner . . . for den beroerte gruppe « . De i den naevnte artikel 14 indeholdte ord »den beroerte gruppe« hentyder nemlig ikke til grupperne Ia-Id under ét, men gaar alene paa de af de i indledningen til denne bestemmelse naevnte grupper, som er undergivet reduktionssatser af en saadan stoerrelse, at det kan skabe usaedvanlige vanskeligheder for virksomheden .
10 Det bemaerkes endelig, at idet artikel 14 i beslutning nr . 1696/82/EKSF saavel i foerste som i andet underafsnit anvender en procentsats paa 20 %, goer bestemmelsen det muligt objektivt at fastslaa skaeringspunktet for, hvornaar kvotesystemet og i saerdeleshed fastsaettelsen af reduktionssatserne for en given produktgruppe kan medfoere vanskeligheder, som vil kunne tages i betragtning .
11 For saa vidt angaar argumentet om, at EKSF-traktatens artikel 58 skulle vaere overtraadt, bemaerkes, at selv om det er rigtigt, at enhver foranstaltning til gennemfoerelse af ordningen vedroerende produktionsbegraensning boer fortolkes restriktivt, skal det imidlertid anfoeres, at den af sagsoegerne foreslaaede fortolkning ville medfoere en betaenkelig udvidelse af mulighederne for
at aendre kvoteordningen, hvorved der indirekte ville blive skabt usikkerhed omkring ordningen vedroerende produktionsbegraensning som helhed .
12 Det bemaerkes herefter, at Kommissionen har anvendt artikel 14 i beslutning nr . 1696/82/EKSF og EKSF-traktatens artikel 58 korrekt . Sagsoegte skal derfor frifindes .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
13 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger . Sagsoegte har tabt sagen og doemmes derfor til at afholde sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( femte afdeling )
1 . Sagsoegte frifindes .
2 . Sagsoegerne betaler sagens omkostninger .