62023CJ0461
SODBA SODIŠČA (sedmi senat)
z dne 17. oktobra 2024 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Okolje – Direktiva 2001/42/ES – Presoja vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje – Člen 3(2)(b) – Direktiva 92/43/ES – Člen 6(3) – Akti, za katere se zahteva presoja – Nacionalni akt, s katerim je območje določeno kot posebno ohranitveno območje – Naštevanje človekovih dejavnosti, ki so na tem območju, razen izjemoma, prepovedane“
V zadevi C‑461/23,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht (višje upravno sodišče dežele Spodnja Saška, Nemčija) z odločbo z dne 4. julija 2023, ki je na Sodišče prispela 24. julija 2023, v postopku
Umweltforum Osnabrücker Land eV
proti
Landkreis Osnabrück,
SODIŠČE (sedmi senat),
v sestavi F. Biltgen, predsednik prvega senata v funkciji predsednika sedmega senata, M. L. Arastey Sahún, predsednica petega senata, in J. Passer (poročevalec), sodnik,
generalni pravobranilec: M. Campos Sánchez-Bordona,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za Umweltforum Osnabrücker Land eV F. Heß, Rechtsanwältin,
–
za Landkreis Osnabrück A. Blume in R. Wiemann, Rechtsanwälte,
–
za nemško vlado J. Möller in A. Hoesch, agenta, skupaj s K. Dingemann, F. Fellenbergom, K. Reiterjem in D. Römlingom, Rechtsanwälte,
–
za Irsko M. Browne, Chief State Solicitor, A. Joyce in M. Tierney, agenta, skupaj z B. Kennedyjem, SC, in A. Caroll, BL,
–
za Evropsko komisijo C. Hermes in M. Noll-Ehlers, agenta,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi razsojeno brez sklepnih predlogov,
izreka naslednjo
Sodbo
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago Direktive 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 6, str. 157).
2
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo Umweltforum Osnabrücker Land eV in Landkreis Osnabrück (okrožje Osnabrück, Nemčija) glede zakonitosti uredbe, ki jo je to okrožje sprejelo v zvezi z določitvijo območja varstva krajine kot bistvenega elementa območja Natura 2000.
Pravni okvir
Pravo Unije
Direktiva 2001/42
3
Člen 1 Direktive 2001/42, naslovljen „Cilji“, določa:
„Cilj te direktive je zagotoviti visoko raven varstva okolja in prispevati k vključevanju okoljskih vidikov v pripravljanje in sprejemanje načrtov in programov, zato da se spodbuja trajnostni razvoj, tako da se zagotovi skladno s to direktivo izvedena okoljska presoja nekaterih načrtov in programov, ki bodo verjetno znatno vplivali na okolje.“
4
Člen 2 te direktive določa:
„V tej direktivi:
(a)
‚načrti in programi‘ pomenijo načrte in programe, vključno s tistimi, ki jih sofinancira Evropska Skupnost, ter vse njihove spremembe:
–
ki jih pripravi in/ali sprejme organ na nacionalni, regionalni ali lokalni ravni ali jih pripravi organ, sprejme pa jih parlament ali vlada v zakonodajnem postopku in
–
ki so zahtevani z zakonskimi in drugimi predpisi;
[…].“
5
Člen 3 navedene direktive, naslovljen „Področje uporabe“, določa:
„1.   Okoljska presoja v skladu s členi 4 do 9 se izvede pri načrtih in programih iz odstavkov 2 do 4, ki bodo verjetno znatno vplivali na okolje.
2.   Ob upoštevanju odstavka 3 se okoljska presoja izvede za vse načrte in programe,
(a)
ki so pripravljeni za kmetijstvo, gozdarstvo, ribištvo, energetiko, industrijo, promet, ravnanje z odpadki, upravljanje voda, telekomunikacije, turizem, prostorsko načrtovanje ali rabo zemljišč in ki določajo okvir za prihodnja soglasja za izvedbo projektov iz prilog I in II k Direktivi [Sveta z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (85/337/EGS) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 1, str. 248)]; ali
(b)
pri katerih je bilo glede na možne vplive na območja ugotovljeno, da je zanje potrebna presoja skladno s členom 6 ali 7 Direktive [Sveta] 92/43/EGS [z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102)].
3.   Pri načrtih in programih iz odstavka 2, ki določajo rabo majhnih območij na lokalni ravni, ter pri manjših spremembah načrtov in programov iz odstavka 2 je okoljska presoja potrebna le, kadar države članice ugotovijo, da bodo verjetno znatno vplivali na okolje.
4.   Države članice ugotovijo, ali je verjetno, da bodo načrti in programi, ki določajo okvir za prihodnja soglasja za izvedbo projektov in ki niso načrti in programi iz odstavka 2, znatno vplivali na okolje.
5.   Države članice s preučevanjem vsakega primera posebej, z določanjem vrst načrtov in programov ali s kombinacijo obeh načinov ugotovijo, ali je verjetno, da bodo načrti ali programi iz odstavkov 3 in 4 znatno vplivali na okolje. Zato države članice v vseh primerih upoštevajo ustrezna merila iz Priloge II za zagotovitev, da so načrti in programi z verjetnimi znatnimi vplivi na okolje zajeti s to direktivo.
[…]“
6
Direktiva 85/337 je bila razveljavljena in nadomeščena z Direktivo 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (UL 2012, L 26, str. 1), ki je začela veljati 17. februarja 2012. V skladu s členom 14, drugi odstavek, Direktive 2011/92 se „[s]klicevanja na […] [Direktivo 85/337] razlagajo kot sklicevanja na [Direktivo 2011/92]“.
Direktiva 92/43
7
Člen 4(4) Direktive 92/43 določa:
„Ko je območje, pomembno za Skupnost, sprejeto skladno s postopkom iz odstavka 2, zadevna država članica čim prej in najkasneje v šestih letih določi to območje za posebno ohranitveno območje in določi prednostne naloge glede na pomembnost območij za ohranjanje ali obnovitev ugodnega stanja ohranjenosti naravnega habitatnega tipa iz Priloge I ali vrste iz Priloge II ter za usklajenost Nature 2000 in glede na nevarnost, da bi se ta območja razvrednotila ali uničila.“
8
Člen 6 te direktive določa:
„1.   Za posebna ohranitvena območja države članice določijo potrebne ohranitvene ukrepe, ki po potrebi vključujejo ustrezne načrte upravljanja, pripravljene posebej za ta območja ali zajete v drugih razvojnih načrtih, ter ustrezne zakonske, upravne ali pogodbene ukrepe, ki ustrezajo ekološkim zahtevam naravnih habitatnih tipov iz Priloge I in vrst iz Priloge II na teh območjih.
2.   Države članice storijo vse potrebno, da na posebnih ohranitvenih območjih preprečijo slabšanje stanja naravnih habitatov in habitatov vrst ter vznemirjanje vrst, za katere so bila območja določena, kolikor bi tako vznemirjanje lahko pomembno vplivalo na cilje te direktive.
3.   Pri vsakem načrtu ali projektu, ki ni neposredno povezan z upravljanjem območja ali zanj potreben, pa bi sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti lahko pomembno vplival na območje, je treba opraviti ustrezno presojo njegovih posledic glede na cilje ohranjanja tega območja. Glede na ugotovitve presoje posledic za območje in ob upoštevanju določb odstavka 4 pristojni nacionalni organi soglašajo z načrtom ali projektom šele potem, ko se prepričajo, da ne bo škodoval celovitosti zadevnega območja, in, če je primerno, ko pridobijo mnenje javnosti.
[…]“
9
Člen 7 navedene direktive določa:
„Obveznosti iz člena 6(2), (3) in (4) te direktive nadomestijo vse obveznosti iz prvega stavka člena 4(4) Direktive [Sveta] 79/409/EGS [z dne 2. aprila 1979 o ohranjanju prosto živečih ptic (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 1, str. 98)] za območja, določena na podlagi člena 4(1) ali podobno priznana po členu 4(2) navedene direktive, od datuma začetka izvajanja te direktive ali datuma, ko država članica določi ali prizna ta območja po Direktivi [79/409], če je slednji datum kasnejši.“
10
Direktiva 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto živečih ptic (UL 2010, L 20, str. 7), ki je začela veljati 15. februarja 2010, je razveljavila in nadomestila Direktivo 79/409. V skladu s členom 18, drugi odstavek, Direktive 2009/147 se „[s]klicevanja na […] [Direktivo 79/409] razlagajo kot sklicevanja na [Direktivo 2009/147]“.
Nemško pravo
UVPG
11
Člen 35 Gesetz über die Umweltverträglichkeitsprüfung (zakon o presoji vplivov na okolje) z dne 12. februarja 1990 (BGBl. 1990 I, str. 205), v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari (v nadaljevanju: UVPG), določa:
„1.   Strateško presojo vplivov na okolje je treba izvesti za načrte in programe:
1.
naštete v Prilogi 5, točka 1, ali
2.
naštete v Prilogi 5, točka 2, ki določajo okvir za odločitve o dopustnosti projektov, naštetih v Prilogi 1, ali projektov, za katere je v skladu z zakonodajo zvezne dežele potrebna presoja vplivov na okolje ali predhodna presoja v posameznem primeru.
2.   Za načrte in programe, ki niso navedeni v odstavku 1, je potrebna strateška presoja vplivov na okolje le, če določajo okvir za odločitev o dopustnosti projektov iz Priloge 1 ali drugih projektov, in če je po predhodni presoji posameznega primera v smislu odstavka 4 verjetno, da bodo znatno vplivali na okolje. […]
[…]“
12
Člen 36 UVPG določa:
„Strateško presojo vplivov na okolje je treba izvesti za načrte in programe, ki so predmet presoje vplivov na okolje v skladu s členom 36, prvi stavek, točka 2, [Gesetz über Naturschutz und Landschaftspflege (Bundesnaturschutzgesetz) (zakon o varstvu narave in ohranjanju krajine) z dne 29. julija 2009 (BGBl. 2009 I, str. 2542), v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari (v nadaljevanju: BNatSchG)].“
13
Člen 37 UVPG določa:
„Kadar se načrti ali programi iz člena 35(1) ali člena 36 le malo spremenijo ali določajo rabo majhnih območij na lokalni ravni, se strateška presoja vplivov na okolje izvede le, če predhodna ocena posameznega primera v skladu s členom 35(4) pokaže, da bo načrt ali program verjetno znatno vplival na okolje. […]“
BNatSchG
14
Člen 20(2) BNatSchG določa:
„Deli narave in krajine se lahko varujejo
[…]
4. kot območje varstva krajine v skladu s členom 26,
[…].“
15
Člen 22 BNatSchG določa:
„1.   Varstvo delov narave in krajine se izvede z izjavo o razvrstitvi. […]
[…]
(2a)   Razvrstitve iz odstavka 1, ki
1.
so bile sprejete z zakonom ali drugimi predpisi in
2.
niso v skladu z zahtevami Direktive [2001/42], ker strateška presoja vplivov na okolje, ki jo zahteva ta direktiva, ni bila izvedena;
se še naprej se uporabljajo, kadar neskladnost s temi zahtevami izhaja iz odločbe Sodišča Evropske unije, pod pogojem in tako dolgo, dokler je s to odločbo dovoljena njihova uporaba. Dejanja, potrebna za odpravo neskladnosti z Direktivo [2001/42], se izvedejo v najkrajšem možnem času v okviru dodatnega postopka. […]
[…]“
16
Člen 26(1) BNatSchG določa:
„Območja varstva krajine so območja, določitev katerih je pravno zavezujoča ter na katerih se zahteva posebno varstvo narave in krajine
1.
za ohranjanje, razvoj ali obnovitev zmogljivosti in delovanja ekosistema ali regenerativne zmožnosti in trajnostne rabe naravnih dobrin, vključno z varstvom biotopov in habitatov nekaterih prostoživečih živalskih in rastlinskih vrst,
[…].“
17
Člen 32 BNatSchG določa:
„[…]
2.   Območja, uvrščena na seznam iz člena 4(2), tretji pododstavek, Direktive [92/43], se v skladu s členom 4(4) te direktive […] in glede na ustrezne ohranitvene cilje razvrstijo med zaščitene dele narave in krajine v smislu člena 20(2).
3.   Z izjavo o razvrstitvi se določijo cilji varstva v skladu z ustreznimi cilji ohranjanja in meje območja. V njej mora biti pojasnjeno, ali je treba zaščititi prednostne naravne habitatne tipe ali prednostne vrste. Z obveznostmi in prepovedmi ter ustreznimi ukrepi upravljanja in razvoja je treba zagotoviti spoštovanje zahtev iz člena 6 Direktive [92/43]. […]
[…]“
18
Člen 33(1) BNatSchG določa:
Prepovedane so vse spremembe in vznemirjanje, ki bi lahko povzročili pomembno poslabšanje območja Natura 2000 glede elementov, ki so bistveni za cilje ohranjanja ali varstva. […]“
19
Člen 34 BNatSchG določa:
„1.   Pred vsako odobritvijo ali izvedbo projekta je treba opraviti presojo njegovih vplivov na cilje ohranjanja območja Natura 2000, če bi lahko ta projekt sam ali skupaj z drugimi načrti in projekti pomembno vplival na območje in ni neposredno namenjen upravljanju območja. Če je območje Natura 2000 varovan del narave in krajine v smislu člena 20(2), merila za presojo posledic izhajajo iz cilja varstva in določb, sprejetih v ta namen, če so bili različni cilji ohranjanja že upoštevani. […]
6.   Če v skladu z drugimi določbami za projekt v smislu odstavka 1, prvi stavek, ki ga organ ne izvede, ni potrebna upravna odločba ali obvestilo organu, ga je treba priglasiti organu, pristojnemu za varstvo narave in ohranjanje krajine. […]
7.   Kar zadeva zaščitene dele narave ali krajine v smislu člena 20(2) […], se odstavki od 1 do 6 uporabljajo le, če določbe o varstvu, vključno z določbami o izjemah in oprostitvah, ne določajo strožjih pravil za zakonitost projektov. […]
[…]“
20
Člen 36 BNatSchG določa:
„Člen 34, od (1) do (5), se smiselno uporabi
[…]
2.
za načrte, ki jih morajo organi spoštovati ali upoštevati pri sprejemanju odločitev.
[…]“
Zakon dežele Spodnja Saška o varstvu narave
21
Člen 19 Niedersächsisches Naturschutzgesetz (zakon dežele Spodnja Saška o varstvu narave) z dne 19. februarja 2010 v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari, določa:
„Organ, pristojen za varstvo narave, lahko v skladu s členom 26(1) BNatSchG s predpisi razvrsti območja kot območja varstva krajine.“
Zadevna uredba
22
Člen 1 Verordnung über das Landschaftsschutzgebiet „Bäche im Artland“ in den Städten Quakenbrück, Fürstenau und Bersenbrück sowie den Gemeinden Menslage, Nortrup, Badbergen, Berge, Bippen, Eggermühlen, Kettenkamp, Ankum und Merzen, Landkreis Osnabrück (uredba o krajinskem varstvenem območju „Potoki v Artlandu“ v mestih Quakenbrück, Fürstenau in Bersenbrück ter občinah Menslage, Nortrup, Badbergen, Berge, Bippen, Eggermühlen, Kettenkamp, Ankum in Merzen, okrožje Osnabrück) z dne 30. septembra 2019 (v nadaljevanju: zadevna uredba), naslovljen „Območje varstva krajine“, določa:
„1.   Območje, ki je podrobneje opredeljeno v odstavkih 2 in 3, je razvrščeno kot območje varstva krajine z imenom „Potoki v Artlandu“.
[…]
4.   Območje varstva krajine je bistveni element območja [Natura 2000] ‚Potoki v Artlandu‘ […], razvrščenega na podlagi Direktive [92/43]. Namen razvrstitve je v skladu s členom 32(2) BNatSchG ohraniti območje kot območje [Natura 2000] in zagotoviti usklajenost evropskega ekološkega omrežja ‚Natura 2000‘.
5.   Območje varstva krajine meri približno 1095 ha.
[…]“
23
Člen 2 zadevne uredbe, naslovljen „Značilnost območja“, določa:
„1.   Naravno območje in značilnosti zemljišča
Območje varstva krajine ‚Potoki v Artlandu‘ je na geografskem območju ‚Vresišče Ems in Hunte, vresišče nižine Dümmer‘. Potoki štejejo za tekoče vode s potopljeno vodno vegetacijo, ki predstavljajo naravno območje, in zlasti za pomemben habitat ribjih vrst in obloustk, navedenih v Prilogi II k Direktivi 92/43. Aluvialni gozdovi jelše in jesena vzdolž potoka ter sosednji močvirni gozdovi breze so prednostni naravni habitati v smislu Direktive 92/43. Drugi neprednostni naravni habitati, kot so hidrofilne robne združbe z visokim steblikovjem, manjša prehodna barja, kisloljubni mešani bukovi in hrastovi gozdovi ter habitati velikega pupka (Triturus cristatus) in rogača (Lucanus cervus), vrste iz Priloge II, območju dodajo vrednost.
[…]“
24
Člen 3 zadevne uredbe, naslovljen „Posebni cilj varstva“, v odstavku 4 določa:
„Poleg člena 3(1) in (2) te uredbe ima območje [Natura 2000] na območju varstva krajine poseben cilj varstva (ohranitveni cilji v smislu člena 7(1), točka 9, BNatSchG), da se ohrani ali obnovi ugodno stanje ohranjenosti v smislu člena 7(1), točka 10, BNatSchG naravnih habitatov v interesu Skupnosti, navedenih v Prilogi I k Direktivi 92/43, in živalskih vrst iz Priloge II k Direktivi 92/43, ki so pomembni dejavniki glede na cilj varstva,
1.
zlasti prednostnih naravnih habitatov (Priloga I k Direktivi 92/43):
[…]
2.
zlasti drugih naravnih habitatov (Priloga I k Direktivi 92/43):
[…]
3.
zlasti živalskih vrst (Priloga II k Direktivi 92/43):
[…].“
25
Člen 4 zadevne uredbe, naslovljen „Prepovedi“, določa:
„V skladu s členom 26(2) BNatSchG so prepovedana vsa dejanja, ki spreminjajo značilnosti območja, opredeljene v členu 2 te uredbe, ali ki so v nasprotju s splošnim ali posebnim ciljem varstva, opisanim v členu 3 te uredbe. V skladu s členom 33(1) BNatSchG so prepovedana vsa dejanja, ki bi lahko povzročila znatno poslabšanje območja Natura 2000 v njegovih bistvenih elementih za cilje ohranjanja in za cilj varstva iz te uredbe.
Na območju varstva krajine so zato prepovedana ta dejanja:
[…]
10. začetno pogozdovanje,
11. preoblikovanje gozdov za drug način uporabe,
[…].“
26
Člen 5 zadevne uredbe, naslovljen „Izjeme“, določa:
„1.   Za dejanja ali uporabe iz odstavkov od 2 do 7 ne veljajo prepovedi iz člena 4.
[…]
3.   Ustrezno vzdrževanje voda v skladu z načeli [Wasserhaushaltsgesetz (zakon o upravljanju in varstvu voda), Niedersächsisches Wassergesetz (zakon dežele Spodnja Saška o vodah)] in BNatSchG ter v skladu z naslednjimi zahtevami, ki izhajajo iz cilja varstva, ni prepovedano:
1.
če oseba, ki je pristojna za to vzdrževanje, pristojnemu okrožju vsako leto najpozneje do 31. januarja za vode druge stopnje predloži načrt vzdrževanja, ki se nanaša na vse vzdrževalne ukrepe, ki spadajo na področje uporabe te uredbe in so načrtovani za zadevno leto vzdrževanja, se zahteve iz člena 5(3), točka 2, od (b) do (c), (e) in (h), te uredbe ne uporabljajo, če pristojno okrožje odobri ta načrt.
2.
če ni bil predložen načrt vzdrževanja v skladu s členom 5(3), točka 1, te uredbe, je treba pri vzdrževanju voda druge stopnje iz člena 2 in njihove okolice upoštevati ta pravila:
[…]
(b)
čiščenje struge v obliki delne košnje vzdolž linije vodotoka je odobrena celo leto. Če dno struge ni dovolj široko, da bi omogočalo delno košnjo vzdolž linije vodotoka, se košnja opravi le na eni strani ali po delih; za odstopanje od zgoraj navedenih pravil je potrebno predhodno soglasje pristojnega organa za varstvo narave;
[…]
4.   Dovoljena je odgovorna uporaba za ribolov v skladu z [Niedersächsisches Fischereigesetz (zakon dežele Spodnja Saška o ribolovu) in Binnenfischereiordnung (uredba o sladkovodnem ribištvu)], pri čemer se v največji možni meri ohranjajo pogoji in biocenoza, ki so naravno prisotni na območju, zlasti vodna vegetacija in vegetacija s plavajočimi listi ter obalna vegetacija, ter v skladu z naslednjimi zahtevami, ki izhajajo iz cilja varstva:
1.
ponovna naselitev populacije rib je dovoljena le [z vrstami, ki so del] naravnega spektra vrst tekoče vode, navedene v zadevnem členu 2, če gre za vrste, za katere uredba o sladkovodnem ribištvu v različici, ki je veljala na dan ponovne naselitve populacije rib, ne določa, da je za zadnjenavedeno potrebno dovoljenje, in če se zagotovi, da to ne bo vplivalo na prednostne ali značilne vrste habitata, navedene v členu 3 ali jih izrinilo.
[…]
5.   Odgovorno kmetijsko gospodarstvo v skladu z dobro prakso iz člena 5(2) in naslednjimi zahtevami, ki izhajajo iz cilja varstva, ni prepovedano:
[…]
6.   V skladu s členom 11 [Niedersächsischen Gesetz über den Wald und die Landschaftsordnung (zakon dežele Spodnja Saška o gozdu in organizaciji rabe krajine)] in členom 5(3) BNatSchG ter naslednjimi zahtevami, ki izhajajo iz cilja varstva, ni prepovedano odgovorno gospodarjenje z gozdovi:
[…]
7.
Ustvarjanje novih gozdnih površin s pogozdovanjem je dovoljeno le s soglasjem pristojnega organa za varstvo narave.
[…]
8.   V primerih iz odstavkov 2, 3, 5 in 6 pristojni organ za varstvo narave poda potrebno soglasje […], če in kolikor ni mogoče pričakovati vplivov ali trajnega vznemirjanja območja varstva krajine ali njegovih bistvenih elementov, pomembnih za cilje ohranjanja in varstvo iz te uredbe. […]
9.   V primerih obvezne priglasitve iz odstavkov 2, 4, 6 in 7 lahko pristojni organ za varstvo narave sprejme ukrepe, ki so potrebni za zagotovitev skladnosti s ciljem varstva iz te uredbe. […] Organ, pristojen za varstvo narave, lahko za vsak primer posebej prepove izvajanje priglašenih dejanj ali ukrepov, če to vpliva na cilj varstva narave iz te uredbe.
[…]“
27
Člen 7 zadevne uredbe, naslovljen „Pristojnost za sprejemanje odredb“, v odstavku 1 določa:
„[…] organ, pristojen za varstvo narave, lahko odredi ponovno vzpostavitev prejšnjega stanja, če so bile kršene prepovedi iz člena 4 ali obveznost odobritve ali priglasitve iz člena 5 te uredbe in če je bila narava ali krajina nezakonito uničena, poškodovana ali spremenjena.“
28
Člen 9 zadevne uredbe, naslovljen „Izvajanje ohranitvenih in obnovitvenih ukrepov“, v odstavku 1 določa:
„Določbe iz členov 4 in 5 te uredbe praviloma ustrezajo ukrepom za vzdrževanje ugodnega stanja ohranjenosti habitatnih tipov iz Priloge I in živalskih vrst iz Priloge II k Direktivi [92/43], ki so na [območju varstva krajine].“
29
Člen 10 zadevne uredbe, naslovljen „Upravne kršitve“, v odstavku 1 določa:
„Kršitev stori […] vsaka oseba, ki ob neobstoju izjeme v skladu s členom 5 ali odstopanja v skladu s členom 6 namerno ali iz malomarnosti krši prepovedi iz člena 4 te uredbe.“
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
30
Okrožje Osnabrück je 30. septembra 2019 sprejelo zadevno uredbo, s katero je območje varstva krajine „Potoki v Artlandu“ opredelilo kot bistveni sestavni element istoimenskega območja Natura 2000 (v nadaljevanju: zadevno območje).
31
Med postopkom sprejemanja te uredbe je okrožje Osnabrück zagotovilo sodelovanje javnosti, vključno s tožečo stranko iz postopka v glavni stvari, s tem, da je tej javnosti omogočilo vpogled v osnutek uredbe in z njim povezane zemljevide ter obrazložitev. Okrožje Osnabrück pa pred sprejetjem zadevne uredbe ni izvedlo okoljske presoje na podlagi Direktive 2001/42 niti ni izvedlo predhodne presoje nujnosti take presoje.
32
Tožeča stranka iz postopka v glavni stvari je 13. oktobra 2020 vložila predlog za nadzor zakonitosti zadevne uredbe, pri čemer se je sklicevala na kršitev določb, ki se nanašajo na okolje, zlasti določb za prenos prava Unije.
33
Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht (višje upravno sodišče dežele Spodnja Saška, Nemčija), ki je predložitveno sodišče v tej zadevi, meni, da glede na sodbo z dne 22. februarja 2022, Bund Naturschutz in Bayern (C‑300/20, EU:C:2022:102, točke od 60 do 69), na podlagi člena 35 UVPG, ki temelji na členu 3(2)(a) Direktive 2001/42, pred sprejetjem zadevne uredbe ni obstajala nobena obveznost izvedbe okoljske presoje.
34
Vendar je po mnenju tega sodišča mogoče, da bi bilo pred tem sprejetjem treba opraviti okoljsko presojo na podlagi povezanih določb člena 36 UVPG ter člena 36, prvi stavek, točka 2, in člena 34(1), prvi stavek, BNatSchG, ki temeljijo na povezanih določbah člena 3(2)(b) Direktive 2001/42 in člena 6(3) Direktive 92/43.
35
V zvezi s tem se predložitveno sodišče na prvem mestu zlasti ob upoštevanju sodbe z dne 12. junija 2019, CFE (C‑43/18, EU:C:2019:483, točki 49 in 50), sprašuje, ali je treba za akt, kakršen je zadevna uredba, s katero država članica določi območje kot posebno ohranitveno območje v skladu z Direktivo 92/43, vsekakor šteti, da je neposredno povezan z upravljanjem območja ali zanj potreben, ne glede na njegovo normativno vsebino.
36
Predložitveno sodišče želi nato na drugem mestu izvedeti, ali in pod katerimi pogoji je treba za pravila, kot so izjeme iz člena 5, od (3) do (6), zadevne uredbe, šteti, da so neposredno povezana z upravljanjem zadevnega območja ali zanj potrebna.
37
Na tretjem mestu, če teh izjem ne bi bilo treba razumeti tako, da se z njimi ne bi želelo zgolj natančno določiti obsega prepovedi iz člena 4 zadevne uredbe, temveč kot avtonomna pravila, ki niso neposredno povezana z upravljanjem zadevnega območja ali potrebna za to upravljanje, se predložitveno sodišče sprašuje, ali na obstoj obveznosti izvedbe okoljske presoje na podlagi Direktive 2001/42 vpliva, prvič, okoliščina, da za dejavnosti, ki jih zajemajo navedene izjeme, pred njihovo izvedbo ne bo več potrebna presoja vplivov za vsak primer posebej na podlagi člena 6(3) Direktive 92/43, in tudi če bi bili ti vplivi predmet take presoje, bi bila ta presoja opravljena glede na konkretna merila in podrobna pravila, določena s temi izjemami, drugič, dejstvo, da se dejavnosti, ki so dovoljene na podlagi teh izjem, že dolgo izvajajo na zadevnem območju, in tretjič, to, da bi bilo treba zadevno uredbo, odvisno od primera, šteti za načrt, ki določa rabo majhnih območij na lokalni ravni, v smislu člena 3(3) Direktive 2001/42.
38
Nazadnje, na četrtem mestu, se predložitveno sodišče sprašuje o pravilih, ki bi jih bilo treba po potrebi upoštevati pri okoljski presoji.
39
V teh okoliščinah je Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht (višje upravno sodišče dežele Spodnja Saška) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.
Ali je treba člen 3(2)(b) Direktive 2001/42 v povezavi s členom 6(3) Direktive 92/43 razlagati tako, da je treba vse določbe pravnega akta, s katerim država članica opredeli območje kot posebno ohranitveno območje v skladu z Direktivo 92/43, ne glede na njihovo regulativno vsebino, šteti za neposredno povezane z upravljanjem območja ali zanj potrebne, zaradi česar za ta pravni akt kot načrt ni treba izvesti okoljske presoje v skladu s členom 3(2)(b) v povezavi s členom 6(3) Direktive 92/43, ali pa je mogoče, da je glede na vsebino posameznih določb ustrezen drugačen pristop, tako da je treba posamezne določbe takega akta kot (dela) načrta obravnavati kot neposredno povezane z upravljanjem območja ali zanj potrebne, druge določbe tega akta kot (dela) načrta pa ne?
2.
Če je treba na prvo vprašanje odgovoriti v smislu druge možnosti: Ali je treba člen 3(2)(b) Direktive 2001/42 v povezavi s členom 6(3) Direktive 92/43 razlagati tako, da je treba posamezno določbo iz pravnega akta države članice, s katerim je območje opredeljeno kot posebno ohranitveno območje v smislu Direktive 92/43 ter so v njem določeni cilji ohranjanja ter predpisane zahteve in prepovedi, šteti za načrt ali del načrta, ki ni neposredno povezan z upravljanjem tega območja ali zanj potreben, če ta določba z opredelitvijo konkretnih meril in načinov s področja uporabe predpisanih zahtev in prepovedi izključuje dejavnosti na območju in te dejavnosti niso neposredno namenjene izpolnjevanju ciljev ohranjanja, temveč jih je treba šteti za ukrepe upravljanja ali vzdrževanja za druge namene z značilnostjo projekta v smislu člena 6(3) Direktive 92/43?
3.
Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen: Ali je treba člen 3(2)(b) Direktive 2001/42 v povezavi s členom 6(3) Direktive 92/43 razlagati tako, da se pojav pomembnega vpliva na območje ne more šteti za izključen zaradi določbe, kot je opisana v drugem vprašanju, ki jo vsebuje pravni akt, s katerim je območje opredeljeno kot posebno ohranitveno območje v smislu Direktive 92/43, in ki dovolj natančno določa merila in načine izvajanja dejavnosti, ki jih zajema in imajo značilnosti projekta v smislu člena 6(3) Direktive 92/43, če nacionalno pravo za te dejavnosti ne zahteva soglasja in če pristojni organ zaradi navedene določbe pravnega akta za te dejavnosti v posameznih primerih opusti tudi predhodno priglasitev in izvedbo presoje posledic za projekt v skladu s členom 6(3) Direktive 92/43 ali pa v posameznih primerih izvede presojo posledic za projekt in pri tem kot merilo za skladnost projekta uporabi izpolnjevanje meril in načinov iz določbe, kot je opisana v drugem vprašanju?
4.
Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen: Ali je treba člen 3(2)(b) Direktive 2001/42 v povezavi s členom 6(3) Direktive 92/43 razlagati tako, da ni bojazni za pojav pomembnega vpliva na območje zaradi določbe, kot je opisana v drugem vprašanju in jo vsebuje pravni akt, s katerim je območje opredeljeno kot posebno ohranitveno območje v smislu Direktive 92/43, če se dejavnosti, ki jih zajema taka določba, praviloma izvajajo že dolgo časa in zaradi meril in načinov njihovega izvajanja, določenih v tej določbi, dejavnosti na tem območju nikakor ni mogoče intenzivirati ali razširiti?
5.
Če iz odgovorov na prejšnja vprašanja izhaja, da zaradi vsebine posameznih določb pravnega akta, s katerim je območje opredeljeno kot posebno ohranitveno območje v smislu Direktive 92/43, obstaja obveznost izvedbe okoljske presoje v skladu s členom 3(2)(b) Direktive 2001/42 v povezavi s členom 6(3) Direktive 92/43: Ali je treba člen 3(3) Direktive 2001/42 razlagati tako, da mora organ države članice, kadar je treba opredelitev območja šteti za določitev rabe majhnih območij na lokalni ravni, praviloma domnevati, da bo opredelitev varstvenega območja zaradi predhodne opredelitve območja kot območja, pomembnega za Skupnost, v smislu člena 4(2), tretji pododstavek, Direktive 92/43, verjetno imela pomembne vplive na okolje?
6.
Če iz odgovorov na prejšnja vprašanja izhaja, da zaradi vsebine posameznih določb pravnega akta, s katerim je območje opredeljeno kot posebno ohranitveno območje v smislu Direktive 92/43, obstaja obveznost izvedbe okoljske presoje: Ali je treba člen 3(2)(b) Direktive 2001/42 v povezavi s členom 6(3) Direktive 92/43 razlagati tako, da so predmet okoljske presoje samo te posamezne določbe, ali pa se mora taka okoljska presoja nanašati na celotno vsebino pravnega akta?
7.
Če iz odgovorov na prejšnja vprašanja izhaja, da zaradi vsebine posameznih določb pravnega akta, s katerim je območje opredeljeno kot posebno ohranitveno območje v smislu Direktive 92/43, obstaja obveznost izvedbe okoljske presoje: Ali je treba člen 4(1) Direktive 2001/42 v skladu s katerim je treba okoljsko presojo iz člena 3 te direktive izvesti med pripravo načrta ali programa in preden se ta sprejme, razlagati tako, da neizvedene okoljske presoje načrta ali elementov načrta ni mogoče naknadno izvesti z dopolnilnim postopkom po sprejetju načrta ali elementov načrta in da s tem postopkovne napake zaradi neizvedene okoljske presoje ni mogoče naknadno odpraviti?“
Vprašanja za predhodno odločanje
Prvo in drugo vprašanje
40
Predložitveno sodišče s prvim in drugim vprašanjem, ki ju je treba obravnavati skupaj, v bistvu sprašuje, ali je treba člen 3(2)(b) Direktive 2001/42 v povezavi s členom 6(3) Direktive 92/43 razlagati tako, da akt, s katerim zadevna država članica na podlagi Direktive 92/43 določi območje za posebno ohranitveno območje in v katerem so naštete človekove dejavnosti, ki so na tem območju prepovedane, razen izjem, ki jih ta akt prav tako določa, spada pod pojem „načrti in programi“ v smislu Direktive 2001/42, za katere je okoljska presoja obvezna.
41
Člen 3(2)(b) Direktive 2001/42 obveznost predložitve posameznega načrta ali programa v okoljsko presojo na podlagi te direktive pogojuje s tem, da se zahteva presoja na podlagi členov 6 in 7 Direktive 92/43.
42
V skladu s členom 6(3) Direktive 92/43 se zahteva ustrezna presoja za vsak načrt ali projekt, ki ni neposredno povezan z upravljanjem območja ali zanj potreben, pa bi sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti lahko pomembno vplival na to območje.
43
Vendar je Sodišče že presodilo, da je akt, s katerim država članica v skladu z Direktivo 92/43 neko območje določi kot posebno ohranitveno območje, neposredno povezan z upravljanjem območja ali zanj potreben. Člen 4(4) te direktive namreč zahteva tako določitev za namene njenega izvajanja (sodba z dne 12. junija 2019, CFE, C‑43/18, EU:C:2019:483, točka 49).
44
Res je, da te presoje ni mogoče samodejno razširiti na vse določbe takega akta, ne da bi se preverila njihova vsebina. Zlasti ni mogoče a priori izključiti, da ta akt vsebuje tudi določbe, ki nimajo nobene zveze s tem, da zadevna država članica izpolni obveznost iz člena 4(4) Direktive 92/43 in ki niso neposredno povezane z upravljanjem zadevnega območja ali zanj potrebne na drug način.
45
Vendar se zdi, da zadevna uredba – s pridržkom preverjanj, ki jih mora opraviti predložitveno sodišče – ne vsebuje takih določb.
46
V zvezi s tem je treba opozoriti, da mora zadevna država članica na podlagi člena 4(4) Direktive 92/43, ko je območje, pomembno za Skupnost, sprejeto, to območje čim prej in najpozneje v šestih letih določiti za posebno ohranitveno območje, pri čemer določi prednostne naloge glede na pomembnost območij za vzdrževanje ali obnovitev ugodnega stanja ohranjenosti naravnega habitatnega tipa ali vrste in za usklajenost Nature 2000. Ta država članica mora na eni strani v skladu z isto določbo Direktive 92/43, kot jo je razložilo Sodišče, v enakih rokih in pred določitvijo teh prednostnih nalog določiti tudi cilje ohranjanja, ki morajo biti specifični, in na drugi strani v skladu s členom 6(1) te direktive določiti ohranitvene ukrepe (glej v tem smislu sodbo z dne 29. junija 2023, Komisija/Irska (Varstvo posebnih ohranitvenih območij), C‑444/21, EU:C:2023:524, točke 45, 53, 65 in 66).
47
V skladu s členom 6(1) Direktive 92/43 ohranitveni ukrepi po potrebi vključujejo „ustrezne zakonske, upravne ali pogodbene ukrepe“.
48
Tako lahko ohranitveni ukrepi, ki jih mora zadevna država članica določiti na podlagi tega člena 6(1), med drugim vključujejo vzpostavitev pravne ureditve za omejitev človekovih dejavnosti na ozemlju zadevnega območja in ob upoštevanju zastavljenih ciljev ohranjanja glede na to, kar je bilo do tedaj dovoljeno na tem območju.
49
Zato je treba šteti, da so določbe akta o določitvi območja za posebno ohranitveno območje, s katerimi želi zadevna država članica vzpostaviti tako pravno ureditev, „neposredno povezane z upravljanjem zadevnega območja ali zanj potrebne“.
50
Ker v zvezi s tem v Direktivi 92/43 ni natančnih določb, lahko države članice v svojem pravnem redu prosto določijo vrsto pravil, za katere menijo, da so najprimernejša za vzpostavitev take pravne ureditve.
51
V obravnavanem primeru je pravna ureditev, uvedena z zadevno uredbo, sestavljena iz celote določb, med katerimi sta člen 4 te uredbe, ki določa prepovedi, in člen 5, v katerem so našteta „dejanja in uporabe“, za katere te prepovedi ne veljajo.
52
V zvezi s tem predložitveno sodišče med drugim navaja, da meni, da je namen izjem, določenih v členu 5 zadevne uredbe, v določenem okviru dovoliti nadaljevanje dejavnosti izkoriščanja, ki so se že izvajale na zadevnem območju in ki se še vedno izvajajo, zlasti v komercialne namene, kot so ribištvo, kmetijstvo, gozdarstvo in nekateri ukrepi za vzdrževanje voda, da bi se preprečila nesorazmerna kršitev pravic lastnikov in imetnikov pravic, na katere se nanaša varstvo zadevnega območja.
53
Dejstvo pa je, da člen 5 zadevne uredbe – s pridržkom preverjanj, ki jih mora opraviti to sodišče – spada med določbe, katerih namen je v celoti vzpostaviti pravno ureditev, ki se šteje za potrebno za varstvo med drugim določenega posebnega ohranitvenega območja, in sicer v obravnavanem primeru zadevnega območja.
54
Zdi se, da je to potrjeno s členom 9 zadevne uredbe, ki v odstavku 1 določa, da določbe iz členov 4 in 5 te uredbe „praviloma ustrezajo ukrepom za vzdrževanje ugodnega stanja ohranjenosti habitatnih tipov iz Priloge I in živalskih vrst iz Priloge II k Direktivi [92/43], ki so [na zadevnem območju]“, ter z besedilom člena 7(1) in člena 10(1) navedene uredbe.
55
Iz tega sledi, da je treba šteti – s pridržkom preverjanj, ki jih mora opraviti predložitveno sodišče – da je zadevna uredba v celoti neposredno povezana z upravljanjem zadevnega območja ali zanj potrebna.
56
Glede na vse te razloge je treba na prvo in drugo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 3(2)(b) Direktive 2001/42 v povezavi s členom 6(3) Direktive 92/43 razlagati tako, da akt, s katerim zadevna država članica na podlagi Direktive 92/43 določi območje za posebno ohranitveno območje in v katerem so naštete človekove dejavnosti, ki so na tem območju prepovedane, razen izjem, ki jih ta akt prav tako določa, ne spada pod pojem „načrti in programi“ v smislu Direktive 2001/42, za katere je okoljska presoja obvezna.
Vprašanja od tri do sedem
57
Ob upoštevanju odgovora na prvo in drugo vprašanje na vprašanja od tri do sedem ni treba odgovoriti.
Stroški
58
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (sedmi senat) razsodilo:
Člen 3(2)(b) Direktive 2001/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2001 o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje v povezavi s členom 6(3) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst
je treba razlagati tako, da
akt, s katerim zadevna država članica na podlagi Direktive 92/43 določi območje za posebno ohranitveno območje in v katerem so naštete človekove dejavnosti, ki so na tem območju prepovedane, razen izjem, ki jih ta akt prav tako določa, ne spada pod pojem „načrti in programi“ v smislu Direktive 2001/42, za katere je okoljska presoja obvezna.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.