SKLEP SODIŠČA (šesti senat)
z dne 4. julija 2024(*)
„ Pritožba – Člen 181 Poslovnika Sodišča – Institucionalno pravo – Člen 263 PDEU – Ničnostna tožba – Uporaba vseh določb schengenskega pravnega reda v Romuniji – Neobstoj izpodbojnega akta – Neobstoj doseganja zahtevanega soglasja – Delna očitna nedopustnost tožbe na prvi stopnji – Predlog za odobritev roka, ki lahko omogoči ‚nadaljevanje postopka s tožbo‘ – Delna očitna nepristojnost Splošnega sodišča Evropske unije – Pritožba, ki je deloma očitno nedopustna in deloma očitno neutemeljena “
V zadevi C‑787/23 P,
zaradi pritožbe na podlagi člena 56 Statuta Sodišča Evropske unije, vložene 18. decembra 2023,
Eugen Tomac, stanujoč v Bruslju (Belgija), ki ga zastopa R. Duta, odvetnik,
pritožnik,
druga stranka v postopku je:
Svet Evropske unije,
tožena stranka na prvi stopnji,
SODIŠČE (šesti senat),
v sestavi T. von Danwitz, predsednik senata, P. G. Xuereb (poročevalec) in A. Kumin, sodnika,
generalni pravobranilec: A. M. Collins,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi odločeno z obrazloženim sklepom v skladu s členom 181 Poslovnika Sodišča,
sprejema naslednji
Sklep
1        Eugen Tomac s pritožbo predlaga razveljavitev sklepa Splošnega sodišča Evropske unije z dne 26. oktobra 2023, Tomac/Svet (T‑48/23, v nadaljevanju: izpodbijani sklep, EU:T:2023:684), s katerim je to zavrglo njegovo tožbo, vloženo na podlagi člena 263 PDEU, s katero je predlagal po eni strani razglasitev ničnosti akta Sveta Evropske unije z dne 8. decembra 2022 o nesprejetju osnutka št. 15218/22 sklepa Sveta o uporabi vseh določb schengenskega pravnega reda v Bolgariji in Romuniji (v nadaljevanju: sporni akt) in po drugi strani, če mu ne bi bil priznan status „privilegirane tožeče stranke“, odobritev roka, ki lahko po potrebi omogoči „nadaljevanje postopka s tožbo“ s strani Evropskega parlamenta, druge institucije Evropske unije ali nacionalne institucije, ki deluje kot taka.
Pravni okvir
2        Člen 4 Akta o pogojih pristopa Republike Bolgarije in Romunije in prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija (UL 2005, L 157, str. 203, v nadaljevanju: Akt o pristopu), priloženega k Pogodbi med državami članicami Evropske unije ter Republiko Bolgarijo in Romunijo o pristopu Republike Bolgarije in Romunije k Evropski uniji (UL 2005, L 157, str. 11) na podlagi člena 2(2) te pogodbe, ki je bila podpisana 25. aprila 2005 in je začela veljati 1. januarja 2007, določa:
„1.      Določbe schengenskega pravnega reda, kakor so vključene v okvir Evropske unije […], in akti, ki temeljijo na njem oziroma so z njim kako drugače povezani, navedeni v Prilogi II, kakor tudi vsi nadaljnji takšni akti, sprejeti pred dnem pristopa, so za Bolgarijo in Romunijo zavezujoči in se v njiju uporabljajo z dnem pristopa.
2.      Določbe schengenskega pravnega reda, kakor so vključene v okvir Evropske unije, in akti, ki na njem temeljijo oziroma so z njim kako drugače povezani in jih odstavek 1 ne vsebuje, so za Bolgarijo in Romunijo zavezujoči z dnem pristopa, vendar se v vsaki od teh držav uporabljajo šele na podlagi sklepa Sveta, sprejetega v ta namen po preveritvi v skladu z ustreznimi schengenskimi postopki ocenjevanja, da so v tej državi izpolnjeni potrebni pogoji za uporabo vseh delov zadevnega pravnega reda.
Svet odloča po posvetovanju z Evropskim parlamentom s soglasjem svojih članov, ki predstavljajo vlade držav članic, za katere določbe tega odstavka že veljajo, in predstavnika vlade države članice, za katero se morajo te določbe še uveljaviti. […]“
Dejansko stanje
3        Splošno sodišče je dejansko stanje spora predstavilo v točkah od 2 do 20 izpodbijanega sklepa, za potrebe tega postopka pa ga je mogoče povzeti, kot sledi.
4        Pritožnik je poslanec Evropskega parlamenta z romunskim državljanstvom.
5        Romunija je po pristopu k Uniji 1. januarja 2007 med letoma 2009 in 2011 začela izvajati vrsto ukrepov na podlagi schengenskih postopkov ocenjevanja, da bi izpolnila merila, zahtevana za uporabo vseh določb schengenskega pravnega reda.
6        Predsedstvo Sveta je pripravilo dva osnutka sklepov o uporabi vseh določb schengenskega pravnega reda v Romuniji, temu pa je sledilo sprejetje različnih resolucij Parlamenta, s katerimi je bila izražena podpora pridružitvi Romunije schengenskemu območju in s katerimi je bil Svet pozvan, naj v ta namen sprejme ustrezne ukrepe. Vendar se o teh dveh osnutkih v Svetu ni glasovalo.
7        Predsedstvo Sveta je 29. novembra 2022 na podlagi člena 4(2) Akta o pristopu pripravilo osnutek št. 15218/22 sklepa Sveta o uporabi vseh določb schengenskega pravnega reda v Bolgariji in Romuniji (v nadaljevanju: osnutek št. 15218/22).
8        Enota za pravosodje in notranje zadeve (PNZ) pri Svetu je 8. decembra 2022 zasedala, da bi odločila o osnutku št. 15218/22, ki je bil vpisan pod točko 3(a) dnevnega reda tega zasedanja, v kateri je bilo predvideno, da bi se lahko zahtevalo glasovanje predstavnikov vlad držav članic za morebitno sprejetje tega osnutka. Ker ni bilo soglasja pri glasovanju, ta osnutek ni bil sprejet.
9        Pritožnik je v elektronskem sporočilu z dne 15. decembra 2022 generalno direktorico PNZ generalnega sekretariata Sveta zaprosil, naj mu pošlje rezultate glasovanja o osnutku št. 15218/22 in zapisnik zasedanja z dne 8. decembra 2022 ali s tem povezano poročilo.
10      Generalna direktorica PNZ generalnega sekretariata Sveta je v elektronskem sporočilu z dne 16. decembra 2022 pritožniku odgovorila, da na tem zasedanju osnutek št. 15218/22 dejansko ni bil sprejet in da v skladu s členoma 8 in 9 Poslovnika Sveta rezultati glasovanja niso objavljeni, ker je šlo za posvetovanje o nezakonodajnem aktu, ki ni odprto za javnost. Dodala je, da zapisnik zadevnega zasedanja prav tako ni bil objavljen.
Tožba pred Splošnim sodiščem in izpodbijani sklep
11      Pritožnik je 6. februarja 2023 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča na podlagi člena 263 PDEU vložil tožbo za razglasitev ničnosti spornega akta, in, če mu ne bi bil priznan status privilegirane tožeče stranke, za odobritev roka, ki lahko po potrebi omogoči „nadaljevanje postopka s tožbo“ v imenu Parlamenta, druge institucije Unije ali nacionalne institucije, ki deluje kot taka.
12      Splošno sodišče je na podlagi člena 126 svojega Poslovnika 26. oktobra 2023 to tožbo zavrglo deloma zaradi očitne nepristojnosti in deloma kot očitno nedopustno, ne da bi nadaljevalo postopek.
13      V zvezi s prvim tožbenim razlogom je Splošno sodišče ugotovilo po eni strani v točki 31 izpodbijanega sklepa, da kljub dokončanju schengenskih postopkov ocenjevanja in sprejetju več resolucij Parlamenta predstavniki vlad zadevnih držav članic pri glasovanju v Svetu v zvezi z osnutkom št. 15218/22 niso dosegli zahtevanega soglasja iz člena 4(2) Akta o pristopu, in po drugi strani v točki 32 tega sklepa, da člen 4 Akta o pristopu ne določa nobenega roka, ob izteku katerega mora biti sklep Sveta sprejet ali se šteje za sprejet.
14      Splošno sodišče je v točki 33 navedenega sklepa poudarilo, da bi bilo v nasprotju z besedilom tega člena, ki izrecno določa postopek v več fazah in v ta namen ne določa roka, če bi dokončanje predhodnih faz povzročilo, da Svet izgubi pristojnost, da s soglasjem predstavnikov vlad zadevnih držav članic sprejme sklep v smislu tega člena.
15      Poleg tega je Splošno sodišče v točki 34 izpodbijanega sklepa dodalo, da je še vedno mogoče, da Svet osnutek št. 15218/22 znova uvrsti na dnevni red novega zasedanja ali da predsedstvo Sveta pripravi nov osnutek sklepa Sveta o uporabi vseh določb schengenskega pravnega reda v Romuniji.
16      Tako je Splošno sodišče v točki 35 tega sklepa ugotovilo, da ker pri glasovanju o osnutku št. 15218/22 ni bilo doseženo zahtevano soglasje, ni bil sprejet noben sklep Sveta v smislu člena 4(2) Akta o pristopu, in da glasovanje, ki je privedlo do nesprejetja tega osnutka, kot tako ni enako zavrnitvi Sveta, da pozneje sprejme tak sklep.
17      Zato je Splošno sodišče v točki 36 navedenega sklepa presodilo, da spornega akta ni mogoče šteti za izpodbojni akt v smislu člena 263 PDEU, in je v točki 38 istega sklepa prvi tožbeni predlog zavrglo kot očitno nedopusten.
18      V zvezi z drugim tožbenim razlogom je Splošno sodišče v točki 39 izpodbijanega sklepa navedlo, da je status „privilegirane tožeče stranke“ taksativno priznan državam članicam, Parlamentu, Svetu ali Evropski komisiji, da pa pritožniku tega statusa ni mogoče priznati.
19      Poleg tega je Splošno sodišče v točki 40 tega sklepa menilo, da nima pristojnosti, da Parlamentu, drugi instituciji Unije ali Romuniji „odobri rok“ za vložitev ničnostne tožbe, ter pojasnilo, da so roki za vložitev tožbe kogentni roki in jih zato stranke in sodišče ne morejo spreminjati.
20      Zato je Splošno sodišče v točki 41 navedenega sklepa drugi tožbeni razlog pritožnika zavrglo zaradi očitne nepristojnosti.
Predlogi pritožnika in postopek pred Sodiščem
21      Pritožnik s pritožbo, vloženo 18. decembra 2023, Sodišču predlaga, naj razveljavi izpodbijani sklep in zadevo vrne Splošnemu sodišču v razsojanje v drugi sestavi, ki naj odloči o njegovem predlogu, in, podredno, naj ta sklep spremeni.
Pritožba
22      Člen 181 Poslovnika Sodišča določa, da če je pritožba v celoti ali deloma očitno nedopustna ali očitno neutemeljena, lahko to sodišče na predlog sodnika poročevalca in po opredelitvi generalnega pravobranilca kadar koli z obrazloženim sklepom pritožbo v celoti ali deloma zavrže ali zavrne.
23      To določbo je treba uporabiti v tej zadevi.
24      Pritožnik v podporo pritožbi navaja dva pritožbena razloga, od katerih se s prvim zatrjuje kršitev člena 263 PDEU, z drugim pa, da je Splošno sodišče kršilo nekatera splošna pravna načela, kot so načela pravne varnosti, prostega gibanja oseb, prostega pretoka blaga, prepovedi diskriminacije in enakega obravnavanja, „medsebojne pomoči“ ter „bratstva“ in lojalnega sodelovanja med državami članicami, ter da je storilo očitno napako pri presoji.
Prvi pritožbeni razlog
25      V zvezi s prvim pritožbenim razlogom je treba najprej opozoriti, da pritožnik navaja zgolj, da je sporni akt izpodbojni akt v smislu člena 263 PDEU in da je treba njega „zaradi tega“ šteti za „privilegirano tožečo stranko“, ob tem pa v bistvu ponavlja trditve, ki jih je predstavil pred Splošnim sodiščem, ne navaja pa nobenih trditev, s katerimi bi lahko dokazal, da je Splošno sodišče v zvezi s tem napačno uporabilo pravo.
26      Opozoriti je treba, da je treba v skladu z ustaljeno sodno prakso v pritožbi jasno navesti izpodbijane dele sodbe, katere razveljavitev je predlagana, ter pravne trditve, ki še posebej utemeljujejo ta predlog. Te zahteve ne izpolnjuje pritožba, v kateri so le ponovljeni tožbeni razlogi in trditve, ki so bili že predstavljeni pred Splošnim sodiščem, ne da bi vsebovala posebno obrazložitev o napačni uporabi prava, ki naj bi bila storjena v izpodbijani sodbi. Taka pritožba je namreč dejansko predlog za ponovno obravnavo tožbe, vložene pri Splošnem sodišču, za kar pa Sodišče ni pristojno (sodba z dne 10. septembra 2020, Hamas/Svet, C‑386/19 P, EU:C:2020:691, točka 54 in navedena sodna praksa).
27      Dalje, v zvezi s trditvijo pritožnika, da je s tem, da sporni akt ni priznan kot izpodbojni akt v smislu člena 263 PDEU, kršen člen 4(2) PEU, je treba ugotoviti, da pritožnik ne pojasnjuje, kako bi lahko ta okoliščina posegala v enakost držav članic pred Pogodbama in njihovo nacionalno identiteto.
28      Nazadnje, v delu, v katerem naj bi Splošno napačno štelo, da Svetu sklepa na podlagi člena 4(2) Akta o pristopu ni treba sprejeti v razumnem roku na podlagi člena 3(2) in (3) PEU ter člena 4(2) PEU, je treba navesti, da s temi določbami Svetu ni naložena nobena taka obveznost in da poleg tega Splošno sodišče v točki 32 izpodbijanega sklepa ni napačno uporabilo prava s tem, da je ugotovilo, da člen 4 Akta o pristopu ne določa roka, ob izteku katerega mora biti sklep Sveta iz odstavka 2 tega člena sprejet ali se šteje za sprejet.
29      Zato je treba prvi pritožbeni razlog zavrniti.
Drugi pritožbeni razlog
30      Pritožnik v zvezi z drugim pritožbenim razlogom na prvem mestu trdi, da se z nesprejetjem sklepa v smislu člena 4(2) Akta o pristopu kršijo nekatera splošna pravna načela, kot so tista iz točke 24 tega sklepa.
31      Ugotoviti je treba, da pritožnik po eni strani v zvezi z načeli iz točke 24 tega sklepa ne opredeljuje grajanih točk obrazložitve izpodbijanega sklepa in da po drugi strani ne navaja nobenih trditev, ki bi lahko ovrgle ugotovitev Splošnega sodišča iz točke 35 izpodbijanega sklepa, da ker pri glasovanju o osnutku št. 15218/22 ni bilo doseženo zahtevano soglasje, Svet ni sprejel nobenega sklepa v smislu člena 4(2) Akta o pristopu. Zato je drugi pritožbeni razlog v delu, v katerem se pritožnik sklicuje na kršitev teh načel, v skladu s sodno prakso, navedeno v točki 26 tega sklepa, nedopusten.
32      Na drugem mestu, v zvezi z domnevnim diskriminatornim obravnavanjem Romunije v primerjavi z Republiko Hrvaško je treba ugotoviti, da pritožnik ne pojasnjuje, kako bi tako različno obravnavanje, če bi bilo dokazano, vplivalo na sprejetje sklepa v smislu člena 4(2) Akta o pristopu.
33      Zato je treba tudi drugi pritožbeni razlog zavrniti.
34      Iz vsega navedenega izhaja, da je treba celotno pritožbo deloma zavreči kot očitno nedopustno in deloma zavrniti kot očitno neutemeljeno.
Stroški
35      V skladu s členom 137 Poslovnika, ki se na podlagi člena 184(1) tega poslovnika uporablja za pritožbeni postopek, končni sklep vsebuje odločbo o stroških.
36      Ker je bil v obravnavani zadevi ta sklep sprejet, preden je bila pritožba vročena drugi stranki v postopku in torej preden so ji lahko nastali stroški, je treba odločiti, da pritožnik nosi svoje stroške.
Iz teh razlogov je Sodišče (šesti senat) sklenilo:
1.      Pritožba se deloma zavrže kot očitno nedopustna in deloma zavrne kot očitno neutemeljena.
2.      Eugen Tomac nosi svoje stroške.
Podpisi
*      Jezik postopka: francoščina.