62023CJ0018
SODBA SODIŠČA (prvi senat)
z dne 27. februarja 2025 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Člen 63(1) PDEU – Prosti pretok kapitala – Kolektivni naložbeni podjemi za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje – Davek od dohodkov pravnih oseb – Oprostitev davka od dohodkov pravnih oseb za dohodke takega podjema – Pogoji za oprostitev – Zunanje upravljanje tega podjema – Direktiva 2009/65/ES – Člen 29(1) – Ustreznost“
V zadevi C‑18/23,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach (upravno sodišče vojvodstva v Gliwicah, Poljska) z odločbo z dne 28. novembra 2022, ki je na Sodišče prispela 18. januarja 2023, v postopku
F S.A.
proti
Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej,
SODIŠČE (prvi senat),
v sestavi T. von Danwitz, podpredsednik sodišča v funkciji predsednika prvega senata, A. Arabadjiev, sodnik, in I. Ziemele (poročevalka), sodnica,
generalna pravobranilka: J. Kokott,
sodna tajnica: M. Siekierzyńska, administratorka,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 29. maja 2024,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za F S.A. Ł. Adamczyk, doradca podatkowy,
–
za poljsko vlado B. Majczyna, R. Stańczyk in S. Żyrek, agenti,
–
za Evropsko komisijo C. Auvret, U. Małecka, W. Roels in H. Tserepa‑Lacombe, agenti,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalne pravobranilke na obravnavi 11. julija 2024
izreka naslednjo
Sodbo
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 29(1) Direktive 2009/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o kolektivnih naložbenih podjemih za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP) (UL 2009, L 302, str. 32) ter členov 18, 49 in 63 PDEU.
2
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med F S.A., delniško družbo luksemburškega prava (v nadaljevanju: sklad F), in Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej (direktor nacionalnega urada za informiranje v davčnih zadevah, Poljska) (v nadaljevanju: davčni organ) glede obdavčitve dohodkov od naložb, ki jih je prejela ta družba.
Pravni okvir
Pravo Unije
3
V uvodni izjavi 83 Direktive 2009/65 je navedeno:
„Ta direktiva ne sme vplivati na nacionalne predpise o obdavčenju, vključno z ureditvijo, ki so jo države članice uvedle, da bi zagotovile spoštovanje teh predpisov na svojem ozemlju.“
4
Člen 1 te direktive določa:
„1.   Ta direktiva se uporablja za kolektivne naložbene podjeme za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP), ustanovljene na ozemlju držav članic.
2.   Za namene te direktive in ob upoštevanju člena 3 so KNPVP tisti podjemi, katerih:
(a)
edini namen je skupno vlaganje kapitala, zbranega pri javnosti, v prenosljive vrednostne papirje ali druga likvidna finančna sredstva, navedena v členu 50(1), in ki poslujejo po načelu razpršitve tveganj, in
(b)
enote premoženja se na zahtevo imetnikov ponovno odkupijo ali izplačajo, neposredno ali posredno, iz sredstev teh podjemov. Ukrepi, s katerimi KNPVP zagotavljajo, da se tržna vrednost njihovih enot na borzi ne razlikuje bistveno od čiste vrednosti njihovih sredstev, štejejo za enakovredne takemu ponovnemu odkupu ali izplačilu.
Države članice lahko dovolijo, da KNPVP sestavlja več naložbenih razdelkov.
3.   Podjemi iz odstavka 2 se lahko ustanovijo po pogodbenem pravu (kot splošni skladi, ki jih upravljajo družbe za upravljanje), investicijskem pravu (kot vzajemni skladi) ali po statutu (kot investicijske družbe).
[…]
7.   Brez poseganja v to poglavje lahko država članica uporablja za KNPVP s sedežem na svojem ozemlju strožje in dodatne zahteve poleg tistih, določenih v tej direktivi, pod pogojem, da se splošno uporabljajo in niso v nasprotju z določbami te direktive.“
5
Člen 3 navedene direktive določa:
„Ta direktiva ne vključuje naslednjih podjemov:
(a)
kolektivni naložbeni podjemi zaprtega tipa;
(b)
kolektivni naložbeni podjemi, ki zbirajo kapital brez pospeševanja prodaje enot svojega premoženja javnosti v [Evropski s]kupnosti ali katerem koli njenem delu;
[…].“
6
Člen 6(1) in (2) iste direktive določa:
„1.   Dostop do opravljanja dejavnosti družbe za upravljanje je predmet predhodnega dovoljenja, ki ga izdajo pristojni organi matične države članice družbe za upravljanje. Dovoljenje, izdano družbi za upravljanje v skladu s to direktivo, velja v vseh državah članicah.
2.   Nobena družba za upravljanje ne sme opravljati drugih dejavnosti, razen upravljanja KNPVP, ki so pridobili dovoljenje v skladu s to direktivo, z izjemo dodatnega upravljanja drugih kolektivnih naložbenih podjemov, ki jih ta direktiva ne ureja in zaradi katerih je družba za upravljanje predmet nadzora skrbnega in varnega poslovanja, vendar njenih enot v skladu s to direktivo ni mogoče tržiti v drugih državah članicah.
Upravljanje KNPVP za namene te direktive vključuje naloge, navedene v Prilogi II.“
7
Člen 29(1) Direktive 2009/65 določa:
„Brez poseganja v druge pogoje za splošno zahtevo za izdajo dovoljenja, ki so predpisani z nacionalno zakonodajo, pristojni organi matične države članice investicijske družbe ne smejo izdati dovoljenja investicijski družbi, ki ni prenesla pooblastil za upravljanje na družbo za upravljanje, razen če ima investicijska družba zadosten osnovni kapital v višini najmanj 300000 EUR.
Če investicijska družba nima pooblaščene družbe za upravljanje, ki ji je bilo izdano dovoljenje v skladu s to direktivo, veljajo tudi naslednji pogoji:
(a)
dovoljenje se ne sme izdati, razen če je zahtevi za izdajo dovoljenja priložen program dejavnosti, ki opredeljuje najmanj organizacijsko strukturo investicijske družbe;
(b)
direktorji investicijske družbe morajo imeti zadosten ugled in izkušnje tudi glede na vrsto dejavnosti, ki jo opravlja investicijska družba, in v ta namen se morajo imena teh oseb in vseh oseb, ki jih nadomestijo v tej funkciji, sporočiti pristojnim organom; o sklenitvi poslov investicijske družbe morata sprejeti odločitev najmanj dve osebi, ki izpolnjujeta te pogoje; ter direktorji pomenijo tiste osebe, ki po zakonu ali ustanovnih listinah zastopajo investicijsko družbo ali ki dejansko določajo politiko družbe, in
(c)
v primeru, da obstajajo tesne povezave med investicijsko družbo in drugimi fizičnimi ali pravnimi osebami, morajo pristojni organi izdati dovoljenje le, če te tesne povezave ne preprečujejo učinkovitega izvajanja njihovih nadzornih nalog.
Pristojni organi matične države članice investicijske družbe zavrnejo izdajo dovoljenja tudi, če zakoni in drugi prepisi tretje države, ki veljajo za eno ali več fizičnih ali pravnih oseb, s katerimi ima investicijska družba tesne povezave, ali težave pri uveljavljanju teh zakonov in drugih predpisov preprečujejo učinkovito opravljanje njihove nadzorne funkcije.
Pristojni organi matične države članice investicijske družbe zahtevajo, da jim investicijske družbe zagotovijo potrebne informacije.“
Poljsko pravo
Zakon o davku od dohodkov pravnih oseb
8
Člen 6 ustawa o podatku dochodowym od osób prawnych (zakon o davku od dohodkov pravnih oseb) z dne 15. februarja 1992 (Dz. U. iz leta 1992, pozicija št. 86), kakor je bil spremenjen z ustawa – Przepisy wprowadzające ustawę o Krajowym Ośrodku wsparcia Rolnictwa (zakon o uvedbi zakona o nacionalnem centru za podporo kmetijstvu) z dne 10. februarja 2017 (Dz. U. iz leta 2017, pozicija št. 614) (v nadaljevanju: zakon o davku od dohodkov pravnih oseb), določa:
„1.   Davka od dohodkov pravnih oseb so oproščeni:
[…]
(10)
odprti investicijski skladi in specializirani odprti investicijski skladi, ustanovljeni na podlagi zakona o investicijskih skladih, razen specializiranih odprtih investicijskih skladov, ki uporabljajo investicijska pravila in omejitve, določene za zaprte investicijske sklade;
(10a)
kolektivni naložbeni podjemi s sedežem v državi članici Evropske unije, ki ni Republika Poljska, ali v drugi državi članici Evropskega gospodarskega prostora, če kumulativno izpolnjujejo te pogoje:
(a)
v državi članici, v kateri imajo sedež, so zavezani za plačilo davka od dohodkov, in sicer od celote njihovih dohodkov, ne glede na njihov izvor,
(b)
edini namen njihove dejavnosti je kolektivno vlaganje finančnih sredstev, zbranih z uporabo javnega poziva za nakup njihovih vrednostnih papirjev, v prenosljive vrednostne papirje, instrumente denarnega trga in v druge premoženjske pravice,
(c)
dejavnost opravljajo na podlagi dovoljenja organov, ki so pristojni za nadzor finančnega trga v državi članici njihovega sedeža,
(d)
njihove dejavnosti neposredno nadzorujejo organi, pristojni za nadzor finančnega trga države, v kateri imajo sedež,
(e)
so imenovali depozitarja za hrambo svojih sredstev,
(f)
upravljajo jih subjekti, ki imajo za opravljanje svoje dejavnosti dovoljenje organov, ki so pristojni za nadzor finančnega trga v državi, v kateri imajo sedež.
[…]
4.   Oprostitev iz odstavka 1, točka 10a, se ne uporablja za:
(1)
kolektivne naložbene podjeme:
(a)
ki opravljajo svoje dejavnosti kot kolektivni naložbeni podjemi zaprtega tipa ali so kolektivni naložbeni podjemi odprtega tipa, ki delujejo na podlagi naložbenih pravil in omejitev, značilnih za kolektivne naložbene podjeme zaprtega tipa, ali
(b)
katerih naložbeni vrednostni papirji v skladu z ustanovnimi listinami niso ponujeni z javno ponudbo, niso sprejeti v trgovanje na reguliranem trgu ali prek alternativnega trgovalnega sistema in jih lahko fizične osebe kupijo le, če jih pridobijo v eni transakciji v vrednosti, ki ni nižja od 40.000 EUR.
[…]“
9
Člen 17(1), točka 58, tega zakona določa:
„Davka so oproščeni:
[…]
(58)
dohodki (prihodki) kolektivnih naložbenih podjemov s sedežem v državi članici Evropske unije, ki ni Republika Poljska, ali v drugi državi Evropskega gospodarskega prostora, navedeni v členu 6(4), točka 1, ki izpolnjujejo pogoje iz člena 6(1), točka 10a, podtočke (a) in od (d) do (f), razen prihodkov iz točke 57, podtočke od (a) do (g).“
Zakon o investicijskih skladih
10
Ustawa o funduszach inwestycyjnych i zarządzaniu alternatywnymi funduszami inwestycyjnymi (zakon o investicijskih skladih in upravljanju alternativnih investicijskih skladov) z dne 27. maja 2004 (Dz. U. iz leta 2004, pozicija št. 1546), v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari (v nadaljevanju: zakon o investicijskih skladih), v členu 1 določa:
„Ta zakon določa pravila za ustanavljanje in delovanje investicijskih skladov s sedežem na ozemlju Republike Poljske ter pravila za delovanje tujih skladov in družb za upravljanje na ozemlju Republike Poljske.“
11
Člen 1a(1) tega zakona določa:
„Zakon določa tudi pravila o delovanju upraviteljev alternativnih investicijskih skladov, ki imajo sedež na ozemlju Republike Poljske, in pravila za delovanje upraviteljev – na ozemlju Republike Poljske – alternativnih investicijskih skladov s sedežem v državi članici ali tretji državi.“
12
Člen 3 navedenega zakona določa:
„1.   Investicijski sklad je pravna oseba, katere dejavnost je namenjena izključno vlaganju finančnih sredstev, zbranih z uporabo javnega ali nejavnega poziva za nakup vrednostnih papirjev ali naložbenih certifikatov, v prenosljive vrednostne papirje, instrumente denarnega trga in v druge premoženjske pravice, kot jih določa zakon.
[…]
3.   Investicijski sklad pri opravljanju svojih dejavnosti upošteva zlasti interese imetnikov enot premoženja, pri čemer upošteva načela zmanjšanja naložbenih tveganj, določena v zakonu.
4.   Investicijski sklad lahko opravlja dejavnosti kot:
(1)
odprti investicijski sklad;
(2)
alternativni investicijski sklad: odprti specializirani investicijski sklad ali zaprti investicijski sklad.“
13
Člen 4(1) in (1a) istega zakona določa:
„(1)   Družba ustanovi investicijski sklad, ga upravlja in zastopa v odnosih s tretjimi osebami.
(1a)   Družba lahko s pisno sklenjenim sporazumom, sicer je ničen, prenese upravljanje odprtega investicijskega sklada in vodenje njegovih poslov na družbo za upravljanje, ki deluje na ozemlju Republike Poljske.“
14
Člen 14(1) zakona o investicijskih skladih določa, da lahko investicijski sklad ustanovi le družba.
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
15
Sklad F je davčnemu organu prijavil davčno rezidentstvo v Luksemburgu in navedel, da je tam v celoti obdavčen.
16
Sklad F v skladu s svojimi izjavami deluje v skladu z luksemburškim pravom, natančneje z zakonom z dne 13. februarja 2007 o specializiranih investicijskih skladih (Mémorial A 2007, str. 13), in sicer s statusom specializiranega investicijskega sklada. Ta sklad trdi, da ga je odobrila Commission de surveillance du secteur financier (komisija za nadzor finančnega sektorja, Luksemburg) (v nadaljevanju: CSSF) in da je neposredno pod njenim nadzorom, saj ga je ta družba registrirala kot reguliran investicijski sklad.
17
Sklad F v skladu s svojim statutom, ki ga je odobrila CSSF, interno upravlja upravni odbor, ki je bil prav tako vpisan na seznam upraviteljev alternativnih investicijskih skladov, ki ga vodi CSSF.
18
Edini namen sklada F je kolektivno vlaganje sredstev, zbranih z nejavno ponudbo za nakup delnic sklada, v prenosljive vrednostne papirje, instrumente denarnega trga in druge premoženjske pravice.
19
Sklad F lahko v skladu z odobritvijo CSSF vlaga v delnice družb, ki kotirajo na borzi, vključno z Giełda Papierów Wartościowych w Warszawie (borza v Varšavi, Poljska), v obveznice, ki jih izdajo delniške družbe, vključno s tistimi s sedežem na Poljskem, ter v državne obveznice, vključno s tistimi, ki jih izda Republika Poljska.
20
Sklad F je na davčni organ naslovil zahtevo za izdajo davčnega stališča, da bi ugotovil, ali so dohodki, prijavljeni iz naslova prihodnjega dogodka, ki jih je ta prejel, upravičeni do oprostitve iz člena 17(1), točka 58, zakona o davku od dohodkov pravnih oseb.
21
Sklad F je menil, da bi moralo biti tako. Po eni strani naj bi izpolnil zahteve, ki izhajajo iz člena 6(1), točka 10a, podtočke (a), (d) in (e), tega zakona. Po drugi strani pa naj bi sklad F glede izpolnjevanja zahtev iz člena 6(1), točka 10a, podtočka (f), navedenega zakona, in sicer zahteve, da mora investicijski sklad upravljati subjekt, ki ima za opravljanje svoje dejavnosti dovoljenje organov, pristojnih za nadzor finančnega trga države, v kateri ima sedež, menil, da sklad z notranjim načinom upravljanja kot upravitelj alternativnih investicijskih skladov izpolnjuje pogoje za upravičenost do oprostitve iz člena 17(1), točka 58, istega zakona.
22
Davčni organ je v davčnem stališču z dne 6. junija 2022 menil, da sklad F, čeprav izpolnjuje pogoje iz člena 6(1), točka 10a, podtočke (a) in od (c) do (e), zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, ne izpolnjuje pogoja iz člena 6(1), točka 10a, podtočka (f), tega zakona, ker ga ne upravlja zunanji subjekt.
23
Sklad F je pri Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach (upravno sodišče vojvodstva v Gliwicah, Poljska), ki je predložitveno sodišče, vložil tožbo za razglasitev ničnosti tega opomina.
24
Navedeno sodišče poudarja, da se zadevna ureditev nanaša na davčno obravnavanje dohodkov iz naložb, ki jih izvedejo kolektivni naložbeni podjemi. Spor naj bi se nanašal na vprašanje, ali sklad, ki ga notranje upravlja njegov upravni odbor, ki ga je za to pooblastil pristojni organ države članice, v kateri ima sedež ta sklad, ki je pri tem organu registriran kot upravitelj z dovoljenjem za upravljanje alternativnih investicijskih skladov in ki je na seznamu upravljavcev, ki ga vodi ta organ, izpolnjuje pogoj iz člena 6(1), točka 10a, podtočka (f), zakona o davku od dohodkov pravnih oseb.
25
Namen uvedbe člena 6(1), točka 10a, v ta zakon naj bi bil zagotoviti enako obravnavanje poljskih investicijskih skladov in investicijskih skladov s sedežem v drugih državah članicah, in sicer glede oprostitve davka od dohodkov pravnih oseb, določene za investicijske sklade. Poleg tega naj bi Evropska komisija po tem, ko je bil člen 6(1), točka 10a, podtočke od (a) do (e), navedenega zakona uveden in nato spremenjen ter je bila temu členu 6(1), točka 10a, dodana podtočka (f), končala postopek zaradi neizpolnitve obveznosti, ki je bil na podlagi členov 49 in 63 PDEU uveden proti Republiki Poljski zaradi domnevne davčne diskriminacije investicijskih skladov s sedežem v drugih državah članicah in ne v Republiki Poljski.
26
Iz člena 4(1) in člena 14(1) zakona o investicijskih skladih naj bi izhajalo, da v modelu, sprejetem na Poljskem, investicijske sklade upravlja pravna oseba, ki je ločena od njih, in sicer družba, ki upravlja investicijske sklade, ter da se jih ne sme notranje upravljati, kot na primer z upravnim odborom. Poleg tega naj bi iz tega zakona izhajalo, da lahko na poljskem ozemlju delujejo le tuji kolektivni naložbeni podjemi z zunanjim upraviteljem.
27
Navedeno sodišče poudarja tudi, da naj bi bilo s pravilom iz člena 6(1), točka 10a, podtočka (f), zakona o davku od dohodkov pravnih oseb v povezavi s členom 17(1), točka 58, tega zakona uvedeno objektivno merilo, na podlagi katerega se oprostitev davka od dohodkov pravnih oseb odobri le kolektivnim naložbenim podjemom nerezidentom, ki jih upravljajo zunanji subjekti, ki imajo dovoljenje pristojnih organov, in da so iz te oprostitve izključeni skladi z notranjim upravljanjem.
28
Po eni strani naj bi iz Direktive 2009/65, zlasti iz njenih členov 6 in 29 ter Priloge II k tej direktivi, izhajalo, da ta direktiva določa možnost, in ne obveznost ustanovitve družbe za upravljanje, ter da je obseg storitev, ki jih opravlja zunanji subjekt, podoben obsegu storitev upravnega odbora kolektivnega naložbenega podjema v zvezi z upravljanjem tega podjema. Po drugi strani pa naj bi bilo treba te podjeme, ustanovljene v skladu z zahtevami iz navedene direktive, obravnavati kot primerljive.
29
Zato naj bi se postavljalo vprašanje, ali pravo Unije nasprotuje temu, da nacionalni zakonodajalec, ki ga vodi načelo primerljivosti nacionalnih in tujih subjektov, da bi zmanjšal tveganje, povezano z naložbami, uvede formalni pogoj, kakršen je ta, ki izhaja iz člena 6(1), točka 10a, podtočka (f), zakona o davku od dohodkov pravnih oseb v povezavi s členom 17(1), točka 58, tega zakona, v skladu s katerim sta do oprostitve davka od dohodkov pravnih oseb upravičena le investicijski sklad in kolektivni naložbeni podjem, ki ju upravlja zunanji subjekt.
30
V teh okoliščinah je Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach (upravno sodišče vojvodstva v Gliwicah) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba določbe [Direktive 2009/65] in zlasti člen 29(1) te direktive v povezavi s členi 18, 49 in 63 [PDEU] razlagati tako, da nasprotujejo temu, da se v nacionalnih predpisih določijo formalne zahteve, kakršne so te iz postopka v glavni stvari, ki jih morajo [kolektivni naložbeni podjemi] s sedežem v državi članici Evropske unije ali drugi državi Evropskega gospodarskega prostora, ki ni Republika Poljska, izpolnjevati, da bi lahko uveljavljal[i] oprostitev plačila davka od dohodka, in sicer zahteva, da t[e podjeme] upravlja zunanji subjekt, ki svojo dejavnost opravlja na podlagi dovoljenja organov, ki so za finančne trge pristojni v državi, v kateri ima ta subjekt sedež?“
Postopek pred Sodiščem
31
Predsednik Sodišča je s sklepom z dne 21. novembra 2023 na skupni predlog sodnice poročevalke in generalne pravobranilke na predložitveno sodišče naslovil vprašanja o poljskem pravu, ki se uporablja za spor o glavni stvari, in o nekaterih trditvah sklada F, povzetih v predlogu za sprejetje predhodne odločbe.
32
Predložitveno sodišče je 18. decembra 2023 Sodišču poslalo svoj odgovor, iz katerega izhaja, prvič, da zakon o investicijskih skladih izključuje ustanovitev investicijskega sklada z notranjim načinom upravljanja ali s strukturo, podobno skladu F iz postopka v glavni stvari, ki ima pravno obliko investicijske družbe s spremenljivim kapitalom, in da naj tak sklad ne bi mogel svojega sedeža prenesti na Poljsko, ne da bi se organiziral v skladu z zunanjim načinom upravljanja.
33
Drugič, pogoj v zvezi z obveznostjo, da se upravljanje investicijskega sklada zaupa drugemu subjektu, in ne fizičnim osebam, namreč pogoj v zvezi z zunanjim upravljanjem tega sklada, naj bi bil namenjen zagotavljanju pravne varnosti glede dejavnosti navedenega sklada kot kolektivnega naložbenega podjema, ki se razlikuje od posebnih interesov posameznih imetnikov deležev v istem skladu. Namen tega pogoja naj bi bila tudi ločitev sredstev teh imetnikov deležev od sredstev subjekta za upravljanje, ki samostojno prevzame odgovornost za upravljanje investicijskega sklada, tako da premoženjska odgovornost družbe za upravljanje ne vpliva na sredstva samega sklada.
34
Tretjič, predložitveno sodišče je tudi potrdilo, da naj bi se spor o glavni stvari nanašal le na vprašanje, ali mora sklad F izpolnjevati pogoj, da ga upravlja zunanji subjekt, iz člena 6(1), točka 10a, podtočka (f), zakona o davku od dohodkov pravnih oseb.
Vprašanje za predhodno odločanje
35
Najprej, opozoriti je treba, da so v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča v okviru postopka iz člena 267 PDEU naloge Sodišča in naloge predložitvenega sodišča jasno ločene ter da izključno zadnjemu pripada naloga razlage nacionalne zakonodaje (sodba z dne 17. marca 2022, Daimler, C‑232/20, EU:C:2022:196, točka 91 in navedena sodna praksa).
36
Tako Sodišče ni pristojno, da bi se v okviru predloga za sprejetje predhodne odločbe izreklo o razlagi nacionalnih določb. Sodišče mora namreč v okviru porazdelitve pristojnosti med sodiščema Unije in nacionalnimi sodišči upoštevati dejanski in pravni okvir, v katerega so umeščena vprašanja za predhodno odločanje, kot ga je opredelilo predložitveno sodišče v okviru lastne odgovornosti (glej v tem smislu sodbi z dne 17. marca 2022, Daimler, C‑232/20, EU:C:2022:196, točka 92 in navedena sodna praksa, ter z dne 9. novembra 2023, Keolis Agen, od C‑271/22 do C‑275/22, EU:C:2023:834, točka 38).
37
Poleg tega je vprašanje, ali so predpostavke, na katere se sklicuje predložitveno sodišče v okviru svojega vprašanja, napačne ali ne, vprašanje glede dejanskega stanja, katerega pravilnosti Sodišče ne preverja (sklep z dne 6. septembra 2018, Gmalieva in drugi, C‑79/17, EU:C:2018:687, točka 16 in navedena sodna praksa).
38
V obravnavani zadevi je iz predloga za sprejetje predhodne odločbe razvidno, da se nacionalno sodišče opira na predpostavko, da je kolektivni naložbeni podjem, kakršen je sklad F, lahko upravičen do oprostitve davka iz člena 17(1), točka 58, zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, če izpolnjuje pogoj iz člena 6(1), točka 10a, podtočka (f), tega zakona.
39
Poleg tega je predložitveno sodišče pojasnilo, da je določitev pogoja v zvezi z zunanjim upravljanjem kolektivnega naložbenega podjema utemeljena z dejstvom, da je na Poljskem za kolektivne naložbene podjeme dovoljen le tak način upravljanja.
40
Ugotoviti je torej treba, da predložitveno sodišče z vprašanjem za predhodno odločanje v bistvu sprašuje, ali je treba člen 29(1) Direktive 2009/65 v povezavi s členi 18, 49 in 63 PDEU razlagati tako, da nasprotuje zakonodaji države članice, ki določa, da je samo kolektivni naložbeni podjem – ki ga upravlja zunanji subjekt in ki svoje dejavnosti opravlja na podlagi dovoljenja, ki ga izdajo organi, pristojni za nadzor finančnih trgov države, v kateri ima ta subjekt sedež – lahko upravičen do oprostitve davka od dohodkov pravnih oseb za dohodke iz naložb, ki jih izvede ta podjem, in ki torej take oprostitve ne priznava kolektivnim naložbenim podjemom, ki imajo notranjega upravitelja in ki so ustanovljeni v skladu z zakonodajo druge države članice, v okoliščinah, v katerih pravo prvonavedene države članice dovoljuje le ustanavljanje kolektivnih naložbenih podjemov, ki imajo zunanjega upravitelja.
Ustrezne določbe prava Unije
41
Ker sta poljska vlada in Komisija izrazili dvome glede ustreznosti Direktive 2009/65 za rešitev spora o glavni stvari, je treba, na prvem mestu, preveriti, ali se ta direktiva uporablja za ta spor.
42
V zvezi s tem se Direktiva 2009/65, kot je razvidno najprej iz njenega člena 1(1), uporablja za KNPVP s sedežem na ozemlju držav članic.
43
Dalje, v skladu s členom 1(2)(a) te direktive so v smislu navedene direktive KNPVP podjemi, katerih edini namen je kolektivno vlaganje kapitala, zbranega pri javnosti, v prenosljive vrednostne papirje ali druga likvidna finančna sredstva, navedena v členu 50(1) iste direktive, in ki delujejo po načelu razpršitve tveganj.
44
Nazadnje, kot izhaja iz člena 3(b) Direktive 2009/65, se ta direktiva ne uporablja za kolektivne naložbene podjeme, ki zbirajo kapital, ne da bi spodbujali prodajo svojih deležev javnosti v Uniji ali v katerem koli njenem delu.
45
Iz člena 1(2)(a) in člena 3(b) te direktive tako izhaja, da kolektivni naložbeni podjemi, ki zbirajo kapital, ne da bi spodbujali prodajo svojih deležev javnosti, ne spadajo na področje uporabe navedene direktive.
46
V obravnavani zadevi pa je iz predloga za sprejetje predhodne odločbe razvidno, da je izključni namen sklada F kolektivno vlaganje sredstev, zbranih z nejavno ponudbo za nakup delnic sklada, v prenosljive vrednostne papirje, instrumente denarnega trga in druge premoženjske pravice.
47
Okoliščina, da je – v skladu s trditvami sklada F, povzetimi v predlogu za sprejetje predhodne odločbe – zbiranje sredstev s strani tega sklada potekalo brez spodbujanja prodaje svojih deležev javnosti, pa pomeni, da se Direktiva 2009/65 ne uporablja za položaj, obravnavan v postopku v glavni stvari.
48
Na drugem mestu, ker se predložitveno sodišče v vprašanju za predhodno odločanje sklicuje na člene 18, 49 in 63 PDEU, je treba ugotoviti, ali se te določbe uporabljajo za ta položaj.
49
V zvezi s tem je treba spomniti, da se v skladu z ustaljeno sodno prakso člen 18 PDEU, ki določa splošno načelo prepovedi diskriminacije na podlagi državljanstva, samostojno uporablja le v položajih, urejenih s pravom Unije, za katere Pogodba DEU ne določa posebnih pravil o prepovedi diskriminacije (sodba z dne 18. junija 2019, Avstrija/Nemčija, C‑591/17, EU:C:2019:504, točka 39 in navedena sodna praksa).
50
Načelo prepovedi diskriminacije pa je bilo na področju pravice do ustanavljanja uvedeno s členom 49 PDEU (sodba z dne 3. marca 2020, Tesco-Global Áruházak, C‑323/18, EU:C:2020:140, točka 55 in navedena sodna praksa). Poleg tega Pogodba DEU v členu 63 določa posebno pravilo prepovedi diskriminacije na področju prostega pretoka kapitala (sodba z dne 18. marca 2021, Autoridade Tributária e Aduaneira (Davek na dobičke iz kapitala od odsvojitve nepremičnin), C‑388/19, EU:C:2021:212, točka 21 in navedena sodna praksa).
51
Prav tako iz ustaljene sodne prakse izhaja, da je treba pri ugotavljanju, ali neka nacionalna zakonodaja spada na področje uporabe ene ali druge temeljne svoboščine, zagotovljene s Pogodbo DEU, upoštevati namen zadevne zakonodaje (sodba z dne 4. oktobra 2024, Staatssecretaris van Financiën (Obresti v zvezi s posojilom znotraj skupine), C‑585/22, EU:C:2024:822, točka 23 in navedena sodna praksa).
52
Tako nacionalna zakonodaja, ki se uporablja samo za deleže, ki imetniku omogočajo odločilno vplivanje na odločitve družbe in odločanje o njenih dejavnostih, spada na področje uporabe člena 49 PDEU (sodba z dne 4. oktobra 2024, Staatssecretaris van Financiën (Obresti v zvezi s posojilom znotraj skupine), C‑585/22, EU:C:2024:822, točka 24 in navedena sodna praksa).
53
Nacionalne določbe, ki se uporabljajo za deleže, izvedene izključno kot finančna naložba, brez namena vplivati na upravljanje in nadzor podjetja, pa je treba preučiti izključno glede na prosti pretok kapitala (sodba z dne 7. aprila 2022, Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö (Oprostitev pogodbenih investicijskih skladov), C-342/20, EU:C:2022:276, točka 45 in navedena sodna praksa).
54
V obravnavani zadevi, kot izhaja iz predloga za sprejetje predhodne odločbe, se spor o glavni stvari nanaša na vprašanje, ali je sklad F upravičen do oprostitve iz člena 17(1), točka 58, zakona o davku od dohodkov pravnih oseb v zvezi z dohodki, ki naj bi jih imel iz svojih naložb v delnice družb, ki kotirajo na borzi v Varšavi, v obveznice, ki jih izdajo kapitalske družbe s sedežem na Poljskem, in v obveznice, ki jih izda Poljska država.
55
Ta zakonodaja se – ne da bi s svojega področja uporabe izključila položaje, ki omogočajo izvajanje določenega vpliva na odločitve družbe in odločanje o njenih dejavnostih, zaradi česar naj bi bili ti položaji zajeti s svobodo ustanavljanja – nanaša na davčno obravnavanje dohodkov iz kolektivnih kapitalskih naložb, ne da bi bil njen namen vplivati na upravljanje in nadzor podjetja v smislu sodne prakse, navedene v točki 53 te sodbe. Zato lahko ta zakonodaja odločilno vpliva na prosti pretok kapitala. Morebitne omejitve svobode ustanavljanja, ki izhajajo iz navedene zakonodaje, naj bi bile neizogibna posledica morebitne omejitve prostega pretoka kapitala in zato ne upravičujejo samostojne preučitve iste zakonodaje z vidika člena 49 PDEU (glej v tem smislu sodbo z dne 7. aprila 2022, Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö (Oprostitev pogodbenih investicijskih skladov), C‑342/20, EU:C:2022:276, točka 47 in navedena sodna praksa).
56
Ob upoštevanju zgoraj navedenega je treba položaj iz postopka v glavni stvari preučiti izključno z vidika določb Pogodbe, ki se nanašajo na prosti pretok kapitala.
Obstoj omejitve prostega pretoka kapitala
57
Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da ukrepi, ki so s členom 63(1) PDEU prepovedani, ker omejujejo pretok kapitala, obsegajo ukrepe, ki bi nerezidente lahko odvračali od naložb v državi članici ali ki bi lahko rezidente te države članice odvračali od naložb v drugih državah (sodba z dne 7. aprila 2022, Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö (Oprostitev pogodbenih investicijskih skladov), C‑342/20, EU:C:2022:276, točka 49 in navedena sodna praksa).
58
Natančneje, manj ugodno obravnavanje v državi članici glede dohodkov, izplačanih kolektivnim naložbenim podjemom nerezidentom, v primerjavi z obravnavanjem dohodkov, izplačanih kolektivnim naložbenim podjemom rezidentom, lahko družbe s sedežem v državi, ki ni ta država članica, odvrne od vlaganja v tej državi in zato pomeni omejitev prostega pretoka kapitala, ki je s členom 63 PDEU načeloma prepovedana (sodba z dne 7. aprila 2022, Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö (Oprostitev pogodbenih investicijskih skladov), C‑342/20, EU:C:2022:276, točka 50 in navedena sodna praksa).
59
To, da so dohodki, ki jih prejme kolektivni naložbeni podjem nerezident, izključeni iz ugodnosti oprostitve davka – medtem ko dohodki, ki jih prejme kolektivni naložbeni podjem rezident, niso izključeni iz oprostitve davka – pomeni takšno manj ugodno obravnavanje (glej v tem smislu sodbo z dne 7. aprila 2022, Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö (Oprostitev pogodbenih investicijskih skladov), C‑342/20, EU:C:2022:276, točka 51 in navedena sodna praksa).
60
V obravnavani zadevi je iz pojasnil predložitvenega sodišča razvidno, prvič, da so dohodki investicijskih skladov, ki imajo sedež na Poljskem, oproščeni davka od dohodkov pravnih oseb.
61
Drugič, iz teh pojasnil je razvidno, da je bil člen 6(1), točka 10a, zakona o davku od dohodkov pravnih oseb – ki se uporablja za kolektivne naložbene podjeme s sedežem v drugi državi članici ali v državi pogodbenici Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 52, str. 3, v nadaljevanju: Sporazum EGP) in ki vsebuje pogoje za oprostitev davka od dohodkov pravnih oseb, na katere napotuje člen 17(1), točka 58, tega zakona – sprejet za zagotovitev enakega obravnavanja zadnjenavedenih podjemov in skladov s sedežem na Poljskem.
62
Tretjič, predložitveno sodišče navaja, da zakon o investicijskih skladih popolnoma izključuje ustanovitev notranje upravljanega investicijskega sklada na Poljskem.
63
V skladu s členom 6(1), točka 10a, podtočka (f), zakona o davku od dohodkov pravnih oseb pa so lahko le kolektivni naložbeni podjemi, ki jih upravljajo subjekti, ki imajo za opravljanje svoje dejavnosti dovoljenje organov, pristojnih za nadzor finančnega trga države, v kateri imajo sedež, upravičeni do oprostitve tega davka za dohodke iz njihovih naložbenih dejavnosti. V skladu z razlago te določbe, ki jo je podalo predložitveno sodišče, naj bi ta pogoj zahteval, da kolektivni naložbeni podjem upravlja zunanji subjekt, da bi lahko bil upravičen do oprostitve navedenega davka za take dohodke.
64
Tak pogoj torej ne uvaja različnega obravnavanja na podlagi države rezidentstva kolektivnega naložbenega podjema, ampak na podlagi načina njegovega upravljanja.
65
V zvezi s tem je treba spomniti, da lahko nacionalna zakonodaja, ki se brez razlikovanja uporablja za gospodarske subjekte rezidente in gospodarske subjekte nerezidente, pomeni omejitev prostega pretoka kapitala. Iz sodne prakse Sodišča namreč izhaja, da lahko celo razlikovanje, ki temelji na objektivnih merilih, de facto v slabši položaj postavlja čezmejne primere (sodba z dne 7. aprila 2022, Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö (Oprostitev pogodbenih investicijskih skladov), C‑342/20, EU:C:2022:276, točka 54 in navedena sodna praksa).
66
Tako je zlasti, kadar nacionalna zakonodaja, ki brez razlikovanja velja za gospodarske subjekte rezidente in nerezidente, davčno ugodnost pridrži za položaje, v katerih gospodarski subjekt izpolnjuje pogoje ali obveznosti, ki so po svoji naravi ali de facto specifični za nacionalni trg, tako da lahko le gospodarski subjekti, ki so prisotni na nacionalnem trgu, izpolnjujejo te pogoje, gospodarski subjekti nerezidenti, ki so primerljivi, pa jih navadno ne izpolnjujejo (sodba z dne 7. aprila 2022, Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö (Oprostitev pogodbenih investicijskih skladov), C‑342/20, EU:C:2022:276, točka 55 in navedena sodna praksa).
67
Sodišče je tako razsodilo, da čeprav lahko države članice prosto določijo pravno obliko, v skladu s katero se lahko skladi ustanovijo na njihovem ozemlju, pri čemer pravo Unije v zvezi s tem ni harmonizirano, bi bil prosti pretok kapitala brez učinka, če bi bil kolektivni naložbeni podjem nerezident, ki je ustanovljen v skladu s pravno obliko, ki je dovoljena ali zahtevana z zakonodajo države članice, v kateri ima ta podjem sedež, in ki deluje v skladu z navedeno zakonodajo, prikrajšan za davčno ugodnost v drugi državi članici, v kateri vlaga, zgolj zato, ker njegova pravna oblika ne ustreza pravni obliki, ki se zahteva za kolektivne naložbene podjeme v zadnjenavedeni državi članici (glej v tem smislu sodbo z dne 7. aprila 2022, Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö (Oprostitev pogodbenih investicijskih skladov), C‑342/20, EU:C:2022:276, točki 57 in 61).
68
Sodišče je poleg tega v zvezi z zakonodajo države članice, s katero je bila davčna ugodnost priznana le zaprtim skladom, razsodilo, da ker se lahko le nepremičninski skladi, za katere velja pravo drugih držav članic, ustanovijo v obliki odprtih investicijskih skladov in se jim zato lahko zavrne dodeljena davčna ugodnost, uporaba merila razlikovanja, ki temelji na „odprtosti“ ali „zaprtosti“ investicijskih skladov, pripelje do tega, da so nepremičninski skladi, za katere velja pravo drugih držav članic, postavljeni v slabši položaj, s čimer se uvaja različno obravnavanje v njihovo škodo (glej v tem smislu sodbo z dne 16. decembra 2021, UBS Real Estate, C‑478/19 in C‑479/19, EU:C:2021:1015, točka 42).
69
V obravnavani zadevi se lahko investicijski skladi na Poljskem ustanovijo le, kot je bilo v bistvu navedeno v točki 62 te sodbe, če se odločijo za zunanji način upravljanja. Zato je neizogibna in nenaključna posledica pogoja, kot je ta iz člena 6(1), točka 10a, podtočka (f), zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, to, da verjetno samo kolektivni naložbeni podjemi, ustanovljeni v drugi državi članici, ne izpolnjujejo pogoja v zvezi z zunanjim upravljanjem in zato niso upravičeni do oprostitve davka od svojih dohodkov (glej po analogiji sodbo z dne 4. oktobra 2024, Staatssecretaris van Financiën (Obresti v zvezi s posojilom znotraj skupine), C‑585/22, EU:C:2024:822, točka 44 in navedena sodna praksa).
70
Res je, kot je bilo poudarjeno v točki 67 te sodbe, da ker pravo Unije v zvezi s tem ni usklajeno, države članice še naprej prosto določajo način upravljanja, ki se uporablja za investicijske sklade, ustanovljene na njihovem ozemlju (glej v tem smislu sodbo z dne 7. aprila 2022, Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö (Oprostitev pogodbenih investicijskih skladov), C‑342/20, EU:C:2022:276, točka 57).
71
Države članice lahko za spodbujanje uporabe kolektivnih naložbenih podjemov določijo tudi posebno ureditev obdavčenja, ki velja za te podjeme ter za dividende in druge dohodke, ki jih ti prejmejo, ter vsebinske in formalne pogoje, ki jih je treba izpolniti, da se taka ureditev lahko koristi (sodba z dne 7. aprila 2022, Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö (Oprostitev pogodbenih investicijskih skladov), C‑342/20, EU:C:2022:276, točka 58 in navedena sodna praksa).
72
Vendar če država članica določi davčno ugodnost v korist nekaterih kolektivnih naložbenih podjemov, pogoji, pod katerimi se ta ugodnost dodeli, ne smejo pomeniti omejitve prostega pretoka kapitala (sodba z dne 7. aprila 2022, Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö (Oprostitev za pogodbene investicijske sklade), C‑342/20, EU:C:2022:276, točka 60 in navedena sodna praksa).
73
Ob upoštevanju sodne prakse, navedene v točki 67 te sodbe, pa bi bil prosti pretok kapitala brez učinka, če bi bil kolektivni naložbeni podjem nerezident, ki je sprejel način upravljanja, ki ga dovoljuje zakonodaja države članice, v kateri ima sedež, in ki deluje v skladu z navedeno zakonodajo, prikrajšan za davčno ugodnost, ki se uporablja za dohodke iz njegove naložbe v drugi državi članici, zgolj zato, ker njegov način upravljanja ne ustreza načinu upravljanja, ki se zahteva za kolektivne naložbene podjeme s sedežem v zadnjenavedeni državi članici.
74
Z zakonodajo, ki uvaja takšen pogoj, se lahko povzroči odvračanje kolektivnih naložbenih podjemov nerezidentov od vlaganja v delnice družb, ki kotirajo na borzi v Varšavi, v obveznice, ki jih izdajo kapitalske družbe s sedežem na Poljskem, in v obveznice, ki jih izda Poljska država, in zato to pomeni omejitev prostega pretoka kapitala, ki je načeloma prepovedana s členom 63(1) PDEU.
75
Poleg tega na podlagi člena 65(1)(a) PDEU določbe člena 63 PDEU ne posegajo v pravice držav članic, da uporabljajo ustrezne predpise svojega davčnega prava, v katerih so različno obravnavani davčni zavezanci, ki niso v enakem položaju glede na prebivališče ali kraj, v katerem je naložen njihov kapital.
76
Vendar iz ustaljene sodne prakse izhaja, da je treba člen 65(1)(a) PDEU, ker pomeni odstopanje od temeljnega načela prostega pretoka kapitala, razlagati ozko. Zato te določbe ni mogoče razlagati tako, da je vsaka davčna zakonodaja, v kateri se davčni zavezanci obravnavajo različno glede na kraj svojega prebivališča oziroma sedeža ali državo, v katero vlagajo svoj kapital, samodejno združljiva s Pogodbo (sodba z dne 7. aprila 2022, Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö (Oprostitev pogodbenih investicijskih skladov), C‑342/20, EU:C:2022:276, točka 67 in navedena sodna praksa).
77
Različno obravnavanje, ki je dovoljeno s členom 65(1)(a) PDEU, v skladu z odstavkom 3 tega člena 65 namreč ne sme biti niti sredstvo samovoljne diskriminacije niti sredstvo prikritega omejevanja. Sodišče je zato razsodilo, da so taka različna obravnavanja lahko dovoljena le, če se nanašajo na položaje, ki niso objektivno primerljivi, oziroma – v nasprotnem primeru – če so upravičeni z nujnim razlogom v splošnem interesu (sodba z dne 7. aprila 2022, Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö (Oprostitev pogodbenih investicijskih skladov), C‑342/20, EU:C:2022:276, točka 68 in navedena sodna praksa).
Obstoj objektivno primerljivih položajev
78
Iz sodne prakse Sodišča izhaja, da je treba primerljivost čezmejnega položaja z notranjim položajem v državi članici preučiti ob upoštevanju cilja zadevnih nacionalnih določb ter njihovega namena in vsebine (sodba z dne 7. aprila 2022, Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö (Oprostitev pogodbenih investicijskih skladov), C‑342/20, EU:C:2022:276, točka 69 in navedena sodna praksa).
79
Poleg tega je treba pri presoji, ali je različno obravnavanje, ki izhaja iz take zakonodaje, odraz tega, da so položaji objektivno različni, upoštevati le upoštevna merila razlikovanja, ki jih določa zadevna zakonodaja (sodba z dne 7. aprila 2022, Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö (Oprostitev pogodbenih investicijskih skladov), C‑342/20, EU:C:2022:276, točka 70 in navedena sodna praksa).
80
V zvezi s tem je treba poudariti, na prvem mestu, da je, kot izhaja iz člena 17(1), točka 58, zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, ki napotuje na pogoje iz člena 6(1), točka 10a, podtočke (a) in od (d) do (f), tega zakona, namen teh določb oprostitev davka od dohodka kolektivnih naložbenih podjemov, ki imajo sedež v drugi državi članici ali v državi pogodbenici Sporazuma EGP.
81
Iz tega izhaja, da se zadevna oprostitev nanaša na dohodke subjektov, ki opravljajo posebne dejavnosti, ki so, kot izhaja zlasti iz člena 6(1), točka 10a, podtočka (d), zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, pod nadzorom organov, pristojnih za nadzor finančnega trga države, v kateri imajo sedež. Namen te zakonodaje ni oprostitev davka od dohodkov družb, ki opravljajo gospodarske dejavnosti, ki niso podvržene takemu nadzoru.
82
Na drugem mestu, predložitveno sodišče navaja, da je cilj pogoja v zvezi z zunanjim upravljanjem kolektivnega naložbenega podjema, ki ga določa zakonodaja iz postopka v glavni stvari, zmanjšanje tveganja, povezanega z naložbo. Tako po mnenju poljske vlade kolektivni naložbeni podjemi z zunanjim upraviteljem niso v enakem položaju kot podjemi z notranjim upravljanjem, ob upoštevanju naložbenega tveganja, povezanega z dejavnostmi kolektivnih naložbenih podjemov. Ta vlada trdi, da je cilj zahteve po zunanjem upravljanju omejiti to tveganje.
83
Da bi bilo mogoče presoditi, ali raven tveganja, povezanega z dejavnostmi teh podjemov, glede na način njihovega upravljanja odraža objektivno razliko, ki bi upravičevala edino oprostitev davka od dohodkov podjemov, ki jih upravlja zunanji subjekt, je treba vseeno določiti cilj navedene oprostitve.
84
Čeprav predložitveno sodišče v zvezi s tem pojasnjuje, kot je bilo navedeno v točki 60 te sodbe, da je namen zakonodaje, ki določa oprostitev davka od dohodkov – ki jih prejme kolektivni naložbeni podjem, do katerega želi biti upravičen sklad F – zagotoviti enako obravnavanje kolektivnih naložbenih podjemov s sedežem v drugi državi članici ali državi pogodbenici Sporazuma EGP in skladov s sedežem na Poljskem, navedeno sodišče ne opisuje cilja, ki se uresničuje z oprostitvijo davka od dohodkov pravnih oseb, priznano investicijskim skladom rezidentom.
85
Predložitveno sodišče, ki je edino pristojno za razlago nacionalnega prava, ob upoštevanju vseh elementov davčne zakonodaje iz postopka v glavni stvari in celotne nacionalne davčne ureditve, mora določiti cilj, ki se uresničuje s takšno oprostitvijo (glej v tem smislu sodbi z dne 30. januarja 2020, Köln-Aktienfonds Deka, C‑156/17, EU:C:2020:51, točka 79, in z dne 16. decembra 2021, UBS Real Estate, C‑478/19 in C‑479/19, EU:C:2021:1015, točka 55).
86
Vendar je treba v zvezi s tem poudariti, da če predložitveno sodišče ugotovi, da je namen te oprostitve izogibanje dvojnemu obdavčevanju dohodkov od naložb na ravni naložbenega nosilca in na ravni imetnikov njegovih deležev ter da se naložbe, ki se izvedejo prek kolektivnega naložbenega podjema, davčno obravnavajo enako kot neposredne naložbe, ga dejstvo, da takšen podjem upravlja notranji subjekt, ne postavlja nujno v položaj, ki je drugačen od položaja enakega podjema, ki ga upravlja zunanji subjekt. Takšen cilj se lahko doseže ne glede na način upravljanja naložbenega nosilca, saj je ta cilj odvisen od davčne ureditve, ki se uporablja za dohodke, ki jih prejme in razdeli tak podjem, ne da bi sam način upravljanja vplival na obdavčitev teh dohodkov.
87
Zato, čeprav so v preudarkih v zvezi z različnimi ravnmi tveganj, povezanih z dejavnostmi kolektivnih naložbenih podjemov, in sicer glede na način njihovega upravljanja, navedeni razlogi, zaradi katerih je nacionalni zakonodajalec morda zahteval, da so investicijski skladi rezidenti ustanovljeni tako, da imajo zunanje upravljanje, taki preudarki ne omogočajo objektivnega razlikovanja med kolektivnimi naložbenimi podjemi z zunanjim načinom upravljanja in tistimi z notranjim načinom upravljanja, kar zadeva oprostitev davka od dohodkov pravnih oseb, določeno z zakonom o davku od dohodkov pravnih oseb (glej v tem smislu sodbo z dne 7. aprila 2022, Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö (Oprostitev pogodbenih investicijskih skladov), C‑342/20, EU:C:2022:276, točka 76).
88
Zato je treba ugotoviti, da v zvezi z nacionalno zakonodajo, katere cilj je oprostitev davka od dohodkov kolektivnih naložbenih podjemov in katere namen je davčno izenačiti naložbe, ki se izvedejo prek takih podjemov, z naložbami, izvedenimi neposredno, kolektivni naložbeni podjem z notranjim upravljanjem ni v objektivno drugačnem položaju kot kolektivni naložbeni podjem z zunanjim upravljanjem.
89
V teh okoliščinah je treba preučiti, ali je omejitev, ki je bila uvedena z nacionalno zakonodajo iz postopka v glavni stvari, mogoče upravičiti z nujnimi razlogi v splošnem interesu.
Obstoj nujnega razloga v splošnem interesu
90
Opozoriti je treba, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča omejitev prostega pretoka kapitala dopustna, če jo upravičujejo nujni razlogi v splošnem interesu, če je primerna za dosledno in sistematično zagotavljanje uresničitve cilja, ki mu sledi, in če ne presega tega, kar je nujno za dosego tega cilja (sodba z dne 12. oktobra 2023, BA (Dedovanje – Politika socialnih stanovanj v Uniji), C‑670/21, EU:C:2022:763, točka 67 in navedena sodna praksa).
91
V obravnavani zadevi, kot je bilo navedeno v točki 82 te sodbe, je iz navedb predložitvenega sodišča in poljske vlade razvidno, da je pogoj v zvezi z zunanjim upravljanjem namenjen varstvu interesov vlagateljev. Namen te zahteve naj bi bil torej ločiti kapital vlagateljev, zbran v investicijskem skladu, od premoženja družbe za upravljanje in s tem ločiti naložbena tveganja od tveganj, povezanih z ustanovitvijo in upravljanjem investicijskega sklada.
92
Sodišče je v zvezi s tem že razsodilo, da je varstvo vlagateljev cilj v splošnem interesu, ki ga uresničuje Unija (glej v tem smislu sodbo z dne 1. avgusta 2022, HOLD Alapkezelő, C‑352/20, EU:C:2022:606, točka 80 in navedena sodna praksa).
93
Tako cilj varstva vlagateljev načeloma lahko pomeni nujni razlog v splošnem interesu, s katerim je mogoče upravičiti omejitev prostega pretoka kapitala.
94
Vendar je treba v skladu s sodno prakso, navedeno v točki 90 te sodbe, še preveriti, ali je omejitev prostega pretoka kapitala, ki jo povzroča nacionalna zakonodaja iz postopka v glavni stvari, primerna za dosledno in sistematično zagotavljanje uresničitve cilja, ki mu sledi, in ne presega tega, kar je nujno za dosego tega cilja.
95
V zvezi s tem je treba opozoriti, da mora kolektivni naložbeni podjem s sedežem v drugi državi članici ali državi pogodbenici Sporazuma EGP, da bi bil upravičen do oprostitve davka iz postopka v glavni stvari, izpolnjevati pogoje iz člena 6(1), točka 10a, podtočke (a) in od (d) do (f), zakona o davku od dohodkov pravnih oseb.
96
Vendar, kot je bilo poudarjeno v točki 81 te sodbe, pa člen 6(1), točka 10a, podtočka (d), tega zakona določa, da morajo dejavnosti skladov neposredno nadzorovati organi, pristojni za nadzor finančnega trga države, v kateri je njihov sedež.
97
Takšen pogoj že zagotavlja, da se oprostitev davka odobri le za dohodke podjemov, za katere v državi, v kateri imajo sedež, veljajo določbe, ki zagotavljajo varstvo vlagateljev v obliki dovoljenja, ki ga izdajo ti organi, in nadzora, ki ga ti organi izvajajo nad temi podjemi.
98
Seveda ni mogoče izključiti, da država članica za zagotovitev ravni varstva vlagateljev, za katero meni da je ustrezna, določi, da se smejo na njenem ozemlju ustanoviti le investicijski skladi z zunanjim upravljanjem.
99
Sorazmernost določb, ki jih je sprejela država članica, ni izključena zgolj zato, ker je izbrala sistem zaščite, ki je drugačen od tistega, ki ga je sprejela druga država članica, ker je treba te določbe presojati zgolj glede na cilje, ki jih zasledujejo nacionalni organi zadevne države članice, in glede na raven zaščite, ki jo nameravajo zagotoviti (glej v tem smislu sodbo z dne 18. oktobra 2012, X, C‑498/10, EU:C:2012:635, točka 37 in navedena sodna praksa).
100
Vendar se zdi, prvič, da priznanje oprostitve davka od dohodkov kolektivnega naložbenega podjema s sedežem v drugi državi članici nima posledic za pravne oblike skladov, ki jih zadnjenavedena država lahko odobri na svojem ozemlju, in navedene države članice ne zavezuje, da dovoli ustanovitev investicijskih skladov z notranjim upraviteljem, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.
101
V zvezi s tem poljska vlada, ko ji je bilo postavljeno vprašanje na obravnavi, ni pojasnila, kako bi se s tem, da se oprostitev davka od dohodkov pravnih oseb odobri kolektivnemu naložbenemu podjemu, ki ima sedež v drugi državi članici in ima notranji način upravljanja, ogrozil cilj nacionalnih organov glede varstva vlagateljev.
102
Drugič, čeprav je mogoče šteti, da bi ugodnejša davčna obravnava dohodkov kolektivnega naložbenega podjema z zunanjim upraviteljem lahko spodbudila vlagatelje k uporabi takih podjemov, iz tega ni mogoče sklepati a contrario, da manj ugodna davčna obravnava v obliki zavrnitve oprostitve davka od dohodkov pravnih oseb za dohodke sklada z notranjim načinom upravljanja omogoča zaščito vlagateljev pred naložbami v take sklade.
103
Zato za davčni ukrep, katerega namen je zmanjšati privlačnost naložb kolektivnega naložbenega podjema, ki ima sedež v drugi državi članici in je v tej državi pod nadzorom organov, pristojnih za nadzor finančnega trga, vendar ima notranji način upravljanja, ni mogoče šteti, da je primeren za dosego zastavljenega cilja varstva vlagateljev.
104
Poleg tega je poljska vlada na obravnavi trdila, da je namen zakonodaje iz postopka v glavni stvari tudi preprečevanje zlorab.
105
Ker pa se ta vlada brez dodatnih pojasnil sklicuje le na takšno utemeljitev, ne da bi dokazala povezavo med načinom upravljanja kolektivnega naložbenega podjema in morebitnim tveganjem zlorabe, njene trditve ni mogoče sprejeti.
106
Glede na vse zgornje preudarke je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 63(1) PDEU razlagati tako, da nasprotuje zakonodaji države članice, ki določa, da je samo kolektivni naložbeni podjem – ki ga upravlja zunanji subjekt in ki svoje dejavnosti opravlja na podlagi dovoljenja, ki ga izdajo organi, pristojni za nadzor finančnih trgov države, v kateri ima ta subjekt sedež – lahko upravičen do oprostitve davka od dohodkov pravnih oseb za dohodke iz naložb, ki jih izvede ta podjem, in ki torej take oprostitve ne priznava kolektivnim naložbenim podjemom, ki imajo notranji način upravljanja in ki so ustanovljeni v skladu z zakonodajo druge države članice, v okoliščinah, v katerih pravo prvonavedene države članice dovoljuje ustanavljanje le kolektivnih naložbenih podjemov, ki imajo zunanji način upravljanja.
Stroški
107
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (prvi senat) razsodilo:
Člen 63(1) PDEU je treba razlagati tako, da nasprotuje zakonodaji države članice, ki določa, da je samo kolektivni naložbeni podjem – ki ga upravlja zunanji subjekt in ki svoje dejavnosti opravlja na podlagi dovoljenja, ki ga izdajo organi, pristojni za nadzor finančnih trgov države, v kateri ima ta subjekt sedež – lahko upravičen do oprostitve davka od dohodkov pravnih oseb za dohodke iz naložb, ki jih izvede ta podjem, in ki torej take oprostitve ne priznava kolektivnim naložbenim podjemom, ki imajo notranji način upravljanja in ki so ustanovljeni v skladu z zakonodajo druge države članice, v okoliščinah, v katerih pravo prvonavedene države članice dovoljuje ustanavljanje le kolektivnih naložbenih podjemov, ki imajo zunanji način upravljanja.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: poljščina.