VSK Sklep CDn 196/2018
Sodišče: Višje sodišče v Kopru
Oddelek: Civilni oddelek
ECLI: ECLI:SI:VSKP:2018:CDN.196.2018
Evidenčna številka: VSK00014256
Datum odločbe: 23.04.2018
Senat, sodnik posameznik: Nataša Butina Mrakič (preds.), mag. Jana Petrič (poroč.), Špela Prodan
Področje: ZEMLJIŠKA KNJIGA
Institut: vsebina listine, ki je podlaga za glavni vpis - označba nepremičnine v listini, ki je podlaga za vpis -
evropsko potrdilo o dedovanju - predlog za vpis lastninske pravice
Zveza: ZZK-1 člen 31, 31/1.. Uredba (EU) št. 650/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012
o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju odločb in sprejemljivosti in izvrševanju
javnih listin v dednih zadevah ter uvedbi evropskega potrdila o dedovanju člen 1, 1/2-l. ZD člen 164, 165,
165/2
Jedro
Predlagateljica je predložila Evropsko potrdilo o dedovanju, ki ga je izdalo pristojno nemško sodišče. V
potrdilu, v skladu z nemškim pravom, predmet dedovanja ni izrecno naveden, navedeni so le podatki o
zapustnici, o dedinji in deležu zapuščine, ki ga je dedinja pridobila. Razlaga, za katero se zavzema sodišče
prve stopnje, bi pomenila, da na podlagi Evropskih potrdil o dedovanju, ki jih izdajajo nemška sodišča, nikoli
ne bi mogli izvesti vpisa v zemljiško knjigo. To pa je v nasprotju z namenom Uredbe o dedovanju, pa tudi v
nasprotju z javnim interesom. V javnem interesu je namreč, da je urejen prehod premoženja v primeru smrti
(tudi brez izrecno izražene volje dedičev) in da zemljiška knjiga odraža resnične podatke. Prav zato se po
Zakonu o dedovanju (ZD) zapuščinski postopek uvede po uradni dolžnosti in prav zato je sodišče tisto, ki
mora ves čas postopka gledati na to, da se pravice strank čimprej ugotovijo in zavarujejo. V praksi naših
sodišč to pomeni, da zapuščinsko sodišče samo pridobi podatek o nepremičninah zapustnika in tudi samo
odredi vpis v zemljiški knjigi, vse brez posebne aktivnosti strank. EPD se sicer razlikuje od povedanega po
tem, da se izda samo na predlog in da se tudi vpisi v zemljiški knjigi izvedejo na predlog, vseeno pa bi bilo v
nasprotju z načeli, na katerih temeljijo Uredba o dedovanju, ZD in ZZK-1, če bi na predlagatelja (dediča)
prevalili posledice razlik med pravnimi sistemi, oziroma če zaradi razlik v teh sistemih vpisa ne bi mogli
opraviti.
Izrek
Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi, zadeva pa vrne zemljiškoknjižni sodnici v novo odločanje
o vpisu.
                               1 / 3
Obrazložitev
1. Z izpodbijanim sklepom je Okrajno sodišče v Kopru zavrnilo predlog predlagateljice za vpis na podlagi
evropskega potrdila o dedovanju (v nadaljevanju EPN), ker v EPN nepremičnina, ki je predmet
dedovanja, ni navedena, kar pomeni, da ni izpolnjen pogoj iz 31. člena Zakona o zemljiški knjigi
(ZZK-1).
2. Zoper sklep se predlagateljica pritožuje. Navaja, da je EPN izdano v skladu z nemškim pravom, ki se
uporablja v zapuščinskem postopku, v katerem je bilo izdano. Meni, da se z z izpodbijano odločitvijo
oddaljujemo od načel evropskega prava. Sodišče ne sme presojati pravilnosti EPN, saj gre za sodno
odločbo, ki se v EU uporablja neposredno. EPN je izpolnjen pravilno in na način, na kakršnega bi ga
nemško sodišče izpolnilo, če bi ga samo moralo izvesti v zemljiški knjigi. Po nemškem dednem pravu
namreč popisa premoženja, ki je predmet dedovanja, ni. Nepremičnino, na kateri predlaga vpis pa je
navedla predlagateljica v predlogu za vpis. Dedič je navedel vse, kar je lahko, zato je ravnanje sodišča
toliko bolj nerazumljivo. EPD je obrazec in je listina sui generis. Če ni zadostna podlaga za vpis, se
razvodeni pomen pravil o evropskem dedovanju.
3. Pritožba je utemeljena.
4. Kot pravilno ugotavlja sodišče prve stopnje, se Uredba (EU) št. 650/2012 Evropskega parlamenta in
Sveta z dne 4. julija 2012 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja za izvrševanje odločb in sprejemljivosti in
izvrševanju javnih listin v dednih zadevah ter uvedbi evropskega potrdila o dedovanju (v nadaljevanju
Uredba o dedovanju) za vpis dedovanja v zemljiško knjigo ne uporablja. Za vpis v registre se namreč
uporablja pravo države članice, kjer se vodi register, v predmetni zadevi je to Zakon o zemljiški knjigi
(ZZK-1). Ta v 31. členu res določa, da mora biti nepremičnina, v zvezi s katero se predlaga vpis, v listini,
ki je podlaga vpisu, označena z identifikacijskim znakom, s katerim je nepremičnina vpisana v zemljiški
knjigi. Iz predloga je razvidno, da gre za nepremičnino z označbo X-3331 (parc.št. 3331 v k.o. ...).
5. Za dedovanje po zapustnici se v predmetni zadevi uporablja nemško pravo, za zapuščinski postopek je
bilo pristojno nemško sodišče. Predlagateljica je predložila Evropsko potrdilo o dedovanju, ki ga je izdalo
pristojno nemško sodišče. V potrdilu, v skladu z nemškim pravom 1, predmet dedovanja ni izrecno
naveden, navedeni so le podatki o zapustnici, o dedinji in deležu zapuščine, ki ga je dedinja pridobila.
Razlaga, za katero se zavzema sodišče prve stopnje, bi pomenila, da na podlagi Evropskih potrdil o
dedovanju, ki jih izdajajo nemška sodišča2, nikoli ne bi mogli izvesti vpisa v zemljiško knjigo. To pa je v
nasprotju z namenom Uredbe o dedovanju, pa tudi v nasprotju z javnim interesom. V javnem interesu je
namreč, da je urejen prehod premoženja v primeru smrti (tudi brez izrecno izražene volje dedičev) in da
zemljiška knjiga odraža resnične podatke. Prav zato se po Zakonu o dedovanju (ZD) zapuščinski postopek
uvede po uradni dolžnosti in prav zato je sodišče tisto, ki mora ves čas postopka gledati na to, da se pravice
strank čimprej ugotovijo in zavarujejo. V praksi naših sodišč to pomeni, da zapuščinsko sodišče samo
pridobi podatek o nepremičninah zapustnika in tudi samo odredi vpis v zemljiški knjigi, vse brez posebne
aktivnosti strank. EPD se sicer razlikuje od povedanega po tem, da se izda samo na predlog in da se tudi
vpisi v zemljiški knjigi izdajo na predlog, vseeno pa bi bilo v nasprotju z načeli, na katerih temeljijo
Uredba o dedovanju, ZD in ZZK-1, če bi na predlagatelja (dediča) prevalili posledice razlik med pravnimi
sistemi, oziroma če zaradi razlik v teh sistemih vpisa ne bi mogli opraviti. Po preambuli Uredbe (točka
18.) lahko v taki situaciji organi, ki vodijo register, od predlagatelja zahtevajo, da predloži dodatne
                               2 / 3
informacije ali predloži dokazne listine, ki se zahtevajo po pravu države, v kateri se vodi register. V
predmetni zadevi bi to lahko pomenilo, da sodišče od predlagateljice zahteva, da predloži še
zemljiškoknjižni izpisek, iz katerega bo razviden identifikacijski znak nepremičnine in dejstvo, da je v
zemljiški knjigi kot lastnica te nepremičnine vpisana zapustnica, oziroma (ker zemljiško knjižne izpiske
tako ali tako izdaja zemljiškoknjižno sodišče), da nepremičnino opredeli z identifikacijskim znakom v
predlogu, v predlogu pa tudi navede dosedanjega imetnika lastninske pravice. Prav to je predlagateljica v
tem primeru storila. Navsezadnje ni sporno, da listina, ki je podlaga vpisu (EPD), učinkuje zoper
zemljiškoknjižno lastnico (zapustnico) in da se glasi v korist predlagateljice. Predmet dedovanja je vse
premoženje zapustnice, gre za zakonito dedovanje, predlagateljica ima pravico do 1/2 deleža na zapuščini.
9. točka Obrazca V, Priloge IV, na katero se sklicuje sodišče prve stopnje, se nanaša na točko 2b 63. člena
Uredbe, ki govori o "dodelitvi določenega premoženja, ki je del zapuščine", izpolnitev 9. točke tudi ni
obvezna sestavina potrdila. To točko bi bilo zato nedvomno treba izpolniti v primerih, ko dedič dobi le
nekatere, izrecno navedene nepremičnine iz zapuščine. Vse našteto govori v prid razlagi, da lahko
predlagateljica zahtevo iz 31. člena ZZK-1 izpolni tudi na drug način, in da ni nujno, da podatek vsebuje
že sama listina.
6. Ker je bilo stališče glede uporabe določb Uredbe o dedovanju, na katerega se je postavilo sodišče prve
stopnje, prestrogo, je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo, izpodbijani sklep pa razveljavilo in zadevo
vrnilo zemljiškoknjižni sodnici v novo odločanje o vpisu (5. točka drugega odstavka 161. člena ZZK-1). V
ponovljenem postopku bo moralo odločati, ali so sicer izpolnjeni pogoji za dovolitev vpisa, opredeliti pa se
bo moralo tudi do drugega razloga, zaradi katerega je zemljiškoknjižna pomočnica predlagani vpis
zavrnila. Pri tem bo moralo izhajati iz 18. točke preambule k Uredbi o dedovanju in se opredeliti do
navedb predlagateljice v ugovoru zoper sklep.
 
1 Primerjaj informacije o Uredbi o dedovanju v Evropskem pravosodnem atlasu za civilne zadeve –
Splošne informacije o dedovanju - na https://e-justice.europa.eu/content_general_information-166-de-
sl.do?member=1.
2 V EPD nemško sodišče ne more vpisati identifikacijskih znakov nepremičnin, če te niso bile predmet
odločanja v zapuščinskem postopku. EPD namreč ni neka samostojna odločba, temveč je vezana na
odločbe v zapuščinskem postopku, ki jih pred tem izda sodišče pristojne države.
Datum zadnje spremembe: 30.10.2018
Powered by TCPDF (www.tcpdf.org)
                               3 / 3