ROZSUDEK SOUDU (třetího senát)
30. září 2004
Věc T-246/02
Albano Ferrer de Moncada
v.
Komise Evropských společenství
„Úředníci – Posudek – Opožděné vypracování – Náhrada způsobené újmy“
Úplný text ve francouzském jazyce II - 0000
Předmět: Žaloba, jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí, ve kterém Komise konkludentně zamítla návrh žalobce ze dne
28. srpna 2001 směřující k poskytnutí náhrady škody z důvodu opožděného vypracování posudků za období 1995/1997 a 1997/1999,
a v případě potřeby, rozhodnutí, ve kterém Komise konkludentně zamítla stížnost žalobce ze dne 14. ledna 2002, a jednak návrh
na náhradu škody způsobené žalobci z důvodu opožděného vypracování těchto posudků.
Rozhodnutí: Komisi se ukládá zaplacení žalobci částky 7 000 eur, která doplňuje částku 1 000 eur, kterou již Komise zaplatila. Ve zbývající
části se žaloba zamítá. Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
Shrnutí
1.     Úředníci — Žaloba ─ Žaloba na náhradu škody ─ Přiznání nižší náhrady škody v řízení před správním orgánem, než je požadovaná
částka ─ Žaloba, která se nestala bezpředmětnou
(Služební řád, čl.
91 odst. 1)
2.     Úředníci ─ Žaloba ─ Předcházející správní stížnost ─ Totožnost předmětu a důvodu ─ Žalobní důvody a argumenty neobsažené ve
stížnosti, ale se stížností úzce související ─ Přípustnost
(Služební řád, články
90 a 91)
3.     Úřednící ─ Posouzení ─ Posudek ─ Vypracování ─ Opožděnost ─ Pochybení při výkonu funkce způsobující nemajetkovou újmu ─ Podmínky
(Služební řád, článek 43)
4.     Úřednící ─ Posouzení ─ Posudek ─ Vypracování ─ Opožděnost ─ Odůvodnění založené na organizačních potížích ─ Nepřípustnost
─ Opoždění částečně přičitatelné úředníkovi
(Služební řád, článek 43)
1.     Žaloba na náhradu škody směřující k poskytnutí náhrady škody ohodnocené ex aequo et bono jako nemajetkové újmy se nestává zcela bezpředmětnou v případě, že v průběhu řízení správní orgán přiznal náhradu škody,
která je nižší než částka požadovaná žalobcem v jeho žalobě.
(viz bod 54)
2.     Podle čl. 91 odst. 2 služebního řádu je žaloba úředníků přípustná pouze tehdy, když byla orgánu oprávněnému ke jmenování předložena
předcházející stížnost ve smyslu čl. 90 odst. 2 služebního řádu. Mimoto žalobní návrhy musejí mít stejný předmět jako návrhy
uvedené v předcházející správní stížnosti a musejí obsahovat tvrzení založená na stejných důvodech, jako jsou důvody stížnosti.
Účelem stížnosti však není přísně a s konečnou platností vymezit předmět případného řízení před soudem. Tvrzení mohou být
v řízení před soudem Společenství rozvinuta předložením žalobních důvodů a argumentů, které nejsou nutně obsaženy ve stížnosti,
pokud se stížností úzce souvisejí.
(viz body 58 a 59)
Odkazy: Soudní dvůr, 23. dubna 2002, Campogrande v. Komise, C‑62/01 P, Recueil, s. I‑3793, bod 34; Soud, 28. května 1997,
Burban v. Parlament, T‑59/96, RecueilFP, s. I‑A‑109 a II‑331, bod 31; Soud, 16. září 1998, Rasmussen v. Komise, T‑193/96,
RecueilFP, s. I‑A‑495 a II‑1495, bod 47; Soud, 5. prosince 2000, Gooch v. Komise, T‑197/99, RecueilFP, s. I‑A‑271 a II‑1247,
body 35 a 38 až 40
3.     Chybějící posudek v osobním spisu úředníka může tomuto úředníkovi způsobit nemajetkovou újmu, jestliže tím mohl být zasažen
jeho služební postup nebo byl tím u něj vyvolán stav nejistoty nebo obav, pokud jde o jeho profesní budoucnost.
(viz bod 70)
Odkazy: Soud, 28. května 1998, W v. Komise, T‑78/96 a T‑170/96, RecueilFP, s. I‑A‑239 a II‑745, bod 233
4.     Pravidelné sepisování posudků k datům stanoveným ve služebním řádu a jejich řádné vypracování je jednou z hlavních povinností
správního orgánu. Orgán se tedy nemůže právoplatně dovolávat vnitřních organizačních potíží za účelem odůvodnění nedodržení
povinností, které mu přísluší ve vztahu k jeho úředníkům.
Úředník si však nemůže stěžovat na opožděné vypracování svého posudku, pokud mu lze toto opoždění alespoň částečně přičítat
nebo pokud k němu významně přispěl.
(viz body 81 a 85)
Odkazy: Soudní dvůr, 18. prosince 1980, Gratreau v. Komise, 156/79 a 51/80, Recueil, s. 3943, bod 15; Soud, 16. prosince 1993,
Moritz v. Komise, T‑20/89, Recueil, s. II‑1423, body 37 a 50; Soud, 23. října 2003, Lebedef v. Komise, T‑279/01, RecueilFP,
s. I‑A‑249 a II‑1203, bod 57