62023CO0058
USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA (osmého senátu)
27. září 2023 (
*1
)
„Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Azylová politika – Společná řízení pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany – Směrnice 2013/32/EU – Články 22 a 23 – Právo na právní pomoc a zastoupení – Článek 46 odst. 4 – Přiměřená lhůta pro podání opravného prostředku – Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie – Právo na účinné prostředky nápravy před soudem – Zamítnutí žádosti o mezinárodní ochranu ve zrychleném řízení jako zjevně nedůvodné“
Ve věci C‑58/23 [Abboudnam] (
i
),
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná na základě článku 267 SFEU rozhodnutím Upravno sodišče (Správní soud, Slovinsko) ze dne 31. ledna 2023, došlým Soudnímu dvoru dne 6. února 2023, v řízení
Y. N.
proti
Republika Slovenija,
SOUDNÍ DVŮR (osmý senát),
ve složení: M. Safjan, předseda senátu, N. Piçarra (zpravodaj) a N. Jääskinen, soudci,
generální advokátka: T. Ćapeta,
za soudní kancelář: A. Calot Escobar, vedoucí,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generální advokátky, rozhodnout usnesením s odůvodněním podle článku 99 jednacího řádu Soudního dvora,
vydává toto
Usnesení
1
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 46 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (Úř. věst. 2013, L 180, s. 60), ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“).
2
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Y. N. a Republikou Slovinsko (Republika Slovenija) ve věci rozhodnutí ministerstva vnitra této republiky (dále jen „ministerstvo vnitra“) zamítnout ve zrychleném řízení žádost o mezinárodní ochranu podanou Y. N. jako zjevně nedůvodnou (dále jen „rozhodnutí dotčené ve věci v původním řízení“).
Právní rámec
Unijní právo
3
Body 20, 23, 25 a 50 odůvodnění směrnice 2013/32 uvádějí:
„(20)
Za přesně stanovených okolností, z nichž je zřejmé, že žádost bude shledána neopodstatněnou, […] by měly mít členské státy možnost urychlit řízení o posouzení žádosti, zejména zavedením kratších avšak přiměřených lhůt pro některé procesní úkony, aniž by tím bylo dotčeno provedení přiměřeného a úplného posouzení a účinný přístup žadatele k základním zásadám a zárukám stanoveným touto směrnicí.
[…]
(23)
Za určitých podmínek by měli mít žadatelé v rámci řízení o opravných prostředcích nárok na bezplatnou právní pomoc a zastoupení poskytovanou osobami, které jsou k tomu oprávněny podle vnitrostátního práva. Ve všech fázích řízení by žadatelé měli mít navíc právo na své vlastní náklady konzultovat právní poradce nebo poradce, kteří jsou k této činnosti oprávněni podle vnitrostátního práva.
[…]
(25)
V zájmu správného rozpoznání osob, jež potřebují ochranu coby uprchlíci ve smyslu článku 1 [úmluvy o právním postavení uprchlíků, podepsané v Ženevě dne 28. července 1951 [Recueil des traités des Nations unies, svazek 189, s. 150, č. 2545 (1954)], doplněné a změněné protokolem o právním postavení uprchlíků přijatým v New Yorku dne 31. ledna 1967] nebo coby osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, by měl mít každý žadatel účinný přístup k řízení, možnost spolupracovat a řádně komunikovat s příslušnými orgány tak, aby mohl předkládat důležité skutečnosti o svém případu, a dostatečné procesní záruky pro sledování svého případu v průběhu všech fází řízení. Kromě toho by v rámci posuzování žádosti o mezinárodní ochranu měl[y] být žadateli zpravidla poskytnut[y] alespoň […] přístup ke službám tlumočníka pro předložení svého případu při pohovoru s orgány, […] možnost konzultovat právního poradce nebo jiného poradce a právo být informován o svém právním postavení v rozhodujících okamžicích během řízení, a to v jazyce, jemuž žadatel rozumí nebo o němž se oprávněně předpokládá, že mu žadatel rozumí, a v případě zamítavého rozhodnutí právo na podání účinného opravného prostředku k soudu.
[…]
(50)
Skutečnost, že proti rozhodnutí o žádosti o mezinárodní ochranu […] musí být k dispozici účinné opravné prostředky k soudu, odráží jednu ze základních zásad práva Unie.“
4
Článek12 této směrnice, nadepsaný „Záruky pro žadatele“, stanoví:
„1.   S ohledem na řízení stanovená v kapitole III členské státy zajistí, aby se na všechny žadatele vztahovaly tyto záruky:
[…]
b)
žadatelům je k dispozici tlumočník, kdykoli je to nutné, aby mohli příslušným orgánům předložit svůj případ. Členské státy musí poskytnout služby tlumočníka alespoň tehdy, pokud má být s žadatelem proveden pohovor, jak je uvedeno v článcích 14 až 17 a článku 34, a nelze-li bez těchto služeb zajistit přiměřenou komunikaci. V tomto případě a v ostatních případech, kdy příslušné orgány žadatele předvolají, musí být služby tlumočníka hrazeny z veřejných prostředků;
[…]
2.   S ohledem na postupy stanovené v kapitole V členské státy zajistí, aby se na všechny žadatele vztahovaly záruky, které jsou rovnocenné zárukám uvedeným v odst. 1 písm. b), c), d) a e).“
5
Článek 20 odst. 1 uvedené směrnice stanoví, že členské státy zajistí, aby byla v řízení o opravném prostředku podle článku 46 této směrnice na žádost poskytnuta bezplatná právní pomoc a zastoupení.
6
Článek 22 odst. 1 téže směrnice zaručuje žadatelům příležitost, aby se na své náklady mohli v záležitostech týkajících se jejich žádostí o mezinárodní ochranu ve všech fázích řízení, včetně po vydání zamítavého rozhodnutí, účinně radit s právním poradcem nebo jiným poradcem, který je k této činnosti oprávněn podle vnitrostátního práva.
7
Článek 23 odst. 1 první pododstavec směrnice 2013/32 upřesňuje, že tento právní zástupce nebo jiný poradce musí mít „přístup k informacím uvedeným ve spisu žadatele, na základě kterých je nebo bude rozhodnuto“.
8
Článek 46 odst. 1 a 4 této směrnice, nadepsaný „Právo na účinný opravný prostředek“, stanoví:
„1.   Členské státy zajistí, aby měl žadatel o mezinárodní ochranu právo na účinný opravný prostředek před soudem proti:
a)
rozhodnutí o jeho žádosti o mezinárodní ochranu […]
[…]
4.   Členské státy stanoví přiměřené lhůty a další nezbytná pravidla, aby mohl žadatel využít svého práva na účinný opravný prostředek podle odstavce 1. Lhůty nesmějí znemožňovat nebo nepřiměřeně ztěžovat tento přístup žadatele k účinnému opravnému prostředku.“
Slovinské právo
9
Článek 70 odst. 1 první věta zákona o mezinárodní ochraně (Zakon o mednarodni zaščiti) ze dne 4. března 2016 (Uradni list RS, č. 16/17, dále jen „ZMZ-1“) stanoví lhůtu patnácti dnů od doručení správního rozhodnutí příslušného orgánu k podání žaloby proti tomuto rozhodnutí ke správnímu soudu (Upravno sodišče, Slovinsko). Je-li takové rozhodnutí vydáno ve zrychleném řízení, zkracuje druhá věta tohoto čl. 70 odst. 1 tuto lhůtu na tři dny od doručení tohoto rozhodnutí.
10
Z článku 111 odst. 2 a 4 občanského soudního řádu (Zakon o pravdnem postopku) ze dne 15. března 1999 (Uradni list RS, č. 73/07), ve spojení s čl. 22 odst. 1 zákona o správním soudním řízení (Zakon o upravnem sporu) ze dne 28. září 2006 (Uradni list RS, č. 105/06), vyplývá, že je-li lhůta stanovena ve dnech, tato lhůta začíná běžet prvním dnem následujícím po dni doručení nebo oznámení uvedeného rozhodnutí. Je-li posledním dnem uvedené lhůty sobota, neděle, svátek nebo jiný den pracovního klidu stanovený vnitrostátním zákonem, uplyne tatáž lhůta na konci prvního následujícího pracovního dne.
Spor v původním řízení a předběžná otázka
11
Rozhodnutí dotčené ve věci v původním řízení, kterým ministerstvo vnitra zamítlo žádost o mezinárodní ochranu podanou Y. N., marockým státním příslušníkem, jako zjevně nedůvodnou, bylo vydáno ve zrychleném řízení. V souladu s čl. 70 odst. 1 druhou větou ZMZ-1 se lhůta pro podání žaloby proti takovému rozhodnutí zkracuje z patnácti dnů na tři dny po doručení tohoto rozhodnutí.
12
Y. N. podal proti rozhodnutí dotčenému ve věci v původním řízení žalobu ke správnímu soudu (Upravno sodišče), který je předkládajícím soudem, v níž tvrdil, že k doručení tohoto rozhodnutí došlo dne 23. prosince 2022, tedy den před víkendem, na který připadaly svátky, a proto byla skutečná lhůta pro podání žaloby zkrácena na jeden pracovní den. Dále uvedl, že ačkoli mluví pouze arabsky, neměl k dispozici tlumočníka, a nebyl tudíž schopen účinně komunikovat se svým zmocněncem, přičemž se jejich konverzace omezila na výměnu krátkých textových zpráv (SMS) s použitím elektronického překladače. Tyto okolnosti mu neumožnily účelně si připravit žalobu, čímž bylo porušeno jeho právo na účinný opravný prostředek k soudu.
13
Předkládající soud potvrzuje, že v projednávané věci byl posledním dnem lhůty pro podání žaloby, která začala běžet dne 24. prosince 2022, 26. prosinec 2022, který je ve Slovinsku svátkem, takže tato lhůta uplynula na konci prvního následujícího pracovního dne, tj. 27. prosince 2022.
14
Tento soud mimoto uvádí, že se okolnosti projednávané věci liší od okolností věci, ve které byl vydán rozsudek ze dne 9. září 2020, Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Odmítnutí následné žádosti – Lhůta pro podání žaloby) (C‑651/19, EU:C:2020:681), ve kterém Soudní dvůr rozhodl, že článek 46 směrnice 2013/32 ve spojení s článkem 47 Listiny nebrání vnitrostátní právní úpravě, která pro podání opravného prostředku proti rozhodnutí, kterým se odmítá následná žádost o mezinárodní ochranu jako nepřípustná, stanoví prekluzivní desetidenní lhůtu, zahrnující svátky a dny pracovního volna, od doručení takového rozhodnutí, za podmínky, že žadatelé o mezinárodní ochranu mohou v takové lhůtě účinně uplatnit procesní záruky a práva, které jim přiznává směrnice 2013/32.
15
Předkládající soud připouští, že lhůta pro podání opravného prostředku proti rozhodnutí o zamítnutí zjevně nedůvodné žádosti o mezinárodní ochranu může být kratší než patnáctidenní lhůta stanovená pro řádné řízení, má nicméně za to, že třídenní lhůta stanovená v rámci zrychleného řízení je nepřiměřeně méně příznivá než lhůta stanovená pro řádné řízení.
16
Za těchto podmínek se správní soud (Upravno sodišče) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Musí být čl. 46 odst. 4 [směrnice 2013/32] ve spojení s článkem 47 Listiny vykládán v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu procesnímu pravidlu, jako je čl. 70 odst. 1 druhá věta ZMZ-1, které za účelem podání opravného prostředku k soudu proti rozhodnutí, jímž příslušný orgán v rámci zrychleného řízení zamítne žádost jako zjevně nedůvodnou, stanoví prekluzivní lhůtu tří dnů, zahrnující svátky a dny pracovního klidu, od doručení takového rozhodnutí, přičemž tato lhůta může uplynout na konci prvního následujícího pracovního dne?“
Řízení před Soudním dvorem
K žádosti o projednání věci v naléhavém řízení
17
Samostatným podáním došlým soudní kanceláři dne 6. února 2023 požádal předkládající soud o projednání věci v naléhavém řízení o předběžné otázce, přičemž uvedl, že výklad čl. 46 odst. 4 směrnice 2013/32, o který žádá Soudní dvůr, má vliv na rozhodnutí o podobných žalobách, které k němu byly podány, a že právní otázka vznesená v projednávané věci svou povahou odůvodňuje odpověď v co nejkratší lhůtě, jelikož se týká práva na účinný opravný prostředek k soudu.
18
Rozhodnutím ze dne 16. února 2023 třetí senát Soudního dvora, určený podle čl. 108 odst. 1 jednacího řádu Soudního dvora, tuto žádost zamítl z důvodu, že podmínka naléhavosti nebyla splněna.
19
Pokud jde o první důvod uplatněný předkládajícím soudem, třetí senát Soudního dvora uvedl, že značný počet osob nebo právních situací, které mohou být potenciálně dotčeny rozhodnutím, které musí předkládající soud vydat poté, co předložil Soudnímu dvoru žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, nemůže jako takový představovat výjimečnou okolnost, která by mohla odůvodnit použití naléhavého řízení o předběžné otázce. Pokud jde o druhý důvod, vycházející z toho, že každá žádost o rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu ustanovení týkajícího se práva na účinný opravný prostředek k soudu vyžaduje, aby Soudní dvůr odpověděl rychle, tento senát konstatoval, že takový důvod nemůže sám o sobě postačovat k odůvodnění projednání věci v naléhavém řízení, jelikož toto řízení představuje procesní nástroj, který má reagovat na mimořádně naléhavé situace.
20
Třetí senát Soudního dvora mimoto připomněl, že hlavním kritériem pro určení, zda je splněna podmínka naléhavosti, je kritérium spočívající ve zbavení osobní svobody žalobce v původním řízení [rozsudek ze dne 12. ledna 2023, MV (Ukládání souhrnného trestu), C‑583/22 PPU, EU:C:2023:5, bod 45] a uvedl, že ze spisu, který má Soudní dvůr k dispozici, vyplývá, že se na tohoto žalobce nevztahuje žádné opatření spočívající ve zbavení osobní svobody. Rovněž uvedl, že jelikož podle vnitrostátního práva nemůže být uvedený žalobce vyhoštěn, dokud rozhodnutí o jeho žádosti o povolení k pobytu nenabude právní moci, lze vyloučit riziko vyhoštění do země, ve které by mohl být vystaven trestu smrti, mučení nebo jinému nelidskému či ponižujícímu zacházení anebo trestu.
K žádosti o projednání věci ve zrychleném řízení
21
Předkládající soud rovněž podal žádost o projednání věci ve zrychleném řízení podle článku 105 jednacího řádu, a to ze stejných důvodů, jako jsou důvody uvedené na podporu jeho žádosti o projednání věci v naléhavém řízení o předběžné otázce, které jsou uvedeny v bodě 17 tohoto usnesení. Tato žádost byla zamítnuta rozhodnutím předsedy Soudního dvora ze dne 1. března 2023 ze stejných důvodů, jaké jsou uvedeny v bodě 19 tohoto usnesení.
K předběžné otázce
22
Podle článku 99 jednacího řádu může Soudní dvůr, pokud lze zejména odpověď na položenou předběžnou otázku jasně vyvodit z judikatury nebo pokud o odpovědi na tuto otázku nelze rozumně pochybovat, kdykoli na návrh soudce zpravodaje a po vyslechnutí generálního advokáta rozhodnout usnesením s odůvodněním.
23
Bylo rozhodnuto, že se toto ustanovení použije v projednávané věci.
24
Podstatou otázky předkládajícího soudu je, zda musí být čl. 46 odst. 4 směrnice 2013/32 ve spojení s čl. 47 prvním pododstavcem Listiny vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví lhůtu tří dnů, zahrnující svátky a dny pracovního klidu, k podání opravného prostředku k soudu proti rozhodnutí vydanému ve zrychleném řízení, kterým se zamítá žádost o mezinárodní ochranu jako zjevně nedůvodná.
25
Článek 46 odst. 1 a 4 této směrnice ve spojení s bodem 50 jejího odůvodnění ukládá členským státům povinnost stanovit přiměřené lhůty pro podání opravného prostředku a další nezbytná pravidla, aby mohl žadatel o mezinárodní ochranu využít práva na účinný opravný prostředek před soudem. Toto ustanovení rovněž upřesňuje, že tyto lhůty nesmějí znemožňovat nebo nepřiměřeně ztěžovat tento přístup žadatele k účinnému opravnému prostředku.
26
Vlastnosti opravného prostředku upraveného v čl. 46 odst. 4 směrnice 2013/32 musí být určeny v souladu s článkem 47 Listiny, podle něhož každý, jehož práva a svobody zaručené právem Unie byly porušeny, má za podmínek stanovených tímto článkem právo na účinné prostředky nápravy před soudem [rozsudek ze dne 9. září 2020, Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Odmítnutí následné žádosti – Lhůta pro podání žaloby), C‑651/19, EU:C:2020:681, bod 27]. Článek 46 odst. 4 této směrnice brání veškerým vnitrostátním opatřením, která jsou na překážku účinnému využití procesních prostředků stanovených v odstavci 1 tohoto článku [obdobně viz rozsudek ze dne 22. června 2023, K. B. a F. S. (Uplatnění i bez návrhu v trestní oblasti), C‑660/21, EU:C:2023:498, bod 37].
27
Z toho vyplývá, že pokud členské státy stanoví lhůty pro podání opravných prostředků na základě takového ustanovení unijního práva, jako je tento čl. 46 odst. 4, jsou v souladu s čl. 51 odst. 1 Listiny povinny zajistit dodržování práva na účinné prostředky nápravy před soudem zakotveného v článku 47 Listiny, které je konkretizováno v uvedeném článku 46 [v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 19. prosince 2019, Deutsche Umwelthilfe, C‑752/18, EU:C:2019:1114, bod 34, a ze dne 22. června 2023, K. B. a F. S. (Uplatnění i bez návrhu v trestní oblasti), C‑660/21, EU:C:2023:498, bod 40].
28
Jak vyplývá z bodu 20 odůvodnění směrnice 2013/32, musí být takové lhůty v každém případě přiměřené a nesmí bránit přiměřenému a úplnému posouzení podané žádosti nebo účinnému využití práv žadatelem, která mu tato směrnice přiznává. Jak je upřesněno v bodě 25 odůvodnění uvedené směrnice, každý žadatel by navíc měl mít účinný přístup k řízení, možnost spolupracovat a řádně komunikovat s příslušnými orgány tak, aby mohl předkládat důležité skutečnosti o svém případu, a dostatečná procesní práva pro sledování svého případu v průběhu všech fází řízení.
29
Kromě toho z čl. 12 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 12 odst. 2 směrnice 2013/32 vyplývá, že pokud jde o soudní řízení o opravném prostředku, musí se na všechny žadatele v případě potřeby vztahovat záruky, které jsou rovnocenné zárukám stanoveným pro správní vyřízení žádostí o mezinárodní ochranu, a sice zejména služby tlumočníka, aby mohli příslušným orgánům předložit svůj případ.
30
Stejně tak, aby mohli žadatelé využít právo na účinný opravný prostředek před soudem, zaručuje článek 22 směrnice 2013/32 ve spojení s bodem 23 odůvodnění této směrnice těmto žadatelům právo na právní pomoc a zastoupení ve všech fázích řízení, které mohou být v souladu s článkem 20 této směrnice bezplatné, a to i po vydání zamítavého rozhodnutí. Článek 23 uvedené směrnice navíc zaručuje právním zástupcům uvedených žadatelů přístup k informacím uvedeným ve spisu, na základě kterých je nebo bude rozhodnuto [rozsudek ze dne 9. září 2020, Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Odmítnutí následné žádosti – Lhůta pro podání žaloby), C‑651/19, EU:C:2020:681, bod 62].
31
Z toho vyplývá, že ke splnění požadavků vyplývajících z čl. 46 odst. 4 směrnice 2013/32 vykládaného ve světle čl. 47 prvního pododstavce Listiny lze lhůtu pro podání opravného prostředku považovat za z věcného hlediska dostatečnou k přípravě a podání účinného opravného prostředku k soudu pouze tehdy, je-li žadatel schopen účinně uplatnit v takové lhůtě procesní práva zmíněná v předchozím bodě tohoto usnesení.
32
Ze žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce přitom vyplývá, že jelikož ministerstvo vnitra neposkytlo zmocněnci žalobce v původním řízení tlumočníka ve lhůtě pro podání žaloby dotčené ve věci v původním řízení, omezila se konverzace mezi posledně uvedenými na výměnu krátkých textových zpráv s použitím elektronického překladače. Z toho rovněž vyplývá, že ministerstvo vnitra nepodalo žádnou odpověď na žádost o přístup k informacím uvedeným ve spisu žalobce v původním řízení, kterou podal jeho zmocněnec, což bylo podle předkládajícího soudu důsledkem toho, že rozhodnutí dotčené ve věci v původním řízení bylo tomuto žalobci doručeno krátce přede dnem pracovního klidu.
33
Za těchto podmínek a s výhradou ověření, které musí provést předkládající soud, taková lhůta k podání žaloby, o jakou jde ve věci v původním řízení, tím, že může v praxi upřít žadateli právo na služby tlumočníka k předložení jeho případu příslušným orgánům zaručené v čl. 12 odst. 1 písm. b) a odst. 2 směrnice 2013/32, právo na právní pomoc a zastoupení zaručené v článku 22 této směrnice a právo na přístup k informacím uvedeným ve spisu stanovené v článku 23 uvedené směrnice, nezaručuje právo na účinné prostředky nápravy před soudem stanovené v článku 47 Listiny.
34
S ohledem na výše uvedené důvody je třeba na položenou otázku odpovědět tak, že čl. 46 odst. 4 směrnice 2013/32 ve spojení s článkem 47 Listiny musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví lhůtu tří dnů, zahrnující svátky a dny pracovního klidu, k podání opravného prostředku k soudu proti rozhodnutí vydanému ve zrychleném řízení, kterým byla zamítnuta žádost o mezinárodní ochranu jako zjevně nedůvodná, neboť taková lhůta může být na překážku účinnému využití práv zaručených článkem 12 odst. 1 písm. b) a odst. 2, jakož i články 22 a 23 této směrnice.
K nákladům řízení
35
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl takto:
Článek 46 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany, ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie,
musí být vykládán v tom smyslu, že
brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví lhůtu tří dnů, zahrnující svátky a dny pracovního klidu, k podání opravného prostředku k soudu proti rozhodnutí vydanému ve zrychleném řízení, kterým byla zamítnuta žádost o mezinárodní ochranu jako zjevně nedůvodná, neboť taková lhůta může být na překážku účinnému využití práv zaručených článkem 12 odst. 1 písm. b) a odst. 2, jakož i články 22 a 23 této směrnice.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: slovinština.
(
i
) – Název projednávané věci je fiktivní. Neodpovídá skutečnému jménu žádné ze zúčastněných stran.