62024CJ0356
EUROOPA KOHTU OTSUS (kümnes koda)
27. november 2025 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Töötajate vaba liikumine – ELTL artikkel 45 – Määrus (EL) nr 492/2011 – Artikli 7 lõige 1 – Sotsiaalpoliitika – Võrdne kohtlemine töö saamisel ja kutsealale pääsemisel – Direktiiv 2000/78/EÜ – Vanuse alusel diskrimineerimise keeld – Ametnike palgaastmestik – Riigisisesed õigusnormid, mis välistavad varasemate teises liikmesriigis võrdväärse töötamise perioodide arvessevõtmise – Välistamine haldusasutuse kaalutlusõigusse kuuluva otsuse tõttu, millega ametnikku edutati – Teatava arvu teenistuses oldud aastate täitumisest sõltuv edutamine – Riigisisesed õigusnormid, mis välistavad varasemate asjaomases liikmesriigis võrdväärse töötamise perioodide arvessevõtmise
Kohtuasjas C‑356/24,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Landesverwaltungsgericht Kärnteni (Kärnteni liidumaa halduskohus, Austria) 16. mai 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 16. mail 2024, menetluses
A. B.
versus
Kärntner Landesregierung,
EUROOPA KOHUS (kümnes koda),
koosseisus: koja president J. Passer, viienda koja president M. L. Arastey Sahún (ettekandja), kohtunik D. Gratsias,
kohtujurist: R. Norkus,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Austria valitsus, esindajad: A. Posch ja J. Schmoll,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: S. Delaude ja B.‑R. Killmann,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada ELTL artiklit 45, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2011. aasta määruse (EL) nr 492/2011 töötajate liikumisvabaduse kohta liidu piires (ELT 2011, L 141, lk 1) artikli 7 lõiget 1, nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel (EÜT 2000, L 303, lk 16; ELT eriväljaanne 05/04, lk 79), artikleid 1, 2 ja 6 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikleid 20 ja 21.
2
Taotlus on esitatud A. B. ja Kärntner Landesregierungi (Kärnteni liidumaa valitsus, Austria) vahelises kohtuvaidluses selle üle, et A. B. staaži kindlaksmääramisel ametnike palgaastmestikus ei võetud arvesse tema teatavaid varasemaid töötamise perioode Austrias ega välismaal.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Direktiiv 2000/78
3
Direktiivi 2000/78 artiklis 1 „Eesmärk“ on sätestatud:
„Käesoleva direktiivi eesmärk on kehtestada üldine raamistik, et võidelda usutunnistuse või veendumuste, puude, vanuse või seksuaalse sättumuse alusel diskrimineerimise vastu töö saamisel ja kutsealale pääsemisel ning tagada liikmesriikides võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamine.“
4
Direktiivi artikkel 2 „Diskrimineerimise mõiste“ on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Käesoleva direktiivi kohaldamisel tähendab „võrdse kohtlemise põhimõte“, et ei esine otsest ega kaudset diskrimineerimist ühelgi artiklis 1 nimetatud põhjusel.
2.   Lõike 1 kohaldamisel:
a)
peetakse otseseks diskrimineerimiseks seda, kui ükskõik millisel artiklis 1 nimetatud põhjusel koheldakse ühte inimest halvemini, kui on koheldud, koheldakse või võidakse kohelda teist inimest samalaadses olukorras;
b)
peetakse kaudseks diskrimineerimiseks seda, kui väliselt neutraalne säte, kriteerium või tava seab konkreetse usutunnistuse või veendumuste, puude, vanuse või seksuaalse sättumusega isikud teistega võrreldes ebasoodsamasse olukorda, välja arvatud juhul, kui:
i)
kõnealusel sättel, kriteeriumil või taval on objektiivselt põhjendatav õigustatud eesmärk ja selle eesmärgi saavutamise vahendid on asjakohased ja vajalikud […]
[…]“.
5
Direktiivi artikli 3 „Reguleerimisala“ lõike 1 punktis c on ette nähtud:
„Ühendusele antud pädevuse piires kohaldatakse käesolevat direktiivi kõikide isikute suhtes nii avalikus kui ka erasektoris, sealhulgas avalik-õiguslike isikute suhtes, kui kõne all on:
[…]
c)
töö saamise ja töö tingimused, kaasa arvatud töölt vabastamine ja töötasu“.
6
Direktiivi artiklis 6 „Vanuse alusel erineva kohtlemise õigustatus“ on sätestatud:
„1.   Olenemata artikli 2 lõikest 2 võivad liikmesriigid ette näha, et erinevat kohtlemist vanuse alusel ei peeta diskrimineerimiseks, kui sellel on siseriikliku õigusega objektiivselt ja mõistlikult põhjendatud, tööhõivepoliitikat, tööturgu ja kutseõpet hõlmav õigustatud eesmärk ning kui selle eesmärgi saavutamise vahendid on asjakohased ja vajalikud.
[…]
2.   Olenemata artikli 2 lõikest 2 võivad liikmesriigid ette näha, et vanusepiiride kehtestamist kutsealaste sotsiaalkindlustuskavade pensioni- või invaliidsushüvitiste saamiseks, sealhulgas töötajatele või töötajate rühmadele või kategooriatele eri vanusepiiride kehtestamist nende kavade raames, ning vanusekategooriate kasutamist kindlustusstatistikas ei peeta vanuseliseks diskrimineerimiseks, kui sellest ei tulene soolist diskrimineerimist.“
Määrus nr 492/2011
7
Määruse nr 492/2011 artikli 7 lõikes 1 on sätestatud:
„Töötajat, kes on liikmesriigi kodanik, ei tohi teise liikmesriigi territooriumil tema kodakondsuse tõttu kohelda ükskõik milliste tööhõive‑ ja töötingimuste suhtes teisiti kui selle riigi kodanikest töötajaid, eelkõige seoses töötasu, vallandamise ja töötuks jäämise puhul tööle ennistamise või uue töökoha leidmisega.“
Austria õigus
8
1994. aasta Kärntner Dienstrechtsgesetzi (Kärnteni liidumaa avaliku teenistuse seadus; LGBl. nr 71/1994) redaktsioonis, mis tuleneb Kärnteni liidumaa 21. oktoobri 2021. aasta seadusest nr 81 (LGBl. nr 81/2021) (edaspidi „K‑DRG“), on §‑s 143 „Kõrgemale palgaastmele tõusmine“ sätestatud:
„(1)   Kõrgemale palgaastmele tõusmine toimub lähtekuupäeva alusel. Kui allpool ei ole sätestatud teisiti, on III ametiastme teisele palgaastmele tõusmiseks nõutav aeg viis aastat, vastasel juhul kaks aastat.
(2)   Kõrgemale palgaastmele tõusmine toimub kahe‑ või viieaastase perioodi lõppemisele järgneva aasta 1. jaanuaril või 1. juulil (kõrgemale palgaastmele tõusmise tähtpäev), välja arvatud juhul, kui see on sellel kuupäeval edasi lükatud või peatatud. Kahe‑ või viieaastane tähtaeg loetakse kõrgemale palgaastmele tõusmise tähtpäeval lõppenuks ka siis, kui see lõpeb enne kõrgemale palgaastmele tõusmise tähtpäevale järgneva aasta 31. märtsi või 30. septembri möödumist.
[…]“.
9
K‑DRG §‑s 145 „Kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäev“ on sätestatud:
„(1)   Kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäev määratakse kindlaks selliselt, et töölevõtmise kuupäev tuuakse ettepoole (arvestades lõigetes 4–8 toodud piiranguid) allpool loetletud aja võrra, mis järgneb selle aasta 30. juunile, mil täitus või oleks täitunud üheksa õppeaastat alates esimeses kooliastmes õppima asumisest:
1.
lõikes 2 nimetatud aja võrra täies ulatuses;
2.
muu aja võrra
a)
lõikes 3 kehtestatud tingimustele vastav aeg täies ulatuses;
b)
lõikes 3 kehtestatud tingimustele mittevastav aeg,
aa)
kuni kolm aastat täies ulatuses ja
bb)
täiendavad kolm aastat pooles ulatuses.
[…]
(11)   Lõike 2 ja lõike 1 punktis 2 nimetatud aegu, mille vältel on tegeletud kutsetegevusega, mis on teenistuse alustamise ajal tehtud tegevusega võrdväärne ja annab võrdväärse töökogemuse, võetakse täies ulatuses arvesse, kui need perioodid on täitunud väljaspool Austriat,
1.
[2. mai 1992. aasta] Euroopa Majanduspiirkonna lepingu [(EÜT 1994, L 1, lk 3)] osalise riigi või Euroopa Liidu liikmesriigi territooriumil või
2.
riigis, mille kodanikel on Austria kodanikega võrdsed õigused kutsealale pääsemiseks, või
3.
Euroopa Liidu institutsioonis või muus valitsusvälises organisatsioonis, mille liige Austria on.
[…]“.
10
K‑DRG § 181 „Edutamine“ on sõnastatud järgmiselt:
„(1)   Edutamine on üldise halduse ametniku nimetamine oma töökategooria järgmise ametiastme ametnikuks.
[…]
(3)   Kui ametniku töökategooria jaoks ette nähtud uue ametiastme madalaimale palgaastmele vastav palk on madalam kui tema varasem palk, saab ametnik varasemale palgale vastava palgaastme, kuid kui sellist palka ei ole ette nähtud, saab ta suuruselt järgmise palgaga palgaastme.
(4)   Pärast edutamist tõuseb ametnik kõrgemale palgaastmele ajahetkel, mil ta oleks lõike 3 kohaselt täitnud senisel ametiastmel nõuded uue ametiastme järgmisele palgaastmele tõusmiseks, hiljemalt aga kahe aasta möödumisel. Ametiastme kõrgeimal palgaastmel oldud aega võetakse arvesse kuni nelja aasta ulatuses. Erandina võetakse juhul, kui kõrgemale ametiastmele tõusmise eeldus on kahe aasta täitumine madalaima ametiastme kõrgeimal palgaastmel, selle ametiastme kõrgeimal palgaastmel oldud aega arvesse kuni nelja aasta ulatuses, kui see ületab sellel palgaastmel kohustuslikus korras läbitavat aega. Paragrahve 143 ja 144 kohaldatakse mutatis mutandis.
[…]“.
11
K‑DRG §‑s 305b „Üksikute sätete kohaldamisala“ on ette nähtud:
„[…]
(2)   Kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäev ja sellest tulenev positsioon palgaastmestikus vastavalt käesoleva seaduse [(Kärnteni liidumaa 13. juuni 2019. aasta] seaduse nr 60 […] redaktsioonis) §‑dele 143 ja 145 määratakse ex officio ja asjatu viivituseta uuesti kindlaks ainult juhtudel, kui kehtiv positsioon palgaastmestikus oleneb kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäevast. […]
[…]
(4)   […]
1.
[Isikute suhtes, kelle puhul lõike 2 alusel kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäeva uuesti kindlaks ei määrata,] on jätkuvalt kohaldatavad käesoleva seaduse (31. detsembril 2003 kehtinud redaktsioonis) §‑d 143 ja 145[. K]ui nende kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäev oli kindlaks määratud käesoleva seaduse (30. septembril 1995 kehtinud redaktsioonis) § 145 alusel, on nende suhtes jätkuvalt kohaldatavad [käesoleva seaduse §‑d 143 ja 145] 30. septembril 1995 kehtinud redaktsioonis.
[…]“.
12
7. juuli 2011. aasta seaduse, millega muudetakse Kärnteni liidumaa 1994. aasta avaliku teenistuse seadust (Kärnteni liidumaa avaliku teenistuse seaduse 20. muudatus), Kärnteni liidumaa 1994. aasta lepinguliste teenistujate seadust (Kärnteni liidumaa lepinguliste teenistujate seaduse 17. muudatus), Kärnteni liidumaa vallateenistujate seadust, Kärnteni liidumaa 1993. aasta linnaametnike seadust ja Kärnteni liidumaa lepinguliste vallateenistujate seadust (Gesetz, mit dem das Kärntner Dienstrechtsgesetz 1994 (20. K-DRG-Novelle), das Kärntner Landesvertragsbedienstetengesetz 1994 (17. Kärntner Landesvertragsbedienstetengesetz-Novelle), das Kärntner Gemeindebedienstetengesetz, das Kärntner Stadtbeamtengesetz 1993 und das Kärntner Gemeindevertragsbedienstetengesetz geändert werden) (LGBl. nr 82/2011; edaspidi „seadus nr 82/2011“), VI artikli lõikes 7 on sätestatud:
„(7) Kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäev ning sellest tulenev positsioon palga- või töötasu astmestikus [K-DRG] §‑de 143 ja 145 alusel (I artikli redaktsioonis) või Kärnteni liidumaa lepinguliste teenistujate seaduse [Kärntner Landesvertragsbedienstetengesetz] §‑de 41 ja 42 alusel (II artikli redaktsioonis) määratakse uuesti kindlaks ainult taotluse alusel ja ainult juhtudel, kui kehtiv positsioon palgaastmestikus oleneb kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäevast. […]“.
13
21. oktoobri 2021. aasta seaduse, millega muudetakse Kärnteni liidumaa 1994. aasta avaliku teenistuse seadust (Kärnteni liidumaa avaliku teenistuse seaduse 39. muudatus), Kärnteni liidumaa lepinguliste teenistujate seadust 1994 (Kärnteni liidumaa lepinguliste teenistujate seaduse 32. muudatus), Kärnteni liidumaa vallateenistujate seadust, Kärnteni liidumaa 1993. aasta linnaametnike seadust, Kärnteni 2010. aasta pensioniseadust ja Kärnteni liidumaa teenistujate esinduse seadust (Gesetz, mit dem das Kärntner Dienstrechtsgesetz 1994 (39. K‑DRG-Novelle), das Kärntner Landesvertragsbedienstetengesetz 1994 (32. K‑LVBG-Novelle), das Kärntner Gemeindebedienstetengesetz, das Kärntner Gemeindevertragsbedienstetengesetz, das Kärntner Stadtbeamtengesetz 1993, das Kärntner Pensionsgesetz 2010 und das Kärntner Landes-Personalvertretungsgesetz geändert werden) (LGBl. nr 81/2021; edaspidi „seadus nr 81/2021“), VIII artikli lõige 3 on sõnastatud järgmiselt:
„Kui liidumaa teenistuja või kohaliku omavalitsuse teenistuja tõendab varasemaid teenistusperioode [K-DRG] (käesoleva seaduse I artikli redaktsioonis) § 145 lõigete 11 ja 12 või Kärnteni liidumaa lepinguliste teenistujate seaduse (Kärntner Landesvertragsbedienstetengesetz) (käesoleva seaduse II artikli redaktsioonis) § 41 lõigete 12 ja 13 tähenduses, mida ei ole mõne teise sätte alusel kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäeva kindlaksmääramisel veel täielikult arvesse võetud ja mida tuleb käesoleva seaduse alusel nüüd täies ulatuses arvesse võtta, tuleb kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäeva tema taotlusel vastavalt parandada.“
14
Kärnteni liidumaa valitsuse 20. oktoobri 1998. aasta otsuses, millega määratakse kindlaks suunised Kärnteni liidumaa ametnike kõrgemale palgaastmele tõusmise, aja jooksul kõrgemale palgaastmele tõusmise ja edutamise kohta (Beschluss der Kärntner Landesregierung, zur Festlegung von Richtlinie für die Vorrückung, Zeitvorrückung und Beförderung der Beamten des Landes Kärnten (LAD-PW-22/1-98)), on muu hulgas ette nähtud:
„Liidumaa ametnike edutamise otsustab liidumaa valitsus kaalutlusõiguse alusel.
Edutada on võimalik ainult ametnikke, kes vastavad järgmistele nõuetele ja kelle puhul on edutamine põhjendatud nende ametialaste saavutuste ja võimetega ning tööalase ja töövälise käitumisega, kusjuures arvesse tuleb võtta asjaomast ametikohtade kava ja ametikohtade struktuuri.
Ajalised nõuded:
Töökategooria
V ametiaste
VI ametiaste
VII ametiaste
VIII ametiaste
A
9 aastat
13 aastat
19 aastat
30 aastat
B
19 aastat
25 aastat
31 aastat
C
29 aastat
Nende aastate arvutamisel tuleb lähtuda kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäevast.
[…]“.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
15
A. B. on 1968. aastal sündinud Austria kodanik, kes asus 3. oktoobril 2005 ametisse Kärnteni liidumaa (edaspidi „liidumaa“) lepingulise teenistujana. Ajavahemikul 1. oktoobrist 1987 kuni 4. aprillini 2003 k.a töötas ta Austrias ja välismaal eraõiguslike tööandjate juures, mille järel töötas ta ajavahemikus 13. oktoobrist 2003 kuni 2. oktoobrini 2005 liidumaa teenistuses teenistussuhte kinnituse (Dienstzettel) alusel.
16
Liidumaal lepingulise teenistujana tööle asumisel määrati A. B. kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäevaks 8. september 2001. Kärnteni liidumaa 1994. aasta lepinguliste teenistujate seaduse (Kärntner Landesvertragsbedienstetengesetz 1994) (LGBl. nr 73/1994) (redaktsioonis, mis kehtis A. B. teenistusse asumise kuupäeval) § 41 kohaselt võeti selleks arvesse nelja aasta, 0 kuu ja 25 päeva pikkune ajavahemik, mis vastab ajavahemikule, mil A. B. oli kaitseväeteenistuses, ning ajavahemikule, mil ta töötas liidumaa teenistuses nimetatud teenistussuhte kinnituse alusel ja millele lisati üks aasta ja kuus kuud. Viimati nimetatud ajavahemik vastab maksimaalsele kestusele, mida oli Austria õiguse kohaselt lubatud arvesse võtta erasektoris töötatud ajavahemike korral, mis ei olnud liidumaa teenistuses töötamise seisukohast olulised ja mille arvessevõtmine ei olnud avalikes huvides põhjendatud.
17
Hiljem nimetati A. B. alates 1. jaanuarist 2010 ametnikuks töökategooria B III ametiastme palgaastme 7 ametikohale, ning sellest ajast alates määratakse tema positsioon palgaastmestikus kindlaks K-DRG alusel. Kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäev, mis määrati kindlaks teenistusse nimetamise kuupäeval kehtinud Kärnteni liidumaa 1994. aasta avaliku teenistuse seaduse redaktsiooni § 145 alusel, on samuti 8. september 2001.
18
1. juulil 2011 edutati A. B. kõrgemale palgaastmele ning seejärel liikus ta järgnevatel aastatel järgmistele kõrgematele palgaastmetele. 1. jaanuaril 2016 edutati A. B. järgmisele, V ametiastmele ja seejärel 1. jaanuaril 2022 VI ametiastmele.
19
A. B. taotles 14. novembril 2022 seaduse nr 81/2021 alusel, et arvesse võetaks varasemaid ametnikuna töötamisega võrdväärse töötamise perioode, mis olid täitunud Austrias ja välismaal, ning et sellest tulenevalt makstaks talle tagantjärele välja palgavahe, mida ta enda hinnangul võib nõuda.
20
Kärnteni liidumaa valitsus jättis 20. septembri 2023. aasta otsusega selle taotluse seaduse nr 82/2011 VI artikli lõike 7 alusel rahuldamata põhjendusel, et kuna A. B. määramine VI ametiastmele on edutamise tagajärg, ei ole tema positsioon palgaastmestikus enam kindlaks määratud kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäeva alusel.
21
A. B. esitas selle otsuse peale kaebuse Landesverwaltungsgericht Kärntenile (Kärnteni liidumaa halduskohus, Austria), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus.
22
Viimane märgib, et seadusest nr 81/2021 tulenevas redaktsioonis K‑DRG § 145 lõike 11 kohaselt tuleb kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäeva kindlaksmääramisel arvesse võtta varasemaid võrdväärse töötamise perioode, mis on täitunud välismaal.
23
Siiski ei luba K‑DRG § 305b lõige 2 sarnaselt seaduse nr 82/2011 VI artikli lõikega 7 ametnikel taotleda kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäeva uuesti kindlaksmääramist juhul, kui neid on edutatud, kuna edutamise tagajärjel lähevad nad teise palgaastmestiku ja kõrgemale palgaastmele tõusmise süsteemi alla.
24
Eelotsusetaotluse esitanud leiab kohus esiteks, et sellised riigisisesed õigusnormid on ELTL artikliga 45 ja määruse nr 492/2011 artikli 7 lõikega 1 vastuolus, kui tööstaaži kindlaksmääramiseks ei saa seni arvesse võtmata välismaal täitunud võrdväärse töötamise perioode edutamise korral enam arvesse võtta ja seetõttu ei saa staaži palgaastmestikus enam uuesti kindlaks määrata, kuigi K‑DRG ühe teise üldsätte kohaselt peaks selline arvessevõtmine põhimõtteliselt toimuma.
25
Teiseks, kuna edutamise tingimuseks on teatud arvu teenistusaastate täitumine, siis järeldab eelotsusetaotluse esitanud kohus sellest, et edutamine puudutab peamiselt vanemaid ametnikke ja seega puudutab neid ka sellega seotud tagajärg, et kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäeva kindlaksmääramisel ei võeta arvesse varasemaid võrdväärse töötamise perioode. Seetõttu leiab ta, et kõnealused Austria õigusnormid võivad kujutada endast kaudset diskrimineerimist vanuse alusel.
26
Kolmandaks märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et kuigi K‑DRG § 145 kohustab võtma täies ulatuses arvesse varasemaid väljaspool Austriat täitunud võrdväärse töötamise perioode, ei ole see nii varasemate võrdväärse töötamise perioodide puhul, mis täitusid Austrias erasektoris. Selline välistamine oleks aga vastuolus harta artikliga 20, milles on sätestatud võrdse kohtlemise põhimõte, ning ELTL artikliga 45 ja määruse nr 492/2011 artikli 7 lõikega 1, mis näevad ette töötajate liikumisvabaduse.
27
Nendel asjaoludel otsustas Landesverwaltungsgericht Kärnten (Kärnteni liidumaa halduskohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas liidu õigust, eelkõige ELTL artiklit 45 ja määruse nr 492/2011 artikli 7 lõiget 1, tuleb tõlgendada nii, et viidatud sätetega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäeva arvutamisel ei võeta enam arvesse asjakohaseid varasemaid töötamise perioode mõnes muus ELi liikmesriigis, kui ametniku kehtiv positsioon palgaastmestikus tuleneb tööandja kaalutlusõiguse alusel tehtud otsusest (edutamine) ja mitte enam palgaastmestikus aja jooksul toimunud tõusmisest, ning et kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäev määratakse uuesti kindlaks ainult siis, kui kehtiv positsioon palgaastmestikus oleneb kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäevast?
2.
Kas liidu õigust, eelkõige direktiivi 2000/78 artikleid 1, 2 ja 6 koostoimes harta artikliga 21, tuleb tõlgendada nii, et viidatud sätetega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäeva arvutamisel ei võeta enam arvesse asjakohaseid varasemaid töötamise perioode mõnes muus ELi liikmesriigis, kui ametniku kehtiv positsioon palgaastmestikus tuleneb tööandja kaalutlusõiguse alusel tehtud otsusest (edutamine) ja mitte enam palgaastmestikus aja jooksul toimunud tõusmisest, ning et kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäev määratakse uuesti kindlaks ainult siis, kui kehtiv positsioon palgaastmestikus oleneb kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäevast, kuid tööandja asjaomaste suuniste kohaselt on edutamine põhimõtteliselt ette nähtud alles 19 ja 25 aasta järel (neid aastaid tuleb arvutada alates kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäevast) ja seega puudutab see vanemaid ametnikke?
3.
Kas ELTL artiklis 45 sätestatud töötajate vaba liikumise põhimõttega ja harta artikliga 20 on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäeva arvutamisel võetakse võrdväärse kutsetegevuse perioode tervikuna arvesse, kui kutsetegevus on toimunud väljaspool Austriat (Euroopa Majanduspiirkonna lepinguosalise riigi või ELi liikmesriigi territooriumil, riigis, mille kodanikel on Austria kodanikega võrdsed õigused kutsealale pääsemiseks, Euroopa Liidu institutsioonis või muus valitsusvälises organisatsioonis, mille liige on Austria), samal ajal kui võrdväärset kutsetegevust erasektoris, mis on toimunud Austrias, arvesse ei võeta?“
Eelotsusetaotluse vastuvõetavus ja Euroopa Kohtu pädevus
28
Austria valitsus vaidlustab eelotsusetaotluse vastuvõetavuse.
29
Esiteks käsitlevad Austria valitsuse hinnangul eelotsusetaotluse esitanud kohtu kaalutlused ja selgitused esimese ja teise küsimuse kohta K‑DRG § 305b, mis ei ole siiski põhikohtuasja asjaoludele kohaldatav. Järelikult ei ole vastus nendele kahele küsimusele selle kohtuasja lahendamiseks vajalik. Teiseks ei ole esimene ja kolmas küsimus põhikohtuasja lahendamisel asjakohased, kuna need puudutavad töötajate vaba liikumist käsitlevate liidu õigusnormide tõlgendamist. Mis puudutab täpsemalt esimest küsimust, siis väidab Austria valitsus, et põhikohtuasja kaebaja töötamise perioodid väljaspool Austriat toimusid seoses lähetusega, mille kohta tegi otsuse tema Austria tööandja, mistõttu need töötamise perioodid kuuluvad teenuste osutamise vabadust käsitlevate sätete kohaldamisalasse. Seoses kolmanda küsimusega leiab Austria valitsus, et see puudutab puhtalt riigisisest olukorda.
30
Sellega seoses olgu märgitud, et eeldatakse, et liidu õiguse tõlgendamist puudutavad küsimused, mis liikmesriigi kohus on esitanud õiguslikus ja faktilises raamistikus, mille ta on määratlenud omal vastutusel ja mille paikapidavuse kontrollimine ei ole Euroopa Kohtu ülesanne, on asjakohased. Euroopa Kohus võib keelduda liikmesriigi kohtu esitatud eelotsusetaotlusele vastamast vaid siis, kui on ilmne, et taotletaval liidu õiguse tõlgendusel puudub igasugune seos põhikohtuasja tegelike asjaolude või esemega, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele (9. novembri 2023. aasta kohtuotsus Keolis Agen, C‑271/22–C‑275/22, EU:C:2023:834, punkt 38 ja seal viidatud kohtupraktika).
31
Sellest kohtupraktikast tuleneb, et Euroopa Kohus ei saa seada kahtluse alla riigisisese õiguse tõlgendust, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus tugines, ega selle kohtu vastutusel määratletud faktilist raamistikku, nagu sisuliselt palub Austria valitsus oma argumentidega, mis on kokku võetud käesoleva kohtuotsuse punktis 29.
32
Järelikult on esimene ja teine küsimus vastuvõetavad.
33
Mis puudutab argumenti, et töötajate vaba liikumist käsitlevad sätted ei ole kolmandas küsimuses nimetatud olukorra suhtes kohaldatavad, kuna see on puhtalt riigisisene, siis tuleb märkida, et kui liidu õiguse normid, mida eelotsuse küsimus puudutab, ei ole põhikohtuasjas kohaldatavad, ei ole need sätted vaidluse lahendamise seisukohast asjakohased ning eelotsus, mida taotletakse, ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohtu otsuse tegemiseks vajalik, mistõttu tuleb see küsimus tunnistada vastuvõetamatuks (vt selle kohta 22. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Kolin Inşaat Turizm Sanayi ve Ticaret, C‑652/22, EU:C:2024:910, punkt 38).
34
Lisaks tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et kui õiguslik olukord ei kuulu liidu õiguse kohaldamisalasse, siis puudub Euroopa Kohtul pädevus ning harta osutatud sätted üksi ei saa olla selle pädevuse aluseks (4. septembri 2025. aasta kohtuotsus Gnattai, C‑543/23, EU:C:2025:653, punkt 56 ja seal viidatud kohtupraktika).
35
Käesoleval juhul tuleb märkida, et ELTL artikli 45 lõige 1, mis keelab põhimõtteliselt kõik töötajate liikumisvabaduse piirangud, on kohaldatav piiriülestele olukordadele liidu piires, mitte puhtalt riigisiseses kontekstis.
36
Sama kehtib ka ELTL artikli 45 lõikes 2 ja määruse nr 492/2011 artiklis 7 sätestatud diskrimineerimiskeelu kohta.
37
Kuid olukord, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus oma kolmandas küsimuses kirjeldab, nimelt asjaolu, et ametniku positsiooni kindlaksmääramisel palgaastmestikus ei võeta arvesse Austrias erasektoris töötatud võrdväärseid perioode, kuulub puhtalt riigisisesesse konteksti.
38
Sellest järeldub, et ELTL artikli 45 lõiked 1 ja 2 ning määruse nr 492/2011 artikkel 7 ei ole niisuguses olukorras kohaldatavad.
39
Järelikult puudub käesoleval juhul harta artikli 51 kohane seos, mis õigustaks kõnealuse olukorra hindamist harta artikli 20 alusel.
40
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb asuda seisukohale, et osas, milles kolmas küsimus puudutab harta artikli 20 tõlgendamist, ei ole Euroopa Kohus pädev otsust tegema, ning osas, milles see küsimus puudutab ELTL artiklit 45, on see vastuvõetamatu.
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
41
Kõigepealt tuleb tõdeda, et esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus eelkõige teada, kas ELTL artikliga 45 on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis teatud asjaoludel välistavad nende võrdväärse töötamise perioodide arvessevõtmise, mis isikul täitusid teises Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) riigis enne seda, kui see isik asus selles liikmesriigis ametnikuna teenistusse.
42
Sellele küsimusele vastamiseks tuleb kõigepealt rõhutada, et varasemaid võrdväärse töötamise perioode, mis liikmesriigi töötajal täitusid teises EMP riigis, tuleb selleks, et tunnustada tema varem omandatud töökogemust, arvesse võtta viisil, mis välistab esiteks igasuguse diskrimineerimise kodakondsuse alusel vastavalt ELTL artikli 45 lõikele 2 ja määruse nr 492/2011 artiklile 7 ning teiseks ELTL artikli 45 lõikes 1 sätestatud liikumisvabaduse mis tahes piirangu (vt selle kohta 10. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Krah, C‑703/17, EU:C:2019:850, punktid 21 ja 54).
43
Seega tuleb asuda seisukohale, et esimene küsimus koosneb kahest osast.
Esimese küsimuse esimene osa
44
Esimese küsimuse esimese osa analüüsimiseks tuleb märkida, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu selgituste kohaselt, mis on kokku võetud käesoleva kohtuotsuse punktis 26, näeb K‑DRG § 145 ette kohustuse võtta täies ulatuses arvesse väljaspool Austriat täitunud varasemaid võrdväärse töötamise perioode, samas kui niisugust arvessevõtmist ei ole ette nähtud nende varasemate võrdväärse töötamise perioodide puhul, mis on täitunud selles liikmesriigis erasektoris.
45
Neil asjaoludel tuleb asuda seisukohale, et esimese küsimuse esimese osaga soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas ELTL artikli 45 lõiget 2 ja määruse nr 492/2011 artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt võetakse võrdväärse töötamise perioodid – mis isikul täitusid enne selles liikmesriigis ametnikuna teenistusse asumist teises EMP riigis ja mida ei ole varem tema palgaastme määramisel arvesse võetud – arvesse tagantjärele, kui selle ametniku positsioon palgaastmestikus tuleneb palgaastmestikus aja jooksul toimunud tõusmisest ja mitte haldusasutuse kaalutlusotsuse alusel toimunud edutamisest, samas kui niisugune arvessevõtmine ei ole ette nähtud varasemate võrdväärse töötamise perioodide puhul, mis on täitunud selles liikmesriigis erasektoris.
46
ELTL artikli 45 lõige 2 keelab igasuguse kodakondsusel põhineva liikmesriikide töötajate diskrimineerimise nii töölevõtmisel, töö tasustamisel kui ka muude töötingimuste puhul. Määruse nr 492/2011 artikli 7 lõige 1 üksnes väljendab ELTL artikli 45 lõikes 2 sätestatud diskrimineerimiskeelu põhimõtet tööhõive- ja töötingimuste spetsiifilises valdkonnas ning seetõttu tuleb seda tõlgendada samamoodi nagu ELTL artiklit 45 (10. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Krah, C‑703/17, EU:C:2019:850, punkt 21 ja seal viidatud kohtupraktika).
47
Sellised liikmesriigi õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mis näevad ametniku palgaastme määramiseks ette tingimused sellele, kuidas võetakse arvesse võrdväärse töötamise perioode, mis töötajal täitusid EMP riigis enne selle liikmesriigi ametnikuna teenistusse asumist, kuuluvad kahtlemata tööhõive‑ ja töötingimuste valdkonda. Seega kuuluvad need käesoleva kohtuotsuse eelmises punktis viidatud sätete kohaldamisalasse (vt analoogia alusel 10. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Krah, C‑703/17, EU:C:2019:850, punkt 22 ja seal viidatud kohtupraktika).
48
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt keelab ELTL artiklis 45 sätestatud võrdse kohtlemise põhimõte lisaks otsesele diskrimineerimisele kodakondsuse alusel ka igasuguse kaudse diskrimineerimise, mis mõne muu tunnuse järgi vahet tehes toob faktiliselt kaasa samasuguse tagajärje (15. juuni 2023. aasta kohtuotsus Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca (spetsiaalsed reservnimekirjad), C‑132/22, EU:C:2023:489, punkt 28 ja seal viidatud kohtupraktika).
49
Mis puudutab esiteks seda, kas esineb otsene diskrimineerimine kodakondsuse alusel, siis tuleb märkida, et põhikohtuasjas kõne all olevaid riigisiseseid õigusnorme ei saa pidada selliseks diskrimineerimiseks, kuna neid kohaldatakse vahet tegemata kõikidele liidumaa poolt teenistusse võetud ametnikele, sõltumata nende kodakondsusest.
50
Teiseks, isegi kui riigisisest õigusnormi kohaldatakse kõigile töötajatele nende kodakondsusest olenemata, kujutab see õigusnorm endast siiski kaudset diskrimineerimist, kui see võib oma olemuselt mõjutada pigem teiste liikmesriikide kodanikest töötajaid kui oma riigi töötajaid ning kui seetõttu tekib oht, et esimesena mainituid koheldakse halvemini, välja arvatud juhul, kui see õigusnorm on objektiivselt põhjendatud ja taotletava eesmärgiga proportsionaalne (10. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Krah, C‑703/17, EU:C:2019:850, punkt 24 ja seal viidatud kohtupraktika).
51
Käesoleval juhul on tõsi, et asjaolu, et tagantjärele ei võeta arvesse võrdväärse töötamise perioode, mis haldusasutuse kaalutlusotsuse alusel edutatud ametnikul täitusid enne ametnikuna teenistusse asumist teises EMP riigis ja mida ei ole varem tema palgaastme määramisel arvesse võetud, võib seada selle ametniku halvemasse olukorda võrreldes ametnikuga, kes on võrdväärses olukorras ja keda ei ole edutatud.
52
Sellist töötajate erinevat kohtlemist saab pidada kaudseks diskrimineerimiseks ELTL artikli 45 lõike 2 ning määruse nr 492/2011 artikli 7 lõike 1 tähenduses siiski vaid siis, kui see võib oma olemuse tõttu mõjutada negatiivselt pigem muude liikmesriikide kui oma riigi kodanikest töötajaid (vt analoogia alusel 10. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Krah, C‑703/17, EU:C:2019:850, punkt 31).
53
Nii ei ole see aga liikmesriigi õigusnormide puhul, mis sarnaselt esimese küsimuse esimeses osas käsitletud õigusnormidega välistavad selle liikmesriigi erasektoris omandatud igasuguse töökogemuse arvessevõtmise, nähes samas ette teises EMP riigis töötatud võrdväärse töötamise perioodide arvessevõtmise juhul, kui asjaomast ametnikku ei ole edutatud haldusasutuse kaalutlusotsuse alusel. Kuigi teiste EMP riikide kui asjaomase liikmesriigi kodanikud on tõenäolisemalt kui selle liikmesriigi kodanikud omandanud töökogemuse mõnes teises EMP riigis, on selle liikmesriigi kodanikud tõenäolisemalt omandanud enne ametisse asumist töökogemuse selle liikmesriigi erasektoris, mistõttu ei saa asuda seisukohale, et sellised õigusnormid võivad oma olemuselt asetada halvemasse olukorda teiste liikmesriikide kodanikest ametnikud.
54
Eeltoodud kaalutlustest tuleneb, et selliseid liikmesriigi õigusnorme, nagu on nimetatud esimese küsimuse esimeses osas, ei saa pidada kaudselt diskrimineerivaks töötajate suhtes, kes on muude EMP riikide kui selle liikmesriigi kodanikud, ja seega ei saa neid pidada ELTL artikli 45 lõikega 2 ja määruse nr 492/2011 artikli 7 lõikega 1 vastuolus olevaks.
55
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esimese küsimuse esimesele osale vastata, et ELTL artikli 45 lõiget 2 ja määruse nr 492/2011 artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt võetakse võrdväärse töötamise perioodid – mis isikul täitusid enne selles liikmesriigis ametnikuna teenistusse asumist teises EMP riigis ja mida ei ole varem tema palgaastme määramisel arvesse võetud – arvesse tagantjärele, kui selle ametniku positsioon palgaastmestikus tuleneb palgaastmestikus aja jooksul toimunud tõusmisest ja mitte haldusasutuse kaalutlusotsuse alusel toimunud edutamisest, samas kui niisugune arvessevõtmine ei ole ette nähtud varasemate võrdväärse töötamise perioodide puhul, mis on täitunud selles liikmesriigis erasektoris.
Esimese küsimuse teine osa
56
Esimese küsimuse teise osaga soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas ELTL artikli 45 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt tuleb võrdväärse töötamise perioodid, mis isikul täitusid enne selles liikmesriigis ametnikuna teenistusse asumist teises EMP riigis ja mida ei ole varem tema palgaastme määramisel arvesse võetud, võtta arvesse tagantjärele, kui selle ametniku positsioon palgaastmestikus tuleneb palgaastmestikus aja jooksul toimunud tõusmisest ja mitte haldusasutuse kaalutlusotsuse alusel toimunud edutamisest.
57
Sellega seoses tuleb märkida, et ELTL artikli 45 lõige 1 keelab põhimõtteliselt igasuguse töötajate liikumisvabaduse piirangu liidu piires ning et isikute vaba liikumist käsitlevate EL toimimise lepingu sätete eesmärk on kergendada liikmesriikide kodanikel mis tahes kutsealal tegutsemist liidu territooriumil ning nende sätetega on vastuolus meetmed, mis võivad asetada halvemasse olukorda need kodanikud, kes soovivad töötada mõne teise liikmesriigi territooriumil (vt selle kohta 10. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Krah, C‑703/17, EU:C:2019:850, punkt 40 ja seal viidatud kohtupraktika).
58
Liikmesriikide kodanikel on eelkõige õigus, mis tuleneb vahetult aluslepingust, lahkuda oma päritoluriigist ja minna mõne teise liikmesriigi territooriumile ja seal elada, et tegeleda seal majandustegevusega. Järelikult on ELTL artikliga 45 vastuolus igasugune liikmesriigi meede, mis võib liidu kodanikel takistada selle artikliga tagatud põhivabaduse kasutamist või muuta selle vähem atraktiivseks (10. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Krah, C‑703/17, EU:C:2019:850, punkt 41 ja seal viidatud kohtupraktika).
59
Euroopa Kohus on aga leidnud, et liikmesriigi õigusnormid, mis ei võta täiel määral arvesse võõrtöötaja poolt varem muus liikmesriigis kui päritoluliikmesriik tehtud võrdväärse töö perioode, võivad muuta töötajate vaba liikumise vähem atraktiivseks, rikkudes seeläbi ELTL artikli 45 lõiget 1 (23. aprilli 2020. aasta kohtuotsus Land Niedersachsen (varasemad asjakohase töö tegemise perioodid), C‑710/18, EU:C:2020:299, punkt 26 ja seal viidatud kohtupraktika).
60
Käesoleval juhul tuleb tõdeda, et niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, võivad kaasa tuua selle, et töötaja palgaastme määramisel ei võeta sõltuvalt EMP riigist, kus töökogemus omandati, arvesse teatud varasemaid võrdväärse töötamise perioode.
61
Seda kaalutlust ei sea kahtluse alla asjaolu, et kui ametnikku on edutatud, on tema uues ametiastmes järgmisele palgaastmele tõusmine põhimõtteliselt seotud sellel ametiastmel töötatud aastate arvuga. Nimelt ei saa välistada, et isegi sellises olukorras võib töökogemus, mille see ametnik omandas enne teenistusse asumist, mõjutada tema palgaastme määramist. Nagu komisjon oma seisukohtades väitis, tuleneb käesoleval juhul K‑DRG § 181 lõikest 3, et ametniku poolt enne teenistusse asumist omandatud töökogemuse tagantjärele arvessevõtmine võib kaasa tuua enne tema edutamist toimunud palgaastme määramise muutmise ja sellest tulenevalt mõjutada pärast edutamist ametniku palgaastmele määramist tema ametiastmes.
62
Seega võivad sellised riigisisesed õigusnormid, nagu on viidatud käesoleva kohtuotsuse punktis 60, pärssida töötajate lahkumist oma päritoluliikmesriigist, et minna teise EMP riiki eesmärgiga teha seal tööd, mis on võrdväärne sellega, mida nad oleksid võinud teha oma tööandja teenistuses, kuna nende tagasipöördumisel sellesse liikmesriiki ei võetaks selle tööandja poolt nende palgaastmele määramisel arvesse kogu teises EMP riigis omandatud töökogemust, vaatamata sellele, et nende töö selles EMP riigis oli võrdväärne (vt selle kohta 23. aprilli 2020. aasta kohtuotsus Land Niedersachsen (varasemad asjakohase töö tegemise perioodid), C‑710/18, EU:C:2020:299, punkt 29 ja seal viidatud kohtupraktika).
63
Sellest järeldub, et sellised riigisisesed õigusnormid muudavad ELTL artikli 45 lõiget 1 rikkudes töötajate liikumisvabaduse vähem atraktiivseks ning kujutavad endast seega kõnealuse vabaduse piirangut.
64
Niisugused riigisisesed õigusnormid võivad aga olla lubatavad juhul, kui need järgivad EL toimimise lepinguga kooskõlas olevat õigustatud eesmärki või kui need on põhjendatud ülekaaluka üldise huviga. Lisaks peab nende kohaldamine sellisel juhul olema taotletud eesmärgi saavutamiseks sobiv ega tohi minna kaugemale sellest, mis on selle eesmärgi saavutamiseks vajalik (23. aprilli 2020. aasta kohtuotsus Land Niedersachsen (varasemad asjakohase töö tegemise perioodid), C‑710/18, EU:C:2020:299, punkt 34 ja seal viidatud kohtupraktika).
65
Käesoleval juhul tuleb tõdeda, et Austria valitsus ei ole Euroopa Kohtule esitatud seisukohtades väitnud, et põhikohtuasjas kõne all olevatel õigusnormidel on EL toimimise lepingus sätestatud õiguspärane eesmärk või et neid õigustab ülekaalukas üldine huvi.
66
Igal juhul tuleb esiteks meelde tuletada, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt on töötasu lisa maksmine konkreetses valdkonnas omandatud töökogemuse eest, mis võimaldab töötajal oma tööülesandeid paremini täita, palgapoliitika õigustatud eesmärk (8. mai 2019. aasta kohtuotsus Österreichischer Gewerkschaftsbund, C‑24/17, EU:C:2019:373, punkt 86 ja seal viidatud kohtupraktika).
67
Kuid selliseid riigisiseseid õigusnorme nagu põhikohtuasjas, mis ei võta töötaja palgaastme määramisel ja palga arvutamisel arvesse töötaja teatavaid varasemaid võrdväärse töötamise perioode, ei saa pidada töökogemust täielikult väärtustavaks ning seega ei ole need nimetatud eesmärgi saavutamiseks sobivad (vt selle kohta 8. mai 2019. aasta kohtuotsus Österreichischer Gewerkschaftsbund, C‑24/17, EU:C:2019:373, punkt 88).
68
Teiseks, isegi kui eeldada, et põhikohtuasjas kõne all olevate õigusnormide eesmärk on tõepoolest tagada töötajate lojaalsus tööandja suhtes, ja kui selline eesmärk kujutab endast ülekaalukast üldisest huvist tulenevat põhjust (8. mai 2019. aasta kohtuotsus Österreichischer Gewerkschaftsbund, C‑24/17, EU:C:2019:373, punkt 89 ja seal viidatud kohtupraktika), siis tuleb nende õigusnormide tunnuseid arvestades tõdeda, et nendes sisalduv töötajate liikumisvabaduse piirang ei ole selle eesmärgi saavutamise tagamiseks sobiv.
69
Põhikohtuasjas kõne all olevate riigisiseste õigusnormide kohaselt ei saa võrdväärse töötamise perioode, mis ametnikul täitusid enne Austria Vabariigis ametnikuna teenistusse asumist teises EMP riigis kui Austria ja mida ei ole varem tema palgaastme määramisel arvesse võetud, enam tagantjärele arvesse võtta, kui seda ametnikku edutati haldusasutuse kaalutlusotsuse alusel, samas kui neid perioode tuleb tagantjärele arvesse võtta juhul, kui ametniku positsioon palgaastmestikus tuleneb ainuüksi palgaastmestikus aja jooksul toimunud tõusmisest.
70
Neil asjaoludel tuleb asuda seisukohale, et niisugune piirang ei ole käesoleva kohtuotsuse punktides 66 ja 68 nimetatud ülekaalukast üldisest huvist tulenevate põhjustega õigustatud.
71
Lõpuks ei saa lubada, et haldustegevuse lihtsustamise eesmärk, mis soovib üksnes kergendada avaliku halduse ülesannete täitmist, eelkõige lihtsustades viimasele kohustuslikke arvutusi, kujutaks endast ülekaalukast üldisest huvist tulenevat põhjust, mis võib õigustada piirangut nii olulisele põhivabadusele nagu ELTL artikliga 45 tagatud töötajate liikumisvabadus (5. detsembri 2013. aasta kohtuotsus Zentralbetriebsrat der gemeinnützigen Salzburger Landeskliniken, C‑514/12, EU:C:2013:799, punkt 42).
72
Igal juhul on kaalutlus, mille kohaselt võimaldab selline lihtsustamine vähendada halduskulusid, puhtmajanduslik ega saa väljakujunenud kohtupraktika kohaselt seega olla ülekaalukast üldisest huvist tulenev põhjus (5. detsembri 2013. aasta kohtuotsus Zentralbetriebsrat der gemeinnützigen Salzburger Landeskliniken, C‑514/12, EU:C:2013:799, punkt 43).
73
Sellest järeldub, et niisugused riigisisesed õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, on ELTL artikli 45 lõikega 1 vastuolus.
74
Eeltoodut arvestades tuleb esimese küsimuse teisele osale vastata, et ELTL artikli 45 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt tuleb võrdväärse töötamise perioodid, mis isikul täitusid enne selles liikmesriigis ametnikuna teenistusse asumist teises EMP riigis ja mida ei ole varem tema palgaastme määramisel arvesse võetud, võtta arvesse tagantjärele, kui selle ametniku positsioon palgaastmestikus tuleneb palgaastmestikus aja jooksul toimunud tõusmisest ja mitte haldusasutuse kaalutlusotsuse alusel toimunud edutamisest.
Teine küsimus
75
Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2000/78 artikleid 1, 2 ja 6 koostoimes harta artikliga 21 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt esiteks ei saa kõrgemale palgaastmele tõusmisel arvesse võtta võrdväärse töötamise perioode, mis isikul täitusid enne selles liikmesriigis ametnikuna teenistusse asumist teises liikmesriigis, kui seda ametnikku edutati haldusasutuse kaalutlusotsuse alusel, ja teiseks saab selline edutamine toimuda põhimõtteliselt alles pärast mitme teenistusaasta möödumist, mida arvestatakse alates kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäevast.
76
Kõigepealt tuleb märkida, et igasuguse diskrimineerimise, sealhulgas vanuse alusel diskrimineerimise keeld on kirjas harta artiklis 21 ning seda keeldu on töö saamise ja kutsealale pääsemise valdkonnas täpsustatud direktiivis 2000/78 (20. aprilli 2023. aasta kohtuotsus Landespolizeidirektion Niederösterreich ja Finanzamt Österreich, C‑650/21, EU:C:2023:300, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika).
77
Seega tuleb kõigepealt kontrollida, kas sellised õigusnormid, nagu on viidatud teises küsimuses, kuuluvad direktiivi 2000/78 kohaldamisalasse.
78
Sellega seoses nähtub käesoleva kohtuotsuse punktist 47, et sellised õigusnormid kuuluvad kahtlemata tööhõive- ja töötingimuste valdkonda. Järelikult kuuluvad need selle direktiivi kohaldamisalasse (vt analoogia alusel 10. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Krah, C‑703/17, EU:C:2019:850, punkt 22 ja seal viidatud kohtupraktika).
79
Mis puudutab järgmisena küsimust, kas nimetatud õigusnormid kehtestavad erineva kohtlemise vanuse alusel direktiivi 2000/78 artikli 2 lõike 1 tähenduses, siis tuleb meelde tuletada, et selle sätte sõnastuse kohaselt tähendab „võrdse kohtlemise põhimõte“, et ei esine otsest ega kaudset diskrimineerimist ühelgi selle direktiivi artiklis 1 nimetatud põhjusel.
80
Direktiivi artikli 2 lõike 2 punktis a on täpsustatud, et lõike 1 kohaldamisel peetakse otseseks diskrimineerimiseks seda, kui ükskõik millisel direktiivi artiklis 1 nimetatud põhjusel koheldakse samalaadses olukorras ühte inimest halvemini kui teist inimest. Direktiivi 2000/78 artikli 2 lõike 2 punktist b ilmneb veel, et direktiivi tähenduses peetakse kaudseks diskrimineerimiseks vanuse alusel seda, kui väliselt neutraalne säte, kriteerium või tava seab konkreetses vanuses isikud teistega võrreldes ebasoodsamasse olukorda, välja arvatud juhul, kui kõnealusel sättel, kriteeriumil või taval on objektiivselt põhjendatav õiguspärane eesmärk ja selle eesmärgi saavutamise vahendid on asjakohased ja vajalikud.
81
Teine küsimus ei puuduta aga riigisiseseid õigusnorme, mis seavad ametniku edutamise sõnaselgelt sõltuvusse tema vanusest. Nimelt sõltub käesoleval juhul see, et kõiki A. B. varasemaid võrdväärse töötamise perioode ei võeta tagantjärele arvesse, sellest, et liidumaa on teinud kaalutlusotsuse seda ametnikku edutada, mis ei ole seotud mitte ametniku vanusega, vaid omandatud töökogemuse kestusega.
82
Seega tuleb esiteks tõdeda, et niisugused riigisisesed õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, ei põhjusta otseselt vanusel põhinevat erinevat kohtlemist (vt selle kohta 7. juuni 2012. aasta kohtuotsus Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft, C‑132/11, EU:C:2012:329, punkt 29 ja seal viidatud kohtupraktika).
83
Teiseks, mis puudutab küsimust, kas sellised õigusnormid kujutavad endast kaudset diskrimineerimist vanuse alusel, siis tuleb märkida, et see eeldab, et need õigusnormid, mis on küll sõnastatud neutraalselt, võivad seada ebasoodsamasse olukorda eelkõige ühe vanuserühma. Nii on see õigusnormide puhul, mis seavad ametniku edutamise sõltuvusse üksnes sellest, et ametnik on olnud teenistuses palju aastaid, mistõttu edutatakse üksnes vanemaid ametnikke.
84
Käesoleval juhul tuleb märkida, et põhikohtuasjas kõne all olevate riigisiseste õigusnormide kohaselt on töökategooria A ametnikel õigus V ametiastmele edutamisele kõige varem pärast üheksat aastat töötamist alates kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäevast, samas kui samale ametiastmele jõudmiseks peavad töökategooria C ametnikud olema töötanud 29 aastat. Võttes arvesse olulist erinevust nende kahe teenistusaja vahel, ei saa seega asuda seisukohale, et ametniku edutamine sõltub tema kuulumisest konkreetsesse vanusekategooriasse.
85
Lisaks ei ole nende riigisiseste õigusnormide kohaselt edutamine automaatne, vaid kuulub asjaomase liidumaa valitsuse kaalutlusõiguse alla. Lõpuks sõltub ametniku edutamise võimalus tema ametialastest saavutustest ja võimetest ning tööalasest ja töövälisest käitumisest.
86
Need kriteeriumid ei ole aga ilmselgelt seotud asjaomaste ametnike vanuse arvessevõtmisega.
87
Järelikult tuleb tõdeda, et põhikohtuasjas kõne all olevate riigisiseste õigusnormidega kehtestatud kord põhineb kriteeriumil, mis ei ole lahutamatult ega kaudselt seotud ametnike vanusega. Sellest järeldub, et niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mille kohaselt ei saa kõrgemale palgaastmele tõusmisel arvesse võtta võrdväärse töötamise perioode, mis isikul täitusid enne selles liikmesriigis ametnikuna teenistusse asumist teises liikmesriigis, kui seda ametnikku edutati haldusasutuse kaalutlusotsuse alusel, ei põhjusta kaudselt vanusel põhinevat erinevat kohtlemist.
88
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb teisele küsimusele vastata, et direktiivi 2000/78 artikleid 1, 2 ja 6 koostoimes harta artikliga 21 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt esiteks ei saa kõrgemale palgaastmele tõusmisel arvesse võtta võrdväärse töötamise perioode, mis isikul täitusid enne selles liikmesriigis ametnikuna teenistusse asumist teises liikmesriigis, kui seda ametnikku edutati haldusasutuse kaalutlusotsuse alusel, ja teiseks saab selline edutamine toimuda põhimõtteliselt alles pärast mitme teenistusaasta möödumist, mida arvestatakse alates kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäevast, tingimusel et ühelt poolt ei ole nende teenistusaastate arv, mis peab olema täitunud enne seda, kui ametnikul tekib edutamise võimalus, nii suur, et see puudutaks ainult vanemaid ametnikke, ja teiselt poolt sõltub edutamine ka muudest kriteeriumidest, mis ei puuduta üldse vanuse arvessevõtmist.
Kohtukulud
89
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kümnes koda) otsustab:
1.
ELTL artikli 45 lõiget 2 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2011. aasta määruse (EL) nr 492/2011 töötajate liikumisvabaduse kohta liidu piires artikli 7 lõiget 1
tuleb tõlgendada nii, et
nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt võetakse võrdväärse töötamise perioodid – mis isikul täitusid enne selles liikmesriigis ametnikuna teenistusse asumist teises Euroopa Majanduspiirkonna riigis ja mida ei ole varem tema palgaastme määramisel arvesse võetud – arvesse tagantjärele, kui selle ametniku positsioon palgaastmestikus tuleneb palgaastmestikus aja jooksul toimunud tõusmisest ja mitte haldusasutuse kaalutlusotsuse alusel toimunud edutamisest, samas kui niisugune arvessevõtmine ei ole ette nähtud varasemate võrdväärse töötamise perioodide puhul, mis on täitunud selles liikmesriigis erasektoris.
2.
ELTL artikli 45 lõiget 1
tuleb tõlgendada nii, et
sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt tuleb võrdväärse töötamise perioodid, mis isikul täitusid enne selles liikmesriigis ametnikuna teenistusse asumist teises Euroopa Majanduspiirkonna riigis ja mida ei ole varem tema palgaastme määramisel arvesse võetud, võtta arvesse tagantjärele, kui selle ametniku positsioon palgaastmestikus tuleneb palgaastmestikus aja jooksul toimunud tõusmisest ja mitte haldusasutuse kaalutlusotsuse alusel toimunud edutamisest.
3.
Nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel, artikleid 1, 2 ja 6 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 21
tuleb tõlgendada nii, et
nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt esiteks ei saa kõrgemale palgaastmele tõusmisel arvesse võtta võrdväärse töötamise perioode, mis isikul täitusid enne selles liikmesriigis ametnikuna teenistusse asumist teises liikmesriigis, kui seda ametnikku edutati haldusasutuse kaalutlusotsuse alusel, ja teiseks saab selline edutamine toimuda põhimõtteliselt alles pärast mitme teenistusaasta möödumist, mida arvestatakse alates kõrgemale palgaastmele tõusmise lähtekuupäevast, tingimusel et ühelt poolt ei ole nende teenistusaastate arv, mis peab olema täitunud enne seda, kui ametnikul tekib edutamise võimalus, nii suur, et see puudutaks ainult vanemaid ametnikke, ja teiselt poolt sõltub edutamine ka muudest kriteeriumidest, mis ei puuduta üldse vanuse arvessevõtmist.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.