K O H T U O T S U S 
EESTI VABARIIGI NIMEL 
 
 
RESOLUTSIOON 
1. Tühistada Harju Maakohtu 28.02.2017 otsus ja saata asi maakohtule uueks 
läbivaatamiseks eelmenetluse staadiumis.  
2. Apellatsioonkaebus rahuldada osaliselt. 
Edasikaebamise kord 
Otsuse peale võib esitada kassatsioonkaebuse Riigikohtule 30 päeva jooksul otsuse kassaatorile 
kättetoimetamisest, kuid mitte pärast viie kuu möödumist otsuse avalikult teatavaks tegemisest.  
Hagimenetluses Riigikohtus võib menetlusosaline menetlustoimingu id teha ning avaldusi ja 
taotlusi esitada üksnes vandeadvokaadi vahendusel.  
Juhul kui menetlusosaline taotleb menetlusabi, peab ta esitama tähtaja kestel kassatsioonkaebuse. 
Kaebuse põhjendamiseks või riigilõivu tasumiseks või kaebuses esineva sellise puu duse 
kõrvaldamiseks, mis on seotud menetlusabi taotlemisega, annab kohus mõistliku tähtaja pärast 
menetlusabi taotluse lahendamist, kui nimetatud taotlus ei ole esitatud põhjendamatult või tähtaja 
pikendamise eesmärgil. 
Asjaolud ja hageja nõue 
1. XX (hageja) esitas 23.02.2016 YY (kostja) vastu hagi ühisvara jagamiseks, paludes lõpetada 
poolte ühisomand Tallinnas QQQ ja WWW asuvatele korteritele (korterid), jätta need hageja 
ainuomandisse, asendada  kostja tahteavaldus kinnistusraamatus omanikukande muutmiseks, 
Kohus Tallinna Ringkonnakohus 
Kohtukoosseis Ulvi Loonurm, Meeli Kaur, Mati Maksing 
Otsuse kuupäev 30.01.2019, Tallinn  
Kohtuasja number 2-16-2954  
Kohtuasi XX hagi YY vastu ühisvara jagamiseks 
Vaidlustatud kohtulahend Harju Maakohtu 28.02.2017 otsus 
Kaebuse esitaja ja liik YY apellatsioonkaebus 
Apellatsioonkaebuse hind 3 500 eurot 
Menetlusosalised ja nende 
esindajad 
Hageja XX (isikukood XXXXXXXXXXX), esindaja 
Jelena Beljakova 
Kostja YY (isikukood XXXXXXXXXXX), esindaja 
vandeadvokaat Jevgeni Tverdohlebov 
Kohtuistungi toimumise aeg 17.01.2019
2 
 
kustutada kostja omanikuna kinnistusraamatust ja kanda omanikuna kinnistusraamatusse 
hageja ning mõista hagejalt kostja kasuks välja enam saadud ühisvara eest hüvitisena 5 650,92 
eurot. Hageja palus jätta tema kanda poolte laenukohustuse AS SEB Pank ees.  
Pooled sõlmisid 08.08.1998 Tallinna perekonnaseisuametis abielu. Pooled kolisid 1999. aastal 
püsivalt Suurbritanniasse, kus nad on senimaani elanud. Poolte abielu la hutati Suurbritannia 
kohtus 12.03.2013. Suurbritannia kohtuotsusega jagati poolte abielu kestel Suurbritannias 
ostetud ühine eluase, kuid jagamata jäid Tallinnas asuvad korterid. Kinnis tusraamatusse oli 
alates 24.04.2006 korterite omanikuna kant ud kostja, kuid korterid kuulusi d poolte ühisvara 
hulka, sest abikaasad ei sõlminud abieluvaralepingut, nende vahel kehtis varaühisuse varasuhe 
ning korterid soetati abielu kestel.  
Pooled sõlmisid 12.04.2006 AS SEB Pangaga laenulepingu nr L060012221, et korterid osta ja 
renoveerida. 23.02.2016 seisuga oli laenu põhiosa jääk 70  281,57 eurot. Abielu lahutamisest 
hagi esitamiseni tasus laenumakseid hageja, kuid see oli poolte ühine kohustus, mistõttu tuli 
kostjal hüvitada hagejale pool ehk 5 870,14 eurot. 
Kostja vastuväited 
2. Kostja vaidles hagile vastu ja leidis, et see tuleks jätta läbi vaatamata, sest Suurbritannia 
kohtuotsusega jagati ka abikaasade Eestis asuvad korterid. Suurbritannia kohus jättis Eestis 
asuvad korterid kostja ainuomandisse ja nende omandamiseks võetud lae nukohustuse kostja 
kanda. Kõike arvesse võttes otsustas kohus jätta ka Suurbritannias asuva kinnisasja kostjale ja 
anda hagejale õiguse saada kinnisasja väärtusest 30% hüvitist.  
Kostja leidis, et kui kohus siiski otsustab vaadata asi sisuliselt läbi, tuleks arvestada sellega, et 
poolte vahelistele varasuhetele kohaldub Suurbritannia õigus, sest pooled kolisid sinna kohe 
pärast abiellumist ja elasid seal kogu kooselu kestel. Suurbritannia õiguse kohaselt on poolte 
abieluvara jagatud. Kui kohus kohaldab sell ele vaatamata Eesti õigust, on kostjal õigus saada 
hagejalt hüvitisena 72  082,08 eurot, mis vastab poolele nende kahe korteri keskmisest 
turuväärtusest. 
Maakohtu otsus 
3. Kohus rahuldas hagi osaliselt, lõpetas poolte ühisomandi Tallinnas asuvatele korterit ele, 
jättis korterid hageja ainuomandisse ja kohustas hagejat hüvitama kostjale enamsaadud 
ühisvara eest 13 960 eurot. Maakohus tuvastas, et laenukohustus AS SEB Pank ees lasus poolte 
ühisvaral, ning jättis laenukohustuse 23.02.2016 seisuga poolte kui solidaarvõlgnike sisesuhtes 
hageja kanda. Menetluskulud jättis kohus poolte endi kanda. 
Hagi läbi vaatamata jätmiseks ei olnud  alust, sest Eestis asuvad korterid olid  jagamata, Eesti 
kohus oli pädev asja menetlema ja kohaldada tuli Eesti õigust.  
Willesdeni ringkonnakohtuniku Middleton -Roy kinnitatud kohtuotsusega ei jagatud 
Suurbritannia kohtus Eestis asuvaid kortereid ega laenukohustust. Suurbritannia kohtuotsuse 
tõlke p 8 kohaselt oli abieluvaraks abikaasade ühine kodu. Kohtuotsuse p-s 10 märkis kohus, et 
pooltel on kaks korterit Eestis ja lisas p -s 24, et korterid jäävad kohtu jurisdiktsioonist välja. 
Sellest võib järeldada, et Suurbritannia kohus ei jaganud Eestis asuvaid kortereid. Kuna korterid 
olid jagamata, ei olnud alust jätta hagi läbi vaatamata.  
Riigikohus märkis 29.11.2010 otsuses asjas nr 3-2-1-107-10, et abielu lahutamise ja abikaasade 
varasuhtest tulenevate nõuete rahvusvahelise kohtualluvuse määramisel ei ole tähendust 
asjaolul, millises riigis asub abikaasade vara. Abieluasja rahvusvaheline kohtualluvus ei sõltu
3 
 
sellest, millise riigi õigust tuleb abikaasade varasuhetele kohaldada. Isik saab abieluasjas kaitsta 
oma õigusi Eesti kohtus, kui on täidetud tsiviilkohtumenetluse seadustiku (TsMS) § -s 102 
sätestatud tingimu sed. Kuna kostja o li rahvastikuregistri kandest nähtuval t Eesti Vabariigi 
kodanik, allus  asi Eesti kohtule. Abikaasade vara suhtele kohaldatav õigus tulenes  
rahvusvahelise eraõiguse seaduse (REÕS) § -st 58. Kuna pooled sõl misid abielu Tallinnas, 
kohaldus asjas Eesti õigus. 
Kinnisasjade puhul kehtib eriregulatsioon, mis on sätestatud Nõukogu määruses (EÜ) 
nr 1215/2012 kohtualluvuse ja kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil - ja 
kaubandusasjades (Brüssel I bis määrus) ning mille art 24 lg 1 p-de 1 ja 3 kohaselt allub poolte 
alalisest elukohast olenemata kinnisasjaõigusega seotud vaidlus kinnisasja asukohariigile ning 
registrikannete kehtivusega seotud vaidlus registri pidamise koha k ohtule. Kuna 
korteriomandid asusid Eestis ja kinnisasjade andmeid pidas Eesti kinnisvararegister, oli  Eesti 
kohus rahvusvahelise kohtualluvuse sätete järgi pädev asja menetlema.  
Ühisvara jagamisel tuli  juhinduda perekonnaseaduse (PKS) § -dest 210 ja 211 ning jagada 
ühisvara PKS § 37 lg 3 järgi koostoimes asjaõigusseaduse (AÕS) § 77 lg -s 2 sätestatuga 
võrdsetes osades, makstes omandist ilma jäänud abikaasale õiglast hüvitist ja määrates jagatava 
vara väärtuse kindlaks võimalikult omandi kaotamise aja seisuga.  
Pooled omandasid korterid abielu kestel ega vaielnud selle üle, et need kuulusi d abikaasade 
ühisvara hulka. Kuna hageja soovi s kortereid enda ainuomandisse ja kostja neid endale ei 
soovinud, tulid  korterid anda hageja ainuomandisse ja hageja pidi maksma kostjale omandi 
kaotuse eest hüvitist 49 100 eurot. Õiglase hü vitise maksmiseks kostjale tuli  tuvastada 
korteriomandite väärtus ühisvara jagamise kohtuotsuse tegemise aja seisuga. Väärtuse 
määramisel ei saa nud lähtuda kostja esitatud hinnastatistikast, sest see ei kajasta nud 
konkreetsete korterite väärtust. Lähtuda sai A RCO VARA hindamisaktis 01.10. 2014 seisuga 
märgitud korteriomandite väärtusest 50 200 eurot ja 39 200 eurot, sest hinnangu andis 
eriteadmistega spetsialist ja see kajastas jagatavate korterite turuväärtust, arvestades sealjuures, 
et hindamisaktis märgitud väärtus pidi olema 10% võrra suurem, sest pooleteise aasta jooksul 
olid selle võrra kinnisvara hinnad tõusnud. Seega oli korterite turuväärtus kokku 98 340 eurot, 
millest poole ulatuses pidi hageja tasuma kostjale hüvitist (49 100 eurot).  
Pooled sõlmisid a bielu ajal 12.04. 2006 laenulepingu, mille alusel said pangast laenu 93 370 
eurot. Pooled olid solidaarvõlgnikud panga ees. Laenu kasutati korterite ostmiseks. Laenujääk 
70 281,57 eurot tuli PKS § 38 alusel jagada poolte vahel võrdselt. Laen jä i hageja kanda ja 
kostja pidi hüvitama hag ejale 35 140 eurot. Asjas ei olnud  tõendatud, et alates abielu 
lahutamisest kuni hagi esitamiseni oleks laenumakseid tasunud vaid hageja, seetõttu tuli hageja 
5 870,14 euro suurune hüvitise nõue jätta rahuldamata.  
Hageja nõue tagastada 8 000 naela ühisvarasse ei olnud põhjendatud. Hageja sai esitada nõude 
kolmanda isiku vastu, kelle jaoks kinnisasi omandati. Kuna hageja pidi kostjale maksma poole 
korterite väärtusest ehk 49 100 eurot, kostja aga hagejale 35 140 eurot, siis pär ast nõuete 
tasaarvestamist tuli hagejal tasuda kostjale hüvitisena 13 960 eurot.  
Kostja taotlus määrata kindlaks otsuse täitmise kord ja kohustada hagejat tasuma enam saadud 
ühisvara eest hüvitis kohtu deposiiti tuli jätta rahuldamata, sest kostja õigused olid tagatud tema 
kasuks seatud eelmärkega, mille kustutamiseks oli kinnistusraamatu seaduse (KRS) § 341 lg 1 
järgi vajalik kostja nõusolek, mis oli mõeldav pärast hüvitise saamist. 
Apellatsioonkaebus
4 
 
5. Kostja esitas maakohtu otsuse peale apellatsioonkaeb use, milles palus tühistada maakohtu 
otsus osas, mille s maakohus rahuldas hagi, ja jätta uue otsusega hagi läbi vaatamata või 
täielikult rahuldamata. Alternatiivselt palus kostja mõista hagejalt kost ja kasuks välja hüvitis 
72 082,08 eurot ja siduda korteriomandite jagamise nõue hüvitise hoiustamise tingimusega. 
Eesti kohus ei olnud rahvusvahelise kohtualluvuse järgi pädev asja lahendama, mistõttu pidi 
maakohus jätma hagi TsMS § 423 lg 1 p 13 alusel läbi vaatamata.  Samuti pidi maakohus 
keelduma TsMS § 371 lg 1 p 4 alusel hagi menetlemast või jätma selle TsMS § 428 lg 1 p 2 
alusel läbi vaatamata põhjusel, et sama asi on samade poolte vahel juba Suurbritannia kohtus 
lahendatud. Suurbritannia kohtu otsusest tuli aru saa da sedasi, et kohus ei saanud teha 
kinnistusregistris muudatusi Eestis asuvate kinnisasjade omandiõiguses, sest need asusid Eestis, 
kuid kohus luges need kostja omandis olevaks ja arvestas nende väärtus ega vara jagamisel, sh 
selgitas välja korteriomandite väärtuse ja laenukohustuse suuruse.  Isegi kui Eesti kohus oli 
pädev asja lahendama, tuli vaidlus lahendada Suurbritannia õiguse alusel, sest pooled kolisid 
kohe pärast abielu sõlmimist Suurbritanniasse elama, millega valisid nende abielule 
kohalduvaks õigu seks Suurbritannia õiguse. Juhul kui Eesti kohus sai Eesti õiguse alusel 
korteriomandeid jagada, määras maakohus ebaõigesti korterite väärtuse. Korterite väärtus oli 
suurem.  
Kohus jättis ebaõigesti rahuldamata kostja taotluse hoiustada kostjale makstav su mma kohtu 
deposiiti. Kostja õigused ei olnud  eelmärkega tagatud, sest eelmärked olid  kustutatud. Samuti 
jättis kohus põhjendamatult rahuldamata kostja taotluse kohustada hagejat esitama panga 
nõusolek kostja laenulepingust tulenevatest kohustustest vabasta miseks. Maakohtu otsusest ei 
olnud võimalik aru saada, kas kohus arvestas poolte viimaste seisukohtade ja tõenditega.  
Samuti väljus kohus hagi piiridest ega saanud muuta kinnisomandi muutmiseks vajalikku hagis 
taotletud tahteavalduse sisu. 
 
Vastus apellatsioonkaebusele 
6. Hageja vaidles apellatsioonk aebusele vastu, palus jätta se e rahuldamata ja maakohtu otsus  
muutmata. 
Menetluse edasine käik 
7. Ringkonnakohus tühistas 28.02.2018 otsusega maakohtu otsuse osas, milles maakohus 
rahuldas hagi ja lõpetas selles  osas tsiviilasja menetluse. Ringkonnakohus rahuldas kostja 
apellatsioonkaebuse ja jättis menetluskulud maa - ja ringkonnakohtus hageja kanda.  
Suurbritannia kohus jättis abikaasade ühise kodu kostjale ja andis hagejale 30% suuruse 
hüvitisnõude Eestis asuvai d kinnisasju ja laenukohustust arvestades, s.t vaidlusaluste 
varaesemete suhtes oli olemas välisriigi kohtulahend. 
8. Hageja esitas ringkonnakohtu otsuse peale kassatsioonkaebuse, milles palus ringkonnakohtu 
otsus tühistada ja jätta jõusse maakohtu otsus või alternatiivselt tühistada ringkonnakohtu otsus 
ja saata asi uueks lahendamiseks maakohtule. 
9. Riigikohus tühistas ringkonnakohtu 28.02.2018 otsuse ja saatis asja uueks läbivaatamiseks 
samale ringkonnakohtule. Ringkonnakohtu tõlgendus Suurbritannia kohtulahendis öeldule ei 
pruukinud olla ekslik, kuid isegi juhul, kui võtta aluseks ringkonnakohtu tõlgendus, tuli 
möönda, et Suurbritannia kohus ei pidanud võimalikuks lahendada korteriomandi 
omandiõiguse üleminekuga seotud küsimusi. Suurbritannia kohtulahendist ei nähtunud, et seal 
lahendati korteriomandi omandiõiguse hagejale üleandmise ja sellega seotud kinnistusraamatu 
kannete muutmiseks vajalike tahteavalduste asendamise ja kande muutmise nõuded. Kuna 
Suurbritannia kohus lahendas varalise seisundi tasakaalustamise nõuded, mis said abikaasadel
5 
 
tekkida abielu lõppemise järel sealse riigi õiguse kohaselt, oli Eesti kohtul võimalik 
korteriomandite ühisomandi lõpetamise nõuet lahendades arvestada Suurbritannia 
kohtulahendit. 
10. TsMS § 693 lg 2 järgi on Riigikohtu otsuses esitatud seisukohad õigusnormi tõlgendamisel 
ja kohaldamisel sama asja uuesti läbi vaatavale kohtule kohustuslikud. 
Ringkonnakohtu seisukoht 
11. Ringkonnakohus, kuulanud ära poolte seletused ja tutvunud tsiviilasja materjaliga, leiab, et 
maakohtu otsus tuleb TsMS § 657 lg 1 p 3 alusel tühistada menetlusõiguse normi olulise 
rikkumise tõttu ja saata uueks läbivaatamiseks samale maakohtule.  Apellatsioonkaebus tuleb 
osaliselt rahuldada. 
 
Pooled ei vaidle järgmiste asjaolude üle: 
1. pooled sõlmisid abielu 08.08.1998 ning lahutasid 12.03.2013; 
2. pooled sõlmisid 12.04.2006 AS-iga SEB Pank laenulepingu (leping nr L060012222) 93 
370 euro saamiseks, tagasimakse tähtpäevaga 15.04.2036; 
3. pooled on Tallinnas QQQ (registriosa nr QQQQQQ) ja WWW (registriosa nr 
WWWWWWW) asuvate korteriomandite ühisomanikud. 
  
Pooled vaidlevad jätkuvalt selle üle, kas poolte kui abikaasade ühisvarasse kuulunud Eestis 
asuvate korterite ühisomand on Suurbritannias tehtud kohtulahendiga lõpetatud ja ühisvara 
jagatud. Hageja leiab, et Suurbritannias tehtud kohtulahendiga ei määratud Eestis asuvate 
korteriomandite saatust  ning pöördus seetõttu Eesti kohtusse korteriomandite ühisomandi 
lõpetamiseks. Kostja leiab, et Suu rbritannia kohus jagas ka Eestis asuvad korterid ja seetõttu 
on juba olemas samas asjas samade poolte vahel tehtud kohtulahend. Kostja palub 
apellatsioonkaebuses jätta maakohtule esitatud hagi läbi vaatamata või rahuldamata.  
 
Ringkonnakohus on seisukohal, et vastata küsimusele, kas menetlus tuleks lõpetada seetõttu, et 
samas asjas on samade poolte vahel jõustunud tunnustamisele kuuluv välisriigis tehtud 
kohtulahend, on vajalik esmalt analüüsida, millise nõude on hageja Eesti kohtusse esitanud. 
 
Pooled on oma nõudeid ja seisukohti menetluses korduvalt muutnud ja täiendanud. Maakohus 
ei ole menetluses võtnud tõendite vastuvõtmise või vastuvõtmata jätmise kohta seisukohta ega 
kehtestanud pooltele konkreetseid tähtaegu avalduste ja vastuväidete esitamiseks, mis  on 
muutnud menetluse ebaülevaatlikuks. Hagi menetletakse TsMS § 5 lg 1 alusel  poolte esitatud 
asjaolude ja taotluste alusel, lähtudes nõudest. Maakohus rikkus menetlusõiguse norme sellega, 
et käsitles hageja väidet otsuse põhjendustes nõudena. Kuigi 23.02.2016 hagiavalduse p-s 2.7 
on asjaolude kirjelduses hageja soovinud kostjalt 8 000 naela hüvitamist, ei ole ta seda nõuet 
esitanud (I kd, lk 2 jj) . Maakohtul ei olnud alust selle summa väljamõistmise  kui nõudega 
tegelda ja kohtuotsuse põhjenduste p-des 30 ja 39 seda nõudena käsitleda. Maakohtu käsitlus, 
et asjas esitati vastuhagi (otsuse p 30, II kd, lk 159 p) , ei ole õige  ega kooskõlas toimiku 
materjalidega. Maakohtu menetluses ei kostja esitanud vastuhagi.  
 
Hagiavalduse kohaselt soovis hageja lõpetada poolte ühisomandi korteritele, jätta need hageja 
ainuomandisse, asendada kostja tahteavaldus kinnistusraamatus omanikukande muutmiseks, 
kustutada kostja omanikuna kinnistusraamatust ja kanda omanikuna kinnistusraamatusse 
hageja, mõista hagejalt kostja kasu ks välja enam saadud ühisvara eest hüvitisena 5  650 eurot 
92 senti ning jätta hageja kanda poolte laenukohustus AS SEB Pank ees. Hageja eelnimetatud 
nõuded võttis maakohus 26.02.2016 määrusega menetlusse (I kd, lk 119).
6 
 
 
Ringkonnakohus leiab, et selleks, et teha kindlaks, kas ja milliste nõuetega tuli Eesti kohtul 
tegelda, tuli välja selgitada, milliseid poolte ühisvaraga seotud nõudeid lahendati Willesdeni 
Ringkonnakohtuniku Middleton-Roy kinnitatud kohtuotsusega.  
 
Riigikohus on samas asjas tehtud lahendi p-s 15 lisanud, et kohus kohaldab õigust ise, mistõttu 
ei ole alust jagada poolte vahel tõendamiskoormist selles osas, kes peaks tõendama, et samas 
asjas on sama eseme üle vaidlus tunnustamisele kuuluva välisriigi kohtulahendiga lahendatud. 
Riigikohus leidis, et Eesti kohtu kohustus piirdub välisriigi kohtulahendi tõlgendamisega. Kui 
välisriigi kohtulahendist ei nähtu, et vaidlus samade poolte vahel sama hagieseme üle oleks 
lahendatud, siis saab eeldada, et välisriigi koh us nõudeid ei käsitlenud. Riigikohus on 
selgitanud, et Suurbritannia kohtulahendist ei nähtu, et lahendatud oleks vähemasti 
korteriomandi omandiõiguse hagejale üleandamise ja sellega seotud kinnistusraamatu kannete 
muutmiseks vajalike tahteavalduste asenda mise ja kande muutmise nõudeid. Seega puudub 
ringkonnakohtu hinnangul alus jätta hagi läbi vaatamata või lõpetada asja menetlus, nagu seda 
on soovinud nii maakohtu menetluses kui ka apellatsioonkaebuses kostja.  
 
Selleks, et selgitada, kas Ühendkuningriigi  kohus jagas poolte Eestis asuvaid kinnisasju ja 
arvestas 12.04.2006 laenulepinguga võetud kohustusi, tuleb tõlgendada Ühendkuningriigi 
30.09.2015 kohtuotsust. Kohtu pabertoimikus ei ole kostja poolt 16.06.2016 seisukohaga ühes 
esitatud kõiki tõendeid. Maa kohtu menetluses on küll põhjendatult palutud kostjal esitada 
tõendite tõlge ja määratud selleks tähtaeg, ent edasine kohtu otsustus puudub. Selgusetuks jääb, 
kas kohus võttis digitoimikus ole vad tõendid vastu või keeldus tõlgete puudumisel nende 
vastuvõtmisest. Ringkonnakohus on seisukohal, et maakohus jättis välja selgitamata, milliseid 
nõudeid Suurbritannia kohus menetles. Tegemist on TsMS § -s 392 sätestatud eelmenetluse 
ülesandega, mis jäi maakohtul täitmata.  
 
Ringkonnakohus leiab, et maakohus rikkus TsMS § 656 lg 1 p -s 1 sätestatud õigusliku 
ärakuulamise põhimõtet , mistõttu tühistab ringkonnakohus maakohtu otsuse täies ulatuses . 
Maakohus küll selgitas 26.02.2016 hagi menetlusse võtmise määruses, et abieluasjas  (milleks 
ühisvara jagamine on (TsMS § 102 lg 1 p 4)), kohustab ta pooli isiklikult kohtusse ilmuma ja 
kuulab nad ära (TsMS § 346 lg 2 - I kd lk 121  p). Kuigi maakohus lahendas asja kirjalikus 
menetluses, ei vabasta nud see kohut eelmenetluses selgitamiskohustuse täitmisest. 
Hagimenetlus on põhiole muselt võistlev menetlus, ku s lähtutakse poolte esitatust ( TsMS § 5 
lg-d 1 ja 2, § 7, § 230 lg 1) , kuid olukorras, kus poolte nõuded või seisukohad on ebaselged, 
tuleb kohtul pooli küsitleda ja saadud vastustest tulenevalt selgitada,  missuguseid asjaolusid 
nad peavad tõendama nende seatud materiaalõiguslike eesmärkide saavutamiseks (vt nt RKTK 
otsus nr 3-2-1-86-07).  
 
Maakohus ei selgitanud, et kaasomandi lõpetamise viiside valikul saab kohus lähtuda ainult 
nendest viisidest, mida on taotletud hagis või vas tuhagis ning et kui kostja soovib, et 
kaasomandis olev asi jagatakse hageja taotletust erinevalt, peab ta esitama selleks vastuhagi.  
 
Samuti ei nõustunud k ostja maakohtu poolt määratud korterite väärtusega, leides, et korterite 
väärtus on suurem. Ringkonn akohus leiab, et korterite väärtus pea b põhinema asjas olevatel 
tõenditel. Kui kaasomandi lõpetamisel  jääb asi ühele kaasosanikule, tuleb kaasomandi osast 
ilma jäävale kaasomanikule tagada rahaline hüvitis oma omandiõiguse kaotamise eest.  Samas 
peab kohus arvestama, et sellise omandi üleandmise  nõude saab kohus rahuldada vaid 
samaaegselt omandi saanud poole poolt rahalise nõude täitmisega.  Kas see toimub makstava 
summa deponeerimisega, nagu kaebuses nõuab kostja või muul viisil, lahendab m aakohus
7 
 
edasises menetluses. Riigikohus on 04.06.2018 otsuse p -s 16 leidnud, et kuna Suurbritannia 
kohus lahendas varalise seisundi tasakaalustamise nõuded, mis saavad abikaasadel tekkida 
abielu lõppemise järel sealse riigi õiguse kohaselt, on Eesti kohtul  võimalik korteriomandite 
ühisomandi nõuet lahendades arvestada Suurbritannia kohtulahendit.  
 
Kostja on kaebuses heitnud maakohtule ette, et kohus ei ole teda vabastanud laenulepingust 
tulenevatest kohustustest. Ringkonnakohus selgitab, et kui kinnisasja kaasomandi osad on 
koormatud hüpoteekidega ning kaasomand lõpetatakse nii, et kinnisasi läheb ühe kaasomaniku 
ainuomandisse, ei ole hüpoteekide olemasolu kaasomandi lõpetamise kokkuleppe sõlmimisel 
või vastava kohtuotsuse tegemisel takistuseks. Hüpoteegipidaja õigusi ei saa ilma 
hüpoteegipidaja nõusolekuta muuta . Pooled saavad küll kokku leppida laenu jäämises 
kinnisasja oma ainuomandisse saavale kaasomanikule, kuid kui ta ei maksa, ei vabane ka teine 
pool vastutusest. Seega on lahenduseks kui isik, kellele jääb kinnisasi, leiaks täiendava 
finantseeringu (võt aks üksinda uue laenu  või kokkuleppel pangaga võt aks üksi laenu üle) , 
lõpetaks  ühise laenu ja vabastaks teise kaasomaniku laenu maksmise kohustusest. Seda tuleb 
pooltega maakohtu edasises menetluses aru tada. Riigikohus on leidnud, et tekkida ei või 
olukord, kus üks kaasomanik saab kinnisasja ja teisele kaasomanikule jääb määramata ajaks 
risk, et ta vastutab kohustuse eest.  
 
Eeltoodust tulenevalt on maakohtu otsus olulises ulatuses põhjendamata, vaidluse  
lahendamiseks olulised asjaolud esile toomata ja eelmenetluse ülesanded olulises ulatuses 
täitmata (vt RKTK otsus nr 3-2-1-84-15, p 12 teine lõik). TsMS §-s 2 sätestatu eeldab, et kohus 
peab TsMS § 230 lg -test 1 ja 2 tulenevalt pooltele vajadusel selgitam a, milliste nõuete ja 
vastuväidete aluseks märgitud asjaolude kohta tõendid puuduvad või ei ole esitatud tõendid 
nende asjaolude tuvastamiseks küllaldased, tehes ettepaneku esitada täiendavaid tõendeid (vt 
nt RKTK otsus nr 3 -2-1-169-10, p 11). Ringkonnakohtu hinnangul ei võimalda rikkumise 
ulatus asja sisulist lahendamist apellatsiooniastmes , mistõttu rahuldatakse apellatsioonkaebus 
osaliselt. Asja maakohtule uueks läbivaatamiseks saatmise korral puudub ringkonnakohtul 
vajadus ja mõistlik põhjendus hinnata tõendeid ning tuvastada asjaolusid (vt nt Riigikohtu 
10.12.2014 otsus nr 3-2-1-124-14, p 28 esimene lõik). Asja uuel läbivaatamisel tuleb maakohtul 
viia läbi kohane eelmenetlus võttes mh arvesse käesolevas otsuses märgitut. Kostjale tuleb anda 
võimalus esitada soovi korral vastuhagi.  
 
Ringkonnakohtu hinnangul on pooltel võimalik lahendada praegune vaidlus kompromissiga.  
Menetluskulud 
12. TsMS § 173 lg 3 teise lause kohaselt määratakse menetluskulude jaotus kindlaks asja uuel 
läbivaatamisel. 
 
/allkirjastatud digitaalselt/ /allkirjastatud digitaalselt/ /allkirjastatud digitaalselt/ 
Ulvi Loonurm Meeli Kaur Mati Maksing