61986CJ0300_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved dom af 26 . november 1986, indgaaet til Domstolen den 1 . december s.aa ., har fredsdommeren i Kanton Brasschaat, Belgien, i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende gyldigheden af Kommissionens gennemfoerelsesbestemmelser for medansvarsafgiften for korn .
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en sag anlagt af landmand Luc van Landschoot mod selskabet NV Mera, der paa industriel basis fremstiller foderblandinger . NV Mera koebte af Van Landschoot 4 925 kg hvede til en samlet pris af 44 252 BFR; fra dette trak selskabet 1 242 BFR i medansvarsafgift for korn, idet det anfoerte, at det foretog den foerste forarbejdning af kornet og var forpligtet til at overvaelte denne afgift paa kornproducenten .
3 Van Landschoot har for fredsdommeren i Kanton Brasschaat nedlagt paastand om, at NV Mera tilpligtes at betale ham 1 242 BFR, svarende til den tilbageholdte medansvarsafgift, med tillaeg af renter . Til stoette for sin paastand har han gjort gaeldende, at afgiften er indfoert i strid med det almindelige lighedsprincip i Traktatens artikel 40, stk . 3, og med de af Raadet paa dette omraade fastsatte bestemmelser .
4 Fredsdommeren, der fandt, at sagens afgoerelse afhaenger af gyldigheden af Kommissionens bestemmelser om medansvarsafgiften for korn, har udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :
"Er medansvarsafgiften, for hvilken der er fastsat gennemfoerelsesbestemmelser i forordning ( EOEF ) nr . 2040/86 af 30 . juni 1986, gyldig?"
5 Vedroerende de faktiske omstaendigheder i hovedsagen, de anfaegtede faellesskabsregler, retsforhandlingernes forloeb og indlaeggene for Domstolen henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
Genstanden for det forelagte spoergsmaal
6 Det fremgaar af sagen, at sagsoegerens anbringende for den nationale ret, for saa vidt angaar medansvarsafgiften for korn, i det vaesentlige vedroerer vilkaarene for fritagelse for afgiften i henhold til artikel 1, stk . 2, afsnit 2, i Kommissionens forordning nr . 2040/86 af 30 . juni 1986 om gennemfoerelsesbestemmelser for medansvarsafgiften for korn ( EFT L 173, s . 65 ), som aendret ved Kommissionens forordning nr . 2572/86 af 12 . august 1986 ( EFT L 229, s . 25 ). Ifoelge den naevnte bestemmelse fritages foerste forarbejdning foretaget paa en producents egen landbrugsbedrift for medansvarsafgift, for saa vidt som det fremstillede produkt anvendes til foder paa samme bedrift, og for saa vidt som forarbejdningsanlaegget udgoer en del af bedriftens landbrugsudstyr . Det forelagte gyldighedsspoergsmaal maa saaledes behandles med udgangspunkt i denne bestemmelse .
7 NV Mera og de intervenienter, der er indtraadt i sagen til stoette for selskabets paastande, har gjort gaeldende, at de anfaegtede bestemmelser er ugyldige . Til stoette herfor har de for det foerste anfoert, at fritagelsesordningen er diskriminerende . Forordning nr . 2040/86, med senere aendringer, fritager nemlig alle de landmaend, som paa egen bedrift forarbejder korn til opfodring, for medansvarsafgiften, ikke blot naar landmaendene selv producerer korn, men, ifoelge Kommissionens fortolkning, ogsaa naar de koeber kornet af tredjemand . Derimod gaelder der ingen fritagelse for kornforarbejdningsvirksomheder, der fremstiller foderblandinger, end ikke naar en saadan virksomhed forarbejder korn leveret af en landmand, som herefter anvender produktet paa sin egen bedrift . Mera og intervenienterne har yderligere gjort gaeldende, at det forhold, at alene virksomheder, der forarbejder korn paa industriel basis, skal betale medansvarsafgift, er i strid med det maal, som Raadet forfoelger med bestemmelserne paa det paagaeldende omraade, nemlig at stabilisere kornmarkedet .
8 Den italienske regering og Kommissionen har heroverfor anfoert, at de omhandlede regler er gyldige, og afvist, at de er diskriminerende . De har for det foerste gjort gaeldende, at den landmand, som forarbejder korn paa egen bedrift for at anvende det til foder paa samme bedrift, befinder sig i en anden situation end baade kornforarbejdningsvirksomheden og den producent, som saelger korn med henblik paa forarbejdning . At der indroemmes den foerstnaevnte kategori fritagelse, men derimod ikke de to andre, er derfor ikke udtryk for forskelsbehandling, hverken mellem producenter eller mellem forarbejdningsvirksomheder . Der er heller ikke tale om forskelsbehandling mellem forbrugere, da de landbrugsbedrifter, der forbruger korn, altid har mulighed for at opnaa afgiftsfritagelse, hvis de enten forarbejder deres egen produktion eller forarbejder korn erhvervet fra andre landbrugsbedrifter .
9 Ifoelge EOEF-Traktatens artikel 40, stk . 3, afsnit 2, boer den faelles markedsordning udelukke enhver form for forskelsbehandling mellem Faellesskabets erhvervsdrivende . I henhold til Domstolens faste praksis skal denne bestemmelse som konkret udtryk for det almindelige lighedsprincip hindre, at sammenlignelige situationer behandles forskelligt, medmindre en forskelsbehandling er objektivt begrundet . Med udgangspunkt i parternes indlaeg for Domstolen skal det herefter foerst afgoeres, om artikel 1, stk . 2, afsnit 2, i forordning nr . 2040/86, med senere aendringer, indebaerer en forskelsbehandling mellem erhvervsdrivende, der forarbejder korn .
Forskelsbehandling mellem erhvervsdrivende, der forarbejder korn
10 Ifoelge artikel 1, stk . 2, afsnit 2, fritages producenter, der forarbejder korn paa egen bedrift for medansvarsafgiften, saafremt forarbejdningsanlaegget udgoer en del af bedriften, og produktet anvendes paa samme bedrift . Derimod indroemmes der ikke afgiftsfritagelse i andre tilfaelde, navnlig ikke for forarbejdning paa industriel basis .
11 Det bemaerkes i denne forbindelse, at formaalet med faellesskabsreglerne om medansvarsafgift er at begraense det strukturbestemte overskud paa kornmarkedet . Dette formaal berettiger, at der kun opkraeves afgift af de forarbejdede kornprodukter, der bringes paa markedet, da det kun er i dette tilfaelde, at overskuddet paa markedet foroeges, idet de maengder korn, der forbruges i lukket kredsloeb, ikke bidrager til saadanne overskud .
12 Det foelger heraf, at en forskellig behandling af de erhvervsdrivende, der udfoerer forarbejdningen, er begrundet, idet der er forskel paa, om de forarbejdede produkter bringes paa markedet eller anvendes paa den erhvervsdrivendes bedrift . Det er saaledes principielt tilladt at behandle industrielle forarbejdningsvirksomheder og andre, som forarbejder korn paa egen bedrift, forskelligt, idet de foerstnaevnte som hovedregel forarbejder kornet med henblik paa salg .
13 En saadan forskelsbehandling er dog uberettiget i det omfang, den industrielle forarbejdningsvirksomhed ikke afsaetter de forarbejdede produkter paa markedet, men leverer dem til kornproducenten, saafremt denne anvender dem paa sin egen bedrift, idet produkterne i saa fald ikke bidrager til at skabe overskud paa kornmarkedet .
14 Det kan saaledes fastslaas, at artikel 1, stk . 2, afsnit 2, i forordning nr . 2040/86, med senere aendringer, indebaerer en forskelsbehandling af forarbejdningsvirksomheder i det omfang, de forarbejder korn leveret af producenter, som faar det forarbejdede korn tilbage til eget brug, i forhold til de producenter, som selv forarbejder egen kornproduktion med henblik paa at anvende produktet paa egen bedrift .
15 Det samme gaelder de producenter, som forarbejder deres egen kornproduktion enten uden for bedriften eller paa anlaeg, som ikke udgoer en del af landbrugsudstyret, naar det forarbejdede produkt anvendes paa bedriften .
16 Det kan ikke heroverfor goeres gaeldende, at der er praktiske vanskeligheder forbundet med at kontrollere de processer, der foretages paa landbrugsbedrifterne, til stoette for en begraensning af afgiftsfritagelsen til de producenter, som forarbejder korn paa egen bedrift og egne anlaeg paa bedriften . En saadan begraensning er saa meget mindre begrundet, som den foerer til en forfordeling af bl.a . de smaa landbrugsbedrifter, der ikke raader over tilstraekkelige midler til at finansiere de noedvendige forarbejdningsanlaeg .
17 Til stoette for, at der foreligger forskelsbehandling mellem erhvervsdrivende, der forarbejder korn, kan man derimod ikke paaberaabe sig det argument, som sagsoegte i hovedsagen har fremfoert, hvorefter der, ifoelge den fortolkning, Kommissionens tjenestegrene har anbefalet i en telex-meddelelse af 5 . september 1986 til medlemsstaterne, ogsaa ydes afgiftsfritagelse til landmaend, som koeber korn af tredjemand med henblik paa at forarbejde det og anvende det forarbejdede produkt paa egen bedrift . En saadan fortolkning er nemlig ikke i overensstemmelse med artikel 2, stk . 1, afsnit 2, i forordning nr . 2040/86, med senere aendringer .
18 I den tyske og den engelske ordlyd af denne bestemmelse anvendes ganske vist de generelle udtryk "Landwirt" og "farmer", og der opstaar saaledes en vis usikkerhed om, hvorvidt bestemmelsen ogsaa omfatter en landmand, som ikke selv fremstiller korn . Alle de andre autentiske sproglige udgaver af bestemmelsen viser imidlertid klart, at alene den foerste forarbejdning foretaget af kornproducenten selv kan fritages for afgiften . Denne fortolkning er i overensstemmelse med det formaal, der forfoelges med reglerne om medansvarsafgift, nemlig at begraense overskudsproduktionen af korn, der bringes i omsaetning, hvorfor den boer laegges til grund . Fortolket paa denne maade indebaerer bestemmelsen saaledes ikke nogen forskelsbehandling ud fra dette synspunkt .
Forskelsbehandling mellem producenter og mellem forbrugere af korn
19 I henhold til artikel 4, stk . 6, i Raadets forordning nr . 2727/75 af 29 . oktober 1975 om den faelles markedsordning for korn, som aendret ved Raadets forordning nr . 1579/86 af 23 . maj 1986 ( EFT L 139, s . 29 ), sammenholdt med artikel 2, stk . 1, og artikel 5, stk . 1, i forordning nr . 2040/86, skal de forarbejdningsvirksomheder, som betaler afgiften, overvaelte denne paa producenterne .
20 Heraf foelger, at der kun kan vaere tale om forskelsbehandling mellem kornproducenter, saafremt der bestaar en forskelsbehandling mellem forarbejdningsvirksomhederne . Da anbringendet vedroerende forskelsbehandling mellem producenter saaledes falder sammen med anbringendet om forskelsbehandling mellem forarbejdningsvirksomheder, er der derfor ikke anledning til at behandle det saerskilt .
21 For saa vidt angaar anbringendet om forskelsbehandling mellem forbrugere af korn, bemaerkes blot, at afgiften i kraft af overvaeltningsprincippet alene belaster kornproducenterne . Forbrugerne kan saaledes ikke goere gaeldende, at de udsaettes for forskelsbehandling paa grund af betingelserne for fritagelse for denne afgift .
Raekkevidden af den praejudicielle dom
22 Det foelger af ovenstaaende betragtninger, at artikel 1, stk . 2, afsnit 2, i forordning nr . 2040/86 indebaerer en delvis forskelsbehandling mellem forarbejdningsvirksomheder og mellem kornproducenter, der driver virksomhed paa de ovenfor beskrevne vilkaar . For saa vidt maa bestemmelsen derfor erklaeres ugyldig . Det paahviler faellesskabslovgiveren at drage konsekvenserne af naervaerende dom ved at traeffe de noedvendige foranstaltninger for at skabe lighed mellem de erhvervsdrivende, for saa vidt angaar den omtvistede fritagelsesordning .
23 Det bemaerkes imidlertid, at under de foreliggende saerlige omstaendigheder, hvor forskelsbehandlingen snarere skyldes, at et bestemt forhold ikke er reguleret i bestemmelsen, end selve bestemmelsen, kan en afgoerelse, hvorved bestemmelsen blot erklaeres ugyldig, foere til, at afgiftsfritagelse fuldstaendig udelukkes, indtil der fastsaette nye regler .
24 Under disse omstaendigheder maa Traktatens artikel 174, stk . 2, hvorefter Domstolen kan angive, hvilke af en annulleret forordnings virkninger, der skal betragtes som bestaaende, finde analog anvendelse af de samme retssikkerhedsmaessige grunde, som danner grundlaget for den naevnte bestemmelse . Det skal derfor praeciseres, at de kompetente myndigheder, indtil der fastsaettes nye regler, fortsat skal indroemme fritagelse ifoelge den bestemmelse, der erklaeres ugyldig, idet der ogsaa skal indroemmes fritagelse til de erhvervsdrivende, som har vaeret genstand for den konstaterede forskelsbehandling .
25 Det forelagte spoergsmaal skal derfor besvares saaledes :
"- Artikel 1, stk . 2, afsnit 2, i Kommissionens forordning nr . 2040/86 af 30 . juni 1986, som aendret ved Kommissionens forordning nr . 2572/86 af 12 . august 1986, er ugyldig i det omfang, der ifoelge bestemmelsen ikke skal svares medansvarsafgift for den foerste forarbejdning af korn, der foretages paa producentens bedrift paa dennes forarbejdningsanlaeg, forudsat at det forarbejdede produkt anvendes paa samme bedrift, mens afgiftsfritagelsen ikke omfatter den foerste forarbejdning af korn, der foretages uden for producentens bedrift eller paa anlaeg, der ikke udgoer en del af dennes driftsudstyr, selv om det forarbejdede produkt anvendes paa bedriften .
- Det tilkommer faellesskabslovgiveren at drage konsekvenserne af denne dom ved at traeffe de noedvendige foranstaltninger til at sikre ligebehandling af de erhvervsdrivende i forhold til den omtvistede fritagelsesordning .
- Indtil dette er sket, skal myndighederne fortsat indroemme afgiftsfritagelse i henhold til den anfaegtede bestemmelse, idet afgiftsfritagelsen udvides til ogsaa at omfatte de erhvervsdrivende, som udsaettes for den her fastslaaede forskelsbehandling ."
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
26 De udgifter, der er afholdt af den italienske regering og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( Femte Afdeling )
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af fredsdommeren i Kanton Brasschaat ved dom af 26 . november 1986, for ret :
1 ) Artikel 1, stk . 2, afsnit 2, i Kommissionens forordning nr . 2040/86 af 30 . juni 1986, som aendret ved Kommissionens forordning nr . 2572/86 af 12 . august 1986, er ugyldig i det omfang, der ifoelge bestemmelsen ikke skal svares medansvarsafgift for den foerste forarbejdning af korn, der foretages paa producentens bedrift paa dennes forarbejdningsanlaeg, forudsat at det forarbejdede produkt anvendes paa samme bedrift, mens afgiftsfritagelsen ikke omfatter den foerste forarbejdning af korn, der foretages uden for producentens bedrift eller paa anlaeg, der ikke udgoer en del af dennes driftsudstyr, selv om det forarbejdede produkt anvendes paa bedriften .
2 ) Det tilkommer faellesskabslovgiveren at drage konsekvenserne af denne dom ved at traeffe de noedvendige foranstaltninger til at sikre ligebehandling af de erhvervsdrivende i forhold til den omtvistede fritagelsesordning .
3 ) Indtil dette er sket, skal myndighederne fortsat indroemme afgiftsfritagelse i henhold til den anfaegtede bestemmelse, idet afgiftsfritagelsen udvides til ogsaa at omfatte de erhvervsdrivende, som udsaettes for den her fastslaaede forskelsbehandling .