62005CC0214_CS
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Úvod
1. Spor mezi účastníky řízení se týká skutečnosti, zda ochranná známka MISS ROSSI zapsaná v Itálii a ve Francii brání zápisu ochranné známky SISSI ROSSI jako ochranné známky Společenství. Problémy kasačního opravného prostředku jsou ovšem spíše procesní povahy. Týkají se odmítnutí předložení nového popisu jako opožděného a otázky, zda mohou být Soudu prvního stupně předloženy důkazy, které nebyly předloženy odvolacímu senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (dále jen „OHIM“). Účastník řízení, který podal odvolání k Úřadu, kromě toho zpochybňuje skutečnost, že Soud nepovažoval jak dámskou obuv a kabelky, tak obě ochranné známky za dostatečně podobné, aby bránily zápisu ochranné známky SISSI ROSSI.
II – Právní rámec
2. Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství(2) stanoví:
„Na základě námitek majitele starší ochranné známky se přihlášená ochranná známka nezapíše,
a) […]
b) pokud z důvodu totožnosti nebo podobnosti se starší ochrannou známkou a totožnosti nebo podobnosti výrobků nebo služeb, na které se ochranná známka vztahuje, existuje nebezpečí záměny u veřejnosti na území, na kterém je starší ochranná známka chráněna; nebezpečí záměny zahrnuje i nebezpečí asociace se starší ochrannou známkou.“
3. Článek 63 odst. 3 nařízení 40/94 upravuje pravomoc Soudu v oblasti ochranných známek:
„Soudní dvůr má pravomoc napadené rozhodnutí zrušit nebo je změnit.“
4. Podle třináctého bodu odůvodnění je třeba odkaz na Soudní dvůr chápat jako odkaz na Soud, příslušný v prvním stupni.
5. Podle článku 73 nařízení č. 40/94 musí být rozhodnutí úřadu odůvodněna. Mohou být založena pouze na důvodech, ke kterým měli účastníci možnost se vyjádřit.
6. Článek 74 nařízení č. 40/94 upravuje dokazování skutečností před OHIM takto:
„1. V průběhu řízení zkoumá úřad skutečnosti z moci úřední; v řízení týkajícím se relativních důvodů zamítnutí se však úřad při zkoumání omezí na skutečnosti, důvody a návrhy přednesené účastníky.
2. Úřad nemusí přihlížet ke skutečnostem, které účastníci včas neuvedli, ani k důkazům, které včas nepředložili.“
III – Skutkový stav
7. Soud popisuje skutečnosti předcházející sporu takto:
„1 Dne 1. června 1998 podala vedlejší účastnice řízení [Sissi Rossi Srl] u Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (dále jen ‚OHIM‘) na základě nařízení (ES) č. 40/94 [...] přihlášku ochranné známky Společenství.
2 Ochrannou známkou, jejíž zápis byl požadován, je slovní označení SISSI ROSSI.
3 Výrobky, pro které byl zápis požadován, náležejí zejména do třídy 18 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, a odpovídají následujícímu popisu: ‚kůže a imitace kůže, výrobky z těchto materiálů neuvedené v jiných třídách; kůže zvířat; lodní kufry a kufry; deštníky, slunečníky a hole; biče a sedlářské výrobky‘.
4 Přihláška ochranné známky Společenství byla zveřejněna ve Věstníku ochranných známek Společenství č. 12/1999 ze dne 22. února 1999.
5 Dne 21. května 1999 podala společnost Calzaturificio Rossi SpA na základě čl. 42 odst. 1 nařízení č. 40/94 námitky proti zápisu přihlašované ochranné známky pro výrobky ‚kůže a imitace kůže, výrobky z těchto materiálů neuvedené v jiných třídách; kůže zvířat; lodní kufry a kufry‘.
6 Ochrannými známkami dovolávanými na podporu námitek jsou slovní ochranná známka MISS ROSSI zapsaná v Itálii dne 11. listopadu 1991 (č. 553 016) a mezinárodní ochranná známka MISS ROSSI zapsaná téhož dne s účinkem pro Francii (č. 577 643). Výrobky označenými těmito staršími ochrannými známkami je ‚obuv‘ náležející do třídy 25 Niceské dohody.
7 Na návrh vedlejší účastnice řízení předložila společnost Calzaturificio Rossi SpA důkazy o skutečném užívání starších ochranných známek v období pěti let před zveřejněním sporné přihlášky.
8 V důsledku fúze sloučením společnosti Calzaturificio Rossi SpA, konstatované notářským zápisem ze dne 22. listopadu 2000, se žalobkyně, od té doby zvaná Sergio Rossi SpA, stala majitelem starších ochranných známek.
9 Rozhodnutím ze dne 30. dubna 2002 zamítlo námitkové oddělení přihlášku ochranné známky pro všechny výrobky, proti nimž námitky směřovaly. Mělo v podstatě za to, že žalobkyně předložila důkaz o skutečném užívání starších ochranných známek pouze pro výrobky ‚dámská obuv‘ a že tyto výrobky a výrobky ‚kůže a imitace kůže, výrobky z těchto materiálů neuvedené v jiných třídách; kůže zvířat; lodní kufry a kufry‘ zahrnuté v přihlášce ochranné známky jsou podobné. Navíc námitkové oddělení došlo k závěru, že ve vnímání francouzského spotřebitele existuje podobnost označení.
10 Dne 28. června 2002 podala vedlejší účastnice řízení u OHIM odvolání proti rozhodnutí námitkového oddělení.
11 Rozhodnutím ze dne 28. února 2003 (dále jen ‚napadené rozhodnutí‘) zrušil první odvolací senát OHIM rozhodnutí námitkového oddělení a námitky zamítl. Odvolací senát měl v podstatě za to, že dotčená označení jsou slabě podobná. Kromě toho po provedení srovnávací analýzy distribučních kanálů, funkcí a povahy dotčených výrobků došel k závěru, že odlišnosti mezi výrobky značně převažují nad jejich nepočetnými společnými body. Zejména přezkoumal a vyvrátil tvrzení, podle kterého jsou výrobky ‚dámská obuv‘ a ‚dámské tašky‘ podobné z důvodu komplementarity. V důsledku toho podle něj neexistovalo nebezpečí záměny ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94.“
IV – Rozsudek Soudu a návrhová žádání účastníků řízení
8. Sergio Rossi SpA navrhla Soudu prvního stupně toto rozhodnutí zrušit. Po výměně spisů a po jednání Soud zamítl žalobu rozsudkem ze dne 1. března 2005 vydaným ve věci T‑169/03.
9. Sergio Rossi SpA proti němu podala tento opravný prostředek, ve kterém navrhuje:
1. zrušit napadený rozsudek v plném rozsahu pro porušení článků 8 a 73 nařízení Rady č. 40/94 a porušení čl. 44 odst. 1 a článku 81 jednacího řádu Soudu;
2. podpůrně částečně zrušit napadený rozsudek v části týkající se zápisu ochranné známky SISSI ROSSI pro takové výrobky, jako je „kůže a imitace kůže“;
3. dále podpůrně, po uznání práva navrhovatelky předložit důkazy, zrušit v plném rozsahu napadený rozsudek a vrátit věc Soudu, aby přezkoumal důkazy, které prohlásil za nepřípustné, nebo alternativně a na základě práva být vyslechnut stanoveného článkem 73 nařízení č. 40/94 vrátit věc odvolacímu senátu OHIM, aby stanovil lhůtu pro vyslechnutí;
4. podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora Evropských společenství ze dne 2. května 1991 uložit žalovanému, jako účastníkovi řízení, který byl ve věci neúspěšný, náhradu nákladů řízení.
10. OHIM naproti tomu navrhuje:
– zamítnout kasační opravný prostředek vzhledem k tomu, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje úplné nebo částečné zrušení napadeného rozhodnutí;
– uložit navrhovatelce náhradu nákladů řízení.
11. A konečně, Sissi Rossi Srl navrhuje:
1. zamítnout v plném rozsahu kasační opravný prostředek a všechna návrhová žádání předložená navrhovatelkou a potvrdit rozsudek Soudu ze dne 1. března 2005 ve věci T‑169/03, a proto
2. v plném rozsahu vyhovět návrhovým žádáním předloženým přihlašovatelkou ochranné známky/žalovanou v prvním stupni řízení;
3. uložit navrhovatelce náhradu nákladů řízení prvního i druhého stupně ve smyslu článku 69 jednacího řádu Soudního dvora.
V – Posouzení
12. Sergio Rossi SpA zakládá kasační opravný prostředek na čtyřech důvodech: chybějícím odůvodnění týkajícím se hlavního návrhu (viz oddíl A), odmítnutím posoudit nové důkazy (viz oddíl B), jakož i porušením článku 8 nařízení č. 40/94 s ohledem na podobnost výrobků a ochranných známek (k oběma bodům viz oddíl C).
A – K odůvodnění rozsudku, co se týče dalších výrobků
13. Ve svém hlavním návrhu v prvním stupni řízení Sergio Rossi SpA výslovně navrhovala zrušení rozhodnutí odvolacího senátu v rozsahu, ve kterém se týká skupiny výrobků „kůže a imitace kůže, výrobky z těchto materiálů neuvedené v jiných třídách; kůže zvířat; lodní kufry a kufry“. Soud však v bodech 45 až 48 omezil předmět sporu na „dámské kabelky“ a „dámskou obuv“, protože k jiným výrobkům nebyl předložen žádný argument. Popis v tomto bodě Soud na jednání odmítl jako opožděný.
14. Sergio Rossi SpA nicméně namítá, že podobnost mezi všemi výrobky této skupiny byla uvedena na mnoha místech žaloby předložené v prvním stupni. Soud proto nemohl omezit posouzení podobnosti na dámské kabelky a dámskou obuv a porušil svoji povinnost odůvodnění podle článku 81 jednacího řádu Soudu. Mimoto Soud tento popis na jednání odmítl jako opožděný neprávem, protože se nejednalo o nový žalobní důvod, nýbrž o doplňující argumenty na podporu stávajícího žalobního důvodu.
15. Porušení povinnosti odůvodnění rozsudků podle ustanovení článku 36 ve spojení se článkem 53 odst. 1 statutu Soudního dvora v projednávaném případě není patrné. Soud jasně a zřetelně uvedl, proč se zabýval pouze přezkumem podobnosti mezi dámskou obuví a kabelkami. Důvodem byla skutečnost, že argumenty Sergio Rossi SpA byly přípustné jen k těmto výrobkům. Co se týče dalších výrobků, v žalobě k nim nebyl uveden žádný argument a popis předložený na jednání byl opožděný.
16. To, zda omezení předmětu sporu a odmítnutí předložení nového popisu bylo oprávněné, není otázkou odůvodnění. Na rozdíl od názvu důvodu kasačního opravného prostředku Sergio Rossi SpA ovšem zpochybňuje nejen odůvodnění, ale rovněž použití procesního práva Soudem v obou těchto bodech.
17. Omezení předmětu sporu provedené Soudem je odůvodněno čl. 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu Soudu, podle kterého musí žaloba obsahovat předmět sporu a stručný popis žalobních důvodů. Tyto údaje musí být dostatečně jasné a přesné pro to, aby umožnily žalovanému připravit si svou obranu a Soudnímu dvoru vykonávat svůj přezkum. Z toho vyplývá, že základní skutkové a právní okolnosti, na kterých je žaloba založena, musí uceleně a srozumitelně vyplývat ze znění samotné žaloby(3) .
18. V projednávaném případu Sergio Rossi SpA uvedla v žalobě skutkové a právní okolnosti jen v souvislosti s podobností mezi dámskou obuví a kabelkami. Tyto argumenty nebylo možné přímo přenést na ostatní výrobky. V důsledku toho byla žaloba nepřípustná v rozsahu, v němž se týkala podobnosti mezi dámskou obuví a jinými výrobky než kabelkami.
19. Popis předložený v tomto bodě na jednání tedy nebyl, na rozdíl od názoru Sergio Rossi SpA, přípustným rozvinutím důvodů a argumentů podle čl. 47 odst. 1 jednacího řádu Soudu. Jednalo se naopak o nový žalobní důvod rozšiřující předmět sporu.
20. Podle čl. 48 odst. 2 jednacího řádu Soudu nelze předkládat v průběhu řízení nové důvody, ledaže by se zakládaly na právních a skutkových okolnostech, které vyšly najevo v průběhu řízení. Takové právní nebo skutkové okolnosti se v projednávaném případě neobjevují. Soud proto právem tento popis odmítl jako opožděný.
21. Tento důvod kasačního opravného prostředku je tedy třeba zamítnout.
B – K odmítnutí posouzení nových důkazů
1. K omezení na důkazy předložené OHIM
22. Soud v bodech 24 a 25 odmítl posoudit důkazy, které Sergio Rossi SpA předlo žila poprvé před Soudem. Žaloba podaná k Soudu na základě článku 63 nařízení č. 40/94 směřuje ke kontrole legality rozhodnutí odvolacích senátů Úřadu. Skutečnosti, které jsou dovolávány před Soudem, aniž by byly předtím uplatněny před orgány OHIM, se mohou dotknout legality takového rozhodnutí jen tehdy, jestliže je OHIM měl vzít v úvahu z úřední povinnosti. Podle čl. 74 odst. 1 věty druhé je v řízení týkajícím se relativních důvodů zamítnutí při zkoumání skutečností OHIM omezen na skutečnosti, důvody a návrhy přednesené účastníky. OHIM tedy nemusí z úřední povinnosti přihlížet ke skutečnostem, které účastníky nebyly předneseny. Takové skutečnosti proto nemohou zpochybnit legalitu rozhodnutí odvolacího senátu(4) .
23. Sergio Rossi SpA zpochybňuje vyloučení tohoto důkazu, neboť čl. 44 odst. 1 písm. e) jednacího řádu Soudu připouští návrhy důkazů.
24. Rozsudky, které Soud uvádí, nejsou s projednávaným případem srovnatelné. V těchto věcech zamítly návrhy žalobců jak dotčené oddělení OHIM, tak i odvolací senát. Dotčení žalobci tedy měli dostatek příležitosti předložit a dokázat OHIM své stanovisko.
25. V projednávaném případě námitkové oddělení naproti tomu návrhu Sergio Rossi SpA vyhovělo a teprve odvolací senát ho zamítl. V tomto rozhodnutí byly uplatněny argumenty OHIM vyskytující se poprvé v celém správním řízení. Sergio Rossi SpA tedy neměla ve správním řízení příležitost tyto argumenty zpochybnit. Soud proto nemůže Sergio Rossi SpA bránit, aby v soudním řízení předložila nové důkazy směřující k vyvrácení rozhodnutí odvolacího senátu.
26. OHIM a Sissi Rossi Srl s rozsudkem Soudu naopak souhlasí. Druhá z uvedených zdůrazňuje, že Soud podle čl. 135 odst. 4 svého jednacího řádu nemůže u odvolacího senátu změnit předmět sporu.
27. Judikaturu Soudu považuji v tomto bodu za správnou.
28. Soud odůvodňuje vyloučení důkazů, které nebyly předloženy odvolacím senátům, tím, že legalitu aktu Společenství je třeba v zásadě posuzovat na základě skutkových a právních okolností, které existovaly v době přijetí aktu(5) . Tento předpoklad odpovídá judikatuře Soudního dvora v oblasti přímých žalob(6) . Nevylučuje ovšem nutně předložení nových důkazů za účelem dalšího objasnění skutkového stavu v okamžiku vydání rozhodnutí.
29. O tomto problému je lépe pojednáno v judikatuře týkající se práva státních podpor. Soudní dvůr posuzoval legalitu rozhodnutí Komise v oblasti podpor v rámci žaloby dotčeného členského státu na základě informací, které měla Komise k dispozici v okamžiku přijetí uvedeného rozhodnutí(7) . To je odůvodněno zejména tím, že tento členský stát mohl v průběhu správního řízení předložit všechny relevantní informace týkající se této podpory. Soudní dvůr dokonce rozšířil tuto judikaturu na příjemce státních podpor podávající žalobu, protože rovněž tito mohli přes své omezené procesní postavení Komisi s takovými informacemi včas seznámit(8) .
30. Omezení tohoto vyloučení nových důkazů byla stanovena při příležitosti žaloby ve věci výběrového řízení úředníků. V této věci Soudní dvůr určil, že legalitu rozhodnutí v oblasti přijímání zaměstnanců je třeba posuzovat rovněž na základě informací, které má k dispozici orgán oprávněný ke jmenování v okamžiku přijetí uvedeného rozhodnutí. Nicméně v průběhu soudního řízení mohly být předloženy další důkazy, týkaly-li se informací relevantních pro účely rozhodnutí. V tomto případě se jednalo o důkazy, které předložil orgán oprávněný ke jmenování, když kandidát podávající žalobu zpochybňoval kvalifikaci přijatého kandidáta(9) . Situaci by bylo nutné posoudit odlišně, pokud by kandidát podávající žalobu chtěl předložit nové důkazy o své vlastní kvalifikaci, které opomenul předložit ve správním řízení.
31. Tato judikatura může být přenesena na rozhodnutí v oblasti námitek proti zápisu ochranné známky Společenství. V tomto rámci mají účastníci řízení v zásadě dostatek možností, aby předložili OHIM všechny relevantní důkazy. Jak Soud právem zdůrazňuje v bodu 25 rozsudku, OHIM je podle 74 odst. 1 druhé věty nařízení č. 40/94 v řízení týkajícím se relativních důvodů zamítnutí, tzn. zvláště v námitkovém řízení, dokonce omezen na skutečnosti, důvody a návrhy přednesené účastníky řízení(10) . Navzdory povinnosti zkoumat skutečnosti z moci úřední uvedené v čl. 74 odst. 1 první větě nařízení č. 40/94 tedy nemůže Úřad uplatňovat z vlastní iniciativy důkazy předložené a posteriori .
32. Kromě toho OHIM sám není podle čl. 74 odst. 2 nařízení č. 40/94 povinen přihlížet ke skutečnostem, které účastníci včas neuvedli, ani k důkazům, které včas nepředložili(11) . Důkazy, které nebyly OHIM nikdy předloženy, nebyly v každém případě předloženy včas. Nemohou proto tvořit kritérium legality rozhodnutí OHIM.
33. Povinnost uplatnit nové důkazy také nevyplývá z pravomoci Soudu změnit podle článku 63 nařízení č. 40/94 rozhodnutí OHIM. Změna totiž přichází v úvahu pouze v případě, pokud je rozhodnutí OHIM alespoň z části protiprávní. O legalitě je však třeba rozhodnout na základě informací, které měl OHIM k dispozici.
34.  To, že se Sergio Rossi SpA dovolává skutečnosti, že její námitky zamítl teprve odvolací senát, zatímco námitkové oddělení jim vyhovělo, nemůže vést k odlišnému závěru. Podle procesního práva OHIM měla totiž Sergio Rossi SpA i za tohoto procesního stavu dostatek možností předložit všechny relevantní důkazy. Případné porušení jejích procesních práv způsobené OHIM nemůže být řešeno v rámci návrhu důkazů, ale jako samostatný žalobní důvod.
35. Soud proto právem odmítl posuzovat legalitu rozhodnutí odvolacího senátu ve světle důkazů, které tomuto senátu nebyly předloženy. Tento důvod kasačního opravného prostředku je tedy třeba rovněž zamítnout.
2. K podpůrnému důvodu kasačního opravného prostředku – právo být vyslechnut
36. Sergio Rossi SpA podpůrně odvolacímu senátu vytýká, že porušil čl. 73 druhou větu nařízení č. 40/94, protože Sergio Rossi SpA se nemohla vyjádřit k novým argumentům OHIM dříve, než odvolací senát zamítl její námitky. Tuto skutečnost Sergio Rossi SpA uplatnila na jednání před Soudem.
37. Soud tento popis odmítl v bodech 20 až 22 svého rozsudku jako opožděný nový důkaz podle čl. 48 odst. 2 svého jednacího řádu, jelikož nebyl uveden v žalobě. Skutečnost, že odvolací senát neuvedl žádné údaje o případném novém stanovisku, byla Sergio Rossi SpA známa již v době podání žaloby.
38. Sergio Rossi SpA na to v kasačním opravném prostředku namítá, že tento popis byl pouze objasněním žalobního důvodu, v jehož rámci byly předloženy nové důkazy. Soud měl nové důkazy buď připustit, nebo rozhodnutí odvolacího senátu zrušit z důvodu porušení práva být vyslechnut.
39. OHIM naopak se Soudem souhlasí a mimoto má za to, že odvolací senát dodržel práva obhajoby Sergio Rossi SpA. Odvolací senát předal Sergio Rossi SpA písemné odůvodnění Sissi Rossi Srl uvádějící důvody odvolání, aby mohla předložit své vyjádření v tomto ohledu. Ve svém vyjádření se Sergio Rossi SpA obsáhle vyjádřila k podobnosti kolidujících výrobků. OHIM nakonec zdůrazňuje, že odvolací senát neměl povinnost sdělovat Sergio Rossi SpA předem, jak chce rozhodnout, aby jí umožnil předložení nových důkazů.
40. Podle názoru Sissi Rossi Srl nepřísluší Soudnímu dvoru, nýbrž Soudu, aby rozhodl, zda odvolací senát porušil právo být vyslechnut.
41. Ačkoliv Sergio Rossi SpA zvolila tímto žalobním důvodem vhodnou cestu, jak předložit v řízení nové důkazy, nemůže být tomuto žalobnímu důvodu vyhověno.
42. Skutečnost, že OHIM nepřihlédl k určitým důkazům, může být již před Soudem zpochybněna jen ve formě procesní námitky, jelikož, jak již bylo uvedeno výše, provádění důkazů v námitkovém řízení přísluší OHIM. Vyplývá-li nezohlednění z toho, že poškozený účastník řízení neměl příležitost předložit důkazy, přichází porušení práva být vyslechnut v úvahu(12) .
43. Podle čl. 73 druhé věty nařízení č. 40/94, který zakotvuje právo být vyslechnut v řízení před OHIM, mohou být rozhodnutí OHIM založena pouze na důvodech, ke kterým měli účastníci možnost se vyjádřit. Nová stanoviska se mohou týkat zvláště zohlednění dosud neprojednaných důvodů pro zamítnutí zápisu(13), avšak mohou také spočívat na prvním posouzení určitých stanovisek odvolacím senátem(14) . Žalobní důvod týkající se porušení práva být vyslechnut je tedy logickou cestou, jak předložit v řízení nové důkazy.
44. Soud nicméně tento žalobní důvod v projednávaném řízení právem zamítl jako opožděný. Byl totiž předložen až na jednání a nezakládal se, jak vyžaduje čl. 48 odst. 2 jednacího řádu Soudu, na skutkových a právních okolnostech, které vyšly najevo v průběhu řízení. Stanovisko odvolacího senátu bylo Sergio Rossi SpA známo již při podání žaloby. V okamžiku podání žaloby dne 19. května 2003 již také mohla znát rozsudek ECOPY ze dne 12. prosince 2002(15) .
45. Vzhledem k tomu, že kasační opravný prostředek podaný u Soudního dvora nesmí podle čl. 113 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora změnit předmět sporu před Soudem, nemůže být popis předložený Soudu opožděně zohledněn ani v řízení o kasačním opravném prostředku. Z tohoto důvodu Soudní dvůr tedy nemůže meritorně přezkoumat, zda OHIM poskytl Sergio Rossi SpA právo být vyslechnut v dostatečné míře. Tento důvod kasačního opravného prostředku je v důsledku toho nepřípustný.
46.
Také tento důvod kasačního opravného prostředku je tedy třeba zamítnout z části jako neopodstatněný a ve zbývající části jako nepřípustný.
C – Ke článku 8 nařízení č. 40/94
47. Podle čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 se vyhoví námitkám proti zápisu ochranné známky, pokud z důvodu totožnosti nebo podobnosti se starší ochrannou známkou a totožnosti nebo podobnosti výrobků nebo služeb, na které se ochranná známka vztahuje, existuje nebezpečí záměny u veřejnosti na území, na kterém je starší ochranná známka chráněna.
48. Sergio Rossi SpA zpochybňuje dvěma důvody kasačního opravného prostředku použití tohoto ustanovení. Soud ho porušil tím, že potvrdil zjištění odvolacího senátu o nedostatečné podobnosti dámské obuvi a kabelek, jakož i známek MISS ROSSI a SISSI ROSSI.
49. V tomto ohledu je třeba nejprve uvést, že podle ustálené judikatury je pro posouzení zjištěného skutkového stavu příslušný výhradně Soud. Posouzení skutkového stavu, kromě případu zkreslování důkazů předložených Soudu, tedy nepředstavuje právní otázku, která by jako taková podléhala přezkumu Soudního dvora(16) . Důvody kasačního opravného prostředku, které pouze zpochybňují posouzení skutkového stavu provedené Soudem, jsou tedy nepřípustné.
1. K podobnosti výrobků
50. Soud sice viděl styčné body mezi dámskými kabelkami a dámskou obuví, přesto nakonec tuto podobnost odmítl.
51. Sergio Rossi SpA naproti tomu tvrdí, že Soud dostatečně nezohlednil, že pro ženy, které tvoří relevantní skupinu spotřebitelů, má volba obuvi a kabelky velký význam. U těchto výrobků se v dnešní době již nelze omezit na jejich primární funkci, nýbrž je nutné zohlednit módní trendy vyžadující sladění obuvi a kabelek. OHIM s tímto názorem souhlasí a zastává názor, že obě skupiny zboží si jsou podobné.
52. Tímto popisem nicméně Sergio Rossi SpA zpochybňuje pouze posouzení skutkového stavu provedené Soudem. Jak Sissi Rossi Srl správně uvádí, v řízení o kasačním opravném prostředku je to nepřípustné.
53. Tento důvod kasačního opravného prostředku je tedy třeba zamítnout jako nepřípustný.
2. K podobnosti ochranných známek
54. Soud měl zato, že dominantním prvkem ochranných známek je v obou případech jejich první slovo, tzn. prvky MISS a SISSI. Proto považoval soulad slova ROSSI za málo významný. Došel tedy k závěru o pouze průměrné podobnosti mezi označeními.
55. Sergio Rossi SpA v tomto posouzení spatřuje rozpor s rozsudkem FUSCO, ve kterém Soud konstatoval podobnost známek ANTONIO FUSCO a ENZO FUSCO(17) . Z rozsudku Soudního dvora NICHOLS vyplývá, že případné větší rozšíření příjmení ROSSI nemůže vést k odejmutí rozlišovací způsobilosti, kterou Soud přisoudil příjmení FUSCO(18) . A konečně, Sergio Rossi SpA zdůrazňuje, že ve Francii, která je zde relevantním trhem, byl z důvodu starší ochranné známky MISS ROSSI pravidelně zamítán zápis ochranných známek využívající příjmení ROSSI .
56. Také tímto popisem Sergio Rossi SpA zpochybňuje pouze posouzení skutkového stavu učiněné Soudem. Tento důvod kasačního opravného prostředku musí být tedy rovněž zamítnut jako nepřípustný.
D – Závěry
57. Uplatňované důvody kasačního opravného prostředku jsou z části nepřípustné a mimoto neopodstatněné.
VI – K nákladům řízení
58. Na základě článku 122 ve spojení se článkem 118 a čl. 69 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že Sergio Rossi SpA neměla ve věci úspěch, je namístě uložit jí náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.
VII – Závěry
59. Navrhuji Soudnímu dvoru, aby rozhodl takto:
„1. Kasační opravný prostředek se zamítá.
2. Sergio Rossi SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.“
(1) .
(2)  –	Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146.
(3)  –	Rozsudek ze dne 9. ledna 2003, Itálie v. Komise (C‑178/00, Recueil, s. I‑303, bod 6), týkající se čl. 38 odst. 1 písm. c) jednacího řádu Soudního dvora, jehož znění je totožné.
(4)  –	Soud okazuje na své rozsudky ze dne 12. prosince 2002 ve věci eCopy v. OHIM [ECOPY] (T‑247/01, Recueil, s. II‑5301, bod 46); ze dne 6. března 2003 ve věci DaimlerChrysler v. OHIM [Mřížka chladiče] (T‑128/01, Recueil, s. II‑701, bod 18), a ze dne 13. července 2004 ve věci Samar v. OHIM – Grotto [GAS STATION] (T‑115/03, Sb. rozh. s. II‑2939, bod 13).
(5)  –	Rozsudek ECOPY (uvedený v poznámce pod čarou 4, bod 46), s odkazem na rozsudky Soudu ze dne 6. října 1999, Salomon SA v. Komise (T‑123/97, Recueil, s. II‑2925, bod 48), a ze dne 14. května 2002, Graphischer Maschinenbau v. Komise (T‑126/99, Recueil, s. II‑2427, bod 33).
(6)  –	Rozsudky ze dne 7. února 1979, Francie v. Komise (15/76 a 16/76, Recueil, s. 321, bod 7), týkající se účetní závěrky Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu, a ze dne 17. července 1997, SAM Schiffahrt a Stapf (C‑248/95 a C‑249/95, Recueil, s. I‑4475, bod 46), týkající se přezkumu platnosti nařízení v rámci řízení o předběžné otázce.
(7)  –	Rozsudky ze dne 10. července 1986, Belgie v. Komise (234/84, Recueil, s. 2263, bod 16); ze dne 26. září 1996, Francie v. Komise (C‑241/94, s. I‑4551, bod 33), a ze dne 14. září 2004, Španělsko v. Komise (C‑276/02, Sb. rozh. s. I‑8091, bod 31).
(8)  –	Rozsudek ze dne 24. září 2002, Falck a Acciaierie di Bolzano v. Komise (C‑74/00 P a C‑75/00 P, Recueil, s. I‑7869, bod 168 a násl.).
(9)  –	Rozsudek ze dne 5. června 2003, O'Hannrachain v. Parlament (C‑121/01 P, Recueil, s. I‑5539, bod 28 a násl.).
(10)  –	Na tomto argumentu ovšem nemohou být založeny rozsudky ECOPY a Mřížka chladiče, uvedené v poznámce pod čarou 4, jelikož se týkaly absolutních důvodů pro zamítnutí zápisu podle článku 7 nařízení č. 40/94.
(11)  –	Uznáno rozsudkem Soudu ze dne 23. října 2002, Institut für Lernsysteme v. OHIM – Educational Service [ELS] (T‑388/00, Recueil, s. II‑4301, bod 27 a násl.).
(12)  –	Byly-li důkazy předloženy, avšak ignorovány, je možné případně vytýkat nedostatečný přezkum skutečností.
(13)  –	Viz rozsudky Soudu ze dne 16. února 2000, Procter & Gamble v. OHIM [Tvar mýdla] (T‑122/99, Recueil, s. II‑265, bod 39 až 47), a ze dne 27. února 2002 Eurocool Logistik v. OHIM, Recueil, s. II‑683, body 17 až 26).
(14)  –	Viz rozsudek Soudu ze dne 9. října 2002, Glaverbel v. OHIM [Povrch skleněné desky] (T‑36/01, Recueil, s. II‑3887, bod 48 a násl.).
(15)  –	Podle údajů příslušných služeb Soudního dvora byl tento rozsudek k dispozici v italštině již v den svého vyhlášení a byl rovněž zveřejněn na internetu.
(16)  –	Rozsudky ze dne 11. února 1999, Antillean Rice Mills a další v. Komise (C‑390/95 P, Recueil, s. I‑769, bod 29), a ze dne 15. června 2000, Dorsch Consult (C‑237/98 P, Recueil, s. I‑4549, bod 35 a násl.).
(17)  –	Rozsudek Soudu ze dne 1. března 2005, Fusco v. OHIM – Fusco International [ENZO FUSCO] (T‑185/03, Sb. rozh. s. II‑715, bod 67): „V projednávaném případě má Soud za to, že si italský spotřebitel v důsledku skutečnosti, že přikládá obecně větší rozlišovací způsobilost příjmení než jménu, zapamatuje prvek ‚Fusco‘ spíše než jména ‚Antonio‘ nebo ‚Enzo‘.“
(18)  –	Rozsudek ze dne 16. září 2004, Nichols (C‑404/02, Sb. rozh. s. I‑8499).