62003CC0221_CS
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Úvod
1. V tomto řízení zahájeném na základě článku 226 ES se Komise Evropských společenství domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Belgické království tím, že nepřijalo vhodná opatření k zajištění úplného provedení a správného uplatňování čl. 3 odst. 1 a 2, jakož i článků 4, 5 a 10 směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů (dále jen „nitrátová směrnice“)(2), pokud jde o Vlámský region, a čl. 3 odst. 1, 2 a 5 uvedené směrnice, pokud jde o Valonský region, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice. Žaloba Komise směřuje k tomu, aby bylo určeno, že k dnešnímu dni Belgické království nedosáhlo souladu s nitrátovou směrnicí a neuplatňuje ji správně.
II – Právní rámec
A – Příslušná ustanovení nitrátové směrnice
2. Tato směrnice si klade za cíl snížit znečištění vod způsobované dusičnany ze zemědělských zdrojů a předcházet dalšímu takovému znečišťování (článek 1). Znečištěním se rozumí přímé nebo nepřímé vnášení dusíkatých látek ze zemědělských zdrojů do vodního prostředí, které má za následek ohrožení lidského zdraví, poškození zdrojů obživy a vodních ekosystémů, škody na přírodních hodnotách nebo ohrožení jiného oprávněného používání vod [(čl. 2 písm. j)].
3. Nitrátová směrnice ukládá členským státům povinnosti trojího druhu. Zaprvé musí členské státy podle čl. 3 odst. 1 této směrnice a kritérií stanovených v příloze I vymezit znečištěné vody a vody ohrožené znečištěním, pokud nejsou přijata opatření podle článku 5. Zadruhé jsou členské státy podle čl. 3 odst. 2 této směrnice povinny vymezit jako ohrožené oblasti všechny známé oblasti na svém území, které jsou odvodňovány do vod vymezených v souladu s odst. 1 uvedeného článku 3 a které přispívají ke znečištění. Zatřetí jim článek 5 uvedené směrnice ukládá, aby pro vymezené ohrožené oblasti připravily akční programy, a tímto způsobem vyloučily nebo vyřešily problémy znečišťování vod dusičnany ze zemědělských zdrojů, v souladu s cíli uvedenými v článku 1.
4. Vymezení ohrožených oblastí musí být provedeno do dvou let od oznámení nitrátové směrnice (čl. 3 odst. 2 této směrnice) a musí být oznámeno Komisi do šesti měsíců. Příprava vhodných akčních plánů odpovídajících cílům nitrátové směrnice, tak jak jsou uvedeny v článku 1, musí proběhnout do dvou let od prvního vymezení podle čl. 3 odst. 2 (čl. 5 odst. 1).
5. Nadto jsou členské státy povinny upravovat seznam vymezených ohrožených oblastí, aby byly zohledněny změny a skutečnosti, které při prvním vymezení nebylo možno předvídat (čl. 3 odst. 4). Stejně tak musí členské státy upravovat prvně připravené akční programy (čl. 5 odst. 7).
6. Krom toho, aby byla pro všechny vody zabezpečena obecná úroveň ochrany před znečištěním podle čl. 4 nitrátové směrnice, musí členské státy do dvou let od oznámení uvedené směrnice přijmout zásady správné zemědělské praxe, které budou zemědělci dobrovolně provádět, a připravit v případě potřeby programy, včetně školení a poskytování informací zemědělcům, s cílem podporovat uplatňování uvedených zásad.
7. Konečně čl. 10 odst. 1 nitrátové směrnice stanoví, že členské státy předloží Komisi za období čtyř let ode dne oznámení této směrnice zprávu, která bude obsahovat přehled preventivních opatření proti znečišťování vod, mapu s vyznačením vymezených vod a vymezených ohrožených oblastí, jakož i souhrn výsledků monitorování těchto oblastí a akčních programů připravených podle článku 5.
8. Podle článku 12 této směrnice členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do dvou let ode dne jejího oznámení. Vzhledem k tomu, že uvedená směrnice byla oznámena členským státům dne 19. prosince 1991, měly ji tyto provést do svého vnitrostátního právního řádu nejpozději dne 20. prosince 1993.
B – Příslušné vnitrostátní právní předpisy
9. Ve Vlámském regionu byla politika snižování znečištění vod dusičnany ze zemědělských zdrojů a prevence znečišťování v této oblasti na úrovni legislativy zavedena nařízením ze dne 23. ledna 1991 o ochraně životního prostředí před znečištěním hnojivy (dále jen „nařízení o hnojivech“)(3) . Toto nařízení o hnojivech bylo pozměněno nařízením ze dne 20. prosince 1995. Vlámská vláda přijala na základě tohoto nařízení celou řadu prováděcích vyhlášek. V roce 1998 vedlo vyhodnocení vyhlášky o hnojivech k jejímu dodatečnému pozměnění, které vstoupilo v platnost dne 1. ledna 2000(4) :
10. Ve Valonském regionu byla nitrátová směrnice provedena vyhláškou valonské vlády ze dne 5. května 1994 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů(5) .
11. Ustanovení budou citována podle toho, nakolik se projednávané věci týkají.
III – Postupy před zahájením soudního řízení
A – Řízení 94/2239
12. Dne 18. května 1995 Komise zaslala Belgickému království výzvu v rámci řízení 94/2239 o uplatňování nitrátové směrnice. Po přezkoumání veškerých informací poskytnutých Belgickým královstvím mu Komise zaslala dne 28. října 1997 další výzvu. Uvedené království odpovědělo na tuto další výzvu dopisem ze dne 22. ledna 1998. Poté, co přezkoumala jeho odpověď, zaslala Komise tomuto členskému státu dne 23. listopadu 1998 odůvodněné stanovisko a vyzvala jej k přijetí opatření nezbytných k tomu, aby vyhovělo tomuto stanovisku ve lhůtě dvou měsíců od jeho oznámení. Komise v odůvodněném stanovisku učinila závěr, že Belgické království nepřijalo opatření nezbytná k provedení čl. 3 odst. 2 a článku 4, 5, 6 a 12 nitrátové směrnice. Co se týče čl. 3 odst. 2 a článku 6, odkazuje Komise na řízení o porušení povinnosti 97/4750. Belgické orgány odpověděly na odůvodněné stanovisko dopisem ze dne 19. února 1999. V tomto dopise je uvedeno stanovisko Vlámského regionu k žalobním důvodům Komise. Ve své žalobě Komise uvádí rovněž následující dopisy:
Co se týče Vlámského regionu
– dopis ze dne 10. prosince 1998, v němž Vlámský region zmiňuje nový „Mest Actieplan“ (MAP) („Plán pro tekutá statková hnojiva“). Tento dopis obsahuje pozměňovací návrh nařízení o hnojivech, kterým se mění nařízení ze dne 28. června 1985 o ekologickém povolení;
– dopis ze dne 25. června 1999 oznamující, že vlámský parlament definitivně schválil pozměňovací nařízení zmíněné v dopise ze dne 10. prosince 1998, které bylo přijato a zveřejněno dne 11. května 1999, a
– dopis ze dne 4. září 2002 obsahující v příloze kopii vyhlášky vlámské vlády ze dne 14. června 2002 směřující k přezkoumání, úpravě a doplnění takových ohrožených oblastí vod, jaké jsou uvedeny v čl. 15 odst. 3, 4 a 5 nařízení o hnojivech;
Co se týče Valonského regionu
– dopis Valonského regionu ze dne 9. ledna 2001 (nenachází se v příloze), kterým se potvrzuje, že k tomuto datu ještě nebyly pro ohrožené oblasti „plochy Crétacé de Hesbaye“ [Hesbayeské křídy, pozn. překl. ] a „plochy Bruselských písků“ zpracovány akční programy požadované nitrátovou směrnicí.
B – Řízení 97/4750
13. Kromě řízení 94/2239 zahájila Komise rovněž řízení 97/4750. Ve výzvě ze dne 28. října 1998 v rámci řízení 97/4750 uvádí Komise řadu výtek podobných těm, které byly uvedeny v rámci řízení 94/2239. V této výzvě došla Komise k závěru, že Belgické království nepřijalo opatření nezbytná k provedení článků 3, 5, 6, 10 a 12 nitrátové směrnice. Belgické království na tuto výzvu podrobně odpovědělo v různých dopisech. Poté dne 9. listopadu 1999 Komise vydala odůvodněné stanovisko, v němž vyzývala, aby byla přijata nezbytná opatření v zájmu vyhovění tomuto stanovisku ve lhůtě do dvou měsíců od jeho oznámení. Dne 23. prosince 1999 požádalo Belgické království o lhůtu jednoho měsíce, aby mohlo na odůvodněné stanovisko odpovědět. Dne 18. února 2000 belgické orgány odpověděly na odůvodněné stanovisko, co se týče stavu Vlámského regionu. V rámci tohoto řízení se Komise ve své žalobě odvolává rovněž na dopisy zaslané Belgickým královstvím později, a to:
Co se týče Vlámského regionu
– dopis ze dne 15. prosince 2000 týkající se dvou prováděcích vyhlášek vlámské vlády vztahujících se k nařízení o hnojivech (M.A.P. II);
– dopis ze dne 17. ledna 2002, v němž vlámský ministr životního prostředí a zemědělství oznamuje, že došlo k dalšímu pokroku, co se týče vymezení ohrožených oblastí v rámci nitrátové směrnice;
– dopis ze dne 24. dubna 2002 týkající se francouzského znění nařízení o hnojivech a jeho prováděcích vyhlášek;
– dopis ze dne 21. června 2002 obsahující vyhlášku týkající se vymezení ohrožených oblastí a sdělení o politice v oblasti hnojiv ve Vlámsku;
– dopis ze dne 4. září 2002 týkající se nařízení vlámské vlády ze dne 14. června 2002 směřující k přezkoumání, úpravě a doplnění takových ohrožených oblastí vod, jaké jsou uvedeny v čl. 15 odst. 3, 4 a 5 nařízení o hnojivech, a
– dopis ze dne 19. září 2002 týkající se provádění nitrátové směrnice a obsahující v příloze zásady správné zemědělské praxe (živiny, pěstování ovoce a zeleniny ve volné půdě).
Co se týče Valonského regionu
– dopis ze dne 22. prosince 2000 obsahující program trvale udržitelného hospodaření s dusíkem v zemědělství;
– dopisy ze dne 19. června 2001 a 5. září 2001 obsahující předběžný návrh vyhlášky o trvale udržitelném hospodaření s dusíkem v zemědělství;
– dopis ze dne 13. června 2002 obsahující dvě vyhlášky vymezující dvě ohrožené oblasti;
– dopis ze dne 13. listopadu 2002 s návrhem vyhlášky o trvale udržitelném hospodaření s dusíkem v zemědělství a
– dopis ze dne 11. prosince 2002 s vyhláškou valonské vlády ze dne 10. října 2002 o trvale udržitelném hospodaření s dusíkem v zemědělství.
14. Vzhledem k tomu, že Komise měla za to, že situace je nehledě k údajům předaným belgickými orgány nadále neuspokojivá, podala dne 22. května 2003 tuto žalobu.
15. Komise a Belgické království byly vyslechnuty na jednání dne 12. ledna 2005.
IV – Žaloba
16. Komise uvedla pět žalobních důvodů vůči opatřením přijatým Vlámským regionem:
– Belgické království nevymezilo v žádném ustanovení znečištěné vody a vody ohrožené znečištěním, čímž porušilo čl. 3 odst. 1 nitrátové směrnice. Pok ud je pravda, že příslušné vlámské orgány nyní vymezily tyto vody vyhláškou ze dne 14. června 2002(6), nebylo v tomto ohledu Komisi nic oznámeno. Nadto podle Komise neproběhlo vymezení v souladu s uvedenou směrnicí;
– při vymezování ohrožených oblastí ve Vlámsku nevyhovělo Belgické království postupu a kritériím stanoveným v článku 3 nitrátové směrnice;
– vlámské zásady správné zemědělské praxe nevyhovují požadavkům článku 4 a přílohy II nitrátové směrnice;
– vlámský akční program neodpovídá požadavkům článku 5 a přílohy III nitrátové směrnice, neboť se netýká všech ohrožených oblastí vymezených Vlámským regionem a není úplný a
– zpráva týkající se Vlámského regionu neobsahuje všechny doklady a informace, které by v ní měly být uvedeny podle ustanovení článku 10 ve spojení s přílohou V nitrátové směrnice.
17. Komise uvedla následující žalobní důvody vůči Valonskému regionu:
– Belgické království porušilo čl. 3 odst. 2 a článek 12 nitrátové směrnice, protože Valonský region vymezil vody a poté i ohrožené oblasti pouze v části svého území a kromě toho, že k této operaci došlo se zpožděním, není vymezení ohrožených oblastí úplné;
– valonské orgány při vymezení znečištěných vod a ohrožených oblastí nevzaly do úvahy znečištění pobřežních a mořských vod, čímž porušily článek 3 směrnice;
– Belgické království porušilo článek 5 směrnice tím, že při vymezování dvou ohrožených oblastí na svém území Valonský region nepřijal akční program ve stanovené lhůtě.
V – Přípustnost žaloby
18. Komise ve své žalobě požaduje, aby Soudní dvůr vzal v úvahu opatření přijatá v Belgii za účelem provádění této nitrátové směrnice po uplynutí lhůt stanovených ve výše uvedených odůvodněných stanoviscích. Soudní dvůr by tak mohl konstatovat, že namítaná nesplnění povinností, co se týče uplatňování této směrnice, přetrvávají až do dnešního dne, v každém případě částečně.
19. Podle našeho názoru Soudní dvůr nemůže vyhovět návrhu, jehož prostřednictvím si Komise hodlá ušetřit další postup předcházející soudnímu řízení proti Belgickému království.
20. Nitrátová směrnice stanoví sérii následných akcí, které musí členské státy provést, aby dosáhly cílů, které tato směrnice sleduje. Musí ve svých právních předpisech definovat základy, které jsou nezbytné pro administrativní zásahy požadované pro potřeby provádění této směrnice. Dále musí vymezit znečištěné vody a vody, které jsou znečištěním ohroženy. Poté následuje vymezení ohrožených oblastí, kde z nich pocházející odváděné vody přispívají ke zvýšení koncentrace dusičnanů ve vymezených vodách. Je třeba připravit a zavést akční programy v zájmu omezení používání dusičnanů v ohrožených oblastech. A nakonec je třeba tyto akční programy i vymezené ohrožené oblasti periodicky upravovat na základě nejnovějšího vývoje. Tento řetězec prováděcích opatření, který je rozsáhleji popsán v bodech 2 až 8 tohoto stanoviska, obsahuje určité lhůty, v nichž musí být jednotlivá opatření tvořící články tohoto řetězce přijata, a rovněž ohlašovací povinnost vůči Komisi.
21. Z cílů a struktury nitrátové směrnice vyplývá, že pro členské státy znamená prakticky trvalou povinnost přijímat příslušná opatření v podobě akcí, které ukládá s cílem snížení koncentrace dusičnanů ve znečištěných vodách. Za tímto účelem je třeba systematicky přezkoumávat prováděcí opatření přijatá nebo předpokládaná členskými státy.
22. Vzhledem k tomu, že provedení nitrátové směrnice ukládá členským státům, aby přijaly sérii následných opatření, mohou se dopustit nesplnění povinnosti různým způsobem, a to jestliže:
– uložené akce neprovedou vůbec nebo opožděně;
– přijmou nedostatečná nebo chybná opatření;
– nesplní povinnosti spojené s uplatňováním přijatých opatření nebo ponechávají v platnosti opatření, která jsou nedostačující vzhledem k ekonomickým subjektům, kterým jsou určena;
– po uplynutí přiměřené lhůty nesplní povinnosti spočívající v dosažení určitých výsledků, které jsou stanoveny v uvedené směrnici.
23. Kontroly Komise jsou v tomto ohledu tak pečlivé zejména proto, že nitrátová směrnice ukládá členským státům celý soubor opatření rozvržených do dlouhotrvajícího období. Na rozdíl od mnoha jiných směrnic, jejichž zavedení členskými státy končí po jejich včasném provedení ve vnitrostátních právních předpisech, vyžaduje dohled nad uplatňováním nitrátové směrnice trvalou kontrolu následných fází řetězce prováděcích opatření, jakož i hodnocení výsledků, které byly při provádění dosaženy.
24. Za těchto okolností se Komisi může jevit jako přitažlivá myšlenka domáhat se rozhodnutí, které by se netýkalo pouze jednání členského státu před uzavřením postupu před zahájením soudního řízení, ale i později, a to z důvodu pro ni výhodných zájmů. Tak by bylo možné pokrýt větší část řetězce prováděcích opatření a vyhnout se dalším případným řízením. Tato myšlenka může být případně přitažlivá i pro členské státy, neboť jim poskytuje více opěrných bodů pro jejich jednání v budoucnu.
25. Nicméně soudím, že vzhledem k ustálené judikatuře Soudního dvora touto cestou jít nelze. Podle této judikatury je otázka, zda členský stát nesplnil své povinnosti, posuzována vzhledem ke stavu v době, kdy uplynula lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku a změny, ke kterým došlo následovně, nemohou být Soudním dvorem brány v úvahu(7) .
26. Důvody tohoto striktního vymezení Soudní dvůr vyložil ve své judikatuře:
– jedná se o procesní záruku pro členský stát, kterému musí být umožněno se ospravedlnit před Komisí v průběhu postupů předcházejících soudnímu řízení(8) ;
– nutnost poskytnout ještě členskému státu příležitost přijmout po dohodě s Komisí nezbytná opatření, a vyhnout se tak odsouzení Soudního dvora(9) a
– jistota, že v rámci případného řízení před Soudním dvorem lze předmět sporu jasně vymezit(10) .
27. Žaloba, a platí to i v tomto konkrétním případě, je nepřípustná, pokud uvádí žalobní důvody, které nebyly předmětem postupu před zahájením soudního řízení.
28. Krom toho přísné uplatňování této judikatury nutně neznamená, že by tudíž bylo mnohem obtížnější kontrolovat a zajišťovat dodržování požadavků nitrátové směrnice. Komise totiž může v průběhu postupů před zahájením soudního řízení přesně vyložit obsah prováděcích opatření, které měl dotčený členský stát přijmout. Jestliže v rámci soudního řízení Soudní dvůr její posouzení potvrdí, má takové rozhodnutí rovněž důsledky, pokud jde o to, co má členský stát ještě učinit, aby splnil povinnosti vyplývající ze směrnice.
29. V daném případě z toho vyplývá, že žalobní důvody – nebo části žalobních důvodů – Komise, které nejsou založeny na dopise obsahujícím výzvu a na odůvodněném stanovisku – a to platí pro všechna opatření, která byla v Belgii přijata po uplynutí lhůty stanovené v odůvodněných stanoviscích v obou postupech před zahájením soudního řízení – jsou nepřípustné.
30. Při posuzování jednotlivých žalobních důvodů budu tudíž pokaždé zkoumat, zda a do jaké míry je každý z nich přípustný.
VI – Analýza
A – Úvodní poznámka
31. Ve federální struktuře belgického státu jsou za uplatňování nitrátové směrnice odpovědné regiony. Při posouzení projednávané žaloby bude tudíž třeba ověřit, jaká opatření přijaly jednotlivé regiony v rámci svých pravomocí a zda jsou dostatečná. Vzhledem k tomu, že belgický stát je vůči Společenství nadále odpovědný, co se týče provádění práva Společenství, jakékoliv konstatování skutečnosti, že použití směrnice regiony bylo opožděné nebo nedostatečné, znamená, že Belgické království nesplnilo své povinnosti.
B – Nedodržení povinností uvedených v článku 3
1. Žalobní důvody vůči Vlámskému regionu
32. Komise nejprve tvrdí, že Belgické království nesplnilo povinnosti vyplývající z čl. 3 odst. 1 nitrátové směrnice. Vlámský region nevymezil znečištěné vody ani vody ohrožené znečištěním v případě, že nejsou přijata opatření stanovená v článku 5. Komise má rovněž za to, že belgická vláda v každém případě porušila čl. 3 odst. 1, jakož i přílohu I část A bod 3 uvedené směrnice tím, že nevymezila vody Severního moře jakožto eutrofizované vody ve smyslu této směrnice. Dále Komise tvrdí, že jí nebylo zasláno žádné oznámení, co se týče vyhlášky ze dne 14. června 2002(11) . Kromě toho metoda pro vymezení vod není v souladu s čl. 3 odst. 1 ani s kritérii přílohy I nitrátové směrnice.
33. Belgická vláda ve své žalobní odpovědi tvrdí, že Vlámský region okamžitě vymezil ohrožené oblasti na základě přílohy I nitrátové směrnice, protože se domníval, že je možno současně provádět vymezení podle čl. 3 odst. 1 a vymezení na základě čl. 3 odst. 2. I když nebyly vody formálně vymezeny, Vlámský region neopomněl etapu čl. 3 odst. 1. Před vymezením ohrožených oblastí byla ve vodách provedena určitá měření, která byla použita při vymezování ohrožených oblastí.
34. Krom toho podle Komise vlámská právní úprava neodpovídá požadavkům čl. 3 odst. 2 nitrátové směrnice. Některé oblasti byly při kvalifikování ohrožených oblastí nesprávně vyloučeny a navíc nejsou kritéria pro vymezování ohrožených oblastí plně v souladu s kritérii článku 3 nitrátové směrnice. Rozbor oznámených výsledků měření ostatně ukazuje, že určitý počet oblastí nebyl vymezen jakožto ohrožené oblasti, i když jsou odvodňovány do vod vymezených v souladu s čl. 3 odst. 1 a přispívají ke znečištění.
35. Co se týče vymezení ohrožených oblastí, rozlišuje vlámská vláda čtyři kategorie, a to oblasti ohrožené z hlediska jakosti vody (čl. 15 odst. 6 nařízení o hnojivech), ohrožené zemědělské oblasti ekologického významu (čl. 15a uvedeného nařízení), ohrožené oblasti „příroda“ (čl. 15b uvedeného nařízení) a oblasti nasycené fosfáty (čl. 15c odst. 2 uvedeného nařízení).
36. Zaprvé, podle Komise jsou na základě čl. 15 odst. 6 nařízení o hnojivech vymezovány pouze oblasti ohrožené z hlediska jakosti vody, které jsou určeny nebo využívány k odběrům pitné vody. Taková praxe je v rozporu jak s duchem, tak i se zněním čl. 3 odst. 1 a 2, jakož i s kritérii přílohy I nitrátové směrnice, tak jak je přejata v čl. 15 odst. 4 a 5 nařízení o hnojivech. Z výše uvedených ustanovení totiž vyplývá, že při vymezování znečištěných vod musí být zohledněny veškeré podzemní vody a nejen ty, které jsou určeny k lidské spotřebě. Tento postup znamená, že ve Vlámsku byly vymezeny pouze oblasti ohrožené z hlediska jakosti vody, které se nacházejí v oblastech, jež jsou určeny nebo využívány pro odběr pitné vody. Odpověď Vlámského regionu na výzvu to potvrzuje. Vlámský region uvádí, že „podle jeho názoru je dostačující dočasně vymezit povrchové vody, které mohou být určeny nebo využívány pro přípravu pitné vody“.
37. Zadruhé, v kategoriích „ohrožené zemědělské oblasti ekologického významu“ a „ohrožené oblasti ‚příroda‘“, jakož i „oblasti nasycené fosfáty“ nemají podle Komise kritéria pro vymezování žádný (přímý) vztah s kritérii, tak jak jsou uvedena v čl. 3 odst. 1 a 2 a v příloze I nitrátové směrnice. To znamená, že velký počet oblastí nebyl kvalifikován jako ohrožené oblasti, i když se odvodňují do vod vymezených v souladu s čl. 3 odst. 1 a přispívají ke znečištění. Údaje oznámené Vlámským regionem uvádějí, že 70 až 80 % Vlámska by mělo být vymezeno jako ohrožená oblast.
38. Zatřetí není podle Komise vymezování ohrožených oblastí, tak jak je uvedeno ve vyhlášce vlámské vlády ze dne 14. června 2002(12), v souladu s článkem 3, ani s kritérii přílohy I nitrátové směrnice.
39. Belgická vláda ve své duplice tvrdí, že vymezování oblastí „vod“ nespočívá pouze ve vymezení oblastí, které jsou určeny nebo využívány pro odběr pitné vody. Podle směrnice o nitrátech byly vymezeny rovněž jiné oblasti ohrožené z hlediska jakosti vody. V ohrožených oblastech vymezených podle čl. 15a, to znamená zemědělské oblasti ekologického významu, a podle článku 15b, to znamená oblasti obsahující ohrožené oblasti „příroda“, se uplatňují dodatečná závazná opatření, která jdou mnohem dále než opatření platná na území Vlámska. Tato opatření sledují stejný cíl jako uvedená směrnice, aniž by ohrožené oblasti byly vymezeny jako oblasti ohrožené z hlediska jakosti vody ve smyslu této směrnice. Vymezení těchto ohrožených oblastí nebylo založeno na kritériích této směrnice.
40. Belgická vláda na jednání zdůraznila, že její politika vůči Vlámsku je zaměřena na zvýšení odpovědnosti každého zemědělce za vlastní pozemky. Tato politika účinně přispívá ke snížení louhování dusičnanů za účelem dosažení cílů nitrátové směrnice na úrovni jednotlivých pozemků.
2. Žalobní důvody vůči Valonskému regionu
41. Podle Komise porušilo Belgické království čl. 3 odst. 2 a článek 12 nitrátové směrnice tím, že vymezilo vody a ohrožené oblasti pouze na části svého území. Kromě toho k vymezení nedošlo ve stanoveném termínu a vymezení ohrožených oblastí je k dnešnímu dni stále neúplné.
42. Komise odkazuje na zprávu zaslanou na základě článku 10 nitrátové směrnice dopisem ze dne 20. září 1996, z níž vyplývá, že ohrožené oblasti byly vymezeny ve lhůtě stanovené touto směrnicí pouze v části území vzhledem k tomu, že při zpracování uvedené zprávy tři podoblasti, a to oblast Herve, obec Comines‑Warneton a Condroz, byly dosud předmětem probíhajících studií. Podle Komise měly být tyto tři podoblasti vymezeny jako ohrožené oblasti nejpozději dne 20. prosince 1993. Dne 19. března 2002 obec Comines‑Warneton a Sud namurois (část Condroz) byly konečně vymezeny jako ohrožené oblasti. Západní část Sud namurois, tedy region „mezi Sambre a Meuse“, však byla vymezena jako ohrožená oblast pouze částečně, i když ze studie nazvané „ Environmental resources management“ (13) vyplývá, že zatížení dusičnany je tam stejně vysoké jako ve východní části. Oblast Herve navíc k dnešnímu dni dosud nebyla vymezena jako ohrožená oblast. Komise nakonec dodává, že jako ohrožená oblast byla vymezena nedostatečně velká část území Crétacé de Hesbaye a že podle studie Environmental resources management měla být vymezena rovněž západní část.
43. Belgická vláda odmítá tezi, podle níž k vymezení nedošlo v předepsané lhůtě, a tvrdí, že čl. 3 odst. 4 nitrátové směrnice je v tomto konkrétním případě uplatňován. Toto ustanovení stanoví, že členské státy přezkoumají a podle potřeby upraví nebo doplní seznam vymezených ohrožených oblastí nejméně každé čtyři roky, přičemž přihlédnou ke změnám a skutečnostem, které při předchozím vymezení nebylo možno předvídat. Existence výše uvedených problematických oblastí byla bezpochyby zjištěna při prvním hodnocení kolem roku 1994 na základě čl. 3 odst. 1 a 2 této směrnice, ale v té době nebyly studie ještě dokončeny. Obec Comines‑Warneton a Sud namurois byly tedy vymezeny dne 19. března 2002 jakožto ohrožené oblasti podle čl. 3 odst. 4 uvedené směrnice. Belgické království nesdílí závěry studie Komise, na jejímž základě Komise hodlá dokázat, ze region „mezi Sambre a Meuse“ měl být rovněž vymezen jako ohrožená oblast. Vymezení Sud namurois je založeno na výsledcích měření zatížení dusičnany a odpovídá kritériím uvedeným v článku 3 nitrátové směrnice.
44. Jako odpověď na žalobní důvod Komise, podle něhož nebyla oblast Herve vymezena jakožto ohrožená oblast, zdůrazňuje Belgické království specifický statut, který byl tomuto regionu přidělen. Opatření, jako jsou ta stanovená v článku 5 nitrátové směrnice nejsou pro boj proti znečištění dusičnany nejúčinnější, a v této oblasti jsou tudíž uplatňována specifická opatření.
45. Belgická vláda konečně odmítá žalobní důvod Komise, podle nějž byla jako ohrožená oblast vymezena nedostatečná část území Crétacé de Hesbaye. Měření zatížení dusičnany ukazují, že západní část Crétacé de Hesbaye není znečištěna.
46. Komise nakonec tvrdí, že valonské orgány při vymezování znečištěných vod a ohrožených oblastí nevzaly v úvahu pobřežní a mořské vody, čímž porušily článek 3 nitrátové směrnice. Komise zdůrazňuje, že Belgické království samo v komisích pověřených prováděním úmluv z Oslo a z Paříže uvedlo problémy eutrofizace podél belgického pobřeží a v ústí Escaut. Vzhledem k tomu, že belgické pobřežní a mořské vody jsou eutrofizovány z důvodu naplavenin výživných látek unášených masami vod znečištěnými dusičnany ze zemědělských činností, příslušné regionální orgány měly jako ohrožené oblasti vymezit oblasti území, které jsou odvodňovány do Severního moře a které přispívají k tomuto znečištění.
47. Belgická vláda namítá, že co se týče Valonského regionu, není přínos živin masami vod znečištěných dusičnany ze zemědělských činností významný.
C – Analýza
1. Přípustnost
48. Žalobní důvody Komise týkající se vyhlášky vlámské vlády ze dne 14. června 2002, jakož i žalobní důvod, podle nějž byla jako ohrožená oblast vymezena nedostatečně velká část území Crétacé de Hesbaye, musí být považovány za neplatné, vzhledem k tomu, že se jedná o rozšíření předmětu sporu v porovnání s odůvodněným stanoviskem(14) .
49. Žalobní důvody, které se k výše uvedenému vztahují, jsou tudíž nepřípustné.
2. Ve věci samé
50. Článek 3 odst. 1 a 2 nitrátové směrnice ukládá členským státům, aby nejpozději do 20. prosince 1993 dosáhly souladu s následujícími povinnostmi:
– členské státy musí vymezit vody znečištěné dusíkatými látkami ze zemědělských zdrojů a vody ohrožené znečištěním, pokud nejsou přijata opatření ke snížení obsahu dusíku ze zemědělských zdrojů;
– za tímto účelem jsou povinny vymezit jako ohrožené oblasti zemědělské oblasti, které jsou odvodňovány do vod, o nichž je zjištěno, že jsou nasyceny dusíkatými látkami nebo tímto nebezpečím ohroženy.
51. Znečištěné vody (vody ohrožené znečištěním) jsou vymezeny na základě kritérií stanovených v příloze I směrnice. Podle těchto kritérií musejí být vymezeny jako znečištěné vody povrchové sladké vody, zejména ty, které jsou využívány nebo určeny k odběru pitné vody, obsahují nebo by mohly obsahovat více dusičnanů než stanoví směrnice Rady 75/440/EHS(15) ze dne 16. června 1975 o požadované jakosti povrchových vod určených v členských státech k odběru pitné vody, pokud nejsou přijata opatření stanovená v článku 5. To platí rovněž pro podzemní vody, které obsahují nebo by mohly obsahovat více než 50 miligramů dusičnanů na litr, pokud nejsou přijata opatření stanovená v uvedeném článku 5, jakož i přírodní sladkovodní jezera, ostatní sladkovodní útvary, ústí řek, pobřežní a mořské vody, kde byla zjištěna nebo hrozí v blízké budoucnosti eutrofizace, pokud nejsou přijata opatření podle článku 5.
52. Při uplatňování těchto kritérií musí členské státy vzít rovněž v úvahu fyzikální vlastnosti vod a půdy a jejich vlastnosti ovlivňující životní prostředí, současnou úroveň poznatků o působení dusíkatých látek na životní prostředí (vody a půdu) a konečně i současnou úroveň poznatků o důsledcích opatření přijatých podle článku 5.
53. Nejprve je nutno konstatovat, že Belgické království uznalo, že ve Vlámské oblasti nebyly znečištěné vody (vody ohrožené znečištěním) formálně vymezeny. To má důsledky, co se týče vymezení uvedeného v čl. 3 odst. 2 nitrátové směrnice. Vymezení ohrožených oblastí může být správně provedeno pouze po ukončení předběžné etapy vymezení. Tudíž po uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku Komise Belgické království nesplnilo své povinnosti vyplývající z čl. 3 odst. 1 nitrátové směrnice.
54. Je zřejmé, že Belgické království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 3 odst. 2 nitrátové směrnice, protože Vlámský region vymezil pouze částečně ohrožené oblasti. Jak již bylo upřesněno, jsou za účelem uplatňování nitrátové směrnice relevantní výlučně oblasti, které jsou ohroženy proto, že povrchové a spodní vody jsou kontaminovány z důvodu louhování dusičnanů. Pokud je pravda, že podle nařízení o hnojivech byly vymezeny oblasti, které jsou ohroženy z jiného důvodu, zejména z důvodu jejich významu pro životní prostředí či přírodu, jsou v rámci tohoto vymezení uplatňována jiná kritéria než kritéria stanovená článkem 3 a přílohou I nitrátové směrnice. Toto vymezení tudíž nesplňuje požadavky uvedené směrnice. Domnívám se, že argument belgické vlády, podle níž byly tyto oblasti mimo jiné vymezeny na základě cílů nitrátové směrnice, je nedostatečný. Typ ohrožení je totiž určující, pokud jde o opatření, která musí být přijata k jeho omezení. Z toho plyne, že by nebylo možné se odvolávat na rozsudek Standley a další(16) . Podle tohoto rozsudku mají členské státy rozsáhlou posuzovací pravomoc při uplatňování kritérií uvedených ve zmíněné příloze I. Nicméně při vymezování ohrožených oblastí nemohou tato kritéria ignorovat.
55. Pokud jde o vymezení oblastí, které jsou ohroženy z hlediska jakosti vody, je nutno poznamenat, že článek 15 odst. 6 nařízení o hnojivech omezuje použití směrnice na dusičnany. Ve Vlámském regionu byly za použití tohoto ustanovení vymezeny tři oblasti ohrožené z hlediska jakosti vody:
1) oblasti odběru vody a chráněné oblasti typu I, II a III pro podzemní vody vymezené podle nařízení ze dne 24. ledna 1984, kterým se zavádí opatření v oblasti správy podzemních vod;
2) ohrožené oblasti vymezené vlámskou vládou vyžadující posílení norem v povodích povrchových vod určených k výrobě pitné vody, vymezených podle zákona ze dne 26. března 1971 o ochraně povrchových vod před znečištěním;
3) oblasti s takovými půdami citlivými na dusičnany vyžadující zpřísnění předpisů, jaké jsou stanoveny vlámskou vládou a vymezeny podle nařízení ze dne 24. ledna 1984, kterým se zavádí opatření v oblasti správy podzemních vod.
56. Oblasti, které nespadají do těchto kategorií, ale které jsou v souladu s čl. 3 odst. 2 nitrátové směrnice odvodňovány do vod, u kterých je prokázáno, že jsou nasyceny složkami dusíku nebo nasycením ohroženy, jsou vyňaty z působnosti nitrátové směrnice. To je samo o sobě neslučitelné s touto směrnicí. Tímto belgická vláda překračuje rovněž posuzovací pravomoc, kterou jí uvedená směrnice poskytuje.
57. Žalobní důvody Komise vůči Valonskému regionu jsou rovněž opodstatněné. Po uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku Komise Belgické království nesplnilo svou povinnost týkající se vymezení všech vod podle čl. 3 odst. 1 nitrátové směrnice a vymezení ohrožených oblastí podle čl. 3 odst. 2 této směrnice. Ze samotné odpovědi Valonského regionu na výzvu vyplývá, že v oblasti Herve bylo několikrát dosaženo hranice 50 mg/NO 3 /l a že oblasti, kde nebylo zjištěno žádné překročení byly vzácné. V obci Comines‑Warneton oscilovaly naměřené údaje mezi 63 a 92 mg/NO 3 /l a v Condroz některé údaje odhalily překročení hranice 50 mg/NO 3 /l. V téže odpovědi uvádí Valonský region existenci vážného znečištění regionu „mezi Sambre a Meuse“ s číselnými hodnotami překračujícími 50 mg/NO 3 /l. Argument belgické vlády, podle níž studie týkající se dotčených regionů nebyly dosud uzavřeny, nemůže tudíž odůvodnit nerespektování povinností, které pro ni vyplývají z článku 3. Stejně tak je neúčinný odkaz belgické vlády na čl. 3 odst. 4, protože toto ustanovení se týká úpravy seznamu ohrožených oblastí, a ne prvního vymezení těchto oblastí.
58. Opodstatněné jsou konečně rovněž žalobní důvody Komise vůči oběma regionům týkající se nedostatku vymezení pobřežních a mořských vod podle čl. 3 odst. 1 nitrátové směrnice a vymezení ohrožených oblastí, které z nich vyplývá v souladu s čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice. Čtvrtý bod odůvodnění preambule této směrnice, který výslovně jako jeden z důvodů zmiňuje ochranu Severního moře, je v rozporu s takovou interpretací a uplatňováním uvedené směrnice, které neberou do úvahy přínos mas vod znečištěných dusičnany ze zemědělské činnosti k eutrofizaci Severního moře.
59. Z toho vyplývá, že zde zkoumané žalobní důvody jsou opodstatněné.
D – Právní mezery zásad správné zemědělské praxe
1. Žalobní důvody vůči Vlámskému regionu
60. Podle Komise v zásadách dobré zemědělské praxe zpracovaných Vlámským regionem chybějí následující čtyři body z přílohy II nitrátové směrnice:
– období nevhodné pro používání hnojiv;
– pravidla pro používání hnojiv na velmi strmých pozemcích;
– pravidla týkající se používání hnojiv na podmáčených, zaplavených, zmrzlých nebo sněhem pokrytých pozemcích a
– podmínky pro používání hnojiv v blízkosti vodních toků.
61. Belgická vláda ve své žalobní odpovědi zmiňuje článek 17 nařízení o hnojivech a jeho prováděcí vyhlášky upravující různé aspekty, které jsou stanoveny nitrátovou směrnicí, co se týče zásad správné zemědělské praxe. Tento článek byl v průběhu let různě pozměňován a povinnosti byly oznámeny zemědělcům ve Vlámsku prostřednictvím brožury s názvem „Mestgids – Wegwijs in het Vlaamse beleid december 2000“ (Průvodce hnojivy – Hlavní směry vlámské politiky, prosinec 2000).
2. Posouzení
62. Vlámský region ve své odpovědi na odůvodněné stanovisko ze dne 19. února 1999 uznal, že v zásadách dobré zemědělské praxe chyběly všechny čtyři výše uvedené body, a že zásady budou v tomto ohledu v blízké budoucnosti pozměněny. Vzhledem k tomu, že nařízení o hnojivech pozměněné poté belgickou vládou, nebylo přijato před uplynutím lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku, není třeba zkoumat, zda jde o správné provedení povinností vyplývajících z přílohy III nitrátové směrnice. Komise totiž uvedla tento žalobní důvod v rámci řízení 94/2239 a dne 23. listopadu 1998 vydala odůvodněné stanovisko, které vyzývalo tento členský stát, aby přijal nezbytná opatření s cílem dosažení souladu do dvou měsíců od oznámení.
63. Tento žalobní důvod Komise je tudíž opodstatněný.
E – Akční programy
1. Žalobní důvody vůči Vlámskému regionu
64. Komise připomíná, že čl. 5 odst. 1 nitrátové směrnice stanoví, že do dvou let po prvním vymezení uvedeném v čl. 3 odst. 2 této směrnice musí členské státy připravit akční programy pro ohrožené oblasti a tyto pak musí být vymezeny do dvou let od oznámení uvedené směrnice. Vzhledem k tomu, že směrnice byla oznámena 19. prosince 1991, měly být ohrožené oblasti vymezeny nejpozději 20. prosince 1993 a akční programy měly být sestaveny nejpozději 20. prosince 1995.
65. Komise nejprve konstatuje neodůvodněný nesoulad vyplývající ze skutečnosti, že akční programy, které měly být podle článku 5 nitrátové směrnice uplatňovány na ohrožené oblasti, se provádějí pouze částečně. Norma předepsaná přílohou III bodem 2 nitrátové směrnice, podle níž nesmí množství za rok použitých statkových hnojiv překročit 170 kilogramů dusíku na hektar, není používána:
– v ohrožených oblastech zemědělských oblastí ekologického významu (čl. 15a a 14 nařízení o hnojivech, viz bod 14);
– u podniků v ohrožených oblastech z důvodu jejich přírodního bohatství, které jsou osvobozeny z titulu čl. 15b odst. 2 bodů 1 a 2, a odstavce 3 nařízení o hnojivech (čl. 15b odst. 8 uvedeného nařízení) a
– v oblastech nasycených fosfáty (čl. 15c odst. 1 druhý pododstavec nařízení o hnojivech, viz bod 16).
66. Dále Komise vytýká belgické vládě skutečnost, že opatření oznámená Vlámským regionem, jakožto nedílná součást jeho akčního programu, neobsahují žádné ustanovení umožňující plně uplatňovat čl. 5 odst. 4 nitrátové směrnice. Toto poslední ustanovení udává, že akční program musí obsahovat zejména závazná opatření uvedená v příloze III. Tato opatření obsahují pravidla týkající se:
1. období, ve kterých je používání určitých hnojiv zakázáno;
2. kapacity zásobníků pro skladování statkových hnojiv; která musí být vyšší než [...].
67. Navíc Komise tvrdí, že nebylo splněno ustanovení přílohy III bodu 1.3 nitrátové směrnice. Při přijímání opatření na omezení používání hnojiv belgická vláda nevzala do úvahy zásobování plodin dusíkem z půdy. Z vědeckého podkladu navrhovaných norem vyplývá, že v podobě, v jaké byly oznámeny belgickou vládou, tyto normy nezohledňují reálné rezervy dusíku v půdě.
68. Komise konečně uplatňuje, že nebylo dodrženo pravidlo uvedené v příloze III bodě 2, které stanoví, že je třeba přijmout opatření zajišťující, že množství použitých statkových hnojiv, včetně výkalů hospodářských zvířat, nepřekročí na žádném zemědělském provozu (farmě nebo chovu hospodářských zvířat) 170 kilogramů dusíku na hektar. Toto pravidlo se však nevztahuje na ohrožené oblasti zemědělských oblastí ekologického významu, na oblasti ohrožené z důvodu jejich přírodního bohatství a na oblasti nasycené fosfáty.
69. Belgická vláda namítá k prvnímu žalobnímu důvodu skutečnost, že u ohrožených oblastí jsou prováděcí opatření mnohem důslednější než opatření uložená podle přílohy III nitrátové směrnice, dokonce i co se týče normy 170 kilogramů dusíku na hektar. To, že norma 170 kilogramů dusíku na hektar se neuplatňuje na farmy z ohrožených oblastí „příroda“ využívajících osvobození z titulu čl. 15b odst. 2 bodů 1 a 2 a odstavce 3 nařízení o hnojivech, je v tomto konkrétním případě irelevantní, neboť v dotčených oblastech nebyl překročen obsah dusíku 50 mg/l. Veškerá další opatření, jako je akční program a zásady dobré zemědělské praxe, postačují pro dosažení cíle nitrátové směrnice. Stejně tak pokud jde o oblasti nasycené fosfáty, uplatňují se rovněž opatření, která jsou mnohem důslednější než opatření uplatňovaná v oblastech, které nebyly vymezeny jako ohrožené oblasti. V těchto oblastech je použití hnojiv omezeno na 40 kilogramů kysličníku fosforečného na hektar ročně.
70. Belgická vláda ve své žalobní odpovědi ke druhému žalobnímu důvodu připouští, že vlámská právní úprava nesplňuje ve lhůtě stanovené v odůvodněném stanovisku požadavky přílohy III bodů 1.1 a 1.2 nitrátové směrnice.
71. K třetímu žalobnímu důvodu belgická vláda zdůrazňuje, že pokud jde o normy používání hnojiv, jsou zohledněny průměrné zásoby v půdě, které se na všech pozemcích předpokládají jako identické. V kombinaci se zbytky dusíku přítomnými v půdě na konci roku tyto normy zajišťují, že cíle uvedené směrnice budou splněny.
2. Žalobní důvody vůči Valonskému regionu
72. Komise se domnívá, že belgická vláda porušila článek 5 nitrátové směrnice, protože poté, co vymezila dvě ohrožené oblasti na svém území, měl Valonský region připravit v uložené lhůtě akční programy, k čemuž nedošlo.
73. Valonský region vymezil dvěma ministerskými vyhláškami ze dne 28. července 1994 jakožto ohrožené oblasti Crétacé de Hesbaye a Bruselské písky. Měl tudíž zavést akční programy požadované nitrátovou směrnicí nejpozději dne 20. prosince 1995. Tato povinnost je dokonce připomenuta v článku 3 obou valonských vyhlášek, podle nichž byly obě dotčené ohrožené oblasti vymezeny. Tento článek stanoví, že příslušný orgán státní správy připraví pro vymezené ohrožené oblasti akční programy, které musí být stanoveny nejpozději do 20. prosince 1995 (datum vstupu v platnost). Valonský region však po vymezení dvou ohrožených oblastí na svém území žádný akční program nezavedl.
74. Belgická vláda tvrdí, že od roku 1996 připravovala akční programy na místní úrovni pro Crétacé de Hesbaye a Bruselské písky, aby předešla nebo snížila znečištění způsobované dusičnany ze zemědělských zdrojů, které vyvolaly závažné účinky.
75. Komise uplatňuje ve své replice, že tyto programy jsou prováděny zemědělci na dobrovolném základě a že se nevztahují na veškeré ohrožené oblasti.
76. Komise kromě toho rovněž belgické vládě vytýká skutečnost, že nařízení valonské vlády ze dne 10. října 2002 o trvale udržitelném hospodaření s dusíkem v zemědělství, které bylo oznámeno Valonským regionem jakožto akční program, neobsahuje žádné ustanovení umožňující úplně uplatňovat čl. 5 odst. 4 nitrátové směrnice.
3. Analýza
– Přípustnost
77. Žalobní důvod Komise týkající se vyhlášky valonské vlády ze dne 10. října 2002 o trvale udržitelném hospodaření s dusíkem v zemědělství musí být považován za neplatný vzhledem k tomu, že se jedná o rozšíření předmětu sporu v porovnání s tím, jak je definován v odůvodněném stanovisku.
78. Tento žalobní důvod Komise je tudíž nepřípustný.
– Ve věci samé
79. Podle článku 5 nitrátové směrnice musí členské státy za účelem předcházení nebo snižování znečištění způsobeného dusičnany ze zemědělských zdrojů připravit pro ohrožené oblasti vymezené v souladu s čl. 3 odst. 2 a 4 uvedené směrnice akční programy.
80. Členský stát může připravit akční program týkající se veškerých ohrožených oblastí na svém území nebo jednotlivé akční programy pro jednotlivé ohrožené oblasti na svém území nebo pro jejich část.
81. Akční programy jsou zaváděny do 4 let od jejich vzniku a musí obsahovat zejména povinná opatření stanovená v příloze III nitrátové směrnice. Tato opatření musí obsahovat pravidla, která jsou podrobně uvedena v dotčené příloze a týkají se období, ve kterých je používání určitých druhů hnojiv zakázáno, kapacity zásobníků pro skladování statkových hnojiv a omezení používání hnojiv s ohledem na vlastnosti dotyčných ohrožených oblastí, a která zajistí, že množství použitých statkových hnojiv, včetně výkalů hospodářských zvířat, nepřekročí na žádném zemědělském provozu (farmě nebo chovu hospodářských zvířat) ročně stanovené množství na hektar.
82. Akční programy jsou zaměřeny především na snížení přísunu dusíku do půdy. To snižuje možnost, že dusíkaté látky, které nebudou odčerpány plodinami, odtečou půdou a dostanou se nakonec do povrchových vod, které jsou již nasyceny nebo jim nasycení hrozí.
83. Zaprvé je nutno uvést, že belgická vláda uznala, co se týče Vlámské oblasti, že vlámská právní úprava nesplňovala ve lhůtě stanovené v odůvodněném stanovisku požadavky přílohy III bodů 1.1 a 1.2 nitrátové směrnice. Belgická vláda rovněž ve svých písemnostech uznala, že uvedená právní úprava nezohledňuje skutečné zásoby, ale zásoby průměrné. To je v rozporu s požadavkem obsaženým v uvedené příloze III bodě 1.3.
84. Ostatní žalobní důvody Komise vůči Vlámskému regionu se týkají neúplného uplatňování čl. 5 odst. 4 nitrátové směrnice v ohrožených zemědělských oblastech ekologického významu, v ohrožených oblastech „příroda“, jakož i v oblastech nasycených fosfáty. Je naprosto zřejmé, že opatření zmiňovaná belgickou vládou nesplňují požadavky článku 5 nitrátové směrnice. Žalobní důvody Komise vůči akčnímu programu se týkají oblastí, které, tak jak se ukázalo na jednání, definitivně nebyly vymezeny na základě nitrátové směrnice (viz bod 53). Vlámský region tudíž vymezil ohrožené oblasti podle jiných kritérií, než jsou kritéria stanovená článkem 3 nitrátové směrnice, a na tyto oblasti se vztahují jiná kritéria, než je stanoveno v článku 5 uvedené směrnice. Kromě toho Vlámský region chybně nevymezil velké části svého území jakožto ohrožené oblasti, což znamená, že na tyto oblasti se nevztahuje žádný akční program. Z toho tudíž vyvozuji, že Belgické království nesplnilo své povinnosti, neboť Vlámský region opomenul přijmout dostatečná opatření umožňující úplné a správné provedení článků 3 a 5, následně, nitrátové směrnice.
85. Žalobní důvod Komise vůči Valonskému regionu je rovněž opodstatněný. Dobrovolné programy různého významu, prováděné v každé dotčené oblasti různým způsobem, které netvoří strukturovaný a koherentní systém určený k dosažení specifického cíle, nemohou být totiž kvalifikovány jakožto „akční program“ ve smyslu článku 5 uvedené směrnice.
86. Je tudíž třeba konstatovat, že tyto dva žalobní důvody založené na porušení článku 5 nitrátové směrnice jsou rovněž opodstatněné.
F – Neúplná zpráva
1. Žalobní důvody vůči Vlámskému regionu
87. Článek 10 nitrátové směrnice stanoví, že členské státy předloží Komisi za čtyřleté období ode dne oznámení této směrnice a za každé následující čtyřleté období zprávu, která bude obsahovat údaje uvedené v příloze V této směrnice. Zprávy musí být předloženy Komisi do šesti měsíců od konce období, kterého se týkají.
88. Komise tvrdí, že zpráva předaná Belgickým královstvím jménem Vlámského regionu nesplňuje přílohu V směrnice v následujících bodech:
– mapa znázorňující vody vymezené podle čl. 3 odst. 1 a podle přílohy I směrnice, přičemž je pro každý případ uvedeno, která kritéria z přílohy I byla pro toto vymezení použita;
– souhrn výsledků monitorování provedeného podle článku 6 včetně přehledu důvodů, které vedly k vymezení jednotlivých ohrožených oblastí a k provedení veškerých změn nebo k doplnění seznamu vymezených ohrožených oblastí;
– souhrn výsledků monitorovacích programů zavedených podle čl. 5 odst. 6 směrnice;
– předpoklady členských států týkající se přibližných časových období, ve kterých lze očekávat, že se u vod vymezených v souladu s čl. 3 odst. 1 projeví účinky opatření obsažených v akčním programu, včetně uvedení míry nespolehlivosti těchto předpokladů.
89. Vlámský region ve své duplice upřesňuje, že přímo ohrožené vody byly ve Vlámsku vymezeny podle kritérií přílohy I nitrátové směrnice. Ve své odpovědi na odůvodněné stanovisko předal Vlámský region mapu s vyznačením ohrožených oblastí za Belgické království.
90. Ve zbývající části Belgické království žalobní důvody Komise nezpochybňuje.
2. Posouzení
91. Je třeba konstatovat, že doklady týkající se Vlámského regionu předané Belgickým královstvím Komisi dne 9. ledna 1997, neobsahují žádnou mapu vod vymezených podle čl. 3 odst. 1 a podle přílohy I, tak jak je stanoveno v příloze V bodě 2 písm. a) nitrátové směrnice. Mapa, na kterou odkazuje Vlámský region, se vztahuje k článku 10 ve spojení s přílohou V bodem 2 písm. b) nitrátové směrnice. Navíc doklady uvedené v příloze V bodech 3 a 4 písm. d) a e) této směrnice rovněž chybí.
92. Je tudíž třeba konstatovat, že Belgické království tím, že předložilo Komisi neúplnou zprávu podle článku 10 nitrátové směrnice, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
VII – Závěry
93. Vzhledem k výše uvedenému navrhuji, aby Soudní dvůr:
1) určil, že co se týče Vlámského regionu, Belgické království opomenulo přijmout vhodná opatření k zajištění úplného provedení a správného uplatňování čl. 3 odst. 1 a 2, jakož i čl. 4, 5 a 10 směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů;
2) určil, že co se týče Valonského regionu, Belgické království opomenulo přijmout vhodná opatření k zajištění úplného provedení a správného uplatňování čl. 3 odst. 1 a 2 a článku 5 směrnice 91/676;
3) zamítl žalobu ve zbývající části;
4) uložil Belgickému království náhradu nákladů řízení.
(1) .
(2)
–	Úř. věst. L 375, s. 1; Zvl. vyd. 15/02, s. 68.
(3)
–	Moniteur belge
ze dne 28. února 1991.
(4)
–	Nařízení ze dne 11. května 1999 pozměňující nařízení o hnojivech a pozměňující nařízení ze dne 28. června 1985 o ekologickém povolení ( Moniteur Belge
ze dne 20. srpna 1999).
(5)
–	Vyhláška valonské vlády ze dne 5. května 1994 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů ( Moniteur belge
ze dne 28. června 1994).
(6)
–	Vyhláška vlámské vlády ze dne 14. června 2002 směřující k přezkoumání, úpravě a doplnění takových ohrožených oblastí vod, jak jsou uvedeny v čl. 15 odst. 3, 4 a 5 nařízení o hnojivech.
(7)
–	Viz zejména rozsudky ze dne 25. listopadu 1998, Komise v. Španělsko (C‑214/96, Recueil, s. I‑7661, bod 25); ze dne 17. září 1996, Komise v. Itálie (C‑289/94, Recueil, s. I‑4405, bod 20), a ze dne 11. června 1998, Komise v. Řecko (C‑232/95 a C‑233/95, Recueil, s. I‑3343, bod 38).
(8)
–	Rozsudek ze dne 28. dubna 1993, Komise v. Itálie (C‑306/91, Recueil, s. I‑2133, bod 22).
(9)
–	Rozsudek ze dne 10. dubna 2003, Komise v. Portugalsko (C‑392/99, Recueil, s. I‑3373, bod 133).
(10)
–	Viz zejména rozsudky Soudního dvora ze dne 14. července 1988, Komise v. Belgie (298/86, Recueil, s. 4343, bod 10), a ze dne 25. dubna 1996, Komise v. Lucembursko (C‑274/93, Recueil, s. I‑2019, bod 11).
(11)
–	Uvedeno v poznámce pod čarou 6.
(12)
–	Uvedeno v poznámce pod čarou 6.
(13)
–	Zpráva ERM pro Evropskou komisi o ohrožených oblastech v Belgii (únor 2000).
(14)
–	Viz zejména rozsudky ze dne 25. května 2000, Komise v. Řecko (C-384/97, Recueil, s. I-3823, bod 35), a ze dne 10. května 2001, Komise v. Nizozemsko (C‑152/98, Recueil, s. I‑3463, bod 21).
(15)
–	Směrnice Rady 75/440/EHS ze dne 16. června 1975 o požadované jakosti povrchových vod určených v členských státech k odběru pitné vody (Úř. věst. L 194, s. 26; Zvl. vyd. 15/01, s. 17).
(16)
–	Rozsudek ze dne 29. dubna 1999 (C‑293/97, Recueil, s. I‑2603, bod 39).