62021TJ0402_RES
Věc T‑402/21
UniCredit Bank AG
v.
Jednotný výbor pro řešení krizí
Rozsudek Tribunálu (osmého rozšířeného senátu) ze dne 17. července 2024
„Hospodářská a měnová unie – Bankovní unie – Jednotný mechanismus pro řešení krizí úvěrových institucí a některých investičních podniků (SRM) – Jednotný fond pro řešení krizí (SRF) – Rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (SRB) o výpočtu příspěvků předem na rok 2021 – Povinnost uvést odůvodnění – Právo být vyslechnut – Právní jistota – Účinná soudní ochrana – Námitka protiprávnosti – Časové omezení účinků rozsudku“
Akty orgánů – Odůvodnění – Povinnost – Rozsah – Rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (SRB), kterým se stanoví příspěvky předem do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRF) – Nezohlednění ukazatelů a dílčích ukazatelů rizika při výpočtu těchto příspěvků – Přípustnost
(Nařízení Komise 2015/63, čl. 20 odst. 1)
(viz body 97, 98, 100)
Hospodářská a měnová politika – Hospodářská politika – Jednotný mechanismus pro řešení krizí úvěrových institucí a některých investičních podniků – Příspěvky předem do Jednotného fondu pro řešení krizí – Nezohlednění ukazatelů a dílčích ukazatelů rizika při výpočtu těchto příspěvků – Podmínky
(Nařízení Komise č. 680/2014; nařízení Komise 2015/63, články 6, 7, 14 a čl. 20 odst. 1; nařízení Komise 2021/451; nařízení Komise 2021/763; směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59)
(viz body 254–258, 263, 264, 269, 271, 275–278, 283, 285)
Shrnutí
Tribunál, jemuž byla předložena žaloba na neplatnost, které vyhověl, zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (dále jen „Jednotný výbor“) o stanovení příspěvků předem na rok 2021 do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRF) v rozsahu, v němž se týká UniCredit Bank, z důvodu porušení povinnosti Jednotného výboru uvést odůvodnění, pokud jde o určení roční cílové úrovně.
Tribunál ve svém rozsudku rozhodl o rozsahu povinnosti Jednotného výboru uvést důvody, proč pro účely výpočtu příspěvků předem jak na základě údajů Unie, tak na vnitrostátním základě (
1
), nepoužil ukazatele rizika „ukazatel čistého stabilního financování“ (dále jen „ukazatel NSFR“) a „kapitál a způsobilé závazky, které instituce drží nad rámec minimálního požadavku na kapitál a způsobilé závazky“ (dále jen „ukazatel MREL“ a „MREL“), jakož i dílčí ukazatele rizika „složitost“ a „způsobilost k řešení krize“. Stejně tak Tribunál poprvé rozhodl o souladu nepoužití těchto ukazatelů a dílčích ukazatelů rizika s články 6, 7 a 20 nařízení v přenesené pravomoci 2015/63 (
2
).
Žalobkyně je úvěrovou institucí se sídlem v Německu. Dne 14. dubna 2021 přijal Jednotný výbor rozhodnutí, v němž stanovil (
3
) příspěvky předem úvěrových institucí a některých investičních podniků, včetně žalobkyně, do Jednotného fondu pro řešení krizí na rok 2021 (dále jen „napadené rozhodnutí“) (
4
).
Závěry Tribunálu
V první řadě, pokud jde o odůvodnění toho, proč pro účely výpočtu příspěvků předem na příspěvkové období 2021 Jednotný výbor nepoužil ukazatele rizika NSFR a MREL, jakož i dílčí ukazatele rizika „složitost“ a „způsobilost k řešení krize“ uvedené v nařízení v přenesené pravomoci 2015/63 (
5
), Tribunál konstatoval, že čl. 20 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci 2015/63 stanoví, že pokud informace vyžadované v souvislosti s některým ukazatelem podle přílohy II tohoto nařízení nejsou pro daný referenční rok zahrnuty do použitelných požadavků na oznamování orgánům dohledu uvedených v jeho článku 14, daný ukazatel rizika se nepoužije, dokud nezačne být daný požadavek na oznamování orgánům dohledu použitelný.
V projednávané věci Jednotný výbor v napadeném rozhodnutí uvedl, že nepoužil ukazatele NSFR a MREL ani dílčí ukazatele „složitost“ a „způsobilost k řešení krize“ z důvodu, že v okamžiku přijetí tohoto rozhodnutí nebyly informace požadované ohledně těchto ukazatelů rizika a dílčích ukazatelů rizika k dispozici v harmonizované podobě pro všechny instituce.
Pokud jde konkrétně o ukazatel NSFR, Jednotný výbor uvedl, že v Unii není používána žádná harmonizovaná závazná norma týkající se NSFR, takže není schopen určit ukazatele na vnitrostátní úrovni. Pokud jde o ukazatel MREL, Jednotný výbor upřesnil, že jelikož požadavky týkající se MREL jsou jako celek zaváděny postupně, nemá k dispozici údaje, které by mu umožnily použít tento ukazatel u každé instituce přispívající do Jednotného fondu pro řešení krizí. Stran dílčích ukazatelů rizika „složitost“ a „způsobilost k řešení krize“ Jednotný výbor uvedl, že údaje požadované pro tyto dílčí ukazatele nejsou k dispozici v harmonizované podobě za referenční rok 2019 pro všechny instituce zúčastněných členských států.
Tribunál měl proto za to, že takové odůvodnění umožňuje žalobkyni pochopit důvody, proč Jednotný výbor nepoužil dotyčné ukazatele rizika a dílčí ukazatele rizika, takže splňuje požadavky stanovené judikaturou.
Pokud jde o důvody, proč pro účely výpočtu procentního podílu příspěvku předem určeného na vnitrostátním základě nepoužil Jednotný výbor ukazatele NSFR a MREL, má Tribunál za to, že Jednotný výbor poskytl dostatečné odůvodnění, proč údaje vyžadované pro použití těchto ukazatelů nebyly k dispozici na vnitrostátní úrovni. Zaprvé, pokud jde o ukazatel NSFR, Jednotný výbor vysvětlil, že nebyl schopen určit ukazatele na vnitrostátní úrovni, neboť měl za to, že požadavky na oznamování informací týkajících se tohoto ukazatele orgánům dohledu jsou nedostatečné. Zadruhé, pokud jde o ukazatel MREL, z napadeného rozhodnutí vyplývá, že Jednotný výbor neměl k dispozici údaje shromážděné na vnitrostátní úrovni, které by mu umožňovaly použít tento ukazatel, a to z důvodu postupného zavádění požadavků týkajících se uvedeného ukazatele ze strany národních regulačních orgánů.
Pokud jde o důvody, proč pro účely výpočtu procentního podílu příspěvku předem určeného na vnitrostátním základě nebyly použity dílčí ukazatele „složitost“ a „způsobilost k řešení krize“, má Tribunál za to, že jakožto obezřetný hospodářský subjekt mohla žalobkyně s ohledem na znění napadeného rozhodnutí a jeho kontext pochopit, že z důvodu neexistence plánů řešení krize pro všechny německé instituce neměl Jednotný výbor k dispozici odpovídající údaje shromážděné na vnitrostátní úrovni pro účely použití dílčích ukazatelů rizika „složitost“ a „způsobilost k řešení krize“.
V druhé řadě, pokud jde o soulad nepoužití těchto ukazatelů rizika a dílčích ukazatelů rizika s ustanoveními nařízení v přenesené pravomoci 2015/63, Tribunál nejprve uvedl, že toto nařízení v přenesené pravomoci podřizuje možnost neuplatnit ukazatel rizika dvojí podmínce, a to zaprvé že informace požadované na základě takového ukazatele nejsou zahrnuty do požadavků na oznamování orgánům dohledu uvedených v článku 14 tohoto nařízení v přenesené pravomoci a zadruhé že je tento ukazatel uveden v příloze II uvedeného nařízení v přenesené pravomoci, která je nadepsána „Údaje předkládané orgánům příslušným k řešení krize“.
Pokud jde o první podmínku, Tribunál poznamenal, že za účelem určení, zda (
6
) jsou informace vyžadované v souvislosti s některým ukazatelem rizika zahrnuty do požadavků na oznamování orgánům dohledu, musí Jednotný výbor ověřit, zda byly instituce povinny oznamovat tyto informace pro účely obezřetnostního dohledu příslušnému orgánu za dotčený referenční rok v souladu s prováděcím nařízením č. 680/2014 (
7
) nebo vnitrostátním právem. Tímto referenčním rokem (
8
) je rok, ke kterému se vztahují schválené roční účetní závěrky, které byly k dispozici ke dni 31. prosince roku předcházejícího příspěvkovému období, tedy v projednávané věci roku 2019 (dále jen „příslušný referenční rok“).
Pokud jde o druhou podmínku, Tribunál upřesnil, že se čl. 20 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci 2015/63 použije nejen v případě, že údaje uvedené v jeho příloze II představují samy o sobě ukazatele rizika, ale i v případě, kdy tato příloha odkazuje na údaje, které, aniž samy o sobě představují ukazatele rizika, jsou rozhodující pro výpočet takových ukazatelů rizik, které nejsou uvedeny v této příloze. Ukazatel rizika se tedy nemusí použít, pokud jsou údaje nezbytné pro jeho výpočet uvedeny v této příloze.
V tomto ohledu Tribunál připomněl, že při výkladu ustanovení unijního práva je třeba vzít v úvahu nejen jeho znění, ale i jeho kontext a cíle sledované právní úpravou, jejíž je součástí, jakož i jeho užitečný účinek. Pokud jde o toto ustanovení, zohledňuje skutečnost, že proces zavádění obezřetnostních požadavků a odpovídajících požadavků na poskytnutí informací je postupný a rozložený v čase. Tribunál navíc konstatoval, že nařízení v přenesené pravomoci 2015/63 bylo přijato v době, kdy tyto požadavky nebyly ještě s konečnou platností přijaty nebo byly ještě předmětem úprav. Z toho vyplývá, že tyto údaje nezbytné pro výpočet některých z těchto ukazatelů nemusely být přinejmenším během části počátečního období k dispozici za všechny dotyčné instituce, nebo alespoň za všechny instituce se sídlem v jednom členském státě a nemusely být vykázány na základě požadavků na oznamování orgánům dohledu podle unijního nebo případně vnitrostátního práva.
V této souvislosti je cílem čl. 20 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci 2015/63 zabránit tomu, aby byla institucím při výpočtu příspěvků předem případně uložena nepřiměřená nebo diskriminační zátěž právě z důvodu tohoto postupného zavádění obezřetnostních požadavků a s nimi souvisejících požadavků na informace. Takové riziko existuje nejen v případě, že dotčené údaje představují samy o sobě ukazatele rizika, ale také tehdy, pokud jsou tyto údaje nezbytné pro výpočet těchto ukazatelů, aniž samy o sobě představují takové ukazatele.
S ohledem na tyto úvahy Tribunál dále zkoumal, zda Jednotný výbor mohl při výpočtu příspěvků předem na příspěvkové období 2021 upustit od použití dvou ukazatelů rizika, a sice ukazatelů NSFR a MREL, a dvou dílčích ukazatelů, a sice dílčích ukazatelů „složitost“ a „způsobilost k řešení krize“, aniž porušil ustanovení nařízení v přenesené pravomoci 2015/63.
Pokud jde o ukazatel NSFR, z prováděcího nařízení 2021/451 (
9
) vyplývá, že instituce musely příslušnému orgánu vykazovat údaje týkajících se tohoto ukazatele pro účely obezřetnostního dohledu a na harmonizovaném základě až ode dne 28. června 2021, tj. po příslušném referenčním roce. Aniž je nutné rozhodnout o otázce, zda případná existence povinnosti vykazovat informace vyžadované pro ukazatel NSFR na základě požadavků na oznamování orgánům dohledu ve vnitrostátním právu zavazovala Jednotný výbor k tomu, aby je zohlednil při určování tohoto ukazatele přinejmenším v rámci výpočtu příspěvku předem na vnitrostátním základě, Jednotný výbor vysvětlil, že taková povinnost v každém případě nevyplývá z práva členského státu, ve kterém má žalobkyně sídlo, pokud jde o příslušný referenční rok. Tribunál podotkl, že žádná skutečnost ve spise neprokazuje, že pro příslušný referenční rok byly údaje týkající se ukazatele NSFR zahrnuty do požadavků na oznamování orgánům dohledu podle práva členského státu. Ukazatel NSFR kromě toho patří mezi údaje výslovně uvedené v příloze II nařízení v přenesené pravomoci 2015/63. Tribunál na základě toho dospěl k závěru, že Jednotný výbor neporušil ustanovení nařízení v přenesené pravomoci 2015/63, když při výpočtu příspěvků předem na příspěvkové období 2021 nezohlednil ukazatel NSFR.
Pokud jde o ukazatel MREL, žádné ustanovení prováděcího nařízení č. 680/2014 nevyžadovalo, aby instituce za příslušný referenční rok poskytly příslušnému orgánu informace o svých způsobilých závazcích na základě požadavků na oznamování orgánům dohledu. Taková povinnost byla zavedena prováděcím nařízením 2021/763 (
10
) až ode dne 28. června 2021. Článek 45 odst. 1 směrnice 2014/59 (
11
) toto zjištění nezpochybňuje, neboť neobsahuje povinnost vykázat způsobilé závazky na základě požadavků na oznamování orgánům dohledu během příslušného referenčního roku. Aniž je nutné rozhodnout o otázce, zda případná existence povinnosti vykazovat způsobilé závazky na základě požadavků na oznamování orgánům dohledu ve vnitrostátním právu zavazovala Jednotný výbor k tomu, aby je zohlednil při určování ukazatele MREL, pokud jde přinejmenším o výpočet příspěvku předem na vnitrostátním základě, Jednotný výbor vysvětlil, že pro příslušný referenční rok taková povinnost z práva členského státu každopádně nevyplývá. Žádná skutečnost ve spise, který má Tribunál k dispozici, tedy neprokazuje, že podle německého práva byly informace týkající se ukazatele MREL během příslušného referenčního období předmětem požadavků na oznamování orgánům dohledu. I když ukazatel MREL není jako takový uveden v příloze II nařízení v přenesené pravomoci 2015/63, tato příloha nicméně mezi údaji předkládaným orgánům příslušným k řešení krize, uvádí „způsobilé závazky“. Tyto závazky ostatně představují údaje, které jsou rozhodující pro výpočet tohoto ukazatele rizika, který je založen na takových údajích, jako jsou zejména kapitál, způsobilé závazky a MREL, přičemž pro účely výpočtu tohoto ukazatele musí Jednotný výbor určit přebytek kapitálu a způsobilých závazků ve srovnání s MREL.
Za těchto podmínek mohl Jednotný výbor upustit od použití ukazatele MREL, aniž porušil nařízení v přenesené pravomoci 2015/63.
Pokud jde o dílčí ukazatele rizika „složitost“ a „způsobilost k řešení krize“, z nařízení v přenesené pravomoci 2015/63 (
12
) vyplývá, že při určování dílčího ukazatele rizika „složitost“ musí Jednotný výbor zohlednit rozsah, v němž se má za to, že model podnikání a organizační struktura dotyčné instituce jsou složité (
13
). Stejně tak musí Jednotný výbor při určování dílčího ukazatele rizika „způsobilost k řešení krize“ zohlednit rozsah, v němž lze krizi instituce řešit rychle a bez právních překážek. Podle směrnice 2014/59 (
14
) posoudí orgán příslušný k řešení krize způsobilost k řešení krize současně s vypracováním a aktualizací plánů řešení krize a pro účely jejich vypracování a aktualizace. Kromě toho pro posouzení způsobilosti instituce k řešení krize je nutné zohlednit složitost její struktury. Za těchto podmínek se složitost posuzuje i při vypracování plánu řešení krize, který je tak předpokladem pro to, aby Jednotný výbor určil dílčí ukazatele rizika „složitost“ a „způsobilost k řešení krize“. Dále vezme orgán příslušný k řešení krize pro účely vypracování plánu řešení krize institucí v úvahu přinejmenším aspekty stanovené v této směrnici (
15
). Mezi těmito aspekty zohlední výši závazků použitelných k rekapitalizaci z vnitřních zdrojů instituce, jakož i jejich druh. Uvedené závazky přitom odpovídají „způsobilým závazkům“ ve smyslu nařízení v přenesené pravomoci 2015/63, které představují údaj nezbytný k tomu, aby Jednotný výbor mohl stanovit dílčí ukazatele rizika „složitost“ a „způsobilost k řešení krize“.
V tomto ohledu na jedné straně vyplývá, že instituce nebyly povinny vykázat způsobilé závazky pro účely obezřetnostního dohledu příslušnému orgánu za příslušný referenční rok na základě prováděcího nařízení č. 680/2014. Na druhé straně, aniž je nutné rozhodnout o otázce, zda případná existence takové povinnosti vykazovat způsobilé závazky zavazovala Jednotný výbor k tomu, aby je zohlednil při určování dílčích ukazatelů „složitost“ a „způsobilost k řešení krize“, pokud jde přinejmenším o výpočet příspěvku předem na vnitrostátním základě, žádná skutečnost, kterou měl Tribunál k dispozici, neprokazovala, že taková povinnost ve vnitrostátním právu existovala.
První podmínka stanovená v čl. 20 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci 2015/63 je tedy splněna, pokud jde o tyto dílčí ukazatele rizika. Pokud jde o druhou podmínku stanovenou v témže článku, i když tyto dílčí ukazatele rizika nejsou jako takové uvedeny v příloze II nařízení v přenesené pravomoci 2015/63, způsobilé závazky, které jsou údajem nezbytným k jejich určení, jsou v ní výslovně zmíněny.
Tribunál měl tudíž za to, že Jednotný výbor neporušil články 6, 7 a 20 nařízení v přenesené pravomoci 2015/63, když pro příspěvkové období 2021 nezohlednil dílčí ukazatele rizika „složitost“ a „způsobilost k řešení krize“.
(
1
) – Vnitrostátním základem se rozumí základ údajů vykázaných institucemi povolenými na území dotčeného zúčastněného členského státu. Pokud jde o „základ údajů bankovní unie“, jedná se o základ údajů vykázaných všemi institucemi povolenými na území všech členských států, které se účastní jednotného mechanismu pro řešení krizí (SRM).
(
2
) – Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 ze dne 21. října 2014, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí (Úř. věst. 2015, L 11, s. 44).
(
3
) – Podle čl. 70 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. 2014, L 225, s. 1).
(
4
) – Rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí SRB/ES/2021/22 ze dne 14. dubna 2021 o výpočtu příspěvků předem na rok 2021 do Jednotného fondu pro řešení krizí.
(
5
) – Článek 6 odst. 5 první pododstavec písm. a) nařízení v přenesené pravomoci 2015/63.
(
6
) – V souladu s čl. 20 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci 2015/63.
(
7
) – Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 680/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se stanoví prováděcí technické normy, pokud jde o podávání zpráv institucí pro účely dohledu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (Úř. věst. 2014, L 191, s. 1).
(
8
) – Podle čl. 4 odst. 1 ve spojení s čl. 14 odst. 1 až 4 nařízení v přenesené pravomoci 2015/63.
(
9
) – Prováděcí nařízení Komise (EU) 2021/451 ze dne 17. prosince 2020, kterým se stanoví prováděcí technické normy pro uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o podávání zpráv institucí pro účely dohledu, a kterým se zrušuje prováděcí nařízení (EU) č. 680/2014 (Úř. věst. 2021, L 97, s. 1).
(
10
) – Prováděcí nařízení Komise (EU) 2021/763 ze dne 23. dubna 2021, kterým se stanoví prováděcí technické normy pro uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU s ohledem na podávání zpráv pro účely dohledu a zveřejňování [MREL] (Úř. věst. 2021, L 168, s. 1).
(
11
) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. 2014, L 173, s. 190).
(
12
) – Podle čl. 6 odst. 6 písm. a) bodu iv) nařízení v přenesené pravomoci 2015/63.
(
13
) – Podle kapitoly II hlavy II směrnice 2014/59.
(
14
) – Podle čl. 15 odst. 3 směrnice 2014/59.
(
15
) – Jak je uvedeno v oddíle C přílohy směrnice 2014/59.