Väliaikainen versio
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
ANDREA BIONDI
26 päivänä maaliskuuta (1)
Asia C‑505/24 P
Condor Flugdienst GmbH
vastaan
Ryanair DAC,
Euroopan komissio
(Muutoksenhaku – Valtiontuki – Saksan lentoliikenteen markkinat – Saksan liittotasavallan lentoyhtiölle COVID-19-pandemian yhteydessä myöntämä tuki – Valtiontukitoimenpiteitä koskevat tilapäiset puitteet – Condor Flugdienst GmbH:n pääomapohjan vahvistaminen – Vastustamatta jättämistä koskeva Euroopan komission päätös – Kumoamiskanne – SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohta – Valtiontuesta rahoitusalan ulkopuolisten vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen annettujen suuntaviivojen 67 kohta – Vastuunjako)
I       Johdanto
1.        Pelastamis- ja rakenneuudistustuki kuuluvat kilpailua eniten vääristäviin valtiontukilajeihin unionin oikeudessa. Kuten valtiontuesta rahoitusalan ulkopuolisten vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen annettujen suuntaviivojen (jäljempänä pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivat) 6 kohdassa(2) todetaan, vähemmän tehokkaiden yritysten poistuminen markkinoilta on toimivan markkinatalouden normaali ja toivottava piirre, sillä se mahdollistaa niiden tehokkaampien ja teknisesti kehittyneempien kilpailijoiden kasvamisen. Häiritsemällä tätä prosessia pelastamis- ja rakenneuudistustuki voi hidastaa huomattavasti talouskasvua kyseisillä aloilla, millä on kielteisiä vaikutuksia laajempaan talouteen ja haitallisia seurauksia sisämarkkinoille. Näin vakavan kilpailun vääristymisen riskin vuoksi pelastamis- ja rakenneuudistustuki on perusteltua vain tarkoin rajatuissa olosuhteissa.
2.        Pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivoissa, joissa vahvistetaan edellytykset, joiden mukaisesti pelastamis- ja rakenneuudistustuen voidaan katsoa soveltuvan sisämarkkinoille SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella, erotetaan selvästi toisistaan pelastamistuki, jolla annetaan tilapäistä apua, ja rakenneuudistustuki, jonka tavoitteena on yrityksen pitkän aikavälin elinkelpoisuuden palautuminen,(3) jotta se voisi kilpailla markkinoilla omin voimin ilman jatkuvaa valtion tukea.(4)
3.        Rakenneuudistustuen osalta pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 3.5.2 jaksossa vahvistetaan erityisiä vaatimuksia sen varmistamiseksi, että tukimäärä ja
‑intensiteetti rajataan määrään, joka on ehdottomasti välttämätön rakenneuudistuksen toteuttamiseksi. Tätä varten on varmistettava, että rakenneuudistuksen kustannusten rahoittamiseen osallistutaan riittävällä ”omalla rahoitusosuudella”(5), ja riittävä ”vastuunjako”.
4.        Vastuunjako on suhteellisen uusi vaatimus valtiontukioikeudessa. Se esiintyi ensimmäisen kerran pankkialan valtiontukea koskevissa vuoden 2009 suuntaviivoissa,(6) minkä jälkeen se nousi keskeiseen asemaan vuoden 2013 pankkitiedonannossa.(7) Sen jälkeen se sisällytettiin tarkistettuihin vuoden 2014 pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivoihin, jotka hyväksyttiin osana laajempaa EU:n valtiontukiuudistusta. Vastuunjakoa käsitellään näiden viimeksi mainittujen suuntaviivojen 3.5.2.2 jaksossa, ja se edellyttää ensinnäkin, että osakkeenomistajien ja tarvittaessa huonommassa etuoikeusasemassa olevien velkojien on katettava tappiot kokonaisuudessaan ennen julkisten varojen sijoittamista.(8) Vastuunjaolla varmistetaan, ettei tukea käytetä suojaamaan sijoittajia aikaisempien liiketoimintapäätösten seurauksilta, sillä tämä voi luoda moraalikatoa ja heikentää markkinakuria.(9) Moraalikadon vaara, joka muodostuu siitä, että yritykset, jotka odottavat tulevansa pelastetuiksi joutuessaan vaikeuksiin, laativat kestämättömiä liiketoimintastrategioita, jotka saavat ne ottamaan liiallisia riskejä, onkin keskeinen huolenaihe, joka on pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen puitteiden taustalla.(10)
5.        Pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen mukaan asianmukainen vastuunjako ei edellytä ainoastaan sitä, että aiemmat tappiot katetaan kokonaisuudessaan ennen valtion tukitoimenpiteitä. Kuten näiden suuntaviivojen 67 kohdassa täsmennetään, se tarkoittaa myös sitä, kaikki valtiontuki, joka vahvistaa tuensaajan omaa pääomaa, ”olisi myönnettävä ehdoin, jotka antavat valtiolle kohtuullisen osuuden tuensaajan tulevasta arvonnoususta ottaen huomioon sen, kuinka paljon omaa pääomaa valtio sijoittaa verrattuna yhtiön jäljellä olevaan omaan pääomaan tappioiden kattamisen jälkeen”. Nyt käsiteltävänä olevan valituksen ytimessä oleva riita koskee tämän nimenomaisen edellytyksen soveltamista.
II     Asian tausta, riidanalainen päätös, valituksenalainen tuomio ja asianosaisten vaatimukset
6.        Vuosina 2019–2021 valittajana oleva Condor Flugdienst GmbH (jäljempänä Condor) hyötyi useista valtiontukitoimenpiteistä, jotka voidaan jakaa kahteen ryhmään: yhtäältä tukitoimenpiteisiin, joilla pyrittiin ratkaisemaan sen entisen emoyhtiön Thomas Cook Group plc:n (jäljempänä Thomas Cook) maksukyvyttömyydestä aiheutuneet taloudelliset vaikeudet, ja toisaalta tukitoimenpiteisiin, joilla korvattiin sille COVID-19-pandemiaan liittyvien matkustusrajoitusten käyttöönotosta 17.3.–31.12.2020 (jäljempänä vuoden 2020 COVID-19-tuki) ja 1.1.–31.5.2021 (jäljempänä vuoden 2021 COVID-19-tuki) aiheutunut vahinko.(11)
7.        Euroopan komissio hyväksyi 26.4.2020 tekemällään päätöksellä vuoden 2020 COVID-19-tuen, joka toteutettiin kahden lainan muodossa, yhteensä 550 miljoonaa euroa (jäljempänä vuoden 2020 COVID-19-lainat), joille myönnettiin valtiontakaus, SEUT 107 artiklan 2 kohdan b alakohdan perusteella.(12)
8.        Unionin yleinen tuomioistuin kumosi kyseisen päätöksen 9.6.2021 antamallaan tuomiolla Ryanair v. komissio (Condor; COVID-19)(13) perustelujen riittämättömyyden vuoksi.
9.        Komissio hyväksyi 26.7.2021 ensinnäkin uudelleen vuoden 2020 COVID-19-tuen. Edellä mainitun tuomion noudattamiseksi komission päätöksessä kuitenkin suljettiin Condorille aiheutuneen vahingon laskelmasta pois kustannukset, jotka sille olivat aiheutuneet maksukyvyttömyysmenettelyn jatkumisesta. Lisäksi komissio totesi Saksan viranomaisten toimittamien jälkikäteisten tietojen perusteella, että Condorille oli maksettu liikaa korvausta 91,745 miljoonan euron määrä, johon lisätään korot.(14)
10.      Toiseksi komissio hyväksyi vuoden 2021 COVID-19-tuen, joka muodostui sellaisen 60 miljoonan euron suuruisen velan osittaisesta anteeksi antamisesta, joka perustui vuoden 2020 covid-19
‑tuen puitteissa myönnettyihin lainoihin, koska se katsoi tuen soveltuvan sisämarkkinoille SEUT 107 artiklan 2 kohdan b alakohdan perusteella.(15)
11.      Lopuksi komissio hyväksyi SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan ja pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen perusteella tukitoimenpiteen, jolla pyrittiin tukemaan Condorin rakenneuudistusta ja toiminnan jatkamista (jäljempänä asianomainen toimenpide) ja joka sisälsi kaksi osaa. Ensimmäinen osa muodostui yhtäältä vuoden 2020 COVID-19-lainojen ehtojen muuttamisesta ja toisaalta kyseisiin lainoihin perustuvien 90 miljoonan euron suuruisten velkojen osittaisesta anteeksi antamisesta. Toinen osa muodostui sellaisen 20,2 miljoonan euron suuruisen velan anteeksi antamisesta, joka vastasi korkoja, jotka Condorin oli maksettava takaisin vuoden 2020 COVID-19-tuesta annetun muutetun päätöksen perusteella(16) (jäljempänä riidanalainen päätös). Molemmat olivat osa rahoitusjärjestelyä, josta Saksan liittotasavalta, Condorin uusi yksityinen osakkeenomistaja Attestor Limited (jäljempänä Attestor) sekä saksalainen valtio-omisteinen kehityspankki Kreditanstalt für Wiederaufbau (jäljempänä KfW) olivat neuvotelleet tarkoituksenaan tukea Condorin rakenneuudistusta ja toiminnan jatkamista (jäljempänä ostosopimus).
12.      Ryanair DAC (jäljempänä Ryanair) nosti riidanalaisesta päätöksestä kumoamiskanteen väittäen muun muassa, että sen menettelyllisiä oikeuksia asianomaisena osapuolena oli loukattu, koska komissio ei ollut aloittanut SEUT 108 artiklan 2 kohdan mukaista menettelyä, vaikka tuen sisämarkkinoille soveltuvuuden arviointiin liittyi vakavia vaikeuksia.(17) Valituksenalaisessa tuomiossa unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi suurimman osan Ryanairin esittämistä kanneperusteista, lukuun ottamatta kahta kuudennessa kanneperusteessa esitettyä väitettä, joissa komissiota arvosteltiin siitä, ettei se ollut osoittanut tuen oikeasuhteisuutta. Unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että Ryanair oli oikeudellisesti riittävällä tavalla osoittanut, että komissiolla olisi pitänyt olla epäilyksiä, jotka olisivat oikeuttaneet SEUT 108 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamisen, ensinnäkin siitä, täyttikö kyseinen toimenpide pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdassa asetetun asianmukaista vastuunjakoa koskevan vaatimuksen, ja toiseksi siitä, oliko kilpailun vääristymistä rajoittavien toimenpiteiden laajuus erityisesti kyseisten suuntaviivojen 3.6.2.2 jaksossa asetettujen vaatimusten mukainen.
13.      Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin kumosi riidanalaisen päätöksen tutkimatta jäljellä olevia kahta kanneperustetta, jotka koskivat syrjintäkiellon periaatteen, palvelujen tarjoamisen vapauden ja sijoittautumisvapauden periaatteiden loukkaamista sekä perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiä.(18)
14.      Unionin yleisen tuomioistuimen annettua tuomionsa Condor teki 18.7.2024 valituksen unionin tuomioistuimeen. Condoria, Ryanairia, Saksan liittotasavaltaa ja Euroopan komissiota kuultiin 20.11.2025 pidetyssä istunnossa.
15.      Valituksessaan Condor vaatii, että unionin tuomioistuin kumoaa valituksenalaisen tuomion, hylkää Ryanairin kanteen kokonaisuudessaan ja velvoittaa Ryanairin korvaamaan sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että muutoksenhaussa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
16.      Komissio ja Saksan liittotasavalta vaativat kumpikin, että unionin tuomioistuin hyväksyy valituksen, kumoaa valituksenalaisen tuomion ja velvoittaa Ryanairin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
17.      Ryanair vaatii, että unionin tuomioistuimen on hylättävä valitus ja velvoitettava Condor vastaamaan kaikista Ryanairille tästä oikeudenkäynnistä aiheutuneista kuluista.
III  Valitus
18.      Valituksensa tueksi Condor esittää kolme valitusperustetta. Ensimmäisessä valitusperusteessaan se riitauttaa unionin yleisen tuomioistuimen tulkinnan pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdan soveltamisalasta. Toisessa valitusperusteessaan se väittää, että riidanalainen päätös on joka tapauksessa 67 kohdan mukainen ja että unionin yleinen tuomioistuin on olennaisilta osin jättänyt arvioimatta tämän päätöksen sisällön. Kolmannessa valitusperusteessaan Condor väittää, että komission tutkinnassa väitetysti tehdyllä virheellä ei ollut vaikutusta riidanalaisen päätöksen lopputulokseen.
19.      Unionin tuomioistuimen pyynnöstä tässä ratkaisuehdotuksessa keskitytään yksinomaan toiseen valitusperusteeseen.
A       Toinen valitusperuste
20.      Toisella valitusperusteellaan Condor, jota komissio ja Saksan liittotasavalta tukevat, riitauttaa valituksenalaisen tuomion 207, 232 ja 233 kohdan.
21.      Kyseisissä kohdissa unionin yleinen tuomioistuin totesi, että komissio oli jättänyt tutkimatta, oliko asianomainen toimenpide pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdassa vahvistettujen vaatimusten mukainen. Unionin yleinen tuomioistuin totesi, ettei riidanalaisessa päätöksessä ollut mitään, mikä antaisi ymmärtää, että komissio olisi tutkinut kysymystä siitä, oliko asianomainen toimenpide myönnetty ehdoin, jotka olisivat antaneet Saksan liittotasavallalle kohtuullisen osuuden Condorin tulevasta arvonnoususta.(19) Kyseisen tuomion 232 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi Condorin argumentin, jonka mukaan sillä, että vuoden 2020 COVID-19-lainoihin perustuvien velkojen jäljellä oleva osa maksetaan takaisin tulevaisuudessa, voitaisiin katsoa taattavan valtiolle pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdassa tarkoitettu kohtuullinen osuus Condorin tulevasta arvonnoususta. Ensinnäkin unionin yleisen tuomioistuimen mukaan tämä argumentti täydensi riidanalaisen päätöksen perusteluja. Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että Condorin argumentin hyväksyminen vaarantaisi pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdan tehokkuuden. Se selitti, että jo luonteensakin puolesta velkojen osittainen anteeksi antaminen merkitsee niiden anteeksiantamattoman osan takaisin maksamista. Condorin argumentilla siis suljettiin de facto pois pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdan soveltamisalaan kuuluvien velkojen osittainen anteeksi antaminen.
22.      Condor väittää, että unionin yleinen tuomioistuin teki virheen katsoessaan, että komissiolla olisi pitänyt olla epäilyjä siitä, oliko asianomainen toimenpide pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdassa vahvistetun vaatimuksen mukainen. Condorin mukaan riidanalainen päätös sisältää riittävästi seikkoja, joiden perusteella voidaan katsoa, että kyseistä vaatimusta on noudatettu, vaikka päätöksessä ei ole nimenomaista viittausta 67 kohtaan.
23.      Totean aluksi, että vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että harjoittaessaan SEUT 263 artiklassa tarkoitettua laillisuusvalvontaa unionin tuomioistuimet eivät missään tapauksessa voi korvata riidanalaisen toimen toteuttajan perusteluja omillaan.(20) Kun unionin yleinen tuomioistuin oli todennut, että komissio oli jättänyt tutkimatta, oliko asianomainen toimenpide pelastamis- ja rakenneuudistustukisuuntaviivojen 67 kohdassa vahvistettujen vaatimusten mukainen, ei ollut sen asia suorittaa tällaista arviointia määrittämällä, oliko asianomainen toimenpide riidanalaisessa päätöksessä esitettyjen tietojen perusteella myönnetty sellaisin ehdoin, jotka antaisivat Saksan liittotasavallalle kohtuullisen osuuden Condorin tulevasta arvonnoususta.
24.      On totta, kuten Condor väittää, että unionin tuomioistuin totesi 28.9.2023 antamassaan tuomiossa Ryanair v. komissio,(21) että unionin yleinen tuomioistuin on toimivaltainen muistuttamaan sen käsiteltävänä olevan riidanalaisen päätöksen sisällöstä ja tekemään päätelmiä siihen sisältyvistä tiedoista. Tämä ei kuitenkaan anna unionin yleiselle tuomioistuimelle toimivaltaa eikä myöskään velvoita sitä tekemään omasta aloitteestaan sellaista arviointia, jonka komissio on jättänyt tekemättä, etenkään silloin, kun tällainen arviointi edellyttää harkintavallan käyttöä. Oikeuskäytännön mukaan tutkimuksen riittämättömyyden tai epätäydellisyyden toteaminen on viite siitä, että tarkasteltavan toimenpiteen arvioinnissa on vakavia vaikeuksia, mikä jo itsessään asettaa kyseenalaiseksi riidanalaisen päätöksen kaltaisen vastustamatta jättämistä koskevan päätöksen lainmukaisuuden.(22)
25.      Vaikka Condorilla on näin ollen oikeus riitauttaa unionin yleisen tuomioistuimen päätelmä, jonka mukaan riidanalainen päätös ei sisältänyt arviota pelastamis- ja rakenneuudistustukisuuntaviivojen 67 kohdan noudattamisesta, se ei voi arvostella unionin yleistä tuomioistuinta siitä, ettei tämä arvioinut, oliko kyseinen toimenpide riidanalaisessa päätöksessä esitettyjen seikkojen valossa kyseisen kohdan mukainen.
26.      Selvennettyäni tämän kysymyksen siirryn käsittelemään kahta erillistä väitettä, jotka Condor on esittänyt. Tämän jälkeen tarkastelen komission ja Saksan liittotasavallan toisen valitusperusteen tueksi esittämiä erityisiä argumentteja.
1.     Toisen valitusperusteen ensimmäinen osa
27.      Toisen valitusperusteen ensimmäisessä osassa Condor väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on selvästi vääristellyt sekä Condorin että komission väitteitä hylätessään argumentin, jonka mukaan sillä, että vuoden 2020 COVID-19-lainoihin perustuvien velkojen jäljellä oleva osa maksetaan takaisin tulevaisuudessa, voitaisiin katsoa taattavan valtiolle pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdassa tarkoitettu kohtuullinen osuus Condorin tulevasta arvonnoususta. Unionin yleinen tuomioistuin oli väärässä katsoessaan, että Condor oli ”täydentänyt riidanalaisen päätöksen perusteluja asian käsittelyn kuluessa”.(23) Sekä komissio että Condor olivat itse asiassa kumpikin omissa huomautuksissaan väittäneet kyseisen päätöksen johdanto-osan 126 perustelukappaleen osoittavan selvästi, että Attestorin tarjous sisälsi parhaat ehdot julkisten lainojen takaisinmaksun kannalta ja että Attestorin tarjoama rahoituskokonaisuus heijasti myös Condorin mahdollisia tulevia voittoja.(24)
28.      Kyseisen päätöksen edellä mainitussa johdanto-osan 126 perustelukappaleessa komissio totesi, esiteltyään lyhyesti asianomaisen toimenpiteen eri osatekijät, että ostosopimuksen ehdot ja vuoden 2020 COVID-19-lainojen uudelleenjärjestely muodostivat kokonaisuuden, jonka tarkoituksena oli sekä maksimoida Attestorille koituvat hyödyt että optimoida lainan takaisinmaksu, ja että nämä seikat olivat toisistaan riippuvaisia. Vaikka uudelleenjärjestellyn lainan kokonaiskorko oli pienempi kuin alkuperäisestä lainasta maksettava korko, ”se oli osa neuvoteltua kokonaisuutta, jonka tavoitteena oli maksimoida Attestorin ja Saksan valtion saama tuotto, ja siten sitä voidaan pitää asianmukaisena korvauksena tuesta”.
29.      En näe, miten kyseisen johdanto-osan perustelukappaleen voitaisiin katsoa käsittelevän kysymystä siitä, oliko se asianomaisen toimenpiteen osa, jonka unionin yleinen tuomioistuin katsoi kuuluvan pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdan soveltamisalaan, nimittäin osittainen velan anteeksi antaminen, kyseisessä kohdassa asetetun vaatimuksen mukainen. Johdanto-osan 126 perustelukappaleessa esitetty arviointi koskee niitä ehtoja, joiden mukaisesti anteeksi antamatta jätetty velan osa korvataan. Se liittyy pikemminkin suuntaviivojen 54 kohdassa asetettuun vaatimukseen, jonka mukaan vaikeuksissa oleville yrityksille myönnetystä tuesta maksetaan asianmukainen korvaus. Kyseisessä perustelukappaleessa mikään ei viittaa siihen, että komissio olisi arvioinut, antoiko kyseiseen toimenpiteeseen sisältyvä osittainen velan anteeksi antaminen Saksan liittotasavallalle kohtuullisen osuuden tuensaajan tulevasta arvonnoususta.
30.      Unionin yleinen tuomioistuin ei vääristellyt Condorin argumenttia, joka perustui riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 126 perustelukappaleeseen. Se ainoastaan hylkäsi tämän väitteen todettuaan, ettei riidanalaisessa päätöksessä, eikä siten myöskään johdanto-osan 126 perustelukappaleessa, ollut mitään, mikä viittaisi siihen, että komissio olisi arvioinut, antoiko asianomainen toimenpide, jonka oli katsottu vahvistavan Condorin omaa pääomaa, valtiolle kohtuullisen osuuden Condorin tulevasta arvonnoususta, kuten pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdassa edellytetään. Näin ollen toisen valitusperusteen ensimmäinen osa on mielestäni hylättävä.
2.     Toisen valitusperusteen toinen osa
31.      Toisen valitusperusteen toisessa osassa Condor väittää, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen todetessaan, ettei Attestorin tarjoaman rahoituskokonaisuuden kautta saavutettuja parhaita mahdollisia ehtoja julkisten lainojen takaisinmaksulle voitu pitää sellaisina, että ne antaisivat valtiolle pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdassa tarkoitetun kohtuullisen osuuden tulevista voitoista. Kyseinen rahoituskokonaisuus sisälsi velan osittaisen anteeksi antamisen sekä uudelleenjärjesteltyjen lainojen osia koskevan tuotonjakomekanismin, joka tarkoitti, että jos yhtiö suoriutuisi hyvin, suurempi osa lainamäärästä maksettaisiin takaisin. Unionin yleisen tuomioistuimen perustelulla, jonka mukaan ”jo luonteensakin puolesta velkojen osittainen anteeksi antaminen merkitsee niiden anteeksiantamattoman osan takaisin maksamista”,(25) ei vastattu Condorin ja komission riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 126 perustelukappaleeseen perustuviin väitteisiin.
32.      Kuten jo totesin tämän ratkaisuehdotuksen 29 kohdassa, riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 126 perustelukappaleessa ei lainkaan käsitellä kysymystä velan anteeksi antamisen yhteensopivuudesta pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdan kanssa. Pelkästään sen toteaminen, että Attestorin kanssa sovittua rahoituskokonaisuutta voitiin pitää asianmukaisena korvauksena tuesta, ei voinut johtaa unionin yleistä tuomioistuinta katsomaan, että komissio olisi asianmukaisesti arvioinut kyseisen vaatimuksen ja päätynyt aivan oikein, sen enempää selvittelemättä, siihen, että kyseinen järjestely antoi Saksan liittotasavallalle kohtuullisen osuuden Condorin tulevasta arvonnoususta vastineeksi asianomaiseen toimenpiteeseen sisältyneestä osittaisesta velan anteeksi antamisesta.
33.      Edellä mainittuun rahoituskokonaisuuteen sisältyvän tuotonjakomekanismin osalta on riidatonta, että kyseinen mekanismi muodostaa ehdon lainan uudelleenjärjestelyn jälkeen jäljelle jäävän velan osan takaisinmaksulle eikä se siten ole merkityksellinen arvioitaessa, oliko Saksan liittotasavallan sopima velan osittainen anteeksianto pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdan mukainen. Kuten unionin yleinen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 232 kohdassa, päinvastaisella johtopäätöksellä suljetaan de facto pois pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdan soveltamisalaan kuuluvien velkojen osittainen anteeksi antaminen.
34.      Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin ei tehnyt oikeudellista virhettä eikä jättänyt vastaamatta Condorin ja komission riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 126 perustelukappaleeseen perustuviin väitteisiin. Tämän väitteen hyväksyminen olisi merkinnyt riidanalaisen päätöksen perustelujen tai komission suorittaman pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen vaatimusten noudattamista koskevan arvioinnin puutteiden täydentämistä. Molemmat on kielletty tutkittaessa komission päätösten lainmukaisuutta SEUT 263 artiklan nojalla.
35.      Katson näin ollen, että myös toisen valitusperusteen toinen väite on hylättävä.
3.     Komission ja Saksan liittotasavallan toisen valitusperusteen tueksi esittämät argumentit
36.      Condorin toisen valitusperusteen tueksi komissio väittää, että arviointi, joka osoittaa tuen olevan pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdan mukainen, sisältyy riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 135 ja 136 perustelukappaleeseen, joissa se totesi, että olemassa olevan osakkeenomistajan oikeuksien täydellisen menetyksen(26) ja Condorin velkojien saatavien lähes täydellisen menetyksen vuoksi(27) asianomaisen toimenpiteen yhteydessä oli varmistettu asianmukainen vastuunjako.(28) Komission mukaan unionin yleinen tuomioistuin sivuutti sekä tämän arvioinnin että keskeiset argumentit, jotka komissio esitti tästä asiasta vastineessaan ja vastauskirjelmässään, ja tulkitsi näin virheellisesti riidanalaista päätöstä(29) sekä laiminlöi perusteluvelvollisuutensa.
37.      Komissio väittää myös, että unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohtaa. Se katsoo, että suuntaviivojen 66 ja 67 kohdan tarkoituksena on vähentää moraalikadon vaaraa suhteessa olemassa oleviin sijoittajiin estämällä rakenneuudistustuen käyttö niiden suojelemiseksi vaikutuksilta, joita niiden päätöksellä sijoittaa tuensaajaan olisi. ”Olemassa olevilla sijoittajilla” tarkoitetaan olemassa olevia osakkeenomistajia ja tietyssä määrin huonommassa etuoikeusasemassa olevia velkojia. Attestoria, jonka tulo Condoriin mahdollistui asianomaisen toimenpiteen hyväksymisen myötä, ei komission mukaan pitäisi pitää rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdassa tarkoitettuna osakkeenomistajana. Mainitussa 67 kohdassa edellytetty vastuunjako on suhteutettava ”yhtiön jäljellä olevaan omaan pääomaan tappioiden kattamisen jälkeen”. Näin ollen tilanteessa, jossa, kuten nyt käsiteltävässä asiassa, olemassa olevan osakkeenomistajan oikeudet menetetään kokonaan ja velkojien saatavat lähes kokonaan, mikä tahansa valtion osuus rakenneuudistuksen tulevasta arvonnoususta on kohtuullinen, myös 0 prosentin osuus. Saksan liittotasavalta esittää vastauksessaan samankaltaisen argumentin.
38.      Condor on hyväksynyt nämä väitteet vastauskirjelmässään ja suullisessa käsittelyssä.
39.      Komissio ja Saksan liittotasavalta väittävät myös, että unionin yleinen tuomioistuin sivuutti komissiolle taloudellisten ja/tai yhteiskunnallisten kysymysten monitahoisten arviointien osalta kuuluvan harkintavallan. Erityisesti Saksan liittotasavalta kritisoi unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se ylitti neuvoston asetuksen (EU) 2015/1589 (30) 4 artiklan mukaisiin vastustamatta jättämistä koskeviin päätöksiin kohdistettavan tuomioistuinvalvonnan rajat. Saksan liittotasavalta lisää, että kun on kysymys siitä, olisiko komission pitänyt epäillä kyseisen tuen yhteensopivuutta pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdan kanssa, on merkityksetöntä, viittaako riidanalainen päätös nimenomaisesti tai missä määrin se viittaa suuntaviivojen 67 kohtaan. Tämä olisi merkityksellistä enintäänkin sen arvioimisessa, sisältääkö kyseinen päätös riittävät perustelut. Unionin yleinen tuomioistuin sekoitti nämä näkökohdat, mikä johti oikeudelliseen virheeseen. Komissio puolestaan väittää, ettei unionin yleinen tuomioistuin tunnustanut komissiolle kuuluvaa harkintavaltaa suuntaviivojen tulkinnassa.
40.      Unionin tuomioistuimessa pidetyssä istunnossa Ryanair esitti oikeudenkäyntiväitteen, jonka mukaan komission johdanto-osan 135 ja 136 perustelukappaletta koskeva argumentti olisi pitänyt esittää liitännäisvalituksessa, koska Condor ei ollut vedonnut tähän perusteeseen valituksessaan.
41.      On muistutettava, että unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 172 ja 174 artiklan mukaan unionin yleisessä tuomioistuimessa käsitellyn asian asianosaiset, joiden etujen mukaista on, että valitus hyväksytään, hylätään tai jätetään tutkimatta, voivat toimittaa vastineen, jossa vaaditaan valituksen hyväksymistä, hylkäämistä tai tutkimatta jättämistä kokonaan tai osittain. Nämä asianosaiset voivat myös työjärjestyksen 176 artiklan ja 178 artiklan 1 kohdan ja 3 kohdan toisen virkkeen nojalla tehdä vastineesta erillisellä asiakirjalla liitännäisvalituksen, jossa vaaditaan unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun kumoamista kokonaan tai osittain ja jossa nojaudutaan oikeudellisiin perusteisiin ja perusteluihin, jotka poikkeavat vastineessa esitetyistä perusteista ja perusteluista. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan näistä määräyksistä käy ilmi, että valitukseen annetussa 172 artiklan mukaisessa vastineessa ei voida vaatia unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun kumoamista perustein, jotka ovat valituksessa esitettyihin perusteisiin nähden erillisiä ja itsenäisiä, koska tällaisiin perusteisiin voidaan vedota vain liitännäisvalituksessa.(31)
42.      Käsiteltävässä asiassa komission esittämä peruste, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin sivuutti riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 135 perustelukappaleessa esitetyn arvioinnin, ei liity mihinkään Condorin valituksensa tueksi esittämään perusteeseen. Vaikka se muodollisesti esitetään toisen valitusperusteen tueksi, sillä riitautetaan unionin yleisen tuomioistuimen päätelmät täysin uudelta kannalta. Komission mukaan pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdan mukaisuutta koskeva arviointi sisältyy kyseisen päätöksen johdanto-osan 135 perustelukappaleeseen, jossa komissio totesi, ettei jäljellä ollut omaa pääomaa, joka olisi mahdollistanut sen, että Saksan liittotasavalta olisi saanut kohtuullisen osuuden Condorin tulevasta arvonnoususta. Sen sijaan Condor on valituksessaan väittänyt, että komissio käsitteli 67 kohtaa riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 126 perustelukappaleessa ja että Attestorin kanssa sovittu rahoituskokonaisuus antoi Saksan liittotasavallalle tällaisen osuuden.
43.      Komission peruste perustuu myös pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdan tulkintaan, joka poikkeaa Condorin puoltamasta tulkinnasta ja on sen kanssa ristiriidassa. Siinä missä Condor on ensimmäisessä valitusperusteessaan nimenomaisesti hylännyt oletuksen, jonka mukaan moraalikadon riski olisi pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdan taustalla oleva peruste, ja väittänyt, että unionin yleinen tuomioistuin vaihtoi lainvastaisesti 67 kohtaan tämän perusteen, joka todellisuudessa koskee 65 ja 66 kohtaa, komissio katsoo, että tällaisen vaaran vähentäminen on nimenomaan 67 kohdan päätavoite. Lisäksi komissio väittää, että suuntaviivojen 67 kohta ei koske uusia sijoittajia, kun taas Condor on valituksessaan katsonut, että Attestorin tarjoama rahoituskokonaisuus muodosti tuelle asianmukaisen korvauksen ja antoi valtiolle kohtuullisen osuuden Condorin mahdollisista tulevista voitoista. Tällä tunnustetaan implisiittisesti, että mainittu 67 kohta voi vaikuttaa uusiin sijoittajiin.
44.      Lopuksi ja ennen kaikkea kiistäessään unionin yleisen tuomioistuimen päätelmän, jonka mukaan riidanalainen päätös ei sisältänyt arviota pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdan noudattamisesta, Condor valituksessaan ja komissio vastineessaan vetoavat erilaisiin oikeudellisiin virheisiin. Siinä missä komissio väittää, että edellä mainittua 67 kohtaa ja riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 135 perustelukappaletta on tulkittu virheellisesti, Condor väittää, että sen esittämää argumenttia johdanto-osan 126 perustelukappaleen merkityksestä on vääristelty ja että unionin yleisen tuomioistuimen perustelut tämän argumentin hylkäämiseksi johdanto-osan 126 perustelukappaleen perusteella olivat virheelliset ja riittämättömät tai muutoin puutteelliset.
45.      Katson näin ollen, että komissio on vastineessaan esittänyt erillisen ja itsenäisen oikeudellisen perusteen, joka on jätettävä tutkimatta. Sama päätelmä koskee Saksan liittotasavallan esittämää vastaavaa perustetta sekä komission ja Saksan liittotasavallan perusteita, joihin viitataan tämän ratkaisuehdotuksen 39 kohdassa. Tässä yhteydessä huomautan Condorin väittäneen valitusperusteidensa osalta, että unionin yleinen tuomioistuin sivuutti komission harkintavallan ensimmäisen valitusperusteen yhteydessä siltä osin kuin kyse on siitä, sovelletaanko pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohtaa velkojen anteeksi antamiseen, sekä kolmannen valitusperusteen yhteydessä siltä osin kuin kyse on kilpailun vääristymien rajoittamiseen tarkoitetun toimenpiteen asianmukaisuudesta, mutta ei toisen valitusperusteen yhteydessä.
46.      Sen sijaan komission väite, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin jätti huomiotta komission puolustuksessaan ja vastauskirjelmässään ensimmäisessä oikeusasteessa esittämän pääväitteen, joka koski riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 135 ja 136 perustelukappaletta, voidaan ottaa tutkittavaksi.
47.      Unionin tuomioistuin on nimittäin täsmentänyt, että muutoksenhaussa tarkastelun tarkoituksena on muun muassa varmistaa, onko unionin yleinen tuomioistuin käsitellyt vaaditulla oikeudellisella tasolla kaikki valittajan esittämät perustelut, ja että valitusperuste, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin ei ole vastannut ensimmäisessä oikeusasteessa esitettyihin argumentteihin, merkitsee pääosin vetoamista perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättämiseen.(32) Perustelujen puuttumista tai niiden riittämättömyyttä on pidettävä sellaisena ordre public ‑tyyppisenä perusteena, jonka unionin tuomioistuin voi tai sen pitää ottaa huomioon omasta aloitteesta.(33)
48.      Mielestäni tämä väite on kuitenkin perusteeton.
49.      Tämän tueksi komissio viittaa ensimmäisen oikeusasteen menettelyssä esittämänsä vastineen 122 ja 123 kohtaan sekä vastauskirjelmänsä 94 ja 95 kohtaan.
50.      Kyseisissä kahdessa vastineensa kohdassa, joissa käsitellään Ryanairin kuudetta väitettä, komissio esittää argumentin, jonka mukaan vastuunjakoa koskevaa vaatimusta oli noudatettu. Ensinnäkin se toteaa, että Condorin osakkeet oli siirretty erityisrahastoon, jolloin Condorin entinen omistaja menetti osakeomistuksensa koko arvon eikä se hyödy millään tavoin tuensaajan onnistuneen rakenneuudistuksen tuottamasta arvonnoususta. Toiseksi komissio toteaa, että tuensaajan velkojatkin luopuivat maksukyvyttömyysmenettelyssä lähes kaikista saatavistaan. Riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 135 perustelukappale, johon viitataan komission vastineessa vain kerran, mainitaan sen alaviitteessä 164 tämän argumentin tueksi. Viittaus riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 135 perustelukappaleeseen tai komission vastineensa 122 ja 123 kohdassa esittämä argumentti eivät kumpikaan koske nimenomaisesti pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohtaa.
51.      Vastauskirjelmänsä 94 ja 95 kohdassa komissio väitti, että Ryanair ei ollut esittänyt todisteita sen väitteensä tueksi, jonka mukaan Condorin myyntihinta ei olisi heijastanut tuensaajan mahdollisia tulevia voittoja, ja muistutti, että ”vastuunjaon tarkoituksena on varmistaa, etteivät olemassa olevat omistajat (ja huonommassa etuoikeusasemassa olevat velkojat) hyödy kohtuuttomasti valtion pääomatuesta vaan kantavat tappiot mahdollisuuksien mukaan kokonaisuudessaan.(34)
52.      Muistutan, että oikeuskäytännön mukaan unionin yleinen tuomioistuin ei ole velvollinen esittämään selvitystä, jossa seurattaisiin tyhjentävästi ja kohta kohdalta kaikkia riidan asianosaisten esittämiä päätelmiä. Unionin yleisen tuomioistuimen esittämät perustelut voivat siten olla implisiittisiä, kunhan ne, joita asia koskee, saavat niiden avulla selville syyt, joiden vuoksi unionin yleinen tuomioistuin ei ole hyväksynyt niiden argumentteja, ja unionin tuomioistuimella on käytettävissään riittävät tiedot, jotta se kykenee harjoittamaan laillisuusvalvontaansa. (35)
53.      Käsiteltävässä asiassa pelkkää viittausta riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 135 perustelukappaleeseen komission ensimmäisessä oikeusasteessa esittämissä kirjallisissa huomautuksissa ei voida kohtuudella pitää ”keskeisinä argumentteina”. Näissä olosuhteissa unionin yleisen tuomioistuimen ei tarvinnut muuta kuin yksinkertaisesti todeta, että riidanalaisesta päätöksestä puuttui arvio siitä, oliko se pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdan vaatimusten mukainen.
54.      On myös todettava, että pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdan tulkinta, jota komissio puoltaa tähän valitukseen esittämässään vastineessa – ja jonka mukaan kyseistä kohtaa ei ole tarkoitettu sovellettavaksi uusiin sijoittajiin ja siinä hyväksytään valtion osuudeksi 0 %, kun yhtiöllä ei ole jäljellä omaa pääomaa tappioiden jälkeen – ei esiinny riidanalaisessa päätöksessä eikä komission kirjallisissa huomautuksissa unionin yleiselle tuomioistuimelle. Näyttää siltä, että tämä tulkinta on esitetty vasta valitusmenettelyssä. Sen sijaan, että komissio kyseenalaistaisi unionin yleisen tuomioistuimen toteamukset tai sen perustelujen puuttumisen, se näyttää todellisuudessa pyrkivän täydentämään argumenteillaan riidanalaisen päätöksen perusteluja, mikä ei ole sallittua kumoamiskanteen käsittelyvaiheessa unionin yleisessä tuomioistuimessa, puhumattakaan valitusvaiheesta unionin tuomioistuimessa.
55.      Tällaisissa olosuhteissa unionin yleistä tuomioistuinta ei voida arvostella siitä, ettei se perustellut erikseen sitä, että se käsitteli seikkoja, joita ei ollut tuotu selkeästi esiin eikä saatettu aineellisesti sen käsiteltäväksi. Sitä ei myöskään voida arvostella siitä, että se keskittyi argumenttiin, jonka mukaan pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohtaa ei sovelleta velkojen anteeksi antamiseen ja jonka komissio esitti ensimmäisen oikeusasteen menettelyn aikana.(36)
56.      Kaiken edellä esitetyn perusteella komission ja Saksan liittotasavallan toisen valitusperusteen tueksi esittämät argumentit on mielestäni hylättävä osittain tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi ja osittain perusteettomina.
57.      Siltä varalta, että unionin tuomioistuin ei hyväksy ehdotustani, esitän seuraavat huomautukset niiden perusteiden asiasisällöstä, jotka mielestäni olisi jätettävä tutkimatta.
58.      Aluksi haluan käsitellä kahta Saksan liittotasavallan ja komission esittämää väitettä, joihin viitattiin edellä tämän ratkaisuehdotuksen 39 kohdassa.
59.      Saksan liittotasavalta kritisoi unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 35 kohdassa esittämää näkemystä, jonka mukaan tuomioistuinvalvonnassa, joka kohdistuu ”epäilyihin”(37) siitä, onko asianomainen toimenpide, sikäli kuin se kuuluu SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, sisämarkkinoille soveltuva, ei luonnollisestikaan rajoituta tarkastelemaan ainoastaan sitä, onko asiassa tehty ilmeinen arviointivirhe. Saksan liittotasavalta katsoo, että tällainen lähestymistapa johtaisi siihen, että komission päätöstä olla käynnistämättä asetuksen 2015/1589 4 artiklan mukaista muodollista tutkintamenettelyä valvottaisiin laajemmin kuin tällaisen tutkintamenettelyn päätteeksi tehtyä komission päätöstä.
60.      Muistutan, että sen arvioiminen, soveltuvatko tukitoimenpiteet SEUT 107 artiklan 3 kohdan nojalla sisämarkkinoille, kuuluu komission yksinomaiseen toimivaltaan.(38) Komissiolla on myös tietyn toimenpiteen alustavassa tutkinnassa laaja harkintavalta, jonka käyttäminen edellyttää taloudellisten ja yhteiskunnallisten kysymysten monitahoista arviointia. Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan näiden arviointien tuomioistuinvalvonta on näin ollen rajoitettua.(39)
61.      On kuitenkin syytä pitää mielessä, että kysymys siitä, esiintyykö alustavassa tutkinnassa vakavia vaikeuksia, jotka oikeuttavat päätöksen käynnistää muodollinen tutkintamenettely, on eri asia kuin toimenpiteen yhteensopivuuden aineellinen arviointi. Kuten unionin yleinen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 35 kohdassa aivan oikein, asetuksen 2015/1589 4 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitettu epäilyjen käsite, joka ilmenee komission kohtaamina vakavina vaikeuksina arvioitaessa, onko riidanalainen toimenpide tukea tai soveltuuko se sisämarkkinoille, on luonteeltaan objektiivinen.(40) Unionin tuomioistuinten on voitava objektiivisesti arvioida vertaamalla vastustamatta jättämistä koskevan päätöksen perusteluja niihin tietoihin, jotka olivat komission käytettävissä päätöksen tekemishetkellä, oliko komissiolla mahdollisuus ratkaista kaikki asiaankuuluvat kysymykset ilman muodollisen tutkintamenettelyn käynnistämistä. Vaikka taloudellisten tai yhteiskunnallisten kysymysten aineelliset arvioinnit, jotka tukevat sitä päätelmää, ettei muodollista tutkintamenettelyä ole tarpeen käynnistää, ovat rajoitetun tuomioistuinvalvonnan alaisia, kysymys siitä, täyttääkö tämä päätelmä ”vakavien vaikeuksien puuttumista” koskevan oikeudellisen arviointiperusteen, ei sitä ole. Siksi Saksan liittotasavallan esittämä väite on mielestäni hylättävä.
62.      Saksan liittotasavallan väitteestä, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin on virheellisesti sekoittanut riittävien perustelujen puuttumisen riidanalaisesta päätöksestä vakavien vaikeuksien olemassaoloon, totean, kuten olen jo maininnut, että oikeuskäytännön mukaan tutkimuksen riittämättömyyden tai epätäydellisyyden toteaminen kyseenalaistaa vastustamatta jättämistä koskevan päätöksen lainmukaisuuden, sillä se on viite siitä, että ilmoitetun toimenpiteen arvioinnissa on vakavia vaikeuksia.(41) Näin ollen myös tämä väite on hylättävä.
63.      Komissio puolestaan esittää, että suuntaviivat ovat luonteeltaan erilaisia kuin unionin oikeuden sitovat säädökset (42) ja että on virheellistä tulkita niitä samoilla tulkintamenetelmillä. Kun komissio suuntaviivojaan soveltaessaan toteaa, että niiden sanamuoto on avoin useille tulkinnoille, sen tulisi säilyttää harkintavaltansa valita se tulkinta, joka parhaiten heijastaa sen valtiontukipolitiikkaa. Näin ollen unionin tuomioistuinten harjoittaman tuomioistuinvalvonnan olisi rajoituttava sen toteamiseen, onko komission tulkintaan sisältynyt ilmeinen virhe. Kun todetaan, että komission tulkinta tällaisista suuntaviivoista on vähintäänkin uskottava, ei voida katsoa, että komissio olisi ylittänyt harkintavaltansa.
64.      En yhdy tähän päättelyyn. Oikeudellisen välineen tulkinta sen luonteesta riippumatta on eri tehtävä kuin sen arvioiminen, onko sitä sovellettu johdonmukaisesti ja lainmukaisesti. Tulkintaprosessiin kuuluu sen selvittäminen, mitä merkitsee se, mitä tulkitaan, myös silloin, kun se on sen laatijalla olevan harkintavallan ilmentymä.
65.      Jos hyväksytään, että unionin tuomioistuimet ovat toimivaltaisia tulkitsemaan komission suuntaviivoja SEUT 107 artiklan 3 kohdan soveltamisesta, mikä on mielestäni oikein, tätä tehtävää on hoidettava ennalta määriteltyjen, luonteeltaan objektiivisten kriteerien mukaisesti, myös silloin, kun kyse on niiden laatijan tarkoituksen selvittämisestä. Nämä kriteerit löytyvät oikeuskäytännöstä.
66.      Unionin tuomioistuin on johdonmukaisesti katsonut, että unionin oikeuden säännöksen tai määräyksen tulkitsemisessa on otettava huomioon paitsi sen sanamuoto myös asiayhteys ja sillä lainsäädännöllä tavoitellut päämäärät, jonka osa säännös tai määräys on.(43) Tätä oikeuskäytäntöä on – mielestäni perustellusti – sovellettu sekä komission päätösten(44) että suuntaviivojen tulkintaan valtiontukien alalla, myös unionin tuomioistuimessa.(45) Muiden unionin oikeuden säännösten tulkintaa koskevien vakiintuneiden periaatteiden olisi yhtä lailla katsottava soveltuvan komission suuntaviivojen tulkintaan. Tämä koskee myös periaatetta, jonka mukaan silloin, kun säännöstä voidaan tulkita usealla tavalla, etusija on annettava tulkinnalle, jolla voidaan varmistaa säännöksen tehokas vaikutus.(46)
67.      Toisin kuin komissio väittää, monitulkintaisuus lisää eikä vähennä oikeudellisen tulkinnan tarvetta, myös silloin, kun kyse on pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen kaltaisista välineistä. Unionin tuomioistuinten tehtävänä on puuttua sanamuodon epäselvyyksiin tai epäjohdonmukaisuuksiin käyttämällä systemaattista ja ennen kaikkea teleologista tulkintaa. Jälkimmäinen merkitsee sitä, että otetaan huomioon paitsi tällaisten välineiden tarkoitus ja yleinen rakenne myös SEUT 107 artiklan 3 kohdan tavoitteet ja yleisemmin valtiontukisääntöjen tavoitteet, jotta varmistetaan johdonmukaisuus näiden tavoitteiden kanssa ja taataan niiden tehokas vaikutus. Se, että katsottaisiin komissiolla olevan täysi harkintavalta aina, kun suuntaviivojen sanamuoto mahdollistaa useita tulkintoja, pitäytyä omaan tulkintaansa, kunhan se on uskottava, heikentäisi mielestäni tuomioistuinvalvonnan tehokkuutta ja murentaisi oikeusvarmuutta, koska se saattaisi antaa komissiolle mahdollisuuden käyttää epätarkkaa sanamuotoa omien, itse asettamiensa sääntöjen kiertämiseen.
68.      Tarkastelen nyt niiden väitteiden asiasisältöä, jotka komissio ja Saksan liittotasavalta ovat esittäneet ja jotka on kuvattu tämän ratkaisuehdotuksen 36 ja 37 kohdassa. Nämä väitteet perustuvat pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdan tulkintaan, jonka mukaan kyseisessä kohdassa asetettu vaatimus koskee ainoastaan olemassa olevia osakkeenomistajia tai huonommassa etuoikeusasemassa olevia velkojia eikä uusia sijoittajia tai tuensaajaa itseään.
69.      Pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohtaa sovelletaan ”kaikkeen valtiontukeen, joka vahvistaa tuensaajan omaa pääomaa”, ja siinä edellytetään, että tällaisissa tilanteissa valtion tulisi ”saada kohtuullinen osuus tuensaajan tulevasta arvonnoususta”, joka määritetään ”ottaen huomioon se, kuinka paljon omaa pääomaa valtio sijoittaa verrattuna yhtiön jäljellä olevaan pääomaan tappioiden kattamisen jälkeen” (kursivointi tässä). Voidaan väittää, että pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohtaa on tarkoitus soveltaa sen jälkeen, kun näiden suuntaviivojen 66 kohdassa säädettyjä vastuunjakovaatimuksia on sovellettu ja jäljellä on positiivista omaa pääomaa, johon tällainen vertailu voidaan tehdä. Näin ollen 67 kohta muodostaisi lisävaiheen, jonka soveltaminen edellyttää, että 66 kohtaa on noudatettu ja että jäljellä on omaa pääomaa. Viittaus ”jäljellä olevaan omaan pääomaan” ei kuitenkaan ole yksiselitteinen, etenkin kun otetaan huomioon, että vaatimus ”kohtuullisesta osuudesta tulevasta arvonnoususta” koskee eri ajankohtaa kuin tappioiden kattaminen ja sitä sovelletaan vasta sen jälkeen, kun tuensaajan elinkelpoisuus on palautettu. Pelkästään tämä viittaus ei mahdollista sen päätelmän tekemistä, että pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohta koskisi yksinomaan olemassa olevia osakkeenomistajia ja huonommassa etuoikeusasemassa olevia velkojia eikä sijoittajia, jotka osallistuvat rakenneuudistussuunnitelmaan valtion rinnalla.
70.      Kontekstuaalisen analyysin osalta on todettava, että 67 kohta on pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 3.5.2.2 jaksossa, joka koskee vastuunjakoa, ja seuraa kohtia 65 ja 66, jotka on nimenomaisesti muotoiltu koskemaan olemassa olevia sijoittajia. Näissä kohdissa yksilöidään nimenomaisesti, että ensisijainen vastuu tappioiden kattamisesta ennen valtiontuen myöntämistä kuuluu olemassa oleville osakkeenomistajille ja huonommassa etuoikeusasemassa oleville velkojille. 67 kohdassa kuitenkin myös lisätään 66 kohdan vaatimuksiin itsenäinen ja kumulatiivinen vaatimus, kuten sen aloitussanat ”asianmukainen vastuunjako tarkoittaa myös” (kursivointi tässä) selvästi osoittavat.(47) Lisäksi 65–67 kohta kuuluvat pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 3.5 jaksoon, jonka otsikko on ”Tuen oikeasuhteisuus / tuen rajaaminen välttämättömään”. Tämän jakson 61 kohdassa todetaan, että tukimäärä ja
‑intensiteetti on rajattava määrään, joka on ehdottomasti välttämätön rakenneuudistuksen toteuttamiseksi, ja että on varmistettava, että rakenneuudistuksen kustannusten rahoittamiseen osallistutaan riittävällä omalla rahoitusosuudella, ja vastuunjako. Tästä seuraa, ettei asiayhteydestä, jossa 67 kohta esiintyy, voida päätellä, että se rajoittuisi selkeästi olemassa oleviin osakkeenomistajiin ja huonommassa etuoikeusasemassa oleviin velkojiin samalla tavoin kuin 65 ja 66 kohta.
71.      Mitä tulee pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdassa asetetun vaatimuksen tavoitteisiin, suuntaviivojen 65 kohdasta ilmenee selvästi, että 3.5.2.2 jakson mukaisen vastuunjaon tarkoituksena on vähentää moraalikatoa varmistamalla, etteivät olemassa olevat sijoittajat pääse välttämään aiemman riskinottonsa seurauksia julkisten varojen kustannuksella. Mielestäni on kuitenkin selvää – ja tämä todetaan myös nimenomaisesti pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 11 kohdassa,(48) että 67 kohta ei rajoitu yksinomaan (tai edes pääasiallisesti) moraalikatoa koskevien ongelmien ratkaisemiseen. Ensinnäkin sen sijoittuminen suuntaviivojen oikeasuhteisuutta koskevaan jaksoon yhdessä omaa rahoitusosuutta koskevien sääntöjen kanssa osoittaa, että vastuunjaolla tavoitellaan täydentävää ja yleisluonteista päämäärää, nimittäin sen varmistamista, että valtiontuki rajoittuu välttämättömään vähimmäismäärään ja veronmaksajille aiheutuvaa rasitusta vähennetään.(49) Toiseksi 67 kohdan taustalla oleva logiikka poikkeaa jonkin verran 66 kohdan logiikasta. Sen sijaan, että 67 kohdassa asetettaisiin velvoitteita tietyille tuensaajan yksityisten osakkeenomistajien tai velkojien ryhmille, siinä säännellään niitä ehtoja, joilla omaa pääomaa vahvistavaa valtiontukea on myönnettävä. Tässä mielessä se näyttää liittyvän enemmän omaa rahoitusosuutta koskevan vaatimuksen asettamiseen kuin vastuunjakovaatimukseen ja olevan ensisijaisesti suunniteltu kannustimeksi rajoittaa haettavan rakenneuudistustuen määrää.(50) Näin ollen ei mielestäni voida täysin sulkea pois sitä, että pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdan, samoin kuin omaa rahoitusosuutta koskevan 62 kohdan ja toisin kuin 66 kohdan, on tarkoitus koskea myös uusia sijoittajia, jotka osallistuvat rakenneuudistukseen ja hyötyvät tuensaajan tulevasta arvonnoususta, joka syntyy ainakin osittain valtiontuen ansiosta. Kuten Saksan liittotasavalta huomauttaa, Attestorin tulo Condoriin ei olisi ollut mahdollista ilman asianomaisen toimenpiteen nojalla myönnettyä tukea. Siksi on kohtuullista odottaa, että Condorin tulevat voitot jaetaan oikeudenmukaisesti veronmaksajien kanssa.
72.      Komissio ja Condor ovat kuitenkin väittäneet, että pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdan ulottaminen uusiin sijoittajiin voisi vähentää yksityisten sijoittajien halukkuutta osallistua valtiontukea hyödyntäviin rakenneuudistuksiin. Tämän seurauksena menetettyjen sijoitusten korvaamiseksi tarvittaisiin enemmän tukea, ei vähemmän, mikä ei olisi suhteellisuusperiaatteen mukaista. Tällaisen riskin välttämiseksi komission on soveltaessaan 67 kohtaa nyt käsiteltävän asian kaltaisissa olosuhteissa sovitettava yhteen kaksi tarvetta, nimittäin tarve antaa valtiolle kohtuullinen osuus tuensaajan tulevasta arvonnoususta ja tarve välttää aiheuttamasta suhteetonta haittaa uusille sijoittajille.
73.      Koska riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 135 perustelukappale ei sisällä tällaista arviointia, kallistun sille kannalle, että jos unionin tuomioistuin katsoisi, että komission ja Saksan liittotasavallan tältä osin esittämät väitteet voidaan ottaa tutkittavaksi, ne olisi hylättävä aineellisin perustein.
B       Päätelmä toisen valitusperusteen osalta
74.      Kaikkien edellä esitettyjen seikkojen perusteella katson, että toinen valitusperuste on hylättävä.
IV     Ratkaisuehdotus
75.      Edellä esitettyjen seikkojen perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin hylkää toisen valitusperusteen.
1      Alkuperäinen kieli: englanti.
2      EUVL 2014 C 249, s. 1; jäljempänä pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivat.
3      Pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 26 ja 27 kohta.
4      Ks. Pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 52 kohta.
5      Ks. pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 62–64 kohta. Tällainen rahoitusosuus on katettava tuensaajan, sen osakkeenomistajien tai velkojien taikka sen yhtymän, johon tuensaaja kuuluu, omista varoista tai uusien sijoittajien varoista, ja sen on oltava todellinen, siihen ei saa sisältyä tukea ja sen on oltava riittävä. Toisin sanoen se katsotaan yleensä riittäväksi, jos sen määrä on vähintään 50 prosenttia rakenneuudistuskustannuksista.
6      Komission tiedonanto elinkelpoisuuden palauttamisesta ja rahoitusalalla tämänhetkisessä kriisissä toteutettujen rakenneuudistustoimenpiteiden arvioinnista valtiontukisääntöjen perusteella (EUVL 2009 C 195, s. 9).
7      Komission tiedonanto valtiontukisääntöjen soveltamisesta finanssikriisin yhteydessä pankkien hyväksi toteutettaviin tukitoimenpiteisiin 1 päivästä elokuuta 2013 (Pankkitiedonanto) (EUVL 2013, C 216, s. 1).
8      Pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 66 kohdan mukaan ”asianmukainen vastuunjako tarkoittaa yleensä sitä, että olemassa olevien osakkeenomistajien ja tarvittaessa huonommassa etuoikeusasemassa olevien velkojien on katettava tappiot kokonaisuudessaan. Huonommassa etuoikeusasemassa olevien velkojien olisi osallistuttava tappioiden kattamiseen joko kyseisen instrumentin pääoman muuntamisella osakepääomaksi tai alaskirjauksella. Näin ollen valtion toimenpiteitä olisi toteutettava vasta sen jälkeen, kun tappiot on jaettu kokonaisuudessaan olemassa oleville osakkeenomistajille ja huonommassa etuoikeusasemassa oleville velkojille. – –”
9      Ks. pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 65 kohta.
10      Ks. erityisesti pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 9 ja 11 kohta.
11      Ks. tuomio 8.5.2024, Ryanair v. komissio (Condor; rakenneuudistustuki) (T‑28/22, EU:T:2024:301, 3–9 kohta) (jäljempänä valituksenalainen tuomio).
12      Valtiontuesta SA.56867 (2020/N, ex 2020/PN) – Saksa – Covid-19-pandemiasta Condorille aiheutuneiden vahinkojen korvaaminen – 26.4.2020 annettu komission päätös C(2020) 2795 final.
13      T‑665/20, EU:T:2021:344.
14      Päätös C(2021) 5731 final, 26.7.2021, valtiontuesta SA.63617 (2021/N) – Saksa Covid-19 – Condorille aiheutuneiden vahinkojen korvaaminen II.
15      Päätös C(2021) 5731 final, 26.7.2021, valtiontuesta SA.63617 (2021/N) – Saksa – Covid-19 – Condorille aiheutuneiden vahinkojen korvaaminen II.
16      Päätös C(2021) 5729 final, 26.7.2021, valtiontuesta SA.63617 (2021/N) – Saksa - rakenneuudistustuki Condorille.
17      Condor ja Saksan liittotasavalta tukivat väliintulijoina komission vaatimuksia unionin yleisessä tuomioistuimessa.
18      Valituksenalaisen tuomion antamisen jälkeen komissio tiedotti 29.7.2024 Saksan liittotasavaltalle päätöksestään aloittaa muodollinen tutkintamenettely tarkoituksenaan antaa uusi päätös rakenneuudistustuesta Condorille; ks. päätös C(2024) 5322 final, 29.7.2024, valtiontuesta SA.63203 (2024/C) (ex 2021/N) – Saksa – Rakenneuudistustuki Condorille (EUVL C, C/2024/5533). Sen jälkeen tehtiin uusi hyväksymispäätös huhtikuussa 2025; ks. päätös C(2025) 2294 final, 28.4.2025, valtiontuesta SA.63203 (2024/C) (ex 2021/N), jonka Saksa on myöntänyt Condorille (EUVL L, 2025/2178) (jäljempänä uusi päätös). Uutta päätöstä ei ole riitautettu yleisessä tuomioistuimessa.
19      Ks. valituksenalaisen tuomion 207 ja 232 kohta. Kyseisen tuomion 212 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin päätteli, että asianomainen toimenpide, joka muodostui muun muassa velkojen osittaisesta anteeksi antamisesta, oli luokiteltava pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 67 kohdassa tarkoitetuksi ”valtiontueksi, joka vahvistaa tuensaajan omaa pääomaa”. Condor riitauttaa tämän päätelmän ensimmäisessä valitusperusteessaan.
20      Ks. mm. tuomio 6.10.2021, World Duty Free Group ja Espanja v. komissio (C‑51/19 P ja C‑64/19 P, EU:C:2021:793) sekä tuomio 28.9.2023, Ryanair v. komissio (C‑321/21 P, EU:C:2023:713.
21      C‑321/21 P, EU:C:2023:713, 104 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
22      Ks. mm. tuomio 2.9.2021, komissio v. Tempus Energy ja Tempus Energy Technology (C‑57/19 P, EU:C:2021:663, 41 kohta; jäljempänä tuomio Tempus).
23      Ks. valituksenalaisen tuomion 232 kohta.
24      Vastineessaan komissio väitti riidanalaisen päätöksen johdanto-osan126 perustelukappaleen yhteydessä, että vastuunjakoa koskevaa vaatimusta oli noudatettu, koska Attestor hankki Condorin huutokauppamenettelyssä, jossa sen tarjous hyväksyttiin kolmesta esitetystä tarjouksesta, sillä se tarjosi parhaat ehdot julkisten lainojen takaisinmaksun kannalta. Condor puolestaan totesi komission vaatimusten tueksi unionin tuomioistuimessa esittämässään väliintulokirjelmässä, että Attestorin tarjousta, jonka hinnoittelu heijasti mahdollisia tulevia voittoja, Saksan liittotasavallan aiempien lainojen takaisinmaksun mahdollisuudet olisivat olleet paljon pienemmät – tai olemattomat. Tässä tilanteessa, kun otetaan huomioon kaikki toteutuneet ja mahdolliset tappiot, aiempien lainojen takaisinmaksu voitaisiin katsoa kohtuulliseksi osuudeksi Condorin tulevista voitoista Saksan liittotasavallan hyväksi. Condorin mukaan nämä näkökohdat kävivät ilmi riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 126 perustelukappaleesta. Vaikka tämä oli keskeinen argumentti Condorin väliintulokirjelmässä, komission vastineessa viitattiin riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 126 perustelukappaleeseen vain kerran, sen alaviitteessä 165.
25      Ks. valituksenalaisen tuomion 232 kohta.
26      Riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 19 perustelukappale ja sitä seuraavat perustelukappaleet sekä 135 perustelukappale.
27      Riidanalaisen päätöksen johdanto-osan 33 perustelukappale sekä 132 perustelukappale ja sitä seuraavat perustelukappaleet.
28      Johdanto-osan 135 perustelukappaleen mukaan ”rakenneuudistuksen vastuunjaosta entisten osakkeenomistajien ja huonommassa etuoikeusasemassa olevien velkojien kesken on todettava, että Condorin entinen määräysvaltaa käyttänyt osakkeenomistaja TCG on purettu ja asetettu selvitystilaan, kun taas Condorin osakkeet on siirretty erityisrahastoon (johdanto-osan 12 ja 19 perustelukappaleet). TCG menettää koko osakeomistuksensa arvon eikä hyödy millään tavoin Condorin onnistuneen rakenneuudistuksen synnyttämästä arvonnoususta. Samoin Condorin velkojat luopuvat maksukyvyttömyysmenettelyssä lähes kaikista saatavistaan ja osallistuvat siten rakenneuudistussuunnitelmaan. Velan anteeksi antamiseen perustuva rahoitusosuus ylittää rakenneuudistustuen määrän sekä velan osittaisen anteeksi antamisen että Condorille myönnettyjen uudelleenjärjesteltyjen KfW-lainojen jatkamisen osalta. Condorin entiset osakkeenomistajat ja velkojat osallistuvat tosiasiallisesti rakenneuudistukseen, mikä vähentää valtiontuen tarvetta ja pienentää moraalikadon vaaraa.” Tämän seurauksena komissio totesi johdanto-osan 136 perustelukappaleessa, että tuen yhteydessä varmistettiin asianmukainen vastuunjako.
29      Riidanalaisen toimenpiteen virheellinen tulkinta merkitsee oikeudellista virhettä ja voidaan ottaa tutkittavaksi muutoksenhakuvaiheessa; ks. tuomio 10.3.2022, komissio v. Freistaat Bayern ym. (C‑167/19 P ja C‑171/19 P, EU:C:2022:176, 47 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) sekä tuomio 10.9.2024, komissio v. Irlanti ym. (C‑465/20 P, EU:C:2024:724, 112 kohta).
30      SEUT 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu asetus
(EUVL L 248, s. 9).
31      Ks. tuomio 14.9.2023, Land Rheinland-Pfalz v. Deutsche Lufthansa (C‑466/21 P, EU:C:2023:666, 50 ja 51 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja tuomio 1.8.2025, Ranska ja komissio v. CWS Powder Coatings ym. (C‑71/23 P ja C 82/23 P, EU:C:2025:601, 57 kohta).
32      Ks. vastaavasti tuomio 14.9.2023, Land Rheinland-Pfalz v. Deutsche Lufthansa (C‑466/21 P, EU:C:2023:666, 93 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
33      Ks. tuomio 9.3.2023, Les Mousquetaires ja ITM Entreprises v. komissio (C‑682/20 P, EU:C:2023:170, 39 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
34      Komissio viittasi nimenomaisesti ainoastaan pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 65 ja 66 kohtaan. Se lisäsi viitaten vastineensa 122 ja 123 kohtaan, että Ryanair ei ollut ”väittänyt (saati osoittanut), että Condorin olemassa olevat omistajat tai toissijaiset velkojat olisivat hyötyneet kohtuuttomasti”.
35      Ks. tuomio 14.9.2023, Land Rheinland-Pfalz v. Deutsche Lufthansa (C‑466/21 P, EU:C:2023:666, 94 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
36      Tämä argumentti, jota ei esiinny komission ensimmäisessä oikeusasteessa esittämissä kirjallisissa huomauksissa, esitettiin Saksan liittotasavallan vastauksen mukaan unionin yleisen tuomioistuimen 22.9.2023 pidetyssä suullisessa käsittelyssä.
37      ”Epäilyjen” käsite esiintyy asetuksen 2015/1589 4 artiklan 3 ja 4 kohdassa, ja se osoittaa, että komissio on kohdannut vakavia vaikeuksia asianomaisen toimenpiteen tutkinnassa.
38      Ks. mm. tuomio 19.7.2016, Kotnik ym.(C 526/14, EU:C:2016:570, 37 kohta).
39      Tuomioistuinvalvonta kohdistuu ainoastaan siihen, että menettelyä ja perusteluvelvollisuutta koskevia sääntöjä on noudatettu, että riidanalaisen ratkaisun perustana olevat tosiseikat pitävät asiallisesti paikkansa, että näitä tosiseikkoja ei ole arvioitu ilmeisen virheellisesti, ettei ole tehty oikeudellista virhettä ja ettei harkintavaltaa ole käytetty väärin. Ks. tuomio 4.10.2024, E. Breuninger v. komissio (C‑124/23 P, EU:C:2024:860, 30 kohta).
40      Ks. mm. tuomio 2.4.2009, Bouygues ja Bouygues Télécom v. komissio (C‑431/07 P, EU:C:2009:223, 63 kohta).
41      Ks. mm. tuomion Tempus 41 kohta.
42      On tunnettua, että käyttäessään SEUT 107 artiklan 3 kohdan mukaista harkintavaltaansa komissio voi antaa oikeudellisesti sitomattomia välineitä täsmentääkseen – ylemmän tason oikeussääntöjä (olipa kyseessä sitten unionin primaarioikeus tai johdettu oikeus) välttämättä noudattaen – ne kriteerit, joita se aikoo soveltaa arvioidessaan kansallisten toimenpiteiden soveltuvuutta sisämarkkinoille valtiontukisääntöjen nojalla. Komissio rajoittaa antamillaan suuntaviivoilla omaa harkintavaltaansa. Se ei lähtökohtaisesti voi poiketa näistä suuntaviivoista, tai muuten sen mahdollisesti katsottaisiin loukanneen yhdenvertaisen kohtelun periaatteen tai luottamuksensuojan periaatteen kaltaisia yleisiä oikeusperiaatteita (ks. tuomio 19.7.2016, Kotnik ym., C‑526/14, EU:C:2016:570, 39, 40 ja 43 kohta). Vaikka suuntaviivoissa ei voida asettaa jäsenvaltioille itsenäisiä velvoitteita, niiden määräyksistä voi tulla sitovia sellaisen komission päätöksen perusteella, jossa sovelletaan näitä määräyksiä (ks. vastaavasti tuomio 12.10.2023, Est Wind Power, C‑11/22, EU:C:2023:765, 30–38 kohta, ja julkisasiamies Rantosin ratkaisuehdotus Est Wind Power, C‑11/22, EU:C:2023:241, 28–32 kohta).
43      Ks. mm. tuomio 17.11.1983, Merck (292/82, EU:C:1983:335, 12 kohta); tuomio 7.3.2018, SNCF Mobilités v. komissio (C‑127/16 P, EU:C:2018:165, 29 kohta ja tuomio 12.10.2023, Est Wind Power (C‑11/22, EU:C:2023:765, 46 kohta).
44      Ks. vastaavasti tuomio 7.3.2018, SNCF Mobilités v. komissio (C‑127/16 P, EU:C:2018:165, 29 kohta ja sitä seuraavat kohdat) ja tuomio 17.12.2015, SNCF v. komissio (T‑242/12, EU:T:2015:1003, 88 kohta ja sitä seuraavat kohdat).
45      Ks. vastaavasti tuomio 12.10.2023, Est Wind Power (C‑11/22, EU:C:2023:765, 46 kohta ja sitä seuraavat kohdat).
46      Ks. mm. tuomio 22.9.1988, Land de Sarre ym. (C‑187/87, EU:C:1988:439, 19 kohta); tuomio 10.9.2014, Holger Forstmann Transporte (C‑152/13, EU:C:2014:2184, 26 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja tuomio 15.6.2000, komissio v. Saksa (C‑348/97, EU:C:2000:317, 53 kohta).
47      Kuten unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 223 kohdassa oikein todennut.
48      Pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 11 kohdan mukaan ”vastuunjaon käsite on otettu käyttöön muun muassa siitä syystä, että moraalikatoon liittyvä ongelma pystyttäisiin poistamaan paremmin”.
49      Ks. analogisesti tuomio 19.7.2016, Kotnik ym. (C‑526/14, EU:C:2016:570, 55–58 kohta).
50      Ks. tältä osin Soltész, U. ja Maier-Rigaud, F., ”Rescue and restructuring aid”, teoksessa Werner, P. ja Verouden, V. (toim.), EU State Aid Control: Law and Economics, 2025, s. 553 ja 554.