62020CO0670
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (kuudes jaosto)
6 päivänä joulukuuta 2021 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla – Kuluttajansuoja – Direktiivi 93/13/ETY – Kuluttajasopimusten kohtuuttomat ehdot – Ulkomaan valuutan määräinen lainasopimus – Sopimusehdot, joissa lainanottaja altistetaan valuuttariskille – 4 artiklan 2 kohta – Ymmärrettävyyden ja avoimuuden vaatimukset – Kuluttajan ilmoitus, jonka mukaan hän on täysin tietoinen ulkomaan valuutan määräisen lainan ottamisesta mahdollisesti aiheutuvista riskeistä ja jolla ei ole vaikutusta – Sopimuslausekkeen laatiminen selkeästi ja ymmärrettävästi
Asiassa C-670/20,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Ráckevei Járásbíróság (Ráckeven piirioikeus, Unkari) on esittänyt 9.11.2020 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 8.12.2020, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
EP,
TA,
FV ja
TB
vastaan
ERSTE Bank Hungary Zrt.,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (kuudes jaosto),
toimien kokoonpanossa: varapresidentti L. Bay Larsen, joka hoitaa kuudennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit N. Jääskinen (esittelevä tuomari) ja M. Safjan,
julkisasiamies: J. Kokott,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian perustellulla määräyksellä unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artiklan mukaisesti,
on antanut seuraavan
määräyksen
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (EYVL 1993, L 95, s. 29) 4 artiklan 2 kohdan tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty oikeusriidassa, jossa vastakkain ovat yhtäältä EP, TA, FV ja TB sekä toisaalta ERSTE Bank Hungary Zrt. (jäljempänä pankki) ja joka koskee ulkomaan valuutan määräiseen lainasopimukseen sisältyvän sellaisen ehdon väitettyä kohtuuttomuutta, jonka mukaan laina maksetaan takaisin kansallisessa valuutassa.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
3
Direktiivin 93/13 4 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Sopimusehdon kohtuuttomuutta arvioidaan ottaen huomioon sopimuksen kohteena olevien tavaroiden ja palvelujen luonne ja viitaten sopimuksentekohetkellä kaikkiin sopimuksen tekoon liittyviin olosuhteisiin sekä kaikkiin muihin sopimuksen ehtoihin tai toiseen sopimukseen, josta se on riippuvainen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7 artiklan soveltamista.
2.   Sopimusehtojen kohtuuttoman luonteen arviointi ei saa koskea sopimuksen pääkohteen määrittelyä, hinnan tai korvauksen riittävyyttä eikä vastineena toimitettavia palveluja ja tavaroita, jos ehdot on laadittu selkeästi ja ymmärrettävästi.”
4
Tämän direktiivin 5 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Jos on kyse sopimuksesta, jonka kaikki tai tietyt kuluttajalle esitetyt ehdot on laadittu kirjallisesti, ehdot on aina laadittava selkeästi ja ymmärrettävästi. – –”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
5
Pääasian kantajat, jotka ovat kuluttajia, tekivät 9.1.2007 notaarin vahvistamalla asiakirjalla pankin kanssa lainasopimuksen asuintalon kunnostamista varten. Sopimuksen mukaan lainan määrä oli Sveitsin frangin (CHF) määräinen, mutta varat oli luovutettava ja laina maksettava takaisin Unkarin forintteina (HUF).
6
Tämän seurauksena pankki määritti maksettavan kuukausierän määrän kunakin lyhennysajankohtana muuntamalla Unkarin forinteiksi sen takaisinmaksettavan määrän, joka oli sovittu maksettavaksi Sveitsin frangeina.
7
Pankki antoi pääasian kantajille kyseessä olevaa lainasopimusta tehtäessä tiedotteen ulkomaan valuutan määräiseen rahoitukseen liittyvistä yleisistä riskeistä. Tiedotteessa täsmennettiin valuuttariskin osalta seuraavaa:
”Pyydämme huomioimaan, että valitsemalla ulkomaan valuutan määräisen rahoituksen voitte hyötyä valitun valuutan markkinoiden eduista mutta kannatte myös niihin liittyvät riskit. Tehdessänne lainasopimuksen olette tietoinen siitä, että tämän lainan määrä on rekisteröity pankissa valitun ulkomaan valuutan määräisenä, ja sitoudutte maksamaan lainan takaisin valitsemassanne valuutassa. Koska Unkarin forintin ja sopimuksessa valitsemanne ulkomaan valuutan välinen vaihtokurssi eli valuuttakurssi voi vaihdella markkinoiden päivittäisten vaihtelujen mukaan, pyydämme kiinnittämään huomionne siihen, että valuuttakurssin mahdollisesta epäedullisesta vaihtelusta tai noususta voi aiheutua Teille lisäkustannuksia, joiden tosiasiallista toteutumista tai määrää ei voida ennakoida.
Tämän kaltaisen rahoituksen etuna on se, että kun ulkomaan valuutan, jota käytetään rahoituksen perusteena, valuuttakurssi laskee suhteessa forinttiin, rahoituksen vasta-arvo forinteissa alenee; toisin sanottuna vähemmällä määrällä forintteja voidaan hankkia valuutta, joka kattaa pääoman ja korkojen takaisinmaksuun vaadittavat kuukausierät, ja täten hankinta on edullisempi – tässä tapauksessa rasitus on pienempi, ja tästä voi jopa seurata, että maksettavaksenne jää pienempi määrä kuin se, mitä oli sovittu lainasopimuksen/luottosopimuksen tekemisen yhteydessä Unkarin forinteissa lasketun vasta-arvon perusteella.
Päinvastaisessa tilanteessa, jossa ulkomaan valuutan, jota käytetään rahoituksen perusteena, valuuttakurssi nousee suhteessa forinttiin, rahoituksen vasta-arvo forinteissa kasvaa: tässä tilanteessa tarvitaan suurempi määrä forintteja pääoman ja korkojen (takaisinmaksuun vaadittavien) asianmukaiseksi ulkomaan valuutaksi muunnettujen kuukausierien maksamiseen; tässä tapauksessa on siis oltava enemmän forintteja myönnetyn valuuttamääräisen lainan takaisinmaksuun.
Allekirjoituksellanne vahvistatte saaneenne selvästi tietoonne tähän rahoitukseen liittyvät riskit ja sen, että tiedätte riskin osatekijät ja haluatte ottaa lainan asiaintilasta tietoisena.”
8
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan mainittu tiedote annettiin kyseessä olevan lainasopimuksen tekohetkellä vallinneessa valuuttakursseja koskeneessa tasapainoisessa tilanteessa. Tässä tiedotteessa viitataan tosin valuuttakurssin laskun ja nousun mahdollisuuteen sekä tästä seuraaviin etuihin ja haittoihin, mutta siihen ei sisälly tietoja siitä, että makrotaloudellisten olosuhteiden ja kansainvälisten rahamarkkinoiden tilanteen muuttuminen voisi johtaa kuukausittaisten takaisinmaksuerien merkittävään tai jopa rajoittamattomaan kasvuun, eikä siitä, että Unkarin forintin ja Sveitsin frangin välinen valuuttakurssi voisi vaihdella huomattavasti riippumatta tämän kurssin aikaisemmasta vakaudesta.
9
Kyseiseen lainasopimukseen perustuvien kuukausittaisten takaisinmaksuerien määrä kasvoi merkittävästi tämän lainasopimuksen täyttämisen aikana tapahtuneen valuuttakurssin huomattavan muutoksen seurauksena.
10
Koska pääasian kantajat eivät pystyneet täyttämään takaisinmaksuvelvollisuuttaan, pankki päätti kyseisen lainasopimuksen vuonna 2015.
11
Pääasian kantajia vastaan aloitettiin 10.7.2015 pankin vaatimuksesta pakkotäytäntöönpanomenettely.
12
Pääasian kantajat nostivat 30.9.2016 ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa kanteen pakkotäytäntöönpanon lopettamiseksi sillä perusteella, että kyseessä oleva lainasopimus oli pätemätön. Kanteensa tueksi pääasian kantajat väittävät, että pankki ei ollut antanut heille riittäviä tietoja ulkomaan valuutan määräisen lainasopimuksen tekemiseen liittyvistä todellisista riskeistä. Pankki on kantajien mukaan jättänyt kiinnittämättä heidän huomionsa erityisesti seuraaviin seikkoihin:
–
valuuttakurssin vaihtelun myönteiset ja kielteiset vaikutukset ovat tasapainossa vain sillä edellytyksellä, että Unkarin forintin ja Sveitsin frangin kurssit liikkuvat vakaan ja tasaisen vaihteluvälin sisällä
–
makroekonomisten olosuhteiden ja kansainvälisten rahamarkkinoiden tilanteen pysyvä ja huomattava muutos saattoi aiheuttaa kuukausittaisten takaisinmaksuerien merkittävän tai jopa rajattoman kasvun
–
Sveitsin frangin kurssin pysyvä nousu Unkarin forintin kurssiin nähden saattoi toteutua milloin tahansa ja näiden kurssien aiempien vaihtelujen vähäisyys ei antanut mitään takeita niiden tulevasta vakaudesta.
13
Pankki väittää, että sen toimittamat tiedot valuuttariskistä olivat riittävät, koska teoreettinen mahdollisuus valuuttakurssin vaihteluun on mainittu tämän määräyksen 7 kohdassa tarkoitetussa tiedotteessa. Tässä yhteydessä on ilmoitettu tämän valuuttakurssin vaihtelun ja kuukausittaisten takaisinmaksuerien määrän vaihtelun välisestä yhteydestä. Kuluttajat ovat siis pankin mukaan kyenneet ymmärtämään, että kuukausierien määrä voi nousta rajoituksetta kyseisen valuuttakurssin vaihtelun mukaan. Pankki viittaa myös Kúrian (ylin tuomioistuin, Unkari) oikeuskäytäntöön, jonka mukaan ”se, että vastaaja on toimittanut tietoja valuuttariskistä, on sellaisenaan osoitus siitä, että kantajan on pitänyt ottaa tämä huomioon realistisena mahdollisuutena”.
14
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin viittaa 20.9.2017 annettuun tuomioon Andriciuc ym. (C-186/16, EU:C:2017:703) ja toteaa, että sen mukaan pankin toimittamien valuuttariskiä koskevien tietojen on mahdollistettava se, että tavanomaisesti valistunut ja kohtuullisen tarkkaavainen ja huolellinen keskivertokuluttaja voi paitsi olla tietoinen siitä mahdollisuudesta, että ulkomaan valuutan, jonka määräisenä laina on otettu, arvo voi nousta tai laskea, myös arvioida, mitä mahdollisesti merkittäviä taloudellisia seurauksia tällaisesta ehdosta aiheutuu hänen taloudellisille velvoitteilleen.
15
Kyseinen tuomioistuin pohtii kuitenkin tämän unionin tuomioistuimen asettaman vaatimuksen ulottuvuutta ja sitä, onko tällaisten taloudellisten seurausten käytävä nimenomaisesti ilmi pankin toimittamista tiedoista. Se pohtii erityisesti sitä, riittääkö kyseisen vaatimuksen täyttämiseen se, että kyseessä oleva kuluttaja vahvistaa lainasopimuksen allekirjoittamalla yleisesti, että hän tuntee lainaan liittyvät riskit ja hyväksyy ne, kun otetaan huomioon valuuttakurssin mahdollinen vaihtelu, vai onko lisäksi välttämätöntä, että pankki antaa nimenomaisen tiedon kuluttajan hyväksymän riskin rajattomuudesta.
16
Näissä olosuhteissa Ráckevei Járásbíróság (Ráckeven piirioikeus, Unkari) on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Voidaanko [20.9.2017 annetussa tuomiossa Andriciuc ym. (C-186/16, EU:C:2017:703)] [direktiivin 93/13] 4 artiklan 2 kohdasta omaksutun tulkinnan perusteella katsoa, että sellainen valuuttariskin kantamista koskeva sopimusehto on selkeä ja ymmärrettävä, jossa ei määrätä nimenomaisesti, että velallinen joutuu yksin kantamaan valuuttariskin kokonaisuudessaan, vaan jossa on vain velallisen ilmoitus siitä, että hän on täysin tietoinen lainaan liittyvistä mahdollisista riskeistä ja erityisesti siitä, että kyseessä olevan ulkomaan valuutan arvon muutokset suhteessa Unkarin forinttiin voivat muuttaa tällaisen forinttimääräisen lainan lainanhoitokuluja niin ylös- kuin alaspäinkin?
2)
Onko edellä kuvattu sopimusehto sen [20.9.2017 annetussa tuomiossa Andriciuc ym. (C-186/16, EU:C:2017:703)] muotoillun vaatimuksen mukainen, jonka mukaan kuluttajan on kyettävä arvioimaan ne – mahdollisesti huomattavatkin – taloudelliset vaikutukset, joita hänen taloudellisiin velvoitteisiinsa voi kohdistua valuuttariskin kantamisesta, kun otetaan huomioon, että asiakirjassa, jonka otsikko on 'Tiedot valuuttamääräiseen rahoitukseen liittyvistä yleisistä riskeistä' ja jonka kuluttaja on allekirjoittanut sopimusta tehtäessä, viitataan yhtä lailla valuuttakurssivaihtelujen suotuisiin kuin kielteisiinkin vaikutuksiin ja annetaan näin ymmärtää – Magyar Bankszövetségin (Unkarin pankkiunioni) julkilausumien mukaisesti –, että valuuttakurssit ovat vakaita ja näin että pitkällä aikavälillä kurssivaihtelujen suotuisat ja kielteiset vaikutukset kompensoivat toisensa?
3)
Onko edellä kuvattu sopimusehto [20.9.2017 annetussa tuomiossa Andriciuc ym. (C-186/16, EU:C:2017:703)] muotoillun sen vaatimuksen mukainen, jonka mukaan kuluttajan on kyettävä arvioimaan ne mahdollisesti huomattavatkin taloudelliset vaikutukset, joita hänen taloudellisiin velvoitteisiinsa voi kohdistua valuuttariskin kantamisesta, kun sopimuksessa ja valuuttariskiä koskevassa tiedotteessa, joka on allekirjoitettu sopimusta tehtäessä, ei kummassakaan ole ilmoitettu nimenomaisesti eikä implisiittisesti siitä, että kuukausittain suoritettavat lyhennysmaksut voivat kohota huomattavastikin tai todellisuudessa nousta täysin rajattomastikin?
4)
Voidaanko [20.9.2017 annetussa tuomiossa Andriciuc ym. (C-186/16, EU:C:2017:703)] [direktiivin 93/13] 4 artiklan 2 kohdasta omaksutun tulkinnan perusteella katsoa, että sellainen valuuttariskin kantamista koskeva sopimusehto on selkeä ja ymmärrettävä, jossa ei määrätä nimenomaisesti, että velallinen joutuu yksin kantamaan valuuttariskin kokonaisuudessaan, jolloin sopimusehdoista ei käy nimenomaisesti ilmi, että kuukausittain suoritettavat lyhennysmaksut voivat kohota huomattavastikin tai todellisuudessa nousta täysin rajattomastikin?
5)
Onko yleisluontoisesti muotoiltu ja vakiosopimukseen liitetty kuluttajan antama ilmoitus sellaisenaan riittävä osoitus siitä, että valuuttariskiä koskevat tiedot olivat [20.9.2017 annetussa tuomiossa Andriciuc ym. (C‑186/16, EU:C:2017:703)] muotoiltujen vaatimusten mukaisia, joiden mukaan keskivertokuluttajan on saamiensa tietojen avulla kyettävä arvioimaan myös ne – mahdollisesti huomattavatkin – taloudelliset vaikutukset, joita hänen taloudellisiin velvoitteisiinsa voi kohdistua valuuttariskin kantamisesta, kun minkään muun sopimuksessa tai tiedotteessa olevan kohdan ei voida katsoa tukevan tätä päätelmää?
6)
Voidaanko [20.9.2017 annetun tuomion Andriciuc ym. (C-186/16, EU:C:2017:703)] sisällön perusteella katsoa, että Kúrian omaksuma oikeudellinen tulkinta, jonka mukaan 'se, että vastaaja on toimittanut tietoja valuuttariskistä, on sellaisenaan osoitus siitä, että kantajan on pitänyt ottaa tämä huomioon realistisena mahdollisuutena', on kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista annetun direktiivin [93/13] 4 artiklan 2 kohdan mukainen?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
17
Unionin tuomioistuin voi työjärjestyksensä 99 artiklan nojalla esittelevän tuomarin ehdotuksesta ja julkisasiamiestä kuultuaan milloin tahansa päättää ratkaista asian perustellulla määräyksellä muun muassa silloin, kun ennakkoratkaisukysymys on sama kuin kysymys, johon se on jo antanut ratkaisun, tai tällaiseen kysymykseen annettava vastaus on selvästi johdettavissa oikeuskäytännöstä.
18
Tätä määräystä on sovellettava nyt käsiteltävään asiaan.
19
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy kysymyksillään, joita on tarkasteltava yhdessä, onko direktiivin 93/13 4 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että ulkomaan valuutan määräisen lainasopimuksen ehtojen, joissa lainanottaja altistetaan valuuttariskille, avoimuutta koskeva vaatimus täyttyy, kun elinkeinonharjoittaja on toimittanut kuluttajalle yleisiä tietoja valuuttariskistä, mukaan lukien valuuttakurssin vaihteluista kuluttajan taloudellisille velvoitteille aiheutuvista vaikutuksista, ja kun tämä kuluttaja on ilmoittanut olevansa täysin tietoinen tämän sopimuksen tekemisestä mahdollisesti aiheutuvista riskeistä.
20
Aluksi on huomautettava, että on ainoastaan ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä lausua väitetysti kohtuuttomien ehtojen luokittelusta käsiteltävän asian olosuhteet huomioon ottaen. Unionin tuomioistuimella on silti toimivalta johtaa direktiivin 93/13 säännöksistä, tässä tapauksessa sen 4 artiklan 2 kohdasta, ne perusteet, joita kansallinen tuomioistuin voi soveltaa tai joita sen täytyy soveltaa, kun se tutkii sopimusehtoja näiden säännösten kannalta (tuomio 20.9.2018, OTP Bank ja OTP Faktoring, C-51/17, EU:C:2018:750, 72 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
21
Tästä on todettava, että avoimuuden vaatimukseen liittyvän vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ennen sopimuksen tekemistä tiedoilla sopimusehdoista ja sopimuksen tekemisen seurauksista on kuluttajalle perustavanlaatuinen merkitys. Kuluttaja päättää nimenomaan näiden tietojen perusteella, haluaako hän tehdä sopimuksen elinkeinonharjoittajan kanssa sitoutumalla tämän aiemmin laatimiin ehtoihin (tuomio 10.6.2021, BNP Paribas Personal Finance, C-609/19, EU:C:2021:469, 41 kohta ja tuomio 10.6.2021, BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19–C-782/19, EU:C:2021:470, 62 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
22
Tästä seuraa, että sopimusehtojen avoimuutta koskeva vaatimus, sellaisena kuin se esitetään direktiivin 93/13 4 artiklan 2 kohdassa ja 5 artiklassa, ei voi rajoittua ainoastaan sopimusehtojen muodolliseen ja kieliopilliseen ymmärrettävyyteen. Koska tällä direktiivillä toteutettu suojajärjestelmä perustuu ajatukseen siitä, että kuluttaja on elinkeinonharjoittajaan nähden heikompi osapuoli muun muassa tietojen puolesta, kyseisen direktiivin vaatimusta siitä, että sopimusehdot on laadittava selkeästi ja ymmärrettävästi, ja siten avoimuutta koskevaa vaatimusta on tulkittava laajasti (tuomio 10.6.2021, BNP Paribas Personal Finance, C-609/19, EU:C:2021:469, 42 kohta ja tuomio 10.6.2021, BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19–C-782/19, EU:C:2021:470, 63 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
23
Näin ollen mainittu vaatimus tarkoittaa sen lisäksi, että asianomaisen sopimusehdon on oltava muodollisesti ja kieliopillisesti kuluttajalle ymmärrettävä, myös sitä, että tavanomaisesti valistuneella ja kohtuullisen tarkkaavaisella ja huolellisella keskivertokuluttajalla on mahdollisuus ymmärtää, miten kyseinen ehto toimii konkreettisesti, ja arvioida näin ollen täsmällisten ja helppotajuisten perusteiden nojalla, mitä mahdollisesti merkittäviä taloudellisia seurauksia tällaisesta ehdosta aiheutuu hänen taloudellisille velvoitteilleen (tuomio 10.6.2021, BNP Paribas Personal Finance, C-609/19, EU:C:2021:469, 43 kohta ja tuomio 10.6.2021, BNP Paribas Personal Finance, C-776/19–C-782/19, EU:C:2021:470, 64 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
24
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava avoimuusvaatimuksen noudattamista nyt käsiteltävässä asiassa kaikkien merkityksellisten tosiseikkojen valossa, joihin kuuluvat pääasiassa kyseisiä lainasopimuksia koskevien neuvottelujen yhteydessä annetut ilmoitukset ja tiedot, joita luotonantaja on toimittanut (ks. vastaavasti tuomio 10.6.2021, BNP Paribas Personal Finance, C‑609/19, EU:C:2021:469, 45 kohta ja tuomio 10.6.2021, BNP Paribas Personal Finance, C-776/19–C-782/19, EU:C:2021:470, 66 kohta).
25
Kun kansallinen tuomioistuin ottaa huomioon kaikki sopimuksen tekemiseen liittyvät olosuhteet, sen tehtävänä on tässä yhteydessä erityisesti varmistaa, että käsiteltävässä asiassa kuluttajalle on annettu tiedoksi kaikki seikat, jotka voivat vaikuttaa hänen sitoumuksensa laajuuteen ja joiden avulla hän voi arvioida muun muassa lainansa kokonaiskustannuksia. Tässä arvioinnissa on ratkaisevaa yhtäältä se, onko tämän sopimuksen ehdot laadittu selkeästi ja ymmärrettävästi, jotta tavanomaisesti valistunut ja kohtuullisen tarkkaavainen ja huolellinen keskivertokuluttaja voi arvioida tällaisia kustannuksia, ja toisaalta se, onko lainasopimuksessa jätetty mainitsematta tietoja, joita pidetään sopimuksen kohteena olevien tavaroiden tai palvelujen luonteen kannalta keskeisinä (tuomio 10.6.2021, BNP Paribas Personal Finance, C-609/19, EU:C:2021:469, 46 kohta ja tuomio 10.6.2021, BNP Paribas Personal Finance, C-776/19–C-782/19, EU:C:2021:470, 67 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
26
Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että pääasian kantajat ovat saaneet ennen lainojensa ottamista tiedotteen, joka sisälsi yleisiä tietoja valuuttariskistä. Se toteaa myös, että tällä asiakirjalla, jonka pääasian kantajat ovat allekirjoittaneet, kiinnitettiin heidän huomionsa siihen, että Unkarin forintin ja Sveitsin frangin välisen vaihtokurssin mahdolliset muutokset saattoivat aiheuttaa lainanottajalle lisäkustannuksia, joiden todellista toteutumista tai määrää ei voitu ennakoida. Pääasian kantajille ei kuitenkaan ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan toimitettu mitään konkreettista tietoa niiden kuukausierien mahdollisesta, mahdollisesti rajoittamattomasta korotuksesta, jota valuuttakurssien merkittävä vaihtelu voisi aiheuttaa. Pääasian kantajille tältä osin annetut tiedot perustuivat nimittäin olettamaan siitä, että mainittu vaihtokurssi pysyy vakaana.
27
Unionin tuomioistuin on jo todennut pääasiassa kyseessä olevien kaltaisista valuuttamääräisistä lainasopimuksista, että tämän määräyksen 25 kohdassa mainitun arvioinnin kannalta merkityksellisiä ovat kaikki elinkeinonharjoittajan toimittamat tiedot, joiden tarkoituksena on selvittää kuluttajalle vaihtomekanismin toimintaa ja siihen liittyvää riskiä. Erityisen merkityksellisiä seikkoja ovat täsmennykset niistä riskeistä, joita lainanottajalle aiheutuu hänen kotijäsenvaltionsa virallisen valuutan arvon merkittävästä alenemisesta ja ulkomaisen koron noususta (ks. vastaavasti tuomio 10.6.2021, BNP Paribas Personal Finance, C-609/19, EU:C:2021:469, 48 kohta ja tuomio 10.6.2021, BNP Paribas Personal Finance, C-776/19–C-782/19, EU:C:2021:470, 69 kohta).
28
Tältä osin – kuten Euroopan järjestelmäriskikomitea on valuuttamääräisestä luotonannosta 21.9.2011 antamassaan suosituksessa CERS/2011/1 (EUVL 2011, C 342, s. 1) muistuttanut – rahalaitosten on annettava lainanottajille riittävät tiedot, jotta lainanottajat voivat tehdä niiden pohjalta perusteltuja ja harkittuja päätöksiä, ja niihin tulisi sisältyä ainakin tiedot siitä, miten lainanottajan kotijäsenvaltion rahayksikön arvon merkittävä aleneminen sekä ulkomaisen koron nousu vaikuttaisivat lyhennyksiin (Suositus A – Lainanottajien riskitietoisuus, 1 kohta) (tuomio10.6.2021, BNP Paribas Personal Finance, C-609/19, EU:C:2021:469, 49 kohta ja tuomio 10.6.2021, BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19–C-782/19, EU:C:2021:470, 70 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
29
Unionin tuomioistuin on todennut erityisesti, että lainanottajalle on kerrottava selkeästi, että jos hän tekee ulkomaan valuutan määräisen lainasopimuksen, hän altistuu valuuttariskille, jonka kantaminen voi olla hänelle taloudellisesti vaikeaa, jos rahayksikön, jonka määräisenä hän saa tulonsa, arvo alenee. Elinkeinonharjoittajan on lisäksi esitettävä valuuttakurssien mahdolliset vaihtelut ja tällaisen sopimuksen tekemiseen liittyvät riskit (tuomio 10.6.2021, BNP Paribas Personal Finance, C-609/19, EU:C:2021:469, 50 kohta ja tuomio 10.6.2021, BNP Paribas Personal Finance, C-776/19–C-782/19, EU:C:2021:470, 71 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
30
Tästä seuraa, että avoimuuden vaatimuksen noudattamiseksi elinkeinonharjoittajan toimittamien tietojen on mahdollistettava se, että tavanomaisesti valistunut ja kohtuullisen tarkkaavainen ja huolellinen keskivertokuluttaja ymmärtää paitsi sen, että vaihtokurssien vaihteluista riippuen laskentavaluutan ja maksuvaluutan välisen vaihtokurssin kehitys voi aiheuttaa epäedullisia seurauksia hänen taloudellisille velvoitteilleen, myös valuuttamääräisen lainan ottamiseen liittyvän todellisen riskin, jolle hän altistuu sopimuksen koko keston ajan, jos valuutan, jossa hän saa tulonsa, arvo alenee merkittävästi suhteessa ulkomaan valuuttaan, jonka määräisenä laina on annettu (ks. vastaavasti tuomio 10.6.2021, BNP Paribas Personal Finance, C-609/19, EU:C:2021:469, 51 kohta ja tuomio 10.6.2021, BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19–C-782/19, EU:C:2021:470, 72 kohta).
31
Niinpä unionin tuomioistuin on katsonut, että valuuttamääräisen lainasopimuksen, jossa kuluttaja altistetaan valuuttariskille, yhteydessä avoimuusvaatimusta ei näin ollen voi täyttää se, että kuluttajalle annetaan useitakin tietoja, jos ne perustuvat olettamaan siitä, että laskentavaluutan ja maksuvaluutan välinen vaihtokurssi pysyy vakaana koko sopimuksen voimassaoloajan. Näin on erityisesti silloin, kun elinkeinonharjoittaja ei ole ilmoittanut kuluttajalle taloudellisesta tilanteesta, jolla voi olla vaikutuksia vaihtokurssien vaihteluihin, jolloin kuluttajalle ei ole annettu mahdollisuutta ymmärtää konkreettisesti valuuttamääräisen lainan ottamisesta hänen taloudelliselle tilanteelleen mahdollisesti aiheutuvia vakavia seurauksia (tuomio 10.6.2021, BNP Paribas Personal Finance, C-609/19, EU:C:2021:469, 53 kohta ja tuomio 10.6.2021, BNP Paribas Personal Finance, C-776/19–C‑782/19, EU:C:2021:470, 74 kohta).
32
Kun otetaan huomioon elinkeinonharjoittajalle näin kuuluva tiedonantovelvollisuus, kuluttajan ilmoituksella, jonka mukaan hän on täysin tietoinen ulkomaan valuutan määräisen lainan ottamisesta mahdollisesti aiheutuvista riskeistä, ei näin ollen voi sellaisenaan olla vaikutusta arvioitaessa, onko elinkeinonharjoittaja täyttänyt mainitun avoimuusvaatimuksen.
33
Lopuksi on vielä todettava, että tämän määräyksen 25 kohdassa mainitun arvioinnin kannalta merkityksellisiin seikkoihin kuuluu rahalaitoksen sopimusta edeltävissä asiakirjoissa ja sopimusasiakirjoissa käyttämä kieli. Erityisesti sellaisten termien tai selitysten puuttuminen, joilla lainanottajalle ilmoitetaan nimenomaisesti ulkomaan valuutan määräisiin lainasopimuksiin liittyvien erityisten riskien olemassaolosta, voi vahvistaa sen, että avoimuuden vaatimus, sellaisena kuin se ilmenee muun muassa direktiivin 93/13 4 artiklan 2 kohdasta, ei täyty (tuomio 10.6.2021, BNP Paribas Personal Finance, C-609/19, EU:C:2021:469, 54 kohta ja tuomio 10.6.2021, BNP Paribas Personal Finance, C‑776/19–C-782/19, EU:C:2021:470, 75 kohta).
34
Edellä esitetyn perusteella esitettyihin kysymyksiin on vastattava, että direktiivin 93/13 4 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että ulkomaan valuutan määräisen lainasopimuksen ehtojen, joissa lainanottaja altistetaan valuuttariskille, avoimuutta koskeva vaatimus täyttyy vain, mikäli elinkeinonharjoittaja on toimittanut kuluttajalle valuuttariskiä koskevat tarkat ja riittävät tiedot, joiden avulla tavanomaisesti valistunut ja kohtuullisen tarkkaavainen ja huolellinen keskivertokuluttaja voi arvioida riskiä tällaisten ehtojen mahdollisesti merkittävistä negatiivisista taloudellisista seurauksista hänen taloudellisille velvoitteilleen koko sopimuksen keston ajan. Tältä osin sillä seikalla, että kuluttaja ilmoittaa olevansa täysin tietoinen mainitun sopimuksen tekemisestä mahdollisesti aiheutuvista riskeistä, ei sellaisenaan ole merkitystä arvioitaessa, onko elinkeinonharjoittaja täyttänyt mainitun avoimuusvaatimuksen.
Oikeudenkäyntikulut
35
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 4 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että ulkomaan valuutan määräisen lainasopimuksen ehtojen, joissa lainanottaja altistetaan valuuttariskille, avoimuutta koskeva vaatimus täyttyy vain, mikäli elinkeinonharjoittaja on toimittanut kuluttajalle valuuttariskiä koskevat tarkat ja riittävät tiedot, joiden avulla tavanomaisesti valistunut ja kohtuullisen tarkkaavainen ja huolellinen keskivertokuluttaja voi arvioida riskiä tällaisten ehtojen mahdollisesti merkittävistä negatiivisista taloudellisista seurauksista hänen taloudellisille velvoitteilleen koko sopimuksen keston ajan. Tältä osin sillä seikalla, että kuluttaja ilmoittaa olevansa täysin tietoinen mainitun sopimuksen tekemisestä mahdollisesti aiheutuvista riskeistä, ei sellaisenaan ole merkitystä arvioitaessa, onko elinkeinonharjoittaja täyttänyt mainitun avoimuusvaatimuksen.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: unkari.