YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)
7 päivänä helmikuuta 2007
Asia T-339/03
Gabrielle Clotuche
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio
Henkilöstö – Johtajan uudelleensijoittaminen pääneuvonantajaksi – Yksikön etu – Tehtävien vastaavuus – Eurostatin uudelleenorganisointi – Kumoamiskanne – Vahingonkorvauskanne
Aihe: Kanne, jossa vaaditaan kumoamaan yhtäältä komission 9.7.2003 tekemä päätös, jolla kantaja sijoitettiin uudelleen johtajan
virasta pääneuvonantajan virkaan, ja Eurostatin uudelleenorganisoinnista 1.10.2003 tehty komission päätös siltä osin kuin
siinä ei sijoiteta kantajaa uudelleen johtajan tehtäviin, ja toisaalta korvausta henkisestä kärsimyksestä
Ratkaisu: Komissio velvoitetaan suorittamaan kantajalle yhden euron suuruinen summa vahingonkorvauksena virkavirheestä. Kanne hylätään
muilta osin. Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydystä välitoimimenettelystä
aiheutuneet oikeudenkäyntikulut mukaan lukien, ja yhdestä viidesosasta kantajalle aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista, ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimessa käydystä välitoimimenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut mukaan lukien. Kantaja vastaa
neljästä viidesosasta omia oikeudenkäyntikulujaan, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydystä välitoimimenettelystä
aiheutuneet oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.
Tiivistelmä
1.      Henkilöstö – Siirtäminen toisiin tehtäviin – Uudelleensijoittaminen – Erotteluperuste
(Henkilöstösääntöjen 4 artikla, 7 artiklan 1 kohta ja 29 artikla)
2.      Henkilöstö – Kanne – Oikeussuojaintressi
(Henkilöstösääntöjen 38, 90 ja 91 artiklat)
3.      Henkilöstö – Yksikköjen organisointi – Henkilöstön asemapaikkojen määrääminen
(Henkilöstösääntöjen 7 artiklan 1 kohta)
4.      Henkilöstö – Yksikköjen organisointi – Henkilöstön asemapaikkojen määrääminen
(Henkilöstösääntöjen 5 artiklan 4 kohta ja 7 artiklan 1 kohta)
5.      Henkilöstö – Yksikköjen organisointi – Henkilöstön asemapaikkojen määrääminen
(Henkilöstösääntöjen 7 artiklan 1 kohta)
6.      Henkilöstö – Yksikköjen organisointi – Henkilöstön asemapaikkojen määrääminen
(Henkilöstösääntöjen 7 artiklan 1 kohta)
7.      Henkilöstö – Yksikköjen organisointi – Henkilöstön asemapaikkojen määrääminen
(Henkilöstösääntöjen 7 artiklan 1 kohta)
8.      Henkilöstö – Kanne – Virkamiehelle vastainen toimi – Virkamiehelle vastaisen toimen käsite – Pääosaston yksiköiden uudelleenjärjestely
sen jälkeen kun sen keskuudessa tehtyjä sääntöjenvastaisuuksia koskevat tarkastukset on saatettu päätökseen
(Henkilöstösääntöjen 7 artiklan 1 kohta sekä 90 ja 91 artikla)
9.      Henkilöstö – Periaatteet – Luottamuksensuoja
10.    Henkilöstö – Sopimussuhteen ulkopuolinen toimielinten vastuu – Virkavirhe
1.      Henkilöstösääntöjen järjestelmästä ilmenee, että kyseessä voi olla varsinainen siirto vain silloin, jos virkamies siirretään
avoinna olevaan virkaan. Tästä seuraa, että kaikkiin varsinaisiin siirtoihin sovelletaan henkilöstösääntöjen 4 ja 29 artiklassa
vahvistettuja muotovaatimuksia. Näitä muotovaatimuksia ei sitä vastoin sovelleta silloin, kun kyseessä on virkamiehen uudelleensijoittaminen,
koska tällainen siirto ei johda viran vapautumiseen.
Uudelleensijoittamisesta tehtäviin päätöksiin sovelletaan kuitenkin samalla tavoin kuin siirtoihin asianomaisten virkamiesten
laillisten oikeuksien ja intressien suojelemisen osalta henkilöstösääntöjen 7 artiklan 1 kohdan sääntöjä erityisesti siinä
mielessä, että virkamiehet voidaan sijoittaa uudelleen vain yksikön edun nimissä ja virkojen vastaavuuden mukaisesti.
(ks. 31, 35 ja 47 kohta)
Viittaukset: yhdistetyt asiat 161/80 ja 162/80, Carbognani ja Coda Zabetta v. komissio, 24.2.1981 (Kok. 1981, s. 543, 21 kohta);
asia 19/87, Hecq v. komissio, 23.3.1988 (Kok. 1988, s. 1681, 6 kohta); yhdistetyt asiat C‑116/88 ja C‑149/88, Hecq v. komissio,
7.3.1990 (Kok. 1990, s. I‑599, 11 kohta); asia C‑398/93 P, Rasmussen v. komissio, 9.8.1994 (Kok. 1994, s. I‑4043, 11 kohta);
asia T‑98/96, Costacurta v. komissio, 22.1.1998 (Kok. H. 1998, s. I‑A‑21 ja II‑49, 36 kohta); asia T‑23/96, De Persio v. komissio,
15.9.1998 (Kok. H. 1998, s. I‑A‑483 ja II‑1413, 79 kohta); asia T‑100/00, Campoli v. komissio, 6.3.2001 (Kok. H. 2001, s.
I‑A‑71 ja II‑347, 29 kohta) ja asia T‑103/01, Cwik v. komissio, 26.11.2002 (Kok. H. 2002, s. I‑A‑229 ja II‑1137, 30 kohta).
2.      Virkamiehen vaatimus hänen uudelleensijoittamista koskevan päätöksen kumoamisesta on tutkittava, vaikka hänet olisi tämän
jälkeen siirretty väliaikaisesti muihin tehtäviin yksikön edun vuoksi. Koska virkamies näet palaa tällaisen väliaikaisen siirron
jälkeen välittömästi virkaan, jossa hän työskenteli aikaisemmin, hänellä on edelleen henkilökohtainen intressi vaatia riidanalaisen
päätöksen kumoamista, sillä mikäli päätös kumotaan, on katsottava, että hän ei ole koskaan luopunut virasta, joka hänellä
oli ennen uudelleensijoittamista.
(ks. 40–43 kohta)
3.      Jos ilmenee, että pääosaston sisällä on syyllistytty sääntöjenvastaisuuksiin, hallinto ei tee ilmeistä arviointivirhettä katsoessaan,
että yksikön etu edellyttää kaikkien johtotehtäviä hoitaneiden johtajien poistamista tehtävistään ja heidän uudelleensijoittamistaan
pääneuvonantajien virkoihin, jotta varmistettaisiin näitä sääntöjenvastaisuuksia koskevien tutkimusten ja erityisesti heidän
mahdollista osuuttaan näihin sääntöjenvastaisuuksiin koskeviin arviointeihin kohdistuvien selvitysten häiriötön ja asianmukainen
kulku. Kun otetaan huomioon tällainen tavoite, johon ei liity seuraamusten määrääminen johtajille tai sääntöjenvastaisuuksien
jatkumisen estäminen tässä yhteydessä on merkityksetöntä, että kyseiset rahavirrat olivat olleet yksikön päälliköiden valvonnassa
ja että johtaja ei ole voinut sekaantua sääntöjenvastaisuuksiin, kun otetaan huomioon ajankohta, jona hän on aloittanut tehtävissään.
Johtajan uudelleensijoittamisella ei myöskään loukata yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, koska hän on samassa tilanteessa
kuin muut johtajat, joiden ei myöskään epäillä sekaantuneen tapahtuneisiin sääntöjenvastaisuuksiin.
Tätä arviointia ei voida kyseenalaistaa sillä, että väitettäisiin uudelleensijoittamisia koskevien päätösten olevan poliittisia
tai julkisuuden vuoksi tehtäviä päätöksiä, sillä yksikön etu on sellaisenaan hyväksyttävä peruste näille päätöksille, eivätkä
mahdolliset muut seikat, jotka saattaisivat olla niiden tekemisen syynä, voi missään tapauksessa vaikuttaa niiden laillisuuteen.
(ks. 70, 76, 77 ja 107 kohta)
4.      Päätös uudelleensijoittamisesta virkaan, joka on virkamiehen työnantajana olevan toimielimen vahvistamien henkilöstösääntöjen
5 artiklan 4 kohdan yleisten täytäntöönpanosääntöjen mukaan saman palkkaluokan samantyyppinen virka kuin hänen aikaisemmin
hoitamansa tehtävä, ei ole virkojen vastaavuutta koskevan säännön eikä palkkaluokan ja viran vastaavuutta koskevan säännön
vastainen. Objektiivisesti arvioiden tällainen tehtävä ei näet ole sinänsä alempitasoinen kuin aikaisempi tehtävä, eikä asianomaisen
henkilön näkemyksellä ole tältä osin merkitystä.
Se, että uudelleensijoittamista koskevaan päätökseen, jolla palkkaluokkaan A 2 kuuluva virkamies on siirretty johtajan virasta
pääneuvonantajan virkaan, ei sisälly mitään kuvausta tehtävästä, johon asianomainen siirretään, ja että kyseessä on juuri
perustettu tehtävä, ei riitä osoittamaan, että virkojen vastaavuutta ei olisi noudatettu, kun otetaan huomioon se, että tehtävä
on uusi, ja pääneuvonantajan tehtävien luonne.
(ks. 93, 95, 97, 101 ja 102 kohta)
5.      Kaikkien pääosaston johtajien uudelleensijoittaminen yksikön edun vuoksi pääneuvonantajien virkoihin, jotta varmistettaisiin
kyseisessä pääosastossa tapahtuneita sääntöjenvastaisuuksia koskevien tutkimusten ja erityisesti heidän mahdollista osuuttaan
näihin sääntöjenvastaisuuksiin koskevien selvitysten häiriötön ja asianmukainen eteneminen, on yleisluonteinen ja ei-henkilökohtainen
toimenpide, johon ei liity hallinnon pyrkimys määrätä seuraamus uudelleensijoitettujen virkamiesten omasta käyttäytymisestä.
Kun nämä saavat uuden, palkkaluokkaansa vastaavan viran, he eivät voi perustellusti väittää, että heille olisi määrätty seuraamus,
eivätkä esittää, että hallinto olisi käyttänyt toimivaltaansa tai menettelyä väärin, koska se ei ole aloittanut heitä koskevaa
kurinpitomenettelyä.
(ks. 127 ja 129 kohta)
6.      Uudelleensijoittamisesta yksikön edun vuoksi tehdyn päätöksen laillisuuteen ei sinänsä vaikuta se, että se, että hallinto
on ilmoittanut päätöksestä suurelle yleisölle, on saattanut herättää virheellisesti sen vaikutelman, että uudelleen sijoitettu
virkamies saattoi olla syyllistynyt tai että hänen ainakin epäillään olevan osallinen sääntöjenvastaisuuksiin. Tällä seikalla
saattaa kuitenkin olla merkitystä tutkittaessa asianomaisen esittämää vahingonkorvausvaatimusta.
(ks. 145 ja 146 kohta)
7.      Koska tavanomaisella sisäisellä järjestelytoimenpiteellä, joka toteutetaan yksikön edun vuoksi, kuten uudelleensijoittamista
koskevalla toimenpiteellä, ei heikennetä virkamiehen henkilöstösääntöihin perustuvaa asemaa eikä loukata palkkaluokan ja viran
välisen vastaavuuden periaatetta, sitä ei tarvitse edeltää asianomaisen kuuleminen eikä sitä tarvitse perustella.
(ks. 147, 153 ja 195 kohta)
Viittaukset: em. asia Hecq v. komissio, 7.3.1990, 14 kohta ja em. asia Cwik v. komissio, 62 kohta.
8.      Jos hallinto saatettuaan päätökseen pääosaston sisällä tapahtuneita sääntöjenvastaisuuksia koskevat tutkimukset tekee päätöksen
yksiköiden organisoimisesta uudelleen kahdella tavalla, eli ensinnäkin vähentämällä johtajien lukumäärää ja muuttamalla heidän
valtuuksiaan sekä julkaisemalla avoimia toimia koskevia ilmoituksia, jotta uudet johtajien virat täytettäisiin siirrolla,
ylennyksellä tai ulkoisella nimityksellä, ja toiseksi tekemällä useita yksittäispäätöksiä, joilla pysytetään entisten johtajien
uudelleensijoittamisesta tehdyt aikaisemmat päätökset, joilla pyrittiin takaamaan tutkimusten asianmukainen kulku, ensin mainittu
toimenpide ei ole entisille johtajille vastainen päätös, kun puolestaan jälkimmäinen toimenpide on heille vastainen päätös,
koska sillä pysytetään heidän uudelleensijoittamisensa sellaisesta syystä eli yksiköiden uudelleenorganisoimisen tarpeen vuoksi,
joka eroaa siitä syystä, joka oli heidän väliaikaisen uudelleensijoittamisensa perusteena, mistä syystä toimenpidettä ei voida
pitää pelkästään vahvistavana toimenpiteenä.
(ks. 180 kohta)
9.      Se, että virkamiehen uudelleensijoittamista koskeva päätös on ollut väliaikainen, ja se, että hänen palaamisensa alkuperäiseen
virkaan kuului vaihtoehtoihin, joita hallinto oli harkinnut, eivät ole täsmällisiä, ehdottomia ja yhtäpitäviä vakuutuksia,
jotka olisivat luoneet perustellun luottamuksen tällaiseen alkuperäiseen virkaan palaamiseen, joten päätös pysyttää virkamiehen
uudelleensijoittaminen eri syistä kuin hänen uudelleensijoittamistaan alun perin perusteltiin, ei voi olla luottamuksensuojan
periaatteen vastaista.
10.    Hallinto tekee virkavirheen, jonka perusteella se joutuu vastuuseen, jos se antaa suurelle yleisölle vapaasti saatavilla olevalla
lehdistötiedotteella sen vaikutelman, että virkamies, joka uudelleensijoitetaan yksikön edun vuoksi, on sotkeutunut tiettyihin
sääntöjenvastaisuuksiin, vaikka uudelleensijoittamista koskevaa päätöstä ei sinänsä rasitakaan lainvastaisuus. Tällainen virhe
aiheuttaa kyseiselle virkamiehelle henkistä kärsimystä, koska hänet asetetaan tilanteeseen, jossa hän joutuu jatkuvasti puolustautumaan
sekä työtovereitaan että yksikön ulkopuolisia henkilöitä vastaan.
(ks. 219–221 kohta)