62002CC0285_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1. Verwaltungsgericht (hallinto-oikeus), Minden (Saksa), haluaa ennakkoratkaisukysymyksellään ensisijaisesti kysyä yhteisöjen tuomioistuimelta, loukataanko miesten ja naisen samapalkkaisuuden periaatetta Saksan lainsäädännössä, jossa säädetään, että kokopäiväisten ja osa-aikaisten opettajien on työskenneltävä yhtä monta lisätyötuntia ennen kuin he ovat oikeutettuja lisäkorvaukseen.
Asiaa koskeva kansallinen lainsäädäntö
2. Nordrhein-Westfalenin osavaltion virkamieslain 78 a §:n 1 momentissa(2) säädetään, että virkamiesten on tehtävä lisätyötä silloin kun työtehtävät sitä edellyttävät; mikäli lisätyö ylittää viisi tuntia kuukaudessa, se on korvattava koko tehtyä lisätyötä vastaavalla tuntimäärällä vapaata. Osavaltion lain 78 a §:n 2 momentissa säädetään, että mikäli vapaata ei voida työn luonteen vuoksi myöntää, tietyt virkamiehet ovat oikeutettuja lisäkorvaukseen tällaisesta lisätyöstä.
3. Lisätyökorvauksen maksamisesta virkamiehelle annetun asetuksen(3) 5 §:n 2 momentin 1 kohdassa säädetään, että kun on kyse lisätyöstä opetusalalla, kolme opetustuntia vastaa viittä työtuntia.
Pääasiaa koskevat tosiseikat, pääasian käsittely ja ennakkoratkaisukysymys
4. Kantaja, joka on asemaltaan virkamies, työskentelee osa-aikaisena yläasteen opettajana (Studienrätin) vastaajana olevan osavaltion palveluksessa. Kantajan oppilaitoksessa kokopäiväiset opettajat työskentelevät 24,5 tuntia viikossa, kun taas kantaja työskentelee 15 tuntia viikossa.
5. Vuoden 1999 joulukuussa kantajan oli työskenneltävä 2,5 lisätyötuntia kuukaudessa. Hänen vaatimuksensa näiden lisätuntien korvauksesta hylättiin sillä perustella, että asiaan sovellettavan lainsäädännön mukaan lisätyö korvataan virkasuhteessa työskentelevälle opettajalle vain silloin, kun lisätyö ylittää kolme tuntia kuukaudessa. Näin ollen hän ei saanut korvausta tekemästään 2,5 tunnin lisätyöstä. Kun valittajan tekemä oikaisuvaatimus ei johtanut tulokseen, hän saattoi asian Verwaltungsgerichtin käsiteltäväksi.
6. Verwaltungsgericht katsoo, että asiaan sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaan kantaja ei ole oikeutettu korvaukseen lisätyötunneista. Se epäilee kuitenkin, onko tämä lainsäädäntö yhteensopiva EY 141 artiklan ja samapalkkaisuusdirektiivin(4) kanssa, sillä sen mukaan virkasuhteessa olevat osa-aikaiset opettajat, jotka eivät tee lisätyötä yli kolmea opetustuntia kuukaudessa, saavat kokonaisuudessaan vähemmän palkkaa samasta työtuntimäärästä kuin mitä virkasuhteessa kokopäiväisesti työskentelevät opettajat.
7. Näin ollen Verwaltungsgericht on esittänyt seuraavan kysymyksen yhteisöjen tuomioistuimelle: ”Soveltuuko se, että osa-aikaisille – samoin kuin kokopäiväisille – virkasuhteessa oleville naispuolisille ja miespuolisille opettajille ei makseta Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa korvausta lisätyöstä, jos lisätyö ei ylitä kolmea opetustuntia kalenterikuukaudessa, yhteen EY 141 artiklan ja miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen soveltamisesta koskevan lainsäädännön lähentämisestä 10 päivänä helmikuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/117/ETY kanssa?”
8. Kantaja, vastaaja, Saksan hallitus ja komissio ovat toimittaneet kirjalliset huomautuksensa. Suullista käsittelyä ei ole pidetty, koska kukaan ei ole sitä pyytänyt. Kantaja ja komissio katsovat, että esitettyyn kysymykseen on vastattava kielteisesti; vastaaja ja Saksan hallitus ovat toista mieltä.
Asian arviointi
9. EY 141 artiklassa säädetään miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteesta. Samapalkkaisuusdirektiivin 1 artiklassa säädetään, että samapalkkaisuuden periaatteella tarkoitetaan sukupuoleen perustuvan syrjinnän poistamista kaikista samasta tai samanarvoisesta työstä maksettavaan korvaukseen vaikuttavista tekijöistä ja ehdoista.
10. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan samapalkkaisuuden periaate ei koske pelkästään sukupuoleen perustuvaa suoraa syrjintää, vaan myös miesten ja naisten erilaista kohtelua työssä, ellei erilainen kohtelu ole perusteltavissa objektiivisilla seikoilla, joilla ei mitenkään syrjitä sukupuolen perusteella.(5)
11. Nyt esillä olevassa asiassa on selvää, että kyseessä oleva lainsäädäntö ei johda sukupuoleen perustuvaan suoraan syrjintään. Jos siinä kuitenkin säädetään erilaisesta osa-aikaisten ja kokopäiväisten työntekijöiden kohtelusta ja jos erilainen kohtelu koskee huomattavasti useammin naisia kuin miehiä, lainsäädännön soveltaminen voi merkitä EY 141 artiklan ja samapalkkaisuusdirektiivin vastaista epäsuoraa syrjintää, ellei erilainen kohtelu ole perusteltavissa seikoilla, joilla ei mitenkään syrjitä sukupuolen perusteella.
12. Kantaja katsoo, että kokopäiväisiä ja osa-aikaisia opettajia kohdellaan eri lailla, koska kolme lisätuntia kuukaudessa voi olla huomattavasti suurempi rasitus osa-aikaisille opettajille kuin kokopäiväisille opettajille.
13. Myös komissio katsoo, että kyse on erilaisesta kohtelusta. Se väittää, että kun kokopäiväisten opettajien on tehtävä lisätyötä vähintään 12,24 prosenttia heidän tavanomaisesta työajastaan, jotta he voivat saada lisätyöstä lisäkorvauksen, on osa-aikaisten opettajien, kuten kantajan, sen sijaan tehtävä lisätyötä vähintään 20 prosenttia heidän tavanomaisesta työajastaan. Myös komission laskelmien mukaan osa-aikaisen opettajan, joka tekee lisätunteja, kokonaispalkka samasta tuntimäärästä on pienempi kuin samassa asemassa olevan kokopäiväisen opettajan. Komissio katsoo, että tämän vuoksi kokopäiväisten opettajien ja osa-aikaisten opettajien kohtelussa on huomattava ero.
14. Toisaalta vastaaja toteaa, että osa-aikaisia opettajia kohdellaan aivan samalla tavoin kuin kokopäiväisiä opettajia; molemmille ryhmille lisätyö korvataan vain, jos lisätyötä tehdään yli kolme tuntia, jolloin lisätyö korvataan aivan samalla tavalla.
15. Saksan hallitus on samaa mieltä siitä, että kokopäiväisiä ja osa-aikaisia opettajia ei kohdella eri tavalla: kantaja saa tekemistään työtunneista lisätunnit mukaan lukien saman korvauksen, kuin kokopäiväinen opettaja saa samasta työtuntimäärästä. Saksan hallitus päätyy tähän lopputulokseen sillä perusteella, että se tarkastelee erikseen normaalin työajan ja ylityön samapalkkaisuutta. Saksan hallituksen mukaan samapalkkaisuuden periaatetta on noudatettu, kun kokopäiväiset ja osa-aikaiset työntekijät saavat saman tuntipalkan normaalista työajasta ja kun lisäkorvauksen maksaminen alkaa molempien ryhmien työntekijöille kolmen opetustunnin työskentelyn jälkeen.
16. Komission ja Saksan käyttämä arviointimenetelmä näyttää minusta virheelliseltä. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella on selvää, että kokopäiväisten ja osa-aikaisten työntekijöiden erilaista kohtelua palkkauksen osalta ei voida määritellä palkattomien lisätuntien suhteellisen vaikutuksen mukaan, kokonaistuntipalkan erilaisuuden perusteella, kun kerran lisätunteja tehdään tai tarkastelemalla lisätuntien korvauksen tasoa erillään normaaleista työtunneista.
17. Asiassa Helmig ym.(6) yhteisöjen tuomioistuin totesi, että kohtelu on erilaista aina silloin, kun kokopäivätyössä oleville työntekijöille työsuhteen olemassaolon perusteella samalta tuntimäärältä maksettu kokonaispalkka on suurempi kuin osa-aikatyössä oleville työntekijöille maksettu kokonaispalkka.
18. Kyseisessä tapauksessa ylityökorvauksia maksettiin normaalin kokopäiväisen työajan ylittävältä työajalta. Osa-aikaisten työntekijöiden osa-aikaisen työajan ylittävältä työajalta, mutta joka ei kuitenkaan ylittänyt kokopäiväistä työaikaa, korvaus maksettiin kuitenkin normaalin tuntipalkan mukaan eikä siitä maksettu ylityölisiä. Yhteisöjen tuomioistuimelta kysyttiin ensisijaisesti, olivatko tällaiset järjestelyt vastoin samapalkkaisuuden periaatetta.
19. Yhteisöjen tuomioistuin totesi, että tässä tilanteessa osa-aikaiset työntekijät saivat samasta työtuntimäärästä saman kokonaispalkan kuin kokopäiväiset työntekijät. Se antoi esimerkin osa-aikaisesta työntekijästä, joka on sitoutunut työskentelemään 18 tuntia: jos tällainen työntekijä työskentelee 19 tuntia hän saisi saman kokonaispalkan kuin kokopäiväinen työntekijä saa 19 työtunnista. Yhteisöjen tuomioistuin katsoi näin ollen, että samapalkkaisuuden periaatetta ei oltu loukattu.(7)
20. Nyt esillä olevassa tapauksessa sitä vastoin kansallisen lainsäädännön mukaan osa-aikaiselle työntekijälle, joka on sitoutunut työskentelemään 15 tuntia ja joka tekee lisätyötä 2,5 tuntia, maksetaan vain 15 työtunnista eikä hän tämän vuoksi saa samaa kokonaispalkkaa kuin kokopäiväinen työntekijä saa 17,5 työtunnista. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan osa-aikaisia työntekijöitä ja kokopäiväisiä työntekijöitä kohdellaan näin ollen eri lailla.
21. Lopuksi kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on ensiksi ratkaista, koskeeko kansalliseen lainsäädäntöön perustuva erilainen kohtelu huomattavasti useammin naisia kuin miehiä, ja toiseksi, onko erilainen kohtelu perusteltavissa objektiivisilla seikoilla, joilla ei mitenkään syrjitä sukupuolen perusteella. Lisäisin vielä, että huomautusten perusteella on selvää, että lainsäädäntö koskee huomattavasti useammin naisia kuin miehiä, kun taas erilaiseen kohteluun ei ole esitetty mitään perustetta.
Ratkaisuehdotus
22. Näin ollen ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa Verwaltungsgerichtin, Minden (Saksa), esittämään ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
Kokopäiväisten ja osa-aikaisten työntekijöiden kohtelu on erilaista kansallisessa lainsäädännössä, jossa säädetään, että kokopäiväisille ja osa-aikaisille työntekijöille ei korvata tehtyä lisätyötä ja jonka seurauksena kokopäiväisten työntekijöiden kokonaispalkka samasta työtuntimäärästä on suurempi kuin osa-aikaisten työntekijöiden kokonaispalkka. Jos erilainen kohtelu koskee huomattavasti useammin naisia kuin miehiä, lainsäädäntö on vastoin EY 141 artiklaa ja miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen soveltamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 10 päivänä helmikuuta 1975 annettua neuvoston direktiiviä 75/117/ETY, ellei erilainen kohtelu ole perusteltavissa objektiivisilla seikoilla, joilla ei mitenkään syrjitä sukupuolen perusteella.
(1) .
(2)   –	Nordrhein-Westfälisches Beamtgesetz, julkaistu 1.5.1981.
(3)   –	Verordnung über die Gewährung von Mehrarbeitsvergütung für Beamte, joka on annettu 13.3.1992, BGBl. I, s. 528, sellaisena kuin se on muutettuna 3.12.1998, BGBl., s. 3494.
(4)   –	Miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen soveltamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 10 päivänä helmikuuta 1975 annettu neuvoston direktiivi 75/117/ETY (EYVL L 45, s. 19).
(5)   –	Yhdistetyt asiat C-399/92, C-409/92, C-425/92, C-34/93, C-50/93 ja C-78/93, Helmig ym., tuomio 15.12.1994 (Kok. 1994, s. I-5727, 20 kohta).
(6)   –	Edellä alaviitteessä 5 mainittu asia Helmig ym., tuomion 26 kohta. Ks. myös asia C-457/93, Lewark, tuomio 9.2.1996 (Kok. 1996, s. I-243, 25 ja 26 kohta).
(7)   –	Edellä alaviitteessä 6 mainittu asia Helmig ym., tuomion 27, 28 ja 31 kohta.