Väliaikainen versio
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
DEAN SPIELMANN
19 päivänä maaliskuuta 2026 (1)
Asia C‑159/25 [Rowicz](i)
B. Ż. ja
V. sp. z o.o.
vastaan
T. SA ja
Ł.W.
(Ennakkoratkaisupyyntö – Sąd Okręgowy w Warszawie (Varsovan alueellinen tuomioistuin, Puola))
Ennakkoratkaisupyyntö – Jäsenvaltiot – Velvoitteet – Tarvittavista oikeussuojakeinoista säätäminen tehokkaan oikeussuojan takaamiseksi – Tuomareiden riippumattomuutta koskevan periaatteen noudattaminen – Etukäteen laillisesti perustettu riippumaton ja puolueeton tuomioistuin – Asioiden jakaminen tuomareille – Tuomioistuimen ratkaisukokoonpanon määrittäminen sääntöjenvastaisesti – Ratkaisukokoonpanon muuttumattomuuden periaate – Tekoälypohjaiset järjestelmät
Johdanto
1.        Nyt käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuimen käsiteltävänä on Sąd Okręgowy w Warszawien (Varsovan alueellinen tuomioistuin, Puola) esittämä ennakkoratkaisupyyntö, joka on jatkoa asioille, joissa unionin tuomioistuin on selventänyt SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 47 artiklan kanssa, ulottuvuutta. Nyt käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuimen on jälleen kerran arvioitava kansallisten oikeusjärjestysten tuomarien tehtävien hoitamisen takeita ja etenkin niitä takeita, joilla turvataan tuomioistuinten riippumattomuus ja puolueettomuus sekä sen vaatimuksen noudattaminen, että tuomioistuin on perustettu etukäteen laillisesti.
2.        Tarkemmin sanottuna ennakkoratkaisupyyntö koskee oikeuslaitoksen toiminnan sisäistä järjestämistä tavalla, joka voi vaikuttaa kyseisiin takeisiin, eli tuomarin vapauttamista, tosin hänen suostumuksellaan, velvollisuudestaan käsitellä osaa hänelle jaetuista asioista ja kyseisten asioiden jakamista uudelleen toisen tuomarin käsiteltäväksi. Niinpä unionin tuomioistuinta pyydetään ottamaan kantaa muun muassa kysymykseen siitä, soveltuuko unionin oikeudesta seuraavien vaatimusten kanssa yhteen mekanismi, jossa asiat jaetaan uudelleen tuomareille käyttämällä automaattista asioiden satunnaistetun jakamisen järjestelmää, sekä kysymykseen siitä, millaisin edellytyksin tällaisen toimenpiteen voidaan katsoa perustuvan riittävän selkeisiin ja ennakoitaviin sääntöihin, joilla voidaan hälventää kaikki yksityisten perustellut epäilyt siitä, etteivät ulkoiset tai sisäiset vaikuttimet ole vaikuttaneet heidän asiansa käsittelijäksi määrätyn tuomarin määrittämiseen.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
3.        Tekoälyä koskevista yhdenmukaistetuista säännöistä annetun asetuksen (EU) 2024/1689(2) 3 artiklan 1 alakohdassa säädetyn määritelmän mukaan tekoälyjärjestelmän käsitteellä tarkoitetaan ”konepohjaista järjestelmää, joka on suunniteltu toimimaan käyttöönoton jälkeen vaihtelevilla autonomian tasoilla ja jossa voi ilmetä mukautuvuutta käyttöönoton jälkeen ja joka päättelee vastaanottamastaan syötteestä eksplisiittisiä tai implisiittisiä tavoitteita varten, miten tuottaa tuotoksia, kuten ennusteita, sisältöä, suosituksia tai päätöksiä, jotka voivat vaikuttaa fyysisiin tai virtuaalisiin ympäristöihin”.
Puolan oikeus
Yleisten tuomioistuinten järjestämisestä annettu laki
4.        Yleisten tuomioistuinten järjestämisestä 27.7.2001 annetun lain (ustawa – Prawo o ustroju sądów powszechnych), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa,(3) 41 §:n 1 momentin mukaan oikeusministeri määrittää Krajowa Rada Sądownictwaa (kansallinen tuomarineuvosto, Puola) kuultuaan asetuksella yleisten tuomioistuinten työjärjestyksen, jossa määritetään muun muassa yksityiskohtaiset säännöt asioiden jakamiselle.
5.        Yleisten tuomioistuinten järjestämisestä annetun lain 47a §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Asiat jaetaan tuomareille ja tuomioistuinasessoreille sattumanvaraisesti yksittäisten asiaryhmien mukaan, lukuun ottamatta asioiden jakamista päivystäjänä toimivalle tuomarille.”
6.        Lain 47b §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.      Tuomioistuimen kokoonpanoa voidaan muuttaa vain siinä tapauksessa, ettei nykyinen kokoonpano voi käsitellä asiaa tai että asian käsittelylle nykyisessä kokoonpanossa on pitkäaikainen este. Edellä 47a §:ssä säädettyä sovelletaan soveltuvin osin.
– –
4.      Tuomarin palveluspaikan muuttuminen tai hänen lähettämisensä toiseen tuomioistuimeen samoin kuin lähettämisen päättyminen eivät estä tuomaria käsittelemästä asioita, jotka on jaettu hänelle hänen aiemmassa palveluspaikassaan tai tehtävienhoitopaikassa, näiden asioiden käsittelyn päättymiseen asti.
5.      Sen tuomioistuimen tuomarikollegio, jonka tuomiopiiriin tuomarin uusi palveluspaikka kuuluu tai jonne hänet on lähetetty, voi kyseisen tuomarin pyynnöstä tai omasta aloitteestaan vapauttaa hänet kokonaan tai osittain hänelle jaettujen asioiden käsittelemisestä, etenkin kyseisen tuomioistuimen ja tuomarin uuden palveluspaikan tai sen paikan, johon hänet lähetetään, välisen etäisyyden vuoksi, ottaen huomioon käsiteltävinä olevien asioiden etenemisvaiheen. Ennen päätöksen tekemistä tuomarikollegion on kuultava toimivaltaisten tuomioistuinten presidenttejä.
6.      Edellä 4 ja 5 momentissa säädettyä sovelletaan soveltuvin osin, jos tuomari siirretään saman tuomioistuimen toiseen jaostoon tai jos tuomari nimitetään tuomariksi ylemmän asteen tuomioistuimeen.”
7.        Lain 89 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.      Tuomarin virkatehtävien hoitamiseen liittyviä pyyntöjä, vaatimuksia ja oikaisuvaatimuksia voidaan esittää yksinomaan oikeuslaitoksen
sisäisesti. Tällaisissa asioissa tuomari ei voi kääntyä ulkopuolisen elimen tai henkilön puoleen eikä tuoda niitä julkisuuteen.
2.      Tuomari voi saattaa virkasuhdetta koskevan vaatimuksensa tuomioistuimen käsiteltäväksi.
– –”
Vuoden 2019 työjärjestys
8.        Yleisten tuomioistuinten työjärjestyksestä 18.6.2019 annetun oikeusministerin asetuksen (rozporządzenie Ministra Sprawiedliwości – Regulamin urzędowania sądów powszechnych; jäljempänä vuoden 2019 työjärjestys)(4) 2 §:n 16 alakohdassa esitetään seuraava määritelmä:
”[System Losowego Przydziału Spraw (asioiden satunnaistetun jakamisen järjestelmä, jäljempänä SLPS)] – teletietotekninen järjestelmä, jota käytetään asioiden ja lainkäyttötehtävien jakamiseen satunnaistetusti
satunnaislukugeneraattorin avulla”.
9.        Työjärjestyksen 43 §:n 1 momentissa määrätään seuraavaa:
”[SLPS] jakaa asiat
tuomareille käsittelijöinä sattumanvaraisesti tehtävänjaon mukaisesti ja erikseen kunkin luokan, luettelon tai muun rekisterivälineen osalta, jollei tämän työjärjestyksen määräyksissä määrätä muista jakamissäännöistä. Asiaa ei jaeta [SLPS:n] avulla, jos tietyntyyppisten asioiden
jakamiseen osallistuu yksinomaan yksi tuomari.”
10.      Työjärjestyksen 49 §:ssä määrätään seuraavaa:
”1.      Asiat, jotka on jaettava satunnaistetusti, on kirjattava [SLPS:ään] kolmen työpäivän kuluessa asian saapumisesta tuomioistuimeen, ellei asiaa jaeta vasta puutteiden korjaamisen jälkeen.
2.      Jaoston puheenjohtaja voi tiettyjen rekisterivälineiden tai asiaryhmien osalta keskeyttää asioiden siirtämisen jaettavaksi, jos osa tuomareista on poissa lyhytkestoisesti, kunnes tuomarien poissaolot ovat päättyneet.
– –”
11.      Työjärjestyksen 55 §:ssä määrätään seuraavaa:
”1.      Tietyn tyyppiset asiat voidaan jakaa vain tietyille tuomareille, tai tällaisten tuomarien osalta voidaan soveltaa korkeampaa jakoprosenttia kyseisissä asioissa, ja muiden asioiden osalta tehtävänjaossa voidaan määrätä alennetuista prosenttiosuuksista tai kyseisten tuomarien rajaamisesta asioiden jakamisen ulkopuolelle (erikoistuminen).
2.      Tehtävänjaon tai siihen tehtävän muutoksen luonnos on annettava tiedoksi jaoston tai jäljempänä 77 §:n 2 momentissa tarkoitettujen jaostojen tuomareille, jos tehtävänjaossa tai muutoksessa lisätään tuomarin erikoistuminen tai muutetaan sellaista. Uuden tehtävänjaon määrittäminen edellyttää, että tuomari suostuu erikoistumiseensa ja että alle 85 prosenttia tuomareista ilmoittaa vastustavansa tehtävänjakoa 14 päivän kuluessa päivästä, jona tehtävänjako annettiin tuomareille tiedoksi.
– –”
12.      Vuoden 2019 työjärjestyksen 62 §:ssä määrätään seuraavaa:
”1.      Kun on tehty päätös käsittelijän jaoston tai palveluspaikan muuttamisesta, käsittelijälle voidaan jakaa jo ennen siirtopäivää uuden jaostonsa asioita, kun samalla lopetetaan sen jaoston, jolla hän on toistaiseksi antanut ratkaisuja, asioiden jakaminen kyseiselle käsittelijälle.
Sen tuomioistuimen presidentti, jossa uusi jaosto on, määrittää päivän, josta alkaen kyseisen jaoston asioita aletaan jakaa käsittelijälle ja jona aikaisemman jaoston asioiden jakaminen loppuu. Jo jaetuissa asioissa jaoston puheenjohtaja vahvistaa määräajat yhteisymmärryksessä käsittelijän kanssa.
2.      Jos käsittelijän tosiasiallinen työmäärä tätä edellyttää, jaoston asioita voidaan alkaa jakaa hänelle myöhemmin tai ennemmin kuin sinä päivänä, jona nykyisen jaoston asioiden jakaminen hänelle lopetetaan.
– –”
13.      Työjärjestyksen 66 §:ssä määrätään seuraavaa:
”1.      Käsittelijän rootelin uudelleen jakamisen yhteydessä asiat jaetaan yleisten sääntöjen mukaisesti. Asioiden jakamiseen
osallistuvat sellaiset poissaolevat tuomarit, joiden rooteleja ei jaeta uudelleen.
2.      Asiat, joille on jo määritetty istuntopäivät, voidaan jakaa satunnaistetusti istuntopäivien mukaan.
– –”
14.      Työjärjestyksen 68 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.      Tehtävänjaossa, jossa määritetään kunkin tuomarin, tuomioistuinasessorin ja kirjaajan tehtävät, on otettava huomioon:
1)      asioiden jakaminen tuomioistuimen tietylle jaostolle tai tietyille jaostoille, ja jos asioita jaetaan jaoston sisäisesti tietylle osastolle, huomioon on otettava myös kyseinen osasto
2)      prosenttiosuus, joka ilmentää henkilön osallistumista jaostolle saapuvien asioiden jakamiseen ja joka on
a)      100 prosenttia – jos on kyse yhden ainoan jaoston tuomarista, jolla ei ole tehtäviä ja jota ei ole lähetetty toiseen yksikköön lain 77 §:n tai 151a §:n nojalla
b)      vähintään 90 prosenttia – jos on kyse enintään 15 tuomarin jaoston
varapuheenjohtajasta, osastonpäälliköstä, sellaisen alueellisen tuomioistuimen tiedottajasta, jonka tuomiopiirin tuomarinvirkojen enimmäismäärä on alle 300, sellaisen alueellisen tuomioistuimen sovittelukoordinaattorista, jonka tuomiopiirin tuomarinvirkojen enimmäismäärä on alle 300, ylioikeuden tai alueellisen tuomioistuimen apulaiskurinpitovaltuutetusta, yleisten tuomioistuinten tuomarien kurinpitovaltuutetusta, yleisten tuomioistuinten tuomarien apulaiskurinpitovaltuutetusta, kurinpitotuomioistuimen presidentistä tai tuomarista, joka on määrätty sijaistamaan toista tuomaria, joka käsittelee Haagin yleissopimusta koskevia asioita,
c)      vähintään 80 prosenttia – jos on kyse tuomarista, joka hoitaa jaoston puheenjohtajan tehtäviä enintään seitsemän tuomarin jaostolla, ylioikeuden tiedottajasta, sellaisen alueellisen tuomioistuimen tiedottajasta, jonka tuomiopiirin tuomarinvirkojen enimmäismäärä ei ole alle 300, tuomarista, joka on Krajowa Rada Sądownictwan jäsen, tai tuomarista, joka on lähetettynä työhön Krajowa Rada Sądownictwan kansliaan,
d)      vähintään 75 prosenttia – jos on kyse yli 15 tuomarin jaoston varapuheenjohtajasta, sellaisen alueellisen tuomioistuimen sovittelukoordinaattorista, jonka tuomiopiirin tuomarinvirkojen enimmäismäärä ei ole alle 300, oikeusministeriön kurinpitovaltuutetusta tai tuomarista, joka käsittelee Haagin yleissopimusta koskevia asioita,
e)      vähintään 60 prosenttia – jos on kyse tuomaritarkastajasta,
f)      vähintään 50 prosenttia – jos on kyse tuomarista, joka hoitaa 8–20 tuomarin jaoston puheenjohtajan tai varapuheenjohtajan tehtäviä,
g)      vähintään 30 prosenttia – jos on kyse tuomarista, joka hoitaa tuomioistuimen presidentin tai varapresidentin tehtäviä tai yli 20 tuomarin jaoston puheenjohtajan tehtäviä,
h)      vähintään 15 prosenttia – jos on kyse tuomarista, joka on lähetettynä pääspesialistin tehtäviin Krajowa Szkoła Sądownictwassa [(kansallinen tuomari- ja syyttäjänkoulutuslaitos)] tai johtamaan koulutusohjelmia Krajowa Szkoła Sądownictwassa,
i)      vähintään 10 prosenttia – jos on kyse tuomarista, joka on lähetettynä Krajowa Szkoła Sądownictwan johtajan tai varajohtajan tehtäviin tai Krajowa Szkoła Sądownictwan osaston- tai yksikönpäällikön tehtäviin.
2.      Jos jaostolle saapuvien asioiden jakamiseen osallistumisen osalta olisi sovellettava useampaa prosenttiosuutta,
huomioon otetaan pienempi prosenttiosuus.
– –”
15.      Vuoden 2019 työjärjestyksen 74 §:n 1 momentissa määrätään seuraavaa:
”SLPS:n avulla jaettujen asioiden asiakirja-aineistoon liitetään arvontatulosraportin tuloste. Muissa asioissa jaoston puheenjohtaja antaa asianjakomääräyksen, ellei asiaa jaeta tuomarin käsiteltäväksi muuta tietoteknistä sovellusta käyttämällä.”
Pääasia, ennakkoratkaisukysymys ja asian käsittely unionin tuomioistuimessa
16.      Sąd Okręgowy w Warszawieen toimitettiin 13.6. ja 14.6.2024 kaksi valitusta (jäljempänä nyt kyseessä olevat valitukset), joilla riitautettiin ensimmäisen asteen tuomioistuimen antamat tuomiot asioissa, jotka koskevat kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta annetussa direktiivissä 2011/7/EU(5) tarkoitettuja kaupallisiin toimiin liittyviä maksuvaatimuksia.
17.      Satunnaislukugeneraattoriin perustuva SLPS-tietokoneohjelma arpoi 17.6. ja 18.6.2024 tuomarin JD, joka työskenteli tuolloin kyseisen tuomioistuimen XXIII jaostolla, kyseisten valitusten käsittelijäksi.
18.      Sąd Okręgowy w Warszawien kollegion 30.10.2024 tekemällä päätöksellä tuomari JD, joka oli tällä välin siirretty kyseisen tuomioistuimen
eri jaostoon, vapautettiin hänen omasta pyynnöstään käsittelemästä 100:aa hänelle vuoden 2024 aikana jaettua asiaa, mukaan lukien nyt kyseessä olevat valitukset. Päätöksessään kollegio myös yksilöi muita asioita, jotka tuomari JD:llä on edelleen velvollisuus käsitellä loppuun. Kollegion päätöksessä ei esitetä perusteluja.
19.      Sąd Okręgowy w Warszawien XXIII jaoston puheenjohtajan 10.1.2025 tekemän päätöksen nojalla kyseiset 100 asiaa jaettiin 13.1.2025 uudelleen satunnaistetusti uusille ne käsitteleville tuomareille SLPS:n avulla. SLPS:n arvonnassa, jossa kyseiset asiat jaettiin uudelleen, otettiin huomioon 17 kyseisen jaoston tuomaria. Tuomari Aneta Łazarskalle jaettiin 56 asiaa kyseisestä 100 asiasta, mukaan lukien nyt kyseessä olevat valitukset. Muille tuomareille jaettiin pienempi määrä asioita tai heille ei jaettu yhtään asiaa.
20.      Sąd Okręgowy w Warszawien presidentti hylkäsi tuomari Łazarskan oikaisuvaatimuksen, jolla hän riitautti kyseisen asianjaon.
21.      Nyt kyseessä olevia valituksia yhden tuomarin kokoonpanossa käsittelevä tuomari Łazarska, joka esitti ennakkoratkaisupyynnön, epäilee lähinnä sitä, voidaanko katsoa, että tuomari JD vapautettiin käsittelemästä kyseisiä asioita, mukaan lukien nyt kyseessä olevat valitukset, – ja että kyseiset asiat jaettiin uudelleen – tavalla, joka soveltuu yhteen SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, kanssa. Niinpä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, voidaanko sitä pitää etukäteen laillisesti perustettuna, riippumattomana ja puolueettomana tuomioistuimena, kun sen näkemyksen mukaan myös asioiden jakamiseen tuomareille pitää soveltaa läpinäkyvää mekanismia, joka perustuu objektiivisiin perusteisiin, joita ei voida manipuloida.
22.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tuo erityisesti ja ensinnäkin esiin sen, että Puolan oikeudessa sovelletaan tuomioistuimen ratkaisukokoonpanon muuttumattomuuden periaatetta ratkaisukokoonpanon määrittämisestä lukien ja koko oikeudenkäynnin ajan, ellei kyse ole laissa säädetyistä tilanteista, joissa asiaa ei voida käsitellä tai asian käsittelylle on pitkäkestoinen este. Tässä tapauksessa kyse ei ole kummastakaan tilanteesta, joten mikään ei estä tuomari JD:tä jatkamasta kyseisten valitusten käsittelyä.
23.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa tästä, ettei tuomaria JD vapautettu käsittelemästä kyseisiä asioita hänen sairastumisensa tai toiseen tuomioistuimeen siirtämisensä tai jonkin poikkeuksellisen olosuhteen vuoksi vaan ainoastaan siksi, että hänet siirrettiin tuomioistuimen sisällä toiseen jaostoon, joka toimii samalla paikkakunnalla, millä ei yksinään voida oikeuttaa ratkaisukokoonpanon muuttamista.
24.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kyseenalaistaa toiseksi sen, että asioiden satunnaistettuun jakamiseen ja niiden jakamisen eri muuttujien määrittämiseen käytetään SLPS:ää. Kyseisen tuomioistuimen mukaan SLPS-järjestelmä otettiin käyttöön suorittamatta ensin turvallisuustestejä
ja siinä on esiintynyt häiriöitä ja virheitä, erityisesti sen ensimmäisinä käyttövuosina, minkä lisäksi sen käytössä on ilmennyt käyttäjästä johtuvia virheitä.
25.      Vaikka SLPS:n suunnitteluun ja toimintaan liittyvät toiminnot ovat julkisia, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa lisäksi, että algoritmin julkaisemisen yhteydessä ei ole annettu tosiasiallisesti pääsyä kyseisen ohjelman toimintaa ohjaaviin sääntöihin tai sen lähdekoodiin. Tämä avoimuuden puute yhdistettynä siihen, että oikeusministerillä on laajat valtuudet määrittää asioiden jakamisen yksityiskohtaiset säännöt, antaa syytä epäillä välineen tosiasiallista puolueettomuutta ja sen haavoittuvuutta manipuloinnille. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin väittää lisäksi, ettei SLPS:llä taata tuomarien
työmäärän tasapuolista jakautumista, mihin liittyy vaara viivästyksistä ja tuomarin sisäisen riippumattomuuden vaarantumisesta aikapaineiden vuoksi.
26.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin lisää kolmanneksi, että 14.11.2024 annetusta tuomiosta S. (Ratkaisukokoonpanon muutos)(6) ilmenevien ohjeiden vastaisesti kansallisessa oikeudessa ei säädetä asianomaisen tuomarin käytettävissä olevista tehokkaista oikeussuojakeinoista, joilla hän voisi riitauttaa asian jakamisesta tai tuomioistuimen ratkaisukokoonpanon määrittämisestä tehdyn tuomioistuimen hallintoelimen kirjallisen päätöksen.(7)
27.      Tässä tilanteessa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin päätti lykätä asioiden käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Kun otetaan huomioon SEU 2 artikla ja SEU 19 artiklan 1 kohdan toinen alakohta, luettuina yhdessä perusoikeuskirjan 20 ja 47 artiklan sekä – – asetuksen – – 2024/1689 johdanto‑osan 61 perustelukappaleen kanssa, voidaanko riippumattomana ja puolueettomana tuomioistuimena, joka on etukäteen laillisesti perustettu ja joka takaa asian käsittelyn ilman aiheetonta viivytystä, syrjimättömästi ja antamalla tehokasta oikeussuojaa, pitää jäsenvaltiossa asiaa viimeisenä oikeusasteena käsittelevää yleistä tuomioistuinta, jonka ratkaisukokoonpanoon kuuluu kyseisen tuomioistuimen tuomari, joka on määrätty käsittelemään asiaa satunnaislukugeneraattorin arvontatulosraportin ja tuomioistuimen kollegion aiemman päätöksen perusteella,
1)      kun Sąd Okręgowyn kollegio on tuomioistuimen hallintoelimenä mielivaltaisesti ja asioiden jakamista koskevien kansallisten oikeussääntöjen vastaisesti vapauttanut aiemmin asiassa esittelevänä tuomarina olleen tuomarin velvollisuudestaan käsitellä hänelle jo jaetut asiat, vaikka kansallisessa laissa säädetyt perusteet, joiden vuoksi tällainen vapauttaminen on sallittua, eivät täyttyneet ja vaikka tällä rikottiin sääntöä, jonka mukaan tuomioistuimen kokoonpanoa voidaan muuttaa ainoastaan siinä tapauksessa, ettei nykyinen kokoonpano voi käsitellä asiaa tai että asian käsittelylle nykyisessä kokoonpanossa on pitkäaikainen este,
2)      kun uusi tuomari määrättiin käsittelemään asiaa käyttämällä [SLPS:ää] – –, jonka toimeenpanovallan edustaja eli oikeusministeri määräsi kehitettäväksi, ja [sen jälkeen, kun] kyseinen ministeri oli määrittänyt asioiden jakamiseen ja arvonnan käyttöön tuomioistuimissa sovellettavat säännöt oikeusministerin asetuksen tasoisella toimella ([vuoden 2019 työjärjestyksen] 43–76 §), tavalla, jolla loukataan oikeutta riippumattomaan ja puolueettomaan tuomioistuimeen ja oikeutta saada asiansa käsitellyksi laillisesti perustetussa tuomioistuimessa,
3)      kun uusi tuomari määrättiin käsittelemään asiaa käyttämällä asioiden satunnaistettuun jakamiseen tarkoitettua SLPS-järjestelmää, kun asioiden satunnaistettuun jakamiseen tuomareille käytetyn SLPS‑sovelluksen algoritmin, josta on annettu tietoja vain Biuletyn Informacji Publicznej ‑sivustolla eli julkisella tiedotesivustolla, lähdekoodia ei tunneta eikä voida tutkia, miten se toimii, ja kun ei voida arvioida asioiden satunnaistettuun jakamiseen käytetyn työkalun alttiutta tehdä virheitä tai sen haavoittuvuutta manipuloinnille, millä loukataan asianosaisten oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin,
4)      kun uusi tuomari määrättiin käsittelemään asiaa käyttämällä asioiden satunnaistettuun jakamiseen tarkoitettua SLPS-järjestelmää, jonka toimeenpanovallan edustaja eli oikeusministeri määräsi kehitettäväksi, ja [sen jälkeen, kun] kyseinen ministeri oli määrittänyt asioiden jakamiseen ja arvonnan käyttöön tuomioistuimissa sovellettavat säännöt oikeusministerin asetuksen tasoisella toimella ([vuoden 2019 työjärjestyksen] 43–76 §), tavalla, jolla loukataan asianosaisten oikeutta saada asiansa käsitellyksi ilman aiheetonta viivytystä, koska SLPS:n toimintatapa ei takaa tuomarien työtaakan tasapuolista jakautumista, mikä merkitsee asianosaisten syrjimistä ja millä loukataan yhdenvertaisuutta lain edessä koskevaa periaatetta,
5)      kun tämän seurauksena tuomari antaa asiaan ratkaisun pätemättömässä menettelyssä, koska kyseisen tuomioistuimen ratkaisukokoonpano on lainvastainen ja koska sillä ei taata asianosaisille tehokasta oikeussuojaa,
6)      kun tuomarilla ei ole kansallisessa oikeudessa tehokasta oikeussuojakeinoa, jolla hän voisi riitauttaa tuomioistuimen hallintoelimen asioiden jakamista ja tuomioistuimen ratkaisukokoonpanoa koskevan kirjallisen päätöksen, koska tuomarilla ei ole mahdollisuutta hakea muutosta tällaiseen kirjalliseen päätökseen puolueettomassa ja riippumattomassa tuomioistuimessa ja perusoikeuskirjan 47 artiklan mukaiset vaatimukset täyttävässä menettelyssä?”
28.      Kirjallisia huomautuksia unionin tuomioistuimelle ovat esittäneet Puolan hallitus ja Euroopan komissio.
Asian tarkastelu
Alustavat huomautukset
29.      Aloitan esittämällä muutaman alustavan huomautuksen ennen kuin käsittelen nyt käsiteltävässä asiassa esiin tulevia oikeudellisia kysymyksiä.
30.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on esittänyt yhden ainoan kysymyksen, jolla se pyytää unionin tuomioistuinta tulkitsemaan SEU 2 artiklaa ja SEU 19 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa, luettuina yhdessä perusoikeuskirjan 20 ja 47 artiklan sekä asetuksen 2024/1689 johdanto-osan 61 perustelukappaleen kanssa, lähinnä sen selvittämiseksi, voidaanko etukäteen laillisesti perustettuna, riippumattomana ja puolueettomana tuomioistuimena
pitää kansallisen tuomioistuimen ratkaisukokoonpanoa, jonka käsiteltäväksi on jaettu asioita sattumanvaraisesti sen jälkeen, kun alun perin kyseisten asioiden käsittelijäksi määrätty tuomari vapautettiin käsittelemästä niitä, vaikka asianomaisella tuomarilla ei ole käytettävissään minkäänlaista tehokasta oikeussuojakeinoa, jonka avulla hän voisi riitauttaa kyseisen asioiden uudelleenjaon.
31.      Ensinnäkin on huomattava, että esittämällään kysymyksellä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyytää tarkastelemaan prosessinedellytyksiin liittyvää kysymystä siitä, täyttääkö se SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, mukaiset vaatimukset.
32.      Tämän jälkeen totean määräyksistä, joihin tuomioistuin on viitannut tulkintapyyntönsä tueksi, ettei perusoikeuskirjan 20 artiklalla (jonka mukaan ”kaikki ihmiset ovat yhdenvertaisia lain edessä”) mielestäni ole merkitystä nyt käsiteltävässä asiassa, vaikka ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin esittää, ettei SLPS:llä taata työmäärän tasapuolista jakautumista tuomarien kesken. Ennakkoratkaisukysymys koskee nimittäin lähinnä sitä, voidaanko tuomioistuimen ratkaisukokoonpanoa pitää riippumattomana ja puolueettomana tuomioistuimena, joka on etukäteen laillisesti perustettu.
33.      Totean vielä asetuksesta 2024/1689, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin väittää, että SLPS kuuluu kyseisessä asetuksessa tarkoitettujen suuririskisten tekoälyjärjestelmien luokkaan ja että SLPS:n läpinäkymättömyys merkitsee, ettei asetuksen mukaisia vaatimuksia noudateta. Tässä yhteydessä totean yhtäältä epäileväni sitä, että SLPS:ää voitaisiin pitää kyseisen asetuksen 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna tekoälyjärjestelmänä, sillä esitetyistä tiedoista ja Puolan hallituksen huomautuksista ilmenee, että SLPS on lähinnä
mekanismi, joka soveltaa etukäteen määriteltyjä algoritmeja määritettyihin tietokokonaisuuksiin, eikä se ole mukautuvainen käyttöönoton jälkeen eikä se toimi merkittävän autonomisesti. Toisaalta on muutenkin niin, että asetuksen 2024/1689 113 artiklan mukaan kyseistä asetusta aletaan soveltaa vasta 2.8.2026. Nyt kyseessä olevat valitukset jaettiin uudelleen ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen ratkaisukokoonpanolle 13.1.2025, joten kyseistä asetusta ei sovelleta pääasioissa.
34.      Näin ollen tarkastelen ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämää kysymystä asiassa merkityksellisten unionin oikeussääntöjen perusteella, jotka ovat siis SEU 19 artiklan 1 kohdan toinen alakohta, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa.
35.      Asiakysymyksen osalta ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin perustelee epäilyksiään lähinnä kolmella joukolla niihin vaatimuksiin liittyviä seikkoja, jotka koskevat tuomioistuimen riippumattomuutta, puolueettomuutta ja sitä, että tuomioistuin on etukäteen laillisesti perustettu. Ensinnäkin kyseinen tuomioistuin katsoo, että tuomari JD, jolle asiat oli alun perin jaettu, vapautettiin käsittelemästä niitä mielivaltaisesti ja lainvastaisesti. Toiseksi kyseisen tuomioistuimen mukaan toimeenpanovalta määräsi SLPS:n käyttöön ottamisesta, SLPS on virhealtis eikä se ole vaadittavalla tavalla läpinäkyvä eikä siihen liity takeita, joilla voitaisiin varmistua työmäärän jakautumisesta tasapuolisesti tuomarien kesken. Kolmanneksi tuomioistuin esittää, ettei ole tehokasta oikeussuojakeinoa, jolla asianomainen tuomari voisi riitauttaa asioiden uudelleenjaon.
36.      Esitän ensin yhteenvedon asiaa koskevasta oikeuskäytännöstä, minkä jälkeen käsittelen näitä kolmea seikkojen joukkoa yksi toisensa jälkeen.
Yhteenveto asiaa koskevasta oikeuskäytännöstä
37.      Oikeuskäytännöstä käy ilmi, että
SEU 19 artiklan
1 kohdan toisen alakohdan nojalla edellytetään sellaisia takeita riippumattomuudesta ja puolueettomuudesta, jotka perustuvat –
muun muassa tuomioistuimen kokoonpanoa koskeviin – sääntöihin, joiden perusteella
yksityisten kaikki perustellut epäilyt siltä osin, onko tuomioistuin täysin ulkopuolisen vaikutusvallan ulottumattomissa, ja siltä osin, onko se neutraali vastakkain oleviin intresseihin nähden, voidaan sivuuttaa. Tämä vaatimus, joka kuuluu erottamattomasti tuomitsemistehtävään, on osa tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeuden ja oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden keskeistä sisältöä, ja sillä on ensisijainen merkitys sen takaajana, että suojataan unionin oikeudessa annettuja oikeuksia ja että turvataan SEU 2 artiklassa vahvistetut yhteiset arvot, joista yksi tärkeimmistä on oikeusvaltio.(8)
38.      Oikeuskäytännöstä käy myös ilmi, että riippumattomuuden vaatimus sisältää ulkoisen ja sisäisen osatekijän. Ulkoinen osatekijä edellyttää, että tuomioistuin huolehtii tehtävistään itsenäisesti olematta missään hierarkkisessa tai alisteisessa suhteessa mihinkään tahoon ja suojattuna sellaisilta määräyksiltä, ohjeilta, toimenpiteiltä tai painostuksilta, jotka voivat vaikuttaa tuomioistuimen ratkaisuihin tai jonkin asian lopputulokseen. Sisäinen osatekijä liittyy puolueettomuuteen ja sen nojalla edellytetään yhtäläistä etäisyyttä oikeusriidan asianosaisiin ja heidän intresseihinsä, objektiivisuuden noudattamista ja sitä, ettei tuomioistuimella ole muuta intressiä asian ratkaisun lopputulokseen kuin oikeussääntöjen tiukka soveltaminen. Vielä on mainittava, että vaikka ulkoisella osatekijällä pyritään ennen kaikkea säilyttämään tuomioistuinten riippumattomuus lainsäädäntö- ja toimeenpanovallan käyttäjistä vallanjaon periaatteen mukaisesti, tällä osatekijällä pyritään myös suojelemaan tuomareita asianomaisen tuomioistuimen sisällä tapahtuvalta aiheettomalta vaikuttamiselta.(9)
39.      Unionin tuomioistuin on lisäksi todennut, että SEU 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa edellytetään myös, että on olemassa ”etukäteen laillisesti perustettu” tuomioistuin, kun otetaan huomioon erottamattomat yhteydet etukäteen laillisesti perustettua tuomioistuinta koskevan takeen ja tuomareiden riippumattomuuden ja puolueettomuuden takeiden välillä.(10)
40.      Unionin tuomioistuimen mukaan laillisesti etukäteen perustettua tuomioistuinta koskevassa takeessa tarkoitetaan myös tuomioistuimen kokoonpanoa kussakin asiassa sekä kaikkia muita kansallisen oikeuden säännöksiä, joiden noudattamatta jättämisestä seuraa se, että jonkun tai joidenkin tuomareiden osallistuminen asian käsittelyyn on sääntöjenvastaista.(11) Tästä syystä asioiden jakamista ja uudelleenjakamista koskevat säännöt kuuluvat etukäteen laillisesti perustetun tuomioistuimen käsitteen alaan.
41.      Näin ollen SEU 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa edellytetään tältä osin myös, että ratkaisukokoonpanojen koostumusta koskevat säännöt ovat omiaan estämään kyseisestä asiasta vastaavan ratkaisukokoonpanon ulkopuolisten henkilöiden, joille asianosaiset eivät ole voineet esittää perusteluitaan, aiheettoman puuttumisen yksittäiseen asiaan liittyvään päätöksentekomenettelyyn.(12)
Tuomarin JD vapauttaminen asioiden käsittelystä
42.      Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen lähinnä esittämän kysymyksen ensimmäisestä osasta, joka koskee tuomarin JD vapauttamista käsittelemästä tiettyjä asioita, totean, että ennakkoratkaisupyynnön mukaan kyseinen toimenpide toteutettiin yleisten tuomioistuinten järjestämisestä annetun lain 47b §:n 1 momentin nojalla. Näin ollen unionin tuomioistuinta pyydetään lähinnä täsmentämään, voiko siitä, että tuomari vapautetaan käsittelemästä asioita sääntöjenvastaisesti SEU 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, tarkoitettujen vaatimusten kannalta, seurata, että osan kyseisistä asioista myöhempää uudelleen jakamista toiselle tuomarille, tässä tapauksessa ennakkoratkaisua pyytäneelle kokoonpanolle, on pidettävä sääntöjenvastaisena.(13)
43.      Unionin tuomioistuin totesi tuomionsa D. K. 76 kohdassa, että ”yleis[ten tuomioistuinten järjestämisestä] annetun lain
47b §:n 1 momentissa säädetään, että tuomioistuimen kokoonpanon muuttaminen hyväksytään, jos on olemassa ’pysyvä este asian käsittelemiselle nykyisessä kokoonpanossa’, ilman muita täsmennyksiä. Vaikka kyseisen 47b §:n 4 momentissa säädetään lähinnä, että asiat, jotka on jaettu tuomarin käsiteltäväksi, pysyvät hänen käsiteltävinään siitä huolimatta, että hänet siirretään toiseen paikkaan tai lähetetään toiseen tuomioistuimeen, näiden asioiden käsittelyn päättymiseen saakka, 47b §:n 5 momentissa säädetään, että hänet voidaan vapauttaa hänelle jaettujen asioiden käsittelystä asianomaisen tuomioistuimen tuomarikollegion päätöksellä mainitsematta tätä koskevia perusteita. Lopuksi saman 47b §:n 6 momentin mukaan tuomioistuimen tuomarikollegiolla on mahdollisuus vapauttaa tuomari asioiden käsittelemisestä myös, jos tämä siirretään toiseen jaostoon, mutta myöskään tässä tapauksessa ei määritetä mitään täsmällisiä perusteita”.
44.      Sittemmin samassa tuomiossaan unionin tuomioistuin katsoi siltä osin, soveltuuko mainittu säännös yhteen SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan kanssa, että ”sen lisäksi, että tämän tuomion edellisessä kohdassa kuvatun kaltaisessa kansallisessa lainsäädännössä ei säädetä objektiivisista perusteista, jotka koskevat mahdollisuutta vapauttaa tuomari yhden tai useamman hänelle jaetun asian käsittelystä, siinä annetaan myös kyseisen tuomioistuimen tuomarikollegiolle mahdollisuus vapauttaa tuomari hänelle jaettujen asioiden käsittelystä ilman, että tällaista päätöstä perustellaan. Viittaus pysyvään esteeseen asian käsittelemiselle nykyisessä kokoonpanossa on liian epämääräinen, jotta sen voitaisiin katsoa estävän kaiken mielivaltaisen päätöksenteon ratkaisukokoonpanon muuttamista koskevassa päätöksessä. Lisäksi Puolan hallitus on vahvistanut unionin tuomioistuimessa pidetyssä istunnossa, ettei Puolan oikeudessa aseteta mitään velvollisuutta perustella tuomarin vapauttamista hänelle jaettujen asioiden käsittelemisestä yleis[ten tuomioistuinten järjestämisestä] annetun lain 47b §:n 5 ja 6 momentin nojalla”.(14)
45.      Näiden toteamustensa perusteella unionin tuomioistuin katsoi tuomionsa D. K. 86 kohdassa, että ”SEU 19 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka nojalla tuomarikollegion kaltainen kansallisen tuomioistuimen elin voi vapauttaa kyseisen tuomioistuimen tuomarin osittain tai kokonaan hänelle jaettujen asioiden käsittelystä ilman, että kyseisessä säännöstössä säädetään perusteista, joiden on ohjattava kyseistä elintä sen tehdessä tällaisen vapauttamista koskevan päätöksen, ja ilman, että se velvoitetaan perustelemaan kyseinen päätös”.
46.      Unionin tuomioistuimen omaksuma ratkaisu on siis selvä ja suoraan sovellettavissa nyt käsiteltävässä asiassa, koska se koskee säännöstä, josta pääasioissa on kyse. Näin ollen ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämän kysymyksen ensimmäiseen osaan on vastattava edellisessä kohdassa esitetyllä tavalla.
47.      Huomautan kuitenkin, että kuten komissio on osoittanut, on mahdollista väittää, että tuomiossa D. K.
todettua tulisi soveltaa yksinomaan tilanteisiin, joissa tuomari vapautetaan asioiden käsittelystä ilman hänen suostumustaan, kuten oli kyseisen tuomion taustalla olleessa asiassa. Komissio väittää etenkin, että SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohtaa rikotaan ainoastaan silloin, kun kyse on tuomarin tahdonvastaisesta toimenpiteestä, joten tässä asiassa tarkoitettu tilanne, jossa tuomari JD vapautettiin käsittelemästä asioita hänen hyväksynnällään hänen siirtämisensä jälkeen, eroaisi selkeästi tuomiossa
D. K.
tarkastellusta tilanteesta.
48.      En yhdy tähän tulkintaan. Sillä pyritään nimittäin typistämään unionin tuomioistuimen toteamus puutteista sovellettavissa oikeussäännöissä ainoastaan tuomion D. K.
taustalla olleen asian erityisolosuhteiden arvioimiseksi. Kyseisestä tuomiosta ilmenee sen sijaan selkeästi, ettei unionin tuomioistuin hahmottanut suostumuksen puutetta ratkaisevaksi perusteeksi katsoa, ettei kyseinen säännöstö, joka koskee tuomarien vapauttamista asioiden käsittelystä, sovellu yhteen SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan kanssa. Tuomiosta D. K.
ilmenee, että kun lainsäädäntöön ei kuulu ennakoitavia perusteita asioiden käsittelystä vapauttamiselle eikä vapauttamiseen sovelleta perusteluvelvollisuutta, nämä seikat merkitsevät yksinään, että asioiden jakamiseen voi liittyä mielivaltaisuutta tai siihen saatetaan puuttua aiheettomasti, riippumatta siitä, ilmoittaako asianomainen tuomari suostuvansa kyseiseen toimenpiteeseen.
49.      Tässä yhteydessä on syytä tuoda esiin, että tuomionsa D. K.
77 kohdassa unionin tuomioistuin totesi, ettei kansallisessa säännöstössä säädetä objektiivisista perusteista, jotka koskevat mahdollisuutta vapauttaa tuomari hänelle jaettujen asioiden käsittelystä, eikä tällaisen päätöksen perusteluvelvollisuudesta, eikä unionin tuomioistuin viitannut tässä yhteydessä asianomaisen tuomarin suostumukseen tai sen puuttumiseen. Sama pätee tuomion 83 kohtaan, jossa unionin tuomioistuin totesi yleisesti, että kun tuomarin vapauttamista asioiden käsittelystä koskevassa kansallisessa säännöstössä ei vahvisteta objektiivisia perusteita tälle vapauttamismahdollisuudelle eikä siinä edellytetä vapauttamispäätöksen perustelemista, ”ei voida sulkea pois sitä, että tämä asioiden käsittelystä vapauttaminen on mielivaltaista tai että se on jopa peitelty kurinpitoseuraamus”. Unionin tuomioistuin ei myöskään kyseisessä tuomionsa kohdassa viitannut mitenkään siihen, annettiinko asioiden käsittelystä vapauttamiseen suostumus vai ei.
50.      Tätä tulkintaa tukee myös se, että tuomionsa D. K. 82 kohdassa unionin tuomioistuin tosiaan käsitteli tuomarin siirtämistä – ilman hänen suostumustaan – toiseen tuomioistuimeen tai toiseen saman tuomioistuimen jaostoon
ja viittasi oikeuskäytäntöönsä, jonka mukaan tällaiset siirrot voivat olla keino valvoa tuomioistuinratkaisujen sisältöä. Kuvaavaa on kuitenkin, että – kuten jo totesin tämän ratkaisuehdotuksen 49 kohdassa – tuomionsa D. K. 83 kohdassa unionin tuomioistuin ei maininnut tuomarin suostumusta merkityksellisenä seikkana, kun se tarkasteli tuomarin vapauttamista yhden tai useamman hänelle jaetun asian käsittelystä. Mielestäni tämä tukee tulkintaa, jonka mukaan unionin tuomioistuimen tarkoituksena oli esittää yleisluonteinen arviointi tämän kysymyksen osalta vaadittavista takeista riippumatta asianomaisen tuomarin subjektiivisesta käyttäytymisestä.
51.      Toisin kuin komissio väittää, sama päätelmä ilmenee myös tuomion D. K.
84–86 kohdasta, joissa unionin tuomioistuin korosti tarvetta säätää asian käsittelystä vapauttamista koskevassa säännöksessä täsmällisistä perusteista ja velvollisuudesta perustella kyseinen päätös viittaamatta lainkaan kysymykseen asianomaisen tuomarin suostumuksesta.
52.      Niinpä katson, että on hylättävä ajatus siitä, että tuomarin suostumus olisi merkityksellinen arviointiperuste. Tässä yhteydessä haluan muistuttaa unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä, jonka mukaan riippumattomuuden ja puolueettomuuden vaatimuksia on arvioitava sen perusteella, voidaanko asiaa koskevien sääntöjen perusteella sivuuttaa yksityisten kaikki perustellut epäilyt siltä osin, onko kyseinen elin täysin ulkopuolisen vaikutusvallan ulottumattomissa, ja siltä osin, onko se täysin neutraali vastakkain oleviin intresseihin nähden.(15)
53.      Yksityisen näkökulmasta ratkaiseva kysymys ei ole se, antoiko tuomari suostumuksensa siihen, että hänet vapautetaan käsittelemästä asioita, vaan se, päätettiinkö tästä vapauttamisesta selkeiden ja ennakoitavien sääntöjen perusteella ja esittäen perustelut, joiden perusteella voidaan olla varmoja, ettei kyse ole mielivallasta, kuten unionin tuomioistuin katsoi tuomiossaan D. K.
Kun toimenpiteen oikeusperustaan ei liity tällaisia takeita, yksityinen voi alkujaankin epäillä asiaa, eikä tätä epäilystä mielestäni voida poistaa yksinomaan viittaamalla asianomaisen tuomarin mahdolliseen suostumukseen.
54.      Tässä yhteydessä haluan lisätä, ettei asianomainen tuomari välttämättä anna suostumustaan suojattuna sellaisilta tuomioistuinlaitoksen sisäisiltä dynamiikoilta, joita on vaikea havaita ulkopuolelta, oli kyse sitten implisiittisestä painostamisesta, hierarkkisista odotuksista tai – kaikkein huolestuttavimmissa tilanteissa – siitä vaarasta, että tuomari osallistuu laittomaan hankkeeseen. Näin ollen sen tuomarin suostumusta, joka vapautetaan asioiden käsittelystä, ei voida yksinään pitää ratkaisevana tekijänä vapauttamisen lainmukaisuuden kannalta. Muussa tapauksessa se, soveltuuko vapauttamista koskeva säännöstö yhteen SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan kanssa, riippuisi subjektiivisesta seikasta. Katson päinvastoin, että tätä kysymystä on arvioitava objektiivisesti eli laissa säädettyjen takeiden perusteella.
55.      Edellä esitetyn perusteella katson, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen lähinnä esittämän kysymyksen ensimmäiseen osaan on vastattava siten, että SEU 19 artiklan
1 kohdan toista alakohtaa, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka nojalla tuomarikollegion kaltainen kansallisen tuomioistuimen elin voi vapauttaa kyseisen tuomioistuimen tuomarin osittain tai kokonaan hänelle jaettujen asioiden käsittelystä, minkä seurauksena osa kyseisistä asioista jaetaan uudelleen muun ratkaisukokoonpanon käsiteltäväksi, riippumatta siitä, onko asioiden käsittelystä vapauttamiseen annettu suostumusta, ilman, että kyseisessä säännöstössä säädetään perusteista, joiden on ohjattava kyseistä elintä sen tehdessä tällaisen vapauttamista koskevan päätöksen, ja ilman, että se velvoitetaan perustelemaan kyseinen päätös.
Asioiden jakaminen SLPS:n avulla
56.      Ennakkoratkaisukysymyksensä toisessa osassa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyytää
lähinnä, että unionin tuomioistuin tarkastelisi kysymystä siitä, soveltuuko SLPS:n kaltaisen asioiden satunnaistettuun jakamiseen tarkoitetun automaattisen järjestelmän käyttäminen yhteen niiden SEU 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, tarkoitettujen vaatimusten kanssa, joiden mukaan tuomioistuimen on oltava riippumaton, puolueeton ja etukäteen laillisesti perustettu.
57.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin epäilee etenkin sitä, että SLPS jakaisi asiat sattumanvaraisesti, ja sitä, ettei jakoalgoritmin lähdekoodin toimintatapaa väitetysti voida todentaa. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii lisäksi sitä, SLPS:n on suunnitellut oikeusministerin edustaja
ja että jakamis- ja arvontasäännöt vahvistetaan oikeusministerin asetuksella. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että näillä seikoilla loukataan oikeutta saada asiansa käsitellyksi riippumattomassa ja puolueettomassa tuomioistuimessa, joka on etukäteen laillisesti perustettu, sekä asianosaisten oikeutta saada asiansa käsitellyksi kohtuullisessa ajassa, koska tuomarien työmäärä jaetaan epätasaisesti.
58.      Viittaan tässä yhteydessä jälleen edellä 38 kohdassa mainittuun oikeuskäytäntöön, jonka mukaan unionin oikeuden mukainen tuomioistuinten riippumattomuuden vaatimus liittyy paitsi mahdolliseen lainsäädäntö- tai toimeenpanovallan aiheettomaan vaikuttamiseen myös
mahdolliseen tuomioistuimen sisäiseen aiheettomaan vaikuttamiseen
ja jonka mukaan tuomioistuinratkaisut on annettava suojattuna paitsi ohjeiden tai määräysten muodossa toteutetulta suoralta vaikuttamiselta myös sellaisilta välillisemmiltä vaikuttamisen muodoilta, jotka voivat ohjata tuomioistuimen ratkaisuja.
59.      Muutenkin tuomiossa D. K.
muistutettiin siitä, että Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on todennut, että tuomioistuinten ja tuomarien riippumattomuuden ja oikeusvarmuuden suoja ovat ominaisia oikeusvaltiolle ja ne edellyttävät kussakin tapauksessa sovellettavien sääntöjen erityistä selkeyttä ja takeita objektiivisuuden ja avoimuuden varmistamiseksi, jotta
vältytään ennen kaikkea mielivaltaisuuden vaikutelmalta silloin, kun yksittäisiä asioita jaetaan tuomareiden käsiteltäviksi.(16)
60.      Aluksi huomautan, että – kuten komissio toteaa –
ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei kyseenalaista tiettyä, sen ratkaisukokoonpanoa koskevaa asioiden jakamista, vaan se vetoaa yleisiin puutteisiin, jotka edellyttävät SLPS:n tarkastelemista kokonaisvaltaisesti SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan nojalla.
61.      Yleisten tuomioistuinten järjestämisestä annetun lain 47a §:n
2 momentin ja muun muassa vuoden 2019 työjärjestyksen 43 §:n 1 momentin, 49 §:n 1 ja 2 momentin, 55 §:n 1 ja 2 momentin, 62 §:n 1 ja 2 momentin, 66 §:n 1 ja 2 momentin
sekä 68 §:n 1 ja 2 momentin
perusteella pääasioissa on niin, että SLPS:ään liittyy takeita, joiden tarkoituksena on estää asioiden mielivaltainen tai harkinnanvarainen jakaminen. Mainittujen säännösten ja määräysten perusteella kyseisessä järjestelmässä asioiden sattumanvarainen jakaminen yhdistetään asioiden suhteellisen jakamisen logiikkaan. Mainitsen erityisesti, että vuoden 2019 työjärjestyksen 68 §:n 1 momentin 2 alakohdassa vahvistetaan yhdeksän perustetta, joiden perusteella määritetään asioiden jakamiseen osallistumista ilmentävä prosenttiosuus, joka otetaan huomioon kunkin tuomarin, tuomariasessorin tai kirjaajan toiminnan jakautumisen määrittämiseksi.
62.      Oikeuskäytännössä on todettu tästä, että sellaisen tuomioistuimissa sovellettavan asioiden jakamisjärjestelmän vahvistaminen, joka perustuu ratkaisukokoonpanon sattumanvaraisen valitsemisen periaatteeseen,
johon liittyy tiettyjä poikkeuksia, ”ei itsessään ole omiaan saattamaan ratkaisukokoonpanoja alttiiksi asiattomalle vaikuttamiselle”.(17) Muutenkin edellisessä kohdassa mainituista säännöksistä ja määräyksistä ilmenee, että SLPS:n toiminta perustuu
ennalta määritettyihin muuttujiin. Katson lähinnä, että ratkaisevaa on sen varmistaminen, että tällaiseen mekanismiin sovelletaan läpinäkyviä, objektiivisia ja ennalta tunnettuja sääntöjä, jotta voidaan estää järjestelmän
mielivaltainen käyttö ja ratkaisukokoonpanon ulkopuolisten henkilöiden aiheeton puuttuminen päätöksentekoprosessiin tietyssä asiassa.
Näiden edellytysten täyttyessä tällaisen järjestelmän käyttämistä ei sinänsä ole syytä vastustaa.(18)
63.      En tietenkään itse kykene arvioimaan, voidaanko SLPS:n avulla käytännössä saavuttaa työmäärän tasapuolista jakautumista tuomareiden kesken koskevaa tavoitetta tai onko näin tapahtunut pääasioissa. Näiden seikkojen arvioiminen kuuluu ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toimivaltaan. Kuten komissio huomauttaa, on silti niin, ettei unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmene, että SEU 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa edellytettäisiin tiettyjä tapoja jakaa asiat käsiteltäviksi tuomioistuimen sisällä.
64.      Tämän jälkeen totean ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esiin tuomista, SLPS:n käyttöön ottamisen yhteydessä etenkin vuonna 2018 ilmenneistä virheistä ensinnäkin, etteivät virheet koske pääasioiden uudelleen jakamista tammikuussa 2025 eli noin kahdeksan vuotta ennakkoratkaisupyynnössä mainittujen seikkojen tapahtumisen jälkeen. Muutenkin on palautettava mieleen, että tuomionsa Sinalov51 kohdassa unionin tuomioistuin totesi, ettei jakamissääntöjen soveltamisessa tapahtunut virhe välttämättä merkitse, että asian ratkaisukokoonpanoon saatettaisiin aiheettomasti vaikuttaa. Samaa näkemystä voidaan soveltaa myös nyt käsiteltävässä asiassa. Vuonna 2018 todetuista häiriöistä huolimatta vuoden 2019 työjärjestyksen määräyksistä ilmenee, että asioiden jakaminen perustuu ennalta määritettyihin ja julkisiin perusteisiin, joilla lähtökohtaisesti estetään aiheeton puuttuminen arvontaprosessiin.
65.      Lisäksi on huomattava, ettei ennakkoratkaisupyynnössä esitetä mitään pääasioissa kyseessä olevan kahden asian jakamiseen liittyvää yksittäistä seikkaa, joka viittaisi toimeenpanovallan käyttäjän tai kyseisen tuomioistuimen hallintoelimen aiheettomaan puuttumiseen asiaan. Siinä ei myöskään esitetä tietoja ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen ratkaisukokoonpanon aiemmasta työmäärästä tai saman jaoston muiden tuomarien käsittelemien asioiden määrästä.
66.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tuo lisäksi esiin epäilyjä, jotka liittyvät SLPS:n toiminnan läpinäkymättömyyteen, joka perustuu lähinnä siihen, ettei SLPS:n lähdekoodia ole julkaistu.(19) Minä en katso, että lähdekoodin julkaisematta jättäminen riittäisi sinänsä perusteeksi todeta vaara aiheettomasta vaikuttamisesta. Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee muutenkin, että järjestelmän koko algoritmi on julkaistu oikeusministeriön verkkosivustolla. Kuten komissio toteaa, oikeusministeriö on lokakuusta 2024 alkaen lisäksi julkaissut SLPS:n arvontatulosraportit.
67.      Mielestäni algoritmin ja arvontatulosraporttien julkaiseminen on riittävä tae
SLPS:n läpinäkyvyydestä eikä järjestelmän läpinäkyvyyden takaamiseksi ole edellytettävä, että myös lähdekoodi julkaistaan. Kuten Puolan hallitus muutenkin esittää, koska lähdekoodin julkistamisesta seuraisi, että sovelluksen turvallisuusmekanismit paljastuisivat, sen vuoksi voisi tulla esiin kysymyksiä järjestelmän turvallisuudesta. Koska läpinäkyvyyden vaatimus täyttyy, kun järjestelmän algoritmi ja sen todennettavissa olevat arvontatulokset julkaistaan, en näe, miksi tässä tilanteessa tulisi mennä niin pitkälle, että edellytettäisiin lähdekoodin eli ohjelmiston pohjapiirroksen julkistamista.
68.      Totean vielä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämästä arvostelusta, joka koskee oikeusministerin toimivaltaa määrätä SLPS:n laatimisesta ja määrittää asioiden automaattisen jakamisen säännöt, että tämä argumentti perustuu mielestäni ylilaajaan tulkintaan siitä, mitä tarkoitetaan toimeenpanovallan puuttumisella tuomiovallan käyttäjän toimivaltaan.
69.      Se, että perustetaan asioiden jakamisjärjestelmä ja määritetään yleiset säännöt asioiden jakamiselle, ei merkitse asioiden tietystä jakamisesta määräämistä, vaan niissä on kyse yleisesti sovellettavista säännöistä, joita sovelletaan kaikkiin yleisiin tuomioistuimiin. Nämä toimenpiteet kuuluvat lähtökohtaisesti oikeuslaitoksen toiminnan järjestämiseen. Tämä seikka ei siis mielestäni yksinään riitä sellaisenaan perusteeksi katsoa, että on kyse aiheettomasta puuttumisesta asioiden jakamisprosessiin. Ennakkoratkaisupyynnössä ei muutenkaan mainita täsmällisiä seikkoja, joista ilmenisi, että kyseisillä yleissäännöillä annettaisiin lainsäädäntö- tai toimeenpanovallan käyttäjille oikeus vaikuttaa aiheettomasti arvontaan ja asioiden jakamiseen tietyille tuomareille.
70.      Edellä esitetyn perusteella katson, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen lähinnä esittämän kysymyksen toiseen osaan on vastattava, että SEU 19 artiklan 1 kohdan toinen alakohta, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, ei ole esteenä
kansallisille säännöksille, joilla otetaan käyttöön automaattinen asioiden satunnaistetun jakamisen järjestelmä, joka perustuu satunnaislukugeneraattoriin ja jonka toimintaan ihminen ei osallistu, kunhan kyseiseen järjestelmään liittyy takeita, joilla voidaan estää järjestelmän mielivaltainen käyttö ja kaikenlainen aiheeton puuttuminen.
Väite siitä, ettei käytössä ole tehokkaita oikeussuojakeinoja tuomioistuimessa
71.      Esittämänsä ennakkoratkaisukysymyksen kolmannessa osassa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin esittää lähinnä, ettei Puolan oikeudessa tuomarilla, joka haluaa riitauttaa asian jakamisesta tai asioiden uudelleenjakamisesta
tehdyn tuomioistuimen hallintoelimen päätöksen, ole käytettävissään tehokasta oikeussuojakeinoa. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, edellytetäänkö SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan nojalla, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, että tuomarilla itsellään on mahdollisuus hakea tällaiseen päätökseen muutosta tuomioistuimessa.
72.      Tässä yhteydessä muistutan, että tuomiossaan Sinalov unionin tuomioistuin totesi seuraavaa:
”53
– –
mahdollisuus tarkastaa – – etukäteen laillisesti perustetun tuomioistuimen käsitteeseen liittyvien takeiden noudattaminen on tarpeen sen luottamuksen kannalta, joka demokraattisen yhteiskunnan tuomioistuinten on herätettävä yksityisissä. [Niinpä] sen vaatimuksen noudattamisen valvominen, että jokainen tuomioistuin on kokoonpanonsa puolesta etukäteen laillisesti perustettu riippumaton ja puolueeton tuomioistuin, on olennainen muotomääräys, jonka noudattaminen kuuluu oikeusjärjestyksen perusteisiin
– –. Unionin tuomioistuin on katsonut, että tällainen valvonta on toteutettava kanteen tutkimisen yhteydessä tarvittaessa viran puolesta, jos tältä osin on vakavia epäilyjä
– –
54.      Tehokasta oikeussuojaa ei nimittäin voida taata, jos sääntöjen, joihin perustuu tuomioistuimen asema etukäteen laillisesti perustettuna riippumattomana ja puolueettomana tuomioistuimena, noudattamista ei voitaisi asianosaisen pyynnöstä tai vakavien epäilysten vallitessa viran puolesta saattaa tuomioistuinvalvonnan kohteeksi tai jos tällaisten sääntöjen noudattamatta jättämisestä ei voitaisi määrätä mahdollista seuraamusta, koska tällöin nämä säännöt voitaisiin jättää huomiotta ilman, että sillä olisi minkäänlaista vaikutusta
– –”(20)
73.      Niinpä tuomiosta Sinalov(21) ilmenee, että unionin tuomioistuin edellyttää, että asian jakamisen sääntöjenmukaisuus voidaan tutkia tuomioistuimessa tehokkaan oikeussuojan takaamiseksi, mutta se ei edellytä, että tuomarilla, joka väittää asioita jaetun hänelle sääntöjenvastaisesti, on välttämättä oltava tällainen mahdollisuus hakea muutosta. Unionin tuomioistuin nimittäin totesi mainitussa tuomiossaan, että tuomioistuimen on voitava valvoa tätä sääntöjenmukaisuutta joko asianosaisen pyynnöstä tai vakavien epäilysten vallitessa viran puolesta.(22)
74.      Niinpä sitä, ettei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen ratkaisukokoonpanon käytettävissä ole erityistä oikeussuojakeinoa, jolla se voisi riitauttaa asioiden jakamisen, ei voida sinänsä pitää SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan vastaisena,(23) kun kansallisessa oikeudessa taataan, että asioiden jakamista koskevien kansallisten oikeussääntöjen noudattaminen voidaan tutkia tuomioistuimessa asianosaisen pyynnöstä tai viran puolesta.
75.      Antaakseni ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle ohjeita, jotka voivat auttaa sitä käyttämään toimivaltaansa, totean, että mielestäni pääasioissa on syytä ottaa huomioon seuraavat seikat.
76.      Ensinnäkin Puolan hallituksen mukaan oikeudenkäynnin asianosaisilla on oikeus vaatia tuomarin jääväämistä ja esittää oikeudenkäyntimenettelyä koskevia väitteitä, mukaan lukien väitteet ratkaisukokoonpanon sääntöjenvastaisesta määrittämisestä, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.
77.      Toiseksi yleisten tuomioistuinten järjestämisestä annetun lain 89 §:n 2 momentista käy ilmi, että tuomari voi saattaa ”virkasuhdetta” koskevan vaatimuksensa tuomioistuimen käsiteltäväksi. Jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtäviin kuuluvista tarkistuksista muuta johdu, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomari voi harkita kyseisessä säännöksessä tarkoitetun oikeussuojakeinon käyttämistä sikäli kuin 56 asian jakaminen hänen käsiteltäväkseen on lisännyt hänen työmääräänsä suhteettomasti.
78.      Edellä esitetyn perusteella katson, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen lähinnä esittämän kysymyksen kolmanteen osaan on vastattava, ettei SEU 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, edellytetä, että asianomainen jäsenvaltio myöntää asianomaiselle tuomarille oikeuden hakea tuomioistuimessa muutosta häntä koskevaan päätökseen asioiden jakamisesta tai uudelleenjakamisesta, kunhan tällaisten päätösten sääntöjenmukaisuus voidaan tarkistaa
tuomioistuimen käsiteltäväksi saatetun oikeusriidan yhteydessä asianosaisten pyynnöstä tai viran puolesta.
Ratkaisuehdotus
79.      Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Sąd Okręgowy w Warszawien esittämään ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
SEU 19 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa,
on tulkittava siten, että
–        se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka nojalla tuomarikollegion kaltainen kansallisen tuomioistuimen elin voi vapauttaa kyseisen tuomioistuimen tuomarin osittain tai kokonaan hänelle jaettujen asioiden käsittelystä, minkä seurauksena osa kyseisistä asioista jaetaan uudelleen muun ratkaisukokoonpanon käsiteltäväksi, riippumatta siitä, onko asioiden käsittelystä vapauttamiseen annettu suostumusta, ilman, että kyseisessä säännöstössä säädetään perusteista, joiden on ohjattava kyseistä elintä sen tehdessä tällaisen päätöksen, ja ilman, että se velvoitetaan perustelemaan kyseinen päätöstään
–        se ei ole esteenä
kansallisille säännöksille, joilla otetaan käyttöön asioiden satunnaistetun jakamisen järjestelmä, joka perustuu satunnaislukugeneraattoriin ja jonka toimintaan ihminen ei osallistu, kunhan kyseiseen järjestelmään liittyy takeita, joilla voidaan estää mielivaltainen käyttö ja kaikenlainen aiheeton puuttuminen
–        siinä ei edellytetä, että asianomainen jäsenvaltio myöntää asianomaiselle tuomarille oikeuden hakea tuomioistuimessa muutosta häntä koskevaan päätökseen asioiden jakamisesta tai uudelleenjakamisesta, kunhan tällaisten päätösten sääntöjenmukaisuus voidaan tarkistaa
tuomioistuimen käsiteltäväksi saatetun oikeusriidan yhteydessä asianosaisten pyynnöstä tai viran puolesta.
1      Alkuperäinen kieli: ranska.
i      Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.
2      Tekoälyä koskevista yhdenmukaistetuista säännöistä ja asetusten (EY) N:o 300/2008, (EU) N:o 167/2013, (EU) N:o 168/2013, (EU) 2018/858, (EU) 2018/1139 ja (EU) 2019/2144 sekä direktiivien 2014/90/EU, (EU) 2016/797 ja (EU) 2020/1828 muuttamisesta 13.6.2024 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (tekoälysäädös) (EUVL L, 2024/1689).
3      Dz. U. 2024, järjestysnumero 334.
4      Dz. U. 2024, järjestysnumero 867.
5      16.2.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL 2011, L 48, s. 1).
6      C‑197/23, EU:C:2024:956, jäljempänä tuomio S.
7      Mainittakoon, ettei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tämä kanta ole selkeästi määrittynyt. Ennakkoratkaisupyynnön 35 kohdassa se nimittäin toteaa, ettei Sąd Okręgowy w Warszawien kollegion päätöksen lainmukaisuutta voida valvoa tuomioistuimessa, ja lisää, ettei asioiden jakamissäännön noudattamista voida valvoa ja että ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa vireillä oleva menettely olisi siis tästä syystä pätemätön. Jos tuomioistuin todellakin katsoo näin, sen esiin tuoma epäily, jonka mukaan tehokkaita oikeussuojakeinoja ei ole, liittyy todellisuudessa päätökseen, jolla kyseisen tuomioistuimen kollegio vapautti tuomarin JD käsittelemästä kyseisiä asioita. Kuten Puolan hallitus huomauttaa, tuomari JD ei riitauttanut kyseistä vapauttamispäätöstä vaan päinvastoin antoi siihen suostumuksensa. Näin ollen kysymys tuomarin JD käytettävissä olleesta oikeussuojakeinosta on pääasioissa hypoteettinen, koska missään tuomioistuimessa ei ole tosiasiallisesti pantu vireille tätä koskevaa riitaa. Näin ollen minusta näyttää siltä, että tätä kysymystä on syytä tarkastella ennakkoratkaisukysymyksen kuudennen alakysymyksen suppeamman sanamuodon perusteella ja täydentävästi ennakkoratkaisupyynnön 29 kohdan valossa, sillä siinä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin mainitsee nimenomaisesti ”tuomioistuimen hallintoelimen kirjallisen päätöksen asian jakamisesta ja tuomioistuimen kokoonpanon nimittämisestä ja muodosta”.
8      Ks. vastaavasti tuomio 26.3.2020,
Uudelleenkäsittely Simpson v. neuvosto ja HG v. komissio (C‑542/18 RX-II ja
C‑543/18 RX-II, EU:C:2020:232, 71 kohta); tuomio 11.7.2024, Hann-Invest ym. (C‑554/21, C‑622/21 ja
C‑727/21, EU:C:2024:594, 47 ja 49 kohta) ja tuomio 6.3.2025, D. K. (Tuomarin vapauttaminen hänelle jaettujen asioiden käsittelystä) (C‑647/21 ja
C‑648/21, EU:C:2025:143, jäljempänä tuomio D. K., 65 ja 66 kohta).
9      Ks. vastaavasti tuomio 11.7.2024, Hann-Invest ym. (C‑554/21, C‑622/21 ja
C‑727/21, EU:C:2024:594, 50, 51 ja 54 kohta) ja tuomio
1.8.2025, Daka ym. (C‑422/23, C‑455/23, C‑459/23, C‑486/23 ja
C‑493/23, EU:C:2025:592, jäljempänä tuomio Daka, 75 ja 76 kohta).
10      Ks. vastaavasti tuomio
S. (63 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja tuomio D. K. (72 kohta).
11      Ks. vastaavasti tuomio
D. K. (73 kohta).
12      Ks. tuomio D. K. (75 kohta).
13      Ks. vastaavasti tuomio 13.7.2023, YP ym. (Tuomarin koskemattomuuden poistaminen ja virantoimituksesta pidättäminen) (C‑615/20 ja
C‑671/20, EU:C:2023:562, 76 ja 77 kohta). Kyseisen tuomion taustalla olleessa asiassa unionin tuomioistuimen tarkasteltavana oli tilanne, jossa
ratkaisukokoonpanolle siirrettiin asia sen jälkeen, kun tuomari, jolle asia oli alun perin jaettu, pidätettiin virantoimituksesta SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan vastaisella päätöksellä. Unionin tuomioistuin katsoi, että kyseisen ratkaisukokoonpanon oli pidättäydyttävä käsittelemästä asiaa ja jätettävä soveltamatta kyseistä päätöstä.
14      Tuomio
D. K. (77 kohta).
15      Ks. vastaavasti tuomio 19.11.2019, A. K. ym. (Ylimmän tuomioistuimen kurinpitojaoston riippumattomuus) (C‑585/18, C‑624/18 ja
C‑625/18, EU:C:2019:982, 123 kohta) ja tuomio 20.4.2021, Repubblika (C‑896/19, EU:C:2021:311, 53 kohta).
16      Tuomio
D. K. (71 kohta), jossa viitataan Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomioon 5.10.2010, DMD GROUP, a.s. v. Slovakia (CE:ECHR:2010:1005JUD001933403, 66 kohta).
17      Ks. tuomio 27.2.2025, Sinalov (C‑16/24, EU:C:2025:116, jäljempänä tuomio Sinalov, 51 kohta).
18      Ks. Bulgariassa käyttöön otetusta ratkaisukokoonpanon sattumanvaraisen valitsemisen järjestelmästä tuomio
Sinalov (51 kohta).
19      Verkkotietosanakirja Wikipedian sivuilla todetaan ranskaksi, että ”lähdekoodilla tarkoitetaan ohjelmoinnissa tekstiä, jossa esitetään määräykset, joista tietokoneohjelma muodostuu, ihmisen luettavassa muodossa ja sellaisina kuin ne on kirjoitettu ohjelmointikielellä. Lähdekoodi on käytännössä yleensä tekstitiedostoista muodostuva kokonaisuus” (saatavilla osoitteessa: https://fr.wikipedia.org/wiki/Code_source).
20      Ks. myös tuomio S. (67 kohta) ja tuomio
Daka (99 kohta). Unionin tuomioistuin katsoi myös tuomionsa Sinalov 56 kohdassa, että
”kun otetaan huomioon jäsenvaltioiden toimivalta niiden tuomioistuinjärjestelmän organisoinnin osalta, – – unionin oikeus ei – –
ole esteenä sille, että kun tuomari, jonka käsiteltäväksi asianomaisen tuomioistuimen hallintopäällikkö on jakanut asian, on epävarma kyseisen asian jakamisen sääntöjenmukaisuudesta sovellettaviin kansallisen oikeuden sääntöihin nähden, hänen on palautettava asia kyseiselle hallintopäällikölle, jotta tämä voi hänen lailliset oikeutensa huomioon ottaen tarkastaa tämän sääntöjenmukaisuuden, ja tarvittaessa otettava mainittu asia käsiteltäväkseen siinä tapauksessa, että alkuperäinen asian jakaminen vahvistetaan. Mainitun hallintopäällikön suorittaman asian jakamisen sääntöjenmukaisuutta on kuitenkin voitava valvoa tuomioistuimessa kansallisen oikeuden sääntöjen mukaisesti” (kursiivi tässä).
21      Ks. myös tuomio S. (65–67 kohta).
22      Ks. vastaavasti tuomio
Sinalov (54 kohta).
23      Tässä vaiheessa on syytä huomauttaa, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, miten SLPS vaikuttaa riskiin oikeudenkäynnin kohtuuttomasta pitkittymisestä asianosaisten prosessuaalisten oikeuksien vastaisesti. Mikään asiakirja-aineistossa ei kuitenkaan tue tätä väitettä. Asiakirja-aineistossa ei etenkään ole mitään sellaista lukua, jonka perusteella voitaisiin arvioida sitä, onko sillä, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen pääasioiden ratkaisukokoonpanolle on väitetysti jaettu kohtuuttoman paljon asioita, yhteys tästä väitetysti aiheutuvaan oikeudenkäyntien pitkittymiseen. Näin ollen kyseisen tuomioistuimen argumentti perustuu pelkkiin arvauksiin. Kun kyseisen argumentin tueksi ei ole esitetty riittävästi tosiseikkoja, katson, ettei sitä voida arvioida hyödyllisellä tavalla unionin tuomioistuimelle toimitettujen tietojen perusteella.