Helsingin hovioikeus Päätös Nro 1375 
Antamispäivä Diaarinumero 
26.6.2014 S 13/2332 
Ratkaisu, johon on haettu muutosta 
Helsingin käräjäoikeus 2 os. 17.6.2013 nro 32628 
(liitteenä) 
Asia Ennakkoratkaisupyyntö Euroopan unionin tuomioistuimelta takaisinsaantia 
konkurssipesään koskevassa asiassa 
Valittaja Nike European Operations Netherlands B.V 
asiamiehinään asianajaja Aapo Saarikivi ja oikeustieteen maisteri Laila Mo-
rad, Roschier Asianajotoimisto Oy, Keskuskatu 7 A, 00100 Helsinki 
Vastapuoli Sportland Oy:n konkurssipesä 
edustajanaan pesänhoitaja asianajaja Kimmo Kariola, 
Asianajotoimisto Teperi & Co Oy, Kalevankatu 3 A, 00100 Helsinki 
Mistä asiassa on kysymys 
1. Sportland Oy ("Sportland") on harjoittanut Nike European Operations 
Netherlands B.V:n ("Nike") tuotteiden vähittäismyyntiä Suomessa. Osa­
puolet ovat 21.2.2006 tehneet franchising-sopimuksen. Sopimuksen nojalla 
Sportland on tilannut Nikeltä ja Nike puolestaan toimittanut Sportlandille 
tuotteita (Nike products). 
2. Osapuolten välisen franchising -sopimuksen ehdon 19.8 mukaan mainit­
tuun sopimukseen (mukaan lukien sopimukseen perustuvat osapuolten väli­
set ostosopimukset) sekä siihen liittyviin riitoihin sovelletaan Alankomai­
den lakia, jättäen huomiotta lainvalintasäännöt ja Yhdistyneiden kansakun­
tien kansainvälistä irtaimen kauppaa koskevia sopimuksia koskevan yleis­
sopimuksen. 
3. Sportland on maksanut franchising -sopimuksessa tarkoitetun vaihto-
omaisuuden hankintoihin liittyviä erääntyneitä osto velkojaan Nikelle 
10.2.2009 ja 20.5.2009 välisenä aikana kymmenellä eri maksusuorituksella 
yhteensä 195.108,15 euroa. Maksuja on suoritettu seuraavasti: 10.2.2009 
9.583,95 euroa, 19.3.2009 15.656,67 euroa, 20.3.2009 13.527,56 euroa, 
30.3.2009 12.000,36 euroa, 17.4.2009 21.064,61 euroa, 22.4.2009 30.000
euroa, 24.4.2009 10.000 euroa, 11.5.2009 3.275 euroa, 14.5.2009 20.000 
euroaja 20.5.2009 60.000 euroa. 
4. Sportlandia koskeva konkurssihakemus on tullut vireille Helsingin kärä­
jäoikeudessa 5.5.2009. Sportland on asetettu konkurssiin Suomessa 
26.5.2009. 
5. Asiassa on kysymys siitä, ovatko kohdassa 3. mainitut Sportlandin Nikel-
le suorittamat maksut peräytettävissä Sportland Oy:n konkurssipesään 
("konkurssipesä"). Kysymyksen ratkaisemiseksi on olennaista se, kuinka 
maksukyvyttömyysmenettelyistä annetun Neuvoston asetuksen (EY) N:o 
1346/2000 ("maksukyvyttömyysasetus") 13 artiklaa on tulkittava. 
Käräjäoikeuden ratkaisu takaisinsaantia koskevista vaatimuksista 
6. Konkurssipesä on vaatinut Helsingin käräjäoikeudessa, että kohdassa 3. 
mainitut maksusuoritukset peräytetään ja että Nike velvoitetaan palautta­
maan maksusuoritusten määrä 195.108,15 euroa konkurssipesälle korkoi­
neen takaisinsaannista konkurssipesään annetun lain ("takaisinsaantilaki") 
10 §:n nojalla. 
7. Takaisinsaantilain 10 §:n mukaan velan maksu myöhemmin kuin kolme 
kuukautta ennen määräpäivää peräytyy, jos velka on maksettu epätavallisin 
maksuvälinein tai ennenaikaisesti taikka määrällä, jota pesän varoihin näh­
den on pidettävä huomattavana. Maksu ei kuitenkaan peräydy, jos sitä voi­
daan pitää olosuhteet huomioon ottaen tavanomaisena. Lain 2 §:n 1 mo­
mentin mukaan määräpäivällä tarkoitetaan päivää, jona konkurssihakemus 
tehtiin tuomioistuimelle. 
8. Konkurssipesän vaatimus on perustunut siihen, että Sportlandin Nikelle 
suorittamat maksut on maksettu takaisinsaantilain mukaisen niin sanotun 
kolmen kuukauden kriittisen ajan kuluessa ja siihen, että maksut ovat olleet 
konkurssipesän varoihin nähden huomattavat. Konkurssipesä on katsonut, 
että maksuja ei ole voitu pitää tavanomaisina. 
9. Nike on vaatinut kanteen hylkäämistä ensisijaisesti, koska maksut ovat 
sen näkemyksen mukaan olleet tavanomaisia. 
10. Toissijaisesti Nike on vaatinut kanteen hylkäämistä vedoten maksuky-
vyttömyysasetuksen 13 artiklaan. Nike on katsonut, että maksujen peräyttä­
miseen tuli soveltaa kohdassa 2. mainitun lakiviittauksen vuoksi Alanko­
maiden lakia ja että tämän lain mukaan maksut eivät olleet peräytettävissä. 
11. Käräjäoikeudessa on otettu vastaan selvitystä siitä, olisivatko maksut ol­
leet peräytettävissä Alankomaiden lain nojalla. Selvityksen mukaan eräpäi­
vän jälkeen tehty maksusuoritus voitiin peräyttää Alankomaissa Alanko­
maiden konkurssilain (Faillisementswet, Bankruptcy Act) 47 artiklan nojal­
la, mikäli artiklassa kuvatut edellytykset täyttyivät. 
12. Käräjäoikeus on ratkaissut asian 17.6.2013. Käräjäoikeus on pitänyt 
kohdassa 3. tarkoitettujen maksujen määrää huomattavana konkurssipesän
varoihin nähden ja viitaten asiassa esitettyihin olosuhteisiin katsonut, että 
maksuja ei voitu pitää tavanomaisina. Kun Sportland oli maksanut kohdassa 
3. mainitut maksut myöhemmin kuin kolme kuukautta ennen määräpäivää, 
käräjäoikeus on hyväksynyt kanteen edellä mainituilla perusteilla. 
13. Käräjäoikeus on lisäksi katsonut, että kun Sportland ei ollut moittinut 
Niken vaihto-omaisuutta koskevaa suoritusta vaan maksanut eräpäivän jäl­
keen sopimukseen perustuvan kauppahinnan, maksukyvyttömyysasetuksen 
13 artikla ei maksun luonteen perusteella tullut sovellettavaksi asiassa. Kä­
räjäoikeus on myös lausunut, että käräjäoikeudessa kuultu asiantuntija ei ol­
lut lausunnossaan tekemänsä rajauksen vuoksi käsitellyt kysymystä siitä, 
olisiko esimerkiksi olosuhteiden hyväksikäyttäminen voinut johtaa takaisin­
saantiin Alankomaiden lain nojalla. Näin ollen käräjäoikeus on päätynyt sii­
hen, että Nike ei ollut näyttänyt, että maksut eivät olisi peräytettävissä kon­
kurssipesään maksukyvyttömyysasetuksen 13 artiklan nojalla. 
Muutoksenhaku hovioikeudessa 
14. Hovioikeudessa ei ole enää kysymys siitä, ovatko maksusuoritukset pe­
räytettävissä takaisinsaantilain 10 §:n perusteella. 
15. Nike on vaatinut hovioikeudessa, että konkurssipesän kanne hylätään. 
Nike on vedonnut maksukyvyttömyysasetuksen 13 artiklaan katsoen, että 
sen Sportlandilta saamiin maksusuorituksiin tuli soveltaa Alankomaiden la­
kia, koska maksut oli suoritettu franchising -sopimuksen perusteella. Niken 
mukaan maksuja ei ollut mahdollista peräyttää Alankomaiden lain nojalla. 
Nike on katsonut, että se on esittänyt riittävän selvityksen Alankomaiden 
lainsäädännön sisällöstä. 
16. Konkurssipesä on vaatinut, että valitus hylätään. Konkurssipesä on kat­
sonut ensinnäkin, että franchising -sopimuksen lainvalintalauseke ei voinut 
ulottua Sportlandin suorittamien maksujen takaisinsaantioikeudelliseen tar­
kasteluun. Konkurssipesän mukaan kysymys ei ollut koko franchising -so­
pimuksen peräyttämisestä, joten asiaan ei tullut soveltaa Alankomaiden la­
kia. Maksukyvyttömyysasetuksen 13 artikla ei voinut tulla sovellettavaksi 
myöskään maksujen luonteen vuoksi. Muunlainen tulkinta olisi konkurssi­
pesän näkemyksen mukaan vastoin Suomessa noudatettavaa velkojien yh­
denvertaisuuden periaatetta. Konkurssipesä on edelleen katsonut, että Nike 
ei ole esittänyt maksukyvyttömyysasetuksen 13 artiklan edellyttämää selvi­
tystä Alankomaiden muun lainsäädännön sisällöstä kuin Alankomaiden 
konkurssilainsäädännöstä, eikä myöskään Alankomaiden lainsäädännön 
yleisistä periaatteista. 
Hovioikeuden päätös ennakkoratkaisun pyytämisestä Euroopan unionin tuomioistuimelta 
Maksukyvyttömyysasetuksen 13 artiklan tulkinta 
17. Maksukyvyttömyysasetuksen 4 artiklan 1. kohdan mukaan jollei tässä 
asetuksessa toisin säädetä, maksukyvyttömyysmenettelyyn ja sen vaikutuk­
siin sovelletaan sen jäsenvaltion lakia, jossa menettely on alkanut. Mainitun 
artiklan 2. kohdan mukaan määräytyy muun muassa velkojia vahingoitta-
vien oikeustointen mitättömyys, pätemättömyys ja peräytyminen (alakohta 
m). 
18. Maksukyvyttömyysasetuksen 13 artiklan mukaan mitä 4 artiklan 2 koh­
dan m alakohdassa säädetään, ei sovelleta, jos se, joka on saanut etua velko­
jia vahingoittavasta toimesta, osoittaa, että tähän oikeustoimeen sovellettava 
laki on muun jäsenvaltion kuin menettelyn aloitus valtion laki, ja että tämän 
lain mukaan ei ole mitään mahdollisuutta peräyttää kyseistä oikeustointa. 
19. Nikejä konkurssipesä ovat erimielisiä muun muassa siitä, mitä tarkoite­
taan sillä, ettei ole mitään mahdollisuutta peräyttää oikeustointa, kuinka laa­
jaa selvitystä Alankomaiden lainsäädännön sisällöstä Niken tulisi esittää, ja 
kuinka osapuolten välinen näyttötaakka jakautuu asiassa. Osapuolet ovat 
erimielisiä myös siitä, tuleeko konkurssipesän esittää asiassa mitään Alan­
komaiden lainsäädännön mukaisia väitteitä tai perusteita. Konkurssipesä on 
katsonut voivansa pysyä asiassa passiivisena, koska Nikellä on sen mukaan 
täysi näyttötaakka siitä, että oikeustoimien peräyttäminen ei ole mahdollis­
ta. 
20. Konkurssipesän Nikea vastaan nostama kanne on perustunut kohdassa 
7. tarkoitettuun takaisinsaantilain 10 §:ään. Maksun peräytyminen mainitun 
pykälän nojalla ei edellytä maksun vastaanottajan vilpillistä mieltä (mala 
fide) tai esimerkiksi sitä, että Nike olisi ollut tietoinen Sportlandin maksu­
kyvyttömyydestä tai konkurssiuhasta ottaessaan vastaan maksuja. 
21. Nike on esittänyt, että kun kysymyksessä on erääntyneen velan maksu, 
maksut voisivat tulla peräytettäviksi käytännössä vain Alankomaiden kon-
kurssilain 47 artiklan nojalla. Artiklan mukaan erääntyneen velan (opeisba-
re schuld) maksu voidaan peräyttää vain, jos näytetään, että maksun saaja 
maksua vastaan ottaessaan tiesi konkurssihakemuksen olevan jo vireillä tai 
että maksusta oli sovittu velkojan ja velallisen kesken velkojan suosimiseksi 
muiden velkojien kustannuksella. Lainkohdasta käy ilmi, että Alankomai­
den lainsäädännön mukaan konkurssipesän on näytettävä, että maksun vas­
taanottaja on ollut tietoinen konkurssihakemuksen vireilläolosta tai että ve­
lallisen ja velkojan välillä on ollut sopimus muita velkojia vahingoittavasta 
maksusta. 
22. Konkurssipesä on ilmoittanut, että sen tiedossa ei ole, täyttyvätkö Alan­
komaiden konkurssilain 47 artiklassa tarkoitetut edellytykset. 
23. Asiassa on ensinnäkin selvitettävänä kysymys siitä, mitä tarkoitetaan 
maksukyvyttömyysasetuksen 13 artiklan maininnalla "tämän lain mukaan ei 
ole mitään mahdollisuutta peräyttää kyseistä oikeustointa". Maksukyvyttö­
myysmenettelyistä 23.11.1995 tehdyn yleissopimuksen selvittävän muistion 
mukaan "kyseistä oikeustointa" tarkoittaa, että oikeustointa ei voida käytän­
nössä peräyttää, kun otetaan huomioon kaikki tapauksen olosuhteet. Ei siis 
riitä ratkaista, olisiko peräyttäminen teoriassa mahdollista (selittävä muistio 
kohta 137). 
24. Nike on vedonnut maksukyvyttömyysasetuksen 13 artiklan nojalla 
Alankomaiden konkurssilakiin, jonka 47 artiklan mukaan erääntyneen velan
maksu voidaan peräyttää vain tiettyjen olosuhteiden vallitessa. Sen vuoksi 
hovioikeuden tulee pohtia, että jos 13 artiklan kohtaa on tulkittava siten, 
että huomioon on otettava kaikki tapauksen olosuhteet 
- niin onko estettä tulkita 13 artiklaa siten, että peräyttämistä vaativan osa­
puolen (konkurssipesän) on, tultuaan tietoiseksi Alankomaiden lain sään­
nöksestä, vedottava näihin peräyttämisen mahdollistaviin olosuhteisiin, jos 
sen on kansallisen lain mukaan vedottava kaikkiin kanteen perusteena ole­
viin seikkoihin, vai onko vastaajan (Niken) asiana näyttää, että kyseistä oi­
keustointa tehtäessä nämä olosuhteet eivät olleet olemassa ja ettei peräyttä­
minen Alankomaiden konkurssilain 47 artiklan mukaan sen vuoksi olisi ol­
lut mahdollista, ilman että peräyttämistä vaativan on erikseen näihin olo­
suhteisiin vedottava 
- jos vastaus edellä esitettyyn kysymykseen on, että 13 artikla ei estä sitä 
tulkintaa, että peräyttämistä vaativan osapuolen on vedottava toisen jäsen­
valtion laissa mainittuihin olosuhteisiin, niin onko 13 artiklaa tulkittava si­
ten, että sillä, johon peräyttämisvaatimus on kohdistettu, on todistustaakka 
siitä, että kyseiset olosuhteet eivät tässä tapauksessa ole käsillä vai voiko to­
distustaakka määräytyä oikeustoimeen sovellettavan lain mukaan, jossa 
edellytetään, että peräyttämistä vaativan on näytettävä näiden seikkojen ole­
massaolo, vai voiko tämä kysymys jäädä myös tuomioistuinvaltion lainsää­
dännön mukaan ratkaistavaksi. 
25. Mainitun selittävän muistion mukaan "mitään mahdollisuutta peräyttää" 
tarkoittaa sitä, että oikeustointa ei voida peräyttää maksukyvyttömyysoikeu-
den säännösten eikä myöskään kansallisen lain oikeustoimeen sovelletta­
vien yleisten säännösten perusteella (selittävä muistio kohta 137). 
26. Tämän vuoksi on pohdittava sitä, kuinka laajalti sen, johon peräyttämis­
vaatimus on kohdistettu, on esitettävä selvitystä vetoamastaan 13 artiklassa 
tarkoitetusta lainsäädännöstä, erityisesti siltä osin kuin on kysymys muista 
kuin maksukyvyttömyysoikeuteen kuuluvista, kyseisen lain yleisistä sään­
nöksistä välttyäkseen oikeustoimen peräytymiseltä. Ratkaistavana on, onko 
13 artiklaa tulkittava niin, että sen 1 kohdassa tarkoitettu vaatimus täyttyy 
tältä osin, jos mihinkään erityiseen oikeusperusteeseen ei ole erikseen vii­
tattu, kun osoitetaan, ettei kyseisessä laissa ole sellaisia yleisiä tai muita 
säännöksiä, joiden perusteella peräyttäminen olisi esitettyjen tosiseikkojen 
perusteella ylipäätänsä mahdollistaja voiko näyttötaakka peräytymismah-
dollisuuksien osoittamisesta siirtyä myös tuomioistuimen harkinnan mu­
kaan toiselle osapuolelle. 
27. Hovioikeus edellä mainittujen kohtien 23, 24 ja 26 selvittämiseksi pyy­
tää Euroopan unionin tuomioistuimelta ennakkoratkaisua Euroopan unionin 
toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 267 artiklan nojalla alla ovista ky­
symyksistä l)-5).
Päätöslauselma 
Hovioikeus on asianosaisia ennakkoratkaisupyynnön tarpeellisuudesta ja si­
sällöstä kuultuaan päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää Euroopan unio­
nin tuomioistuimelle seuraavat maksukyvyttömyysasetuksen 13 artiklaa 
koskevat kysymykset: 
1) Onko maksukyvyttömyysasetuksen 13 artiklaa tulkittava siten, että siinä 
tarkoitetaan "kyseisellä oikeustoimella" sitä, että oikeustointa ei voida pe­
räyttää, kun otetaan huomioon kaikki tapauksen olosuhteet? 
2) Jos vastaus kysymykseen 1) on myönteinen ja jos se, johon peräyttämis-
vaatimus on kohdistettu, on vedonnut 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa 
laissa olevaan säännökseen, jonka mukaan erääntyneen velan maksun pe­
räytyminen on mahdollinen vain siinä säädettyjen olosuhteiden vallitessa, 
mitä olosuhteita ei ole mainittu konkurssivaltion lain perusteella nostetussa 
kanteessa, niin 
(i) onko estettä tulkita maksukyvyttömyysasetuksen 13 artiklaa siten, että 
peräyttämistä vaativan on, tultuaan tästä säännöksestä tietoiseksi, vedottava 
näihin olosuhteisiin, jos sen on maksukyvyttömyysmenettelyn aloittaneen 
jäsenvaltion kansallisen lain mukaan vedottava kaikkiin peräyttämistä kos­
kevan kanteen perusteena oleviin seikkoihin, vai 
(ii) onko sen, johon peräyttämistä koskeva vaatimus on kohdistettu, näytet­
tävä, että nämä olosuhteet eivät kyseisessä tapauksessa olleet olemassa ja 
ettei peräyttäminen sen vuoksi ole kyseisen säännöksen mukaan mahdollis­
ta, ilman että peräyttämistä vaativan on näihin olosuhteisiin erikseen vedot­
tava? 
3) Riippumatta kysymykseen 2 (i) annetusta vastauksesta, onko 13 artiklaa 
tulkittava siten, että 
(i) sillä, johon peräyttämisvaatimus on kohdistettu, on todistustaakka siitä, 
että säännöksessä mainitut olosuhteet eivät olleet käsillä, vai 
(ii) voiko todistustaakka näiden olosuhteiden olemassaolosta määräytyä ky­
seiseen oikeustoimeen sovellettavan toisen jäsenvaltion kuin menettelyn 
aloitusvaltion säännöksen mukaisesti, joka asettaa todistustaakan sille, joka 
peräyttämistä vaatii, vai 
(iii) voidaanko 13 artiklaa tulkita myös siten, että tämä todistustaakkakysy-
mys määräytyy tuomioistuinvaltion kansallisten säännösten mukaan? 
4) Onko 13 artiklaa tulkittava siten, että "mitään mahdollisuuksia peräyttää 
kyseistä oikeustointa" tarkoittaa paitsi oikeustoimeen sovellettavan lain 
maksukyvyttömyyttä koskevia säännöksiä, myös kyseisen lain oikeustoi­
meen sovellettavia yleisiä säännöksiä ja periaatteita?
5) Jos vastaus kysymykseen 4) on myönteinen, onko 
(i) 13 artiklaa tulkittava siten, että sen, johon peräyttämisvaatimus on koh­
distettu, on tältä osin osoitettava, että 13 artiklassa tarkoitetussa laissa ei ole 
mitään sellaista yleistä tai muuta säännöstä taikka periaatetta, jonka perus­
teella peräyttäminen olisi esitettyjen tosiseikkojen vallitessa mahdollistaja 
(ii) onko 13 artiklan mukaan mahdollista, että tuomioistuin voi, kun se on 
harkinnut tämän osapuolen esittäneen tästä riittävän selvityksen, katsoa, että 
toisen osapuolen on osoitettava sellainen 13 artiklassa tarkoitetun toisen jä­
senvaltion kuin menettelyn aloitusvaltion konkurssilain tai oikeustoimeen 
sovellettavan yleisen lain säännös taikka periaate, jonka perusteella peräyt­
täminen olisikin mahdollista. 
Saatuaan ennakkoratkaisun hovioikeus antaa asiassa tuomion.
Muutoksenhaku 
Tähän ratkaisuun ei saa hakea erikseen muutosta. 
Helsingin hovioikeuden puolesta: 
Asian ovat ratkaisseet: presidentti Mikko Könkkölä 
hovioikeudenneuvos Petri Leskinen 
hovioikeudenneuvos Leena Järvilahti 
Esittelijä: asessori Juha Pihlamaa 
Ratkaisu on yksimielinen.
HELSINGIN KÄRÄJÄOIKEUS 
2. osasto 
käräjätuomari Elina Haapasalo 
LIITE 
(Helsingin hovioikeuden rat­
kaisu asiassa ^12 /235Z) 
TUOMIO 
17.6.2013 
13/32628 
L 10/19400 
Kantaja 
Vastaaja 
Asia 
Vireille 
Sportland Oy:n konkurssipesä 
c/o AAtsto Teperi & Co Oy/Kariola 
Kalevankatu 3 A 
00100 HELSINKI 
Nike European Operations Netherlands B.V 
c/o Roschier Asianajotoimisto Oy/Paula Airas 
Keskuskatu 7 
00100 HELSINKI 
Takaisinsaanti konkurssipesään 
28.5.2010 
RIIDATTOMIA TAUSTATIETOJA 
Sportland Oy (myöhemmin Sportland Oy tai Sportland) on harjoittanut 
Nike European Operations Netherlands B.V:n (myöhemmin Nike tai 
vastaaja) tuotteiden vähittäismyyntiä Suomessa franchising-periaatteella. 
Osapuolten välinen Franchising-sopimus on solmittu 21.2.2006. 
Sopimuksen nojalla Sportland on tilannut ja Nike toimittanut sille 
vaihto-omaisuutta. 
Kanteessa palautettavaksi vaadittavat rahasummat liittyvät 
vaihto-omaisuushankintoihin, jotka Sportland on maksanut Niken sille 
lähettämien laskujen perusteella. 
Vastaajan kotipaikka on Alankomaissa. 
Konkurssimenettely Sportland Oy on asetettu konkurssiin 5.5.2009 tehdyn hakemuksen 
perusteella Helsingin käräjäoikeuden 26.5.2009 tekemällä päätöksellä ja 
määrätty asianajaja Kimmo Kariola konkurssipesän pesänhoitajaksi. 
Pesäluettelo ja velallisselvitys ovat valmistuneet 30.9.2009. Velallisyhtiön 
pesäluetteloon merkitty bruttovarallisuus on ollut konkurssiin 
asettamishetkellä 118.402,47 euroa. 
Velallisyhtiössä on teetetty konkurssiin asettamisen jälkeen kirjanpidon 
ja hallinnon erityistarkastus, josta on laadittu 25.8.2010 päivätty 
tarkastuskertomus. Tarkastuksen ovat tehneet KHT Petri Tahvanainen ja 
HTM Päivi Karhala Deloitte & Touche Oy:stä.
Maksut vastaajalle Tarkastuskertomuksessa esitettyjen havaintojen mukaan Sportland on 
maksanut takaisinsaannista konkurssipesään annetussa laissa 
määriteltynä ns. kriittisenä aikana ostovelkojen lyhennyksinä Nikelle 
seuraavat suoritukset: 
pvm euroa 
10.2.2009 9.583,95 
19.3.2009 15.656,67 
20.3.2009 13.527,56 
30.3.2009 12.000,36 
17.4.2009 21.064,61 
22.4.2009 30.000,00 
24.4.2009 10.000,00 
(5.5.2009 konkurssihakemus vireille) 
11.5.2009 3.275,00 
14.5.2009 20.000,00 
20.5.2009 60.000,00 
YHTEENSÄ 195.108,15 
TakSL 2 § ja 10 §:ssä tarkoitettu määräpäivä 
Kun konkurssihakemus on tullut vireille 5.5.2009, on lain tarkoittama 
määräpäivä ja kriittinen kolmen kuukauden ajanjakso 5.2.- 5.5.2009. 
KANNE 
Vaatimukset Sportland Oy:n konkurssipesä on vaatinut, että käräjäoikeus 
1. vahvistaa, että Sportland Oy:n Nike European Operations Netherlands 
B.V:lle tekemät maksut yhteensä 195.108,15 euroa peräytyvät 
takaisinsaannista konkurssipesään annetun lain 10 §:n nojalla; 
2. velvoittaa vastaajan suorittamaan konkurssipesälle suoritukset, 
yhteensä 195.108,15 euroa korkolain 4 §:n 1 momentin mukaisine 
viivästyskorkoineen 12.6.2010 lukien; sekä 
3. velvoittaa vastaajan korvaamaan kantajalle asiassa aiheutuvat 
oikeudenkäyntikulut korkolain 4 §:n 1 momentin mukaisine 
viivästyskorkoineen kuukauden kuluttua tuomion antamisesta lukien. 
Perustelut 
Taustatiedot Velallisyhtiön pesäluetteloon merkitty bruttovarallisuus on ollut 
konkurssiin asettamishetkella 118.402,47 euroa. Pesän bruttovarallisuus 
on tosiasiassa muodostunut pesäluetteloon merkittyä pienemmäksi eli 
noin 90.000 euroksi muun muassa epävarmoiksi merkittyjen 
myyntisaamisten vuoksi. 
Konkursissa valvottujen velkojen yhteismäärä on noin 1,3 miljoonaa 
euroa.
Sportlandin vastaajalle tekemät maksut, yhteensä 195.108,15 euroa, on 
tehty takaisinsaannista konkurssipesään annetun lain mukaisen kolmen 
kuukauden kriittisen ajan kuluessa ja maksut ovat pesän varoihin 
nähden huomattavat. Tämän vuoksi maksut tulee peräyttää 
takaisinsaannista konkurssipesään annetun lain 10 §:n perusteella. 
Maksuja ei voida pitää tavanomaisina. 
Kantaja katsoo erityistarkastuskertomuksen havaintojen perusteella, että 
velallisyhtiön maksukyvyttömyys- ja ylivelkaisuustila on syntynyt 
viimeistään vuonna 2007. Velallisyhtiön liiketilojen vuokrien 
maksamisesta on tehty maksujärjestelyjä 13.8.2008. 
Oikeudelliset perusteet 
Vaatimukset 1 ja 2 Velka on maksettu myöhemmin kuin kolme kuukautta ennen 
määräpäivää ja velka on maksettu määrällä, jota on pesän varoihin 
nähden pidettävä huomattavana. Maksua ei ole myöskään olosuhteet 
huomioon ottaen pidettävä tavanomaisena. 
A. Maksujen huomattavuuden arviointi 
Maksujen huomattavuutta arvioitaessa pesän varallisuutena on pidettävä 
pesän bruttovarallisuutta ja maksusuoritusta on verrattava siihen. 
Velallisen taloudellisella tilanteella maksuhetkellä ei ole merkitystä, kun 
arvioidaan maksun huomattavuutta. 
Lähtökohtana pesän bruttovarallisuutta määritettäessä on pesäluetteloon 
merkitty varallisuus. Tässä tapauksessa pesän bruttovarallisuudeksi on 
tosiasiassa muodostunut 90.000 euroa ja maksuja on verrattava tähän 
määrään. 
B. Maksujen tavanomaisuuden arviointi 
Vastaajalle tehtyjen maksujen kohdalla ei ole kyse olosuhteisiin nähden 
tavanomaisina pidettävistä maksuista. Maksun tavanomaisuutta 
arvioitaessa on otettava lähtökohdaksi maksun yhteys velallisen 
maksukyvyttömyyteen ja uhkaavaan konkurssiin. 
Oikeuskäytännössä on katsottu, että ostovelkojen maksamista ei ole 
pidettävä sellaisina juoksevina kuluina, jotka takaisinsaantijärjestelmassa 
katsottaisiin tavanomaisiksi, ratkaisu KKO 2011:24 / perustelukohta 8. 
Tässä maksusuoritusten väliset ajanjaksot ovat lyhentyneet ja 
suoritusten summat ovat vastaavasti kasvaneet konkurssin lähestyessä. 
Viimeiset kolme maksusuoritusta ovat yhteensä 83.275 euroa ja ne on 
tehty konkurssihakemuksen ollessa jo vireillä. 
Lisäksi maksujen tavanomaisuutta vastaan puhuu se, että ainakin 
suoritukset 22. ja 24.4. sekä 14. ja 20.5. on tehty suorituksina, joissa ei 
ole lainkaan yksilöity maksettuja laskuja. Maksusuorituksen selitteeksi on
merkitty ainoastaan "invoices" (laskut). 
Vastaajalle maksettuja pesän varallisuuteen nähden huomattavia 
maksuja ei ole pidettävä myöskään tavanomaisina. Näin ollen maksut 
peräytyvät konkurssipesään TakSL 10 §:n perusteella. 
Vaadittava korko 
Viivästyskorkoa koskeva vaatimus perustuu TakSL 17 §:n 2 momenttiin. 
Takaisinsaantia konkurssipesään koskeva vaatimuskirje on lähetetty 
vastaajalle 12.5.2010. Korkolain 4 §:n mukaisen viivästyskoron 
suorittamisvelvollisuus alkaa 30 päivän kuluttua vaatimuskirjeen 
lähettämisestä. 
VASTAUS 
Vaatimukset 
Perustelut 
Nike on kiistänyt kanteen ja vaatinut, että se hylätään ja kantaja 
velvoitetaan korvaamaan vastaajan oikeudenkäyntikulut korkolain 4 §:n 
1 momentin mukaisine viivästyskorkoineen kuukauden kuluttua tuomion 
antopäivästä lukien. 
Maksut eivät ole peräytettävissä TakSL 10 §:n nojalla. Säännöksen 
mukaan maksu peräytyy, jos se on suoritettu määrällä, jota pesän 
varoihin nähden on pidettävä huomattavana. Maksu ei kuitenkaan 
peräydy, jos sitä voidaan pitää olosuhteet huomioon ottaen 
tavanomaisena. Tavanomaisuuden arviointi perustuu yksittäisen 
tapauksen olosuhteisiin eikä lainsäädännössä ole olemassa asiasta 
yksiselitteisiä määräyksiä. 
Kanteessa "tarkoitetut maksut ovat olleet lainkohdan tarkoittamalla tavalla 
tavanomaisia Sportland Oy:n ja vastaajan välillä. 
Toissijaisena perusteena Nike vetoaa Euroopan Unionin Neuvoston 
maksukyvyttömyysasetuksen (1346/2000) ("MKK") 13 artiklaan. 
Sen mukaan takaisinsaantikanteeseen ei sovelleta menettelyn 
aloitusvaltion lakia, jos se, jolta takaisinsaantia vaaditaan, osoittaa, että 
(a) peräyttämisen kohteena olevaan oikeustoimeen sovelletaan muun 
jäsenvaltion kuin menettelyn aloitusvaltion lakia, ja että 
(b) tämän lain mukaan ei ole mitään mahdollisuutta peräyttää kyseistä 
oikeustointa. 
Säännös on luotu turvaamaan ennustettavuutta jäsenvaltioiden välisissä 
sopimussuhteissa. Velkoja, joka solmii sopimuksen toisesta 
jäsenvaltiosta tulevan sopimuskumppanin kanssa voi luottaa siihen, että 
jos sopimukseen ja siihen liittyviin oikeustoimiin sovelletaan osapuolten 
sopimaa lakia, myös sopimuskumppanin jouduttua maksuvaikeuksiin, 
osapuolten välisiä järjestelyitä arvioidaan saman lain puitteissa. 
Velkojan kannalta olisi kestämätöntä, jos esimerkiksi velkojan ja 
velallisen välillä olisi sovittu maksujen järjestelyistä ja tällainen 
sopimukseen sovellettavan lain mukaan moitteeton järjestely peräytyisi 
vieraan valtion takaisinsaantisäännösten johdosta velkojalle yllättävällä 
tavalla.
Maksut eivät ole peräytettävissä TakSL 10 §:n nojalla 
Sportlandin maksukäyttäytymisessä vastaajan suuntaan ei ole 
tapahtunut sellaista muutosta, joka olisi yhteydessä Sportlandin 
taloudellisen tilan heikkenemiseen. Sportland on maksanut 
ostolaskujaan epätasaisin väliajoin koko sen ajan, jona Nike on tehnyt 
yhteistyötä sen kanssa eli vuodesta 2006 lukien. 
Joulukuussa 2007 Sportlandin velkasaldo Nikelle on ollut noin 400.000 
euroa. Velkojen suhdeluku kaikista ostoveloista on ollut noin 44 %, 
jonkinlaisia vaihteluita on ollut vuoden 2008 keväälle, minkä jälkeen 
velkaa on tasaisesti lyhennetty. Lyhentämisen tahdissa ei ole nähtävissä 
merkittävää muutosta konkurssin lähestyessä. Yhteyttä maksujen ja 
uhkaavan konkurssin välillä ei ole nähtävissä myöskään Sportlandin 
ostovelkojen kokonaismäärässä. 
Sportland on 22.4., 24.4., 14.5. ja 20.5.2009 maksanut Nikelle 
tasasummina suorituksia, jotka ovat kohdistuneet useisiin Niken 
laskuihin. Useiden laskujen maksaminen yhdellä tilisiirrolla on ollut Niken 
ja Sportlandin välillä vakiintunut käytäntö ja sen mukaisesti näin 
maksettu lasku on yksilöity Sportlandin ja Niken välillä 
sähköpostiviestillä. Esimerkiksi peräytyviksi vaadituista maksuista vain 
10.2.2009 tehty maksu on kohdistunut ainoastaan yhteen laskuun. 
Ratkaisussa KKO 2002:45 velallisen tekemiä useiden laskujen maksuja 
samalla suorituksella pidettiin tavanomaisena, koska tämä oli osapuolten 
vakiintunut käytäntö. 
Sportland on käytännössä koko osapuolten yhteistoiminnan ajan 
suorittanut maksuja myöhässä, epäsäännöllisin väliajoin ja yhdistellen 
useita laskuja. Myöskään "könttäsumma"-maksut eivät ole osapuolten 
välillä ennennäkemättömiä. 
Nikelle avoinna olleen ostovelan osuutta Sportlandin kaikista 
ostoveloista on kuvattu suhdeluvun kehityskäyrällä vastauksen sivulla 3 
olevassa kuvassa. Kuvassa on selvästi nähtävissä, että Nikelle olevan 
ostovelan suhteellinen osuus Sportlandin kaikista ostoveloista on 
laskenut varsin tasaisesti keväästä 2008 alkaen, eli yli vuoden ajan 
ennen konkurssia. Suhdeluvun kehityksessä ei ole nähtävissä muutosta 
konkurssin lähestyessä. Erityistarkastuskertomus ei näiltä osin tue 
kantajan väitettä yhteydestä uhkaavan konkurssin ja maksusuoritusten 
välillä. 
Vaikka vuokrasopimuksen purkaminen tarkoittaisi sitä, että liiketoiminta 
on päättymässä, se ei tee suoritetuista maksuista automaattisesti 
epätavanomaisia. Tässä osapuolten välinen maksukäytäntö ei ole 
muuttunut välittömästi konkurssia edeltävänä aikana vaan käytäntö on 
jatkunut samanlaisena jo pitkään. Se osoittaa maksujen olevan 
tavanomaisia. 
Laskujen maksamisessa on ollut aikaisemminkin sama käytäntö kuin 
maksuissa, jotka on tehty konkurssihakemuksen ollessa jo vireillä.
Takaisinsaantilain 10 § soveltuu samalla tavalla kaikkiin 
takaisinsaantiaikana tehtyihin maksuihin riippumatta 
konkurssihakemuksen vireilläolosta. Jos maksut ovat tavanomaisia, ne 
eivät ole peräytettävissä. 
RIITAISIA KYSYMYKSIÄ 
1. Maksujen huomattavuuden arviointi 
Kantaja Vastaaja ei ole kiistänyt maksujen huomattavuutta suhteessa 
konkurssipesän varoihin. Nike on vedonnut siihen, että sille kriittisenä 
aikana suoritetut maksut olisi katsottava liiketoiminnan juoksevina 
kuluina tavanomaisiksi, eivätkä ne sen vuoksi olisi peräytettävissä. 
Konkurssipesän bruttovarallisuutena on pidettävä noin 90.000 euroa. 
Maksusuorituksen huomattavuutta arvioitaessa pesän varallisuutena on 
pidettävä pesän bruttovarallisuutta ja maksusuoritusta on verrattava 
siihen. Maksun huomattavuutta arvioitaessa ei ole merkitystä velallisen 
taloudellisella tilanteella suorituksen maksuhetkellä. 
Vastaajalle maksettuja maksuja on siis verrattava 90.000 euroon. 
Lähtökohdan pesän bruttovarallisuutta määritettäessä muodostaa 
pesäluetteloon merkitty varallisuus. Konkurssipesä voi kuitenkin esittää 
näyttöä siitä, että pesän bruttovarallisuus on todellisuudessa pienempi 
kuin pesäluetteloon on merkitty. Tällainen tilanne voi olla käsillä 
esimerkiksi silloin kun pesäluetteloon epävarmoiksi myyntisaamisiksi 
merkittyjen saatavien perintä ei ole tuottanut tulosta. 
Maksusuorituksen huomattavuutta arvioitaessa on huomattavuuden raja 
asetettu oikeuskäytännössä tavallisesti noin 10-15 %:iin pesän 
varallisuuteen nähden. 
Maksut tulee ensisijaisesti yhdistää ja vaikka ei yhdistettaisikaan, tässä 
kaikki maksut yksittäisinäkin ylittävät huomattavuusrajan, 
lukuunottamatta 11.5.2009 suoritettua 3 200 euron suuruista maksua. 
Vastaaja Kutakin maksua tulee arvostella erikseen huomattavuutta arvioitaessa. 
Mikäli jokin yksittäinen maksu katsotaan huomattavaksi, se ei "saastuta" 
kaikkia muitakin maksuja. 
Tässä osapuolten välillä 30.000 ja 60.000 euron määräisten suoritusten 
voidaan katsoa olevan huomattavia, mutta niiden kohdalla täyttyy 
maksujen tavanomaisuus. Sportlandin liike on ollut Nike-tuotteiden 
kauppa. Sen vuoksi Niken tavaratoimitukset ovat olleet edellytys 
liiketoiminnan jatkamiseen ja tässä mielessä tarkoitetut maksut ovat 
tavanomaisia myös juoksevan kulun luonteisina. 
2. Maksujen tavanomaisuuden arviointi 
Kantaja Velallisen maksuja vastaajalle ei voida pitää lain tarkoittamalla tavalla 
tavanomaisina.
Velallisyhtiön kirjanpidon ja hallinnon erityistarkastuksesta laadittu 
lopullinen alustava tarkastuskertomus on valmistunut 25.8.2010. Siinä 
esitettyjen havaintojen perusteella velallisyhtiö on maksanut Nikelle ns. 
kriittisenä aikana ostovelkojen lyhennyksiä yhteensä 195.108,15 euron 
arvosta. Niissä on ollut kysymys pitkään erääntyneinä olleista laskuista. 
Velallisyhtiön liiketilojen vuokrasopimuksen purkamisperusteena on ollut 
maksamattomat ja erääntyneet vuokrat. Sen jälkeen kun vuokranantaja 
on 2.2.2009 ilmoittanut velallisyhtiölle, että tämän toimitilojen 
vuokrasopimus puretaan, velallinen on maksanut vastaajalle 
ostovelkojen lyhennyksiä yhteensä 83.275,00 euroa. 
Ajankohdan 2.2.2009 jälkeen Nikelle tehtyjä suorituksia ei voida pitää 
tarpeellisina liiketoiminnan käynnissä pitämiseksi. Viimeistään tuon 
ajankohdan jälkeen on ollut tiedossa, että velallisyhtiön liiketoiminta 
päättyy. Lisäksi maksujen yhteys velallisyhtiö maksukyvyttömyyteen ja 
sitä uhkaavaan konkurssiin on ollut näiden maksujen osalta ilmeinen. 
Kantaja viittaa ratkaisuun KKO 2011:24 / kpl 8, jossa on katsottu, että 
jälleenmyyntiäkään varten hankittavaa omaisuutta ei voida rinnastaa 
juoksevaksi kuluksi. 
Nikelle avoinna olevan ostovelan suhteessa tapahtuneet muutokset ennen konkurssia 
Erityistarkastuskertomuksen havaintojen perusteella 31.12.2008 Nikelle 
avoinna olleen ostovelan suhde on ollut 15,9 % suhteessa yhtiön 
kokonaisostovelkoihin ja 31.1.2009 suhde on ollut 14,3 %. 
Kriittinen aika on alkanut 6.2.2009. Sen jälkeen konkurssiin-
asettamispäivään 26.5.2009 mennessä Nikelle avoinna olevan ostovelan 
suhde on pudonnut 14,3 %:sta 6,8 %:iin. Tänä kriittisenä aikana velkojen 
maksamistahti vastaajalle on merkittävästi kiihtynyt. 
Näin ollen yhtiön maksukyvyttömyys ja uhkaava konkurssi on ollut mitä 
ilmeisimmin yhteydessä Nikelle tehtyihin maksusuorituksiin, eikä 
suorituksia ole siten pidettävä olosuhteisiin nähden tavanomaisina. 
Nikelle pesäluetteloon merkitty velka ja konkurssissa toimitettu konkurssivalvonta 
Nikelle on velallisyhtiön pesäluettelossa merkitty velkaa 82.229,14 
euroa. Konkurssissa on toimitettu konkurssivalvonta. Valvontapäivä on 
ollut 30.11.2009. 
Jäteluettelon mukaan Nike European Operations B.V on siirtänyt 
pesäluetteloon merkityt loputkin saatavansa (82.229,14 euroa) 
kokonaisuudessaan Sportland International Group A.S:lle 28/29.10.2009 
tehdyn sopimuksen perusteella. Sportland International Group A.S on 
velallisyhtiön läheisyhtiö, joka harjoittaa edelleen liiketoimintaa Nike 
European Operations Netherlands B.V:n kanssa. 
Ostovelkojen huomattava lyhentäminen ennen konkurssiinasettamista
8 
sekä edellä esitetty pesäluetteloon merkityn saatavan siirto osoittavat, 
että velallisyhtiö on mitä ilmeisimmin ennen konkurssiinasettamista 
suosinut ostovelkojen maksussa Nikea, koska liikesuhteen jatkuminen 
tämän kanssa on ollut tarpeen velallisyhtiön läheisyhtiölle Sportland 
International Group A.Srlle. 
Vastaajankin mukaan tavarantoimitukset ja suhde vastaajayhtiöön on 
ollut velallisyhtiölle "elintärkeää". 
Liiketoiminnan juoksevat kulut 
Tavanomaisia liiketoiminnan juoksevia kuluja ovat yleensä maksut, jotka 
ovat tarpeen liiketoiminnan pitämiseksi käynnissä tai ylipäänsä 
mahdollistamiseksi (Tuomisto 2002, HE 102/1990). Esimerkkejä 
tällaisista maksuista ovat mm. sähkö-, vesi- ja lämmityskulut sekä 
työntekijöiden palkat. Näidenkin kohdalla lisäedellytykseksi on 
oikeuskäytännössä asetettu, että maksuja on määrältään pidettävä 
kohtuullisina (THO 19.3.2004 T N:o 861 S 03/2284). 
Kanteessa tarkoitetut maksut ovat ostovelan lyhennyksiä. Tässä 
tapauksessa ei voida katsoa, että lyhennysmaksut olisivat olleet tarpeen 
liiketoiminnan käynnissä pitämiseksi. Kun vuokranantaja on 2.2.2009 
ilmoittanut Sportlandille, että sen toimitilojen vuokrasopimus oli purettu, 
on Sportland maksanut vastaajalle ostovelkojen lyhennystä yhteensä 
83.275 euroa. Vuokrasopimus oli purettu maksamattomien, 
erääntyneiden vuokrien perusteella. 
Velallinen on vuokrasopimuksen purkamisen 2.2.2009 jälkeen tiennyt, 
että sen liiketoiminta päättyy eli maksuja ei voida pitää tarpeellisina 
liiketoiminnan käynnissäpitämiseksi. Sen jälkeen kun ostot vastaajalta 
ovat päättyneet helmikuussa 2009, maksut eivät ole olleet tarpeen 
esimerkiksi liiketoiminnan jatkamiseksi. 
Oikeuskäytännössä osapuoltenväliset tai alalla yleisesti noudatetut 
käytännöt eivät tee oikeustoimia tavanomaisiksi, KKO 2011:24, 
perustelukohta 10. 
Maksujen yhteys velallisen maksukyvyttömyyteen ja sitä uhkaavaan 
konkurssiin on tarkoitettujen maksujen osalta myös ilmeinen. 
Puheena olevan ostovelan määrä suhteessa velallisen ostovelkojen kokonaismäärään 
Kriittinen aika on alkanut 6.2.2009 ja sen jälkeen 
konkurssiinasettamispäivään 26.5.2009 mennessä Nikelle avoinna 
olevan ostovelan suhde on pudonnut 14,3 %:sta 6,8 %:iin. Näin ollen 
kyse on ollut pitkän ajan kuluessa kertyneen tilivelan maksamisesta, 
mikä menettely on samalla pienentänyt velkojan kokonaissaatavaa. 
Maksujen vahingollisuus 
Maksut ovat aiheuttaneet vahinkoa konkurssipesälle ja muille velkojille 
pienentyneiden jako-osuuksien muodossa.
9 
Vastaaja Sportlandin maksukäyttäytymisessä, tarkemmin maksu vii veessä, 
maksuintervallissa tai maksutavassa ei ole tapahtunut olennaista 
muutosta kun verrataan vuoden 2008 ostoreskontraa ja 
konkurssitilikauden tapahtumia. 
Kantajan näkemys maksujen epätavanomaisuudesta sillä perusteella, 
että maksujen summat ovat kasvaneet konkurssihakemuksen päivän 
lähestyessä ja väite, että Nikelle avoinna olevan ostovelan osuus 
Sportlandin kaikista ostoveloista on ajalla 31.1. - 26.5.2009 laskenut 
14,3 %:sta 6,8 %:iin, on virheellinen. Tarkastuskertomuksen kohdassa 
6.2.1 (raportin sivu 12, Liite V1) on analysoitu Sportlandin Nikelle 
avoinna olleen ostovelan osuutta Sportlandin kaikista ostoveloista 
31.12.2007 ja 26.5.2009 välisenä aikana. Sanottu suhdeluku on ollut 
44,2 %, ja se on ainakin 30.4.2008 alkaen laskenut tasaisesti. 
TakSL 10 §:ssä käytettyä "tavanomaisuus"-kriteeriä on lain esitöissä ja 
oikeuskirjallisuudessa tulkittu niin, että keskeistä on maksun 
objektiivisesti arvioitu yhteys velallisen maksukyvyttömyyteen ja tulevaan 
konkurssiin. 
Lain esitöiden mukaan voidaan panna painoa myös sille, onko kyseinen 
menettely alalla tyypillistä tai onko kyseisellä tavalla menetelty 
osapuolten kesken jo aikaisemmin. Näyttää siltä, että keskeisin merkitys 
on annettava nimenomaan sopijapuolten välisissä suhteissa 
noudatetulle käytännölle. Tällainen vertailu kuvastaneekin parhaiten 
maksun mahdollista yhteyttä velallisen talousvaikeuksiin. Esimerkiksi 
alan käytännölle lienee annettava painoa vasta sitten, kun maksun 
tavanomaisuutta ei ole voitu ratkaista sopijapuolten välisen käytännön 
pohjalta, (kursivoinnit Tuomisto) 
Sportlandin vuokrasopimuksen purkaminen ei ole seikka, joka osoittaisi 
maksujen olleen epätavanomaisia. Vaikka ilmoitus vuokrasopimuksen 
purkamisesta on annettu 5.5.2009 (haasteen täydennyksen sivulla 3 
ilmoitettu virheellisesti 2.2.2009), on vuokrasopimus ilmoitettu 
päättymään 17.5.2009. Liiketoimintaa on siis voitu jatkaa 17.5.2009 asti. 
Vuokrasopimuksen purkaminen ei muutoinkaan tarkoita automaattisesti 
liiketoiminnan ehdotonta päättymistä, liiketoiminta voisi hyvin jatkua 
muissa toimitiloissa. 
Vaikkakin maksut ovat olleet kauan erääntyneinä, on maksujen 
maksaminen myöhässä ollut velallisen ja Niken välisessä liikesuhteessa 
tavanomainen menettelytapa ja "könttäsumminakin" maksettujen 
laskujen osalta Sportland on kulloinkin ilmoittanut NIKEIIe sähköpostilla 
laskujen numerot eli maksusuoritukset ovat olleet yksilöitävissä. 
Myös maksuintervalli on pysynyt muuttumattomana kahden vuoden ajan 
kesäkuusta 2007 lukien. 
Maksujen tavanomaisuutta tukee myös kantajan esittämä näyttö: 
- Deloitte & Touche Oy:n laatiman erityistarkastuskertomuksen mukaan 
Sportlandin velkaa Nikelle on lyhennetty tasaisesti ainakin vuoden ajan 
ennen konkurssia.
10 
- Samana aikana Nikelle olevan ostovelan suhde Sportlandin kaikkiin 
ostovelkoihin on tasaisesti pienentynyt. 
- Eritystarkastusraportti ei totea maksuviiveessä olennaista muutosta. 
- Sportland on koko yhteistyön ajan noudattanut Niken kanssa 
maksukäytäntöä, jossa se on maksanut laskuja viiveellä ja maksanut 
useita laskuja samalla kerralla. Maksujen määrissä ei ole tapahtunut 
muutosta konkurssin lähestyessä ja Sportlandin maksukäyttäytyminen 
on jatkuvasti noudattanut osapuolten välille muodostunutta käytäntöä. 
Saatavan siirto Sportland International Group A.S:lle on tehty muiden 
kuin tämän oikeudenkäynnin osapuolten välillä eli kyse ei ole 
velallisyhtiöstä. Muutoinkaan konkurssiinasettamisen jälkeen tapahtunut 
saatavan siirto ei osoita mitään konkurssia edeltävien maksujen 
epätavanomaisuudesta. 
KYSYMYS SOVELLETTAVASTA LAINSÄÄDÄNNÖSTÄ 
Euroopan Unionin Neuvoston maksukyvyttömyysmenettelyistä antama asetus 
(myöhemmin MKA) /13 artikla 
MKA 13 artiklan mukaan takaisinsaantikanteeseen ei sovelleta 
menettelyn aloitusvaltion lakia, jos se, jolta takaisinsaantia vaaditaan, 
osoittaa, että: 
(a) peräyttämisen kohteena olevaan oikeustoimeen sovelletaan muun 
jäsenvaltion kuin menettelyn aloitusvaltion lakia, ja että 
(b) tämän lain mukaan ei ole mitään mahdollisuutta peräyttää kyseistä 
oikeustointa. 
Vastaaja Peräytettäväksi vaadittavat maksut liittyvät vastaajan ja velallisen 
väliseen Franchising-sopimukseen perustuviin ostosopimuksiin. 
Sopimuksen kohdan 19.8 perusteella sopimukseen ja sen perusteella 
solmittaviin ostosopimuksiin ja niihin liittyviin riitoihin sovelletaan 
Alankomaiden lakia. Tällä perusteella tapaukseen tulee maksujen 
peräyttämisen osalta soveltaa Alankomaiden lakia. Sen mukaisesti 
velallisen Nikelle tekemät maksut eivät ole peräytettävissä. 
Vaikka käräjäoikeus siis katsoisi, että kanteessa nimetyt maksut olisivat 
joltain osin peräytettävissä takaisinsaantilain 10 §:n nojalla, maksut eivät 
ole peräytettävissä MKA 13 artiklan johdosta. 
Maksuihin sovelletaan Alankomaiden lakia 
Peräytettäväksi vaadittavat maksut liittyvät Sportlandin ja Niken väliseen 
Franchising-sopimukseen perustuviin ostosopimuksiin. 
Franchising-sopimuksen kohdassa 19.8 (Liite V2) todetaan 
lainvalinnasta seuraavaa: "Tähän sopimukseen (mukaan lukien tähän 
sopimukseen perustuvat osapuolten väliset ostosopimukset) sekä siihen 
liittyviin riitoihin sovelletaan Alankomaiden lakia, jättäen huomiotta 
lainvalintasäännöt ja Yhdistyneiden kansakuntien, kansainvälistä 
irtaimen kauppaa koskevia sopimuksia koskeva yleissopimus." 
Siten Franchising-sopimukseen sekä kaikkiin siihen perustuviin
11 
ostosopimuksiin sovelletaan Alankomaiden lakia. Näin ollen myös 
maksuihin, joiden peräyttämistä kantaja on vaatinut, sovelletaan 
Alankomaiden lakia. 
Alankomaiden lain mukaan maksut eivät ole peräytettävissä 
MKA 13 artiklan perusteella takaisinsaantiasian vastaajalla on 
todistustaakka siltä, että sovellettavan lain mukaan oikeustoimi ei ole 
peräytettävissä. Koska kyseessä on negatiivinen todistustaakka, 
asetusta selittävässä raportissa todetaan, että todistustaakka on 
keskitetty "relevanttiin tapaukseen" eli niihin tosiseikkoihin ja 
olosuhteisiin, jotka asiassa on tuotu esiin. Näyttötaakka rajautuu siis 
siihen, että peräytettäväksi vaadittu oikeustoimi ei ole peräytettävissä 
siihen sovellettavan lain mukaan kantajan esittämien tosiseikkojen 
puitteissa. 
Alankomaiden oikeusjärjestelmässä takaisinsaannin edellytykset ovat 
huomattavasti ankarammat kuin Suomessa. Alankomaissa ei tunneta ns. 
objektiivisia takaisinsaantiperusteita, jollainen mm. takaisinsaantilain 10 
§:n mukainen maksujen peräyttäminen on. Alankomaiden konkurssilain 
("AKL") mukaan oikeustoimien peräyttämiseen sovelletaan joko 42 
pykälää jos oikeustoimi on "vapaaehtoinen" (esimerkiksi maksu 
suoritetaan etuajassa), tai 47 pykälää, jos oikeustoimi on "pakollinen" 
(esimerkiksi jos maksu on erääntynyt). 
Kaikki maksut, joita kantaja on vaatinut peräytettäviksi, on suoritettu 
eräpäivän jälkeen, eli niihin sovelletaan AKL 47 pykälän kriteerejä. 
Velallisen maksama erääntynyt velka voidaan peräyttää vain jos 
jompikumpi AKL:n 47 pykälän hyvin ankarista edellytyksistä täyttyy. 
Maksu voidaan peräyttää: 
(a) jos velkoja tiesi, että konkurssihakemus on jätetty, tai 
(b) jos maksu tapahtui velkojen ja velallisen välisen sopimuksen johdosta 
jossa molempien osapuolten tarkoituksena oli tahallisesti suosia yhtä 
velkojaa muiden velkojien kustannuksella. 
Näyttötaakka kaikista olosuhteista on pesänhoitajalla. 
Maksujen peräytyminen ensimmäisen kohdan perusteella edellyttää, että 
(a) konkurssihakemus asiassa on ollut vireillä, ja että 
(b) pesänhoitaja esittää näytön siitä, että velkoja on maksuja 
vastaanottaessaan tiennyt, että konkurssihakemus on vireillä. 
Näyttövelvollisuus on hyvin ankara. Ei riitä, että velkoja on tiennyt, että 
konkurssia todennäköisesti haetaan, vaan pesänhoitajan tulee näyttää 
todellinen tietous sillä hetkellä, kun maksu on tapahtunut. Käytännössä 
tämä toteutuisi lähinnä, jos velkoja olisi itse hakenut velallista 
konkurssiin. 
Nike sai tiedon Sportlandin konkurssista vasta konkurssin alkamisen 
jälkeen pesänhoitajan kirjeestä touko-kesäkuun vaihteessa 2009. 
Maksujen peräytyminen toisen kohdan perusteella edellyttää, että 
pesänhoitaja näyttää
12 
(a) velkojan ja velallisen neuvotelleen sopimuksen, ja 
(b) tällä sopimuksella molemmat osapuolet pyrkivät tahallaan suosimaan 
velkojaa muiden velkojien vahingoksi, ja 
(c) maksut suoritettiin tämän sopimuksen johdosta. 
Todistustaakka on myös tämän kohdan osalta hyvin ankara. 
Oikeuskäytännössä peräytymien on edellyttänyt mm. näyttöä siitä, että 
velkojen ja velallisen välisen sopimuksen on ollut petoksenomainen 
salajuoni (NL:bedriegelijke samenspannen, EN: conspiracy). 
Normaalit perintätoimet eivät ole osoitus tällaisesta sopimuksesta. 
Näytöksi ei riitä myöskään se, että pesänhoitaja kykenisi näyttämään 
molempien osapuolten tienneen oikeustoimen vahingoittavan muita 
velkojia. Vahingoittamisen tulee olla tahallista ja tahallisuus tulee näyttää 
toteen. Oikeuskäytännössä on myös todettu, että jos velallisen näytetään 
maksaneen velan velkojan maksuvaatimusten johdosta, se sulkee pois 
mahdollisuuden, että kyseessä olisi AKL:n 47 pykälässä tarkoitettu 
petoksenomainen sopimus osapuolten välillä. 
Käsillä olevassa tapauksessa ei ole mitään näyttöä siitä, että Nike ja 
Sportland olisivat sopineet mistään poikkeuksellisesta tai velkojia 
suosivasta. Sportland on suorittanut maksuja osapuolten välille 
muodostuneen käytännön mukaisesti, eikä maksukäytäntö ole muuttunut 
konkurssia edeltävällä ajalla. 
Kantaja on viitannut Niken yhteistyöhön Sportlandin konserniyhtiön 
kanssa. Se, että Nike jatkaa Sportlandin konkurssista huolimatta 
yhteistyötä Sportlandin konserniyhtiön kanssa ei ole poikkeuksellista 
liiketoiminnassa. Poikkeuksellista olisi ennemminkin se, että Nike 
haluaisi supistaa myyntiään muualla yhden konserniyhtiön konkurssin 
johdosta. Myöskään Niken jäljelle jääneen ostosaatavan siirtäminen 
Sportlandin konserniyhtiölle ei ole poikkeuksellista, vaan näiden kahden 
yhtiön välinen kaupallinen ratkaisu. Niken normaali yhteistyö Sportlandin 
konserniyhtiön kanssa ei osoita moitittavaa menettelyä, jota voitaisiin 
arvioida AKL 47 §:n mukaisesti. 
Maksukyvyttömyysasetuksesta seuraa, että on mahdollisuus soveltaa 
toisen valtion lakia vaikka kyseessä on suomalainen konkurssi. On 
irrelevantti väite, että kyse olisi indispositiivisesta asiasta, jossa 
lainvalinnalla ei olisi merkitystä. Takaisinsaanti on dispositiivinen asia, 
jossa sovinto on sallittu. Vastaaja voi luopua vetoamasta 
oikeuspaikkaehtoon vastaamalla kanteeseen, mutta ei lainvalinnasta. 
Joka tapauksessa vastaaja on vedonnut alusta alkaen lainvalintaehtoon. 
Peräytettävänä ovat ostosopimuksiin perustuvat laskujen maksut ja 
ostolaskujen maksaminen on olennainen ostosopimukseen kuuluva 
sopimusvelvoite. Kun osapuolten lainvalinta kattaa myös 
ostosopimukset, kattaa valinta kaikki ostosopimuksiin kuuluvat 
sopimusvelvoitteet. 
Osapuolten välinen franchising-sopimus ja sen lainvalintalauseke 
vuodelta 2006 ei ole tehty konkurssin varalta. Näyttötaakka tässä on 
kantajalla.
Kantaja 
13 
Konkurssipesä voi tulla sidotuksi aikaisempaan sopimukseen. 
Esimerkiksi mahdollinen vahingonkorvausasia konkurssiriidassa 
selvitetään sopimuksen puitteissa. Niken kaikissa sopimuksissa 
Euroopassa sovelletaan Alankomaiden lakia. 
Takaisinsaannin estyminen MKA 13 artiklan perusteella vaatii kahden 
edellytyksen täyttymistä: 
- vastaajan on osoitettava, että peräytettäväksi vaadittuun oikeustoimeen 
sovelletaan muun valtion kuin menettelyn aloitusvaltion lakia, ja 
- tämän po. "vieraan" valtion lain mukaan ei ole olemassa mitään 
mahdollisuutta peräyttää po. oikeustointa. 
TakSL 10 § käsittelee ainoastaan velan maksun peräyttämistä. Vaikka 
Nikelle suoritettujen maksujen perusteena on osapuolten - Sportlandin ja 
Niken - välinen Franchise-sopimus, on tässä riita-asiassa kysymys Niken 
velallisyhtiölle osoittamien laskujen maksamisesta. Peräytettävänä oleva 
oikeustoimi on "velan maksu" - ei osapuolten välinen sopimus. 
Muutoinkaan osapuolten välisellä sopimuksella tehtävä lainvalinta ei voi 
koskea pakkotäytäntöönpanoa, tässä konkurssia ja siihen liittyvää 
takaisinsaantia konkurssipesään. 
Osapuolten väliselle sopimukselle ei tule antaa merkitystä, koska tässä 
on kysymys yksittäisten maksujen peräyttämisestä ei "koko 
sopimuksesta". Kysymys on myös indispositiivisesta asiasta. 
Lähtökohtaisesti Suomen oikeusjärjestelmä lähtee siitä, että konkurssin 
varalta tehdyt sopimukset ovat pätemättömiä. Sopimusehto 
yksityiskohtineen on sellainen, että se ei voi saada 
pakkotäytäntöönpanossa suojaa. 
Vastaamalla kanteeseen vastaaja on myös luopunut lain valintaa tai 
oikeuspaikkaa koskevasta ehdosta. Osapuolet ovat sopineet 
oikeuspaikasta ja lainvalinnasta, mutta konkurssipesä ei ole tehnyt tätä 
sopimusta. 
Myös Alankomaiden lain mukaan kanteen kohteena olevat maksut on 
mahdollista peräyttää. 
Vaikka Alankomaiden lain mukaan näyttötaakka olisi konkurssipesällä, 
MKA:n mukaan todistustaakka on vastaajalla. 
TODISTELU 
Kirjalliset todisteet 
Kantaja 
Vastaaja 
1. Alustava tarkastuskertomus 25.8.2010 liitteineen 
2. Esimerkkisähköpostiviestejä Sportlandilta Nikelle (vja 5) 
1. Ote Deloitte & Touche Oy:n alustavasta erityistarkastuskertomuksesta 
25.8.2010/kohta 6.2.1 
2. Ote osapuolten välisestä Franchising-sopimuksesta 21.2.2006 
3. Alankomaiden konkurssilain 42-49 pykälät (epävirallinen
14 
englanninkielinen käännös, lähde: www.dutchcivillaw.com ) 
4. Asianajotoimisto Kennedy Van der Laan' laatima muistio 
Alankomaiden korkeimman oikeuden tapauksista 31.1.2011 
5. Esimerkkisähköpostiviestejä Sportlandilta Nikelle, joissa yksilöidään 
maksetut laskut (12.5.09, 31.3.09, 23.3..09, 20.3.09 ja 19.1.09) 
6. Lista päiväkohtaisista maksuista 22.5.2008 - 21.5.2009 (saatu Niken 
reskontrasta) 
Asiantuntijalausunto 
Henkilötodistelu 
Kantaja 
Vastaaja 
Nike European Operations Netherlands B.V. jätti professori Jako J. van 
Heesin laatiman asiantuntijalausunnon 25.7.2011 sekä ansioluettelon. 
1. KHT Petri Allan Tahvanainen 
1. Professori Jako Johannes van Hees 
OIKEUDENKÄYNTIKULUT 
Kantaja 
Vastaaja 
Kantaja on ilmoittanut oikeudenkäyntikulujen määräksi 30.228 euroa. 
Kantaja on kiistänyt vastaajan vaatiman oikeudenkäyntikulujen määrän 
ja myöntänyt, että kohtuulliset oikeudenkäyntikulut ovat enintään 
palkkion osalta 30.000 euroa ja kulujen korvauksen osalta 5.000 euroa. 
Vastaaja on ilmoittanut oikeudenkäyntikulujen määräksi yhteensä 
116.589,34 euroa, mistä määrästä korvausta kuluista on yhteensä 
22.240,20 euroa. 
Vastaaja on kiistänyt kantajan oikeudenkäyntikulut noin 7 laskutustunnin 
osalta aiheettomina siihen nähden, että kantaja on asian suullisessa 
valmistelussa luopunut niihin perustuvien väitteiden esittämisestä. 
KÄRÄJÄOIKEUDEN RATKAISU 
Kirjallisen todistelun ja todistaja Petri Tahvanaisen kuulemisen perusteella selvitettyä 
Alustavan tarkastuskertomuksen (todiste kantaja nro 1) tekijät KHT Petri 
Tahvanainen ja HTM Päivi Karhala ovat arvioineet yhtiön liiketoiminnan 
jatkuvan tappiollisuuden perusteella, yhtiön taseeseen merkittyjen 
vaihtuvien vastaavien ja lyhytaikaisen vieraan pääoman suhdeluvun 
perusteella sekä Suomen Asiakastieto Oy:n rekisteritietojen pohjalta 
tekemiensä havaintojen perusteella, että Sportland on tullut TakSL:n 
tarkoittamassa mielessä maksukyvyttömäksi vuoden 2007 kuluessa. 
Tällä ja Tahvanaisen kuulemisen perusteilla käräjäoikeus katsoo 
selvitetyksi, että Sportland on tullut TakSL:n tarkoittamassa mielessä 
maksukyvyttömäksi vuoden 2007 kuluessa. 
1. Maksujen huomattavuuden arviointi
15 
Asiassa on riidatonta, että Sportland on maksanut Nikelle ostovelkoja 
10.2. ja 20.5.2009 välisenä aikana kymmenellä eri suorituksella 
yhteensä 195.108,15 euroa. Näistä kolme viimeistä maksua, määrältään 
yhteensä 83.275 euroa, se on maksanut konkurssihakemuksen 
vireilletulemisen, 5.5.2009 jälkeen. 
Sportland on ollut velkaa Nikelle koko toimintansa ajan vaikka velkasaldo 
on vaihdellut. Sportland ja Nike ovat keskinäisessä toiminnassaan 
käsitelleet velkasaldoa tiettynä kokonaisuutena siinä mielessä, että kun 
Sportland on lyhentänyt velkaansa, se on maksanut Nikelle jonkin 
rahamäärän ja vasta erillisellä sähköpostilla yksilöinyt, mihin yksittäisiin 
velkoihin se maksun kohdistaa. 
Oikeuskäytännössä, muun muassa ratkaisussa KKO 2011:24, on 
katsottu, että maksujen huomattavuutta arvioitaessa, on arvioinnin 
perusteeksi otettava takaisinsaantiin nähden niin sanottuna kriittisenä 
aikana ennen konkurssia tehtyjen maksujen yhteismäärä. 
Sportlandin pesäluetteloon merkitty bruttovarallisuus on konkurssiin 
asettamishetkella 26.5.2009 oHut 118.402,47 euroa. Tähän nähden 
maksujen määrää, yhteensä 195.108,15 euroa, on pidettävä TakSL:n 
tarkoittamassa mielessä huomattavana. 
2. Maksujen tavanomaisuuden arviointi 
TakSL 10 §:ssä todetaan edelleen, että velan maksu ei kuitenkaan 
peräydy, jos maksua voidaan pitää olosuhteet huomioon ottaen 
tavanomaisena. 
Maksun tavanomaisuutta arvioitaessa tulee kukin yksittäinen maksu 
arvioitavaksi erikseen. Toisaalta lain sanamuodonkin mukaan arviointi on 
tehtävä olosuhteiden kokonaisarvioinnin perusteella. 
Sportlandin ja Niken välinen käytäntö ei ole muuttunut kriittisenä aikana 
siinä mielessä, että Sportland on ollut koko toimintansa ajan velkaa 
tavarantoimituksista franchising-sopimusosapuolelleen Nikelle ja se on 
sopimussuhteen aikana maksanut Nikelle erääntyneenä olleita velkoja 
suorittamalla tälle jonkin rahasumman sekä kohdentamalla maksun 
erikseen tiettyihin laskuihin. 
Kaikki kanteessa tarkoitetut maksut on kohdistettu erääntyneisiin 
velkoihin. Osa on erääntynyt 9.11.2008 ja osa 16.2.2009. 
Maksun tavanomaisuutta arvioitaessa tulee otettavaksi huomioon 
maksetun velan luonne. Oikeuskäytännössä (KKO 2011:24, 
perustelukohta 8) on katsottu, että jälleenmyyntiä varten hankitun 
omaisuuden maksua ei voida rinnastaa juoksevan kulun luonteiseksi. 
Tällä perusteella Sportlandin maksuja Nikelle ei voida rinnastaa 
juoksevan kulun luonteiseksi. 
Liiketilojen vuokranantaja on ilmoittanut Sportlandille 5.5.2009, samana
16 
päivänä kun konkurssihakemus on tullut vireille, vuokrasopimuksen 
purkamisesta maksamatta jätettyjen vuokrien perusteella. Tämän 
jälkeen Sportland on edelleen maksanut Nikelle ostovelkojen 
lyhennyksiä yhteensä 83.275 euroa. Näistä viimeinen suoritus, 
20.5.2009, on ollut määrältään 60.000 euroa. 
Nike on asiassa väittänyt, että liiketilojen vuokrasopimuksen päättäminen 
ei välttämättä merkitse liiketoiminnan lopettamista, ja että yritys voi 
jatkaa toimintaansa toisissa tiloissa. Nike ei ole kuitenkaan esittänyt 
mitään selvitystä siitä, että Sportland olisi jollakin toimenpiteellä 
osoittanut tuolloin, että se pyrki jatkamaan liiketoimintaansa. 
Alustavan tilintarkastuskertomuksen (todiste kantaja 1, sivu 12) 
perusteella ja todistaja Petri Tahvanaisen kertomana on selvitetty, että 
yhtiön tultua maksukyvyttömäksi on ostovelkojen määrästä Nikelle ollut 
44,2 % suhteessa sen koko ostovelkojen määrään. 26.5.2009 tehdyn 
viimeisen maksun jälkeen velkojen määrä Nikelle on ollut enää 6,8 %. 
Olosuhteiden kokonaisarvioinnissa käräjäoikeus toteaa, että Sportland 
on maksanut franchising-sopimusosapuolelleen edellä kerrotut maksut 
olosuhteissa, jolloin se on jättänyt liiketilansa vuokrat maksamatta. 
Näistä viimeiset kolme maksua, yhteensä 83 275 euroa, se on maksanut 
tilanteessa, jolloin se on tiennyt, että sen vuokrasopimus oli jo purettu ja 
velkoja oli hakenut yrityksen asettamista konkurssiin. 
Näillä perusteilla kanteessa tarkoitettuja maksuja ei voida pitää 
tavanomaisina. 
Nike on sinänsä myöntänyt, että se on siirtänyt Sportlandilta jäljelle 
jääneet saatavansa lokakuun lopussa 2009 tekemänsä sopimuksen 
perusteella Sportlandin läheisyhtiölle ja jatkaa liiketoiminnan 
harjoittamista viimeksi mainitun yhtiön kanssa. Saatavien siirto sen 
jälkeen, kun Sportland on asetettu konkurssiin, ei asiassa esitetyn 
perusteella osoita tässä tarkoitettujen maksujen epätavanomaisuutta. 
Käräjäoikeus toteaa, että kun se edellä perustelujensa kohdassa 1 ja 2 
kertomallaan perusteella päätyy siihen, että Sportland on maksanut 
Nikelle myöhemmin kuin kolme kuukautta ennen määräpäivää 
kanteessa peräytettäväksi vaaditut maksut yhteensä 195.108,15 euroa, 
tulee kanne hyväksytyksi tällä perusteella. 
Mikäli kuitenkin katsottaisiin, että sanotut maksut eivät tule 
peräytettäväksi kanteessa vaaditulla perusteella, käräjäoikeus lausuu 
myös vastaajan toissijaisena kiistämisperusteena esittämästä väitteestä. 
3. Kysymys sovellettavasta lainsäädännöstä 
3a) Peräyttämisen kohteena oleva oikeustoimi 
Vastaajan toissijaisesti esittämän väitteen perusteella asiassa tulee 
vastattavaksi, onko esillä olevassa asiassa sovellettava Alankomaiden 
lakia MKA 13 artiklan sekä tämän jutun vastaajan ja Sportland Oy:n
17 
välisen Franchising-sopimuksen perusteella. 
Viitatussa MKA 13 artiklassa on asetettu takaisinsaannin estymiselle 
edellytykseksi, että vastaajan tulee osoittaa, että peräytettäväksi 
vaadittavaan oikeustoimeen sovelletaan muun valtion kuin menettelyn 
aloitusvaltion lakia. Tässä konkurssipesä vaatii peräytettäväksi 
Sportlandin ja Niken välillä olleeseen Franchising-sopimukseen 
perustuneiden tavaraostojen kauppahinnan maksut. 
Tämän riita-asian osapuolet eivät ole riitaiset Franchising-sopimukseen 
perustuvista yksittäisistä ehdoista eivätkä edes sopimukseen 
perustuvista hinnoista tai hintojen määräytymisistä, maksuajankohdista 
tai niihin liittyvistä sopimukseen perustuvista seuraamuksista. 
Osapuolet ovat riitaiset siitä, onko Sportlandin Nikelle eräpäivän jälkeen 
ja siten viivästyneenä maksama kauppahinta MKA 13 artiklassa 
tarkoitettu oikeustoimi. 
Käräjäoikeus katsoo, että kun Sportland ei ole miltään osin moittinut 
Niken suoritusta vaan päinvastoin maksanut, vielä eräpäivän jälkeenkin, 
sopimukseen perustuvan kauppahinnan, MKA 13 artikla ei maksun 
luonteen perusteella tule sovellettavaksi tässä riita-asiassa. 
Käräjäoikeus toteaa, että edellä kohdassa 3a lausumansa perusteella 
oikeus päätyy siihen, että tässä riita-asiassa ei tule sovellettavaksi MKA 
13 artikla kysymyksessä olevan oikeustoimen luonteen vuoksi vaan 
asiassa on kysymys velan maksun peräyttämisestä. 
Mikäli kuitenkin katsottaisiin, että kysymys on Sportlandin ja Niken välillä 
olevan sopimuksen ehtojen täyttämisestä, käräjäoikeus lausuu myös 
sanotun artiklan toisesta edellytyksestä. 
3 b) Onko Nike täyttänyt velvollisuutensa näyttää, että maksut eivät ole peräytettävissä 
Alankomaiden lain mukaan 
Vastaaja on esittänyt selvitykseksi Alankomaiden lainsäädännöstä ja 
oikeuskäytännöstä kirjalliset todisteensa nrot 3 ja 4 sekä professori, OTT 
Jako J. van Heesin asiantuntijalausunnon 25.7.2011. 
Lisäksi vastaaja on kuullut oikeudessa professori van Heesiä 
asiantuntevana todistajana. 
van Hees on kertonut, että hänen lähtökohtanaan lausuntoa antaessa on 
ollut, että kanteessa tarkoitettujen maksujen peräyttämistä tulee 
arvostella sekä Suomen että Alankomaiden lain säännösten kannalta ja 
merkitystä on sillä, voidaanko maksut peräyttää molempien maiden 
velkojia vahingoittavien oikeustointen mitättömyyttä, pätemättömyyttä ja 
peräytymistä koskevien sääntöjen perusteella (lausunto, analyysin kohta 
25). van Hees on ilmoittanut, että vertaamalla MKA 4 artiklaa ja toisaalta 
sen 13 artiklan lausumaa: "...tämän lain mukaan ei ole mitään 
mahdollisuutta peräyttää kyseistä oikeustointa" hän on päätynyt 
rajaamaan lausuntonsa koskemaan juuri tätä kysymystä.
18 
van Heesin kuulemisessa on tullut esille, että kerrotun rajaamisen vuoksi 
van Hees ei ole muun muassa käsitellyt kysymystä, olisiko esimerkiksi 
olosuhteiden hyväksikäyttäminen voinut johtaa takaisinsaantiin. 
Tällä perusteella käräjäoikeus katsoo, että esittämällään selvityksellä 
vastaaja ei ole näyttänyt, että tarkoitetut maksut eivät olisi 
peräytettävissä konkurssipesään MKA 13 artikan perusteella. 
Oikeudenkäyntikulut Vastaaja häviää asian ja on sen vuoksi velvollinen korvaamaan kantajan 
oikeudenkäyntikulut. Vastaaja on muutoin myöntänyt kantajan 
kuluvaatimuksen oikeaksi, mutta kiistänyt sen perusteen seitsemän 
työtunnin osalta. 
Tällä perusteella vastaaja velvoitetaan maksamaan kantajalle 
korvaukseksi oikeudenkäyntikuluista 28.665,60 euroa. Määrä sisältää 
arvonlisäverokorvausta 5.403,60 euroa. 
Lopputulos 1. Sportland Oy:n Nike European Operations Netherlands B.V:lle 
tekemät maksut yhteensä 195.108,15 euroa vahvistetaan peräytymään 
Sportland Oy:n konkurssipesään, 
2. Nike European Operations Netherlands B.V velvoitetaan suorittamaan 
Sportland Oy:n konkurssipesälle suoritukset, yhteensä 195.108,15 euroa 
korkolain 4 §:n 1 momentin mukaisine viivästyskorkoineen 12.6.2010 
lukien; ja 
3. maksamaan konkurssipesälle korvaukseksi asiassa aiheutuneista 
oikeudenkäyntikuluista 28.665,60 euroa (sisältää alv 5.403,60 euroa) 
korkolain 4 §:n 1 momentin mukaisine viivästyskorkoineen kuukauden 
kuluttua tuomion antamisesta lukien. 
Lainkohdat Laki takaisinsaannista konkurssipesään 10 §, 17 § 2