62018CJ0066_RES
Asia C-66/18
Euroopan komissio
vastaan
Unkari
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 6.10.2020
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Tutkittavaksi ottaminen – Unionin tuomioistuimen toimivalta – Palvelukaupan yleissopimus – XVI artikla – Markkinoillepääsy – Erityisten sitoumusten lista – Luvan olemassaoloa koskeva vaatimus – XX artiklan 2 kohta – XVII artikla – Kansallinen kohtelu – Palveluntarjoaja, jonka kotipaikka on kolmannessa valtiossa – Jäsenvaltion kansallinen säännöstö, jossa asetetaan edellytyksiä korkea-asteen opetuspalveluiden tarjoamiselle sen alueella – Vaatimus kansainvälisen sopimuksen tekemisestä palveluntarjoajan kotipaikan valtion kanssa – Vaatimus koulutuksen antamisesta palveluntarjoajan kotipaikan valtiossa – Kilpailuedellytysten muuttaminen kansallisten palveluntarjoajien eduksi – Oikeuttaminen – Yleinen järjestys – Harhaanjohtavien toimintatapojen estäminen – SEUT 49 artikla – Sijoittautumisvapaus – Direktiivi 2006/123/EY – Palvelut sisämarkkinoilla – 16 artikla – SEUT 56 artikla – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Rajoituksen olemassaolo – Oikeuttaminen – Yleistä etua koskeva pakottava syy – Yleinen järjestys – Harhaanjohtavien toimintatapojen estäminen – Opetuksen laadun korkea taso – Euroopan unionin perusoikeuskirja – 13 artikla – Akateeminen vapaus – 14 artiklan 3 kohta – Vapaus perustaa oppilaitoksia – 16 artikla – Elinkeinovapaus – 52 artiklan 1 kohta
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely – Kohde – Jäsenvaltiolle asetettu määräaika – Vaatimus kohtuullisesta määräajasta – Arviointiperusteet – Määräaikojen lyhyyden vaikutus kanteen tutkittavaksi ottamiseen – Edellytykset – Näyttö jäsenvaltion puolustautumisoikeuksien loukkaamisesta
(SEUT 258 artikla)
(ks. 45–47 ja 52 kohta)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Unionin tuomioistuimen toimivalta – Kanne, jolla pyritään toteamaan kansainvälisen sopimuksen noudattamatta jättäminen – Unionin tekemät sopimukset – Maailman kauppajärjestön perustamissopimuksen liitteenä olevan palvelukauppaa koskevan yleissopimuksen (GATS) yhteydessä tehdyt erityiset sitoumukset – Unionin yksinomainen toimivalta – Kuuluminen
(SEUT 3 artiklan 1 kohdan e alakohta, SEUT 216 artiklan 2 kohta ja SEUT 258 artikla)
(ks. 68–71 ja 73 ja 74 kohta)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Unionin tuomioistuimen toimivalta – Kanne, jossa vaaditaan toteamaan, ettei jäsenvaltio ole noudattanut Maailman kauppajärjestön (WTO) perustamissopimuksen liitteenä olevan palvelukauppaa koskevan yleissopimuksen (GATS) yhteydessä tehtyjä erityisiä sitoumuksia – Kuuluminen – Oikeuttamisperusteet – Unionille aiheutuva kansainvälinen vastuu tilanteessa, jossa jäsenvaltio jättää noudattamatta kansainvälisiä velvoitteitaan – WTO:n riitojenratkaisujärjestelmän olemassaolon vaikutus – Ei ole – Unionin velvollisuus noudattaa yleisen kansainvälisen oikeuden ja kansainvälisen tapaoikeuden sääntöjä ja periaatteita – Kansainvälisesti lainvastaisen teon toteamisen ja jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamisen vaikutukset
(SEUT 258 artikla; WTO:n perustamissopimuksen liitteessä olevan riitojen ratkaisusta annettuja sääntöjä ja menettelyjä koskeva sopimus)
(ks. 81 ja 84–91 kohta)
Yhteinen kauppapolitiikka – Kansainväliset sopimukset – Maailman kauppajärjestön perustamissopimuksen liitteenä oleva palvelukauppaa koskeva yleissopimus (GATS) – Kansallisen kohtelun sääntö – Rajat – Ulottuvuus – Erityinen sitoumus yksityisesti rahoitetuista korkea-asteen opetuspalveluista – Markkinoillepääsyn rajoitukset, joihin liittyy ennakkolupajärjestelmä – Kansallisen kohtelun säännön laajentaminen – Edellytys – Markkinoille pääsyä ja kansallista kohtelua koskevien velvollisuuksien vastainen toimenpide
(Palvelukaupan yleissopimuksen (GATS) XVI, XVII ja XX artikla)
(ks. 107, 108, 112 ja 113 kohta)
Yhteinen kauppapolitiikka – Kansainväliset sopimukset – Maailman kauppajärjestön perustamissopimuksen liitteenä oleva palvelukauppaa koskeva yleissopimus (GATS) – Kansallisen kohtelun sääntö – Erityinen sitoumus yksityisesti rahoitetetuista korkea-asteen opetuspalveluista – Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan tällaisten palvelujen tarjoaminen edellyttää edeltävän kansainvälisen sopimuksen olemassaoloa – Kilpailuedellytysten muuttaminen vastaavien kotimaisten palveluntarjoajien eduksi – Ei voida hyväksyä – Oikeuttamisperusteet – Yleisen järjestyksen ylläpitäminen – Epääminen, jos näyttöä aidosta ja riittävän vakavasta uhkasta ei ole – Harhaanjohtavien toimintatapojen estäminen – Mielivaltainen ja suhteeton toimenpide – Ei
(Palvelukaupan yleissopimuksen (GATS) XIV artiklan a, c ja i alakohta ja XVII artikla)
(ks. 118, 120, 121, 128, 130 ja 135–137 kohta)
Yhteinen kauppapolitiikka – Kansainväliset sopimukset – Maailman kauppajärjestön perustamissopimuksen liitteenä oleva palvelukauppaa koskeva yleissopimus (GATS) – Kansallisen kohtelun sääntö – Erityinen sitoumus yksityisesti rahoitetuista korkea-asteen opetuspalveluista – Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan tällaisten palvelujen tarjoaminen edellyttää koulutuksen antamista kotipaikan valtiossa – Kilpailuedellytysten muuttaminen vastaavien kotimaisten palveluntarjoajien eduksi – Ei voida hyväksyä – Oikeuttamisperusteet – Yleisen järjestyksen ylläpitäminen – Epääminen, jos näyttöä aidosta ja riittävän vakavasta uhkasta ei ole – harhaanjohtavien toimintatapojen estäminen – Ei
(Palvelukaupan yleissopimuksen (GATS) XIV artiklan a, c ja i alakohta ja XVII artikla)
(ks. 147–149 ja 154 ja 155 kohta)
Sijoittautumisvapaus – Perussopimuksen määräykset – Soveltamisala – Kansallinen lainsäädäntö, jota on tarkoitus soveltaa kaikkiin korkea-asteen oppilaitoksiin – Kuuluminen
(SEUT 49 artikla)
(ks. 159–163 kohta)
Sijoittautumisvapaus – Rajoitukset – Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan se, että ulkomaiset laitokset tarjoavat korkea-asteen koulutusta, edellyttää koulutuksen antamista kotipaikan valtiossa – Ei voida hyväksyä – Oikeuttamisperusteet – Yleisen järjestyksen ylläpitäminen – Epääminen, jos näyttöä todellisesta, välittömästä ja riittävän vakavasta uhkasta ei ole – Harhaanjohtavien toimintatapojen estäminen – Epääminen erityisten ja yksityiskohtaisten todisteiden puuttuessa – Tarve varmistaa korkeakouluopetuksen korkea laatu – Epääminen, kun on kyse toimenpiteestä, joka ei sovellu tämän tavoitteen saavuttamiseen
(SEUT 49 artikla)
(ks. 167–170, 178, 179, 181, 182, 185, 187 ja 188 kohta)
Sijoittautumisvapaus – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Palvelut sisämarkkinoilla – Direktiivi 2006/123 – Soveltamisala – Korkea-asteen koulutuspalveluiden tarjoaminen korvausta vastaan – Kuuluminen
(SEUT 57 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/123 2 artikla ja 4 artiklan 1 kohta)
(ks. 193–195 kohta)
Sijoittautumisvapaus – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Palvelut sisämarkkinoilla – Direktiivi 2006/123 – Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan se, että ulkomaiset laitokset tarjoavat korkea-asteen koulutuspalveluita, edellyttää koulutuksen antamista kotipaikan valtiossa – Ei voida hyväksyä – Oikeuttamisperusteet – Yleiseen järjestykseen ja yleiseen turvallisuuteen liittyvät syyt – Epääminen, jos näyttöä todellisesta, välittömästä ja riittävän vakavasta uhkasta ei ole
(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/123 16 artiklan 1 kohdan 2 alakohta ja 3 kohta)
(ks. 198–200 ja 203–206 kohta)
Perusoikeudet – Euroopan unionin perusoikeuskirja – Soveltamisala – Unionin oikeuden soveltaminen – Kansallinen säännöstö, jolla myötävaikutetaan unionin tekemien kansainvälisten sopimusten velvollisuuksien täytäntöönpanoa – Kansallinen lainsäädäntö, joka on omiaan rajoittamaan yhtä tai useampaa EUT-sopimuksessa taattua perusvapautta – Jäsenvaltio, joka vetoaa oikeutusperusteena unionin oikeudessa tunnustettuihin yleistä etua koskeviin pakottaviin syihin – Kuuluminen
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohta)
(ks. 212–215 kohta)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne – Kansallisten toimenpiteiden yhteensopivuus unionin oikeuden kanssa – Väite, jonka mukaan unionin perusoikeuskirjassa taattuja oikeuksia on loukattu – Akateeminen vapaus, vapaus perustaa oppilaitoksia ja elinkeinovapaus – Itsenäinen tarkastelu – Edellytykset – Perusoikeuskirjan sovellettavuus
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 13 artikla, 14 artiklan 3 kohta, 16 artikla ja 51 artiklan 1 kohta)
(ks. 212–215 kohta)
Perusoikeudet – Euroopan unionin perusoikeuskirja – Akateeminen vapaus – Ulottuvuus – Tätä ei ole vahvistettu sellaisenaan Euroopan ihmisoikeussopimuksessa – Yhdistyneiden kansakuntien kasvatus-, tiede ja kulttuurijärjestön (Unesco) hyväksymän korkea-asteen opettajien asemaa koskevan suosituksen huomioon ottaminen – Korkea-asteen oppilaitosten itsenäisyys – Kuuluminen
(ks. 222–227 kohta)
Perusoikeudet – Euroopan unionin perusoikeuskirja – Akateeminen vapaus – Vapaus perustaa oppilaitoksia ja elinkeinovapaus – Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan korkea-asteen opetuspalveluiden tarjoaminen edellyttää koulutusta kotipaikan valtiossa ja ennakollista kansainvälistä sopimusta – Ei voida hyväksyä
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 13 artikla, 14 artiklan 3 kohta ja 16 artikla)
(ks. 228, 233, 234 ja 239–242 kohta)
Tiivistelmä
Unkarin asettamat edellytykset sille, että ulkomaiset korkeakoulut voivat harjoittaa toimintaansa sen alueella, ovat unionin oikeuden vastaisia
Unionin tuomioistuimen suuri jaosto hyväksyi 6.10.2020 antamassaan tuomiossa komissio v. Unkari (Korkeakouluopetus) (C-66/18) Euroopan komission kyseistä jäsenvaltiota vastaan nostaman jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen. Unionin tuomioistuin totesi yhtäältä, että koska Unkari edellytti, että Euroopan talousalueen (ETA) ulkopuolella sijaitsevat korkea-asteen oppilaitokset voivat harjoittaa tutkintoon johtavaa koulutustoimintaa Unkarissa vain sillä edellytyksellä, että Unkarin ja sen kolmannen valtion, jossa kyseisen oppilaitoksen kotipaikka sijaitsee, välillä on tehty kansainvälinen sopimus, mainittu jäsenvaltio oli rikkonut kansallista kohtelua koskevia sitoumuksia, jotka perustuvat Maailman kauppajärjestön (WTO) puitteissa tehtyyn palvelukauppaa koskevaan yleissopimukseen (GATS). (
1
) Tämä vaatimus on lisäksi ristiriidassa Europan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) niiden määräysten kanssa, jotka koskevat akateemista vapautta, vapautta perustaa oppilaitoksia ja elinkeinovapautta. (
2
)
Toisaalta unionin tuomioistuin totesi, että koska Unkari edellytti, että korkea-asteen oppilaitokset – mukaan luettuna Euroopan talousalueen muussa jäsenvaltiossa sijaitsevat oppilaitokset – voivat tarjota koulutustoimintaa Unkarissa vain sillä edellytyksellä, että ne antavat korkea-asteen koulutusta kotipaikan valtiossaan, Unkari ei ole noudattanut GATS-sopimuksen mukaisia kansallista kohtelua koskevia velvoitteitaan eikä velvoitteita, jotka koskevat sijoittautumisvapautta, (
3
) palvelujen vapaata liikkuvuutta (
4
) ja perusoikeuskirjan edellä mainittuja määräyksiä.
Unkari antoi 4.4.2017 kiireellisesti lain, jolla muutettiin korkeakoululakia (
5
) ja jonka väitettynä tavoitteena oli taata korkea-asteen koulutuksen laatu ja jonka pääasiallisena tarkoituksena oli laatia uudelleen ulkomaisiin korkea-asteen oppilaitoksiin sovellettava lupajärjestelmä. Riippumatta siitä, onko niille myönnetty aikaisempi toimilupa vai ei, näihin oppilaitoksiin sovelletaan sittemmin uusia vaatimuksia, mukaan luettuna niitä, joita unionin tuomioistuin on tarkastellut.
Komissio nosti unionin tuomioistuimessa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen Unkaria vastaan ja väitti, että vuoden 2017 korkeakoululaki oli ristiriidassa sekä Unkarin GATS-sopimuksen yhteydessä tekemien sitoumusten että sijoittautumisvapauden, palvelujen tarjoamisen vapauden ja perusoikeuskirjan niiden määräysten kanssa, jotka koskevat akateemista vapautta, vapautta perustaa oppilaitoksia ja elinkeinovapautta.
Unionin tuomioistuin hylkäsi aluksi Unkarin esittämät tutkimatta jättämistä koskevat vaatimukset. Yhtäältä komission oikeudenkäyntiä edeltäneen menettelyn aikana soveltamien määräaikojen lyhyydestä unionin tuomioistuin vahvisti asiaa koskevan oikeuskäytäntönsä (
6
) ja tutki tämän menettelyn konkreettisen kulun ja totesi, ettei Unkari ollut näyttänyt toteen puolustautumisoikeuksien väitettyä loukkaamista. Lisäksi se huomautti, että riidanalaiset määräajat oli vahvistettu ottaen huomioon kyseessä olevien säännösten nopea voimaantulo, jonka päivämääräksi oli alun perin vahvistettu 1.1.2018. Toisaalta unionin tuomioistuin katsoi, ettei Unkarin hallitus voinut tehokkaasti vedota siihen, että komission päämäärät olivat Unkarin hallituksen mukaan poliittisia, eli Central European Universityn etujen suojaaminen, koska jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn aloittamisen tarkoituksenmukaisuuden arvioimisessa yksinomainen harkintavalta on komissiolla, eikä unionin tuomioistuin voi kohdistaa tähän tuomioistuinvalvontaa.
Unionin tuomioistuin totesi tämän jälkeen olevansa toimivaltainen tutkimaan WTO:n oikeuden rikkomista koskevat väitteet. Muistutettuaan tältä osin, että kaikki unionin tekemät kansainväliset sopimukset ovat erottamaton osa unionin oikeutta, se totesi, että tilanne oli näin WTO:n perustamissopimuksen, johon GATS-sopimus kuuluu, osalta. Mitä tulee suhteeseen, joka vallitsee unionilla kauppapolitiikan alalla olevan yksinomaisen toimivallan ja jäsenvaltioilla koulutuksen alalla olevan laajan toimivallan välillä, unionin tuomioistuin täsmensi, että GATS-sopimuksen puitteissa tehdyt sitoumukset, mukaan luettuna yksityisten koulutuspalvelujen kaupan vapauttaminen, kuuluvat yhteisen kauppapolitiikan alaan. Unionin tuomioistuin vastasi Unkarin hallituksen väitteisiin, jotka koskivat yksinomaan WTO:n riitojenratkaisujärjestelmän muodostaville elimille annettua yksinomaista tulkintatoimivaltaa, korostaen, että WTO:n oman riitojenratkaisujärjestelmän olemassaolo ei ole esteenä sille, että unionin tuomioistuin toteaa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä olevansa toimivaltainen tutkimaan WTO:n oikeuden – tässä tapauksessa GATS-sopimuksen – rikkomiseen perustuvat väitteet, ja tämän lisäksi kyseisen toimivallan käyttö on täysin johdonmukaista suhteessa kaikilla WTO:n jäsenillä – kuten unionilla – olevaan velvollisuuteen huolehtia mainitun järjestön oikeudesta johtuvien velvoitteiden noudattamisesta. Unionin tuomioistuin korosti tässä yhteydessä, että unionille voi syntyä kansainvälinen vastuu siitä, ettei jäsenvaltio mahdollisesti noudata GATS-sopimuksen mukaisia velvoitteitaan.
Samasta näkökulmasta unionin tuomioistuin täsmensi niitä konkreettisia vaikutuksia, joita sen oman toimivaltansa käyttöön aiheutuu sitä sitovien kansainvälisten sopimusten määräyksistä sekä yleisen kansainvälisen oikeuden ja kansainvälisen tapaoikeuden säännöistä ja periaatteista, joiden sitovuudesta unioniin nähden se muistuttaa heti aluksi. Kun otetaan huomioon kansainvälisen oikeuden kodifioidut periaatteet, jotka koskevat valtion vastuuta kansainvälisesti lainvastaisesta teosta, unionin tuomioistuin huomautti, että jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä sille kuuluva jäsenvaltion menettelyn arviointi – vaikka se tehtäisiin WTO:n oikeuteen nähden – ei sido muita WTO:n jäseniä, eikä se voi vaikuttaa WTO:n riitojenratkaisuelimen mahdollisesti myöhemmin tekemään arviointiin. Unionin tuomioistuimen mukaan unioni tai asianomainen jäsenvaltio eivät siis voi vedota unionin tuomioistuimen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn päätteeksi antamaan tuomioon välttyäkseen niille kuuluvalta velvollisuudelta noudattaa niitä WTO:n oikeudessa määrättyjä oikeudellisia seurauksia, jotka liittyvät riitojenratkaisuelimen ratkaisuihin.
Todettuaan näin olevansa toimivaltainen unionin tuomioistuin aloitti komission väitteiden tutkimisen. Unionin tuomioistuin arvioi ensimmäiseksi vaatimusta edeltävästä kansainvälisestä sopimuksesta suhteessa kansallista kohtelua koskevaan GATS-sopimuksen XVII artiklaan ja totesi tästä, että Unkari on korkea-asteen opetuspalveluiden alalla sitoutunut täysin myöntämään kyseisessä artiklassa määrätyn kansallisen kohtelun, ja näin huolimatta varaumasta, joka koskee markkinoillepääsyyn liittyvää sitoumusta (XVI artikla), jonka mukaan oppilaitosten perustaminen Unkariin edellyttää edelleen ennakkolupaa. WTO:n oikeuden mukaan tällainen ennakkolupa, jolla pyritään rajoittamaan markkinoille pääsyyn liittyvää sitoumusta, voi nimittäin olla pätevä kansallisen kohtelun yhteydessä vain siltä osin kuin se koskee toimenpidettä, joka on sekä markkinoillepääsyä koskevan velvoitteen että kansallista kohtelua koskevan velvoitteen vastainen. Käsiteltävässä asiassa ennakkolupaa koskevan varauman, jolla Unkari aikoi rajoittaa markkinoille pääsyä koskevaa sitoumustaan, yleinen luonne ei ole luonteeltaan syrjivä, joten Unkari ei voi vedota siihen kansallista kohtelua koskevan velvollisuuden osalta.
Unionin tuomioistuin täsmensi tämän jälkeen, että vuoden 2017 korkeakoululaissa edellytetyn kaltaisen kansainvälisen sopimuksen tekeminen asettaa asianomaisille ulkomaisille palveluntarjoajille lisäedellytyksen sille, että ne voivat tarjota korkea-asteen opetuspalveluja Unkarissa, ja tämän edellytyksen täyttyminen riippuu Unkarin viranomaisten harkintavallasta, mikä riittää osoittamaan, että kyseessä olevien oppilaitosten kilpailuedellytyksiä on muutettu niiden vahingoksi ja unkarilaisten oppilaitosten eduksi. Lopuksi unionin tuomioistuin katsoi, etteivät Unkarin hallituksen esittämät selitykset kyseessä olevan vaatimuksen tavoitteista riittäneet oikeuttamaan sitä GATS-sopimuksen XIV artiklan kannalta. Unkarin vetoamisesta yleisen järjestyksen turvaamiseen unionin tuomioistuin totesi, ettei kyseinen jäsenvaltio ole osoittanut konkreettisesti ja yksityiskohtaisesti, että olisi olemassa aito ja riittävän vakava uhkaa, joka vaarantaa jotakin Unkarin yhteiskunnan oleellista etua Lisäksi siltä osin kuin kyseisellä vaatimuksella pyritään estämään harhaanjohtavia toimintatapoja, unionin tuomioistuin katsoi, että se on keino mielivaltaiseen syrjintään, koska Unkarin viranomaisten poliittinen tahto on ratkaiseva tekijä tämän tavoitteen täyttämiseksi. Näin ollen tätä Unkarin esittämää oikeuttamisperustetta ei myöskään hyväksytty.
Unionin tuomioistuin on lisäksi joka tapauksessa pitänyt kyseessä olevaa vaatimusta suhteettomana ja huomauttanut, että sitä sovellettiin erotuksetta, myös Unkarin markkinoilla jo oleviin oppilaitoksiin.
Toiseksi unionin tuomioistuin tarkasteli vaatimusta koulutuksen antamisesta kyseessä olevan laitoksen kotipaikan valtiossa. Unkarin GATS-sopimuksen XVII artiklan nojalla antaman sitoumuksen osalta unionin tuomioistuin toi aluksi esiin kyseisille ulkomaisille palveluntarjoajille tästä vaatimuksesta aiheutuvan kilpailuhaitan ja totesi samoin kuin edellä, että Unkarin hallituksen esittämät selvitykset tämän vaatimuksen tarpeellisuuden oikeuttamiseksi olivat riittämättömiä. Se totesi näin ollen ensimmäisen väitteen arvioinnin yhteydessä esitettyjen perusteiden kanssa analogisilla perusteilla, että tämä vaatimus on ristiriidassa mainitun määräyksen kanssa siltä osin kuin sitä sovelletaan korkea-asteen oppilaitoksiin, jotka ovat sijoittautuneet kolmanteen valtioon, joka on WTO:n jäsen. Lisäksi siltä osin kuin mainittua vaatimusta sovelletaan oppilaitoksiin, joiden kotipaikka on unionin toisessa jäsenvaltiossa, unionin tuomioistuin katsoi, että sekä SEUT 49 artiklassa taattua sijoittautumisvapautta että palveludirektiivin 16 artiklassa tarkoitettua palvelujen vapaata liikkuvuutta on rajoitettu perusteettomasti. Siltä osin kuin kyseessä olevan vaatimuksen tavoitteena väitettiin olevan korkea-asteen opetuksen korkean laadun varmistaminen, unionin tuomioistuin huomautti, että vaadittu toiminta – jonka laatu on osoitettava – ei vaikuta millään tavoin Unkarissa annettavan opetuksen laatuun, joten se ei riitä oikeuttamaan kyseessä olevaa vaatimusta.
Kolmanneksi unionin tuomioistuin tutki, olivatko kyseiset vuoden 2017 korkeakoululailla käyttöön otetut vaatimukset perusoikeuskirjan 13 artiklan, 14 artiklan 3 kohdan ja 16 artiklan mukaisia. Tältä osin unionin tuomioistuin täsmensi aluksi, että perusoikeuskirja sitoo Unkaria riidanalaisten säännösten osalta yhtäältä siksi, että Unkarin täyttäessä GATS-sopimuksen kaltaisen unionin oikeuteen kuuluvian kansainvälisen sopimuksen mukaisia velvoitteitaan, kyseessä on perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu unionin oikeuden soveltaminen, ja sama päätee siihen, että näillä mainituilla säännöksillä kohdistetaan perusvapauksiin rajoituksia, joita se on turhaan pyrkinyt oikeuttamaan.
Unionin tuomioistuin tutki vuorotellen perusoikeuskirjan kyseessä olevissa määräyksissä annettujen takeiden ulottuvuuden ja korosti korkea-asteen oppilaitosten toiminnan harjoittamisesta, että akateeminen vapaus ei ole ulottuvuudeltaan pelkästään yksilöllinen, koska se liittyy sananvapauteen, ja tutkimustoiminnan alalla täsmällisemmin sanottuna vapauteen välittää tietoja, harjoittaa tutkimusta ja levittää näin saatuja tuloksia, vaan sillä on myös institutionaalinen ja organisatorinen ulottuvuus, joka ilmenee näiden oppilaitosten itsenäisyytenä. Unionin tuomioistuin totesi, että riidanalaisilla toimenpiteillä voidaan vaarantaa kyseessä olevien ulkomaisten korkea-asteen oppilaitosten akateeminen toiminta Unkarin alueella ja näin ollen evätä asianomaisilta yliopistoilta itsenäinen infrastruktuuri, joka on tarpeen niiden tieteellisen tutkimuksen harjoittamiseksi ja opetuksen antamiseksi. Näin ollen mainituilla toimenpiteillä voidaan rajoittaa perusoikeuskirjan 13 artiklassa suojattua akateemista vapautta. Lisäksi vapaus perustaa tällaisia oppilaitoksia vahvistetaan perusoikeuskirjan 14 artiklan 3 kohdassa ja sen 16 artiklassa, ja edellä esitettyjen perusteiden kanssa analogisista syistä riidanalaisilla toimenpiteillä loukataan mainituissa määräyksissä taattuja oikeuksia. Koska näitä eri loukkauksia ei voitu oikeuttaa perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohdan suhteen, unionin tuomioistuin totesi, ettei Unkari ollut noudattanut perusoikeuskirjan edellä mainittuja määräyksiä.
(
1
)	GATS-sopimuksen XVII artikla.
(
2
)	Perusoikeuskirjan 13 artikla, 14 artiklan 3 kohta ja 16 artikla.
(
3
)	SEUT 49 artikla
(
4
)	Palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/123/EY (EUVL 2006, L 376, s. 36, jäljempänä palveludirektiivi).
(
5
)	Tätä lakia muutettiin vuonna 2017 valtion korkea-asteen opetuksesta vuonna 2011 annetun lain nro CCIV muuttamisesta annettu vuoden 2017 laki nro XXV (Nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény módosításáról szóló 2017. évi XXV. törvény, jäljempänä vuoden 2017 korkeakoululaki).
(
6
)	Ks. erityisesti tuomio 18.6.2020, komissio v. Unkari (Järjestöjen avoimuus), C-78/18, EU:C:2020:476, 30 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). (ks. myös lehdistötiedote nro 73/20).