62001CJ0110_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-110/01,
jonka Conseil d'État (Ranska) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
Malika Tennah-Durez
vastaan
Conseil national de l'ordre des médecins
ennakkoratkaisun lääkäreiden vapaan liikkuvuuden sekä heidän tutkintotodistustensa, todistustensa ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojensa vastavuoroisen tunnustamisen helpottamisesta 5 päivänä huhtikuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/16/ETY (EYVL L 165, s. 1) 9 artiklan 5 kohdan ja 23 artiklan 2 kohdan tulkinnasta,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto),
toimien kokoonpanossa: neljännen jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans, joka hoitaa viidennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit D. A. O. Edward (esittelevä tuomari), P. Jann, S. von Bahr ja A. Rosas,
julkisasiamies: F. G. Jacobs,
kirjaaja: johtava hallintovirkamies M.-F. Contet,
ottaen huomioon kirjalliset huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
- Tennah-Durez, edustajinaan asianajajat Y. Richard ja S. Mandelkern,
- Conseil national de l'ordre des médecins, edustajinaan asianajajat C.-L. Vier ja J. Barthélemy,
- Ranskan hallitus, asiamiehinään G. de Bergues ja C. Bergeot-Nunes,
- Belgian hallitus, asiamiehenään F. van De Craen,
- Italian hallitus, asiamiehenään U. Leanza, jota avustaa avvocato dello Stato G. Aiello,
- Itävallan hallitus, asiamiehenään C. Pesendorfer,
- Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään M. Patakia,
ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,
kuultuaan Tennah-Durez'n, edustajanaan asianajaja S. Mandelkern, Conseil national de l'ordre des médecinsin, edustajanaan asianajaja J. Barthélemy, Ranskan hallituksen, asiamiehenään C. Bergeot-Nunes, Belgian hallituksen, asiamiehenään A. Snoecx, Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen, asiamiehenään barrister C. Lewis, ja komission, asiamiehenään M. Patakia, 5.3.2002 pidetyssä istunnossa esittämät suulliset huomautukset,
kuultuaan julkisasiamiehen 6.6.2002 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1 Conseil d'État on 29.1.2001 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 9.3.2001, esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle EY 234 artiklan nojalla kaksi ennakkoratkaisukysymystä lääkäreiden vapaan liikkuvuuden sekä heidän tutkintotodistustensa, todistustensa ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojensa vastavuoroisen tunnustamisen helpottamisesta 5 päivänä huhtikuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/16/ETY (EYVL L 165, s. 1) 9 artiklan 5 kohdan ja 23 artiklan 2 kohdan tulkinnasta.
2 Kysymykset on esitetty kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa oikeudenkäynnissä, jossa muutoksenhakijana on Tennah-Durez ja vastapuolena Conseil national de l'ordre des médecins de France ja joka koskee Tennah-Durez'n vaatimusta tulla rekisteröidyksi ordre des médecins de Francen (jäljempänä Ranskan lääkäriliitto) rekisteriin.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Yhteisön lainsäädäntö
3 Tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroista tunnustamista koskevan järjestelmän käyttöön ottamiseksi on direktiivissä 93/16/ETY vahvistettu vaatimukset, joita lääketieteellisen koulutuksen on vastattava, jotta jäsenvaltioissa voitaisiin myöntää lääkärin tutkintotodistus, jonka jäsenvaltiot tunnustavat vastavuoroisesti, ja lueteltu tutkintotodistukset, todistukset ja muut lääkärin muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat.
4 Direktiivin 93/16/ETY 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
"Jokaisen jäsenvaltion on tunnustettava sellaiset tutkintotodistukset, todistukset ja muut muodollisesta kelpoisuutta osoittavat asiakirjat, jotka on annettu jäsenvaltioiden kansalaisille toisessa jäsenvaltiossa 23 artiklan mukaisesti ja jotka on mainittu 3 artiklassa, siten, että kyseinen pätevyystodistus antaa jäsenvaltion alueella saman oikeuden lääkärintoimen aloittamiseen ja sen harjoittamiseen kuin jäsenvaltion itsensä antamat pätevyystodistukset."
5 Direktiivin 93/16/ETY 3 artiklassa luetellaan lääketieteen tutkinnot (peruskoulutus), jotka tunnustetaan vastavuoroisesti:
"Edellä 2 artiklassa tarkoitetut tutkintotodistukset, todistukset ja muut muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat ovat seuraavat:
a) Belgiassa:
diplôme légal de docteur en médecine, chirurgie et accouchements/wettelijk diploma van doctor in de genees-, heel- en verloskunde (lakisääteinen [tohtorintutkinto] lääketieteessä, kirurgiassa ja synnytysopissa), jonka antavat yliopistojen lääketieteelliset tiedekunnat, keskustutkintolautakunta tai valtion yliopistokoulutuksen tutkintolautakunta;
- - ."
6 Direktiivin 93/16/ETY 4 artiklassa, joka koskee erikoislääkärin tutkintojen tunnustamista, säädetään seuraavaa:
"Jokaisen jäsenvaltion on tunnustettava tutkintotodistukset, todistukset ja muut muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat, jotka on annettu jäsenvaltioiden kansalaisille toisessa jäsenvaltiossa 24, 25, 26 ja 29 artiklan mukaisesti ja jotka on mainittu 5 artiklassa, siten, että kyseinen asiakirja antaa jäsenvaltion alueella saman oikeuden kuin jäsenvaltion itsensä antamat asiakirjat."
7 Direktiivin 93/16/ETY 5 artiklassa säädetään seuraavaa:
"1. Edellä 4 artiklassa tarkoitetut tutkintotodistukset, todistukset ja muut muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat ovat sellaisia, jotka 2 kohdassa lueteltujen toimivaltaisten viranomaisten ja toimielinten antamina vastaavat kyseisen erikoisalan koulutuksen osalta [jäsenvaltioissa tällä hetkellä käytettäviä tutkintonimikkeitä], ja jotka on lueteltu 3 kohdassa.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut toimivaltaisten viranomaisten tai toimielinten antamat tutkintotodistukset, todistukset tai muut muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat ovat seuraavat:
Belgiassa:
le titre d'agrégation en qualité de médecin spécialiste/erkenningstitel van specialist (erikoislääkärin [tutkintonimike]), jonka antaa kansanterveydestä vastuussa oleva ministeri;
- - "
8 Direktiivin 93/16/ETY 7 artiklassa on luettelo erikoislääkärin tutkintotodistuksista, todistuksista ja muista muodollista kelpoisuutta osoittavista asiakirjoista, joita käytetään kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa.
9 Direktiivin 93/16/ETY 9 artikla koskee todistuksia, joilla osoitetaan, että opinnot, joiden suorittamisesta on myönnetty sellainen kansallinen tutkintotodistus, jota ei ole mainittu direktiivissä, vastaavat direktiivin vaatimuksia, ja sen 5 kohdassa säädetään seuraavaa:
"Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä riittäväksi todisteeksi sellaisten jäsenvaltioiden kansalaisilta, joiden lääketieteen tai erikoislääketieteen tutkintotodistukset, todistukset ja muut muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat eivät ole yhdenmukaisia 3, 5 tai 7 artiklassa säädettyjen kyseisessä jäsenvaltiossa vaadittujen nimikkeiden kanssa, näiden jäsenvaltioiden antamat tutkintotodistukset, todistukset ja muut muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat, kun niiden liitteenä on vastaavuustodistus, jonka ovat [allekirjoittaneet] toimivaltaiset viranomaiset tai toimielimet. Tämän todistuksen on osoitettava, että lääketieteen tai erikoislääketieteen tutkintotodistukset, todistukset ja muut muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat on annettu III osaston [säännösten] mukaisesta koulutuksesta, johon viitataan tapauksen mukaan 2, 4 tai 6 artiklassa, ja että jäsenvaltio, joka on antanut kyseiset asiakirjat, rinnastaa ne tapauksen mukaan 3, 5 tai 7 artiklassa tarkoitettuihin [asiakirjoihin]."
10 Direktiivin 93/16/ETY 22 artiklassa säädetään seuraavaa:
"Jos epäilyyn on perusteltua aihetta, vastaanottava jäsenvaltio voi vaatia toisen jäsenvaltion toimivaltaista viranomaista todistamaan oikeaksi toisessa jäsenvaltiossa annetut tutkintotodistukset, todistukset ja muut muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat, joita tarkoitetaan II osaston I-IV luvussa, sekä vahvistamaan sen, että asianomainen täyttää kaikki III osastossa säädetyt koulutusvaatimukset."
11 Direktiivin 93/16/ETY III osastossa olevassa 23 artiklassa säädetään lääketieteen peruskoulutusta koskevista vaatimuksista seuraavaa:
"1. Jäsenvaltioiden on vaadittava henkilöiltä, jotka ryhtyvät harjoittamaan lääkärintointa tai harjoittavat sitä, että heillä on 3 artiklassa tarkoitettu tutkintotodistus, todistus tai muu sellainen muodollista kelpoisuutta osoittava asiakirja lääketieteessä, joka takaa, että asianomainen on koulutuksensa aikana saanut:
a) riittävät tiedot lääketieteen perustana olevista tieteenaloista ja hyvät tiedot tieteellisistä menetelmistä, mukaan lukien biologisten toimintojen arvioimisen periaatteet, tieteellisesti todistettujen asioiden arviointi ja tietojen analysointi;
b) riittävät tiedot terveen ja sairaan ihmisen rakenteesta, toiminnoista ja käyttäytymisestä sekä ihmisen terveydentilan ja fyysisen ja sosiaalisen ympäristön välisestä yhteydestä;
c) riittävät tiedot kliinisissä oppiaineissa ja menetelmissä selkeän käsityksen muodostamiseksi psyykkisistä ja fyysisistä sairauksista sekä riittävät lääketieteelliset tiedot sairauksien ennaltaehkäisyn, diagnosoinnin ja hoidon sekä ihmisen lisääntymisen kannalta;
d) soveltuvan, sairaalassa asianmukaisessa valvonnassa hankitun kliinisen kokemuksen.
2. Tällaisen lääketieteellisen koulutusajan on käsitettävä vähintään kuusi vuotta tai 5 500 tuntia teoreettista ja käytännöllistä opetusta yliopistossa tai yliopiston valvonnassa.
3. Kyseiseen koulutukseen hyväksymisen edellytyksenä on, että hakijalla on tutkintotodistus tai todistus, jonka perusteella hänellä on oikeus tulla hyväksytyksi jäsenvaltion yliopistoihin kyseiselle opintoalalle.
- -
5. Tällä direktiivillä ei rajoiteta jäsenvaltioiden mahdollisuutta [sallia] alueellaan säännöstensä mukaisesti lääkärintoimen harjoittamisen aloittamista tai sen harjoittamista - - henkilöille, joilla on tutkintotodistus, todistus tai muu muodollista kelpoisuutta osoittava asiakirja, jota ei ole [myönnetty] jäsenvaltiossa."
12 Vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetussa neuvoston direktiivissä 89/48/ETY (EYVL L 19, s. 16) ja direktiiviä 89/48/ETY täydentävästä ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta toisesta yleisestä järjestelmästä 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/51/ETY (EYVL L 209, s. 25) määritellään kussakin niiden tavoitteiden mukaisesti, miten käsite "tutkintotodistus" on ymmärrettävä.
13 Direktiivin 89/48/ETY 1 artiklan a alakohdassa edellytetään tältä osin muun muassa, "että koulutus, joka todistetaan tutkintotodistuksella, todistuksella tai muulla muodollista kelpoisuutta osoittavalla asiakirjalla, on suoritettu pääosin yhteisössä tai että sen haltijalla on kolmen vuoden ammattikokemus, jonka se jäsenvaltio todistaa, joka on tunnustanut kolmannen maan antaman tutkintotodistuksen, todistuksen tai muun muodollista kelpoisuutta osoittavan asiakirjan".
14 Direktiivin 92/51/ETY 1 artiklan a alakohdassa edellytetään, "että koulutus, joka todistetaan tällä asiakirjalla, on suoritettu pääosin yhteisössä tai yhteisön ulkopuolella oppilaitoksissa, joissa annetaan jäsenvaltion lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten mukaista koulutusta tai että sen haltijalla on kolmen vuoden ammattikokemus, mistä on sen jäsenvaltion antama todistus, joka on tunnustanut kolmannen maan koulutuksesta antaman asiakirjan".
15 Ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä annettujen neuvoston direktiivien 89/48/ETY ja 92/51/ETY sekä yleissairaanhoidosta vastaavien sairaanhoitajien, hammaslääkäreiden, eläinlääkäreiden, kätilöiden, arkkitehtien, farmasian alan ja lääkäreiden toimintaa koskevien direktiivien 77/452/ETY, 77/453/ETY, 78/686/ETY, 78/687/ETY, 78/1026/ETY, 78/1027/ETY, 80/154/ETY, 80/155/ETY, 85/384/ETY, 85/432/ETY, 85/433/ETY ja 93/16/ETY muuttamisesta 14 päivänä toukokuuta 2001 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/19/EY (EYVL L 206, s. 1) muutettiin vastavuoroisen tunnustamisen järjestelmää muun muassa siksi, että voitaisiin yksinkertaistaa niiden tutkintojen luettelon päivittämistä, jotka tunnustetaan automaattisesti.
Ranskan lainsäädäntö
16 Code de la santé publiquen L. 356 §:ssä, sellaisena kuin se oli voimassa tosiseikkojen tapahtumahetkellä, säädettiin seuraavaa:
"Lääkärin ammatin harjoittaminen - - Ranskassa edellyttää, että 1. henkilöllä on tutkintotodistus, todistus tai muu 356 §:n 2 momentissa mainittu asiakirja - -, 2. henkilö on Ranskan tai Euroopan talousyhteisöön kuuluvan valtion kansalainen - - ."
17 Saman lain 356 §:n 2 momentissa säädetään seuraavaa:
"Edellä 1 momentissa tarkoitetut, lääkärin ammatin harjoittamista varten vaaditut tutkintotodistukset, todistukset ja muut muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat ovat: 1. lääkärin ammatin harjoittamista varten: joko Ranskan valtion tohtorintutkinto lääketieteessä - - tai, jos asianomainen on Euroopan yhteisön jonkin jäsenvaltion kansalainen - -, jonkin näistä valtioista antama lääkärin tutkintotodistus, todistus tai muu muodollista kelpoisuutta osoittava asiakirja, joka on terveysministeriö ja yliopistoasioista vastaavan ministeriön yhteisellä päätöksellä merkitty yhteisön velvoitteiden tai Euroopan talousalueesta tehtyyn sopimukseen perustuvien velvoitteiden mukaisesti laadittuun luetteloon."
18 Muutetun, 18.6.1981 annetun asetuksen (JORF 28.6.1981, s. 5986) 2 §:ssä säädetään, että tutkinto, joka oikeuttaa Belgian kansalaiset lääkärintoimen harjoittamiseen Ranskassa on "laissa säädetty lääketieteen, kirurgian ja synnytysopin tohtorintutkinto - - jonka yliopiston lääketieteellinen tiedekunta tai keskustutkintolautakunta tai valtion yliopisto-opetuksen tutkintolautakunta on myöntänyt 20.5.1929 jälkeen".
19 Direktiivin 93/16/ETY 9 artiklan 5 kohdan täytäntöönpanosta 18.6.1981 annetun, muutetun asetuksen 3 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
"Kun lääkäri esittää tutkintotodistuksia, todistuksia tai muita lääkärin muodollista kelpoisuutta osoittavia asiakirjoja, jotka jokin Euroopan yhteisöjen jäsenvaltio on myöntänyt ja joissa käytetyt tutkintonimikkeet eivät vastaa kyseisen jäsenvaltion osalta tämän asetuksen 2 ja 3 §:ään otettuja nimikkeitä, lääkärin on toimitettava toimivaltaisten viranomaisten antama todistus, jonka mukaan nämä tutkintotodistukset, todistukset tai muut lääkärin muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat on saatu yhteisön velvoitteiden mukaisen koulutuksen suorittamisesta ja jonka mukaan todistukset myöntänyt jäsenvaltio rinnastaa niissä olevat tutkintonimikkeet tämän asetuksen 2 ja 3 §:ssä mainittuihin nimikkeisiin."
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
20 Tennah-Durez, joka on Algerian kansalainen, sai vuonna 1989 lääketieteen tohtorin tutkintotodistuksen Algerin lääketieteellisestä tiedekunnasta. Saatuaan Belgian kansalaisuuden hän jatkoi lääketieteen opintoja Gentin yliopistossa Belgiassa. Gentin yliopisto luki hänen hyväkseen Algerissa suoritetut kuuden vuoden mittaiset opinnot ja antoi hänelle luvan kirjoittautua seitsemännelle eli viimeiselle vuosikurssille, jonka suorittamisen jälkeen hänelle myönnettiin 28.9.1995 todistus lääketieteen perustutkinnon suorittamisesta nimikkeellä "arts" (jäljempänä belgialainen arts -tutkinto).
21 Tennah-Durez suoritti tämän lisäksi yleislääketieteen erikoistumisopinnot, eli Gentin yliopiston lääketieteen opintojen kahdeksannen ja yhdeksännen vuosikurssin, joista hänelle myönnettiin 29.9.1997 lääketieteen tutkinto nimikkeellä "huisarts" (jäljempänä belgialainen huisarts -tutkinto). Hänelle myönnettiin 10.2.1998 tehdyllä ministeriön päätöksellä yleislääkärin nimike.
22 Tennah-Durez halusi harjoittaa ammattiaan Ranskassa ja teki tämän vuoksi conseil départemental de l'ordre des médecins du Nordille (jäljempänä lääkäriliiton paikallisvaltuusto) hakemuksen, johon hän liitti belgialaiset arts- ja huisarts -tutkintojen suorittamisesta saamansa todistukset tullakseen kirjatuksi Ranskan lääkäriliiton rekisteriin. Conseil national de l'ordre des médecins (jäljempänä lääkäriliiton kansallinen valtuusto), jonka lausuntoa paikallisvaltuusto oli pyytänyt, katsoi, etteivät nämä tutkintonimikkeet vastanneet Belgian kuningaskunnan osalta direktiivin 93/16/ETY 3, 5 ja 7 artiklassa mainittuja nimikkeitä, ja pyysi lisäselvitystä Belgian sosiaali- ja terveysministeriöltä.
23 Ministeriö antoi 23.7.1998 ensimmäisen todistuksen, jonka mukaan Tennah-Durez'lle, "jolla on Gentin yliopiston 28.9.1995 myöntämä lakisääteinen, Docteur en Médecine, Chirurgie et Accouchements -tutkinto (lääketieteen, kirurgian ja synnytysopin tohtorintutkinto) ja joka on saanut oikeuden harjoittaa lääkärintointa Belgiassa tästä päivästä alkaen, on myönnetty 10.2.1998 annetulla ministeriön päätöksellä yleislääkärin nimike sen jälkeen kun hän oli suorittanut direktiivin 93/16/ETY 30 artiklassa edellytetyt, vähintään kahden vuoden mittaiset yleislääketieteen opinnot".
24 Ministeriö lähetti 6.10.1998 kuitenkin toisen kirjeen, jossa todettiin seuraavaa:
"Aiemmin lähettämämme todistuksen lisäksi, jossa aivan asianmukaisesti vahvistettiin se, että tohtori Malika Tennah-Durez'n yleislääkärikoulutus vastaa niitä vähimmäisvaatimuksia, joista säädetään direktiivin 93/16/ETY 31 ja 32 artiklassa, meidän on kuitenkin ilmoitettava siitä, että hänen lääketieteen opintonsa (perusopinnot, joiden suorittamisesta myönnetään lääkärin tutkintotodistus (arts)) eivät vastaa direktiivin 23 artiklassa tarkoitettuja vähimmäisvaatimuksia. Gentin yliopisto on katsonut hänen ulkomailla suorittamiensa 6 vuoden mittaisten opintojen vastaavan tutkintoon valmistavaa koulutusta, joka kestää Belgiassa 7 vuotta. Hän on siis joutunut suorittamaan ainoastaan seitsemännen ja kahdeksannen vuosikurssin lääketieteessä, mikä merkitsee sitä, että hän ei ole suorittanut pääosaa lääketieteen opinnoistaan Belgiassa tai missään muussakaan Euroopan unionin jäsenvaltiossa."
25 Ministeriön 14.10.1998 lähettämässä kolmannessa kirjeessä vahvistettiin se, että "28.9.1995 lääketieteessä suoritettu arts-tutkinto - - on tällä hetkellä se tutkinto, joka suoritetaan flaaminkielisissä yliopistoissa direktiivin 93/16/ETY 3 artiklan mukaisesti - - ".
26 Tällä välin paikallisvaltuusto oli 6.10.1998 päivätyn ministeriön kirjeen perusteella päättänyt 8.10.1998 peruuttaa Tennah-Durez'n rekisteröinnin Ranskan lääkäriliiton rekisteriin. Conseil régional de l'ordre des médecins du Nord-Pas-de-Calais (jäljempänä lääkäriliiton aluevaltuusto), jonka käsiteltäväksi paikallisvaltuusto oli saattanut asian, katsoi, että aluevaltuusto ei ollut toimivaltainen peruuttamaan omaa rekisteröintipäätöstään. Lisäksi se katsoi ministeriön 26.10.1998 antaman todistuksen perusteella, jossa todistettiin Tennah-Durez'n suorittaneen vähintään 5 600 tunnin mittaiset lääketieteen (teoreettiset ja käytännön) opinnot - mikä ylittää direktiivin 93/16/ETY 23 artiklan 2 kohdassa säädetyt 5 500 tuntia -, että Tennah-Durez'lla oli oikeus tulla rekisteröidyksi Ranskan lääkäriliiton rekisteriin. Aluevaltuusto kumosi tämän vuoksi paikallisvaltuuston päätöksen ja vahvisti Tennah-Durez'n rekisteröinnin.
27 Lääkäriliiton kansallinen valtuusto riitautti aluevaltuuston päätöksen kansallisen valtuuston kurinpitolautakunnassa, joka peruutti uudelleen Tennah-Durez'n rekisteröinnin Ranskan lääkäriliiton rekisteriin. Tennah-Durez nosti tämän johdosta harkintavallan väärinkäyttöön perustuvan kanteen Conseil d'État'ssa.
28 Conseil d'État oli epävarma siitä, millä tavoin yhteisön oikeutta olisi sovellettava asiassa, minkä vuoksi se päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisön tuomioistuimelle seuraavat kysymykset:
"1) Tarkoitetaanko 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/16/ETY 23 artiklan 2 kohdassa, jonka mukaan lääketieteellisen koulutusajan on käsitettävä vähintään kuusi vuotta tai 5 500 tuntia teoreettista ja käytännön opetusta yliopistossa tai yliopiston valvonnassa, että opinnot on suoritettava kokonaan yhdessä yliopistossa tai jonkin yhteisön jäsenvaltiossa toimivan yliopiston valvonnan alaisena, vai voidaanko ottaa huomioon yhteisön ulkopuolisessa valtiossa kokonaan tai osittain suoritetut opinnot?
2) Sitooko kansallisia viranomaisia vastaavuustodistus, jonka sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa asianomaisen henkilön esittämä tutkintotodistus on myönnetty, ovat antaneet tämän direktiivin 9 artiklan 5 kohdan mukaisesti, ja jonka mukaan tämä tutkintotodistus rinnastetaan direktiivin 3, 5 ja 7 artiklassa mainittuihin tutkintonimikkeisiin, ja jonka mukaan se on annettu direktiivin III osaston säännösten mukaisten opintojen suorittamisesta, vai voivatko ne arvioida tutkintotodistusta erityisesti siltä kannalta, täyttyvätkö direktiivissä ja kansallisessa lainsäädännössä säädetyt koulutuksen vähimmäisvaatimukset, ja tässä yhteydessä todeta vastaavuustodistuksesta huolimatta, että kyseisen henkilön koulutus ei vastaa direktiivissä asetettuja vaatimuksia?"
Alustavia huomioita
29 Direktiivin 93/16/ETY 2 artiklassa säädetään, että jokaisen jäsenvaltion on tunnustettava sellaiset tutkintotodistukset, todistukset ja muut muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat, jotka on annettu jäsenvaltioiden kansalaisille toisessa jäsenvaltiossa direktiivin 23 artiklan mukaisesti ja jotka on mainittu 3 artiklassa, siten, että kyseinen pätevyystodistus antaa jäsenvaltion alueella saman oikeuden lääkärintoimen aloittamiseen ja sen harjoittamiseen kuin jäsenvaltion itsensä antamat pätevyystodistukset.
30 Tunnustaminen on sillä tavoin automaattista ja ehdotonta, että jäsenvaltiot velvoitetaan hyväksymään tiettyjen tutkintotodistusten vastaavuus ilman, että ne voisivat vaatia asianomaisilta henkilöiltä muiden kuin asiaan sovellettavissa direktiiveissä säädettyjen edellytysten noudattamista (ks. asia C-238/98, Hocsman, tuomio 14.9.2000, Kok. 2000, s. I-6623, 33 kohta). Tämä tunnustamisjärjestelmä perustuu siihen, että jäsenvaltioiden välillä vallitsee luottamus siihen, että muissa jäsenvaltioissa myönnetyt lääkärintutkinnot ovat riittäviä, ja tämä luottamus puolestaan koulutusjärjestelmään, jonka tasosta on yhteisesti sovittu.
31 Yhteisön oikeudessa asetetaan näin tiettyjä täsmällisiä vaatimuksia jäsenvaltioiden mahdollisuudelle antaa lääketieteen tutkintotodistuksia, jotta nämä tutkinnot voitaisiin tunnustaa automaattisesti ja niitä kyseenalaistamatta kaikissa jäsenvaltioissa. Vaatimukset perustuvat siihen, että yhteisön tasolla on tietyiltä osin yhdenmukaistettu ja yhteensovitettu toisaalta sekä lääketieteellistä peruskoulutusta että erikoistumisopintoja (yhdenmukaistamisnäkökulma) ja toisaalta sääntöjä, joiden nojalla jäsenvaltioissa voidaan aloittaa lääkärintoimi ja harjoittaa sitä, (yhteensovittamisnäkökulma).
32 Lääketieteellisten tutkintojen tunnustamisjärjestelmä, sellaisena kuin se on otettu käyttöön direktiivillä 93/16/ETY, on siis sektorikohtainen ja sitä sovelletaan ammattiin, jonka edellyttämä koulutus on yhdenmukaistettu yhteisön tasolla.
33 Järjestelmä on pidettävä erillään ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä, joka otettiin käyttöön direktiivillä 89/48/ETY, johon monet asian käsittelyyn osallistuneista ovat viitanneet. Tällä direktiivillä perustetulla järjestelmällä otettiin käyttöön toinen tutkintojen ja ammatillisen pätevyyden tunnustamismenetelmä, jolla pyritään direktiivin 89/48/ETY kolmannen perustelukappaleen mukaan helpottamaan unionin kansalaisten mahdollisuuksia harjoittaa sitä ammattitoimintaa, joka vastaanottavassa jäsenvaltiossa edellyttää keskiasteen jälkeistä koulutusta, edellyttäen, että heillä on tähän toimintaan kelpoisuuden antava, vähintään kolmivuotista koulutusta edellyttävä toisessa jäsenvaltiossa annettu tutkintotodistus.
34 Tällä menetelmällä kyseisiä tutkintoja ja ammatillista pätevyyttä ei tunnusteta automaattisesti ja ehdottomasti. Se perustuu ajatukseen siitä, että siinä tarkoitettujen ammattien harjoittamiselle on asetettu pääpiirteittäin samantyyppiset vaatimukset ja sen perusteella jäsenvaltiot voivat tietyin edellytyksin vaatia asianomaiselta lisäsuorituksia, sopeutumisaika mukaan lukien.
35 Ennakkoratkaisukysymyksiin on vastattava edellä esitettyjen huomioiden pohjalta.
Ensimmäinen kysymys
36 Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen ensimmäinen kysymys koskee sitä, voiko direktiivin 93/16/ETY 23 artiklan 2 kohdassa edellytetty lääketieteellinen koulutus muodostua myös yhteisön ulkopuolisessa valtiossa saadusta koulutuksesta.
Yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyt huomautukset
37 Tennah-Durez katsoo, että direktiivissä 93/16/ETY tarkoitettuihin lääketieteellisiin opintoihin voidaan kokonaan tai osittain sisällyttää yhteisön ulkopuolisessa valtiossa suoritetut opinnot edellyttäen, että tällaisten opintojen suorittamisesta myönnetään tutkintotodistus jäsenvaltiossa.
38 Yhteisön ulkopuolisessa valtiossa myönnettyä tutkintoa ei hänen mukaansa voida tunnustaa jossakin toisessa jäsenvaltiossa, jos jäsenvaltiolla ei ole ollut mahdollisuutta saada selvitystä yhteisön ulkopuolisessa valtiossa saadusta koulutuksesta. Hänen tapauksessaan Belgian viranomaisilla on ollut mahdollisuus saada tiedot hänen koulutuksestaan, koska hän oli menestyksellisesti suorittanut lääketieteen tohtorinkoulutusohjelman seitsemännen vuosikurssin opintosuoritukset, eli opinnäytteet, jotka vastaavat direktiivin 93/16/ETY 23 artiklassa tarkoitettuja koulutuksen vähimmäisvaatimuksia.
39 Kansallinen valtuusto katsoo, että Tennah-Durez'n tapaus voidaan rinnastaa täysin edellä mainitussa tuomiossa Hocsman kyseessä olleeseen tapaukseen, minkä vuoksi sellaisen yhteisön tutkintotodistuksen hyväksymisen, joka on saatu osittain yhteisön ulkopuolisessa valtiossa suoritettujen opintojen perusteella, ei voida katsoa kuuluvan vastavuoroisen tunnustamisen järjestelmän soveltamisalaan, kuten ei myöskään sellaisen yhteisön ulkopuolisessa valtiossa myönnetyn tutkintotodistuksen, joka on tämän jälkeen tunnustettu jossakin jäsenvaltiossa.
40 Eli koska direktiivi 93/16/ETY ei kansallisen valtuuston mukaan sääntele sellaisen yhteisön tutkintotodistuksen hyväksymistä, joka on saatu osittain yhteisön ulkopuolisessa valtiossa suoritetuista opinnoista, sen arviointi, vastaako tämä koulutus direktiivissä asetettuja vaatimuksia, sitoo ainoastaan sitä jäsenvaltiota, joka on arvioinnin suorittanut, ja sen suorittamaa arviointia on pidettävä ainoastaan yhtenä niistä tekijöistä, jotka muiden jäsenvaltioiden on EY 43 artiklan mukaisesti otettava huomioon. Kansallinen valtuusto myöntää kuitenkin, että tämän artiklan nojalla jäsenvaltio voi evätä perustellulla päätöksellä asianomaisilta henkilöiltä luvan harjoittaa lääkärintointa alueellaan ainoastaan siinä tapauksessa, että toinen jäsenvaltio katsoo tämän henkilön koulutuksen ja ammatillisen kokemuksen riittämättömiksi riippumatta siitä, onko ne hankittu yhteisössä tai sen ulkopuolella.
41 Vaikka yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksia esittäneet hallitukset ovatkin yleisesti yhtä mieltä siitä, että se, että osa koulutuksesta on saatu yhteisön ulkopuolisessa valtiossa, ei estä jäsenvaltiota myöntämästä tutkintotodistusta, joka voidaan vastavuoroisesti tunnustaa direktiivin 93/16/ETY nojalla, osa niistä korostaa kuitenkin sitä, että on välttämätöntä, että pääosa tästä koulutuksesta tai ainakin puolet siitä on hankittu yhteisössä.
42 Ranskan ja Itävallan hallitukset toteavat, että direktiiviin 89/48/ETY on otettu tällainen edellytys. Sen noudattamisella voidaan niiden mukaan varmistua siitä, että lääkärin tutkintojen vastavuoroinen tunnustaminen tapahtuu asianmukaiset ja välttämättömät takeet turvaten.
43 Komissio toteaa lisäksi, että pääosin yhteisössä saatuun koulutukseen on kuuluttava opintojen loppuvaihe, jota ilman automaattinen tunnustaminen on mahdotonta.
44 Komission mukaan ei ole tarpeen luoda täysin uutta tutkintotodistustyyppiä. Riittää, että kyseessä olevassa tutkintotodistuksessa mainitaan, että tutkinto perustuu pääosin yhteisön ulkopuolella saatuun koulutukseen, ja että tämän vuoksi tutkintotodistuksen haltijaan ei voida soveltaa direktiivillä 93/16/ETY perustettua tutkintojen vastavuoroisen tunnustamisen järjestelmää.
45 Tämän lisäksi komissio toteaa vielä, että jäsenvaltion myöntämät tutkintotodistukset, jotka on saatu pääosin yhteisön ulkopuolisessa valtiossa suoritettujen opintojen perusteella, on rinnastettava direktiiviä 93/16/ETY sovellettaessa yhteisön ulkopuolisissa valtioissa suoritettuihin tutkintoihin. Komission mukaan tällaisiin tutkintoihin voitaisiin näin johdonmukaisesti soveltaa edellä mainitussa asiassa Hocsman annetussa tuomiossa, joka koski yhteisön ulkopuolisessa valtiossa suoritettuja tutkintoja, omaksuttua kantaa. Esillä olevassa asiassa muiden jäsenvaltioiden olisi näin verrattava Tennah-Durez'n tutkintojen, tutkintotodistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen osoittamaa pätevyyttä ja hänen ammatillista kokemustaan niiden kansallisessa lainsäädännössä edellytettyihin tietoihin ja pätevyyteen.
46 Komissio huomautti istunnossa, että valmisteltaessa vastauksia parlamentin jäsenten kysymyksiin tutkintojen tunnustamista koskevista alakohtaisista direktiiveistä kansanterveyskomiteassa yhdessä jäsenvaltioiden edustajien kanssa oli kehitelty edellytys koulutuksen suorittamisesta pääosin yhteisössä.
47 Belgian hallitus yhtyy pääasiallisesti komission esittämiin perusteluihin. Istunnossa se totesi lisäksi, että silloin kun jäsenvaltio myöntää tutkintotodistuksen pääosin yhteisön ulkopuolisessa valtiossa suoritetuista opinnoista, olettamana olisi pidettävä sitä, että tällainen tutkinto vastaa tässä jäsenvaltiossa pääosin suoritetuista opinnoista myönnettyä tutkintotodistusta. Koska kyse on vastaavuusolettamasta eikä automaattisesta tunnustamisesta, tämä olettama voitaisiin kumota epäselvyyksien vallitessa.
Yhteisöjen tuomioistuimen vastaus
48 Direktiivin 93/16/ETY 23 artiklan 2 kohdassa säädetään, että 1 kohdassa tarkoitetun lääketieteellisen koulutuksen on käsitettävä vähintään kuusi vuotta tai 5 500 tuntia teoreettista ja käytännöllistä opetusta, joka annetaan joko yliopistossa tai yliopiston valvonnassa.
49 Tämän säännöksen sanamuodon mukaan siinä ei edellytetä, että koulutus olisi pitänyt antaa jäsenvaltion yliopistossa tai jäsenvaltion yliopiston valvonnassa.
50 Direktiivin 93/16/ETY useissa muissa säännöksissä edellytetään kyllä, että asianomaisella on koulutuksensa osalta jonkinlaisia siteitä johonkin jäsenvaltioon. Näin esimerkiksi direktiivin 93/16/ETY 2 artiklassa, jossa säädetään, että sellaiset tutkintotodistukset, todistukset ja muut muodollista kelpoisuutta osoittavat asiakirjat, jotka on annettu jäsenvaltioiden kansalaisille toisessa jäsenvaltiossa, voidaan tunnustaa direktiivillä käyttöön otetun automaattisen järjestelmän avulla. Lisäksi sen 23 artiklan 3 kohdassa säädetään, että opinto-oikeuden saaminen lääkärin tutkintotodistuksen, todistuksen tai muun muodollista kelpoisuutta osoittavan asiakirjan saamiseen johtavaan koulutukseen edellyttää, että hakijalla on tutkintotodistus tai todistus, jonka perusteella hänellä on oikeus tulla hyväksytyksi jäsenvaltion yliopistoihin kyseiselle opintoalalle. Sitä vastoin yhdessäkään näistä säännöksistä ei säädetä siitä, kuinka suurelta osin direktiivin 23 artiklan 2 kohdassa edellytetty lääketieteellinen koulutus on pitänyt saada jäsenvaltion yliopistossa tai jäsenvaltion yliopiston valvonnassa.
51 Direktiivin 93/16/ETY yleinen rakenne ei myöskään estä sitä, että osa lääketieteellisestä koulutuksesta, jonka suorittamisesta myönnetään tutkintotodistus, todistus tai muu lääkärin muodollista kelpoisuutta osoittava asiakirja, joka voidaan tunnustaa automaattisesti, on saatu yhteisön ulkopuolella, esimerkiksi osallistumalla vaihto-ohjelmaan yhteisön ulkopuolella sijaitsevan yliopiston kanssa. Tällainen avautuminen on muutenkin välttämätöntä opiskelijavaihdon tukemiseksi.
52 Direktiivissä 93/16/ETY ei siis nimenomaisesti eikä implisiittisesti säädetä siitä, kuinka paljon sen 23 artiklan 2 kohdassa edellytetty lääketieteellinen koulutus voi sisältää yhteisön ulkopuolisessa valtiossa suoritettuja opintoja.
53 Tämä selittyy sillä, että silloin kun kyse on siitä, voidaanko lääkärin tutkintotodistus myöntää, direktiivillä 93/16/ETY perustetussa tutkintojen tunnustamisjärjestelmässä, olennaista ei ole se, missä koulutus on annettu, vaan se, vastaako se direktiivissä 93/16/ETY vahvistettuja koulutuksen määrällisiä ja laadullisia vaatimuksia.
54 Tältä osin on korostettava sitä, että lääkärin tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen tunnustamista koskeva, direktiivillä 93/16/ETY perustettu yhteisön järjestelmä estää jäsenvaltioita myöntämästä lääkärin tutkintotodistuksia, jotka eivät vastaa direktiivin 93/16/ETY mukaisia vaatimuksia. Direktiivillä toteutettu lääkärikoulutuksen yhdenmukaistaminen merkitsee sitä, etteivät jäsenvaltiot voi luoda sellaista lääkärin tutkintojen ryhmää, joka ei vastaa yhtäkään kyseisissä direktiivissä 93/16/ETY mainittua ryhmää ja johon kuuluvia tutkintoja ei siis voitaisi vastavuoroisesti tunnustaa muissa jäsenvaltioissa (ks. hammaslääkäreiden tutkintojen osalta asia C-40/93, komissio v. Italia, tuomio 1.6.1995, Kok. 1995, s. I-1319, 24 kohta).
55 Toisin kuin tietyissä yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyissä huomautuksissa ja erityisesti komission huomautuksissa todetaan (ks. tämän tuomion 44 kohta), on siis mahdotonta, että jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen käyttäisi myöntämässään lääkärin tutkintotodistuksessa mainintaa, jonka mukaan kyseisen tutkintotodistuksen haltijaan ei voitaisi soveltaa direktiivillä 93/16/ETY perustettua automaattista tunnustamisjärjestelmää sillä perusteella, että tutkintotodistus on myönnetty koulutuksesta, joka on saatu pääosin yhteisön ulkopuolella, ja että tutkintotodistuksen myöntäneen oppilaitoksen mukaan tämä koulutus ei vastaa direktiivin 93/16/ETY vaatimuksia.
56 Vastuu siitä, että direktiivissä 93/16/ETY säädettyjä laadullisia ja määrällisiä koulutusvaatimuksia noudatetaan, kuuluu siis täysin sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, joka myöntää tutkintotodistuksen. Tämän viranomaisen on käytettävä toimivaltaansa ottamalla huomioon se, että lääkärin tutkintotodistus oikeuttaa todistuksen haltijan liikkumaan ja harjoittamaan ammattiaan kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa todistusten automaattisen ja ehdottoman tunnustamisen nojalla.
57 Tällä tavoin myönnetty tutkintotodistus on haltijalleen ikään kuin "lääkärin passi", jonka avulla hän voi liikkua lääkärinä Euroopan unionin alueella ilman, että tutkintotodistuksen osoittama ammatillinen pätevyys voitaisiin kyseenalaistaa vastaanottavassa jäsenvaltiossa, ellei sitten ole kyse yhteisön oikeudessa tarkoitetuista erityisistä olosuhteista.
58 On selvää, että mitä suurempi osa lääketieteellisestä koulutuksesta on annettu muussa kuin siinä oppilaitoksessa tai muun oppilaitoksen valvonnassa kuin siinä, joka myöntää lääkärin tutkintotodistuksen, sitä vaikeampaa on taata se, että direktiivissä 93/16/ETY säädettyjä koulutusvaatimuksia on noudatettu. Tällaisia käytännön vaikeuksia voi kuitenkin olla yhteisön ulkopuolella saadun koulutuksen lisäksi silloin, kun on kyse jossakin muussa kuin lääkärin tutkintotodistuksen myöntäneessä jäsenvaltiossa saadusta koulutuksesta tai koulutuksesta, joka on saatu samassa jäsenvaltiossa mutta muussa oppilaitoksessa kuin siinä, joka on myöntänyt kyseisen tutkintotodistuksen.
59 Vaikka direktiivissä 93/16/ETY säädetään tietynasteisesta lääkärinkoulutuksen laadullisesta ja määrällisestä yhdenmukaistamisesta kaikissa jäsenvaltioiden oppilaitoksissa, jotka antavat lääkärikoulutusta, sillä ei kuitenkaan pyritä niin täydelliseen yhdenmukaistamiseen, ettei minkäänlaista koulutuksen arviointia tarvitsisi suorittaa silloin kun henkilö siirtyy oppilaitoksesta toiseen opintojensa aikana.
60 Jos jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, joka myöntää tutkintotodistuksen, kykenee hyväksymään yhteisön ulkopuolisessa valtiossa saadun lääketieteellisen koulutuksen ja katsomaan tämän perusteella, että koulutus vastaa pätevästi direktiivissä 93/16/ETY säädettyjä koulutusvaatimuksia, koulutus voidaan ottaa huomioon lääkärintutkintoa myönnettäessä.
61 Tämä merkitsee sitä, ettei etukäteen ole poissuljettua, että yhteisön ulkopuolisessa valtiossa saatu koulutus voi, kuten esillä olevassa asiassa, muodostaa jopa 85 prosenttia saadun koulutuksen kokonaispituudesta, jos edellisessä kohdassa mainittu edellytys täyttyy.
62 Useat hallitukset ja komissio väittävät kuitenkin, että direktiivin 93/16/ETY nojalla suoritettu vastavuoroinen tunnustaminen edellyttää, että pääosa koulutuksesta on saatu jäsenvaltion yliopistossa tai jäsenvaltion yliopiston valvonnassa.
63 Tätä kantaa ei voida hyväksyä.
64 Direktiivissä 93/16/ETY, jossa säädetään tällä direktiivillä perustetun tutkintotodistusten tunnustamisjärjestelmän yksityiskohtaisista säännöksistä, ei missään viitata edes epäsuorasti tällaiseen opintojen pääosan suorittamista koskevaan edellytykseen, johon nämä asiassa huomautuksia esittäneet ovat vedonneet.
65 Tämän edellytyksen olemassaoloon direktiiveissä 89/48/ETY ja 92/51/ETY perustuvien väitteiden osalta on todettava, että tutkintojen ja ammatillisen pätevyyden tunnustaminen, josta näissä direktiiveissä säädetään niitä koskevan yleisen järjestelmän osalta, ja direktiivi 93/16/ETY perustuvat, kuten tämän tuomion 30-34 kohdassa on selitetty, eri periaatteille. Se, että direktiiveissä 89/48/ETY ja 92/51/ETY viitataan tällaiseen edellytykseen, ei riitä sen omaksumiseksi ja analogiseksi soveltamiseksi lääkärin tutkintojen tunnustamista koskevassa järjestelmässä, josta säädetään direktiivin 93/16/ETY kaltaisella alakohtaisella direktiivillä.
66 Vaikka opintojen pääosan suorittamista koskevaa edellytystä käytetäänkin direktiiveissä 89/48/ETY ja 92/51/ETY sen vahvistamiseksi, mitkä tutkinnot kuuluvat niiden soveltamisalaan, direktiiveissä ei kuitenkaan suljeta pois sitä, että tutkinnot, jotka eivät vastaa tätä edellytystä, voidaan katsoa direktiivejä sovellettaessa tutkinnoiksi. Direktiivin 89/48/ETY 1 artiklan a alakohdan mukaan direktiivissä tarkoitettu tutkintotodistus kattaa yhteisön ulkopuolisessa valtiossa myönnetyt tutkinnot edellyttäen, että tutkintotodistuksen haltijalla on kolmen vuoden ammattikokemus, jonka se jäsenvaltio todistaa, joka on tunnustanut tutkintotodistuksen. Direktiivissä 92/51/ETY mennään vielä pidemmälle kun sen 1 artiklan a alakohdan mukaan tutkintotodistuksen käsitteen alaan kuuluvat myös sellaiset todistukset, jotka on saatu pääosin yhteisön ulkopuolella suoritetuista opinnoista, edellyttäen että koulutus on saatu oppilaitoksessa, jossa annetaan jäsenvaltion lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten mukaista koulutusta.
67 Vaatimus siitä, että koulutus on pitänyt saada pääosin yhteisössä, ei direktiivin 93/16/ETY osalta, jonka tavoitteena on nimenomaisesti tutkintotodistusten automaattinen ja ehdoton tunnustaminen, millään tavoin edistäisi oikeusvarmuuden toteutumista, koska tällaista käsitettä voidaan tulkita hyvin monella eri tavalla, kuten yhteisöjen tuomioistuimessa käydyissä keskusteluissa on voitu havaita. Sitä, onko opinnot suoritettu pääosin yhteisössä vai ei, voitaisiin arvioida ainoastaan vertaamalla aikaa, joka koulutukseen on käytetty yhteisössä, aikaan, joka siihen on käytetty yhteisön ulkopuolella. Huomioon voidaan ottaa myös yhteisössä opetettujen oppiaineiden merkitys suhteessa aineisiin, joita on opetettu yhteisön ulkopuolella. Tämän lisäksi voidaan vaatia, että jäsenvaltiossa suoritettuihin opintojaksoihin kuuluvat ne jaksot, jotka suoritetaan opintojen loppuvaiheessa. Se, että käsite opintojen suorittamisesta pääosin yhteisössä voi vaihdella jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten omaksumien näkökantojen mukaan, osoittaa myös, kuinka tärkeää on, ettei tällaista vaatimusta sovelleta analogisesti direktiiviä 93/16/ETY sovellettaessa.
68 Pääasian kantajan tapaus eroaa direktiivin 93/16/ETY 23 artiklan 5 kohdassa tarkoitetusta tapauksesta. Tässä kohdassa säädetään, että tällä direktiivillä ei rajoiteta jäsenvaltioiden mahdollisuutta myöntää omalla alueellaan säännöstensä mukaisesti yhteisön ulkopuolisessa valtiossa saadun tutkinnon vastaavuus.
69 Esillä olevassa asiassa kyseessä olevaa tutkintoa ei ole saatu yhteisön ulkopuolisessa valtiossa, vaan jäsenvaltion yliopisto on myöntänyt sen soveltamisensa säännösten mukaisesti. Se, että tutkintotodistus on peräisin yhteisöstä, oikeuttaa muut jäsenvaltiot katsomaan, että tutkintotodistuksen myöntäneen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on noudattanut direktiivissä 93/16/ETY säädettyjä valvontavelvoitteita siten, että direktiivillä 93/16/ETY perustetun, vastavuoroista tunnustamista koskevan järjestelmän taustaedellytyksenä olevaa vastavuoroista luottamusta ei vaaranneta.
70 Edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että direktiivin 93/16/ETY 23 artiklan 2 kohdassa edellytetty lääketieteellinen koulutus voi muodostua myös yhteisön ulkopuolisessa valtiossa pääosin suoritetuista opinnoista edellyttäen, että sen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, joka myöntää tutkintotodistuksen, kykenee hyväksymään tällaisen koulutuksen ja katsomaan tämän perusteella, että tällainen koulutus osaltaan myötävaikuttaa direktiivissä säädettyjen lääkäreiden koulutusvaatimuksien täyttymiseen.
Toinen kysymys
71 Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen toinen kysymys koskee sitä, sitooko vastaanottavan jäsenvaltion viranomaisia sellainen vastaavuustodistus, joka on annettu direktiivin 93/16/ETY 9 artiklan 5 kohdan mukaisesti ja jonka mukaan tutkintotodistus rinnastetaan direktiivin 3, 5 ja 7 artiklassa mainittuihin tutkintonimikkeisiin, ja jonka mukaan se on annettu direktiivin III osaston säännösten mukaisten opintojen suorittamisesta.
Yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyt huomautukset
72 Tennah-Durez'n mukaan silloin kun jäsenvaltion viranomaiset osoittavat antamallaan todistuksella, että yhteisön ulkopuolisessa valtiossa saatu koulutus vastaa jäsenvaltiossa annettavaa koulutusta, tällainen todistus on saatu direktiivin 93/16/ETY III osaston vaatimusten mukaisten opintojen suorittamisesta.
73 Italian hallitus katsoo, että kullakin jäsenvaltiolla on valta valvoa niiden koulutusta koskevien vähimmäisvaatimusten noudattamista, joista säädetään direktiivissä 93/16/ETY. Edellä mainitussa asiassa Hocsman annetun tuomion 21 kohdan nojalla jäsenvaltion, jolle on jätetty säännellyn ammatin harjoittamista koskeva lupahakemus, on kuitenkin verrattava todistusten osoittamia tietoja, yhteisön ulkopuolisessa valtiossa suoritetut opinnot mukaan lukien, kansallisen lainsäädännön mukaisiin pätevyysvaatimuksiin.
74 Ranskan hallitus ja komissio katsovat, etteivät Belgian viranomaiset ole antaneet direktiivin 93/16/ETY 9 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua vastaavuustodistusta. Komissio toteaa lisäksi, että jos jäsenvaltion viranomaiset antavat tällaisen todistuksen, muiden jäsenvaltioiden viranomaiset ovat velvollisia hyväksymään todistuksessa olevat tiedot lisäselvityksiin ryhtymättä.
Yhteisöjen tuomioistuimen vastaus
75 Tämän tuomion 30-34 kohdassa kuvatun tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroista tunnustamista koskevan yhteisön järjestelmän tavoitteena on tutkintojen tunnustaminen automaattisesti ja ehdottomasti, minkä vuoksi järjestelmän toiminta vaarantuisi vakavasti, jos jäsenvaltioiden sallittaisiin aina halutessaan asettaa kyseenalaiseksi perusteet, joiden mukaan toisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen päättää myöntää tutkintotodistuksen.
76 Koska kuitenkin saattaa syntyä tilanteita, joissa on perusteltua syytä epäillä lääkärin tutkinnon yhdenmukaisuutta sovellettavan yhteisön oikeuden kanssa, tai tutkintotodistuksen oikeellisuutta, direktiivillä 93/16/ETY on perustettu kaksi mekanismia, joiden avulla vastaanottava jäsenvaltio voi varmistua siitä, että sille esitettyyn tutkintotodistukseen on sovellettava automaattisen ja ehdottoman tunnustamisen järjestelmää.
77 Ellei kyseessä oleva tutkinto vastaa direktiivin 93/16/ETY 3, 5 ja 7 artiklassa sen jäsenvaltion osalta lueteltuja tutkintonimikkeitä, jossa tutkintotodistus on myönnetty, tämä jäsenvaltio voi antaa todistuksen, jolla osoitetaan, että kyseessä oleva tutkintotodistus on saatu kuitenkin sellaisten opintojen suorittamisesta, jotka vastaavat direktiivin 93/16/ETY vaatimuksia. Direktiivin 93/16/ETY 9 artiklan 5 kohdan nojalla vastaanottava jäsenvaltio tunnustaa tällaisen todistuksen riittäväksi näytöksi siitä, että sille esitetty tutkintotodistus rinnastetaan tutkintotodistuksen myöntäneessä jäsenvaltiossa joihinkin niistä tutkintonimikkeistä, jotka on tämän viimeksi mainitun jäsenvaltion osalta lueteltu tapauksesta riippuen joko direktiivin 93/16/ETY 3, 5 tai 7 artiklassa.
78 Jos epäilyyn on perusteltua aihetta, direktiivin 93/16/ETY 22 artiklassa vastaanottavalle jäsenvaltiolle annetaan lisäksi mahdollisuus vaatia sen jäsenvaltion toimivaltaista viranomaista, joka on myöntänyt tutkintotodistuksen, todistamaan oikeaksi tutkintotodistuksen sekä vahvistamaan sen, että asianomainen henkilö täyttää kaikki asetetut koulutusvaatimukset.
79 Kummassakin tapauksessa tällainen todistus tai vahvistus sitoo lähtökohtaisesti vastaanottavan jäsenvaltion viranomaisia.
80 Nämä kaksi mekanismia ovatkin vain ilmaisu yleisemmästä periaatteesta, joka on omaksuttu useilla muilla yhteisön oikeuden aloilla. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä on todettu, että silloin kun jäsenvaltion toimivaltaisella viranomaisella on pelkkiä olettamuksia voimakkaampi perusteltu aihe epäillä asiakirjan oikeellisuutta tai todenperäisyyttä, viranomainen tai asiakirjan antanut laitos on ensin mainitun viranomaisen pyynnöstä velvollinen tutkimaan kyseessä olevan asiakirjan perusteet ja tarvittaessa peruuttamaan sen (ks. sellaisten todistusten osalta, jotka koskevat siirtotyöläisen ammatinharjoittamista siinä jäsenvaltiossa, josta hän on peräisin, yhdistetyt asiat C-193/97 ja C-194/97, De Castro Freitas ja Escallier, tuomio 29.10.1998, Kok. 1998, s. I-6747, 29-31 kohta, ja sosiaaliturvatodistusten osalta asia C-202/97, FTS, tuomio 10.2.2000, Kok. 2000, s. I-883, 59 kohta).
81 Edellä esitetyn perusteella toiseen kysymykseen on vastattava, että direktiivin 93/16/ETY 9 artiklan 5 kohdan mukaisesti annettu todistus, jonka mukaan kyseessä oleva tutkinto rinnastetaan direktiivin 3, 5 ja 7 artiklassa mainittuihin tutkintonimikkeisiin ja jonka mukaan se on annettu direktiivin III osaston säännösten mukaisten opintojen suorittamisesta, sitoo vastaanottavan jäsenvaltion viranomaisia. Jos asiassa ilmenee uusia seikkoja, joiden vuoksi viranomaisilla on perusteltua aihetta epäillä niille esitetyn tutkintotodistuksen oikeellisuutta tai sitä, onko se sovellettavien säännösten mukainen, viranomaisten on esitettävä kyseisen tutkintotodistuksen myöntäneen jäsenvaltion viranomaisille uusi selvityspyyntö.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
82 Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Ranskan, Belgian, Italian, Itävallan ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksille sekä komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto)
on ratkaissut Conseil d'État'n 29.1.2001 tekemällään päätöksellä esittämät kysymykset seuraavasti:
1) Lääkäreiden vapaan liikkuvuuden sekä heidän tutkintotodistustensa, todistustensa ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojensa vastavuoroisen tunnustamisen helpottamisesta 5 päivänä huhtikuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/16/ETY 23 artiklan 2 kohdassa edellytetty lääketieteellinen koulutus voi muodostua myös yhteisön ulkopuolisessa valtiossa pääosin suoritetuista opinnoista edellyttäen, että jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, joka myöntää tutkintotodistuksen, kykenee hyväksymään tällaisen koulutuksen ja katsomaan tämän perusteella, että tällainen koulutus osaltaan myötävaikuttaa direktiivissä säädettyjen lääkäreiden koulutusvaatimuksien täyttymiseen.
2) Direktiivin 93/16/ETY 9 artiklan 5 kohdan mukaisesti annettu vastaavuustodistus, jonka mukaan kyseessä oleva tutkintotodistus rinnastetaan direktiivin 3, 5 ja 7 artiklassa mainittuihin tutkintonimikkeisiin ja jonka mukaan se on annettu direktiivin III osaston säännösten mukaisten opintojen suorittamisesta, sitoo vastaanottavan jäsenvaltion viranomaisia. Jos asiassa ilmenee uusia seikkoja, joiden vuoksi viranomaisilla on perusteltua aihetta epäillä niille esitetyn tutkintotodistuksen oikeellisuutta tai sitä, onko se sovellettavien säännösten mukainen, viranomaisten on esitettävä kyseisen tutkintotodistuksen myöntäneen jäsenvaltion viranomaisille uusi selvityspyyntö.