62020TJ0064_RES
Byla T‑64/20
Deutsche Telekom AG
prieš
Europos Komisiją
2024 m. lapkričio 13 d. Bendrojo Teismo (septintoji išplėstinė kolegija) sprendimas
„Konkurencija – Koncentracija – Vokietijos televizijos paslaugų ir telekomunikacijų paslaugų rinka – Sprendimas, kuriuo koncentracija pripažįstama suderinama su vidaus rinka ir EEE susitarimu – Įsipareigojimai – Sandorio horizontaliojo ir vertikaliojo poveikio konkurencijai vertinimas – Koncentracijos šalių konkurenciniai santykiai – Koncentracijos nulemtas pakeitimas – Akivaizdi vertinimo klaida“
Ieškinys dėl panaikinimo – Sprendimas dėl taisyklių koncentracijų tarp įmonių srityje taikymo – Kompleksinis ekonominis vertinimas – Teisminė kontrolė – Apimtis ir ribos – Teisės taikymo faktinėms aplinkybėms kontrolė – Koncentracijos poveikio konkurencijai vertinimo kontrolė – Kontrolė, apribota patikrinimu, ar faktai iš esmės yra tikslūs ir ar nėra akivaizdžios vertinimo klaidos – Komisijos pateikiamo Sąjungos teisės sąvokų, kurias taikant reikia atlikti ekonominę analizę, aiškinimo teisminė kontrolė – Įtraukimas
(SESV 263 straipsnis; Tarybos reglamento Nr. 139/2004 2 straipsnis)
(žr. 51–54 punktus)
Įmonių koncentracija – Suderinamumo su vidaus rinka įvertinimas – Komisijos tyrimas – Analizė atsižvelgiant į ateitį – Įrodymams keliami reikalavimai – Įrodymų lygis – Po koncentracijos susikūrusio subjekto ir jo konkurentų tikėtino elgesio ateityje vertinimas – Įvairių po koncentracijos numatomų pasekmių tikėtinumo vertinimas – Įrodinėjimo pareigos apimtis – Komisijai tenkanti pareiga pagrįsti teiginį dėl koncentracijos sukelto apribojimo pakankamai reikšmingais ir nuosekliais įrodymais, kad būtų galima daryti išvadą, jog analizuotos pasekmės yra labiau tikėtinos nei netikėtinos
(Tarybos reglamento Nr. 139/2004 2 straipsnio 2 ir 3 dalys)
(žr. 55–59 punktus)
Įmonių koncentracija – Suderinamumo su vidaus rinka įvertinimas – Komisijos tyrimas – Antikonkurencinio poveikio vertinimas – Horizontalusis poveikis – Koncentracijos šalių atliekami konkurenciniai spaudimai – Tiesioginės konkurencijos buvimo vertinimas
(Tarybos reglamentas Nr. 139/2004)
(žr. 80–82 punktus)
Įmonių koncentracija – Komisijos tyrimas – Komisijos sprendimas, kuriuo koncentracija pripažįstama suderinama su vidaus rinka – Koncentracijos antikonkurencinio poveikio vertinimas – Komisijos analizę šiuo atžvilgiu ginčijančiai šaliai tenkanti įrodinėjimo pareiga
(Tarybos reglamentas Nr. 139/2004)
(žr. 90, 115, 156, 167, 172, 184, 201, 223, 245, 251, 295, 337, 359, 424 punktus)
Įmonių koncentracija – Suderinamumo su vidaus rinka įvertinimas – Komisijos tyrimas – Antikonkurencinio poveikio vertinimas – Horizontalusis poveikis – Koncentracijos šalių atliekami konkurenciniai spaudimai – Netiesioginės konkurencijos buvimo vertinimas – Kriterijai
(Tarybos reglamentas Nr. 139/2004)
(žr. 102–114 punktus)
Įmonių koncentracija – Suderinamumo su vidaus rinka įvertinimas – Komisijos tyrimas – Antikonkurencinio poveikio vertinimas – Horizontalusis poveikis – Koncentracijos šalių atliekami konkurenciniai spaudimai – Potencialios konkurencijos buvimo vertinimas – Kriterijus – Realios ir konkrečios galimybės įeiti į rinką – Reikšmingi kriterijai – Atsižvelgimas į konkuruojančių operatorių nuomonę – Apimtis
(Tarybos reglamentas Nr. 139/2004)
(žr. 134–154 punktus)
Įmonių koncentracija – Komisijos tyrimas – Būtinybė atsižvelgti į nacionalinių valdžios institucijų sprendimus – Nebuvimas
(Tarybos reglamentas Nr. 139/2004)
(žr. 155 punktą)
Įmonių koncentracija – Suderinamumo su vidaus rinka įvertinimas – Dominuojančios padėties sukūrimas ar sustiprinimas – Elementas, kurio savaime nepakanka laikyti veiksmingos konkurencijos apribojimą reikšmingu
(Tarybos reglamento Nr. 139/2004 2 straipsnio 2 ir 3 dalys)
(žr. 191–197 punktus)
Įmonių koncentracija – Suderinamumo su vidaus rinka įvertinimas – Komisijos tyrimas – Antikonkurencinio poveikio vertinimas – Vertikalus poveikis – Tikimybės, kad pakenkiant konkurencijai bus ribojama galimybė naudotis ištekliais, vertinimas – Kriterijai – Gebėjimas gerokai riboti galimybę naudotis ištekliais – Paskata riboti galimybę naudotis ištekliais – Didelis neigiamas galimybių ribojimo poveikis konkurencijai žemesnėje rinkoje – Kumuliacinės sąlygos
(Tarybos reglamento Nr. 139/2004 2 straipsnis; Komisijos pranešimo 2008/C 265/07 31 ir 32 punktai)
(žr. 275–294, 318–327, 331–336, 341–358 punktus)
Įmonių koncentracija – Komisijos tyrimas – Sprendimo, kuriuo konstatuojamas koncentracijos sandorio suderinamumas su vidaus rinka, priėmimas – Suinteresuotųjų įmonių įsipareigojimai, dėl kurių sandoris, apie kurį pranešta, tampa suderinamas su vidaus rinka – Su elgesiu susijusių įsipareigojimų ir struktūrinių įsipareigojimų priimtinumas – Institucijų diskrecija
(Tarybos reglamento Nr. 139/2004 30 konstatuojamoji dalis ir 2 straipsnio 2 dalis; Komisijos pranešimo 2008/C 267/01 16 punktas)
(žr. 370–379 punktus)
Įmonių koncentracija – Komisijos tyrimas – Sprendimo, kuriuo konstatuojamas koncentracijos sandorio suderinamumas su vidaus rinka, priėmimas – Suinteresuotųjų įmonių įsipareigojimai, dėl kurių sandoris, apie kurį pranešta, tampa suderinamas su vidaus rinka – Atsižvelgimas į praėjus terminui pasiūlytus prisiimti įsipareigojimus – Sąlygos
(Tarybos reglamento Nr. 139/2004 8 straipsnio 2 dalis; Komisijos reglamento Nr. 802/2004 19 straipsnio 2 dalis; Komisijos pranešimo 2008/C 267/01 94 punktas)
(žr. 415–421 punktus)
Santrauka
Tos pačios dienos sprendimais Bendrasis Teismas atmetė tris ieškinius, pareikštus siekiant panaikinti Europos Komisijos sprendimą leisti koncentracijos sandorį, kuriuo Vodafone Group plc siekė įsigyti tam tikrus Liberty Global plc aktyvus, televizijos ir telekomunikacijų paslaugų sektoriuje kaip suderinamą su vidaus rinka (
1
). Bendrasis Teismas nusprendė, kad Komisijos negalima kritikuoti dėl to, kad pagal Reglamento Nr. 139/2004 (
2
) 2 straipsnio 2 dalį nagrinėdama šios koncentracijos suderinamumą su vidaus rinka, pirmenybę ji teikė reikšmingo veiksmingos konkurencijos apribojimo kriterijui prieš dominavimo kriterijų.
Vodafone ir Liberty Group yra du operatoriai, veikiantys televizijos paslaugų ir telekomunikacijų sektoriuje keliose Sąjungos šalyse, įskaitant Vokietiją. Šioje šalyje Liberty Group veikia per savo patronuojamąją bendrovę Unitymedia GmbH.
2018 m. Vodafone pagal EB susijungimų reglamentą pranešė Komisijai apie koncentracijos projektą, kuriuo siekė gauti leidimą įgyti išimtinę Liberty Global telekomunikacijų veiklos kontrolę keliose valstybėse narėse, įskaitant Vokietiją. Sandorį sudarė pirkimo-pardavimo sutartis, pagal kurią Vodafone ketino įsigyti 100 % Unitymedia akcijų (toliau – nagrinėjama koncentracija).
Manydama, kad šis sandoris kelia didelių abejonių dėl suderinamumo su vidaus rinka, Komisija nusprendė pradėti išsamaus tyrimo procedūrą. Pasibaigus tai procedūrai, koncentracijos sandoris buvo pripažintas suderinamu su vidaus rinka ir su Europos ekonominės erdvės (EEE) susitarimu su sąlyga, kad Vodafone laikysis tam tikrų įsipareigojimų (
3
).
Ginčijamame sprendime Komisija pirmiausia įvertino horizontalųjį, vertikalųjį ir konglomerato koncentracijos poveikį būtent Vokietijoje. Nors užbaigusi analizę ji nusprendė, kad mažmeninėje televizijos signalų perdavimo paslaugų teikimo rinkoje, mažmeninėje daugialypių paslaugų pardavimo rinkoje ir mažmeninėje televizijos paslaugų teikimo rinkoje nėra reikšmingo veiksmingos konkurencijos apribojimo (toliau – RVKA), ji konstatavo, kad RVKA yra fiksuotos interneto prieigos rinkoje ir televizijos signalų retransliavimo rinkoje.
Paskui ji patikrino, ar Vodafone pasiūlyti įsipareigojimai gali padaryti sandorį suderinamą su vidaus rinka, be kita ko, tose dviejose rinkose, kuriose buvo nustatytos konkurencijos problemos.
Ieškovės Deutsche Telekom AG, Tele Columbus AG ir NetCologne Gesellschaft für Telekommunikation mbH yra Vokietijoje įsteigtos bendrovės, teikiančios televizijos, interneto ir telefonijos paslaugas. Kiekviena iš jų Bendrajame Teisme pareiškė ieškinį dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo.
Savo ieškiniuose jos, be kita ko, nurodo, pirma, Komisijos vertinimo klaidą, susijusią su nagrinėjamos koncentracijos horizontaliuoju poveikiu, be kita ko, mažmeninei televizijos signalų perdavimo paslaugų teikimo rinkai ir televizijos signalų retransliavimo rinkai, bei vertikaliuoju poveikiu tarpinei televizijos signalų perdavimo rinkai. Antra, jos nesutinka su tuo, kad įsipareigojimai, kurie yra privalomi pagal ginčijamą sprendimą, yra pakankami ir tinkami, kad koncentracija taptų suderinama su vidaus rinka.
Bendrojo Teismo vertinimas
Pirmiausia Bendrasis Teismas priminė jurisprudencijoje taikomus principus, susijusius tiek su jam tenkančios teisminės kontrolės intensyvumu, tiek su Komisijai tenkančia pareiga įrodyti, kad nebus reikšmingai ribojama veiksminga konkurencija.
Jis pažymėjo, kad koncentracijų srityje EB susijungimų reglamentas suteikia Komisijai tam tikrą diskreciją atliekant, be kita ko, ekonominius vertinimus. Nors Bendrasis Teismas negali pakeisti Komisijos ekonominio vertinimo savuoju, jis turi patikrinti ne tik pateikiamų įrodymų faktinį teisingumą, patikimumą ir nuoseklumą, bet ir tai, ar šie įrodymai atspindi visus esminius duomenis, į kuriuos reikėjo atsižvelgti vertinant kompleksinę situaciją, ir ar jie gali pagrįsti jais remiantis padarytas išvadas.
Dėl Komisijai nustatytų įrodinėjimo, kad koncentracija, apie kurią pranešta, reikšmingai apribos veiksmingą konkurenciją ar jos neapribos, todėl ji turi būti pripažinta nesuderinama arba suderinama su vidaus rinka, reikalavimų Bendrasis Teismas pabrėžė, kad, atsižvelgiant į reikalaujamos ekonominės analizės perspektyvinį pobūdį, pakanka, kad Komisija, remdamasi pakankamai reikšminga ir nuoseklia informacija, įrodytų, jog yra labiau tikėtina, nei netikėtina, kad koncentracija reikšmingai apribos veiksmingą konkurenciją vidaus rinkoje arba didelėje jos dalyje arba kad jos neapribos.
Būtent atsižvelgdamas į šiuos argumentus Bendrasis Teismas pirmiausia nagrinėjo koncentracijos poveikį Vokietijos rinkai, paskui – įsipareigojimus, kurie ginčijamu sprendimu pripažinti privalomais.
Dėl koncentracijos poveikio analizės
Dėl horizontaliojo nekoordinuojamo koncentracijos poveikio mažmeninei televizijos signalų perdavimo paslaugų teikimo klientams, gyvenantiems daugiabučiuose gyvenamuosiuose pastatuose, rinkai
Pirmiausia Bendrasis Teismas išnagrinėjo akivaizdžias vertinimo ir teisės klaidas, kurias Komisija tariamai padarė analizuodama horizontalųjį poveikį mažmeninei televizijos signalų perdavimo paslaugų teikimo klientams, gyvenantiems daugiabučiuose gyvenamuosiuose pastatuose, rinkai (multi dwelling units (MDU); toliau – MDU rinka).
Dėl koncentracijos šalių abipusio konkurencinio spaudimo Bendrasis Teismas mano, pirma, kad, atsižvelgiant į tai, jog jų veikla nelabai sutampa, Komisija nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos, kai nusprendė, kad iki koncentracijos jos nebuvo tiesioginės konkurentės, nepaisant to, kad tam tikrais išimtiniais atvejais jų veikla persidengia, tačiau į tuos atvejus Komisija atsižvelgė ir jų nereikšmingumas nebuvo užginčytas įrodymais. Vadinasi, koncentracijos šalių parduodami produktai praktiškai nekonkuravo.
Antra, Komisija nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos, kai nusprendė, kad koncentracijos šalys tarpusavyje nekonkuruoja netiesiogiai. Šiuo klausimu Bendrasis Teismas priminė, kad įmonės konkuruoja netiesiogiai, ypač kai jos patiria panašų konkurencinį spaudimą iš kitų įmonių, su kuriomis kiekviena iš jų konkuruoja tiesiogiai, arba kai kiti veiksniai, pavyzdžiui, klientų reikalavimai, panašiai riboja jų galimybes nustatyti savo kainas ir komercines sąlygas.
Šiuo atveju Bendrasis Teismas konstatavo, kad, kiek tai susiję su tuo, jog koncentracijos šalys stebi viena kitos veiklą ir lygina produktų pasiūlymus, tokia lyginamoji analizė neviršija paprastų lyginamųjų komercinių analizių, skirtų geriausiai praktikai sektoriuje stebėti ir galbūt perimti. Toks palyginimas, kurį sudaro rinkos veiksmingumo ar geriausios praktikos sektoriuje, įskaitant kitas valstybes nares ar trečiąsias valstybes, analizė, negali būti laikomas netiesioginiais konkurenciniais spaudimais. Be to, iš ginčijamo sprendimo matyti, kad su MDU savininkais (toliau – MDU klientai) sudarytos sutartys yra derybų, konkursų ar oficialių viešųjų pirkimų rezultatas. Taigi, tai nėra tipinės sutartys, kurios galėjo būti lyginamosios analizės objektas remiantis paprasčiausiu praktikos sektoriuje stebėjimu.
Be to, dėl koncentracijos šalių konkurencijos infrastruktūros srityje Komisija konstatavo, kad kiekvienos koncentracijos šalies vykdoma investavimo ir inovacijų veikla tinkle neturėjo jokio tiesioginio konkurencinio poveikio inovacijų ir investicijų strategijai kitos šalies tinkle ir kad toks kiekvienos šalies vykdomas kitos šalies veiklos stebėjimas yra tik lyginamoji komercinė analizė, o tai nėra netiesioginio konkurencinio spaudimo forma.
Trečia, ieškovės taip pat neįrodė potencialios konkurencijos tarp koncentracijos šalių buvimo, todėl jos nepagrįstai priekaištauja Komisijai, kad ši nusprendė, jog mažai tikėtina, kad šios šalys būtų išplėtusios savo veiklą į kitos šalies kabelių zoną, taip panaikindamos potencialią konkurenciją ir reikšmingai apribodamos veiksmingą konkurenciją, jei nebūtų sudariusios koncentracijos sandorio.
Ketvirta, dėl tariamo kolektyvinės dominuojančios padėties iki nagrinėjamos koncentracijos egzistavimo, kurį lėmė tylus koncentracijos šalių susitarimas, paaiškinantis realios ar potencialios konkurencijos tarp jų nebuvimą MDU rinkoje, Bendrasis Teismas pažymėjo, kad nors šiuo argumentu bandoma pranešti apie kartelį, šis priekaištas yra nereikšmingas, nes šis argumentas susijęs ne su ginčijamo sprendimo dalyku, o veikiau su veiksmais, kurie potencialiai patenka į SESV 101 ar 102 straipsnio taikymo sritį. Bet kuriuo atveju koncentracijų kontrolės tikslais nėra prasmės ieškoti priežasčių, galbūt susijusių su Sąjungos konkurencijos taisyklių pažeidimu, kodėl koncentracijos šalys tarpusavyje nekonkuruoja.
Vis dėlto, nors šiuo argumentu siekiama atkreipti dėmesį į kolektyvinės dominuojančios padėties buvimą, šie teiginiai nebuvo patvirtinti išnagrinėjus šių šalių vidaus dokumentus, ir jį paneigia Sąjungos konkurencijos teisei galimai prieštaraujanti priežastis, dėl kurios koncentracijos šalys nebandė konkuruoti tarpusavyje iki koncentracijos.
Penkta, dėl priekaišto, grindžiamo tuo, kad Komisija neatsižvelgė į dėl koncentracijos atsiradusį išteklių padidėjimą, leidusį koncentracijos šalims išstumti savo konkurentus, be kita ko, taikant grobuoniškas kainas, Bendrasis Teismas pažymėjo, kad vien tokio padidėjimo, net jeigu jis pasitvirtintų, nepakanka, kad koncentracija būtų pripažinta nesuderinama su vidaus rinka. Iš tiesų Komisija gali pripažinti koncentraciją nesuderinama su vidaus rinka tik tuo atveju, jei ji konstatuoja, kad egzistuoja RVKA, kuris yra tiesioginė ir neišvengiama koncentracijos pasekmė. Toks RVKA, kuris gali atsirasti dėl būsimų susijungusio subjekto sprendimų, gali būti laikomas tiesiogine ir neišvengiama koncentracijos pasekme tik jei būsimas elgesys tampa įmanomas ir ekonomiškai pagrįstas dėl koncentracijos nulemto rinkos savybių ir sandaros pasikeitimo. Tačiau šiuo atveju koncentracijos šalys jau turėjo teisę veikti pakankamai nepriklausomai nuo savo konkurentų ir MDU klientų, neatsižvelgiant į tai, ar dėl koncentracijos galimai padidėjo ištekliai.
Dėl tų pačių priežasčių Bendrasis Teismas atmetė argumentus, kad nagrinėjama koncentracija gerokai sumažins konkurencinį spaudimą, kurį konkurentai daro MDU rinkoje, o tai galėtų lemti RVKA. Konkrečiau kalbant, susijungusio subjekto finansinis pajėgumas, palyginti su jo konkurentais, leido jam trukdyti jiems plėstis. Tačiau, nors tiesa, kad konkurentų konkurencinio spaudimo sumažėjimas dėl koncentracijos gali lemti RVKA, vien konstatavimas, kad padidėjo susijungusio subjekto finansinis pajėgumas, neleidžia daryti išvados, kad toks apribojimas egzistuoja. Vertindama koncentracijos suderinamumą su vidaus rinka Komisija turi atsižvelgti į daugelį dalykų, pavyzdžiui, nagrinėjamų rinkų sandarą, realią ar potencialią įmonių konkurenciją, koncentracijoje dalyvaujančių įmonių padėtį rinkoje, jų ekonominį ir finansinį pajėgumą, tiekėjams ir vartotojams prieinamas alternatyvas, patekimo į rinką kliūčių egzistavimą bei pasiūlos ir paklausos tendencijas.
Dėl priekaišto, grindžiamo tuo, kad Komisija neatsižvelgė į tai, kad Vodafone padėtis MDU rinkoje taps dominuojanti ir tai sukels RVKA, Bendrasis Teismas priminė, kad pagal EB susijungimų reglamentą (
4
) Komisija turi įvertinti, ar koncentracija gali reikšmingai apriboti veiksmingą konkurenciją vidaus rinkoje arba didelėje jos dalyje, nes to, kad koncentracija sukuria ar sustiprina dominuojančią padėtį, savaime nepakanka, kad būtų galima teigti, jog koncentracija yra nesuderinama su vidaus rinka. Atliekant tokią perspektyvinę analizę reikia išnagrinėti, kaip koncentracijos sandoris galėtų pakeisti konkurencijos padėtį konkrečioje rinkoje lemiančius veiksnius. Todėl Komisijai negalima priekaištauti dėl to, kad šiuo atveju ji atliko perspektyvinę horizontaliojo nekoordinuojamo koncentracijos poveikio MDU rinkoje analizę. Kadangi atlikusi šią analizę Komisija padarė išvadą, kad nėra RVKA, nes nagrinėjama koncentracija nepašalintų konkurencinio spaudimo tarp šalių ir nesumažintų likusių konkurentų daromo konkurencinio spaudimo, ji neprivalėjo nagrinėti, ar dėl šios koncentracijos bus sukurta ar sustiprinta dominuojanti padėtis, be kita ko, dėl nacionalinio masto padengimo, apjungus koncentracijos šalių sujungtus kabelinius tinklus.
Be to, koncentracijos šalių kabelinio tinklo apimtis negali būti laikoma lemiamu koncentracijos MDU rinkoje situacijos veiksniu, dėl kurio pasikeitimo atsirastų RVKA. Iš to matyti, kad vien geografinis susijungusio subjekto kabelinio tinklo išplėtimas, nesvarbu, ar jis būtų susijęs su koncentracija, nebūtinai reiškia konkurencijos situaciją MDU rinkoje lemiančio veiksnio pasikeitimą, taigi ir RVKA.
Dėl vertikaliojo koncentracijos poveikio
Toliau dėl nagrinėjamos koncentracijos vertikaliojo poveikio analizės, kuria remdamasi Komisija visų pirma išnagrinėjo tikimybę, kad mažmeniniai televizijos signalų perdavimo MDU klientams paslaugų teikėjai bus išstumti iš rinkos, Bendrasis Teismas pažymėjo, kad vertindama tikimybę, kad pakenkiant konkurencijai bus ribojama galimybė naudotis ištekliais, Komisija, remdamasi Nehorizontaliųjų susijungimų gairėmis (
5
), nagrinėja, pirma, ar įmonė po susijungimo galės gerokai riboti galimybę naudotis ištekliais, antra, ar ji turės paskatą taip elgtis ir, trečia, ar pasirinkta galimybės naudotis ištekliais ribojimo strategija labai pakenks konkurencijai žemesnėje rinkoje. Šios trys sąlygos yra kumuliacinės, todėl vienos iš jų nebuvimo pakanka, kad būtų galima paneigti pavojų, jog bus ribojama galimybė naudotis ištekliais.
Konkrečiai dėl trečiosios sąlygos Komisija padarė išvadą, kad susijungusio subjekto taikoma galima galimybių ribojimo strategija bet kuriuo atveju neturėtų reikšmingo neigiamo poveikio konkurencijai žemesnėje rinkoje, nes nagrinėjama koncentracija niekaip nepakeičia nei aukštesnės, nei žemesnės rinkos sandaros. Konkrečiai kalbant, ji niekaip nepakeistų šalių galimybių ir paskatų išstumti mažmeninius televizijos signalų perdavimo MDU klientams Vokietijoje paslaugų teikėjus, visų pirma Tele Columbus. Kadangi ieškovės neįrodė, kad šiame Komisijos vertinime padaryta akivaizdi klaida, trečiosios sąlygos netenkinimo pakanka, kad būtų atmesta konkurencijai kenkiančios galimybės naudotis ištekliais ribojimo rizika.
Dėl horizontaliojo nekoordinuojamo poveikio televizijos signalų retransliavimo rinkai
Galiausiai Bendrasis Teismas nusprendė, kad Tele Columbus nepagrįstai teigia, jog atlikdama tyrimą Komisija akivaizdžiai klaidingai įvertino horizontalųjį nekoordinuojamą poveikį televizijos signalų retransliavimo rinkai, kuris atsirastų susijungusiam subjektui sudarius išimtines sutartis su televizijos transliuotojais.
Pirma, dėl priekaišto, kad Komisija neatliko visų ieškovės pageidaujamų ar naudingais laikomų tyrimų, kaip antai tam tikrų techninių funkcijų ir tam tikrų komercinių aspektų tyrimų, pažymėtina, kad ieškovė visiškai nepaaiškina, kaip koncentracija galėtų jiems daryti poveikį, ir konkrečiai nenurodo, kodėl ir kaip susijungęs subjektas derybose su televizijos transliuotojais galėtų ir ypač kodėl ir kaip būtų suinteresuotas bloginti šias funkcijas ir komercinius aspektus, kaip tai, atsižvelgiant į jų svarbą, galėtų reikšmingai apriboti veiksmingą konkurenciją televizijos signalų retransliavimo rinkoje ir kaip tokį tikėtiną šių funkcijų ir komercinių aspektų suprastėjimą lemtų koncentracija.
Antra, dėl teiginio, kad Komisija neatsižvelgė į tai, kad susijungęs subjektas turėtų galimybę ir paskatą įgyvendinti dalinį išimtinumą, kad uždraustų transliuoti turinį per tam tikrus savo konkurentus, kaip antai ieškovę, pažymėtina, kad ieškovė neįrodė, kad tokia strategija turėtų reikšmingą neigiamą poveikį konkurencijai žemesnėje rinkoje. Be to, mažai tikėtina, kad susijungęs subjektas turėtų paskatą su televizijos transliuotoju sudaryti visiško ar dalinio išimtinumo sutartį, atsižvelgiant į galimą tokių konkurencijos teisei prieštaraujančių veiksmų neteisėtumą.
Trečia, dėl teiginio, kad susijungęs subjektas galėtų MDU rinkoje pasinaudoti pranašumais, kurių jis turėtų televizijos signalų retransliavimo rinkoje, t. y. retransliacijos mokesčių rinkimu ir turinio įsigijimu palankesnėmis sąlygomis, nei įsigyja mažesni kabelinių tinklų operatoriai, reikia pažymėti, kad, pirma, jei pranašumai leido pasiūlyti MDU klientams geresnes kainas, tai rodo teigiamą poveikį vartotojams, o ne RVKA, nes tikėtina, kad toks kainos sumažėjimas turės įtakos atitinkamų pastatų nuomininkų mėnesiniam nuomos mokesčiui. Antra, ieškovė neįrodė, kad šie pranašumai būtų nulemti koncentracijos.
Dėl įsipareigojimų, kurie yra privalomi pagal ginčijamą sprendimą
Kadangi ginčijamame sprendime Komisija padarė išvadą dėl RVKA fiksuotos interneto prieigos rinkoje ir televizijos signalų retransliavimo rinkoje, ji nagrinėjo Vodafone pasiūlytus įsipareigojimus ir padarė išvadą, kad tais įsipareigojimais pakeista nagrinėjama koncentracija reikšmingai neribos veiksmingos konkurencijos tose rinkose.
Bendrasis Teismas mano, kad Komisijos atlikta analizė šiuo klausimu visiškai nenusipelno jokios kritikos, kiek tai susiję su tariamu įsipareigojimų, susijusių su televizijos signalų retransliavimo rinka, nepakankamumu ir netinkamumu (
6
) ir tariamu Vodafone pasiūlyto įsipareigojimo, susijusio su fiksuotos interneto prieigos rinka (WCBA įsipareigojimas), neveiksmingumu.
Jis atmetė priekaištą, grindžiamą tuo, kad šie įsipareigojimai yra tik su elgesiu susiję įsipareigojimai, todėl yra nepakankami siekiant išspręsti horizontalaus pobūdžio konkurencijos problemas. Nors Pranešime dėl konkurencijos gynimo priemonių Komisija teikia pirmenybę struktūriniams įsipareigojimams, ypač dėl jų įgyvendinimo paprastumo, įsipareigojimų priėmimą iš esmės lemia jų tinkamumas bei pakankamumas nustatytai konkurencijos problemai išspręsti ir tikrumas, kad šie įsipareigojimai galės būti įgyvendinti.
Kalbant konkrečiai apie įsipareigojimus, susijusius su televizijos signalų retransliavimo rinka, negalima pritarti teiginiui, kad ginčijamame sprendime Komisijos vartojama terminija rodo, jog ji visiškai nėra tikra, kad šie įsipareigojimai buvo pakankami ir veiksmingi siekiant pašalinti televizijos signalų retransliavimo rinkoje nustatytą RVKA. Nors Komisija turi būti tikra, kad siūlomi įsipareigojimai galės būti įgyvendinti ir bus pakankamai perspektyvūs ir tvarūs, ji gali paskelbti koncentraciją suderinama, jei yra pakankamai tikėtina, kad šie įsipareigojimai bus pakankami ir veiksmingi nustatytam RVKA pašalinti.
Be to, dėl pavėluoto įsipareigojimo dėl retransliavimo mokesčių pateikimo pažymėtina, kad Komisija gali priimti pavėluotai pateiktus įsipareigojimus, pirma, jeigu jie aiškiai ir nesant reikalo atlikti papildomų tyrimų išsprendžia anksčiau nustatytas konkurencijos problemas ir, antra, jei yra pakankamai laiko dėl šių įsipareigojimų konsultuotis su valstybėmis narėmis. Kadangi šiuo atveju šios dvi kumuliacinės sąlygos yra tenkinamos, Komisija galėjo atsižvelgti į įsipareigojimą dėl retransliavimo mokesčių, nors jis buvo pateiktas pavėluotai.
WCBA įsipareigojimo atveju Bendrasis Teismas atmetė priekaištą, grindžiamą tariamu neveiksmingumu dėl to, kad jis neleidžia kompensuoti konkurencinio spaudimo, kurį per infrastruktūrą ir inovacijas prieš koncentraciją darė Unitymedia, išnykimo.
Iš tikrųjų šio įsipareigojimo, pagal kurį numatomas trečiojo operatoriaus, t. y. Telefónica, atėjimas į rinką, tikslas yra išspręsti konkurencijos problemą, kylančią dėl operatoriaus (Vodafone) pasitraukimo iš Unitymedia kabelių zonos, o ne kompensuoti konkurencinio spaudimo, kurį per infrastruktūrą ir inovacijas prieš koncentraciją darė pastaroji įmonė, išnykimą. Be to, bet kuriuo atveju neįrodyta, kad susijungęs subjektas nustos investuoti ir diegti naujoves ankstesnėje Unitymedia kabelių zonoje ir dėl koncentracijos išnyks tokių investicijų ir naujovių nulemtas konkurencinis spaudimas.
Dėl tariamo Telefónica negalėjimo daryti didelio konkurencinio spaudimo fiksuotos interneto prieigos rinkoje reikia konstatuoti, kad toks teiginys išplaukia iš tam tikrų ginčijamame sprendime esančių Komisijos teiginių dėl Telefónica situacijos neprisiėmus nagrinėjamo įsipareigojimo ir kad dėl to juose neatsižvelgiama į visas Vodafone prisiimtas pareigas pagal šį įsipareigojimą. Vadinasi, šie teiginiai neleidžia daryti jokios išvados dėl Telefónica pajėgumo ir paskatos veikti kaip gyvybingai ir aktyviai konkurencinei jėgai įgyvendinus šį įsipareigojimą.
Dėl teiginio, kad WCBA įsipareigojimas kenkia rinkai ir sustiprina jos oligopolinę struktūrą, nes suteikia Telefónica didmeninę prieigą privilegijuotomis sąlygomis, Komisija paaiškino, jog ši priemonė sustiprina šį operatorių, tačiau tai nesukelia konkurencijos problemų, atsižvelgiant į tai, kad Telefónica nėra stiprus konkurentas, be kita ko, fiksuotos interneto prieigos rinkose.
Bendrasis Teismas taip pat atmetė priekaištą, grindžiamą tariamai nepakankamu Komisijos atliktu WCBA įsipareigojimo tyrimu ir tariamu nepakankamu ginčijamo sprendimo motyvavimu, kiek tai susiję su šiuo įsipareigojimu, nes Komisija patikrino, ar jis visiškai pašalins nustatytas konkurencijos problemas ir ar nedarys neigiamo poveikio, įskaitant poveikį investicijoms į šviesolaidį arba mažmeninei daugialypių paslaugų pardavimo rinkai. Ji taip pat išsamiai išdėstė priežastis, dėl kurių manė, kad tokio poveikio jis nedarys.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, Bendrasis Teismas atmetė visą ieškinį.
(
1
)	2019 m. liepos 18 d. Komisijos sprendimas C(2019) 5187 final, kuriuo koncentracijos sandoris, kuriuo Vodafone Group plc siekia įsigyti tam tikrus Liberty Global plc aktyvus, pripažintas suderinamu su vidaus rinka ir EEE susitarimu (byla COMP/M.8864 Vodafone / Certain Liberty Global Assets) (toliau – ginčijamas sprendimas).
(
2
)	2004 m. sausio 20 d. Tarybos reglamentas Nr. 139/2004 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės (EB Susijungimų reglamentas) (OL L 24, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 3 t., p. 40).
(
3
)	Šie įsipareigojimai visų pirma apima: WCBA (Wholesale Cable Broadband Access) įsipareigojimą, pagal kurį numatyta suteikti prieigą prie susijungusio subjekto kabelinio tinklo trečiajam operatoriui, kad šis galėtų siūlyti mažmenines fiksuotos interneto prieigos paslaugas, taip pat savo ar trečiųjų asmenų televizijos OTT (over the top) paslaugas; OTT įsipareigojimą, kuris neleido susijungusiam subjektui apriboti televizijos transliuotojų, kurių turinys buvo platinamas jo platformoje, galimybės platinti šį turinį naudojantis OTT paslauga ir užtikrino pakankamą tiesioginį tinklų sujungimo pajėgumą; HBBTV (Hybrid Broadcast Broadband TV) įsipareigojimą, kuris įpareigojo susijungusį subjektą toliau transliuoti televizijos transliuotojų nekoduotą HBBTV signalą; ir įsipareigojimą dėl retransliavimo mokesčių, kuris neleido susijungusiam subjektui didinti nekoduotų televizijos transliuotojų jam mokamų retransliavimo mokesčių.
(
4
)	EB susijungimų reglamento 2 straipsnio 2 ir 3 dalys.
(
5
)	Nehorizontaliųjų susijungimų vertinimo pagal Tarybos reglamentą dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės gairės (OL C 265, 2008, p. 6).
(
6
)	Šie įsipareigojimai apima OTT įsipareigojimą, įsipareigojimą dėl retransliavimo mokesčių ir HBBTV įsipareigojimą.