62018CO0334(01)
LAIKINĄSIAS APSAUGOS PRIEMONES TAIKANČIO TEISĖJO NUTARTIS
2018 m. lapkričio 22 d. (
*1
)
„Apeliacinis skundas – Nutartis dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo – Valstybės pagalba – Ispanijos valdžios institucijų tam tikriems futbolo klubams suteikta pagalba – Valdžios subjekto suteikta paskolos garantija trims Valensijos autonominės srities futbolo klubams – Sprendimas, kuriuo pagalba pripažinta nesuderinama su vidaus rinka – Nurodymas susigrąžinti pagalbą – Vykdymo sustabdymas – Skuba – Motyvavimas – Teisė į gynybą“
Byloje C‑334/18 P(R)
dėl 2018 m. gegužės 22 d. pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 57 straipsnio antrą pastraipą pateikto apeliacinio skundo
Hércules Club de Fútbol
SAD, įsteigtas Alikantėje (Ispanija), atstovaujamas advokatų Y. Martínez Mata ir S. Rating,
apeliantas,
dalyvaujant kitoms proceso šalims:
Europos Komisijai, atstovaujamai B. Stromsky, G. Luengo ir P. Němečková,
atsakovei pirmojoje instancijoje,
Ispanijos Karalystei,
įstojusiai į bylą šaliai pirmojoje instancijoje,
LAIKINĄSIAS APSAUGOS PRIEMONES TAIKANTIS TEISĖJAS,
išklausęs generalinį advokatą G. Hogan,
priima šią
Nutartį
1
Apeliaciniu skundu Hércules Club de Fútbol SAD (toliau – Hércules CF) prašo panaikinti 2018 m. kovo 22 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo pirmininko nutartį Hércules Club de Fútbol / Komisija (T‑766/16 R, nepaskelbta Rink., toliau – skundžiama nutartis, EU:T:2018:170), kuria jis atmetė prašymą sustabdyti 2016 m. liepos 4 d. Komisijos sprendimo (ES) 2017/365 dėl valstybės pagalbos SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP), kurią Ispanija suteikė futbolo klubams „Valencia Club de Fútbol [SAD]“, „Hércules Club de Fútbol [SAD]“ ir „Elche Club de Fútbol [SAD]“ (OL L 55, 2017, p. 12; toliau – ginčijamas sprendimas), vykdymą.
Ginčo aplinkybės
2
Apeliantas Hércules CF yra profesionalus futbolo klubas, įsteigtas 1922 m., kuris dalyvauja Ispanijos futbolo lygos antrajame B divizione.
3
2012 ir 2013 m. Europos Komisijai buvo pranešta apie tariamą valstybės pagalbą, kurią Generalitat Valenciana (Valensijos regiono valdžia) paskolų garantijų forma suteikė trims Valensijos futbolo klubams, įskaitant Hércules CF.
4
2016 m. liepos 4 d. Komisija priėmė ginčijamą sprendimą. Šio sprendimo 1 straipsnyje ji iš principo nustatė, kad Ispanijos Karalystė neteisėtai suteikė šią su vidaus rinka nesuderinamą valstybės pagalbą Fundación Hércules Club de Fútbol (toliau – Fundación Hércules): 6143000 EUR sumą, kurią valstybės garantijos forma Instituto Valenciano de Finanzas, Generalitat Valenciano finansų įstaiga, suteikė Fundación Hércules banko paskolai, kad ši galėtų įsigyti Hércules CF akcijas, kai buvo didinamas jos kapitalas. Ginčijamo sprendimo 2–4 straipsniuose Komisija įpareigojo Ispanijos Karalystę nedelsiant ir veiksmingai susigrąžinti aptariamą valstybės pagalbą iš Hércules CF, įskaitant palūkanas, skaičiuojamas nuo dienos, kurią šia pagalba galėjo pradėti naudotis Hércules CF, ir ją informuoti apie šio sprendimo įgyvendinimą.
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiama nutartis
5
2016 m. lapkričio 7 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo apelianto ieškinį, juo jis iš esmės prašė panaikinti ginčijamą sprendimą.
6
Atskiru dokumentu (jį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo tą pačią dieną) apeliantas pateikė prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones, kad būtų sustabdytas ginčijamo sprendimo 2 straipsnio, kuriuo Komisija nurodė susigrąžinti nagrinėjamą valstybės pagalbą, vykdymas.
7
2016 m. lapkričio 9 d. Bendrojo Teismo pirmininkas uždavė apeliantui klausimus, į kuriuos jis turėjo atsakyti raštu ir į kuriuos atsakė tą pačią dieną.
8
2016 m. lapkričio 11 d. nutartimi Bendrojo Teismo pirmininkas, remdamasis Bendrojo Teismo procedūros reglamento 157 straipsnio 2 dalimi, laikinai sustabdė ginčijamo sprendimo vykdymą, kol bus priimta nutartis dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūros pabaigos.
9
2017 m. gruodžio 11 d. Bendrojo Teismo pirmininkas paprašė apelianto „pateikti aktualią informaciją apie finansinę padėtį, pagrįstą atitinkamais dokumentais, įskaitant paskutinę audituotą finansinę ataskaitą, taip pat bet kokią kitą susijusią informaciją dėl pasikeitimų, įvykusių po prašymo taikyti laikinąsias apsaugos priemones pateikimo“. 2017 m. gruodžio 21 d. apeliantas įvykdė šį prašymą. 2018 m. sausio 18 d. Komisija priėmė poziciją dėl apelianto pateiktų atsakymų.
10
2018 m. kovo 22 d. Bendrojo Teismo pirmininkas priėmė skundžiamą nutartį, ja atmetė prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones.
11
Bendrojo Teismo pirmininkas iš karto išnagrinėjo, ar skubos sąlyga buvo patenkinta. Šiuo klausimu skundžiamos nutarties 33 punkte jis pirmiausia priminė, kad, remiantis suformuota jurisprudencija, pateikus prašymą sustabdyti Sąjungos akto taikymą, prašomos laikinosios apsaugos priemonės taikymas pateisinamas tik tuomet, jei nagrinėjamas aktas yra lemiama nurodomos rimtos ir nepataisomos žalos priežastis. Minėtos nutarties 35 punkte jis nurodė, kad kai nurodyta žala yra finansinio pobūdžio, prašomos laikinosios priemonės yra pateisinamos, jeigu, nesant tokių priemonių, kiltų pavojus šalies, kuri jų prašo, finansiniam gyvybingumui dar prieš priimant sprendimą, kuriuo užbaigiama pagrindinė byla, arba jei stipriai pakistų jos rinkos dalys, atsižvelgiant į, be kita ko, jos įmonės dydį ir apyvartą, taip pat prireikus – įmonių grupės, kuriai jis priklauso, charakteristikas.
12
Iš skundžiamos nutarties 41 punkto matyti, kad norėdamas įrodyti prašymo sustabdyti vykdymą skubą apeliantas nurodė, pirma, kad nagrinėjamų sumų grąžinimas sukeltų pavojų jo finansiniam gyvybingumui, kuris lemtų jo likvidavimą, ir, antra, jo likvidavimas turėtų neturtinio pobūdžio pasekmių, nes jis nebegalėtų dalyvauti sporto varžybose, o tai turėtų neigiamos įtakos tiek varžybų organizatoriams, tiek dalyvaujantiems klubams, ir kad jo dingimas sukeltų socialinius konfliktus ir ekonominius nuostolius regione.
13
Šiuo klausimu Bendrojo Teismo pirmininkas skundžiamos nutarties 42 punkte nurodė, kad apelianto nurodyta žala yra turtinė.
14
Analizuodamas apelianto pateiktus duomenis skundžiamos nutarties 48–53 punktuose Bendrojo Teismo pirmininkas iš esmės nustatė, kad, atsižvelgiant į tai, kad nepakanka apelianto pateiktos informacijos, jis negali nuspręsti, kiek tai susiję su skuba, ar gali apsiriboti apelianto padėties izoliuotu vertinimu, ar turėtų atsižvelgti į galimus trečiųjų asmenų ar jo akcininkų įnašus. Taigi Bendrojo Teismo pirmininkas nusprendė, kad atsižvelgiant į tai, kad apeliantas nepateikė tikslaus ir išsamaus finansinės padėties vaizdo, jis negali daryti išvados, kad egzistuoja pavojus jo finansiniam gyvybingumui.
15
Taigi Bendrojo Teismo pirmininkas atmetė apelianto prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones ir panaikino savo 2016 m. lapkričio 11 d. nutartį.
Procesas Teisingumo Teisme ir šalių reikalavimai
16
Apeliaciniame skunde apeliantas iš esmės Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą nutartį,
–
sustabdyti ginčijamo sprendimo vykdymą,
–
priimti nutartį dėl sustabdymo inaudita altera parte pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 160 straipsnio 7 dalį ir
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
17
Atskiru dokumentu, kurį Teisingumo Teismo kanceliarija gavo 2018 m. birželio 27 d., apeliantas pateikė prašymą taikyti laikinąsias apsaugos priemones.
18
Kadangi Teisingumo Teismo pirmosios kolegijos pirmininkė ir pirmininko pavaduotojas negalėjo vykdyti savo pareigų, remiantis Teisingumo Teismo procedūros reglamento 13 straipsniu 2018 m. birželio 4 d. Teisingumo Teismo antrosios kolegijos pirmininkas buvo paskirtas vykdyti laikinąsias apsaugos priemones taikančio teisėjo pareigas.
19
2018 m. birželio 20 d. Teisingumo Teismo kanceliarijoje pateiktame atsiliepime į apeliacinį skundą Komisija prašo:
–
atmesti apeliacinį skundą kaip nepriimtiną,
–
atmesti apeliacinį skundą kaip nepagrįstą,
–
atmesti prašymą laikinai sustabdyti ginčijamo sprendimo vykdymą, įskaitant prašymą dėl sustabdymo inaudita altera parte, ir
–
priteisti iš apelianto bylinėjimosi išlaidas.
20
2018 m. liepos 5 d. Teisingumo Teismo antrosios kolegijos pirmininko nutartimi Hércules Club de Fútbol / Komisija (C‑334/18 P(R)‑R, nepaskelbta Rink., EU:C:2018:548), priimta remiantis Teisingumo Teismo reglamento 160 straipsnio 7 dalimi neišklausius kitų proceso šalių, buvo nuspręsta sustabdyti ginčijamą sprendimą, kol bus priimta nutartis, kuri turi būti priimta kaip įmanoma greičiau po nutarties, užbaigiančios procedūrą dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo ir iki nutarties dėl šio apeliacinio skundo priėmimo.
Dėl prašymo, kad dėl ginčijamo sprendimo vykdymo sustabdymo būtų nutarta inaudita altera parte
21
Savo apeliaciniame skunde apeliantas prašo, kad dėl ginčijamo sprendimo vykdymo sustabdymo būtų nutarta inaudita altera parte.
22
Remiantis Teisingumo Teismo procedūros reglamento 160 straipsnio 4 dalimi, toks prašymas pateikiamas atskiru dokumentu; kaip pažymėta šios nutarties 17 punkte, Teisingumo Teismo kanceliarija tokį dokumentą gavo.
23
Vadinasi, šis prašymas, suformuluotas apeliaciniame skunde, yra nepriimtinas (šiuo klausimu žr. 1965 m. sausio 21 d. Sprendimo Merlini / Vyriausioji Valdyba, 108/63, EU:C:1965:4, 12 punktą ir 1965 m. birželio 17 d. Sprendimo Italija / Komisija, 32/64, EU:C:1965:61, p. 484; taip pat 2016 m. birželio 16 d. Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo nutarties ICA Laboratories ir kt. / Komisija, C‑170/16 P(R), nepaskelbta Rink., EU:C:2016:462, 21–24 punktus).
Dėl apeliacinio skundo
Dėl priimtinumo
24
Komisija ginčija apeliacinio skundo priimtinumą, nes, kaip teigia, juo siekiama, kad būtų atliktas naujas Bendrojo Teismo konstatuotų faktų vertinimas.
25
Šiuo klausimu reikia pabrėžti, kad savo pirmajame pagrinde apeliantas iš esmės teigia, kad Bendrojo Teismo pirmininkas neteisingai preziumavo, pirma, kad, norint įvertinti įmonės finansinę padėtį, reikia atsižvelgti į hipotetinius neatlygintinus trečiųjų asmenų ar smulkiųjų akcininkų įnašus, ir, antra, kad tokių asmenų įnašai šiuo atveju gali siekti nurodyme susigrąžinti pagalbą nustatytą sumą.
26
Šiuo pagrindu iš esmės teigiama, kad skundžiamos nutarties 49 punkte padaryta išvada, kuria remiantis apeliantui yra prieinami trečiųjų asmenų įnašai, galintys padėti įvykdyti iš nurodymo susigrąžinti pagalbą kylančius finansinius reikalavimus, nėra pakankamai motyvuota.
27
Remiantis suformuota jurisprudencija, klausimas, ar Bendrojo Teismo pirmininko nutarties motyvai nepakankami, yra teisės klausimas, kuris gali būti pateiktas per apeliacinį procesą (šiuo klausimu žr. 2013 m. gruodžio 19 d. Sprendimo Siemens ir kt. / Komisija, C‑239/11 P, C‑489/11 P ir C‑498/11 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2013:866, 67 punktą).
28
Antrajame pagrinde apeliantas tvirtina, kad Bendrojo Teismo pirmininkas neatsižvelgė į teisę į gynybą, nes išvadą, kad nebuvo pateiktas tikslus ir išsamus apelianto finansinės padėties vaizdas, pagrindė tariamu apelianto akcininkų pasikeitimu, nors tuo nebuvo remiamasi procese Bendrajame Teisme.
29
Galimas teisės į gynybą pažeidimas Bendrajame Teisme yra teisės klausimas, kuris yra priimtinas apeliacinio skundo stadijoje (šiuo klausimu žr. 2016 m. birželio 14 d. Sprendimo Marchiani / Parlamentas, C‑566/14 P, EU:C:2016:437, 38 punktą).
30
Vadinasi, apeliacinis skundas yra priimtinas.
Dėl esmės
31
Grįsdamas apeliacinį skundą apeliantas remiasi dviem pagrindais.
Dėl pirmojo pagrindo
32
Savo pirmajame pagrinde, susijusiame su skundžiamos nutarties 49 punktu, apeliantas kaltina Bendrojo Teismo pirmininką rėmusis dviguba prezumpcija darant išvadą, kad jo pateikta informacija nei išsami, nei patikima. Bendrojo Teismo pirmininkas, pirma, neteisingai preziumavo, kad norint įvertinti įmonės finansinę padėtį reikia atsižvelgti į hipotetinius neatlygintinus trečiųjų asmenų ar smulkiųjų akcininkų įnašus, todėl daryti išvadą, kad asmenys, kurie galėtų paremti įmonę menkais resursais, ją kontroliuoja arba priklauso tai pačiai grupei. Antra, apeliantas tvirtina, kad net jeigu tokia prezumpcija nebūtų laikoma teisės klaida, Bendrojo Teismo pirmininkas vis tiek neteisingai preziumavo, kad tokių asmenų įnašai galėtų pasiekti nurodyme susigrąžinti pagalbą nustatytos sumos dydį.
33
Komisija nesutinka su apelianto argumentais. Jos teigimu, Bendrasis Teismas, vertindamas apelianto materialinę situaciją, teisingai atsižvelgė į išteklius, kuriais bendrai disponuoja grupė, kuriai priklauso apeliantas. Tai ypač taikytina futbolo klubui, kurio tiek akcininkai, tiek nariai ir rėmėjai yra suinteresuoti, kad klubas tęstų savo sportinę veiklą.
34
Skundžiamos nutarties 28 punkte Bendrojo Teismo pirmininkas priminė, pirma, kad laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas gali sustabdyti vykdymą ir taikyti kitas laikinąsias priemones, jei nustato, kad jų suteikimą iš pirmo žvilgsnio pateisina faktinės ir teisinės aplinkybės (fumus boni juris) ir kad jos skubios dėl to, jog siekiant, kad būtų išvengta rimtos ir nepataisomos žalos tų priemonių prašančios šalies interesams, yra būtina, kad jos būtų priimtos ir pradėtų veikti prieš priimant sprendimą pagrindinėje byloje, ir, antra, kad šios sąlygos yra kumuliacinės, todėl laikinųjų apsaugos priemonių prašymai turi būti atmesti, jei viena iš jų netenkinama. Skundžiamos nutarties 38 punkte jis taip pat pabrėžė, kad laikinąsias apsaugos priemones taikančiam teisėjui turi būti pateikta konkreti ir tiksli informacija, pagrįsta detaliais ir patvirtintais įrodymais, kurie atskleidžia, kokioje padėtyje yra šalis, prašanti taikyti laikinąsias priemones, ir kurie leidžia įvertinti pasekmes, kurios atsirastų nepritaikius prašomų priemonių, kas dažniausiai reiškia, kad kai minėta šalis remiasi finansinio pobūdžio žalos atsiradimu, ji turi pateikti reikiamus įrodymus apie savo tikslią ir išsamią finansinę padėtį.
35
Bendrojo Teismo pirmininkas paskui išnagrinėjo, ar skubos sąlyga buvo patenkinta.
36
Šiuo klausimu skundžiamos nutarties 44–47 punktuose jis priminė, kad norint įvertinti įmonės turtinę situaciją, ypač jos finansinį gyvybingumą, reikia atsižvelgti į įmonių grupės, su kuria ji susijusi dėl savo akcininkų, požymius ir ypač į šios grupės turimus resursus, tai gali leisti laikinąsias apsaugos priemones taikančiam teisėjui nustatyti, kad, nepaisant numatomo apelianto įmonės nemokumo, jeigu jis būtų vertinamas individualiai, sąlyga dėl skubos nėra tenkinama. Taigi jis pabrėžė, kad tariamos žalos rimtumas turi būti vertinamas grupės, kurią sudaro fiziniai ar juridiniai ją kontroliuojantys ar tai pačiai grupei priklausantys asmenys, lygmeniu; atitinkamos įmonės ir šių asmenų interesų sutapimu pateisinama tai, kad šios įmonės interesas tęsti savo veiklą nėra vertinamas atskirai nuo tokių asmenų suinteresuotumo jos stabilumu. Jis pridūrė, kad ši jurisprudencija taikoma ne tik juridiniams asmenims, bet taip pat ir fiziniams asmenims, kontroliuojantiems atitinkamą įmonę.
37
Kiek tai susiję su šios jurisprudencijos taikymu turtinei apelianto situacijai, Bendrojo Teismo pirmininkas skundžiamos nutarties 48 ir 49 punktuose nurodė:
„48
Viena vertus, iš 2017 m. gruodžio 21 d. [apelianto] atsakymo matyti, kad jis investavo į „gerus žaidėjus“, kurių užmokestis viršija jo pajamas, ir kad „2017 m. rugsėjo 21 d. [apelianto] prezidentas formaliai įsipareigojo Comisión Delegada de la Liga de Fútbol Profesional, kad nustatytas deficitas bus padengtas fizinių asmenų įnašais“.
49
Iš to matyti, kad [apeliantui] yra prieinamas trečiųjų asmenų įnašas, kad galėtų padengti jo ekonominius resursus viršijančias išlaidas. Tai neišvengiamai kelia klausimų dėl to, ar ir kokiu mastu [apeliantas] galėtų pasinaudoti tokiu įnašu, kad sumokėtų [Instituto Valenciano de Finanzas] reikalaujamą sumą vykdant [ginčijamą] sprendimą. Tačiau šiuo klausimu [apeliantas] nepateikia informacijos.“
38
Reikia priminti, kad iš suformuotos jurisprudencijos matyti, jog Bendrojo Teismo sprendimai turi būti pakankamai motyvuoti, kad Teisingumo Teismas galėtų vykdyti teisminę kontrolę. Šiuo klausimu pakanka, kad motyvai būtų aiškūs, suprantami ir galėtų pagrįsti išvadą, kuri daroma jų pagrindu (šiuo klausimu žr. 2002 m. spalio 18 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutarties Komisija / Technische Glaswerke Ilmenau, C‑232/02 P(R), EU:C:2002:601, 56 punktą ir 2013 m. gruodžio 19 d. Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo nutarties Komisija / Vokietija, C‑426/13 P(R), EU:C:2013:848, 66 punktą).
39
Iš suformuotos Teisingumo Teismo jurisprudencijos taip pat matyti, kad nėra reikalaujama, kad Bendrasis Teismas pateiktų paaiškinimą, kuriame išsamiai ir vienas po kito būtų išnagrinėti visi ginčo šalių pateikti argumentai, ir dėl to Bendrojo Teismo motyvai gali būti implicitiniai, jeigu jie leidžia suinteresuotiesiems asmenims sužinoti priežastis, dėl kurių Bendrasis Teismas atmetė jų argumentus, o Teisingumo Teismui – turėti pakankamai informacijos, kad galėtų vykdyti jam pavestą kontrolę (2016 m. birželio 14 d. Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo nutarties Chemtura Netherlands / EFSA, C‑134/16 P(R), nepaskelbta Rink., EU:C:2016:442, 47 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
40
Kaip teigia apeliantas, šiuo atveju iš skundžiamos nutarties 48 punkto matyti, kad savo 2017 m. gruodžio 21 d. pastabose remdamasis šios nutarties 9 punkte minimu Bendrojo Teismo pirmininko prašymu jis nurodė, kad, atsižvelgiant į tai, kad kai kurių žaidėjų užmokestis viršijo apelianto pajamas, jo prezidentas įsipareigojo padengti dėl to atsiradusį nustatytą deficitą fizinių asmenų įnašais.
41
Kaip iš esmės skundžiamos nutarties 49 punkte pažymėjo Bendrojo Teismo pirmininkas, nors iš tiesų šis apelianto pirmininko pareiškimas atspindi faktą, kad apeliantas gali tam tikru mastu pasinaudoti fizinių asmenų įnašais, kad padengtų minėtame pareiškime nurodytą biudžeto deficitą, vis dėlto remiantis vien tokiu pareiškimu ir, nesant kitų motyvų šiuo klausimu, norint įvertinti turtinę apelianto situaciją, negalima daryti išvados, kad, remiantis skundžiamos nutarties 44–47 punktuose nurodyta jurisprudencija, kuri yra primenama šios nutarties 36 punkte, tokie įnašai kyla iš įmonių grupės, su kuria apeliantas susijęs dėl akcininkų; šiuo klausimu Bendrojo Teismo pirmininkas aiškiai pabrėžė, kad kalbama apie „trečiųjų asmenų“ įnašus.
42
Kaip teisingai pažymėjo apeliantas, toks prezidento pareiškimas pats savaime, nesant kitų motyvų šiuo klausimu, neleidžia pagrįsti išvados, kad tokie fizinių asmenų įnašai, skirti biudžeto deficitui, atsiradusiam dėl užmokesčio sporto klubo, dalyvaujančio Ispanijos futbolo lygos antrajame B divizione, personalui mokėjimo, galėtų pasiekti nurodyme susigrąžinti pagalbą minimos sumos dydį.
43
Taigi reikia nuspręsti, kad šiuo klausimu skundžiama nutartis yra nepakankamai motyvuota.
44
Vadinasi, pirmasis apeliacinio skundo pagrindas yra pagrįstas.
Dėl antrojo pagrindo
45
Savo antrajame pagrinde, susijusiame su skundžiamos nutarties 50 punktu, apeliantas kaltina Bendrojo Teismo pirmininką pažeidus teisę į gynybą, nes jis savo išvadas, susijusias su tariamais apelianto akcininkų pasikeitimais, grindė informacija, kurios nėra Bendrajam Teismui pateiktoje medžiagoje ir dėl kurios tinkamumo šalys nebuvo išklausytos.
46
Komisija nesutinka su apelianto argumentais. Neginčijama, kad apeliantas nepranešė Bendrojo Teismo pirmininkui apie akcininkų pasikeitimus. Tačiau tai nėra svarbu nagrinėjant apelianto finansinio gyvybingumo klausimą.
47
Rungimosi principas yra sudėtinė teisės į gynybą dalis. Jis taikomas bet kuriai procedūrai, per kurią Sąjungos institucija gali priimti sprendimą, kuris ypač paveiktų asmens interesus. Sąjungos teismai prižiūri, kad juose būtų laikomasi rungimosi principo, ir patys jo laikosi (2009 m. gruodžio 2 d. Sprendimo Komisija / Airija ir kt., C‑89/08 P, EU:C:2009:742, 50 ir 51 punktai bei juose nurodyta jurisprudencija).
48
Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad jeigu teismas savo sprendimus grindžia faktinėmis aplinkybėmis ir dokumentais, su kuriais šalys ar viena iš jų negalėjo susipažinti ir dėl kurių negalėjo pareikšti savo pozicijos, tai pažeidžia pagrindinį teisės principą (šiuo klausimu žr. 2009 m. gruodžio 2 d. Sprendimo Komisija / Airija ir kt., C‑89/08 P, EU:C:2009:742, 52 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
49
Šiuo atveju, kiek tai susiję su tuo, kad Bendrojo Teismo pirmininkas atsižvelgė į galimą apelianto akcininkų pasikeitimą, skundžiamos nutarties 50–52 punktuose nurodyta:
„50
Kita vertus, atrodo, kad pasikeitimai, susiję su [apelianto] akcininkais, įvyko prieš 2017 m. gruodžio 21 d. [apelianto] atsakymą. Nepaisant proceso organizavimo priemonės, kurią Bendrojo Teismo pirmininkas nustatė 2017 m. gruodžio 11 d. ir kuria remiantis [apeliantas] turėjo pateikti „visą kitą informaciją dėl pasikeitimų, įvykusių po prašymo taikyti laikinąsias apsaugos priemones pateikimo“, [apeliantas] nepateikė jokios informacijos apie tokius pasikeitimus.
51
Tokia informacija buvo ypač reikalinga, nes [apeliantas] žinojo [skundžiamos nutarties] 44–47 punktuose primintą jurisprudenciją, ir iš jo prašymo taikyti laikinąsias apsaugos priemones 73 punkto matyti, kad jis tvirtino, jog tokia informacija nėra aktuali jo situacijai, atsižvelgiant į „pagrindinio akcininko, kuriam gali būti taikoma jurisprudencija, susijusi su trečiųjų asmenų pagalba, kuria būtų daroma įtaka klausimui dėl skubos, situaciją“. Šiuo klausimu savo prašyme taikyti laikinąsias apsaugos priemones [apeliantas] patikslino, kad iš esamų akcininkų sąrašo matyti, kad „pagrindinis akcininkas yra Fundación Hércules, kurio išteklių trūkumas buvo patvirtintas Komisijos“.
52
Tokiomis aplinkybėmis, atsižvelgiant į tai, kad [apeliantas] pateikė nepakankamai informacijos, Bendrojo Teismo pirmininkas negali įvertinti, ar klausimo dėl skubos nagrinėjimo tikslais jis gali apsiriboti [apelianto] situacijos, žvelgiant į ją izoliuotai, vertinimu, ar jis privalo atsižvelgti į galimus akcininkų įnašus, kuriais galėtų pasinaudoti [apeliantas].“
50
Šiuo klausimu iš skundžiamos nutarties 50 punkto, ypač iš to, kad buvo pavartotas žodis „atrodo“, matyti, kad Bendrojo Teismo pirmininkas pagrindė savo išvadą dėl tariamų apelianto akcininkų pasikeitimų įrodymais, kurių nėra Bendrojo Teismo byloje; šiuo klausimu Komisija savo atsiliepime nurodė, kad akcininko pasikeitimas buvo „minimas to laiko spaudoje“.
51
Be to, yra neginčijama, kad, nepaisant aplinkybės, jog tokiais įrodymais buvo grindžiama Bendrojo Teismo pirmininko išvada, kad apeliantas nepateikė tikslios ir išsamios savo finansinės padėties vaizdo, šalims nebuvo suteikta galimybės pareikšti nuomonės dėl tokių įrodymų tikrumo ir svarbos, taip pažeidžiant rungimosi principą.
52
Vadinasi, antrasis apeliacinio skundo pagrindas taip pat yra pagrįstas.
53
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia panaikinti skundžiamą nutartį.
Dėl prašymo sustabdyti vykdymą
54
Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio pirmą pastraipą, jei Teisingumo Teismas panaikina Bendrojo Teismo sprendimą, jis gali pats paskelbti galutinį sprendimą, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti, arba grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą. Minėta nuostata taikoma ir pagal Teisingumo Teismo statuto 57 straipsnio antrą pastraipą pateiktiems apeliaciniams skundams (2015 m. balandžio 23 d. Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo nutarties Komisija / Vanbreda Risk & Benefits, C‑35/15 P(R), EU:C:2015:275, 59 punktas ir 2016 m. spalio 18 d. Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojo nutarties EMA / Pari Pharma, C‑406/16 P(R), nepaskelbta Rink., EU:C:2016:775, 49 punktas).
55
Šioje byloje dar negali būti priimtas galutinis sprendimas, todėl ją reikia grąžinti Bendrajam Teismui, kad jis priimtų sprendimą pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnį.
Remdamasis šiais motyvais, laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas nutaria:
1.
Panaikinti 2018 m. kovo 22 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo pirmininko nutartį Hércules Club de Fútbol / Komisija (T‑766/16 R, nepaskelbta Rink., EU:T:2018:170).
2.
Grąžinti bylą Europos Sąjungos Bendrajam Teismui.
3.
Atidėti klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų nagrinėjimą.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: ispanų.