62008CO0062
SKLEP SODIŠČA (drugi senat)
z dne 19. februarja 2009 (
*1
)
V zadevi C-62/08,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, ki ga je vložilo Hof van Cassatie (Belgija) z odločbo z dne 7. februarja 2008, ki je prispela na Sodišče 18. februarja 2008, v postopku
UDV North America Inc.
proti
Brandtraders NV,
SODIŠČE (drugi senat),
v sestavi C. W. A. Timmermans (poročevalec), predsednik senata, J.-C. Bonichot, K. Schiemann, P. Kūris in L. Bay Larsen, sodniki,
generalni pravobranilec: D. Ruiz-Jarabo Colomer,
sodni tajnik: R. Grass,
po obvestilu predložitvenemu sodišču, da bo Sodišče v skladu s členom 104(3), drugi pododstavek, Poslovnika odločilo z obrazloženim sklepom,
po pozivu zadevnim strankam, navedenem v členu 23 Statuta Sodišča, naj predložijo morebitna stališča o tej zadevi,
po opredelitvi generalnega pravobranilca
sprejema naslednji
Sklep
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 9(1)(a) in (2)(d) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 11, str. 1).
2
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med UDV North America Inc. (v nadaljevanju: UDV), družbo s sedežem v Stamfordu (Združene države), in Brandtraders NV (v nadaljevanju: Brandtraders), družbo s sedežem v Zeebruggeu (Belgija), ker zadnja uporablja znamko Skupnosti Smirnoff Ice, katere imetnica je UDV.
Pravni okvir
3
V skladu s sedmo uvodno izjavo Uredbe št. 40/94
„[…] varstvo, ki ga zagotovi znamka Skupnosti in katere funkcija je še posebej v zagotavljanju znamke kot označbe izvora absolutna v primeru enakosti znamke in znaka ter blaga ali storitev; […] varstvo velja tudi v primerih podobnosti med znamko in znakom ter blagom ali storitvami; […] treba [je] podati razlago pojma podobnosti v zvezi z verjetnostjo zmede; ker verjetnost zmede, katere ugotavljanje je odvisno od številnih elementov, zlasti od prepoznavnosti znamke na tržišču, povezovanja, ki ga lahko povzroči uporabljen ali registriran znak, stopnje podobnosti med znamko ter označenim blagom in storitvami, pomeni poseben pogoj takšnega varstva“.
4
V členu 9 Uredbe št. 40/94, z naslovom „Pravice iz znamke Skupnosti“, je določeno:
„1.   Znamka Skupnosti daje imetniku izključne pravice. Imetnik ima pravico preprečiti vsem tretjim osebam, ki nimajo njegovega soglasja, da v gospodarskem prometu uporabljajo:
(a)
katerikoli znak, ki je enak znamki Skupnosti, za označevanje blaga ali storitev, enakih tistim, za katere je registrirana znamka Skupnosti;
(b)
katerikoli znak, pri katerem zaradi enakosti ali podobnosti znamki Skupnosti in enakosti ali podobnosti blaga ali storitev, označenih z znamko Skupnosti in znakom, obstaja verjetnost zmede v javnosti; verjetnost zmede vključuje verjetnost povezovanja med znakom in znamko;
(c)
katerikoli znak, enak ali podoben znamki Skupnosti za blago ali storitve, ki niso podobni tistim, za katere je registrirana znamka Skupnosti, če ima slednja ugled v Skupnosti in če uporaba tega znaka brez upravičenega razloga izkorišča ali škoduje razlikovalnemu značaju ali ugledu znamke Skupnosti.
2.   Po odstavku 1 je med drugim lahko prepovedano:
(a)
opremljanje blaga ali njegove embalaže z znakom;
(b)
ponujanje blaga, njegovo dajanje na trg ali skladiščenje v te namene pod tem znakom, ali ponujanje ali opravljanje storitev pod tem znakom;
(c)
uvoz ali izvoz blaga pod tem znakom;
(d)
uporaba znaka na poslovni dokumentaciji in v oglaševanju.
[…]“
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
5
UDV je imetnik znamke Skupnosti Smirnoff Ice. Ta znamka je bila registrirana pod št. 001540913 z učinkom od 6. marca 2000, in sicer za proizvode, ki spadajo v razred 33 Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji proizvodov in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, v revidirani in spremenjeni obliki, to je razred, ki ustreza temu opisu: „Alkoholne pijače, in sicer destilirane žgane pijače in likerji“.
6
Brandtraders upravlja spletno stran (v nadaljevanju: spletna stran), na kateri lahko družbe članice anonimno objavijo oglas za nakup ali prodajo in na kateri se lahko, prav tako anonimno, pogajajo o svojih poslih ali morebiti sklenejo sporazum v skladu s splošnimi pogoji, opisanimi na tej strani.
7
Tudi nečlani lahko obiščejo spletno stran, na kateri lahko pregledajo ponudbe in povpraševanja, vendar ne dobijo nobene informacije o kraju kjer je blago ali ceni, ki se zahteva zanj.
8
Družba Brandtraders v skladu s splošnimi pogoji takoj, ko je obveščena o sporazumu, s prodajalcem proti proviziji sklene prodajno pogodbo kot zastopnik prodajalca, torej v svojem imenu, a za račun prodajalca.
9
Prodajalec je 11. decembra 2001 na spletni strani objavil ponudbo blaga, imenovanega „Smirnoff Ice/24 btl/30 cl/5%“, ter navedel razpoložljivo količino in dejstvo, da gre za blago s carinskim statusom „T 1“, torej za blago v zunanjem Skupnostnem tranzitu.
10
Sodni izvršitelj je 13. decembra 2001 na zahtevo UDV sestavil zapisnik, ki vsebuje celoten prepis spletne strani, torej ponudbo v zvezi z zadevnim blagom, kot je dostopna nečlanu.
11
Voorzitter van de rechtbank van koophandel te Brussel je 19. decembra 2001 na enostransko opustitveno tožbo, ki jo je vložila družba UDV, družbi Brandtraders s sklepom prepovedal ohraniti zadevno blago v takem stanju in prepoved podprl z denarno kaznijo 500 EUR za vsak izdelek, ki bi bil premeščen. Ta sklep je vključeval tudi imenovanje strokovnjaka, ki bi podrobneje opisal zatrjevano kršitev.
12
Predvsem na podlagi strokovnega poročila je bilo pozneje ugotovljeno naslednje dejansko stanje, kot izhaja iz predložitvene odločbe in iz spisa.
13
Hillyard Trading Ltd (v nadaljevanju: Hillyard), družba s sedežem v Gibraltarju, je po tem, ko je na spletni strani objavila ponudbo, s Checkprice UK Ltd (v nadaljevanju: Checkprice), družbo s sedežem v Norwichu (Združeno kraljestvo), sklenila sporazum o prodaji 3040 zabojev s 24 steklenicami Smirnoff Ice z izvorom iz Capa (Južna Afrika) navedeni družbi.
14
Družba Brandtraders je 3. septembra 2001 v lastnem imenu, a za račun družbe Hillyard, sklenila prodajno pogodbo s Checkprice, ki je vsebovala prodajne pogoje, o katerih sta se sporazumeli Hillyard in Checkprice, ter tudi poslala dopis družbi Hillyard, v katerem je potrdila sklenitev te pogodbe. Znamka Smirnoff Ice je bila navedena v tem potrditvenem dopisu, ne pa v prodajni pogodbi. V tem dopisu je bilo navedeno tudi, da je Brandtraders nastopila v lastnem imenu, a za račun prodajalca.
15
Družba Brandtraders je 15. oktobra 2001 družbi Checkprice poslala račun za 2846 zabojev necarinjenega blaga, ker se je 194 zabojev poškodovalo pri raztovarjanju. Račun je vseboval prodajno ceno, povišano za provizijo družbe Brandtraders. Na njem je bila navedena znamka Smirnoff Ice.
16
Po plačilu tega računa 22. oktobra 2001 je bilo blago, ki so ga raztovorili v pristanišču v mestu Felixstowe (Združeno kraljestvo), dano na razpolago družbi Checkprice. Nato je bilo sproščeno v prosti promet.
17
Družba Brandtraders je 30. oktobra 2001 po prejetju dobropisa, ki ga je 29. oktobra 2001 družba Hillyard izdala za poškodovane zaboje, plačala račun, ki ji ga je za zadevno blago družba Hillyard poslala 18. septembra 2001. Na tem računu je bila navedena znamka Smirnoff Ice.
18
UDV je 28. decembra 2001 zoper družbo Brandtraders vložil opustitveno tožbo pred Voorzitter van de rechtbank van koophandel te Brussel, ki je odločil o izdaji začasne odredbe.
19
S sklepom z dne 19. aprila 2002 je bila ta tožba razglašena za dopustno in utemeljeno.
20
V skladu s tem sklepom, ki je bil izdan po kontradiktornem postopku, je družba Brandtraders kršila člen 9(1) in (2) Uredbe št. 40/94, in sicer najprej zato, ker je 3. septembra 2001 pridružbi Hillyard kupila serijo steklenic Smirnoff Ice, ki jih je dalje prodala družbi Checkprice, nato pa zato, ker je predhodno to transakcijo oglaševala na spletni strani in, končno, ker je 13. decembra 2001 na spletni strani ponovno oglaševala tako transakcijo. Poleg tega je bila družbi Brandtraders izrečena prepoved ponovitve takih kršitev, če bi kršitev ponovila, pa bi morala plačati denarno kazen v višini 100 EUR za vsako storjeno kršitev.
21
Hof van beroep te Brussel, ki je odločalo o pritožbi zoper navedeni sklep, je s sodbo z dne 23. septembra 2003 odločilo, da se ta sklep razglasi za ničnega, opustitveno tožbo, ki jo je vložila UDV, pa zavrnilo kot neutemeljeno.
22
To sodišče je, prvič, odločilo, da dejstvo, da je logistični partner družbe Brandtraders v pristanišču Felixstowe raztovoril blago, v nobenem primeru ne more pomeniti, da je ta družba uporabljala znamko Smirnoff Ice.
23
Drugič, Hof van beroep te Brussel meni, da ker navedb na spletni strani ni objavila družba Brandtraders in ker ta družba poleg tega nima nobenega nadzora nad ponudbami, ki se objavijo na tej spletni strani, se ponudba blaga znamke Smirnoff Ice, ki je predmet postopka v glavni stvari, ne more pripisati tej družbi. Navedeno sodišče je iz tega sklepalo, da v obravnavanem primeru ne gre za uporabo v smislu člena 9(2)(b) Uredbe št. 40/94.
24
Tretjič, v zvezi z navedbo znamke Smirnoff Ice v poslovni dokumentaciji družbe Brandtraders, zlasti v potrditvenem dopisu in na računih, je Hof van beroep te Brussel razsodilo, da pomeni uporabo v gospodarskem prometu, ki med drugim poteka na ozemlju Skupnosti, čeprav morda blaga tam ni.
25
Vendar po mnenju tega sodišča, ker Brandtraders kot zainteresirana stranka pri prodaji blaga, v kateri je bila tudi sama pogodbena stranka, saj je nastopala za račun tretjega, v obravnavanem primeru prodajalca, ni uporabljala znaka, enakega znamki, ki je predmet postopka v glavni stvari, tega znaka ni uporabljala v smislu člena 9(1)(a) in (2)(d) Uredbe št. 40/94.
26
UDV je pri Hof van Cassatie vložila pritožbo zoper sodbo z dne 23. septembra 2003 in trdila, da v nasprotju s tem, kar je razsodilo Hof van beroep te Brussel, za uporabo člena 9(1)(a) in (2)(d) Uredbe št. 40/94 ni nujno, da zadevna tretja oseba, v obravnavanem primeru Brandtraders, ki deluje kot trgovski posrednik, nastopa za lasten račun in/ali uporablja zadevni znak kot zainteresirana stranka pri prodaji blaga, v kateri je tudi sama pogodbena stranka, da bi se lahko štelo, da ta znak uporablja v smislu navedenih določb.
27
V teh okoliščinah je Hof van Cassatie prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
„1.
Ali je za uporabo znaka v smislu člena 9(1)(a) in (2)(d) Uredbe […] št. 40/94 […] potrebno, da tretja oseba v smislu člena 9(1)(a) te uredbe:
(a)
uporablja znak za lasten račun?
(b)
uporablja znak kot udeleženec pri prodaji blaga, pri kateri je sama pogodbena stranka?
2.
Ali je mogoče posrednika, ki nastopa v svojem imenu, ampak ne za lasten račun, obravnavati kot tretjo osebo, ki uporablja znak v smislu navedene določbe?“
Vprašanji za predhodno odločanje
28
Ker odgovor na zastavljeni vprašanji ne dopušča utemeljenega dvoma, je Sodišče v skladu s členom 104(3), drugi pododstavek, Poslovnika predložitveno sodišče obvestilo, da namerava odločiti z obrazloženim sklepom, in pozvalo zadevne stranke iz člena 23 Statuta Sodišča, naj predložijo morebitna stališča o tej zadevi.
29
UDV v odgovoru Sodišču ni izrazila nobenega ugovora zoper namero Sodišča, da odloči z obrazloženim sklepom. Vlada Združenega kraljestva je v odgovoru Sodišču navedla, da ne želi predložiti stališč o tej zadevi.
30
Predložitveno sodišče z vprašanjema v bistvu sprašuje, ali se pojem „uporaba“ v smislu člena 9(1)(a) in (2)(d) Uredbe št. 40/94 nanaša na položaj, kot je zadevni položaj v postopku v glavni stvari, v katerem trgovski posrednik, ki nastopa v lastnem imenu, a za račun prodajalca, in ki zato ni zainteresirana stranka pri prodaji blaga, v kateri je tudi sam pogodbena stranka, v svoji poslovni dokumentaciji uporablja znak, ki je enak znamki Skupnosti, za blago in storitve, enake tistim, za katere je ta znamka registrirana.
31
Uvodoma je, prvič, treba ugotoviti, da ena od kršitev, očitanih družbi Brandtraders, o kateri je Hof van beroep te Brussel odločilo, da se navedba znamke Smirnoff Ice na spletni strani, kot je navedena v ponudbi, ki je predmet postopka v glavni stvari, ne more pripisati družbi Brandtraders in torej ni „uporaba“ v smislu člena 9(2)(b) Uredbe št. 40/94, ni predmet pritožbe, ki jo je UDV vložila pri Hof van Cassatie, in torej niti predloga za sprejetje predhodne odločbe.
32
Zato ni treba preučiti trditev, ki jih je družba Brandtraders navedla v pisnih stališčih v delu, ki se nanaša na navedeno kršitev.
33
Drugič, trditev, ki jih navaja Brandtraders v pisnih stališčih in se nanašajo na načela, ki izhajajo iz sodne prakse Sodišča, zlasti iz sodbe z dne 18. oktobra 2005 v zadevi Class International (C-405/03, ZOdl., str. I-8735), na področju blaga, ki je v carinskem postopku zunanjega tranzita, in ki zadevajo dejanja, to je ponujanje ali uvoz blaga pod znakom, ki je enak ali podoben registrirani znamki, kot so dejanja iz člena 9(2)(b) in (c) Uredbe št. 40/94, prav tako ni treba preučiti.
34
Kršitev, ki se zatrjuje v zadevi v glavni stvari, namreč zadeva dejanja, ki se nanašajo na uporabo takega znaka v poslovni dokumentaciji, kot je dokumentacija iz člena 9(2)(d) Uredbe št. 40/94, ki se po mnenju Hof van beroep te Brussel in kot je bilo navedeno v točki 24 tega sklepa, odvijajo na ozemlju Skupnosti, čeprav morda blaga tam ni.
35
Vendar ker sodba Hof van beroep te Brussel v tej točki ni bila predmet kasacijske pritožbe pred predložitvenim sodiščem, se ta predlog za sprejetje predhodne odločbe ne nanaša na pravno vprašanje, ki ga obravnava navedeno sodišče.
36
Iz predložitvene odločbe izhaja, da vprašanji za predhodno odločanje izhajata iz predpostavke, ki jo družba Brandtraders zagovarja pred Hof van beroep te Brussel in ki ji sledi to sodišče, po mnenju katerega navedba znamke Smirnoff Ice v poslovni dokumentaciji te družbe, zlasti v potrditvenem dopisu in na računih, ne pomeni uporabe znaka, ki je enak registrirani znamki, v smislu člena 9(1)(a) in (2)(d) Uredbe št. 40/94, ker družba Brandtraders tega znaka ni uporabljala kot zainteresirana stranka pri prodaji blaga, v kateri je bila tudi sama pogodbena stranka, glede na to, da je nastopila za račun tretje osebe, v obravnavanem primeru prodajalca.
37
Brandtraders je v pisnih stališčih to predpostavko oprla na naslednjo trditev, ki povzema trditev, ki jo je navedla pred Hof van beroep te Brussel.
38
V belgijskem pravu zastopnik, kot je ta v postopku v glavni stvari, nastopa v svojem imenu, a za račun tretje osebe, naročnika, v obravnavanem primeru prodajalca. Če v prodajni pogodbi nastopi za račun prodajalca, zastopnik tako ne pridobi lastninske pravice na blagu.
39
Vendar družba Brandtraders, ki meni, da se lahko po analogiji sklicuje na sodno prakso sodišča Beneluksa, trdi, da se mora uporaba znaka, enakega registrirani znamki, s strani tretje osebe, nanašati na blago, ki je last te tretje osebe, da jo lahko imetnik znamke na podlagi svoje izključne pravice prepove.
40
Ker v obravnavanem primeru uporaba navedenega znaka s strani zastopnika po definiciji ne zadeva njegovega lastnega blaga, tej uporabi imetnik zadevne znamke ne more nasprotovati na podlagi svoje izključne pravice.
41
To trditev je treba zavrniti.
42
Glede na ustaljeno sodno prakso Sodišča, ki se nanaša na pojem „uporabe“ v smislu člena 5(1) Prve direktive Sveta št. 89/104/EGS z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami (UL 1989, L 40, str. 1) (glej predvsem sodbe z dne 12. novembra 2002 v zadevi Arsenal Football Club, C-206/01, Recueil, str. I-10273; z dne 16. novembra 2004 v zadevi Anheuser-Busch, C-245/02, ZOdl., str. I-10989; z dne 25. januarja 2007 v zadevi Adam Opel, C-48/05, ZOdl., str. I-1017; z dne 11. septembra 2007 v zadevi Céline, C-17/06, ZOdl., str. I-7041, in z dne 12. junija 2008 v zadevi O2 Holdings in O2 (UK), C-533/06, ZOdl., str. I-4231, točka 57), določbe, ki je enaka določbi člena 9(1) Uredbe št. 40/94 in jo je treba razlagati enako, za to, da se lahko imetnik znamke sklicuje na svojo izključno pravico v položaju, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki spada med položaje iz člena 5 in člena 9(1)(a), torej v položaju, ko tretja oseba uporablja katerikoli znak, ki je enak znamki Skupnosti, za označevanje blaga ali storitev, enakih tistim, za katere je registrirana znamka Skupnosti, zadostuje, da so izpolnjeni naslednji štirje pogoji:
—
da gre za uporabo brez dovoljenja imetnika;
—
da gre za uporabo v gospodarskem prometu;
—
da se ta uporaba nanaša na blago ali storitve;
—
tretja oseba ta znak uporablja kot znamko, torej uporaba znaka s strani tretje osebe škoduje ali bi lahko škodovala nalogam znamke, zlasti njeni bistveni nalogi, da potrošnikom zagotavlja poreklo proizvodov ali storitev.
43
Na podlagi teh pogojev uporabe je okoliščina, da zadevna tretja oseba uporablja znak, ki je enak registrirani znamki, za blago, ki ni njeno lastno blago, ker nima lastninske pravice na njem, nepomembna in torej sama po sebi ne more pomeniti, da ta uporaba ne spada v pojem „uporaba“ v smislu člena 9(1) Uredbe št. 40/94.
44
Najprej, Sodišče je razsodilo, da se mora navedena uporaba, da bi se štela za uporabo v gospodarskem prometu, odvijati v okviru gospodarske dejavnosti, ki je namenjena pridobivanju ekonomskih koristi, ne pa v zasebni sferi (zgoraj navedena sodba Arsenal Football Club, točka 40).
45
V obravnavanem primeru se uporaba – ki je predmet postopka v glavni stvari – s strani gospodarskega subjekta, kot je Brandtraders, očitno odvija v okviru gospodarske dejavnosti, ki je namenjena pridobivanju ekonomskih koristi.
46
Ni namreč sporno, da je družba Brandtraders v zadevi v glavni stvari posredovala pri prodajni pogodbi in za to posredovanje prejela plačilo. Okoliščina, da naj bi zastopnik v tem okviru nastopil za račun prodajalca, je v tem pogledu nepomembna.
47
Dalje je jasno, da je uporaba, ki je predmet postopka v glavni stvari, uporaba za blago, ker, čeprav ne gre za opremljanje blaga tretje osebe z znakom, enakim registrirani znamki, gre za uporabo „blaga ali storitev“ v smislu člena 9(1)(a) Uredbe št. 40/94, če tretja oseba ta znak uporablja na način, ki vzpostavlja povezavo med navedenim znakom in proizvodi ali storitvami, ki jih tretja oseba trži oziroma opravlja, in sicer v zadevi v glavni stvari v obliki uporabe zadevnega znaka v poslovni dokumentaciji (glej v tem smislu zgoraj navedeni sodbi Arsenal Football Club, točka 41, in Céline, točki 22 in 23).
48
Če je vzpostavljena taka povezava, ni pomembno, da tretja oseba uporablja znak, ki je enak registrirani znamki, za trženje blaga, ki ni njeno blago, ker pri transakciji, v kateri posreduje, ne pridobi lastninske pravice na njem.
49
Poleg tega ni sporno, da si uporabo navedenega znaka s strani tretje osebe v položaju, kot je ta v postopku v glavni stvari, zadevna javnost lahko razlaga tako, da označuje ali poskuša označevati tretjo osebo kot podjetje izvora izdelkov, in torej uporaba daje vtis, da obstaja pomembna povezava v gospodarskem prometu med temi proizvodi in podjetjem, od koder ti proizvodi izvirajo (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Anheuser-Busch, točka 60).
50
S tako uporabo si namreč tretja oseba dejansko prilasti bistvene posebne pravice, ki jih znamka daje imetniku, torej izključno pravico do uporabe zadevnega znaka za razlikovanje blaga.
51
V takem primeru gre očitno za uporabo znamke kot znamke. V zvezi s tem poleg tega ni pomembno, če jo tako uporablja tretja oseba pri trženju blaga za račun drugega gospodarskega subjekta, ki ima edini lastninsko pravico na tem blagu.
52
Končno ni sporno, da družba UDV družbi Brandtraders ni dovolila uporabe znaka, ki je predmet postopka v glavni stvari.
53
Iz tega sledi, da je dejstvo, da tretja oseba v okoliščinah, kot so te v postopku v glavni stvari, uporablja znak, ki je enak registrirani znamki, zajeto s pojmom „uporabe“ v smislu člena 9(1) Uredbe št. 40/94, saj so jasno izpolnjeni vsi pogoji uporabe, ki jih ta določba vsebuje glede tega pojma.
54
Ob upoštevanju zgornjih ugotovitev je treba odgovoriti na vprašanji, da se pojem „uporabe“ v smislu člena 9(1)(a) in (2)(d) Uredbe št. 40/94 nanaša na položaj, kot je položaj v postopku v glavni stvari, v katerem trgovski posrednik, ki nastopa v lastnem imenu, a za račun prodajalca, in ki zato ni zainteresirana stranka pri prodaji blaga, v kateri je tudi sam pogodbena stranka, v svoji poslovni dokumentaciji uporablja znak, ki je enak znamki Skupnosti, za blago in storitve, enake tistim, za katere je ta znamka registrirana.
Stroški
55
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (drugi senat) razsodilo:
Pojem „uporaba“ v smislu člena 9(1)(a) in (2)(d) Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti se nanaša na položaj, kot je zadevni položaj v postopku v glavni stvari, v katerem trgovski posrednik, ki nastopa v lastnem imenu, a za račun prodajalca, in ki zato ni zainteresirana stranka pri prodaji blaga, v kateri je tudi sam pogodbena stranka, v svoji poslovni dokumentaciji uporablja znak, ki je enak znamki Skupnosti, za blago in storitve, enake tistim, za katere je ta znamka registrirana.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nizozemščina.