62003CJ0385_SL
Stranke
Razlogi za odločitev
Izrek
Stranke
V zadevi C-385/03,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, ki ga je vložilo Bundesfinanzhof (Nemčija) z odločbo z dne 30. julija 2003, ki je prispela na Sodišče 12. septembra 2003, v postopku
Hauptzollamt Hamburg-Jonas
proti
Käserei Champignon Hofmeister GmbH & Co. KG,
izreka
SODIŠČE (prvi senat),
v sestavi P. Jann, predsednik senata, N. Colneric, sodnica, J. N. Cunha Rodrigues, E. Juhász (poročevalec) in E. Levits, sodniki,
generalna pravobranilka: C. Stix-Hackl,
sodna tajnica: K. Sztranc, administratorka,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 25. novembra 2004,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
– za Hauptzollamt Hamburg-Jonas M. Blaesing, zastopnik,
– za Käserei Champignon Hofmeister GmbH & Co. KG U. Schrömbges in O. Wenzlaff, odvetnika,
– za Komisijo Evropskih skupnosti G. Braun, zastopnik,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalne pravobranilke na obravnavi 20. januarja 2005
izreka naslednjo
Sodbo
Razlogi za odločitev
1. Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 11(1), prvi in drugi pododstavek, Uredbe Komisije (EGS) št. 3665/87 z dne 27. novembra 1987 o skupnih podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode (UL L 351, str. 1), kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2945/94 z dne 2. decembra 1994 (UL L 310, str. 57, v nadaljevanju: Uredba št. 3665/87).
2. Ta predlog izhaja iz spora med Käserei Champignon Hofmeister GmbH & Co. KG (v nadaljevanju: Käserei) in Hauptzollamt Hamburg-Jonas (v nadaljevanju: Hauptzollamt) zaradi uporabe sankcije, predvidene v členu 11(1), prvi pododstavek, točka a, Uredbe št. 3665/87, proti tej družbi.
Pravni okvir
3. Prva in tretja uvodna izjava Uredbe št. 2945/94, s katero je bil spremenjen člen 11 Uredbe št. 3665/87, določata:
„[K]er pravila Skupnosti predvidevajo odobravanje izvoznih nadomestil samo na podlagi objektivnih meril, zlasti količine, vrste in značilnosti izvoženega proizvoda ter njegove geografske destinacije; ker je glede na izkušnje treba poostriti ukrepe za boj proti nepravilnostim in predvsem proti prevaram, ki bi lahko škodljivo vplivale na proračun Skupnosti; ker je v ta namen treba predvideti povračilo preveč plačanih zneskov in sankcije, da bi spodbudili izvoznike k upoštevanju pravil Skupnosti;
[…]
ker bi napačni podatki izvoznika lahko pripeljali do neupravičenih plačil, če napaka ne bi bila odkrita; ker, če je napaka odkrita, je popolnoma primerno, da se izvozniku izreče sankcijo v znesku, ki je sorazmeren znesku, ki bi ga neupravičeno prejel, če napaka ne bi bila odkrita […]“
4. Člen 3 Uredbe št. 3665/87 določa:
„1. Dan izvoza je dan, ko carinski organ sprejme izvozno deklaracijo, v kateri je navedeno, da bo vložen zahtevek za nadomestilo.
2. Datum sprejetja izvozne deklaracije določa:
a) veljavno stopnjo nadomestila, če nadomestilo ni določeno vnaprej,
b) morebitne prilagoditve stopnje nadomestila, če je nadomestilo določeno vnaprej.
3. S sprejetjem izvozne deklaracije je izenačeno vsako drugo dejanje, ki ima enak pravni učinek.
4. Dan izvoza služi kot referenca za določitev količine, vrste in lastnosti izvoženega proizvoda.
5. Dokument, ki se pri izvozu uporablja kot dokazilo o izpolnjevanju pogojev za nadomestilo, mora vsebovati vse potrebne podatke za izračun nadomestila, in zlasti:
a) opis proizvoda v skladu z nomenklaturo za izvozna nadomestila,
b) neto maso proizvodov ali, odvisno od primera, količino, izraženo v ustrezni enoti mere, ki se uporablja za izračun izvoznega nadomestila,
c) sestavo proizvodov oziroma sklicevanje nanjo, če je to potrebno za izračun izvoznega nadomestila.
Če je dokument, naveden v tem odstavku, izvozna deklaracija, mora tudi ta vsebovati vse podatke in zabeležko tarifne oznake nadomestila.
6. Ob sprejetju deklaracije ali ob izvajanju tega dejanja se proizvodi predajo pod carinski nadzor, dokler ne zapustijo carinskega območja Skupnosti.“
5. Člen 11(1) Uredbe št. 3665/87 določa:
„1. Če se ugotovi, da je izvoznik z namenom pridobitve nadomestila zaprosil za višje nadomestilo, kot mu pripada, se za izvoz proizvodov plača nadomestilo, ki velja za dejansko izvožene proizvode, ki se zmanjša za
a) polovico razlike med zaprošenim nadomestilom in nadomestilom, ki velja za dejanski izvoz,
b) dvakratno razliko med zaprošenim nadomestilom in veljavnim nadomestilom, če je izvoznik namerno navedel napačne podatke.
Šteje se, da je zaprošeno nadomestilo znesek, ki se izračuna iz podatkov, danih v skladu s členom 3 ali 25(2). Če je stopnja nadomestila različna glede na destinacijo, se diferencialni del zaprošenega nadomestila izračuna iz podatkov, ki se zagotovijo na način iz člena 47.
Sankcija, predvidena v točki a), se ne uporabi:
– v primerih višje sile,
– v izjemnih primerih zaradi okoliščin, za katere izvoznik ne odgovarja in ki so nastale po sprejetju izvozne deklaracije ali plačilne deklaracije s strani pristojnih organov. Za izjemni primer gre le takrat, če izvoznik pristojne organe obvesti o teh okoliščinah neposredno po tem, ko zanje izve, v vsakem primeru pa v roku, predvidenem v členu 47(2), razen če so pristojni organi že sami ugotovili, da je bil zaprošeni znesek nadomestila nepravilen,
[…]“
6. Člen 25(1) Uredbe št. 3665/87 določa:
„Če izrazi izvoznik namen, da bo proizvode po predelavi ali skladiščenju izvozil in da bo zaprosil za nadomestilo v skladu s členoma 4 ali 5 Uredbe (EGS) št. 565/80, je po teh določbah upravičen do nadomestila, če carinskim organom predloži deklaracijo (v nadaljevanju: plačilna deklaracija).
Države članice lahko plačilno deklaracijo poimenujejo tudi drugače.“
7. V členu 25(2) Uredbe št. 3665/87 je določeno, katere podatke je treba navesti v taki plačilni deklaraciji.
8. Člen 47(1) in (2) Uredbe št. 3665/87 določa:
„1. Nadomestilo se plača le na podlagi pisnega zahtevka izvoznika s strani države članice, na katere ozemlju je bila sprejeta izvozna deklaracija.
Zahtevek za nadomestilo se vloži:
a) v pisni obliki: države članice lahko v ta namen predpišejo poseben obrazec;
b)
ali z računalniškim prenosom […].
2.
Razen v primerih višje sile je treba dokumente za plačilo nadomestila ali za sprostitev varščine predložiti v dvanajstih mesecih od datuma, na katerega je bila sprejeta izvozna deklaracija.“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
9. Käserei je 29. julija 1996 v skladu s členom 3 Uredbe št. 3665/87 vložila izvozno deklaracijo za pošiljko sira, med drugim topljenega sira, z različnimi tarifnimi oznakami nomenklature, ki se uporablja za izvozna nadomestila na področju skupne tržne ureditve.
10. Käserei je 12. avgusta 1996 pri Hauptzollamt zaprosila za odobritev izvoznega nadomestila kot predujem. Pri tem je izrecno izvzela topljeni sir. Postavki 4 in 5 na obrazcu, ki sta se nanašali na topljeni sir, sta bili prečrtani in označeni z lastnoročnim zaznamkom. V pismu, ki je bilo priloženo zahtevku za plačilo, je Käserei sporočila Hauptzollamt, da naj za ta proizvod ne bi zahtevala nadomestila.
11. Hauptzollamt je za postavke, ki niso bile prečrtane, plačal izvozno nadomestilo, vendar pa je s sklepom z dne 26. marca 1997 izrekel sankcijo Käserei z obrazložitvijo, da naj ne bi bilo mogoče za topljeni sir, naveden v izvozni deklaraciji iz postopka v glavni stvari, dobiti nadomestila zaradi dodatka rastlinskih maščob. Käserei naj bi posledično zahtevala višje nadomestilo, kot naj bi ji pripadalo.
12. Käserei je zoper ta sklep vložila ugovor, s katerim pa ni uspela. Nasprotno je Finanzgericht Hamburg ugodil njeni tožbi z obrazložitvijo, da naj Käserei za postavki 4 in 5 obrazca ne bi zahtevala nadomestila, ker naj oddaja izvozne deklaracije ne bi štela kot tak zahtevek in naj zato ne bi bilo mogoče uporabiti sistema sankcij.
13. Hauptzollamt je vložil revizijo na Bundesfinanzhof. Slednji ugotavlja, da naj bi bila odločitev v sporu odvisna od tega, ali se zahtevek za nadomestilo v smislu člena 11(1) Uredbe št. 3665/87 sklada z oddajo izvozne deklaracije po členu 3 te uredbe ali bolj z oddajo zahtevka za plačilo po členu 47(1) uredbe.
14. Ker Bundesfinanzhof meni, da odgovor na to vprašanje ne izhaja jasno iz besedila člena 11(1) Uredbe št. 3665/87, je prekinilo postopek in Sodišču v predhodno odločanje predložil naslednje vprašanje:
„Ali je treba člen 11(1), prvi in drugi pododstavek, Uredbe (EGS) št. 3665/87, kot je bila spremenjena z Uredbo (EGS) št. 2945/94 – tudi ob upoštevanju načela sorazmernosti – razlagati tako, da napačni podatki v zvezi s posamičnimi blagovnimi postavkami v izvozni deklaraciji, ki bi lahko pripeljali do višjega izvoznega nadomestila, kot izvozniku pripada, zadostujejo za znižanje izvoznega nadomestila za tam določeni znesek sankcije, čeprav je v povezavi s posebnim zahtevkom za plačilo, ki ga je treba oddati po nacionalnem pravu, izrecno razloženo, da se za zadevne blagovne postavke deklaracije ne zahteva plačilo izvoznega nadomestila?“
Vprašanje za predhodno odločanje
Sodišču predložena stališča
15. Käserei meni, da je zahtevek za plačilo po členu 47(1) Uredbe št. 3665/87 zahtevek za nadomestilo v smislu člena 11(1) te uredbe in ne izvozna deklaracija. Posledično naj ne bi bilo mogoče uporabiti sistema sankcij, predvidenega v členu 11(1), če le izvozna deklaracija vsebuje napačne podatke glede izvoznega nadomestila.
16. Käserei ugotavlja, da naj bi člen 11(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 3665/87 predvideval sankcijo le takrat, ko bi izvoznik zahteval višje izvozno nadomestilo, kot mu pripada. Ta določba pa naj ne bi jasno določala, kdaj gre za tak zahtevek. Käserei dodaja, da naj bi bil zato, ker te jasnosti ni, odločilen le zahtevek za nadomestilo po členu 47 uredbe.
17. Käserei razlaga, da naj bi bil po členu 47(1) pogoj za plačilo izvoznega nadomestila pisni zahtevek izvoznika, za katerega lahko države članice predpišejo poseben obrazec. V nemškem pravu naj bi tak obrazec določal člen 15 Ausfuhrerstattungsverordnung (uredba o izvoznih nadomestilih) z dne 24. maja 1999 (BGBl. I 1996, str.  766). V vzorčnem obrazcu, ki ga predpisuje ta uredba, naj bi bil vložnik zahtevka izrecno opozorjen na to, da zahteva plačilo izvoznega nadomestila za vse proizvode, navedene v tem zahtevku. Izvozna deklaracija naj bi se jasno razlikovala od zahtevka za plačilo nadomestila in šele z oddajo tega zahtevka naj bi izvoznik po nemškem pravu izrecno zahteval izvozno nadomestilo. Na obravnavi je Käserei razložila, da naj bi bila izvozna deklaracija po nemškem pravu le izjava o nameri in naj ne bi sprožila nikakršnega postopka za nadomestilo pri pristojnih nemških carinskih organih.
18. Komisija meni, da se zahtevek za nadomestilo v skladu s členom 11(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 3665/87 postavi z oddajo izvozne deklaracije v skladu s členom 3 te uredbe. V zvezi s tem poudarja, da se v okviru člena 11(1) „[š]teje […], da je zaprošeno nadomestilo znesek, ki se izračuna iz podatkov, danih v skladu s členom 3 ali 25(2)“ te uredbe.
19. Komisija se dalje sklicuje na namen Uredbe št. 3665/87. Meni, da bi bil, če bi se pridružilo razlagi Finanzgerichta Hamburg, pretežno izničen njen odvračilni učinek. S sprejemom izvozne deklaracije naj bi bili proizvodi podvrženi nadzoru carinskih organov in pregledani. Ti pregledi bi imeli majhno vrednost in bi bili brez odvračilnega učinka, če se sankcija ne bi ravnala po podatkih v izvozni deklaraciji, ampak po plačilni deklaraciji, ki naj bi se lahko predložila veliko pozneje. Razlaga Finanzgerichta Hamburg bi lahko pripeljala do primerov, ko bi izvoznik vložil izvozno deklaracijo z nepravilnimi podatki in bi poseben zahtevek za plačilo postavil šele, ko bi bil prepričan, da nepravilni podatki ne bodo odkriti.
Odgovor Sodišča
20. Predložitveno Sodišče želi s svojim vprašanjem v bistvu vedeti, ali je dokument, na podlagi katerega se uporabi sankcija iz člena 11(1) Uredbe št. 3665/87, izvozna deklaracija v skladu s členom 3 uredbe ali posebni zahtevek za plačilo v skladu s členom 47(1) uredbe.
21. Člen 11(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 3665/87 predvideva uporabo sankcije proti gospodarskim subjektom, ki zaprosijo za višje izvozno nadomestilo, kot jim pripada. Po členu 11(1), drugi pododstavek, uredbe se šteje, da je zaprošeno nadomestilo znesek, ki se izračuna iz podatkov, danih v skladu s členom 3 ali 25(2) uredbe. Drugi pododstavek, drugi stavek, dalje določa, da se podatki, ki se zagotovijo na način iz člena 47, upoštevajo pri izračunu zaprošenega nadomestila, če „je stopnja nadomestila različna glede na destinacijo“.
22. Iz tega izhaja, da je treba, če stopnja nadomestila ni spremenljiva, znesek zaprošenega nadomestila po členu 11(1) Uredbe št. 3665/87 izračunati samo na podlagi člena 3 ali po potrebi člena 25(2) uredbe. Dalje iz tega izhaja, da dokument ali dokumenti, ki vsebujejo podatke, predvidene v členih 3 in 25(2), in na podlagi katerih se izračuna znesek nadomestila, pomenijo zahtevek, ki v primeru nepravilnih podatkov sproži uporabo sankcije, predvidene v členu 11(1).
23. Glede razlage člena 3 uredbe je treba, ustrezno navedbam generalne pravobranilke v točki 38 sklepnih predlogov, ugotoviti, da iz tega člena nujno ne izhaja, da se znesek zaprošenega nadomestila izračuna samo na podlagi podatkov v izvozni deklaraciji. Zlasti člen 3(5) ne določa, kateri dokument je treba predložiti pri uveljavljanju izvoznega nadomestila. Nanaša se le na „dokument, ki se pri izvozu uporablja“. Poleg tega člen 3(5), stavek 2, predvideva primer, da „je dokument, naveden v tem odstavku, izvozna deklaracija“. Tako ni treba, da je dokument, ki ga je treba vložiti za pridobitev nadomestila, izvozna deklaracija.
24. Naloga držav članic je namreč ta, da v svojem nacionalnem pravu določijo obrazce, ki so potrebni za uskladitev s členom 3 Uredbe št. 3665/87. Dokument, ki se ga pri izvozu uporablja za pridobitev nadomestila, je lahko vključen v eno samo izvozno deklaracijo, mogoči pa so tudi posebni obrazci.
25. Ne glede na to, kateri dokument se v skladu z nacionalnim pravom uporablja pri uveljavljanju nadomestila, člen 3(5) Uredbe št. 3665/87 zahteva, da se ta dokument predloži „pri izvozu“ in ne pozneje. Posledično dokument ne more biti zahtevek za plačilo v skladu s členom 47(1) te uredbe, ker se tega lahko predloži v dvanajstih mesecih od datuma, ko je bila sprejeta izvozna deklaracija, torej občutno po izvozu.
26. Zgornji način razmišljanja ustreza strukturi kot tudi smislu in namenu Uredbe št. 3665/87. Kar zadeva strukturo, uredba vsebuje materialnopravne in procesnopravne določbe glede pridobitve izvoznih nadomestil. Kot je genaralna pravobranilka poudarila v točkah od 48 do 50 sklepnih predlogov, vsebujeta člena 3 in 11 uredbe materialnopravne določbe in sta uvrščena v Naslov 2, Poglavje 1 („Pravica do nadomestila“). Člen 47(1) uredbe, ki je uvrščen v Naslov 4 („Postopek za plačilo nadomestila“), nasprotno določa le upravne formalnosti, ki jih mora izvoznik izpolniti za pridobitev nadomestila. Obseg nadomestila je odvisen od podatkov v dokumentu, ki dokazuje pravico do nadomestila, in ne v tehničnem dokumentu, ki je sicer pogoj za plačilo nadomestila, ne pa pravna podlaga za pravico do takega plačila. V skladu s strukturo Uredbe št. 3665/87 in sistemom, ki ga le-ta določa, se posledično postavi zahtevek za nadomestilo v smislu člena 11(1) uredbe v skladu s členom 3 ali po potrebi s členom 25(2), ne pa z oddajo zahtevka za plačilo iz člena 47(1).
27. Kar zadeva namen Uredbe št. 3665/87, izhaja iz prve uvodne izjave Uredbe št. 2945/94, da je namenjena boju proti ugotovljenim nepravilnostim in prevaram na področju izvoznih nadomestil (primerjaj sodbo z dne 11. julija 2002 v zadevi Käserei Champignon Hofmeister, C-210/00, Recueil, str. I-6453, točka 60). Razlaga, po kateri bi bilo mogoče pravno učinkovito postaviti zahtevek za nadomestilo, ki se nanaša na že izvožene proizvode, bi vplivala na ta cilj, ker pristojni organi teh proizvodov ne bi mogli več fizično pregledati, kar pa je potrebno za dosego cilja Uredbe št. 3665/87. Zahtevek za nadomestilo v skladu s členom 47(1) te uredbe, ki se ga lahko predloži v dvanajstih mesecih od sprejema izvozne deklaracije, tako ne more biti zahtevek za nadomestilo v smislu člena 11(1) uredbe.
28. Fizični pregled proizvodov, za katere je bilo zahtevano nadomestilo, je pomembno sredstvo za boj proti nepravilnostim in primerom prevar na področju izvoznih nadomestil. Za zagotovitev, da je predmet teh pregledov popolnoma določen, je zato nujno potrebno, da fizični pregledi sledijo šele potem, ko je izvoznik postavil zavezujoč zahtevek za nadomestilo. Kot je Komisija navedla v svojih pisnih stališčih, bi bil odvračilni učinek sankcij, predvidenih v členu 11(1) Uredbe št. 3665/87, pretežno izničen, če bi bilo možno zahtevek za nadomestilo postaviti šele po pregledu proizvodov. Izvoznik bi lahko zahtevek za nadomestilo prilagodil rezultatu morebitnega pregleda.
29. Iz tega izhaja, da je treba postopek preizkusa zahtevkov za nadomestilo šteti za sestavni del ureditve izvoznih nadomestil iz Uredbe št. 3665/87. Zahtevek za nadomestilo tako ni dokument, ki se nanaša na plačilo nadomestila, ampak tisti dokument, ki sproži sistem preizkusa zahtevka za nadomestilo.
30. Predložitveno sodišče s sklicevanjem na načelo sorazmernosti sprašuje, ali ni mogoče določitve sankcije iz člena 11(1) Uredbe št. 3665/87 oceniti kot nesorazmerne, če plačila nadomestila izvoznik niti ne zahteva niti mu ga pristojni organi ne odobrijo.
31. V zvezi s tem je najprej treba spomniti na to, da je Sodišče v točkah od 59 do 68 sodbe Käserei Champignon Hofmeister že ugotovilo, da je sankcija sorazmerna. V točki 68 je Sodišče odločilo, da sankcija iz člena 11(1), prvi pododstavek, točka a, Uredbe št. 3665/87 ne krši načela sorazmernosti, ker je ni mogoče oceniti kot neprimerne za uresničitev cilja, ki ga zasleduje skupnostna ureditev, namreč boja proti nepravilnostim in prevaram, niti ne presega mej nujnega za dosego tega cilja.
32.
Tako je treba ugotoviti, da Uredba št. 3665/87 predvideva točno določene okoliščine, v katerih se lahko izvoznik, ki zahteva višje nadomestilo, kot mu pripada, kljub temu izogne sankciji, predvideni v členu 11(1) uredbe. V skladu s pododstavkom 3, druga alinea, te določbe se sankcija ne uporabi „v izjemnih primerih zaradi okoliščin, za katere izvoznik ne odgovarja in ki so nastale po sprejetju izvozne deklaracije ali plačilne deklaracije s strani pristojnih organov. Za izjemni primer gre le takrat, če izvoznik pristojne organe obvesti o teh okoliščinah neposredno po tem, ko zanje izve, v vsakem primeru pa v roku, predvidenem v členu 47(2), razen če so pristojni organi že sami ugotovili, da je bil zaprošeni znesek nadomestila nepravilen“.
33. Pri spremembi zahtevka za nadomestilo pa gre za vsebinsko spremembo in ne za spremembo, ki zadeva postopek. Tako spremembo je treba prijaviti pristojnim organom s predložitvijo posebnega obrazloženega dokumenta in ne z vložitvijo zgolj obrazca, kot je zahtevek za plačilo po členu 47(1) Uredbe št. 3665/87.
34. Končno je treba poudariti, da tako iz besedila kot iz namena Uredbe št. 3665/87 izhaja, da je zakonodajalec Skupnosti predvidel, da naj se sankcija iz člena 11(1) uredbe ne uporabi šele po tem, ko je na podlagi nepravilno izvršenega plačila izvoznega nadomestila proračunu Skupnosti nastala finančna škoda, ampak že na prejšnji stopnji, ko je izvoznik navedel, čeprav morda nenamerno, nepravilne podatke v zahtevku za nadomestilo.
35. V skladu s tretjo uvodno izjavo Uredbe št. 2945/94 „bi napačni podatki izvoznika lahko pripeljali do neupravičenih plačil, če napaka ne bi bila odkrita; […] če je napaka odkrita, je popolnoma primerno, da se izvozniku izreče sankcijo […]“. Posledično v tem pogledu ni pomembno, da izvoznik po odkritju nepravilnih podatkov v izvozni deklaraciji ni zahteval plačila nadomestila niti ga ni prejel. V sistemu, ki ga je uvedla Uredba št. 3665/87, že sama možnost, da bi nepravilni podatki lahko pripeljali do neupravičenih plačil, zadostuje za uporabo sankcije iz člena 11(1) uredbe.
36. Po vsem navedenem je treba na predloženo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 11(1), prvi in drugi pododstavek, Uredbe št. 3665/87 razlagati tako, da nepravilni podatki v katerem od dokumentov, navedenih v členu 3(5) te uredbe, to pomeni v izvozni deklaraciji ali v kakem drugem dokumentu, ki se uporablja pri izvozu, ki lahko pripeljejo do nadomestila, ki je višje od pripadajočega, sprožijo uporabo sankcije, predvidene v tem členu. To načelo velja tudi takrat, če je v okviru zahtevka za plačilo po členu 47 uredbe izrecno navedeno, da se plačilo izvoznega nadomestila ne zahteva za določene proizvode, navedene v tem dokumentu.
Stroški
37. Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Izrek
Iz teh razlogov je Sodišče (prvi senat) razsodilo:
Člen 11(1), prvi in drugi pododstavek, Uredbe Komisije (EGS) št. 3665/87 z dne 27. novembra 1987 o skupnih podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode, kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2945/94 z dne 2. decembra 1994, je treba razlagati tako, da nepravilni podatki v katerem od dokumentov, navedenih v členu 3(5) te uredbe, to pomeni v izvozni deklaraciji ali v kakem drugem dokumentu, ki se uporablja pri izvozu, ki lahko pripeljejo do nadomestila, ki je višje od pripadajočega, sprožijo uporabo sankcije, predvidene v tem členu. To načelo velja tudi takrat, če je v okviru zahtevka za plačilo po členu 47 uredbe izrecno navedeno, da se plačilo izvoznega nadomestila ne zahteva za določene proizvode, navedene v tem dokumentu.