62019CJ0882_RES
Zadeva C‑882/19
Sumal, S. L.
proti
Mercedes Benz Trucks España, S.L
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Audiencia Provincial de Barcelona)
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 6. oktobra 2021
„Predhodno odločanje – Konkurenca – Povračilo škode, nastale zaradi ravnanja, ki je s členom 101(1) PDEU prepovedano – Določitev subjektov, odgovornih za povračilo – Odškodninska tožba zoper hčerinsko družbo matične družbe, vložena na podlagi sklepa, s katerim je bilo ugotovljeno, da je bila samo ta matična družba udeležena pri omejevalnem sporazumu – Pojem ‚podjetje‘ – Pojem ‚gospodarska enota‘“
Sodni postopek – Predlog za ponovno odprtje ustnega postopka – Predlog za predložitev stališča v odgovor na sklepne predloge generalnega pravobranilca – Pogoji za ponovno odprtje
(člen 252, drugi odstavek, PDEU; Poslovnik Sodišča, člen 83)
(Glej točke od 16 do 22.)
Vprašanja za predhodno odločanje – Dopustnost – Potrebnost sprejetja predhodne odločbe in upoštevnost postavljenih vprašanj – Presoja nacionalnega sodišča – Domneva upoštevnosti postavljenih vprašanj
(člen 267 PDEU)
(Glej točke od 26 do 29.)
Omejevalni sporazumi – Prepoved – Neposredni učinek – Pravica posameznikov zahtevati odškodnino za nastalo škodo – Določitev subjekta, ki mora povrniti nastalo škodo – Podjetje – Pojem – Gospodarska enota – Podjetje, ki je sestavljeno iz več fizičnih ali pravnih oseb – Solidarna odgovornost subjektov, ki tvorijo podjetje v času omejevalnega sporazuma
(člen 101(1) PDEU)
(Glej točke od 32 do 44.)
Omejevalni sporazumi – Prepoved – Neposredni učinek – Pravica posameznikov zahtevati odškodnino za nastalo škodo – Določitev subjekta, ki mora povrniti nastalo škodo – Kršitev, ki je predmet sklepa Komisije o sankcioniranju matične družbe – Odškodninska tožba zoper hčerinsko družbo, na katero se ta sklep ne nanaša – Dopustnost – Pogoji
(člen 101(1) PDEU)
(Glej točke od 45 do 55 ter točko 1 izreka.)
Omejevalni sporazumi – Prepoved – Neposredni učinek – Pravica posameznikov zahtevati odškodnino za nastalo škodo – Načini izvrševanja – Kršitev, ki je predmet sklepa Komisije o sankcioniranju matične družbe – Odškodninska tožba zoper hčerinsko družbo, na katero se ta sklep ne nanaša – Funckionalno pojmovanje pojma podjetja – Spoštovanje pravice hčerinske družbe do obrambe – Obseg
(člen 101(1) PDEU)
(Glej točke od 53 do 60 ter točko 1 izreka.)
Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah – Pristojnost in izvrševanje sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah – Uredba št. 1215/2012 – Posebne pristojnosti – Pristojnost v zvezi z delikti ali kvazidelikti – Kraj škodnega dogodka – Tožba za povračilo škode, nastale zaradi zatrjevanih kršitev konkurenčnega prava Unije – Kraj nastanka škode – Kraj trga, ki je bil prizadet s protikonkurenčnimi ravnanji
(člen 101 PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 1215/2012, člen 7, točka 2)
(Glej točke od 64 do 66.)
Omejevalni sporazumi – Prepoved – Neposredni učinek – Pravica posameznikov zahtevati odškodnino za nastalo škodo – Določitev subjekta, ki mora povrniti nastalo škodo – Nacionalna ureditev, ki možnost, da se kršitveno ravnanje ene družbe pripiše drugi družbi, omejuje zgolj na primere, v katerih druga družba nadzira prvo – Nedopustnost
(člen 101(1) PDEU)
(Glej točki 69 in 75 ter točko 2 izreka.)
Povzetek
Žrtev kršitve konkurenčnega prava Unije, ki jo je storila matična družba, lahko od njene hčerinske družbe zahteva povračilo škode, ki izhaja iz te kršitve. Za to bo morala dokazati, da sta družbi v času kršitve tvorili eno gospodarsko enoto.
Družba Sumal SL je med letoma 1997 in 1999 kupila dva tovornjaka od družbe Mercedes Benz Trucks España SL (v nadaljevanju: MBTE), ki je hčerinska družba skupine Daimler, katere matična družba je družba Daimler AG.
Evropska komisija je s sklepom z dne 19. julija 2016 (
1
) ugotovila, da je družba Daimler AG kršila pravila prava Unije, s katerimi so omejevalni sporazumi (
2
) prepovedani, ker se je med januarjem 1997 in januarjem 2011 s štirinajstimi drugimi evropskimi proizvajalci tovornjakov dogovarjala glede določanja cen in povišanja bruto cen za tovornjake v Evropskem gospodarskem prostoru (EGP).
Na podlagi tega sklepa je družba Sumal proti družbi MBTE vložila odškodninsko tožbo in zahtevala plačilo zneska v višini 22.204,35 EUR za škodo, nastalo zaradi tega omejevalnega sporazuma. Vendar je Juzgado de lo Mercantil no 07 de Barcelona (sodišče za gospodarske spore št. 07 v Barceloni, Španija) tožbo družbe Sumal zavrnilo, ker se sklep Komisije ni nanašal na družbo MBTE.
Družba Sumal je zoper to sodbo vložila pritožbo pri Audiencia Provincial de Barcelona (sodišče province v Barceloni, Španija). V teh okoliščinah se to sodišče sprašuje, ali je zoper hčerinsko družbo na podlagi sklepa Komisije, s katerim je ugotovljeno protikonkurenčno ravnanje njene matične družbe, mogoče vložiti odškodninsko tožbo, in če je tako, pod katerimi pogoji. To sodišče je tako prekinilo postopek in Sodišču to vprašanje predložilo v predhodno odločanje.
Sodišče je v sodbi, izdani v velikem senatu, podrobneje določilo pogoje, pod katerimi lahko žrtve protikonkurenčnega ravnanja družbe, ki jo je sankcionirala Komisija, v okviru odškodninskih tožb, vloženih pri nacionalnih sodiščih, uveljavljajo civilno odgovornost hčerinskih družb sankcionirane družbe, na katere se sklep Komisije ne nanaša.
Presoja Sodišča
V skladu z ustaljeno sodno prakso lahko vsakdo od „podjetij“, ki so bila udeležena pri omejevalnem sporazumu ali ravnanjih, ki so s členom 101 PDEU prepovedana, zahteva povračilo škode, nastale s temi protikonkurenčnimi ravnanji. Čeprav so take odškodninske tožbe vložene pri nacionalnih sodiščih, je določitev subjekta, ki mora povrniti nastalo škodo, urejena neposredno s pravom Unije.
Ker so te odškodninske tožbe sestavni del sistema izvajanja pravil Unije o konkurenci iz istega naslova kot njihovo izvajanje s strani javnih organov, pojem „podjetje“ v smislu člena 101 PDEU v okviru glob, ki jih „podjetjem“ naloži Komisija („public enforcement“), ne more imeti drugačnega obsega kot v okviru odškodninskih tožb, vloženih proti tem „podjetjem“ pred nacionalnimi sodišči („private enforcement“).
V skladu s sodno prakso Sodišča pa pojem „podjetje“ v smislu člena 101 PDEU zajema vsak subjekt, ki opravlja gospodarsko dejavnost, ne glede na njegov pravni status in način financiranja, ter tako označuje gospodarsko enoto, tudi če s pravnega vidika to gospodarsko enoto sestavlja več fizičnih ali pravnih oseb.
Kadar je dokazano, da je družba, ki pripada taki gospodarski enoti, kršila člen 101(1) PDEU, tako da je kršitev te določbe storilo „podjetje“, katerega del je, pojem „podjetje“ in prek njega pojem „gospodarska enota“ po samem pravu povzročita solidarno odgovornost subjektov, ki ob storitvi kršitve tvorijo gospodarsko enoto.
V zvezi s tem je Sodišče poleg tega navedlo, da je pojem „podjetje“, ki je uporabljen v členu 101 PDEU, funkcionalen pojem, tako da je treba gospodarsko enoto, ki ga sestavlja, opredeliti z vidika predmeta zadevnega sporazuma.
Kadar je bilo ugotovljeno, da je matična družba kršila člen 101(1) PDEU, lahko žrtev te kršitve poskuša uveljavljati civilno odgovornost njene hčerinske družbe, če dokaže, da je ob upoštevanju gospodarskih, organizacijskih in pravnih vezi med tema pravnima subjektoma ter obstoja konkretne vezi med gospodarsko dejavnostjo te hčerinske družbe in predmetom kršitve, za katero je odgovorna matična družba, navedena hčerinska družba tvorila gospodarsko enoto s svojo matično družbo.
Iz tega izhaja, da mora družba Sumal v okoliščinah, kakršne so te v postopku v glavni stvari, za vložitev odškodninske tožbe zoper družbo MBTE kot hčerinsko družbo družbe Daimler AG načeloma dokazati, da se protikonkurenčni sporazum, ki ga je sklenila družba Daimler AG, nanaša na iste proizvode, kot so tisti, ki jih trži družba MBTE. S tem bi družba Sumal dokazala, da je ravno gospodarska enota, ki jo družba MBTE tvori skupaj s svojo matično družbo, podjetje, ki je storilo kršitev, ki jo je Komisija ugotovila na podlagi člena 101(1) PDEU.
V okviru take odškodninske tožbe, vložene zoper hčerinsko družbo matične družbe, za katero je bilo ugotovljeno, da je kršila člen 101 PDEU, pa mora hčerinska družba pred zadevnim nacionalnim sodiščem imeti na voljo vsa sredstva, potrebna za učinkovito uveljavljanje svoje pravice do obrambe, zlasti za to, da bi lahko izpodbijala, da pripada istemu podjetju kot njena matična družba.
Vendar če odškodninska tožba, kot v obravnavanem primeru, temelji na ugotovitvi Komisije o kršitvi člena 101(1) PDEU v sklepu, naslovljenem na matično družbo tožene hčerinske družbe, zadnjenavedena pri nacionalnem sodišču ne more izpodbijati obstoja kršitve, ki jo je Komisija tako ugotovila. V skladu s členom 16(1) Uredbe št. 1/2003 (
3
) nacionalna sodišča namreč ne morejo sprejeti odločitev, ki so v nasprotju z odločbo, ki jo sprejme Komisija.
Če pa Komisija v sklepu, sprejetem na podlagi člena 101 PDEU, ni ugotovila nobenega kršitvenega ravnanja matične družbe, ima hčerinska družba seveda pravico izpodbijati ne le to, da pripada istemu „podjetju“ kot njena matična družba, ampak tudi obstoj kršitve, ki se očita matični družbi.
V zvezi s tem je Sodišče poleg tega pojasnilo, da možnost nacionalnega sodišča, da ugotovi morebitno odgovornost hčerinske družbe za povzročeno škodo, ni izključena zgolj zato, ker Komisija na primer ni sprejela nobenega sklepa ali ker s sklepom, v katerem je ugotovila kršitev, tej družbi ni bila naložena upravna sankcija.
Člen 101(1) PDEU zato nasprotuje nacionalni ureditvi, ki določa možnost, da se odgovornost za ravnanje ene družbe pripiše drugi družbi le, če druga družba nadzira prvo.
(
1
)	Sklep C(2016) 4673 final v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 [PDEU] in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva AT.39824 – Tovornjaki), katerega povzetek je bil objavljen v Uradnem listu Evropske unije z dne 6. aprila 2017 (UL 2017, C 108, str. 6).
(
2
)	Člen 101 PDEU in člen 53 Sporazuma EGP.
(
3
)	Uredba Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov [101] in [102 PDEU] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).