62022CJ0624
SODBA SODIŠČA (tretji senat)
z dne 29. julija 2024 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Spodbujanje uporabe energije iz obnovljivih virov – Direktiva 2009/28/ES – Člena 17 in 18 – Direktiva 2018/2001/ES – Členi 25, 29 in 30 – Trajnostna merila in merila za prihranek emisij toplogrednih plinov – Preverjanje skladnosti s temi merili – Biogoriva, namenjena uporabi v prometu – Proizvodnja goriv po postopku sopredelave – Dokazi o skladnosti s trajnostnimi merili – Metoda masne bilance – Metode za ocenjevanje vsebnosti hidroobdelanih rastlinskih olj (HVO) v gorivih, proizvedenih po tem postopku – Ureditev države članice, ki zahteva fizikalno analizo C14 – Člen 34 PDEU – Prosti pretok blaga“
V zadevi C‑624/22,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložil Conseil d’État (državni svet, Francija) z odločbo z dne 30. septembra 2022, ki je na Sodišče prispela 30. septembra 2022, v postopku
BP France SAS
proti
Ministère de l’Économie, des Finances et de la Souveraineté industrielle et numérique,
SODIŠČE (tretji senat),
v sestavi K. Jürimäe, predsednica senata, K. Lenaerts, predsednik Sodišča v funkciji predsednika tretjega senata, N. Piçarra, N. Jääskinen in M. Gavalec (poročevalec), sodniki,
generalni pravobranilec: M. Campos Sánchez-Bordona,
sodna tajnica: N. Mundhenke, administratorka,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 25. oktobra 2023,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za BP France SAS M. Dantin in A. Kourtih, avocats, skupaj z A. Comtesse York von Wartenberg in J. Lopezom, strokovnjaka,
–
za francosko vlado J.-L. Carré, V. Depenne, B. Fodda in M. Guiresse, agenti,
–
za nizozemsko vlado M. K. Bulterman in A. Hanje, agentki,
–
za avstrijsko vlado A. Posch, J. Schmoll, F. Koppensteiner in F. Werni, agenti,
–
za Evropsko komisijo B. De Meester in F. Thiran, agenta,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 11. januarja 2024
izreka naslednjo
Sodbo
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago členov 17 in 18 Direktive 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES (UL 2009, L 140, str. 16), kakor je bila spremenjena z Direktivo (EU) 2015/1513 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. septembra 2015 (UL 2015, L 239, str. 1) (v nadaljevanju: Direktiva 2009/28), členov 25, 29 in 30 Direktive (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov (UL 2018, L 328, str. 82) ter člena 34 PDEU.
2
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo BP France SAS in ministre de l’Économie, des Finances et de la Souveraine industrielle et de la Souveraineté industrielle et numérique (minister za gospodarstvo, finance in tehnologijo, Francija) v zvezi z zakonitostjo okrožnice pooblaščenega ministra, pristojnega za javne finance, z dne 18. avgusta 2020 o spodbujevalnem davku v zvezi z vključitvijo biogoriv (TIRIB) (v nadaljevanju: sporna okrožnica), s katero se zahteva uporaba fizikalne laboratorijske analize C14, da se določi dejanska vsebnost hidroobdelanih rastlinskih olj (v nadaljevanju: HVO) za bencinsko ali dizelsko gorivo, proizvedeno s postopkom sopredelave.
Pravni okvir
Pravo Unije
Direktiva 2009/28
3
Direktiva 2009/28 je bila z učinkom z dne 1. julija 2021 razveljavljena in nadomeščena z Direktivo 2018/2001. Člen 2, drugi odstavek, točka (i), Direktive 2009/28 je vseboval to opredelitev:
„[…]
(i)
‚biogorivo‘ pomeni: tekoče ali plinasto gorivo, namenjeno uporabi v prometu, proizvedeno iz biomase“.
4
Člen 3 iste direktive, naslovljen „Obvezni nacionalni splošni cilji in ukrepi za uporabo energije iz obnovljivih virov“, je v odstavku 4 določal:
„Vsaka država članica zagotovi, da je delež energije iz obnovljivih virov v vseh vrstah prometa v letu 2020 najmanj enak 10 % končne porabe energije v prometu v tej državi članici.
[…]“
5
Člen 17 te direktive, naslovljen „Trajnostna merila za pogonska biogoriva in druga tekoča biogoriva“, je v odstavku 1 določal:
„Ne glede na to, ali so bile surovine pridelane na ozemlju [Evropske] [s]kupnosti ali zunaj nje, se energija iz pogonskih biogoriv in drugih tekočih biogoriv za namene iz točk (a), (b) in (c) upoštev[a] v nadaljevanju samo, če izpolnjuj[e] trajnostna merila, določena v odstavkih 2 do 6:
a)
ocenjevanje izpolnjevanja zahtev te direktive v zvezi z nacionalnimi cilji;
b)
ocenjevanje izpolnjevanja obveznosti glede uporabe obnovljive energije;
c)
upravičenost do finančne podpore za porabo pogonskih biogoriv in drugih tekočih biogoriv.
[…]“
6
V tem členu 17, od (2) do (5), so bila opredeljena trajnostna merila za proizvodnjo pogonskih biogoriv in drugih tekočih biogoriv.
7
Navedeni člen 17(8) je določal:
„Države članice za namene iz točk (a), (b) in (c) odstavka 1 ne smejo opustiti upoštevanja pogonskih biogoriv in drugih tekočih biogoriv, pridobljenih v skladu s tem členom, iz drugih razlogov, povezanih s trajnostjo.“
8
Člen 18 Direktive 2009/28, naslovljen „Preverjanje izpolnjevanja trajnostnih meril za pogonska biogoriva in druga tekoča biogoriva“, je določal:
„1.   Če se pogonska biogoriva in druga tekoča biogoriva upoštevajo za namene iz točk (a), (b) in (c) člena 17(1), države članice od gospodarskih subjektov zahtevajo, da dokažejo, da so izpolnjena trajnostna merila, določena v členu 17(2) do (5). Za ta namen od gospodarskih subjektov zahtevajo, da uporabijo sistem masne bilance, ki določa:
a)
pošiljke surovin ali biogoriva z različnimi trajnostnimi značilnostmi se lahko mešajo;
b)
podatki glede trajnostnih značilnosti in velikosti pošiljk iz točke (a) veljajo tudi za mešanico; in
c)
vsota vseh pošiljk, odstranjenih iz mešanice, je opisana, kot da ima enake trajnostne značilnosti, v enakih količinah, kot vsota vseh pošiljk, dodanih mešanici.
[…]
3.   Države članice sprejmejo ukrepe, s katerimi zagotovijo, da gospodarski subjekti predložijo zanesljive informacije in državi članici na zahtevo dajo na voljo podatke, ki so bili uporabljeni za pripravo informacij. Države članice od gospodarskih subjektov zahtevajo, da zagotovijo ustrezen standard neodvisne revizije informacij, ki jih predložijo, in da predložijo dokazila, da so to storili. Z revizijo se preveri, ali so sistemi, ki jih uporabljajo gospodarski subjekti, natančni, zanesljivi in zaščiteni pred goljufijami. Ocenijo se pogostost in metodologija vzorčenja ter zanesljivost podatkov.
Informacije iz prvega pododstavka tega odstavka vključujejo predvsem informacije o spoštovanju trajnostnih meril iz člena 17(2) do (5), ustrezne informacije o ukrepih za zaščito tal, vode in zraka, sanacijo degradiranih zemljišč, izogibanje prekomerni porabi vode na območjih, kjer vode primanjkuje, ter ustrezne informacije o ukrepih, sprejetih zaradi upoštevanja vidikov iz drugega pododstavka člena 17(7).
[…]
4.   Skupnost si prizadeva za sklenitev dvostranskih ali večstranskih sporazumov s tretjimi državami, ki vsebujejo določbe o trajnostnih merilih, ki ustrezajo tistim iz te direktive. Če je Skupnost sklenila sporazume, ki vsebujejo določbe s temami, zajetimi v trajnostnih merilih iz člena 17(2) do (5), lahko [Evropska] [k]omisija odloči, da ti sporazumi med Skupnostjo in tretjimi državami dokazujejo, da pogonska biogoriva in druga tekoča biogoriva, proizvedena iz surovin, pridelanih v teh državah, izpolnjujejo zadevna trajnostna merila. […]
Komisija lahko odloči, da prostovoljni nacionalni ali mednarodni sistemi, ki določajo standarde za proizvodnjo proizvodov iz biomase, vsebujejo točne podatke za namene člena 17(2) in/ali dokazujejo, da pošiljke biogoriva ali tekočega biogoriva izpolnjujejo trajnostna merila iz člena 17(3), (4) in (5) in/ali da noben material ni bil namerno spremenjen ali odložen, na podlagi česar bi bila pošiljka ali njen del zajeta v Prilogi IX. […]
[…]
5.   Komisija sprejme odločitve v skladu z odstavkom 4 le, če zadevni sporazum ali sistem izpolnjuje ustrezne standarde glede zanesljivosti, preglednosti in neodvisne revizije. […]
Prostovoljni sistemi iz odstavka 4 (v nadaljnjem besedilu: prostovoljni sistemi) redno in vsaj enkrat letno objavijo seznam svojih organov za certificiranje, ki opravljajo neodvisne revizije, pri čemer za vsak tak organ navedejo, kateri subjekt ali nacionalni javni organ ga je priznal in kateri subjekt ali nacionalni javni organ ga nadzoruje.
Zlasti za preprečevanje goljufij lahko Komisija na podlagi analize tveganja ali poročil iz drugega pododstavka odstavka 6 tega člena opredeli standarde za neodvisno revizijo, od vseh prostovoljnih sistemov pa zahteva, da jih uporabljajo. To stori z izvedbenimi akti, sprejetimi v skladu s postopkom pregleda iz člena 25(3). V takih aktih se določi časovni okvir, v katerem morajo prostovoljni sistemi uveljaviti navedene standarde. Komisija lahko razveljavi odločitve o priznanju prostovoljnih sistemov, če ti sistemi ne izvajajo teh standardov v določenem časovnem okviru.
[…]
7.   Če gospodarski subjekt predloži dokaz ali podatke, pridobljene v skladu s sporazumom ali sistemom, za katerega je bila sprejeta odločitev v skladu z odstavkom 4 tega člena, v okviru omenjene odločitve, država članica od dobavitelja ne zahteva, da predloži nadaljnja dokazila o izpolnjevanju trajnostnih meril iz člena 17(2) do (5) ali informacije o ukrepih iz drugega pododstavka odstavka 3 tega člena.
[…]“
Direktiva 2018/2001
9
V uvodnih izjavah 94, od 107 do 110 in 126 Direktive 2018/2001 je navedeno:
„(94)
Pogonska biogoriva, druga tekoča biogoriva in biomasna goriva bi se vedno morala proizvajati na trajnosten način. Pogonska biogoriva, druga tekoča biogoriva in biomasna goriva, uporabljena za izpolnjevanje cilja [Evropske] [u]nije iz te direktive, in pogonska biogoriva, druga tekoča biogoriva in biomasna goriva, ki so upravičena do podpore v okviru programov podpore, bi zato morala izpolnjevati trajnostna merila in merila za prihranek emisij toplogrednih plinov. Harmonizacija teh meril za pogonska biogoriva in druga tekoča biogoriva je ključnega pomena za doseganje ciljev energetske politike Unije, kot so določeni v členu 194(1) PDEU. Takšna harmonizacija zagotavlja delovanje notranjega energetskega trga ter tako omogoča, zlasti v zvezi z obveznostjo držav članic, da ne odklonijo, iz drugih razlogov, povezanih s trajnostnostjo, upoštevanja pogonskih biogoriv in drugih tekočih biogoriv, pridobljenih v skladu s to direktivo, trgovino med državami članicami s skladnimi pogonskimi biogorivi in drugimi tekočimi biogorivi. Pozitivnih učinkov uskladitve navedenih meril na nemoteno delovanje notranjega energetskega trga in na preprečevanje izkrivljanja konkurence v Uniji ni mogoče kompromitirati. Države članice bi za biomasna goriva morale imeti možnost določiti dodatna trajnostna merila in merila za prihranek emisij toplogrednih plinov.
[…]
(107)
Na podlagi izkušenj pri praktičnem izvajanju trajnostnih meril Unije je primerno, da se na harmoniziran način okrepi vloga prostovoljnih mednarodnih in nacionalnih sistemov certificiranja za preverjanje skladnosti s trajnostnimi merili.
(108)
V interesu Unije je spodbujati razvoj prostovoljnih mednarodnih ali nacionalnih sistemov za določitev standardov za proizvodnjo trajnostnih pogonskih biogoriv, drugih tekočih biogoriv in biomasnih goriv ter potrjevanje, da proizvodnja pogonskih biogoriv, drugih tekočih biogoriv in biomasnih goriv te standarde izpolnjuje. Zato bi bilo treba določiti, da se prizna, da sistemi zagotavljajo zanesljive dokaze in podatke, če izpolnjujejo ustrezne standarde glede zanesljivosti, preglednosti in neodvisne revizije. Da bi zagotovili, da se skladnost s trajnostnimi merili in merili za prihranek emisij toplogrednih plinov preverja na trden in harmoniziran način, in zlasti, da bi preprečili goljufije, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejetje podrobnih izvedbenih pravil, vključno z ustreznimi standardi zanesljivosti, preglednosti in neodvisne revizije, ki jih je treba uporabljati v prostovoljnih sistemih.
(109)
Prostovoljni sistemi imajo vse pomembnejšo vlogo pri dokazovanju skladnosti s trajnostnimi merili in merili za prihranek emisij toplogrednih plinov za pogonska biogoriva, druga tekoča biogoriva in biomasna goriva. Zato je primerno, da Komisija od prostovoljnih sistemov, vključno s sistemi, ki jih je Komisija že priznala, zahteva, da redno poročajo o svojih dejavnostih. Taka poročila bi morala biti javno objavljena, da se poveča preglednost, Komisiji pa omogoči boljši nadzor. S takimi poročili bi Komisija tudi pridobila informacije, ki jih potrebuje za poročanje o delovanju prostovoljnih sistemov, da bi opredelila najboljše prakse in po potrebi pripravila predlog za nadaljnje spodbujanje takšnih najboljših praks.
(110)
Da bi omogočili lažje delovanje notranjega trga, bi morala biti dokazila glede trajnostnih meril in meril za prihranek emisij toplogrednih plinov za pogonska biogoriva, druga tekoča biogoriva in biomasna goriva, ki so bila pridobljena v skladu s sistemom, ki ga je Komisija priznala, sprejeta v vseh državah članicah. Države članice bi morale prispevati k zagotavljanju pravilnega izvajanja načel za certificiranje v okviru prostovoljnih sistemov z nadzorom delovanja certifikacijskih organov, ki jih akreditira nacionalni akreditacijski organ, in s sporočanjem zadevnih pripomb prostovoljnim sistemom.
[…]
(126)
Za spremembo ali dopolnitev nebistvenih elementov te direktive bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da v skladu s členom 290 [PDEU] sprejme akte v zvezi z […] določitvijo metodologije za določanje deleža biogoriv in bioplina v prometu, ki nastanejo pri predelavi biomase in fosilnih goriv v istem postopku, ter metodologije za ocenjevanje prihrankov emisij toplogrednih plinov iz obnovljivih tekočih in plinastih goriv, namenjenih uporabi v prometu, nebiološkega izvora, ter recikliranih ogljičnih goriv, da se zagotovi, da se zmanjšanje emisij toplogrednih plinov upošteva le enkrat; […].“
10
Člen 2 te direktive, naslovljen „Opredelitev pojmov“, v odstavku 2 določa:
„Uporabljajo se tudi naslednje opredelitve pojmov:
[…]
(33)
‚pogonska biogoriva‘ pomeni tekoča goriva za uporabo v prometu, proizvedena iz biomase;
[…].“
11
Člen 25 navedene direktive, naslovljen „Vključevanje energije iz obnovljivih virov v prometnem sektorju“, v odstavku 1 določa:
„Za vključevanje uporabe energije iz obnovljivih virov v prometnem sektorju vsaka država članica določi obveznost za dobavitelje goriva, da zagotovijo, da delež energije iz obnovljivih virov v okviru končne porabe energije v prometnem sektorju, do leta 2030 doseže vsaj 14 % (minimalni delež), v skladu z okvirnim začrtanim potekom, ki ga določi država članica in se izračuna v skladu z metodologijo iz tega člena ter členov 26 in 27. […]
[…]“
12
Člen 28 iste direktive, naslovljen „Druge določbe o energiji iz obnovljivih virov v prometnem sektorju“, v odstavku 5 določa:
„Komisija do 31. decembra 2021 sprejme delegirane akte v skladu s členom 35 za dopolnitev te direktive z opredelitvijo metodologije za določanje deleža pogonskega biogoriva in bioplina za uporabo v prometu, pridobljenega v enotnem postopku s predelavo biomase s fosilnimi gorivi […].“
13
Člen 29 Direktive 2018/2001, naslovljen „Trajnostna merila in merila za prihranek emisij toplogrednih plinov za pogonska biogoriva, druga tekoča biogoriva in biomasna goriva“, v odstavku 1 določa:
„Energija iz pogonskih biogoriv, drugih tekočih biogoriv in biomasnih goriv se za namene iz točk (a), (b) in (c) tega pododstavka upošteva samo, če izpolnjuje trajnostna merila in merila za prihranek emisij toplogrednih plinov, določena v odstavkih 2 do 7 in 10:
a)
prispevanje k doseganju cilja Unije iz člena 3(1) in deležev energije iz obnovljivih virov držav članic;
b)
ocenjevanje izpolnjevanja obveznosti glede energije iz obnovljivih virov, vključno z obveznostjo iz člena 25;
c)
upravičenost do finančne podpore za porabo pogonskih biogoriv, drugih tekočih biogoriv in biomasnih goriv.
[…]“
14
Ta člen 29, od (2) do (7), določa trajnostna merila za proizvodnjo pogonskih biogoriv, drugih tekočih biogoriv in biomasnih goriv.
15
Navedeni člen 29(12) določa:
„Države članice za namene iz točk (a), (b) in (c) prvega pododstavka odstavka 1 tega člena ter brez poseganja v člena 25 in 26 ne smejo odkloniti upoštevanja pogonskih biogoriv in drugih tekočih biogoriv, pridobljenih v skladu s tem členom, iz drugih razlogov, povezanih s trajnostnostjo. Ta odstavek ne posega v javno podporo, dodeljeno v okviru programov podpore, ki so bili odobreni pred 24. decembrom 2018.“
16
Člen 30 Direktive 2018/2001, naslovljen „Preverjanje izpolnjevanja trajnostnih meril in meril za prihranek emisij toplogrednih plinov“, določa:
„1.   Če se pogonska biogoriva, druga tekoča biogoriva in biomasna goriva ali druga goriva, ki se lahko upoštevajo pri izračunu števca iz točke (b) člena 27(1), upoštevajo za namene iz členov 23 in 25 ter iz točk (a), (b) in (c) prvega pododstavka člena 29(1), države članice od gospodarskih subjektov zahtevajo, da dokažejo, da so izpolnjena trajnostna merila in merila za prihranek emisij toplogrednih plinov, določena v členu 29(2) do (7) in (10). Za ta namen od gospodarskih subjektov zahtevajo, da uporabijo sistem masne bilance, ki določa:
a)
omogoča, da se pošiljke surovin ali goriv z različnimi trajnostnimi značilnostmi in značilnostmi glede prihranka emisij toplogrednih plinov lahko mešajo, na primer v zabojniku, predelovalnem ali logističnem obratu, infrastrukturi ali mestu za prenos in distribucijo;
b)
omogoča, da se pošiljke surovin z različno energijsko vsebnostjo lahko mešajo za namene nadaljnje predelave, če je velikost pošiljk prilagojena njihovi energijski vsebnosti;
c)
zahteva, da informacije o trajnostnih značilnostih in značilnostih glede prihranka emisij toplogrednih plinov ter velikosti pošiljk iz točke (a) veljajo tudi za mešanico, ter
d)
določa, da mora biti vsota vseh pošiljk, odstranjenih iz mešanice, opisana, kot da ima enake trajnostne značilnosti, v enakih količinah, kot vsota vseh pošiljk, dodanih mešanici, ter da se mora to ravnotežje pa doseči v ustreznem časovnem obdobju.
S sistemom masne bilance se zagotovi, da se vsaka pošiljka v točki (a), (b) ali (c) prvega pododstavka člena 7(1) za namene izračuna bruto končne porabe energije iz obnovljivih virov upošteva samo enkrat ter se zagotovijo informacije o tem, ali je bila dodeljena podpora za proizvodnjo te pošiljke, in če je bila, informacije o vrsti programa podpore.
2.   V primeru predelave pošiljke se informacije o značilnostih pošiljke glede trajnostnosti in prihranka emisij toplogrednih plinov prilagodijo in veljajo za produkt v skladu z naslednjimi pravili:
a)
kadar se s predelavo pošiljke surovin ustvari samo en produkt, ki je namenjen za proizvodnjo pogonskih biogoriv, drugih tekočih biogoriv, ali biomasnih goriv, tekočih in plinastih goriv iz obnovljivih virov nebiološkega izvora, namenjenih uporabi v prometu, ali recikliranih ogljičnih goriv, se velikost pošiljke in pripadajoče vrednosti značilnosti glede trajnostnosti in prihranka emisij toplogrednih plinov prilagodijo z uporabo pretvorbenega faktorja, ki izraža razmerje med maso produkta, namenjenega za tako proizvodnjo, ter maso surovin na začetku postopka;
b)
kadar se s predelavo pošiljke surovin ustvari več produktov, ki so namenjeni za proizvodnjo pogonskih biogoriv, drugih tekočih biogoriv, ali biomasnih goriv, tekočih in plinastih goriv iz obnovljivih virov nebiološkega izvora, namenjenih uporabi v prometu, ali recikliranih ogljičnih goriv, se uporabita pretvorbeni faktor in masna bilanca za vsak produkt posebej.
3.   Države članice sprejmejo ukrepe, s katerimi zagotovijo, da gospodarski subjekti predložijo zanesljive informacije v zvezi z izpolnjevanjem obveznosti glede pragov prihrankov emisij toplogrednih plinov, določenih v členu 25(2) in sprejetih v skladu z navedenim členom, ter trajnostnih meril in meril za prihranek emisij toplogrednih plinov, določenih v členu 29(2) do (7) in (10), ter da gospodarski subjekti zadevni državi članici na zahtevo dajo na voljo podatke, ki so bili uporabljeni za pripravo informacij. Države članice od gospodarskih subjektov zahtevajo, da zagotovijo ustrezen standard neodvisne revizije informacij, ki jih predložijo, in da dokažejo, da so to storili. Za skladnost s točko (a) člena 29(6) in točko (a) člena 29(7) se lahko do prve točke zbiranja gozdne biomase uporabi revizija prve ali druge stranke. Z revizijo se preveri, ali so sistemi, ki jih uporabljajo gospodarski subjekti, natančni, zanesljivi in zaščiteni pred goljufijami, kar vključuje preverjanje, da materiali niso namerno spremenjeni ali zavrženi, tako da bi pošiljka ali njen del lahko postal odpadek ali ostanek. Ocenijo se pogostost in metodologija vzorčenja ter zanesljivost podatkov.
[…]
4.   Komisija lahko odloči, da prostovoljni nacionalni ali mednarodni sistemi, ki določajo standarde za proizvodnjo pogonskih biogoriv, drugih tekočih biogoriv ali biomasnih goriv ali drugih goriv, ki se lahko upoštevajo pri izračunu števca iz točke (b) člena 27(1), zagotavljajo točne podatke o prihrankih emisij toplogrednih plinov za namene člena 25(2) in člena 29(10), dokazujejo, da so izpolnjene določbe iz člena 27(3) ter člena 28(2) in (4), ali dokazujejo, da pošiljke pogonskih biogoriv, drugih tekočih biogoriv ali biomasnih goriv izpolnjujejo trajnostna merila iz člena 29(2) do (7). Pri dokazovanju izpolnjevanja meril iz člena 29(6) in (7) se operaterji lahko odločijo, da zahtevane dokaze predložijo neposredno na ravni območij izvora. Komisija lahko za namene člena 29(3), prvi pododstavek, točka (c)(ii) prizna območja za ohranjanje redkih, ranljivih ali ogroženih ekosistemov ali vrst, priznana v mednarodnih sporazumih ali uvrščena na sezname medvladnih organizacij ali Mednarodne zveze za ohranjanje narave.
Komisija se lahko odloči, da navedeni sistemi vsebujejo točne informacije o ukrepih, sprejetih za zaščito tal, vode in zraka, sanacijo degradiranih zemljišč, izogibanje prekomerni porabi vode na območjih, kjer vode primanjkuje, ter za certificiranje pogonskih biogoriv, drugih tekočih biogoriv in biomasnih goriv z nizkim tveganjem za posredno spremembo rabe zemljišč.
[…]
6.   Države članice lahko vzpostavijo nacionalne sisteme, v okviru katerih se izpolnjevanje trajnostnih meril in meril za prihranek emisij toplogrednih plinov, določenih v členu 29(2) do (7) in (10), ter obveznosti glede pragov prihrankov emisij toplogrednih plinov za tekoča in plinasta goriva iz obnovljivih virov nebiološkega izvora, namenjena uporabi v prometu, ter reciklirana ogljična goriva, določenih v členu 25(2) in sprejetih v skladu z navedenim členom ter členom 28(5), preverja skozi celotno nadzorno verigo, ki vključuje pristojne nacionalne organe.
[…]
9.   Če gospodarski subjekt predloži dokaz ali podatke, pridobljene v skladu s sistemom, za katerega je bila sprejeta odločitev na podlagi odstavka 4 ali 6 tega člena, v okviru navedene odločitve, država članica od dobavitelja ne zahteva, da predloži nadaljnja dokazila o izpolnjevanju trajnostnih meril in meril za prihranek emisij toplogrednih plinov, določenih v členu 29(2) do (7) in (10).
[…]“
Delegirana uredba (EU) 2023/1640
17
Delegirana uredba Komisije (EU) 2023/1640 z dne 5. junija 2023 o metodologiji za določanje deleža pogonskega biogoriva in bioplina za uporabo v prometu, pridobljenih v enotnem postopku s predelavo biomase s fosilnimi gorivi (UL 2023, L 205, str. 1), je bila sprejeta na podlagi člena 28(5) Direktive 2018/2001. Ta delegirana uredba v členu 2, naslovljenem „Metoda masne bilance“, določa:
„1.   Če se uporabi metoda masne bilance, gospodarski subjekt izvede celovito analizo masne bilance skupne mase vhodnih in izhodnih materialov. Metoda masne bilance zagotavlja, da je vsebnost biomase v vseh izhodnih materialih sorazmerna z vsebnostjo biomase v vhodnih materialih in da se za vsak izhodni material določi delež biogenega materiala, opredeljen z rezultati radiokarbonskega (14C) testiranja. Za vsak izhodni material se uporabijo različni pretvorbeni faktorji, ki najbolje ustrezajo izmerjeni vsebnosti biomase na podlagi rezultatov radiokarbonskega (14C) testiranja. Pri izhodnih materialih se upošteva masa, izgubljena z odpadnimi plini, tehnološkimi odpadnimi vodami in trdnimi ostanki. Metoda masne bilance vključuje dodatno analitično določitev surovin in proizvodov, kot so končne in približne analize masnih pretokov sistema.
[…]“
Francosko pravo
Carinski zakonik
18
Člen 266n carinskega zakonika je v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari, določal:
„I. Zavezanci za plačilo notranjega davka na potrošnjo iz člena 265 so zavezanci za [TIRIB].
[…]
III. [TIRIB] temelji na skupni količini bencina oziroma dizelskega goriva, za katero je zapadel v koledarskem letu.
Znesek davka se izračuna ločeno po eni strani za bencin in po drugi za dizelsko gorivo.
Ta znesek je enak zmnožku davčne osnove, opredeljene v prvem pododstavku odstavka III, s tarifo, določeno v odstavku IV, za katero se uporabi količnik, enak razliki med nacionalnim ciljnim deležem vključitve energije iz obnovljivih virov v prometu, ki je prav tako določen v odstavku IV, ter deležem energije iz obnovljivih virov v proizvodih, vključenih v davčno osnovo. Če je delež energije iz obnovljivih virov večji ali enak nacionalnemu ciljnemu deležu za vključitev energije iz obnovljivih virov v prometu, je davek enak nič.
IV. Davčna stopnja in nacionalni ciljni odstotki za vključitev energije iz obnovljivih virov v promet so:
Leto
2020
Od leta 2021
Cena ([EUR]/hL)
101
104
Ciljni delež plinskega olja
8 %
8 %
Ciljni delež bencina
8,2 %
8,6 %
V.-A.- Delež energije iz obnovljivih virov pomeni delež energije, proizvedene iz obnovljivih virov, ovrednoten glede na kurilnost, za katerega lahko zavezanec za plačilo davka utemelji, da ga vsebujejo goriva, vključena v davčno osnovo, pri čemer se po potrebi upoštevajo pravila za izračun, značilna za nekatere surovine, določena v točkah C in D tega odstavka V ter določbe odstavka VII.
Energija, ki jo vsebujejo biogoriva, je obnovljiva, če ta biogoriva izpolnjujejo trajnostna merila iz člena 17 [Direktive 2009/28].
Aa.- Upošteva se samo energija, ki jo vsebujejo proizvodi, katerih sledljivost je zagotovljena od njihove proizvodnje.
Z odlokom se opredeli ureditev sledljivosti, ki se uporablja za vsak proizvod glede na surovine, iz katerih je pridobljen, in pravila za izračun energije, ki se uporabljajo v skladu s tem odstavkom V.
[…]“
Odlok št. 2019-570
19
Odlok št. 2019-570 z dne 7. junija 2019 o spodbujevalnem davku v zvezi z vključitvijo biogoriv (JORF z dne 9. junija 2019, besedilo št. 13) v členu 3 določa:
„Elementi, s katerimi oseba, ki je dolžna plačati spodbujevalni davek, za uporabo člena 266n, drugi odstavek, točka A(V), carinskega zakonika, utemelji, da obdavčljiva goriva vsebujejo energijo iz obnovljivih virov, vključujejo, če je to potrebno, poleg dokumentov o prometu in evidentiranju zalog iz člena 158 g(b), odstavek II, istega zakonika v zvezi z upravičenimi proizvodi in obdavčljivimi gorivi:
1.
potrdila o vključitvi, izdana ob vključitvi upravičenih proizvodov v obdavčljivo gorivo v davčnem skladišču za skladiščenje naftnih derivatov;
[…]
3.
vodenje evidenc blaga za spremljanje energije iz obnovljivih virov;
4.
potrdila o vsebnosti, ki se izdajo, ko nastane obveznost obračuna spodbujevalnega davka za obdavčljivo gorivo, za katero se šteje, da vsebuje energijo iz obnovljivih virov;
[…].“
20
Člen 4, točka III, tega odloka določa:
„III. - Evidence blaga za spremljanje energije iz obnovljivih virov vodijo osebe, ki imajo upravičene proizvode v davčnem skladišču, davčnem skladišču za energente ali v obratu pod posebnim davčnim nadzorom, ter osebe, ki uporabljajo možnost iz točke 3 člena 5.
Sledijo se:
1.
vnosi in iznosi količin upravičenih proizvodov v lasti, med drugim ob upoštevanju vključitev, prodaj, pridobitev in iznosov, zagotovljenih s potrdili;
[…].“
21
Člen 7 navedenega odloka določa:
„V potrdilih in evidencah blaga za spremljanje energije iz obnovljivih virov se navedejo imena in količine upravičenih proizvodov, ki so sestavljeni iz energije iz obnovljivih virov, ne glede na to, ali so vključeni v obdavčljiva goriva ali ne, pri čemer se razlikuje:
1.
proizvode, ki niso proizvedeni iz biomase;
2.
biogoriva;
3.
proizvode, pridobljene iz surovin, opredeljenih v točki 2 člena 266n(B)(V) carinskega zakonika;
4.
proizvode na osnovi palmovega olja;
5.
proizvode, za katere veljajo posebne obveznosti sledljivosti iz naslova III tega odloka.
Vključujejo tudi informacije, potrebne za spremljanje energije iz obnovljivih virov, ki jih je predvidela uprava za carine in posredne dajatve.“
22
Člen 8 istega odloka določa:
„Izdaja dovoljenj in vodenje evidenc blaga za spremljanje energije iz obnovljivih virov se potrdi z zaznamkom pristojne carinske službe oziroma pristojnih carinskih služb.
[…]“
Sporna okrožnica
23
V delu V(A) poglavja IV sporne okrožnice, naslovljenem „Upoštevanje dejanske vsebnosti biogoriv pri vpisu v evidence blaga, ki se vodijo v okviru TIRIB“, je v točkah od 109 do 111, 114 in 115 te okrožnice navedeno:
„[109] Količine upravičenih proizvodov, vpisane v evidenco blaga v okviru TIRIB, morajo ustrezati količini, ki so jo carinski organi priznali ob prispetju proizvoda v [obrat pod posebnim davčnim nadzorom] ali [davčno skladišče (EFS)]. Načeloma gre za količine, vpisane v spremne dokumente (enotni upravni dokument (DAU), elektronski administrativni dokument (DAE), poenostavljeni spremni dokument (DSA) ali poenostavljeni komercialni spremni dokument (DSAC)).
Pri dobavah goriv, ki vsebujejo biogoriva in so prejeta v [obrat pod posebnim davčnim nadzorom] ali EFS, je treba opraviti laboratorijsko analizo na podlagi vzorca, odvzetega ob raztovarjanju pošiljke goriva, da se ugotovi dejanska vsebnost biogoriva v prejetem proizvodu. To analizo je treba opraviti za vse vrste pogonskih biogoriv.
[110] V spremnih dokumentih pošiljk goriva, ki vsebuje pogonska biogoriva, morata biti navedeni dejanska količina dobavljenega proizvoda in dejanska količina biogoriva v dobavljenem gorivu. Če je v spremnih dokumentih za dobavo goriva navedena količina biogoriv, ki ni skladna s fizikalno analizo, opravljeno v laboratoriju, se lahko v evidence blaga vpiše samo količina biogoriva, ki jo dejansko vsebuje prejeto gorivo in je ugotovljena s fizikalno analizo ob vnosu proizvoda v davčno skladišče. Količine, vpisane v evidence blaga, morajo ustrezati tudi količinam biogoriva, ki jih zajema potrdilo o trajnosti, ki ga izda dobavitelj biogoriva.
[111] Pri bencinskih ali dizelskih rastlinskih oljih, obdelanih z vodikom, mora fizikalna laboratorijska analiza C14 ustrezati količini, navedeni v spremnih dokumentih, +/– 10 %.
[…]
[114] Laboratorijska fizikalna analiza je obvezna najprej za vsak prejem goriva, ki vsebuje pogonska biogoriva, za leto 2020 za vsakega dobavitelja, nato pa za vsakega novega dobavitelja. Če fizikalne analize pokažejo količino pogonskih biogoriv, ki je skladna s količino, navedeno v spremnem dokumentu, fizikalne analize prihodnjih dobav tega dobavitelja ne bodo več obvezne, vendar se bodo lahko na zahtevo ustrezne carinske službe opravile naključno.
Ta laboratorijska analiza se nanaša na uvoz, vnos znotraj Skupnosti in nacionalne dobave goriva, ki vsebuje pogonska biogoriva, ko so prejeti v prvem francoskem davčnem skladišču.
[115] Edini namen te fizikalne analize je določiti količine pogonskih biogoriv, prejetih v [obratu pod posebnim davčnim nadzorom] ali EFS, da se ta količina vpiše v evidence blaga, ki se vodijo v okviru TIRIB. Namen te analize ni določitev surovine, iz katere je bilo pogonsko biogorivo proizvedeno. Surovina mora biti navedena v dokumentih, priloženih pošiljki, zlasti v certifikatu o trajnosti. Določi se lahko z metodo masne bilance, ki jo priznavajo prostovoljni sistemi trajnosti.“
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
24
Družba BP France v Francijo uvaža goriva, ki vsebujejo HVO, proizvedena v Španiji po postopku „sopredelave“. Ta postopek zajema dodajanje rastlinskih olj fosilnim snovem v rafineriji pred razžvepljevanjem, tako da se ta rastlinska olja z delovanjem vodika pretvorijo v HVO. Goriva, proizvedena po tem postopku, so v bistvu mešanica fosilnih molekul in bioloških molekul.
25
Ta goriva se nato v Franciji prejmejo v davčnem skladišču, preden se sprostijo v porabo.
26
Francoski organi so za spodbujanje uporabe biogoriv v prometnem sektorju v členu 266n carinskega zakonika določili TIRIB. Ta davek se odmeri na podlagi skupne količine bencina in dizelskega goriva, ki ga davčni zavezanci sprostijo v porabo v koledarskem letu, za katerega se uporablja tarifa, izražena v evrih na hektoliter. Za prihodke iz te osnove se nato uporabi količnik, ki je enak razliki med ciljnim nacionalnim deležem vključitve energije iz obnovljivih virov v promet in deležem energije iz obnovljivih virov v skupni količini zadevnih goriv. Iz tega izhaja, da se znesek TIRIB zmanjša sorazmerno s povečanjem deleža biogoriv, prisotnih v proizvodih, vključenih v osnovo za odmero tega davka, dokler ne postane enak nič, če je ta delež večji ali enak temu nacionalnemu ciljnemu deležu.
27
Odlok št. 2019-570 določa podrobna pravila, ki zavezancu za plačilo navedenega davka omogočajo, da dokaže, da obdavčljiva goriva vsebujejo biogoriva. V skladu s členi 3, 4 in 7 tega odloka imetnik takih goriv v davčnem skladišču ali obratu pod posebnim davčnim nadzorom vodi evidence blaga za spremljanje energije iz obnovljivih virov, s katerimi se sledijo vnosi in iznosi količin teh goriv, pri čemer razlikuje med biogorivi in proizvodi, ki niso proizvedeni iz biomase.
28
Pooblaščeni minister, pristojen za javne finance, je 18. avgusta 2020 sprejel sporno okrožnico, v skladu s katero je treba ob prejemu goriv, ki vsebujejo biogoriva, kot so HVO, iz vzorca teh goriv v prvem francoskem davčnem skladišču opraviti fizikalno analizo C14 (v nadaljevanju: fizikalna analiza C14), da bi se določila dejanska vsebnost biogoriv v navedenih gorivih za izračun dolgovanega TIRIB.
29
Družba BP France je pri Conseil d’État (državni svet, Francija), ki je predložitveno sodišče, vložila tožbo za razglasitev ničnosti te okrožnice zaradi prekoračitve pooblastil v delu, v katerem za goriva, proizvedena po postopku sopredelave, določa izvedbo take fizikalne analize C14.
30
Družba BP France pred tem sodiščem med drugim trdi, da navedena okrožnica krši cilje, ki se uresničujejo s členoma 17 in 18 Direktive 2009/28 ter členi od 28 do 30 Direktive 2018/2001, ker gospodarskemu subjektu nalaga dokaze o skladnosti s trajnostnimi merili, ki niso določena v teh členih.
31
Družba BP France navaja tudi, da rafinerija, iz katere izvirajo pogonska biogoriva iz postopka v glavni stvari, prispeva k prostovoljnemu sistemu, ki ga Komisija priznava kot celovito ureditev v skladu s členom 18(4) Direktive 2009/28. Posledično naj bi metoda masne bilance iz člena 18(1) te direktive in člena 30 Direktive 2018/2001, ki naj bi se uporabila v okviru tega prostovoljnega sistema, zadostovala za to, da se za namene vodenja evidenc blaga v okviru TIRIB oceni količina „bioloških“ molekul, kot so HVO, vsebovana v gorivih, ki jih je ta družba prejela v prvem francoskem davčnem skladišču.
32
Po mnenju predložitvenega sodišča naj bi bila glede na trenutna znanstvena spoznanja fizikalna analiza C14 edina metoda, ki omogoča merjenje dejanske vsebnosti tako imenovanih „bioloških“ molekul, kot so HVO, v gorivih, proizvedenih po postopku sopredelave.
33
Vendar ima to sodišče tri vrste dvomov.
34
Na prvem mestu, sprašuje se o predmetu členov 17 in 18 Direktive 2009/28 ter člena 30 Direktive 2018/2001. Dvomi namreč o tem, ali je edini namen mehanizmov za spremljanje masne bilance in nacionalnih ali prostovoljnih sistemov, določenih v teh členih, oceniti in utemeljiti trajnost surovin in biogoriv ter njihovih mešanic, in zato niso namenjeni zagotavljanju okvira za ocenjevanje deleža energije iz obnovljivih virov, kot so HVO, ki jih vsebujejo goriva, proizvedena s postopkom sopredelave, ter posledično harmonizaciji upoštevanja tega deleža za namene iz člena 17(1), prvi pododstavek, točke od (a) do (c), Direktive 2009/28 ter člena 25 in člena 29(1), prvi pododstavek, točke od (a) do (c), Direktive 2018/2001.
35
Če je odgovor nikalen, se navedeno sodišče sprašuje, na drugem mestu, ali te določbe nasprotujejo temu, da država članica za določitev količine HVO, ki jo je treba ohraniti kot vpis v evidence blaga, ki jih morajo gospodarski subjekti voditi za določitev TIRIB, zahteva, da se ob prejemu v prvem davčnem skladišču te države članice uvoza goriva, ki vsebuje HVO, proizvedenega v drugi državi članici v skladu s postopkom sopredelave, izvede fizikalna analiza C14 vsebnosti HVO v teh gorivih, tudi če obrat, v katerem so bila ta goriva proizvedena, uporablja sistem masne bilance, potrjen s prostovoljnim sistemom, ki ga Komisija priznava kot celovito ureditev v skladu s členom 18(4) Direktive 2009/28.
36
Na tretjem in zadnjem mestu, isto sodišče se sprašuje, ali je obveznost izvedbe fizikalne analize C14 za uvoz, vnos znotraj Skupnosti in nacionalne dobave goriva, ki vsebuje biogoriva ob njihovem prejemu v prvem francoskem davčnem skladišču, ukrep z enakim učinkom kot količinska omejitev uvoza, ki ni v skladu s členom 34 PDEU, medtem ko se po eni strani taka analiza ne zahteva za pogonska biogoriva, ki vsebujejo biogoriva, proizvedena v skladu s postopkom sopredelave v rafineriji v Franciji, ki so sproščena v porabo v tej državi članici neposredno iz tovarne (ne da bi bila prejeta v davčnem skladišču pred njihovo sprostitvijo v porabo), po drugi strani pa navedena država članica – za potrebe zadevnega davka – sprejema, da se vsebnost biogoriva v izvozu ali sprostitvi blaga v porabo v sektorjih, ki niso prometni, oceni na podlagi povprečne mesečne vključitve te enote ali tega obrata.
37
V teh okoliščinah je Conseil d’État (državni svet, Belgija) prekinil odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložil ta vprašanja:
„1.
Ali je treba določbe členov 17 in 18 [Direktive 2009/28] ter člena 30 Direktive 2018/2001 razlagati tako, da je namen mehanizmov za spremljanje masne bilance in nacionalnih ali prostovoljnih sistemov, ki jih določajo, le oceniti in utemeljiti trajnost surovin in biogoriv ter njihovih mešanic, in zato niso namenjeni zagotavljanju okvira za spremljanje in sledljivost deleža energije iz obnovljivih virov v končnih proizvodih, ki nastanejo pri soproizvodnji, ter posledično harmonizaciji upoštevanja deleža energije, ki ga vsebujejo taki proizvodi, za namene iz člena 17(1)(a), (b) in (c) Direktive 2009/28/ES ter člena 25 in člena 29(1), prvi pododstavek, točke (a), (b) in (c) Direktive 2018/2001?
2.
Ali v primeru nikalnega odgovora na prejšnje vprašanje iste določbe nasprotujejo temu, da država članica za določitev količine HVO, ki jo je treba ohraniti kot vpis v evidence blaga, ki jo morajo gospodarski subjekti voditi za določitev spodbujevalnega davka v zvezi z vključitvijo biogoriv, plačanega v tej državi, če je delež energije iz obnovljivih virov v gorivih, sproščenih v porabo v koledarskem letu, nižji od nacionalnega ciljnega deleža vključitve energije iz obnovljivih virov v promet, ob prejemu uvoza goriv, ki vsebujejo HVO, proizvedenih v drugi državi članici v okviru postopka soproizvodnje, v prvo nacionalno davčno skladišče zahteva, da se opravi fizikalna analiza vsebnosti HVO v teh gorivih, tudi če obrat, v katerem so bila ta goriva proizvedena, uporablja sistem masne bilance, potrjen s prostovoljnim sistemom, ki ga Komisija priznava kot celovito ureditev?
3.
Ali pravo Unije, med drugim določbe člena 34 [PDEU], nasprotuje ukrepu države članice, kakršen je opisan v točki [36 te sodbe], v skladu s katerim po eni strani goriva, ki vsebujejo biogoriva, pridobljena s soproizvodnjo v rafineriji na njenem ozemlju, če so sproščena v porabo v tej državi članici neposredno iz obrata, niso predmet take fizikalne analize, in v skladu s katerim po drugi strani ta država članica za določitev vsebnosti biogoriva ob iznosu iz obrata pod posebnim davčnim nadzorom ali nacionalne davčne enote sprejme vsebnost biogoriva, ki se lahko za davčne namene razdeli med potrdila o vsebnosti, izdana za neko obdobje, da se na podlagi povprečne mesečne vključitve enote ali obrata oceni vsebnost biogoriv v izvozu ali sprostitvi v porabo v sektorjih, ki niso prometni?“
Vprašanja za predhodno odločanje
Prvo in drugo vprašanje
38
Najprej je treba pojasniti, da čeprav se predložitveno sodišče v prvem vprašanju formalno sklicuje na člena 17 in 18 Direktive 2009/28, ki se nanašata na trajnostna merila za pogonska biogoriva in druga tekoča biogoriva ter na preverjanje njihovega izpolnjevanja, in na člen 30 Direktive 2018/2001, ki se nanaša na preverjanje izpolnjevanja trajnostnih meril in meril za prihranek emisij toplogrednih plinov, očitno želi pridobiti tudi razlago člena 29 zadnjenavedene direktive, ki se nanaša na trajnostna merila in merila za prihranek emisij toplogrednih plinov za pogonska biogoriva, druga tekoča biogoriva in biomasna goriva.
39
To sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje tudi, ali je treba člena 17 in 18 Direktive 2009/28 ter člena 29 in 30 Direktive 2018/2001 razlagati tako, da je edini namen sistema spremljanja z masno bilanco in nacionalnih ali mednarodnih prostovoljnih sistemov, ki jih določajo ti členi, presoja in utemeljitev trajnosti surovin in biogoriv ter njihovih mešanic, ne pa zagotavljanje okvira za ocenjevanje deleža energije iz obnovljivih virov, vsebovane v gorivih, proizvedenih po postopku sopredelave.
40
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da imajo določbe Direktive 2009/28 in določbe Direktive 2018/2001, ki jih mora Sodišče razlagati v okviru te zadeve, v bistvu podoben predmet in vsebino za potrebe razlage, ki jo bo Sodišče podalo v tej zadevi (glej po analogiji sodbo z dne 20. septembra 2022, VD in SR, C‑339/20 in C‑397/20, EU:C:2022:703, točka 64).
41
Na prvem mestu, kot je razvidno iz člena 17 Direktive 2009/28 in člena 29 Direktive 2018/2001 v povezavi z uvodno izjavo 94 te direktive, je zakonodajalec Unije želel harmonizirati trajnostna merila, ki jih morajo nujno izpolnjevati biogoriva, da se lahko iz njih proizvedena energija v vsaki državi članici upošteva za tri namene iz tega člena 17(1), prvi pododstavek, točke od (a) do (c), in člena 29(1), prvi pododstavek, točke od (a) do (c). Ti nameni so, prvič, preverjanje, v kolikšni meri države članice izpolnjujejo svoje nacionalne cilje in cilj Unije iz člena 3 Direktive 2009/28 oziroma člena 3(1) Direktive 2018/2001, drugič, presoja skladnosti z njihovimi obveznostmi glede energije iz obnovljivih virov, vključno s presojo skladnosti, kar zadeva Direktivo 2018/2001, z minimalnim deležem energije iz obnovljivih virov v končni porabi energije v prometnem sektorju, določeno v členu 25 zadnjenavedene direktive, in tretjič, morebitna upravičenost do finančne podpore za porabo pogonskih biogoriv in drugih tekočih biogoriv (glej v tem smislu sodbo z dne 22. junija 2017, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, točka 28).
42
Ta trajnostna merila se nanašajo na izvor organskih surovin, iz katerih so bila proizvedena biogoriva, ali pogoje za proizvodnjo teh surovin. Tako na primer biogoriv, proizvedenih iz surovin, pridobljenih na zemljišču velikega pomena za ohranjanje biotske raznovrstnosti, ni mogoče upoštevati za namene iz člena 17(1) Direktive 2009/28 ali člena 29(1) Direktive 2018/2001.
43
Harmonizacija, izvedena s členom 17 Direktive 2009/28 in členom 29 Direktive 2018/2001, je tako zelo specifična, ker se nanaša le na pogonska biogoriva, ki so v členu 2, drugi odstavek, točka (i), Direktive 2009/28 oziroma členu 2, drugi odstavek, točka 33, Direktive 2018/2001 opredeljena kot vsa tekoča ali plinasta goriva ali biogoriva, namenjena uporabi v prometu, proizvedena iz biomase, in ker določa le, katera trajnostna merila morajo izpolnjevati taka biogoriva, da lahko države članice iz njih proizvedeno energijo upoštevajo za tri posebne namene, navedene v tem členu 17(1), prvi pododstavek, točke od (a) do (c), in v tem členu 29(1), prvi pododstavek, točke od (a) do (c). V tako začrtanem okviru je navedena harmonizacija poleg tega izčrpna, saj je v navedenem členu 17(8) in navedenem členu 29(12) določeno, da države članice za iste tri cilje iz drugih razlogov, povezanih s trajnostjo, ne smejo odkloniti upoštevanja pogonskih biogoriv, ki ustrezajo trajnostnim merilom iz členov 17 in 29 (glej v tem smislu sodbo z dne 22. junija 2017, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, točka 32).
44
Na eni strani, namen člena 17 Direktive 2009/28 in člena 29 Direktive 2018/2001 je, da se za zagotovitev visoke ravni varstva okolja, na katero se sklicuje člen 95(3) ES, ki je postal člen 114(3) PDEU, zagotovi, da lahko države članice biogoriva upoštevajo za tri okoljske namene, navedene v tem členu 17(1), prvi pododstavek, točke od (a) do (c), in v tem členu 29(1), prvi pododstavek, točke od (a) do (c), le, če spoštujejo trajnostna merila, ki jih je v obravnavanem primeru določil zakonodajalec Unije (glej v tem smislu sodbo z dne 22. junija 2017, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, točka 33).
45
Na drugi strani, namen člena 17 Direktive 2009/28 in člena 29 Direktive 2018/2001 v povezavi z uvodnima izjavama 94 in 110 zadnjenavedene direktive je olajšati trgovanje s trajnostnimi biogorivi med državami članicami. Tako olajševanje je predvsem posledica tega, da – kot je bilo poudarjeno v točki 43 te sodbe – kadar biogoriva, vključno s tistimi iz drugih držav članic, izpolnjujejo trajnostna merila iz teh členov 17 in 29, odstavek 8 člena 17 Direktive 2009/28 in odstavek 12 člena 29 Direktive 2018/2001 državam članicam prepovedujeta, da za tri namene iz navedenega člena 17(1), prvi pododstavek, točke od (a) do (c), in navedenega člena 29(1), prvi pododstavek, točke od (a) do (c), ne upoštevajo teh trajnostnih biogoriv „iz drugih razlogov, povezanih s trajnostjo“, kot so navedeni v členih 17 in 29 (glej v tem smislu sodbo z dne 22. junija 2017, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, točka 34).
46
Čeprav člen 17 Direktive 2009/28 in člen 29 Direktive 2018/2001 v tem obsegu med drugim omogočata olajševanje trgovine s trajnostnimi biogorivi, pa iz navedenega ni mogoče sklepati, da je namen teh členov urediti tudi ocenjevanje deleža energije iz obnovljivih virov, vsebovane v gorivih, proizvedenih po postopku sopredelave, in posledično harmonizirati upoštevanje tega deleža za tri namene iz tega člena 17(1), prvi pododstavek, točke od (a) do (c), in tega člena 29(1), prvi pododstavek, točke od (a) do (c). Kot je bilo navedeno, je namreč cilj navedenih členov 17 in 29 le s harmonizacijo urediti trajnostna merila, ki jih morajo izpolnjevati biogoriva, da jih lahko država članica upošteva za te tri namene.
47
S tega vidika člen 18(1), prvi stavek, Direktive 2009/28 in člen 30(1), prvi stavek, Direktive 2018/2001 določata le, da kadar je treba biogoriva upoštevati za tri namene iz člena 17(1), prvi pododstavek, točke od (a) do (c), Direktive 2009/28 oziroma člena 29(1), prvi pododstavek, točke od (a) do (c), Direktive 2018/2001, države članice od gospodarskih subjektov zahtevajo, da dokažejo, da so izpolnjena trajnostna merila iz tega člena 17, od (2) do (5), in člena 29, od (2) do (7), Direktive 2018/2001 (glej v tem smislu sodbo z dne 22. junija 2017, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, točka 36).
48
V ta namen iz tega člena 18(1), drugi stavek, in tega člena 30(1), drugi stavek, izhaja, da morajo države članice od teh gospodarskih subjektov zahtevati, da uporabijo tako imenovani sistem „masne bilance“, ki mora ustrezati nekaterim splošnim značilnostim, opredeljenim v točkah od (a) do (c) oziroma od (a) do (d) teh določb. Na podlagi teh točk mora tak sistem tako, prvič, omogočati mešanje pošiljk surovin ali biogoriv z različnimi trajnostnimi značilnostmi, drugič, zahtevati, da informacije o trajnostnih značilnostih in velikosti teh pošiljk veljajo tudi za mešanico, tretjič, omogočiti mešanje pošiljk surovin z različno energijsko vsebnostjo za namen nadaljnje predelave, če je velikost pošiljk prilagojena njihovi energijski vsebnosti, in četrtič, določiti, da je vsota vseh pošiljk, odstranjenih iz mešanice, opisana, kot da ima enake trajne značilnosti, v enakih količinah, kot vsota vseh pošiljk, dodanih mešanici (glej v tem smislu sodbo z dne 22. junija 2017, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, točka 37).
49
Navedenih določb pa ni mogoče razlagati tako, da je njihov namen urediti tudi ocenjevanje deleža energije iz obnovljivih virov, vsebovanega v gorivih, proizvedenih po postopku sopredelave, in posledično harmonizirati upoštevanje tega deleža za namene iz člena 17(1), prvi pododstavek, točke od (a) do (c), Direktive 2009/28 in člena 29(1), prvi pododstavek, točke od (a) do (c), Direktive 2018/2001.
50
Prvič, ugotoviti je namreč treba, da je namen člena 18(1) Direktive 2009/28 in člena 30(1) Direktive 2018/2001 zgolj vzpostaviti mehanizme preverjanja za zagotovitev pravilne uporabe člena 17 Direktive 2009/28 oziroma člena 29 Direktive 2018/2001. Tako se informacije, ki jih morajo gospodarski subjekti predložiti državam članicam na podlagi tega člena 18(3), drugi pododstavek, in tega člena 30(3), prvi pododstavek, nanašajo predvsem na spoštovanje trajnostnih meril iz tega člena 17, od (2) do (5), in tega člena 29, od (2) do (7).
51
Drugič, opozoriti je treba tudi, da so sistemi preverjanja teh trajnostnih meril, ki jih, odvisno od primera, gospodarskim subjektom naložijo države članice v skladu s členom 18(1) in (3) Direktive 2009/28 ter členom 30(1) in (3) Direktive 2018/2001, le eden od načinov za zagotovitev takega preverjanja na podlagi teh direktiv. Kot namreč izhaja iz tega člena 18(4) in (5) ter tega člena 30(4) in (6), lahko Komisija odobri tako imenovane „prostovoljne“ nacionalne ali mednarodne sisteme, ki med drugim vključujejo določbe v zvezi s sistemom masne bilance, pri čemer navedena člena 18(7) in 30(9) v zvezi s tem določata, da kadar gospodarski subjekt predloži dokaz ali podatke, pridobljene v skladu s takim sistemom, države članice od tega gospodarskega subjekta ne zahtevajo, da predloži nadaljnja dokazila o skladnosti navedenih trajnostnih meril.
52
Poleg tega, kot je razvidno iz uvodnih izjav 107, 109 in 110 Direktive 2018/2001, zakonodajalec Unije na podlagi izkušenj pri praktičnem izvajanju istih trajnostnih meril ni želel na harmoniziran način okrepiti vloge prostovoljnih nacionalnih ali mednarodnih sistemov certificiranja pri ocenjevanju deleža energije iz obnovljivih virov, vsebovanega v gorivih, proizvedenih z uporabo postopka sopredelave, ampak le pri preverjanju skladnosti s trajnostnimi merili iz člena 17, od (2) do (5), Direktive 2009/28 in iz člena 29, od (2) do (7), Direktive 2018/2001.
53
Nazadnje, iz člena 28(5) Direktive 2018/2001 v povezavi z uvodno izjavo 126 te direktive izhaja, da je zakonodajalec Unije na Komisijo prenesel pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov za dopolnitev te direktive z opredelitvijo metodologije za določanje deleža pogonskega biogoriva in bioplina za uporabo v prometu, pridobljenih v enotnem postopku s predelavo biomase s fosilnimi goriv (tako imenovani postopek „sopredelave“).
54
Kot pa je generalni pravobranilec navedel v točkah od 51 do 55 sklepnih predlogov, okoliščina, da je Komisija 5. junija 2023 na podlagi te določbe sprejela Delegirano uredbo 2023/1640, potrjuje, da zakonodajalec Unije ni želel, da metodologija masne bilance iz člena 30(1) Direktive 2018/2001 omogoča, da se zagotovi ocena deleža energije iz obnovljivih virov, vsebovane v gorivih, proizvedenih po postopku sopredelave, in da se tako uskladi upoštevanje tega deleža za namene iz člena 25 in člena 29(1), prvi pododstavek, točke od (a) do (c), te direktive.
55
Iz navedenega izhaja, da člena 17 in 18 Direktive 2009/28 ter člena 29 in 30 Direktive 2018/2001 niso namenjeni urejanju ocene deleža energije iz obnovljivih virov, vsebovane v gorivih, proizvedenih po postopku sopredelave, zato ne morejo nasprotovati ureditvi države članice, ki zahteva izvedbo fizikalne analize C14 vsebnosti HVO v teh gorivih ob prejemu teh goriv v prvem davčnem skladišču te države članice, tudi če navedeno gorivo proizvede gospodarski subjekt, ki uporablja prostovoljni sistem spremljanja masne bilance, ki ga Komisija priznava kot popolnega v skladu s členom 18(4) Direktive 2009/28 in členom 30(4) Direktive 2018/2001.
56
Glede na zgoraj navedene razloge je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člena 17 in 18 Direktive 2009/28 ter člena 29 in 30 Direktive 2018/2001 razlagati tako, da je edini namen sistema spremljanja z masno bilanco in nacionalnih ali mednarodnih prostovoljnih sistemov, ki jih določajo ti členi, presoja in utemeljitev trajnosti surovin in biogoriv ter njihovih mešanic, ne pa zagotovitev okvira za ocenjevanje deleža energije iz obnovljivih virov, vsebovane v gorivih, proizvedenih po postopku sopredelave.
57
Glede na odgovor na prvo vprašanje na drugo vprašanje ni treba odgovoriti.
Tretje vprašanje
58
Predložitveno sodišče s tretjim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 34 PDEU razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, ki za izračun spodbujevalnega davka v zvezi z vključitvijo biogoriv zahteva, da se opravi fizikalna analiza C14 vsebnosti HVO v gorivih, proizvedenih po postopku sopredelave, ob prejemu teh goriv v prvem davčnem skladišču te države članice, če so ta goriva proizvedena v obratu v drugi državi članici, ki uporablja sistem masne bilance, potrjen s prostovoljnim sistemom, ki ga je Komisija v skladu s členom 18(4) Direktive 2009/28 in v skladu s členom 30(4) Direktive 2018/2001 priznala kot popolnega, medtem ko se za pogonska goriva, proizvedena po tem postopku v prvi državi članici, taka analiza ne opravi, če se dajo v porabo neposredno iz obrata in organi te prve države članice sprejmejo, da se za določitev vsebnosti biogoriv, ki se lahko dodeli za namene tega davka, ob iznosu iz obrata ali nacionalne davčne enote na podlagi povprečne mesečne vključitve zadevne enote ali obrata oceni vsebnost biogoriv v izvozu ali sprostitvi v porabo v sektorjih, ki niso prometni.
59
Najprej, opozoriti je treba, da je potrebno vsak nacionalni ukrep na področju, ki je predmet izčrpne harmonizacije na ravni Unije, presojati glede na določbe tega ukrepa harmonizacije, in ne glede na določbe primarnega prava (sodbi z dne 22. junija 2017, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, točka 76, in z dne 4. oktobra 2018, L.E.G.O., C‑242/17, EU:C:2018:804, točka 52).
60
Kot je bilo ugotovljeno v točkah 46 in 49 te sodbe, niti Direktiva 2009/28 niti Direktiva 2018/2001 nista izčrpno harmonizirali metod nadzora, ki omogočajo določitev vsebnosti HVO v gorivih, proizvedenih po postopku sopredelave, tako da države članice v zvezi s tem ohranijo polje proste presoje, pri čemer morajo spoštovati člen 34 PDEU.
61
Glede na to pojasnilo je treba opozoriti, da se člen 34 PDEU s prepovedjo ukrepov z enakim učinkom, kot so količinske omejitve pri uvozu med državami članicami, nanaša na vse nacionalne ukrepe, ki bi lahko neposredno ali posredno, dejansko ali potencialno ovirali trgovino znotraj Unije (glej v tem smislu sodbi z dne 11. julija 1974, Dassonville, 8/74, EU:C:1974:82, točka 5, in z dne 22. junija 2017, E.ON Biofor Sverige, C‑549/15, EU:C:2017:490, točka 44 in navedena sodna praksa).
62
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da lahko zahteva po fizikalni analizi C14 vsebnosti HVO v gorivih, proizvedenih po postopku sopredelave, kakršna je ta, ki izhaja iz člena 266n carinskega zakonika v povezavi s členom 3 odloka št. 2019‑570 in sporno okrožnico, neposredno in dejansko ovira uvoz biogoriv, proizvedenih po tem postopku, iz drugih držav članic v Francijo.
63
Kot namreč natančneje izhaja iz točke 114 sporne okrožnice, se ta zahteva uporablja le za uvoz, vnose znotraj Skupnosti in nacionalne dobave goriva, ki vsebuje biogorivo ob prejemu v prvem francoskem davčnem skladišču, ne pa, kot poudarja predložitveno sodišče, za biogoriva, proizvedena po postopku sopredelave v rafineriji v Franciji, ki so neposredno sproščena v porabo v tej državi članici, ne da bi bila prejeta v davčnem skladišču.
64
Navedena zahteva lahko oteži dostop do francoskega trga za pogonska goriva, proizvedena po tem postopku iz držav članic, ki niso Francija, kot je sicer francoska vlada priznala na obravnavi, ker za ta goriva povzroča stroške, ki podražijo njihov uvoz v to državo članico, katerim primerljivi proizvodi, proizvedeni v navedeni državi članici, ki niso prejeti v davčnem skladišču in niso neposredno sproščeni v porabo v isti državi članici, niso izpostavljeni.
65
V skladu z ustaljeno sodno prakso je nacionalni ukrep, ki pomeni ukrep z enakim učinkom, kot ga imajo količinske omejitve, mogoče upravičiti z enim od razlogov v splošnem interesu iz člena 36 PDEU ali z nujnimi zahtevami. Zadevni nacionalni ukrep mora biti v skladu z načelom sorazmernosti v obeh primerih primeren za zagotovitev uresničitve cilja, ki mu sledi, in ne sme presegati tega, kar je nujno potrebno, da se ta cilj doseže (sodba z dne 4. oktobra 2018, L.E.G.O., C‑242/17, EU:C:2018:804, točka 63 in navedena sodna praksa).
66
V zvezi s tem je iz predložitvene odločbe razvidno, da zahteva po fizikalni analizi C14 goriv, proizvedenih po postopku sopredelave, omogoča izračun osnove za TIRIB in s tem prispeva k spodbujanju vključevanja biogoriv in s tem k uporabi energije iz obnovljivih virov, kar je načeloma koristno za varstvo okolja. V tem smislu je namen te zahteve v skladu s cilji, določenimi v členu 3(4) Direktive 2009/28 oziroma v členih 3 in 25 Direktive 2018/2001, zagotoviti konkretno izvajanje zmanjšanja emisij toplogrednih plinov, ki je eden glavnih vzrokov za podnebne spremembe, k boju zoper katere so se zavezale Unija in njene države članice (glej v tem smislu sodbo z dne 4. oktobra 2018, L.E.G.O., C‑242/17, EU:C:2018:804, točka 64 in navedena sodna praksa).
67
Prav tako je treba v delu, v katerem je namen navedene zahteve v skladu s točkami 109, 110, 114 in 115 sporne okrožnice določiti dejansko količino biogoriv, vsebovanih v gorivu, proizvedenem po postopku sopredelave, ob njihovem prejemu v davčnem skladišču, da bi se izračunala osnova TIRIB, ugotoviti, kot je francoska vlada navedla na obravnavi, da ista zahteva prispeva k preprečevanju tveganja goljufij v proizvodni verigi takih goriv. Kot je poudarilo predložitveno sodišče, tak nadzor namreč omogoča, da se z gotovostjo ugotovi dejanska vsebnost HVO v pošiljki goriva, proizvedenega po tem postopku, in se torej natančno izračuna TIRIB.
68
Cilja varstva okolja in boja proti goljufijam v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča lahko upravičita nacionalne ukrepe, ki lahko ovirajo trgovino znotraj Unije, če so ti ukrepi sorazmerni z zastavljenim ciljem (sodba z dne 4. oktobra 2018, L.E.G.O., C‑242/17, EU:C:2018:804, točka 67 in navedena sodna praksa).
69
Preveriti je torej treba, ali nacionalna ureditev, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, izpolnjuje zahteve načela sorazmernosti, torej ali je primerna za uresničitev legitimnih ciljev, ki jim sledi, in ali je za to potrebna (sodba z dne 4. oktobra 2018, L.E.G.O., C‑242/17, EU:C:2018:804, točka 68 in navedena sodna praksa).
70
Glede primernosti fizikalne analize C14, na katero se nanaša sporna okrožnica za uresničitev teh ciljev, je treba poudariti, da po mnenju predložitvenega sodišča glede na trenutna znanstvena spoznanja ne obstajajo druge metode nadzora, na podlagi katerih bi bilo mogoče ugotoviti dejansko vsebnost tako imenovanih „bioloških“ molekul, kot so HVO, v gorivih, proizvedenih po postopku sopredelave.
71
V zvezi s tem je treba opozoriti, da Delegirana uredba 2023/1640 v členu 2 določa, da fizikalna analiza C14 sicer ni edina metoda za določanje biogene vsebnosti goriva, proizvedenega po postopku sopredelave, je pa lahko metoda dodatnega preverjanja, če zadevni gospodarski subjekt uporabi druge metode.
72
Zdi se torej, da je zahteva po izvedbi te analize primerna za dosego ciljev, opredeljenih v točkah 66 in 67 te sodbe.
73
Vendar je treba še opozoriti, da je omejevalni ukrep mogoče šteti za primeren za zagotovitev uresničitve zastavljenega cilja le, če resnično zagotavlja, da se ta cilj doseže dosledno in sistematično (sodba z dne 23. decembra 2015, Scotch Whisky Association in drugi, C‑333/14, EU:C:2015:845, točka 37 in navedena sodna praksa).
74
Iz predložitvene odločbe pa je razvidno, da je zahteva po fizikalni analizi C14 del splošnejše politike, katere namen je spodbujanje uporabe energije iz obnovljivih virov. Vendar se na podlagi informacij, ki jih je predložilo predložitveno sodišče, izkaže, da uporaba te analize ni potrebna, prvič, za biogoriva, proizvedena po postopku sopredelave v rafineriji na francoskem ozemlju, ki so v tej državi članici sproščena v porabo neposredno iz obrata, ne da bi bila prejeta v davčnem skladišču, in drugič, za oceno vsebnosti biogoriv v izvozu ali sprostitvi blaga v porabo v drugih sektorjih, ki niso prometni, na podlagi povprečne mesečne vključitve biogoriv v zadevno enoto ali obrat.
75
V teh okoliščinah, kot je generalni pravobranilec navedel v točkah 100 in 102 sklepnih predlogov in s pridržkom preverjanj, ki jih mora opraviti predložitveno sodišče, taka zahteva očitno ni primerna za zagotovitev uresničitve zastavljenih ciljev, saj resnično ne zagotavlja doslednega in sistematičnega doseganja teh ciljev.
76
Ker je francoska vlada tako v pisnih stališčih kot na obravnavi trdila, da francosko pravo dejansko ne določa različnega obravnavanja biogoriv glede na njihov izvor, je treba opozoriti, da mora Sodišče v okviru delitve pristojnosti med sodišči Unije in nacionalnimi sodišči upoštevati dejanski in pravni okvir, v katerega so umeščena vprašanja za predhodno odločanje, kot je opredeljen v predložitveni odločbi. Tako predloga za sprejetje predhodne odločbe ni mogoče preučiti glede na razlago nacionalnega prava, na katero se sklicuje vlada države članice (sodba z dne 15. aprila 2021, État belge (Elementi, nastali po odločbi o predaji), C‑194/19, EU:C:2021:270, točka 26 in navedena sodna praksa).
77
Glede na zgoraj navedene razloge je treba na tretje vprašanje odgovoriti, da je treba člen 34 PDEU razlagati tako, da nasprotuje ureditvi države članice, ki za izračun spodbujevalnega davka v zvezi z vključitvijo biogoriv zahteva, da se ob prejemu teh goriv v prvem davčnem skladišču te države članice opravi fizikalna analiza C14 vsebnosti biogoriv (HVO) v gorivih, proizvedenih po postopku sopredelave, če so ta goriva proizvedena v obratu v drugi državi članici, ki uporablja prostovoljni sistem spremljanja z masno bilanco, ki ga je Komisija v skladu s členom 18(4) Direktive 2009/28 in v skladu s členom 30(4) Direktive 2018/2001 priznala kot popolnega, medtem ko se za pogonska goriva, proizvedena po tem postopku v prvi državi članici, taka analiza ne opravi, če se dajo v porabo neposredno iz obrata in organi te prve države članice sprejmejo, da se za določitev vsebnosti biogoriv, ki se lahko dodeli za namene tega davka, ob iznosu iz obrata pod posebnim davčnim nadzorom ali nacionalne davčne enote na podlagi povprečne mesečne vključitve zadevne enote ali zadevnega obrata oceni vsebnost biogoriv v izvozu ali sprostitvi v porabo v sektorjih, ki niso prometni.
Stroški
78
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (tretji senat) razsodilo:
1.
Člena 17 in 18 Direktive 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES, kakor je bila spremenjena z Direktivo (EU) 2015/1513 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. septembra 2015, ter člena 29 in 30 Direktive (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov
je treba razlagati tako, da
je namen sistema spremljanja z masno bilanco in nacionalnih ali mednarodnih prostovoljnih sistemov, ki jih določajo ti členi, presoja in utemeljitev trajnosti surovin in biogoriv ter njihovih mešanic, ne pa zagotovitev okvira za ocenjevanje deleža energije iz obnovljivih virov, vsebovane v gorivih, proizvedenih po postopku sopredelave.
2.
Člen 34 PDEU
je treba razlagati tako, da
nasprotuje ureditvi države članice, ki za izračun spodbujevalnega davka v zvezi z vključitvijo biogoriv zahteva, da se ob prejemu teh goriv v prvem davčnem skladišču te države članice opravi fizikalna analiza C14 vsebnosti biogoriv (HVO) v gorivih, proizvedenih po postopku sopredelave, če so ta goriva proizvedena v obratu v drugi državi članici, ki uporablja prostovoljni sistem spremljanja z masno bilanco, ki ga je Evropska komisija v skladu s členom 18(4) Direktive 2009/28 in v skladu s členom 30(4) Direktive 2018/2001 priznala kot popolnega, medtem ko se za pogonska goriva, proizvedena po tem postopku v prvi državi članici, taka analiza ne opravi, če se dajo v porabo neposredno iz obrata in organi te prve države članice sprejmejo, da se za določitev vsebnosti biogoriv, ki se lahko dodeli za namene tega davka, ob iznosu iz obrata pod posebnim davčnim nadzorom ali nacionalne davčne enote na podlagi povprečne mesečne vključitve zadevne enote ali zadevnega obrata oceni vsebnost biogoriv v izvozu ali sprostitvi v porabo v sektorjih, ki niso prometni.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: francoščina.