62003CJ0065_SL
Stranke
Razlogi za odločitev
Izrek
Stranke
V zadevi C-65/03,
Komisija Evropskih skupnosti, ki jo je zastopal D. Martin, zastopnik, z naslovom za vročanje v Luxembourgu,
tožeča stranka,
proti
Kraljevini Belgiji, ki jo je zastopala A. Snoecx, zastopnica,
tožena stranka,
zaradi ugotovitve, da Kraljevina Belgija s tem, da ni sprejela potrebnih ukrepov, s katerimi bi imetnikom srednješolskih spričeval, pridobljenih v drugih državah članicah, zagotovila dostop do visokošolskega izobraževanja, ki ga organizira Francoska skupnost v Belgiji, pod enakimi pogoji, kot jih imajo imetniki CESS –
certificat d'enseignement secondaire supérieur (certifikat višjega srednješolskega izobraževanja), ni izpolnila obveznosti iz členov 12 ES, 149 ES in 150 ES,
SODIŠČE (tretji senat),
v sestavi A. Rosas, predsednik senata, R. Schintgen, sodnik, in N. Colneric (poročevalka), sodnica,
generalna pravobranilka: C. Stix-Hackl,
sodni tajnik: R. Grass,
na podlagi poročila sodnice poročevalke
izreka naslednjo
Sodbo
Razlogi za odločitev
1. Komisija Evropskih skupnosti je v sodnem tajništvu 14. februarja 2003 na podlagi člena 226 ES vložila tožbo, s katero je predlagala, naj se ugotovi, da Kraljevina Belgija s tem, da ni sprejela potrebnih ukrepov, s katerimi bi imetnikom srednješolskih spričeval, pridobljenih v drugih državah članicah, zagotovila dostop do visokošolskega izobraževanja, ki ga organizira Francoska skupnost v Belgiji (v nadaljevanju Francoska skupnost), pod enakimi pogoji, kot jih imajo imetniki CESS – certificat d’enseignement secondaire supérieur (certifikat višjega srednješolskega izobraževanja, v nadaljevanju: CESS), ni izpolnila obveznosti iz členov 12 ES, 149 ES in 150 ES.
Pravni okvir
Pravna ureditev Skupnosti
2. Člen 12(1) ES določa:
„Kjer se uporablja ta pogodba in ne da bi to vplivalo na njene posebne določbe, je prepovedana vsakršna diskriminacija glede na državljanstvo.“
3. Člen 149(1)(2) ES določa:
„1. Skupnost prispeva k razvoju kakovostnega izobraževanja s spodbujanjem sodelovanja med državami članicami ter po potrebi s podpiranjem in dopolnjevanjem njihovih dejavnosti, pri čemer v celoti upošteva odgovornost držav članic za vsebino poučevanja in organizacijo izobraževalnih sistemov, pa tudi njihovo kulturno in jezikovno raznolikost.
2. Cilji dejavnosti Skupnosti:
[…]
– spodbujanje mobilnosti študentov in profesorjev, med drugim s spodbujanjem akademskega priznavanja diplom in študijskih obdobij;
[…]“
4. Člen 150 ES določa:
„1. Skupnost izvaja politiko poklicnega usposabljanja, ki podpira in dopolnjuje dejavnost držav članic, pri čemer v celoti upošteva njihovo odgovornost za vsebino in organizacijo poklicnega usposabljanja.
2. Cilji dejavnosti Skupnosti:
[…]
– olajševanje dostopa do poklicnega usposabljanja in spodbujanje mobilnosti izobraževalcev in udeležencev usposabljanja, zlasti mladih;
[…]“
Nacionalna pravna ureditev
5. Člen 1(b) kraljevega odloka z dne 20. julija 1972, ki določa pogoje in postopek priznavanja enakovrednosti spričeval in certifikatov, pridobljenih s študijem v tujini ( Moniteur belge
z dne 5. avgusta 1971, str. 9254, v nadaljevanju: sklep iz leta 1971) določa.
„V nobenem primeru priznavanje enakovrednosti, določenih v členu 1 zakona z dne 19. marca 1971, ne sme imeti za posledico:
[…]
(b) da omogoči imetniku spričevala ali certifikata dostop do študija, do katerega v državi, kjer sta bila diploma ali potrdilo izdana, nima dostopa.“
6. Sklep vlade francoske skupnosti z dne 3. aprila 2003 o spremembah sklepa iz leta 1971 ( Moniteur belge
z dne 16. maja 2003, str. 26867, v nadaljevanju: sklep z dne 3. aprila 2003 o spremembah sklepa iz leta 1971) je dodal členu 1b sklepa iz leta 1971 naslednji stavek: „Vendar se b ne uporablja za nazive, pridobljene v državi članici Evropske unije.“
7. Člen 2 sklepa vlade francoske skupnosti z dne 17. maja 1999, ki določa enakovrednost določenih tujih nazivov, pridobljenih po srednješolskem izobraževanju z ustreznim certifikatom višjega srednješolskega izobraževanja ( Moniteur belge
z dne 25. septembra 1999, str. 36182, v nadaljevanju: sklep iz leta 1999), določa:
„Luksemburška srednješolska spričevala se po novih pravilih izdajajo od šolskega leta 1993/1994 in vsebujejo eno od naslednjih opomb:
[…]
so enakovredne ustreznemu certifikatu višjega srednješolskega izobraževanja.“
8. Sklep vlade francoske skupnosti z dne 3. aprila 2003 o spremembah sklepa iz leta 1999 ( Moniteur belge
z dne 15. maja 2003, str. 26497, v nadaljevanju: sklep z dne 13. aprila 2003 o spremembah sklepa iz leta 1999), je predvsem razveljavil člen 2 sklepa iz leta 1999.
Predhodni postopek
9. Glede na dejstvo, da so bile določbe sklepa iz leta 1971, ki urejajo akademsko priznavanje nazivov in srednješolskih spričeval ter dostop do visokošolskega in univerzitetnega študija v francoski skupnosti v nasprotju s členi 12 ES, 149 ES in 150 ES, je Komisija vložila tožbo zaradi neizpolnitve obveznosti. Potem ko je Komisija pozvala Kraljevino Belgijo, naj predloži stališča, je 23. oktobra 2001 izdala obrazloženo mnenje, ki državo članico poziva, naj se v dveh mesecih od obvestila uskladi z njim.
10. Vlada francoske skupnosti Belgije je nato obvestila Komisijo, da je na srečanju 20. decembra 2001 odločila, da pritrdi sklepom, navedenim v obrazloženem mnenju. Obvestila jo je tudi, da bo veljavna ureditev spremenjena tako, da bo ta diskriminacija ukinjena in da bodo ukrepi za izvajanje omenjene odločitve sprejeti pred zaključkom akademskega leta 2001/2002.
11. Ker francoska skupnost ni odgovorila na opozorilni pismi Komisije, je ta vložila to tožbo.
Tožba
Trditve strank
12. Komisija opozarja, da iz sodbe z dne 13. februarja 1985, Gravier (293/83, Recueil, str. 593) izhaja, da pogoji za dostop do poklicnega usposabljanja izhajajo s področja uporabe Pogodbe. Iz sodne prakse Sodišča izhaja tudi to, da se mora izraz „poklicno usposabljanje“ razlagati zelo široko. Poleg tega naj bi bile odslej na podlagi člena 149 ES s Pogodbo zajete vse stopnje in vrste izobraževanja.
13. Komisija meni, da morajo državljani drugih držav članic, katerih spričevalo ali naziv dokazuje v drugih državah članicah končano srednješolsko izobraževanje in ki želijo imeti dostop do visokošolskega izobraževanja v Belgiji (študij medicine, dentalne medicine, veterine in agronomije), uspešno opraviti preizkus zmogljivosti, če ne morejo dokazati, da izpolnjujejo dopolnilni pogoj, to je, da so bili v domovini sprejeti na univerzitetno fakulteto brez sprejemnega izpita ali drugega sprejemnega pogoja.
14. Komisija trdi, da dodaten pogoj za dostop do visokošolskega izobraževanja v francoski skupnosti, ki se uporablja izključno za imetnike spričeval, pridobljenih v drugi državi članici, lahko še bolj vpliva na položaj državljanov teh drugih držav članic kot na položaj belgijskih državljanov.
15. Komisija meni, da je ta dodatni pogoj, ki je oblika izpita, imenovan „zrelostni“, ki ga morajo opravljati samo imetniki spričeval, pridobljenih v drugih državah članicah, pogoj za dostop do visokošolske in univerzitetne izobrazbe v smislu omenjene sodne prakse.
16. Komisija trdi, da ta sistem ustvarja dvojno diskriminacijo, in sicer prvič, proti imetnikom spričeval, pridobljenih v drugih državah članicah, in drugič, med državljani drugih držav članic glede na šolski sistem, v katerem so pridobili spričevalo o končani srednji šoli.
17. Belgijska vlada v odgovoru na tožbo navaja, da je s sprejemom dveh sklepov z dne 3. aprila 2003 o spremembah sklepov iz let 1971 in 1999 sprejela potrebne ukrepe, s katerimi je imetnikom srednješolskih spričeval, pridobljenih v drugih državah članicah, zagotovila dostop do visokošolskega izobraževanja, ki ga organizira francoska skupnost, pod enakimi pogoji, kot veljajo za imetnike CESS.
18. Komisija v odgovoru navaja, da spremembe zakonodaje, ki so jih izvedli belgijski organi, upoštevajo očitane neizpolnitve le za naprej. Vendar so bili številni dijaki, imetniki srednješolskega spričevala, pridobljenega v drugi državi članici, ki so želeli imeti dostop do visokošolskega izobraževanja v Belgiji, v preteklosti kaznovani zaradi kršitve prava Skupnosti, ki jo Komisija navaja v tožbi. Sodba Sodišča v zvezi s tožbo Komisije naj bi torej ohranila interes, da se ugotovi temelj odgovornosti Kraljevine Belgije glede tega. Poleg tega Komisija v tožbi izpostavlja pomembno točko prava, o kateri naj Sodišče formalno odloči.
19. Sicer pa je po navedbah Komisije sprememba sklepa 1971 zadostovala za popravo očitane neizpolnitve obveznosti in ni bilo treba spremeniti tudi sklepa iz leta 1999, ki je s certifikati CESS izenačeval luksemburška spričevala o končani srednji šoli. Komisija navaja, da v okviru predhodnega postopka ni ločeno očitala neizpolnitve glede posebnega položaja imetnikov luksemburških spričeval o končani srednji šoli. Presoja tega posebnega položaja želi le prikazati dejstvo, da je ob omenjeni diskriminaciji proti imetnikom spričeval, pridobljenih v drugi državi članici, prisotna diskriminacija med državljani drugih držav, kot je država članica, v kateri so pridobili srednješolsko spričevalo.
Presoja Sodišča
20. Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da je treba obstoj neizpolnitve presoditi glede na položaj v državi članici, kakršen je bil v roku, določenem v obrazloženem mnenju, in poznejših sprememb Sodišče ne bi smelo upoštevati (glej zlasti sodbi z dne 30. januarja 2002, Komisija proti Grčiji, C‑103/00, Recueil str. I-1147, točka 23, in z dne 20. novembra 2003, Komisija proti Franciji, C-296/01, še neobjavljena v Recueil, točka 43).
21.  V tem primeru je bil sklep z dne 3. aprila 2003 o spremembah sklepa iz leta 1971 sprejet šele po poteku roka, določenega v obrazloženem mnenju.
22. Posledično tega ukrepa Sodišče v okviru preizkusa te tožbe ne more upoštevati.
23. V smislu člena 12(1) ES je, kjer se uporablja ta pogodba in ne da bi to vplivalo na njene posebne določbe, prepovedana vsakršna diskriminacija glede na državljanstvo.
24. Iz navedenega izhaja, da je treba preučiti, ali so bile določbe belgijskega prava, ki so veljale do izteka roka, določenega v obrazloženem mnenju, glede dostopa do visokošolske izobrazbe, ki jo organizira francoska skupnost, skladne s to določbo pogodbe.
25. Kot je Sodišče že razsodilo v točki 25 zgoraj navedene sodbe Gravier, pogoji dostopa do poklicnega usposabljanja spadajo na področje uporabe pogodbe (glej tudi sodbe z dne 2. februarja 1988, Blaizot, 24/86, Recueil, str. 379, točka 11; z dne 27. septembra 1988, Komisija proti Belgiji, 42/87, Recueil, str. 5445, točka 7, in z dne 7. julija 1992, Parlament proti Svetu, C-295/90, Recueil, str. I-4193, točka 15). Člen 149(2), druga alinea, ES glede tega izrecno določa, da je cilj dejavnosti Skupnosti spodbujanje mobilnosti študentov in profesorjev, med drugim s spodbujanjem akademskega priznavanja diplom in študijskih obdobij. Poleg tega člen 150(2), tretja alinea, ES določa, da je cilj dejavnosti Skupnosti olajševanje dostopa do poklicnega usposabljanja ter spodbujanje mobilnosti izobraževalcev in udeležencev usposabljanja, zlasti mladih.
26. Glede dostopa do poklicnega usposabljanja pogodba ne vsebuje posameznih določb, ki bi bile morale biti glede na člen 12(1)ES najprej preučene.
27. Člen 12(1) ES se torej uporablja ob pogojih, ki jih določijo države članice za dostop do visokošolskega izobraževanja.
28. Iz sodne prakse Sodišča izhaja, da je načelo enakega obravnavanja, torej prepoved vsakršne diskriminacije glede na državljanstvo iz člena 12(1) ES, poseben izraz, ki prepoveduje ne samo očitne diskriminacije na podlagi državljanstva, ampak vse prikrite oblike diskriminacije, ki imajo ob uporabi drugih meril razlikovanja v bistvu enak rezultat (glej zlasti sodbe z dne 5. decembra 1989, Komisija proti Italiji, C-3/88, Recueil, str. 4035, točka 8, in z dne 16. januarja 2003, Komisija proti Italiji, Recueil, str. I-721, točka 13).
29. V tem primeru zakonodaja povzroči slabši položaj imetnikov srednješolskih spričeval, pridobljenih v drugi državi članici in ne v Belgiji, saj ti nimajo dostopa do visokošolskega izobraževanja, ki ga organizira francoska skupnost pod enakimi pogoji kot imetniki certifikata CESS ali enakovrednega luksemburškega spričevala. Uporabljeno razlikovalno merilo gre v glavnem v škodo državljanov drugih držav članic.
30. Kraljevina Belgija ni predložila nobenega argumenta, s katerim bi upravičila to merilo.
31. Ugotoviti je treba, da Kraljevina Belgija s tem, da ni sprejela potrebnih ukrepov, da bi imetnikom srednješolskih spričeval, pridobljenih v drugih državah članicah, zagotovila dostop do visokošolskega izobraževanja, ki ga organizira francoska skupnost, pod enakimi pogoji, kot jih imajo imetniki certifikatov CESS, ni izpolnila obveznosti iz člena 12 ES v povezavi s členoma 149 ES in 150 ES.
Stroški
32. V smislu člena 69(2) Poslovnika se stranki, ki s predlogom ni uspela, naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. Ker je Komisija predlagala, naj se Kraljevini Belgiji naloži plačilo stroškov, in ker ta s predlogi ni uspela, se ji naloži plačilo stroškov.
Izrek
Iz teh razlogov je
SODIŠČE (tretji senat)
razsodilo:
1) S tem, da ni sprejela potrebnih ukrepov, s katerimi bi zagotovila imetnikom srednješolskih spričeval, pridobljenih v drugih državah članicah, dostop do visokošolskega izobraževanja, ki ga organizira francoska skupnost v Belgiji, pod enakimi pogoji, kot ga imajo im etniki certifikatov visokega srednješolskega izobraževanja (CESS), Kraljevina Belgija ni izpolnila obveznosti iz člena 12 ES v povezavi s členoma 149 ES in 150 ES.
2) Kraljevini Belgiji se naloži plačilo stroškov.