62018CJ0518
PRESUDA SUDA (šesto vijeće)
27. lipnja 2019. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u građanskim stvarima – Uredba (EZ) br. 805/2004 – Europski ovršni naslov za nesporne tražbine – Potvrđivanje sudske odluke kao europskog ovršnog naslova – Minimalne postupovne norme za nesporne tražbine – Tuženik s nepoznatom adresom koji je izostao s ročišta”
U predmetu C‑518/18,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Okresní soud v Českých Budějovicích (Općinski sud u Českim Budějovicama, Češka Republika), odlukom od 1. lipnja 2018., koju je Sud zaprimio 7. kolovoza 2018., u postupku
RD
protiv
SC,
SUD (šesto vijeće),
u sastavu: C. Toader, predsjednica vijeća, A. Rosas i M. Safjan (izvjestitelj), suci,
nezavisni odvjetnik: G. Pitruzzella,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani postupak,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za češku vladu, M. Smolek, J. Vláčil i A. Kasalická, u svojstvu agenata,
–
za mađarsku vladu, Z. Wagner i M. Z. Fehér, u svojstvu agenata,
–
za Europsku komisiju, M. Heller i M. Šimerdová, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 3. stavka 1. drugog podstavka točke (b) Uredbe (EZ) br. 805/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o uvođenju europskog [ovršnog naslova] za nesporne tražbine (SL 2004., L 143, str. 15.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 172.).
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između RD‑a i fizičke osobe SC, čija je adresa nepoznata, u vezi s dugom za najam.
Pravni okvir
Pravo Unije
3
U skladu s uvodnim izjavama 5., 6., 10., 12., 13. i 16. Uredbe br. 805/2004:
„(5)
Pojam ‚nesporna tražbina’ trebao bi obuhvatiti sve situacije u kojima je vjerovnik, ako je dokazano da dužnik nije osporavao vrstu ili visinu novčane tražbine, dobio sudsku odluku protiv dužnika ili izvršivu ispravu u kojoj se tražio izričit dužnikov pristanak, bez obzira radilo se o sudskoj nagodbi ili o [javnoj] ispravi.
(6)
Izostanak prigovora dužnika, u skladu s odredbama članka 3. stavka 1. točke (b), može biti u obliku izostanka s ročišta ili izostanka odgovora na poziv suda da se pisanim putem očituje namjerava li se očitovati pred sudom.
[…]
(10)
Ako je sud u nekoj državi članici donio sudsku odluku o nespornoj tražbini u odsutnosti dužnika tijekom postupka, ukidanje svih provjera u državi članici izvršenja neizostavno je povezano s postojanjem dovoljnih jamstava da su poštovana prava na očitovanje.
[…]
(12)
Trebalo bi postaviti minimalne norme za postupke koji završavaju s donošenjem sudske odluke, kako bi se osiguralo da dužnik bude obaviješten o postupanju suda protiv njega, o uvjetima za njegovo aktivno sudjelovanje u postupku kako bi osporio tražbinu i o posljedicama njegova nesudjelovanja, pravodobno i na način koji mu omogućuje da pripremi svoje očitovanje.
(13)
Zbog razlika između država članica s obzirom na pravila građanskog postupka, a posebno ona koja uređuju dostavu pismena, potrebno je propisati određene i detaljne definicije tih minimalnih normi. Nijedan način dostave koji se temelji na pravnoj fikciji o ispunjavanju tih minimalnih normi ne može se smatrati dostatnim za potvrđivanje sudske odluke kao europskog [ovršnog naslova].
[…]
(16)
Članak 15. trebao bi se primjenjivati na situacije u kojima dužnik sam sebe ne može zastupati pred sudom, kao što je to u slučaju pravne osobe i u slučaju u kojemu je osoba koja ga treba zastupati određena zakonom, kao i u slučajevima u kojima je dužnik ovlastio drugu osobu, posebno odvjetnika, da ga zastupa u određenom sudskom postupku.”
4
Člankom 1. te uredbe, naslovljenim „Sadržaj”, navodi se:
„Svrha ove Uredbe jest uvođenje europskog [ovršnog naslova] za nesporne tražbine, kako bi se omogućio, propisivanjem minimalnih normi, slobodni protok sudskih odluka, sudskih nagodbi i [javnih] isprava u svim državama članicama, bez ikakvih posrednih postupaka koje bi trebalo pokrenuti u državi članici izvršenja prije priznavanja i izvršenja.”
5
Člankom 3. navedene uredbe, naslovljenim „[Ovršne] isprave koje mogu biti potvrđene kao europski [ovršni naslov]”, u stavku 1. određuje se:
„Ova se Uredba primjenjuje na sudske odluke, sudske nagodbe i [javne] isprave koje se odnose na nesporne tražbine.
Tražbina se smatra nespornom ako:
(a)
se dužnik izrijekom usuglasio s tražbinom priznajući ju ili putem nagodbe koju je potvrdio sud ili je sklopljena pred sudom tijekom postupka; ili
(b)
dužnik nikada nije osporio tražbinu, u skladu s odgovarajućim postupovnim pravilima, prema pravu države članice podrijetla, u tijeku sudskog postupka; ili
(c)
dužnik je izostao s ročišta ili nije bio zastupan na ročištu o predmetnoj tražbini, nakon što je prvotno osporio tražbinu tijekom sudskog postupka, pod uvjetom da takvo postupanje podrazumijeva prešutno priznavanje tražbine ili činjenica koje navodi vjerovnik u skladu s pravom države članice podrijetla; ili
(d)
dužnik izričito prihvaća tražbinu u [javnoj] ispravi.”
6
Člankom 6. iste uredbe, naslovljenim „Uvjeti za potvrđivanje europskog [ovršnog naslova]”, u stavku 1. navodi se:
„Sudska odluka o nespornoj tražbini, donesena u državi članici, potvrđuje se kao europski [ovršni naslov] na prijedlog za potvrđivanje, upućen u bilo koje doba sudu podrijetla, ako:
(a)
je sudska odluka izvršiva u državi članici podrijetla; i
(b)
sudska odluka nije u sukobu s pravilima o nadležnosti iz odjeljaka 3. i 6. poglavlja II. [Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2001., L 12, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.)];
(c)
sudski postupak u državi članici podrijetla zadovoljava uvjete iz poglavlja III., kada je tražbina nesporna u smislu odredaba članka 3. stavka 1. točaka (b) ili (c) […]”
7
Poglavljem III. Uredbe br. 805/2004, u kojem se nalaze njezini članci 12. do 19., uređuju se minimalne postupovne norme za nesporne tražbine. Te norme, koje služe za zaštitu prava obrane dužnika, ne uređuju samo načine dostave akta kojim se pokreće postupak i drugih akata već i njegov informativni sadržaj, s obzirom na to da dužnik mora biti obaviješten o tražbini kao i o postupku prema kojem je može osporiti.
8
Člankom 12. te uredbe, naslovljenim „Područje primjene minimalnih normi”, u stavku 1. navodi se:
„Sudska odluka o nespornoj tražbini, u smislu članka 3. stavka 1. točaka (b) i[li] (c), može biti potvrđena kao europski [ovršni naslov] samo ako sudski postupak u državi članici podrijetla ispunjava uvjete propisane u ovom Poglavlju.”
9
Člankom 14. navedene uredbe, naslovljenim „Dostava dužniku bez dokaza o primitku”, određuje se:
„1.   Dostava podneska kojim se pokreće sudski postupak ili ekvivalentnog pismena i bilo kakvog poziva na ročište dužniku može se obaviti i na jedan od sljedećih načina:
[…]
2.   U smislu ove Uredbe, dostava u skladu sa stavkom 1. nije dopuštena ako sa sigurnošću nije utvrđena adresa dužnika.
[…]”
10
Člankom 15. te uredbe, naslovljenim „Dostava dužnikovim zastupnicima”, određuje se:
„Dostava u skladu s odredbama članaka 13. ili 14. može biti obavljena i dužnikovom zastupniku.”
11
U skladu s člankom 27. Uredbe br. 805/2004, naslovljenim „Odnos prema Uredbi (EZ) br. 44/2001”:
„Ova Uredba ne utječe na mogućnost traženja priznavanja i izvršenja, u skladu s Uredbom (EZ) br. 44/2001., sudske odluke, sudske nagodbe ili [javne] isprave o nespornim tražbinama.”
Češko pravo
12
Člankom 29. stavkom 3. zákona č. 99/1963 Sb., Občanský soudní řád (Zakon br. 99/1963 o Zakoniku o građanskom postupku, u daljnjem tekstu: Zakonik o građanskom postupku) propisuje se:
„Ako ne poduzme druge mjere, predsjednik vijeća može postaviti privremenog zastupnika stranci čije je prebivalište nepoznato, kojoj se nije mogla obaviti dostava na poznatoj adresi u inozemstvu, koja boluje od duševnog poremećaja ili koja zbog drugih zdravstvenih razloga trajno ne može sudjelovati u postupku odnosno osobi koja se nije u stanju jasno izražavati.”
13
Na temelju članka 353. stavka 1. Zakonika o parničnom postupku, na zahtjev osobe ovlaštene na temelju sudske odluke, sudske nagodbe ili javne isprave koja ispunjava uvjete za izdavanje potvrde o europskom ovršnom naslovu ili potvrde o djelomičnom europskom ovršnom naslovu, sud potvrđuje tu odluku, nagodbu ili javnu ispravu kao europski ovršni naslov pod uvjetima utvrđenima Uredbom br. 805/2004. Ako ti uvjeti nisu ispunjeni, sud ne izdaje zatraženu potvrdu te o razlozima za takvu odluku u pisanom obliku obavještava podnositelja zahtjeva.
Glavni postupak i prethodno pitanje
14
Tužbom podnesenom Okresnom soudu v Českých Budějovicích (Općinski sud u Českim Budějovicama, Češka Republika) RD zahtijevao je od osobe SC plaćanje iznosa od 6600 čeških kruna (CZK) (otprilike 250 eura) sa zateznim kamatama obrazlažući to navodom da je na temelju odredbi ugovora o najmu sklopljenog 23. srpnja 2008., koji je stupio na snagu 1. kolovoza 2008., SC koristio stan smješten u Českim Budějovicama te se ugovorom obvezao plaćati najamninu od 5600 čeških kruna i predujam za režije od 1000 čeških kruna, što je sveukupno iznosilo 6600 čeških kruna mjesečno. Dana 28. rujna 2008. SC priznao je u pisanom obliku dug te se obvezao podmiriti ga do 30. rujna 2008., a što nije učinio.
15
Budući da sud koji je uputio zahtjev nije uspio utvrditi adresu osobe SC, unatoč provedenoj istrazi, njoj je postavljen privremeni zastupnik.
16
SC nije sudjelovao u postupku, a njegov privremeni zastupnik nije prisustvovao ročištu na koje je bio pozvan. Budući da je RD na tom ročištu predočio dokaze, prihvaćen je njegov tužbeni zahtjev. Imajući u vidu činjenicu da adresa osobe SC nije bila poznata, odluka o okončanju postupka dostavljena je samo navedenom privremenom zastupniku.
17
Dana 14. listopada 2016. RD zatražio je od suda koji je uputio zahtjev da mu dostavi tu odluku s potvrdama o pravomoćnosti i ovršnosti te da je u skladu s člankom 353. stavkom 1. Zakonika o građanskom postupku i Uredbom br. 805/2004 potvrdi kao europski ovršni naslov.
18
Dopisom od 3. studenoga 2016. sud koji je uputio zahtjev obavijestio je osobu RD da nisu ispunjeni uvjeti za izdavanje zatražene potvrde, naglašavajući da se tražbina smatra nespornom ako ju je dužnik izričito priznao ili ako je nije osporio u skladu s postupovnim pravilima ili ako je izostao s ročišta o toj tražbini, pod uvjetom da je na temelju prava te države članice takav izostanak izjednačen s prešutnim priznanjem tražbine ili činjenica koje navodi vjerovnik.
19
RD pokrenuo je zatim postupak pred Ústavním soudom (Ustavni sud, Češka Republika) navodeći u biti da sud koji je uputio zahtjev nije pokrenuo postupak pred Sudom Europske unije na temelju članka 267. UFEU‑a u vezi s odgovorom na pitanje može li se smatrati nespornom sudska odluka koja je donesena nakon izvođenja dokaza, pri čemu tuženik uopće nije osporavao činjenice niti se o njima očitovao. U tom je pogledu RD uputio na točku 41. presude Suda od 16. lipnja 2016., Pebros Servizi (C‑511/14, EU:C:2016:448), prema kojoj se, s obzirom na uvodnu izjavu 6. Uredbe br. 805/2004, tražbina može smatrati „nespornom” u smislu članka 3. stavka 1. drugog podstavka točke (b) te uredbe ako je dužnik ni na koji način ne ospori te ne podnese odgovor na poziv suda da se pisano očituje namjerava li iznijeti svoju obranu ili prisustvovati ročištu.
20
Odlukom od 26. rujna 2017. Ústavní soud (Ustavni sud) utvrdio je neustavnost postupanja prema kojem odluka o kojoj je riječ u glavnom postupku nije potvrđena kao europski ovršni naslov a da pritom u tom pogledu nije Sudu postavljeno pitanje.
21
Budući da je sud koji je uputio zahtjev dvojio o odgovoru na pitanje može li se tražbina o kojoj je riječ u glavnom postupku smatrati nespornom te imajući u vidu činjenicu da prema nacionalnom pravu protiv odluke koju on mora donijeti nije dopušten pravni lijek, smatrao je nužnim pokrenuti prethodni postupak pred Sudom.
22
U tim je okolnostima Okresní soud v Českých Budějovicích (Općinski sud u Českim Budějovicama) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
„Treba li članak 3. stavak 1. drugi podstavak točku (b) Uredbe br. 805/2004 tumačiti na način da se tražbina o kojoj je odlučeno nakon izvođenja dokaza može smatrati nespornom ako ni dužnik, koji je priznao dug prije podnošenja tužbe, ni privremeni zastupnik nisu prisustvovali ročištu te ako tijekom njega nisu uložili nikakve prigovore?”
O prethodnom pitanju
23
Svojim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li Uredbu br. 805/2004 tumačiti na način da se njome u slučaju nemogućnosti suda da sazna tuženikovu adresu dopušta potvrđivanje kao europskog ovršnog naslova sudske odluke koja se odnosi na tražbinu i koja je donesena nakon ročišta kojem nisu prisustvovali ni tuženik ni privremeni zastupnik koji je postavljen za potrebe postupka.
24
Kao što to proizlazi iz članka 12. Uredbe br. 805/2004, mogućnost potvrđivanja sudske odluke kao europskog ovršnog naslova podliježe dvama kumulativnim uvjetima. S jedne strane, takva se odluka mora odnositi na „nespornu” tražbinu u smislu članka 3. stavka 1. drugog podstavka točaka (b) ili (c) te uredbe. U tom su smislu obuhvaćeni neosporavanje tražbine tijekom sudskog postupka i prešutno priznavanje koje proizlazi iz dužnikova izostanka s ročišta ili njegova nezastupanja na ročištu o toj tražbini. S druge strane, sudski postupak u okviru kojeg je donesena predmetna odluka mora ispunjavati minimalne postupovne norme iz poglavlja III. navedene uredbe.
25
Cilj tih minimalnih normi jest taj da se u skladu s uvodnom izjavom 12. te uredbe osigura to da dužnik bude obaviješten, pravodobno i na način da može organizirati svoju obranu, s jedne strane, o sudskom postupku koji je protiv njega pokrenut i o uvjetima za njegovo aktivno sudjelovanje u postupku radi osporavanja dotične tražbine i, s druge strane, o posljedicama svojeg nesudjelovanja. U posebnom slučaju odluke donesene zbog ogluhe u smislu članka 3. stavka 1. drugog podstavka točke (b) Uredbe br. 805/2004 navedenim minimalnim normama nastoji se osigurati postojanje dovoljnih jamstava poštovanja prava obrane (presuda od 16. lipnja 2016., Pebros Servizi, C‑511/14, EU:C:2016:448, t. 44.).
26
Sud je naveo da se s obzirom na članak 14. stavak 2. Uredbe br. 805/2004 te njezine ciljeve i strukturu presuda zbog ogluhe donesena u slučaju nemogućnosti utvrđenja tuženikova prebivališta ne može potvrditi kao europski ovršni naslov (presuda od 15. ožujka 2012., G, C‑292/10, EU:C:2012:142, t. 64.).
27
Taj zaključak ostaje valjan unatoč postavljanju privremenog zastupnika za potrebe postupka koje provede sud koji je uputio zahtjev koji nije mogao pribaviti adresu osobe SC.
28
Iako se člankom 15. Uredbe br. 805/2004 propisuje da se osim slučajeva dostave iz njezina članka 14. dostava može obaviti i dužnikovu zastupniku, valja navesti da privremeni zastupnik, poput onoga koji je postavljen na temelju nacionalnog propisa o kojem je riječ u glavnom postupku, ne može izjednačiti s „dužnikovim zastupnikom” u smislu navedenog članka 15. Naime, s obzirom na uvodnu izjavu 16. te uredbe, ta se odredba odnosi samo na situacije u kojima je dužnik zbog zakonitih razloga objektivno spriječen sâm se zastupati pred sudom odnosno ako je dobrovoljno odredio zastupnika u tu svrhu. Međutim, u glavnom postupku nije utvrđeno postojanje tih okolnosti.
29
Budući da je zakonodavac Unije korištenje dopunskim i fakultativnim ovršnim instrumentom, odnosno europskim ovršnim naslovom, uvjetovao, među ostalim, sigurnošću utvrđenja dužnikove adrese, a što je uvjet koji nije ispunjen u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, u ovom slučaju ne treba provjeriti može li se, s obzirom na, među ostalim, uvodne izjave 5. i 6. Uredbe br. 805/2004, tražbina o kojoj je riječ u glavnom postupku smatrati nespornom imajući u vidu činjenicu da ni SC ni njegov privremeni zastupnik, kojeg je postavio sud koji je uputio zahtjev, nisu sudjelovali u postupku, nisu prisustvovali ročištu i nisu osporili vrstu i iznos te tražbine.
30
Iz svih prethodnih razmatranja proizlazi da na postavljeno pitanje valja odgovoriti da Uredbu br. 805/2004 treba tumačiti na način da se njome u slučaju nemogućnosti suda da sazna tuženikovu adresu ne dopušta potvrđivanje kao europskog ovršnog naslova sudske odluke koja se odnosi na tražbinu i koja je donesena nakon ročišta kojem nisu prisustvovali ni tuženik ni privremeni zastupnik koji je postavljen za potrebe postupka.
Troškovi
31
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (šesto vijeće) odlučuje:
Uredbu br. 805/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o uvođenju europskog [ovršnog naslova] za nesporne tražbine treba tumačiti na način da se njome u slučaju nemogućnosti suda da sazna tuženikovu adresu ne dopušta potvrđivanje kao europskog ovršnog naslova sudske odluke koja se odnosi na tražbinu i koja je donesena nakon ročišta kojem nisu prisustvovali ni tuženik ni privremeni zastupnik koji je postavljen za potrebe postupka.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: češki