62022CJ0399_RES
Predmet C-399/22
Confédération paysanne
protiv
Ministère de l’Agriculture et de la Souveraineté alimentaireiMinistère de l’Économie, des Finances et de la Souveraineté industrielle et numérique
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d’État (Državno vijeće, Francuska))
Presuda Suda (veliko vijeće) od 4. listopada 2024.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Zajednička trgovinska politika – Međunarodni sporazumi – Euro-mediteranski sporazum o uspostavi pridruživanja između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, te Kraljevine Maroko, s druge strane – Izmjena protokolâ 1. i 4. uz Euro-mediteranski sporazum – Uredba (EU) br. 1169/2011 – Članak 9. – Članak 26. stavak 2. – Provedbena uredba (EU) br. 543/2011 – Članak 3. stavci 1. i 2. – Članak 5. stavci 1. i 2. – Članak 8. – Članak 15. stavci 1. i 4. – Prilog I. – Prilog IV. – Uredba (EU) br. 1308/2013 – Članak 76. – Informiranje potrošača o hrani – Obveza navođenja zemlje podrijetla ili mjesta podrijetla hrane – Voće i povrće ubrano na području Zapadne Sahare – Zahtjev upućen državi članici da jednostrano zabrani uvoz tih proizvoda na svoje državno područje – Obveza navođenja Zapadne Sahare kao mjesta podrijetla rajčica i dinja ubranih na tom području”
Zajednička trgovinska politika – Područje primjene – Euro-mediteranski sporazum o pridruživanju EZ-Maroko – Uvoz poljoprivrednih proizvoda u Uniju – Uključenost
(čl. 207. st. 1. UFEU-a)
(t. 42.-44.)
Zajednička trgovinska politika – Zajednička pravila za uvoz – Uredba br. 2015/478 – Sustav zaštite – Područje primjene – Isključiva nadležnost Unije – Komisijina nadležnost za donošenje zaštitnih mjera u okviru koji je utvrđen mehanizmima suradnje i koji se predviđa Euro-mediteranskim sporazumom o pridruživanju EZ-Maroko – Ovlast država članica da jednostrano donesu zaštitne mjere kojima se sustavno zabranjuje uvoz poljoprivrednih proizvoda koji nisu u skladu s propisima Unije o navođenju zemlje ili područja podrijetla – Nepostojanje
(čl. 2. st. 1., čl. 3. st. 1. t. (e), čl. 36. i čl. 207. st. 1. UFEU-a; Uredba br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 194. i Uredba br. 2015/478 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 1., čl. 15. st. 1. i čl. 24. st. 2. t. (a))
(t. 46.-55., t. 1. izreke)
Usklađivanje zakonodavstava – Informiranje potrošača o hrani – Zabrana označivanja koje kupca može dovesti u zabludu – Uredba br. 1169/2011 – Područje primjene – Posebne odredbe u pogledu navođenja podrijetla svježeg voća i povrća koje se predviđaju uredbama br. 1308/2013 i br. 543/2011 – Isključenost
(Uredba br. 1169/2011 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 1. st. 4., čl. 9. i 26. i Uredba br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 75. st. 3. t. (j) i čl. 76.; Uredba Komisije br. 543/2011, čl. 1. st. 1. i dio A Priloga I.)
(t. 67.-69.)
Poljoprivreda – Zajednička organizacija tržišta – Voće i povrće – Uredba br. 543/2011 – Obvezne informacije o hrani – Obveza navođenja zemlje podrijetla ili mjesta podrijetla hrane – Izostavljanje tog navođenja koje potrošače može dovesti u zabludu – Voće i povrće podrijetlom iz Zapadne Sahare koju je okupirao Maroko – Obveza da se na tom voću i povrću navede njihovo područje podrijetla koje je definirano kao carinsko područje – Pojam carinskog područja – Područje Zapadne Sahare – Uključenost – Kraljevina Maroko – Isključenost
(Uredba Europskog parlamenta i Vijeća br. 952/2013, čl. 60. i Uredba br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 76. st. 1.; Uredba Komisije br. 543/2011, čl. 3. st. 1. i t. 4. dio A, t. VI. dio B i dio 10. dio B Priloga I. te Uredba Komisije br. 2020/1470)
(t. 72., 73., 79.-81., 83., 86.-89., t. 2. izreke)
Poljoprivreda – Zajednička organizacija tržišta – Voće i povrće – Uvjeti stavljanja na tržište – Oznaka zemlje podrijetla – Pojam zemlje podrijetla – Tumačenje s obzirom na carinske uredbe za utvrđivanje nepovlaštenog podrijetla robe – Zemlja ili područje na kojem su ubrani proizvodi – Uključenost u pojam
(Uredba br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 59. t. (c), čl. 60. i 61. i Uredba br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 76.; Uredba Komisije br. 543/2011, čl. 3. st. 1. i t. 4. dio A i t. VI. dio B Priloga I.)
(t. 74.-78.)
Međunarodni sporazumi – Sporazumi Unije – Euro-mediteranski sporazum o pridruživanju EZ-Maroko – Teritorijalno područje primjene – Neautonomno područje Zapadne Sahare koje je izvan suverenosti stranaka – Isključenost
(Euro-mediteranski sporazuma o pridruživanju EZ-Maroko, čl. 11.)
(t. 82., 85.)
Kratak prikaz
Povodom zahtjeva za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d’État (Državno vijeće, Francuska), Sud, u sastavu velikog vijeća, odlučuje da se člankom 207. UFEU-a, Uredbom br. 2015/478 (
1
) i Uredbom br. 1308/2013 (
2
) državi članici ne dopušta jednostrano donošenje mjere zabrane uvoza poljoprivrednih proizvoda čije označivanje sustavno nije u skladu sa zakonodavstvom Europske unije o navođenju zemlje ili područja podrijetla. Osim toga, naglašava da članak 76. Uredbe br. 1308/2013, u vezi s člankom 3. stavkom 1. Provedbene uredbe br. 543/2011 (
3
), treba tumačiti na način da u fazama uvoza i prodaje potrošaču označivanje dinja sorte charentais i cherry rajčica ubranih na području Zapadne Sahare mora kao njihovu zemlju podrijetla navoditi samo Zapadnu Saharu.
Zahtjev je upućen u okviru spora između francuskog poljoprivrednog udruženja Confédération paysanne, s jedne strane, i ministrea de l’Agriculture et de la Souveraineté alimentaire (ministar poljoprivrede i sigurnosti opskrbe hranom, Francuska) i ministrea de l’Économie, des Finances et de la Souveraineté industrielle et numérique (ministar gospodarstva, financija te industrijskog i digitalnog suvereniteta, Francuska), s druge strane, u pogledu zakonitosti prešutne odluke tih ministara o odbijanju njegova zahtjeva da donesu uredbu o zabrani uvoza cherry rajčica i dinja sorte charentais ubranih na području Zapadne Sahare (u daljnjem tekstu: proizvodi o kojima je riječ u glavnom postupku).
Confédération paysanne podnio je 2. listopada 2020. Conseilu d’État (Državno vijeće), odnosno sudu koji je uputio zahtjev, tužbu kojom se tražilo da se, s jedne strane, poništi prešutna odluka tih ministara kojom su odbili njegov zahtjev i da se, s druge strane, tim ministrima naloži da donesu navedenu uredbu. Tvrdi da područje Zapadne Sahare nije dio državnog područja Kraljevine Maroka i da se stoga označivanjem kojim se navodi da su proizvodi o kojima je riječ u glavnom postupku podrijetlom iz Maroka povređuju odredbe prava Unije o informiranju potrošača o podrijetlu voća i povrća koje se stavlja na tržište.
Sud koji je uputio zahtjev osobito želi doznati dopušta li se relevantnim propisima prava Unije državi članici da donese nacionalnu mjeru zabrane uvoza proizvoda iz treće zemlje čije označivanje pravilno ne navodi zemlju ili područje iz kojih potječu te dopušta li se navedenim propisima da se, u fazi uvoza proizvoda o kojima je riječ u glavnom postupku i u fazi njihove prodaje potrošaču, u označivanju navedenih proizvoda navede Kraljevina Maroko kao zemlja podrijetla ili treba navesti samo područje Zapadne Sahare.
Ocjena Suda
Na prvom mjestu, kad je riječ o pitanju treba li članak 207. UFEU-a, Osnovnu uredbu o zaštitnim mjerama i Uredbu br. 1308/2013 tumačiti na način da se njima državi članici dopušta jednostrano donošenje mjere zabrane uvoza poljoprivrednih proizvoda čije označivanje sustavno nije u skladu sa zakonodavstvom Unije o navođenju zemlje ili područja podrijetla, Sud najprije podsjeća na to da se člankom 3. stavkom 1. točkom (e) UFEU-a Uniji dodjeljuje isključiva nadležnost u području zajedničke trgovinske politike, koja se, u skladu s člankom 207. stavkom 1. UFEU-a, temelji na jedinstvenim načelima i vodi u kontekstu načela i ciljeva vanjskog djelovanja Unije.
Zatim pojašnjava da, kada je Ugovorima Uniji u određenom području dodijeljena isključiva nadležnost, samo Unija može donositi i usvajati pravno obvezujuće akte (
4
). Naime, države članice mogu donositi i usvajati pravno obvezujuće akte u takvom području samo ako ih za to ovlasti Unija ili u svrhu provedbe akata Unije. Stoga, ako ne postoji takva ovlast, države članice ne mogu jednostrano donijeti mjeru zabrane uvoza kategorije proizvoda koji potječu iz trećeg područja ili treće zemlje s obzirom na to da se navedeni uvoz, osim toga, dopušta i uređuje trgovinskim sporazumom koji je sklopila Unija.
Točno je da se člankom 24. stavkom 2. točkom (a) Osnovne uredbe o uvozu predviđa da ta uredba ne sprečava države članice da donose ili primjenjuju zabrane, količinska ograničenja ili mjere nadzora na temelju određenih posebnih razloga. Sud ipak ističe da se tom odredbom ne dovode u pitanje druge relevantne odredbe prava Unije. Tako se u području uvoza poljoprivrednih proizvoda člankom 194. Uredbe br. 1308/2013 Europskoj komisiji dodjeljuje nadležnost za poduzimanje zaštitnih mjera u pogledu uvoza u Uniju proizvoda obuhvaćenih područjem primjene Uredbe br. 1308/2013. Stoga se članak 24. stavak 2. točku (a) Osnovne uredbe o zaštitnim mjerama ne može shvatiti tako da se njime države članice ovlašćuje da jednostrano donose zaštitne mjere u pogledu uvoza poljoprivrednih proizvoda.
Sud u tom pogledu naglašava da, u slučaju da izvoznici općenito povređuju odredbe prava Unije o informiranju potrošača o podrijetlu voća i povrća koje se stavlja na tržište, ovisno o slučaju, ne bi bilo na državi članici, nego na Komisiji da intervenira u okviru koji je utvrđen mehanizmima suradnje predviđenima Sporazumom o pridruživanju.
Na drugom mjestu, Sud ispituje pitanje treba li članak 76. Uredbe br. 1308/2013, u vezi s člankom 3. stavkom 1. Provedbene uredbe br. 543/2011, tumačiti na način da u fazama uvoza i prodaje potrošaču označivanje proizvoda o kojima je riječ u glavnom postupku mora kao njihovu zemlju podrijetla navoditi Zapadnu Saharu, bez mogućnosti navođenja Kraljevine Maroko.
Sud u tom pogledu podsjeća na to da se u uvodnoj izjavi 8. Provedbene uredbe br. 543/2011, s obzirom na koju treba tumačiti zahtjeve predviđene člankom 3. stavkom 1. navedene uredbe, u biti navodi da pojedinačni podaci propisani tržišnim standardom trebaju biti vidljivo istaknuti na pakiranju i/ili naljepnici proizvoda o kojima je riječ, osobito kako bi se izbjegli slučajevi zavaravanja potrošača. Stoga oznaka zemlje podrijetla koja se obvezno navodi na proizvodima kao što su oni o kojima je riječ u glavnom postupku ne smije dovoditi u zabludu.
S obzirom na članak 60. Uredbe br. 952/2013 (
5
), obveza navođenja zemlje podrijetla proizvoda o kojima je riječ u glavnom postupku koja proizlazi, s jedne strane, iz općih tržišnih standarda predviđenih u dijelu A Priloga I. Provedbenoj uredbi br. 543/2011 i iz posebnih tržišnih standarda navedenih u dijelu 10. dijela B Priloga I. toj provedbenoj uredbi, te, s druge strane, iz članka 76. stavka 1. Uredbe br. 1308/2013, primjenjuje se ne samo na proizvode podrijetlom iz „zemlje”, nego i na one podrijetlom iz „područja”, koja mogu obuhvaćati zemljopisne prostore koji, iako su pod jurisdikcijom i međunarodnom odgovornošću države, ipak s gledišta međunarodnog prava imaju poseban status, različit od statusa te države.
Budući da su proizvodi o kojima je riječ u glavnom postupku ubrani na području Zapadne Sahare, Sud podsjeća na to da je to područje različito od državnog područja Kraljevine Maroka (
6
). Prilogom I. Provedbenoj uredbe 2020/1470 (
7
) uostalom se predviđaju različite oznake i tekstovi za Zapadnu Saharu i Kraljevinu Maroko.
U tim okolnostima Sud zaključuje da područje Zapadne Sahare treba smatrati carinskim područjem u smislu članka 60. Uredbe br. 952/2013 i stoga Uredbe br. 1308/2013 i Provedbene uredbe br. 543/2011. Prema tome, oznaka zemlje podrijetla koju treba navesti na proizvodima o kojima je riječ u glavnom postupku ne može označavati ništa drugo osim Zapadne Sahare kao takve jer su navedeni proizvodi ubrani na tom području. Sud pojašnjava da bi bilo koja druga oznaka bila zavaravajuća jer bi mogla dovesti potrošače u zabludu u pogledu stvarnog podrijetla proizvoda o kojima je riječ u glavnom postupku s obzirom na to bi mogla ostaviti dojam da ti proizvodi potječu iz nekog drugog mjesta, a ne područja na kojem su ubrani.
(
1
)	Uredba (EU) 2015/478 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2015. o zajedničkim pravilima za uvoz (SL 2015., L 83, str. 16., u daljnjem tekstu: Osnovna uredba o zaštitnim mjerama)
(
2
)	Uredba (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007 (SL 2013., L 347, str. 671. i ispravci SL 2014., L 189, str. 261., SL 2015., L 114, str. 25., SL 2016., L 130, str. 9. i SL 2020., L 1, str. 5.)
(
3
)	Provedbena uredba Komisije (EU) br. 543/2011 od 7. lipnja 2011. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 za sektore voća i povrća te prerađevina voća i povrća (SL 2011., L 157, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 24., str. 186.), kako je izmijenjena Provedbenom uredbom Komisije (EU) br. 594/2013 od 21. lipnja 2013. (SL 2013., L 170, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 72., str. 198.)
(
4
)	Članak 2. stavak 1. UFEU-a
(
5
)	Uredba (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. o Carinskom zakoniku Unije (SL 2013., L 269, str. 1. i ispravci SL 2013., L 287, str. 90., SL 2015., L 70, str. 64., SL 2016., L 267, str. 2., SL 2018., L 294, str. 44., SL 2022., L 43, str. 93. i SL 2023./90151, L)
(
6
)	Vidjeti presude od 21. prosinca 2016., Vijeće/Front Polisario (C-104/16 P, EU:C:2016:973, t. 92.) i od 27. veljače 2018., Western Sahara Campaign UK (C-266/16, EU:C:2018:118, t. 62.).
(
7
)	Provedbena uredba Komisije (EU) 2020/1470 od 12. listopada 2020. o nomenklaturi zemalja i područja za europske statistike o međunarodnoj trgovini robom te o geografskoj raščlambi za druge poslovne statistike (SL 2020., L 334, str. 2.)