Privremena verzija
PRESUDA SUDA (veliko vijeće)
21. travnja 2026.(*)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Usklađivanje zakonodavstava – Proizvodnja, predstavljanje i prodaja duhanskih i srodnih proizvoda – Direktiva 2014/40/EU – Članak 3. stavak 1. – Maksimalne razine emisija katrana, nikotina i ugljikova monoksida – Članak 4. stavak 1. – Mjerne metode – Mjerenje razina emisija na temelju ISO normi predviđenih u tom članku 4. stavku 1. – Norme koje nisu objavljene u Službenom listu Europske unije – Učinak tih ISO normi – Članak 2. UEU-a – Vrijednost vladavine prava – Zahtjev slobodnog pristupa takvim normama”
U predmetu C-155/24,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU-a, koji je uputio College van Beroep voor het bedrijfsleven (Žalbeni sud za upravne sporove u gospodarstvu, Nizozemska), odlukom od 27. veljače 2024., koju je Sud zaprimio 28. veljače 2024., u postupku
Nederlandse Voedsel- en Warenautoriteit,
Staatssecretaris van Volksgezondheid, Welzijn en Sport,
Philip Morris Benelux BV,
Philip Morris Investments BV,
JT International Company Netherlands BV,
Vereniging Nederlandse Sigaretten- & Kerftabakfabrikanten,
Van nelle Tabak Nederland BV,
British American Tobacco International (Holdings) BV
protiv
Stichting Rookpreventie Jeugd,
SUD (veliko vijeće),
u sastavu: K. Lenaerts, predsjednik, T. von Danwitz, potpredsjednik, F. Biltgen, I. Jarukaitis, M. L. Arastey Sahún, I. Ziemele, J. Passer, O. Spineanu-Matei i M. Condinanzi, predsjednici vijeća, S. Rodin (sudac izvjestitelj), A. Kumin, N. Jääskinen, D. Gratsias, M. Gavalec i B. Smulders, suci,
nezavisni odvjetnik: N. Emiliou,
tajnik: A. Lamote, administratorica,
uzimajući u obzir pisani dio postupka i nakon rasprave održane 10. ožujka 2025.,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–        za Philip Morris Benelux BV i Philip Morris Investments BV, Y. E. A. Buruma i R. de Bree, advocaten,
–        za JT International Company Netherlands BV, T. Heystee, M. Immerzeel, W. Knibbeler i A. Pliego Selie, advocaten,
–        za Van Nelle Tabak Nederland BV, H. M. Pannekoek, C. E. Schillemans i A. B. van der Pol, advocaten,
–        za British American Tobacco International (Holdings) BV, J. A. M. Mischie, J. Tuijp i H. J. van den Bos, advocaten,
–        za Stichting Rookpreventie Jeugd, J. A. M. A. Sluysmans, advocaat,
–        za nizozemsku vladu, E. M. M. Besselink i K. Bulterman, u svojstvu agenata,
–        za bugarsku vladu, S. Ruseva i R. Stoyanov, u svojstvu agenata,
–        za češku vladu, T. Müller, M. Smolek i J. Vláčil, u svojstvu agenata,
–        za mađarsku vladu, M. Z. Fehér i K. Szíjjártó, u svojstvu agenata,
–        za portugalsku vladu, P. Barros da Costa, A. Cunha i C. Freire, u svojstvu agenata,
–        za Europsku komisiju, T. S. Bohr, M. Burón Pérez, Ș. Ciubotaru, F. van Schaik i H. van Vliet, u svojstvu agenata,
saslušavši mišljenje nezavisnog odvjetnika na raspravi održanoj 4. rujna 2025.,
donosi sljedeću
Presudu
1        Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 2. točke 21., članka 3. stavka 1. i članka 4. stavka 1. Direktive 2014/40/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda i o stavljanju izvan snage Direktive 2001/37/EZ (SL 2014., L 127, str. 1. te ispravci SL 2015., L 150, str. 24. i SL 2017., L 123, str. 135.), kao i načela pravne sigurnosti i određenosti primjenjivog prava.
2        Zahtjev je upućen u okviru spora između, s jedne strane, Nederlandse Voedsel- en Warenautoriteit (nizozemsko tijelo za sigurnost hrane i proizvoda; u daljnjem tekstu: NVWA), Staatssecretaris van Volksgezondheid, Welzijn en Sport (državni tajnik za javno zdravlje, dobrobit i sport, Nizozemska) (u daljnjem tekstu: državni tajnik), Philip Morris Benelux BV, Philip Morris Investments BV, JT International Company Netherlands BV, Vereniging Nederlandse Sigaretten- & Kerftabakfabrikanten, Van Nelle Tabak Nederland BV i British American Tobacco International (Holdings) BV i, s druge strane, Stichting Rookpreventie Jeugd (Zaklada za prevenciju pušenja kod mladih, Nizozemska) (u daljnjem tekstu: Zaklada) u pogledu metode mjerenja razina emisija katrana, nikotina i ugljikova monoksida iz cigareta.
Pravni okvir
Pravo Unije
Uredba (EZ) br. 1049/2001
3        Članak 4. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.) u stavku 2. predviđa:
„Institucije uskraćuju pristup dokumentu ako bi njegovo otkrivanje ugrozilo zaštitu:
-      komercijalnih interesa fizičke ili pravne osobe, uključujući intelektualno vlasništvo,
[...]
osim ako za njegovo otkrivanje postoji prevladavajući javni interes.”
Direktiva 2014/40
4        Uvodna izjava 8. Direktive 2014/40 glasi:
„U skladu s člankom 114. stavkom 3. [UFEU-a], visoku razinu zdravstvene zaštite trebalo bi uzeti kao osnovu za zakonodavne prijedloge te bi, posebice trebalo uzeti u obzir svaki novi razvoj utemeljen na znanstvenim činjenicama. Duhanski proizvodi nisu uobičajena roba te bi s obzirom na posebno štetne posljedice duhana za zdravlje ljudi, zaštiti zdravlja trebalo dati veliku važnost, osobito kako bi se smanjio broj pušača među mladim osobama.”
5        Članak 2. te direktive u točki 21. predviđa:
„Za potrebe ove Direktive primjenjuju se sljedeće definicije:
[...]
21.      ‚emisije’ znači tvari koje se otpuštaju prilikom namjenske uporabe duhanskog ili srodnog proizvoda, kao što su tvari iz dima ili tvari koje se otpuštaju u procesu uporabe bezdimnih duhanskih proizvoda”.
6        Članak 3. navedene direktive u stavku 1. predviđa:
„Razine emisija iz cigareta stavljenih na tržište ili proizvedenih u državama članicama (‚maksimalne razine emisija’) ne smiju biti veće od:
(a)      10 mg katrana po cigareti;
(b)      1 mg nikotina po cigareti;
(c)      10 mg ugljikova monoksida po cigareti.”
7        U skladu s člankom 4. stavcima 1. i 2. iste direktive:
„1.      Emisije katrana, nikotina ili ugljikova monoksida iz cigareta mjere se na temelju ISO norme 4387 za katran, ISO norme 10315 za nikotin i ISO norme 8454 za ugljikov monoksid.
Točnost mjerenja za katran, nikotin i ugljikov monoksid određuje se u skladu s ISO normom 8243.
2.      Mjerenja iz stavka 1. provjeravaju laboratoriji koje su odobrila i koje prate nadležna tijela država članica.
Ti laboratoriji ne smiju biti u vlasništvu duhanske industrije niti ona njima smije izravno ili neizravno upravljati.
[...]”
8        Članak 23. Direktive 2014/40 u stavku 2. predviđa:
„Države članice osiguravaju da se duhanski i srodni proizvodi koji nisu usklađeni s uvjetima ove Direktive, uključujući u njoj predviđene provedbene i delegirane akte, ne stavljaju na tržište. [...]”
Nizozemsko pravo
9        Članak 2.1. Besluita houdende samenvoeging van de algemene maatregelen van bestuur op basis van de Tabakswet tot én besluit (Tabaks-
en rookwarenbesluit) (Uredba o objedinjavanju općih upravnih mjera na temelju Zakona o duhanu u jednu jedinstvenu uredbu (Uredba o duhanu i proizvodima za pušenje)), od 14. listopada 2015. (Stb. 2015., br. 398), u svojem stavku 1. određuje:
„Maksimalne razine emisija cigareta koje se stavljaju na tržište ili proizvode moraju biti u skladu s člankom 3. stavkom 1. [Direktive 2014/40]”.
10      Članak 2.1. Regelinga van de Staatssecretaris van Volksgezondheid, Welzijn en Sport houdende regels inzake de productie, de presentatie en de verkoop van tabaksproducten en aanverwante producten (Tabaks-
en rookwarenregeling) (Pravilnik državnog tajnika za javno zdravlje, dobrobit i sport o utvrđivanju pravila za proizvodnju, predstavljanje i prodaju duhanskih i srodnih proizvoda (Ministarski pravilnik o duhanu i proizvodima za pušenje)) od 10. svibnja 2016. (Stcrt. 2016, br. 25446) predviđa:
„1.      Metode ispitivanja koje same po sebi omogućuju da se utvrdi ispunjava li cigareta zahtjeve iz članka 2.1. stavka 1. Uredbe određene su kao mjere koje zadovoljavaju sljedeće norme:
a.      NEN-ISO 4387:2000/A1:2008 Cigarete – Određivanje ukupnih čestica i bezvodnih beznikotinskih čestica s rutinskim analitičkim uređajima za pušenje s obzirom na razinu emisija katrana;
b.      NEN-ISO 10315:2013 Cigarete – Određivanje sadržaja nikotina u kondenzatorima dima s obzirom na razinu emisija nikotina – Metoda prema plinskoj kromatografiji;
c.      NEN-ISO 8454:2007/A1:2009 Cigarete – Određivanje, s obzirom na razinu emisija ugljikova monoksida, udjela ugljikova monoksida u plinovitoj fazi dima cigareta - IRND metoda.
2.      Rezultati mjerenja provjeravaju se u skladu s normom NEN-ISO 8243:2013 Cigarete – Uzorkovanje.”
Glavni postupak i prethodna pitanja
11      Dopisom od 31. srpnja 2018. Zaklada je zatražila od NVWA-a da osigura da cigarete s filtrom koje se nude potrošačima u Nizozemskoj poštuju, prilikom njihove namjenske uporabe, maksimalne razine emisija katrana, nikotina i ugljikova monoksida određene člankom 3. stavkom 1. Direktive 2014/40. Zaklada je od NVWA-a također zatražila da se proizvođačima, uvoznicima i distributerima duhanskih proizvoda obvezujućom upravnom mjerom naloži povlačenje s tržišta cigareta s filtrom koje ne poštuju te maksimalne razine emisija.
12      Taj zahtjev za izdavanje naloga temeljio se na istraživanju koje je proveo Rijksinstituut voor Volksgezondheid en Milieu (Nacionalni institut za javno zdravlje i okoliš, Nizozemska) od 13. lipnja 2018. iz kojeg je proizlazilo da u slučaju primjene mjerne metode „Canadian Intense”, a ne metode propisane člankom 4. Direktive 2014/40, sve cigarete s filtrom koje se prodaju u Nizozemskoj znatno prekoračuju maksimalne razine emisije katrana, nikotina i ugljikova monoksida određene člankom 3. stavkom 1. te direktive. Zaklada smatra da se mjernom metodom predviđenom normama ISO 4387, 10315, 8454 i 8243, na koje se upućuje u članku 4. stavku 1. navedene direktive, ne uzima u obzir činjenica da u praksi mikrootvore cigaretnog filtra prekrivaju prsti i usne pušača i da potonji tako udiše znatno veće količine katrana, nikotina i ugljikova monoksida od maksimalnih razina emisija utvrđenih u članku 3. iste direktive.
13      NVWA je odlukom od 20. rujna 2018. odbio navedeni zahtjev za izdavanje naloga. Odlukom od 31. siječnja 2019. državni tajnik odbio je kao neosnovanu upravnu žalbu koju je Zaklada podnijela protiv te NVWA-ove odluke.
14      Nakon toga Zaklada je protiv te odluke državnog tajnika podnijela tužbu Rechtbanku Rotterdam (Sud u Rotterdamu, Nizozemska).
15      Zaklada je pred tim sudom navela da se člankom 4. stavkom 1. Direktive 2014/40 ne nalaže primjena određene metode mjerenja razina emisija i da ISO norme, na temelju kojih se moraju provesti mjerenja predmetnih emisija, nisu opći zahtjevi tako da bi trebalo primijeniti mjernu metodu nazvanu Canadian Intense.
16      Prilikom razmatranja tužbe navedene u točki 14. ove presude navedeni sud uputio je Sudu zahtjev za prethodnu odluku koji se odnosio na tumačenje i valjanost određenih odredbi Direktive 2014/40, što je dovelo do objave presude od 22. veljače 2022., Stichting Rookpreventie Jeugd i dr. (C-160/20, EU:C:2022:101).
17      Nakon te presude Rechtbank Rotterdam (Sud u Rotterdamu) presudio je, prema navodima suda koji je uputio zahtjev, da se norme NEN-ISO na koje upućuje Pravilnik državnog tajnika za javno zdravlje, dobrobit i sport o utvrđivanju pravila za proizvodnju, predstavljanje i prodaju duhanskih i srodnih proizvoda (Ministarski pravilnik o duhanu i proizvodima za pušenje)
ne primjenjuju na Zakladu kao pojedinca općenito i da metoda mjerenja razina emisija opisana tim normama nije u skladu s Direktivom 2014/40 jer se njome ne mjere razine emisija koje se ispuštaju kada se cigarete upotrebljavaju u skladu s predviđenom namjenom. U nedostatku mjernih metoda u skladu s tom direktivom, nije moguće utvrditi jesu li cigarete s filtrom koje se prodaju u Nizozemskoj u skladu s maksimalnim razinama emisija. Uzimajući u obzir studiju Nacionalnog instituta za javno zdravlje i okoliš, navedenu u točki 12. ove presude, vrlo je moguće da cigarete, kada se primjenjuje mjerna metoda Canadian Intense, ne poštuju maksimalne razine emisija. Stoga je Rechtbank Rotterdam (Sud u Rotterdamu) prihvatio tužbu Zaklade i naložio NVWA-u da donese novu odluku radi izdavanja naloga.
18      Protiv te presude Rechtbanka Rotterdam (Sud u Rotterdamu) podnesena je žalba Collegeu van Beroep voor het bedrijfsleven (Žalbeni sud za upravne sporove u gospodarstvu, Nizozemska), sudu koji je uputio zahtjev.
19      Potonji sud smatra da određene aspekte članaka 3. i 4. Direktive 2014/40 treba dodatno pojasniti s obzirom na presudu od 22. veljače 2022., Stichting Rookpreventie Jeugd i dr. (C-160/20, EU:C:2022:101).
20      Ističe, na prvom mjestu, da Sud pravi razliku između, s jedne strane, poduzetnika u odnosu na koje ISO norme, navedene u članku 4. stavku 1. Direktive 2014/40, imaju učinak kada oni imaju pristup službenoj i vjerodostojnoj verziji tih normi i, s druge strane, pojedinaca općenito, na koje te norme nemaju učinak ako nisu objavljene u Službenom listu Europske unije. U tom pogledu, sud koji je uputio zahtjev pita se o dosegu pojma „pojedinaca općenito”. Napominje osobito da unutar te kategorije postoje određeni pojedinci, kao što je Zaklada, koji su se, kao što je to predviđeno nizozemskim pravom, mogli upoznati sa sadržajem ISO normi putem uvida u norme NEN-ISO u knjižnici Nederlands Normalisatie Instituut in Delft (Nizozemski institut za normizaciju u Delftu, Nizozemska) ili uz naknadu. U tom kontekstu nije jasno mogu li ISO norme imati učinak u odnosu na takve pojedince. Sud koji je uputio zahtjev u svakom slučaju smatra da se ISO norme o kojima je riječ u glavnom postupku ne mogu istaknuti protiv Zaklade, koja brani interese pojedinaca koji nemaju pristup tim ISO normama, s obzirom na to da ishođenje navedenih normi u postupku, kao što je onaj u glavnom postupku, ne može biti istovjetno objavi u Službenom listu Europske unije.
21      Na drugom mjestu, taj sud postavlja nekoliko pitanja koja se odnose na slučaj u kojem treba smatrati da se ISO norme na koje upućuje članak 4. stavak 1. Direktive 2014/40 nemaju učinak u odnosu na pojedinca
kao što je Zaklada, i u kojem bi se mogla, odnosno trebala, primijeniti mjerna metoda koja je alternativa onima predviđenima tim normama.
22      U tom se pogledu osobito pita o nadležnosti svake države članice za određivanje, makar i privremeno, alternativne mjerne metode i, prema potrebi, o odnosu takve metode s ciljevima usklađivanja i funkcioniranja unutarnjeg tržišta koji se nastoje postići Direktivom 2014/40. Također dvoji o posljedicama eventualne neprimjenjivosti ISO normi na koje upućuje članak 4. stavak 1. te direktive na pojedinca kao što je Zaklada, osobito u pogledu mogućeg povlačenja s tržišta, primjenom alternativne metode koju je odredilo nacionalno tijelo, cigareta s filtrom koje ne poštuju maksimalne razine emisija.
23      U tim je okolnostima College van Beroep voor het bedrijfsleven (Žalbeni sud za upravne sporove u gospodarstvu) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.      Treba li članak 4. stavak 1. Direktive [2014/40] tumačiti na način da se na ISO norme koje nisu objavljene u Službenom listu Europske unije
ni u kojem slučaju ne može pozvati protiv pojedinaca, uključujući Zakladu, pa tako ni u slučaju da se predmetni pojedinac mogao upoznati s tim normama i dobiti ih (uz naknadu)?
2.      Treba li nepostojanje učinka članka 4. stavka 1. Direktive [2014/40] prema pojedincima, u dijelu u kojem se u toj odredbi upućuje na ISO norme koje nisu objavljene u Službenom listu Europske unije, smatrati zabranom uskraćivanja prava provedbe maksimalnih razina emisija katrana, nikotina i ugljikova monoksida utvrđenih u članku 3. stavku 1. Direktive 2014/40?
3.      Treba li formulaciju ‚namjensk[a] uporab[a]’ iz definicije pojma ‚emisije’ u članku 21. točki 2. Direktive [2014/40] tumačiti na način da se to, koliko je to moguće, usklađuje s pušačkim navikama ljudi, pri čemu bi prilikom mjerenja trebalo uzeti u obzir u svakom slučaju djelomično prekrivanje ventilacijskih mikrootvora u filtru cigarete i/ili količinu i učestalost ispuhivanja dima, ili se to odnosi samo na način konzumiranja cigareta putem postupka izgaranja?
4.      Ako, uzimajući u obzir odgovor na treće pitanje, ISO norme iz članka 4. stavka 1. Direktive [2014/40] nisu prikladne za mjerenje razina emisija:
(a)      dovodi li cilj postizanja visoke razine zaštite javnog zdravlja, pogotovo za mlade ljude, koji se nastoji ostvariti Direktivom 2014/40, do toga da se načelu pravne sigurnosti i načelu određenosti ne protivi to da se mjernu metodu može primijeniti u odnosu na proizvođače duhana?
U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 4. (a), uzimajući u obzir načelo pravne sigurnosti i načelo određenosti:
(b)      Mogu li države članice, eventualno samo privremeno, same utvrditi ili primjenjivati alternativnu mjernu metodu te odrediti da ona ima učinak (i) prema proizvođačima duhana i
(c)      Kako je primjena alternativne mjerne metode povezana s ciljem (najvećeg mogućeg) ujednačivanja i olakšanja neometanog funkcioniranja unutarnjeg tržišta, koji se nastoji ostvariti Direktivom [2014/40]?
5.       (a)      Primjenjuju li se maksimalne razine emisija u skladu s člankom 3. stavkom 1. [Direktive 2014/40] i dalje neograničeno ako treba primijeniti alternativnu mjernu metodu?
U slučaju niječnog odgovora na pitanje 5. (a):
(b)      Mogu li države članice, eventualno samo privremeno, same utvrditi ili primjenjivati alternativne maksimalne razine emisija te odrediti da one imaju učinak (i) prema proizvođačima duhana i
(c)      Kako je primjena alternativnih maksimalnih razina emisija povezana s ciljem (najvećeg mogućeg) ujednačivanja i olakšanja neometanog funkcioniranja unutarnjeg tržišta, koji se nastoji ostvariti [Direktivom 2014/40]?
6.      (a)      Ako države članice mogu utvrditi ili primjenjivati alternativnu mjernu metodu i odrediti da ona ima učinak prema proizvođačima duhana, dovodi li cilj postizanja visoke razine zaštite javnog zdravlja, pogotovo za mlade ljude, koji se nastoji ostvariti Direktivom 2014/40, u vezi s člankom 23. stavkom 2. te direktive, do toga da cigarete koje su stavljene na tržište u Nizozemskoj treba povući s tržišta sve dok se ne odredi nova mjerna metoda te postane moguće utvrditi poštuju li cigarete maksimalne razine emisija prilikom namjenske uporabe?
Ako je odgovor na pitanje 6. (a) potvrdan:
(b) Imaju li proizvođači duhana u tom slučaju pravo na prijelazno razdoblje?
7.      Ako se utvrdi ili primjenjuje alternativna mjerna metoda, eventualno u vezi s alternativnim maksimalnim razinama emisija, imaju li proizvođači duhana pravo na prijelazno razdoblje u kojem se mogu prilagoditi toj alternativnoj mjernoj metodi i eventualnim alternativnim maksimalnim razinama emisija?”
O prethodnim pitanjima
Prvo pitanje
Dopuštenost
24      Bugarska vlada tvrdi da je prvo pitanje nedopušteno jer je hipotetsko. Ističe da se to pitanje odnosi na sve ISO norme koje nisu objavljene u Službenom listu Europske unije, dok se članak 4. stavak 1. Direktive 2014/40 odnosi samo na četiri točno utvrđene ISO norme.
25      U skladu s ustaljenom sudskom praksom, pitanja koja se odnose na pravo Unije uživaju presumpciju relevantnosti. Sud može odbiti odgovoriti na prethodno pitanje nacionalnog suda samo ako je očito da zatraženo tumačenje prava Unije nema nikakve veze s činjeničnim stanjem ili predmetom glavnog postupka, ako je problem hipotetski ili ako Sud ne raspolaže činjeničnim i pravnim elementima potrebnima da bi mogao dati koristan odgovor na postavljena pitanja (presuda od 24. studenoga 2021., IS (Nezakonitost rješenja kojim se upućuje zahtjev za prethodnu odluku), C-564/19, EU:C:2021:949, t. 61 i navedena sudska praksa).
26      U tom pogledu iz teksta prvog pitanja, koje se odnosi na tumačenje članka 4. stavka 1. Direktive 2014/40, kao i iz obrazloženja u vezi s tim pitanjem, sažetog u točki 20. ove presude, proizlazi da se navedeno pitanje ne odnosi na sve ISO norme koje nisu objavljene u Službenom listu Europske unije, nego samo na one na koje ta odredba upućuje.
27      U okviru spora o kojem je riječ u glavnom postupku potrebno je utvrditi može li pristup pojedinaca, kao što je Zaklada, ISO normama na koje upućuje članak 4. stavak 1. Direktive 2014/40 isključiti mogućnost da se pozivaju na mjerne metode različite od onih propisanih tim normama kako bi se pred sudom utvrdilo
da razine emisija tvari cigareta koje poduzetnici u državama članicama proizvode ili stavljaju na tržište nisu u skladu s tom direktivom. Slijedom toga, problem istaknut u okviru prvog pitanja nije hipotetski za rješavanje tog spora, tako da je to pitanje dopušteno.
Meritum
28      Prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 4. stavak 1. Direktive 2014/40 tumačiti na način da ISO norme na koje se upućuje u toj odredbi imaju učinak u odnosu na pojedince koji su imali pristup sadržaju službene i vjerodostojne verzije tih normi, iako one nisu bile objavljene u Službenom listu Europske unije.
29      S tim u vezi
valja podsjetiti na to da je Sud, u točki 33. presude od 22. veljače 2022., Stichting Rookpreventie Jeugd i dr. (C-160/20, EU:C:2022:101), presudio da članak 4. stavak 1. Direktive 2014/40 treba tumačiti na način da se njime propisuje da se maksimalne razine emisija određene u članku 3. stavku 1. te direktive u pogledu katrana, nikotina i ugljikova monoksida iz cigareta namijenjenih stavljanju na tržište ili proizvedenih u državama članicama moraju mjeriti primjenom mjernih metoda koje proizlaze iz ISO normi 4387, 10315, 8454 i 8243, na koje upućuje taj članak 4. stavak 1.
30      Sud je u točki 50. te presude također smatrao da se člankom 4. stavkom 1. Direktive 2014/40 nastoji uvesti obveza za poduzetnike koji imaju namjeru staviti cigarete na tržište država članica ili ih proizvoditi. Naime, ti poduzetnici ne mogu ni stavljati na tržište država članica niti proizvoditi cigarete čije razine emisija katrana, nikotina i ugljikova monoksida prelaze maksimalne razine emisija utvrđene u članku 3. stavku 1. te direktive, kako su izmjerene primjenom mjernih metoda predviđenih ISO normama na koje upućuje taj članak 4. stavak 1.
31      Sud je u toj presudi podsjetio na to da akti institucija Unije nemaju učinak u odnosu na fizičke i pravne osobe u nekoj državi članici prije nego što su te osobe imale mogućnost upoznati se s njihovim sadržajem posredstvom uredne objave u Službenom listu Europske unije. Taj zahtjev objavljivanja proizlazi iz načela pravne sigurnosti, kojim se zahtijeva da se propisom Unije omogući zainteresiranim osobama da nedvosmisleno saznaju koja su im
prava i obveze. Sud je iz toga zaključio da, u skladu s tim načelom, tehničke norme koje je utvrdilo tijelo za normizaciju, kao što je to Međunarodna organizacija za normizaciju (ISO), i koje su postale obvezujuće posredstvom zakonodavnog akta Unije, kao što je Direktiva 2014/40, imaju učinak prema pojedincima općenito samo ako su
objavljene u Službenom listu Europske unije (vidjeti u tom smislu presudu od 22. veljače 2022., Stichting Rookpreventie Jeugd i dr., C-160/20, EU:C:2022:101, t. 40., 41. i 48. kao i navedenu sudsku praksu).
32      Iako ISO norme na koje upućuje članak 4. stavak 1. Direktive 2014/40 nisu bile objavljene u Službenom listu Europske unije, Sud je smatrao da treba uzeti u obzir posebnosti sustava koji je uspostavio ISO, koji se sastoji od mreže nacionalnih tijela za normizaciju, omogućujući tako nacionalnim tijelima da na zahtjev dopuste pristup službenoj i vjerodostojnoj verziji normi koje je utvrdio ISO. Stoga, budući da poduzetnici imaju pristup službenoj i vjerodostojnoj verziji ISO normi
koje se navodi u članku 4. stavku 1. Direktive 2014/40, te norme i, stoga, upućivanje na te norme u toj odredbi imaju učinak prema tim poduzetnicima (presuda od 22. veljače 2022., Stichting Rookpreventie Jeugd i dr., C-160/20, EU:C:2022:101, t. 51. i 52.).
33      Osim toga, Sud je presudio da usklađene norme izrađene u okviru europskog normizacijskog sustava mogu, zbog učinaka koje im dodjeljuje zakonodavstvo Unije, specificirati prava koja su dodijeljena pojedincima kao i obveze koje imaju, a ti navodi mogu im biti potrebni kako bi se provjerilo ispunjava li određeni proizvod ili usluga doista zahtjeve tog zakonodavstva (presuda od 5. ožujka 2024., Public.Resource.Org i Right to Know/Komisija i dr., C-588/21 P, EU:C:2024:201, t. 82.). Isto načelno vrijedi i za norme koje su, poput ISO normi na koje upućuje članak 4. stavak 1. Direktive 2014/40, izrađene na međunarodnoj razini i koje su u pravnom poretku Unije postale obvezujuće izričitim upućivanjem u aktu Unije.
34      U tom je pogledu Sud presudio da načelo vladavine prava, na kojem se, u skladu s člankom 2. UEU-a, temelji Europska unija, zahtijeva slobodan pristup pravu Unije za sve fizičke ili pravne osobe Unije. Taj zahtjev osobito se odnosi na osobe čiji su interesi zaštićeni aktom Unije i koje stoga moraju imati mogućnost da, u granicama određenim tim pravom,
provjere, s jedne strane, poštuju li adresati obveza nametnutih tim aktom te obveze na učinkovit način (vidjeti u tom smislu presudu od 5. ožujka 2024., Public.Resource.Org i Right to Know/Komisija i dr., C-588/21 P, EU:C:2024:201, t. 81.) i je li, s druge strane, navedeni akt u skladu s osobito UEU-om i UFEU-om, kao i općim načelima prava Unije (vidjeti u tom smislu presude od 5. studenoga 2019., ESB i dr./Trasta Komercbanka i dr., C-663/17 P, C-665/17 P i C-669/17 P, EU:C:2019:923, t. 54. i od 13. srpnja 2023., Grupa Azoty i dr./Komisija, C-73/22 P i C-77/22 P, EU:C:2023:570, t. 71. kao i navedenu sudsku praksu).
35      U predmetnom slučaju, valja podsjetiti na to da se, s jedne strane, Direktivom 2014/40 nastoji ostvariti dvostruki cilj, koji se sastoji u olakšanju neometanog funkcioniranja unutarnjeg tržišta za duhanske i srodne proizvode, uzimajući kao polazište visoku razinu zaštite ljudskog zdravlja, pogotovo za mlade ljude. Kao što to također proizlazi iz uvodne izjave 8. te direktive, maksimalnim razinama emisija katrana, nikotina i ugljikova monoksida predviđenima u članku 3. stavku 1. navedene direktive, kao i ISO normama kojima se propisuju metode za mjerenje razina emisija tih tvari, na koje upućuje članak 4. stavak 1. iste direktive, nastoji se ostvariti, suprotno onomu što tvrde Philip Morris Benelux i Philip Morris Investments, taj dvostruki cilj, a ne samo cilj olakšavanja neometanog funkcioniranja unutarnjeg tržišta. Metode mjerenja emisija određene su na razini Unije upravo radi zaštite ljudskog zdravlja (vidjeti u tom smislu presudu od 22. veljače 2022., Stichting Rookpreventie Jeugd i dr., C-160/20, EU:C:2022:101, t. 32. i 78.).
36      S druge strane, pod uvjetom da to potvrdi sud koji je uputio zahtjev, čini se da djelovanje Zaklade spada u okvir tog
cilja zaštite zdravlja ljudi, tako da se za potrebe glavnog postupka može potvrditi da ona brani interes zaštićen Direktivom 2014/40.
37      Slijedom toga, u skladu sa sudskom praksom navedenom u točki 34. ove presude, pojedinac poput Zaklade mora imati mogućnost provjeriti poštuju li cigarete, koje poduzetnici u državama članicama proizvode i stavljaju na tržište, razine emisija utvrđene u članku 3. stavku 1. te direktive, s obzirom na mjerne metode propisane ISO normama na koje upućuje članak 4. stavak 1. navedene direktive, što zahtijeva da takav pojedinac može imati slobodan pristup tim normama.
38      U skladu s načelom vladavine prava iz članka 2. UEU-a, pristup sadržaju navedenih normi mora, kako bi se mogao smatrati slobodnim, biti opći, djelotvoran, besplatan i nediskriminirajući. Naime, jamstvo takvog pristupa normama koje su razvijene na međunarodnoj razini i koje su postale obvezujuće u pravnom poretku Unije nužno je kako bi se pojedinac kao što je Zaklada, koji se u glavnom postupku poziva na interes zaštićen aktom Unije kojim su te norme postale obvezujuće, mogao upoznati s njima i, prema potrebi, zatražiti od nadležnih nacionalnih tijela kao i, po potrebi, od suda Unije da provjeri stvarno i potpuno poštovanje tih normi.
39      To među ostalim podrazumijeva da postoji prevladavajući javni interes, u smislu zadnjeg dijela rečenice stavka 2. članka 4. Uredbe br. 1049/2001, koji opravdava otkrivanje takvih normi u okviru zahtjeva za pristup dokumentima koji je na temelju te uredbe podnio pojedinac kao što je Zaklada. Čak i ako su te norme zaštićene pravom intelektualnog vlasništva, taj interes mora prevladati nad takvim pravima na koja se u slučaju potrebe poziva dotično tijelo za normizaciju, u skladu s pravom na pristup dokumentima zajamčenim na temelju članka 15. stavka 3. prvog podstavka UFEU-a i zaštićenim člankom 42. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, koje se tom uredbom provodi (vidjeti u tom smislu presudu od 5. ožujka 2024., Public.Resource.Org i Right to Know/Komisija i dr., C-588/21 P, EU:C:2014:201, t. 84. i 85.).
40      Ako zakonodavac Unije uvodi obveze u vezi s normama poput onih iz točaka 33. i 38. ove presude i nastoji zaštititi odgovarajuće interese pojedinaca, kao što je zdravlje ljudi, na Uniji je da snosi troškove povezane s omogućavanjem pristupa službenoj i vjerodostojnoj verziji tih normi, pri čemu
nije relevantno je li pristup njihovu sadržaju osiguran logističkim, administrativnim i tehničkim sredstvima Unije ili država članica.
41      U ovom je slučaju nesporno da su sve stranke u glavnom postupku, zahvaljujući pristupu nacionalnim normama NEN-ISO, imale pristup sadržaju službene i vjerodostojne verzije ISO normi na koje upućuje članak 4. stavak 1. Direktive 2014/40 i da su se s njim upoznale. One su se stoga mogle učinkovito pozvati na te ISO norme pred nadležnim nacionalnim sudovima.
42      Iz toga slijedi da se pojedinac koji je, poput Zaklade, imao pristup sadržaju službene i vjerodostojne verzije navedenih ISO normi, ne može, kako bi u sudskom postupku utvrdio neusklađenost razina emisija tvari cigareta koje su poduzetnici proizveli ili stavili na tržište
u državama članicama, pozivati na mjerne metode različite od onih propisanih istim ISO normama.
43      Posljedično, na prvo pitanje valja odgovoriti tako da članak 4. stavak 1. Direktive 2014/40 treba tumačiti na način da se pojedinci koji su imali pristup sadržaju službene i vjerodostojne verzije ISO normi na koje se upućuje u toj odredbi ne mogu pozivati na okolnost da te norme nisu bile objavljene u Službenom listu Europske unije kako bi ishodili da se razine emisija katrana, nikotina i ugljikova monoksida mjere metodama različitima od onih predviđenih navedenim normama, s obzirom na to da potonje moraju biti slobodno dostupne na temelju općeg, djelotvornog, besplatnog i nediskriminirajućeg sustava pristupa.
Drugo, treće, četvrto, peto, šesto i sedmo pitanje
44      S obzirom na odgovor na prvo pitanje i uzimajući u obzir činjenicu da su sve stranke glavnog postupka imale pristup predmetnim ISO normama, na drugo, treće, četvrto, peto, šesto i sedmo pitanje nije potrebno odgovoriti.
Troškovi
45      Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (veliko vijeće) odlučuje:
Članak 4. stavak 1. Direktive 2014/40/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda i o stavljanju izvan snage Direktive 2001/37/EZ
treba tumačiti tako da se:
pojedinci koji su imali pristup sadržaju službene i vjerodostojne verzije ISO normi na koje se upućuje u toj odredbi ne mogu pozivati na okolnost da te norme nisu bile objavljene u Službenom listu Europske unije kako bi ishodili da se razine emisija katrana, nikotina i ugljikova monoksida mjere metodama različitima od onih predviđenih navedenim normama, s obzirom na to da potonje moraju biti slobodno dostupne na temelju općeg, djelotvornog, besplatnog i nediskriminirajućeg sustava pristupa.
Potpisi
*      Jezik postupka: nizozemski