62024CJ0182_RES
Predmet C-182/24
RB, u svojstvu pravnog sljednika Claudea ChabrolaiAD, kojeg predstavlja njegova zastupnica NM, u svojstvu pravnog sljednika Claudea ChabrolaiDR, u svojstvu pravnog sljednika Claudea ChabrolaiZB, u svojstvu pravnog sljednika Claudea ChabrolaiVQ, u svojstvu pravnog sljednika Claudea ChabrolaiRZ, u svojstvu pravnog sljednika Paula GégauffaiDQ, u svojstvu pravnog sljednika Paula GégauffaiFI, u svojstvu pravnog sljednika Paula GégauffaiLF, u svojstvu pravnog sljednika Paula Gégauffa
protiv
Société des Auteurs et Compositeurs Dramatiques (SACD)iRadio Days SARLiBrinter Company LtdiBSiMWiArtedis SAiPanoceanic Films SA
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Judiciaire de Paris, Francuska)
Presuda Suda (prvo vijeće) od 18. prosinca 2025.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Intelektualno vlasništvo – Autorsko pravo i srodna prava – Direktiva 2001/29/EZ – Članci 2. do 4. i 8. – Direktiva 2004/48/EZ – Članci 1. do 3. – Direktiva 2006/115/EZ – Direktiva 2006/116/EZ – Članci 1., 2. i 9. – Članci 17. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Pravna sredstva – Pravo na djelotvoran pravni lijek – Nacionalni propis kojim se dopuštenost tužbe zbog povrede koju je podnio jedan od zajedničkih nositelja autorskog prava na kinematografskom djelu uvjetuje time da se sve zajedničke nositelje tog prava pozove na sudjelovanje u postupku”
Usklađivanje zakonodavstava – Autorsko pravo i srodna prava – Direktive 2001/29, 2004/48 i 2006/116 – Pravo na djelotvoran pravni lijek – Nacionalni propis kojim se dopuštenost tužbe zbog povrede autorskog prava na kolektivnom djelu uvjetuje time da se sve zajedničke nositelje tog prava pozove na sudjelovanje u postupku – Dopuštenost – Pretpostavke – Nepostojanje nepotrebno složenog ili skupog postupka – Poštovanje načela djelotvornosti i članka 47. Povelje o temeljnim pravima
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 17. i 47.; Direktiva 2001/29 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 8., Direktiva 2004/48, čl. 3. i Direktiva 2006/116, čl. 1.)
(t. 52., 54.-60., 63.-78. i izreka)
Kratak prikaz
Nakon što mu je tribunal judiciaire de Paris (Prvostupanjski redovni sud u Parizu, Francuska) uputio zahtjev za prethodnu odluku, Sud odlučuje o usklađenosti s pravom Unije nacionalnog propisa koji dopuštenost tužbe zbog povrede autorskog prava na kolektivnom djelu uvjetuje time da se sve zajedničke nositelje tog prava pozove na sudjelovanje u postupku.
C. Chabrol režiser je četrnaest filmova, a P. Gégauff surađivao je u njih pet. Oni su 1990. distributeru ustupili prava iskorištavanja tih filmova na razdoblje od 30 godina. Nasljednici C. Chabrola odnosno P. Gégauffa, tužitelji iz glavnog postupka, podnijeli su 2019. tužbu protiv dotičnog distributera i drugih društava zahtijevajući, među ostalim, isplatu naknade štete pretrpljene zbog povrede ugovornih obveza i povrede autorskih prava povezanih s filmovima o kojima je riječ.
Na temelju predmetnog nacionalnog propisa tuženici iz glavnog postupka istaknuli su prigovor nedopuštenosti jer na sudjelovanje u postupku nije pozvano 19 koautora filmova. Međutim, tužitelji nisu mogli pronaći ni identificirati sve koautore ili njihove pravne sljednike zbog broja predmetnih filmova, njihove starosti, raznorodnosti uključenih osoba i smrti određenih koautora.
U tom se kontekstu sud koji je uputio zahtjev u biti pita o usklađenosti predmetnog nacionalnog propisa s člankom 8. Direktive 2001/29 (
1
), člankom 3. Direktive 2004/48 (
2
) i člankom 1. Direktive 2006/116 (
3
), u vezi s člancima 17. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja).
Ocjena Suda
Na prvom mjestu, Sud ističe da članak 8. Direktive 2001/29, članak 3. Direktive 2004/48 i članak 1. Direktive 2006/116 obvezuju države članice da predvide postupke potrebne za osiguranje djelotvorne zaštite prava intelektualnog vlasništva iz tih direktiva, osobito zabranjujući postupke koji bi bili nepotrebno složeni ili skupi. Suprotno tomu, nijednim od tih članaka ne određuju se, u samom tekstu tih članaka, detaljna pravila o provedbi te zaštite u slučaju zajedničkih nositelja autorskog prava. Što se tiče konteksta u kojem se nalaze te odredbe, Sud primjećuje da se ni drugim člancima tih triju direktiva ne određuju pravila za podnošenje pravnih sredstava o kojima je riječ u slučaju zajedničkih nositelja autorskog prava. Kad je riječ o ciljevima koji se nastoje postići, iz uvodnih izjava tih direktiva proizlazi da je njihov cilj, među ostalim, osigurati visoku razinu zaštite intelektualnog vlasništva, uključujući zaštitu autorskih prava. Konkretno, kad je riječ o Direktivi 2004/48, njezine odredbe ne uređuju sve aspekte povezane s pravom intelektualnog vlasništva, nego samo one koji su svojstveni, s jedne strane, poštovanju tih prava i, s druge strane, njihovim povredama, propisujući djelotvorna pravna sredstva za sprečavanje, prestanak ili otklanjanje svake povrede postojećeg prava intelektualnog vlasništva. Slijedom toga, ne dovodeći u pitanje obvezu predviđanja pravnih sredstava koja nisu nepotrebno složena ili skupa, na državama članicama je da, na temelju načela postupovne autonomije, odrede postupovna pravila za pravna sredstva o kojima je riječ, uključujući u slučaju zajedničkih nositelja prava intelektualnog vlasništva.
Na drugom mjestu, Sud ispituje je li predmetni postupak nepotrebno složen ili skup te može li on biti protivan načelima ekvivalentnosti i djelotvornosti kao i zahtjevima koji proizlaze iz članaka 17. i 47. Povelje. U tom pogledu primjećuje da tumačenje nacionalnog propisa koje je dao Cour de cassation (Kasacijski sud, Francuska) ima za posljedicu nedopuštenost tužbe koju je podnio koautor bez pozivanja na sudjelovanje u postupku svih ostalih koautora ili, ako je to primjenjivo, njihovih pravnih sljednika, čak i ako se pokaže da je takvo pozivanje na sudjelovanje pretjerano teško ili čak nemoguće zbog okolnosti neovisnih o tužiteljevoj volji.
Kao prvo, Sud utvrđuje da zahtjev koji se odnosi na pozivanje na sudjelovanje u postupku svih koautora i/ili njihovih pravnih sljednika ima za učinak onemogućavanje sudskog ispitivanja njihovih zahtjeva, uzimajući u obzir poteškoće koje se odnose na identificiranje i, posljedično, pozivanje na sudjelovanje u postupku svih pravnih sljednika zajedničkih nositelja autorskih prava o kojima je riječ. Na sudu koji je uputio zahtjev je da provjeri čini li u ovom slučaju taj zahtjev postupak o kojem je riječ nepotrebno složenim i skupim.
Kao drugo, na temelju spisa se ne može presumirati nikakva povreda načela ekvivalentnosti. Međutim, kad je riječ o načelu djelotvornosti, Sud ističe da, kada se pri identificiranju i pronalaženju koautora kolektivnog djela naiđe na ozbiljne i ustrajne poteškoće, podređivanje dopuštenosti tužbe koautora tog djela koji namjeravaju zaštititi svoja prava pozivanju na sudjelovanje u postupku svih ostalih koautora navedenog djela može pretjerano otežati ostvarivanje prava koja se pravom Unije dodjeljuju koautorima.
Kao treće, što se tiče prava vlasništva zajamčenog člankom 17. Povelje, Sud utvrđuje da se, kada više osoba zajednički pripada intelektualno vlasništvo na istom djelu, kao što je autorsko pravo, smatra da su sve te osobe, na temelju prava Unije, stekle pravo na uživanje tog intelektualnog vlasništva te su zaštićene na isti način. Priznavanje svojstva autora kinematografskog djela, kao što je to u ovom slučaju, dovoljan je uvjet za ostvarivanje prava vlasništva.
Kad je riječ o pravu na djelotvoran pravni lijek, Sud podsjeća na to da bitan sadržaj tog prava, propisanog člankom 47. Povelje, uključuje element koji se sastoji od pristupa sudu nadležnom za osiguranje poštovanja prava koja jamči pravo Unije i, u tu svrhu, za ispitivanje svih pravnih i činjeničnih pitanja relevantnih za rješavanje spora koji se pred njim vodi. Točno je da se ograničenjem poput onog koje proizlazi iz nacionalnog propisa štite prava odsutnih zajedničkih nositelja, time što im se omogućuje da raspolažu dostatnim informacijama kako bi mogli odlučiti hoće li sudjelovati u postupku, čime se doprinosi, među ostalim, jamstvu poštovanja prava vlasništva tih zajedničkih nositelja i postizanju, u odnosu na njih, cilja koji slijede tri direktive. Međutim, čini se da je učinak tog propisa, unatoč naporima i dužnoj pažnji koje su tužitelji poduzeli kako bi sve zajedničke nositelje autorskog prava pozvali na sudjelovanje u postupku, onemogućavanje sudskog ispitivanja njihovih zahtjeva. U takvom se slučaju čini da obveza pozivanja na sudjelovanje u postupku svih zajedničkih nositelja, pod prijetnjom nedopuštenosti tužbe o kojoj je riječ, sprečava te tužitelje da ostvaruju svoja vlastita prava. Međutim, pravo zajedničkih nositelja da štite svoja autorska prava ne može ovisiti o postupovnim zahtjevima koje je nemoguće ili pretjerano teško ispuniti, što dovodi do poništavanja tog prava u praksi i time povređuje temeljno pravo zajamčeno člankom 47. Povelje.
Pod uvjetom da to provjeri sud koji je uputio zahtjev, očito je da tumačenje i primjena postupovnih zahtjeva nametnutih tužiteljima može postupak učiniti nepotrebno složenim i skupim kao i povrijediti načelo djelotvornosti i članak 47. Povelje. Ako bi sud koji je uputio zahtjev morao utvrditi da ne može tumačiti svoje nacionalno pravo u skladu s pravom Unije, on je dužan u okviru svojih nadležnosti osigurati pravnu zaštitu koja za osobe proizlazi iz tog članka 47. i zajamčiti njegov puni učinak, prema potrebi izuzimajući iz primjene predmetne nacionalne odredbe.
Prema tome, Sud navodi da se članku 8. Direktive 2001/29, članku 3. Direktive 2004/48 i članku 1. Direktive 2006/116 ne protivi nacionalni propis koji dopuštenost tužbe zbog povrede autorskog prava na kolektivnom djelu uvjetuje pozivanjem na sudjelovanje u postupku svih zajedničkih nositelja tog prava, pod uvjetom da tumačenje i primjena tog propisa ne učine postupak nepotrebno složenim ili skupim, pri čemu taj propis ne smije onemogućiti ili pretjerano otežati podnošenje te tužbe od strane samo jednog ili nekoliko koautora. Nacionalni sud u svakom slučaju mora zajamčiti poštovanje prava na djelotvornu sudsku zaštitu zajamčenog člankom 47. Povelje.
(
1
)	Direktiva 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu (SL 2001., L 167, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 119.)
(
2
)	Direktiva 2004/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o provedbi prava intelektualnog vlasništva (SL 2004., L 157, str. 45.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 74.)
(
3
)	Direktiva 2006/116/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o trajanju zaštite autorskog prava i određenih srodnih prava (SL 2006., L 372, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 104.)