PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO (trečioji kolegija) SPRENDIMAS
2007 m. vasario 7 d.
Byla T‑339/03
Gabrielle Clotuche
prieš
Europos Bendrijų Komisiją
„Pareigūnai – Direktoriaus paskyrimas į pagrindinio patarėjo pareigas – Tarnybos interesas – Pareigų lygiavertiškumas – Eurostato reorganizacija – Ieškinys dėl panaikinimo – Ieškinys dėl žalos atlyginimo“
Dalykas: Ieškinys, kuriuo prašoma, pirma, panaikinti 2003 m. liepos 9 d. Komisijos sprendimą paskirti direktorės pareigas einančią
ieškovę pagrindine patarėja ir 2003 m. spalio 1 d. Komisijos sprendimą dėl Eurostato reorganizacijos tiek, kiek jame nėra
jokių nuostatų dėl ieškovės, kaip direktorės, paskyrimo į kitas pareigas, ir, antra, atlyginti neturtinę žalą.
Sprendimas: Priteisti iš Komisijos sumokėti ieškovei vieno euro sumą dėl tarnybinio nusižengimo patirtiems nuostoliams atlyginti. Atmesti
likusią ieškinio dalį. Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas, įskaitant susijusias su laikinųjų apsaugos priemonių
taikymo procedūra Pirmosios instancijos teisme, ir vieną penktadalį ieškovės bylinėjimosi išlaidų, įskaitant patirtąsias dėl
laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūros Pirmosios instancijos teisme. Ieškovė padengia keturis penktadalius savo bylinėjimosi
išlaidų, įskaitant patirtąsias dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūros Pirmosios instancijos teisme.
Santrauka
1.      Pareigūnai – Perkėlimas – Paskyrimas į kitas pareigas – Atskyrimo kriterijus
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 4 straipsnis, 7 straipsnio 1 dalis ir 29 straipsnis)
2.      Pareigūnai – Ieškinys – Suinteresuotumas pareikšti ieškinį
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 38, 90 ir 91 straipsniai)
3.      Pareigūnai – Tarnybų organizacija – Personalo narių paskyrimai
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 7 straipsnio 1 dalis)
4.      Pareigūnai – Tarnybų organizacija – Personalo narių paskyrimai
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 5 straipsnio 4 dalis ir 7 straipsnio 1 dalis)
5.      Pareigūnai – Tarnybų organizacija – Personalo narių paskyrimai
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 7 straipsnio 1 dalis)
6.      Pareigūnai – Tarnybų organizacija – Personalo narių paskyrimai
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 7 straipsnio 1 dalis)
7.      Pareigūnai – Tarnybų organizacija – Personalo narių paskyrimai
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 7 straipsnio 1 dalis)
8.      Pareigūnai – Ieškinys – Asmens nenaudai priimtas aktas – Sąvoka –Generalinio direktorato tarnybų reorganizacija užbaigus tyrimus
dėl jame padarytų pažeidimų
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 7 straipsnio 1 dalis, 90 ir 91 straipsniai)
9.      Pareigūnai – Principai – Teisėtų lūkesčių apsauga
10.    Pareigūnai – Deliktinė institucijų atsakomybė – Tarnybinis nusižengimas
1.      Iš Pareigūnų tarnybos nuostatų sistemos matyti, kad perkėlimu siaurąja šio žodžio prasme galima vadinti tik pareigūno pervedimą
į laisvas pareigas. Taigi bet kuriam perkėlimui siaurąja prasme taikomi Pareigūnų tarnybos nuostatų 4 ir 29 straipsniuose
numatyti formalieji reikalavimai. Tačiau šie formalieji reikalavimai netaikomi pareigūno paskyrimo į kitas pareigas atveju,
nes toks pervedimas nesusijęs su laisvomis pareigomis.
Tačiau sprendimams dėl paskyrimo į kitas pareigas, kaip ir perkėlimams, kiek tai susiję su atitinkamų pareigūnų teisių ir
teisėtų interesų apsauga, taikomos Pareigūnų tarnybos nuostatų 7 straipsnio 1 dalies taisyklės, visų pirma dėl to, kad pareigūnų
paskyrimas į kitas pareigas galimas tik tarnybos interesais ir užtikrinant pareigų ekvivalentiškumą.
(žr. 31, 35 ir 47 punktus)
Nuoroda: 1981 m. vasario 24 d. Teisingumo Teismo sprendimo Carbognani ir Coda Zabetta prieš Komisiją, 161/80 ir 162/80, Rink. p. 543, 21 punktas; 1988 m. kovo 23 d. Teisingumo Teismo sprendimo Hecq prieš Komisiją, 19/87, Rink. p. 1681, 6 punktas; 1990 m. kovo 7 d. Teisingumo Teismo sprendimo Hecq prieš Komisiją, C‑116/88 ir C‑149/88, Rink. p. I‑599, 11 punktas; 1994 m. rugpjūčio 9 d. Teisingumo Teismo sprendimo Rasmussen prieš Komisiją, C‑398/93 P, Rink. p. I‑4043, 11 punktas; 1998 m. sausio 22 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Costacurta prieš Komisiją, T‑98/96, Rink. VT, p. I‑A‑21 ir II‑49, 36 punktas; 1998 m. rugsėjo 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo De Persio prieš Komisiją, T‑23/96, Rink. VT, p. I‑A‑483 ir II‑1413, 79 punktas; 2001 m. kovo 6 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Campoli prieš Komisiją, T‑100/00, Rink. VT, p. I‑A‑71 ir II‑347, 29 punktas; 2002 m. lapkričio 26 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Cwik prieš Komisiją, T‑103/01, Rink. VT, p. I‑A‑229 ir II‑1137, 30 punktas.
2.      Pareigūnas turi teisę prašyti panaikinti sprendimą dėl jo paskyrimo į kitas pareigas, net jei jis vėliau deleguojamas tarnybos
interesais. Kadangi pasibaigus delegavimo laikotarpiui pareigūnas nedelsiant vėl grąžinamas į pareigas, kurias ėjo prieš delegavimą,
jis išsaugo asmeninį suinteresuotumą prašyti panaikinti skundžiamą sprendimą, nes, panaikinus sprendimą, jis būtų laikomas
nepakeitusiu pareigų, kurias ėjo iki paskyrimo į kitas pareigas.
(žr. 40–43 punktus)
3.      Paaiškėjus, kad generaliniame direktorate padaryti pažeidimai, administracija nedaro akivaizdžios vertinimo klaidos manydama,
kad tarnybos interesas pateisina visų direktorių atšaukimą iš užimamų vadovavimo pareigų ir jų paskyrimo pagrindiniais patarėjais
tam, kad šie pažeidimai būtų skaidriai ir tinkamai ištirti, visų pirma tais atvejais, kai tyrimu siekiama įvertinti galimą
šių asmenų vaidmenį vykdant šiuos pažeidimus. Kadangi tyrimu nesiekiama nubausti direktorių arba užkirsti kelią pažeidimams
tęsti, nėra svarbu tai, kad nagrinėjamu atveju finansinių išteklių srautus prižiūrėjo skyrių vadovai, o vienas direktorius
dėl neseniai pradėtų eiti pareigų negalėjo dalyvauti vykdant pažeidimą. Be to, šio direktoriaus paskyrimas į kitas pareigas
nepažeidžia vienodo požiūrio principo, nes jo situacija yra identiška kitų direktorių situacijai, kurie taip pat nėra įtariami
padarę pažeidimus.
Šios išvados nepaneigia tai, kad paskyrimo į kitas pareigas sprendimai tariamai politizuoti ar paveikti masinės informacijos
priemonių, nes šiems sprendimams pagrįsti pakanka vien tarnybos interesų, o galimi papildomi jų priėmimo motyvai bet kuriuo
atveju negali turėti įtakos jų teisėtumui.
(žr. 70, 76, 77 ir 107 punktus)
4.      Vadovaujantis institucijos, kurioje dirba pareigūnas, priimtomis Pareigūnų tarnybos nuostatų 5 straipsnio 4 dalies bendrosiomis
įgyvendinimo taisyklėmis priimtu sprendimu paskirti pareigūną į kitas pareigas, kurių lygis ir pobūdis atitinka jo iki tol
turėtąsias, nepažeidžiamos pareigų lygiavertiškumo ir lygio bei pareigų atitikties taisyklės. Vertinant objektyviai, o tokiam
vertinimui nėra svarbi suinteresuoto asmens nuomonė, nematyti, kad pati pareigybė būtų žemesnio lygio nei ankstesnė.
Aplinkybės, kad sprendime paskirti į kitas pareigas, kuriuo direktoriaus pareigas einantis A 2 kategorijos pareigūnas paskirtas
pagrindiniu patarėju, neapibūdintos šios naujosios pareigos, į kurias paskiriamas suinteresuotas asmuo, ir kad tai yra naujai
sukurta pareigybė, atsižvelgus į šį naujumą ir pagrindinio patarėjo pareigų pobūdį, negali pakakti padaryti išvadą apie pareigų
lygiavertiškumo taisyklės nesilaikymą.
(žr. 93, 95, 97, 101 ir 102 punktus)
5.      Visų vieno generalinio direktorato direktorių paskyrimas tarnybos interesais į pagrindinių patarėjų pareigas tam, kad būtų
skaidriai ir tinkamai ištirti šiame direktorate padaryti pažeidimai, visų pirma tais atvejais, kai tyrimu siekiama įvertinti
galimą šių asmenų vaidmenį vykdant šiuos pažeidimus, yra bendroji ir beasmenė priemonė, kuria administracija nesiekia nubausti
į kitas pareigas skiriamų pareigūnų už jų konkrečius veiksmus. Šie pareigūnai, paskirti į kitas jų lygį atitinkančias naujas
pareigas, neturi pagrindo tvirtinti buvę nubausti ir kaltinti administraciją piktnaudžiaujant įgaliojimais arba procedūra
dėl to, kad ši jų atžvilgiu nepradėjo drausminės procedūros.
(žr. 127 ir 129 punktus)
6.      Tarnybos interesais priimto sprendimo paskirti į kitas pareigas teisėtumui savaime dar negali turėti poveikio aplinkybė, kad
jo pateikimas visuomenei galėjo sukurti klaidingą įspūdį, jog į kitas pareigas paskirti pareigūnai gali būti kalti arba bent
yra įtariami dalyvavę darant pažeidimus. Tačiau ši aplinkybė gali būti svarbus veiksnys nagrinėjant suinteresuoto asmens pateiktą
prašymą atlyginti žalą.
(žr. 145 ir 146 punktus)
7.      Kadangi paprasčiausia vidaus organizavimo priemonė, priimta tarnybos interesais, kaip antai paskyrimas į kitas pareigas, nepažeidžia
pareigūno tarnybinės padėties arba atitikties tarp lygio ir pareigų principo, prieš priimant tokią priemonę nereikia išklausyti
suinteresuoto asmens ir nurodyti jos priėmimo motyvų.
(žr. 147, 153 ir 195 punktus)
Nuoroda: 1990 m. kovo 7 d. Sprendimo Hecq prieš Komisiją 14 punktas; minėto Sprendimo Cwik prieš Komisiją 62 punktas.
8.      Kai administracija, baigusi tyrimus dėl viename generaliniame direktorate padarytų pažeidimų, priima dviejų dalių sprendimą
reorganizuoti tarnybas, kuriuo, pirma, sumažinamas direktoratų skaičius, pakeičiama jų kompetencija ir nutariama paskelbti
pranešimus apie laisvas darbo vietas tam, kad į naujas direktoriaus pareigas asmenys būtų priimti perkėlimo, paaukštinimo
arba institucijoje nedirbančio asmens paskyrimo būdu, ir, antra, priimamas pluoštas individualių sprendimų, kuriais buvę direktoriai
paliekami dirbti kitose pareigose, į kurias paskirti siekiant užtikrinti tinkamą tyrimų eigą, tokio sprendimo pirmoji dalis
nelaikoma priimta buvusių direktorių nenaudai, o antroji dalis yra jų nenaudai priimtas sprendimas, nes jie paliekami kitose
pareigose dėl priežasties, t. y. būtinybės reorganizuoti tarnybas, kuri skiriasi nuo tos, kuria buvo pagrįstas jų laikinas
paskyrimas į kitas pareigas, todėl tokio sprendimo negalima laikyti tik patvirtinančiu aktu.
(žr. 180 punktą)
9.      Aplinkybės, kad sprendimas paskirti pareigūną į kitas pareigas yra laikinas ir kad administracija turėjo galimybę grąžinti
jį į ankstesnes pareigas, nėra tikslūs, besąlyginiai ir sutampantys patvirtinimai, galintys sukelti teisėtus lūkesčius dėl
grąžinimo į ankstesnes pareigas, todėl sprendimas palikti pareigūną kitose pareigose, priimtas remiantis kitomis priežastimis
nei pradinis jo paskyrimas į šias kitas, negali pažeisti teisėtų lūkesčių apsaugos principo.
(žr. 201, 202 ir 204 punktus)
10.    Administracija padaro jos atsakomybę užtraukiantį tarnybinį nusižengimą, kai visuomenei laisvai prieinamu pranešimu spaudai
ji sukuria įspūdį, kad tarnybos interesais į kitas pareigas paskirtas pareigūnas sietinas su tam tikrais neteisėtumais, net
jei pats sprendimas dėl paskyrimo į kitas pareigas ir nebuvo neteisėtas. Tokiu nusižengimu pareigūnui padaroma neturtinė žala,
nes sukuriama padėtis, kai jis turi nuolat teisintis prieš kolegas ir kitus asmenis.
(žr. 219–221 punktus)