Laikina versija
TEISINGUMO TEISMO (antroji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. gegužės 21 d.(*)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Valstybės pagalba – Su vidaus rinka nesuderinama pagalbos schema – SESV 108 straipsnio taikymo sąlygos – Reglamentas (ES) 2015/1589 – Pagalbos susigrąžinimas – Susigrąžinimo pareiga – 16 straipsnio 3 dalis – Neatidėliotinas ir veiksmingas vykdymas – Valstybėms narėms suteikta procesinė autonomija – Nacionalinės mokesčių išieškojimo procedūros sustabdymas – Tinkamos garantijos pateikimo sąlyga – Atitiktis “
Byloje C‑545/24
dėl Tribunal Administrativo e Fiscal do Funchal (Funšalio administracinis ir mokesčių teismas, Portugalija) 2024 m. rugpjūčio 9 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. rugpjūčio 12 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Utiledulci – Comércio Internacional e Serviços, Sociedade Unipessoal, Lda. – Zona Franca da Madeira
prieš
Autoridade Tributária e Assuntos Fiscais da Região Autónoma da Madeira
TEISINGUMO TEISMAS (antroji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė K. Jürimäe, antrosios kolegijos teisėjo pareigas einantis Teisingumo Teismo pirmininkas K. Lenaerts, teisėjai F. Schalin, Z. Csehi (pranešėjas) ir M. Bošnjak,
generalinis advokatas A. Biondi,
posėdžio sekretorė L. Carrasco Marco, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2025 m. spalio 1 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–        Utiledulci – Comércio Internacional e Serviços, Sociedade Unipessoal, Lda. – Zona Franca da Madeira, atstovaujamos advogados A. Cantanhede Gonçalves, P. Dewerbe, J. Faria, A. M. Gaspar ir L. M. Soares Romão,
–        Autoridade Tributária e Assuntos Fiscais da Região Autónoma da Madeira, atstovaujamos M. R. Correia Baroca ir A. C. Garcês Rodrigues,
–        Belgijos vyriausybės, atstovaujamos P. Cottin, M. Van Regemorter ir ekspertės S. Hamerijck,
–        Ispanijos vyriausybės, atstovaujamos A. Pérez-Zurita Gutiérrez,
–        Europos Komisijos, atstovaujamos I. Barcew, P. Caro de Sousa ir M. Lagrue,
susipažinęs su 2025 m. gruodžio 18 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1        Prašymas priimti prejudicinį sprendimą priimtas dėl 2015 m. liepos 13 d. Tarybos reglamento (ES) 2015/1589, nustatančio išsamias [SESV] 108 straipsnio taikymo taisykles (OL L 248, 2015, p. 9), 16 straipsnio 3 dalies ir 2020 m. gruodžio 4 d. Komisijos sprendimo (ES) 2022/1414 dėl pagalbos schemos SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN), kurią Portugalija taikė Zona Franca da Madeira (ZFM) (III pagalbos schema) (OL L 217, 2022, p. 49; toliau – 2020 m. gruodžio 4 d. Komisijos sprendimas), 5 straipsnio išaiškinimo.
2        Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Utiledulci – Comércio Internacional e Serviços, Sociedade Unipessoal, Lda. – Zona Franca da Madeira (toliau – Utiledulci) ir Autoridade Tributária e Assuntos Fiscais da Região Autónoma da Madeira (Madeiros autonominio regiono mokesčių ir fiskalinių reikalų institucija, Portugalija) (toliau – mokesčių administratorius) ginčą dėl mokesčių išieškojimo procedūros dėl Utiledulci, siekiant susigrąžinti valstybės pagalbą, kuri šiai bendrovei buvo suteikta sumažinant pelno mokesčio tarifą.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3        Reglamento (ES) 2015/1589 25 konstatuojamojoje dalyje nurodyta:
„suteikiant su vidaus rinka nesuderinamą neteisėtą pagalbą turėtų būti atkurta veiksminga konkurencija. Dėl to būtina, kad pagalba, įskaitant palūkanas, būtų išieškota iš karto. Pagalbą derėtų išieškoti pagal nacionalinėje teisėje nustatytas procedūras; kadangi minėtųjų procedūrų taikymas, neleidžiantis iš karto ir veiksmingai įgyvendinti [Europos] Komisijos sprendimą, neturėtų trukdyti atkurti veiksmingą konkurenciją; kadangi, norėdamos pasiekti šį rezultatą, valstybės narės turėtų imtis visų būtinų priemonių, kad užtikrintų Komisijos sprendimo įgyvendinimą“.
4        Šio reglamento 16 straipsnio „Pagalbos išieškojimas“ 1 ir 3 dalyse numatyta:
„1.      Jeigu esant neteisėtai pagalbai priimami neigiami sprendimai, Komisija nusprendžia, kad suinteresuotoji valstybė narė turi imtis visų priemonių, kurios būtinos, kad pagalba būtų išieškota iš gavėjo
<...>. Komisija nereikalauja išieškoti pagalbos, jeigu tai prieštarautų bendrajam Sąjungos teisės principui.
<...>
3.      Nepažeidžiant nei vienos [nė vieno]
Europos Sąjungos Teisingumo Teismo nurodymo pagal SESV 278 straipsnį, pagalba išieškoma nedelsiant ir pagal atitinkamos valstybės narės nacionalinę teisę nustatytas procedūras, jeigu jos leidžia nedelsiant ir veiksmingai įvykdyti Komisijos sprendimą. Šiuo tikslu, kai bylą svarsto nacionaliniai teismai, suinteresuotosios valstybės narės, nepažeisdamos Sąjungos teisės, imasi visų priemonių, kurios numatytos jų atitinkamuose teisiniuose aktuose, įskaitant laikinąsias priemones.“
Portugalijos teisė
Bendrasis mokesčių įstatymas
5        Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos lei Geral Tributária (Bendrasis mokesčių įstatymas), patvirtinto 1998 m. gruodžio 17 d.
Decreto-Lei n
o 398/98 (Dekretas įstatymas Nr. 398/98) (Diário da República, I serija-A, Nr. 290, 1998 m. gruodžio 17 d.), 52 straipsnyje nustatyta:
„1.      Mokestinės prievolės išieškojimas sustabdomas mokesčių išieškojimo procedūroje, kai mokama dalimis arba pateikiamas skundas, ieškinys teismui ir prieštaravimas dėl išieškojimo, susiję su išieškotinos skolos neteisėtumu ar prievolės ją sumokėti nebuvimu, taip pat per ginčų sprendimų procedūras pagal [1990 m. liepos 26 d. Konvenciją 90/436/EEB dėl dvigubo apmokestinimo išvengimo koreguojant [skirtingų valstybių narių] asocijuotų įmonių pelną (OL L 225, 1990, p. 10)].
2.      Pirmesnėje šio straipsnio dalyje nurodytas išieškojimas sustabdomas pateikus tinkamą garantiją pagal mokesčių teisės aktus.
<...>
4.      Mokesčių administratorius asmens, kurio atžvilgiu vykdomas išieškojimas, prašymu gali atleisti jį nuo pareigos pateikti garantiją, jei dėl jos pateikimo jam būtų padaryta nepataisoma žala arba jei akivaizdžiai trūksta finansinių išteklių, ką patvirtina tai, kad nepakanka turto, į kurį galima nukreipti išieškojimą siekiant, kad būtų sumokėta išieškoma skola ir galimas jos padidėjimas, su sąlyga, kad nėra rimtų požymių, jog turto nepakanka arba jo nėra dėl atitinkamo asmens tyčios.
<...>“
Mokesčių procedūros ir ginčų kodeksas
6        Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos Código de Procedimento e de Processo Tributário (Mokesčių procedūros ir ginčų kodeksas), patvirtinto 1999 m. spalio 26 d.
Decreto-Lei no 433/99 (Dekretas įstatymas Nr. 433/99) (Diário da República, I serija-A, Nr. 255, 1999 m. spalio 26 d.) ir įsigaliojusio 2000 m. sausio 1 d., 169 straipsnyje numatyta:
„1.      Išieškojimas sustabdomas, kol bus išspręstas ginčas pateikus administracinį skundą arba skundą teismui pirmojoje ar antrojoje instancijoje dėl išieškomos skolos teisėtumo, taip pat per ginčų sprendimo procedūras pagal [Konvenciją 90/436] arba pagal sutartį dėl dvigubo apmokestinimo išvengimo, su sąlyga, kad buvo pateikta garantija pagal 195 straipsnį arba tokia garantija buvo suteikta pagal 199 straipsnį arba kad areštuotu turtu užtikrinamas visos išieškotinos skolos ir jos galimo padidėjimo sumokėjimas; šį faktą kompetentingas pareigūnas užregistruoja byloje.
<...>
13.      Mokesčių mokėtojai, kurių atžvilgiu vykdoma mokesčių išieškojimo procedūra buvo sustabdyta pagal šį straipsnį, laikomi ištaisę savo mokestinę padėtį, nepažeidžiant nuostatų, susijusių su atleidimu nuo pareigos pateikti garantiją.
<...>“
7        Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos Mokesčių procedūros ir ginčų kodekso 199 straipsnyje nustatyta:
„1.      Jei garantija dar nepateikta, asmuo, kurio atžvilgiu vykdomas išieškojimas, kartu su prašymu turi pasiūlyti tinkamą garantiją – banko garantiją, užstatą, laidavimo draudimą arba bet kokią kitą priemonę, galinčią užtikrinti išieškotojo reikalavimus.
2.      Šio straipsnio pirmesnėje dalyje nurodytą tinkamą garantiją asmens, kurio atžvilgiu vykdomas išieškojimas, prašymu ir mokesčių administratoriui sutikus taip pat gali sudaryti įkeitimas arba savanoriška hipoteka, mutatis mutandis taikant 195 straipsnio nuostatas.
<...>“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
8        2020 m. gruodžio 4 d. Komisija priėmė Sprendimą 2022/1414, kuriuo pripažino pagalbos schemą „Zone Franche de Madčre (ZFM)“ – III pagalbos schema (toliau – III pagalbos schema) nesuderinama su vidaus rinka, nes Portugalijos Respublika ją įgyvendino pažeisdama 2007 m. birželio 27 d. ir 2013 m. liepos 2 d. Komisijos patvirtinimo sprendimus, atitinkamai priimtus bylose N 421/2006 ir SA.34160 (2011/N), ir taip pažeidė SESV 108 straipsnio 3 dalį.
9        2020 m. gruodžio 4 d. Komisijos sprendimo 5 straipsnyje nurodyta, kad pagal III pagalbos schemą suteikta su vidaus rinka nesuderinama pagalba turi būti susigrąžinta „nedelsiant ir veiksmingai“ ir kad Portugalijos Respublika turi įvykdyti šį sprendimą „per aštuonis mėnesius nuo pranešimo apie jį dienos“. Šis terminas baigėsi 2021 m. rugpjūčio 5 d.
10      Remdamasis šiuo sprendimu mokesčių administratorius pradėjo mokesčių išieškojimo procedūrą Utiledulci atžvilgiu tam, kad būtų susigrąžinta valstybės pagalba, kuri šiai bendrovei buvo suteikta pagal III pagalbos schemą sumažinant bendrovėms gavėjoms taikomą pelno mokesčio tarifą.
11      Portugalijos teisės sistemoje nėra jokios specialios tvarkos, reglamentuojančios valstybės pagalbos susigrąžinimą. Kai kalbama apie valstybės pagalbos susigrąžinimą, nėra jokios taisyklės, kuri neleistų taikyti Portugalijos mokesčių teisėje nustatytų procesinių garantijų, visų pirma susijusių su mokesčių išieškojimo procedūros sustabdymu. Šiomis aplinkybėmis administracinė procedūra, taikoma tokios pagalbos susigrąžinimui, yra mokesčių išieškojimo procedūra.
12      Portugalijos teisės nuostatose, reglamentuojančiose šią mokesčių išieškojimo procedūrą, numatyta galimybė prašyti sustabdyti šią procedūrą tuo atveju, kai mokesčių skola ginčijama arba prieštaraujama vykdymo aktams, taip pat mokėjimo dalimis atveju, jeigu pateikiama tinkama garantija ar bet kuri kita priemonė, galinti užtikrinti mokestinės skolos išieškojimą, arba, nesant tokios garantijos, kai mokesčių mokėtojas įrodo, kad negali jos pateikti.
13      Utiledulci paprašė taikyti tokį sustabdymą. Mokesčių administratorius atmetė šį prašymą, remdamasis Sąjungos teisės viršenybės principu. Utiledulci apskundė šį sprendimą atmesti prašymą Tribunal Administrativo e Fiscal do Funchal (Funšalio administracinis ir mokesčių teismas, Portugalija), kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
14      Šiam teismui kyla klausimas, kaip reikia aiškinti Reglamento 2015/1589 16 straipsnio 3 dalį ir 2020 m. gruodžio 4 d. Komisijos sprendimo 5 straipsnį. Jis iš esmės mano, kad reikia atsakyti į klausimą, ar tam, kad šis sprendimas būtų įvykdytas nedelsiant ir veiksmingai, reikia netaikyti Portugalijos mokesčių teisės nuostatų, susijusių su mokesčių išieškojimo procedūros sustabdymu.
15      Šiomis aplinkybėmis Tribunal Administrativo e Fiscal do Funchal (Funšalio administracinis ir mokesčių teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar žodžių junginys „susigrąžinama nedelsiant ir veiksmingai“, vartojamas [2020 m. gruodžio 4 d. Komisijos sprendimo] 5 straipsnyje, ir žodžių junginys „pagalba išieškoma nedelsiant ir pagal atitinkamos valstybės narės nacionalinę teisę nustatytas procedūras, jeigu jos leidžia nedelsiant ir veiksmingai įvykdyti Komisijos sprendimą“, vartojamas [Reglamento 2015/1589] 16 straipsnio 3 dalyje, turi būti aiškinami taip, kad turi būti netaikomos Portugalijos teisės normos, susijusios su procesinėmis garantijomis, numatytomis mokesčių išieškojimo procedūrose, visų pirma susijusios su mokesčių išieškojimo procedūros sustabdymu, ar, priešingai, taip, kad [mokesčių administratorius] toliau turi laikytis visų Portugalijos mokesčių teisėje numatytų procesinių garantijų, neatsižvelgdamas į tai, kad atitinkamas atvejis susijęs su valstybės pagalbos, kuri [2020 m. gruodžio 4 d. Komisijos sprendimu] pripažinta neteisėta, susigrąžinimu?“
Dėl prejudicinio klausimo
16      Pirmiausia primintina, kad pagal nacionalinių teismų ir Teisingumo Teismo bendradarbiavimo procedūrą, įtvirtintą SESV 267 straipsnyje, pastarasis nacionaliniam teismui turi pateikti naudingą atsakymą, kuris leistų išnagrinėti jam pateiktą bylą. Tokiu atveju Teisingumo Teismui gali prireikti performuluoti jam pateiktą klausimą (žr. 1997 m. liepos 17 d. Sprendimo Krüger, C‑334/95, EU:C:1997:378, 22 ir 23 punktus; 2000 m. lapkričio 28 d. Sprendimo Roquette Frères, C‑88/99, EU:C:2000:652, 18 punktą ir 2025 m. birželio 3 d. Sprendimo Kinsa, C‑460/23, EU:C:2025:392, 34 punktą).
17      Nagrinėjamu atveju reikia pažymėti, kad Portugalijos teisės nuostatose, reglamentuojančiose mokesčių išieškojimo procedūrą, taikytinose tuo atveju, kai Portugalijos Respublika vykdo neteisėtos ir su vidaus rinka nesuderinamos valstybės pagalbos susigrąžinimą, numatyta galimybė prašyti sustabdyti šią procedūrą, be kita ko, kai mokesčių skola ginčijama arba prieštaraujama vykdymo aktams, taip pat mokėjimo dalimis atveju, jeigu pateikiama garantija, t. y. banko garantija, užstatas, laidavimo draudimas, įkeitimas, savanoriška hipoteka ar bet kuri kita priemonė, galinti užtikrinti mokestinės skolos išieškojimą. Mokesčių mokėtojo prašymu jis gali būti atleistas nuo pareigos pateikti tokią garantiją, jei dėl jos jam būtų padaryta nepataisoma žala arba jei akivaizdžiai trūksta finansinių išteklių.
18      Taigi reikia konstatuoti, kad savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento 2015/1589 16 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad ja kompetentingos nacionalinės institucijos ir nacionaliniai teismai įpareigojami netaikyti nacionalinių nuostatų, pagal kurias leidžiama sustabdyti mokesčių išieškojimo procedūrą, kuria siekiama susigrąžinti neteisėtą ir su vidaus rinka nesuderinamą valstybės pagalbą, kai pagalbos gavėjas pateikia garantiją, kaip antai banko garantiją, užstatą, laidavimo draudimą, įkeitimą, savanorišką hipoteką ar bet kurią kitą priemonę, galinčią užtikrinti išieškotojo skolinio reikalavimo įvykdymą, arba net gavus šio gavėjo prašymą atleisti jį nuo pareigos pateikti tokią garantiją.
19      Šiuo aspektu reikia priminti, kad Reglamento 2015/1589 16 straipsnio 3 dalyje numatyta, jog, nepažeidžiant nė vieno Teisingumo Teismo nurodymo pagal SESV 278 straipsnį, pagalba susigrąžinama nedelsiant ir pagal atitinkamos valstybės narės nacionalinę teisę nustatytas procedūras, jeigu jos leidžia nedelsiant ir veiksmingai įvykdyti Komisijos sprendimą dėl susigrąžinimo. Šiuo tikslu, kai byla nagrinėjama nacionaliniuose teismuose, suinteresuotosios valstybės narės, nepažeisdamos Sąjungos teisės, imasi visų priemonių, kurios numatytos jų atitinkamuose teisės aktuose, įskaitant laikinąsias priemones.
20      Šio reglamento 25 konstatuojamoje dalyje nurodyta, kad su vidaus rinka nesuderinamos neteisėtos pagalbos atveju turi būti atkurta veiksminga konkurencija ir kad svarbu, jog atitinkama pagalba būtų susigrąžinta nedelsiant. Nacionalinių procedūrų taikymas neturi trukdyti atkurti veiksmingą konkurenciją kliudant nedelsiant ir veiksmingai įvykdyti Komisijos sprendimą dėl susigrąžinimo. Siekdamos šio tikslo, valstybės narės turi imtis visų būtinų priemonių, kad užtikrintų šio sprendimo veiksmingumą.
21      Taigi, nors Reglamento 2015/1589 16 straipsnio 3 dalies formuluotė atspindi veiksmingumo principo reikalavimus, iš jos taip pat matyti, kad, kai nėra šią sritį reglamentuojančių Sąjungos teisės nuostatų, siekiant susigrąžinti neteisėtą pagalbą atitinkamos valstybės narės teisė taikoma laikantis jos procesinės autonomijos principo ir paisant pagrindinių teisių, visų pirma teisės į teisingą bylos nagrinėjimą, įskaitant teisę į gynybą (2014 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo Komisija / Vokietija, C‑527/12, EU:C:2014:2193, 39 punktas).
22      Vis dėlto valstybių narių laisvė pasirinkti tokios pagalbos susigrąžinimo būdus yra ribota, nes šie būdai negali Sąjungos teisėje reikalaujamo pagalbos grąžinimo padaryti praktiškai neįmanomo. Taigi nacionalinės procedūros taikomos su sąlyga, kad jos leidžia nedelsiant ir veiksmingai įvykdyti Komisijos sprendimą dėl susigrąžinimo (šiuo klausimu žr. 2006 m. spalio 5 d. Sprendimo Komisija / Prancūzija, C‑232/05, EU:C:2006:651, 49 punktą ir 2014 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo Komisija / Vokietija, C‑527/12, EU:C:2014:2193, 41 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
23      Valstybė narė, kuri pagal Komisijos sprendimą privalo susigrąžinti neteisėtą pagalbą, gali įvykdyti šią pareigą, tik jeigu priemonės, kurių ji imasi, yra tinkamos normalioms konkurencijos sąlygoms, kurios buvo iškraipytos suteikus šią neteisėtą pagalbą, atkurti (2002 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Komisija / Vokietija, C‑209/00, EU:C:2002:747, 35 punktas ir 2014 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo Komisija / Vokietija, C‑527/12, EU:C:2014:2193, 42 punktas).
24      Neteisėtos valstybės pagalbos susigrąžinimo tikslas yra atkurti padėtį, buvusią vidaus rinkoje iki šios pagalbos išmokėjimo. Šis tikslas pasiekiamas, kai šią pagalbą, prireikus – su palūkanomis, grąžina jos gavėjas arba, kitaip tariant, įmonės, kurios ja realiai pasinaudojo. Sugrąžindamas pagalbą jos gavėjas praranda rinkoje prieš konkurentus įgytą pranašumą ir atkuriama prieš tos pagalbos išmokėjimą buvusi padėtis (šiuo klausimu žr. 2016 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Komisija/Aer Lingus ir Ryanair Designated Activity, C‑164/15 P ir C‑165/15 P, EU:C:2016:990, 89 ir 90 punktus; 2023 m. spalio 19 d. Sprendimo Ministar na zemedelieto, hranite i gorite, C‑325/22, EU:C:2023:793, 47 punktą ir 2024 m. liepos 29 d. Sprendimo Koiviston Auto Helsinki / Komisija, C‑697/22 P, EU:C:2024:641, 79 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
25      Šiuo aspektu dar reikia pažymėti, kad, kaip išvados 16 ir 17 punktuose iš esmės pažymėjo generalinis advokatas, valstybei narei, kuriai skirtas Komisijos sprendimas dėl susigrąžinimo, pagal Reglamento 2015/1589 16 straipsnio 1 dalį tenkanti pareiga imtis visų būtinų priemonių, kad atitinkama pagalba būtų susigrąžinta iš gavėjo, yra pareiga pasiekti rezultatą (šiuo klausimu žr. 2025 m. lapkričio 13 d. Sprendimo Komisija / Bulgarija (Miško žemės mainai II), C‑632/23, EU:C:2025:890, 64 punktą). Be to, ši pareiga turi būti įvykdyta per Komisijos nustatytus terminus (šiuo klausimu žr. 2010 m. gruodžio 22 d. Sprendimo Komisija / Italija, C‑304/09, EU:C:2010:812, 32 punktą ir 2025 m. lapkričio 13 d. Sprendimo Komisija / Bulgarija (Miško žemės mainai II), C‑632/23, EU:C:2025:890, 33 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
26      Galiausiai, kaip išvados 21 punkte pažymėjo generalinis advokatas, valstybėms narėms suteiktą procesinę autonomiją neteisėtos valstybės pagalbos susigrąžinimo srityje riboja būtinybė užtikrinti administracinių institucijų, kurioms pavesta tai daryti, veiksmų veiksmingumą.
Todėl tiek nacionaliniai teismai, tiek, kontroliuojamos šių teismų, šios institucijos turi užtikrinti įgyvendinimą, atitinkantį Komisijos sprendimu, kuriuo nurodoma susigrąžinti šią pagalbą, siekiamą tikslą, t. y. užkirsti kelią bet kokiam rinkos veikimo iškraipymui, atsirandančiam dėl konkurencijai žalingos valstybės pagalbos suteikimo. Šiuo aspektu reikia priminti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją valstybė narė negali remtis savo nacionalinės teisės sistemos nuostatomis, net ir konstitucinėmis, kad pateisintų iš Sąjungos teisės kylančių pareigų nevykdymą (šiuo klausimu žr. 2015 m. gegužės 6 d. Sprendimo Komisija / Vokietija, C‑674/13, EU:C:2015:302, 59 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
27      Nagrinėjamu atveju, kaip nurodyta šio sprendimo 12 ir 17 punktuose, Portugalijos teisės nuostatose, taikytinose tuo atveju, kai Portugalijos Respublika vykdo neteisėtos ir su vidaus rinka nesuderinamos valstybės pagalbos susigrąžinimą, numatyta galimybė prašyti sustabdyti procedūrą, be kita ko, tuo atveju, kai mokesčių skola ginčijama arba prieštaraujama vykdymo aktams, taip pat mokėjimo dalimis atveju, jeigu pateikiama garantija, t. y. banko garantija, užstatas, laidavimo draudimas, įkeitimas, savanoriška hipoteka ar bet kuri kita priemonė, galinti užtikrinti mokestinės skolos išieškojimą arba, nesant tokios garantijos, kai mokesčių mokėtojas įrodo, kad jos pateikimas jam galėtų padaryti nepataisomą žalą, arba jeigu akivaizdu, kad jis neturi ekonominių išteklių.
28      Taigi reikia išnagrinėti, ar šių nuostatų taikymas, turint omenyje bendrą nacionalinės teisės kontekstą, su kuriuo jos susijusios, yra nesuderinamas su Reglamento 2015/1589 16 straipsnio 3 dalyje įtvirtintu reikalavimu nedelsiant ir veiksmingai susigrąžinti atitinkamą pagalbą, kaip jis aiškinamas atsižvelgiant į išvadas, išplaukiančias iš šio sprendimo 21–25 punktuose primintos jurisprudencijos.
29      Šiuo aspektu reikia priminti, kad, pirma, nacionalinės teisės nuostatos, kuriose numatyta, jog ieškiniai, pareikšti dėl sprendimo susigrąžinti neteisėtą pagalbą, turi automatinį stabdomąjį poveikį, negali būti laikomos sudarančiomis sąlygas nedelsiant ir veiksmingai įvykdyti Komisijos sprendimą, kuriuo siekiama susigrąžinti šią pagalbą. Atvirkščiai, toks stabdomasis poveikis gali gerokai užvilkinti minėtos pagalbos susigrąžinimą ir taip pratęsti dėl šios pagalbos atsiradusio nepagrįsto konkurencinio pranašumo laikotarpį (šiuo klausimu žr. 2006 m. spalio 5 d. Sprendimo Komisija / Prancūzija, C‑232/05, EU:C:2006:651, 46, 51 ir 52 punktus). Taigi tokios nacionalinės teisės nuostatos, kuriose numatytas automatinis ieškinių, pareikštų dėl sprendimų, kuriais siekiama susigrąžinti neteisėtą pagalbą, stabdomasis poveikis, turi būti netaikomos (2006 m. spalio 5 d. Sprendimo Komisija / Prancūzija, C‑232/05, EU:C:2006:651, 53 punktas).
30      Nagrinėjamu atveju, kaip išvados 24 punkte pažymėjo generalinis advokatas, nacionalinei mokesčių išieškojimo procedūrai taip pat būdingi sisteminiai ir automatiniai elementai, nes Portugalijos mokesčių institucijos neturi jokios diskrecijos bent jau dėl vykdymo sustabdymo tuo atveju, kai tenkinama garantijos pateikimo sąlyga.
31      Taigi reikia konstatuoti, kad nacionalinėje išieškojimo procedūroje, kaip antai nagrinėjamoje pagrindinėje byloje, numatyto sustabdymo automatinis pobūdis gali gerokai užvilkinti neteisėtos pagalbos susigrąžinimą ir taip pratęsti nepagrįsto konkurencinio pranašumo, kuris dėl jos buvo suteiktas gavėjui, laikotarpį, o dėl to būtų pažeidžiamas Reglamento 2015/1589 16 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas nedelsiant ir veiksmingai susigrąžinti šią pagalbą.
32      Kaip išvados 26 punkte pažymėjo generalinis advokatas, tokios priemonės, kaip banko garantija, užstatas, laidavimo draudimas, įkeitimas, savanoriška hipoteka, a priori nelemia pagalbos pašalinimo iš pagalbos gavėjo turto, taip atimdamos iš jo su šia pagalba susijusį pranašumą. Nei apskaitos pasekmės, nei su garantijos pateikimu susijusios išlaidos, kiek tai susiję su jų poveikiu gavėjo ekonominei padėčiai, negali būti prilygintos gautos pagalbos grąžinimui. Aiškus šių priemonių tikslas – užtikrinti išieškotojo skolinio reikalavimo įvykdymą išieškojimo procedūros sustabdymo laikotarpiu, o tai skiriasi nuo tikslo, kurio siekiama neteisėtos pagalbos susigrąžinimu.
33      Kitaip būtų tik tuo atveju, jei konkurencijos iškraipymas būtų visiškai pašalintas, pavyzdžiui, areštuojant ar pervedant į užblokuotą sąskaitą neteisėtos pagalbos sumą ir su ja susijusias palūkanas, o tai turės patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Tokiais atvejais būtų įgyvendintas Komisijos sprendimu, kuriuo siekiama susigrąžinti šią neteisėtą pagalbą, siekiamas tikslas, t. y. atkurti normalias konkurencijos sąlygas, kurios buvo iškraipytos suteikus šią pagalbą.
34      Antra, kalbant apie galimybę atleisti atsakovą nuo garantijos pateikimo, reikia pažymėti, kad argumentai, susiję su ekonomine žala, kurią lemia
atitinkamos pagalbos susigrąžinimas, negali pateisinti delsimo vykdyti išieškojimo procedūrą. Net jei neteisėtai išmokėta valstybės pagalba turi būti susigrąžinta iš sunkumų patiriančių ar bankrutuojančių įmonių, tokie sunkumai neturi poveikio pareigai susigrąžinti šią pagalbą (šiuo klausimu žr. 2012 m. gruodžio 11 d. Sprendimo Komisija / Ispanija, C‑610/10, EU:C:2012:781, 71 punktą ir 2018 m. sausio 17 d. Sprendimo Komisija / Graikija, C‑363/16, EU:C:2018:12, 36 punktą). Iš to matyti, kad valstybė narė, priklausomai nuo konkrečių aplinkybių, privalo inicijuoti atitinkamos bendrovės likvidavimą, įtraukti savo skolinį reikalavimą į jos įsipareigojimus arba imtis bet kokių kitų priemonių, sudarančių sąlygas susigrąžinti pagalbą (šiuo klausimu žr. 2007 m. gruodžio 6 d. Sprendimo Komisija / ItalijaC‑280/05, EU:C:2007:753, 28 punktą).
35      Trečia, dėl galimybės mokėtinas sumas sumokėti dalimis reikia pažymėti, kad tokia mokėjimo tvarka, kai ji leidžiama pasibaigus Komisijos nustatytam susigrąžinimo terminui, yra nesuderinama su pareiga nedelsiant susigrąžinti pagalbą, kuria, be kita ko, siekiama užtikrinti visišką Komisijos sprendimo dėl susigrąžinimo, šiuo atveju – 2020 m. gruodžio 4 d. Komisijos sprendimo, veiksmingumą ir sudaryti sąlygas gauti šiuo sprendimu siekiamą tikslą atitinkantį rezultatą, t. y. užtikrinti, kad pagalbos gavėjas net laikinai neturėtų lėšų, atitinkančių jau grąžintą pagalbą (šiuo klausimu žr. 2010 m. gegužės 20 d. Sprendimo Scott ir Kimberly Clark, C‑210/09, EU:C:2010:294, 29 punktą).
36      Galiausiai reikia priminti, kad iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, jog neteisėtos pagalbos panaikinimas ją susigrąžinant yra logiška jos neteisėtumo konstatavimo pasekmė. Todėl neteisėtai suteiktos valstybės pagalbos susigrąžinimas siekiant atkurti ankstesnę padėtį iš esmės negali būti laikomas neproporcinga priemone Sutarties nuostatų valstybės pagalbos srityje tikslų atžvilgiu. Neteisėtos pagalbos susigrąžinimo priemonė pažeidžia proporcingumo principą tik tuo atveju, jei pagalbos gavėjo grąžintina suma yra didesnė už diskontuotą pagalbos sumą, kurią jis gavo (šiuo klausimu žr. 1990 m. kovo 21 d. Sprendimo Belgija / Komisija, C‑142/87, EU:C:1990:125, 66 punktą ir 2024 m. liepos 29 d. Sprendimo Koiviston Auto Helsinki / Komisija, C‑697/22 P, EU:C:2024:641, 79 ir 80 punktus).
37      Vadinasi, nacionalinės teisės normos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, kuriose numatytas automatinis mokėjimo dalimis arba ieškinių dėl sprendimo, kuriuo siekiama susigrąžinti neteisėtą pagalbą, stabdomasis poveikis, atrodo, yra nesuderinamos su neteisėtos pagalbos, pripažintos nesuderinama su vidaus rinka, panaikinimo tikslais ir su reikalavimu nedelsiant ir veiksmingai įvykdyti sprendimus, kuriais nurodoma ją susigrąžinti, tačiau tai turi patikrinti bylą nagrinėjantis nacionalinis teismas. Taigi, kaip nurodyta šio sprendimo 29 punkte, tokios nacionalinės teisės nuostatos turi būti netaikomos.
38      Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pateiktą klausimą reikia atsakyti: Reglamento 2015/1589 16 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama taip, kad ja kompetentingos nacionalinės institucijos ir nacionaliniai teismai įpareigojami netaikyti nacionalinių nuostatų, pagal kurias leidžiama sustabdyti mokesčių išieškojimo procedūrą, kuria siekiama susigrąžinti neteisėtą ir su vidaus rinka nesuderinamą valstybės pagalbą, kai pagalbos gavėjas pateikia garantiją, kaip antai banko garantiją, užstatą, laidavimo draudimą, įkeitimą, savanorišką hipoteką ar bet kurią kitą priemonę, galinčią užtikrinti išieškotojo skolinio reikalavimo įvykdymą, arba net gavus šio gavėjo prašymą atleisti jį nuo pareigos pateikti tokią garantiją, nebent dėl garantijos pateikimo minėtas gavėjas netenka su šia pagalba susijusio konkurencinio pranašumo.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
39      Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
2015 m. liepos 13 d. Tarybos reglamento (ES) 2015/1589, nustatančio išsamias [SESV] 108 straipsnio taikymo taisykles, 16 straipsnio 3 dalis
turi būti aiškinama taip:
ja kompetentingos nacionalinės institucijos ir nacionaliniai teismai įpareigojami netaikyti nacionalinių nuostatų, pagal kurias leidžiama sustabdyti mokesčių išieškojimo procedūrą, kuria siekiama susigrąžinti neteisėtą ir su vidaus rinka nesuderinamą valstybės pagalbą, kai pagalbos gavėjas pateikia garantiją, kaip antai banko garantiją, užstatą, laidavimo draudimą, įkeitimą, savanorišką hipoteką ar bet kurią kitą priemonę, galinčią užtikrinti išieškotojo skolinio reikalavimo įvykdymą, arba net gavus šio gavėjo prašymą atleisti jį nuo pareigos pateikti tokią garantiją, nebent dėl garantijos pateikimo minėtas gavėjas netenka su šia pagalba susijusio konkurencinio pranašumo.
Parašai.
*      Proceso kalba: portugalų.