Laikina versija
GENERALINIO ADVOKATO MACIEJ SZPUNAR
IŠVADA,
pateikta 2025 m. rugsėjo 4 d.(1)
Byla C‑312/24 (Darashev)(i)
CL (nuasmeninimas)
prieš
Prokuratura na Republika Bulgaria
(Sofiyski rayonen sad (Sofijos rajono teismas, Bulgarija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Fizinių asmenų apsauga tvarkant asmens duomenis, susijusius su baudžiamosiomis bylomis – Direktyva (ES) 2016/680 – Per ikiteisminį tyrimą, kuriame policijos pareigūnas yra įtariamasis, surinktų duomenų tvarkymas – Duomenų saugojimas asmens byloje – Reglamentas (ES)
2016/679 – Duomenų tvarkymo teisėtumas – Siekiant įvykdyti duomenų valdytojui taikomą teisinę prievolę būtinas duomenų tvarkymas – Viešojo intereso tikslas – Asmens duomenų apie apkaltinamuosius nuosprendžius ir nusikalstamas veikas tvarkymas – Teisė reikalauti ištrinti duomenis (teisė būti pamirštam) – Vienodas požiūris užimtumo ir profesinėje srityje – Direktyva 2000/78/EB “
I.      Įvadas
1.        Kaip ir bet kuris darbdavys, valdžios institucijos tvarko savo pareigūnų asmens duomenis. Be to, vykdydamos patikėtas funkcijas, jos gali rinkti tam tikrus savo darbuotojų duomenis ir kitoms nei personalo valdymas reikmėms, ir tokiu atveju kyla klausimų dėl duomenų tvarkymo pagrindo ir tikslų.
2.        Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas būtent dėl duomenų tvarkymo, kai valdžios institucija savo pareigūno asmens byloje saugo informaciją, susijusią su ikiteisminiu tyrimu, kuriame šiam pareigūnui, kaip įtariamajam, buvo taikytos tyrimo priemonės, teisėtumo. Nagrinėjamu atveju atitinkamus duomenis surinko ši valdžios institucija, kaip ikiteisminį tyrimą vykdanti institucija, ir jie saugomi asmens byloje, nors ikiteisminis tyrimas buvo nutrauktas pareigūnui nepareiškus kaltinimų ir nepripažinus jo kaltinamuoju.
3.        Pagrindinis šioje byloje keliamas klausimas susijęs su Reglamento (ES) 2016/679(2) (toliau – BDAR) ir Direktyvos (ES) 2016/680(3) sankirta, juo siekiama išsiaiškinti, kokiu pagrindu ir kokiomis sąlygomis esant tokioms aplinkybėms galima pasinaudoti teise reikalauti ištrinti saugomus duomenis.
II.    Teisinis pagrindas
A.      Sąjungos teisė
1.      Direktyva 2000/78/EB
4.        Direktyvos 2000/78/EB(4) 1 straipsnyje nurodoma, kad šios direktyvos tikslas – „nustatyti kovos su diskriminacija dėl religijos ar įsitikinimų, negalios, amžiaus ar seksualinės orientacijos užimtumo ir profesinėje srityje bendrus pagrindus siekiant valstybėse narėse įgyvendinti vienodo požiūrio principą“.
5.        Pagal šios direktyvos 2 straipsnio 1 dalį „vienodo požiūrio principas“ reiškia, kad dėl kurios nors iš 1 straipsnyje nurodytų priežasčių nėra jokios tiesioginės ar netiesioginės diskriminacijos“.
2.      BDAR
6.        BDAR 19, 39 ir 41 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„(19)      <...> Kalbant apie tų kompetentingų valdžios institucijų [kaip apibrėžta Direktyvoje 2016/680] atliekamą asmens duomenų tvarkymą tikslais, patenkančiais į šio reglamento taikymo sritį, valstybės narės galėtų palikti arba nustatyti konkretesnes nuostatas šio reglamento taisyklių taikymui pritaikyti. Tokiomis nuostatomis gali būti tiksliau apibrėžti konkretūs reikalavimai dėl tais kitais tikslais tų kompetentingų valdžios institucijų atliekamo asmens duomenų tvarkymo, atsižvelgiant į atitinkamos valstybės narės konstitucinę, organizacinę ir administracinę struktūrą. <...>
<...>
(39)      <...> Asmens duomenys turėtų būti tinkami, susiję su tikslais, kuriais jie tvarkomi, ir riboti pagal tai, kiek jų yra būtina turėti atsižvelgiant į tikslus, kuriais jie tvarkomi; tam pirmiausia reikia užtikrinti, kad asmens duomenų saugojimo laikotarpis būtų tikrai minimalus. <...> Siekiant užtikrinti, kad duomenys nebūtų laikomi ilgiau nei būtina, duomenų valdytojas turėtų nustatyti duomenų ištrynimo arba periodinės peržiūros terminus. <...>
<...>
(41)      kai šiame reglamente nurodomas teisinis pagrindas arba teisėkūros priemonė, tai nebūtinai reiškia, kad parlamentas turi priimti teisėkūros procedūra priimamą aktą, nedarant poveikio reikalavimams, taikomiems pagal atitinkamos valstybės narės konstitucinę tvarką. Tačiau toks teisinis pagrindas ar teisėkūros priemonė turėtų būti aiškūs ir tikslūs, o jų taikymas turėtų būti numatomas tiems asmenims, kuriems jie turi būti taikomi, pagal [Teisingumo Teismo] ir Europos Žmogaus Teisių Teismo [toliau – EŽTT] praktiką“.
7.        BDAR 2 straipsnio „Materialinė taikymo sritis“ 1 dalyje numatyta, kad šis reglamentas „taikomas asmens duomenų tvarkymui, visiškai arba iš dalies atliekamam automatizuotomis priemonėmis, ir asmens duomenų, kurie sudaro susisteminto rinkinio dalį ar yra skirti ją sudaryti, tvarkymui ne automatizuotomis priemonėmis“, o 2 dalies d punkte nurodyta, kad jis netaikomas asmens duomenų tvarkymui, kai „duomenis tvarko kompetentingos valdžios institucijos nusikalstamų veikų prevencijos, tyrimo, nustatymo ar patraukimo baudžiamojon atsakomybėn už jas, baudžiamųjų sankcijų vykdymo, įskaitant apsaugą nuo grėsmių visuomenės saugumui ir jų prevenciją, tikslais.“
8.        BDAR 4 straipsnyje „Apibrėžtys“ nurodyta:
„Šiame reglamente:
1)      asmens duomenys – bet kokia informacija apie fizinį asmenį, kurio tapatybė nustatyta arba kurio tapatybę galima nustatyti <…>; fizinis asmuo, kurio tapatybę galima nustatyti, yra asmuo, kurio tapatybę tiesiogiai arba netiesiogiai galima nustatyti, visų pirma pagal identifikatorių, kaip antai vardą ir pavardę, asmens identifikavimo numerį <…>;
2)      duomenų tvarkymas – bet kokia automatizuotomis arba neautomatizuotomis priemonėmis su asmens duomenimis ar asmens duomenų rinkiniais atliekama operacija ar operacijų seka, kaip antai rinkimas, įrašymas, rūšiavimas, sisteminimas, saugojimas, adaptavimas ar keitimas, išgava, susipažinimas, naudojimas <…>;
<...>
6)      susistemintas rinkinys – bet kuris susistemintas pagal specialius kriterijus prieinamų asmens duomenų rinkinys, kuris gali būti centralizuotas, decentralizuotas arba suskirstytas funkciniu ar geografiniu pagrindu;
7)      duomenų valdytojas – fizinis arba juridinis asmuo, valdžios institucija, agentūra ar kita įstaiga, kuris vienas ar drauge su kitais nustato duomenų tvarkymo tikslus ir priemones; <…>“.
9.        BDAR 6 straipsnyje „Tvarkymo teisėtumas“ numatyta:
„1.      Duomenų tvarkymas yra teisėtas tik tuo atveju, jeigu taikoma bent viena iš šių sąlygų, ir tik tokiu mastu, kokiu ji yra taikoma:
<...>
c)      tvarkyti duomenis būtina, kad būtų įvykdyta duomenų valdytojui taikoma teisinė prievolė;
<...>
3.      1 dalies c ir e punktuose nurodytas duomenų tvarkymo pagrindas nustatomas:
<...>
b)      duomenų valdytojui taikomoje valstybės narės teisėje.
Duomenų tvarkymo tikslas nustatomas tame teisiniame pagrinde <...>. Tame teisiniame pagrinde galėtų būti išdėstytos konkrečios nuostatos pagal šį reglamentą taikomų taisyklių pritaikymui <…>. Sąjungos arba valstybės narės teisė atitinka viešojo intereso tikslą ir yra proporcinga teisėtam tikslui, kurio siekiama. <...>“.
10.      BDAR 9 straipsnyje nustatyta:
„1.      Draudžiama tvarkyti asmens duomenis, atskleidžiančius rasinę ar etninę kilmę, politines pažiūras, religinius ar filosofinius įsitikinimus ar narystę profesinėse sąjungose, taip pat tvarkyti genetinius duomenis, biometrinius duomenis, siekiant konkrečiai nustatyti fizinio asmens tapatybę, sveikatos duomenis arba duomenis apie fizinio asmens lytinį gyvenimą ir lytinę orientaciją.
2.      1 dalis netaikoma, jei taikoma viena iš toliau nurodytų sąlygų:
<...>“.
11.      BDAR 10 straipsnyje nurodyta:
„Asmens duomenys apie apkaltinamuosius nuosprendžius ir nusikalstamas veikas arba susijusias saugumo priemones remiantis 6 straipsnio 1 dalimi tvarkomi tik prižiūrint valdžios institucijai arba kai duomenų tvarkymas leidžiamas Sąjungos arba valstybės narės teise, kurioje nustatytos tinkamos duomenų subjektų teisių ir laisvių apsaugos priemonės. <...>“.
12.      BDAR 17 straipsnyje „Teisė reikalauti ištrinti duomenis („teisė būti pamirštam“)“ nustatyta:
„1.      Duomenų subjektas turi teisę reikalauti, kad duomenų valdytojas nepagrįstai nedelsdamas ištrintų su juo susijusius asmens duomenis, o duomenų valdytojas yra įpareigotas nepagrįstai nedelsdamas ištrinti asmens duomenis, jei tai galima pagrįsti viena iš šių priežasčių:
a)      asmens duomenys nebėra reikalingi, kad būtų pasiekti tikslai, kuriais jie buvo renkami arba kitaip tvarkomi;
<...>
d)      asmens duomenys buvo tvarkomi neteisėtai;
<...>
3.      1 ir 2 dalys netaikomos, jeigu duomenų tvarkymas yra būtinas:
<...>
b)      siekiant laikytis Sąjungos ar valstybės narės teise, kuri taikoma duomenų valdytojui, nustatytos teisinės prievolės, kuria reikalaujama tvarkyti duomenis, <...>
<...>“.
3.      Direktyva 2016/680
13.      Direktyvos 2016/680 1 straipsnio 1 dalyje nurodyta:
„Šioje direktyvoje nustatytos taisyklės, susijusios su fizinių asmenų apsauga kompetentingoms institucijoms tvarkant asmens duomenis nusikalstamų veikų prevencijos, tyrimo, atskleidimo ar baudžiamojo persekiojimo už jas arba bausmių vykdymo, be kita ko, apsaugos nuo grėsmių visuomenės saugumui ir jų prevencijos, tikslais.“
14.      Šios direktyvos 3 straipsnyje sąvokos „asmens duomenys“ ir „duomenų tvarkymas“ apibrėžiamos lygiai taip pat, kaip BDAR.
15.      Pagal direktyvos 3 straipsnio 7 punktą „kompetentinga institucija“ – bet kokia valdžios institucija, kompetentinga nusikalstamų veikų prevencijos, tyrimo, atskleidimo ar baudžiamojo persekiojimo už jas arba bausmių vykdymo, be kita ko, apsaugos nuo grėsmių visuomenės saugumui ir jų prevencijos, tikslais.
16.      Direktyvos 9 straipsnio „Konkrečios duomenų tvarkymo sąlygos“ 1 dalyje nustatyta:
„Kompetentingų institucijų 1 straipsnio 1 dalyje išdėstytais tikslais renkami asmens duomenys negali būti tvarkomi kitais nei 1 straipsnio 1 dalyje išdėstytais tikslais, nebent taip juos tvarkyti yra leidžiama pagal Sąjungos arba valstybės narės teisę. Jei asmens duomenys tvarkomi tais kitais tikslais, taikomas [BDAR], išskyrus tuos atvejus, kai duomenys tvarkomi vykdant veiklą, kuriai netaikoma Sąjungos teisė.“
17.      Direktyvos 2016/680 16 straipsnio 2 dalyje, be kita ko, numatyti atvejai, kai valstybės narės suteikia duomenų subjektui teisę reikalauti, kad duomenų valdytojas ištrintų jo asmens duomenis.
B.      Bulgarijos teisė
1.      ZMVR
18.      Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos Zakon za Ministerstvo na vatreshnite raboti (Vidaus reikalų ministerijos įstatymas, toliau – ZMVR)(5) 29 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta:
„1.      Duomenų valdytojas yra vidaus reikalų ministras, jis gali pavesti tvarkyti asmens duomenis savo paskirtiems pareigūnams.
2.      Asmens duomenų tvarkymo tvarka yra nustatyta vidaus reikalų ministro potvarkyje.“
19.      ZMVR 147 straipsnyje numatyta:
„1.      Kiekvienam vidaus reikalų ministerijos pareigūnui sudaroma ir tvarkoma asmens byla.
2.      Asmens bylų sudarymo, tvarkymo ir saugojimo tvarka, taip pat jų naudojimo tvarka nustatoma vidaus reikalų ministro potvarkyje.“
2.      Potvarkis dėl asmens bylų
20.      Vidaus reikalų ministro 2014 m. rugsėjo 9 d.
potvarkio Nr. 8121z-532 dėl vidaus reikalų ministerijos pareigūnų asmens bylų rengimo, tvarkymo, saugojimo ir naudojimo(6) (toliau – potvarkis dėl asmens bylų) 3 straipsnyje nustatyta:
„Asmens bylas sudaro ir saugo atitinkamų padalinių žmogiškųjų išteklių skyrius, jos numeruojamos didėjimo tvarka, aprašomos žurnale ir saugomos patalpose (saugyklose), atitinkančiose įslaptintą informaciją apimančios medžiagos saugojimo reikalavimus.“
21.      Pagal šio potvarkio 5 straipsnio 2 dalį asmens bylose saugoma informacija yra tvarkoma, be kita ko, nustatant, keičiant ir nutraukiant pareigūnų darbo ar tarnybos santykius.
22.      Potvarkio 6 straipsnyje nurodyta:
„1.      Asmens bylose dokumentai kaupiami ir saugomi trijuose skyriuose, kuriuose pateikiami duomenys ir informacija apie pareigūnų vertinimą, paskyrimą, darbo sutarčių sudarymą, pareigų pasikeitimą ir tarnybos nutraukimą.
<...>
4.      Trečiajame skyriuje pateikiami dokumentai, susiję su pareigų pasikeitimu (sprendimai, priėmimo į pareigas ir atleidimo iš pareigų aktai, su drausminėmis bylomis susiję dokumentai <...>).“
III. Pagrindinė byla, prejudiciniai klausimai ir procesas Teisingumo Teisme
23.      Ministerstvo na vatreshnite raboti (Vidaus reikalų ministerija, toliau – ministerija) yra už viešosios tvarkos palaikymą atsakinga administracinė institucija, kurią sudaro kelios generalinės direkcijos (toliau – GD). GD „Vidaus saugumas“ yra atsakinga už ikiteisminių tyrimų dėl ministerijos pareigūnų vykdymą dėl visų rūšių nusikalstamų veikų. Pareiškėjas pagrindinėje byloje 2012–2023 m. ėjo įvairias policijos pareigūno pareigas GD „Saugumo policija“ ir GD „Nacionalinė policija“.
24.      2016 m. kovo 1 d. buvo pradėtas ikiteisminis tyrimas dėl nusikalstamos veikos – vagystės, kurią padaręs asmuo nežinomas. 2016 m. gegužės 17 d. per padalinio, kuriame dirbo, policijos pareigūnų susirinkimą pareiškėjas
pagrindinėje byloje buvo sulaikytas visų akivaizdoje, turėjo atiduoti tarnybinį ženklą, ginklą ir tarnybinį
pažymėjimą. Jis buvo sulaikytas 24 valandoms, paskui paleistas. Pareiškėjui nebuvo pareikšti kaltinimai ir jis nepripažintas kaltinamuoju, tačiau jam taikytos kelios tyrimo priemonės.
25.      2016 m.
eigoje dėl
pareiškėjo pagrindinėje byloje pradėtas tyrimas buvo sustabdytas dėl to, kad nepavyko nustatyti nusikalstamą veiką padariusio asmens. Tada buvo priimtas sprendimas nutraukti bylą.
26.      Pareiškėjas pagrindinėje byloje toliau ėjo policininko pareigas ir dalyvavo konkursuose dėl aukštesnių pareigų ministerijoje.
27.      Vėliau pareiškėjas pagrindinėje byloje pateikė Sofiyski rayonen sad (Sofijos rajono teismas, Bulgarija), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme, skundą prieš Prokuratura na Republika Bulgaria (Bulgarijos Respublikos prokuratūra, toliau – prokuratūra). Pareiškėjas prašo priteisti iš prokuratūros neturtinės žalos, patirtos dėl jam taikytų
priemonių per ikiteisminį tyrimą ir jų pasekmių, visų pirma dėl to, kad jis neteko galimybės būti paaukštintas arba perkeltas į kitas pareigas, nes vykstant šiam ikiteisminiam tyrimui
buvo įtariamasis. Be to, pareiškėjas reikalauja išbraukti jo pavardę iš ministerijos saugomų duomenų bazės, kurioje jis įrašytas kaip įtariamasis.
28.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad ministerija yra visų joje pareigas einančių asmenų darbdavė. Kiekviena GD saugo su savo pareigūnais susijusią informaciją jų asmens bylose. Asmens byloje taip pat saugoma per GD „Vidaus saugumas“ tyrimą gauta informacija. Pagrindinėje byloje buvo nustatyta, kad ministerija, kaip darbdavė, saugo informaciją apie tai, kad pareiškėjas pagrindinėje byloje buvo įtariamasis ir per aptariamą ikiteisminį tyrimą buvo sulaikytas. Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla abejonių dėl tokio duomenų saugojimo asmens byloje suderinamumo su BDAR ir Direktyva 2016/680, taip pat dėl nurodyto atsisakymo paaukštinti atitikties Direktyvai 2000/78.
29.      Šiomis aplinkybėmis Sofiyski Rayonen sad (Sofijos rajono teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„Ar BDAR 2 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad duomenų tvarkymas apima vieningos organizacinės struktūros veiklą, kai dalis jos direkcijų vykdo darbdavio funkcijas, o viena direkcija veikia kaip ikiteisminio tyrimo institucija kitų direkcijų pareigūnams iškeltose baudžiamosiose bylose? Jei į klausimą būtų atsakyta teigiamai:
1.      Ar sąvoka „asmens duomenų tvarkymas“, kaip ji suprantama pagal BDAR 4 straipsnio 2 punktą, turi būti aiškinama taip, kad ji apima veiklą, kurią vykdant į pareigūno asmens bylą įtraukiama informacija apie pareigūną, kurią darbdavys gavo iš vienos savo direkcijų, veikiančios kaip ikiteisminį tyrimą atliekanti institucija?
2)      Ar sąvoka „susistemintas rinkinys“, kaip ji suprantama pagal BDAR 4 straipsnio 6 punktą, turi būti aiškinama taip, kad ji apima vienoje darbdavio direkcijoje dirbančio pareigūno ar darbuotojo asmens bylą, kai informaciją surinko kita darbdavio direkcija, turinti ikiteisminį tyrimą atliekančios institucijos statusą?
3)      Ar BDAR 9 straipsnio 2 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, kad darbdavio struktūrinis padalinys gali rinkti ir saugoti duomenis, susijusius su tuo, kad pareigūnas buvo įtariamasis ir (arba) kaltinamasis, ir (arba) teisiamasis baudžiamajame procese, jei šią informaciją surinko kitas darbdavio struktūrinis padalinys, turintis ikiteisminio tyrimo institucijos statusą?
4)      Ar sąvoka „teisė būti pamirštam“, kaip ji suprantama pagal BDAR 17 straipsnio 1 dalies a punktą, turi būti aiškinama taip, kad darbdavys privalo iš pareigūno asmens bylos ištrinti bet kokius jo direkcijos, vykdžiusios ikiteisminį tyrimą dėl to pareigūno, surinktus ir saugomus duomenis apie tai, kad pareigūnas:
–        vykstančiame baudžiamajame procese yra įtariamas ir (arba) kaltinamas, ir (arba) teisiamas dėl nusikalstamos veikos padarymo;
–        buvo įtariamas ir (arba) kaltinamas, ir (arba) teisiamas dėl nusikalstamos veikos, dėl kurios baudžiamasis procesas buvo sustabdytas arba nutrauktas, padarymo?
5)      Ar, kalbant apie asmens duomenis, sąvoka „tvarkomi neteisėtai“, kaip tai suprantama pagal BDAR 17 straipsnio 1 dalies d punktą, turi būti aiškinama taip, kad ji apima duomenis, kuriuos darbdavys gauna, renka ir saugo per kitą savo struktūrinį padalinį, atliekantį ikiteisminio tyrimo funkcijas kitų darbdavio struktūrinių padalinių pareigūnams iškeltose baudžiamosiose bylose, kai tokie duomenys saugomi asmens byloje ir yra susiję su tuo, kad pareigūnas:
–        vykstančiame baudžiamajame procese yra įtariamas ir (arba) kaltinamas, ir (arba) teisiamas dėl nusikalstamos veikos padarymo;
–        buvo įtariamas ir (arba) kaltinamas, ir (arba) teisiamas dėl nusikalstamos veikos, dėl kurios baudžiamasis procesas buvo sustabdytas arba nutrauktas, padarymo?
6)      Ar sąvoka „asmens duomenys“, kaip tai suprantama pagal [Direktyvos 2016/680] 3 straipsnio 1 dalį, siejamą su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos [toliau – Chartija] 52 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad ji apima duomenis, kuriuos darbdavys gauna, renka ir saugo per vieną iš savo struktūrinių padalinių, atliekančių ikiteisminio tyrimo institucijos funkcijas baudžiamojoje byloje, iškeltoje pareigūnui, einančiam pareigas kitame darbdavio struktūriniame padalinyje?
7)      Ar sąvoka „duomenų tvarkymas“, kaip tai suprantama pagal [Direktyvos 2016/680] 3 straipsnio 2 dalį, siejamą su [Chartijos] 52 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad ji apima darbdavio vykdomą pareigūno asmens bylos duomenų, kuriuos darbdavys gavo, surinko ir saugojo per vieną iš savo struktūrinių padalinių, atliekančių ikiteisminio tyrimo institucijos funkcijas baudžiamojoje byloje, iškeltoje pareigūnui, einančiam pareigas kitame darbdavio struktūriniame padalinyje, saugojimo veiklą?
8)      Ar [Direktyvos 2016/680] 9 straipsnio 1 dalis, siejama su [Chartijos] 52 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad darbdaviui leidžiama rinkti ir saugoti informaciją apie pareigūną, kuris yra įtariamasis ir (arba) kaltinamasis, ir (arba) teisiamasis, jei darbdavys šią informaciją surinko per savo struktūrinį padalinį, atliekantį ikiteisminį tyrimą šiam pareigūnui iškeltoje baudžiamojoje byloje?
9)      Ar [Direktyvos 2016/680] 16 straipsnio 2 dalis, siejama su [Chartijos] 52 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad darbdavys privalo iš pareigūno asmens bylos ištrinti visus duomenis, kuriuos surinko ir išsaugojo per kitą savo struktūrinį padalinį, atliekantį ikiteisminį tyrimą šiam pareigūnui iškeltoje baudžiamojoje byloje, ir kurie yra susiję su tuo, kad šis pareigūnas:
–        vykstančiame baudžiamajame procese yra įtariamas ir (arba) kaltinamas, ir (arba) teisiamas dėl nusikalstamos veikos padarymo;
–        buvo įtariamas ir (arba) kaltinamas, ir (arba) teisiamas dėl nusikalstamos veikos, dėl kurios baudžiamasis procesas buvo sustabdytas arba nutrauktas, padarymo?
10)      Ar [Direktyvos 2000/78] 1 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį darbdaviui, kurio vienas struktūrinis padalinys atlieka ikiteisminį tyrimą dėl kito struktūrinio padalinio pareigūno, neleidžiama atsisakyti paaukštinti pareigūną vien dėl to, kad šis pareigūnas:
–        vykstančiame baudžiamajame procese yra įtariamas ir (arba) kaltinamas, ir (arba) teisiamas dėl nusikalstamos veikos padarymo;
–        buvo įtariamas ir (arba) kaltinamas, ir (arba) teisiamas dėl nusikalstamos veikos, dėl kurios baudžiamasis procesas buvo sustabdytas arba nutrauktas, padarymo?“
30.      Rašytines pastabas pateikė Bulgarijos ir Vengrijos vyriausybės, taip pat Europos Komisija. Bulgarijos vyriausybė ir Komisija dalyvavo 2025 m. gegužės 21 d. vykusiame posėdyje.
IV.    Analizė
A.      Dėl prejudicinių klausimų priimtinumo
31.      Bulgarijos vyriausybė teigia, kad visi prejudiciniai klausimai yra akivaizdžiai nepriimtini dėl toliau nurodytų priežasčių.
32.      Pirma, vyriausybė pabrėžia, kad reikalavimas atlyginti žalą pareikštas tik prokuratūrai, kuri yra teisminės
valdžios dalis, nors pareiškėjo asmens byloje esančią informaciją turi tik ministerija, kuri yra įstatymų vykdomosios valdžios institucija ir buvo pareiškėjo pagrindinėje byloje darbdavė. Taigi pareiškėjas pagrindinėje byloje negalėjo prašyti prokuratūros ištrinti jo duomenis nei laikyti ją atsakinga už tai, kad ministerija turi šią informaciją, arba priekaištauti prokuratūrai dėl to, kad ji trukdė jam siekti karjeros.
33.      Antra, vyriausybė pažymi, kad, siekdamas patraukti prokuratūrą atsakomybėn, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pagal nacionalinės teisės aktus dėl valstybės atsakomybės turi nustatyti, ar buvo pažeistos pareiškėjo pagrindinėje byloje, kaip kaltinamojo, teisės ir ar jis buvo nepagrįstai apkaltintas nusikalstamos veikos padarymu. Vis dėlto pagrindinėje byloje nebuvo nagrinėjamas nei BDAR nuostatų, nei nacionalinės teisės aktų, kuriais į nacionalinę teisę perkeliamos direktyvos 2016/680 ir 2000/78, taikymas. Šių Sąjungos teisės aktų išaiškinimas nėra reikalingas pagrindinei bylai išnagrinėti.
34.      Nesutinku su tuo.
35.      Primenu, kad nacionalinio teismo prejudiciniams klausimams dėl Sąjungos teisės išaiškinimo, pateiktiems atsižvelgiant į jo nurodytus teisinius pagrindus ir faktines aplinkybes, kurių tikslumo Teisingumo Teismas neprivalo tikrinti, taikoma svarbos prezumpcija(7).
36.      Šiuo atveju manau, kad ši prezumpcija negali būti paneigta. Iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad pagrindinė byla susijusi su neturtine žala, kurią pareiškėjas pagrindinėje byloje teigia patyręs visų pirma dėl atsisakymo jį paaukštinti, nes jis buvo įtariamasis. Be to, pareiškėjas pagrindinėje byloje reikalauja ištrinti ministerijoje saugomus duomenis, susijusius su jo, kaip įtariamojo vykstant nurodytam
tyrimui, statusu. Nagrinėjant šiuos reikalavimus, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kilo klausimų dėl Direktyvos 2000/78, BDAR ir Direktyvos 2016/680 aiškinimo(8).
37.      Tiesa, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nepaaiškina, ar nagrinėjant tokį
reikalavimą atlyginti žalą, veiksmai, kurių ėmėsi ministerija po ikiteisminio tyrimo, gali būti priskirti prokuratūrai. Šis teismas tik nurodo, kad pagal nacionalinę jurisprudenciją, kai reikalavimas atlyginti žalą yra susijęs su ikiteisminiu tyrimu, jis pareiškiamas prokuratūrai. Klausimas dėl galimo ministerijos tariamai žalingų veiksmų priskyrimo yra išimtinai nacionalinės teisės sritis. Tas pats pasakytina apie klausimą dėl galimybės būti atsakovu nagrinėjant reikalavimą atlyginti žalą, grindžiamą valstybės atsakomybe vykdant ikiteisminį tyrimą. Taigi šie Bulgarijos vyriausybės argumentai grindžiami nacionalinės teisės aiškinimu ir taikymu. Vis dėlto reikia priminti, kad Teisingumo Teismas neturi priimti sprendimo dėl nacionalinės teisės nuostatų aiškinimo ir spręsti dėl nacionalinio teismo pateikto jų aiškinimo ar taikymo teisingumo, nes toks aiškinimas priklauso išimtinei nacionalinio teismo kompetencijai(9).
38.      Taigi siūlau nepripažinti, kad visi prejudiciniai klausimai yra nepriimtini.
39.      Vis dėlto pažymėtina, kad trečiasis–penktasis ir aštuntasis–dešimtasis prejudiciniai klausimai iš dalies susiję su hipotetinėmis situacijomis, kurios neatitinka nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nurodytų bylos faktinių aplinkybių, t. y.
kad asmuo įtariamas, kaltinamas ar teisiamas vykstančiame, sustabdytame ar nutrauktame procese. Iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad ikiteisminis tyrimas buvo nutrauktas ir kad pareiškėjas pagrindinėje byloje dalyvavo konkursuose po sprendimo tyrimą nutraukti. Be to, neginčijama, kad jis buvo tik įtariamasis.
40.      Taigi trečiąjį–penktąjį ir aštuntąjį–dešimtąjį prejudicinius klausimus reikia laikyti nepriimtinais, nes jie yra hipotetiniai – susiję su kitomis nei pareiškėjo pagrindinėje byloje situacijomis.
B.      Dėl esmės
1.      Įžanginės pastabos dėl prejudicinių klausimų apimties
41.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš viso pateikė vienuolika klausimų, susijusių su BDAR (preliminarus ir pirmasis–penktasis prejudiciniai klausimai), Direktyva 2016/680 (šeštasis–devintasis klausimai) ir Direktyva 2000/78 (dešimtasis prejudicinis klausimas).
42.      Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad jį pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, kuriuo teisės aktu – BDAR ar Direktyva 2016/680 – remdamasis pareigūnas tokiomis aplinkybėmis, kokios nagrinėjamos pagrindinėje byloje, gali reikalauti ištrinti duomenis iš savo asmens bylos, kurioje jis nurodytas kaip įtariamasis ikiteisminiame tyrime, kuris buvo nutrauktas.
43.      Pirma, siekiant aiškumo reikia patikslinti faktinę prielaidą, kuri yra klausimų, susijusių su BDAR ir Direktyva 2016/680, dalykas. Pažymėtina, kad nors dauguma šių klausimų(10) aiškiai susiję su pareigūno asmens byloje saugomais duomenimis, kai kurie iš jų(11) bendrai susiję su darbdavio atliekamu pareigūno, einančio pareigas darbdavio struktūriniame padalinyje, duomenų, kuriuos surinko ikiteisminio tyrimo institucijos funkcijas atliekantis padalinys, saugojimu.
44.      Atsižvelgiant į visus nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą motyvus, visi šie klausimai yra susiję su pareigūno duomenų saugojimu jo asmens byloje. Nors prašyme priimti prejudicinį sprendimą taip pat atskirai minimas duomenų saugojimas ministerijos „archyvuose“ arba „duomenų bazėse“, ši informacija vėliau neplėtojama ir bet kuriuo atveju nėra minima klausimuose.
45.      Taigi analizuosiu tik duomenų saugojimą asmens byloje.
46.      Antra, siekiant pateikti naudingas gaires, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas galėtų priimti sprendimą dėl reikalavimo ištrinti duomenis, manau, jog kelis klausimus reikia performuluoti(12). Dėl toliau nurodytų priežasčių klausimus išanalizuosiu juos sugrupavęs taip:
–        preliminarus klausimas ir pirmasis, antrasis bei šeštasis–aštuntasis prejudiciniai
klausimai, kuriais iš esmės siekiama nustatyti BDAR taikymo sritį;
–        trečiasis–penktasis prejudiciniai
klausimai, kurie iš esmės susiję su duomenų tvarkymo teisėtumo sąlygomis, kai pasinaudojama teise reikalauti ištrinti duomenis pagal BDAR;
–        devintasis prejudicinis klausimas, susijęs su teise reikalauti ištrinti duomenis pagal Direktyvą 2016/680;
–        dešimtasis prejudicinis klausimas, susijęs su Direktyva 2000/78.
2.      Dėl preliminaraus klausimo ir pirmojo, antrojo ir šeštojo–aštuntojo prejudicinių klausimų
a)      Dėl klausimų performulavimo
47.      Preliminariu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar BDAR 2 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad šis reglamentas taikomas duomenų tvarkymui, kurį atlieka valdžios institucija, kai dalis jos struktūrinių padalinių vykdo darbdavio funkcijas, o vienas padalinys veikia kaip ikiteisminio tyrimo institucija kitų padalinių pareigūnams iškeltose baudžiamosiose bylose.
48.      Jeigu į šį klausimą būtų atsakyta teigiamai, pirmuoju ir antruoju klausimais prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar BDAR 4 straipsnio 2 ir 6 punktai turi būti aiškinami taip, kad asmens duomenų, kuriuos ši valdžios institucija gavo iš savo padalinio, veikiančio kaip ikiteisminį tyrimą atliekanti institucija, saugojimas valdžios institucijos pareigūno asmens byloje yra „susistemintame rinkinyje“ esančių „asmens duomenų tvarkymas“.
49.      Nors pirmuoju ir antruoju prejudiciniais klausimais prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas formaliai prašo Teisingumo Teismo išaiškinti šias dvi sąvokas, manau, kad tai nėra tikrasis šių klausimų tikslas. Atsižvelgiant į dvejopą vaidmenį, kai valdžios institucija, kaip antai ministerija, tvarko savo pareigūnų duomenis (renka kaip ikiteisminį tyrimą atliekanti institucija ir saugo kaip darbdavė), šiuos klausimus reikia suprasti kaip BDAR taikymo srities nustatymo argumentų prielaidas. Mano nuomone, tokį aiškinimą patvirtina tai, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, grįsdamas minėtus klausimus, nekelia jokių konkrečių abejonių dėl šių sąvokų aiškinimo.
50.      Dėl aštuntojo prejudicinio klausimo manau, kad jis susijęs su tais pačiais argumentais ir juo iš esmės siekiama išsiaiškinti, ar Direktyvos 2016/680 9 straipsnio 1 dalis(13) turi būti aiškinama taip, kad pagal ją valdžios institucijai leidžiama saugoti su vieno iš jos pareigūnų įtariamojo statusu ikiteisminiame tyrime susijusią informaciją, nors ją ši institucija surinko per vieną iš savo struktūrinių padalinių, kuris veikia kaip ikiteisminį tyrimą atliekanti institucija.
51.      Iš aštuntojo klausimo formuluotės ir prašymo priimti prejudicinį sprendimą pagrindimo matyti, kad šį prašymą pateikusiam teismui konkrečiai kyla abejonių dėl BDAR ir Direktyvos 2016/680 taikymo sričių sąsajos, kai asmens byloje saugomus duomenis surinko darbdavio struktūrinis padalinys, vykdydamas savo, kaip „kompetentingos institucijos“, kaip tai suprantama pagal šios direktyvos 3 straipsnio 7 punktą, funkcijas. Kaip paaiškinsiu toliau šioje išvadoje, direktyvos 9 straipsnyje aiškiai nustatytas jos ir BDAR ryšys, kai kompetentingos institucijos toliau tvarko surinktus duomenis.
52.      Šeštuoju ir septintuoju prejudiciniais klausimais iš esmės siekiama išsiaiškinti, ar asmens duomenų, kuriuos ši institucija gavo per savo struktūrinį padalinį, veikiantį kaip ikiteisminį tyrimą atliekanti institucija, saugojimas valdžios institucijos pareigūno asmens byloje yra „asmens duomenų tvarkymas“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2016/680 3 straipsnio 1 ir 2 punktus.
53.      Manau, kad šiais dviem klausimais, kaip ir pirmuoju ir antruoju prejudiciniais klausimais, iš tikrųjų nekeliama klausimų dėl sąvokų „duomenų tvarkymas“ ir „asmens duomenys“ aiškinimo; jie yra tik pagalbiniai siekiant nustatyti, kuris Sąjungos teisės aktas – BDAR ar Direktyva 2016/680 – yra taikomas. Bet kuriuo atveju šios sąvokos BDAR ir Direktyvoje 2016/680 apibrėžtos identiškai(14), todėl jos nėra šių aktų skirtumo elementas.
54.      Dėl šių priežasčių siūlau laikyti, kad savo preliminariu klausimu ir pirmuoju, antruoju ir šeštuoju–aštuntuoju klausimais prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar BDAR 2 straipsnio 1 dalis ir Direktyvos 2016/680 9 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinamos taip, kad šis reglamentas taikomas valdžios institucijos atliekamam vieno iš jos pareigūnų asmens byloje esančių duomenų, susijusių su jo, kaip įtariamojo, statusu ikiteisminiame tyrime, saugojimui, kai duomenis surinko šios valdžios institucijos struktūrinis padalinys, vykdydamas savo, kaip kompetentingos institucijos, funkcijas, kaip tai suprantama pagal šią direktyvą.
b)      Analizė
55.      Pirma, pažymėtina, kad BDAR 2 straipsnio 1 dalyje šio reglamento materialinė taikymo sritis apibrėžta plačiai, kaip apimanti bet kokį „asmens duomenų tvarkym[ą], visiškai arba iš dalies atliekam[ą] automatizuotomis priemonėmis, ir asmens duomenų, kurie sudaro susisteminto rinkinio dalį ar yra skirti ją sudaryti, tvarkym[ą] ne automatizuotomis priemonėmis“(15).
56.      Atrodo, pagrindinėje byloje neginčijama, kad pareiškėjo pagrindinėje byloje asmens byloje saugoma informacija apie įtariamojo statusą yra asmens duomenys, kaip tai suprantama pagal BDAR 4 straipsnio 1 punktą.
57.      Be to, pareigūnų duomenų įrašymas ir saugojimas jų asmens bylose neabejotinai yra „duomenų tvarkymas“, kaip jis apibrėžtas BDAR 4 straipsnio 2 punkte, ir, regis, nekyla jokių abejonių, kad vidaus reikalų ministras yra duomenų valdytojas, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 4 straipsnio 7 punktą(16).
58.      Dėl sąvokos „susistemintas rinkinys“ norėčiau pabrėžti, kad ji svarbi tik tuo atveju, jei duomenų tvarkymas visiškai ar bent iš dalies atliekamas automatizuotomis priemonėmis(17). BDAR 4 straipsnio 6 punkte susistemintas rinkinys apibrėžiamas kaip „bet kuris susistemintas pagal specialius kriterijus prieinamų asmens duomenų rinkinys <...>“. Nenumatyta nei tvarka, kurios laikantis rinkinys turi būti susistemintas, nei tokio rinkinio forma, nei kad duomenys turėtų būti saugomi elektroninėse duomenų bazėse ar fizinėse bylose arba registruose(18). Taigi asmens byla, kurioje struktūrizuotai renkami pareigūnų ar darbuotojų duomenys, patenka į sąvoką „susistemintas rinkinys“. Atrodo, kad taip yra šioje byloje, tačiau tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas(19).
59.      Antra, BDAR 2 straipsnio 2 dalies d punkte nustatyta, kad šis reglamentas netaikomas asmens duomenų tvarkymui, kurį atlieka kompetentingos institucijos visų pirma nusikalstamų veikų prevencijos, nustatymo ir tyrimo tikslais. Kaip matyti iš šio reglamento 19 konstatuojamosios dalies ir Direktyvos 2016/680 1 straipsnio 1 dalies, tokį duomenų tvarkymą ši direktyva reglamentuoja kaip „lex specialis“(20).
60.      Trečia, ir BDAR, ir Direktyvoje 2016/680 įtvirtintas tikslo apribojimo principas(21) – pagal jį asmens duomenys turi būti renkami nustatytais, aiškiai apibrėžtais bei teisėtais tikslais ir netvarkomi su tais tikslais nesuderinamu būdu. Visgi šis principas nėra absoliutus(22). Šios direktyvos 9 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad duomenys gali būti tvarkomi kitais nei jos 1 straipsnio 1 dalyje nurodytais tikslais, kuriems šie duomenys buvo surinkti, ir kad tokiam tvarkymui taikomas BDAR(23), nebent taip juos tvarkyti „yra leidžiama pagal Sąjungos arba valstybės narės teisę“. Ši išlyga paprasčiausiai reiškia, kad duomenų tvarkymo kitais tikslais teisėtumas turi būti vertinamas atsižvelgiant į BDAR(24).
61.      Nagrinėjamu atveju nekyla abejonių, kad ministerija, kaip kompetentinga institucija, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2016/680 3 straipsnio 7 punktą, per savo direkciją, atsakingą už ikiteisminio tyrimo priemonių taikymą jos pareigūnams, rinko ir tvarkė pareiškėjo pagrindinėje byloje duomenis Direktyvos 2016/680 1 straipsnio 1 dalyje nurodytais tikslais.
62.      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nenurodė, kokiais tikslais šie duomenys buvo saugomi pareiškėjo asmens byloje. Vis dėlto, remiantis Bulgarijos vyriausybės pateiktais paaiškinimais(25), su sąlyga, kad tai patikrins prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, asmens byla nėra saugoma Direktyvos 2016/680 1 straipsnio 1 dalyje nurodytais tikslais. Šiomis aplinkybėmis, kaip ir visi rašytines pastabas pateikę proceso dalyviai, laikausi nuomonės, kad tokių duomenų, kokie nagrinėjami pagrindinėje byloje, tvarkymui asmens byloje yra taikomas BDAR.
63.      Taigi siūlau Teisingumo Teismui į preliminarų klausimą ir pirmąjį, antrąjį ir šeštąjį–aštuntąjį prejudicinius klausimus atsakyti, kad BDAR 2 straipsnio 1 dalis ir Direktyvos 2016/680 9 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinamos taip, kad šis reglamentas taikomas valdžios institucijos atliekamam vieno iš jos pareigūnų asmens byloje esančių duomenų, susijusių su jo, kaip įtariamojo, statusu vykstant ikiteisminiam tyrimui, saugojimui, kai duomenis surinko šios valdžios institucijos struktūrinis padalinys, vykdydamas savo, kaip kompetentingos institucijos, kaip tai suprantama pagal šią direktyvą, funkcijas, su sąlyga, kad duomenys saugomi kitais nei Direktyvos 2016/680 1 straipsnio 1 dalyje nurodytais tikslais.
3.      Dėl trečiojo ir ketvirtojo prejudicinių klausimų
a)      Dėl klausimų performulavimo
64.      Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar BDAR 9 straipsnio 2 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, kad valdžios institucijos struktūrinis padalinys gali rinkti ir saugoti duomenis, susijusius su tuo, kad pareigūnas buvo įtariamasis baudžiamojoje byloje, jei šią informaciją surinko kitas šios institucijos struktūrinis padalinys, vykdantis ikiteisminio tyrimo institucijos funkcijas.
65.      Ketvirtuoju prejudiciniu klausimu siekiama išsiaiškinti, ar BDAR 17 straipsnio 1 dalies a punktas turi būti aiškinamas taip, kad valdžios institucija, kaip darbdavė, privalo iš pareigūno asmens bylos ištrinti bet kokius duomenis, susijusius su jo,
kaip įtariamojo, statusu vykstant ikiteisminiam tyrimui (kuris buvo nutrauktas), kuriuos surinko tos valdžios institucijos struktūrinis padalinys, vykdantis ikiteisminį tyrimą dėl šio pareigūno.
66.      Be to, penktuoju prejudiciniu klausimu iš esmės siekiama išsiaiškinti, ar šio reglamento 17 straipsnio 1 dalies d punktas turi būti aiškinamas taip, kad tokie duomenys „tvarkomi neteisėtai“.
67.      Dėl trečiajame prejudiciniame klausime nurodytos nuostatos reikia pažymėti, kad BDAR 9 straipsnyje, kaip matyti iš jo 1 dalies, reglamentuojamas tam tikrų specialių kategorijų duomenų tvarkymas. Nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nėra nieko, kas rodytų, kad nagrinėjamu atveju asmens byloje saugomi ikiteisminio tyrimo duomenys atitinka vieną iš šių kategorijų. Todėl šio reglamento 9 straipsnio 2 dalies b punktas negali būti pagrindas saugoti šioje byloje nagrinėjamus duomenis. Kaip paaiškinsiu toliau šioje išvadoje, teisėtumo pagrindo reikia ieškoti kitose šio reglamento nuostatose, kurios nenurodytos nacionalinio teismo pateiktuose klausimuose(26).
68.      BDAR 17 straipsnio 1 dalies a ir d punktuose, dėl kurių pateikti ketvirtasis ir penktasis prejudiciniai
klausimai, įtvirtinti duomenų, kurie „nebėra reikalingi, kad būtų pasiekti tikslai, kuriais jie buvo renkami arba kitaip tvarkomi“ (a punktas) arba buvo „tvarkomi neteisėtai“ (d punktas), ištrynimo pagrindai.
69.      Iš šių dviejų kartu vertinamų klausimų ir prašymo priimti prejudicinį sprendimą motyvų matyti, jog jais šį prašymą pateikęs teismas tam, kad galėtų priimti sprendimą dėl reikalavimo ištrinti duomenis, iš esmės kelia klausimą, ar nagrinėjamų duomenų saugojimas asmens byloje yra teisėtas.
70.      Nors prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nenurodo nei galimo šioje byloje reikšmingo teisėtumo pagrindo, nei taikytinų nacionalinės teisės aktų, tiek Komisija, tiek Bulgarijos vyriausybė savo rašytinėse pastabose nurodė BDAR 6 straipsnio 1 dalies c punktą.
71.      Pagal šią nuostatą duomenys tvarkomi teisėtai, kai juos tvarkyti būtina, kad būtų įvykdyta duomenų valdytojui taikoma teisinė prievolė. BDAR 6 straipsnio 3 dalyje, be kita ko, numatyta, kad duomenų valdytojui taikoma valstybės narės teisė, kurioje nustatytas duomenų tvarkymo pagrindas, atitinka viešojo intereso tikslą ir yra proporcinga teisėtam tikslui, kurio siekiama. Tas pats teisėtumo pagrindas atsispindi šio reglamento 17 straipsnio 3 dalies b punkte, pagal kurį 17 straipsnio 1 dalyje numatyta teisė reikalauti ištrinti duomenis netaikoma, kai tvarkyti duomenis būtina siekiant įvykdyti tokią teisinę prievolę(27).
72.      Šiuo klausimu Bulgarijos vyriausybė patikslino, kad asmens duomenys ministerijos pareigūnų asmens bylų sudarymo, tvarkymo, saugojimo ir naudojimo tikslais tvarkomi remiantis vidaus reikalų ministro potvarkiu dėl asmens bylų, parengtu vadovaujantis ZMVR 147 straipsnio 2 dalimi. Šiame
potvarkyje numatyta, kad saugomi visi duomenys, susiję su pareigūnų
pareigų pasikeitimu, pavyzdžiui, su drausminėmis procedūromis(28). Šiuo klausimu Bulgarijos vyriausybė nurodė, kad pagal nuostatas dėl ministerijos pareigūnų drausminės atsakomybės, dėl bet kokio su nusikalstama veika ministerijoje susijusio incidento į asmens bylą įtraukiama ataskaitos apie ikiteisminio tyrimo rezultatus ir apie tai, ar pareigūnui turėtų būti taikoma drausminė priemonė, kopija. Pasak vyriausybės, tai reiškia, kad šių duomenų saugojimas asmens byloje pateisinamas ypatingomis policijos pareigūnų funkcijomis, kuriomis siekiama palaikyti viešąją tvarką.
73.      Remdamasis būtent šiomis prielaidomis, grindžiamomis Teisingumo Teismui pateiktomis pastabomis(29), siūlau trečiąjį–penktąjį prejudicinius klausimus performuluoti taip, kad jais siekiama nustatyti, ar BDAR 17 straipsnio 3 dalis, siejama su jo 6 straipsnio 1 dalies c punktu ir 6 straipsnio 3 dalimi, turi būti aiškinama taip, kad su ikiteisminiu tyrimu, kuriame pareigūnui, kaip įtariamajam, buvo taikomos ikiteisminio tyrimo priemonės ir kuris buvo nutrauktas, susijusių asmens duomenų saugojimas pareigūno asmens byloje gali būti laikomas teisėtu, kad būtų įvykdyta valdžios institucijai, kuri yra to pareigūno darbdavė, pagal nacionalinę teisę kaip duomenų valdytojai taikoma teisinė prievolė, vien dėl funkcijų, kurias turi vykdyti pareigūnas, pobūdžio.
b)      Analizė
74.      Iš Bulgarijos vyriausybės pateiktų paaiškinimų atrodo, kad nagrinėjamų duomenų saugojimo teisinis pagrindas yra kelios vidaus reikalų ministro potvarkio, parengto remiantis ZMVR, nuostatos, kuriose šiam ministrui aiškiai suteikiami reguliavimo įgaliojimai.
75.      Šiuo atžvilgiu pirmiausia kyla klausimas, ar duomenų tvarkymo pagrindas, kaip tai suprantama pagal BDAR 6 straipsnio 3 dalį, gali būti apibrėžtas valstybės narės valdžios institucijos norminiame akte, priimtame remiantis nacionalinės teisės akte numatytu įgaliojimu.
76.      BDAR 41 konstatuojamosios dalies pirmame sakinyje nustatyta, jog teisinio pagrindo reikalavimas nebūtinai reiškia, kad parlamentas turi priimti teisėkūros procedūra priimamą aktą, nedarant poveikio reikalavimams, taikomiems pagal atitinkamos valstybės narės konstitucinę tvarką. Vadinasi, Sąjungos teisės aktų leidėjas nenorėjo atmesti galimybės, kad su duomenų tvarkymu susijusi teisinė prievolė nacionalinėje teisėje būtų apibrėžta remiantis kitu teisiniu pagrindu nei įstatymas formaliąja prasme, laikantis nacionalinės konstitucinės teisės.
77.      Be to, reikia pažymėti, kad pagal BDAR 19 konstatuojamąją dalį valstybės narės turėtų turėti tam tikrą veiksmų laisvę dėl duomenų tvarkymo, kurį, kaip nagrinėjamu atveju, atlieka kompetentinga institucija, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2016/680, tačiau BDAR reglamentuojamais tikslais. Taigi valstybės narės turėtų turėti galimybę toliau taikyti arba nustatyti konkretesnes nuostatas, kuriomis BDAR taikymas būtų pritaikomas tokių duomenų tvarkymui „atsižvelgiant į atitinkamos valstybės narės konstitucinę, organizacinę ir administracinę struktūrą“.
78.      Vadinasi, pagal BDAR nedraudžiama, kad duomenų tvarkymo teisinis pagrindas būtų apibrėžtas norminiame akte, priimtame
laikantis nacionalinės konstitucinės teisės. Vis dėlto ši veiksmų laisvė negali būti aiškinama kaip leidžianti savavališkai taikyti vadinamąsias leidžiančiąsias nuostatas, kaip antai BDAR 6 straipsnio 3 dalį, pagal kurią į nacionalinę teisę galima įtraukti teisinę prievolę kaip duomenų tvarkymo teisėtumo pagrindą(30). Kaip nurodyta šio reglamento 41 konstatuojamosios dalies antrame sakinyje (remiantis su Chartijos 52 straipsnio 1 dalimi susijusia jurisprudencija(31), į kurią atsižvelgiant turi būti aiškinama reglamento 6 straipsnio 3 dalis(32)), duomenų tvarkymo teisinis pagrindas turėtų būti aiškus ir tikslus, o jo taikymas turėtų būti numatomas teisės subjektams.
79.      Nagrinėjamu atveju iš bylos medžiagos matyti, kad ministerijos potvarkiai
yra norminiai aktai,
priimami remiantis ZMVR numatytu įgaliojimu, ir yra skelbiami
Darzhaven vestnik (Bulgarijos oficialusis leidinys). Taigi jie nėra vien vidaus taisyklės, kurios akivaizdžiai negali būti laikomos „įstatymu“ turinio prasme(33).
80.      Vis dėlto Bulgarijos vyriausybės nurodytos nuostatos, mano nuomone, kelia klausimų dėl ikiteisminio tyrimo duomenų tvarkymo numatomumo. Konkrečiau kalbant, man kyla abejonių dėl duomenų tvarkymo tikslų, kurie pagal BDAR 6 straipsnio 3 dalį turi būti apibrėžti pagal duomenų tvarkymo teisinį pagrindą, numatomumo.
81.      Remiantis Bulgarijos vyriausybės pateikta informacija, vienas iš šių tikslų, išsamiai išvardytų potvarkio dėl asmens duomenų 5 straipsnio 2 dalyje, yra tikslas, susijęs su pareigūnų
tarnybos keitimu, kurį atitiktų aptariamų duomenų saugojimas. Pagal šio potvarkio 6 straipsnio 4 dalį dėl tarnybos keitimo saugomi duomenys apima, be kita ko, „su drausminėmis procedūromis susijusius dokumentus“.
82.      Vis dėlto, atsižvelgiant į nagrinėjamų duomenų turinį, atrodo, kad šis tikslas, nepaisant jo formuluotės, suprantamas kaip labai plačiai apimantis net duomenų apie tokių drausminių procedūrų po ikiteisminio tyrimo nebuvimą, nesusijusių su jokiu atitinkamo pareigūno pareigų pasikeitimu, saugojimą, kaip, tikėtina, buvo nagrinėjamu atveju.
83.      Nepažeidžiant bet kurios kitos nuostatos, kurią prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas laikytų svarbia, man neatrodo, kad toks platus atitinkamų potvarkio dėl asmens bylų nuostatų taikymas atitiktų šios išvados 77 punkte nurodytus reikalavimus.
84.      Jeigu Teisingumo Teismas nepritartų mano išvadai, kad teisinis pagrindas yra nepakankamai numatomas, manau, kad bet kuriuo atveju neatrodo, jog šis teisinis pagrindas, kuriuo grindžiamas duomenų saugojimas, atitiktų viešojo intereso tikslą, kaip tai suprantama pagal BDAR 6 straipsnio 3 dalį.
85.      Šiuo klausimu Bulgarijos vyriausybė per posėdį teigė, kad, po ikiteisminio tyrimo nesant drausminės procedūros, su šiuo tyrimu susiję duomenys vėliau nebus naudojami valdant pareigūno karjerą. Vis dėlto tokių duomenų saugojimas atitiktų viešąjį interesą, nes jie susiję su asmenimis, vykdančiais specifinę veiklą, kuria siekiama užtikrinti viešąją tvarką ir ginti gyventojus.
86.      Žinoma, visuotinai pripažįstama, kad policijos pareigūno funkcijos reikalauja laikytis aukštesnio lygio etikos ir elgesio taisyklių, palyginti su kitais pareigūnais ar darbuotojais. Vis dėlto neginčijama, kad nagrinėjamu atveju tyrimas buvo nutrauktas nesant įrodymų ir kad atitinkamam pareigūnui nebuvo pradėta jokia drausminė procedūra. Taigi nesuprantu, kaip šiam pareigūnui tenkančių viešosios tvarkos apsaugos funkcijų pobūdis galėtų pateisinti aptariamų duomenų saugojimą jo asmens byloje.
87.      Be to, Bulgarijos vyriausybė per posėdį patikslino, kad per ikiteisminį tyrimą gautų duomenų saugojimas yra susijęs su duomenų apie pareigūnų drausminę atsakomybę saugojimu, nes ikiteisminio tyrimo rezultatas turi lemiamą reikšmę sprendžiant, ar reikia taikyti drausminę priemonę. Iš pareiškėjo pagrindinėje byloje asmens bylos matyti, kad vykstant ikiteisminiam tyrimui, kuriame jis buvo įtariamasis, padaryta išvada, jog jo kaltę pagrindžiančių įrodymų nėra, todėl nebuvo pradėta jokia drausminė procedūra. Mano nuomone, tai yra cikliškas samprotavimas, kuriuo duomenų saugojimas prilyginamas bendrojo intereso tikslui. Vadovaujantis tokia logika, bet koks duomenų saugojimas būtų savaime pateisinamas, o viešojo intereso tikslo reikalavimas taptų perteklinis.
88.      Be to, iki galo gilinantis į šį argumentą, tam tikrų duomenų saugojimas asmens byloje siekiant įrodyti, kad asmeniui nebuvo pareikšti kaltinimai, jis nebuvo nuteistas ar jam nebuvo taikyta drausminių nuobaudų, – nors tai taip pat būtų galima įrodyti į asmens bylą neįtraukiant jokios informacijos apie ikiteisminį tyrimą ar drausminę priemonę, – reikštų, kad be tokio saugojimo nebūtų galima įrodyti, jog asmuo anksčiau nebuvo teistas ir neturėjo nuobaudų.
89.      Šiuo atveju beveik susidurtume su kaltumo prezumpcija, pažeidžiančia nekaltumo prezumpcijos principą, įtvirtintą Chartijos 48 straipsnio 1 dalyje(34), atitinkančioje EŽTK 6 straipsnio 2 dalį. Norėčiau pabrėžti, kad pagal Europos Žmogaus Teisių Teismo jurisprudenciją šis principas neapsiriboja baudžiamojo proceso užbaigimu, bet yra skirtas užkirsti kelią tam, kad asmenys, kurie buvo išteisinti arba kurių baudžiamasis persekiojimas nutrauktas, vėlesniuose procesuose valstybės institucijų būtų traktuojami taip, tarsi jie iš tikrųjų buvo pripažinti padarę nusikalstamą veiką, kuria buvo kaltinami(35). Toks aiškinimas suponuoja, kad, nutraukus tyrimą, asmens byloje turėtų būti atkurta ankstesnė padėtis.
90.      Nepaisant pastarosios aplinkybės, manau, jog Teisingumo Teismui pateiktos
informacijos nepakanka, kad būtų galima konstatuoti, jog laikomasi BDAR 6 straipsnio 1 dalies c punkte ir 6 straipsnio 3 dalyje nustatytų reikalavimų. Jeigu nagrinėjamu atveju netaikomas nė vienas iš kitų šio reglamento 6 straipsnio 1 dalyje nurodytų teisėtumo pagrindų (o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas(36)), reikia konstatuoti, kad šių duomenų saugojimas yra neteisėtas, todėl pareigūnas turi teisę reikalauti juos ištrinti pagal BDAR 17 straipsnio 1 dalies d punktą.
91.      Šiomis aplinkybėmis, nesant kitos informacijos apie siekiamą teisėtą tikslą, neįmanoma įvertinti asmens duomenų saugojimo asmens bylose trukmės, kuri, remiantis Bulgarijos vyriausybės per teismo posėdį pateikta informacija, būtų, iki kol pareigūnui sukaks 100 metų, proporcingumo. Vis dėlto šio termino taikymas be atrankos bet kokiems su ikiteisminiu tyrimu susijusiems duomenims, neatsižvelgiant į šio tyrimo rezultatus ir į tai, ar buvo paskirtos drausminės nuobaudos, taip pat negali būti pateisinamas vien nuoroda į policijos pareigūnų funkcijas(37).
92.      Taigi, siūlau į trečiąjį–penktąjį prejudicinius klausimus atsakyti, kad BDAR 17 straipsnio 3 dalis, siejama su jo 6 straipsnio 1 dalies c punktu ir 6 straipsnio 3 dalimi, turi būti aiškinama taip, kad su ikiteisminiu tyrimu, kuriame policijos pareigūnui, kaip įtariamajam, taikytos ikiteisminio tyrimo priemonės ir tyrimas nutrauktas, susijusių asmens duomenų saugojimas tokio
pareigūno asmens byloje negali būti laikomas teisėtu, kad būtų įvykdyta valdžios institucijai, kuri yra to pareigūno darbdavė, pagal nacionalinę teisę kaip duomenų valdytojai taikoma teisinė prievolė, remiantis vien funkcijų, kurias turi vykdyti pareigūnas, pobūdžiu.
c)      Kiti svarstymai
93.      Norėčiau trumpai aptarti BDAR 10 straipsnį, dėl kurio prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nepateikė klausimo, tačiau dėl kurio Bulgarijos vyriausybė, atsakydama į Teisingumo Teismo klausimą, per posėdį išsakė savo nuomonę.
94.      Šioje nuostatoje nustatytos konkrečios duomenų „apie apkaltinamuosius nuosprendžius ir nusikalstamas veikas“ tvarkymo sąlygos. Pagal ją asmens duomenys apie apkaltinamuosius nuosprendžius ir nusikalstamas veikas remiantis 6 straipsnio 1 dalimi tvarkomi tik prižiūrint valdžios institucijai arba kai duomenų tvarkymas leidžiamas Sąjungos arba valstybės narės teise, kurioje nustatytos tinkamos duomenų subjektų teisių ir laisvių apsaugos priemonės. Kaip matyti iš šios nuostatos formuluotės, ji taikoma tik duomenų tvarkymui, atitinkančiam vieną iš BDAR 6 straipsnio 1 dalyje numatytų teisėtumo pagrindų. Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turėtų atsižvelgti į šio reglamento 10 straipsnį tik tuo atveju, jeigu padarytų išvadą, kad nagrinėjami duomenys saugomi teisėtai.
95.      Vis dėlto, net jei taip būtų, manau, kad šios bylos aplinkybėmis BDAR 10 straipsnyje nustatyti paskesni reikalavimai bet kuriuo atveju būtų įvykdyti.
96.      Pirmiausia primenu, kad pagal jurisprudenciją BDAR 10 straipsnis taikomas duomenims, susijusiems su nusikalstamomis veikomis, neatsižvelgiant į tai, ar per baudžiamąjį procesą buvo faktiškai įrodyta nusikalstama veika, dėl kurios asmuo buvo persekiojimas(38).
97.      Nagrinėjamu atveju neginčijama, kad pareiškėjas pagrindinėje byloje nebuvo nei patrauktas baudžiamojon atsakomybėn, nei pripažintas kaltinamuoju, tačiau jo asmens byloje saugomi duomenys rodo, kad jam, kaip įtariamajam, taikytos tyrimo priemonės. Be to, manau, kad tokie duomenys yra duomenys, „susiję“ su nusikalstamomis veikomis(39). Iš tiesų BDAR 10 straipsnio tikslas(40) skatina taikyti šią nuostatą asmens duomenims, kurie rodo, kad dėl įtarimų padarius nusikalstamą veiką kompetentinga institucija prieš atitinkamą asmenį ėmėsi tyrimo priemonių(41). Net jei atlikus tyrimą apkaltinamasis nuosprendis nebuvo priimtas, tai, kad tokie duomenys yra asmens byloje, vėliau gali turėti neigiamų pasekmių.
98.      Kai duomenų valdytojas yra valdžios institucija, asmens duomenys bet kuriuo atveju tvarkomi „prižiūrint valdžios institucijai“(42). Šioje byloje pareiškėjo pagrindinėje byloje duomenys buvo tvarkomi tik ministerijos, kuri yra duomenų valdytoja, padaliniuose. Taigi nebūtina nagrinėti, ar nacionalinėje teisėje numatytos tinkamos duomenų subjektų teisių ir laisvių apsaugos priemonės, kaip tai suprantama pagal BDAR 10 straipsnį.
4.      Dėl devintojo prejudicinio klausimo
99.      Devintuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2016/680 16 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad valdžios institucija, kaip darbdavė, privalo iš pareigūno asmens bylos ištrinti visus duomenis, kuriuos surinko ir saugojo per kitą savo struktūrinį padalinį, atliekantį ikiteisminį tyrimą, ir kurie yra susiję su tuo, kad šis pareigūnas buvo įtariamas ikiteisminiame tyrime, kuris buvo nutrauktas.
100. Kadangi iš pateiktos analizės matyti, kad tokių duomenų, kokie nagrinėjami pagrindinėje byloje, saugojimui taikomas BDAR, o Direktyva 2016/680 netaikoma, į devintąjį prejudicinį klausimą atsakyti nereikia.
5.      Dėl dešimtojo prejudicinio klausimo
101. Dešimtuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2000/78 1 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį valdžios institucijai, kurios vienas struktūrinis padalinys atlieka ikiteisminį tyrimą dėl kito struktūrinio padalinio pareigūno, kaip darbdavei,
neleidžiama atsisakyti paaukštinti pareigūną vien dėl to, kad jis buvo įtariamasis vykstant ikiteisminiam tyrimui, kuris buvo nutrauktas.
102. Visų pirma dėl faktinių prielaidų, kuriomis grindžiamas šis klausimas, Bulgarijos vyriausybė, atsakydama į Teisingumo Teismo pateiktus klausimus, per teismo posėdį nurodė, kad po ikiteisminio tyrimo pareiškėjas pagrindinėje byloje, priešingai, nei jis teigia, buvo perkeltas į aukštesnes pareigas. Visgi prejudicinių klausimų svarbos prezumpcija negali būti paneigta vien dėl to, kad viena iš pagrindinės bylos šalių užginčija tam tikrus faktus, kurių Teisingumo Teismas neprivalo tikrinti ir nuo kurių priklauso šios
bylos dalyko apibrėžimas(43).
103. Be to, norėčiau priminti, kad Direktyvos 2000/78 1 straipsnyje išsamiai išvardyti diskriminacijos, kurią ji draudžia, pagrindai, t. y. dėl religijos ar įsitikinimų, negalios, amžiaus ar seksualinės orientacijos(44). Visgi tai, kad asmuo buvo įtariamasis vykstant ikiteisminiam tyrimui, kuris buvo nutrauktas, neatitinka nė vieno iš šių pagrindų. Todėl atsisakymas paaukštinti pareigas vien dėl šios aplinkybės nepatenka į šios direktyvos taikymo sritį.
104. Šiomis aplinkybėmis tai, kad duomenis apie įtariamojo statusą surinko kitas darbdavio struktūrinis padalinys nei tas, į kurį buvo paskirtas pareigūnas, neturi reikšmės.
105. Direktyva 2000/78 taip pat netaikoma atsisakymui paaukštinti pareigas dėl įtariamojo, kaip policijos pareigūno, statuso. Iš tiesų iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad ši direktyva netaikoma diskriminacijai dėl pačių darbo santykių, visų pirma dėl priklausymo tam tikrai socialinei profesinei kategorijai ar dėl darbo vietos(45).
106. Taigi į dešimtąjį prejudicinį klausimą siūlau atsakyti, kad Direktyvos 2000/78 1 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad ši direktyva netaikoma atsisakymui paaukštinti pareigūno pareigas vien dėl to, kad jis buvo įtariamasis
vykstant ikiteisminiam tyrimui, kuris buvo nutrauktas.
V.      Išvada
107. Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Sofiyski Rayonen sad (Sofijos rajono teismas, Bulgarija) pateiktus prejudicinius klausimus:
1)      2016 m. balandžio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2016/679 dėl fizinių asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo ir kuriuo panaikinama Direktyva 95/46/EB 2 straipsnio 1 dalis ir 2016 m. balandžio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos (ES) 2016/680 dėl fizinių asmenų apsaugos kompetentingoms institucijoms tvarkant asmens duomenis nusikalstamų veikų prevencijos, tyrimo, atskleidimo ar baudžiamojo persekiojimo už jas arba bausmių vykdymo tikslais ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo, ir kuria panaikinamas Tarybos pamatinis sprendimas 2008/977/TVR, 9 straipsnio 1 dalis
turi būti aiškinamos taip:
šis reglamentas taikomas valdžios institucijos atliekamam vieno iš jos pareigūnų asmens byloje esančių duomenų, susijusių su jo, kaip įtariamojo, statusu vykstant ikiteisminiam tyrimui, saugojimui, kai duomenis surinko šios valdžios institucijos struktūrinis padalinys, vykdydamas savo, kaip kompetentingos institucijos, kaip tai suprantama pagal šią direktyvą, funkcijas, su sąlyga, kad duomenys saugomi kitais nei Direktyvos 2016/680 1 straipsnio 1 dalyje nurodytais tikslais.
2)      Reglamento 2016/679
17 straipsnio 3 dalis, siejama su jo 6 straipsnio 1 dalies c punktu ir 6 straipsnio 3 dalimi,
turi būti aiškinama taip:
su ikiteisminiu tyrimu, kuriame policijos pareigūnui, kaip įtariamajam, buvo taikytos ikiteisminio tyrimo priemonės ir tyrimas nutrauktas, susijusių asmens duomenų saugojimas tokio pareigūno asmens byloje negali būti laikomas teisėtu, kad būtų įvykdyta valdžios institucijai, kuri yra to pareigūno darbdavė, pagal nacionalinę teisę kaip duomenų valdytojai taikoma teisinė prievolė, remiantis vien funkcijų, kurias turi vykdyti pareigūnas, pobūdžiu.
3)      2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvos 2000/78/EB, nustatančios vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus, 1 straipsnis
turi būti aiškinamas taip:
ši direktyva netaikoma atsisakymui paaukštinti pareigūno pareigas vien dėl to, kad jis buvo įtariamasis vykstant ikiteisminiam tyrimui, kuris buvo nutrauktas.
1      Originalo kalba: prancūzų.
i      Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.
2      2016 m. balandžio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl fizinių asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo ir kuriuo panaikinama Direktyva 95/46/EB (Bendrasis duomenų apsaugos reglamentas) (OL L 119, 2016, p. 1).
3      2016 m. balandžio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl fizinių asmenų apsaugos kompetentingoms institucijoms tvarkant asmens duomenis nusikalstamų veikų prevencijos, tyrimo, atskleidimo ar baudžiamojo persekiojimo už jas arba bausmių vykdymo tikslais ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo, ir kuria panaikinamas Tarybos pamatinis sprendimas 2008/977/TVR (OL L 119, 2016, p. 89).
4      2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyva, nustatanti vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus (OL L 303, 2000, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 79).
5      DV Nr. 53, 2014 m. birželio 27 d.
6      2014 m. rugsėjo 19 d. DV Nr. 78, iš dalies pakeistas ir papildytas 2015 m. balandžio 14 d. DV Nr. 27, iš dalies pakeistu ir papildytu 2021 m. birželio 25 d. DV Nr. 53.
7      Šiuo klausimu žr. 2025 m. gegužės 8 d. Sprendimą Stadt Wuppertal (C‑130/24, EU:C:2025:340, 42 punktas).
8      Nors ikiteisminis tyrimas vyko 2016 m., t. y. prieš įsigaliojant BDAR ir Direktyvai 2016/680, pareiškėjas pagrindinėje byloje reikalauja, kad būtų ištrinti jo duomenys, kuriuos iki šiol saugo ministerija. Tokiomis aplinkybėmis neabejoju, kad BDAR ir Direktyva 2016/680 ginčui pagrindinėje byloje taikytini ratione temporis.
9      Šiuo klausimu žr. 2024 m. spalio 4 d. Sprendimą Bezirkshauptmannschaft Landeck (Bandymas prieiti prie mobiliajame telefone saugomų asmens duomenų) (C‑548/21, EU:C:2024:830, 53 punktas).
10      Pirmasis, antrasis, ketvirtasis, penktasis, septintasis ir devintasis prejudiciniai klausimai.
11      Trečiasis, šeštasis ir aštuntasis prejudiciniai
klausimai.
12      Dėl klausimų performulavimo žr. 2025 m. birželio 3 d. Sprendimą Kinsa (C‑460/23, EU:C:2025:392, 34 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
13      Chartijos 52 straipsnyje, kuris taip pat nurodytas šiame klausime, reglamentuojami pagrindinių teisių apribojimai ir, manau, jis nėra reikšmingas apibrėžiant BDAR ir Direktyvos 2016/680 taikymo sritis.
14      Taigi šių sąvokų aiškinimas pagal BDAR turėtų būti pagal analogiją taikomas šiai direktyvai; dėl sąvokos „duomenų tvarkymas“ žr. 2024 m. spalio 4 d. Sprendimą Bezirkshauptmannschaft Landeck (Bandymas prieiti prie mobiliajame telefone saugomų asmens duomenų) (C‑548/21, EU:C:2024:830, 71 punktas).
15      Žr. 2022 m. gruodžio 8 d. Sprendimą Inspektor / Inspektorata kam Visshia sadeben savet (Asmens duomenų tvarkymo tikslai – Ikiteisminis tyrimas baudžiamojoje byloje) (C‑180/21, EU:C:2022:967, 73 punktas).
16      Žr. ZMVR 29 straipsnio 1 dalį. Dėl duomenų valdytojo paskyrimo pagal nacionalinę teisę žr. 2024 m. sausio 11 d. Sprendimą État belge (Oficialiojo leidinio tvarkomi duomenys) (C‑231/22, EU:C:2024:7, 29 ir 30 punktai).
17      BDAR 2 straipsnio 1 dalis.
18      Šiuo klausimu žr. 2024 m. kovo 7 d. Sprendimą Endemol Shine Finland (C‑740/22, EU:C:2024:216, 37 ir 38 punktai).
19      Remiantis Bulgarijos vyriausybės pateikta informacija, pagal ZMVR 147 straipsnio 1 dalį ir potvarkio dėl asmens bylų 3 ir 6 straipsnius, šios bylos numeruojamos didėjimo tvarka ir saugomos specialiose saugyklose, o asmens duomenys jose saugomi suskirstyti į iš anksto nustatytus skyrius.
20      Žr. 2022 m. gruodžio 8 d. Sprendimą Inspektor / Inspektorata kam Visshia sadeben savet (Asmens duomenų tvarkymo tikslai – Ikiteisminis tyrimas baudžiamojoje byloje) (C‑180/21, EU:C:2022:967, 74 punktas).
21      BDAR 5 straipsnio 1 dalies b punktas ir Direktyvos 2016/680 4 straipsnio 1 dalies b punktas.
22      Šiuo klausimu žr. generalinio advokato M. Campos Sánchez-Bordona išvadą byloje Inspektor / Inspektorata kam Visshia sadeben savet (Asmens duomenų tvarkymo tikslai – Ikiteisminis tyrimas baudžiamojoje byloje) (C‑180/21, EU:C:2022:406, 37, 38, 70 ir 71 punktai).
23      Išskyrus atvejus, kai tai yra veikla, nepatenkanti į Sąjungos teisės taikymo sritį, t. y. skirta nacionaliniam saugumui užtikrinti arba priskiriama tai pačiai kategorijai, o šiuo atveju taip nėra; žr. 2021 m. birželio 22 d. Sprendimą Latvijas Republikas Saeima (Baudos taškai) (C‑439/19, EU:C:2021:504, 66–68 punktai).
24      Šiuo klausimu žr. generalinio advokato M. Campos Sánchez-Bordona išvadą byloje Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra (C‑162/22, EU:C:2023:266, 83 ir 84 punktai).
25      Išsamiau žr. šios išvados 72 punkte.
26      Ši aplinkybė netrukdo Teisingumo Teismui atsižvelgti į šias nuostatas performuluojant klausimus; žr. 2025 m. kovo 13 d. Sprendimą Alsen (C‑137/23, EU:C:2025:179, 46 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
27      Šiuo klausimu žr. generalinės advokatės L. Medina išvadą byloje Agentsia po vpisvaniyata (C‑200/23, EU:C:2024:445, 62 ir 63 punktai).
28      Potvarkio dėl asmens bylų 5 straipsnio 2 dalis ir 6 straipsnio 4 dalis.
29      Dėl atsižvelgimo į tokią informaciją žr. 2023 m. liepos 13 d. Sprendimą Ferrovienord (C‑363/21 ir C‑364/21, EU:C:2023:563, 58 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
30      Šiuo klausimu žr. generalinio advokato P. Pikamäe išvadą byloje SCHUFA Holding ir kt.  (Scoring) (C‑634/21, EU:C:2023:220, 69 punktas).
31      Žr., be kita ko, 2022 m. vasario 24 d. Sprendimą Valsts ieņēmumu dienests (Asmens duomenų tvarkymas mokesčių tikslais) (C‑175/20, EU:C:2022:124, 54–56 punktai).
32      Šiuo klausimu žr. 2022 m. rugpjūčio 1 d. Sprendimą Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (C‑184/20, EU:C:2022:601, 69 ir 70 punktai).
33      Dėl įstatymo statuso, kaip tai suprantama pagal 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje pasirašytą Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvenciją (toliau – EŽTK), žr. 1983 m. kovo 25 d. EŽTT sprendimo Silver ir kiti prieš Jungtinę Karalystę, CE:ECHR:1983:0325JUD000594772, 26 ir 86–88 punktus.
34      Žr., be kita ko, 2021 m. vasario 2 d. Sprendimą Consob  (C‑481/19, EU:C:2021:84, 37 punktas).
35      Dėl šios jurisprudencijos
žr. 2024 m. birželio 11 d. EŽTT sprendimo Nealon ir Hallam prieš Jungtinę Karalystę, CE:ECHR:2024:0611JUD003248319, 102–109 ir 122–125 punktus, taip pat konkrečiai viešosios tarnybos klausimu – 2017 m. vasario 16 d. EŽTT sprendimo Yildiz prieš Turkiją, CE:ECHR:2017:0124DEC006518210, 30–34 punktus. Pastarojoje byloje policijos pareigūnas teigė, kad neigiamo įvertinimo procedūra suponuoja prezumpciją, jog jis yra kaltas dėl nusikalstamos veikos, nors buvo išteisintas. Vis dėlto EŽTT nusprendė, kad EŽTK 6 straipsnio 2 dalis netaikytina, nes pareiškėjas neįrodė, kad dėl elgesio jo atžvilgiu buvo sukurtas ryšys tarp baudžiamojo proceso ir paskesnės administracinės
bylos.
36      Savo rašytinėse pastabose Komisija nurodė BDAR 6 straipsnio 1 dalies e punktą dėl duomenų tvarkymo, kai juos tvarkyti būtina siekiant atlikti užduotį, vykdomą viešojo intereso labui, arba atliekant duomenų valdytojui pavestas viešosios valdžios funkcijas. Jei tai iš tiesų yra teisėtumo pagrindas, kuris gali būti taikomas valdžios institucijai, jai taip pat taikomi šio reglamento 6 straipsnio 3 dalies reikalavimai. Taigi bet kuriuo atveju kiltų klausimas, ar egzistuoja viešojo intereso tikslas.
37      Primenu, kad, remiantis BDAR 5 straipsnio 1 dalies c punkte įtvirtintu duomenų kiekio mažinimo principu, asmens duomenys turi būti adekvatūs, tinkami ir tik tokie, kurių reikia siekiant tikslų, dėl kurių jie tvarkomi. Remiantis BDAR 39 konstatuojamąja dalimi, šis principas reikalauja užtikrinti, kad asmens duomenų saugojimo laikotarpis būtų tikrai minimalus.
38      2019 m. rugsėjo 24 d. Sprendimas GC ir kt.  (Nuorodų į jautrius duomenis pašalinimas) (C‑136/17, EU:C:2019:773, 72 punktas).
39      Bulgarijos vyriausybė per posėdį paaiškino, kad įtariamojo statusas pagal Bulgarijos teisę nėra ypatingas teisinis statusas. Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad sąvoka „nusikalstama veika“ turi būti aiškinama savarankiškai ir vienodai (2021 m. birželio 22 d. Sprendimo Latvijas Republikas Saeima (Baudos taškai)
(C‑439/19, EU:C:2021:504, 80–85 punktai), o tai, mano nuomone, turėtų būti taikoma visiems BDAR 10 straipsnio taikymo srities elementams.
40      T. y. užtikrinti didesnę apsaugą nuo tvarkymo, kuris dėl ypatingo atitinkamų duomenų jautrumo gali itin stipriai suvaržyti pagrindines teises į privatų ar profesinį gyvenimą; žr. 2021 m. birželio 22 d. Sprendimą Latvijas Republikas Saeima (Baudos taškai)
(C‑439/19, EU:C:2021:504, 74 ir 75 punktai).
41      Su šia pozicija sutinka Bäcker, M., „Art. 10“, Wolff, H. A., Brink, S. ir von Ungern-Sternberg, A., BeckOK Datenschutzrecht, 51 leidimas, C. H. Beck, 2024, 3 punktas; taip pat žr. Georgieva, L., „Article 10“, Kuner, C., Bygrave, L. A. ir Docksey, C., The EU General Data Protection Regulation (GDPR). A Commentary,
Oxford University Press, 2020, 389 p.
42      Šiuo klausimu žr. 2021 m. birželio 22 d. Sprendimą Latvijas Republikas Saeima (Baudos taškai) (C‑439/19, EU:C:2021:504, 101 punktas).
43      2006 m. gruodžio 5 d. Sprendimas Cipolla ir kt. (C‑94/04 ir C‑202/04, EU:C:2006:758, 26 punktas).
44      Šiuo klausimu žr. 2008 m. liepos 17 d. Sprendimą Coleman (C‑303/06, EU:C:2008:415, 38 ir 46 punktai), 2011 m. liepos 7 d. Sprendimą Agafiţei ir kt. (C‑310/10, EU:C:2011:467, 34 punktas) ir 2022 m. spalio 20 d. Sprendimą Curtea de Apel Alba Iulia ir kt. (C‑301/21, EU:C:2022:811, 64 ir 69 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
45      2011 m. liepos 7 d. Sprendimas Agafiţei ir kt. (C‑310/10, EU:C:2011:467, 31–33 punktai), 2017 m. kovo 9 d. Sprendimas Milkova (C‑406/15, EU:C:2017:198, 44 punktas) ir 2024 m. spalio 17 d. Sprendimas Zetschek (C 349/23, EU:C:2024:889, 25 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).