62002CC0414_LT
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. 2002 m. lapkričio 6 d. nutartimi Vienos Verwaltungsgerichtshof
kreipėsi į Teisingumo Teismą, prašydamas priimti prejudicinį sprendimą dėl 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą (toliau – Muitinės kodeksas arba tiesiog Kodeksas), 202 straipsnio 3 dalies išaiškinimo(2) . Iš esmės nacionalinis teismas nori išsiaiškinti, ar ši nuostata nedraudžia valstybės narės teisės aktų, pagal kuriuos darbdavys (ar užsakovas) atsako už skolą muitinei, jeigu jo darbuotojai (ar kiti jų samdomi asmenys), vykdydami jiems pavestas funkcijas, pažeidžia muitinės tvarką.
I – Teisinis pagrindas
Bendrijos teisės nuostatos
2. Muitinės kodekso 202 straipsnis numato:
__1. Importo skola muitinei atsiranda:
a) neteisėtai įvežant į Bendrijos muitų teritoriją importo muitais apmokestinamas prekes
< … >
3. Skolininkais laikomi:
– asmuo, neteisėtai įvežęs tokias prekes,
– bet kurie asmenys, dalyvavę neteisėtai įvežant prekes ir žinoję arba turėję žinoti, kad toks prekių įvežimas yra neteisėtas, ir
– bet kurie asmenys, įsigiję arba laikę atitinkamas prekes ir jų įsigijimo arba gavimo metu žinoję arba turėję žinoti, kad prekės buvo įvežtos neteisėtai“.
3. 213 straipsnis nurodo:
__Jeigu keli asmenys yra atsakingi už vienos skolos muitinei apmokėjimą, kiekvienas iš jų solidariai atsako už tokią skolą”.
Nacionalinės teisės nuostatos
4. Zollrechts-Durchführungsgesetz
(Muitų teisę įgyvendinantis įstatymas, toliau – „ZollR‑DG”)(3) 79 straipsnio 2 dalis numato:
__Kai darbuotojui ar kitam įmonės samdomam asmeniui atsiranda skola muitinei dėl to, kad jis vykdydamas darbdavio ar užsakovo nurodymus pažeidė muitinės tvarką, skola muitinei atsiranda tuo pačiu momentu ir darbdaviui ar užsakovui, jei pastarieji netampa skolininkais toje pačioje byloje pagal kitą nuostatą“.
II – Faktinės aplinkybės ir procesas
5. Iš bylos medžiagos matyti, kad Hassan Bas yra įmonės Spedition Ulustrans, Uluslararasi Nakliyat ve. Tic. A.S. Istanbul
(toliau – Ulustrans ) darbuotojas.
6. 1996 m. gruodžio 5 d. Halsan Bas, vairuodamas Ulustrans
vardu registruotą sunkvežimį su priekaba, kirto Šveicarijos ir Austrijos sieną per Höchst punktą ir neatliko muitinės procedūrų dėl vežamų keturių audimo staklių.
7. Todėl Hauptzollamt Feldkirch
(Feldkirch muitinės įstaiga) 1996 m. gruodžio 11 d. sprendimu pranešė Halsan Bas, kad pagal Muitinės kodekso 202 straipsnio 1 ir 3 dalį jis yra skolingas muitinei 770 684 ATS (iš kurių 83 770 ATS – muito mokestis, o 686 914 ATS – importo apyvartos mokestis).
8. Be to, 1997 m. vasario 27 d. Feldkirch muitinės įstaiga pranešė įmonei Ulustrans, kad pagal Muitinės kodekso 202 straipsnio 1 dalį ir atžvelgiant į ZollR‑DG 79 straipsnio 2 dalį, ji yra skolinga muitinei tą pačią sumą kaip ir jos darbuotojas.
9. Ulustrans
dėl šio sprendimo pateikė skundą, kuris buvo atmestas. Tuomet Linz regiono Finanzlandesdirektion für Oberösterreich
Ketvirtajame apeliaciniame skyriuje Ulustrans
pareiškė administracinį ieškinį, kuris 2000 m. lapkričio 21 d. sprendimu taip pat buvo atmestas.
10. Todėl Ulustrans
kreipėsi į Verwaltungsgerichtshof,
reikalaudama panaikinti Finanzlandesdirektion für Oberösterreich
(toliau – atsakovė) sprendimą, nurodydama, inter alia, kad ZollR‑DG 79 straipsnio 2 dalis prieštarauja Bendrijos teisei, nes nepagrįstai išplečia Kodekso 202 straipsnio 3 dalyje nustatytą baigtinį galimų muitinės skolininkų sąrašą.
11. Verwaltungsgerichtshof
nagrinėdamas šį klausimą nusprendė, kad pagal EB 234 straipsnį būtina kreiptis į Teisingumo Teismą, kad šis priimtų prejudicinį sprendimą šiuo klausimu:
__Ar muitinės skolininko sąvokos išplėtimas Zollrechts-Durchführungsgesetz
79 straipsnio 2 dalyje (pagal kurią skola muitinei atsiranda ir darbdaviui ar užsakovui tuo pačiu metu kaip ir darbuotojui ar kitam įmonės samdomam asmeniui dėl to, kad jis vykdydamas darbdavio ar užsakovo pavedimus pažeidė muitinės tvarką) yra neteisėtas Muitinės kodekso 202 straipsnio 3 dalies atžvilgiu, ir todėl neatitinka Bendrijos teisės?”
12. Nagrinėjant šią bylą raštiškus paaiškinimus pateikė atsakovė, Austrijos Vyriausybė ir Komisija.
III – Teisinė analizė
13. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas Teisingumo Teismo prašo įvertinti, ar ZollR‑DG 79 straipsnio 2 dalis neprieštarauja Muitinės kodekso 202 straipsnio 3 daliai.
14. Tačiau, kaip žinoma, prejudicinio sprendimo procedūra nesuteikia Teisingumo Teismui kompetencijos spręsti dėl nacionalinės normos atitikimo Bendrijos teisei. Jis gali tik „pateikti nacionaliniam teismui visapusišką Bendrijos teisės aiškinimą“, leidžiantį pastarajam teismui „įvertinti šį atitikimą jo nagrinėjamoje byloje“(4) .
15. Atsižvelgiant į nusistovėjusią Teisingumo Teismo tokių bylų praktiką, Verwaltungsgerichtshof
pateiktas prejudicinis klausimas turi būti performuluotas taip, kad būtų suprantamas, kaip norintis išsiaiškinti, ar nurodyta Muitinės kodekso nuostata draudžia nacionalinius teisės aktus, tokius kaip Austrijos teisės aktai, pagal kuriuos darbdavys (ar užsakovas) atsako už skolą muitinei, kai jų darbuotojai (ar kiti jų samdomi asmenys) vykdydami jiems pavestas funkcijas pažeidžia muitinės tvarką.
16. Šiuo požiūriu pirmiausiai pažymėčiau, kad neteisėtai įvežus į Bendrijos muitų teritoriją importo muitais apmokestinamas prekes, Muitinės kodekso 202 straipsnio 3 dalis apibrėžia tris asmenų, atsakingų už skolą muitinei, grupes: i) asmuo, neteisėtai įvežęs tokias prekes; ii) bet kurie asmenys, dalyvavę neteisėtai įvežant prekes ir žinoję arba turėję žinoti, kad toks prekių įvežimas yra neteisėtas; iii) bet kurie asmenys, įsigiję arba laikę atitinkamas prekes ir jų įsigijimo arba gavimo metu žinoję arba turėję žinoti, kad prekės buvo įvežtos neteisėtai.
17. Todėl norint atsakyti į šį klausimą, pirmiausia būtina nustatyti, ar pirmiau pateiktas muitinės skolininkų sąrašas yra baigtinis, ar atvirkščiai, valstybės narės gali jį išplėsti, papildydamos naujomis skolininkų grupėmis.
18. Atsakovė ir Austrijos Vyriausybė palaiko antrąją prielaidą. Jos mano, kad Muitinės kodekso 202 straipsnio 3 dalis yra __bazinė” nuostata, kuria norima tik minimaliai harmonizuoti muitinės skolininko sąvoką. Tad ji nedraudžia valstybėms narėms priimti kitas nuostatas, tokias kaip ZollR‑DG 79 straipsnio 2 dalis, išplečiančias šią sąvoką tam, kad būtų užtikrintas skolų muitinei mokėjimas.
19. Atsakovės ir Austrijos Vyriausybės nuomone, toks aiškinimas atitinka Muitinės kodekso 232 straipsnio 1 dalies a punktą ir Tarybos sprendimo Nr. 2000/597 dėl Europos Bendrijų nuosavųjų išteklių sistemos(5) 8 straipsnį, kurie atitinkamai nacionalinėms muitinės įstaigoms ir valstybėms narėms leidžia naudotis visomis nacionalinės teisės nuostatų joms suteikiamomis galimybėmis užtikrinti muitų surinkimą.
20. Vis dėlto aš nenorėčiau sutikti su tokiu išaiškinimu. Aš manau, kad Muitinės kodekso 202 straipsnio 3 dalis pateikia išsamų muitinės skolininkų sąrašą, kurių skola muitinei atsirado dėl neteisėto prekių įvežimo į Bendrijos muitų teritoriją.
21. Tą patvirtina ir pati nagrinėjamos nuostatos teksto formuluotė.
22. 202 straipsnio 3 dalis tiksliai nurodo, kokie asmenys __yra skolininkai”, kai kalbama apie skolas muitinei, o jos formuluotė neleidžia daryti prielaidos, kad valstybės narės gali priskirti skolininkams ir kitus asmenis, kurie nėra akivaizdžiai įtraukti į šį sąrašą.
23. Be to, tokią išvadą patvirtina ir istorinė ankstesnių analogiškų nuostatų analizė.
24. Prieš priimant Muitinės kodeksą, analogiškos nuostatos buvo įvairiuose Bendrijos antrinės teisės aktuose. Konkrečiai nuostatos dėl asmenų, pripažįstamų muitinės skolininkais, buvo įtvirtintos 1988 m. balandžio 18 d. Tarybos reglamente (EEB) Nr. 1031/88 (toliau – „Reglamentas Nr. 1031/88”)(6) .
25. Šio Reglamento 3 straipsnio pirmoji dalis numatė, kad jeigu skola muitinei atsirado dėl neteisėto prekių įvežimo į Bendrijos muitų teritoriją, __už skolą muitinei atsako asmuo, neteisėtai įvežęs prekes į Bendrijos muitų teritoriją”. Vis dėlto minėto straipsnio 2 dalis numato, kad __ pagal galiojančias valstybių narių teisės nuostatas
tokių skolų bendraskolininkiais taip pat tampa: < ... > bet kurie asmenys, dalyvavę neteisėtai įvežant prekes”, __bet kurie asmenys, įsigiję arba laikę atitinkamas prekes” ir „ < ... > visi kiti asmenys, atsakingi už tokį neteisėtą prekių įvežimą ”(7) .
26. Komisija teisingai pastebėjo, kad Reglamentas Nr. 1030/88 tokiu būdu leido valstybėms narėms nustatyti kitas grupes asmenų, kokiu nors būdu susijusių su neteisėtu prekių įvežimu, iš kurių galima buvo išieškoti skolą muitinei.
27. Kaip žinoma, siekiant supaprastinti __tiek Bendrijos ūkio subjektų, tiek ir muitinės įstaigų” darbą, Muitinės kodeksas į vieną teisės aktą sujungė __(iki tol) daugelyje Bendrijos Reglamentų ir direktyvų išdėstytas muitų teisės nuostatas”, tarp jų ir minėtąjį Reglamentą Nr. 1030/88 (Reglamento Nr. 2913/92 pirmoji konstatuojamosios dalies pastraipa)(8), taip pat, kiek buvo būtina, patobulino šiuos teisės aktus, kad Bendrijos muitų teisė taptų __nuoseklesnė, < ... > paprastesnė” ir __visaapimanti” (konstatuojamosios dalies antroji pastraipa).
28. Į tai reikia atsižvelgti aiškinant 202 straipsnį, kuris pakeitė Reglamento Nr. 1031/88 3 straipsnį, ir, skirtingai nei anksčiau, be jokių nuorodų į nacionalinės teisės aktus, tiksliai apibrėžia muitinės skolininkus.
29. Aš manau, kad iš aprašytos teisės normos raidos aišku, jog teisės aktų leidėjas, siekdamas nustatyti __paprastesnes” ir __visaapimančias” taisykles, sąmoningai nusprendė įtvirtinti 202 straipsnyje tikslų ir baigtinį sąrašą tų asmenų, iš kurių galima reikalauti sumokėti skolą muitinei, atsiradusią dėl neteisėto prekių įvežimo.
30. Todėl aš darau išvadą, kad priėmus Kodeksą valstybės narės nebegali priimti ar išlaikyti nuostatų, pripažįstančių kitus asmenis, atskirai ar solidariai atsakingais už tokių skolų sumokėjimą.
31. Taip pat reikia nustatyti, ar nuostata dėl darbdavio atsakomybės už skolą muitinei, atsiradusią dėl neteisėto darbuotojo elgesio, pavyzdžiui, minėtoji Austrijos įstatymo nuostata, išplečia Kodekso 202 straipsnio 3 dalyje nustatytą baigtinį skolininkų sąrašą, ar joje minimą darbdavį galima priskirti vienai iš numatytų trijų asmenų grupių.
32. Šiuo aspektu pirmiausiai norėčiau pabrėžti, kad minėtoje nuostatoje išskirta trečia skolininkų grupė, t. y. asmenys, įsigiję arba laikę neteisėtai įvežtas prekes, šiai bylai neturi jokios reikšmės. Šiuo atveju kalbame ne apie asmens, įsigijusio ar laikiusio prekes po jų įvežimo, atsakomybę, o apie asmenį, darbo santykiais susijusį su tuo, kas neteisėtai įvežė prekes.
33. Tačiau vertintini Muitinės kodekso 202 straipsnio 3 dalies pirmojoje ir antrojoje įtraukose numatyti atsakomybės atvejai.
34. Kaip matėme, pirmoji įtrauka numato, kad skolininkas yra __asmuo, neteisėtai įvežęs tokias prekes”.
35. Dėl šios nuostatos nacionalinis teismas savo sprendime nurodė, kad pagal kai kuriuos akademinius šaltinius, tais atvejais, kai prekes neteisėtai įveža darbuotojas, skolininkas 202 straipsnio 3 dalies atžvilgiu visada yra darbdavys. Vadovaujantis šiuo požiūriu, tokiais atvejais prekes į Bendriją visada įveža įmonė, nors ir netiesiogiai, pasinaudodama darbuotoju.
36. Aš su tokiu požiūriu nesutinku.
37. Teisingumo Teismas jau yra aiškiai nusprendęs, kad skolininkas Kodekso 202 straipsnio 3 dalies pirmos įtraukos atžvilgiu yra __asmuo, faktiškai įvežęs prekes”(9), tai reiškia, tik tas asmuo, pavyzdžiui, transporto priemonės vairuotojas, kuris faktiškai kontroliuoja prekes, kai jos įvežamos į Bendrijos muitų teritoriją. Todėl Austrijos taisyklė, pagal kurią darbdaviui kyla atsakomybė dėl neteisėtų jo darbuotojo veiksmų, neatitinka aptariamos nuostatos.
38. Lieka išnagrinėti atvejį, numatytą Kodekso 202 straipsnio 3 dalies antrojoje įtraukoje, kuri numato, kad skolininkai yra ir __bet kurie asmenys, dalyvavę neteisėtai įvežant prekes ir žinoję arba turėję žinoti, kad toks prekių įvežimas neteisėtas”.
39. Komisija teisingai pastebėjo, kad darbdavio atsakomybė dėl jo darbuotojo padaryto pažeidimo gali visiškai atitikti šią nuostatą, žinoma, jeigu yra visos joje numatytos sąlygos.
40. Iš 202 straipsnio 3 dalies formuluotės aišku, kad tam pirmiausiai turi būti įvykdyta objektyvioji __dalyvavimo neteisėtai įvežant prekes” į Bendrijos muitų teritoriją sąlyga. Akivaizdu, kad ši sąlyga įvykdoma visada, kai asmuo fiziškai ar kitaip prisideda prie prekių įvežimo į Bendriją, pavyzdžiui, kai darbdavys paveda savo darbuotojui, kaip šioje byloje, atvežti į Bendriją tam tikras prekes ir šiuo tikslu netgi suteikia jam transporto priemonę.
41. Taip pat būtina, kad įvežant prekes dalyvavęs asmuo būtų __žinojęs arba turėjęs žinoti, kad toks prekių įvežimas yra neteisėtas”. Tai reiškia, kad reikia įrodyti, jog tas asmuo tikrai žinojo apie asmens, faktiškai kontroliuojančio prekes, neteisėtą elgesį, arba kad bet kuriuo atveju jo padėtis rodo, kad jis apie tai žinojo
ar turėjo žinoti .
42. Aš manau, kad Austrijos nuostata, pagal kurią darbdaviai (ar užsakovai) atsako už skolas muitinei, kai jų darbuotojai (ar kiti jų samdomi asmenys), __vykdydami darbdavio ar juos samdančios įmonės pavedimą, pažeidė muitų taisykles”, atitinka nurodytas sąlygas. Nustatydama darbdavio atsakomybę tik tais atvejais, kai muitinės tvarką pažeidžia jo pavedimą vykdantys darbuotojai, tokia nuostata užtikrina, kad darbdaviai muitinės skolininkais taptų tik išimtinai minėtoje Kodekso nuostatoje numatytais atvejais.
43. Taigi pirmiausiai darbdavys atsako už tai, kad pavedė atvežti prekes į Bendriją ir kad taip dalyvavo įvežant šias prekes į muitų teritoriją.
44. Be to, darbdavys yra atsakingas, nes jo padėtis leidžia manyti, kad jis žinojo (ar turėjo žinoti), kaip darbuotojas vykdo jo pavedimą; bet kuriuo atveju jis privalo kontroliuoti, ar atlikdamas pavedimą darbuotojas nepažeidžia atitinkamų teisės aktų.
45. Dėl nurodytų priežasčių aš darau išvadą, kad Muitinės kodekso 202 straipsnio 3 dalis nedraudžia nacionalinės taisyklės, pavyzdžiui, ZollR‑DG 79 straipsnio 2 dalies, pagal kurią darbdavys (ar užsakovas) atsako už skolą muitinei, jeigu jo darbuotojai (ar kiti jų samdomi asmenys) vykdydami jiems pavestas funkcijas pažeidžia muitinės tvarką.
IV – Išvada
46. Atsižvelgiant į anksčiau išdėstytus argumentus, siūlau Teismui į Verwaltungsgerichtshof
pateiktą klausimą atsakyti taip:
1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, 202 straipsnio 3 dalis nedraudžia nacionalinės teisės nuostatos, pavyzdžiui, Austrijos Zollrechts-Durchführungsgesetz
79 straipsnio 2 dalies, pagal kurią darbdaviai (ar užsakovai) atsako už skolą muitinei, jeigu jų darbuotojai (ar kiti jų samdomi asmenys), vykdydami jiems pavestas funkcijas, pažeidžia muitinės tvarką.
(1) .
(2)
–	OL 1992 L 302, p. 1.
(3)
–	BGBI. 1994/659.
(4)
–	Žr. inter alia, 1998 m. balandžio 30 d. Sprendimo Sodiprem ir kiti,
sujungtose bylose C‑37/96 ir C‑38/96, Rink., p. I‑2039 22 punktą ir 2001 m. lapkričio 29 d. Sprendimo De Coster, C‑17/00, Rink., p. I‑9445, 23 punktą.
(5)
–	2000 m. rugsėjo 29 d. Tarybos sprendimas dėl Europos Bendrijų nuosavųjų išteklių sistemos 2000/597/EB, Euratomas (OL 2000 L 253. p. 42).
(6)
–	1988 balandžio 18 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1031/88 dėl skolininkų muitinei nustatymo (OL L 102, p. 5).
(7)
–	Pasviru šriftu pažymėta mano.
(8)
–
Žr. Muitinės kodekso 251 straipsnį.
(9)
–	2004 m. kovo 4 d. Sprendimo Viluckas ir kiti, sujungtos bylos C‑238/02 ir C‑246/02, Rink., p. I‑0000, 29 punktas. Išryškinta tik šiame tekste.