62013CC0684
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
NILSA WAHLA,
predstavljeni 26. februarja 2015 (
1
)
Zadeva C‑684/13
Johannes Demmer
proti
Fødevareministeriets Klagecenter(Predlog za sprejetje predhodne odločbe,
ki ga je vložilo Vestre Landsret (Danska))
„Skupna kmetijska politika — Zagotovitev povračila neupravičeno dodeljene in neupravičeno izplačane kmetijske pomoči — Površine, za katere se lahko dodeli pomoč — ‚Upravičen hektar‘ — Kmetijske in nekmetijske dejavnosti — Varna območja letališč — Pridelava trave na teh površinah za proizvodnjo krmnih peletov — Pretežna uporaba — Omejitve glede uporabe varnih območij letališč — Napaka, ki bi jo kmet lahko razumsko odkril — Dobra vera“
1.
Ali ima kmet, ki prideluje in kosi travo na varnih območjih letališč, pravico do kmetijske pomoči za ta zemljišča? Spor med kmetom in danskimi organi o prav tem vprašanju je v ozadju vprašanj, ki so predložena Sodišču v obravnavani zadevi.
2.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Vestre Landsret (zahodno višje sodišče) (Danska) se nanaša na pravilno razlago pojma „upravičen hektar“ in, natančneje, na okoliščine za določitev, kaj so lahko v skladu z veljavno zakonodajo Unije zemljišča, upravičena do kmetijske pomoči. V teh okoliščinah predložitveno sodišče prav tako ni prepričano glede obsega obveznosti povračila v primeru neupravičeno dodeljene pomoči: kakšna merila je treba uporabiti za določitev okoliščin, v katerih je lahko upravičenec oproščen obveznosti povračila?
3.
V nadaljevanju bom pojasnil razloge, iz katerih menim, da se za površine zemljišč, kot so te, ki so sporne pred predložitvenim sodiščem, ne bi smelo šteti, da ne spadajo v obseg pojma „upravičen hektar“. Kot bo pojasnjeno spodaj, je dejstvo, da zemljišča na letališčih niso vnaprej izključena, prav tako pomembno za namene ugotovitve, ali bi kmet, ki mu kmetovanje pomeni poklicno dejavnost, lahko razumsko odkril napako, ki je privedla do neupravičene dodelitve pravic do plačila in naknadnega plačila pomoči.
I – Pravni okvir
A – Pravo Unije
1. Temeljni uredbi
4.
Z Uredbo (ES) št. 1782/2003 (
2
) so vzpostavljena skupna pravila za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike. Uredba št. 1782/2003 v skladu s členom 1 uvaja novo obliko dohodkovne podpore za kmete.
5.
V skladu s členom 2(b) te uredbe so „kmetijsko gospodarstvo“„vse proizvodne enote, s katerimi upravlja kmet in ki se nahajajo na ozemlju iste države članice“, v skladu s členom 2(c) pa je „kmetijska dejavnost“ opredeljena kot „proizvodnja, vzreja ali gojenje kmetijskih proizvodov vključno z žetvijo, molžo, rejo živali in kmetijsko rejo živali ali ohranjanje zemljišča […] [v dobrih kmetijskih in ekoloških pogojih v skladu s členom 5]“.
6.
Člen 44(1) Uredbe št. 1782/2003 določa, da je posledica vsake pravice do plačila, ki vključuje upravičen hektar, plačilo zneska, ki ga določa pravica do plačila. Člen 44(2) opredeljuje „upravičen hektar“ kot vsako kmetijsko površino kmetijskega gospodarstva, ki se uporablja kot orno zemljišče in trajni travnik, razen površin, ki se uporabljajo za trajne nasade, gozdove ali nekmetijske dejavnosti.
7.
S 1. januarjem 2009 je bila Uredba št. 1782/2003 nadomeščena z Uredbo št. 73/2009 (
3
) (skupaj v nadaljevanju: temeljni uredbi).
8.
V uvodni izjavi 2 Uredbe št. 73/2009 je pojasnjeno, da je bil eden od razlogov za razveljavitev Uredbe št. 1782/2003, ta, da je bila večkrat znatno spremenjena. Uredba št. 73/2009 je bila zato sprejeta zaradi jasnosti. Njen namen je med drugim poenostavitev delovanja sheme enotnega plačila.
9.
V točkah (b) in (c) člena 2 Uredbe št. 73/2009 sta „kmetijsko gospodarstvo“ in „kmetijska dejavnost“ opredeljena z istimi izrazi kot v Uredbi št. 1782/2003.
10.
V skladu s členom 34(1) Uredbe št. 73/2009 je treba dodeliti kmetom podporo v okviru sheme enotnega plačila po aktiviranju pravice do plačila na upravičen hektar. V skladu s členom 34(2)(a) „upravičen hektar“ pomeni kmetijsko površino kmetijskega gospodarstva, „ki se uporablja za kmetijsko dejavnost ali ki se, če se površine prav tako uporabljajo za nekmetijske dejavnosti, pretežno uporablja za kmetijske dejavnosti“.
11.
S členom 137 Uredbe št. 73/2009 je določeno povračilo neupravičeno dodeljenih pravic do plačila. Člen 137(1) določa, da je treba šteti pravice do plačila, dodeljene kmetom pred 1. januarjem 2009, za zakonite in redne od 1. januarja 2010. Vendar to v skladu s členom 137(2) ne velja, če so bile pravice do plačila kmetom dodeljene na podlagi vsebinsko napačnih zahtevkov. To izjemo pa je treba uporabiti le, „ko ni razumno pričakovati, da bi kmet lahko napako odkril“.
2. Izvedbeni uredbi
12.
V upoštevnem obdobju (med letoma 2005 in 2009) sta bili uredbi št. 1782/2003 in št. 73/2009 izvedeni med drugim z uredbama Komisije (ES) št. 795/2004 (
4
) in (ES) št. 796/2004 (
5
) (v nadaljevanju: skupaj: izvedbeni uredbi).
13.
Člen 2(a) Uredbe št. 795/2004 opredeljuje „kmetijsko zemljišče“ – predpogoj za to, da zadevno zemljišče pomeni „upravičen hektar“ – kot katero koli zemljišče, ki zajema orna zemljišča, trajne travnike in trajne nasade.
14.
Uredba št. 795/2004 je bila spremenjena, med drugim, z Uredbo Komisije (ES) št. 370/2009, z učinkom od 1. januarja 2009. (
6
) Z njo je bil v Uredbo št. 795/2004 vstavljen člen 3c:
„Za namene uporabe člena 34(2)(a) [Uredbe št. 73/2009] se šteje, da se kmetijsko zemljišče gospodarstva, ki se uporablja tudi za nekmetijske dejavnosti, uporablja pretežno za kmetijske dejavnosti, če se kmetijska dejavnost lahko izvaja, ne da bi bila znatno ovirana z intenzivnostjo, naravo, trajanjem in periodičnostjo nekmetijske dejavnosti.
Države članice določijo merila za izvajanje prvega pododstavka na svojem ozemlju.“
15.
V skladu s členom 2(1) Uredbe št. 796/2004 „orna zemljišča“ pomenijo zemljišča, ki so, med drugim, obdelana zaradi proizvodnje rastlinskih pridelkov, ali zemljišča, ki se vzdržujejo po načelu dobrega kmetijskega in okoljskega delovanja. V skladu s členom 2(2) te uredbe „trajni travnik“ pomeni zemljišče, ki se uporablja za gojenje trav ali druge naravne zelnate krme in ki ni vključeno v kolobarjenje kmetijskega gospodarstva pet let ali več. (
7
)
16.
Tu je pomemben tudi člen 12 Uredbe št. 796/2004. (
8
) V skladu s členom 12(1)(f) mora kmet, ki zaprosi za pomoč v skladu z zadevnimi shemami pomoči, predložiti izjavo, da je seznanjen s pogoji, ki zadevajo zadevne sheme pomoči. Poleg tega člen 12(4) določa, da kmet pri predložitvi obrazca za zahtevek popravi vnaprej natisnjeni obrazec, če je katera od informacij, navedenih v vnaprej natisnjenih obrazcih, nepravilna.
17.
Člen 73(1) Uredbe št. 796/2004 določa, da če je izvršeno neupravičeno plačilo, kmet povrne zadevni znesek z obrestmi.
18.
Vendar je v členu 73(4) in (5) te uredbe določena izjema od tega pravila:
„4.   Obveznost povračila iz odstavka 1 se ne uporabi, če je izplačilo pomotoma izvršil pristojni organ ali katerikoli organ in če napake kmet ni mogel smiselno ugotoviti.
Kadar pa se napaka nanaša na dejanske elemente, pomembne za izračun zadevnega plačila, se prvi pododstavek uporablja le, če sklep o povračilu ni bil sporočen v 12 mesecih po izplačilu.
5.   Obveznost povračila iz [člena 73(1)] se ne uporablja, če je obdobje, ki je preteklo med datumom plačila pomoči in datumom, ko pristojni organ prvič uradno obvesti prejemnika v zvezi z neupravičeno naravo plačila, večje od deset let.
Obdobje iz prvega pododstavka se omeji na štiri leta, če je prejemnik ravnal v dobri veri.“
19.
Člen 73a(1) Uredbe št. 796/2004 (
9
) določa, da če se ugotovi, da so bile pravice do plačila dodeljene neupravičeno, mora kmet prepustiti te pravice in je treba šteti, kot da že od začetka niso bile dodeljene.
B – Dansko pravo
20.
V skladu z danskim zakonom Trafikstyrelsen (pred tem Statens Luftfartsvæsen, urad za promet) določi zahteve, ki se nanašajo na varna območja letališč, s „pravili za civilno letalstvo“ (Bestemmelser for Civil Luftfart, v nadaljevanju: BL).
21.
Obdelovanje varnih območij je urejeno z BL 3‑16 z dne 31. januarja 2005 o ukrepih za zmanjšanje tveganja za trčenje med letalom in pticami ali sesalci na letališčih. V teh pravilih je določeno:
„5.2.2
Zemljiške parcele brez trdnega zgornjega ustroja, ki ležijo znotraj območja letališča do vzletno-pristajalne steze/vzletno-pristajalnih stez ter do razdalje največ 150 m od meja letališča:
a.
Zemljišča so zatravljena
[…]
5.2.3
Zemljiške parcele brez trdnega zgornjega ustroja, ki ležijo znotraj območja letališča na razdalji med 150 m in 300 m od meja vzletno-pristajalne steze/vzletno-pristajalnih stez:
a.
Zemljišča se uporabljajo za pridelavo trave […]
b.
Zemljišča se uporabljajo za pridelavo rastlinskih pridelkov samo po posvetu s svetovalcem. Ni dovoljena pridelava trav, ki semenijo vse leto.
5.2.4
Zemljiške parcele brez trdnega zgornjega ustroja, ki ležijo znotraj območja letališča na razdalji več kot 300 m od meja vzletno-pristajalne steze/vzletno-pristajalnih stez, se lahko uporabljajo za kmetijstvo samo po posvetu s svetovalcem.
[…]
6.4.1
Pri obdelovanju zemljišč se uporabljajo ta pravila:
a.
Na vzletno-pristajalni stezi in vozni stezi/vzletno-pristajalnih stezah in voznih stezah brez makadamskega ali trdnega zgornjega ustroja […] se mora trava stalno vzdrževati na višini največ 20 cm.
b.
Izven območij iz pododstavka (a), vendar znotraj območij iz odstavka 5.2.2, se mora trava stalno vzdrževati na višini med najmanj 20 cm in največ 40 cm […]“
II – Dejansko stanje, postopek in vprašanja za predhodno odločanje
22.
J. Demmer je 21. decembra 1999 in 10. maja 2000 z letališčem Aalborg (Aalborg Lufthavn) in letalsko bazo Skrydstrup (Flyvestation Skrydstrup) sklenil pogodbi o najemu varnih območij okoli vzletno-pristajalnih stez, voznih stez ter poti ustavljanja na teh letališčih. Zemljišča se uporabljajo za pridelavo trave za proizvodnjo krmnih peletov.
23.
J. Demmer je na podlagi pogodb in v skladu z njunimi določili kot najemnik v zameno za najemnino pridobil pravico do košnje in uporabe trave z letaliških zemljišč. J. Demmer je bil dolžan kositi travo trikrat do štirikrat na leto.
24.
V pogodbah so bila vsebovana številna določila o vzdrževanju zadevnih zemljišč. Med določbami so bili pogoji glede tega, kdaj in kako je treba kositi travo, pogoji glede uporabe gnojila in v pogodbi z letalsko bazo Skrydstrup prepoved uporabe pesticidov. (
10
)
25.
Na podlagi člena 8 pogodbe z letalsko bazo Skrydstrup je moral J. Demmer dela opravljati tako, da ne ovira letalskih operacij, in v skladu z morebitnimi navodili in prepovedmi, ki jih izda kontrola zračnega prometa ali uprava letalske baze Skrydstrup.
26.
Na podlagi člena 6 pogodbe z letalsko bazo Aalborg je moral J. Demmer obvestiti najemodajalca o zahtevi za dostop do najetih zemljišč. Z istim členom je bila oboroženim silam zagotovljena neomejena pravica, da uporabljajo ali dovolijo uporabo najetih zemljišč za kakršne koli vojaške vaje.
27.
J. Demmer se je na podlagi obeh pogodb od leta 2005 zavezal, da bo zemljišča uporabljal na način, ki upravičuje dodelitev pravic do plačila, in da bo predložil s tem povezane zahtevke. Na podlagi njegovega zahtevka mu je danska agencija za prehrano (FødevareErhverv, zdaj NaturEhrverv styrelsen; AgriFish Agency) z odločbo z dne 29. maja 2006 dodelila pravice do plačila za sporna zemljišča z učinkom od leta pomoči 2005.
28.
J. Demmer je 1. februarja 2006 pravice do plačila, ki so se nanašale na zemljišča na letališču Aalborg, prenesel na oborožene sile. Tako je J. Demmer v letih pomoči od 2006 do 2009 najel letališka zemljišča le v letalski bazi Skrydstrup in mu je bila pomoč izplačana le v zvezi s temi zemljišči.
29.
Agencija za prehrano je leta 2008 opravila pregled in revizijo registra proizvodnih blokov. Na podlagi te revizije so bili nekateri proizvodni bloki, za katere je J. Demmer prijavil zemljišča v okviru sheme enotnega plačila, zmanjšani ali odstranjeni iz registra. Po razlagi agencije za prehrano je bil razlog v tem, da varnih območij na letališčih ni mogoče šteti za kmetijske površine, ki so upravičene do pomoči. V zvezi s tem je bil J. Demmer obveščen, da bodo ponovno preučeni zahtevki, ki se nanašajo na pretekla leta, in preračunane pravice do plačila.
30.
Agencija za prehrano je 2. maja 2011 izdala odločbo o zmanjšanju pravic J. Demmerja do plačila in povrnitvi neupravičeno izplačane pomoči za zemljišča na letališču Aalborg v letu 2005 in za zemljišča v letalski bazi Skrydstrup v letih od 2005 do 2009.
31.
J. Demmer je izpodbijal to odločbo pri centru za pritožbe ministrstva za prehrano (Fødevareministeriets Klagecenter). Center za pritožbe je maja 2012 potrdil odločbo agencije za prehrano.
32.
J. Demmer je 13. novembra 2012 izpodbijal odločbo centra za pritožbe pred predložitvenim sodiščem. To sodišče je zdaj v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.
Ali je treba zahtevo, da se kmetijska površina ne sme uporabljati za ‚nekmetijske dejavnosti‘ v smislu člena 44(2) Uredbe št. 1782/2003, in zahtevo, da se kmetijska površina uporablja za ‚kmetijsko dejavnost‘ ali […] pretežno uporablja za kmetijske dejavnosti‘ v smislu člena 34(2)(a) Uredbe št. 73/2009, razlagati tako, da je pogoj za pomoč, da je primarni namen rabe površine kmetijski?
(a)
Če je odgovor pritrdilen, se Sodišče naproša, naj navede, katere okoliščine je treba upoštevati pri odločitvi, kateri je ‚temeljni‘ namen rabe, če se območje hkrati uporablja za več različnih namenov.
(b)
Če je odgovor pritrdilen, se Sodišče dalje naproša, naj ugotovi, ali v takem primeru to pomeni, da so varna območja okoli vzletno‑pristajalnih stez, voznih stez in poti ustavljanja na letališčih – ki so del letališča in za katera veljajo posebna pravila in omejitve, kakršne so te v sporu, ki se nanašajo na rabo zemljišč, a se hkrati uporabljajo za pridobivanje trave za proizvodnjo krmnih peletov – po svoji naravi in rabi na podlagi zgoraj navedenih določb upravičena do pomoči.
2.
Ali je treba zahtevo, da je kmetijsko zemljišče del ‚kmetijskega gospodarstva‘ v smislu člena 44(2) Uredbe št. 1782/2003 in člena 34(2)(a) Uredbe št. 73/2009, razlagati tako, da so varna območja okoli vzletno-pristajalnih stez, voznih stez in poti ustavljanja na letališčih – ki so del letališča in za katera veljajo posebna pravila in omejitve, kakršne so te v sporu, ki se nanašajo na rabo zemljišč, a se hkrati uporabljajo za pridobivanje trave za proizvodnjo krmnih peletov – na podlagi gornjih določb upravičena do pomoči?
3.
Če je odgovor na vprašanje 1(b) in/ali vprašanje 2 nikalen, ali torej, ker so zemljiške parcele poleg tega, da se uporabljajo za vzdrževanje trajnega travnika za proizvodnjo krmnih peletov, tudi varna območja okoli vzletno-pristajalnih stez, voznih stez in poti ustavljanja, obstaja
(a)
napaka, ki bi jo kmet lahko razumsko odkril za namene člena 137 Uredbe št. 73/2009, če so pravice do plačila za območja vendarle dodeljene;
(b)
napaka, ki bi jo kmet lahko razumsko odkril za namene člena 73(4) [Uredbe št. 796/2004], če je bila pomoč za območja vendarle plačana;
(c)
neupravičeno plačilo, v zvezi s katerim za upravičenca ni mogoče šteti, da je ravnal v dobri veri za namene člena 73(5) [Uredbe št. 796/2004], če je bila pomoč za območja vendarle plačana?
4.
Kateri čas je odločilen za presojo, ali
(a)
obstaja napaka, ki bi jo kmet lahko razumsko odkril za namene člena 137 Uredbe št. 73/2009,
(b)
obstaja napaka, ki bi jo kmet lahko smiselno ugotovil za namene člena 73(4) [Uredbe št. 796/2004],
(c)
je za upravičenca mogoče šteti, da je ravnal v dobri veri za namene člena 73(5) [Uredbe št. 796/2004]?
5.
Ali je treba presojo iz vprašanja 4, od (a) do (c), opraviti za vsako posamezno leto pomoči ali za plačila kot celoto?“
33.
Pisna stališča v obravnavanem postopku so predložili J. Demmer, danska, grška in poljska vlada ter Komisija. Sodišče je odločilo, da obravnave ne bo.
III – Analiza
A – Uvodna vprašanja
34.
Predložitveno sodišče je zastavilo Sodišču številna vprašanja. Kljub temu se celota problemov, ki se porajajo v postopku v glavni stvari, vrti okoli treh tesno povezanih vprašanj: (i) upravičenosti do pomoči za površine zemljišč, ki ležijo znotraj varnih območij letališča (prvo in drugo vprašanje), (ii) okoliščin za presojo, ali bi moral biti upravičenec oproščen obveznosti povračila neupravičeno dodeljene in izplačane pomoči (tretje vprašanje), in (iii) primernega časovnega okvira za to presojo (četrto in peto vprašanje). Pred natančnejšo obravnavo teh vprašanj pa je pomembno obravnavati tri uvodna vprašanja, ki so pomembna za nadaljnjo analizo.
35.
Prvič, kakršna koli razlaga pravil o dodelitvi pomoči v okviru sheme enotnega plačila mora upoštevati razlog, iz katerega se dodeli kmetijska pomoč. Kar zadeva posebej shemo enotnega plačila, je bila ta shema uvedena z Uredbo št. 1782/2003 v okviru reforme kmetijske politike EU. Kot je razvidno iz člena 1 te uredbe, je bil glavni cilj Uredbe št. 1782/2003 uvedba nove oblike dohodkovne podpore za kmete. V tej smislu shema enotnega plačila nedvomno prispeva k dosegi socialno-političnega cilja kmetijske politike Unije, ki je zagotovitev primerne življenjske ravni za osebe, ki se ukvarjajo s kmetijstvom. (
11
) Ta cilj vpliva na razlago temeljnih uredb.
36.
Drugič, kot ugotavlja predložitveno sodišče, obstaja med Uredbo št. 1782/2003 in Uredbo št. 73/2009 neskladje glede tega, kaj je „upravičen hektar“ za namene teh uredb. Medtem ko člen 44(2) Uredbe št. 1782/2003 določa, da je treba vse kmetijske površine kmetijskega gospodarstva, ki se uporabljajo kot orno zemljišče in trajni travnik, razen površin, ki se uporabljajo za nekmetijske dejavnosti, šteti za „upravičene hektarje“, je z Uredbo št. 73/2009 določena nekoliko drugačna opredelitev. Člen 34(2)(a) Uredbe št. 73/2009 namreč določa, da je treba za upravičen hektar šteti kmetijsko površino kmetijskega gospodarstva, ki se uporablja za kmetijske dejavnosti – ali, če se površina uporablja tudi za nekmetijske dejavnosti, če se pretežno uporablja za kmetijske dejavnosti.
37.
Uvedene spremembe nikakor niso nepomembne. Res bi glede na dobesedni pomen lahko trdili, da bi na podlagi Uredbe št. 1782/2003 kakršna koli nekmetijska uporaba kmetijske površine to površino avtomatično izključila iz upravičenosti za shemo enotnega plačila. Vendar, kot se zdi, da se strinjajo stranke, protislovju v izrazih, ki so uporabljeni v teh aktih, ne bi smeli pripisati posebnega pomena. Zdi se, da v pripravljalnih dokumentih za Uredbo št. 73/2009 ni ničesar, kar bi kazalo na to, da je imel zakonodajalec namen spremeniti pravila o upravičenih hektarih, ki zagotovo pomenijo enega od temeljev sheme enotnega plačila.
38.
Menim, da je bil v resnici namen zakonodajalca pojasniti pravila, ki veljajo za sheme podpor, ki se uporabljajo za kmete. Poleg tega nikakor ni neobičajno, da se zemljiška parcela uporablja za kmetijske in nekmetijske dejavnosti. Zato se zdi logično, da je treba upravičenost tega zemljišča določiti na podlagi dejavnosti, ki je pretežna. Uredba št. 73/2009 v povezavi s členom 3c Uredbe št. 795/2004, kakor je bila spremenjena, nekoliko zadosti potrebi po pojasnitvi na tem področju. Iz teh določb je jasno razvidno, da mešana uporaba zemljiške parcele ne izključuje avtomatično tega zemljišča od pomoči. Bistvena zahteva upravičenosti je ta, da se to zemljišče pretežno uporablja za kmetijske dejavnosti. (
12
) Zato menim, da je primerno presojati vprašanja, ki jih je postavilo predložitveno sodišče (zlasti prvo in drugo vprašanje), ob upoštevanju besedila Uredbe št. 73/2009 za celotno obravnavano obdobje, torej od 2005 do 2009.
39.
Tretjič, rad bi poudaril, da predložitveno sodišče utemeljuje svoj pristop na predpostavki, da gre tu za površine, ki se uporabljajo za kmetijske in nekmetijske dejavnosti v smislu temeljnih uredb. V zvezi s tem iz predložitvene odločbe izhaja, da se je J. Demmer strinjal, da bo zemljišča v letalski bazi Skrydstrup uporabljal ob upoštevanju letalskih operacij ter v skladu z morebitnimi navodili in prepovedmi. Na podlagi najemne pogodbe z letališčem Aalborg so si oborožene sile pridržale neomejeno pravico, da uporabljajo ali dovolijo uporabo zemljišč za kakršne koli vojaške vaje. Poleg tega je moral J. Demmer, kadar je želel priti do zemljišč, o tem obvestiti najemodajalca.
40.
Vendar iz spisa ni jasno, ali so se na zadevnih zemljiščih opravljale nekmetijske dejavnosti in ali je najemodajalec dejansko izvajal svoje pogodbene pravice v zvezi s temi zemljišči.
41.
Zato je treba dodati to opozorilo. Po mojem mnenju niti tega, da obstajajo klavzule, kakršne so navedene zgoraj, niti tega, da leži sporna zemljiška parcela znotraj varnega območja letališča, ni mogoče šteti za dokaz nekmetijske dejavnosti. V tem okviru je po mojem pomembno dejstvo to, da se nekmetijske dejavnosti (kakršne so vojaške vaje ali letalske operacije) dejansko opravljajo.
42.
Menim, da pogodbenega določila o tem, da je treba zemljišča uporabljati ob upoštevanju letalskih operacij ter v skladu z morebitnimi navodili in prepovedmi, ni mogoče šteti za „dejavnost“. Isto velja za določbe, s katerimi je opredeljen namen varnega območja letališča ali s katerimi so določene nekatere omejitve pri njegovi uporabi. Nikakor ni neobičajno, da si najemodajalec pridrži nekatere pravice glede zemljišč, ki so dana v najem, ali opredeli meje kmetovega ravnanja v zvezi z najetimi zemljišči (kar zadeva, na primer, uporabo pesticidov, zasajene rastline ali tudi vzdrževanje zemljišč na okoljsko ustrezen način). Kvečjemu bi pravila in omejitve, ki izhajajo iz zakonodaje in pogodbenih določil, opisal kot taka, ki omogočajo opravljanje nekmetijske dejavnosti.
43.
Upoštevati pa je treba, da morajo sporna zemljišča, da bi bila upravičena do pomoči, vsekakor biti del kmetovega kmetijskega gospodarstva. Kot bo pojasnjeno spodaj v točki 60 in naslednjih, so v okviru te presoje pomembna posebna pravila in omejitve, ki se nanašajo na uporabo zadevnih zemljišč (in ne pri odločitvi, ali se zemljišča uporabljajo prvenstveno za kmetijsko dejavnost, kot nasprotje nekmetijski dejavnosti).
44.
Kakorkoli že, predložitveno sodišče mora ugotoviti, ali so bila zemljišča uporabljena za vojaške vaje ali kakršno koli drugo nekmetijsko dejavnost. Kljub tem pomislekom in ker tega vprašanja niso širše obravnavali ne predložitveno sodišče ne stranke, bom zdaj obravnaval predložena vprašanja, pri čemer bom to obravnavo oprl na predpostavko, da gre pri zadevnih zemljiščih parcelah res za mešano uporabo (za kmetijske in nekmetijske dejavnosti).
B – „Upravičen hektar
“
1. Temeljni namen in pretežna uporaba pri mešani uporabi zemljišča
45.
V okviru prvega in drugega vprašanja bi predložitveno sodišče med drugim rado izvedelo, ali je za to, da je kmetijska površina upravičena do pomoči, odločilno, da je temeljni namen uporabe te površine kmetijski.
46.
Pred obravnavo tega vprašanja predhodno ugotavljam, da praktično ni dvoma, da so sporne površine v postopku v glavni stvari kmetijske površine v smislu uredb št. 1782/2003 in št. 73/2009: sporne površine se namreč uporabljajo za pridelavo trave za proizvodnjo krmnih peletov. Zato je mogoče te površine relativno lahko opredeliti kot kmetijske, saj se uporabljajo kot orna zemljišča ali trajni travniki v smislu člena 2(1) in (2) Uredbe št. 796/2004. (
13
) Prav tako se ne zdi sporno, da je dejavnost J. Demmerja, ki obsega pridelavo trave na teh zemljiščih, „kmetijska dejavnost“ v smislu temeljnih uredb.
47.
Kar zadeva natančneje namen spornih površin, je mogoče domnevati, da je bil njihov prvotni namen (ali razlog za njihov obstoj) zagotovitev varnosti letališča in letalskega prometa. Sprva te površine morda niso bile namenjene za uporabo kot kmetijsko zemljišče. Vendar je treba to okoliščino jasno razlikovati od namena, za katerega se te površine trenutno in dejansko uporabljajo. Čeprav gre resnično za težko opredeljive pojme, je težko razlikovati med prvotnim namenom, za katerega se uporabljajo površine – pojem, na katerega nakazuje predložitveno sodišče v svojih vprašanjih – in pretežno uporabo teh zemljišč v smislu člena 34(2) Uredbe št. 73/2009. Kot je namreč ugotovil že generalni pravobranilec J. Mazák, je (za namene „upravičenega hektarja“) pomembna dejanska uporaba površine ali morda to, kaj je na njej dejansko posajeno, ne pa cilji ali (prevladujoči) nameni, za katere se zemljišča uporabljajo. (
14
) Zato menim, da je, ko se pojavi vprašanje o upravičenosti zemljiške parcele, upoštevno merilo za presojo pretežna (in dejanska) uporaba tega zemljišča.
48.
Za ugotovitev, kaj je pretežna uporaba posamezne zemljiške parcele, so uporabni napotki glede meril, ki jih je treba uporabiti, iz Uredbe št. 370/2009 (s katero je bil v Uredbo št. 795/2004 vstavljen člen 3c), čeprav se ta uredba ratione temporis za celotno obdobje med letoma 2005 in 2009 ne uporablja. Člen 3c Uredbe št. 795/2004 namreč določa, da je treba za površino, ki se uporablja za kmetijske in nekmetijske dejavnosti, šteti, da se uporablja pretežno za kmetijske dejavnosti, če se zadevna kmetijska dejavnost lahko opravlja, ne da bi bila znatno ovirana z intenzivnostjo, naravo, trajanjem ali periodičnostjo nekmetijske dejavnosti.
49.
Zato se pojavlja to vprašanje: kaj v tem okviru pomeni „znatno ovirana“? – To vprašanje bom obravnaval takoj v nadaljevanju.
2. Pretežna uporaba zemljišča
50.
Zagotovo bi bilo vabljivo prepustiti to vprašanje predložitvenemu sodišču, ker je izključno pristojno za presojo dejstev. Vendar bom za zagotovitev, da se, kolikor je le mogoče, merila upravičenosti uporabljajo enotno v celotni Evropski uniji (kljub možnosti, da države članice izvajajo ta pravila v skladu z odstavkom 2 člena 3c Uredbe št. 795/2004), poskusil orisati nekaj okoliščin, ki bodo uporabne pri ugotavljanju, kaj je pretežna kmetijska uporaba določene zemljiške parcele. (
15
)
51.
Prvič, ugotavljam, da je pojem „pretežna uporaba“ nekoliko zavajajoč. Če namreč ne bi ustrezno upoštevali člena 3c Uredbe št. 795/2004, bi bilo razumno domnevati, da je mogoče za upravičenost do pomoči na zadevni zemljiški parceli opravljati le popolnoma dopolnilne ali priložnostne nekmetijske dejavnosti. Vendar je s členom 3c izrecno znižan prag upravičenosti: dejstvo, da je s pretežno uporabo zgolj zahtevano, da kmetijska dejavnost ni znatno ovirana, namreč po mojem mnenju kaže, da bi se morala presoja osredotočiti na posebne okoliščine v zvezi z opravljanjem kmetijske dejavnosti in, natančneje, na dejanske možnosti za opravljanje te dejavnosti. (
16
) V tem pogledu ni omejitve za izvajanje dveh (ali več) dejavnosti na isti zemljiški parceli, če nekmetijske dejavnosti znatno ne ovirajo opravljanja kmetijske dejavnosti.
52.
Ker je nemogoče – in ne ravno zaželeno – da bi sestavili taksativen seznam položajev, v katerih je treba kmetijsko dejavnost šteti za pretežno, je še posebej pomembno, da predložitveno sodišče pri presoji upošteva vse dejanske okoliščine v zvezi z različnimi uporabami. Če je v zvezi z opravljanjem kmetijske dejavnosti mogoče opaziti oviranje, je naslednji korak preučitev, ali to oviranje dosega raven, ki jo je mogoče šteti za „znatno“. Menim, da bi moral kmet za doseganje tega praga naleteti na dejanske – in ne neznatne – težave ali prepreke pri opravljanju kmetijske dejavnosti.
53.
Da bom določnejši, si predstavljajmo kmeta, ki sklene pogodbo s smučarskim centrom. V skladu s to pogodbo kmet prideluje travo, vendar na spornih zemljiških parcelah, ki so med zimsko sezono del smučišča, tudi pase živino. Vendar dokler nekmetijska dejavnost kmetu ne otežuje obdelave zemljišča in spravila kmetijskih pridelkov med zadevnimi obdobji v letu, je težko trditi, da nekmetijska dejavnost pomeni oviro, ki lahko znatno ovira njegove kmetijske dejavnosti. Z organizacijo vojaških vaj je mogoče potegniti očitne vzporednice: zgolj zato, ker so na zadevnem zemljišču vojaške vaje organizirane (kar mora preveriti predložitveno sodišče), to še ne pomeni, da zemljišče ne spada pod pojem „upravičenih hektarjev“ – dokler te vaje ne ovirajo znatno zadevne kmetijske dejavnosti.
54.
Res je, da lahko uporaba zadevnih pogodbenih upravičenj in omejitev, ki izhajajo iz opravljanja nekmetijske dejavnosti (v tem primeru: organizacija vojaških vaj ali tekoč potek letalskih operacij), kmeta zagotovo omejuje. Vendar to ne pomeni avtomatično, da je kmetijska dejavnost znatno ovirana.
55.
Menim, da bi bilo mogoče šteti, da je upravičenost zemljiške parcele prizadeta, le če nekmetijska dejavnost tudi ovira kmetijsko uporabo zemljišča v časovnem in/ali prostorskem smislu. (
17
) V tem smislu je najpomembnejše, da lahko kmet opravlja izbrano kmetijsko dejavnost kljub vzporednemu opravljanju nekmetijske dejavnosti in, odvisno od okoliščin, kljub uporabi posebnih pravil in omejitev, ki se nanašajo na uporabo zadevnih zemljišč. Po mojem mnenju kmetijska dejavnost ni znatno ovirana, če kmet dejansko lahko uporablja zadevna zemljišča za izbrane kmetijske dejavnosti. (
18
)
56.
Res je, kot trdita Komisija in danska vlada, da je izbira morebitnih kmetijskih dejavnosti v primeru letališč znatno omejena. Prav tako je res, da je košnja trave v bližini vzletno-pristajalnih stez in poti ustavljanja namenjena drugim (nekmetijskim) ciljem, kakršen je varnost letalskega prometa: za skladnost s pravili o varnosti letalskega prometa bi bilo treba travo tako ali tako pokositi. Vendar v okviru sheme enotnega plačila te okoliščine niso pomembne. Namesto tega je pomembno – kot je razloženo zlasti s členom 34(2) Uredbe št. 73/2009 in členom 3c Uredbe št. 795/2004 – da lahko kmet na zadevnih zemljiščih opravlja izbrano kmetijsko dejavnost.
57.
J. Demmer se je na primer odločil, da bo na zadevnih zemljiščih prideloval travo za proizvodnjo krmnih peletov. To je kmetijska dejavnost, ki jo je mogoče na teh zemljiščih opravljati brez večjih težav. (
19
) Ne vem zakaj bi ga bilo treba kaznovati, ker je izbral kmetijsko dejavnost, ki jo je mogoče opravljati kljub veljavnim omejitvam in „konkurenčni“ nekmetijski dejavnosti.
58.
Poleg tega je za obravnavo pomislekov danske vlade potrebna nadaljnja ugotovitev. Ne strinjam se s stališčem te vlade, da bi – če bi se v okoliščinah, kakršne so te v zadevi, ki jo obravnava predložitveno sodišče, strinjali s tem, da kmetijska dejavnost ni znatno ovirana z nekmetijsko dejavnostjo – to pomenilo, da se preveč razširijo meje upravičenosti. Ne bi namreč smeli spregledati, da gre v tej zadevi za podeželsko (vojaško) letališče. Natančneje, nelogično bi bilo trditi, da bi katero koli pomembno prometno vozlišče ali površina okoli zelo prometnih avtocest izpolnjevala merilo iz točke 55 zgoraj. Zaradi intenzivnosti (morda pa tudi zaradi narave, trajanja in periodičnosti) nekmetijske dejavnosti na takih površinah kmet, odvisno od okoliščin, zagotovo ne bi mogel opravljati izbrane kmetijske dejavnosti med rastnim ali pašnim obdobjem.
59.
Po tem pojasnilu ugotavljam, da so varna območja okoli vzletno-pristajalnih stez, voznih stez in poti ustavljanja na letališčih, za katera veljajo posebna pravila in omejitve, lahko „upravičena“ do pomoči v smislu člena 44(2) Uredbe št. 1782/2003 in člena 34(2) Uredbe št. 73/2009, če kmetijska dejavnost, ki se opravlja na teh površinah, ni znatno ovirana z nekmetijsko dejavnostjo. Vendar to ni dovolj, da bi bila površina v celoti upravičena do pomoči. Obravnavane zemljiške parcele morajo v skladu s členom 44(2) Uredbe št. 1782/2003 in členom 34(2) Uredbe št. 73/2009 biti tudi del kmetovega kmetijskega gospodarstva. To vprašanje bom obravnaval takoj v nadaljevanju.
3. Zahteva, da je površina del kmetovega kmetijskega gospodarstva
60.
Najprej je treba poudariti, da je na podlagi člena 44(2) Uredbe št. 1782/2003 in člena 34(2) Uredbe št. 73/2009 vsaka kmetijska površina kmetijskega gospodarstva upravičena do pomoči. „Kmetijsko gospodarstvo“ je v členu 2(b) Uredbe št. 1782/2003 (in Uredbe št. 73/2009) opredeljeno kot „vse proizvodne enote, s katerimi upravlja kmet in ki se nahajajo na ozemlju iste države članice“.
61.
Sodišče je napotke o pojmu „kmetijsko gospodarstvo“ že podalo v zadevi Landkreis Bad Dürkheim. (
20
) Tako kot v obravnavani zadevi tudi nosilka kmetijskega gospodarstva v tisti zadevi ni bila popolnoma svobodna pri uporabi zadevnih površin. Nasprotno, zavezovala so jo navodila nacionalnih organov za zagotovitev, da se dosežejo cilji varstva narave in varstva krajine na tistih zemljiščih. Sodišče je v sodbi Landkreis Bad Dürkheim navedlo, da je odločilno merilo za ugotovitev, ali je določena površina zemljišč del kmetovega kmetijskega gospodarstva, da lahko kmet dovolj samostojno uporablja zadevno površino in sprejema odločitve v obsegu, ki zadostuje za opravljanje zadevnih kmetijskih dejavnosti. Vendar je Sodišče ob tem skrbno pojasnilo, zakaj to merilo, ki se nanaša na samostojnost, ne pomeni, da mora biti kmet neomejeno pristojen glede zadevne površine, kadar jo uporablja v kmetijske namene. (
21
)
62.
Res je, da se je zadeva Landkreis Bad Dürkheim nanašala na konkretni primer v zvezi z varstvom narave, za katerega je Sodišče navedlo, da je skladen s splošnimi cilji Uredbe št. 73/2009. Kljub temu dejstvu menim, da je gornja navedba o merilu samostojnosti upoštevna tudi v kontekstu površin zemljišč, ki se uporabljajo za namene, ki nimajo neposredne povezave s cilji sheme enotnega plačila. Kot je razvidno iz te navedbe, je presoja, ali je neka površina zemljišč del kmetovega kmetijskega gospodarstva, tesno povezana z vprašanjem, kaj je pretežna uporaba te konkretne površine. Zdi se namreč, da so si upoštevna merila v določeni meri podobna. (
22
)
63.
V obravnavani zadevi gre za varna območja okoli vzletno-pristajalnih stez, voznih stez in poti ustavljanja na letališčih. Veljavna pravila in omejitve po eni strani izhajajo iz nacionalnih in mednarodnih določb, namenjenih zagotovitvi varnosti letalskega prometa, po drugi strani pa iz pogodbenih določil. Med drugim se nanašajo na vzdrževanje zemljišč v določenem stanju, na rastline, ki se smejo pridelovati in pobirati (dejansko, na travo) in o sprejemljivi višini trave. Zato ni mogoče zanikati, da kmet v položaju J. Demmerja ni popolnoma samostojen glede uporabe zadevnih površin.
64.
A dokler lahko kmet uporablja zemljišča za izbrano kmetijsko dejavnost, ne da bi bila ta dejavnost znatno ovirana z nekmetijsko dejavnostjo, ki se opravlja na teh zemljiščih (ali, če se ne opravlja dejanska nekmetijska dejavnost, zgolj z veljavnimi pravili in omejitvami), ni razloga, da bi se štelo, da površine zemljišč, ki so sporne pred predložitvenim sodiščem, ne bi bile tudi del kmetovega kmetijskega gospodarstva v smislu uredb št. 1782/2003 in št. 73/2009. Če je to merilo izpolnjeno, ne razumem, zakaj tudi kmet, kakršen je J. Demmer, ne bi bil dovolj samostojen in ne bi sprejemal odločitev v obsegu, ki zadostuje za opravljanje zadevnih kmetijskih dejavnosti, kot je zahtevano s sodno prakso Sodišča.
65.
Končno, rad bi opozoril na dejstvo, da je shema enotnega plačila oblika dohodkovne podpore, ki lahko vzpodbuja kmetovanje na površinah, ki sicer ne bi bile uporabljene za kmetijstvo. Zadeva pred predložitvenim sodiščem je tak primer. Vendar v veljavnem zakonodajnem okviru ali drugje ne vidim razloga, zakaj bi zgolj dejstvo, da se kmetijska dejavnost opravlja na zemljiščih, ki ležijo znotraj meja letališča, avtomatično izključevalo to površino od upravičenosti do pomoči. Če je izpolnjeno merilo iz točke 55 zgoraj, lokacija zemljišč ni pomembna.
66.
Zato menim, da je za treba kmetijska zemljišča, ki so varna območja okoli vzletno-pristajalnih stez, voznih stez in poti ustavljanja na letališčih, šteti, da spadajo v „kmetijsko gospodarstvo“ in so torej upravičena do pomoči v smislu člena 44(2) Uredbe št. 1782/2003 in člena 34(2) Uredbe št. 73/2009, če je kmet kljub veljavnim pravilom in omejitvam dovolj samostojen in sprejema odločitve v obsegu, ki zadostuje za opravljanje izbranih kmetijskih dejavnosti na zadevnih površinah zemljišč.
67.
Če bo predložitveno sodišče po presoji vseh upoštevnih dejstev v zvezi s sporom, ki ga obravnava, ugotovilo, da sporne površine niso upravičene do pomoči, ker pravila in omejitve znatno ovirajo kmetijsko dejavnost J. Demmerja, se pojavi vprašanje, ali bi J. Demmer moral razumsko odkriti neupravičeno dodelitev pravic do plačila in plačilo pomoči (tretje vprašanje). V zvezi s tem je tudi treba ugotoviti upoštevni časovni okvir, glede katerega je treba opraviti presojo (četrto in peto vprašanje). Ti vprašanji bom skupaj obravnaval v nadaljevanju.
C – Napake, ki jih lahko razumsko odkrije kmet, in dobra vera
68.
V obravnavani zadevi se porajajo tri vprašanja: (i) ali je pri dodelitvi pravic do plačila za zadevne površine zemljišč šlo za napako, ki bi jo kmet lahko razumsko odkril, (ii) ali je šlo za napako, ki bi jo kmet lahko razumsko odkril v času, ko je bila za zadevna zemljišča pomoč izplačana, in, končno, (iii) ali je za upravičenca, kakršen je J. Demmer, mogoče šteti, da je ravnal v dobri veri. Predložitveno sodišče prav tako ni prepričano, katero je upoštevno obdobje, glede katerega mora opraviti to presojo.
69.
Načeloma je treba neupravičeno dodeljene pravice odvzeti, neupravičeno izplačano pomoč pa povrniti. V bistvu je cilj povračila neupravičenih plačil nedvomno zaščita finančnih interesov Evropske Unije in preprečitev neupravičene obogatitve. (
23
) Ta ideja je jasno izražena v členih 73(1) in 73a Uredbe št. 796/2004. Vendar obstajajo izjeme od tega pravila.
70.
Te izjeme so izražene v členu 137(2) Uredbe št. 73/2009 (neupravičena dodelitev pravic do plačila) in členu 73(4) in (5) Uredbe št. 796/2004 (neupravičeno plačilo pomoči). Kot ugotavlja danska vlada, so te določbe nedvomno namenjene zagotovitvi, da se spoštuje načelo varstva legitimnih pričakovanj. (
24
) Vendar ostaja vprašanje, ali je treba te izjeme uporabiti v okoliščinah obravnavane zadeve.
71.
Pred začetkom obravnave tega vprašanja uvodoma ugotavljam, da je pri pristopu, uporabljenem zgoraj, upravičenost površin zemljišč, ki ležijo znotraj meja letališč, odvisna od analize vsakega posameznega primera. Upravičenosti namreč ni mogoče izključiti že kar na začetku. Prav tako se lahko upravičenost od leta do leta razlikuje. Varna območja okoli vzletno-pristajalnih stez, voznih stez in poti ustavljanja na letališčih so namreč lahko upravičeni hektarji, če lahko kmet na spornih zemljiščih dejansko opravlja izbrano kmetijsko dejavnost. Drugo, na kar je treba biti pozoren, je to, da kmetovanje pomeni poklicno dejavnost. Menim, da bi bilo treba temu dejstvu nameniti poseben pomen pri ugotavljanju ravni skrbnosti, ki jo mora izkazati kmet pri tem, ko zaprosi za pomoč v okviru sheme enotnega plačila.
72.
V zvezi s to zadnjo okoliščino bi rad opozoril na člen 12 Uredbe št. 796/2004, zlasti na prvi odstavek, točka (f), in četrti odstavek člena 12 te uredbe. V skladu s tema določbama mora kmet preveriti točnost informacij na vnaprej natisnjenem obrazcu, ki se uporablja pri zahtevku za pomoč v okviru sheme enotnega plačila. Iz teh določb je dalje razvidno, da sistem dohodkovne podpore, uveden s temeljnima uredbama, temelji na predpostavki, da so kmetje seznanjeni s pogoji, ki urejajo dodelitev pomoči v okviru zadevnih shem. S tema določbama je uveljavljena ideja, da se od kmetov kot poznavalcev lahko pričakuje, da so posebej skrbni pri vlaganju zahtevkov za pomoč in seznanjeni s pogoji, ki zadevajo zadevne sheme pomoči.
73.
Poleg tega, kot opozarja Komisija, dejstvo, da so pristojni organi dodelili pravice do plačila za konkretne površine zemljišč, oziroma da je bila za te površine pomoč izplačana, ne „odvezuje“ kmeta od njegovih obveznosti. Določbe, ki jih izpostavlja predložitveno sodišče v svojih vprašanjih, še zlasti člen 73 Uredbe št. 796/2004, se nanašajo na položaje, v katerih je neupravičeno plačilo že bilo izvršeno. Poleg tega mora na podlagi člena 73a te uredbe kmet prepustiti neupravičeno dodeljene pravice in je treba šteti, kot da sploh niso bile dodeljene. Zato zgolj to, da so bile dodeljene pravice do plačila (ali ker so bila izvršena plačila), ne pomeni, da je treba neupravičeno pridobljeno korist šteti za redno. Nasprotno, obstaja tveganje – s katerim bi kmetje morali biti seznanjeni – da bo morda treba opraviti popravke celo po plačilu.
74.
Tako bi moral kmet, ki se poklicno ukvarja s kmetijstvom, kakršen je J. Demmer, poznati določbe, ki se nanašajo na „upravičene hektarje“ v smislu člena 44(2) Uredbe št. 1782/2004 in člena 34(2) Uredbe št. 73/2009. Zato se ne zdi pretirano strogo, zahtevati od takega kmeta – sploh glede na njegove poklicne izkušnje (
25
) – da je seznanjen s posebnimi pravili, ki se uporabljajo glede površin zemljišč z mešano uporabo. (
26
) Kar zadeva, natančneje, vprašanje dobre vere in pomoči, ki je že bila izplačana, zgolj ugotavljam, da dejstvo, da je bilo plačilo že izvršeno, le malo vpliva na presojo, ali bi lahko šteli, da je upravičenec ravnal v dobri veri. V konkretnem okviru sheme pomoči, katere namen je dohodkovna podpora strokovnjakom, bi morala presoja dobre vere – enako kot test razumnosti zgoraj – temeljiti na objektivnih elementih.
75.
V zvezi z upoštevnim časom, glede katerega je treba opraviti presojo, ugotavljam naslednje.
76.
Prvič, člen 137 Uredbe št. 73/2009 določa pravilo, da je treba pravice do plačila, dodeljene kmetom pred 1. januarjem 2009, šteti za redne od 1. januarja 2010. Vendar se to pravilo uporablja, le če kmet ni mogel razumsko odkriti napake, zaradi katere je prišlo do neupravičenega plačila. V zvezi s tem je iz spisa razvidno, da so bile sporne zemljiške parcele iz odstranjene iz registra v letu 2008. Takrat je bila ta informacija – pa tudi namen pristojnega organa, da razmisli o zahtevkih za prejšnja leta ter preračuna pravice do plačila – sporočena J. Demmerju. Glede na to dejstvo menim, da v zadevi, ki jo obravnava predložitveno sodišče, ni treba uporabiti člena 137(2) Uredbe št. 73/2009.
77.
Povedano splošneje, da bi se uporabila ta določba, mora biti napaka taka, da je kmet ni mogel razumsko odkriti pred 1. januarjem 2010. Če je bil kmet pri svoji kmetijski dejavnosti znatno oviran z nekmetijsko dejavnostjo (kadarkoli pred 1. januarjem 2010), ne morem razumeti, kako bi se dalo resno trditi, da kmet v okviru opravljanja poklicne dejavnosti ni mogel odkriti napake, ki je privedla do dodelitve pravic do plačila.
78.
Drugič, člen 73 Uredbe št. 796/2004 se nanaša na že izvršena plačila. Ob upoštevanju informacij, ki jih je imel J. Demmer v letu 2008, je mogoče izjeme od povračila, določene v členu 73(4) in (5), v posebnih okoliščinah te zadeve uporabiti samo za obdobja pred tem časom.
79.
Pri presoji, ali bi kmet lahko smiselno ugotovil napako, ki je privedla do neupravičenega plačila za namene člena 73(4) Uredbe št. 796/2004, bi moral biti po mojem mnenju upoštevni trenutek čas plačila – kot je jasno navedeno tudi v tej določbi. Zakaj naj bi bilo namreč kmetu preprečeno zaprositi za pomoč v okoliščinah, v katerih površine zemljišč vendarle lahko pomenijo upravičene hektarje?
80.
Zlasti pri mešani uporabi zemljišč si je mogoče predstavljati, da vpliv pogodbenih in zakonskih omejitev uporabe zadevnih zemljišč glede na okoliščine ni razviden do zadevnega leta pomoči. Tako morda pred vložitvijo zahtevka ni mogoče napovedati, ali lastnik zemljišča dejansko izvaja (in če, v kakšnem obsegu) svoja pogodbena upravičenja (v obravnavani zadevi, vojaške vaje) oziroma ali lahko kmet dejansko uporablja zadevna zemljišča za izbrano kmetijsko dejavnost. Če je pomoč izplačana za eno leto pomoči naenkrat, bi bilo treba po mojem mnenju oceno glede na člen 73(4) Uredbe št. 796/2004 opraviti ločeno za vsako posamezno leto pomoči. Tako je zato, ker se lahko, kot je bilo pojasnjeno zgoraj, okoliščine sčasoma spremenijo.
81.
Tretjič in zadnjič, če je upravičenec ravnal v dobri veri, je v skladu s členom 73(5) Uredbe št. 796/2004 obveznost povračila omejena na štiri leta. Kot je bilo omenjeno zgoraj, menim, da kmeta, ki resnično namerava uporabljati zadevna zemljišča za konkretno kmetijsko dejavnost, ne bi smeli kaznovati, ker je zaprosil za pomoč. Tako je zato, ker lahko kmet morda šele pozneje ugotovi, ali so omejitve glede uporabe zemljišč take, da mu preprečujejo uporabo zadevnih površin za izbrano kmetijsko dejavnost.
82.
V skladu z navedenim mora kmet – zlasti zaradi potrebe, da ne pride do neupravičene obogatitve – da je lahko upravičen do izjeme iz člena 73(5), ravnati v dobri veri (resnično mora torej verjeti, da je na zemljiščih mogoče opravljati izbrano kmetijsko dejavnost) v vsem upoštevnem obdobju, ki se začne, ko so dodeljene pravice do plačila, in konča s plačilom pomoči. Zato je treba presojo dobre vere za namene člena 73(5) Uredbe št. 796/2004 opraviti za vsako leto pomoči posebej, dobra vera pa mora biti podana vse do časa plačila.
IV – Predlog
83.
Glede na navedeno Sodišču predlagam, naj na vprašanja, ki jih je predložilo Vestre Landsret, odgovori:
1.
Varna območja okoli vzletno-pristajalnih stez, voznih stez in poti ustavljanja na letališčih, za katera veljajo posebna pravila in omejitve, so lahko upravičena do pomoči v smislu člena 44(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 z dne 29. septembra 2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete ter člena 34(2) Uredbe Sveta (ES) št. 73/2009 z dne 19. januarja 2009 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor za kmete v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete, če lahko kmet kljub veljavnim pravilom in omejitvam dejansko uporablja sporna zemljišča za izbrano kmetijsko dejavnost.
2.
Če kmet zaprosi za pomoč za kmetijsko dejavnost, ki se opravlja na varnih območjih okoli letaliških vzletno-pristajalnih stez, voznih stez in poti ustavljanja,
(a)
gre za napako, ki bi jo kmet lahko razumsko odkril za namene člena 73(4) Uredbe Komisije (ES) št. 796/2004 z dne 21. aprila 2004 o podrobnih pravilih za izvajanje navzkrižne skladnosti, modulacije in integriranega administrativnega in kontrolnega sistema, predvidenih z uredbama (ES) št. 1782/2003 in (ES) št. 73/2004 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 (kakor je bila spremenjena), če se je kmet ob času plačila zavedal, da v zadevnem letu pomoči dejansko ne more uporabljati spornih zemljišč za izbrano kmetijsko dejavnost, in
(b)
za upravičenca ni mogoče šteti, da je ravnal v dobri veri za namene člena 73(5) Uredbe št. 796/2004, če se je kmet ob času plačila zavedal, da v zadevnem letu pomoči dejansko ne more uporabljati spornih zemljišč za izbrano kmetijsko dejavnost.
3.
Presojo v zvezi s točkama 2(a) in 2(b) je treba opraviti za vsako leto pomoči posebej.
(
1
)	Jezik izvirnika: angleščina.
(
2
)	Uredba Sveta z dne 29. septembra 2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete ter o spremembi uredb (EGS) št. 2019/93, (ES) št. 1452/2001, (ES) št. 1453/2001, (ES) št. 1454/2001, (ES) 1868/94, (ES) št. 1251/1999, (ES) št. 1254/1999, (ES) št. 1673/2000, (EGS) št. 2358/71 in (ES) št. 2529/2001 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 40, str. 269), kakor je bila spremenjena.
(
3
)	Uredba Sveta z dne 19. januarja 2009 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor za kmete v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete, spremembi uredb (ES) št. 1290/2005, (ES) št. 247/2006, (ES) št. 378/2007 in razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1782/2003 (UL L 30, str. 16), kakor je bila spremenjena.
(
4
)	Uredba Komisije z dne 21. aprila 2004 o podrobnih pravilih za izvajanje sheme enotnega plačila, predvidenega v Uredbi Sveta (ES) št. 1782/2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 44, str. 226), kakor je bila spremenjena.
(
5
)	Uredba Komisije z dne 21. aprila 2004 o podrobnih pravilih za izvajanje navzkrižne skladnosti, modulacije in integriranega administrativnega in kontrolnega sistema, predvidenih z Uredbo Sveta (ES) št. 1782/2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike ter o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 44, str. 243), kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2184/2005 z dne 23. decembra 2005 o spremembi uredb (ES) št. 796/2004 in (ES) št. 1973/2004 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete (UL L 347, str. 61), kakor je bila spremenjena.
(
6
)	Uredba Komisije z dne 6. maja 2009 o spremembi Uredbe (ES) št. 795/2004 o podrobnih pravilih za izvajanje sheme enotnega plačila, predvidenega v Uredbi Sveta (ES) št. 1782/2003 (UL L 114, str. 3).
(
7
)	Glej tudi člen 2(b) in (e) Uredbe št. 795/2004.
(
8
)	Kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2184/2005 z dne 23. decembra 2005 o spremembi uredb (ES) št. 796/2004 in (ES) št. 1973/2004 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete (UL 2005, L 347, str. 61).
(
9
)	Kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 239/2005 z dne 11. februarja 2005 o spremembi in popravku Uredbe (ES) št. 796/2004 o podrobnih pravilih za izvajanje navzkrižne skladnosti, modulacije in integriranega administrativnega in kontrolnega sistema, predvidenih z Uredbo Sveta (ES) št. 1782/2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete (UL L 42, str. 3).
(
10
)	Členi od 4 do 8 pogodbe med J. Demmerjem in letalsko bazo Skrydstrup ter člen 4 in od 6 do 8 pogodbe med J. Demmerjem in letališčem Aalborg.
(
11
)	Glej člen 39(1)(b) PDEU. Za razpravo glej Hartig Danielsen, J., EU Agricultural Law, Kluwer Law International, Alphen An den Rijn: 2013, str. 17 in naslednje.
(
12
)	Glej tudi člen 9 Uredbe Komisije (ES) št. 1120/2009 z dne 29. oktobra 2009 o podrobnih pravilih za izvajanje sheme enotnega plačila iz naslova III Uredbe Sveta (ES) št. 73/2009 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor za kmete v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete (UL L 316, str. 1) ter člena 32(2)(a) in (3) Uredbe (EU) št. 1307/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o pravilih za neposredna plačila kmetom na podlagi shem podpore v okviru skupne kmetijske politike ter razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 637/2008 in Uredbe Sveta (ES) št. 73/2009 (UL L 347, str. 608), ki se za obravnavano zadevo ratione temporis ne uporabljata.
(
13
)	Glej sodbo Landkreis Bad Dürkheim (C‑61/09, EU:C:2010:606, točka 37). Za opredelitev površine kot kmetijske površine ni potrebno, da se zemljišče uporablja izključno v kmetijske namene.
(
14
)	Glej v tem smislu sklepne predloge generalnega pravobranilca J. Mazáka v zadevi Landkreis Bad Dürkheim (C‑61/09, EU:C:2010:265, točka 26). To stališče je bilo potrjeno s sodbo Landkreis Bad Dürkheim (EU:C:2010:606, točka 49).
(
15
)	V skladu z uvodno izjavo 3 Uredbe št. 370/2009 bi bilo treba vzpostaviti okvir meril za vse države članice. Po mojem mnenju ta razlaga odraža željo zakonodajalca, da bi, kolikor je le mogoče, zagotovil enotno uporabo pravil, ki veljajo za dodelitev pomoči.
(
16
)	Glej v tem smislu sklepne predloge generalnega pravobranilca N. Jääskinena v zadevi Wree (C‑422/13, EU:C:2014:2108, točke od 38 do 41). Po njegovem mnenju bi bilo treba posebno pozornost nameniti objektivnim značilnostim površin in cilju zadevne kmetijske dejavnosti.
(
17
)	Glej v tem smislu sklepne predloge generalnega pravobranilca N. Jääskinena v zadevi Wree (EU:C:2014:2108, točka 38).
(
18
)	Podobno glej sklepne predloge generalnega pravobranilca J. Mazáka v zadevi Landkreis Bad Dürkheim (EU:C:2010:265, točka 58), v katerih so obravnavana merila, ki bi jih bilo treba upoštevati pri ugotavljanju, ali površina spada v kmetovo kmetijsko gospodarstvo. V zvezi s prekrivanjem upoštevnih meril glej točko 62 spodaj.
(
19
)	Analiza bi skoraj zagotovo vodila do drugačnega sklepa, če bi kmet v položaju J. Demmerja želel pridelovati kmetijske pridelke, kakršen je oves, ki ga je treba, kolikor vem, požeti v posebnih pogojih, ali pa bi na zadevnih varnih območjih letališča želel pasti živino.
(
20
)	Glej sodbo Landkreis Bad Dürkheim (EU:C:2010:606).
(
21
)	Prav tam (točke od 59 do 66 in navedena sodna praksa). Čeprav v obravnavani zadevi to ni neposredno sporno, je primerno opozoriti, da je Sodišče poleg merila samostojnosti štelo, da mora za to, da lahko neka površina spada v kmetijsko gospodarstvo, kmet s površino, upravičeno do pomoči, razpolagati vsaj 10 mesecev. Poleg tega v navedenem obdobju na spornih zemljiščih nobena tretja oseba ne sme opravljati kakršne koli kmetijske dejavnosti.
(
22
)	Glej tudi sklepne predloge generalnega pravobranilca N. Jääskinena v zadevi Wree (EU:C:2014:2108, točka 40). Meni, da je mogoče merilo „zadostne samostojnosti“ iz zadeve Landkreis Bad Dürkheim smiselno uporabiti pri presoji, ali je kmetijska dejavnost znatno ovirana.
(
23
)	Glej sodbo Strawson in Gagg & Sons (C‑304/00, EU:C:2002:695, točka 41).
(
24
)	Glej v tem smislu sodbo Agroferm (C‑568/11, EU:C:2013:407, točka 52). Glej tudi sklepne predloge generalne pravobranilke J. Kokott v zadevi Agroferm (C‑568/11, EU:C:2013:35, točka 47 in naslednje).
(
25
)	Glej po analogiji sodno prakso Sodišča v zvezi z naknadno izterjavo uvoznih dajatev, sodba Ilumitrónica (C‑251/00, EU:C:2002:655, točka 54 in navedena sodna praksa). V tem okviru Sodišče pri presoji, ali je dolžnik ravnal v dobri veri, oziroma, povedano drugače, ali je bila neopravljena izterjava posledica napake, ki je zadevna oseba ne bi mogla razumsko odkriti, posebno pozornost namenja poklicnim izkušnjam subjekta.
(
26
)	Glej smiselno sodbo Schilling in Nehring (C‑63/00, EU:C:2002:296, točka 41).