62007CC0199
GENERALINĖS ADVOKATĖS
ELEANOR SHARPSTON IŠVADA,
pateikta 2009 m. liepos 9 d. (
1
)
Byla C-199/07
Europos Bendrijų Komisija
prieš
Graikijos Respubliką
„Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas — Viešieji pirkimai — Direktyva 93/38/EEB — Skelbimas apie konkursą — Tyrimo atlikimas — Savaiminio pašalinimo iš konkurso kriterijai — Kvalifikacinės atrankos ir sutarties sudarymo kriterijai“
1.
Šioje byloje, susijusioje su konkrečiu projektavimo ir konsultavimo paslaugų pirkimo konkursu, kurį surengė Graikijos geležinkelių institucija, Komisija teigia, kad Graikija pažeidė įsipareigojimus pagal Tarybos direktyvą 93/38/EEB (toliau – direktyva) (
2
), EB 12 straipsnyje įtvirtintą vienodo požiūrio principą, EB 49 straipsnį, užtikrinantį laisvą paslaugų teikimą Bendrijoje, ir abipusio profesinių kvalifikacijų pripažinimo principą.
Bendrijos teisės aktai
2.
EB 12 straipsniu draudžiama diskriminacija dėl pilietybės.
3.
EB 49 straipsniu uždraudžiami laisvės teikti paslaugas apribojimai, taikomi valstybių narių nacionaliniams subjektams, įsisteigusiems kitoje Bendrijos valstybėje narėje negu valstybė, kurios subjektas yra asmuo, kuriam tos paslaugos teikiamos.
Direktyva
4.
Direktyva koordinuojama subjektų, kurie yra valstybinės valdžios institucijos ar valstybiniai ūkio subjektai (
3
), veikiantys vandens, energijos, transporto ir telekomunikacijų sektoriuose, viešųjų pirkimų tvarka.
5.
Direktyvoje numatytos trijų rūšių procedūros:
—
„atviros procedūros“, kai visi suinteresuoti tiekėjai, rangovai arba paslaugų teikėjai gali pateikti konkurso pasiūlymus,
—
„ribotos procedūros“, kai konkurso pasiūlymus gali pateikti tiktai perkančiosios organizacijos pakviesti kandidatai,
—
„derybų procedūros“, kai perkančioji organizacija konsultuojasi su pasirinktais tiekėjais, rangovais arba paslaugų teikėjais ir su vienu arba daugiau jų derasi dėl sutarties sąlygų (
4
).
6.
„Projekto konkursai“ apibrėžiami kaip nacionalinės procedūros, kurios leidžia perkančiajai organizacijai įsigyti planą arba projektą, kurį išrinko konkurso komisija (žiuri), organizavusi konkursą (
5
).
7.
4 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad organizuodamos, be kita ko, projekto konkursus, perkančiosios organizacijos privalo taikyti procedūras, priimtas pagal direktyvos nuostatas. 4 straipsnio 2 dalyje nustatyta: „perkančiosios organizacijos garantuoja, kad nebūtų skirtingų tiekėjų, rangovų arba paslaugų teikėjų diskriminavimo“.
8.
Į Direktyvos 93/38 taikymo sritį patenka subjektų, vykdančių veiklą transporto sektoriuje, sudaromos sutartys, jei šių sutarčių apskaičiuota vertė (be PVM) yra ne mažesnė kaip 400000 EUR prekių tiekimo ir paslaugų sutartims arba 5000000 EUR darbų sutartims (
6
).
9.
30–38 straipsniuose (direktyvos V skyrius) reglamentuojami su kvalifikacija, atranka ir sutarčių sudarymu susiję pirkimo procedūros aspektai. 31 straipsnyje nustatyta:
„1.   Perkančiosios organizacijos, kurios atrenka konkurso kandidatus dalyvauti ribotame konkurse arba derybose, turi vykdyti atranką pagal objektyvius kriterijus bei taisykles, kurias jos nustato ir kurios turi būti prieinamos suinteresuotiems tiekėjams, rangovams arba paslaugų teikėjams.
2.   Į naudojamus kriterijus gali įeiti ir išimties kriterijai, nurodyti Direktyvos 71/305/EEB 23 straipsnyje ir Direktyvos 77/62/EEB 20 straipsnyje (
7
).
3.   Kriterijai gali būti pagrįsti perkančiosios organizacijos objektyviu poreikiu sumažinti kandidatų skaičių iki tokio skaičiaus, kuris yra pateisinamas poreikiu subalansuoti sutarties sudarymo procedūros atskiras charakteristikas ir resursus, kurie yra reikalingi sutarties įvykdymui. Tačiau atrinktų kandidatų skaičius privalo būti toks, kad būtų atsižvelgta į poreikį užtikrinti pakankamą konkurenciją.“
10.
Kriterijai, kuriais perkančiosios organizacijos turi vadovautis sudarydamos sutartis, nurodyti 34 straipsnyje, kurio atitinkamose dalyse numatyta:
„1.   Nepažeidžiant nacionalinių įstatymų ir kitų teisės aktų dėl apmokėjimo už tam tikras paslaugas, kriterijai, kuriais remiantis perkančiosios organizacijos sudaro sutartis, yra:
a)
labiausiai ekonomiškai palankus pasiūlymas konkursui, apimantis, priklausomai nuo sutarties pobūdžio, įvairius kriterijus, tokius kaip: pristatymo arba įvykdymo data, einamosios išlaidos, sąnaudų efektyvumas, kokybė, estetinės ir funkcinės charakteristikos, techninis privalumas, po pardavimo teikiamos paslaugos ir techninė pagalba, įsipareigojimai, susiję su atsarginėmis dalimis, tiekimų saugumas ir kaina; arba
b)
vien tik mažiausia kaina.
2.   Šio straipsnio 1 dalies a punkte nurodytu atveju perkančiosios organizacijos turi sutarties sudarymo dokumentuose arba pranešime apie konkursą nustatyti visus kriterijus, kuriuos jos numato taikyti sutarties sudarymui, išdėstant juos, kur tai yra įmanoma, jų svarbos tvarka.“
Direktyva 92/13/EEB
11.
Tarybos direktyvoje 92/13/EEB (
8
) numatyta, kad valstybės narės imasi priemonių, būtinų užtikrinti, jog perkančiųjų organizacijų priimti sprendimai galėtų būti veiksmingai peržiūrėti dėl to, kad tokie sprendimai pažeidė Bendrijos teisės aktus viešųjų pirkimų srityje arba tuos teisės aktus įgyvendinančias nacionalines taisykles (
9
). Direktyvos 92/13 2 straipsnio 6 dalyje numatyta:
„Šio straipsnio 1 dalyje minėtų įgaliojimų naudojimosi poveikius sudarytai sutarčiai po to, kai ji buvo paskirta, nustato nacionalinė teisė. Be to, išskyrus tuos atvejus, kai sprendimas turi būti panaikintas iki žalos atlyginimo priteisimo, valstybė narė gali numatyti, kad, sudarius sutartį po jos paskyrimo, už peržiūros procedūras atsakingos įstaigos įgaliojimai apribojami žalos atlyginimo priteisimu bet kuriam asmeniui, nukentėjusiam dėl pažeidimo.“
Pažeidimo procedūros aplinkybės
Ginčijamas konkursas
12.
Toliau nurodytos faktinės aplinkybės neginčijamos.
13.
2003 m. spalio 24 d.Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje buvo paskelbtas skelbimas apie įvairių inžinerijos ir susijusių projektavimo paslaugų pirkimo konkursą plėtojant Thriaso Pedio kompleksą Atėnų apylinkėse (toliau – ginčijamas konkursas). Nurodyta, kad tai atviras konkursas. ERGA OSE AE buvo perkančioji organizacija.
14.
ERGA OSE AE – tai valstybės įmonė, teikianti viešąsias paslaugas geležinkelių transporto srityje. Numatoma sutarties, dėl kurios paskelbtas skelbimas apie ginčijamą konkursą, vertė – 3240000 EUR (gerokai viršija Direktyvos 93/38 14 straipsnio 1 dalies c punkte nustatytas vertės ribas).
15.
Perkančioji organizacija paskelbė apie ginčijamą konkursą pagal bylos aplinkybių metu galiojusių nacionalinės teisės aktų, būtent – Įstatymo 716/1977 (
10
) reikalavimus.
16.
Skelbimo apie konkursą III skyriuje pateikta teisinė, ekonominė, finansinė ir techninė informacija, kurią privalo pateikti kandidatai. Atitinkamos šio skyriaus nuostatos išdėstytos taip:
„<…>
2.1)
Informacija apie <…> paslaugų teikėjų individualią padėtį ir formalumai, kurių reikia, kad būtų įvertinti minimalūs kandidato ekonominiai ir techniniai pajėgumai:
2.1.3)
Techniniai pajėgumai – reikalaujami patvirtinamieji įrodymai: A. Priimtinais bus laikomi tokie susidomėjimą pareiškę kandidatai:
a)
Graikijos konsultacinės įmonės, registruotos atitinkamame nacionaliniame registre ir turinčios sertifikatą:
b)
Užsienio konsultacinės įmonės, įsteigtos pagal Europos Sąjungos arba EEE valstybės narės teisės aktus, kurių centrinė administracija, pagrindinė veiklos vieta arba oficiali buveinės vieta yra Europos Sąjungoje arba EEE. <…> Užsienio konsultacinės įmonės kiekvienoje tyrimų srityje privalo turėti kvalifikaciją, kuri pagal formą ir turinį atitinka iš Graikijos konsultacinių įmonių, registruotų Graikijos konsultantų registre, reikalaujamą kvalifikaciją, taip pat užsienio konsultacinės įmonės privalo turėti tokių kiekvienos tyrimų kategorijos darbuotojų, kokių reikalaujama turėti Graikijos konsultacinėms įmonėms.
Pabrėžta, kad konkurse negali dalyvauti užsienio konsultacinės įmonės ir (arba) konsultantai, kurie pareiškė susidomėjimą dalyvauti ERGA OSE AE konkurso procedūroje per šešis mėnesius iki susidomėjimo dalyvauti šiame konkurse pareiškimo dienos ir kurių nurodyta kvalifikacija atitinka kitos kategorijos sertifikatus nei tie, kurių prašoma šiam konkursui.“ (
11
)
17.
Ginčijamo skelbimo IV skyrius susijęs su procedūriniais konkurso aspektais.
„1)
Konkurso pobūdis: atviras
<…>
2)
Sutarties sudarymo kriterijai:
ekonomiškai naudingiausias pasiūlymas, atitinkantis toliau nurodytus kriterijus <…>:
Atsižvelgiant į Direktyvos 93/38/EEB 34 straipsnio 1 dalies a punktą, sutartis bus sudaryta vadovaujantis toliau nurodytais kriterijais:
1.
Bendroji ir specialioji konsultacinių įmonių arba konsultantų ir jų mokslo darbuotojų patirtis, visų pirma vykdant projektavimo darbus panašiuose projektuose.
2.
Realūs pajėgumai atlikti tyrimą per numatytą terminą ir kartu prisiimti įsipareigojimus, susijusius su kitų tyrimų atlikimu, taip pat specialūs mokslo ir funkciniai darbuotojai, siūlomi atlikti nagrinėjamą tyrimą, bei įranga, susijusi su tyrimo objektu <…>“.
18.
Abejonių nekelia tai, kad nuoroda į kvalifikacijų kategorijas III skyriaus 2.1.3 punkto b papunktyje (toliau – ginčijamas punktas) rodo, jog Graikijoje galioja inžinierių klasifikavimo sistema, pagal kurią jie skirstomi į kategorijas pagal jų studijų trukmę, lygį ir sudėtingumą, o inžinerijos įmonės skirstomos į kategorijas pagal jose dirbančių inžinierių klasifikavimą. Užsienio konsultacinėms įmonėms ir konsultantams nebuvo taikoma tokia klasifikavimo sistema; todėl šios įmonės neprivalėjo būti atitinkamai registruotos.
Ikiteisminė procedūra
19.
2004 m. Komisija gavo du įmonės skundus, kuriuose juos pateikusi įmonė nurodė, kad nepateikė paraiškos dalyvauti ginčijamame konkurse, nes manė, jog jai neabejotinai užkirstas kelias jame dalyvauti, atsižvelgiant į tai, kad ji yra užsienio įmonė, mažiau nei prieš šešis mėnesius dalyvavo tos pačios perkančiosios organizacijos skelbtame konkurse ir buvo klasifikuojama kitaip, nei reikalaujama ginčijamame konkurse.
20.
Nagrinėdama skundą, Komisija nusprendė, kad ginčijamame skelbimo apie konkursą punkte nustačius tokį kriterijų: i) nustatytas papildomas pašalinimo iš konkurso pagrindas, nors Direktyvos 93/98 31 straipsnio 2 dalyje pateiktas išsamus pašalinimo iš konkurso pagrindų sąrašas; ir ii) diskriminuojamos užsienio konsultacinės įmonės arba konsultantai, ir taip pažeidžiami Graikijos valdžios institucijų įsipareigojimai pagal Bendrijos teisę.
21.
2005 m. birželio 28 d. Komisija, siekdama ištirti skundą, raštu kreipėsi į Graikijos valdžios institucijas. Graikijos valdžios institucijos atsakė 2005 m. liepos 22 dieną.
22.
Komisijos netenkino gautas atsakymas, todėl 2005 m. spalio 18 d. ji išsiuntė Graikijai oficialų pranešimą.
23.
Graikijos valdžios institucijos atsakė 2005 m. gruodžio 14 dieną. Jos pabrėžė, kad pagal ginčijamą punktą iš užsienio įmonių nebuvo reikalaujama registruotis, jame tiesiog numatytos priemonės, kuriomis įmonės gali įrodyti savo patirtį. Graikijos valdžios institucijos teigė, kad ERGA OSE AE iš tikrųjų nepašalino jokios užsienio įmonės iš konkurso remdamasi minėtu punktu.
24.
Komisija įvertino Graikijos valdžios institucijų atsakymą kaip nepakankamą ir 2006 m. liepos 4 d. priėmė pagrįstą nuomonę. Ji padarė išvadą, kad ginčijamas punktas prieštarauja direktyvai, abipusio diplomų pripažinimo principui ir vienodo požiūrio principui ir kad Graikija neatskyrė atrankos ir sutarties sudarymo kriterijų, o šioje srityje tai teisiškai privaloma.
25.
2006 m. rugpjūčio 30 d. Graikijos valdžios institucijos pateikė atsakymą, kuriame teigė: i) kad nacionalinės teisės aktas (Įstatymas 716/1977), kuriuo buvo grindžiamas skelbimas apie konkursą, yra pakeistas, todėl bet koks ieškinys dėl įsipareigojimų neįvykdymo būtų nepriimtinas; ii) kad sutartys jau sąžiningai sudarytos su trečiaisiais asmenimis, todėl jų negalima panaikinti; ir iii) kad ginčijamas punktas neturi visiškai jokio poveikio konkurencijos laisvei.
26.
Komisijos netenkino Graikijos valdžios institucijų atsakymas į pagrįstą nuomonę, todėl ji pareiškė šį ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo.
Priimtinumas
27.
Graikijos valdžios institucijos teigia, kad ieškinys nepriimtinas dėl trijų priežasčių. Pirma, jos teigia įvykdžiusios pagrįstoje nuomonėje išdėstytus reikalavimus prieš pasibaigiant joje nurodytam terminui. Antra, jos teigia, kad Komisijos ieškinys apima daugiau nei per ikiteisminę procedūrą pareikštus kaltinimus. Trečia, jos nurodo, kad dėl tam tikrų praktinių priežasčių (žr. šios išvados 39–41 punktus) ir atsižvelgiant į Direktyvos 92/13 2 straipsnio 6 dalies padarinius nebeįmanoma ištaisyti tariamo pažeidimo, panaikinant pagal ginčijamą konkursą jau sudarytas sutartis.
28.
Manau, kad Komisijos ieškinys yra priimtinas.
Pagrįstoje nuomonėje išdėstytų reikalavimų įvykdymas
Šalių argumentai
29.
Graikijos valdžios institucijos teigia įvykdžiusios pagrįstoje nuomonėje išdėstytus reikalavimus iki pasibaigiant joje nurodytam terminui, nes Įstatymas 716/1977 panaikintas ir pakeistas Įstatymu 3316/2005, kuriuo uždrausta įtraukti tokias nuostatas, kaip antai ginčijamas punktas, ir patikslintas skirtumas tarp atrankos ir sutarties sudarymo kriterijų.
30.
Atsakydama į tai, Komisija paaiškino, kad ieškinys pareikštas ne dėl nacionalinės teisės aktų. Todėl Įstatymo 716/1977 panaikinimas neturi reikšmės šiai bylai.
Vertinimas
31.
Sutinku su Komisija.
32.
Atsižvelgiant į tai, kad Komisijos ieškinys grindžiamas tik ginčijamu konkursu, Įstatymo 716/1977 panaikinimas neturi jokios įtakos Komisijos ieškinio esmei, todėl tai negali būti ieškinio nepriimtinumo priežastis.
Ieškinio ribos
Šalių argumentai
33.
Graikijos valdžios institucijos priekaištauja dėl to, kad dviem atžvilgiais buvo išplėstos ieškinio ribos, į jį įtraukiant daugiau klausimų, nei jų buvo iškelta per ikiteisminę procedūrą. Pirma, jos teigia, kad Komisija pirmą kartą apkaltino Graikiją nepaskelbus sutarties sudarymo procedūros negaliojančia ne oficialiame pranešime, o pagrįstoje nuomonėje. Antra, jos teigia, kad kaltinimas, jog Bendrijos teisė pažeista dėl nuolatinės administracinės praktikos, pirmą kartą pateiktas Komisijos ieškinyje. Graikija taip pat nurodo, kad pagrįstos nuomonės rezoliucinė dalis yra neaiški ir netiksli.
34.
Komisija paaiškina, kad jos ieškinys pareikštas tik dėl ginčijamo konkurso. Savo atsakyme Komisija aiškiai patvirtina neteigianti, kad Graikijos valdžios institucijos pažeidė Bendrijos teisę dėl nuolatinės administracinės praktikos.
Vertinimas
35.
Vadovaujantis nusistovėjusia tvarka, pagal EB 226 straipsnį pateikto ieškinio dalykas apibrėžiamas per ikiteisminę procedūrą; todėl Komisijos pagrįsta nuomonė ir ieškinys turi būti grindžiami tais pačiais kaltinimais (
12
).
36.
Manau, kad Graikijos vyriausybė neįrodė, jog Komisija išplėtė savo ieškinio dalyką, palyginti su tuo, kas išdėstyta pagrįstoje nuomonėje. Komisija nesiekia, kad Graikijos valdžios institucijos paskelbtų sutarties sudarymo procedūrą negaliojančia. Ji taip pat nekaltina Bendrijos nuostatų pažeidimu dėl nuolatinės administracinės praktikos (
13
).
37.
Todėl ieškinio ribos atitinka ikiteisminio tyrimo procedūrą.
38.
Teisingumo Teismo praktikoje taip pat nustatytos sąlygos, kurias reikia įvykdyti norint pareikšti ieškinį pagal EB 226 straipsnį. Iš esmės ieškinyje turi būti nurodomas ginčo dalykas ir pagrindų, kuriais remiamasi, santrauka, toks nurodymas turi būti pakankamai aiškus ir tikslus, kad atsakovas galėtų pasirengti gynybai, o Teisingumo Teismas – įvykdyti teisminę kontrolę (
14
).
39.
Manau, kad pagrįstos nuomonės rezoliucinėje dalyje Komisijos kaltinimai išdėstomi taip, kad Graikijos valdžios institucijos gali sužinoti, kuo jos yra kaltinamos. Todėl nesutinku su teiginiu, jog Komisijos ieškinys yra neaiškus ir netikslus.
Galimybės ištaisyti tariamą pažeidimą nebuvimas
Šalių argumentai
40.
Graikijos valdžios institucijos teigia, kad dėl teisinių ir praktinių priežasčių tariamo pažeidimo neįmanoma ištaisyti.
41.
Kalbant apie teisines priežastis, pažymėtina, kad jos teigia, jog ginčijamas konkursas negali būti pripažintas negaliojančiu, o pagal jį sudarytos sutartys negali būti panaikintos nacionaliniu lygmeniu. Visų pirma nacionalinės teisės aktas, kuriuo į nacionalinę teisę perkelta Direktyvos 92/13 2 straipsnio 6 dalis, reiškia, kad už kontrolę atsakingos institucijos, vykdydamos savo įgaliojimus, gali tik priteisti žalos atlyginimą.
42.
Komisija teigia, kad Direktyva 92/13 netaikoma šiai bylai ir todėl Graikija negali ja remtis.
43.
Kalbant apie praktines priežastis, pažymėtina, kad Graikijos valdžios institucijos teigia, jog projektą iš dalies finansuoja Bendrijos, todėl jam galioja tvarkaraštis, kurio negalima pakeisti.
44.
Taip pat teigiama, kad jei ginčijamas konkursas būtų pripažintas negaliojančiu ir surengtas pakartotinai, tai iškreiptų konkurenciją.
Vertinimas
45.
Argumentai dėl sutarties panaikinimo teisinių padarinių susiję su žalą patyrusios šalies teisėmis ir jų gynimo būdais nacionaliniu lygmeniu. Manau, kad šie klausimai neturi reikšmės klausimams, į kuriuos reikia atsakyti šioje byloje dėl įsipareigojimų neįvykdymo.
46.
Visų pirma Direktyva 92/13 iš valstybių narių reikalaujama užtikrinti galimybę veiksmingai peržiūrėti perkančiųjų organizacijų priimtus sprendimus nacionaliniu lygmeniu, kad būtų nustatyta, ar tokiais sprendimais pažeisti Bendrijos teisės aktai viešųjų pirkimų srityje (
15
). Taigi ji susijusi su nacionalinėmis teisių gynybos priemonėmis, kai asmuo siekia žalos atlyginimo nacionalinėse institucijose. Procedūra dėl įsipareigojimų neįvykdymo pagal EB 226 straipsnį yra visiškai kitokio pobūdžio. Tokie ieškiniai nagrinėjami Bendrijos lygmeniu, siekiant atsakyti į klausimą, ar valstybė narė įvykdė įsipareigojimus pagal Bendrijos teisę. Todėl Direktyva 92/13 neturi reikšmės šiai bylai.
47.
Graikijos valdžios institucijos nepateikė jokių įrodymų, kurie patvirtintų jos teiginius, jog dėl praktinių priežasčių neįmanoma padaryti taip, kad ginčijamas konkursas atitiktų nustatytus reikalavimus. Todėl šio argumento nereikia toliau nagrinėti.
48.
Tokiomis aplinkybėmis ieškinys yra priimtinas.
Prašomas pripažinimas
49.
Komisija prašo pripažinti, kad de facto nustatydama savaiminio kandidatų pašalinimo kriterijų, kuris yra papildomas Direktyvos 93/38 31 straipsnio 2 dalyje aiškiai išvardytų kriterijų atžvilgiu, užsienio konsultacinių įmonių nenaudai ir nagrinėjamame konkurse neatskyrusi kvalifikacinės atrankos ir sutarties sudarymo kriterijų, Graikija neįvykdė įsipareigojimų, kylančių iš viešuosius pirkimus reglamentuojančių Bendrijos teisės aktų, būtent – Direktyvos 93/38 4 straipsnio 2 dalies, 31 straipsnio 1 ir 2 dalių ir 34 straipsnio 1 dalies a punkto, kaip juos yra išaiškinęs Teisingumo Teismas, taip pat iš abipusio profesinių kvalifikacijų pripažinimo principo, kurį reglamentuoja Bendrijos viešųjų pirkimų teisė, ir EB 12 bei 49 straipsnių.
50.
Dėl šio prašymo motyvų reikėtų pateikti dvi pirmines pastabas.
51.
Pirma, turi būti aiškus tokio prašymo teisinis ir faktinis pagrindas. Antra, procese pagal EB 226 straipsnį įrodinėjimo pareiga tenka Komisijai ir ji privalo pateikti Teisingumo Teismui informacijos, įrodančios, kad nagrinėjami įsipareigojimai nebuvo įvykdyti (
16
).
Šalių argumentai dėl bylos esmės
52.
Komisija pateikia šešis kaltinimus, kuriuos sugrupavau. Pirma, išnagrinėsiu su kvalifikacija bei atrankos ir sutarčių sudarymo procedūromis susijusių kriterijų tariamą pažeidimą Antra, išnagrinėsiu tariamą nediskriminavimo ir skaidrumo principų pažeidimą.
Su kvalifikacija bei atrankos ir sutarčių sudarymo procedūromis susijusių kriterijų pažeidimas
Direktyvos 31 straipsnio 1 ir 2 dalys
53.
31 straipsnis pradedamas aiškia nuoroda į ribotą konkursą ir derybas (
17
). Tačiau ginčijamas konkursas buvo atviras konkursas (
18
). Todėl reikia išnagrinėti, ar Komisija gali teigti, ir, jei taip, tai kiek, kad Graikija per ginčijamą konkursą pažeidė įsipareigojimus pagal 31 straipsnį.
54.
Atsakydama į per posėdį pateiktus klausimus Komisija pripažino, kad 31 straipsnyje aiškiai nenurodomas atviras konkursas, tačiau teigė, kad jo nuostatos turėtų būti taikomos pagal analogiją. Nėra visiškai aišku, ką Komisija turėjo omenyje, ir žodinėje proceso dalyje ji išsamiau nepaaiškino šio argumento.
55.
Tačiau siekdama pagrįsti savo poziciją, ieškinyje Komisija remiasi bylomis Komisija prieš Ispaniją (
19
), Teckal (
20
) ir Komisija prieš Ispaniją (
21
). Šiose bylose Teisingumo Teismas pripažino, kad vienintelės galimos viešųjų pirkimų direktyvų taikymo srities išimtys yra tos, kurios išsamiai ir aiškiai nurodytos šiose direktyvose. Todėl gali būti, kad Komisijos argumentas yra tas, jog vieninteliai motyvai, kuriais remdamasi perkančioji organizacija gali pašalinti kandidatą iš konkurso procedūros, nepaisant to, ar taikomas ribotas konkursas, derybos, ar atviras konkursas, yra tie, kurie aiškiai išvardyti 31 straipsnio 2 dalyje.
56.
Nagrinėjant šį argumentą reikia taikyti iš minėtų bylų kylantį bendrąjį principą dėl to, kada šios direktyvos turėtų būti taikomos, ir panaudoti jį performuluojant konkrečios direktyvos konkrečią nuostatą, siekiant išplėsti šios konkrečioms procedūroms taikomos nuostatos taikymo sritį visoms procedūroms.
57.
Man tai neatrodo tinkama.
58.
Šioje byloje nustatyta, kad ginčijamas konkursas patenka į Direktyvos 93/38 taikymo sritį. Taigi jau paisoma minėtose bylose Teisingumo Teismo nustatyto bendrojo principo. Manau, būtų visai kas kita ir neleistina panaudoti šį bendrąjį principą siekiant performuluoti tekstą, kuris pradedamas žodžiais „perkančiosios organizacijos, kurios atrenka konkurso kandidatus dalyvauti ribotame konkurse arba derybose <…>“, kad likusi jo dalis būtų taikoma ne tik ribotiems konkursams ir deryboms, bet visoms procedūroms. Skaitant šią nuostatą akivaizdu ir natūralu, kad ji taikoma dviem joje aiškiai nurodytoms procedūroms. Ji netaikoma likusiai procedūrai (atviram konkursui, kuris buvo naudojamas ginčijamai sutarčiai sudaryti).
59.
Kitos trys aplinkybės tik patvirtina tokį 31 straipsnio aiškinimą.
60.
Pirma, jei teisės akto rengėjas būtų norėjęs, kad minėto straipsnio dalis, einanti po įžanginių žodžių, būtų taikoma visoms procedūroms, tai nebūtų nieko paprasčiau, nei tai aiškiai suformuluoti. Tereikėjo neįtraukti frazės „kurios atrenka konkurso kandidatus dalyvauti ribotame konkurse arba derybose“.
61.
Antra, vertinant kitos to paties straipsnio dalies (31 straipsnio 2 dalies) formuluotę gana akivaizdu, kad joje net ir riboto konkurso ar derybų atveju pateiktas neišsamus pašalinimo kriterijų sąrašas. Paaiškinu: angliškas direktyvos tekstas yra toks: „The criteria used may include the criteria specified in Article 23 of Directive 71/305/EEC and in Article 20 of Directive 77/62/EEC“. Prancūziškas tekstas: „Les critères utilisés peuvent inclure ceux d’exclusion énumérés à l’article 23 de la directive 71/305/CEE et à l’article 20 de la directive 77/62/CEE“, vokiškas tekstas:„Die angewandten Kriterien können die in Artikel 23 der Richtlinie 71/305/EWG und Artikel 20 der Richtlinie 77/62/EWG angegebenen Ausschließungsgründe einschließen“ (
22
). Žodžiai „gali įeiti“ įvairiomis direktyvos teksto kalbomis rodo (mano manymu, pakankamai nuosekliai), kad pateiktas pavyzdinis, o ne išsamus atrankos kriterijų sąrašas.
62.
Trečia, tokį aiškinimą patvirtina trečioji to paties straipsnio dalis. 31 straipsnio 3 dalis suformuluota dar liberaliau (kad perkančiosios organizacijos „gali“ grįsti pašalinimo iš konkurso kriterijus konkrečiu motyvu, tačiau „neprivalo“ to daryti) ir joje nurodytas motyvas (objektyvus poreikis „sumažinti kandidatų skaičių iki tokio skaičiaus, kuris yra pateisinamas poreikiu subalansuoti sutarties sudarymo procedūros atskiras charakteristikas ir resursus, kurie yra reikalingi sutarties įvykdymui“) tiesiogiai siejamas su ribotu konkursu ir derybomis. Atviruose konkursuose (per definitionem) pradinis kandidatų skaičius nemažinamas, atvirkščiai, „visi suinteresuotieji tiekėjai, rangovai arba paslaugų teikėjai gali pateikti konkurso pasiūlymus“ (
23
). 31 straipsnio 3 dalies paskutiniame sakinyje įtvirtinta apsaugos sąlyga („tačiau atrinktų kandidatų skaičius privalo būti toks, kad būtų atsižvelgta į poreikį užtikrinti pakankamą konkurenciją“) taip pat yra visiškai suprantama riboto konkurso ir derybų atveju, tačiau taikoma atviriems konkursams ji netenka prasmės. Niekas negali „užtikrinti pakankamos konkurencijos“ labiau nei konkurso atvėrimas visiems dalyviams.
63.
Galiausiai Komisija siekia remtis Teisingumo Teismo sprendimu La Cascina ir kt. (
24
). Tačiau nesutinku su nuomone, kad ši byla padėtų Teisingumo Teismui išaiškinti Direktyvos 93/38 31 straipsnį. Sprendime La Cascina ir kt. Teisingumo Teismas pripažino, kad 1992 m birželio 18 d. Tarybos direktyvos 92/50/EEB dėl viešojo paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (
25
) 29 straipsnyje pateiktas (išsamus) septynių pagrindų, kuriais remiantis kandidatai gali būti nepriimti dalyvauti konkurse dėl sutarties sudarymo, sąrašas. Tačiau Direktyvos 93/38 31 straipsnio 1 dalies struktūra kitokia nei Direktyvos 92/50 29 straipsnio. 31 straipsnio 1 dalyje nustatyti privalomi dalykai, t. y. kad kandidatai turi būti atrenkami „pagal objektyvius kriterijus ir taisykles, kurias nustato [perkančiosios organizacijos]“, ir numatyta, kad perkančiosios organizacijos turi padaryti šias taisykles prieinamas „suinteresuotiems tiekėjams, rangovams arba paslaugų teikėjams“. Taigi kitaip nei 29 straipsnyje, 31 straipsnio 2 ir 3 dalyse valstybėms narėms paliekama tam tikra diskrecija dėl pašalinimo iš konkurso kriterijų, kuriuos jos gali taikyti.
64.
Todėl darau išvadą, kad Komisijos kaltinimas, jog ginčijamu konkursu pažeistos Direktyvos 93/38 31 straipsnio 1 ir 2 dalys, yra neteisingas.
Direktyvos 34 straipsnio 1 dalies a punktas
65.
Komisija teigia, kad Graikijos valdžios institucijos, pažeisdamos įsipareigojimus pagal 34 straipsnio 1 dalies a punktą, šiame konkrečiame konkurse neatskyrė kvalifikacinės atrankos ir sutarties sudarymo kriterijų.
66.
Riboto konkurso ar derybų atveju konkurso procedūrą sudaro du etapai: pirmasis etapas, kai (taikydama atrankos kriterijus) perkančioji organizacija atrenka kandidatus, kuriuos pakviečia pateikti paraiškas arba pradėti derybas; ir antrasis etapas, kai (taikydama sutarties sudarymo kriterijus) perkančioji organizacija nusprendžia, su kuo sudaryti sutartį.
67.
Atviro konkurso atveju perkančioji organizacija turi nuspręsti tik tai (pasirinkdama iš paraiškas pateikusių suinteresuotųjų paslaugų teikėjų), su kuo sudaryti sutartį.
68.
Ginčijamas konkursas buvo atviras konkursas.
69.
Todėl man neaišku, kokiu pagrindu Komisija teigia, kad perkančioji organizacija vykdė dviejų etapų procedūrą, kurios atveju taikomi ir atrankos, ir sutarties sudarymo kriterijai.
70.
Skundą pateikusi įmonė nepateikė paraiškos dalyvauti ginčijamame konkurse, nes manė, kad dėl skelbimo apie konkursą III skyriaus 2.1.3 punkto formuluotės yra savaime pašalinta iš jo. Komisija nepateikė Teisingumo Teisme jokių įrodymų ginčijamo konkurso ar kitų jo procedūrų atžvilgiu, kad pagrįstų savo teiginį, jog Graikijos valdžios institucijos neatskyrė kvalifikacinės atrankos ir sutarties sudarymo kriterijų.
71.
Todėl darau išvadą, kad šis kaltinimas yra nepagrįstas.
Abipusio pripažinimo principo pažeidimas pagal Direktyvą 93/38
72.
Komisija tvirtina, kad Graikijos valdžios institucijos neįvykdė įsipareigojimų taikyti abipusio pripažinimo principą. Komisija savo teiginiui pagrįsti nenurodo jokios materialinės direktyvos nuostatos, tačiau teigia, kad remiasi direktyvos 34 ir 36 konstatuojamosiomis dalimis (
26
). Tačiau pagal nusistovėjusią teismo praktiką Bendrijos teisės akto preambulė neturi privalomosios teisinės galios (
27
).
73.
Todėl nėra pagrindo toliau nagrinėti šį argumentą.
74.
Taigi Teisingumo Teismui lieka išnagrinėti tik du klausimus: ar Graikijos valdžios institucijos pažeidė įsipareigojimus pagal Sutartį, susijusius su abipusiu profesinių kvalifikacijų pripažinimu, ir ar ginčijamo konkurso organizavimo tvarka buvo pažeisti nediskriminavimo ir skaidrumo principai (argumentai pagal Direktyvos 93/38 4 straipsnio 2 dalį ir EB 12 bei EB 49 straipsnius).
Abipusis profesinių kvalifikacijų pripažinimas pagal Sutartį
75.
Abipusio profesinių kvalifikacijų pripažinimo principas kyla iš Teisingumo Teismo praktikos dėl įsisteigimo laisvės (
28
). Tačiau jis vienodai taikomas teikiant paslaugas (
29
).
76.
Komisija teigia, kad dėl ginčijamo punkto kandidatams neleidžiama įrodyti savo kvalifikacijos ir patirties remiantis taisyklėmis, kurios taikomos jų kilmės valstybėje narėje.
77.
Graikijos valdžios institucijos nesutinka su tuo, kaip Komisija aiškina ginčijamą punktą, ir teigia, kad užsienio įmonėms lengviau nei nacionalinėms įmonėms įrodyti techninę patirtį ir kvalifikaciją. Jos tvirtina, kad nė vienam kandidatui nebuvo atimta galimybė dalyvauti konkurse remiantis ginčijamu punktu.
78.
Pati skundo pateikėja nepateikė paraiškos, nes buvo įsitikinusi, kad yra pašalinta iš ginčijamo konkurso. Todėl niekada nebuvo patikrinta, ar Graikijos valdžios institucijos būtų, ar nebūtų pripažinusios jos profesinę kvalifikaciją. Komisija taip pat nepateikė Teisingumo Teismui jokių įrodymų, kurie patvirtintų, kad perkančioji organizacija nepripažino kandidato iš kitos valstybės narės, pateikusio paraišką dalyvauti ginčijamame konkurse, profesinės kvalifikacijos.
79.
Darytina išvada, kad šį kaltinimą reikėtų atmesti kaip nepagrįstą.
Nediskriminavimo ir skaidrumo principų pažeidimas
Direktyvos 93/38 4 straipsnio 2 dalis
80.
Bendrai pripažinta, kad ginčijamas konkursas patenka į direktyvos taikymo sritį (
30
) ir todėl jos normos taikomos ERGA OSE AE.
81.
Direktyvos 4 straipsnio 2 dalyje nustatyta, jog perkančiosios organizacijos „garantuoja“, kad nebūtų skirtingų tiekėjų, rangovų arba paslaugų teikėjų diskriminavimo.
82.
Savo praktikoje dėl viešųjų pirkimų Teisingumo Teismas pakaitomis vartoja „nediskriminavimo principo“ ir „vienodo požiūrio principo“ sąvokas. Jis yra aiškiai pripažinęs, kad vienodo požiūrio principas yra viešųjų pirkimų direktyvų pagrindas (
31
). Jis taip pat paaiškino, kad nediskriminavimo viešųjų pirkimų srityje principas yra konkreti to paties pavadinimo bendrojo Bendrijos teisės principo išraiška (
32
).
83.
Vienodo požiūrio principas savo ruožtu reiškia skaidrumo įpareigojimą, taikomą visoms viešųjų sutarčių sudarymo procedūroms (
33
), kad visiems potencialiems kandidatams būtų užtikrintos lygios galimybės, jiems rengiant savo dalyvavimo paraiškas (
34
).
84.
Vadovaujantis skaidrumo įpareigojimu reikalaujama, kad perkančioji organizacija užtikrintų, jog visi potencialūs kandidatai galėtų nesunkiai susipažinti su paraiškų pateikimui taikomomis sąlygomis. Tai apima informaciją apie profesinę kvalifikaciją, kurią privalo turėti kandidatai, kad galėtų dalyvauti. Kaip Teisingumo Teismas nurodė byloje Komisija prieš Prancūziją (
35
): „<…> direktyvos 4 straipsnio 2 dalis, kurioje draudžiama bet kokia konkurso dalyvių diskriminacija, taip pat apsaugo tuos, kurie atgrasomi nuo dalyvavimo konkurse, nes dėl perkančiosios organizacijos taikomos procedūros atsiduria nepalankesnėje padėtyje“.
85.
Toje byloje Teisingumo Teismas pripažino, kad ribotos informacijos paskelbimas Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje reiškė diskriminaciją, nes tie kandidatai, kurie turėjo galimybę susipažinti su papildoma nacionaliniame leidinyje paskelbta informacija, atsidūrė palankesnėje padėtyje, kadangi jie turėjo visą informaciją, susijusią su tikslia numatomų darbų apimtimi (
36
).
86.
Ar Graikijos valdžios institucijos įvykdė 4 straipsnio 2 dalies reikalavimus ginčijamo konkurso atveju?
87.
Graikijos valdžios institucijos teigia, kad ginčijamu punktu potencialūs konkurso dalyviai nepašalinami iš konkurso. Jų nuomone, šis punktas reiškia tik tai, kad siekiant įrodyti, jog konkurso dalyvis turi nurodytą būtiniausią techninę kompetenciją, reikalaujama diplomų, oficialių atestacijų ir bendros techninės patirties įrodymų. Graikija teigia, kad užsienio konsultacinės įmonės arba konsultantai iš tikrųjų turėjo tam tikrų pranašumų nacionalinių konkurso dalyvių atžvilgiu, nes jiems buvo leidžiama įrodyti atitiktį sąlygoms bet kokiomis tinkamomis priemonėmis, įskaitant atsižvelgimą į ankstesnes deklaracijas, susijusias su jų patirtimi. Be to, Graikija tvirtina, kad bet kuris kandidatas, suabejojęs savo padėtimi, galėjo paprasčiausia paprašyti perkančiosios organizacijos paaiškinimo.
88.
Komisija teigia, kad ginčijamą punktą galima aiškinti tik kaip reiškiantį, kad užsienio projektavimo ar konsultacinės įmonės būtų skirstomos pagal perkančiajai organizacijai anksčiau (per pastaruosius šešis mėnesius) pateiktų kvalifikacijų klasifikavimą. Komisija pažymi, kad šis punktas atgrasė skundo pateikėją nuo dalyvavimo ginčijamame konkurse. Komisija taip pat mano, kad ginčijamu punktu nustatyta papildoma sąlyga, kurią užsienio projektavimo arba konsultacinėms įmonėms itin sunku įvykdyti.
89.
Sutinku su Komisija.
90.
Pirma, manau, kad ginčijamas punktas tikrai galėjo turėti atgrasantį poveikį užsienio konsultacinėms įmonėms arba konsultantams, nes jame (aiškiai) nurodyta, kad tam tikromis konkrečiomis aplinkybėmis jie nebus priimami dalyvauti konkurse.
91.
Antra, Graikijos valdžios institucijos neįrodė, kad informacija, susijusi su tuo, kaip būtų vertinamos konsultacinių įmonių ar konsultantų kandidatūros, buvo nesunkiai prieinama potencialiems kandidatams tuo metu, kai buvo paskelbtas skelbimas apie konkursą.
92.
Galiausiai nesutinku su Graikijos valdžios institucijų argumentu, kad dėl to, jog savo galimybe dalyvauti konkurse abejojantys potencialūs kandidatai iš užsienio, norėdami išsiaiškinti savo padėtį, galėjo teikti perkančiajai organizacijai klausimus, nebuvo atgrasančio poveikio. Pagal skaidrumo reikalavimus potencialus konkurso dalyvis, remdamasis paskelbta ir jam nesunkiai prieinama informacija, turi turėti galimybę nuspręsti, ar dalyvauti konkurse. Nepakanka, kad jis galėtų išsiaiškinti savo tikrąją padėtį, skirdamas laiko ir lėšų papildomai išsamiai informacijai gauti (
37
). Juo labiau taip yra tuo atveju, jei (kaip šioje byloje) paskelbtose konkurso sąlygose aiškiai nurodyta, kad į konkrečios kategorijos potencialius kandidatus iš kitų valstybių narių, prie kurių priskiriamas konkurso dalyvis, nebus atsižvelgta.
93.
Be to, aišku, kad bent vienas potencialus kandidatas (skundo pateikėjas) buvo iš tikrųjų atgrasytas pateikti paraišką.
94.
Todėl darau išvadą, kad ginčijamas konkursas neatitiko Direktyvos 93/38 4 straipsnio 2 dalies reikalavimų.
EB 12 ir EB 49 straipsniai
95.
Aišku, kad pagal EB 49 straipsnį, kuriame paslaugų atžvilgiu konkrečiai išreikštas EB 12 straipsnyje nustatytas bendrasis diskriminacijos dėl pilietybės draudimas, draudžiama diskriminacija dėl pilietybės, neleidžianti ar kliudanti naudotis laisve teikti paslaugas.
96.
Tačiau dėl to, kad ginčijamas konkursas patenka į Direktyvos 93/38 taikymo sritį, nebūtina nagrinėti Sutartyje esančių minėtų Bendrijos teisės nuostatų taikymo klausimo (
38
).
Bylinėjimosi išlaidos
97.
Komisija ir Graikijos vyriausybė prašė priteisti viena iš kitos bylinėjimosi išlaidas. Manau, kad tik vienas Komisijos ieškinio pagrindas gali būti pripažintas pagrįstu. Nagrinėjant bylą šalys savo veiksmais mažai padėjo Teisingumo Teismui nustatyti bylos nagrinėjimo kriterijus ir išsiaiškinti argumentus, kuriais rėmėsi kiekviena šalis.
98.
Todėl vadovaujantis Procedūros reglamento 69 straipsnio 3 dalimi kiekviena šalis turėtų padengti savo išlaidas.
Išvada
99.
Todėl siūlau Teisingumo Teismui:
—
pripažinti, kad įtraukdamos ginčijamą punktą į skelbimą apie konkursą (2003/S 205-185214) ir nepateikdamos papildomos informacijos apie užsienio konsultacinių įmonių arba konsultantų galimybę pateikti savo kandidatūrą, Graikijos valdžios institucijos neįvykdė įsipareigojimų pagal 1993 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvos 93/38/EEB dėl subjektų, vykdančių savo veiklą vandens, energetikos, transporto ir telekomunikacijų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo 4 straipsnio 2 dalį,
—
atmesti likusią ieškinio dalį,
—
nuspręsti, kad kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
(
1
)	Originalo kalba: anglų.
(
2
)	1993 m. birželio 14 d. Tarybos direktyva 93/38/EEB dėl subjektų, vykdančių savo veiklą vandens, energetikos, transporto ir telekomunikacijų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo (OL L 199, 1993, p. 84; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 2 t., p. 194) su pakeitimais, padarytais Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/4/EB (OL L 101, 1998, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 3 t., p. 91) ir Komisijos direktyva 2001/78/EB (OL L 285, 2001, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 4 t., p. 94).
(
3
)	Direktyvos 2 straipsnio 1 dalies a punktas.
(
4
)	1 straipsnio 7 dalis.
(
5
)	Direktyvos 93/38 1 straipsnio 16 dalis.
(
6
)	Direktyvos 93/38 14 straipsnio 1 dalies c punktas.
(
7
)	Apibendrinant 1971 m. liepos 26 d. Tarybos direktyvos 71/305/EEB dėl viešojo darbų pirkimo sutarčių tvarkos derinimo (OL L 185, 1971, p. 5) 23 straipsnyje numatyta, kad bet kuriam rangovui, o Tarybos direktyvos 77/62/EEB dėl viešojo paslaugų pirkimo sutarčių tvarkos derinimo (OL L 13, 1971, p. 1) 20 straipsnyje numatyta, kad bet kuriam tiekėjui, jei jis yra bankrutavęs, nuteistas už profesinės veiklos pažeidimus, neįvykdęs mokestinių ar su socialinio draudimo įmokų mokėjimu susijusių prievolių arba pripažintas kaltu kuriuo nors iš pirma nurodytų klausimų pateikęs klaidingą informaciją, kurios prašoma pagal kurią nors vieną iš šių dviejų direktyvų, neleidžiama dalyvauti procedūroje.
(
8
)	1992 m. vasario 25 d. Tarybos direktyva 92/13/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių Bendrijos taisyklių taikymą viešųjų pirkimų tvarkai vandens, energetikos, transporto ir telekomunikacijų sektoriuose, suderinimo (OL L 76, 1992, p. 14; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 1 t., p. 315).
(
9
)	Direktyvos 92/13 1 straipsnis.
(
10
)	Įstatymas 716/1977 vėliau panaikintas ir pakeistas Įstatymu 3316/2005.
(
11
)	Versta iš Oficialiajame leidinyje paskelbto skelbimo apie konkursą (2003/S 205-185214). Komisija ginčija būtent paskutinį šio skelbimo punktą (kurį pažymėjau kursyvu) ir tai yra vienintelė ginčijamo skelbimo dalis, kurią ji nurodo savo ieškinyje.
(
12
)	2007 m. balandžio 26 d. Sprendimas Komisija prieš Suomiją (C-195/04, Rink. p. I-3351, 18 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
(
13
)	Žr., pvz., 2009 m. kovo 19 d. Sprendimą Komisija prieš Graikiją (C-489/06, Rink. p. I-1797, 48 punktas) dėl dalykų, kuriuos reikia nustatyti, norint įrodyti, kad valstybė narė neįvykdė įsipareigojimų administracinės praktikos pagrindu.
(
14
)	Šios išvados 12 išnašoje minėto 2007 m. balandžio 26 d. Sprendimo Komisija prieš Suomiją 22 punktas ir jame nurodyta teismo praktika.
(
15
)	Žr. Direktyvos 92/13 1 straipsnį.
(
16
)	2007 m. gruodžio 18 d. Sprendimas Komisija prieš Airiją (C-532/03, Rink. p. I-11353, 29 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
(
17
)	31 straipsnio 1 dalis.
(
18
)	Žr. šios išvados 17 punktą.
(
19
)	1993 m. lapkričio 17 d. Sprendimas ( C-71/92, Rink. p. I-5923).
(
20
)	1999 m. lapkričio 18 d. Sprendimas (C-107/98, Rink. p. I-8121).
(
21
)	2005 m. sausio 13 d. Sprendimas ( C-84/03, Rink. p. I-139).
(
22
)	Taip pat žr. versijas ispanų, italų, olandų ir portugalų kalbomis: „Los criterios empleados podrán incluir <…>“, „I criteri utilizzati possono comprendere <…>“, „De gehanteerde criteria kunnen... omvatten“, ir „Os critérios utilizados podem incluir <…>“.
(
23
)	Žr. šios išvados 5 punkte cituojamą 1 straipsnio 7 dalį ir plg. atviro konkurso, riboto konkurso ir derybų apibrėžtis.
(
24
)	2006 m. vasario 9 d. Sprendimas (C-226/4 ir C-228/04, Rink. p. I-1347, 22 punktas).
(
25
)	OL L 209, 1992, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 1 t., p. 322.
(
26
)	Direktyvos 34 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad tuo atveju, kai norint dalyvauti projekto konkurse yra reikalingas tam tikros kvalifikacijos įrodymas, taikomos atitinkamos Bendrijos taisyklės dėl abipusio profesinių kvalifikacijų pripažinimo. 36 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad abipusio pripažinimo principas yra taikytinas šios direktyvos taikymo srityje. Seniai žinoma, kad konstatuojamosiose dalyse nurodomi materialinių nuostatų priėmimo motyvai, kaip to reikalaujama pagal EB 253 straipsnį.
(
27
)	Žr. 2005 m. lapkričio 24 d. Sprendimą Deutsches Milch-Kontor GmbH (C-136/04, Rink. p. I-10095, 32 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
(
28
)	Žr., pvz., 1991 m. gegužės 7 d. Sprendimą Vlassopoulou (C-340/89, Rink. p. I-2357, 15–17 punktai) ir Sprendimą Markopoulos ir kt. (C-255/01, Rink. p. I-9077, 63 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
(
29
)	Vadovaujantis nusistovėjusia teismo praktika, pagal EB 49 straipsnį reikalaujama panaikinti ne tik bet kokią paslaugų teikėjo diskriminaciją dėl pilietybės, bet ir bet kokį apribojimą, jeigu jis draudžia, trukdo ar daro mažiau patrauklią kitoje valstybėje narėje įsisteigusio paslaugų teikėjo, kurioje jis teisėtai teikia analogiškas paslaugas, veiklą. Žr., pvz., 2008 m. liepos 17 d. Sprendimą Komisija prieš Prancūziją (C-389/05, Rink. p. I-5397, 57 punktas).
(
30
)	Žr. šios išvados 14 punktą.
(
31
)	2008 m. gruodžio 16 d. Sprendimas Michaniki (C-213/07, Rink. p. I-9999, 44 ir 45 punktai ir juose nurodyta teismo praktika).
(
32
)	2005 m. spalio 13 d. Sprendimas Parking Brixen (C-458/03, Rink. p. I-8585, 48 punktas) ir Sprendimas Überschär (810/79, Rink. p. 2747, 16 punktas).
(
33
)	Žr., pvz., 1996 m. balandžio 25 d. Sprendimą Komisija prieš Belgiją (C-87/94, Rink. p. I-2043, 51–54 punktai); Sprendimą Telaustria ir Telefonadress (C-324/98, Rink. p. I-10745, 61 punktas) ir Sprendimą La Cascina ir kt. (minėtas šios išvados 24 išnašoje, 32 punktas).
(
34
)	2002 m. gruodžio 12 d. Sprendimas Universale-Bau AG (C-470/99, Rink. p. I-11617, 93 punktas).
(
35
)	2000 m. spalio 5 d. Sprendimas Komisija prieš Prancūziją (C-16/98, Rink. p. I-8315, 109 punktas), kuriame Teisingumo Teismas nagrinėjo Direktyvos 93/38 4 straipsnio 2 dalį.
(
36
)	Žr. šios išvados 35 išnašoje minėtą sprendimą Komisija prieš Prancūziją (C-16/98, 111 punktas).
(
37
)	Neteigiu, kad skaidrumo reikalavimas pažeidžiamas, jei potencialus konkurso dalyvis gali gauti visą informaciją tiesiog kreipęsis į perkančiąją organizaciją. Žr. mano išvadą byloje C-241/06 (2007 m. spalio 11 d. Sprendimas Lämmerzahl, Rink. p. I-8415, 70–73 punktai).
(
38
)	Pagal analogiją žr. 2007 m. gruodžio 18 d. Sprendimą Laval un Partneri (C-341/05, Rink. p. I-11767, 54 ir 55 punktai).