62023CJ0514_RES
Byla C-514/23
Tiberis Holding Srl
prieš
Ministero dello Sviluppo Economico
ir
Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA
ir
Ministero dell’ambiente e della sicurezza energetica
(Consiglio di Stato prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
2025 m. rugpjūčio 1 d. Teisingumo Teismo (ketvirtoji kolegija) sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Aplinka – Skatinimas naudoti atsinaujinančiųjų išteklių energiją – Direktyva 2009/28/EB – 3 straipsnis – Direktyva (ES) 2018/2001 – 4 straipsnis – Nacionalinės atsinaujinančiųjų išteklių energijos gamybos skatinimo priemonės – Pagalbos schema – Valstybės pagalba – SESV 108 straipsnis – Europos Komisijos išimtinė kompetencija nuspręsti dėl pagalbos priemonių suderinamumo su vidaus rinka – Komisijos sprendimas, kuriame konstatuota, kad tokia pagalbos schema suderinama su vidaus rinka – Pagalbos pagal šią schemą gavėjo pareikštas ieškinys nacionaliniame teisme dėl šios schemos taikymo tvarkos, neatsiejamai susijusios su jos veikimu – Nagrinėjant šį ieškinį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą dėl nurodytų šių direktyvų nuostatų išaiškinimo nepriimtinumas“
Prejudiciniai klausimai – Priimtinumas – Būtinybė Teisingumo Teismui pateikti pakankamai informacijos apie faktines ir teisines aplinkybes – Priežasčių, pateisinančių būtinybę atsakyti į prejudicinius klausimus, nurodymas
(SESV 267 straipsnis; Teisingumo Teismo statuto 23 straipsnis; Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnis)
(žr. 30 ir 31 punktus)
Prejudiciniai klausimai – Priimtinumas – Ribos – Klausimai dėl atsinaujinančiųjų išteklių energijos gamybos skatinimo mechanizmo atitikties Direktyvos 2009/28 3 straipsniui ir Direktyvos 2018/2001 4 straipsniui – Mechanizmas, neatsiejamai susijęs su pagalbos schemos, Komisijos sprendimu pripažintos suderinama su vidaus rinka, veikimu – Komisijos išimtinė kompetencija nuspręsti dėl tokios pagalbos schemos suderinamumo su vidaus rinka – Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo jurisdikcijos vertinti nagrinėjamo mechanizmo atitiktį nurodytoms nuostatoms nebuvimas – Prašomo išaiškinimo būtinumo ginčui pagrindinėje byloje išspręsti nebuvimas – Nepriimtinumas
(SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktas, 108 straipsnio 3 dalis ir 267 straipsnis; Tarybos reglamento 2015/1589 1 straipsnio b punkto ii papunktis ir c punktas; Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/28 3 straipsnis ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2018/2001 4 straipsnis)
(žr. 33–63 punktus)
Santrauka
Teisingumo Teismas pripažino nepriimtinu Consiglio di Stato (Valstybės Taryba, Italija) prašymą priimti prejudicinį sprendimą, kuriuo prašoma išaiškinti Direktyvos 2009/28 (
1
) ir Direktyvos 2018/2001 (
2
) nuostatas, nes prašomas paaiškinimas neturi reikšmės sprendžiant ginčą pagrindinėje byloje. Iš tiesų juo siekiama ginčyti valstybės pagalbos schemos įgyvendinimo tvarką, neatsiejamą nuo šios schemos veikimo, o šios schemos suderinamumas su vidaus rinka buvo konstatuotas Komisijos sprendimu. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas negali vertinti tokio suderinamumo atsižvelgdamas į direktyvų, dėl kurių pateiktas klausimas, nuostatas, nes priešingu atveju būtų pažeista išimtinė Komisijos kompetencija vertinti pagalbos schemos suderinamumą su vidaus rinka.
2016 m. balandžio 28 d. sprendimu (
3
) Komisija pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą pripažino pagalbos schemą, skirtą atsinaujinančiųjų energijos išteklių elektros energijos, išskyrus fotovoltinę energiją, gamybai skatinti, apie kurią jai pranešė Italijos Respublika, suderinama su vidaus rinka.
Po to, kai buvo priimtas šis sprendimas, Ministero dello Sviluppo economico (Ekonominio vystymosi ministerija, Italija) priėmė 2016 m. birželio 23 d. dekretą (
4
), kuriuo nustatyta elektros energijos gamybos skatinimo sistema, kuriai taikomos įvairios galimybės ja pasinaudoti procedūros, be kita ko, įtraukimas į atitinkamą registrą, nustatomą pagal energijos šaltinį ir įrenginio rūšį, ir dalyvavimas konkurso procedūrose, kuriose laimėtojai nustatomi vadovaujantis mažiausios kainos kriterijumi.
Atsižvelgiant į tai, gamintojai, kurie parduoda energiją laisvojoje rinkoje ir kurie, įtraukti į registrą, naudojasi paskata, privalo grąžinti Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA rinkos kainos ir GSE garantuoto skatinamojo tarifo skirtumą, kai rinkos kaina yra didesnė už šį tarifą (toliau – neigiamos paskatos mechanizmas). Šis mechanizmas netaikomas gamintojams, kuriems paskata gali būti taikoma dėl jų dalyvavimo konkurso procedūroje.
Tiberis Holding Srl (toliau – Tiberis) eksploatuoja hidroelektrinę ant Tibro upės kranto. 2017 m. rugsėjo mėn. GSE tenkino jos prašymą leisti pasinaudoti minėta paskatų sistema įtraukiant į registrą. 2017–2021 m. pagal šią sistemą Tiberis iš viso gavo 4044340,75 EUR pagalbos. Vis dėlto 2022 m. GSE pareikalavo grąžinti dalį gautos pagalbos, t. y. 1224210,86 EUR.
Tiberis dėl šių reikalavimų grąžinti ir sutarčių bei teisės aktų nuostatų, kuriomis jie buvo grindžiami, pateikė skundą Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lacijaus regiono administracinis teismas, Italija), remdamasi Direktyvos 2009/28 3 straipsnio ir Direktyvos 2018/2001 4 straipsnio pažeidimu. Šis skundas buvo atmestas kaip nepagrįstas. Tiberis apskundė šį sprendimą Valstybės Tarybai, kuri yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, remdamasi tais pačiais motyvais.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad 2016 m. birželio 23 d. dekretu, kiek jame įtvirtintas neigiamos paskatos mechanizmas, nepaisoma Direktyvos 2009/28 3 straipsnyje ir Direktyvos 2018/2001 4 straipsnyje nustatytų kumuliacinių kriterijų, kurie turi būti įvykdyti, kad paskatos būtų teisėtos. Šiomis aplinkybėmis jis klausia Teisingumo Teismo, ar pagal šias nuostatas draudžiamos nacionalinės teisės normos, kuriose numatytas toks mechanizmas, taikomas tik gamintojams, kurie naudojasi paskata dėl jų įtraukimo į atitinkamą registrą, tačiau netaikomas tiems, kurie naudojasi paskata dalyvaudami konkurso procedūroje.
Teisingumo Teismo vertinimas
Teisingumo Teismas visų pirma pažymi, kad iš principo jis privalo priimti sprendimą dėl prejudicinių klausimų, susijusių su Europos Sąjungos teisės išaiškinimu, tačiau turi išnagrinėti sąlygas, kuriomis į jį kreipėsi nacionalinis teismas, kad patikrintų savo jurisdikciją arba jam pateikto prašymo priimtinumą.
Nagrinėjamu atveju pagrindinėje byloje pateiktu skundu ginčijamas 2016 m. birželio 23 d. dekrete numatyto neigiamos paskatos mechanizmo, kuris yra šiame dekrete nustatytos atsinaujinančiųjų išteklių elektros energijos, išskyrus fotovoltinę energiją, skatinimo schemos įgyvendinimo tvarka, teisėtumas atsižvelgiant į Direktyvos 2009/28 3 straipsnį ir Direktyvos 2018/2001 4 straipsnį. Ši schema yra valstybės pagalbos schema, apie kurią Italijos valdžios institucijos pranešė Komisijai ir kurią Komisija Sprendimu SA.43756 pripažino suderinama su vidaus rinka.
Taigi Teisingumo Teismas mano, kad reikia patikrinti, ar nacionalinis teismas, kuriame ūkio subjektas, kuriam taikoma minėta schema, pateikė skundą, gali jį vertinti atsižvelgdamas į Direktyvos 2009/28 3 straipsnio ir Direktyvos 2018/2001 4 straipsnio nuostatas.
Šiuo klausimu jis primena, kad taikant SESV įtvirtintą valstybės pagalbos kontrolės sistemą nacionalinių teismų ir Komisijos funkcijos yra viena kitą papildančios, tačiau skirtingos. Kalbant konkrečiai, kol bus priimtas galutinis Komisijos sprendimas, nacionaliniai teismai užtikrina teisės subjektų teisių apsaugą, valstybės institucijoms galbūt pažeidus SESV 108 straipsnio 3 dalyje nustatytą draudimą įgyvendinti pagalbos priemones, kol nesibaigė Komisijos išankstinės kontrolės procedūra. Tačiau jie neturi jurisdikcijos priimti sprendimo dėl pagalbos priemonių ar valstybės pagalbos schemos suderinamumo su vidaus rinka, nes šis vertinimas priklauso išimtinei Komisijos, kuri veikia kontroliuojama Sąjungos teismų, kompetencijai.
Jis taip pat pažymėjo, kad SESV 108 straipsnyje numatytos procedūros rezultatas niekada neturi prieštarauti konkrečioms SESV nuostatoms. Taigi, pagalba, kuri pati ar tam tikros jos sąlygos pažeidžia Sąjungos teisės nuostatas ar bendruosius principus, negali būti pripažinta suderinama su vidaus rinka.
Iš tiesų, kai pagalbos ar pagalbos schemos teikimo tvarka taip neatsiejamai susijusi su pagalbos ar pagalbos schemos tikslu arba veikimu, kad jų neįmanoma vertinti atskirai, jų poveikis visos pagalbos ar pagalbos schemos suderinamumui ar nesuderinamumui būtinai turi būti vertinamas pagal SESV 108 straipsnyje numatytą procedūrą. Todėl tokios tvarkos vertinimas nepriklauso nacionalinių teismų kompetencijai.
Teisingumo Teismas taip pat priminė, kad Sąjungos teisės normų dėl valstybės pagalbos taikymas grindžiamas nacionalinių teismų ir Komisijos bei Sąjungos teismų lojalaus bendradarbiavimo pareiga, pagal kurią kiekviena institucija veikia pagal SESV jai priskirtas funkcijas. Taigi nacionaliniai teismai visų pirma privalo nepriimti sprendimų, prieštaraujančių Komisijos sprendimui dėl valstybės pagalbos suderinamumo su vidaus rinka, nes tik ši institucija yra kompetentinga vertinti suderinamumo klausimą.
Šiuo atveju pagrindinėje byloje ginčijamas neigiamos paskatos mechanizmas galiausiai lemia pagalbos sumą, skiriamą ūkio subjektams, kurie naudojasi nagrinėjama pagalbos schema dėl jų įtraukimo į registrą. Būtent šis mechanizmas leido Komisijai padaryti išvadą, kad būtent į registrą įtrauktų projektų atveju ši pagalbos schema atitinka proporcingumo sąlygą. Taigi šis mechanizmas yra neatsiejamai susijęs su Sprendime SA.43756 nurodytos pagalbos schemos veikimu ir negali būti vertinamas atskirai nuo jos.
Vadinasi, leisti nacionaliniam teismui priimti sprendimą dėl šio neigiamos paskatos mechanizmo teisėtumo atsižvelgiant į Direktyvos 2009/28 3 straipsnį reikštų, kad šiam teismui būtų suteikta teisė pakeisti Sprendime SA.43756 pateiktą Komisijos vertinimą savuoju. Taigi taip atitinkamam teismui būtų leista pasisavinti šiai institucijai suteiktą išimtinę kompetenciją vertinti valstybės pagalbos suderinamumą su vidaus rinka ir nepaisyti pareigos lojaliai bendradarbiauti su Sąjungos institucijomis.
Be to, Komisija negalėjo pripažinti valstybės pagalbos schemos suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą, prieš tai neįsitikinusi, kad ši schema nepažeidžia kitų atitinkamų Sąjungos teisės nuostatų ar bendrųjų principų.
Tai, kad Sprendime SA.43756 aiškiai neminima Direktyva 2009/28, visų pirma jos 3 straipsnis, apie kurį kalbama pateiktame klausime, šiuo aspektu neturi reikšmės, nes vertindama nagrinėjamos pagalbos schemos suderinamumą su vidaus rinka Komisija tikrai atsižvelgė į minėtą direktyvą.
Schema, apie kurią pranešta ir kuri atitinka pagrindinėje byloje nagrinėjamą schemą, buvo įvertinta visų pirma atsižvelgiant į 2014–2020 m. valstybės pagalbos aplinkos apsaugai ir energetikai gaires (
5
). Šiose gairėse, į kurias daroma nuoroda Sprendime SA.43756, primenama, kad Sąjunga nusistatė plataus užmojo klimato kaitos ir energetikos tvarumo tikslus, kad keliais pagal teisėkūros procedūrą priimtais Sąjungos teisės aktais, kaip antai Direktyva 2009/28, jau padedama siekti šių tikslų ir kad valstybės pagalba gali būti tinkama priemonė, padedanti pasiekti Sąjungos tikslus.
Dėl neigiamos paskatos mechanizmo atitikties Direktyvos 2018/2001 4 straipsniui Teisingumo Teismas konstatavo, kad ši direktyva buvo priimta vėliau nei Sprendimas SA.43756, todėl negalima teigti, kad šiuo sprendimu Komisija būtinai įvertino šį mechanizmą ir įsitikino, kad juo nepažeidžiama kuri nors iš šių nuostatų.
Vis dėlto, kadangi 2016 m. birželio 23 d. dekretu nustatytą pagalbos schemą Komisija patvirtino minėtu sprendimu, ją apima sąvoka „esama pagalba“, kaip ji suprantama pagal Reglamento 2015/1589 (
6
) 1 straipsnio b punkto ii papunktį.
Pagal SESV 108 straipsnio 1 dalį Komisijai suteikti įgaliojimai kartu su valstybėmis narėmis nuolat kontroliuoti šiose valstybėse esamas pagalbos schemas. Po šios kontrolės Komisija atitinkamoms valstybėms narėms gali siūlyti naudingas priemones, reikalingas vidaus rinkai laipsniškai plėtoti arba jai veikti, ir prireikus nuspręsti panaikinti ar pakeisti pagalbą, kurią ji laiko nesuderinama su šia rinka. Nuolat kontroliuojant, teisinė padėtis nesikeičia tol, kol atitinkama valstybė narė priims pasiūlymus dėl atitinkamų priemonių arba kol Komisija priims galutinį sprendimą.
Taigi esamos pagalbos schemos suderinamumo su vidaus rinka vertinimas ir toliau priklauso išimtinei Komisijos, kontroliuojamos Sąjungos teismų, kompetencijai.
Be to, bet koks pagrindinėje byloje nagrinėjamo neigiamos paskatos mechanizmo pakeitimas gali turėti įtakos nagrinėjamos pagalbos schemos suderinamumo su vidaus rinka vertinimui, nes gali padidėti pagalbos intensyvumas. Iš tiesų šis mechanizmas yra neatsiejamas nuo šios schemos veikimo ir gali būti, kad, nesant minėto mechanizmo, Komisija būtų nusprendusi, jog ši pagalbos schema nėra proporcinga, ir kad dėl to nebūtų jos pripažinusi suderinama su vidaus rinka. Taigi toks pakeitimas būtų esamos pagalbos pakeitimas, todėl tai būtų laikoma „nauja pagalba“, kaip ji suprantama pagal Reglamento 2015/1589 1 straipsnio c punktą, kuriai taikoma SESV 108 straipsnio 3 dalyje numatyta pareiga pranešti ir kurios suderinamumo su vidaus rinka vertinimas priklauso išimtinei Komisijos kompetencijai.
Taip yra ir tuo atveju, kai šis paskatų mechanizmas pakeičiamas ne erga omnes, o tik konkretaus pagalbos gavėjo, kaip antai Tiberis, naudai, nes individualiu lygmeniu įgyvendinta pagalbos schema, neatitinkanti pagalbos schemos, apie kurią pranešta Komisijai ir kurią Komisija patvirtino, taip pat gali būti laikoma „nauja pagalba“. Pati valstybės pagalba negali būti nustatyta teismo sprendimu, ją nustatant turi būti atliekamas galimybių vertinimas, kuris nepriskiriamas teismo iniciatyvai.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, Teisingumo Teismas padarė išvadą, kad pagal Sąjungos teisę prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui draudžiama vertinti pagrindinėje byloje nagrinėjamo neigiamos paskatos mechanizmo atitiktį Direktyvos 2009/28 3 straipsnio ar Direktyvos 2018/2001 4 straipsnio nuostatoms. Kadangi prašomas išaiškinimas neturi reikšmės sprendžiant ginčą pagrindinėje byloje, Teisingumo Teismas pripažino prašymą priimti prejudicinį sprendimą nepriimtinu.
(
1
)	2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/28/EB dėl skatinimo naudoti atsinaujinančių išteklių energiją, iš dalies keičianti bei vėliau panaikinanti direktyvas 2001/77/EB ir 2003/30/EB (OL L 140, 2009, p. 16).
(
2
)	2018 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2018/2001 dėl skatinimo naudoti atsinaujinančiųjų išteklių energiją (OL L 328, 2018, p. 82).
(
3
)	2016 m. balandžio 28 d. Sprendimas C(2016) 2726 final dėl valstybės pagalbos SA.43756 (2015/N) – Italija – Parama Italijoje gaminamai atsinaujinančiųjų išteklių elektros energijai (toliau – Sprendimas SA.43756).
(
4
)	2016 m. birželio 23 d.Decreto del Ministero dello Sviluppo economico – Incentivazione dell’energia elettrica prodotta da fonti rinnovabili diverse dal fotovoltaico (Ekonominio vystymosi ministerijos dekretas „Iš atsinaujinančiųjų energijos išteklių, išskyrus fotovoltinę energiją, pagamintos elektros energijos skatinimas“) (GURI, Nr. 150, 2016 m. birželio 29 d., p. 8, toliau – 2016 m. birželio 23 d. dekretas).
(
5
)	2014–2020 m. Komisijos komunikatas – Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai ir energetikai gairės (OL C 200, 2014, p. 1).
(
6
)	2015 m. liepos 13 d. Tarybos reglamentas (ES) 2015/1589, nustatantis išsamias Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles (OL L 248, 2015, p. 9).