62024CJ0038_RES
Byla C‑38/24 (Bervidi) (
i
)
G. L.
prieš
AB SpA
(Corte suprema di cassazione prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
2025 m. rugsėjo 11 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Socialinė politika – Jungtinių Tautų asmenų su negalia teisių konvencija – 2, 5 ir 7 straipsniai – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 21, 24 ir 26 straipsniai – Direktyva 2000/78/EB – Vienodas požiūris užimtumo ir profesinėje srityje – 1 straipsnis – 2 straipsnio 1 dalis ir 2 dalies b punktas – Draudimas diskriminuoti dėl negalios – Netiesioginė diskriminacija – Skirtingas požiūris į darbuotoją, kuris nėra neįgalus, bet rūpinasi savo neįgaliu vaiku – 5 straipsnis – Darbdavio pareiga sudaryti tinkamas sąlygas“
Socialinė politika – Vienodas požiūris užimtumo ir profesinėje srityje – Direktyva 2000/78 – Taikymo sritis – Įsidarbinant, imantis savarankiškos ar profesinės veiklos taikomos sąlygos – Sąvoka – Darbo laiko pritaikymas – Įtraukimas
(Tarybos direktyvos 2000/78 3 straipsnio 1 dalies a ir c punktai)
(žr. 41–44 punktus)
Socialinė politika – Vienodas požiūris užimtumo ir profesinėje srityje – Direktyva 2000/78 – Draudimas netiesiogiai diskriminuoti dėl negalios – Apimtis – Darbuotojo, kuris rūpinasi savo neįgaliu vaiku, diskriminavimas – Įtraukimas
(EB 13 straipsnis, SESV 19 straipsnis; Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 21, 24 ir 26 straipsniai; Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvencijos 2, 5 ir 7 straipsniai; Tarybos direktyvos 2000/78 12 konstatuojamoji dalis, 1 straipsnis ir 2 straipsnio 1 dalis bei 2 straipsnio a ir b punktai)
(žr. 48–58, 61–66 punktus ir rezoliucinės dalies 1 punktą)
Pagrindinės teisės – Pagrindinių teisių chartija – Nediskriminavimo principas – Įtvirtinimas tiek Pagrindinių teisių chartijoje, tiek Europos žmogaus teisių konvencijoje – Vienoda reikšmė ir apimtis – Chartija užtikrinamas apsaugos lygis, nepažeidžiantis minėta konvencija suteikiamo apsaugos lygio
(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 21 straipsnio 1 dalis ir 52 straipsnio 3 dalis)
(žr. 59 punktą)
Socialinė politika – Vienodas požiūris užimtumo ir profesinėje srityje – Direktyva 2000/78 – Tinkamų sąlygų sudarymas neįgalų vaiką prižiūrinčiajam asmeniui – Sąvoka – Perkėlimas į kitą darbo vietą – Įtraukimas – Sąlyga – Neproporcingos naštos darbdaviui nebuvimas
Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 24 ir 26 straipsniai; Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvencijos 2 straipsnis ir 7 straipsnio 1 dalis; Tarybos direktyvos 2000/78 21 konstatuojamoji dalis, 2 straipsnio 2 dalies b punktas ir 5 straipsnis)
(žr. 70–80 punktus ir rezoliucinės dalies 2 punktą)
Santrauka
Gavęs Corte suprema di cassazione (Kasacinis Teismas, Italija) prašymą priimti prejudicinį sprendimą, Teisingumo Teismas išplėtojo savo jurisprudenciją, susijusią su sąvoka „diskriminacija dėl sąsajos“, grindžiama negalia, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2000/78 (
1
), patikslindamas tiek šios sąvokos apimtį, tiek darbdavio pareigas, kad būtų užtikrintas vienodo požiūrio į darbuotojus principo ir netiesioginės diskriminacijos draudimo laikymasis darbuotojo, kuris padeda savo neįgaliam vaikui, atveju.
G. L. dirbo bendrovėje AB „stoties operatore“, ji buvo atsakinga už metro stoties priežiūrą ir kontrolę.
Ji kelis kartus prašė bendrovės AB paskirti ją nuolatiniam darbui į darbo vietą, kur būtų nustatytos darbo valandos, kad ji galėtų prižiūrėti savo nepilnametį sūnų, kuris turi sunkią negalią ir kuriam reikalinga priežiūra fiksuotu laiku.
AB bendrovė šių prašymų nepatenkino. Vis dėlto ji suteikė G. L. tam tikrus laikinus darbo sąlygų pakeitimus, būtent paskyrė į nuolatinę darbo vietą ir nustatė preferencinį darbo laiko režimą, palyginti su kitais operatoriais.
2019 m. kovo 5 d. G. L. kreipėsi į Tribunale di Roma (Romos teismas, Italija) su ieškiniu bendrovei AB, prašydama pripažinti, kad jos darbdavio atsisakymas patenkinti jos prašymą dėl nuolatinio darbo sąlygų pakeitimo buvo diskriminacinis. Kadangi G. L. ieškinį pirmosios ir apeliacinės instancijos teismai atmetė, ji padavė kasacinį skundą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme.
Šis teismas, remdamasis Sprendime Coleman (
2
) įtvirtintais principais, nusprendė kreiptis į Teisingumo Teismą siekdamas išsiaiškinti, ar darbuotojas, kuris pats nėra neįgalus, teisme gali remtis Direktyvoje 2000/78 numatyta apsauga nuo netiesioginės diskriminacijos dėl negalios, remdamasis tuo, kad jis prižiūri savo neįgalų vaiką. Jei atsakymas būtų teigiamas, jis taip pat norėjo sužinoti, ar tokio asmens darbdavys privalo jam sudaryti tinkamas sąlygas, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2000/78 5 straipsnį, kad ištaisytų diskriminacijos situaciją.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirmiausia Teisingumo Teismas, atsižvelgdamas į Sprendimą Coleman, mano, kad Direktyvoje 2000/78 numatytas diskriminacijos draudimas taip pat taikomas netiesioginei diskriminacijai „dėl sąsajos“, grindžiamai negalia. Taigi šis draudimas taip pat taikomas dėl darbuotojo, kuris pats nėra neįgalus, bet kuris taip diskriminuojamas dėl to, kad rūpinasi savo neįgaliu vaiku, teikdamas jam pagrindinę dėl jo būklės reikalingą priežiūrą.
Jo analizė taip pat grindžiama išvada, kad Direktyvos 2000/78 tikslas užimtumo ir profesinėje srityje – kovoti su visų formų diskriminacija dėl negalios. Iš tiesų šioje direktyvoje įtvirtintas vienodo požiūrio principas šioje srityje taikomas ne konkrečiai asmenų grupei, bet dėl direktyvos 1 straipsnyje išvardytų priežasčių.
Be to, pagal minėtos direktyvos 12 konstatuojamąją dalį ir 2 straipsnio 1 dalį visoje Sąjungoje turi būti draudžiama „bet kokia“ tiesioginė ar netiesioginė „diskriminacija“ dėl negalios, o EB 13 straipsnio, kuris yra Direktyvos 2000/78 teisinis pagrindas, kaip ir jį pakeitusio SESV 19 straipsnio, nuostatomis Sąjungai suteikti įgaliojimai imtis reikalingų priemonių siekiant kovoti su diskriminacija, be kita ko, dėl negalios.
Pažymėtina, kad Direktyvą 2000/78 reikia aiškinti atsižvelgiant į Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 21, 24 ir 26 straipsnius. Chartijos 21 straipsnio 1 dalyje įtvirtintas bendrasis nediskriminavimo principas taip pat taikomas netiesioginei diskriminacijai „dėl sąsajos“, pagrįstai negalia. Šis principas draudžia „bet kokią diskriminaciją“, ypač dėl negalios, ir taip užtikrinamas platus šios pagrindinės garantijos taikymas.
Be to, Chartijos 21 straipsnio 1 dalyje įtvirtintos bent jau tos pačios garantijos kaip ir Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos (
3
) 14 straipsnyje, į kurias pagal Chartijos 52 straipsnio 3 dalį reikia atsižvelgti kaip į užtikrinančias minimalią apsaugą.
Be to, pagal JT konvenciją (
4
), kuria, kaip ir Chartija, galima remtis aiškinant Direktyvą 2000/78, valstybės, tos konvencijos šalys, draudžia „bet kokią diskriminaciją“ dėl negalios. Jos garantuoja asmenims su negalia vienodą ir veiksmingą teisinę apsaugą „nuo diskriminacijos dėl bet kokios priežasties“, taip pat imasi visų būtinų priemonių, kad užtikrintų vaikų su negalia „visapusišką naudojimąsi“ visomis žmogaus teisėmis ir pagrindinėmis laisvėmis lygiai su kitais vaikais, o priimdamos bet kokius su neįgaliu vaiku susijusius sprendimus pirmiausia atsižvelgia į jo interesus.
Antra, Teisingumo Teismas nagrinėjo, ar, siekiant užtikrinti darbuotojų lygybės principo ir šios direktyvos 2 straipsnio 2 dalies b punkte įtvirtinto netiesioginės diskriminacijos draudimo laikymąsi, privaloma sudaryti tinkamas sąlygas, kaip tai suprantama pagal šį 5 straipsnį, darbuotojui, kaip aptariamam pagrindinėje byloje, kuris, nors ir nėra neįgalus, rūpinasi savo neįgaliu vaiku, teikdamas jam pagrindinę dėl jo būklės reikalingą priežiūrą.
Siekiant Direktyvos 2000/78 5 straipsnį aiškinti taip, kad jis atitiktų Chartiją, Teisingumo Teismas priminė, kad Chartijos 24 ir 26 straipsniuose numatyta, kad, pirma, vaikai turi teisę į jų gerovei užtikrinti būtiną apsaugą ir globą ir, antra, Sąjunga pripažįsta ir gerbia neįgaliųjų asmenų teisę naudotis priemonėmis, užtikrinančiomis jų nepriklausomumą, socialinį bei profesinį integravimą ir dalyvavimą bendruomenės gyvenime.
Be to, JT konvencijos 2 straipsnyje apibrėžtas tinkamas sąlygų sudarymas neapsiriboja asmenų su negalia poreikiais darbe, bet prireikus tokios sąlygos gali būti sudaromos darbuotojui, kuris rūpinasi asmeniu su negalia, teikdamas jam pagrindinę dėl jo būklės reikalingą priežiūrą. Beje, iš JT konvencijos 7 straipsnio 1 dalies matyti, kad darbuotojas turi turėti galimybę teikti neįgaliam vaikui reikiamą priežiūrą, o tai reiškia, kad darbdavys privalo pritaikyti šio darbuotojo darbo sąlygas.
Teisingumo Teismas konstatavo, kad, nesant tokios pareigos, netiesioginės diskriminacijos „dėl sąsajos“ draudimas netektų didelės dalies savo veiksmingumo.
Taigi darbdavys privalo sudaryti tinkamas sąlygas, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2000/78 5 straipsnį, darbuotojui, kuris, nors ir nėra neįgalus, rūpinasi savo neįgaliu vaiku, teikdamas jam pagrindinę dėl jo būklės reikalingą priežiūrą, jeigu dėl tokių sąlygų šiam darbdaviui neatsiranda neproporcinga našta. Dėl tinkamų sąlygų, kurias sudaryti reikalaujama iš tokio prižiūrinčiojo asmens darbdavio, Teisingumo Teismas paaiškino, kad darbo laiko sutrumpinimas ar – tam tikromis aplinkybėmis – perkėlimas į kitą darbo vietą gali būti viena iš Direktyvos 2000/78 5 straipsnyje nurodytų priemonių. Norint nustatyti, ar dėl tokių priemonių neatsiras neproporcinga našta, reikėtų ypač atsižvelgti į finansines ir kitas susijusias sąnaudas, į organizacijos arba įmonės dydį ir finansinius išteklius, taip pat į galimybę gauti valstybės finansavimą ar kitos rūšies pagalbą.
(
i
)	Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.
(
1
)	2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyva 2000/78/EB, nustatanti vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus (OL L 303, 2000, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 79).
(
2
)	2008 m. liepos 17 d. Sprendimas Coleman (C‑303/06, EU:C:2008:415) (toliau – Sprendimas Coleman). Tame sprendime Teisingumo Teismas, be kita pažymėjo, kad Direktyvą 2000/78, būtent jos 1 straipsnį, 2 straipsnio 1 dalį ir 2 dalies a punktą, reikia aiškinti taip, kad juose įtvirtintas tiesioginės diskriminacijos draudimas taikomas ne tik patiems neįgaliesiems.
(
3
)	Pasirašytos 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje.
(
4
)	2006 m. gruodžio 13 d. Niujorke sudaryta Jungtinių Tautų asmenų su negalia teisių konvencija, įsigaliojusi 2008 m. gegužės 3 d. (toliau JT konvencija).