62024CJ0373
TEISINGUMO TEISMO (šeštoji kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. spalio 30 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Socialinė politika – Direktyva 2003/88/EB – Darbuotojų sauga ir sveikatos apsauga – 1 straipsnio 3 dalis – 2 straipsnio 1 dalis – Sąvoka „darbo laikas“ – Prokuratūros prokurorų veikla – Direktyva 89/391/EEB – 2 straipsnio 2 dalis – Ypatumai, būdingi tam tikrai specifinei valstybės tarnybos veiklai – Ne darbo laiku atliekamų budėjimo darbo vietoje laikas ir pasyviojo budėjimo laikas – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 31 straipsnis – Tinkamos ir teisingos darbo sąlygos“
Byloje C‑373/24 (Ramavić) (
i
),
dėl Općinski sud u Puli-Pola (Pulos municipalinis teismas, Kroatija) 2024 m. gegužės 3 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2024 m. gegužės 24 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
NI
prieš
Republika Hrvatska
TEISINGUMO TEISMAS (šeštoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė I. Ziemele (pranešėja), teisėjai A. Kumin ir S. Gervasoni,
generalinis advokatas J. Richard de la Tour,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
Republika Hrvatska, atstovaujamo A. Marjanović,
–
Kroatijos vyriausybės, atstovaujamos G. Vidović Mesarek,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos M. Mataija ir D. Recchia,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/88/EB dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų (OL L 299, 2003, p. 9; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 381) 1 straipsnio 3 dalies ir 2 straipsnio, 1989 m. birželio 12 d. Tarybos direktyvos 89/391/EEB dėl priemonių darbuotojų saugai ir sveikatos apsaugai darbe gerinti nustatymo (OL L 183, 1989, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 1 t., p. 349) 2 straipsnio ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 31 straipsnio išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant NI, Općinsko državno odvjetništvo u Puli-Pola (Pulos municipalinė prokuratūra, Kroatija) prokurorės pavaduotojos, ir Republika Hrvatska (Kroatijos Respublika), atstovaujamos Općinsko državno odvjetništvo u Rijeci (Rijekos miesto prokuratūra, Kroatija), ginčą dėl darbo valandų, išdirbtų budėjimo darbo vietoje ir pasyviojo budėjimo laikotarpiais, apmokėjimo NI.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Direktyva 89/391
3
Direktyvos 89/391 2 straipsnyje numatyta:
„1.   Ši direktyva taikoma visiems veiklos sektoriams, tiek valstybiniam, tiek privačiam (pramonės, žemės ūkio, prekybos, administravimo, paslaugų, švietimo, kultūros, poilsio ir kt.).
2.   Ši direktyva netaikoma toms sritims, kurių ypatumai, būdingi tam tikrai specifinei valstybės tarnybos veiklai, tokiai kaip ginkluotosios pajėgos ir policija, arba tam tikrai specifinei veiklai civilinės saugos srityje, neišvengiamai jai prieštarauja.
Tuo atveju darbuotojų sauga ir sveikata turi būti užtikrinama kiek galima labiau atsižvelgiant į šioje direktyvoje nustatytus tikslus.“
Direktyva 2003/88
4
Direktyvos 2003/88 1 straipsnyje „Tikslas ir taikymo sritis“ numatyta:
„1.   Ši direktyva nustato būtiniausius saugos ir sveikatos reikalavimus dėl darbo laiko organizavimo.
2.   Ši direktyva taikoma:
a)
minimaliam dienos poilsio, savaitės poilsio ir kasmetinių atostogų laikui, pertraukoms ir maksimaliam savaitės darbo laikui ir
b)
tam tikriems naktinio darbo, pamaininio darbo ir darbo modelių aspektams.
3.   Ši direktyva taikoma visoms [Direktyvos 89/391] 2 straipsnyje apibrėžtoms veiklos sritims, viešoms ir privačioms, nepažeidžiant šios direktyvos 14, 17, 18 ir 19 straipsnių.
<…>“
5
Direktyvos 2003/88 2 straipsnis išdėstytas taip:
„Šioje direktyvoje vartojami šie apibrėžimai:
1)
„darbo laikas“ – tai bet koks laikas, kai darbuotojas yra darbo vietoje, darbdavio žinioje ir vykdo savo veiklą arba atlieka pareigas pagal nacionalinės teisės aktus ir (arba) praktiką;
2)
„poilsio laikas“ – tai visoks laikas, kuris nėra darbo laikas;
<…>“
Kroatijos teisė
6
Ustav Republike Hrvatske (Kroatijos Respublikos Konstitucija) 121a straipsnyje įtvirtinta:
„Prokuratūra yra savarankiška ir nepriklausoma teisminė institucija, įgaliota ir įpareigota imtis veiksmų prieš nusikaltimus ir kitas nusikalstamas veikas padariusius asmenis, imtis teisinių veiksmų Kroatijos Respublikos turtui apsaugoti ir pareikšti skundą siekiant apsaugoti Konstituciją ir teisės sistemą.
Kroatijos parlamentas, Kroatijos Respublikos Vyriausybės siūlymu ir gavęs išankstinę kompetentingo Kroatijos parlamento komiteto nuomonę, skiria Kroatijos Respublikos generalinį prokurorą ketverių metų laikotarpiui.
Aukščiausioji prokurorų taryba skiria prokurorus pavaduotojus, atleidžia juos iš pareigų ir priima sprendimus dėl jų drausminės atsakomybės.
Aukščiausioji prokurorų taryba šio straipsnio trečioje pastraipoje nurodytus sprendimus priima nešališkai ir remdamasi įstatymo nustatytais kriterijais.
Prokurorų pavaduotojų atliekamos prokurorų pareigos yra nuolatinės.
Aukščiausiąją prokurorų tarybą sudaro vienuolika narių, iš kurių septyni yra generalinio prokuroro prokurorai pavaduotojai, du teisės mokslo universiteto dėstytojai ir du parlamento nariai, iš kurių vienas priklauso opozicijai.
Aukščiausiosios prokurorų tarybos nariai renkami ketverių metų kadencijai; vienas narys negali būti renkamas daugiau kaip du kartus.
Aukščiausiosios prokurorų tarybos nariai iš savo tarpo išrenka pirmininką.
Aukščiausiosios prokurorų tarybos nariais negali būti renkami prokuratūrų vadovai.
Aukščiausiosios prokurorų tarybos kompetenciją, organizavimą, narių atrankos tvarką ir veiklos būdą reglamentuoja įstatymas.
Prokuratūros steigimą, organizavimą, įgaliojimą ir kompetenciją reglamentuoja įstatymas.“
7
Zakon o radu (Darbo kodeksas) 10 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Darbo santykiai grindžiami darbo sutartimi.“
8
Šio kodekso 60 straipsnyje nurodyta:
„1.   Darbo laikas – tai laikas, per kurį darbuotojas privalo atlikti darbą arba per kurį jis yra pasirengęs atlikti darbą pagal darbdavio nurodymus (yra jo žinioje) toje vietoje, kurioje atliekamas jo darbas, arba kitoje darbdavio nustatytoje vietoje.
2.   Darbo laiku nelaikomas laikas, per kurį darbuotojas yra pasirengęs patenkinti savo darbdavio prašymą prireikus atlikti užduotis, tačiau jis nėra darbo atlikimo vietoje ar bet kurioje kitoje darbdavio nustatytoje vietoje.
3.   Pasyviojo budėjimo laikotarpis ir darbo užmokesčio dydis reglamentuojami darbo sutartimi arba kolektyvine sutartimi.
4.   Laikas, kurį darbuotojas skiria užduotims atlikti darbdavio prašymu, laikomas darbo laiku, neatsižvelgiant į tai, ar jis atliekamas darbdavio nustatytoje vietoje, ar darbuotojo pasirinktoje vietoje.“
9
Poslovnik državnog odvjetništva (Prokuratūros vidaus taisyklės) 52 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Kassavaitinio poilsio ir švenčių dienomis, t. y. ne įprastomis darbo valandomis, darbo veikla paprastai atliekama tik esant neišvengiamai būtinybei. Apygardos ir municipalinėse prokuratūrose pareigos per ikiteismines procedūras (per budėjimą) vykdomos vienu iš šių būdų:
–
be pertraukos prokuratūros pastate darbo dienomis nuo 16.00 val. iki kitos darbo dienos 8.00 valandos,
–
prokuratūros pastate nuo 8.00 val. iki 20.00 val. – darbo dienomis nuo 16.00 val. iki 20.00 val. ir nuo 20.00 val., kai privaloma būti prokuratūros pastate,
–
privalomas buvimas prokuratūros pastate darbo dienomis po 16.00 val. iki kitos darbo dienos 8.00 val. ir švenčių dienomis.
<…>“
10
Pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos 2011 m. spalio 13 d. Kroatijos Respublikos prokuratūros Bendruosiuose nurodymuose Nr. O8/11‑1 dėl nuolatinio budėjimo, be kita ko, numatyta, kad Općinsko državno odvjetništvo u Puli-Pola (Pulos municipalinė prokuratūra) užtikrina nuolatinį budėjimą „visada pasirengusi, net jei jos prokurorai yra namuose arba gyvenamojoje vietoje“.
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
11
NI yra Općinsko državno odvjetništvo u Puli-Pola (Pulos municipalinė prokuratūra) prokurorė pavaduotoja. Ji vykdo tarnybines užduotis visą darbo dieną, 40 valandų per savaitę, pirmadienį–penktadienį nuo 8.00 iki 16.00 val. NI taip pat privalo budėti įprastomis darbo valandomis ir ne darbo valandomis, kurių metu jai gali tekti atlikti skubias užduotis, visų pirma susijusias su ikiteisminiu baudžiamuoju procesu.
12
Iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad per šiuos budėjimo laikotarpius iš NI gali būti reikalaujama, kad ji nepertraukiamai būtų savo namuose (pasyvus budėjimas) arba prokuratūros pastate (aktyvus budėjimas), kad galėtų bet kuriuo metu vykdyti nustatytas skubias užduotis.
13
Manydama, kad jai taikoma tvarka, visų pirma pareiga nepertraukiamai budėti šiais laikotarpiais, prieštarauja Direktyvai 2003/88 ir Teisingumo Teismo jurisprudencijai, susijusiai su teise į kasdienį poilsį, teise į savaitės poilsį ir draudimu dirbti ilgiau nei 48 valandas per savaitę, NI pareiškė ieškinį Općinski sud u Puli-Pola (Pulos municipalinis teismas), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme, prašydama, kad jai būtų sumokėta už 2015–2019 m. budėjimo valandas, kurių dalis buvo atliekama ne įprastomis darbo valandomis, tokią sumą, kuri atitiktų šių valandų trukmę.
14
NI, be kita ko, tvirtina, kad darbo vietoje jai neužtikrinama tinkama sauga ir apsauga, nes ji dirbo ne įprastomis darbo valandomis, neribojant savaitinio darbo laiko ir viršvalandžių. Be to, ji pabrėžia, kad negauna priemokos už viršvalandžius, taip pat už darbo valandas, išdirbtas sekmadieniais ir švenčių dienomis, ir nurodo, kad už budėjimo valandas ji gauna mažesnį darbo užmokestį nei už įprastą darbo laiką.
15
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pabrėžia, kad Kroatijoje prokuratūra yra savarankiška ir nepriklausoma teisminė institucija, kuri turi imtis veiksmų prieš nusikalstamą veiką padariusius asmenis ir imtis teisinių veiksmų, kad apsaugotų Kroatijos Respublikos turtą ir Konstituciją. Taigi NI, kaip prokurorė pavaduotoja, pagal tarnybos nuostatus laikoma savarankiška ir nepriklausoma pareigūne.
16
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad su jos statusu susijęs savarankiškumas ir nepriklausomumas leidžia NI būti apsaugotai nuo išorinio spaudimo, galinčio turėti įtakos jos sprendimams. Tačiau prokurorų, kaip antai NI, padėčiai būdinga tai, kad jie yra pavaldūs aukštesnės grandies prokuratūros prokurorams ir Kroatijos teisingumo ir administracijos ministerijos pareigūnams. Šiems prokurorams taip pat taikomas privalomas jų darbo ir kompetencijos vertinimas, jiems gali būti taikomos drausminės nuobaudos ir jie negali vykdyti kitų pareigų be Aukščiausiosios prokurorų tarybos patvirtinimo.
17
Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad pasibaigus įprastam darbo laikui NI gali atlikti užduotis, kurios reiškia, kad ji turi būti nuolat pasiekiama, bet kuriuo metu telefonu, be kita ko, teisėsaugos pareigūnų, kad galėtų nedelsdama atvykti į prokuratūros patalpas ar kitur, kad atliktų skubias užduotis policijos pareigūnui pakvietus, pavyzdžiui, per eismo įvykius ar mirtinus nelaimingus atsitikimus darbe.
18
Darbo valandos, išdirbtos aktyviai ar pasyviai budint, t. y. ne įprastos darbo valandos, nelaikomos įprastu darbo laiku ar viršvalandžiais ir į jas neatsižvelgiama įgyvendinant teisę į dienos ir savaitės poilsio laiką arba teisę į atostogas.
19
Todėl darbas tokiomis valandomis turi įtakos NI sveikatai ir saugai darbe, nes ji patiria papildomą psichinę ir fizinę įtampą. Konkrečiai kalbant, tai, kad budėjimo laikotarpiais bet kuriuo metu, dažnai vėlai vakare ar naktį, ji turi būti pasiekiama ir pasiruošusi dirbti šiais laikotarpiais, o ne tik įprastu darbo laiku, reiškia jos didesnį dėl darbo patiriamą stresą.
20
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad siekiant išspręsti ginčą pagrindinėje byloje ir, be kita ko, nustatyti užmokestį už darbo valandas, kurio prašo NI, pirma, reikia nustatyti, ar ieškovė pagrindinėje byloje turi būti laikoma „darbuotoja“, taigi, ar ji patenka į Direktyvos 2003/88 taikymo sritį, ir, antra, kvalifikuoti darbo valandas budėjimo laikotarpiais. Šiuo aspektu jam kyla klausimas, ar tai, kad šios valandos nelaikomos „darbo laiku“, kaip tai suprantama pagal šią direktyvą, yra šios direktyvos pažeidimas.
21
Šiomis aplinkybėmis Općinski sud u Puli-Pola (Pulos municipalinis teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar ieškovės prokurorės pareigos (t. y. municipalinio prokuroro pavaduotojo, municipalinio prokuroro pareigos) patenka į „darbuotojo“ sąvoką pagal Direktyvos 2003/88 1 straipsnio 3 dalį, siejamą su [Chartijos] 31 straipsniu, t. y. ar tokių pačių darbo sąlygų taikymo visiems prokuratūros darbuotojams tikslais prokurorą galima laikyti darbuotoju?
2.
Kiek tai susiję su pirmuoju prejudiciniu klausimu, ar Direktyvos 89/391 2 straipsnis, į kurį daroma nuoroda Direktyvos 2003/88 1 straipsnio 3 dalyje, turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį leidžiama valstybėms narėms prokurorams (municipaliniam prokurorui pavaduotojui, municipaliniam prokurorui) netaikyti tos direktyvos, įskaitant jos 2 straipsnio 1 ir 2 punktų nuostatas, perkėlimą užtikrinančių nuostatų, kuriose apibrėžtas darbo ir poilsio laikas?
3.
a)
Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, o į antrąjį – neigiamai, ar pagal [Direktyvos 2003/88] (be kita ko, 2 straipsnio 1 punktą ir kt.) pasyvus prokuratūros pareigūno budėjimas turi būti laikomas darbo laiku turint omenyje apribojimus, taikomus prokuratūros pareigūnui dėl tarnybinių pareigų ir užduočių, kurias jis atlieka per pasyvų budėjimą [gyvenamojoje vietoje] pagal 2011 m. spalio 13 d. Kroatijos Respublikos prokuratūros bendruosius nurodymus dėl budėjimų Nr. O‑8/11‑1, iš dalies pakeistus 2012 m. spalio 12 d., ir pagal Zakon o kaznenom postupku (Baudžiamojo proceso kodeksas) nuostatas, pagal kurias prokurorui, kaip darbuotojui, labai apribojama galimybė užsiimti kita veikla, nes, remiantis minėtais <…> bendraisiais nurodymais, jis privalo pasyviai budėti namuose?
b)
Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, o į antrąjį – neigiamai, ar pagal [Direktyvos 2003/88] (be kita ko, 2 straipsnio 1 punktą ir kt.) aktyvus prokuroro budėjimas [darbo vietoje] turi būti laikomas darbo laiku, atsižvelgiant į tarnybines pareigas ir užduotis, kurias pareigūnas atlieka per aktyvų budėjimą pagal Kroatijos Respublikos prokuratūros bendruosius nurodymus dėl budėjimų ir pagal Zakon o kaznenom postupku (Baudžiamojo proceso kodeksas) nuostatas, pagal kurias prokuratūros pareigūnas aktyvaus budėjimo užduotis atlieka įprastoje darbo vietoje arba kitoje darbdavio apibrėžtoje vietoje (nuvykęs į įvykio vietą ir kt.)?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
22
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2003/88 1 straipsnio 3 dalis, siejama su Chartijos 31 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad prokurorai patenka į šios direktyvos taikymo sritį.
23
Pirmiausia, reikia priminti, kad nors „darbuotojas“ Direktyvos 89/391 3 straipsnio a punkte apibrėžtas kaip darbdavio įdarbintas asmuo, taip pat ir stažuotojai bei mokiniai, išskyrus samdomus namų darbininkus, Direktyvoje 2003/88 nedaroma jokia nuoroda nei į šią Direktyvos 89/391 nuostatą, nei į darbuotojo sąvokos apibrėžimą nacionalinės teisės aktuose ir (arba) praktikoje (2010 m. spalio 14 d. Sprendimo Union syndicale Solidaires Isère, C‑428/09, EU:C:2010:612, 27 punktas).
24
Vadinasi, taikant Direktyvą 2003/88 ir atsižvelgiant į Chartijos 31 straipsnį, sąvoka „darbuotojas“, kurios negalima aiškinti skirtingai pagal nacionalinę teisę, yra savarankiška Sąjungos teisės sąvoka (2010 m. spalio 14 d. Sprendimo Union syndicale Solidaires Isère, C‑428/09, EU:C:2010:612, 28 punktas; 2018 m. vasario 21 d. Sprendimo Matzak, C‑518/15, EU:C:2018:82, 28 punktas ir 2020 m. liepos 16 d. Sprendimo Governo della Repubblica italiana (Italijos taikos teisėjų statusas), C‑658/18, EU:C:2020:572, 88 ir 89 punktai).
25
Ši sąvoka turi būti apibrėžta remiantis objektyviais kriterijais, kurie, atsižvelgiant į atitinkamo asmens teises ir pareigas, yra būdingi darbo santykiams (2020 m. liepos 16 d. Sprendimo Governo della Repubblica italiana (Italijos taikos teisėjų statusas), C‑658/18, EU:C:2020:572, 90 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
26
Taigi, nacionalinis teismas, kuris galiausiai privalo asmenį kvalifikuoti pagal „darbuotojo“ sąvoką, turi remtis objektyviais kriterijais ir visapusiškai įvertinti visas savo nagrinėjamos bylos aplinkybes, susijusias su vykdomos veiklos pobūdžiu ir atitinkamų šalių tarpusavio santykiu (2020 m. liepos 16 d. Sprendimo Governo della Repubblica italiana (Italijos taikos teisėjų statusas), C‑658/18, EU:C:2020:572, 91 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
27
Reikia pažymėti, kad pagrindinis darbo santykių požymis yra tas, kad asmuo tam tikrą laiką kito asmens naudai ir jo vadovaujamas teikia tam tikras paslaugas, už kurias gauna darbo užmokestį. Iš to matyti, kad darbo santykiai suponuoja, jog egzistuoja pavaldumo ryšys tarp darbuotojo ir jo darbdavio. Tokio ryšio buvimas turi būti vertinamas kiekvienu atskiru atveju atsižvelgiant į visus šalių tarpusavio santykius apibūdinančius elementus ir aplinkybes (2021 m. liepos 15 d. Sprendimo Ministrstvo za obrambo, C‑742/19, EU:C:2021:597, 49 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
28
Taigi siekdamas patikrinti, ar prokurorai, kaip antai ieškovė pagrindinėje byloje, patenka į Direktyvos 2003/88 taikymo sritį, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi išnagrinėti šių prokurorų vykdomas užduotis ir pareigas, taip pat jų pareigas darbdaviui.
29
Teisingumo Teismas, kuriam pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą, remdamasis pagrindinės bylos medžiaga ir jam pateiktomis rašytinėmis bei žodinėmis pastabomis, yra kompetentingas prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pateikti gaires, kad jis galėtų išspręsti nagrinėjamą ginčą (šiuo klausimu pagal analogiją žr. 2021 m. spalio 6 d. Sprendimo ECOTEX BULGARIA, C‑544/19, EU:C:2021:803, 72 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
30
Iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad prokurorų, kaip antai municipalinių prokurorų, funkcijos yra teismo ar prokuratūros patalpose arba atitinkamų įvykių vietose atlikti tarnybines užduotis, nustatytas, be kita ko, Baudžiamojo proceso kodekse, prižiūrint aukštesnio rango prokurorui.
31
Iš tiesų, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, municipalinės prokuratūros prokuroras pavaduotojas gali būti bet kada kviečiamas policijos pareigūno nedelsiant atvykti į atitinkamo įvykio vietą. Jis taip pat gali būti įpareigotas atlikti pirmąją įtariamojo apklausą, prašyti ikiteisminio tyrimo teisėjo nurodyti atlikti kratą, patvirtinti skubius tyrimo veiksmus, kuriuos atlikti buvo nurodyta žodžiu, atlikti įvykių vietos apžiūras arba dalyvauti kelių eismo, mirtinų nelaimingų atsitikimų ar kitų nusikalstamų veikų įvykių vietos apžiūrose, dalyvauti ikiteisminio tyrimo teisėjui apklausiant liudytojus, imtis kardomųjų priemonių arba prašyti suimti kaltinamąjį ir dalyvauti teismo posėdyje dėl šio suėmimo.
32
Šiuo klausimu iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad prokurorų, kaip antai NI, padėčiai būdinga tai, kad jie yra pavaldūs aukštesnio rango prokuratūros prokurorams ir Teisingumo ir administracijos ministerijai, kuri vykdo prokuratūros administravimo užduotis, įskaitant skundų dėl prokurorų elgesio nagrinėjimą arba šių pareigūnų profesinės atsakomybės atsiradimą, užtikrina, kad prokuratūros turėtų tinkamas materialines ir finansines sąlygas, patalpas ir kitas jų veiklai būtinas sąlygas, ir pritaria naujų prokurorų skyrimo, taip pat pareigūnų kaip prokuratūros pagalbinių darbuotojų įdarbinimo planui.
33
Be to, iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad žemesnio rango prokurorams taikoma aukštesnio rango prokurorų kontrolė, atsižvelgiant į prokuratūros hierarchinę tvarką, pagal kurią municipalinės prokuratūros yra pavaldžios apygardos prokuratūroms, kurios, kaip ir specializuotos prokuratūros, yra pavaldžios Kroatijos Respublikos prokuratūrai. Todėl Aukščiausioji prokurorų taryba gali atleisti prokurorą dėl drausminių nusižengimų, priėmus apkaltinamąjį nuosprendį už nusikalstamą veiką, dėl nepakankamos kompetencijos arba prarastų gebėjimų.
34
Taigi, su sąlyga, kad tai patikrins prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atrodo, kad municipalinį prokurorą pavaduotoją ir aukštesnio rango prokuratūros prokurorus sieja pavaldumo santykiai, kurie apibūdina darbo santykių buvimą.
35
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 2003/88 1 straipsnio 3 dalis, siejama su Chartijos 31 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad prokurorai patenka į šios direktyvos taikymo sritį.
Dėl antrojo klausimo
36
Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar Direktyvos 89/391 2 straipsnį, į kurį daroma nuoroda Direktyvos 2003/88 1 straipsnio 3 dalyje, reikia aiškinti taip, kad juo draudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos prokurorų veiklai netaikoma Direktyva 2003/88.
37
Šiuo klausimu visų pirma reikia priminti, kad pagal Direktyvos 2003/88 1 straipsnio 3 dalį kartu su Direktyvos 89/391 2 straipsniu, į kurį daroma nuoroda šio 1 straipsnio 3 dalyje, šios direktyvos taikomos visiems veiklos sektoriams, privatiems ar viešiems, siekiant pagerinti darbuotojų saugą ir sveikatą darbe ir reglamentuoti tam tikrus jų darbo laiko organizavimo aspektus (2012 m. gegužės 3 d. Sprendimo Neidel, C‑337/10, EU:C:2012:263, 20 punktas).
38
Vis dėlto Direktyvos 89/391 2 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje numatyta, kad ji netaikoma toms sritims, kurių ypatumai, būdingi tam tikrai specifinei valstybės tarnybos veiklai, pavyzdžiui, ginkluotosioms pajėgoms ir policijai, arba tam tikrai specifinei veiklai civilinės saugos srityje, neišvengiamai jai prieštarauja, o šios nuostatos antroje pastraipoje patikslinama, kad tuo atveju darbuotojų sauga ir sveikata vis tiek turi būti užtikrinama kuo labiau atsižvelgiant į šioje direktyvoje nustatytus tikslus (2021 m. liepos 15 d. Sprendimo Ministrstvo za obrambo, C‑742/19, EU:C:2021:597, 53 punktas).
39
Šiuo klausimu reikia priminti, kad Direktyvos 89/391 2 straipsnio 2 dalies pirma pastraipa turi būti aiškinama taip, kad jos taikymo sritis apribota tuo, kas griežtai būtina norint apsaugoti interesus, kuriuos joje valstybėms narėms leidžiama saugoti (2021 m. liepos 15 d. Sprendimo Ministrstvo za obrambo, C‑742/19, EU:C:2021:597, 55 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
40
Kriterijus, naudojamas siekiant pašalinti iš Direktyvos 89/391, taigi, ir iš Direktyvos 2003/88, taikymo srities tam tikrą veiklą, grindžiamas ne darbuotojų priskyrimu prie tam tikros šioje nuostatoje nurodytos valstybės tarnybos veiklos, žvelgiant į ją bendrai, bet tik remiantis specifiniu tam tikrų užduočių, kurias atlieka šioje nuostatoje nurodytų sričių darbuotojai, pobūdžiu, kuris dėl būtinumo garantuoti veiksmingą bendruomenės interesų apsaugą pateisina darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos taisyklių išimtį (2021 m. liepos 15 d. Sprendimo Ministrstvo za obrambo, C‑742/19, EU:C:2021:597, 56 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
41
Tarp šioms specifinėms veiklos rūšims būdingų ypatumų, kurie, remiantis Direktyvos 89/391 2 straipsnio 2 dalies pirma pastraipa, pateisina darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos taisyklių išimtį, yra tai, kad tokiai veiklai dėl jos pobūdžio netaikomas darbo laiko planavimas (2021 m. liepos 15 d. Sprendimo Ministrstvo za obrambo, C‑742/19, EU:C:2021:597, 57 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
42
Pagal Direktyvos 89/391 2 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą leidžiama išlaikyti specifinės valstybės tarnybos veiklos, kurios tęstinumas yra būtinas siekiant užtikrinti tinkamą esminių valstybės funkcijų vykdymą, veiksmingumą. Šis tęstinumo reikalavimas turi būti vertinamas atsižvelgiant į atitinkamos veiklos specifinį pobūdį (2021 m. liepos 15 d. Sprendimo Ministrstvo za obrambo, C‑742/19, EU:C:2021:597, 58 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
43
Šiuo klausimu, pirma, Teisingumo Teismas nusprendė, kad reikalavimas užtikrinti tarnybų veiklos tęstinumą tokiose srityse, kaip sveikatos apsauga, sauga ir viešoji tvarka, netrukdo tam, kad normaliomis sąlygomis vykstanti tokių tarnybų veikla būtų užtikrinama, kiek tai susiję su jų darbuotojų darbo grafikais, net jeigu leidžianti nukrypti nuostata, numatyta Direktyvos 89/391 2 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje, yra taikoma tokioms įstaigoms tik esant ypač sunkioms ir didelio masto aplinkybėms, kaip antai gaivalinėms ar technologinėms nelaimėms, išpuoliams ar didelėms avarijoms, dėl kurių reikia imtis priemonių, būtinų visuomenės gyvybės, sveikatos apsaugai ir saugumui užtikrinti, kurių nebūtų įmanoma tinkamai įgyvendinti, jei reikėtų laikytis visų Direktyvoje 2003/88 įtvirtintų taisyklių. Tuomet pateisinama teikti absoliučią pirmenybę gyventojų apsaugai ir nepaisyti šios direktyvos nuostatų, todėl nurodytų tarnybų atveju jas galima laikinai pažeisti (2021 m. liepos 15 d. Sprendimo Ministrstvo za obrambo, C‑742/19, EU:C:2021:597, 59 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
44
Antra, Teisingumo Teismas nusprendė, kad tam tikra konkreti valstybės tarnybos veikla, net jeigu vykdoma įprastomis sąlygomis, negali pasižymėti tokiais ypatumais, kurie dėl savo pobūdžio neišvengiamai trukdo planuoti darbo laiką laikantis Direktyvoje 2003/88 nustatytų reikalavimų (2021 m. liepos 15 d. Sprendimo Ministrstvo za obrambo, C‑742/19, EU:C:2021:597, 60 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
45
Taip visų pirma yra veiklos, kurią, siekiant veiksmingai įgyvendinti jai nustatytą bendrojo intereso tikslą, gali vykdyti tik vienas ir tas pats darbuotojas, atveju, nesant galimybės sukurti rotacijos sistemą, leidžiančią šiam darbuotojui reguliariai suteikti teisę į poilsio valandas ar dienas jam dirbus tam tikrą valandų ar darbo dienų skaičių (2021 m. liepos 15 d. Sprendimo Ministrstvo za obrambo, C‑742/19, EU:C:2021:597, 61 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
46
Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, turintis jurisdikciją aiškinti nacionalinę teisę, turi patikrinti, kiek šio sprendimo 40–45 punktuose priminta jurisprudencija taikytina municipalinių prokurorų, kaip antai NI, veiklai. Atsižvelgiant į tai, remdamasis šio sprendimo 29 punkte nurodyta jurisprudencija Teisingumo Teismas gali šiam prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pateikti gaires, kurios jam būtų naudingos atliekant vertinimą.
47
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, jog municipalinių prokurorų veikla iš esmės patenka į Direktyvos 89/391 2 straipsnio 1 dalies taikymo sritį, nes tai yra administravimo arba prie valstybinio sektoriaus priskiriama veikla (pagal analogiją žr. 2020 m. liepos 16 d. Sprendimo Governo della Repubblica italiana (Italijos taikos teisėjų statusas), C‑658/18, EU:C:2020:572, 85 punktą).
48
Be to, iš šio sprendimo nematyti, kad municipalinių prokurorų vykdomai veiklai būdingos specifinės ypatybės, dėl kurių nebūtų galima planuoti darbo laiko pagal Direktyvoje 2003/88 numatytus reikalavimus. Pavyzdžiui, atsižvelgiant į šių prokurorų įgaliojimus ir atsakomybę, negalima atmesti galimybės, kad prokuratūros funkcijų tęstinumą galima užtikrinti municipalinių prokurorų rotacijos sistema. Iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad jų budėjimo laikotarpis planuojamas prieš mėnesį ir kad gali taip nutikti, jog municipalinė ar apygardos prokuratūra įsipareigoja užtikrinti nuolatinį budėjimą, kurį paprastai turi vykdyti kita prokuratūra. Taigi nepanašu, kad darbo laiko rotacijos ar planavimo sistema būtų iš esmės nesuderinama su minėtos veiklos ypatumais.
49
Todėl atrodo, kad kai prokurorų veikla vykdoma įprastomis sąlygomis, jiems gali būti taikomas darbo laiko grafikas, atitinkantis Direktyvoje 2003/88 nustatytus reikalavimus.
50
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į antrąjį klausimą reikia atsakyti: Direktyvos 89/391 2 straipsnis, į kurį daroma nuoroda Direktyvos 2003/88 1 straipsnio 3 dalyje, turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias prokurorų veiklai Direktyva 2003/88 netaikoma, jeigu šiai veiklai, kai ji vykdoma įprastomis sąlygomis, gali būti taikomas darbo laiko planavimas laikantis Direktyvoje 2003/88 nustatytų reikalavimų.
Dėl trečiojo klausimo
51
Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2003/88 2 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad prokurorų budėjimo ne įprastu darbo laiku laikotarpis, kai šie prokurorai privalo būti savo darbo vietoje, arba pasyviojo budėjimo laikotarpis, kai jie gali būti savo namuose, turi būti kvalifikuojamas kaip „darbo laikas“, kaip tai suprantama pagal šį 2 straipsnį.
52
Direktyvos 2003/88 2 straipsnyje „darbo laiko“ sąvoka apibrėžta kaip bet kuris laikotarpis, per kurį darbuotojas yra darbo vietoje, darbdavio žinioje ir vykdo savo veiklą arba atlieka pareigas pagal nacionalinės teisės aktus ir (arba) praktiką. Pagal suformuotą jurisprudenciją ši sąvoka turi būti suprantama priešinant ją poilsio laikui, nes šios dvi sąvokos viena kitą paneigia (2015 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras, C‑266/14, EU:C:2015:578, 25 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
53
Šiuo klausimu svarbu atsižvelgti į tai, kad šiame 2 straipsnyje nenumatyta tarpinė kategorija tarp sąvokų „darbo laikas“ ir „poilsio laikas“ (2015 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras, C‑266/14, EU:C:2015:578, 26 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija), ir į tai, kad tarp sąvoką „darbo laikas“, kaip ji suprantama pagal šią direktyvą, apibūdinančių elementų nėra darbuotojo atlikto darbo intensyvumo ar našumo. Taigi municipalinių prokurorų budėjimo laikotarpis turi būti laikomas arba „darbo laiku“, arba „poilsio laiku“, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2003/88 (pagal analogiją žr. 2021 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Dopravní podnik hl. m. Prahy, C‑107/19, EU:C:2021:722, 28 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
54
Be to, sąvokos „darbo laikas“ ir „poilsio laikas“ yra Sąjungos teisės sąvokos ir jas reikia apibrėžti pagal objektyvius kriterijus, remiantis Direktyvos 2003/88 sistema ir tikslu. Iš tikrųjų tik toks autonominis aiškinimas gali užtikrinti visapusišką šios direktyvos veiksmingumą ir vienodą minėtų sąvokų taikymą visose valstybėse narėse (2021 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Dopravní podnik hl. m. Prahy, C‑107/19, EU:C:2021:722, 29 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
55
Todėl reikia išnagrinėti, ar tokioje situacijoje, kokia nagrinėjama pagrindinėje byloje, „darbo laiko“ sąvokos sudedamieji elementai yra tenkinami, kai darbuotojas budi savo darbo vietoje arba atlieka pasyvų budėjimą, t. y. ar jam priskirtinas laikotarpis, per kurį darbuotojas lieka darbdavio žinioje, kad galėtų atlikti darbą darbdavio prašymu, nors neprivalo likti savo darbo vietoje (2021 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Dopravní podnik hl. m. Prahy, C‑107/19, EU:C:2021:722, 33 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
56
Kalbant apie budėjimo laikotarpius, reikia pažymėti, kad, kaip matyti iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos, laikotarpis, per kurį darbuotojas faktiškai nevykdo jokios veiklos savo darbdavio naudai, nebūtinai yra „poilsio laikas“, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2003/88 (2021 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Dopravní podnik hl. m. Prahy, C‑107/19, EU:C:2021:722, 30 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
57
Šiuo klausimu, pirma, dėl budėjimo darbo vietoje laikotarpio Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad lemiamas veiksnys sprendžiant, ar yra sąvokos „darbo laikas“, kaip ji suprantama pagal Direktyvą 2003/88, sudedamųjų elementų, yra tai, kad darbuotojas privalo fiziškai būti darbdavio nurodytoje vietoje ir būti jo žinioje, kad prireikus galėtų nedelsdamas imtis darbo (2021 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Dopravní podnik hl. m. Prahy, C‑107/19, EU:C:2021:722, 31 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
58
Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad tokiu budėjimo laikotarpiu privalantis likti savo darbo vietoje, kad būtų darbdavio nedelsiant pasiekiamas, darbuotojas turi būti toli nuo savo socialinės ir šeimos aplinkos ir menkai gali valdyti laiką, per kurį nereikalaujama atlikti profesinių funkcijų. Taigi visas šis laikotarpis turi būti laikomas „darbo laiku“, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2003/88, neatsižvelgiant į tai, ar tuo laikotarpiu darbuotojas faktiškai dirbo (2021 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Dopravní podnik hl. m. Prahy, C‑107/19, EU:C:2021:722, 32 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
59
Antra, dėl pasyviojo budėjimo laikotarpio Teisingumo Teismas nusprendė, kad nors pasyviojo budėjimo laikotarpiu darbuotojas neprivalo likti darbo vietoje, jį visą taip pat reikia laikyti „darbo laiku“, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2003/88, kai dėl objektyvaus ir labai didelio darbuotojui nustatytų suvaržymų poveikio jo galimybėms tenkinti asmeninius ir socialinius interesus jis skiriasi nuo to laikotarpio, kai darbuotojas privalo tik būti darbdavio žinioje, kad šis galėtų su juo susisiekti (2021 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Dopravní podnik hl. m. Prahy, C‑107/19, EU:C:2021:722, 33 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
60
Vadinasi, sąvoka „darbo laikas“, kaip ji suprantama pagal Direktyvą 2003/88, apima visus budėjimo (įskaitant pasyvųjį budėjimą) laikotarpius, kai darbuotojui nustatyti apribojimai yra tokie, kad objektyviai ir labai stipriai paveikiama jo galimybė per šiuos laikotarpius laisvai valdyti laiką, kai nereikalaujama atlikti profesinių funkcijų, ir skirti šį laiką savo interesams (2021 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Dopravní podnik hl. m. Prahy, C‑107/19, EU:C:2021:722, 34 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
61
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas pažymėjo, kad budėjimo laikotarpis, per kurį darbuotojas gali planuoti savo asmeninę ir socialinę veiklą, nes jam suteiktas protingas terminas, per kurį jis turi vėl imtis savo profesinės veiklos, a priori nėra „darbo laikas“, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2003/88. Atvirkščiai, budėjimo laikotarpį, per kurį darbuotojas privalo būti pasiruošęs vėl imtis darbo per vos kelias minutes, iš principo reikia laikyti „darbo laiku“, kaip tai suprantama pagal šią direktyvą, nes tokiu atveju darbuotojas praktiškai yra itin atgrasomas nuo bet kokios, net trumpalaikės, poilsio veiklos planavimo (2021 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Dopravní podnik hl. m. Prahy, C‑107/19, EU:C:2021:722, 35 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
62
Vadinasi, kaip pabrėžė Teisingumo Teismas, tokio reagavimo termino poveikis turi būti konkrečiai įvertintas, prireikus atsižvelgiant į kitus darbuotojui taikomus suvaržymus, taip pat į budėjimo laikotarpiu, įskaitant pasyvųjį budėjimą, darbuotojui sudarytas sąlygas (šiuo klausimu žr. 2021 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Dopravní podnik hl. m. Prahy, C‑107/19, EU:C:2021:722, 36 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
63
Iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad municipalinis prokuroras pavaduotojas, kaip antai NI, per visus budėjimo laikotarpius privalo būti pasirengęs bet kuriuo metu imtis veiksmų, kad atliktų užduotis ir pareigas, lygiavertes toms, kurias jis atlieka darbo vietoje įprastomis darbo valandomis. Taigi, atrodo, kad budėjimo laikotarpiu jis iš tikrųjų negali nutolti nuo darbo vietos arba pasyviojo budėjimo gyvenamojoje vietoje laikotarpiu tenkinti savo interesų.
64
Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atsižvelgdamas į visas reikšmingas aplinkybes ir remdamasis 55–62 punktuose priminta jurisprudencija, turi įvertinti, ar šiuo atveju municipalinio prokuroro budėjimo darbo vietoje laikotarpis ir jo pasyviojo budėjimo savo gyvenamojoje vietoje laikotarpis turi būti laikomi „darbo laiku“, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2003/88.
65
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į trečiąjį klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 2003/88 2 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad prokurorų budėjimo ne įprastu darbo laiku laikotarpis, kai šie prokurorai privalo būti savo darbo vietoje, arba pasyviojo budėjimo laikotarpis, kai jie gali būti savo namuose, turi būti kvalifikuojamas kaip „darbo laikas“, kaip tai suprantama pagal 2 straipsnį, jei per tokį budėjimo laikotarpį minėtiems prokurorams taikomi apribojimai yra tokio pobūdžio, kad objektyviai ir labai reikšmingai paveikia jų galimybes laisvai tvarkyti laiką, kai jų profesinės paslaugos nereikalingos, ir skirti šį laiką savo interesams.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
66
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (šeštoji kolegija) nusprendžia:
1.
2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/88/EB dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų 1 straipsnio 3 dalis, siejama su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 31 straipsniu, turi būti aiškinama taip, kad prokuroro vykdoma budėjimo veikla patenka į šios direktyvos taikymo sritį.
2.
1989 m. birželio 12 d. Tarybos direktyvos 89/391/EEB dėl priemonių darbuotojų saugai ir sveikatos apsaugai darbe gerinti nustatymo 2 straipsnis, į kurį daroma nuoroda Direktyvos 2003/88 1 straipsnio 3 dalyje, turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias prokurorų veiklai Direktyva 2003/88 netaikoma, jeigu šiai veiklai, kai ji vykdoma įprastomis sąlygomis, gali būti taikomas darbo laiko planavimas laikantis Direktyvoje 2003/88 nustatytų reikalavimų.
3.
Direktyvos 2003/88 2 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad prokurorų budėjimo ne įprastu darbo laiku laikotarpis, kai šie prokurorai privalo būti savo darbo vietoje, arba pasyviojo budėjimo laikotarpis, kai jie gali būti savo namuose, turi būti kvalifikuojamas kaip „darbo laikas“, kaip tai suprantamam pagal 2 straipsnį, jei per tokį budėjimo laikotarpį minėtiems prokurorams taikomi apribojimai yra tokio pobūdžio, kad objektyviai ir labai reikšmingai paveikia jų galimybes laisvai tvarkyti laiką, kai jų profesinės paslaugos nereikalingos, ir skirti šį laiką savo interesams.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: kroatų.
(
i
)	Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.