62021CO0204(04)
UZNESENIE PODPREDSEDU SÚDNEHO DVORA
z 21. apríla 2023 (
*1
)
„Konanie o nariadení predbežného opatrenia – Článok 163 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Návrh na zrušenie alebo zmenu uznesenia o nariadení predbežných opatrení – Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ – Článok 47 Charty základných práv Európskej únie – Účinná súdna ochrana – Nezávislosť sudcov – Nevykonanie – Zmena okolností – Penále“
Vo veci C‑204/21 R‑RAP,
ktorej predmetom je návrh na zrušenie alebo zmenu uznesenia o nariadení predbežných opatrení podľa článku 163 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, podaný 10. marca 2023,
Poľská republika, v zastúpení: B. Majczyna a S. Żyrek, splnomocnení zástupcovia,
navrhovateľka,
proti
Európskej komisii, v zastúpení: K. Herrmann a P. J. O. Van Nuffel, splnomocnení zástupcovia,
odporkyni,
ktorú v konaní podporujú:
Belgické kráľovstvo, v zastúpení: M. Jacobs, C. Pochet a L. Van den Broeck, splnomocnené zástupkyne,
Dánske kráľovstvo, v zastúpení: V. Pasternak Jørgensen a M. Søndahl Wolff, splnomocnené zástupkyne,
Holandské kráľovstvo, v zastúpení: M. K. Bulterman a J. Langer, splnomocnení zástupcovia,
Fínska republika, v zastúpení: H. Leppo, splnomocnená zástupkyňa,
Švédske kráľovstvo, v zastúpení: pôvodne H. Eklinder, J. Lundberg, C. Meyer‑Seitz, M. Salborn Hodgson, R. Shahsavan Eriksson, H. Shev a O. Simonsson, neskôr H. Eklinder, C. Meyer‑Seitz, M. Salborn Hodgson, R. Shahsavan Eriksson, H. Shev a O. Simonsson, splnomocnení zástupcovia,
vedľajší účastníci konania,
PODPREDSEDA SÚDNEHO DVORA,
po vypočutí generálneho advokáta A. M. Collinsa,
vydal toto
Uznesenie
1
Poľská republika vo svojom návrhu navrhuje, aby Súdny dvor zrušil alebo subsidiárne zmenil uznesenie podpredsedu Súdneho dvora z 27. októbra 2021, Komisia/Poľsko (C‑204/21 R, ďalej len „uznesenie z 27. októbra 2021“, EU:C:2021:878).
Konanie na Súdnom dvore
2
Dňa 1. apríla 2021 podala Európska komisia žalobu o nesplnenie povinnosti podľa článku 258 ZFEÚ, v ktorej navrhuje, aby Súdny dvor určil, že Poľská republika si tým, že:
–
prijala a ponechala v platnosti článok 42a ods. 1 a 2 a článok 55 ods. 4 ustawa – Prawo o ustroju sądów powszechnych (zákon o organizácii všeobecných súdov) z 27. júla 2001 (Dz. U. z roku 2001, č. 98, položka 1070) v znení ustawa o zmianie ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych, ustawy o Sądzie Najwyższym oraz niektórych innych ustaw (zákon, ktorým sa mení zákon o organizácii všeobecných súdov, zákon o Najvyššom súde a niektoré ďalšie zákony) z 20. decembra 2019 (Dz. U. z roku 2020, položka 190, ďalej len „novela“) (ďalej len „zmenený zákon o organizácii všeobecných súdov“), článok 26 ods. 3 a článok 29 ods. 2 a 3 ustawa o Sądzie Najwyższym (zákon o Najvyššom súde) z 8. decembra 2017 (Dz. U. z roku 2018, položka 5) v znení novely (ďalej len „zmenený zákon o Najvyššom súde“), článok 5 ods. 1a a 1b ustawa – Prawo o ustroju sądów administracyjnych (zákon o organizácii správnych súdov) z 25. júla 2002 (Dz. U. z roku 2002, položka 1269) v znení novely (ďalej len „zmenený zákon o organizácii správnych súdov“), ako aj článok 8 novely, ktoré vyhlasujú za neprípustné, aby akýkoľvek vnútroštátny súd skúmal splnenie požiadaviek Európskej únie týkajúcich sa nezávislého a nestranného súdu vopred zriadeného zákonom, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ v spojení s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“) vzhľadom na judikatúru Európskeho súdu pre ľudské práva týkajúcu sa článku 6 ods. 1 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, podpísaného v Ríme 4. novembra 1950, ako aj z článku 267 ZFEÚ a zo zásady prednosti práva Únie,
–
prijala a ponechala v platnosti článok 26 ods. 2, článok 26 ods. 4 až 6 a článok 82 ods. 2 až 5 zmeneného zákona o Najvyššom súde, ako aj článok 10 novely, podľa ktorých preskúmanie sťažností a právnych otázok týkajúcich sa nedostatku nezávislosti súdu alebo sudcu patrí do výlučnej právomoci Izba Kontroli Nadzwyczajnej i Spraw Publicznych Sądu Najwyższego (senát pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné) na Sąd Najwyższy (Najvyšší súd, Poľsko) (ďalej len „senát pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné“), nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ v spojení s článkom 47 Charty, ako aj z článku 267 ZFEÚ a zo zásady prednosti práva Únie,
–
prijala a ponechala v platnosti článok 107 ods. 1 body 2 a 3 zmeneného zákona o organizácii všeobecných súdov, ako aj článok 72 ods. 1 body 1 až 3 zmeneného zákona o Najvyššom súde, ktoré umožňujú kvalifikovať ako „disciplinárne previnenie“ preskúmanie splnenia požiadaviek Únie týkajúcich sa nezávislého a nestranného súdu vopred zriadeného zákonom, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ v spojení s článkom 47 Charty, ako aj z článku 267 ZFEÚ;
–
poverila Izba Dyscyplinarna (disciplinárny senát) na Sąd Najwyższy (Najvyšší súd) (ďalej len „disciplinárny senát“), ktorého nezávislosť a nestrannosť nie je zaručená, rozhodovať vo veciach, ktoré majú priamy vplyv na postavenie a výkon funkcie sudcov a justičných čakateľov, ako je napríklad na jednej strane rozhodovanie o žiadostiach o udelenie súhlasu s trestným stíhaním sudcu a justičného čakateľa alebo s ich zatknutím a na druhej strane rozhodovanie vo veciach v oblasti pracovného práva a sociálneho zabezpečenia sudcov Sąd Najwyższy (Najvyšší súd) a vo veciach týkajúcich sa odchodu týchto sudcov do dôchodku, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 19 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ,
–
prijala a ponechala v platnosti článok 88a zmeneného zákona o organizácii všeobecných súdov, článok 45 ods. 3 zmeneného zákona o Najvyššom súde a článok 8 ods. 2 zmeneného zákona o organizácii správnych súdov, porušila právo na rešpektovanie súkromného života a právo na ochranu osobných údajov zaručené článkom 7 a článkom 8 ods. 1 Charty, ako aj článkom 6 ods. 1 písm. c) a e), článkom 6 ods. 3 a článkom 9 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje smernica 95/46/ES (všeobecné nariadenie o ochrane údajov) (Ú. v. EÚ L 119, 2016, s. 1).
3
V ten istý deň Komisia podala návrh na nariadenie predbežného opatrenia, v ktorom navrhla, aby Súdny dvor uložil Poľskej republike až do vyhlásenia rozsudku vo veci samej rad povinností.
4
Uznesením zo 14. júla 2021, Komisia/Poľsko (C‑204/21 R, ďalej len „uznesenie zo 14. júla 2021“, EU:C:2021:593), podpredsedníčka Súdneho dvora v bode 1 výroku tohto uznesenia nariadila Poľskej republike až do vyhlásenia rozsudku, ktorým sa skončí konanie vo veci C‑204/21:
a)
pozastaviť jednak uplatňovanie ustanovení článku 27 ods. 1 bodu 1a zmeneného zákona o Najvyššom súde, podľa ktorých má disciplinárny senát právomoc rozhodovať tak v prvostupňovom konaní, ako aj v druhostupňovom konaní o žiadostiach o udelenie súhlasu s trestným stíhaním sudcov alebo justičných čakateľov, s ich vzatím do väzby, zatknutím alebo predvedením, a jednak účinky rozhodnutí už prijatých disciplinárnym senátom na základe tohto článku a povoľujúcich trestné stíhanie sudcu alebo jeho zatknutie, a zdržať sa postúpenia vecí uvedených v tomto článku súdu, ktorý nespĺňa požiadavky nezávislosti definované najmä v rozsudku z 19. novembra 2019, A. K. a i. (Nezávislosť disciplinárneho senátu Najvyššieho súdu) (C‑585/18, C‑624/18 a C‑625/18, EU:C:2019:982);
b)
pozastaviť uplatňovanie ustanovení článku 27 ods. 1 bodov 2 a 3 zmeneného zákona o Najvyššom súde, na základe ktorých má disciplinárny senát právomoc rozhodovať vo veciach týkajúcich sa postavenia a výkonu funkcie sudcu na Sąd Najwyższy (Najvyšší súd), najmä vo veciach v oblasti pracovného práva a sociálneho zabezpečenia, ako aj vo veciach týkajúcich sa odchodu týchto sudcov do dôchodku, a zdržať sa postúpenia týchto vecí súdu, ktorý nespĺňa požiadavky nezávislosti definované najmä v rozsudku z 19. novembra 2019, A. K. a i. (Nezávislosť disciplinárneho senátu Najvyššieho súdu) (C‑585/18, C‑624/18 a C‑625/18, EU:C:2019:982);
c)
pozastaviť uplatňovanie ustanovení článku 107 ods. 1 bodov 2 a 3 zmeneného zákona o organizácii všeobecných súdov, ako aj článku 72 ods. 1 bodov 1 až 3 zmeneného zákona o Najvyššom súde, ktoré umožňujú vznik disciplinárnej zodpovednosti sudcov z dôvodu, že preskúmali spĺňanie požiadaviek nezávislosti a nestrannosti súdu vopred zriadeného zákonom v zmysle ustanovení článku 19 ods. 1 ZEÚ v spojení s ustanoveniami článku 47 Charty;
d)
pozastaviť uplatňovanie ustanovení článku 42a ods. 1 a 2, ako aj článku 55 ods. 4 zmeneného zákona o organizácii všeobecných súdov, článku 26 ods. 3, ako aj článku 29 ods. 2 a 3 zmeneného zákona o Najvyššom súde, článku 5 ods. 1a a 1b zmeneného zákona o organizácii správnych súdov, a článku 8 novely v rozsahu, v akom vyhlasujú za neprípustné, aby vnútroštátne súdy preskúmali splnenie požiadaviek Únie týkajúcich sa nezávislého a nestranného súdu vopred zriadeného zákonom v zmysle ustanovení článku 19 ods. 1 ZEÚ v spojení s ustanoveniami článku 47 Charty;
e)
pozastaviť uplatňovanie ustanovení článku 26 ods. 2 a článku 26 ods. 4 až 6, ako aj článku 82 ods. 2 až 5 zmeneného zákona o Najvyššom súde a článku 10 novely, zavádzajúcich výlučnú právomoc senátu pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné na preskúmanie sťažností založených na nedostatku nezávislosti sudcu alebo súdu, a
f)
oznámiť Komisii najneskôr do jedného mesiaca od doručenia uznesenia zo 14. júla 2021 všetky opatrenia, ktoré prijala na zaistenie úplného súladu s týmto uznesením.
5
Uznesením zo 6. októbra 2021, Poľsko/Komisia (C‑204/21 R, EU:C:2021:834), podpredsedníčka Súdneho dvora zamietla návrh Poľskej republiky na zrušenie uznesenia zo 14. júla 2021.
6
Uznesením z 27. októbra 2021 podpredseda Súdneho dvora uložil Poľskej republike povinnosť platiť Komisii penále vo výške 1000000 eur denne odo dňa doručenia tohto uznesenia tomuto členskému štátu až do dňa, keď tento členský štát splní povinnosti vyplývajúce z uznesenia zo 14. júla 2021, alebo ak k splneniu týchto povinností nedôjde, až do dňa vyhlásenia rozsudku, ktorým sa skončí konanie vo veci C‑204/21.
7
Dňa 10. marca 2023 podala Poľská republika prejednávaný návrh.
Návrhy účastníkov konania
8
Poľská republika navrhuje, aby Súdny dvor:
–
zrušil uznesenie z 27. októbra 2021 alebo
–
subsidiárne znížil penále uložené týmto uznesením.
9
Komisia navrhuje, aby Súdny dvor:
–
zamietol návrh na zrušenie uznesenia z 27. októbra 2021 a
–
zohľadnil pri preskúmaní návrhu na zníženie penále uloženého týmto uznesením opatrenia, ktoré prijala Poľská republika na vykonanie uznesenia zo 14. júla 2021.
O návrhu na zrušenie alebo subsidiárne zmenu uznesenia z 27. októbra 2021
10
Na úvod treba pripomenúť, že podľa článku 162 ods. 1 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora proti uzneseniu o nariadení predbežných opatrení nemožno podať opravný prostriedok.
11
Naproti tomu v súlade s článkom 163 tohto poriadku možno uznesenie o nariadení predbežného opatrenia na návrh účastníka konania kedykoľvek zmeniť alebo zrušiť, ak sa zmenili okolnosti. Pojem „zmena okolností“ sa týka najmä vzniku akejkoľvek skutkovej alebo právnej okolnosti, ktorá môže spochybniť posúdenia sudcu rozhodujúceho o nariadení predbežných opatrení, pokiaľ ide o podmienky, od ktorých závisí nariadenie odkladu alebo predbežného opatrenia (uznesenie podpredsedníčky Súdneho dvora z 20. septembra 2021, Česká republika/Poľsko, C‑121/21 R, EU:C:2021:752, bod 22).
12
Treba ešte zdôrazniť, že cieľom návrhu podaného podľa tohto ustanovenia nie je dosiahnuť od sudcu rozhodujúceho o nariadení predbežných opatrení zrušenie uznesenia, ktorým bolo nariadené predbežné opatrenie so spätnou účinnosťou, ale iba jeho zmenu alebo jeho zrušenie ex nunc, keďže sudca rozhodujúci o nariadení predbežných opatrení môže takéto uznesenie prehodnotiť iba ex nunc, a to prípadne aj tak, že so zreteľom na okolnosti existujúce v čase jeho rozhodnutia znovu posúdi skutkové a právne dôvody, ktoré na prvý pohľad odôvodnili nariadenie daného predbežného opatrenia [uznesenie podpredsedu Súdneho dvora z 19. mája 2022, Česká republika/Poľsko (Baňa Turów), C‑121/21 R, neuverejnené, EU:C:2022:408, bod 22 a citovaná judikatúra].
13
Z toho vyplýva, že cieľom návrhu podaného podľa článku 163 rokovacieho poriadku nemôže byť spochybniť minulé účinky uznesenia, ktorým bolo nariadené predbežné opatrenie [uznesenie podpredsedu Súdneho dvora z 19. mája 2022, Česká republika/Poľsko (Baňa Turów), C‑121/21 R, neuverejnené, EU:C:2022:408, bod 23].
14
Keďže v tomto prípade sa návrh podaný Poľskou republikou týka iba uznesenia z 27. októbra 2021, treba ho chápať ako návrh na zrušenie alebo zmenu penále, ktoré bolo uložené akcesoricky k predbežným opatreniam nariadeným uznesením zo 14. júla 2021.
15
Na účely rozhodnutia o tomto návrhu treba pripomenúť, že článok 279 ZFEÚ zveruje Súdnemu dvoru právomoc nariadiť akékoľvek predbežné opatrenia, ktoré považuje za nevyhnutné na zabezpečenie plnej účinnosti konečného rozhodnutia (uznesenie z 20. novembra 2017, Komisia/Poľsko, C‑441/17 R, EU:C:2017:877, bod 97, a uznesenie z 27. októbra 2021, bod 19).
16
Sudca rozhodujúci o nariadení predbežných opatrení musí byť najmä schopný zabezpečiť účinnosť príkazu adresovaného účastníkovi konania podľa článku 279 ZFEÚ tým, že prijme akékoľvek opatrenie, ktorého cieľom je, aby tento účastník konania rešpektoval uznesenie o nariadení predbežného opatrenia. Takéto opatrenie môže predovšetkým spočívať v uložení penále pre prípad, že dotknutý účastník konania nebude rešpektovať uvedený príkaz (uznesenie z 20. novembra 2017, Komisia/Poľsko, C‑441/17 R, EU:C:2017:877, bod 100, a uznesenie z 27. októbra 2021, bod 20).
17
V tejto súvislosti z uznesenia z 27. októbra 2021 vyplýva, že keďže zo spisu nebolo zrejmé, že opatrenia, ktoré prijala Poľská republika, boli dostatočné na zabezpečenie výkonu predbežných opatrení nariadených uznesením zo 14. júla 2021, sudca rozhodujúci o nariadení predbežných opatrení sa domnieval, že bolo nevyhnutné posilniť účinnosť týchto predbežných opatrení tým, že sa tomuto členskému štátu uložilo penále s cieľom odradiť ho od toho, aby odďaľoval dosiahnutie súladu svojho konania s týmto uznesením.
18
Na účely rozhodnutia o prejednávanom návrhu preto prináleží sudcovi rozhodujúcemu o nariadení predbežných opatrení, aby určil, či tvrdenia, ktoré uvádza Poľská republika, umožňujú preukázať zmenu okolností, ktorá má za následok, že ku dňu rozhodovania tohto sudcu už penále uložené tomuto členskému štátu uznesením z 27. októbra 2021 nie je úplne alebo čiastočne odôvodnené.
19
Konkrétnejšie, keďže argumentácia, ktorú uvádza Poľská republika na podloženie tohto návrhu, má preukázať, že tento členský štát v celom rozsahu vykonal predbežné opatrenia nariadené uznesením zo 14. júla 2021, prináleží sudcovi rozhodujúcemu o nariadení predbežných opatrení, aby určil, či je to skutočne tak, takže v tomto prípade už uloženie penále vo výške 1000000 eur denne nie je v budúcnosti odôvodnené.
20
Vzhľadom na to, že cieľom prejednávaného návrhu je subsidiárne dosiahnuť zníženie penále uloženého uznesením z 27. októbra 2021, treba ešte spresniť, že sudca rozhodujúci o nariadení predbežných opatrení môže podľa článku 163 rokovacieho poriadku nielen zrušiť, ale aj zmeniť uznesenie o nariadení predbežných opatrení. Takáto zmena môže spočívať najmä v znížení penále predtým uloženého tomuto členskému štátu v prípade, ak takéto zníženie odôvodňuje zmena okolností.
21
Vzhľadom na uvedené treba preskúmať, ako boli vykonané jednotlivé predbežné opatrenia nariadené uznesením zo 14. júla 2021, s cieľom určiť, či Poľská republika preukázala, že po zmene okolností toto vykonanie odôvodňuje, aby bolo penále uložené uznesením z 27. októbra 2021 zrušené, alebo ak nebude zrušené, aby bolo pre budúcnosť znížené.
O povinnosti pozastaviť uplatňovanie ustanovení článku 27 ods. 1 bodov 1a, 2 a 3 zmeneného zákona o Najvyššom súde
Argumentácia
22
Poľská republika tvrdí, že ustawa o zmianie ustawy o Sądzie Najwyższym oraz niektórych innych ustaw (zákon, ktorým sa mení zákon o Najvyššom súde a niektoré ďalšie zákony) z 9. júna 2022 (Dz. U. položka 1259, ďalej len „zákon z 9. júna 2022“) zrušil disciplinárny senát a v celom rozsahu zrušil článok 27 zmeneného zákona o Najvyššom súde.
23
Povinnosť pozastaviť uplatňovanie ustanovení článku 27 ods. 1 bodov 1a, 2 a 3 tohto zákona sa teda stala bezpredmetnou.
24
Komisia sa tiež domnieva, že zákon z 9. júna 2022 správne vykonal túto povinnosť.
Posúdenie
25
Z bodu 1 písm. a) a b) výroku uznesenia zo 14. júla 2021 vyplýva, že toto uznesenie uložilo Poľskej republike okrem iného povinnosť pozastaviť uplatňovanie ustanovení článku 27 ods. 1 bodov 1a, 2 a 3 zmeneného zákona o Najvyššom súde, podľa ktorých má disciplinárny senát právomoc rozhodovať tak v prvostupňovom konaní, ako aj v druhostupňovom konaní o žiadostiach o udelenie súhlasu s trestným stíhaním sudcov alebo justičných čakateľov, s ich vzatím do väzby, zatknutím alebo predvedením, ako aj vo veciach týkajúcich sa postavenia a výkonu funkcie sudcu na Sąd Najwyższy (Najvyšší súd).
26
Z článku 1 zákona z 9. júna 2022 však vyplýva, že článok 27 zmeneného zákona o Najvyššom súde bol v celom rozsahu zrušený. Navyše nie je sporné, že týmto zákonom bol zrušený disciplinárny senát.
27
Hoci prijatie takýchto opatrení nebolo nevyhnutné na zabezpečenie výkonu uznesenia zo 14. júla 2021 (pozri v tomto zmysle uznesenie z 27. októbra 2021, bod 53), zároveň platí, že tieto opatrenia zaručujú, že článok 27 ods. 1 body 1a, 2 a 3 zmeneného zákona o Najvyššom súde sa už v poľskom právnom poriadku neuplatňuje.
28
Poľská republika preto v celom rozsahu splnila predbežné opatrenia uvedené v bode 25 tohto uznesenia.
O povinnosti pozastaviť účinky rozhodnutí prijatých disciplinárnym senátom, ktorými sa udeľuje súhlas so začatím trestného stíhania proti sudcovi alebo s jeho zatknutím
Argumentácia
29
Poľská republika v prvom rade tvrdí, že článok 9 zákona z 9. júna 2022 stanovuje, že vo veciach, ktoré pred nadobudnutím účinnosti tohto zákona patrili do právomoci disciplinárneho senátu, Izba Odpowiedzialności Zawodowej (senát pre profesijnú zodpovednosť) na Sąd Najwyższy (Najvyšší súd) (ďalej len „senát pre profesijnú zodpovednosť“) na prvom pojednávaní v danej veci ex offo opätovne preskúma pozastavenie výkonu funkcie dotknutého sudcu, o ktorom rozhodol disciplinárny senát. Toto konanie umožní čo najrýchlejšie overiť vhodnosť predbežných opatrení prijatých týmto senátom.
30
Okrem toho článok 18 ods. 1 zákona z 9. júna 2022 povoľuje sudcovi, proti ktorému rozhodovacie zloženie na Sąd Najwyższy (Najvyšší súd), v ktorom zasadal aspoň jeden člen disciplinárneho senátu, vydalo právoplatné disciplinárne rozhodnutie alebo právoplatné uznesenie o udelení súhlasu so začatím trestného stíhania, aby na senáte pre profesijnú zodpovednosť navrhol obnovu konania.
31
Zákon z 9. júna 2022 tak vytvára právny rámec umožňujúci sudcom, na ktorých sa vzťahujú rozhodnutia disciplinárneho senátu, aby tieto rozhodnutia napadli. Viacero sudcov tak napokon v tomto rámci dosiahlo spochybnenie takýchto rozhodnutí. Napokon, vo veciach týkajúcich sa rozhodnutí tejto povahy konanie ešte stále prebieha.
32
Komisia tvrdí, že opravné prostriedky, ktoré takto zaviedla Poľská republika, nemajú za následok okamžité pozastavenie účinkov rozhodnutí disciplinárneho senátu. Navyše príklady, ktoré uvádza Poľská republika, nie sú štatisticky významné.
Posúdenie
33
Z bodu 1 písm. a) výroku uznesenia zo 14. júla 2021 vyplýva, že toto uznesenie uložilo Poľskej republike okrem iného povinnosť pozastaviť účinky rozhodnutí prijatých disciplinárnym senátom na základe článku 27 ods. 1 bodu 1a zmeneného zákona o Najvyššom súde.
34
Poľská republika v podstate tvrdí, že toto predbežné opatrenie v plnom rozsahu vykonala tým, že zaviedla dva rôzne opravné prostriedky upravené v článku 9 a v článku 18 ods. 1 zákona z 9. júna 2022.
35
Pokiaľ ide v prvom rade o článok 9 zákona z 9. júna 2022, zo samotného znenia tohto článku vyplýva, že rozhodnutia disciplinárneho senátu nariaďujúce pozastavenie výkonu funkcie sudcu do rozhodnutia vo veci, v ktorej počas nadobudnutia účinnosti tohto zákona ešte stále prebiehalo konanie, bude musieť opätovne preskúmať senát pre profesijnú zodpovednosť.
36
Takéto opätovné preskúmanie samozrejme v zásade môže zabrániť tomu, aby rozhodnutie takejto povahy prijaté disciplinárnym senátom naďalej automaticky vyvolávalo svoje účinky, pretože ich zachovanie závisí od schválenia tohto rozhodnutia iným orgánom.
37
Napriek tomu po prvé tak zo znenia článku 9 zákona z 9. júna 2022, ako aj z jeho výkladu Poľskou republikou, vyplýva, že tento článok sa neuplatňuje na všetky rozhodnutia prijaté disciplinárnym senátom. Uvedený článok predovšetkým neumožňuje obmedziť účinky rozhodnutí o uložení disciplinárneho trestu sudcovi alebo o udelení súhlasu so začatím trestného stíhania proti nemu, hoci na takéto rozhodnutia sa vzťahuje predbežné opatrenie uvedené v bode 33 tohto uznesenia a hoci tieto rozhodnutia navyše môžu mať značné dôsledky na život a služobný postup dotknutých sudcov.
38
Po druhé je pravda, že článok 9 zákona z 9. júna 2022 upravuje opätovné preskúmanie rozhodnutia disciplinárneho senátu nariaďujúceho pozastavenie výkonu funkcie sudcu na prvom pojednávaní týkajúcom sa situácie tohto sudcu, ktoré sa koná pred senátom pre profesijnú zodpovednosť. Z ustanovení tohto zákona, ani z argumentácie Poľskej republiky však nevyplýva, že účinky takého rozhodnutia sú pozastavené až do tohto prvého pojednávania, ktoré sa navyše zrejme nemusí konať vo vopred stanovenej lehote.
39
Pokiaľ ide v druhom rade o článok 18 ods. 1 zákona z 9. júna 2022, zo znenia tohto ustanovenia vyplýva, že ponúka sudcovi, na ktorého sa vzťahujú niektoré rozhodnutia prijaté disciplinárnym senátom, ktoré nadobudli právoplatnosť, možnosť navrhnúť v lehote šiestich mesiacov od nadobudnutia účinnosti tohto zákona obnovu konania v jeho veci.
40
Aj keď zavedenie takéhoto opravného prostriedku môže, pokiaľ je účinný, posilniť súdnu ochranu sudcov, voči ktorým boli vedené konania na disciplinárnom senáte, zároveň platí, že nijako nemá za následok pozastavenie účinkov rozhodnutia prijatého disciplinárnym senátom v prípade, ak by dotknutý sudca nepodal návrh na opätovné preskúmanie tohto rozhodnutia za podmienok definovaných zákonom z 9. júna 2022.
41
Navyše, aj keď je podaný takýto návrh na opätovné preskúmanie, z článku 18 ods. 1 tohto zákona nevyplýva, že účinky rozhodnutia disciplinárneho senátu, ktorého sa týka tento návrh, sú pozastavené do jeho preskúmania.
42
Zdá sa teda, že opravné prostriedky, na ktoré sa odvoláva Poľská republika, nemôžu vo všetkých prípadoch a s okamžitou účinnosťou zaručiť pozastavenie účinkov rozhodnutí prijatých disciplinárnym senátom na základe článku 27 ods. 1 bodu 1a zmeneného zákona o Najvyššom súde.
43
Za týchto okolností skutočnosť, že niektoré z týchto rozhodnutí boli skutočne spochybnené alebo môžu byť spochybnené v blízkej budúcnosti, aj keby bola preukázaná, nemôže v žiadnom prípade preukazovať, že predbežné opatrenie uvedené v bode 33 tohto uznesenia bolo v plnom rozsahu vykonané.
44
Poľská republika preto iba čiastočne splnila toto predbežné opatrenie.
O povinnosti pozastaviť uplatňovanie poľských ustanovení, ktoré vyhlasujú za neprípustné, aby vnútroštátne súdy skúmali splnenie požiadaviek Únie týkajúcich sa nezávislého a nestranného súdu vopred zriadeného zákonom
Argumentácia
45
Poľská republika uvádza, že poľské právo umožňuje zaručiť ochranu práva na nezávislý a nestranný súd vopred zriadený zákonom v rôznych štádiách konania a v rôznych konaniach. Tento členský štát sa tak domnieva, že na základe svojej súdnej praxe vykonal predbežné opatrenia nariadené uznesením z 8. apríla 2020, Komisia/Poľsko (C‑791/19 R, EU:C:2020:277).
46
Okrem toho zákon z 9. júna 2022 zaviedol do poľského právneho poriadku nový opravný prostriedok, ktorý umožňuje overiť, či sudca spĺňa požiadavky nezávislosti a nestrannosti s prihliadnutím na okolnosti jeho vymenovania, ako aj jeho správanie, keď v tejto súvislosti účastník konania vyjadrí pochybnosti. Uplatňovanie tohto mechanizmu môže viesť k vylúčeniu sudcu aj v prípadoch, keď to nebolo navrhnuté.
47
Komisia tvrdí, že opravný prostriedok, na ktorý sa odvoláva Poľská republika, sa uplatňuje na návrh účastníka dotknutého konania a že pôvodne podliehal niekoľkým obmedzeniam. Naproti tomu tento opravný prostriedok neumožňuje ex offo preskúmať spĺňanie požiadaviek týkajúcich sa nezávislého a nestranného súdu vopred zriadeného zákonom. Táto inštitúcia navyše odkazuje na vec, v ktorej bolo začaté disciplinárne konanie pre porušenie článku 42a ods. 1 a 2 zmeneného zákona o organizácii všeobecných súdov.
Posúdenie
48
Z bodu 1 písm. d) výroku uznesenia zo 14. júla 2021 vyplýva, že toto uznesenie uložilo Poľskej republike povinnosť pozastaviť uplatňovanie ustanovení článku 42a ods. 1 a 2, ako aj článku 55 ods. 4 zmeneného zákona o organizácii všeobecných súdov, článku 29 ods. 2 a 3 zmeneného zákona o Najvyššom súde, článku 5 ods. 1a a 1b zmeneného zákona o organizácii správnych súdov a článku 8 novely v rozsahu, v akom tieto ustanovenia vyhlasujú za neprípustné, aby vnútroštátne súdy skúmali splnenie požiadaviek Únie týkajúcich sa nezávislého a nestranného súdu vopred zriadeného zákonom vyplývajúcich z článku 19 ods. 1 ZEÚ a z článku 47 Charty.
49
V tejto súvislosti v prvom rade, pokiaľ treba argumentáciu Poľskej republiky chápať tak, že má preukazovať, že predbežné opatrenie uvedené v predchádzajúcom bode bolo vykonané prostredníctvom praxe jej súdov, stačí uviesť, že táto argumentácia nijako nešpecifikuje obsah tejto praxe a navyše nie je doplnená žiadnym dôkazom, ktorý by mal preukazovať jej existenciu.
50
V druhom rade je pravda, že zákon z 9. júna 2022 zaviedol nový opravný prostriedok umožňujúci overiť splnenie požiadaviek týkajúcich sa nezávislého a nestranného súdu vopred zriadeného zákonom, pričom tento opravný prostriedok je upravený najmä článkom 42a ods. 3 zmeneného zákona o organizácii všeobecných súdov, článkom 29 ods. 5 zmeneného zákona o Najvyššom súde a článkom 5 ods. 1 zmeneného zákona o organizácii správnych súdov.
51
Po prvé však nie je sporné, že poľské ustanovenia uvedené v bode 48 tohto uznesenia neboli zrušené a že ich uplatňovanie nebolo formálne pozastavené, takže nimi zavedené obmedzenia možnosti overiť splnenie požiadaviek týkajúcich sa nezávislého a nestranného súdu vopred zriadeného zákonom sa v zásade naďalej plne uplatňujú v poľskom právnom poriadku.
52
Po druhé tak zo znenia ustanovení upravujúcich nový opravný prostriedok zavedený poľským zákonodarcom, na ktorý sa odvoláva Poľská republika, ako aj z argumentácie tohto členského štátu vyplýva, že konanie o tomto opravnom prostriedku možno začať iba na návrh účastníka dotknutého konania.
53
Z toho vyplýva, že uvedený opravný prostriedok treba chápať tak, že zavádza výnimku z obmedzení vyplývajúcich z poľských ustanovení uvedených v bode 48 tohto uznesenia iba v prípade, keď je podaný takýto návrh. Nie je teda preukázané, že tieto obmedzenia sú zrušené v ostatných prípadoch, predovšetkým vtedy, keď sudca ex offo overí splnenie požiadaviek týkajúcich sa nezávislého a nestranného súdu vopred zriadeného zákonom.
54
Bez toho, aby bolo potrebné určiť, či právo Únie nevyhnutne vyžaduje, aby sudca mohol vykonať takéto overenie ex offo, je preto zrejmé, že prijatie zákona z 9. júna 2022 nemôže v každom prípade zaručiť pozastavenie všetkých účinkov poľských ustanovení uvedených v bode 48 tohto uznesenia.
55
Za týchto okolností sa treba domnievať, že hoci prijatie zákona z 9. júna 2022 môže obmedziť účinky uvedených ustanovení, nestačí na to, aby úplne zabezpečilo vykonanie predbežného opatrenia uvedeného v bode 48 tohto uznesenia.
56
Poľská republika teda iba čiastočne splnila toto predbežné opatrenie.
O povinnosti pozastaviť uplatňovanie poľských ustanovení, ktoré umožňujú vznik disciplinárnej zodpovednosti sudcov z dôvodu, že preskúmali spĺňanie požiadaviek nezávislosti a nestrannosti súdu vopred zriadeného zákonom
Argumentácia
57
Poľská republika tvrdí, že uplatniteľné poľské ustanovenia nikdy neumožňovali vznik disciplinárnej zodpovednosti sudcov z dôvodu, že osobám podliehajúcim súdnej právomoci zaručili právo na súd zriadený zákonom a že disciplinárne súdy vždy vykladali tieto ustanovenia takýmto spôsobom.
58
Navyše zákon z 9. júna 2022 spresnil definície disciplinárnych previnení, ktoré možno pripísať sudcom. Po prvé tak z tohto zákona vyplýva, že obsah súdneho rozhodnutia nemôže predstavovať disciplinárne previnenie, a to ani vtedy, keď sa tento obsah týka práva na súd zriadený zákonom. Po druhé, uvedený zákon potvrdil, že preskúmanie spĺňania požiadaviek nezávislosti a nestrannosti v prípade, na ktorý sa vzťahuje rad ustanovení, ktoré tento zákon vymenúva, nepredstavuje disciplinárne previnenie.
59
Podľa Komisie ustanovenia, na ktoré sa odvoláva Poľská republika, vylučujú začatie disciplinárnych stíhaní proti sudcom, ktorí vydajú rozhodnutia obsahujúce nesprávny výklad požiadaviek vyplývajúcich z článku 19 ods. 1 ZEÚ alebo ktorí na návrh účastníka konania preskúmajú spĺňanie požiadaviek nezávislosti a nestrannosti sudcu.
60
Tieto ustanovenia naproti tomu nevylučujú, aby sa ako disciplinárne previnenie mohlo kvalifikovať preskúmanie spĺňania týchto požiadaviek členom rozhodovacieho zloženia vykonané ex offo. Komisia napokon bola informovaná o začatí disciplinárneho konania a o vyšetrovacích opatreniach v dvoch veciach, v ktorých išlo o túto situáciu.
Posúdenie
61
Z bodu 1 písm. c) výroku uznesenia zo 14. júla 2021 vyplýva, že toto uznesenie uložilo Poľskej republike povinnosť pozastaviť uplatňovanie ustanovení článku 107 ods. 1 bodov 2 a 3 zmeneného zákona o organizácii všeobecných súdov, ako aj článku 72 ods. 1 bodov 1 až 3 zmeneného zákona o Najvyššom súde, ktoré umožňujú vznik disciplinárnej zodpovednosti sudcov z dôvodu, že preskúmali spĺňanie požiadaviek nezávislosti a nestrannosti súdu vopred zriadeného zákonom vyplývajúcich z článku 19 ods. 1 ZEÚ a z článku 47 Charty.
62
V tejto súvislosti treba v prvom rade zdôrazniť, že tvrdenie založené na tom, že uplatniteľné poľské ustanovenia nikdy neumožňovali vznik disciplinárnej zodpovednosti sudcov z dôvodu, že osobám podliehajúcim súdnej právomoci zaručili právo na súd zriadený zákonom, je len opakovaním tvrdenia, ktoré už Poľská republika uviedla vo svojich písomných pripomienkach k návrhu na nariadenie predbežného opatrenia, ktorý podala Komisia 1. apríla 2021. Takéto tvrdenie teda nemôže preukazovať existenciu „zmeny okolností“ v zmysle článku 163 rokovacieho poriadku, a preto musí byť zamietnuté (pozri analogicky uznesenie podpredsedníčky Súdneho dvora z 20. septembra 2021, Česká republika/Poľsko, C‑121/21 R, EU:C:2021:752, bod 24).
63
V druhom rade, ako to zdôrazňuje Poľská republika, zákon z 9. júna 2022 doplnil článok 107 zmeneného zákona o organizácii všeobecných súdov a článok 72 zmeneného zákona o Najvyššom súde.
64
Tieto články po tomto doplnení teraz stanovujú predovšetkým to, že disciplinárnym previnením nie je ani nesprávny výklad a uplatnenie ustanovení práva Únie, ani overenie spĺňania požiadaviek týkajúcich sa nezávislého a nestranného súdu vopred zriadeného zákonom v prípadoch uvedených v článku 42a ods. 3 zmeneného zákona o organizácii všeobecných súdov, v článku 29 ods. 5 zmeneného zákona o Najvyššom súde a v článku 5 ods. 1 zmeneného zákona o organizácii správnych súdov.
65
Najprv však treba uviesť, že nie je sporné, že poľské ustanovenia uvedené v bode 61 tohto uznesenia neboli zrušené a že ich uplatňovanie nebolo formálne pozastavené, takže tieto ustanovenia stále v zásade umožňujú vznik disciplinárnej zodpovednosti sudcov, ktorí preskúmali spĺňanie požiadaviek nezávislosti a nestrannosti súdu vopred zriadeného zákonom vyplývajúcich z článku 19 ods. 1 ZEÚ a z článku 47 Charty.
66
Ďalej treba uviesť, že spresnenie zavedené zákonom z 9. júna 2022, podľa ktorého nesprávny výklad a uplatnenie ustanovení práva Únie nepredstavuje disciplinárne previnenie, prima facie nijako nevylučuje takúto kvalifikáciu v prípade, keď správny alebo nesprávny výklad a uplatnenie takýchto ustanovení vedú k spochybneniu niektorých pravidiel, ktoré sa uplatňujú v poľskom právnom poriadku.
67
Predovšetkým, keďže článok 107 ods. 1 zmeneného zákona o organizácii všeobecných súdov a článok 72 ods. 1 zmeneného zákona o Najvyššom súde ešte stále stanovujú, že sudca disciplinárne zodpovedá za služobné previnenie, a to aj v prípade konaní alebo opomenutí, ktoré môžu znemožniť alebo podstatne sťažiť fungovanie súdneho orgánu alebo konaní spochybňujúcich existenciu služobného pomeru sudcu, účinnosť vymenovania sudcu alebo legitimitu ústavného orgánu Poľskej republiky, nemožno sa domnievať, že vylúčenie vzniku disciplinárnej zodpovednosti z dôvodu nesprávneho výkladu a uplatnenia ustanovení práva Únie nevyhnutne bráni začatiu disciplinárnych stíhaní v prípade, keď sa sudca domnieval, či už nesprávne alebo správne, že právo Únie mu ukladá povinnosť prijať akt, ktorý má takéto účinky.
68
Napokon tak zo znenia zákona z 9. júna 2022, ako aj z jeho výkladu Poľskou republikou vyplýva, že spresnenie zavedené týmto zákonom, podľa ktorého disciplinárnym previnením nie je overenie spĺňania požiadaviek týkajúcich sa nezávislého a nestranného súdu vopred zriadeného zákonom, sa uplatňuje iba vtedy, keď sa toto overenie vykonáva v prípadoch uvedených v článku 42a ods. 3 zmeneného zákona o organizácii všeobecných súdov, v článku 29 ods. 5 zmeneného zákona o Najvyššom súde a v článku 5 ods. 1 zmeneného zákona o organizácii správnych súdov.
69
Z bodov 52 a 53 tohto uznesenia však vyplýva, že tieto ustanovenia umožňujú vykonať takéto overenie iba na návrh účastníka dotknutého konania. Z toho vyplýva, že nie je preukázané, že zmeny zavedené zákonom z 9. júna 2022 umožňujú v každom prípade vylúčiť začatie disciplinárneho stíhania proti sudcovi iba preto, že vykonal toto overenie.
70
Za týchto okolností platí, že hoci tieto zmeny skutočne umožňujú zabezpečiť rešpektovanie predbežného opatrenia uvedeného v bode 61 tohto uznesenia v prípade, keď sa overenie spĺňania požiadaviek nezávislosti a nestrannosti súdu vopred zriadeného zákonom vyplývajúcich z práva Únie vykonáva v konaní o novom opravnom prostriedku zavedenom ustanoveniami uvedenými v bode 68 tohto uznesenia, nemôžu zaručiť úplné vykonanie tohto predbežného opatrenia.
71
Z toho vyplýva, že Poľská republika iba čiastočne splnila uvedené predbežné opatrenie.
O povinnosti pozastaviť uplatňovanie poľských ustanovení zavádzajúcich výlučnú právomoc senátu pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné na preskúmanie sťažností založených na nedostatku nezávislosti sudcu alebo súdu
Argumentácia
72
Poľská republika po prvé tvrdí, že predsedníčka Sąd Najwyższy (Najvyšší súd), ktorá predsedá aj senátu pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné, vydala 29. júla 2021 uznesenie, v ktorom konštatovala, že tento senát neprejednáva žiadnu vec, v ktorej by bol uplatnený dôvod založený na nezákonnosti vymenovania sudcu, a nariadila pozastavenie zápisu návrhov na vylúčenie sudcu alebo určenie príslušného súdu na základe nedostatku nezávislosti sudcu alebo súdu do registra (ďalej len „uznesenie z 29. júla 2021“).
73
Po druhé po nadobudnutí účinnosti zákona z 9. júna 2022 podpredseda 1. sekcie senátu pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné vrátil všetky návrhy na vylúčenie podané podľa článku 26 ods. 2 zmeneného zákona o Najvyššom súde. Domnieval sa totiž, že treba uprednostniť nový opravný prostriedok zavedený týmto zákonom a prenechať tak všeobecným súdom, aby preskúmali sťažnosti založené na nedostatku nezávislosti sudcu.
74
Z týchto skutočností vyplýva, že poľské súdy už v praxi neuplatňujú ustanovenia uvedené v bode 1 písm. e) výroku uznesenia zo 14. júla 2021.
75
Komisia nepopiera pravdivosť skutočností, ktoré uvádza Poľská republika, a spresňuje, že po nadobudnutí účinnosti zákona z 9. júna 2022 nebola informovaná o uplatňovaní ustanovení, ktoré zverujú senátu pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné výlučnú právomoc na preskúmanie sťažností založených na nedostatku nezávislosti sudcu alebo súdu.
76
Naproti tomu z internetovej stránky Sąd Najwyższy (Najvyšší súd) a z elektronického registra tohto súdu vyplýva, že senát pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné ešte stále prejednáva niektoré veci týkajúce sa takýchto sťažností, ktoré na neho boli podané pred nadobudnutím účinnosti zákona z 9. júna 2022 podľa článku 26 ods. 2 zmeneného zákona o Najvyššom súde. Nemožno teda vylúčiť, že tento senát môže naďalej vykonávať svoju výlučnú právomoc v tejto oblasti.
Posúdenie
77
Z bodu 1 písm. e) výroku uznesenia zo 14. júla 2021 vyplýva, že toto uznesenie uložilo Poľskej republike povinnosť pozastaviť uplatňovanie ustanovení článku 26 ods. 2, článku 26 ods. 4 až 6, ako aj článku 82 ods. 2 až 5 zmeneného zákona o Najvyššom súde a článku 10 novely, ktoré upravujú výlučnú právomoc senátu pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné na preskúmanie sťažností založených na nedostatku nezávislosti sudcu alebo súdu.
78
Nie je sporné, že ustanovenia uvedené v predchádzajúcom bode neboli zrušené a že ich uplatňovanie nebolo formálne pozastavené, takže senát pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné má v zásade naďalej výlučnú právomoc na rozhodovanie vo veciach, na ktoré sa vzťahujú tieto ustanovenia.
79
Treba teda preskúmať, či uznesenia, ktoré vydali sudcovia Sąd Najwyższy (Najvyšší súd), na ktoré sa odvoláva Poľská republika, môžu v praxi zbaviť uvedené ustanovenia ich účinkov.
80
V tejto súvislosti bolo v prvom rade v bode 51 uznesenia z 27. októbra 2021 uvedené, že opatrenia prijaté predsedníčkou Sąd Najwyższy (Najvyšší súd), medzi ktorými sa nachádza uznesenie z 29. júla 2021, neumožňujú preukázať, že senát pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné už nemôže preskúmavať neskončené veci, ktoré prejednáva, ani že všeobecné súdy mu už nemusia postúpiť veci patriace do právomoci tohto senátu.
81
Z toho vyplýva, že uznesenie z 29. júla 2021 nemožno považovať za „zmenu okolností“ v zmysle článku 163 rokovacieho poriadku umožňujúcu preukázať, že Poľská republika úplne vykonala predbežné opatrenie uvedené v bode 77 tohto uznesenia.
82
Navyše príklady vecí, ktoré boli predložené senátu pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné pred nadobudnutím účinnosti zákona z 9. júna 2022 a ktoré tento senát stále prejednáva, spomínané Komisiou, potvrdzujú, že uznesenie z 29. júla 2021 v praxi úplne nevylúčilo uplatňovanie pravidiel, na ktoré sa vzťahuje toto predbežné opatrenie.
83
V druhom rade sa zdá, že uznesenie podpredsedu 1. sekcie senátu pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné, ktoré predložila Poľská republika, skutočne potvrdzuje existenciu praxe spočívajúcej v tom, že veci predložené tomuto senátu podľa ustanovení uvedených v bode 77 tohto uznesenia sa vrátia všeobecným súdom, čo je prax, ktorej existenciu Komisia nespochybňuje.
84
Napriek tomu toto uznesenie podpredsedu 1. sekcie senátu pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné uvádza, že všeobecným súdom sa vrátia iba veci, na ktoré sa vzťahuje pôsobnosť nového opravného prostriedku zavedeného zákonom z 9. júna 2022, uvedeným v bode 50 tohto uznesenia. Nie je preto preukázané, že uplatňovanie ustanovení uvedených v bode 77 tohto uznesenia je vylúčené aj vo veciach, na ktoré sa nevzťahuje pôsobnosť tohto nového opravného prostriedku, ale v ktorých boli podané sťažnosti založené na neexistencii nezávislosti sudcu alebo súdu.
85
Z toho vyplýva, že hoci opatrenia, na ktoré sa odvoláva Poľská republika, môžu podstatným spôsobom obmedziť uplatňovanie ustanovení zverujúcich senátu pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné výlučnú právomoc, zo spisu nevyplýva, že uplatňovanie týchto ustanovení je v praxi pozastavené v celom rozsahu.
86
Poľská republika preto iba čiastočne splnila predbežné opatrenie uvedené v bode 77 tohto uznesenia.
O povinnosti zdržať sa postúpenia vecí uvedených v článku 27 ods. 1 bodoch 1a, 2 a 3 zmeneného zákona o Najvyššom súde súdu, ktorý nespĺňa požiadavky nezávislosti
Argumentácia
87
Poľská republika tvrdí, že veci uvedené v článku 27 ods. 1 bodoch 1a, 2 a 3 zmeneného zákona o Najvyššom súde boli zákonom z 9. júna 2022 pridelené dvom odlišným rozhodovacím zloženiam na Sąd Najwyższy (Najvyšší súd), a to senátu pre profesijnú zodpovednosť a senátu pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné.
88
V prvom rade sa však v žiadnom rozsudku Súdneho dvora nekonštatuje, že tieto senáty neposkytujú záruky uvedené v rozsudku z 19. novembra 2019, A. K. a i. (Nezávislosť disciplinárneho senátu Najvyššieho súdu) (C‑585/18, C‑624/18 a C‑625/18, EU:C:2019:982). Ďalej treba uviesť, že členovia uvedených senátov poskytujú rovnaké záruky nezávislosti ako ostatní sudcovia na Sąd Najwyższy (Najvyšší súd). Okrem toho faktory, ktorých vzájomný vzťah viedol Súdny dvor k tomu, že v rozsudku z 15. júla 2021, Komisia/Poľsko (Disciplinárny režim sudcov) (C‑791/19, EU:C:2021:596), vyhovel žalobe Komisie o nesplnenie povinnosti, ktorá sa týkala disciplinárneho senátu, nepatria ku charakteristickým znakom senátu pre profesijnú zodpovednosť alebo senátu pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné. Napokon samotná okolnosť, že sudca bol vymenovaný hlavou štátu na návrh orgánu zloženého prevažne z predstaviteľov zákonodarnej alebo výkonnej moci, nemôže stačiť na preukázanie porušenia článku 19 ods. 1 ZEÚ.
89
Komisia sa domnieva, že senát pre profesijnú zodpovednosť, ako ani senát pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné, neposkytujú záruky uvedené v rozsudku z 19. novembra 2019, A. K. a i. (Nezávislosť disciplinárneho senátu Najvyššieho súdu) (C‑585/18, C‑624/18 a C‑625/18, EU:C:2019:982).
90
V tejto súvislosti zdôrazňuje, že štrnásť zo sedemnástich členov senátu pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné a štyria z jedenástich členov senátu pre profesijnú zodpovednosť boli za sudcov na Sąd Najwyższy (Najvyšší súd) vymenovaní za podmienok, ktoré Európsky súd pre ľudské práva považoval za porušenie práva na súd vopred zriadený zákonom.
91
Komisia sa domnieva, že kombinácia toho, že títo sudcovia boli vymenovaní na návrh orgánu, ktorý už neponúka dostatočné záruky nezávislosti od zákonodarnej alebo výkonnej moci a toho, že k ich vymenovaniu došlo napriek tomu, že správny súd pozastavil návrh prijatý týmto orgánom, vedie k vážnym pochybnostiam o tom, či dotknuté dva senáty spĺňajú požiadavky nezávislosti vyplývajúce z článku 19 ods. 1 ZEÚ.
Posúdenie
92
Z bodu 1 písm. a) a b) výroku uznesenia zo 14. júla 2021 vyplýva, že toto uznesenie uložilo Poľskej republike okrem iného povinnosť zdržať sa postúpenia vecí uvedených v článku 27 ods. 1 bodoch 1a, 2 a 3 zmeneného zákona o Najvyššom súde súdu, ktorý nespĺňa požiadavky nezávislosti definované najmä v rozsudku z 19. novembra 2019, A. K. a i. (Nezávislosť disciplinárneho senátu Najvyššieho súdu) (C‑585/18, C‑624/18 a C‑625/18, EU:C:2019:982).
93
Nie je sporné, že po zrušení článku 27 zmeneného zákona o Najvyššom súde a disciplinárneho senátu poľský zákonodarca zveril právomoc, ktorá predtým patrila tomuto senátu, čiastočne senátu pre profesijnú zodpovednosť a čiastočne senátu pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné.
94
Hoci Poľská republika takto postúpila veci uvedené v článku 27 ods. 1 bodoch 1a, 2 a 3 zmeneného zákona o Najvyššom súde iným orgánom ako disciplinárnemu senátu, Komisia sa domnieva, že to nemôže zabezpečiť výkon predbežných opatrení uvedených v bode 92 tohto uznesenia z dôvodu, že ani senát pre profesijnú zodpovednosť, ani senát pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné nespĺňajú vzhľadom na podmienky vymenovania ich členov požiadavky nezávislosti definované najmä v rozsudku z 19. novembra 2019, A. K. a i. (Nezávislosť disciplinárneho senátu Najvyššieho súdu) (C‑585/18, C‑624/18 a C‑625/18, EU:C:2019:982).
95
V tejto súvislosti treba uviesť, že stanovisko, ktoré takto vyjadrila Komisia, nevyplýva priamo z výroku, ktorým Súdny dvor podľa článku 258 ZFEÚ určil, že Poľská republika si nesplnila povinnosti vyplývajúce z článku 19 ods. 1 ZEÚ, pokiaľ ide o organizáciu a fungovanie senátu pre profesijnú zodpovednosť a senátu pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné, keďže Súdny dvor sa k dnešnému dňu pri preskúmaní žaloby o nesplnenie povinnosti nevyjadril k tejto otázke.
96
Toto stanovisko Komisie sa nemôže zakladať ani na rozsudku vyhlásenom Súdnym dvorom podľa článku 267 ZFEÚ.
97
Je pravda, že v bode 152 rozsudku zo 6. októbra 2021, W.Ż. (Senát Najvyššieho súdu pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné – Vymenovanie) (C‑487/19, EU:C:2021:798), sa Súdny dvor domnieval, že rad okolností sprevádzajúcich vymenovanie sudcu do senátu pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné je takej povahy, že môžu viesť k záveru, že k jeho vymenovaniu došlo za zjavného porušenia základných pravidiel postupu vymenovania sudcov na Sąd Najwyższy (Najvyšší súd), ktoré sú neoddeliteľnou súčasťou zriadenia a fungovania poľského súdneho systému, a preto v rozpore s článkom 19 ods. 1 ZEÚ.
98
Toto zistenie však bolo urobené s výhradou konečných posúdení, ktoré prináležia vnútroštátnemu súdu, ktorý jediný má v prejudiciálnom konaní právomoc zistiť a posúdiť skutkový stav sporu vo veci samej, ako aj vykladať a uplatňovať vnútroštátne právo (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 14. júla 2022, Volkswagen, C‑134/20, EU:C:2022:571, bod 36 a citovanú judikatúru).
99
Za týchto okolností preto sudca rozhodujúci o nariadení predbežných opatrení nemôže vyhovieť tvrdeniu Komisie bez predchádzajúceho posúdenia toho, či je postup vymenovania členov senátu pre profesijnú zodpovednosť a senátu pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné zlučiteľný s článkom 19 ods. 1 ZEÚ.
100
Toto tvrdenie sa teda odlišuje od tvrdení preskúmaných v bodoch 22 až 86 tohto uznesenia. Posúdenie týchto posledných uvedených tvrdení totiž vyžadovalo iba určiť, či nové opatrenia, ktoré prijala Poľská republika, mohli mať za následok pozastavenie účinkov poľských ustanovení, ktoré napadla Komisia v žalobe o nesplnenie povinnosti vo veci C‑204/21 na základe výhrad, ktoré boli v uznesení zo 14. júla 2021 považované za na prvý pohľad dôvodné. Na tento účel nebolo potrebné, aby sudca rozhodujúci o nariadení predbežných opatrení posúdil, či sú tieto nové opatrenia alebo iné časti poľskej právnej úpravy zlučiteľné s právom Únie.
101
V systéme zavedenom článkami 258 až 260 ZFEÚ však má Súdny dvor výlučnú právomoc rozhodnúť o zlučiteľnosti správania členských štátov s právom Únie, ktorú mu zveruje priamo a výslovne Zmluva o FEÚ (pozri v tomto zmysle rozsudok z 15. januára 2014, Komisia/Portugalsko, C‑292/11 P, EU:C:2014:3, body 49 a 50).
102
Sudca rozhodujúci o nariadení predbežných opatrení má samozrejme právomoc pred vyhlásením rozsudku Súdneho dvora, ktorým sa rozhoduje o žalobe o nesplnenie povinnosti, predbežne posúdiť výhrady uvádzané na podporu tejto žaloby, aby rozhodol o podmienke týkajúcej sa fumus boni iuris bez toho, aby bolo dotknuté konečné posúdenie týchto výhrad Súdnym dvorom.
103
Táto právomoc však nemôže sudcovi rozhodujúcemu o nariadení predbežných opatrení umožňovať, aby posúdil, či je s právom Únie zlučiteľná vnútroštátna prax alebo právna úprava, ktoré nie sú predmetom výhrad uvádzaných na podporu žaloby o nesplnenie povinnosti a ktoré predtým neboli preskúmané Súdnym dvorom, inak by došlo k zásahu do výlučnej právomoci Súdneho dvora vyplývajúcej z článkov 258 a 260 ZFEÚ (pozri analogicky rozsudok z 15. januára 2014, Komisia/Portugalsko, C‑292/11 P, EU:C:2014:3, bod 51).
104
Opačné riešenie by navyše mohlo porušovať procesné práva dotknutého členského štátu tým, že by mu odnímalo možnosť spresniť svoje stanovisko k tvrdeniam uvádzaným Komisiou počas etapy pred začatím súdneho konania o nesplnení povinnosti, teda etapy, ktorá mu dáva príležitosť, aby splnil svoje povinnosti vyplývajúce z práva Únie alebo aby účelne uviedol svoje dôvody obrany proti týmto tvrdeniam (pozri analogicky rozsudok z 15. januára 2014, Komisia/Portugalsko, C‑292/11 P, EU:C:2014:3, body 55 a 56).
105
Treba ešte spresniť, že nemožno pripustiť, aby sudca rozhodujúci o nariadení predbežných opatrení preskúmal tvrdenie založené na tom, že vnútroštátna prax alebo právna úprava, ktorá nie je predmetom výhrad uvádzaných na podporu žaloby o nesplnenie povinnosti, nie je zlučiteľná s právom Únie, a to ani keď sa toto preskúmanie obmedzuje na určenie, či sa toto tvrdenie javí na prvý pohľad dôvodné.
106
Takáto úroveň kontroly je totiž počas preskúmania návrhu na nariadenie predbežného opatrenia odôvodnená iba preto, že dané tvrdenie má v konečnom dôsledku posúdiť sudca vo veci samej, čo nie je prípad tvrdenia týkajúceho sa takejto vnútroštátnej praxe alebo právnej úpravy.
107
Ak preto počas overovania výkonu predbežných opatrení sudcom rozhodujúcim o nariadení predbežných opatrení existuje spor medzi Komisiou a dotknutým členským štátom o tom, či je s právom Únie zlučiteľná vnútroštátna prax alebo právna úprava, ktorá nie je predmetom výhrad uvádzaných na podporu žaloby o nesplnenie povinnosti a ktorá nebola predtým preskúmaná Súdnym dvorom, prináleží Komisii, ak to považuje za vhodné, aby podala novú žalobu o nesplnenie povinnosti týkajúcu sa tejto vnútroštátnej praxe alebo právnej úpravy (pozri analogicky rozsudok z 15. januára 2014, Komisia/Portugalsko, C‑292/11 P, EU:C:2014:3, bod 52).
108
Za týchto okolností vzhľadom na to, že otázka, či je s právom Únie zlučiteľný postup vymenovania členov senátu pre profesijnú zodpovednosť a senátu pre mimoriadne preskúmanie a veci verejné nie je predmetom výhrad formulovaných v žalobe podanej vo veci C‑204/21, pripomenutých v bode 2 tohto uznesenia, a na to, že táto zlučiteľnosť nebola predtým preskúmaná Súdnym dvorom, sudca rozhodujúci o nariadení predbežných opatrení nemôže vyhovieť tvrdeniu Komisie uvedenému v bode 94 tohto uznesenia.
109
Z toho vyplýva, že bez toho, aby bola dotknutá otázka, či je tento postup vymenovania zlučiteľný s právom Únie, sa treba domnievať, že Poľská republika splnila predbežné opatrenia uvedené v bode 92 tohto uznesenia.
110
S prihliadnutím na uvedené treba konštatovať, že zo spisu nevyplýva, že opatrenia, ktoré prijala Poľská republika, sú dostatočné na to, aby zabezpečili výkon všetkých predbežných opatrení uvedených v uznesení zo 14. júla 2021 a že preto už nie je potrebné posilniť účinnosť týchto predbežných opatrení uložením penále.
111
V dôsledku toho treba zamietnuť návrh na zrušenie uznesenia z 27. októbra 2021.
112
Z bodov 25 až 109 tohto uznesenia však vyplýva, že opatrenia, ktoré zaviedla Poľská republika po podpise uznesenia z 27. októbra 2021, môžu do značnej miery zabezpečiť výkon predbežných opatrení uvedených v uznesení zo 14. júla 2021.
113
Vzhľadom na dané okolnosti a platobnú schopnosť Poľskej republiky preto treba znížiť penále uložené uznesením z 27. októbra 2021 na 500000 eur denne odo dňa podpisu tohto uznesenia.
Na základe týchto dôvodov podpredseda Súdneho dvora nariaďuje:
1.
Návrh na zrušenie uznesenia podpredsedu Súdneho dvora z 27. októbra 2021, Komisia/Poľsko (C‑204/21 R, EU:C:2021:878), sa zamieta.
2.
Výška penále, ktoré bola Poľská republika povinná platiť Európskej komisii na základe uznesenia podpredsedu Súdneho dvora z 27. októbra 2021, Komisia/Poľsko (C‑204/21 R, EU:C:2021:878), sa znižuje na 500000 eur denne odo dňa podpisu tohto uznesenia.
3.
O trovách konania sa rozhodne neskôr.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: poľština.