62011CC0526
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
PAOLO MENGOZZI
prednesené 30. januára 2013 (
1
)
Vec C‑526/11
IVD GmbH & Co. KG
proti
Ärztekammer Westfalen‑Lippe
[návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Oberlandesgericht Düsseldorf – Vergabesenat (Nemecko)]
„Verejné zákazky — Smernica 2004/18/ES — Článok 1 ods. 9 druhý pododsek písm. c) — Pojmy ‚inštitúcia, ktorá sa spravuje verejným právom‘, financovanie štátom a dohľad štátu — Profesijná komora oprávnená zákonom vyberať príspevky od svojich členov, ktorá však disponuje širokou mierou voľnej úvahy, pokiaľ ide o určenie výšky týchto príspevkov“
I – Úvod
1.
Týmto návrhom na začatie prejudiciálneho konania Oberlandesgericht Düsseldorf – Vergabesenat (senát príslušný pre verejné obstarávanie Vyššieho regionálneho súdu v Düsseldorfe) (Nemecko) kladie Súdnemu dvoru otázku v súvislosti s výkladom článku 1 ods. 9 druhého pododseku písm. c) smernice 2004/18/ES (
2
), pokiaľ ide o pojem „inštitúcia, ktorá sa spravuje verejným právom“. Vnútroštátny súd sa v podstate pýta, či je Ärztekammer Westfalen‑Lippe (Lekárska komora vo Westfalen‑Lippe, ďalej len „lekárska komora“) inštitúciou, ktorá sa spravuje verejným právom, a v dôsledku toho verejným obstarávateľom v zmysle tejto smernice.
II – Právny rámec
A – Právo Únie
2.
Podľa článku 1 ods. 9 druhého a tretieho pododseku smernice 2004/18:
„‚Inštitúcia, ktorá sa spravuje verejným právom‘ je každá inštitúcia:
a)
zriadená na osobitný účel plnenia potrieb všeobecného záujmu, ktoré nemajú priemyselný alebo obchodný charakter;
b)
má právnu subjektivitu; a
c)
je z väčšej časti financovaná štátnymi, regionálnymi alebo miestnymi orgánmi alebo inými inštitúciami, ktoré sa spravujú verejným právom; alebo jej riadenie podlieha dohľadu týchto inštitúcií; alebo má správny, riadiaci alebo dozorný orgán, ktorého viac ako polovicu členov vymenúvajú štátne, regionálne alebo miestne orgány alebo iné inštitúcie, ktoré sa spravujú verejným právom.
Neúplné zoznamy inštitúcií a kategórií inštitúcií, ktoré sa spravujú verejným právom, a ktoré spĺňajú kritériá uvedené v písmenách a), b) a c) druhého pododseku, sú uvedené v prílohe III…“
3.
Pokiaľ ide o Spolkovú republiku Nemecko, táto príloha uvádza profesijné združenia, a najmä lekárske komory, medzi orgánmi zriadenými spolkovými, štátnymi alebo miestnymi orgánmi (časť III kategória 1.1 druhá zarážka).
B – Nemecké právo
4.
§ 6 ods. 1 body 1 až 5 zákona spolkovej krajiny Severné Porýnie‑Vestfálsko o zdravotníckych povolaniach (Heilberufsgesetz des Landes Nordrhein‑Westfalen, ďalej len „HeilBerG NRW“) všeobecne stanovuje úlohy uvedených povolaní vrátane povolaní lekárskej komory.
5.
Podľa tohto ustanovenia je úlohou týchto povolaní je predovšetkým podporovať verejný systém zdravotnej a veterinárnej starostlivosti, na žiadosť orgánu vykonávajúceho dohľad predkladať stanoviská, zabezpečovať a oznamovať zdravotnú a stomatologickú pohotovostnú službu mimo ordinačných hodín, ako aj prijať organizačný poriadok pohotovostnej služby, podporovať a vykonávať priebežné odborné vzdelávanie členov komory a podporovať a vykonávať zabezpečenie kvality zdravotníctva a veterinárnej starostlivosti.
6.
Navyše, zo spisu predloženého Súdnemu dvoru vyplýva, že HeilBerG NRW priznáva lekárskej komore na účely plnenia úloh, ktoré má pridelené, právo vyberať od svojich členov príspevky (§ 6 ods. 4 prvá veta), stanovuje, že výška príspevkov musí byť určená nariadením vydaným zhromaždením tejto komory (§ 23 ods. 1) a ukladá povinnosť predložiť toto nariadenie na schválenie orgánu vykonávajúcemu dohľad (§ 23 ods. 2), pričom účelom tohto schválenia je výlučne zabezpečiť rozpočtovú rovnováhu uvedenej komory.
III – Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
7.
Lekárska komora vyhlásila verejné obstarávanie na tlač a expedíciu svojho informačného vestníka, ako aj na umiestňovanie inzercie a predaj predplatného, pričom oznámenie o vyhlásení verejného obstarávania bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie5. novembra 2010. Po tom, čo boli vylúčení dvaja iní uchádzači, sa výber uskutočnil medzi spoločnosťami IVD GmbH & Co. KG (ďalej len „IVD“) a WWF Druck + Medien GmbH, pričom bola nakoniec vybraná ponuka spoločnosti WWF Druck + Medien GmbH.
8.
IVD spochybnila toto zadanie zákazky v rámci podanej námietky, neskôr v rámci návrhu na preskúmanie podanom na Vergabekammer (senát Bundeskartellamt príslušný konať vo veciach verejného obstarávania), pričom tvrdila, že úspešný uchádzač nepredložil niektoré referencie požadované verejným obstarávateľom. Jej návrh bol zamietnutý týmto orgánom, ktorý ho označil za nedôvodný.
9.
Vnútroštátny súd, teda Oberlandesgericht Düsseldorf – Vergabesenat, rozhodujúci vo veci, rozhodol bez návrhu o preskúmaní otázky, či má lekárska komora postavenie verejného obstarávateľa, pričom ide o otázku, od ktorej závisí prípustnosť návrhu podaného spoločnosťou IVD.
10.
Tento súd sa domnieva, že úlohy, ktoré uvedenej komore priznáva § 6 ods. 1 body 1 až 5 HeilBerG NRW, sú úlohami „všeobecného záujmu, ktoré majú iný ako priemyselný alebo obchodný charakter“. Tiež zdôrazňuje, že táto komora má právnu subjektivitu. Vnútroštátny súd sa preto domnieva, že sú splnené podmienky uvedené v písmenách a) a b) článku 1 ods. 9 druhého pododseku smernice 2004/18.
11.
Kladie si však otázku, či právo vyberať príspevky od svojich členov, ktorým lekárska komora disponuje, predstavuje nepriame financovanie zo strany štátu spĺňajúce podmienku stanovenú v článku 1 ods. 9 druhom pododseku písm. c) smernice 2004/18.
12.
Vnútroštátny súd poznamenáva, že HeilBerG NRW neurčuje výšku príspevkov vyberaných lekárskou komorou a nevymedzuje rozsah a spôsob vykonávania úloh, ktoré jej boli zverené, takže táto komora by mohla určovať výšku príspevkov iba v zúženom rámci. Naopak, keďže má uvedená komora širokú mieru voľnej úvahy, pokiaľ ide o plnenie jej úloh, požíva širokú mieru voľnej úvahy, pokiaľ ide o vymedzenie svojich potrieb financovania, a teda určenie výšky príspevkov. Vnútroštátny súd tiež zdôrazňuje, že hoci existuje systém schválenia orgánom dohľadu, účelom tohto schválenia je výlučne zabezpečiť rozpočtovú rovnováhu uvedenej lekárskej komory.
13.
Vzhľadom na tieto špecifické okolnosti a rozsudky z 13. decembra 2007, Bayerischer Rundfunk a i. (
3
), a z 11. júna 2009, Hans & Christophorus Oymanns (
4
), si vnútroštátny súd kladie otázku, či sú charakteristiky uvedené Súdnym dvorom v týchto rozsudkoch nevyhnutné na to, aby bola splnená podmienka nepriameho financovania zo strany štátu.
14.
Za týchto okolností Oberlandesgericht Düsseldorf – Vergabesenat rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Je… profesijná komora v zmysle článku 1 ods. 9 druhého pododseku písm. c) smernice 2004/18/ES… ‚z väčšej časti financovaná štátom‘ alebo ‚jej riadenie podlieha štátu‘, ak:
—
inštitúcia má na základe zákona oprávnenie vyberať príspevky od svojich členov, avšak zákon nestanovuje ani výšku týchto príspevkov, ani rozsah úloh, ktoré sa z príspevkov majú financovať,
—
ale sadzobník príspevkov musí byť schválený štátom?“
IV – Konanie pred Súdnym dvorom
15.
Pripomienky predložili IVD, lekárska komora, česká vláda a Európska komisia.
16.
Lekárska komora a Komisia boli vypočuté na pojednávaní 8. novembra 2012.
V – Právna analýza
A – Rozsah prejudiciálnej otázky
17.
Predovšetkým treba pripomenúť, že príloha III smernice 2004/18 uvádza nemecké lekárske komory medzi verejnými obstarávateľmi, o ktorých sa predpokladá, že spĺňajú hmotnoprávne podmienky tejto smernice. (
5
)
18.
Tento zápis teda zahŕňa lekársku komoru, o ktorú ide v konaní vo veci samej.
19.
Hoci sa otázka vznesená vnútroštátnym súdom týka výkladu článku 1 ods. 9 druhého pododseku písm. c) smernice 2004/18, v skutočnosti nepriamo spochybňuje platnosť zápisu tejto komory v prílohe III uvedenej smernice.
20.
Ako to už mal Súdny dvor príležitosť spresniť v už citovanom rozsudku Hans & Christophorus Oymanns, zápis inštitúcie do prílohy III smernice 2004/18 predstavuje iba jednoduchý alebo vyvrátiteľný predpoklad, že táto inštitúcia je verejným obstarávateľom podľa tejto smernice, a teda súd Únie sa musí uistiť o vnútornej koherencii predmetného aktu Únie a preskúmať, či tento zápis predstavuje správne uplatnenie hmotnoprávnych kritérií definovaných v článku 1 ods. 9 druhom pododseku smernice 2004/18. (
6
) (
7
)
21.
Súdny dvor už totiž mal príležitosť zdôrazniť, že smernica 2004/18 obsahuje hmotnoprávne pravidlá, ako je článok 1 ods. 9 druhý pododsek tejto smernice, ktorý uvádza podmienky, ktoré musí inštitúcia splniť, aby sa považovala za verejného obstarávateľa v zmysle tejto smernice, ako aj opatrenia na výkon týchto hmotnoprávnych pravidiel, ako je začlenenie neúplného zoznamu verejných inštitúcií považovaných za spĺňajúce tieto podmienky do prílohy III tejto smernice. (
8
)
22.
Odpoveď na prejudiciálnu otázku preto tiež umožní určiť, či boli nemecké lekárske komory, keďže zahŕňajú lekársku komoru, o ktorú ide v konaní vo veci samej, oprávnene zapísané do prílohy III smernice 2004/18.
23.
Z toho dôvodu treba v prvom rade pripomenúť, že tri kritériá stanovené v článku 1 ods. 9 smernice 2004/18 majú kumulatívnu povahu (
9
). Subjekt predstavuje inštitúciu, ktorá sa spravuje verejným právom, podliehajúcu pravidlám verejného obstarávania, ak tento subjekt:– bol zriadený na osobitný účel plnenia potrieb všeobecného záujmu, ktoré nemajú priemyselný alebo obchodný charakter [bod a)],
– má právnu subjektivitu [bod b)] a
– ak je jeho činnosť z väčšej časti financovaná štátnymi, regionálnymi alebo miestnymi orgánmi alebo inými inštitúciami, ktoré sa spravujú verejným právom; alebo jeho riadenie podlieha dohľadu týchto inštitúcií; alebo má správny, riadiaci alebo dozorný orgán, ktorého viac ako polovicu členov vymenúvajú štátne, regionálne alebo miestne orgány alebo iné inštitúcie, ktoré sa spravujú verejným právom [bod c)].
24.
Ako to vyplýva z návrhu na začatie prejudiciálneho konania, podmienky stanovené v článku 1 ods. 9 druhom pododseku písm. a) a b) smernice 2004/18 sú vo veci samej splnené. (
10
)
25.
V druhom rade treba zohľadniť tri alternatívne kritériá stanovené v článku 1 ods. 9 druhom pododseku písm. c) smernice 2004/18.
26.
V tejto súvislosti sa zdá, že vnútroštátny súd sa domnieva, že ani posledné z týchto kritérií, teda v podstate kritérium spojené s vymenovaním väčšiny členov jedného z orgánov inštitúcie verejnými orgánmi, ani druhé kritérium, týkajúce sa dohľadu nad riadením subjektu týmito verejnými orgánmi, nie sú v prejednávanej veci splnené.
27.
Pokiaľ však ide o kritérium spojené s dohľadom nad riadením inštitúcie verejnými orgánmi, treba zdôrazniť, že hoci znenie prejudiciálnej otázky predloženej Súdnemu dvoru uvádza toto kritérium, vnútroštátny súd nepredložil nijaký dôkaz, ktorým by objasnil svoje prípadné pochybnosti v súvislosti s jeho uplatnením v prejednávanom prípade.
28.
Táto neistota by teda mala odôvodnene viesť k predpokladu, že vnútroštátny súd má v úmysle vylúčiť uplatnenie tohto kritéria vo veci samej. Navyše, ako to zdôraznila lekárska komora a Komisia vo svojich písomných pripomienkach, vzhľadom na informácie predložené vnútroštátnym súdom sa predpoklad dohľadu nad riadením tejto komory zdá byť vylúčený. Zatiaľ čo existencia takéhoto dohľadu musí umožniť ovplyvniť rozhodnutia v oblasti verejného obstarávania inštitúcie, ktorá mu podlieha, Súdny dvor už rozhodol, že sa nemožno domnievať, že kritérium dohľadu nad riadením je splnené v prípade samotného dohľadu a posteriori. (
11
) So všetkou pravdepodobnosťou sa však práve takou zdá byť povaha dohľadu nad zákonnosťou, spolu s právom na informácie, ktorý vykonáva nad lekárskou komorou orgán vykonávajúci dohľad v súlade s § 28 ods. 1 HeilBerG NRW. (
12
)
29.
Vzhľadom na tieto pripomienky sa domnievam, že nie je opodstatnené ďalej skúmať splnenie kritéria dohľadu nad riadením inštitúcie, o ktorú ide vo veci samej, verejnými orgánmi.
30.
Naproti tomu je však dôležité preskúmať, či je v prejednávanom prípade splnené kritérium týkajúce sa väčšinového financovania verejnými orgánmi.
B – O kritériu väčšinového financovania verejnými orgánmi
31.
Pripomínam, že vnútroštátny súd sa pýta, či je splnené kritérium väčšinového financovania verejnými orgánmi stanovené v článku 1 ods. 9 druhom pododseku písm. c) smernice 2004/18, ak taká profesijná komora, o akú ide vo veci samej, je financovaná (z väčšej časti) (
13
) príspevkami od svojich členov, pokiaľ vyberanie takýchto príspevkov umožňuje zákon, avšak nestanovuje ani výšku týchto príspevkov, ani rozsah úloh, ktoré sa z príspevkov majú financovať.
32.
Lekárska komora, ako aj Česká republika vo svojich pripomienkach navrhujú na túto otázku odpovedať záporne, zatiaľ čo Komisia má opačné stanovisko.
33.
Komisia, ako to podrobnejšie vysvetlila na pojednávaní na Súdnom dvore, vychádza najmä z tézy, podľa ktorej samotná „blízkosť“ so štátnymi orgánmi stačí na to, aby bolo splnené kritérium väčšinového financovania verejnými orgánmi.
34.
Je pravda, a ja s tým plne súhlasím, že pokiaľ ide osobitne o výklad tohto výrazu, je potrebné sa odvolať na ciel smerníc v oblasti verejného obstarávania, a najmä na cieľ spočívajúci vo vylúčení rizika, že pri každom verejnom obstarávaní usporiadanom verejnými obstarávateľmi budú uprednostnení vnútroštátni záujemcovia alebo uchádzači, ako aj možnosti, že inštitúcia financovaná alebo riadená štátom, miestnymi či regionálnymi orgánmi alebo inými inštitúciami, ktoré sa spravujú verejným právom, sa nechá viesť inými ako ekonomickými úvahami. (
14
)
35.
Pojem „verejný obstarávateľ“, vrátane pojmu „inštitúcia, ktorá sa spravuje verejným právom“, sa teda má vykladať funkčne s ohľadom na cieľ spočívajúci v odstránení prekážok voľného pohybu služieb a tovaru, ako aj otvorenia sa nenarušenej a čo najširšej hospodárskej súťaži v členských štátoch. (
15
)
36.
Prístup obhajovaný Komisiou na základe cieľov sledovaných smernicou 2004/18 by teda mohol viesť k voľnému alebo širokému výkladu vzťahu, ktorý spája verejné orgány a inštitúciu, o ktorej financovanie – a teda aj postavenie „verejného obstarávateľa“ – ide.
37.
Netreba však zabúdať, že z judikatúry tiež vyplýva, že tri alternatívne kritériá uvedené v článku 1 ods. 9 druhom pododseku písm. c) smernice 2004/18 predstavujú jeden z troch variantov „úzkeho prepojenia“ s iným verejným obstarávateľom, teda štátnymi, regionálnymi alebo miestnymi orgánmi, alebo inými inštitúciami, ktoré sa spravujú verejným právom. (
16
)
38.
Príliš široký výklad prvého z troch kritérií uvedených v tomto ustanovení by mohol nielenže skresliť potrebu preukazovať existenciu úzkeho prepojenia dotknutej inštitúcie s verejnými orgánmi, ale by tiež zbavil ostatné dve kritériá uvedené v tomto článku potrebného účinku.
39.
Preto nemôžem súhlasiť s neprimerane širokým výkladom kritéria väčšinového financovania verejnými orgánmi obhajovaného Komisiou, ktorý smeruje k stotožneniu „úzkeho prepojenia“ s jednoduchou „blízkosťou“ dotknutej inštitúcie a verejných orgánov.
40.
Odmietnutie neprimerane širokého výkladu presadzovaného Komisiou sa mi zdá byť o to viac odôvodnené, že prejednávaná vec, podobne ako tie, ktoré viedli k vyhláseniu už citovaných rozsudkov Bayerischer Rundfunk a i. a Hans & Christophorus Oymanns, nastoľuje delikátnu otázku nepriameho financovania verejnými orgánmi a hraníc uplatňovania pravidiel Únie v oblasti verejného obstarávania.
41.
Súdny dvor totiž v nadväznosti na konštatovanie, podľa ktorého článok 1 ods. 9 druhý pododsek písm. c) smernice 2004/18 neobsahuje nijaké spresnenie o spôsobe, akým má byť vykonané dotknuté financovanie, vyjadril najmä v týchto dvoch rozsudkoch názor, že toto ustanovenie nevyžaduje, aby činnosť dotknutých inštitúcií bola financovaná priamo štátom alebo iným verejným subjektom, a teda v tejto súvislosti stačí nepriamy spôsob financovania. (
17
)
42.
Hoci v každom z uvedených rozsudkoch Súdny dvor konštatoval, že dotknuté inštitúcie boli skutočne nepriamo financované verejnými orgánmi, presné a relevantné okolnosti, ktoré viedli k tomuto zisteniu, sú v prejednávanej veci ostro diskutované medzi lekárskou komorou a Českou republikou na jednej strane a Komisiou na druhej strane.
43.
Zaslúžia si určitú pozornosť.
44.
Vo veci, ktorá viedla k vyhláseniu už citovaného rozsudku Bayerischer Rundfunk a i., bola Súdnemu dvoru položená otázka, či verejnoprávni prevádzkovatelia vysielania v Nemecku sú verejnými obstarávateľmi, hoci ich činnosť je z väčšej časti financovaná koncesionárskymi poplatkami za rozhlas a televíziu, ktoré platili osoby vlastniace rozhlasový alebo televízny prijímač.
45.
V danom prípade Súdny dvor zdôraznil, že koncesionársky poplatok za rozhlas a televíziu má svoj pôvod v štátnej zmluve o vysielaní, t. j. v akte štátu, a nevyplýva zo zmluvy uzavretej medzi týmito verejnoprávnymi prevádzkovateľmi a užívateľmi. (
18
) Výška poplatku je formálne schválená krajinskými parlamentmi a krajinskými vládami a určená na základe správy vyhotovenej nezávislou komisiou odborníkov poverených posudzovaním odhadov finančných potrieb oznamovaných týmito verejnoprávnymi prevádzkovateľmi. Parlamenty a vlády sa môžu odchýliť od týchto odporúčaní iba z taxatívne vymedzených dôvodov. (
19
)
46.
Súdny dvor však skonštatoval, že aj v prípade, že by krajinské parlamenty a krajinské vlády museli dodržiavať tieto odporúčania bez možnosti ich upraviť, nič by sa nezmenilo na skutočnosti, že mechanizmus určenia výšky poplatkov je stanovený štátom, ktorý preniesol právomoci verejnej moci na túto komisiu odborníkov. (
20
)
47.
Pokiaľ ide o spôsob výberu koncesionárskych poplatkov, Súdny dvor zdôraznil, že zo štátnej zmluvy vyplýva, že ich výber uskutočňuje združenie podľa správneho práva, ktorého úlohou je vyberanie a evidencia koncesionárskych poplatkov, ktoré koná v mene a na účet jednotlivých verejnoprávnych prevádzkovateľov vysielania prostredníctvom platobného výmeru. (
21
) Takisto v prípade nezaplatenia poplatku je upomienka zaplatenia koncesionárskeho poplatku predmetom exekučného konania v rámci správneho konania, prostredníctvom možnosti vykonať exekúciu v nadväznosti na žiadosť dotknutého verejnoprávneho prevádzkovateľa vysielania, a teda títo prevádzkovatelia využívajú právomoci verejnej moci. (
22
)
48.
Súdny dvor dospel k záveru, že hoci štát priznal týmto verejnoprávnym prevádzkovateľom právo, aby sami vyberali poplatky, skutočnosť, že financovanie je založené na akte štátu, je zaručené štátom a zabezpečené spôsobom uloženia povinnosti a výberu, ktoré spadajú pod právomoci verejnej moci, spĺňa podmienku „financovania štátom“ na účely uplatnenia pravidiel Únie v oblasti verejného obstarávania. (
23
)
49.
V druhom z vyššie uvedených rozsudkov, teda v rozsudku Hans & Christophorus Oymanns, ktorý sa tiež týkal Spolkovej republiky Nemecka, sa vnútroštátny súd predovšetkým pýtal, či sa verejné zdravotné poisťovne vzhľadom na spôsob ich financovania môžu považovať za financované z väčšej časti štátom v zmysle článku 1 ods. 9 druhého pododseku písm. c) smernice 2004/18.
50.
Súdny dvor založil svoju kladnú odpoveď na štyroch úvahách.
51.
Po prvé zdôraznil, že financovanie verejných zdravotných poisťovní je zabezpečené v prevažnej časti povinnými príspevkami poistencov, ktoré sa platia bez špecifického protiplnenia, keďže poistenci musia platiť príspevky na základe zákona už len z dôvodu ich poistenia, ktoré je tiež stanovené zákonom. (
24
)
52.
Po druhé a vzhľadom na to, že na rozdiel od veci, ktorá viedla k vyhláseniu už citovaného rozsudku Bayerischer Rundfunk a i., sadzba príspevkov je určená samotnými poisťovňami, Súdny dvor potvrdil posúdenie vnútroštátneho súdu, podľa ktorého je miera voľnej úvahy týchto poisťovní v tejto súvislosti príliš obmedzená v rozsahu, v akom je ich úlohou zabezpečiť plnenie stanovené právnou úpravou v oblasti sociálneho zabezpečenia. Podľa Súdneho dvora, keďže plnenia a s nimi súvisiace výdavky sú stanovené zákonom a uvedené poisťovne nevykonávajú svoje úlohy s cieľom dosiahnuť zisk, sadzba príspevkov sa musí stanoviť tak, aby príjmy z toho vyplývajúce neboli ani nižšie, ani vyššie ako výdavky. (
25
)
53.
Po tretie Súdny dvor uviedol, že stanovenie sadzby príspevkov verejnými zdravotnými poisťovňami vyžaduje v každom prípade schválenie štátnym orgánom vykonávajúcim dohľad každej poisťovne, takže sadzba je v istom rozsahu stanovená právnymi predpismi, pričom iné zdroje (priame platby spolkových orgánov) nesporne predstavujú priame financovanie štátom. (
26
)
54.
Napokon po štvrté, pokiaľ ide o spôsoby výberu a vymáhania príspevkov, Súdny dvor zdôraznil, že výber príspevkov sa uskutočňuje bez možnosti zásahu poistenca, zatiaľ čo vymáhanie sa uskutočňuje kogentným spôsobom na základe ustanovení verejného práva. (
27
)
55.
Súdny dvor dospel k záveru, že verejné zdravotné poisťovne sú z väčšej časti, hoci v podstatnej miere nepriamo, financované verejnými orgánmi.
56.
Aký záver je možné z týchto dvoch rozsudkov vyvodiť?
57.
V prvom rade je úplne zrejmé, že Súdny dvor na účely zistenia, či inštitúcia je z väčšej časti nepriamo financovaná verejnými orgánmi, postupuje na základe metódy „súboru nepriamych dôkazov“.
58.
Tieto nepriame dôkazy môžu byť podľa môjho názoru zhrnuté takto. Predovšetkým ide o verejnoprávny pôvod a záväznosť daného zdroja príjmov; ďalej autoritatívnu povahu jeho výberu od poplatníkov a spôsobu určenia jeho výšky, ako aj prípadne o rozsah a intenzitu dohľadu, ktoré nad nimi vykonáva verejný orgán dohľadu a napokon o právomoc verejnej moci priznanú dotknutým inštitúciám na účely zabezpečenia vymáhania tohto zdroja príjmov.
59.
V druhom rade však zostávajú nevyjasnené otázky, či musí byť v danej situácii zistená prítomnosť každého z týchto nepriamych dôkazov a aká je relatívna váha, ktorú Súdny dvor priznáva každému z nich.
60.
Odpoveď na tieto otázky podľa mňa môže čiastočne spočívať v potrebe zistiť „úzke prepojenie“ dotknutej inštitúcie s verejnými orgánmi.
61.
Vzhľadom na nepriame dôkazy uvedené v bode 58 týchto návrhov sa mi totiž zdá, že toto úzke prepojenie v súvislosti s inštitúciou, o ktorú ide vo veci samej, chýba.
62.
Predovšetkým je pravda, že je to práve HeilBerG NRW, teda zákon jednej nemeckej spolkovej krajiny, ktorý priznáva lekárskej komore právo vyberať príspevky na účely zabezpečenia financovania úloh, ktoré vymenováva v § 6 ods. 1. Uloženie tohto príspevku tak má, ako to pripúšťajú všetky dotknuté strany, ktoré predložili Súdnemu dvoru pripomienky, verejný pôvod, v tomto prípade na nižšej ako spolkovej úrovni. Okrem toho sú príspevky uhrádzané bez špecifického protiplnenia.
63.
Ako však správne pripomína Česká vláda, treba zdôrazniť, že na rozdiel od vecí, ktoré viedli k vyhláseniu už citovaných rozsudkov Bayerischer Rundfunk a i. a Hans & Christophorus Oymanns, tento príspevok sa nevyberá od tretích osôb (poplatníkov alebo užívateľov), ale od samotných členov dotknutej inštitúcie.
64.
V tejto súvislosti sa nezdá byť právomoc priznaná lekárskej komore odlišná od právomocí, ktorými disponujú všetky „regulované“ profesijné komory na účely zabezpečenia financovania ich povinností, ktoré spočívajú, okrem iného, v zabezpečení deontologických a etických pravidiel povolania, vysokej úrovne odborných znalostí a odborného vzdelávania svojich členov a v kontrole vzťahov medzi nimi. Navyše toto je tiež typ úloh uvedený v § 6 HeilBerG NRW, ktorých financovanie má zabezpečiť príspevok vyberaný lekárskou komorou.
65.
Okrem toho a na základe analogickej úvahy, nemôžem súhlasiť s tvrdením Komisie, podľa ktorého existuje prenos právomoci verejnej moci na lekársku komoru v oblasti určenia výšky príspevkov. Už z definície totiž platí, že právomoc verejnej moci sa vykonáva nad fyzickou alebo právnickou osobou, ktorá nemá nijakú možnosť ovplyvniť výšku požadovaného príspevku, podobne ako poplatníci alebo užívatelia vo veciach, v ktorých boli vyhlásené už citované rozsudky Bayerischer Rundfunk a i. a Hans & Christophorus Oymanns.
66.
Je však nesporné, že vo veci samej rozhoduje o výške príspevkov valné zhromaždenie lekárskej komory, na ktorom všetci členovia určia zástupcov, ktorí sa zúčastňujú s právom voliť, a teda každý z členov môže prinajmenšom nepriamo túto výšku ovplyvniť. Ak by sa prijala argumentácia Komisie, znamenalo by to pripustiť, že členovia lekárskej komory, ktorí tvoria zhromaždenie tejto komory, by využívali prenos právomoci verejnej moci, ktorej výkonu by paradoxne podliehali oni sami. (
28
)
67.
Ďalej, pričom tento bod samozrejme nadväzuje na ten predchádzajúci, miera voľnej úvahy, ktorou disponuje lekárska komora v súvislosti s výpočtom príspevkov, sa mi zdá byť, na rozdiel od tvrdenia Komisie, dôležitou skutočnosťou, pokiaľ ide o konštatovanie existencie „úzkeho prepojenia“ tejto inštitúcie s verejnými orgánmi.
68.
Keďže, ako pripúšťa Komisia, úlohy lekárskej komory sú definované značne širokým a nejasným spôsobom, nezávislosť tejto inštitúcie v súvislosti s výpočtom výšky príspevku jej umožňuje tiež v širokej miere posúdiť rozsah a spôsob výkonu úloh, ktoré bude schopná financovať. (
29
) Tento subjekt sa tiež môže rozhodnúť, že zvýhodní alebo rozvinie určitú úlohu v závislosti od výšky príspevkov, ktorú sa rozhodol určiť.
69.
Z HeilBerG NRW, ako aj z informácií získaných od lekárskej komory v priebehu pojednávania na Súdnom dvore okrem toho vyplýva, že orgán vykonávajúci dohľad nemá nijakú právomoc zasiahnuť do výšky príspevku, o ktorej rozhodlo zhromaždenie tejto komory. Jediná právomoc, ktorou tento orgán v tejto súvislosti disponuje, spočíva v zákonnej kontrole rozpočtovej rovnováhy medzi príjmami a výdavkami, ktoré prináležia lekárskej komore.
70.
Táto situácia je teda odlišná od situácie vo veci, ktorá viedla k vyhláseniu už citovaného rozsudku Hans & Christophorus Oymanns, v ktorej, pripomínam, Súdny dvor konštatoval existenciu „príliš obmedzenej“ miery voľnej úvahy verejných zdravotných poisťovní, pokiaľ ide o určenie sadzby ich príspevkov. Toto posúdenie musí byť podľa môjho názoru vykladané v spojení s bodom 17 tohto rozsudku, podľa ktorého tieto poisťovne musia určiť sadzby takým spôsobom, aby spolu s inými zdrojmi príjmov pokrývali výdavky stanovené zákonom a zaručovali dostatočné prostriedky na prevádzku a aby existovali povinné rezervy stanovené zákonom.
71.
Z údajov poskytnutých vnútroštátnym súdom však vyplýva, že lekárska komora disponuje značnou mierou voľnej úvahy, pokiaľ ide o rozsah jej výdavkov, ktoré sú vymedzené v závislosti od spôsobu zvoleného touto komorou na plnenie jej úloh, ktoré sú navyše ako také definované HeilBerG NRW značne širokým a nejasným spôsobom.
72.
Okrem toho v už citovanom rozsudku Hans & Christophorus Oymanns Súdny dvor na účely konštatovania existencie úzkeho prepojenia verejných zdravotných poisťovní s verejnými orgánmi tiež zdôraznil, že tieto poisťovne boli priamo financované štátom, zatiaľ čo vo veci samej nie je takéto financovanie nijako stanovené v prospech lekárskej komory.
73.
Navyše sa zdá byť pravdepodobné, že vzhľadom na širokú mieru voľnej úvahy, ktorou disponuje lekárska komora, sa budú členovia jej zhromaždenia, teda zástupcovia samotných platcov príspevkov, riadiť v podstatnej miere ekonomickými úvahami pri stanovovaní spôsobu plnenia jej úloh, a teda vymedzení výšky týchto príspevkov, ktoré členovia uvedenej komory budú ochotní zaplatiť. (
30
)
74.
Za týchto podmienok sa mi zdá, že takáto inštitúcia nebude mať v úmysle pri rozhodovaní o využití trhu niesť vyššie finančné náklady, než sú tie, ktoré jej ukladajú čisto ekonomické úvahy, a teda vzťah úzkeho prepojenia so štátom sa mi nezdá byť možný, keďže sú to samotní platcovia príspevkov, ktorí určujú výšku príspevkov, ktorú musia zaplatiť.
75.
Napokon, pokiaľ ide o právomoc lekárskej komory schvaľovať ustanovenia vnútorného poriadku, určovať sankcie voči svojim členom, ktorí nedodržujú svoje zákonné alebo profesijné povinnosti, a vymáhať takéto sankcie (
31
), opäť pripomínam, že táto právomoc sa mi nezdá byť odlišná od tej, ktorá je priznaná profesijným komorám vo vzťahu k ich členom na základe potreby umožniť im samoreguláciu profesie, ktorej „poriadok“ zabezpečujú.
76.
Za týchto podmienok navrhujem odpovedať na prejudiciálnu otázku v tom zmysle, že skutočnosť, že akt štátu oprávňuje inštitúciu, akou je lekárska komora, vyberať príspevky od svojich členov, pričom však nestanovuje ani výšku týchto príspevkov, ani rozsah úloh, ktoré sa z príspevkov majú financovať, nie je dostatočná na vytvorenie vzťahu úzkeho prepojenia s verejnými orgánmi v zmysle článku 1 ods. 9 druhého pododseku písm. c) smernice 2004/18.
77.
V dôsledku toho sa možno domnievať, že samotný predpoklad dodržania hmotnoprávnych podmienok stanovených týmto ustanovením smernice 2004/18, ktorý vyplýva zo zápisu kekárskej komory, o ktorú ide vo veci samej, do prílohy III tejto smernice, môže byť vyvrátený.
VI – Návrh
78.
Vzhľadom na všetky uvedené dôvody navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na prejudiciálnu otázku, ktorú položil Oberlandesgericht Düsserdorf – Vergabesenat, takto:
Článok 1 ods. 9 druhý pododsek písm. c) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby sa má vykladať v tom zmysle, že akt štátu, ktorý oprávňuje inštitúciu, akou je lekárska komora, o ktorú ide vo veci samej, vyberať príspevky od svojich členov, pričom však nestanovuje ani výšku týchto príspevkov, ani rozsah úloh, ktoré sa z príspevkov majú financovať, nie je dostatočnou podmienkou na vytvorenie vzťahu úzkeho prepojenia s verejnými orgánmi, ktorá je nevyhnutná na to, aby bolo splnené kritérium väčšinového financovania štátnymi, regionálnymi alebo miestnymi orgánmi, alebo inými inštitúciami, ktoré sa spravujú verejným právom, stanovené týmto článkom.
(
1
)	Jazyk prednesu: francúzština.
(
2
)	Smernica Parlamentu a Rady z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby (Ú. v. EÚ L 134, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132).
(
3
)	Rozsudok C-337/06, Zb. s. I-11173.
(
4
)	Rozsudok C-300/07, Zb. s. I-4779.
(
5
)	Navyše v tejto súvislosti treba skonštatovať, že Spolková republika Nemecko predstavuje špecifikum vo vzťahu k iným členským štátom, pokiaľ ide o zápis profesijných komôr, vrátane lekárskych komôr, do kategórie „orgány“.
(
6
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok Hans & Christophorus Oymanns (už citovaný, body 41 až 47). Okrem toho, ako už zdôraznil generálny advokát Mazák v bode 29 svojich návrhov vo veci, ktorá viedla k vyhláseniu už citovaného rozsudku Hans & Christophorus Oymanns, členské štáty nemôžu jednostranne zmeniť a doplniť prílohu III smernice. Z článku 79 smernice 2004/18 totiž vyplýva, že iba Komisia môže zmeniť a doplniť „zoznamy inštitúcií a kategórií inštitúcií, ktoré sa spravujú verejným právom, uvedené v prílohe III, ak sa to ukáže byť nevyhnutným na základe oznámení z členských štátov“.
(
7
)	Toto preskúmanie súdom Únie vyplýva aj z rozdelenia právomocí medzi vnútroštátnymi súdmi a Súdnym dvorom, pokiaľ ide o preskúmanie platnosti aktu Únie. Platí totiž, že hoci vnútroštátne súdy v zásade môžu takéto preskúmanie vykonať, iba súd Únie má však právomoc určiť neplatnosť takého aktu (pozri v tomto zmysle najmä rozsudky z 21. februára 1991, Zuckerfabrik Süderdithmarschen a Zuckerfabrik Soest, C-143/88 a C-92/89, Zb. s. I-415, bod 17; z 18. júla 2007, Lucchini, C-119/05, Zb. s. I-6199, bod 53, ako aj z 21. decembra 2011, Air Transport Association of America a i., C-366/10, Zb. s. I-13755, body 47 a 48).
(
8
)	Rozsudok Hans & Christophorus Oymanns (už citovaný, bod 45).
(
9
)	Rozsudky z 15. januára 1998, Mannesmann Anlagenbau Austria a i. (C-44/96, Zb. s. I-73, bod 21); z 10. novembra 1998, BFI Holding (C-360/96, Zb. s. I-6821, bod 29); z 10. mája 2001, Agorà a Excelsior (C-223/99 a C-260/99, Zb. s. I-3605, bod 26); Bayerischer Rundfunk a i. (už citovaný, bod 48), ako aj z 10. apríla 2008, Ing. Aigner (C-393/06, Zb. s. I-2339, bod 36).
(
10
)	Česká republika v bodoch 7 až 9 svojich pripomienok vyjadrila pochybnosti v súvislosti s otázkou, či je splnená podmienka stanovená v článku 1 ods. 9 druhom pododseku písm. a) smernice, pričom najmä tvrdí, že činnosti lekárskej komory sú odvetvové, a teda nemajú všeobecný dopad. Toto posúdenie, ktoré má v podstate vecnú povahu, však prináleží vnútroštátnemu súdu, ktorý, ako už bolo uvedené, sa (správne) domnieva, že vzhľadom na úlohy lekárskej komory spojené s verejným zdravým je podmienka uvedená v písmene a) splnená.
(
11
)	Pozri rozsudok z 27. februára 2003, Adolf Truley (C-373/00, Zb. s. I-1931, bod 70).
(
12
)	Komisia v tejto súvislosti pripomína, že § 28 ods. 1 HeilBerG NRW treba vykladať v spojení s § 20 ods. 1 zákona o administratívnom usporiadaní spolkovej krajiny Severné Porýnie Vestfálsko, podľa ktorého sa dohľad nad orgánmi týka súladu úloh, ktoré tieto vykonávajú, s platnými právnymi predpismi, ako aj v spojení s § 121 obecného zákonníka tejto spolkovej krajiny, podľa ktorého sa orgány vykonávajúce dohľad môžu kedykoľvek informovať o obchodných činnostiach orgánov.
(
13
)	Financovanie lekárskej komory „z väčšej časti“ týmito príspevkami potvrdil zástupca tejto komory na pojednávaní na Súdnom dvore. V súlade s judikatúrou (pozri v tomto zmysle rozsudok Bayerischer Rundfunk a i., už citovaný, bod 33 a citovanú judikatúru), je táto podmienka splnená, ak viac ako polovica príjmov pochádza z predmetného zdroja.
(
14
)	Rozsudok Bayerischer Rundfunk a i. (už citovaný, bod 36 a citovaná judikatúra).
(
15
)	Tamže, bod 37 až 39.
(
16
)	Pozri v tomto zmysle najmä rozsudky Mannesmann Anlagenbau Austria a i. (už citovaný, bod 20); z 3. októbra 2000, University of Cambridge (C-380/98, Zb. s. I-8035, bod 20), ako aj Bayerischer Rundfunk a i. (už citovaný, bod 53).
(
17
)	Rozsudky Bayerischer Rundfunk a i. (už citovaný, body 34 a 49), ako aj Hans & Christophorus Oymanns (už citovaný, bod 51).
(
18
)	Rozsudok Bayerischer Rundfunk a i. (už citovaný, bod 41).
(
19
)	Tamže, bod 42.
(
20
)	Tamže, bod 43.
(
21
)	Tamže, bod 44.
(
22
)	Tamže, bod 44.
(
23
)	Tamže, body 47 a 48.
(
24
)	Rozsudok Hans & Christophorus Oymanns (už citovaný, body 52 a 53).
(
25
)	Tamže, bod 54.
(
26
)	Tamže, bod 55
(
27
)	Tamže, bod 56.
(
28
)	Na rozdiel od skutkovej situácie vo veciach, v ktorých boli vyhlásené už citované rozsudky Bayerischer Rundfunk a i. a Hans & Christophorus Oymanns, výmery príspevkov vydávané lekárskou komorou v prejednávanej veci, ktoré podľa Komisie môžu byť stotožnené s príkazmi na úhradu, sú určené samotným členom komory, ktorí stanovili výšku dotknutých príspevkov, a nie tretím osobám, ktoré nemajú nijaký vplyv na stanovenie tejto výšky.
(
29
)	Lekárska komora vo svojich pripomienkach za pomoci príkladov vymedzila rozhodovací priestor, ktorým disponuje na účely plnenia svojich úloh. Pokiaľ ide napríklad o úlohu informovania svojich členov a verejnosti o činnostiach lekárskej komory a veciach týkajúcich sa povolania, ktoré je súčasťou úloh komôr, lekárska komora založila spolu so združením fondov lekárov vo Westfalen‑Lippe „poradenské centrum pre pacientov“, ktoré disponuje troma lekármi a troma administratívnymi pracovníkmi. Zoznam uvedený v § 6 ods. 1 HeilBerG NRW výslovne nestanovuje vytvorenie a poskytnutie poradenského centra pre pacientov. Lekárska komora má teda širokú mieru voľnej úvahy, pokiaľ ide o spôsob plnenia svojich úloh.
(
30
)	Okrem toho tvrdenie Komisie, podľa ktorého územná exkluzivita, ktorú požíva lekárska komora, by mala viesť k jej kvalifikácii za verejného obstarávateľa s cieľom podporiť otvorenie trhu, sa mi nezdá byť relevantné. Okrem toho, že nejde o jedno z kritérií uplatnenia smernice 2004/18, účasť členov lekárskej komory na definovaní úloh tejto komory a na stanovení príspevkov, ktoré vyberá, vedie týchto členov, a teda samotnú komoru, k prijímaniu rozhodnutí predovšetkým na základe ekonomických úvah pri rozhodovaní o využití trhu.
(
31
)	§ 58 HeilBerG NRW.