Vec C‑635/16 P
Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV
proti
Európskej komisii
„Odvolanie – Žaloba o neplatnosť – Prípustnosť – Určenie predmetu sporu – Finančná pomoc v oblasti Nástroja na prepájanie Európy (NPE) – Odvetvie dopravy na roky 2014 – 2020 – Výzvy na predkladanie návrhov – Výkonná agentúra pre inovácie a siete (INEA) – E‑mail informujúci žalobkyňu o zamietnutí jej návrhu – Neskoršie rozhodnutie Európskej komisie, ktorým sa vydáva zoznam vybraných návrhov – Účinná súdna ochrana“
Abstrakt – Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 28. júna 2018
1.        Odvolanie – Dôvody – Zopakovanie dôvodov a tvrdení predložených Všeobecnému súdu – Neprípustnosť – Spochybnenie výkladu alebo uplatnenia práva Únie Všeobecným súdom – Prípustnosť
[Článok 256 ods. 1 druhý pododsek ZFEÚ; Štatút Súdneho dvora článok, 58 ods. 1; Rokovací poriadok Súdneho dvora, článok 168 ods. 1 písm. d), a článok 169 ods. 2]
2.        Žaloba o neplatnosť – Podmienky prípustnosti – Akt, ktorý možno napadnúť žalobou – Návrh na zrušenie e‑mailu Výkonnej agentúry pre inovácie a siete (INEA) podaný proti Komisii – Oznámenie prostredníctvom e‑mailu o zamietnutí návrhu žalobkyne na získanie finančnej pomoci – Neoznámenie konečného rozhodnutia Komisie – Prekvalifikovanie predmetu žaloby – Prípustnosť
(Článok 263 ZFEÚ; Charta základných práv Európskej únie, článok 47)
1.      Pozri text rozhodnutia.
(pozri body 55, 56)
2.      Pokiaľ ide o žalobu proti Komisii na dosiahnutie neplatnosti rozhodnutia o zamietnutí návrhu na finančnú pomoc Únie v oblasti Nástroja na prepájanie Európy (NPE) údajne obsiahnutého v e‑maile Výkonnej agentúry pre inovácie a siete (INEA) zaslanom žalobkyni, Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že vyhlásil žalobu za neprípustnú a zamietol návrh žalobkyne, aby sa jej žaloba považovala za žalobu podanú proti rozhodnutiu Komisie, ktorým sa vydáva zoznam návrhov vybraných na poskytnutie finančnej pomoci Únie.
Vzhľadom na to, že v deň podania svojej žaloby žalobkyňa nevedela o existencii rozhodnutia Komisie, ktoré v rozpore s požiadavkami vyplývajúcimi zo všeobecnej zásady riadnej správy vecí verejných nebolo nikdy žalobkyni oznámené, nemohla vo svojom podaní označiť uvedené rozhodnutie ako rozhodnutie, ktorým Komisia zamietla jej návrh a mohla sa oprávnene domnievať, že e‑mail agentúry INEA predstavuje oznámenie o zamietnutí jej návrhu Komisiou. Z toho vyplýva, že Všeobecný súd mal vzhľadom na okolnosti prejednávanej veci a účel zaručiť žalobkyni právo na účinnú súdnu ochranu uznať, že predmetom žaloby o neplatnosť nebol e‑mail agentúry INEA, na ktorý žalobkyňa chybne odkazovala vo svojej žalobe pred Všeobecným súdom, ale rozhodnutie Komisie. To platí ešte viac, keďže žaloba bola výslovne namierená proti Komisii a jedine Komisia mala právomoc na prijatie rozhodnutia o zamietnutí v rámci konania o výbere návrhov vhodných na poskytnutie grantu v rámci NPE.
(pozri body 68, 70 – 73)