62024CC0401
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
ANDREA BIONDI
prednesené 5. júna 2025 (
1
)
Vec C‑401/24
Staten genom Sjöfartsverket
proti
Stockholms Hamn Aktiebolag
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Stockholms tingsrätt (Súd prvej inštancie Štokholm, Švédsko)]
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Štátna pomoc poskytovaná členskými štátmi – Článok 107 ods. 1 ZFEÚ – Pojem ‚podnik‘ – Pojem ‚štátna pomoc‘ – Pojmy ‚existujúca pomoc‘ a ‚nová pomoc‘ – Kompenzácia vyplácaná na základe dohody uzavretej pred pristúpením Švédska k Európskej únii štátnym orgánom podniku samosprávy s cieľom nahradiť stratu príjmov vyplývajúcu zo zrušenia poplatkov za prechod plavebnou komorou“
I. Úvod
1.
Z tohto návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyvstávajú viaceré otázky týkajúce sa na jednej strane pojmu „pomoc“ v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ a na druhej strane pojmov „existujúca pomoc“ a „nová pomoc“ v zmysle nariadenia 2015/1589 (
2
). Preskúmanie tohto návrhu vedie osobitne k otázke vymedzenia hranice medzi hospodárskymi činnosťami, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti článkov 107 a 108 ZFEÚ, a inými ako hospodárskymi činnosťami, ktoré sú z ich pôsobnosti naopak vylúčené. Rozhodnutia Súdneho dvora a Všeobecného súdu súvisiace s touto otázkou sa v ostatných rokoch znásobili, a to nielen v oblastiach, ktoré zvyčajne patria medzi základné funkcie štátu, ako je sociálne zabezpečenie, zdravotná starostlivosť alebo vzdelávanie, pri ktorých prevládajú sociálne, podporné a solidárne prvky, ale aj v tých oblastiach štátnych zásahov, ktoré sú vo svojej zásade komerčné, ako napríklad v oblasti infraštruktúry, a to najmä dopravnej a prístavnej infraštruktúry (
3
).
2.
Tieto otázky boli nastolené v rámci sporu medzi Staten genom Sjöfartsverket (štát prostredníctvom švédskej námornej správy: ďalej len „Sjöfartsverket“) a spoločnosťou Stockholms Hamn Aktiebolag (ďalej len „Stockholms Hamn“), t. j. spoločnosťou zriadenou štokholmskou samosprávou, ktorá je jej stopercentným vlastníkom, ktorá prevádzkuje plavebnú komoru Hammarby. Spor vo veci samej možno zhrnúť nasledujúcim spôsobom. Sjöfartsverket je štátny orgán, ktorý je zodpovedný za plavbu cez kanál Södertälje. Do roku 1979 podliehali plavba cez uvedený kanál a prechod cez plavebnú komoru Hammarby zaplateniu poplatku, ktorý vyberali Sjöfartsverket, resp. štokholmská samospráva. Kanál Södertälje a plavebná komora Hammarby spájajú Baltské more s jazerom Mälar, tretím najväčším vo Švédsku. Poplatky, ktoré vyberali Sjöfartsverket a štokholmská samospráva, boli koordinované, aby ich výška neovplyvňovala rozdelenie dopravy v oboch spojeniach. V rámci návrhu zákona prijatého 26. októbra 1978 švédske orgány rozhodli o zrušení niektorých poplatkov za prechod kanálom Södertälje a s cieľom zachovať koordináciu poplatkov aj o zrušení príslušných poplatkov za prechod cez plavebnú komoru Hammarby, pričom sa stanovilo, že štokholmskej samospráve sa nahradí zodpovedajúca strata príjmov. V roku 1979 Sjöfartsverket a štokholmská samospráva uzavreli na daný účel dohodu (ďalej len „dohoda o kompenzácii“), na základe ktorej sa samospráva zaviazala, že nebude vyberať poplatky za preplavenie cez plavebnú komoru Hammarby od iných ako rekreačných plavidiel, a to výmenou za ročnú kompenzáciu od Sjöfartsverket, ktorej výška závisela od objemu dopravy a od výšky poplatkov platných v danom čase (ďalej len „sporná kompenzácia“). Podľa podmienok dohody sa táto kompenzácia mala každý rok upraviť na základe indexu spotrebiteľských cien. Platnosť dohody sa predlžovala vždy o päť rokov, pokiaľ by nebola vypovedaná najmenej šesť mesiacov pred koncom jej platnosti. Nová suma ročnej kompenzácie sa mala stanoviť na každé nové päťročné obdobie podľa zmien v objeme dopravy cez plavebnú komoru Hammarby počas predchádzajúceho obdobia trvania dohody. Kompenzácia podľa tejto dohody sa najprv platila štokholmskej samospráve a následne, od začiatku 90. rokov 20. storočia, spoločnosti Stockholms Hamn.
3.
Sjöfartsverket túto dohodu vypovedal v roku 2021. (
4
) Spor týkajúci sa tohto ukončenia zmluvy je predmetom konania prebiehajúceho na švédskych súdoch. Dňa 4. mája 2023 podal Sjöfartsverket žalobu proti Stockholms Hamn na Stockholms tingsrätt (Súd prvej inštancie Štokholm, Švédsko), v ktorej požadoval od Stockholms Hamn vrátenie sumy 38086436 SEK (švédskych korún) spolu s úrokmi, zodpovedajúcej platbám uskutočneným na základe dohody o kompenzácii v rámci 10‑ročnej vnútroštátnej premlčacej lehoty od podania žaloby (ďalej len „príslušné obdobie“). Podľa tvrdenia Sjöfartsverket sa spornou kompenzáciou poskytla spoločnosti Stockholms Hamn výhoda prostredníctvom štátnych zdrojov, ktorú možno kvalifikovať ako štátnu pomoc. Stockholms Hamn uvádza, že prevádzkovanie plavebnej komory Hammarby nepredstavuje hospodársku činnosť, na ktorú sa vzťahujú ustanovenia Únie o štátnej pomoci. V každom prípade prostredníctvom dohody o kompenzácii bola poverená prevádzkovaním služby všeobecného hospodárskeho záujmu (SVHZ). Aj keby sa kompenzácia podľa dohody mala klasifikovať ako štátna pomoc, išlo by o existujúcu pomoc podľa článku 1 písm. b) bodu i) nariadenia 2015/1589, keďže bola poskytnutá pred pristúpením Švédska k Únii. Za týchto okolností sa Stockholms tingsrätt (Súd prvej inštancie Štokholm) rozhodol konanie prerušiť a položiť tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Má sa kritérium zvýhodnenia uvedené v článku 107 ods. 1 [ZFEÚ] chápať tak, že ročná kompenzácia, ktorú štátny orgán platí akciovej spoločnosti samosprávy zo štátnych prostriedkov na základe dohody ako kompenzáciu za to, že sa spoločnosť zaviazala bezplatne poskytovať určitú službu, v tomto prípade prevádzku plavebnej komory, za ktorú sa pred uzavretím dohody vyberali poplatky,
a)
sa má v celom rozsahu považovať za pomoc, ktorá narúša alebo môže narušiť hospodársku súťaž tým, že zvýhodňuje príjemcu;
b)
sa má považovať za pomoc, ktorá narúša alebo môže narušiť hospodársku súťaž tým, že zvýhodňuje príjemcu, v rozsahu, v akom kompenzácia presahuje predchádzajúce ročné príjmy príjemcu z poplatkov za službu, pričom sa zohľadňujú zmeny napríklad indexu spotrebiteľských cien a objemu dopravy pri prevádzke plavebných komôr;
c)
sa má považovať za pomoc, ktorá narúša alebo môže narušiť hospodársku súťaž tým, že zvýhodňuje príjemcu v rozsahu, v akom kompenzácia presahuje ročné náklady príjemcu na poskytovanie služby;
d)
sa má považovať za pomoc, ktorá narúša alebo môže narušiť hospodársku súťaž tým, že zvýhodňuje príjemcu na základe iného modelu výpočtu;
e)
sa nemá v žiadnom rozsahu považovať za pomoc, ktorá narúša alebo môže narušiť hospodársku súťaž tým, že zvýhodňuje príjemcu?
2.
Mala by sa dohoda o ročnej kompenzácii, ktorú štátny orgán platí akciovej spoločnosti samosprávy zo štátnych zdrojov ako kompenzáciu za záväzok spoločnosti poskytovať bezplatne službu mimo sektora poľnohospodárstva, v tomto prípade prevádzku plavebnej komory, pričom táto dohoda bola uzavretá pred vstupom Švédska do Európskej únie a nebola oznámená Komisii, považovať za existujúcu pomoc, ktorá sa má v súlade s článkom 1 písm. b) bodom i) nariadenia Rady (EÚ) 2015/1589… považovať za zákonnú za predpokladu, že Komisia nezistila nezlučiteľnosť tejto pomoci s vnútorným trhom?
3.
V prípade kladnej odpovede na druhú otázku má sa takáto ročná kompenzácia napriek tomu považovať za novú pomoc, ak bola dohoda po pristúpení Švédska k Európskej únii viackrát predĺžená vždy o päť rokov v súlade s pôvodnými podmienkami bez výpovede a ročná kompenzácia za každé nové päťročné obdobie sa menila čiastočne so zohľadnením indexu spotrebiteľských cien a čiastočne so zohľadnením rozsahu služby, ktorá bola poskytovaná bezplatne počas predchádzajúceho obdobia platnosti dohody, v tejto veci so zohľadnením objemu dopravy v plavebnej komore?“
II. Analýza
A.
O prvej prejudiciálnej otázke
4.
Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora si kvalifikácia vnútroštátneho opatrenia ako „štátnej pomoci“ v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ vyžaduje splnenie všetkých nasledujúcich podmienok. Musí ísť o zásah zo strany štátu alebo zo štátnych prostriedkov, ktorý poskytuje príjemcovi hospodársku výhodu a má selektívny charakter, musí byť spôsobilý ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi a musí narúšať alebo môže narušiť hospodársku súťaž. (
5
)
5.
Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že vnútroštátny súd si kladie najmä otázku, či a do akej miery poskytuje sporná kompenzácia spoločnosti Stockholms Hamn výhodu, ktorá narúša alebo môže narušiť hospodársku súťaž a obchod medzi členskými štátmi. (
6
) Pred preskúmaním tejto otázky je však potrebné posúdiť, či možno Stockholms Hamn ako prevádzkovateľa plavebnej komory Hammarby považovať za „podnik“ v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Táto otázka má predbežný charakter, keďže v prípade zápornej odpovede by sa na spornú kompenzáciu nevzťahoval rozsah pôsobnosti zákazu uvedeného v danom ustanovení.
1. O pojmoch „podnik“ a „hospodárska činnosť“
6.
Pri posudzovaní, či konkrétny subjekt predstavuje „podnik“ v zmysle práva hospodárskej súťaže, Súdny dvor uplatňuje „funkčný“ test zameraný na povahu vykonávanej činnosti, a nie na charakteristiky subjektu, ktorý ju vykonáva. V súlade s vymedzením, ktoré Súdny dvor prijal v rozsudku Höfner a Elser (
7
), je „podnikom“ každý subjekt vykonávajúci hospodársku činnosť bez ohľadu na jeho právne postavenie a spôsob financovania. Pojem „hospodárska činnosť“ je kľúčovým prvkom tohto vymedzenia a právne predpisy Únie v oblasti hospodárskej činnosti sa uplatnia na všetky osoby vykonávajúce činnosť, ktorú možno kvalifikovať ako „hospodársku“. Samotný štát alebo štátny subjekt preto môže konať ako podnik. Pojem „hospodárska činnosť“ sa v širšom zmysle vymedzuje ako „akákoľvek činnosť pozostávajúca z ponúkania tovarov alebo služieb na danom trhu“ (
8
), a to aj vtedy, keď sa nevykonáva s cieľom zisku (
9
). Samotné sledovanie cieľov vo verejnom záujme nevylučuje hospodársky charakter činnosti. (
10
)
7.
Súdny dvor vysvetlil, že hospodársky charakter nemajú činnosti, ktoré spadajú pod typické výsady verejnej moci (
11
) alebo sú s nimi spojené svojou povahou, svojím predmetom a pravidlami, ktorým podliehajú (
12
). Skutočnosť, že konkrétny subjekt má na výkon časti svojich činností výsadné práva verejných orgánov, sama osebe nebráni tomu, aby sa označil za podnik v zmysle práva hospodárskej súťaže. Určitý orgán môže totiž konať ako podnik len v súvislosti s niektorými zo svojich činností, pokiaľ tieto činnosti možno kvalifikovať ako hospodárske a oddeliteľné od výkonu verejnej moci. (
13
)
8.
Označenie činností patriacich do konkrétnych oblastí, ako je vzdelávanie, zdravotná starostlivosť alebo sociálne zabezpečenie, ako „hospodárskych“ závisí v podstate od spôsobu organizácie týchto oblastí v dotknutom členskom štáte. Takéto činnosti v zásade nemajú hospodársky charakter, ak sú súčasťou univerzálneho verejného systému riadeného štátom, ktorý vychádza z nekomerčných, ale sociálnych a solidárnych mechanizmov a prostredníctvom ktorého štát plní svoje poslanie v daných oblastiach. (
14
)
9.
Činnosti, ktoré sú predmetom konania vo veci samej, pozostávajú zo všetkých úkonov potrebných na prechod lodí cez plavebnú komoru Hammarby, za ktorých vykonávanie je zodpovedná spoločnosť Stockholms Hamn ako prevádzkovateľ dotknutej infraštruktúry. Stockholms Hamn, ktorá prevádzkuje niekoľko prístavov nachádzajúcich sa v štokholmskom regióne (
15
), zastáva názor, že tieto úkony nemajú hospodársky charakter, pretože jednak sa vykonávajú bez akéhokoľvek protiplnenia a za rovnakých podmienok pre danú kategóriu používateľov (obchodné plavidlá) a jednak spočívajú vo využívaní a sprístupňovaní infraštruktúry potrebnej pre námornú plavbu.
10.
V súlade s judikatúrou, na ktorú sa odkazuje v bodoch 6 a 7 vyššie, treba prístavy považovať za „podniky“, ak a v rozsahu, v akom skutočne vykonávajú jednu alebo viac hospodárskych činností. (
16
) Súdny dvor a Všeobecný súd už rozhodli, že komerčná prevádzka (
17
) a výstavba (
18
) infraštruktúry, vrátane prístavnej infraštruktúry (
19
), predstavujú za určitých okolností hospodársku činnosť na účely uplatňovania pravidiel hospodárskej súťaže.
11.
V niektorých rozhodnutiach, na ktoré sa odvoláva Stockholms Hamn, Komisia skutočne vylúčila z rozsahu pôsobnosti ustanovení o štátnej pomoci verejné investície do námorných prístupových trás, vrátane investícií zameraných na financovanie výstavby alebo údržby plavebných komôr tvoriacich neoddeliteľnú súčasť systému určeného na uľahčenie prístupu príslušného regiónu k námornej doprave alebo prístupovej infraštruktúry umiestnenej mimo komerčne využívaných prístavných oblastí. Podľa Komisie takéto zásahy patria – ak sa týkajú infraštruktúry sprístupnenej všetkým používateľom nediskriminačným spôsobom a bez protiplnenia – do rámca zodpovednosti štátu pri plánovaní a rozvoji systému námornej dopravy v záujme námorného spoločenstva ako celku. (
20
) Rovnaké stanovisko sa v podstate uvádza v oznámení o pojme štátna pomoc. (
21
)
12.
V tomto prípade nie je jasné, či plavebná komora Hammarby slúži ako prístavné zariadenie, (
22
) alebo skôr predstavuje základnú stavbu potrebnú pre všeobecnú plavbu. Domnievam sa však, že táto otázka veľmi nemení podstatu danej problematiky, prinajmenšom za okolností, aké nastali vo veci samej, v ktorej nejde, na rozdiel od vyššie uvedených rozhodnutí, o výhody poskytované používateľom prostredníctvom uplatňovania diskriminačných podmienok prístupu ani o investície zamerané na posilnenie infraštruktúry v prospech hospodárskeho využívania prístavu, ale o kompenzáciu vyplácanú prevádzkovateľovi infraštruktúry, ktorým je prístavný orgán pôsobiaci v danom regióne, a to výmenou za jeho záväzok nevyberať poplatky za prevádzku plavebných komôr vykonávanú pre konkrétnu kategóriu používateľov. (
23
)
13.
Viaceré skutočnosti v spise naznačujú, že plavebná komora Hammarby bola a je predmetom komerčného využívania. V tomto zmysle vypovedajú najmä vyberanie poplatkov za prechod plavebnou komorou pred uzavretím dohody o kompenzácii, ako aj po jej vypovedaní (
24
) a v zásade tiež – pokiaľ ide o rekreačné plavidlá – cieľ sledovaný počas platnosti uvedenej dohody prostredníctvom odstránenia poplatkov, spočívajúci v stimulovaní a prerozdelení námornej obchodnej dopravy smerom k jazeru Mälaren, (
25
) a skutočnosť, že dohodou o kompenzácii sa mala štokholmskej samospráve nahradiť strata príjmov vyplývajúca z tohto zrušenia, pričom ako kritérium výpočtu sa neprijali náklady na službu, ale objem dopravy. Je však úlohou vnútroštátneho súdu, aby vzhľadom na všetky relevantné skutočnosti potvrdil komerčné využívanie plavebnej komory Hammarby.
14.
Skutočnosť, že v čase nadobudnutia platnosti dohody sa poplatky stanovili dekrétom (
26
) a podliehali koordinácii, sama osebe v tejto súvislosti neumožňuje vylúčiť hospodársky rozmer prevádzky plavebných komôr vykonávanej spoločnosťou Stockholms Hamn. Spis neposkytuje nijaké informácie o štruktúre týchto poplatkov ani o spôsobe a rozsahu ich koordinácie, a preto neumožňuje vylúčiť, že v čase nadobudnutia platnosti dohody, a prípadne po jej vypovedaní sa štokholmská samospráva a následne spoločnosť Stockholms Hamn ako prevádzkovatelia plavebnej komory Hammarby zapojili do vymedzenia týchto poplatkov a zachovali si určitú autonómiu pri ich uplatňovaní. (
27
)
15.
Rovnako samotná skutočnosť, že počas obdobia uplatňovania dohody o kompenzácii nebol prístup k plavebnej komore Hammarby pre určité kategórie používateľov podmienený platením poplatku, podľa môjho názoru neumožňuje automaticky vylúčiť hospodársku povahu služieb poskytovaných spoločnosťou Stockholms Hamn.
16.
Je nepochybné, že určitú činnosť nemožno považovať za „hospodársku“, ak jej predpokladom nie je, prinajmenšom dlhodobo, výnos umožňujúci generovať zisk alebo aspoň pokryť náklady. V každom prípade rovnako ako služba poskytovaná za protihodnotu sa len z tohto dôvodu nepovažuje za službu hospodárskeho charakteru (
28
), služba poskytovaná jej príjemcom bezplatne nestráca z tohto dôvodu svoj potenciál generovať zisk, pričom na účely uplatňovania ustanovení o štátnej pomoci sa automaticky neoznačuje ako „iná ako hospodárska“ činnosť. Na druhej strane služby, ktoré členský štát vyžaduje od podniku v rámci povinností poskytovať služby vo verejnom záujme (PSO), si zachovávajú svoj hospodársky charakter, aj keď sa príjemcom ponúkajú za nižšiu cenu, než je ich trhová hodnota, alebo bezplatne. (
29
) V tejto súvislosti predstavuje verejná kompenzácia vyplácaná subjektu, ktorý dané služby poskytuje, protiplnenie za službu vo verejnom záujme poskytovanú v prospech komunity, pričom môže viesť k štátnej pomoci, ak sa neposkytuje v súlade s konkrétnymi kritériami stanovenými Súdnym dvorom v rozsudku z 24. júla 2003, Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg (
30
), ku ktorému sa vrátim nižšie a ktorý je uplatniteľný, len ak sa týka činnosti s hospodárskym charakterom. (
31
)
17.
Hoci bezplatné sprístupnenie infraštruktúry v spoločnom záujme nie je rozhodujúce, môže v každom prípade naznačovať, že infraštruktúra sa nevyužíva na hospodárske účely, čo treba posúdiť s ohľadom na všetky relevantné okolnosti. Ako sa uviedlo vyššie, v prejednávanej veci je úlohou vnútroštátneho súdu, aby posúdil, či sa plavebná komora Hammarby takto využívala aj počas obdobia uplatňovania dohody o kompenzácii, v ktorom sa strata príjmov spoločnosti Stockholms Hamn vyplývajúca zo zrušenia poplatkov za komerčnú dopravu nahradila kompenzáciou vyplácanou Sjöfartsverket.
18.
Uplatňovanie pravidiel o štátnej pomoci je naopak vylúčené v súlade s judikatúrou uvedenou v bode 7 vyššie v prípade, keď je prevádzkovanie infraštruktúry neoddeliteľne spojené s výkonom funkcií, ktoré sú súčasťou verejného poslania orgánu, ktorý infraštruktúru prevádzkuje, pričom tento orgán koná pri výkone verejných výsad. V prejednávanej veci z návrhu na začatie prejudiciálneho konania, zo spisu predloženého kancelárii Súdneho dvora ani z pripomienok samotnej spoločnosti Stockholms Hamn nevyplýva, že by úkony vykonávané na plavebnej komore Hammarby zahŕňali výkon úloh patriacich do právomoci verejných orgánov alebo by boli s nimi neoddeliteľne spojené, ako sú napríklad kontrola a bezpečnosť námornej dopravy, funkcie plavebnej polície alebo dohľad nad znečistením. (
32
) S výhradou potrebných overení, ktoré má vykonať vnútroštátny súd, sa preto nezdá, že by z tohto dôvodu bolo možné vylúčiť hospodársky charakter prevádzky plavebných komôr vykonávaných spoločnosťou Stockholms Hamn.
19.
Napokon v súvislosti s otázkou, či prevádzka plavebných komôr vykonávaná spoločnosťou Stockholms Hamn predstavuje služby ponúkané na „trhu“, Súdny dvor nemá k dispozícii veľa informácií. Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania však vyplýva, že pokiaľ ide o komerčnú dopravu na jazero a z jazera Mälaren, prechod cez plavebnú komoru Hammarby konkuruje kanálu Södertälje, ktorý prevádzkuje Sjöfartsverket. Okrem toho skutočnosť, že štát predpokladal nárast takejto dopravy po rozhodnutí zrušiť poplatky vyberané na týchto dvoch trasách, naznačuje existenciu konkurenčnej dynamiky aj mimo vzťahov medzi spoločnosťou Stockholms Hamn a Sjöfartsverket. (
33
) V každom prípade je na vnútroštátnom súde, aby v tejto súvislosti vykonal potrebné posúdenia.
2. O existencii zvýhodnenia
20.
Ako sa pripomína v bode 4 vyššie, aby sa vnútroštátne opatrenie mohlo označiť za štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, musí poskytovať selektívnu výhodu podniku alebo podnikom, ktorým je určené. Túto podmienku spĺňa akékoľvek štátne opatrenie, ktoré bez ohľadu na svoju formu a ciele môže priamo alebo nepriamo zvýhodniť jeden alebo viacero podnikov alebo im môže poskytnúť výhodu, ktorú by za bežných trhových podmienok nemohli získať. Overenie podmienok existencie takejto výhody je v zásade potrebné vykonať uplatnením zásady súkromného subjektu v trhovom hospodárstve (MEOP). Uplatnenie tejto zásady znamená, že by sa v každom jednotlivom prípade mali uplatniť rôzne konkrétne kritériá, z ktorých každé má za cieľ čo najprimeranejšie a najvhodnejšie porovnať štátne opatrenie, o ktoré ide v danom prípade, s opatrením, ktoré by mohol prijať súkromný subjekt nachádzajúci sa v čo najpodobnejšej situácii a konajúci za obvyklých trhových podmienok. (
34
) Ako vysvetlil Súdny dvor, uplatniteľnosť uvedenej zásady závisí od toho, či dotknutý členský štát poskytne ekonomickú výhodu podniku ako súkromný subjekt, a nie ako orgán verejnej moci. (
35
) Uplatniteľnosť MEOP preto závisí od hospodárskej povahy štátneho zásahu, o ktorý ide, (
36
) predovšetkým s ohľadom na jeho povahu, kontext, do ktorého patrí, ako aj sledovaný cieľ a pravidlá, ktorým toto opatrenie podlieha. (
37
)
21.
Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania v prejednávanej veci vyplýva, že dohoda o kompenzácii bola uzavretá po rozhodnutí švédskych orgánov zrušiť na regionálnej úrovni konkrétne poplatky uplatňované na plavbu po niektorých vnútrozemských vodných cestách s cieľom zachovať bez zmeny existujúce rozdelenie dopravy. Zdá sa, že informácie, ktoré má Súdny dvor k dispozícii, treba skôr vykladať v tom zmysle, že švédsky štát zasiahol z pozície verejnej moci a nie ako súkromný subjekt.
22.
Stockholms Hamn zastáva názor, že za predpokladu uplatniteľnosti zásady MEOP v prejednávanej veci by sporná kompenzácia predstavovala „cenu“ zaplatenú švédskymi orgánmi za nákup služieb plavebnej komory, vnútroštátny súd však neponúka nijaké informácie, ktoré by umožňovali vykladať rozhodnutie švédskeho štátu uzavrieť dohodu o kompenzácii v uvedenom zmysle. (
38
) Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania možno naopak vyvodiť, že švédsky štát dospel k záveru, že Stockholms Hamn mala právo získať „náhradu“ za negatívne dôsledky vyplývajúce zo zrušenia predmetných poplatkov a z následného záväzku nevyberať poplatky za prevádzku plavebnej komory, ktorej sa dohoda o kompenzácii týka. Neexistujú však informácie, ktoré by umožňovali pochopiť, či uvedené právo vychádza zo vzťahov medzi spoločnosťou Stockholms Hamn a švédskym štátom v súvislosti s prevádzkou plavebnej komory Hammarby (
39
), alebo či spočíva na inom základe (
40
). Vo všeobecnej rovine pripomínam, že podľa článku 107 ods. 1 ZFEÚ môžu udelené výhody vyplývať nielen z pozitívnych plnení, ako sú dotácie, ale aj zo zásahov, ktoré v rôznych podobách zmierňujú náklady, ktoré obvykle zaťažujú rozpočet podniku, pričom pojem „zaťaženie, ktoré za bežných okolností znáša rozpočet podniku“, zahŕňa najmä dodatočné náklady, ktoré musia podniky znášať z dôvodu povinností, ktoré sú zákonného, regulačného alebo zmluvného pôvodu a ktoré sa uplatňujú na hospodársku činnosť. (
41
) Kompenzačný charakter výhod poskytnutých štátnym zásahom preto v zásade nebráni tomu, aby sa tieto výhody kvalifikovali ako „pomoc“ v zmysle predmetného ustanovenia. (
42
) Bude úlohou vnútroštátneho súdu, aby na základe všetkých relevantných okolností posúdil hospodársky charakter spornej kompenzácie a otázku, či a do akej miery táto kompenzácia poskytla spoločnosti Stockholms Hamn výhodu, ktorú by za bežných trhových podmienok nezískala. Na tieto účely bude vnútroštátny súd musieť zohľadniť najmä skutočnosť, že – ako uviedla Komisia – Stockholms Hamn mala v relevantnom období prospech zo zaručeného príjmu, nezávislého od nákladov na prevádzku plavebnej komory a aspoň sčasti od kolísania objemu dopravy.
23.
Stockholms Hamn tiež pred vnútroštátnym súdom uviedla, že počas relevantného obdobia bola poverená plnením povinností poskytovať služby vo verejnom záujme (PSO) a existencia výhody by sa preto mala posudzovať na základe kritérií, ktoré Súdny dvor vypracoval v rozsudku Altmark. Súdny dvor v tomto rozsudku špecifikoval, že štátna intervencia v rozsahu, v akom sa má považovať za kompenzáciu predstavujúcu protihodnotu za služby poskytnuté podnikmi, ktorým bola pomoc poskytnutá, na realizáciu PSO, nepatrí do pôsobnosti článku 107 ods. 1 ZFEÚ. (
43
) Súdny dvor stanovil štyri kumulatívne podmienky, ktoré musia byť splnené, aby takúto kompenzáciu nebolo možné kvalifikovať ako štátnu pomoc. (
44
)
24.
Prvá z podmienok stanovených v rozsudku Altmark má za cieľ overiť, či podnik, ktorému je kompenzácia určená, bol skutočne poverený plnením PSO, pričom tieto záväzky musia byť jasne definované. (
45
) Na tieto účely je potrebné, aby príslušný prevádzkovateľ alebo prevádzkovatelia boli poverení úlohou poskytovať služby vo verejnom záujme prostredníctvom aktu verejného orgánu. (
46
) Pojem PSO podľa rozsudku Altmark zodpovedá pojmu „služba všeobecného hospodárskeho záujmu“ (SVHZ) v zmysle článku 106 ods. 2 ZFEÚ. (
47
) Hoci tento pojem nie je na úrovni Únie vymedzený, Súdny dvor vysvetlil, že zahŕňa služby, ktorých hospodársky záujem má „špecifický charakter“ v porovnaní s hospodárskym záujmom iných hospodárskych činností. (
48
)
25.
V prejednávanej veci nemožno vylúčiť, že Stockholms Hamn bola v relevantnom období poverená poskytovaním PSO v zmysle rozsudku Altmark v rozsahu, v akom bezodplatnosť prevádzkovania plavebnej komory pre obchodné plavidlá, ktoré počas tohto obdobia zabezpečovala, predstavovala podľa všetkého povinnosť uloženú zákonom, ktorá sa následne formalizovala v dohode uzatvorenej so správnym orgánom splnomocneným na tieto účely, prostredníctvom ktorej švédske orgány sledovali cieľ zabezpečenia optimálneho rozdelenia obchodnej námornej dopravy vo všeobecnom záujme. (
49
) Prislúcha však vnútroštátnemu súdu, aby s ohľadom na všetky relevantné skutočnosti posúdil, či k takémuto povereniu skutočne došlo. V prípade kladnej odpovede bude úlohou vnútroštátneho súdu, aby overil splnenie ostatných podmienok stanovených v rozsudku Altmark.
26.
Druhá a tretia z týchto podmienok prispievajú k zabezpečeniu toho, aby sa podnikom povereným plnením PSO nevyplácala nadmerná kompenzácia. (
50
) Údaje poskytnuté vnútroštátnym súdom v návrhu na začatie prejudiciálneho konania neumožňujú určiť, do akej miery sú tieto podmienky splnené. Z príslušného uznesenia vnútroštátneho súdu a zo spisu predloženého kancelárii Súdneho dvora predovšetkým vyplýva, že v dohode o kompenzácii sa objektívne vymedzili parametre pre výpočet a úpravu náhrady, ktorá sa mala vyplácať spoločnosti Stockholms Hamn, pričom sa v nej tiež stanovil mechanizmus, ktorého cieľom bolo umožniť aspoň čiastočné vrátenie nadmerne vyplatených súm po uplynutí každého päťročného obdobia. (
51
) Nie je však jasné, ako sa určili tarify použité na výpočet výšky kompenzácie na základe objemu dopravy. Okrem toho v rozsahu, v akom sa zdá, že výška kompenzácie sa stanovila bez zohľadnenia nákladov súvisiacich s prevádzkou plavebnej komory, ktorá je predmetom dohody o kompenzácii, sú v každom prípade oprávnené pochybnosti o splnení tretej podmienky, podľa ktorej kompenzácia nesmie presiahnuť to, čo je potrebné na pokrytie všetkých alebo časti nákladov vyplývajúcich z plnenia povinností poskytovať služby vo verejnom záujme, a prípadne aj primeranej ziskovej marže. (
52
)
27.
Napokon nie je podľa všetkého možné považovať za splnenú ani štvrtú podmienku stanovenú v rozsudku Altmark. Z údajov poskytnutých vnútroštátnym súdom totiž nevyplýva, že by sa výška spornej kompenzácie určila, v súlade s touto podmienkou, na základe analýzy nákladov, aké by mal priemerný, dobre spravovaný podnik, ktorý je primerane vybavený na to, aby bol schopný vyhovieť požiadavkám verejnej služby, ktoré by boli na tento podnik kladené, znášať na plnenie týchto povinností.
3. O vplyve na obchod medzi členskými štátmi a o hospodárskej súťaži
28.
Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora na to, aby sa vnútroštátne opatrenie kvalifikovalo ako „štátna pomoc“ sa nemusí zistiť skutočný dosah pomoci na obchod medzi členskými štátmi a skutočné skreslenie hospodárskej súťaže, ale treba len preskúmať, či uvedená pomoc môže tento obchod ovplyvniť a narušiť hospodársku súťaž. (
53
)
29.
Ako sa uviedlo v bode 19 vyššie, v prejednávanej veci predstavuje plavebná komora Hammarby jednu z prístupových trás pre obchodnú dopravu medzi Baltským morom a jazerom Mälaren, pričom nemožno vylúčiť, že konkuruje nielen iným vnútrozemským vodným trasám, ale aj iným druhom dopravy, ako je cestná alebo železničná doprava. Preto nie je a priori vylúčené, že v prípade, ak by vnútroštátny súd dospel k záveru, že spornou kompenzáciou sa spoločnosti Stockholms Hamn poskytla výhoda v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, táto výhoda môže – aj s prihliadnutím na úroveň prepojenia a dostupnosti regiónu, v ktorom sa plavebná komora Hammarby nachádza – ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi a narušiť hospodársku súťaž. Prislúcha vnútroštátnemu súdu, aby v tejto súvislosti vykonal potrebné preskúmanie.
B.
O druhej a tretej prejudiciálnej otázke
30.
Druhou a treťou prejudiciálnou otázkou žiada vnútroštátny súd v podstate o rozhodnutie, či v prípade, že sporná kompenzácia stanovená v dohode uzatvorenej pred pristúpením Švédska k Európskej únii predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, sa má táto štátna pomoc označiť za „existujúcu pomoc“ podľa článku 1 písm. b) bodu i) nariadenia 2015/1589 a či v prípade kladnej odpovede ju treba po pristúpení Švédska považovať za „novú pomoc“ v rozsahu, v akom bolo jej uplatňovanie opakovane predlžované a jej výška upravovaná v súlade s pôvodnými podmienkami dohody, ktorou bola zavedená.
31.
Označenie štátnej pomoci za existujúcu pomoc alebo novú pomoc má rôzne procesné dôsledky. Zatiaľ čo článok 108 ods. 1 ZFEÚ umožňuje, aby sa existujúca pomoc ďalej poskytovala dovtedy, kým Komisia nerozhodne o jej nezlučiteľnosti, článok 108 ods. 3 ZFEÚ stanovuje, že zámery v súvislosti so zavedením novej pomoci alebo zmenou existujúcej pomoci treba včas oznámiť Komisii, pričom ich nemožno vykonať, pokiaľ sa vo veci nerozhodlo s konečnou platnosťou. (
54
)
32.
V súlade s článkom 1 písm. b) bodom i) nariadenia 2015/1589 pojem „existujúca pomoc“ zahŕňa „bez toho, aby boli dotknuté články 144 a 172 Aktu o pristúpení Rakúska, Fínska a Švédska (
55
)… každ[ú] pomoc, ktorá existovala pred nadobudnutím platnosti ZFEÚ v príslušných členských štátoch, to znamená schémy pomoci a individuáln[u] pomoc, ktoré boli zavedené pred nadobudnutím platnosti a sú uplatniteľné aj po nadobudnutí platnosti ZFEÚ v príslušných členských štátoch“. Pomoc zavedená pred pristúpením štátu k Únii preto v zásade predstavuje existujúcu pomoc, pričom sa môže ďalej poskytovať, kým ju Komisia nevyhlási za nezlučiteľnú.
33.
Vnútroštátny súd si predovšetkým kladie otázku týkajúcu sa rozsahu pôsobnosti článku 144 aktu o pristúpení, v ktorého písmene a) sa stanovuje, že „v oblasti pomoci stanovenej v článkoch [107 a 108 ZFEÚ]… spomedzi schém pomoci uplatňovaných v nových členských štátoch pred pristúpením sa za ‚existujúcu‘ pomoc v zmysle článku [108 ods. 1 ZFEÚ] považuje iba tá, ktorá bola oznámená Komisii do 30. apríla 1995“ [neoficiálny preklad].
34.
Medzi účastníkmi konania je nesporné, že sporná kompenzácia nebola Komisii oznámená. Hoci článok 144 aktu o pristúpení odkazuje všeobecne na schémy pomoci stanovené v článkoch 107 a 108 ZFEÚ, jeho zaradenie do hlavy VI aktu o pristúpení, týkajúcej sa poľnohospodárskych výrobkov (
56
), vedie k záveru – ako už poznamenala generálna advokátka Sharpston (
57
) a ako implicitne rozhodol Súdny dvor (
58
) –, že oznamovacia povinnosť stanovená v tomto článku sa týka len poľnohospodárskych výrobkov, ako sú vymedzené v článku 137 aktu o pristúpení (
59
), a nemá nijaký význam, pokiaľ ide o pomoc poskytovanú mimo poľnohospodárstva. Z tohto dôvodu sa domnievam, že skutočnosť, že sporná kompenzácia nebola oznámená Komisii v súlade s článkom 144 písm. a) aktu o pristúpení, sama osebe nevylučuje jej povahu existujúcej pomoci.
35.
V druhom rade si vnútroštátny súd kladie otázku, či predmetnú kompenzáciu možno ďalej považovať za existujúcu pomoc napriek jej predĺženiam a úpravám jej výšky. Podľa článku 1 písm. c) nariadenia 2015/1589 predstavuje novú pomoc „každá pomoc, to znamená schémy pomoci a individuálnu pomoc, ktorá nie je existujúcou pomocou vrátane úprav existujúcej pomoci“. V článku 4 ods. 1 nariadenia č. 794/2004 (
60
) sa stanovuje, že „na účely článku 1 písm. c) nariadenia [2015/1589] zmena existujúcej pomoci bude znamenať každú zmenu, okrem zmien čisto formálneho alebo administratívneho charakteru, ktoré nemôžu ovplyvniť posúdenie zlučiteľnosti opatrenia pomoci so spoločným trhom…“. (
61
) Len podstatná zmena existujúcej pomoci, t. j. zmena – subjektívnej, objektívnej alebo dočasnej povahy (
62
) –, ktorá ovplyvní jej podstatné prvky a môže zmeniť hodnotenie jej zlučiteľnosti s vnútorným trhom, vedie k novej pomoci (
63
).
36.
V prejednávanej veci sa platnosť dohody o kompenzácii automaticky predlžovala o päťročné obdobia až do jej ukončenia v roku 2021. Výška spornej kompenzácie sa každoročne aktualizovala na základe indexu spotrebiteľských cien, pričom každých päť rokov sa prepočítala na základe vzorca, ktorý sa podľa informácií zo spisu v priebehu rokov podľa všetkého nezmenil. Predĺženia platnosti aj úpravy výšky vyplácaných súm sa uskutočnili v súlade s pôvodnými podmienkami dohody o kompenzácii. Za týchto okolností si kladiem otázku, či ich možno považovať za „zmeny“ v zmysle článku 108 ZFEÚ a nariadení 2015/1589 a č. 794/2004, a nie za jednoduchý účinok plnenia uvedenej dohody.
37.
Predovšetkým sa domnievam, že za takéto zmeny nemožno považovať automatické úpravy výšky finančnej pomoci počas inflácie. (
64
) Pokiaľ ide o päťročné predĺženia platnosti, hoci je pravda, že Súdny dvor vo viacerých rozhodnutiach uviedol, že predĺženie existujúcej pomoci predstavuje novú pomoc (
65
), išlo v každom prípade o situácie týkajúce sa zmien zavedených na základe aktov prijatých po schválení pomoci Komisiou. Za okolností, ktoré možno v istom zmysle porovnať s okolnosťami sporu vo veci samej, však Súdny dvor dospel k záveru, že len predĺženie nad rámec časových limitov spornej pomoci, ako sa stanovili v zmluve, ktorou bola táto pomoc zavedená pred pristúpením dotknutého členského štátu k Únii, a nie bežné fungovanie takejto zmluvy s jej automatickým pravidelným predlžovaním platnosti, viedlo k zmene exitujúcej schémy pomoci. (
66
) Je však úlohou vnútroštátneho súdu, aby v tejto súvislosti vykonal potrebné preskúmanie, a najmä aby posúdil, či predlžovanie platnosti o päť rokov bez výpovede dohody bolo skutočne možné považovať za automatické. Pokiaľ ide napokon o opätovné vymedzenie základnej sumy spornej kompenzácie vždy po uplynutí príslušného päťročného obdobia, prislúcha vnútroštátnemu súdu, aby posúdil, či táto aktualizácia – napriek tomu, že sa uskutočňovala podľa vzorca, ktorý sa v priebehu času nemenil – v skutočnosti viedla, v súlade s tvrdením Sjöfartsverket, k radu opätovných dojednaní, ktoré možno kvalifikovať ako „zmeny“, a to najmä v rozsahu, v akom sa od zmluvných strán vyžadovalo, aby sa zhodli na objeme dopravy, ktorý sa mal zohľadniť. V takom prípade bude ďalej potrebné posúdiť, či predmetné zmeny možno označiť za „podstatné“.
III. Návrh
38.
Na základe všetkých vyššie uvedených úvah navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na otázky, ktoré položil Stockholms tingsrätt (Súd prvej inštancie Štokholm, Švédsko), takto:
Článok 107 ods. 1 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že:
– ročná kompenzácia, ktorú štátny orgán platí akciovej spoločnosti samosprávy zo štátnych prostriedkov na základe dohody ako náhradu za to, že sa spoločnosť zaviazala bezplatne poskytovať určitú službu, za ktorú sa pred uzavretím dohody vyberali poplatky, môže predstavovať štátnu pomoc, ak sa táto spoločnosť má vo vzťahu k predmetnej službe považovať za podnik na účely uplatnenia tohto ustanovenia a ak takáto kompenzácia poskytuje tejto spoločnosti výhodu, ktorú by za bežných trhových podmienok nezískala a ktorá môže ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi a narušiť hospodársku súťaž. Prislúcha vnútroštátnemu súdu, aby na základe všetkých relevantných okolností posúdil, či a do akej miery sú tieto podmienky splnené.
Článok 1 písm. b) bod i) a písm. c) nariadenia 2015/1589 sa má vykladať v tom zmysle, že:
– za predpokladu, že takáto kompenzácia predstavuje pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, ktorej poskytovanie sa v súlade s pôvodnými podmienkami dohody, ktorou sa zaviedla, predlžovalo vždy o päť rokov, pokiaľ nedošlo k výpovedi zmluvy, a ktorej výška sa upravovala jednak každoročne na základe indexu spotrebiteľských cien, jednak vždy po uplynutí piatich rokov na základe objemu poskytnutej bezplatnej služby podľa vzorca, ktorý sa v priebehu času nezmenil, predstavuje – s výhradou preskúmania vnútroštátnym súdom – existujúcu pomoc v zmysle uvedených ustanovení.
(
1
)	Jazyk prednesu: taliančina.
(
2
)	Nariadenie Rady EÚ z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (kodifikované znenie) (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).
(
3
)	Pozri ostatný rozsudok z 28. februára 2024, Dánsko/Komisia (T‑364/20, EU:T:2024:125), proti ktorému sa v súčasnosti vedie odvolacie konanie na Súdnom dvore (vec C‑337/24 P).
(
4
)	Zo spisu vyplýva, že Sjöfartsverket vypovedal dohodu na základe presvedčenia, že vyplácanie kompenzácie podľa dohody predstavuje v dôsledku zmenených podmienok nezákonnú štátnu pomoc a že spoločnosť Stockholms Hamn porušila svoju povinnosť vyberaním poplatkov od iných ako rekreačných plavidiel. Okrem toho zanikla potreba koordinácie, ktorá odôvodňovala danú platbu, pretože Sjöfartsverket obnovil výber navigačných poplatkov od obchodných lodí prechádzajúcich cez Södertälje.
(
5
)	Pozri v tomto zmysle ostatný rozsudok z 29. apríla 2025, Prezydent Miasta Mielca (C‑453/23, EU:C:2025:285, bod 36).
(
6
)	Vnútroštátny súd nemá pochybnosti o použití štátnych zdrojov ani o selektívnosti opatrenia.
(
7
)	Pozri rozsudok z 23. apríla 1991, (C‑41/90, EU:C:1991:161, bod 21).
(
8
)	Pozri okrem iného rozsudok z 24. marca 2022, GVN/Komisia (C‑666/20 P, EU:C:2022:225, bod 69).
(
9
)	Pozri okrem iného rozsudok z 10. januára 2006, Cassa di Risparmio di Firenze a i. (C‑222/04, EU:C:2006:8, body 122 a 123).
(
10
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok z 10. januára 2006, Cassa di Risparmio di Firenze a i. (C‑222/04, EU:C:2006:8, bod 122).
(
11
)	Pozri okrem iného rozsudok z 19. decembra 2012, Mitteldeutsche Flughafen a Flughafen Leipzig/Komisia (C‑288/11 P, EU:C:2012:821, bod 44).
(
12
)	Pozri rozsudok z 18. marca 1997, Diego Calì & Figli (C‑343/95, EU:C:1997:160, body 22 a 23), a pokiaľ ide o otázku štátnej pomoci, rozsudok z 22. októbra 2015, EasyPay a Finance Engineering (C‑185/14, EU:C:2015:716, bod 40).
(
13
)	V tomto zmysle pozri okrem iného rozsudok zo 7. novembra 2019, Aanbestedingskalender a i./Komisia (C‑687/17 P, EU:C:2019:932, bod 16 a pokiaľ ide o kritériá na posudzovanie oddeliteľnosti, bod 44).
(
14
)	Pozri v danom zmysle rozsudky z 11. júna 2020, Komisia a Slovenská republika/Dôvera zdravotná poisťovňa (C‑262/18 P a C‑271/18 P, EU:C:2020:450, body 35 a 50); z 2. júna 2021, Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo/Komisia (T‑223/18, EU:T:2021:315, body 152 až 154, 165, 166 a 173), potvrdený Súdnym dvorom rozsudkom z 27. apríla 2023, Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo/Komisia (C‑492/21 P, EU:C:2023:354), a z 27. júna 2017, Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania (C‑74/16, EU:C:2017:496, bod 50).
(
15
)	Podľa informácií dostupných na webovej stránke tejto spoločnosti Stockholms Hamn AB prevádzkuje vo Švédsku šesť prístavov, z ktorých tri sa nachádzajú v meste Štokholm. Ide o prístavy Stadsgården, Värtahamnen (využívané najmä v námornej preprave tovaru a doprave cestujúcich z a do Fínska a Estónska) a Frihamnen (ktorý slúži ako terminál výletných lodí) a pre prístup k nim sa nezdá byť potrebné využitie plavebnej komory Hammarby. Ďalšie prístavy sa nachádzajú v meste Nynäshamn (ide o prístavy Nynäshamn a Stockholm Norvik, ktoré sa využívajú v oblasti poskytovania nákladnej a osobnej dopravy z a do Poľska a zo švédskeho ostrova Gotland, ako aj z a do Lotyšska) a v obci Kapellskär (ktorý podľa údajov na webovej stránke umožňuje „rýchlu prepravu tovaru a dopravu cestujúcich z a do Štokholmu a jeho okolia, ako aj do zvyšku Švédska, Fínska, Nórska, pobaltských štátov a kontinentálnej Európy“).
(
16
)	Pozri v tomto zmysle rozsudky z 30. apríla 2019, UPF/Komisia (T‑747/17, EU:T:2019:271, bod 64, ďalej len „rozsudok UPF“), a Chambre de commerce et d'industrie métropolitaine Bretagne‑Ouest (port de Brest)/Komisia (T‑754/17, EU:T:2019:270, bod 80).
(
17
)	Pozri rozsudok z 24. októbra 2002, Aéroports de Paris/Komisia (C‑82/01 P, EU:C:2002:617, bod 78).
(
18
)	Rozsudok z 19. decembra 2012, Mitteldeutsche Flughafen a Flughafen Leipzig-Halle/Komisia (C‑288/11 P, EU:C:2012:821, bod 43), k rozšíreniu rozsahu pôsobnosti týchto rozsudkov na iné druhy infraštruktúry pozri rozsudok zo 14. januára 2015, Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, bod 42).
(
19
)	Pozri okrem iného rozsudok UPF, bod 65, a rozsudok z 15. marca 2018, Naviera Armas/Komisia (T‑108/16, EU:T:2018:145, bod 88), ktorý potvrdil Súdny dvor uznesením z 25. júna 2019, Fred Olsen/NavieraArmas (C‑319/18 P, EU:C:2019:542), a rozsudok z 20. decembra 2023, Autorità di sistema portuale del Mar Ligure occidentale a i./Komisia (T‑166/21, EU:T:2023:862, bod 56).
(
20
)	Rozhodnutia Komisie z 20. októbra 2004 o povolení štátnej pomoci N 520/2003 ‑ Belgicko ‑ Finančná pomoc na budovanie infraštruktúry vo flámskych prístavoch (Ú. v. EÚ C 176, 2005, s. 11, odôvodnenia 35, 42 a 43); z 21. decembra 2005 vo veci štátnej pomoci N 503/2005, United Kingdom – Great Yarmouth Outer Harbour (Ú. v. EÚ C 83, 2006, s. 10, odôvodnenia 22 a 23), a zo 17. novembra 2023 vo veci štátnej pomoci SA.103466 – Sweden Dredging and port infrastructure at the port of Gothenburg (Ú. v. EÚ C 1474, 2023, s. 1, bod 76). V tejto súvislosti pozri aj rozsudok UPF (body 68 a 70).
(
21
)	Oznámenie Komisie o pojme štátna pomoc uvedenom v článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ C 262, 2016, s. 1, bod 203). Pozri aj analytickú tabuľku „štátna pomoc“ pre prístavnú infraštruktúru, ktorá je dostupná na webovej stránke https://competition‑policy.ec.europa.eu/state‑aid/legislation/notion‑aid_en, bod 5.
(
22
)	Ako sa uvádza v poznámke pod čiarou 15, nezdá sa, sa, že by plavebná komora Hammarby bola súčasťou niektorého z prístavov prevádzkovaných spoločnosťou Stockholms Hamn.
(
23
)	V tejto súvislosti poznamenávam, že hoci Komisia v rozhodnutí z 20. októbra 2004 o povolení štátnej pomoci N 520/2003 ‑ Belgicko ‑ Finančná pomoc na budovanie infraštruktúry vo flámskych prístavoch (Ú. v. EÚ C 176, 2005, s. 11, odôvodnenia 38 a 39, 42 a 43), na ktoré odkazuje spoločnosť Stockholms Hamn, uznala nehospodársku povahu financovaných činností, v každom prípade si vyhradila právo preskúmať existenciu výhody vo forme nadmernej kompenzácie, čiže štátnej pomoci, za služby pridelené za poplatok prístavným orgánom, čím ich implicitne považovala za hospodárske činnosti, hoci vykonávané vo všeobecnom záujme. V rovnakom zmysle pozri rozhodnutie z 21. decembra 2005 vo veci štátnej pomoci N 503/2005, United Kingdom – Great Yarmouth Outer Harbour, (Ú. v. EÚ C 83, 2006, s. 10, odôvodnenie 27).
(
24
)	Vo svojich pripomienkach predložených Súdnemu dvoru SH uvádza, že opätovne spoplatnila obchodné plavidlá od roku 2021. Nespresňuje však spôsob výpočtu týchto poplatkov.
(
25
)	Tento účel uvádza spoločnosť Stockholms Hamn vo svojich pripomienkach predložených v konaní pred vnútroštátnym súdom. Očakávané výsledky z hľadiska nárastu námornej obchodnej dopravy naznačujú, že poplatky budú na takej úrovni, že ovplyvnia rozhodnutia dopravcov.
(
26
)	Táto informácia vyplýva z pripomienok spoločnosti Stockholms Hamn predložených v konaní pred Súdnym dvorom.
(
27
)	Pozri rozsudky z 12. júla 2012, Compass‑Datenbank (C‑138/11, EU:C:2012:449, bod 42), a z 20. decembra 2023, Autorità di sistema portuale del Mar Ligure occidentale a i./Komisia (T‑166/21, EU:T:2023:862, body 106, 110 a 118).
(
28
)	Pozri rozsudok z 12. júla 2012, Compass‑Datenbank (C‑138/11, EU:C:2012:449, bod 42).
(
29
)	Pozri napríklad rozsudok z 8. septembra 2022, Lux Express Estonia (C‑614/20, EU:C:2022:641), v ktorom Súdny dvor rozhodol, že povinnosť uložená v Estónsku podnikom verejnej cestnej a železničnej dopravy prepravovať určité kategórie cestujúcich bezplatne predstavovala „záväzok vyplývajúci zo služieb vo verejnom záujme“ v zmysle nariadenia 1370/2007, za ktorý sa mala poskytovať kompenzácia, pričom špecifikoval podmienky, ktoré musela takáto kompenzácia spĺňať, aby bola v súlade s pravidlami štátnej pomoci.
(
30
)	C‑280/00, EU:C:2003:415 (ďalej len „rozsudok Altmark“).
(
31
)	Pozri rozsudok z 27. apríla 2023, Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo/Komisia (C‑492/21 P, EU:C:2023:354, body 70 a 71). Je pravda, že v rozsudku z 27. júna 2017, Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania (C‑74/16, EU:C:2017:496, body 47 a 50) Súdny dvor vylúčil hospodársky charakter časti sporných plnení – pozostávajúcich z kurzov poskytovaných vzdelávacími inštitúciami –, pretože sa poskytovali bezplatne a financovali sa výlučne alebo prevažne z verejných zdrojov, pričom Súdny dvor s odkazom na svoju judikatúru týkajúcu sa služieb spresnil, že služby ktoré možno na účely uplatnenia ustanovení v oblasti štátnej pomoci kvalifikovať ako „hospodárske činnosti“, predstavujú plnenia, ktoré sa bežne poskytujú za „odplatu“, ktorá sa chápe ako hospodárske protiplnenie daného poskytnutia služby. Rozsah pôsobnosti tohto rozsudku však podľa môjho názoru ostáva obmedzený (v tejto súvislosti odkazujem na bod 8 vyššie). Ustanovenia o štátnej pomoci sa uplatňujú presne v situáciách, keď sa verejné finančné prostriedky uvoľňujú na financovanie činností podnikov, pričom hospodárska kvalifikácia konkrétnej služby nemôže závisieť len od toho, či jej poskytovanie financuje alebo nefinancuje štát a nie subjekty, ktoré z nej majú prospech. Aj odkaz na judikatúru v oblasti služieb možno podľa všetkého pripísať okolnostiam prípadu, ktorého sa tento rozsudok týkal. Neexistuje totiž úplná zhoda medzi pojmom „hospodárska činnosť“ podľa ustanovení o voľnom pohybe služieb a podľa ustanovení o štátnej pomoci, a to napriek blízkosti a zhode cieľov medzi týmito systémami pravidiel. Konkrétne, ak odplata, chápaná ako hospodárske protiplnenie za poskytnutie služby, predstavuje kľúčový prvok v oblasti služieb, rovnaký záver neplatí pre oblasť štátnej pomoci, kde sa pozornosť zameriava skôr na potenciál zisku spojený s charakterom činnosti a na postavenie komerčného poskytovateľa alebo verejného orgánu, ktoré zastáva subjekt poskytujúci danú službu.
(
32
)	Pozri rozsudok z 18. marca 1997, Diego Calì & Figli (C‑343/95, EU:C:1997:160, body 22 a 23). Pozri aj analytickú tabuľku „štátna pomoc“ pre prístavnú infraštruktúru, ktorá je dostupná na webovej stránke https://competition‑policy.ec.europa.eu/state‑aid/legislation/notion‑aid_en, bod 4.
(
33
)	Zdá sa, že o projekte rekonštrukcie kanála Södertälje s cieľom okrem iného znížiť tlak na komerčnú cestnú a železničnú dopravu v prospech námornej dopravy sa rozhodlo v roku 2022, pozri https://www.marketscreener.com/quote/stock/PEAB‑AB‑6491371/news/Peab‑Rebuilds‑the‑Lock‑Canal‑in‑Sodertalje‑40864607/.
(
34
)	Pozri rozsudok zo 17. novembra 2022, Volotea a easyJet/Komisia (C‑331/20 P a C‑343/20 P, EU:C:2022:886, body 107 až 109).
(
35
)	Pozri rozsudok z 13. marca 2025, Cividale a i. (C‑746/23 a C‑747/23, EU:C:2025:171, bod 42).
(
36
)	Pozri rozsudok zo 17. novembra 2022, Volotea a easyJet/Komisia (C‑331/20 P a C‑343/20 P, EU:C:2022:886, bod 109 a citovaná judikatúra).
(
37
)	Pozri rozsudok z 13. marca 2025, Cividale a i. (C‑746/23 a C‑747/23, EU:C:2025:171, bod 42 a citovaná judikatúra).
(
38
)	Ponúkanie bezplatnej služby jej zakúpením od tretej strany nepredstavuje správanie, ktoré by súkromný prevádzkovateľ za určitých okolností nepodstúpil. V tomto prípade by nakupujúci štát v zásade poskytol výhodu svojej protistrane, ak by cena zaplatená za nakupovanú službu nezodpovedala jej trhovej cene.
(
39
)	Pozri analogicky rozsudok z 11. novembra 2021, Autostrada Wielkopolska/Komisia a Poľsko (C‑933/19 P, EU:C:2021:905, body 121 až 125, 139 a 156). V takom prípade by výhoda v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ bola možná len v rozsahu, v akom by sporná kompenzácia presiahla stratu príjmov spôsobenú spoločnosti Stockholms Hamn.
(
40
)	V tejto súvislosti Súdny dvor a Všeobecný súd predovšetkým vylúčili charakter štátnej pomoci vo forme súm splatných alebo uhradených na základe mimozmluvnej zodpovednosti dotknutého členského štátu, pozri rozsudok z 27. septembra 1988, Asteris a i. (106/87 až 120/87, EU:C:1988:457), a v prípade zaplatenia náhrady za vyvlastnenie pozri rozsudky z 1. júla 2010, Nuova Terni Industrie Chimiche/Komisia (T‑64/08, EU:T:2010:270), a z 27. januára 2022, Sātiņi‑S (C‑238/20, EU:C:2022:57, bod 51). Tieto situácie však v prejednávanej veci nenastali.
(
41
)	Pozri rozsudok z 27. januára 2022, Sātiņi‑S (C‑238/20, EU:C:2022:57, bod 42 a citovaná judikatúra).
(
42
)	Pozri napríklad rozsudok z 1. februára 2017, Portovesme/Komisia (C‑606/14 P, EU:C:2017:75, bod 92).
(
43
)	Pozri rozsudok Altmark (bod 87).
(
44
)	Kritériá vypracované Súdnym dvorom v rozsudku Altmark sú v podstate zamerané na overenie, či štát zaplatil spravodlivú cenu za zabezpečenie správneho vykonania PSO. Na rozdiel od situácií, v ktorých sa uplatňuje zásada MEOP, však v prípadoch, v ktorých sa uplatňuje rozsudok Altmark, nie je motiváciou štátu snaha o zisk, ale cieľ zabezpečiť službu vo verejnom záujme, a preto nekoná ako súkromný subjekt. Test Altmark a MEOP sú preto dva analytické nástroje, ktoré sa uplatňujú v rôznych situáciách a nie sú navzájom alternatívne, pozri rozsudok zo 14. júna 2023, Ryanair a Airport Marketing Services/Komisia (T‑79/21, EU:T:2023:334, body 100 až 102).
(
45
)	Pozri rozsudok Altmark (bod 89).
(
46
)	Pozri rozsudok z 21. marca 1974, BRT et Société belge des auteurs, compositeurs et éditeurs (127/73, EU:C:1974:25, bod 20). Nevyžaduje sa však, aby išlo o legislatívny alebo regulačný akt, keďže postačujúca môže byť aj verejnoprávna koncesia, pozri rozsudok z 23. októbra 1997, Komisia/Francúzsko (C‑159/94, EU:C:1997:501, bod 66), alebo za určitých okolností zmluva, pozri oznámenie Komisie o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci Európskej únie na náhrady za služby všeobecného hospodárskeho záujmu (Ú. v. EÚ C 8, 2012, s. 4, bod 52).
(
47
)	Pozri rozsudok z 26. novembra 2015, Španielsko/Komisia (T‑461/13, EU:T:2015:891, bod 60).
(
48
)	Pozri rozsudky z 10. decembra 1991, Merci convenzionali Porto di Genova, C‑179/90, EU:C:1991:464, bod 27; zo 17. júla 1997, GT‑Link, C‑242/95, EU:C:1997:376, bod 53, a z 18. júna 1998, Corsica Ferries France, C‑266/96, EU:C:1998:306, bod 45.
(
49
)	Navyše sa zdá byť málo pravdepodobné, že by sa podnik ako Stockholms Hamn rozhodol poskytovať predmetné služby bezplatne, ak by bol vedený výlučne vlastným obchodným záujmom. Skutočnosť, že tento podnik už poskytoval služby plavebnej komory, ktorých sa týka dohoda o kompenzácii, napokon nevylučuje kvalifikáciu týchto služieb ako SVHZ v rozsahu, v akom sa podmienky, za ktorých sa takéto služby poskytovali (t. j. za protihodnotu), už nepovažovali za zlučiteľné so všeobecným záujmom, pozri v tomto zmysle rozsudok zo 7. novembra 2018, Komisia/Maďarsko (C‑171/17, EU:C:2018:881, bod 56).
(
50
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok z 15. mája 2019, Achema a i. (C‑706/17, EU:C:2019:407 bod 114). Druhá podmienka stanovená v rozsudku Altmark vyžaduje, aby parametre, na základe ktorých sa vypočítava kompenzácia, boli vopred objektívne a transparentne stanovené, zatiaľ čo podľa tretej podmienky nemôže kompenzácia presiahnuť to, čo je potrebné na pokrytie nákladov s prihliadnutím na príslušné tržby, ako aj primeraný zisk; pozri rozsudok Altmark (body 90 a 92).
(
51
)	Z informácií v spise vyplýva, že podľa článku 5 dohody o kompenzácii bol Sjöfartsverket povinný na konci každého päťročného obdobia zaplatiť spoločnosti Stockholms Hamn dodatočnú sumu rovnajúcu sa polovici rozdielu medzi základnou kompenzáciou vypočítanou podľa článku 3 uvedenej dohody a novou kompenzáciou vypočítanou podľa článku 4 (t. j. s ohľadom na skutočnú premávku). V prípade záporného rozdielu by bola Stockholms Hamn povinná vrátiť Sjöfartsverket sumu rovnajúcu sa polovici tohto rozdielu.
(
52
)	Ak sa nemýlim, zo spisu je zrejmé, že základná výška kompenzácie za každé päťročné obdobie bola stanovená vzájomnou dohodou s prihliadnutím na objem dopravy, za ktorý sa kompenzácia vyplácala počas štvrtého roka predchádzajúceho obdobia a ktorý sa určil na základe údajov predložených spoločnosťou Stockholms Hamn (článok 4). Táto suma sa následne upravila podľa mechanizmu stanoveného v článku 5, opísaného v poznámke pod čiarou 51 vyššie.
(
53
)	Pozri rozsudok zo 7. marca 2024, Fallimento Esperia a GSE (C‑558/22, EU:C:2024:209, bod 64).
(
54
)	Pozri rozsudok z 20. mája 2021, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania/Assessorato della Salute della Regione Siciliana (C‑128/19, ECLI.EU:C:2021:401, bod 30 a citovaná judikatúra, ďalej len „rozsudok Azienda Sanitaria Provinciale di Catania“).
(
55
)	Akt o podmienkach pristúpenia Rakúskej republiky, Fínskej republiky a Švédskeho kráľovstva a o úpravách zmlúv, na ktorých je založená Európska únia (Ú. v. ES C 241, s. 21 a Ú. V. ES L 1, 1995, s. 1) (ďalej len „akt o pristúpení“).
(
56
)	Článok 144 je súčasťou kapitoly 1 hlavy VI nazvanej „Ustanovenia týkajúce sa štátnej pomoci poskytovanej jednotlivými štátmi“. Články 138 až 142 aktu o pristúpení, ktoré sa nachádzajú v uvedenej kapitole, vymedzujú kategórie pomoci, ktorú sú nové členské štáty oprávnené poskytovať v odvetví poľnohospodárskych výrobkov. Spomedzi týchto článkov sa len článok 142, ktorý sa týka dlhodobej štátnej pomoci na zabezpečenie zachovania poľnohospodárskej činnosti v určitých regiónoch, výslovne vzťahuje na Švédsko. Podľa článku 143 ods. 1 aktu o pristúpení pomoc stanovená v článkoch 138 až 142 „a akákoľvek iná štátna pomoc poskytovaná jednotlivými štátmi podliehajúca povoleniu Komisie podľa tohto aktu sa oznámi Komisii“.
(
57
)	Pozri návrhy, ktoré 7. februára 2013predniesla generálna advokátka Sharpston vo veci P, (C‑6/12, ECLI:EU:C:2013:69, bod 9 a poznámka pod čiarou 24).
(
58
)	Pozri rozsudok z 18. júla 2013, P (C‑6/12, ECLI:EU:C:2013:525, bod 44).
(
59
)	Podľa článku 137 ods. 1 aktu o pristúpení sa hlava VI „vzťahuje na poľnohospodárske výrobky s výnimkou výrobkov v pôsobnosti nariadenia (EHS) č. 3759/92 o spoločnej organizácii trhu s výrobkami rybolovu a akvakultúry“. Článok 144 aktu o pristúpení preto treba chápať tak, že sa vzťahuje na pomoc týkajúcu sa uvedených výrobkov, ktoré nepatria medzi výrobky povolené podľa predchádzajúcich článkov 138 až 142 predmetného aktu.
(
60
)	Nariadenie Komisie (ES) č. 794/2004 z 21. apríla 2004, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 140, 2004, s. 1; Mim. vyd. 08/004, s. 3).
(
61
)	V článku 4 ods. 1 nariadenia 794/2004 sa ďalej stanovuje, že „zvýšenie pôvodného rozpočtu existujúcej schémy pomoci najviac o 20 % nebude považované za zmenu existujúcej pomoci“. Toto ustanovenie sa vzťahuje na schémy pomoci, a preto sa nezdá byť uplatniteľné v prejednávanej veci. Okrem toho vnútroštátny súd uvádza, že sumy vyplatené spoločnosti Stockholms Hamn sa počas celého obdobia uplatňovania dohody o kompenzácii v priebehu roka nezvýšili o viac ako 20 %.
(
62
)	Pozri návrhy, ktoré 26. septembra 2018 predniesol generálny advokát Campos‑Sanchez Bordona vo veci Südwestrundfunk/Tilo Rittinger a. i. (C‑492/17, ECLI:EU:C:2018:777, bod 47).
(
63
)	Pozri rozsudky z 20. septembra 2018, Carrefour Hypermarchés SAS a i./Ministre des Finances et des Comptes publics, (C‑510/16, ECLI:EU:C:2018:751, bod 41, a z 13. decembra 2018, Rittinger a i. (C‑492/17, EU:C:2018:1019, bod 57).
(
64
)	Pozri v tomto zmysle návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Warner vo veci McCarren (177/78, ECLI:EU:C:1979:127, s. 2204). V zmysle, že v každom prípade by išlo o „sekundárne, ak nie zanedbateľné“ zmeny, pozri návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Rozès vo veci Apple and Pear Development Council (222/82, ECLI:EU:C:1983:229, s. 4134).
(
65
)	Pozri rozsudky z 11. septembra 2003, Belgicko/Komisia (C‑197/99 P, EU:C:2003:444, bod 109); z 20. mája 2010, Todaro Nunziatina & C. Snc/Assessorato del Lavoro, della Previdenza Sociale, della Formazione Professionale e dell’Emigrazione della regione Sicilia (C‑138/09, ECLI:EU:C:2010:291, bod 47); zo 4. decembra 2013, Komisia/Rada (C‑121/10, EU:C:2013:784, bod 59), ako aj rozsudok Azienda Sanitaria Provinciale di Catania (body 37 a 39).
(
66
)	Pozri naopak rozsudok z 26. októbra 2016, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)/Komisia (C‑590/14 P, ECLI:EU:C:2016:797, body 56, 78 a 81).