Věc C‑427/14
Valsts ieņēmumu dienests
proti
„Veloserviss“ SIA
(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Administratīvo lietu departaments)
„Řízení o předběžné otázce – Celní kodex Společenství – Kontrola prohlášení po propuštění zboží – Zásada ochrany legitimního očekávání – Omezení přezkumu výsledků kontroly prohlášení po propuštění zboží ve vnitrostátním právu – Možnost – Rozhodnutí o první kontrole prohlášení po propuštění zboží – Nesprávné a neúplné údaje, které nebyly známy v okamžiku přijetí rozhodnutí“
Shrnutí – rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. prosince 2015
1.        Celní unie – Celní prohlášení – Kontrola po propuštění zboží – Vnitrostátní právní úprava omezující přezkum kontroly po propuštění zboží na tři roky následující po vzniku celního dluhu – Nepřípustnost – Porušení zásady právní jistoty, lze-li takovou kontrolu provést v této lhůtě – Neexistence
(Nařízení Rady č. 2913/92, ve znění nařízení č. 2700/2000, čl. 78 odst. 3 a čl. 221 odst. 4)
2.        Vlastní zdroje Evropské unie – Vybrání dovozního nebo vývozního cla po propuštění zboží – Podmínky pro nezaúčtování dovozního cla stanovené v čl. 220 odst. 2 písm. b) nařízení č. 2913/92 – Pochybení na straně příslušných orgánů – Podmínka aktivního jednání
[(Nařízení Rady č. 2913/92, ve znění nařízení č. 2700/2000, čl. 220 odst. 2 písm. b)]
1.        Článek 78 odst. 3 nařízení č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení č. 2700/2000, musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, která omezuje možnost celních orgánů znovu přezkoumat či zopakovat kontrolu po propuštění zboží a vyvodit z toho důsledky v podobě vyměření nového celního dluhu, jestliže se toto omezení vztahuje na období tří let od data vzniku původního celního dluhu, což musí ověřit vnitrostátní soud.
Jelikož po uplynutí tří let od data vzniku celního dluhu nelze provést sdělení o novém celním dluhu, a vyvodit tak důsledky z přezkumu či kontroly provedených po propuštění zboží ve smyslu čl. 78 odst. 3 celního kodexu, měly by mít členské státy s ohledem na zásadu právní jistoty možnost omezit provádění přezkumu po uplynutí tří let od data vzniku původního celního dluhu, a to zejména tak, že pro tento přezkum stanoví promlčecí lhůtu. Během této tříleté lhůty naopak musí právní předpisy členského státu umožňovat celním orgánům, aby přijaly nové opatření k nápravě situace v důsledku kontroly provedené po propuštění zboží v souladu s čl. 78 odst. 3 celního kodexu, a to zejména doměřením celního dluhu. Možnost přijmout takové opatření musí dále platit i po uplynutí uvedené lhůty, pokud celní dluh vznikl ve smyslu článku 221 odst. 4 tohoto kodexu v důsledku činu, který byl k datu, kdy byl spáchán, trestný, což musí ověřit vnitrostátní soud.
Zásada ochrany legitimního očekávání dále nebrání tomu, aby celní orgány provedly další přezkum či kontrolu po propuštění zboží a vyvodily z toho důsledky ve smyslu čl. 78 odst. 3 celního kodexu. V průběhu období tří let od vzniku původního celního dluhu totiž musí osoba povinná zaplatit clo jakožto hospodářský subjekt akceptovat riziko – a přijmout pro tyto případy vhodná opatření – že se celní orgány vrátí k rozhodnutí o celním dluhu a zohlední nové informace, které budou mít případně k dispozici po kontrole.
(viz body 36, 37, 41, 42, 46 a výrok)
2.        Viz znění rozhodnutí.
(viz body 43, 44)