62024CO0454(03)
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS
30 päivänä kesäkuuta 2025 (
*1
)
Muutoksenhaku – Väliintulo – Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 40 artiklan toinen kohta – Väliintulointressi – Hylkääminen
Asiassa C‑454/24 P,
jossa on kyse Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 56 artiklaan perustuvasta valituksesta, joka on pantu vireille 26.6.2024,
Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB), asiamiehinään aluksi D. Ceran, C. De Falco, H. Ehlers ja K.‑Ph. Wojcik, sittemmin D. Ceran, C. De Falco ja H. Ehlers, avustajinaan H.‑G. Kamann, Rechtsanwalt, ja F. Louis, asianajaja,
valittajana,
jota tukee
Euroopan komissio, asiamiehinään C. Auvret ja D. Triantafyllou,
väliintulijana muutoksenhakuasteessa,
ja jossa muina osapuolina ovat
Dexia SA, edustajinaan H. Gilliams, advocaat, ja J.‑M. Gollier, avocat,
kantajana ensimmäisessä oikeusasteessa,
jota tukevat
Bundesverband deutscher Banken eV, kotipaikka Berliini (Saksa), edustajinaan H. Berger, Rechtsanwalt, A. Komninos, dikigoros, ja M. Weber, Rechtsanwalt,
Fédération bancaire française, kotipaikka Pariisi (Ranska), edustajinaan C. Duriez, A. Gosset‑Grainville ja M. Trabucchi, avocats, ja
Österreichischer Sparkassenverband (ÖSPV), kotipaikka Wien (Itävalta), edustajinaan A. Brenneis, G. Eisenberger ja J. Holzmann, Rechtsanwälte,
väliintulijoina muutoksenhakuasteessa, sekä
Euroopan parlamentti, asiamiehinään G. C. Bartram, O. Denkov, J. Etienne, M. Menegatti ja L. Visaggio, ja
Euroopan unionin neuvosto, asiamiehinään J. Bauerschmidt, M. Chavrier, E. d’Ursel ja A. Westerhof Löfflerová,
väliintulijoina ensimmäisessä oikeusasteessa,
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTTI,
ottaen huomioon esittelevän tuomarin B. Smuldersin ehdotuksen,
kuultuaan julkiasiamies D. Spielmannia,
on antanut seuraavan
määräyksen
1
Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB) (jäljempänä kriisinratkaisuneuvosto) vaatii valituksessaan unionin tuomioistuinta kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen 10.4.2024 antaman tuomion Dexia v. SRB (Vuoden 2022 ennakolliset vakausmaksut) (T‑411/22, EU:T:2024:216; jäljempänä valituksenalainen tuomio), jolla unionin yleinen tuomioistuin kumosi kriisinratkaisuneuvoston 11.4.2022 tekemän päätöksen SRB/ES/2022/18, joka koskee yhteiseen kriisinratkaisurahastoon vuodelta 2022 suoritettavien ennakollisten vakausmaksujen laskentaa (jäljempänä riidanalainen päätös), siltä osin kuin se koskee Dexia SA:ta. Dexia vaatii vastinekirjelmässään, että valitus hylätään.
2
Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä 19.12.2024, SRB v. Dexia (C‑454/24 P, EU:C:2024:1061), määräyksellä 19.12.2024, SRB v. Dexia (C‑454/24 P, EU:C:2024:1062) ja määräyksellä 19.12.2024, SRB v. Dexia (C‑454/24 P, EU:C:2024:1063) Fédération bancaire française, Österreichischer Sparkassenverband (ÖSPV) ja Bundesverband deutscher Banken eV hyväksyttiin tässä asiassa väliintulijoiksi tukemaan Dexian vaatimuksia.
3
DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main sekä Landesbank Baden-Württemberg ja Nordea Bank Oyj pyysivät unionin tuomioistuimen kirjaamoon 7.2., 11.2. ja 13.2.2025 jätetyillä asiakirjoilla Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 40 artiklan toisen kohdan ja unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 129 artiklan 4 kohdan nojalla, että ne hyväksyttäisiin väliintulijoiksi tukemaan Dexian vaatimuksia.
4
Sen jälkeen, kun unionin tuomioistuimen kirjaaja oli antanut nämä väliintulohakemukset tiedoksi asianosaisille työjärjestyksen 131 artiklan 1 kohdan nojalla, jota työjärjestyksen 190 artiklan 1 kohdan nojalla sovelletaan valituksen käsittelyyn, kriisinratkaisuneuvosto, Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan parlamentti jättivät näistä hakemuksista määräajassa huomautuksensa, joissa ne vastustivat hakemuksia.
Väliintulohakemusten tarkastelu
5
Aluksi on todettava, että kun väliintulohakemus tehdään työjärjestyksen 190 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun määräajan päättymisen jälkeen, on otettava huomioon työjärjestyksen 129 artiklan 4 kohdan ensimmäinen virke, jota työjärjestyksen 190 artiklan 1 kohdan nojalla sovelletaan valituksen käsittelyyn ja jonka mukaan unionin tuomioistuimen presidentti voi ottaa huomioon väliintulohakemuksen, joka on tehty kyseisen määräajan päättymisen jälkeen, kunhan se on tehty ennen asian käsittelyn suullisen vaiheen aloittamista koskevan päätöksen tekemistä.
6
Koska DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Mainin sekä Landesbank Baden-Württembergin ja Nordea Bankin väliintulohakemukset on jätetty tämän määräajan päättymisen jälkeen mutta ennen kyseisen päätöksen tekemistä, ne on otettava huomioon.
7
Väliintulohakemustensa tueksi DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main sekä Landesbank Baden-Württemberg ja Nordea Bank esittävät lähinnä, että niillä on välitön eikä vain välillinen intressi tässä asiassa kyseessä olevan oikeusriidan ratkaisuun, koska ne ovat samassa tilanteessa kuin Dexia, toisin kuin sellaiset väliintulijat, jotka ovat vain oikeudenkäynnin asianosaisen asemaa vastaavassa tilanteessa ja jotka esittävät samat perusteet ja perustelut kuin asianosainen. Väliintulon hakijat huomauttavat, että riidanalainen päätös on osoitettu myös niille ja että muutoksenhakuasioiden SRB v. Landesbank Baden-Württemberg (C‑846/24 P), SRB v. DZ Hyp (C‑852/24 P) ja SRB v. Nordea Bank (C‑884/24 P), joissa ne ovat asianosaisina, kohde on olennaisilta osin sama kuin nyt käsiteltävän asian kohde.
8
Tältä osin on muistutettava, että Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 40 artiklan toisen kohdan mukaan luonnollisilla henkilöillä ja oikeushenkilöillä, jotka pystyvät osoittamaan, että unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi saatetun asian ratkaisu koskee niiden etua tai heidän etuaan, on oikeus osallistua oikeudenkäyntiin väliintulijoina muissa kuin jäsenvaltioiden keskinäisissä asioissa, Euroopan unionin toimielimien keskinäisissä asioissa tai jäsenvaltioiden ja toimielimien välisissä asioissa.
9
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kyseisessä määräyksessä tarkoitettu käsite ”asian ratkaisu koskee heidän etuaan” on määriteltävä ottaen huomioon oikeusriidan kohde, ja sen on katsottava tarkoittavan sitä, että asianomaisten etuihin vaikuttaa suoraan ja tosiasiallisesti nimenomaan esitettyjä vaatimuksia koskeva lopputulos eivätkä esitetyt perusteet tai perustelut. Ilmaisulla ”asian ratkaisu” viitataan nimittäin asiassa vaadittuun lopulliseen ratkaisuun sellaisena kuin se ilmaistaan annettavan tuomion tuomiolauselmassa tai määräyksen määräysosassa (unionin tuomioistuimen presidentin määräys 29.2.2024, EDPS v. SRB, C‑413/23 P, EU:C:2024:199, 8 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
10
Tältä osin on erityisesti selvitettävä, vaikuttaako riidanalainen toimi väliintulon hakijaan suoraan ja onko hakijan väliintulointressi selvä. Talouden toimijan intressiä riidan ratkaisuun voidaan lähtökohtaisesti pitää riittävän välittömänä vain sikäli kuin tämä ratkaisu on omiaan muuttamaan väliintulon hakijan oikeudellista asemaa (unionin tuomioistuimen presidentin määräys 26.9.2024, Air France‑KLM ja Air France v. Ryanair ja Malta Air, C‑192/24 P, EU:C:2024:811, 8 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
11
Lisäksi oikeus osallistua väliintulijana oikeudenkäyntiin unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi saatetussa asiassa on sovitettava yhteen hyvän oikeudenkäytön periaatteen kanssa. Tämän periaatteen nojalla on kuitenkin perusteltua, että jos unionin tuomioistuimessa on vireillä erityisen suuri määrä asioita, jotka koskevat samoja tai toisiinsa olennaisesti liittyviä oikeuskysymyksiä, se voi valita näistä asioista yhden tai useamman pilottiasian ja lykätä työjärjestyksen 55 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla kaikkien muiden asioiden käsittelyä, kunnes se on tehnyt pilottiasiassa tai pilottiasioissa ratkaisun, jolla asian käsittely päätetään. Pilottiasioiden nimeäminen ja siihen liittyvä muiden sellaisten asioiden käsittelyn lykkääminen, jotka koskevat toisiinsa erottamattomasti liittyviä tai jopa samoja oikeuskysymyksiä, helpottaa ja nopeuttaa nimittäin huomattavasti tällaisten asioiden käsittelyä ja vähentää näiden asioiden käsittelystä aiheutuvaa viivytystä kaikkien muiden unionin tuomioistuimen käsiteltäviksi niin ikään saatettujen asioiden käsittelyssä.
12
Tästä seuraa, että niiden asioiden asianosaisilla, joiden käsittelyä on lykätty sen jälkeen, kun unionin yleinen tuomioistuin tai unionin tuomioistuin on nimennyt yhden tai useamman pilottiasian, ei lähtökohtaisesti ole pelkästään tämän vuoksi oikeutta väliintuloon pilottiasiassa tai pilottiasioissa. Näiden asianosaisten oikeuttaminen väliintuloon pelkästään sillä perusteella, että heidän asiansa käsittelyä on lykätty pilottiasian nimeämisen jälkeen, olisi nimittäin vastoin pilottiasian nimeämisen tarkoitusta eli sitä, että unionin tuomioistuin kykenisi helpommin käsittelemään suuren määrän asioita hyvän oikeudenkäytön varmistamiseksi (ks. vastaavasti unionin tuomioistuimen presidentin määräys 30.4.2020, komissio v. HSBC Holdings ym., C‑806/19 P, EU:C:2020:364, 22 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
13
Se, että unionin yleinen tuomioistuin tai unionin tuomioistuin nimeää pilottiasioita, ei merkitse sitä, että niiden asianosaisten, joiden asian käsittelyä on lykätty pilottiasioiden nimeämisen jälkeen, oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ei kunnioitettaisi. Nyt käsiteltävässä asiassa DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Mainin sekä Landesbank Baden-Württembergin ja Nordea Bankin oikeus vedota oikeuksiinsa ja esittää perustelunsa, sellaisena kuin tämä oikeus ilmenee Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklasta ja erityisesti kyseisessä määräyksessä vahvistetusta oikeudesta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, on nimittäin asianmukaisesti taattu niiden asemalla asianosaisina erillisissä muutoksenhakumenettelyissä asioissa SRB v. Landesbank Baden-Württemberg (C‑846/24 P), SRB v. DZ Hyp (C‑852/24 P) ja SRB v. Nordea Bank (C‑884/24 P) (ks. vastaavasti unionin tuomioistuimen presidentin määräys 30.4.2020, komissio v. HSBC Holdings ym., C‑806/19 P, EU:C:2020:364, 21 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
14
Nyt käsiteltävässä asiassa kriisinratkaisuneuvoston valituksesta ilmenee, että se on ensisijaisesti vaatinut valituksenalaisen tuomion kumoamista ja Dexian kumoamiskanteen hylkäämistä, toissijaisesti asian palauttamista unionin yleiseen tuomioistuimeen ja viime kädessä riidanalaisen päätöksen vaikutusten pysyttämistä siihen saakka, kunnes uusi päätös tehdään viimeistään kuuden kuukauden kuluessa unionin tuomioistuimen tuomion julistamisesta. Dexia on vastinekirjelmässään vaatinut valituksen hylkäämistä.
15
Riippumatta siitä, hyväksyykö vai hylkääkö unionin tuomioistuin valituksen, oikeusriidan ratkaiseminen asiassa annettavan tuomion tuomiolauselmassa esitettävällä tavalla ei sellaisenaan ole omiaan suoraan muuttamaan DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Mainin tai Landesbank Baden-Württembergin tai Nordea Bankin oikeudellista asemaa, koska tämä ratkaisu koskee ainoastaan sen valituksenalaisen tuomion laillisuutta, jolla unionin yleinen tuomioistuin kumosi riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin se koski Dexian ennakollista vakausmaksua kriisinratkaisurahastoon vuodelta 2022. Vaikka riidanalainen päätös on laadittu ja julkaistu yhtenä päätöksenä, sitä on tarkasteltava sellaisten yksittäisten päätösten kokonaisuutena, jotka koskevat kunkin kyseisessä päätöksessä tarkoitetun rahoituslaitoksen ennakollista vakausmaksua kriisinratkaisurahastoon vuodelta 2022 (ks. vastaavasti tuomio 14.9.1999, komissio v. AssiDomän Kraft Products ym., C‑310/97 P, EU:C:1999:407, 18 kohta).
16
Toisin kuin tilanteessa, jossa väliintulon hakijan nostama erillinen kanne koskee saman toimen kumoamista, joka on riidanalainen siinä oikeudenkäynnissä, johon hakija haluaa osallistua väliintulijana (ks. esimerkiksi ja analogisesti unionin tuomioistuimen presidentin määräys 21.12.2016, komissio v. Espanja ym., C‑128/16 P, EU:C:2016:1007, 13–15 kohta), unionin tuomioistuimen ratkaisu, jolla vahvistetaan riidanalaisen päätöksen kumoaminen siltä osin kuin se koskee Dexian maksettavaksi tulevaa ennakollista vakausmaksua kriisinratkaisurahastoon vuodelta 2022, ei johtaisi siihen, että muiden laitosten kuin Dexian ennakollisia vakausmaksuja kriisinratkaisurahastoon vuodelta 2022 koskevien kriisinratkaisuneuvoston päätösten kumoaminen tulisi lopulliseksi taannehtivin ja kaikkia koskevin vaikutuksin, vaikka muiden laitosten maksuosuuksia koskevat päätökset ja Dexian maksuosuutta koskeva päätös on laadittu ja julkaistu yhtenä päätöksenä.
17
Näin ollen oikeusriidan ratkaisu nyt käsiteltävässä asiassa ei sinänsä vaikuta unionin yleisen tuomioistuimen 23.10.2024 antaman tuomion Landesbank Baden-Württemberg v. SRB (Vuoden 2022 ennakolliset vakausmaksut) (T‑396/22, EU:T:2024:734), 23.10.2024 antaman tuomion DZ Bank v. SRB (Vuoden 2022 ennakolliset vakausmaksut) (T‑401/22, EU:T:2024:739), 23.10.2024 antaman tuomion DZ Bank v. SRB (Vuoden 2022 ennakolliset vakausmaksut) (T‑403/22, EU:T:2024:741) ja 23.10.2024 antaman tuomion Nordea Bank v. SRB (Vuoden 2022 ennakolliset vakausmaksut) (T‑430/22, EU:T:2024:743), joilla kumottiin kriisinratkaisuneuvoston päätökset DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Mainin sekä Landesbank Baden-Württembergin ja Nordea Bankin vakausmaksuista kriisinratkaisurahastoon, laillisuuteen. Samoista syistä tämä ratkaisu ei vaikuta unionin yleisen tuomioistuimen 6.8.2024 antaman määräyksen DZ Bank v. SRB (T‑484/23, EU:C:2024:525), 6.8.2024 antaman määräyksen Nordea Bank v. SRB (T‑412/23, EU:C:2024:526) ja 6.8.2024 antaman määräyksen Landesbank Baden-Württemberg v. SRB (T‑441/23, EU:T:2024:555), joilla kumottiin kriisinratkaisurahastoon vuodelta 2023 suoritettavien ennakollisten vakausmaksujen laskemisesta 2.5.2023 tehty kriisinratkaisuneuvoston päätös (SRB/ES/2023/23) DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Mainin sekä Landesbank Baden-Württembergin ja Nordea Bankin osalta, pätevyyteen.
18
DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main sekä Landesbank Baden-Württemberg ja Nordea Bank puolustavat väliintulohakemuksillaan omaa asemaansa, joka on verrattavissa Dexian tilanteeseen mutta kuitenkin oikeudellisesti erilainen. Niiden puolustama intressi on sen osoittaminen, että on perusteltua, että unionin yleinen tuomioistuin on kumonnut kriisinratkaisuneuvoston päätökset, jotka koskevat niiden – eivätkä siis Dexian – ennakollisia vakausmaksuja kriisinratkaisurahastoon vuodelta 2022.
19
DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Mainin sekä Landesbank Baden-Württembergin ja Nordea Bankin esittämistä perusteluista seuraa lisäksi, että niiden väitetty intressi tämän oikeusriidan ratkaisuun liittyy itse asiassa siihen, miten unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut yhdenmukaisten sääntöjen ja yhdenmukaisen menettelyn vahvistamisesta luottolaitosten ja tiettyjen sijoituspalveluyritysten kriisinratkaisua varten yhteisen kriisinratkaisumekanismin ja yhteisen kriisinratkaisurahaston puitteissa sekä asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta 15.7.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 806/2014 (EUVL 2014, L 225, s. 1) 70 artiklan 2 kohtaa, eikä oikeusriidan ratkaisuun sinänsä. Tällainen intressi ei kuitenkaan riitä osoittamaan, että oikeusriidan ratkaisu koskisi väliintulon hakijan etua tämän määräyksen 9 kohdassa tarkoitetussa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla.
20
Lisäksi jos DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main sekä Landesbank Baden-Württemberg ja Nordea Bank hyväksyttäisiin väliintulijoiksi nyt käsiteltävässä asiassa, tällä horjutettaisiin sen ratkaisun tehokasta vaikutusta, jonka unionin tuomioistuin on tehnyt hyvän oikeudenkäytön vuoksi siten, että kun kriisinratkaisuneuvosto, neuvosto ja luotto- ja sijoituslaitokset ovat tehneet yli 70 valitusta unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisuista, joilla oli hyvin samankaltaisin perustein kumottu kriisinratkaisuneuvoston päätöksiä kriisinratkaisurahastoon vuosilta 2022 ja 2023 suoritettavista ennakollisista vakausmaksuista, unionin tuomioistuin valitsi pilottiasioiksi seitsemän asiaa eli nyt käsiteltävän asian sekä asiat C‑529/24 P, C‑536/24 P, C‑537/24 P, C‑585/24 P, C‑671/24 P ja C‑705/24 P. Kuten nimittäin tämän määräyksen 12 kohdasta pääasiallisesti ilmenee, pilottiasian nimeämisellä ei olisi enää mitään merkitystä, jos pilottiasian nimeämisen vuoksi lykätyn asian jokaisella asianosaisella olisi tämän lykkäämisen vuoksi oltava oikeus väliintuloon pilottiasiassa.
21
Tästä seuraa, että DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Mainin sekä Landesbank Baden-Württembergin ja Nordea Bankin väliintulohakemukset on hylättävä.
Oikeudenkäyntikulut
22
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan, jota työjärjestyksen 184 artiklan 1 kohdan nojalla sovelletaan valituksen käsittelyyn, asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
23
Koska kriisinratkaisuneuvosto on vaatinut DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Mainin sekä Landesbank Baden-Württembergin ja Nordea Bankin velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska viimeksi mainitut ovat hävinneet väliintulohakemuksensa, on päätettävä, että ne vastaavat väliintulohakemuksista aiheutuneista omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja velvoitettava ne korvaamaan kriisinratkaisuneuvostolle kyseisistä hakemuksista aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
24
Koska parlamentti ja neuvosto eivät ole esittäneet tällaista vaatimusta, on päätettävä, että ne vastaavat väliintulohakemuksista aiheutuneista omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuimen presidentti on määrännyt seuraavaa:
1)
DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Mainin sekä Landesbank Baden-Württembergin ja Nordea Bank Oyj:n väliintulohakemukset hylätään.
2)
DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main sekä Landesbank Baden-Württemberg ja Nordea Bank Oyj vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston (SRB) oikeudenkäyntikulut.
3)
Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Allekirjoitus.
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: ranska.