Väliaikainen versio
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (yhdeksäs jaosto)
5 päivänä maaliskuuta 2026 (*)
Ennakkoratkaisupyyntö – Sosiaalipolitiikka – Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa – Direktiivi 2000/78/EY – Ikään perustuvan syrjinnän kielto – Sopimussuhteisten toimihenkilöiden palkkausta koskeva alueellinen säännöstö – Ennen 18 vuoden ikää kertyneiden työskentelykausien huomioon ottaminen – Uusi palkkausjärjestelmä, joka korvaa aiemman syrjiväksi todetun säännöstön
Asiassa C‑757/24,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Arbeits- und Sozialgericht Wien (Wienin työ- ja sosiaaliasioiden tuomioistuin) on esittänyt 12.9.2024 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 4.11.2024, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
SG
vastaan
Gemeinde Wien,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (yhdeksäs jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Condinanzi sekä tuomarit R. Frendo ja A. Kornezov (esittelevä tuomari),
julkisasiamies: R. Norkus,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–        SG, edustajanaan A. Obereder, Rechtsanwalt,
–        Gemeinde Wien, edustajanaan C. Gamauf, Rechtsanwalt,
–        Itävallan hallitus, asiamiehinään A. Posch, J. Schmoll ja C. Leeb,
–        Euroopan komissio, asiamiehinään B.-R. Killmann ja E. Schmidt,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1        Ennakkoratkaisupyyntö koskee yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY (EYVL 2000, L 303, s. 16) 1, 2 ja 6 artiklan, luettuina yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 21 artiklan kanssa, tulkintaa.
2        Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat SG (jäljempänä kantaja) ja Gemeinde Wien (Wienin kunta, Itävalta) ja joka koskee SG:n uralla etenemisen viitepäivän vahvistamista Wienin kuntaan sovellettavassa palkkataulukossa.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
3        Direktiivin 2000/78 1 artiklassa, jonka otsikkona on ”Tarkoitus”, säädetään seuraavaa:
”Tämän direktiivin tarkoituksena on luoda yleiset puitteet uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän torjumiselle työssä ja ammatissa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen toteuttamiseksi jäsenvaltioissa.”
4        Mainitun direktiivin 2 artiklassa, jonka otsikko on ”Syrjinnän käsite”, säädetään seuraavaa:
”1.      Tässä direktiivissä ’yhdenvertaisen kohtelun periaatteella’ tarkoitetaan, ettei minkäänlaista 1 artiklassa tarkoitettuun seikkaan perustuvaa välitöntä tai välillistä syrjintää saa esiintyä.
2.      Sovellettaessa 1 kohtaa:
a)      välittömänä syrjintänä pidetään sitä, että henkilöä kohdellaan jonkin 1 artiklassa tarkoitetun seikan perusteella epäsuotuisammin kuin jotakuta muuta kohdellaan, on kohdeltu tai voitaisiin kohdella vertailukelpoisessa tilanteessa;
b)      välillisenä syrjintänä pidetään sitä, että näennäisesti puolueeton säännös, peruste tai käytäntö saattaa henkilöt näiden tietyn uskonnon tai vakaumuksen, tietyn vamman, tietyn iän tai tietyn sukupuolisen suuntautumisen perusteella erityisen epäedulliseen asemaan muihin henkilöihin nähden, paitsi jos
i)      kyseisellä säännöksellä, perusteella tai käytännöllä on puolueettomasti perusteltavissa oleva oikeutettu tavoite ja tavoitteen saavuttamiseksi käytetyt keinot ovat asianmukaisia ja tarpeellisia,
– – ”
5        Mainitun direktiivin 3 artiklan, jonka otsikko on ”Soveltamisala”, 1 kohdan c alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Yhteisölle annetun toimivallan puitteissa tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin henkilöihin sekä julkisella että yksityisellä sektorilla, julkisyhteisöt mukaan lukien, kun kyseessä on:
– –
c)      työolot ja ‑ehdot, myös irtisanominen ja palkka.”
6        Saman direktiivin 6 artiklassa, jonka otsikko on ”Oikeutettu ikään perustuva erilainen kohtelu”, säädetään seuraavaa:
”1.      Sen estämättä, mitä 2 artiklan 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat säätää, että ikään perustuvaa erilaista kohtelua ei pidetä syrjintänä, jos sillä on kansallisen lainsäädännön puitteissa objektiivisesti ja asianmukaisesti perusteltu, erityisesti työllisyyspoliittinen, työmarkkinoita tai ammatillista koulutusta koskeva oikeutettu tavoite, ja jos tämän tavoitteen toteuttamiskeinot ovat asianmukaiset ja tarpeen.
– –
2.      Sen estämättä, mitä 2 artiklan 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat säätää, että ikään perustuvana syrjintänä ei pidetä eri ikärajojen vahvistamista ammatillisten sosiaaliturvajärjestelmien eläke- tai työkyvyttömyysetuuksien saamisen edellytykseksi myöskään siinä tapauksessa, että näissä järjestelmissä eri työntekijöille tai työntekijäryhmille vahvistetaan eri ikärajoja, eikä ikäkriteerien käyttämistä näitä järjestelmiä koskevissa vakuutusmatemaattisissa laskelmissa, edellyttäen, että tästä ei aiheudu sukupuoleen perustuvaa syrjintää.”
Kansallinen lainsäädäntö
Vuoden 1994 BO
7        Vuoden 1994 palkkausjärjestelmässä (Besoldungsordnung 1994) (LGBl. nro 55/1994; jäljempänä vuoden 1994 BO), sellaisena kuin se on julkaistuna LGBl:ssä nro 38/2023, 49v §:ssä, jonka otsikko on ”Vertailuviitepäivä”, säädetään seuraavaa:
”(1)      Vertailuviitepäivä lasketaan siten, että aikaisemmat kaudet, jotka oli otettava huomioon uralla etenemisen viitepäivämäärää määritettäessä tai jotka olisi pitänyt ottaa sellaisina huomioon 18 vuoden ikäraja tai vuoden 1994 palvelusjärjestelmän [Dienstordunung (LGBl. nro 56/1994, jäljempänä vuoden 1994 DO), sellaisena kuin se on julkaistuna LGBl. Nro 38/2023:ssa]15a §:n 1 momentin 1 kohdan b alakohdassa säädetty rajoitus sivuuttaen, otetaan huomioon palvelukseentulopäivään asti 2–7 momentin mukaisesti.
(2)      Vertailuviitepäivää määritettäessä sovelletaan seuraavia uralla etenemisen viitepäivämäärää koskevia säännöksiä 3–6 momentin mukaisesti:
1.      [vuoden 1994 DO:n, sellaisena kuin se on muutettuna 28. lainuudistuksella (LGBI. nro 42/2010)] 14 §,
2.      [vuoden 1994 DO:n, sellaisena kuin se on muutettuna 20. lainuudistuksella (LGBI. nro 36/2005)] 15 §,
3.      [vuoden 1994 DO:n] 112 §,
4.      [vuoden 1994 DO:n, sellaisena kuin se on muutettuna 8. lainuudistuksella (LGBl. nro 47/1999)] 114 §,
5.      [vuoden 1994 DO:n, sellaisena kuin se on muutettuna 20. lainuudistuksella (LGBl. nro 36/2005)] 115 f §, ja
6.      [vuoden 1994 DO:n, sellaisena kuin se on muutettuna 23. lainuudistuksella (LGBl. nro 42/2006)] liite.
Ratkaisevat ovat sitä tehtäväryhmää koskevat säännökset, johon virkamies on kuulunut [vuoden 1994 DO:n, sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasian tosiseikkoihin] 15a §:n 4 momentin viimeisen virkkeen mukaisen uralla etenemisen viitepäivän määrittämishetkellä.
(3)      Poiketen siitä, mitä 2 momentin 1–6 kohdassa säädetään,
– –
3.      muut kaudet, joista otetaan huomioon palvelukseentulopäivään asti puolet, on otettava huomioon yksinomaan siltä osin kuin ne ovat kertyneet sen kalenterivuoden kesäkuun 30. päivän jälkeen, jona yhdeksän vuoden yleinen oppivelvollisuus on suoritettu; jos virkamies on suorittanut oppivelvollisuudesta alle yhdeksän vuotta, ratkaiseva on sen kalenterivuoden kesäkuun 30. päivä, jona hän olisi suorittanut yleisestä oppivelvollisuudesta annettujen kansallisten säännösten mukaisesti yhdeksän kouluvuotta;
– – ”
Vuoden 1994 DO
8        Vuoden 1994 DO:n, sellaisena kuin se on julkaistuna LGBl. nro 38/2023:ssa, 15a §:n, jonka otsikko on ”Direktiivin 2000/78/EY täytäntöönpano”, 1, 4 ja 5 momentissa säädetään seuraavaa:
”(1)      Virkamiehen, joka on palveluksessa [vuoden 2019 neljännen virkamieslainuudistuksen (virkamieslainsäädännön muuttamisesta annettu neljäs vuoden 2019 laki) ([LGBl. nro 63/2019)] julkaisupäivänä, palkkaoikeudellinen asema on määritettävä uudelleen viran puolesta, jos hänet siirrettiin – – vuoden 2015 virkamieslainuudistuksen [(virkamieslainsäädännön muuttamisesta annettu vuoden 2015 laki) ((LGBI. nro 28/2015)] mukaiseen palkkausjärjestelmään ja
1.      jonka uralla etenemisen viitepäivä on vahvistettu nykyistä palvelussuhdetta varten siten, ettei huomioon ole otettu kausia, jotka ovat kertyneet
a)      ennen 18 vuoden ikää tai
b)      ennen sen vuoden, jonka aikana kyseinen henkilö on suorittanut tai olisi suorittanut ensimmäisen asteen opintojen aloittamisen jälkeen 12 vuoden pituiset opinnot loppuun, heinäkuun 1. päivää, tai
2.      jonka tapauksessa 1 kohdan b alakohdan mukaisten aiempien kausien huomioon ottaminen on johtanut ensimmäistä uralla etenemistä koskevan määräajan pidentymiseen – –.
– –
– –
(4)      Edellä 1–3 momentissa tarkoitettu aseman uudelleen määrittäminen palkkataulukossa suoritetaan määrittämällä vertailuviitepäivä ([vuoden 1994 BO:n, sellaisena kuin se on julkaistuna LGBl. nro 38/2023:ssa] 49v §) ja määrittämällä siitä johdettu, päätöksellä vahvistettu 31.7.2015 mennessä kertynyt palvelusaika uudelleen; [vuoden 1994 BO:n, sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasian tosiseikkoihin] 49l §:n mukaisesti määritettyyn kertyneeseen palvelusaikaan lisätään vertailuviitepäivän ja uralla etenemisen viitepäivän välinen aika, jos vertailuviitepäivä edeltää uralla etenemisen viitepäivämäärää, ja päinvastaisessa tapauksessa sitä vähennetään vastaavalla ajalla. Vertailun kannalta ratkaiseva on viimeinen uralla etenemisen viitepäivä, joka on vahvistettu siten, että huomioon ei oteta ennen 18 vuoden ikää tai ennen sen vuoden, jonka aikana kyseinen henkilö on suorittanut tai olisi suorittanut ensimmäisen asteen opintojen aloittamisen jälkeen 12 vuoden pituiset opinnot loppuun, heinäkuun 1. päivää kertyneitä kausia.
(5)      Edellä 1–3 momentissa tarkoitettujen (entisten) virkamiesten osalta palkkaoikeuksien uudelleenmääritys tapahtuu (1.8.2015 edeltäneiden kausien osalta soveltaen [vuoden 1994 BO:n], sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa, 49l §:n 6b momenttia ja [vuoden 1994 BO:n], sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2015 virkamieslainuudistuksella [virkamieslainsäädännön muuttamisesta annettu vuoden 2015 laki], 11 §:ää taannehtivasti ottamalla huomioon uralla etenemiseen vaikuttava palvelusaika uudelleen määritetyn kertyneen palvelusajan mukaisesti. Tästä mahdollisesti seuraava palkkasaatava on maksettava viran puolesta 1.5.2016 alkavan ajanjakson osalta. Palkkasaatavien maksamisen perustana olevien palkkaoikeuksien osalta ajanjaksoa, joka alkaa 1.5.2019 ja päättyy 1–3 momentin mukaisen menettelyn lainvoimaiseen päättymiseen, ei lasketa mukaan [vuoden1994 BO:n, sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa] 10 §:n 1 momentin mukaiseen vanhentumisaikaan. Palkkaoikeudelliset saatavat, jotka koskevat 1.5.2016 edeltäneitä kausia, ovat vanhentuneet. Tämä pätee myös [palkkaa koskeviin] oikeuksiin 7 ja 8 momentin mukaisissa menettelyissä.”
Vuoden 1995 VBO
9        Sopimussuhteisesta henkilöstöstä annetun asetuksen (Vertragsbedienstetenordnung; LGBl. nro 50/1995, sellaisena kuin se on julkaistuna LGBl. nro 11/2021:ssa; jäljempänä vuoden 1995 VBO) 18 §:n, jonka otsikko on ”Palveluskausien huomioon ottaminen uralla etenemisessä”, 1, 2 ja 5 momentissa säädetään seuraavaa:
”(1)      [Vuoden 1994 DO:n, sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa,] 14 ja 15 §:ää sovelletaan [soveltuvin osin] sopimussuhteisiin toimihenkilöihin – –
(2)      [Vuoden 1994 DO:n, sellaisena kuin se on julkaistuna LGBL. nro 38/2023:ssa] 15a–15c §:ää ja [vuoden 1994 BO:n, sellaisena kuin se on julkaistuna LGBl. nro 38/2023:ssa,] 49v §:ää sovelletaan soveltuvin osin sopimussuhteisiin toimihenkilöihin edellyttäen, että
1.      vertailuviitepäivän määrittämiseksi on viitattava [vuoden 1994 DO:n, sellaisena kuin se on julkaistuna LGBl. nro 38/2023:ssa,] 49v §:n 2 momentin 1–6 kohdassa tarkoitettuihin [vuoden 1994 BO:n, sellaisena kuin se on julkaistuna LGBl. nro 38/2023:ssa,] säännöksiin, tämän lain seuraavia säännöksiä soveltaen:
a)      18 §, sellaisena kuin se on muutettuna 10. lainuudistuksella [LGBl. nro 22/2001], ja
b)      57 § alkuperäisessä versiossaan – –;
2.      päätöksellä tehtävän kertyneen palvelusajan uudelleenmäärityksen korvaa työnantajan tekemä uudelleenmääritys, joka on annettava tiedoksi sopimussuhteiselle työntekijälle todennettavissa olevalla tavalla ja kirjallisesti;
3.      sovellettaessa [vuoden 1994 DO:n, sellaisena kuin se on julkaistuna LGBl. nro 38/2023:ssa,] 15a §:n 5 momenttia, 15b §:n 5 momenttia ja 15c §:n 5 ja 6 momenttia, menettelyn lainvoimaisen päättämisen korvaa työnantajan tiedoksianto kertyneen palvelusajan uudelleenmäärityksestä (2 kohta);
4.      [Vuoden 1994 DO:n, sellaisena kuin se on julkaistuna LGBl. nro 38/2023:ssa,] 15a §:n 7 ja 8 momentti, mahdollisesti luettuina yhdessä [vuoden 1994 DO:n, sellaisena kuin se on julkaistuna LGBL. nro 38/2023:ssa,] 15b §:n 5 momentin viimeisen virkkeen tai 15c §:n 7 momentin kanssa, korvataan 3 ja 4 momentin säännöksillä.
– –
(5)      Sopimussuhteisen toimihenkilön on vedottava aiempien palveluskausien virheelliseen sivuuttamiseen tuomioistuimessa viimeistään kuuden kuukauden kuluessa 2 momentin 2 kohdan mukaisen tiedoksiannon päivämäärästä, muussa tapauksessa palkkaoikeudellisen aseman uudelleenmääritys ei ole mahdollista, ilmeisten kirjoitus- ja laskuvirheiden korjaamista lukuun ottamatta. Edellä olevan 2 momentin 2 kohdan mukaisessa tiedoksiannossa on viitattava nimenomaisesti tähän oikeudelliseen seuraukseen.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
10      Kantaja on syntynyt vuonna 1969. Wienin kunta otti hänet palvelukseensa 1.8.2002 sopimussuhteisena toimihenkilönä. Kantaja oli harjoittanut 14-vuotiaasta lähtien siihen saakka, kunnes hän tuli Wienin kunnan palvelukseen, muita ammatillisia tehtäviä kuin joita hän suoritti kyseisessä kunnassa.
11      16.9.2022 tehdyllä lopullisella päätöksellä, joka koski kantajan kertyneen palvelusajan uudelleenmäärittämistä Wienin kunnassa sovellettavassa palkkataulukossa (jäljempänä riidanalainen päätös), Wienin kunta ilmoitti kantajalle, että määritettäessä hänen urallaan etenemisen viitepäivämäärää kyseisessä palkkataulukossa oli otettava huomioon yhteensä yksi vuosi ja kuusi kuukautta sellaisia koulutus- tai työskentelykausia, jotka olivat kertyneet ennen kantajan tuloa kyseisen kunnan palvelukseen (jäljempänä aikaisemmat työskentelykaudet), ja näin ollen kyseiseksi päivämääräksi oli vahvistettava 1.2.2001.
12      Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että riidanalainen päätös perustui Land Wienin (Wienin osavaltio, Itävalta) säännöstöön, joka oli samankaltainen kuin Itävallan liittovaltion säännöstö, jota unionin tuomioistuin tutki 20.4.2023 antamassaan tuomiossa Landespolizeidirektion Niederösterreich ja Finanzamt Österreich (C‑650/21, EU:C:2023:300).
13      Näiden säännöstöjen mukaan virkamiehen luokittelu vahvistettiin hänelle aikaisemmassa palkkausjärjestelmässä kertyneen palvelusaikansa perusteella ja se oikaistiin sittemmin vertailuviitepäivän avulla. Viimeksi mainitun päivämäärän laskemiseksi oli otettava kokonaisuudessaan huomioon tietyt tarkasti määritellyt aikaisemmat työskentelykaudet, mukaan lukien ne, joita pidettiin merkityksellisinä sen tehtävän kannalta, johon sopimussuhteinen toimihenkilö on otettu palvelukseen. Kaikista muista huomioon otettavista aiemmista työskentelykausista (jäljempänä muut kaudet), mukaan lukien ennen 18 vuoden ikää kertyneet kaudet, otettiin huomioon puolet ja enintään seitsemän vuoden ajalta, josta neljä vuotta vähennettiin kertaluontoisesti.
14      Kantaja nosti riidanalaisesta päätöksestä kanteen Arbeits- und Sozialgericht Wienissä, joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin.
15      Pääasian oikeudenkäynnin aikana unionin tuomioistuin totesi 20.4.2023 antamassaan tuomiossa Landespolizeidirektion Niederösterreich ja Finanzamt Österreich (C‑650/21, EU:C:2023:300), että direktiivin 2000/78 1, 2 ja 6 artiklaa, luettuina yhdessä perusoikeuskirjan 21 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka nojalla virkamiehen luokittelu määräytyy hänen sellaisen aikaisemman palkkausjärjestelmän mukaisesti kertyneen palvelusaikansa perusteella, joka on todettu syrjiväksi ja jota on sitten oikaistu vertailuviitepäivän avulla, jota varten otetaan huomioon kaikista huomioon otettavista ”muista kausista”, mukaan lukien ne, jotka ovat kertyneet ennen 18 vuoden ikää, puolet, mutta enintään seitsemän vuoden ajalta ja vain siltä osin kuin niiden kesto ylittää neljä vuotta.
16      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että Wienin osavaltio muutti näin ollen vuonna 2023 vuoden 1994 DO:n 15a §:ää ja vuoden 1994 BO:n 49v §:ää, joita sovelletaan sopimussuhteisiin toimihenkilöihin vuoden 1995 VBO:n 18 §:n 1 ja 2 momentin nojalla (jäljempänä vuoden 2023 säännöstö), kumoamalla säännöksen, jossa säädettiin ”muihin kausiin” sovellettavasta neljän vuoden kertaluontoisesta vähennyksestä, ja alentamalla näiden ”muiden kausien” huomioon ottamiseksi sovellettavaa enimmäismäärää muuttamalla se seitsemästä kolmeen vuoteen ja pysyttämällä sen, että mainituista kausista otetaan huomioon puolet.
17      Kantaja väittää tämän vuoden 2023 säännöstön osalta ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa, että vuoden 1994 BO:n 49v §:n 3 momentin 3 kohta merkitsee ikään perustuvaa syrjintää, koska kyseisen säännöksen vaikutuksesta sellaisten työntekijöiden osalta, joille on kertynyt ”muita kausia” ennen 18 vuoden ikää, kyseiset kaudet otetaan huomioon vain rajoitetusti, kun taas sellaisten työntekijöiden osalta, joille tällaisia kausia on kertynyt 18 vuoden iän täyttymisen jälkeen, ne otetaan huomioon kokonaisuudessaan. Näin ollen hän vaatii, että kaikki hänen aikaisemmat työskentelykautensa otetaan huomioon, mistä seuraa, että hänen koko palvelusaikansa pituudeksi 31.7.2015 Wienin kunnan palkkataulukossa vahvistetaan 32 vuotta, viisi kuukautta ja kolme päivää, joten hänet voidaan luokitella ylempään palkkaluokkaan 1.5.2016 lähtien.
18      Kun otetaan huomioon vuoden 2023 säännöstöllä tehdyt muutokset ja kantajan väitteet, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, onko direktiivin 2000/78 1, 2 ja 6 artiklaa, luettuina yhdessä perusoikeuskirjan 21 artiklan kanssa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä myös vuoden 2023 säännöstölle, jonka mukaan ennen 18 vuoden ikää kertyneet aikaisemmat työskentelykaudet otetaan huomioon palvelusaikaa laskettaessa vain puoliksi.
19      Tässä tilanteessa Arbeits- und Sozialgericht Wien on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko unionin oikeutta, erityisesti direktiivin 2000/78/EY 1, 2 ja 6 artiklaa, luettuina yhdessä [perusoikeuskirjan] 21 artiklan kanssa, tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle (erityisesti [vuoden 1994 BO:n, sellaisena kuin se on julkaistuna LGBl nro 38/2023:ssa], 49v §:n 3 momentin 3 kohdalle), jolla ikään perustuvan syrjinnän poistamiseksi [ks. erityisesti liittovaltion tasolla samansisältöisestä edeltäneestä säännöksestä tuomio 8.5.2019, Leitner, C‑396/17, EU:C:2019:375] otetaan käyttöön järjestelmä, jossa ennen 18 vuoden ikää kertyneet aiemmat työskentelykaudet otetaan tosin huomioon mutta ainoastaan puolet niistä lasketaan aikaisempien työskentelykausien määrään ikään perustuvan syrjinnän kompensoimiseksi, vaikka tällaisten työskentelykausien täysimääräinen neutralisointi poistetaan jälleen kertaluonteisen vähennyksen avulla?”
Ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottaminen
20      Itävallan hallitus väittää, ettei ennakkoratkaisupyyntöä voida ottaa tutkittavaksi, koska se ei täytä unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklan mukaisia vaatimuksia. Se toteaa erityisesti, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on ensinnäkin esittänyt pääasian olosuhteet vain suppeasti ja epätäydellisesti ja että se on sitten tyytynyt mainitsemaan tietyt kansallisen oikeuden säännökset esittämättä kuitenkaan asiayhteyttä, johon ne kuuluvat, eikä se ole selittänyt riittävällä tavalla epäilyjään, joita sillä oli ennakkoratkaisukysymyksessä tarkoitettujen unionin oikeuden säännösten ja määräyksen tulkinnasta.
21      Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklan mukaan ennakkoratkaisupyyntöön on sisällytettävä ”yhteenveto oikeudenkäynnin kohteesta ja asiaa koskevista tosiseikoista, siten kuin ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin on ne todennut, tai ainakin selostus niistä tosiseikoista, joihin kysymykset perustuvat”, ”asiassa mahdollisesti sovellettaviksi tulevien kansallisten säännösten sisältö ja tarvittaessa asiaan liittyvä kansallinen oikeuskäytäntö” sekä ”selostus niistä syistä, joiden vuoksi ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin on ryhtynyt tarkastelemaan kysymystä unionin oikeuden tiettyjen säännösten tulkinnasta tai pätevyydestä, sekä ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen toteama yhteys kyseisten säännösten ja pääasian oikeudenkäynnissä sovellettavien kansallisen oikeuden säännösten välillä”.
22      Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisupyyntö sisältää pääasian tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen riittävän kuvauksen näiden vaatimusten täyttämiseksi, ja siinä esitetään syyt, joiden vuoksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on ryhtynyt tarkastelemaan kysymystä ennakkoratkaisukysymyksessä tarkoitettujen unionin oikeuden säännösten ja määräyksen tulkinnasta. Ensinnäkin tässä pyynnössä toistetaan niiden säännösten ja määräyksen sisältö, joita voidaan soveltaa nyt käsiteltävässä asiassa. Lisäksi ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kuvaus pääasian olosuhteista ja asiassa sovellettavan kansallisen säännöstön kehityksestä riittää, jotta voidaan ymmärtää syyt, jotka ovat niiden unionin oikeuden säännösten ja määräyksen valinnan taustalla, joiden tulkintaa kyseinen tuomioistuin pyytää. Lopuksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin selventää näiden säännösten ja määräyksen ja sen käsiteltävänä olevaan asiaan sovellettavan kansallisen säännöstön välistä yhteyttä.
23      Tästä seuraa, että ennakkoratkaisupyyntö voidaan ottaa tutkittavaksi.
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
24      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään lähinnä, onko direktiivin 2000/78 1, 2 ja 6 artiklaa, luettuina yhdessä perusoikeuskirjan 21 artiklan kanssa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan sopimussuhteisen toimihenkilön luokittelu vahvistetaan hänen kertyneen palvelusaikansa perusteella, kun tämä palvelusaika määritetään olemassa olevan ikään perustuvan syrjinnän lopettamiseksi siten, että huomioon otetaan tietyt kyseisen toimihenkilön palvelukseen ottamista edeltäneet huomioon otettavat kaudet, jotka ovat kertyneet ennen hänen 18-vuotispäiväänsä, puoliksi ja enintään kolmen vuoden ajalta.
25      Aluksi on todettava, että on kiistatonta, että Wienin osavaltio on mukauttanut pääasiassa tällä hetkellä sovellettavaa vuoden 2023 säännöstöä edeltäneet Wienin kunnassa sovelletut säännöstöt Itävallan liittovaltion säännöstöihin, joita käsiteltiin muun muassa 18.6.2009 annetussa tuomiossa Hütter (C‑88/08, EU:C:2009:381) 11.11.2014 annetussa tuomiossa Schmitzer (C‑530/13, EU:C:2014:2359), 8.5.2019 annetussa tuomiossa Österreichischer Gewerkschaftsbund (C‑24/17, EU:C:2019:373); 8.5.2019 annetussa tuomiossa Leitner (C‑396/17, EU:C:2019:375) ja 20.4.2023 annetussa tuomiossa Landespolizeidirektion Niederösterreich ja Finanzamt Österreich (C‑650/21, EU:C:2023:300).
26      On myös muistutettava, että Itävallan liittovaltion säännöstössä, jota sovellettiin silloin, kun kantaja otettiin Wienin kunnan palvelukseen, suljettiin pois ennen 18 vuoden ikää hankitun työkokemuksen huomioon ottaminen määritettäessä palkkatasoa, johon julkishallinnon sopimussuhteiset toimihenkilöt luokitellaan.
27      Yhteisöjen tuomioistuin totesi 18.6.2009 antamassaan tuomiossa Hütter (C‑88/08, EU:C:2009:381) lähinnä, että direktiivin 2000/78 1, 2 ja 6 artikla ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan ennen 18 vuoden ikää kertyneitä työskentelykausia ei oteta huomioon määritettäessä palkkatasoa, jolle jäsenvaltion julkishallinnon sopimussuhteiset toimihenkilöt luokitellaan. Unionin tuomioistuin katsoi 11.11.2014 antamassaan tuomiossa Schmitzer (C‑530/13, EU:C:2014:2359), että nämä säännökset esteenä sellaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa ikään perustuvan syrjinnän lopettamiseksi otetaan huomioon ennen 18 vuoden ikää kertyneet koulutus- ja palveluskaudet mutta jossa samanaikaisesti pidennetään tämän syrjinnän kohteeksi joutuneiden virkamiesten osalta kolmella vuodella sitä aikaa, joka vaaditaan siirtymiselle kunkin virkaryhmän ja palkkaluokan ensimmäiseltä palkkatasolta niiden toiselle palkkatasolle.
28      Näin ollen Itävallan liittovaltion virkamieslainsäädäntöä muutettiin vuonna 2015, ja tätä muutosta edeltäneen lainsäädännön voimassa ollessa palvelukseen otetut sopimussuhteiset toimihenkilöt siirrettiin palvelusaikaan perustuvaan uuteen palkkausjärjestelmään. Kyseisen muutoksen jälkeen näiden siirrettyjen sopimussuhteisten toimihenkilöiden ensimmäinen luokittelu uudessa palkkausjärjestelmässä vahvistettiin heidän edellisessä järjestelmässä saamansa viimeisen palkan perusteella.
29      Unionin tuomioistuin totesi 8.5.2019 antamassaan tuomiossa Österreichischer Gewerkschaftsbund (C‑24/17, EU:C:2019:373) ja 8.5.2019 antamassaan tuomiossa Leitner (C‑396/17, EU:C:2019:375) lähinnä, että direktiivin 2000/78 1, 2 ja 6 artikla, luettuina yhdessä perusoikeuskirjan 21 artiklan kanssa, ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa säädetään ikään perustuvan syrjinnän lopettamiseksi palveluksessa olevien sopimussuhteisten toimihenkilöiden siirtämisestä uuteen palkkausjärjestelmään, jossa näiden sopimussuhteisten toimihenkilöiden ensimmäinen palkkaluokka määritetään heidän edellisessä järjestelmässä saamansa viimeisen palkan perusteella.
30      Näiden tuomioiden seurauksena Itävallan liittovaltion virkamieslainsäädäntöä muutettiin siten, että aikaisemman säännöstön nojalla palvelukseen otettujen sopimussuhteisten toimihenkilöiden luokittelua oli tarkasteltava uudelleen määrittämällä ”vertailuviitepäivä”, jossa otetaan huomioon sopimussuhteisten toimihenkilöiden osalta ennen 18-vuotispäivää kertyneet aikaisemmat työskentelykaudet. ”Muista kausista” voitiin kuitenkin ottaa huomioon vain puolet ja enintään seitsemän vuoden ajalta, ja niistä vähennettiin neljä vuotta kertaluontoisesti.
31      Kuten tämän tuomion 15 kohdassa todetaan, unionin tuomioistuin on tältä osin todennut 20.4.2023 antamassaan tuomiossa Landespolizeidirektion Niederösterreich ja Finanzamt Österreich (C‑650/21, EU:C:2023:300) lähinnä, että direktiivin 2000/78 1, 2 ja 6 artiklaa, luettuina yhdessä perusoikeuskirjan 21 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan virkamiehen luokittelu määräytyy hänen sellaisen aikaisemman palkkausjärjestelmän mukaisesti kertyneen palvelusaikansa perusteella, joka on todettu syrjiväksi ja jota on sittemmin oikaistu ”vertailuviitepäivän” avulla, jota varten otetaan huomioon kaikista huomioon otettavista ”muista kausista”, mukaan lukien ne, jotka ovat kertyneet ennen 18 vuoden ikää, puolet, mutta enintään seitsemän vuoden ajalta ja vain siltä osin kuin niiden kesto ylittää neljä vuotta.
32      Näin ollen nyt käsiteltävässä asiassa on arvioitava, onko vuoden 2023 säännöstöllä tehdyillä muutoksilla tosiasiallisesti ja lopullisesti lopetettu ikään perustuva syrjintä, jonka unionin tuomioistuin viimeksi totesi 20.4.2023 antamassaan tuomiossa Landespolizeidirektion Niederösterreich ja Finanzamt Österreich (C‑650/21, EU:C:2023:300).
33      Tältä osin on muistutettava, että kielto, joka koskee kaikenlaista syrjintää, joka perustuu muun muassa ikään, on sisällytetty perusoikeuskirjan 21 artiklaan ja että tätä kieltoa on konkretisoitu työn ja ammatin osalta direktiivillä 2000/78 (tuomio 20.4.2023, Landespolizeidirektion Niederösterreich ja Finanzamt Österreich, C‑650/21, EU:C:2023:300, 45 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
34      Aluksi on siten tutkittava, merkitseekö vuoden 2023 säännöstö direktiivin 2000/78 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua erilaista kohtelua.
35      Kyseisen säännöksen mukaan yhdenvertaisen kohtelun periaatteella tarkoitetaan, ettei minkäänlaista kyseisen direktiivin 1 artiklassa tarkoitettuun seikkaan perustuvaa välitöntä tai välillistä syrjintää saa esiintyä. Sen 2 artiklan 2 kohdan a alakohdassa täsmennetään, että sovellettaessa kyseisen artiklan 1 kohtaa välittömänä syrjintänä pidetään sitä, että henkilöä kohdellaan jonkin 1 artiklassa tarkoitetun seikan perusteella epäsuotuisammin kuin jotakuta muuta kohdellaan vertailukelpoisessa tilanteessa.
36      Nyt käsiteltävässä asiassa tämän vertailun kannalta merkityksellisiä henkilöryhmiä ovat yhtäältä sopimussuhteiset toimihenkilöt, joille on kertynyt – edes osittain – huomioon otettavia aikaisempia työskentelykausia ennen kuin he ovat täyttäneet 18 vuotta, ja toisaalta toimihenkilöt, joille on kertynyt tällaisia samanluonteisia ja vastaavanpituisia kausia tämän iän täyttymisen jälkeen.
37      Tältä osin on ensinnäkin todettava, että – kuten Wienin kunta, Itävallan hallitus ja Euroopan komissio väittävät – vuoden 1994 BO:n, sellaisena kuin se on julkaistu LGBl nro 38/2023:ssa, 49v §:n mukaan kyseessä olevan sopimussuhteisen toimihenkilön palvelusaikaa määritettäessä otetaan huomioon aikaisemmat huomioon otettavat työskentelykaudet riippumatta siitä, ovatko ne kertyneet ennen tämän 18-vuotispäivää vai sen jälkeen.
38      Toiseksi ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämästä Wienin osavaltion Wienin kunnan sopimussuhteisiin toimihenkilöihin sovellettavan säännöstön yhteenvedosta ilmenee, että tietyt täsmällisesti määritellyt aikaisemmat työskentelykaudet, mukaan lukien ne, joita pidetään merkityksellisinä sen toimen kannalta, johon sopimussuhteinen toimihenkilö on otettu palvelukseen, otetaan kokonaisuudessaan huomioon, kun taas ”muista kausista” otetaan huomioon vain puolet ja enintään kolmen vuoden ajalta.
39      Tältä osin on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan työnantaja on lähtökohtaisesti vapaa ottamaan huomioon vain asianomaisella alalla hankitun kokemuksen, jonka vuoksi työntekijä suoriutuu paremmin hänelle annetuista työtehtävistä (tuomio 14.3.2018, Stollwitzer, C‑482/16, EU:C:2018:180, 39 kohta). Tästä seuraa, että unionin oikeudessa ei edellytetä niiden ”muiden kausien” huomioon ottamista kokonaisuudessaan, jotka Wienin kunnan ja Itävallan hallituksen mukaan otetaan huomioon palvelusajan laskennassa säädetyissä rajoissa ainoastaan puhtaasti sosiaalisista syistä.
40      Näin ollen se, että näistä ”muista kausista” otetaan huomioon vain puolet ja enintään kolmen vuoden ajalta, ei sellaisenaan voi merkitä ikään perustuvaa syrjintää. Tässä tapauksessa sivuutetaan juuri muissa yrityksissä hankittu kokemus riippumatta iästä, jona se on hankittu, tai siitä, minkä ikäisenä asianomainen työntekijä on otettu palvelukseen (ks. vastaavasti tuomio 14.3.2018, Stollwitzer, C‑482/16, EU:C:2018:180, 40 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Nyt käsiteltävässä asiassa minkään unionin tuomioistuimen käytettävissä olevaan asiakirja-aineistoon sisältyvän seikan perusteella ei voida katsoa, että Wienin osavaltion säännöstössä, jota sovelletaan Wienin kunnan sopimussuhteisiin toimihenkilöihin, tehty ero täsmällisesti määriteltyjen aikaisempien työskentelykausien, mukaan lukien ne, joita pidetään merkityksellisinä sen toimen kannalta, johon sopimussuhteinen toimihenkilö on otettu palvelukseen, ja ”muiden kausien” välillä perustuisi mitenkään asianomaisen henkilön iän huomioon ottamiseen.
41      Kolmanneksi unionin tuomioistuimen 20.4.2023 antaman tuomion Landespolizeidirektion Niederösterreich ja Finanzamt Österreich (C‑650/21, EU:C:2023:300) 64–66 kohdassa toteaman ikään perustuvan syrjinnän jatkuminen johtui erityisesti ennen palvelukseen ottamista hankittujen neljän ensimmäisen työkokemusvuoden kertaluonteisesta vähentämisestä, joka siten esti henkilöitä, jotka olivat hankkineet tällaista kokemusta pääasiassa 14–18-vuotiaina – koska työskentelyyn vaadittu alaikäraja on 14 vuotta – hyötymästä sen ottamisesta millään lailla huomioon. Koska tämä kertaluonteinen vähentäminen poistettiin vuoden 2023 säännöstöllä, tällainen kokemus voidaan sittemmin ottaa huomioon samoin kuin näiden henkilöiden 18-vuotispäivän jälkeen hankkima kokemus eli ”muiden kausien” osalta siitä voidaan ottaa huomioon puolet ja enintään kolmen vuoden ajalta.
42      Erityisesti se, että vuoden 2019 säännöstössä säädetty seitsemän vuoden enimmäisaika alennettiin kolmeen vuoteen vuoden 2023 säännöstöllä, ei jatka aiemmin todettua syrjintää eikä merkitse uutta ikään perustuvaa välillistä syrjintää, koska tätä uutta ylärajaa sovelletaan riippumatta iästä, jossa työkokemus on hankittu.
43      Neljänneksi ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämästä vuoden 2023 säännöstön yhteenvedosta ilmenee, että kertynyt palvelusaika vahvistetaan Wienin kuntaan sovellettavassa palkkataulukossa lähinnä kahdessa vaiheessa.
44      Ensinnäkin sopimussuhteisiin toimihenkilöihin vuoden 1995 VBO:n 18 §:n 1 ja 2 momentin nojalla sovellettavan vuoden 1994 DO:n, sellaisena kuin se on julkaistuna LGBl nro 38/2023:ssa, 15a §:n 1, 4 ja 5 momentin mukaan perustaksi otetaan kertynyt palvelusaika, sellaisena kuin se ilmenee siitä, kun sopimussuhteinen toimihenkilö siirtyi palkkausjärjestelmään, josta säädetään virkamieslainsäädännön muuttamisesta annetun vuoden 2015 laissa, jossa ei otettu huomioon ennen sopimussuhteisen toimihenkilön 18-vuotispäivää hankittua työkokemusta.
45      Toiseksi näin määritettyä palvelusaikaa oikaistaan siten, että otetaan huomioon virkamieslainsäädännön muuttamisesta annettua vuoden 2015 lakia edeltäneen järjestelmän mukaisen uralla etenemisen viitepäivän ja vertailuviitepäivän välinen erotus. Viimeksi mainittu päivämäärä määritetään vuoden 1994 BO:n, sellaisena kuin se on julkaistuna LGBl nro 38/2023:ssa, 49v §:ssä säädettyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti siten, että otetaan huomioon sopimussuhteisen toimihenkilön 14 vuoden iän täyttymisen jälkeen kertyneet aikaisemmat huomioon otettavat työskentelykaudet, jolloin voidaan ottaa huomioon myös ”muut kaudet”, jos ne ovat kertyneet ennen sopimussuhteisen toimihenkilön 18-vuotispäivää. Jos näin määritetty vertailuviitepäivä edeltää alun perin valittua uralla etenemisen viitepäivää, toimihenkilön palvelusaikaa korotetaan tällä erolla.
46      Tästä seuraa, että vaikka se, että siirretään kertynyt palvelusaika, sellaisena kuin se on sopimussuhteisen toimihenkilön siirryttyä virkamieslainsäädännön muuttamisesta annetussa vuoden 2015 laissa säädettyyn palkkausjärjestelmään, on omiaan pysyttämään kyseistä lakia edeltäneen säännöstön syrjivät vaikutukset siltä osin kuin palvelusajan määrittämisessä ei otettu huomioon ennen asianomaisen sopimussuhteisen toimihenkilön 18-vuotispäivää hankittua työkokemusta, vaikuttaa siltä, että – jollei muuta ilmene selvityksistä, jotka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on suoritettava, – vertailuviitepäivän avulla tehtävä oikaisu sittemmin mahdollistaa sen, että sopimussuhteisen toimihenkilön 18-vuotispäivää edeltäneet huomioon otettavat kaudet voidaan ottaa huomioon (ks. analogisesti tuomio 20.4.203, Landespolizeidirektion Niederösterreich ja Finanzamt Österreich, C‑650/21, EU:C:2023:300, 55–59 kohta).
47      Näissä olosuhteissa ei vaikuta siltä, että sopimussuhteisia toimihenkilöitä, joiden osalta on täyttänyt aiempia työskentelykausia ennen kuin he ovat täyttäneet 18 vuotta, kohdeltaisiin epäedullisemmin kuin niitä sopimussuhteisia toimihenkilöitä, joiden osalta on kertynyt tällaisia samanluonteisia ja vastaavanpituisia työskentelykausia 18 vuoden iän täyttymisen jälkeen.
48      Viidenneksi ja viimeiseksi pelkästään se, että vuoden 2023 säännöstöstä ei seurannut asianomaiselle sopimussuhteiselle toimihenkilölle hänen viitepäivänsä vahvistamisen puitteissa mitään ylimääräistä etenemistä Wienin kunnassa sovellettavassa palkkataulukossa, ei merkitse sitä, että kyseisessä säännöstössä otettaisiin käyttöön tai pysytettäisiin ikään perustuva välitön tai välillinen syrjintä.
49      Tällaisen ylimääräisen uralla etenemisen puuttuminen ei nimittäin johdu siitä, että osa palvelukseen ottamista edeltäneistä ”muista kausista” on kertynyt ennen kuin kantaja on täyttänyt 18 vuotta, vaan siitä, että – kuten Wienin kunta ja Itävallan hallitus väittävät – näiden ”muiden kausien” kesto oli jo ylittänyt kolmen vuoden enimmäisajan, josta otetaan huomioon puolet.
50      On vielä todettava, että siltä osin kuin kantaja väittää huomautuksissaan, että ennen 6.4.2001 palvelukseen otettujen henkilöiden osalta otetaan huomioon puolet kaikesta ”muihin kausiin” kuuluvasta aikaisemmasta työkokemuksesta ilman enimmäisajan soveltamista, tämä erilainen kohtelu verrattuna kyseisen päivämäärän jälkeen palvelukseen otettuihin henkilöihin – olettaen, että se näytetään toteen – johtuu asianomaisten sopimussuhteisten toimihenkilöiden palvelukseentulopäivästä. Se, sovelletaanko vanhoja vai uusia palvelusajan määrittämistä koskevia sääntöjä, määräytyy nimittäin tämän päivän perusteella. Tällaisessa arviointiperusteessa, joka perustuu objektiiviseen ja neutraaliin seikkaan eli palvelukseentulopäivään, ei selvästikään oteta mitenkään huomioon palvelukseen otettujen henkilöiden ikää (ks. vastaavasti tuomio 14.02.2019, Horgan ja Keegan, C‑154/18, EU:C:2019:113, 24 ja 25 kohta). Näin ollen viitepäivään perustuva sääntö ei voi merkitä ikään perustuvaa syrjintää, koska sen soveltamisen kannalta ainoa merkityksellinen arviointiperuste on se, onko sopimussuhteinen toimihenkilö otettu palvelukseen ennen kyseistä päivämäärää vai sen jälkeen.
51      Edellä todettujen seikkojen perusteella esitettyyn kysymykseen on vastattava, että direktiivin 2000/78 1, 2 ja 6 artiklaa, luettuina yhdessä perusoikeuskirjan 21 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan sopimussuhteisen toimihenkilön luokittelu määräytyy hänen kertyneen palvelusaikansa perusteella, kun tämä palvelusaika määritetään olemassa olevan ikään perustuvan syrjinnän lopettamiseksi ottamalla huomioon kyseisen toimihenkilön palvelukseen ottamista edeltäneistä tietyistä huomioon otettavista kausista, jotka ovat kertyneet ennen kuin hän täytti 18 vuotta, puolet ja enintään kolmen vuoden ajalta, koska tätä enimmäismäärää sovelletaan riippumatta siitä iästä, jona työkokemus on hankittu.
Oikeudenkäyntikulut
52      Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (yhdeksäs jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY 1, 2 ja 6 artiklaa, luettuina yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21 artiklan kanssa,
on tulkittava siten, että ne eivät ole
ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan sopimussuhteisen toimihenkilön luokittelu määräytyy hänen kertyneen palvelusaikansa perusteella, kun tämä palvelusaika määritetään olemassa olevan ikään perustuvan syrjinnän lopettamiseksi ottamalla huomioon kyseisen toimihenkilön palvelukseen ottamista edeltäneistä tietyistä huomioon otettavista kausista, jotka ovat kertyneet ennen kuin hän täytti 18 vuotta, puolet ja enintään kolmen vuoden ajalta, koska tätä enimmäismäärää sovelletaan riippumatta siitä iästä, jona työkokemus on hankittu.
Allekirjoitukset
*      Oikeudenkäyntikieli: saksa.