Väliaikainen versio
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
JEAN RICHARD DE LA TOUR
16 päivänä huhtikuuta 2026(1)
Asia C-131/25
Axel Dris
vastaan
Gouvernement de la Communauté française
(Ennakkoratkaisupyyntö – Conseil d’État (ylin hallintotuomioistuin, Belgia))
Ennakkoratkaisupyyntö – Unionin kansalaisuus – Oikeus liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella – SEUT 18 ja SEUT 21 artikla – Direktiivi 2004/38/EY – Syrjimättömyysperiaate – Pääsy korkeakoulutukseen – Opiskelijat, jotka ovat jäsenvaltion kansalaisia ja jotka siirtyvät toiseen jäsenvaltioon osallistuakseen siellä koulutukseen – Kiintiö muualla asuvien opiskelijoiden ilmoittautumiseille lääketieteen ensimmäisen syklin opintoihin pääsykokeen läpäisemisen jälkeen – Luxemburgissa asuva opiskelija, joka on suorittanut toisen asteen opintonsa Belgiassa
I       Johdanto
1.        Luxemburgin suurherttuakuntaan perustettiin yliopisto vuonna 2003.(2) Kyseinen yliopisto on vuodesta 2020 lähtien tarjonnut kolmivuotista lääketieteen bachelor-tutkintoa ja mahdollisuutta siirtyä toisena vuonna kumppaniyliopistoihinsa(3) Belgiassa, Saksassa ja Ranskassa.(4)
2.        Lukuvuoteen 2019–2020 saakka opiskelijat saattoivat suorittaa vain ensimmäisen vuoden lääketieteen opinnot Luxemburgin yliopistossa, ja heidän oli jatkettava opintojaan yhdessä kyseisistä kumppaniyliopistoista. Monet Luxemburgissa asuvat opiskelijat halusivat siirtyä lääketieteen opintojen ensimmäisestä vuodesta lähtien suoraan Belgiassa, Saksassa, Ranskassa, Italiassa, Itävallassa, Portugalissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Sveitsissä sijaitseviin yliopistoihin. Esimerkiksi lukuvuonna 2018/2019 lääketieteen opintoja suoritti Belgiassa 133 Luxemburgissa asuvaa opiskelijaa, jotka hakivat Luxemburgin valtion taloudellista tukea korkeakouluopintoihin.(5)
3.        Axel Drisin, Luxemburgissa asuvan Luxemburgin kansalaisen, joka on suorittanut toisen asteen opintonsa Arlonissa (Belgia) sijaitsevassa oppilaitoksessa ja joka haluaa ilmoittautua Belgiassa sijaitsevaan yliopistoon suorittaakseen siellä lääketieteen opintoja, tilanne kuuluu tähän asiayhteyteen. Tämä tilanne on SEUT 18 artiklan ensimmäisen kohdan ja SEUT 21 artiklan 1 kohdan tulkintaa koskevan Conseil d’État’n (ylin hallintotuomioistuin, Belgia) esittämän ennakkoratkaisupyynnön taustalla.
4.        Belgian ranskankielinen yhteisö(6) kieltäytyi muualla asuvien opiskelijoiden lääketieteen opintojen ensimmäiseen sykliin ilmoittautumisten kiintiötä koskevan järjestelmän (jäljempänä muualla asuvia opiskelijoita koskeva kiintiö) vuoksi myöntämästä Drisille kokeen läpäisemisestä todistusta, jonka perusteella hän olisi voinut ilmoittautua lääketieteen tiedekuntaan ranskankielisessä yhteisössä, huolimatta siitä, että hän läpäisi lääketieteen ja hammaslääketieteen pääsy- ja valintakokeen. Dris väitti kyseisen päätöksen riitauttamisen yhteydessä muun muassa, että hänen tilanteensa on samankaltainen kuin sellaisen opiskelijan tilanne, joka on luokiteltu opiskelijoiden lukumäärän sääntelemisestä tietyissä korkeakouluopetuksen ensimmäisen syklin koulutusohjelmissa 16.6.2006 annetun ranskankielisen yhteisön asetuksen (Décret régulant le nombre d'étudiants dans certains cursus de premier cycle de l'enseignement supérieur) (7) 1 §:ssä, sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa,(8) tarkoitetuksi ”maassa asuvaksi opiskelijaksi” sen vuoksi, että hän on suorittanut toisen asteen opintonsa ja saanut toisen asteen tutkintotodistuksen kyseisessä jäsenvaltiossa.
5.        Pääasiassa kyseessä olevasta Belgian lainsäädännöstä ja erityisesti kyseisestä asetuksesta nostettiin vuonna 2006 kumoamiskanne, jonka perusteella Cour constitutionnelle (perustuslakituomioistuin, Belgia) esitti unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön. Kyseinen ennakkoratkaisupyyntö johti 13.4.2010 annettuun tuomioon Bressol ym.,(9) jonka jälkeen Cour constitutionnelle kumosi 31.5.2011 antamallaan tuomiolla nro 89/2011 osan kyseisen asetuksen 8 §:stä.
6.        Nyt käsiteltävä ennakkoratkaisupyyntö on siis jatkoa tuomiolle Bressol ym., ja siinä pyydetään unionin tuomioistuinta arvioimaan SEUT 18 ja SEUT 21 artiklan kannalta niiden opiskelijoiden tilanteen, jotka asuvat raja-alueella ja jotka ovat suorittaneet toisen asteen opintonsa naapurijäsenvaltiossa, ja kyseisessä jäsenvaltiossa asuvien opiskelijoiden tilanteen samankaltaisuutta.
7.        Ehdotan, että unionin tuomioistuin antaa saman vastauksen kuin tuomiossa Bressol ym. ja täsmentää samalla seikat, jotka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on otettava huomioon arvioidessaan Drisin tilannetta, johon pitäisi mielestäni soveltaa samaa järjestelmää kuin maassa asuviin opiskelijoihin.
II     Asiaa koskevat oikeussäännöt
A       Kansainvälinen oikeus
8.        Belgian ranskankielisen yhteisön hallituksen ja Luxemburgin suurherttuakunnan hallituksen välisen yliopistojen välistä yhteistyötä lääketieteellisessä koulutuksessa koskevan erityissopimuksen (Accord particulier relatif à la coopération universitaire en formation médicale entre le Gouvernement de la Communauté française de Belgique et le Gouvernement du Grand-Duché de Luxembourg)(10) 1 artiklassa määrätään seuraavaa:
”Luxemburgin suurherttuakunnan sairaalat osallistuvat ranskankielisen yhteisön yliopistojen tarjoamaan lääketieteelliseen koulutukseen – – muun muassa ottamalla lääketieteen ensimmäisen ja toisen syklin opiskelijoita palkattomaan harjoitteluun laitoksiinsa – –”
9.        Kyseisen sopimuksen 2 artiklassa määrätään seuraavaa:
”Vuosittain enintään 15 Luxemburgin yliopiston opiskelijaa, joilla on Luxemburgin suurherttuakunnassa sijaitsevan toisen asteen oppilaitoksen myöntämä toisen asteen tutkinto ja jotka asiakirjojen perusteella täyttävät Luxemburgin yliopiston pääsyvaatimukset, voivat jatkaa lääketieteen ja hammaslääketieteen ensimmäisen syklin koulutusohjelmaa jossakin ranskankielisen yhteisön yliopistossa.
Luxemburgin yliopisto valitsee kyseiset opiskelijat niiden opiskelijoiden joukosta, jotka ovat yksinomaan kyseisenä vuonna suorittaneet hyväksytysti Bachelor académique en sciences de la vie – filière médecine -tutkinnon (biotieteiden – lääketieteen koulutusalan Bachelor-tutkinto) ensimmäisen vuoden opinnot, ja heidät asetetaan asianmukaiseen järjestykseen lukuvuoden lopussa järjestettävällä karsintakokeella, jossa paikat jaetaan ansioituneisuusjärjestyksessä kokonaiskeskiarvon perusteella.
Yhteistyötä koskevat toiminnalliset järjestelyt vahvistetaan Luxemburgin yliopiston ja ranskankielisen yhteisön erityisissä yliopistojen välisissä sopimuksissa – –”
B       Belgian lainsäädäntö
10.      Asetuksen, joka annettiin 16.6.2006, 1 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Opiskelijan katsotaan asuvan maassa tässä asetuksessa tarkoitetulla tavalla, jos hän osoittaa pääasiallisen asuinpaikkansa olevan Belgiassa silloin, kun hän ilmoittautuu korkea-asteen oppilaitokseen, ja jos lisäksi jokin seuraavista edellytyksistä täyttyy:
1°      hänellä on pysyvä oleskeluoikeus Belgiassa
2°      hänen pääasiallinen asuinpaikkansa on ollut Belgiassa vähintään 15 kuukauden ajan ennen korkea-asteen oppilaitokseen ilmoittautumista, ja hän on tuolloin ollut palkattuna työntekijänä tai harjoittanut ammattitoimintaa tai saanut Belgian viranomaisten myöntämiä ansiotuloja korvaavia tuloja
– –
7°      hänen pääasiallinen asuinpaikkansa on ollut Belgiassa vähintään kolmen vuoden ajan hänen ilmoittautuessaan korkea-asteen oppilaitokseen
– –
Edellä 1 momentin 1 kohdassa tarkoitettu ’pysyvä oleskeluoikeus’ tarkoittaa Euroopan unionin toisen jäsenvaltion kansalaisten osalta [direktiivin 2004/38/EY(11)] 16 ja 17 artiklan nojalla oikeutta – –”
11.      Lääketieteen ja hammaslääketieteen opinnoista 29.3.2017 annetun ranskankielisen yhteisön asetuksen (Décret relatif aux études de sciences médicales et dentaires),(12) sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa,(13) 1 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Ainoastaan opiskelijat, jotka täyttävät korkeakouluopetustoiminnasta ja akateemisten opintojen järjestämisestä 7.11.2013 annetun [ranskankielisen yhteisön] asetuksen[(14)] [Décret définissant le paysage de l'enseignement supérieur et l'organisation académique des études] 107 §:ssä tarkoitetut ensimmäisen syklin opintoihin pääsyn yleiset edellytykset ja jotka ovat saaneet lääketieteen ja/tai hammaslääketieteen ensimmäisen syklin opintoja varten järjestettävän pääsy- ja valintakokeen, jäljempänä pääsy- ja valintakoe, jälkeen todistuksen kokeen läpäisemisestä, voivat aloittaa lääketieteen ja hammaslääketieteen ensimmäisen syklin opinnot suorittaakseen niistä tutkinnon.”
12.      29.3.2017 annetun asetuksen 6 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.      Pääsy- ja valintakokeen valintalautakunnan puheenjohtajan on kolmen päivän kuluessa päätöksen tekemisestä annettava hakijoille tiedoksi kokeen tulokset [Tutkimus- ja korkeakoulutusakatemian (ARES), Belgia] välityksellä ja toimitettava luettelo kokeen läpäisseistä hakijoista yliopistoille, joilla on oikeus järjestää ja jotka järjestävät lääketieteen ja/tai hammaslääketieteen ensimmäisen syklin opintoja.
Viimeistään 10 päivän kuluttua kokeen järjestämisestä pääsy- ja valintakokeen valintalautakunta antaa ARESin välityksellä kokeen läpäisseille hakijoille todistuksen pääsy- ja valintakokeen läpäisemisestä. Opiskelija, jolla on kyseinen todistus, ilmoitetaan 1 §:n 3 momentin mukaisesti kokeeseen ilmoittautumisen yhteydessä yksilöityyn yliopistoon, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muita pääsyedellytyksiä.
Kyseinen todistus kokeen läpäisemisestä on voimassa ainoastaan seuraavalle lukuvuodelle ilmoittautumista varten. Se on henkilökohtainen eikä se ole siirrettävissä. Jos pääsy- ja valintakokeen valintalautakunta arvioi asianmukaisesti, että kyseessä on ylivoimainen este, kyseistä todistusta voidaan hyödyntää kahtena peräkkäisenä lukuvuotena.
2.      Pääsy- ja valintakokeen valintalautakunta soveltaa asiaa harkitessaan seuraavaa järjestelyä: koulutusaloittain vahvistetaan T‑luku, joka vastaa niiden hakijoiden kokonaismäärää, jotka ovat läpäisseet 1 momentissa tarkoitetun pääsy- ja valintakokeen, ja koulutusaloittain vahvistetaan NR‑luku, joka vastaa niiden hakijoiden määrää, jotka ovat läpäisseet pääsy- ja valintakokeen ja joiden ei katsota olevan – – 16.6.2006 annetun asetuksen 1 §:ssä tarkoitettuja maassa asuvia opiskelijoita.
Kun NR-luvun ja T-luvun suhde on yli 30 prosenttia, pääsy- ja valintakokeen valintalautakunta asettaa ne pääsykokeen läpäisseet hakijat, joiden ei voida katsoa olevan maassa asuvia opiskelijoita, paremmuusjärjestykseen nimetäkseen hakijat, joille annetaan todistus kokeen läpäisemisestä. Valintalautakunta asettaa hakijat paremmuusjärjestykseen sen kokonaispistemäärän mukaan, jonka kukin hakija on saanut pääsy- ja valintakokeessa. Se myöntää pääsykokeen läpäisseille hakijoille todistuksen kokeen läpäisemisestä asianmukaisessa järjestyksessä siihen saakka, kunnes niiden hakijoiden osuus, joiden ei voida katsoa olevan maassa asuvia opiskelijoita, on 30 prosenttia kokeen läpäisseiden hakijoiden kokonaismäärästä.
Tämän menettelyn päätteeksi vahvistetaan koulutusaloittain L-luku, joka vastaa niiden opiskelijoiden määrää, jotka ovat saaneet todistuksen kokeen läpäisemisestä.”
13.      Kyseisen asetuksen 17 bis §:ssä säädetään seuraavaa:
”Tämän asetuksen 1–7 §:ää ei sovelleta opiskelijoihin, joilla on [ranskankielisen yhteisön ja Luxemburgin välisen] sopimuksen mukaisesti oikeus jatkaa lääketieteen ensimmäisen syklin koulutusohjelmaa jossakin yliopistossa.”
III  Pääasian tosiseikat ja ennakkoratkaisukysymys
14.      Dris, joka on Luxemburgin kansalainen ja jonka kotipaikka on eräässä Luxemburgin kunnassa Belgian rajan lähellä, suoritti toisen asteen opintonsa Arlonissa sijaitsevassa oppilaitoksessa.
15.      Hän suoritti 5.7.2022 lääketieteen ja hammaslääketieteen pääsy‑ ja valintakokeen, jonka hän läpäisi. Koska Drisiä ei kuitenkaan voitu pitää 16.6.2006 annetun asetuksen 1 §:ssä tarkoitettuna ”maassa asuvana opiskelijana”, häneen sovellettiin muualla asuvia opiskelijoita koskevaa kiintiötä, eikä hän keskiarvonsa perusteella saanut kokeen läpäisemisestä todistusta, jonka perusteella hän olisi voinut ilmoittautua lääketieteelliseen tiedekuntaan ranskankielisessä yhteisössä.
16.      Dris nosti 12.9.2022 Conseil d’État’ssa kanteen, jossa hän vaati yhtäältä lykkäämään erittäin kiireellisen menettelyn mukaisesti sen päätöksen täytäntöönpanoa, jolla hänelle kieltäydyttiin myöntämästä todistusta kokeen läpäisemisestä ja josta hän sai tiedon 14.7.2022, ja tämä vaatimus hylättiin kyseisen tuomioistuimen 27.9.2022 antamalla tuomiolla, ja toisaalta kumoamaan kyseisen päätöksen.
17.      Koska Dris on Luxemburgin kansalainen, jolla on Belgiassa sijaitsevan toisen asteen oppilaitoksen myöntämä toisen asteen tutkinto, hän katsoo ensinnäkin, että häntä syrjitään:
–        suhteessa Luxemburgin kansalaisiin, joilla on Luxemburgissa sijaitsevan toisen asteen oppilaitoksen myöntämä toisen asteen tutkintotodistus ja jotka voivat näin ollen päästä lääketieteen ensimmäisen syklin koulutusohjelman jälkeen ranskankielisen yhteisön yliopistoon;
–        suhteessa opiskelijoihin, joilla on Belgiassa sijaitsevan toisen asteen oppilaitoksen myöntämä toisen asteen tutkintotodistus ja joiden on 16.6.2006 annetun asetuksen 1 §:ssä tarkoitetulla tavalla maassa asuvina ainoastaan läpäistävä pääsykoe, eikä heihin näin ollen sovelleta muualla asuvia opiskelijoita koskevaa kiintiötä, ja
–        suhteessa opiskelijoihin, joilla on Luxemburgin suurherttuakunnassa sijaitsevan toisen asteen oppilaitoksen myöntämä toisen asteen tutkintotodistus ja joiden on 16.6.2006 annetun asetuksen 1 §:ssä tarkoitetulla tavalla maassa asuvina ainoastaan läpäistävä pääsy- ja valintakoe, eikä heihin näin ollen sovelleta muualla asuvia opiskelijoita koskevaa kiintiötä.
18.      Toiseksi Dris katsoo, että 16.6.2006 annetun asetuksen 1 §, 29.3.2017 annetun asetuksen 1 §, 6 § ja 17 bis § sekä ranskankielisen yhteisön ja Luxemburgin välinen sopimus ovat vastoin SEUT 18 artiklan ensimmäistä kohtaa ja SEUT 21 artiklan 1 kohtaa siltä osin kuin niissä ei ole otettu huomioon rajaopiskelijoiden tilannetta otettaessa käyttöön pääsykoejärjestelmää ja luxemburgilaisten opiskelijoiden hyväksi vahvistettua poikkeusta koskevaa järjestelyä.
19.      Tarkemmin sanottuna Dris katsoo rajaopiskelijan asemansa osalta muun muassa, että hänen tilanteensa on samankaltainen kuin 16.6.2006 annetun asetuksen 1 §:ssä tarkoitetun ”maassa asuvan” opiskelijan tilanne, koska hän on suorittanut koulunsa loppuun Belgiassa ja hänen pääasialliset yhteytensä eli hänen koulun ulkopuolinen toimintansa ja ystävyyssuhteensa ovat Belgiassa. Hän lisää, että unionin kansalaista ei saa kohdella epäedullisesti pelkästään sen vuoksi, että hän on käyttänyt liikkumisvapauttaan. Hän vetoaa tuomioon Bressol ym. ja väittää, että muualla asuvia opiskelijoita koskeva kiintiö voi olla perusteltu vain sellaisten opiskelijoiden osalta, jotka eivät ole vielä käyttäneet liikkumisvapauttaan, mutta sitä ei voida soveltaa opiskelijaan, joka on käyttänyt liikkumisvapauttaan ja jolla on jo yhteys ranskankieliseen yhteisöön.
20.      Dris toteaa, että asumisedellytystä koskeva vaatimus merkitsee kansalaisuuteen perustuvaa välitöntä syrjintää, ja lisää, että 15.3.2005 annetussa tuomiossa Bidar(15) jäsenvaltiossa opintojaan suorittava opiskelija rinnastetaan kyseisessä valtiossa asuvaan henkilöön. Näin ollen häntä ei voida kohdella eri tavalla kuin kohdejäsenvaltion opiskelijoita, vaikka hänellä ei olekaan oikeudellista kotipaikka-asemaa.
21.      Dris väittää myös, että luxemburgilaiset oppilaat, jotka ovat käyneet koulua Belgiassa, ja Luxemburgin provinssin belgialaiset oppilaat jakavat saman pääasiallisen työssäkäyntialueen ja että koulutetut hoitoalan henkilöt työskentelevät tulevaisuudessa kyseisellä laajalla työssäkäyntialueella ja kyseessä olevalla suuralueella. Suuren osan Luxemburgin provinssin asukkaille annettavasta hoidosta tarjoavat Luxemburgin suurherttuakunnassa toimivat hoitopalvelujen tarjoajat. Hän lisää, että kyseisellä Belgian raja-alueella on kova pula lääkäreistä.
22.      Ranskankielisen yhteisön hallitus kiistää kyseiset väitteet ja väittää muun muassa, että yhtäältä rajaopiskelijoiden tilanne ei eroa sellaisten muualla asuvien opiskelijoiden tilanteesta, jotka ovat saaneet Belgiassa sijaitsevan toisen asteen oppilaitoksen myöntämän toisen asteen tutkintotodistuksen. Toisaalta väitettä, jonka mukaan rajaopiskelija todennäköisesti tarjoaisi palvelujaan lääkärinä Belgian alueella, ei voida hyväksyä, koska se pätee kaikkiin muualla asuviin opiskelijoihin, jotka päättävät asettua Belgiaan opintojensa päätyttyä, ja koska sen lähtökohtana on lisäksi oletus, että tällainen rajaopiskelija olisi lääketieteen korkeakoulutusohjelmansa päätyttyä ”rajalääkäri”, mikä on yksinomaan spekulatiivista.
23.      Lisäksi unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöllä, johon Dris vetoaa, ei ole merkitystä siltä osin kuin se koskee opintoihin myönnettävää taloudellista tukea ja sosiaalietuuksia koskevaa kansallista lainsäädäntöä, koska pääasia koskee rajoituksia, jotka ovat perusteltuja kansanterveyteen liittyvistä pakottavista syistä.
24.      Tässä tilanteessa Conseil d’État on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko SEUT 18 artiklan ensimmäistä kohtaa ja 21 artiklan 1 kohtaa, luettuina erikseen tai yhdessä [SEUT] 165 artiklan 1 kohdan ja 2 kohdan toisen luetelmakohdan sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 14 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että nämä määräykset ovat esteenä – –
16.6.2006 annetun – –
asetuksen 1 §:ssä sekä – –
29.3.2017 annetun – –
asetuksen 1 §:ssä, 6 §:ssä ja 17 bis §:ssä käyttöön otetun kaltaiselle ’muualla asuvia’ opiskelijoita koskevalle kiintiöjärjestelmälle, jota sovelletaan lääketieteen korkeakouluopintoihin pääsyyn tavoitteena turvata tasokkaat lääketieteelliset palvelut ja taata ohjauksen laatua koulutuksen aikana ja kansanterveyden suojelua koskevat tavoitteet siitä syystä, että alueelta kokonaan suoritetun lääketieteen koulutuksen jälkeen lähtevien muualla asuvien opiskelijoiden osuus on hyvin suuri?”
25.      Dris, Belgian hallitus ja Euroopan komissio ovat esittäneet kirjallisia huomautuksia ja osallistuneet 14.1.2026 pidettyyn istuntoon, jossa ne vastasivat unionin tuomioistuimen esittämiin suullisesti vastattaviin kysymyksiin.
IV     Arviointi
26.      Ennen kuin tarkastellaan ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämää kysymystä siitä, ovatko SEUT 18 artiklan ensimmäinen kohta ja SEUT 21 artiklan 1 kohta esteenä säännöstölle, jolla järjestetään muualla asuvia opiskelijoita koskeva kiintiö, jota sovelletaan lääketieteen opintoihin pääsyyn kyseisiä opintoja järjestävässä jäsenvaltiossa, on mielestäni tärkeää esittää kaksi alustavaa huomautusta.
A       Alustavat huomautukset
27.      Toisin kuin komissio väitti kirjallisissa huomautuksissaan, jotka toistettiin istunnossa, katson yhtäältä, että käsiteltävässä asiassa direktiiviä 2004/38 ei voida soveltaa Drisin oleskeluoikeuden perusteena Belgiassa. Kyseisen direktiivin 6 artiklan 1 kohdassa nimittäin säädetään, että ”unionin kansalaisilla on oikeus oleskella toisen jäsenvaltion alueella enintään kolmen kuukauden ajan ilman muita edellytyksiä tai muodollisuuksia kuin se, että heillä on oltava voimassa oleva henkilökortti tai passi”. Pelkästään se, että hän siirtyy päivällä toiseen jäsenvaltioon viettämättä yötä siellä, ei riitä luonnehtimaan kyseistä oikeutta tilapäiseksi oleskeluksi, jonka perusteella kyseistä kansalaista voidaan kohdella tasavertaisesti kyseisen direktiivin 24 artiklan 1 kohdassa säädetyn mukaan. Lisäksi kyseisen artiklan 2 kohdassa säädetään poikkeuksista, joiden mukaan vastaanottavan jäsenvaltion ei ”tarvitse myöntää [muille kuin työntekijöille tai itsenäisille ammatinharjoittajille taikka henkilöille, joilla säilyy tällainen asema, ja heidän perheensä jäsenille] ennen pysyvän oleskeluoikeuden saamista toimeentulotukea opintoja varten, ammattiin johtava koulutus mukaan luettuna, opintorahan tai -lainan muodossa”.
28.      Mielestäni tässä ei voida päätellä päinvastaista kuin tuomiossa Bressol ym.,(16) jossa unionin tuomioistuin tyytyi pyytämään ennakkoratkaisua pyytänyttä tuomioistuinta selvittämään, olivatko eräät pääasian kantajista jo oleskelleet Belgiassa ennen kuin he olivat halunneet ilmoittautua johonkin asianomaisista koulutusohjelmista. Drisin asemaa Luxemburgin kansalaisena ja asukkaana ei ole kiistetty.
29.      Totean näin ollen, että direktiiviä 2004/38 ei voida soveltaa pääasiaan.
30.      Toisaalta ranskankielisen yhteisön ja Luxemburgin välisessä sopimuksessa, johon 29.3.2017 annetun asetuksen 17 bis §:ssä viitataan, määrätään lähinnä, että tietty määrä Luxemburgin yliopiston opiskelijoita, joilla on luxemburgilainen toisen asteen tutkintotodistus, voivat jatkaa Luxemburgin yliopistossa aloitettuja lääketieteen opintojaan ranskankielisen yhteisön yliopistossa, koska Luxemburgin yliopistolla ei ole täydellistä lääketieteen koulutusohjelmaa.
31.      Tältä osin on muistutettava, että Dris ei täytä kyseiseen yliopistojen väliseen yhteistyöhön pääsyn edellytyksiä, koska hänellä ei ole Luxemburgin suurherttuakunnassa sijaitsevan toisen asteen oppilaitoksen myöntämää toisen asteen tutkintotodistusta eikä hän ole aloittanut lääketieteen opintoja Luxemburgin yliopistossa.
32.      Pääasian oikeusriidan kohteena on kuitenkin kanne, jossa vaaditaan kumoamaan valintalautakunnan päätös olla myöntämättä Drisille todistusta kokeen läpäisemisestä sen jälkeen, kun häneen sovellettiin muualla asuvia opiskelijoita koskevaa kiintiöjärjestelmää. Näin ollen ennakkoratkaisukysymys on mielestäni hypoteettinen siltä osin kuin se koskee 29.3.2017 annetun asetuksen 17 bis §:ää.
B       Asiasisältö
33.      Asiasisällöstä on muistutettava, että kansallinen lainsäädäntö, jolla tietyt oman maan kansalaiset asetetaan huonompaan asemaan pelkästään sen vuoksi, että he ovat käyttäneet vapauttaan liikkua ja oleskella toisessa jäsenvaltiossa, merkitsee SEUT 21 artiklan 1 kohdassa jokaiselle unionin kansalaiselle tunnustettujen vapauksien rajoittamista,(17) ja näin on erityisesti koulutuksen alalla.(18)
34.      Unionin tuomioistuin muistutti tuomiossa Bressol ym., ettei syrjintäkiellon periaatteella kielletä ainoastaan kansalaisuuteen perustuvaa välitöntä syrjintää vaan myös kaikki sellaiset välillisen syrjinnän muodot, joissa tosiasiallisesti päädytään samaan lopputulokseen muita erotteluperusteita soveltamalla.(19) Kansallisen oikeuden säännöstä on näin ollen pidettävä välillisesti syrjivänä, jos sen vaikutukset kohdistuvat sen ominaislaadun vuoksi enemmän muiden jäsenvaltioiden kansalaisiin kuin oman maan kansalaisiin ja jos säännöksellä saatetaan sen vuoksi kohdella ensiksi mainittuja huonommin, eikä säännös ole objektiivisesti perusteltu ja oikeassa suhteessa tavoiteltuun päämäärään.(20)
35.      Lisäksi unionin tuomioistuin täsmensi kyseisessä tuomiossa, että jäsenvaltiot voivat valita opiskelijoiden valintaan perustuvan koulutusjärjestelmän edellyttäen, että se ei ole syrjivä.(21)
36.      Nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevissa asetuksissa vahvistetaan erilaiset valintamenettelyt opiskelijoiden asuinpaikan mukaan ja määritellään kyseinen käsite tiettyjen kriteerien perusteella. Muualla asuvien opiskelijoiden osalta se, että he ovat läpäisseet pääsykokeen, ei ehkä riitä lääketieteen opintoihin pääsyyn Belgiassa. Jos kyseisten opiskelijoiden osuus nimittäin on yli 30 % pääsykokeen läpäisseiden opiskelijoiden kokonaismäärästä, heidät asetetaan tulostensa perusteella paremmuusjärjestykseen siten, että sellaisten muualla asuvien opiskelijoiden, joille myönnetään lääketieteen opintoihin pääsyyn tarvittava todistus kokeen läpäisemisestä, osuus pääsykokeen läpäisseiden opiskelijoiden kokonaismäärästä rajoitetaan 30 prosenttiin.(22) Sen sijaan pääsykokeen läpäisseet maassa asuvat opiskelijat saavat todistuksen kokeen läpäisemisestä lukumäärästään riippumatta.
37.      Kyseinen kansallinen lainsäädäntö merkitsee siis erilaista kohtelua Belgiassa asuvien ja muualla asuvien opiskelijoiden välillä. Pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen asumisedellytyksen täyttäminen on helpompaa oman maan kansalaisille, joiden asuinpaikka on useimmiten Belgiassa, kuin muiden jäsenvaltioiden kansalaisille, joiden asuinpaikka on usein jossakin muussa jäsenvaltiossa.(23) Tällainen erilainen kohtelu rajoittaa oikeutta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella.
38.      Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan vapaata liikkuvuutta ja oleskelua koskevan oikeuden rajoitus voi olla unionin oikeuden perusteella oikeutettu ainoastaan, jos se perustuu objektiivisiin, yleistä etua koskeviin ja kyseessä olevien henkilöiden kansalaisuudesta riippumattomiin syihin ja jos se on oikeassa suhteessa kansallisessa oikeudessa hyväksyttävästi tavoiteltuun päämäärään.(24)
39.      Tuomiossa Bressol ym. annettiin joitakin ohjeita, joiden perusteella ennakkoratkaisukysymykseen voidaan vastata. Unionin tuomioistuin katsoi näin ollen, että ”tasokkaiden, tasapainoisten ja kaikkien saatavilla olevien lääketieteellisten palvelujen turvaamisen” tavoite on oikeutettu siltä osin kuin se myötävaikuttaa korkeatasoisen kansanterveyden suojelun toteuttamiseen(25) erityisesti takaamalla ohjauksen laadun koulutuksen aikana.(26) Tätä varten se muistutti ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toimivallasta arvioida, missä määrin kansallisella säännöstöllä voidaan taata kyseisen tavoitteen toteuttaminen ja meneekö kyseinen säännöstö yli sen, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.(27) Antaakseen ennakkoratkaisua pyytänyttä tuomioistuinta hyödyttävän vastauksen(28) unionin tuomioistuin esittää kolmivaiheisen perustelun.
40.      Ensinnäkin ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on selvitettävä, kohdistuuko kansanterveyden suojeluun todellisia vaaroja,(29) ja on täsmennettävä, että jäsenvaltio voi toteuttaa suojatoimia joutumatta odottamaan, että syntyy pula terveydenhuollon ammattihenkilöistä tai tällä alalla annettavan opetuksen laatuun kohdistuvia vaaroja.(30) Lisäksi toimivaltaisten viranomaisten on osoitettava kyseisten vaarojen olemassaolo suorittamalla numeroihin perustuva arviointi, jossa otetaan ensinnäkin huomioon, millainen vaikutus niillä muualla asuvilla opiskelijoilla, jotka ovat suorittaneet belgialaisen toisen asteen tutkinnon ranskankielisen yhteisön oppilaitoksessa, on pyrittäessä tavoitteeseen taata ammattihenkilöiden saatavuus ranskankielisessä yhteisössä. Sen jälkeen on otettava huomioon se mahdollisuus, että maassa asuvat opiskelijat päättävät opintojensa päätyttyä harjoittaa ammattiaan jossakin muussa valtiossa kuin Belgian kuningaskunnassa. Lopuksi kyseisessä analyysissa on otettava huomioon sellaisten henkilöiden mahdollinen sijoittautuminen ranskankieliseen yhteisöön, jotka eivät ole opiskelleet siellä lääkärin ammatin harjoittamiseksi.(31)
41.      Kyseisen analyysin yhteydessä voidaan ottaa huomioon myös mahdollisuudet suorittaa kokonaan tai osittain harjoittelu Luxemburgin suurherttuakunnan sairaaloissa ranskankielisen yhteisön ja Luxemburgin välisen sopimuksen 1 artiklan mukaisesti.
42.      Toiseksi on niin, että jos ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että kansanterveyden suojeluun kohdistuvat vaarat on näytetty toteen, sen on toimivaltaisten viranomaisten toimittamien seikkojen perusteella arvioitava, voidaanko katsoa, että pääasiassa kyseessä olevalla säännöstöllä voidaan taata kansanterveyden suojelun tavoitteen toteutuminen.(32)
43.      Tässä yhteydessä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on arvioitava, edistääkö Drisiin sovellettuun asumisedellytykseen perustuva kiintiö kyseistä tavoitetta.
44.      Edellytyksestä, johon korkeakouluopintoihin pääsyyn sovellettava muualla asuvia opiskelijoita koskeva kiintiö voi perustua, on nimittäin keskusteltu. Komissio hyväksyi näin ollen ainoaksi edellytykseksi sen valtion, josta toisen asteen tutkintotodistus on saatu, ja päätti toukokuussa 2017 rikkomusmenettelyn,(33) joka aloitettiin Itävallan tasavaltaa vastaan 24.1.2007.(34) Komissio sitä vastoin totesi istunnossa, että Belgian kuningaskuntaa vastaan on aloitettu uusi EU-Pilot-menettely, joka koskee lääketieteen opintoihin pääsyyn sovellettavaa opiskelijan asuinpaikkaan perustuvaa muualla asuvien opiskelijoiden kiintiötä, ja että Drisin vuonna 2023 tekemä kantelu on liitetty siihen.
45.      Vaikka asumisedellytyksen olemassaolo on ymmärrettävissä, jotta voidaan rajoittaa pääsyä lääketieteen opintoihin ja välttää ”yliopistoturismi”, jossa tarkoituksena on suorittaa opinnot jäsenvaltiossa, jossa pääsy kyseisiin opintoihin on helpompaa kuin muissa jäsenvaltioissa, mutta jossa toimintaa on tarkoitus harjoittaa toisessa jäsenvaltiossa, Drisin tapaus osoittaa kuitenkin, että kyseinen yksittäinen edellytys on itsessään tietyissä tilanteissa epäasianmukainen.
46.      Koska Dris suoritti kaikki toisen asteen opintonsa Belgiassa ja sai niistä toisen asteen tutkintotodistuksen, hän vietti suurimman osan ajastaan kyseisessä jäsenvaltiossa, mikä auttoi solmimaan ystävyyssuhteita muihin oppilaisiin ja pääsemään mukaan koulun ulkopuoliseen toimintaan Arlonissa. Koska lapsen elämä määräytyy suurelta osin lapsen koulunkäynnin ja koulun ulkopuolisen toiminnan perusteella, voidaan katsoa, että hänellä on kansallisessa lainsäädännössä tarkoitettua Belgiassa asuvaa henkilöä vastaava yhteys Belgiaan.
47.      Oikeuskäytännössä on ratkaistu samankaltainen keskustelu edellytyksestä, jota on käytettävä myönnettäessä taloudellista tukea muualla asuville opiskelijoille.
48.      Tältä osin(35) oikeuskäytännössä on jo todettu, että ainoa edellytys, joka koskee paikkaa, josta toisen asteen tutkintotodistus on saatu, on luonteeltaan liian yleinen ja ehdoton ja että tällaisella edellytyksellä asetetaan aiheettomasti etusijalle sellainen osatekijä, joka ei välttämättä edusta sen yhteyden tosiasiallista astetta, joka vallitsee työmarkkinatuen hakijan ja maantieteellisten työmarkkinoiden välillä.(36)
49.      Tältä osin katsottiin, että koska opiskelija on suorittanut jäsenvaltiossa merkittävän osan toisen asteen opinnoistaan, kyseiselle opiskelijalle on tämän seurauksena syntynyt todellinen yhteys kyseisen jäsenvaltion yhteiskuntaan.(37) Tuomioon Bidar johtaneessa asiassa riittävä integraatio vastaanottavan jäsenvaltion yhteiskuntaan oli taattu vaatimuksilla, joilla edellytettiin aikaisempaa asumista kyseisen jäsenvaltion alueella.(38) Tuomiossa todettiin kuitenkin, että kyseisessä asiassa kyseessä olevalla lainsäädännöllä, joka koskee ainoastaan kansallisella alueella asuville opiskelijoille myönnettävää tukea korkotuetun opintolainan muodossa, toisen jäsenvaltion kansalaiselle tehdään mahdottomaksi kyseisen edellytyksen täyttäminen riippumatta tällaisen kansalaisen integroitumisasteesta vastaanottavan jäsenvaltion yhteiskuntaan. Näin ollen katsottiin, että kuvatunlaista kohtelua ei voida pitää oikeutettuna kyseessä olevan lainsäädännön lainmukaisen tavoitteen perusteella.(39)
50.      Katson, että kyseisestä yhteyden käsitteestä voisi olla hyötyä sellaisten tilanteiden tarkastelemisessa, joissa unionin kansalaisia, jotka ovat käyttäneet liikkumisvapauttaan suorittaakseen toisessa jäsenvaltiossa toisen asteen opintoja, joista saadaan toisen asteen tutkintotodistus, mutta jotka eivät asu siellä, kohdellaan eri tavalla kuin unionin kansalaisia, joiden asuinpaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa. Kyseinen yhteys voitaisiin saada aikaan vaatimalla, että toisen asteen opinnoista saatavaa tutkintotodistusta välittömästi edeltävinä vuosina on suoritettava tietyn aikaa opintoja Belgiassa, jotta voidaan välttyä tapauskohtaiselta arvioinnilta valintakokeen suorittamishetkellä. Tällöin pelko yliopistoturismista ei koskisi nuoria, jotka ovat unionin kansalaisia ja jotka ovat käyneet koulua Belgiassa iässä, jossa ammatillista erikoistumista koskevia valintoja ei tehdä.
51.      Katson näin ollen, että muualla asuvien opiskelijoiden kiintiöjärjestelmästä, josta on nyt säädetty lääketieteen opintojen osalta, voitaisiin keskustella siltä osin kuin on kyse siitä, voidaanko järjestelmällä taata kansanterveyttä koskevan tavoitteen saavuttaminen, ja erityisesti siitä, onko Drisin kanssa samassa tilanteessa olevien opiskelijoiden määrän rajoittaminen todella omiaan lisäämään sellaisten tutkinnon suorittaneiden määrää, jotka ovat lopulta valmiita turvaamaan terveydenhuoltopalvelujen saatavuuden ranskankielisessä yhteisössä.(40)
52.      Kolmanneksi ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on joka tapauksessa arvioitava, ylittääkö pääasiassa kyseessä oleva säännöstö – siltä osin kuin siinä ei rinnasteta 16.6.2006 annetun asetuksen 1 §:ssä tarkoitettuihin ”maassa asuviin opiskelijoihin” opiskelijoita, jotka Drisin tavoin ovat suorittaneet suuren osan toisen asteen koulutuksestaan ja saaneet toisen asteen tutkintotodistuksen Belgiassa, vaikka heidän kotipaikkansa on Luxemburgissa – sen, mikä on tarpeen sen tavoitteen saavuttamiseksi, johon on vedottu, eli ettei ole olemassa vähemmän rajoittavia keinoja tavoitteen saavuttamiseksi.(41)
53.      Unionin tuomioistuin totesi – edelleen korkeakouluopintoihin myönnettävän taloudellisen tuen alalla – suorittaessaan tämän ratkaisuehdotuksen edellisessä kohdassa mainittua suhteellisuusarviointia, että asumisedellytys ei välttämättä ole ainoa seikka, joka kuvaa tosiasiallisen liitynnän astetta kyseisen henkilön ja jäsenvaltion välillä, ja että edellytys on näin ollen luonteeltaan liian pois sulkeva.(42) Tuomiossa Giersch ym. unionin tuomioistuin totesi, että ”se, että tuen saajien voidaan olettaa kohtuullisen todennäköisesti palaavan sijoittautumaan Luxemburgiin ja asettumaan kyseisen jäsenvaltion työmarkkinoiden käytettäväksi edistääkseen sen talouden kehitystä, on – – mahdollista päätellä muidenkin seikkojen perusteella kuin asettamalla asianomaisen opiskelijan aikaisempaa asumista koskeva edellytys”.(43) Kyseisessä tuomiossa unionin tuomioistuin myönsi, että voidaan ottaa huomioon, että opiskelija asuu yksin tai vanhempiensa kanssa jossain siihen jäsenvaltioon rajoittuvassa jäsenvaltiossa, jossa hänen vanhempansa ovat jo huomattavan pitkään työskennelleet.(44)
54.      On todettava, että tuomiossa Bidar ja tuomiossa Giersch ym., jotka eivät koske pääsyä korkeakouluopintoihin, on kyse taloudellisesta tuesta tällaisten opintojen suorittamiseen. Kyseisellä integroitumisperusteella, jolla tarkoitetaan todellista yhteyttä vastaanottavaan yhteiskuntaan tai vastaanottavaan yhteiskuntaan
olevan tosiasiallisen liitynnän astetta, sellaisena kuin sitä on tulkittu kyseisissä tuomioissa, voisi kuitenkin olla hyödyllinen vaikutus liikkumisvapaudelle koulutuksen alalla, kun siihen ei liity pysyvää oleskelua jäsenvaltiossa, jossa toisen asteen opinnot suoritetaan ja josta saadaan toisen asteen opintojen tutkintotodistus, kuten raja-alueilla. Sisäoppilaitosoppilaiden osalta yhteys on vieläkin vahvempi.
55.      Lisäksi Drisin tapauksen kaltaisissa tilanteissa rajat ylittävään tilanteeseen liittyvä maantieteellinen läheisyys ei estä ammatillista sijoittautumista kyseessä olevalla alueella sijaitsevalle työssäkäyntialueelle, mikä voisi hyödyttää luxemburgilaisia ja belgialaisia potilaita, vaikka se sijaitsisi Luxemburgin puolella rajaa. On nimittäin olemassa rajatylittävää terveydenhuoltoa koskeva direktiivi,(45) joka on johtanut rajatylittävän terveydenhuollon korvauksia koskevaan oikeuskäytäntöön.(46) Lisäksi ranskankielisessä yhteisössä on terveydenhuoltoalan ammattihenkilöiden puutteen vuoksi otettu käyttöön työllistämisavustuksia, joiden tarkoituksena on houkutella nuoria ammattilaisia henkilöresurssien lisäämiseksi kyseisellä alueella.(47)
56.      Näin ollen ehdotan, että ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle vastataan, että SEUT 18 ja SEUT 21 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa Belgiassa asuviin ei rinnasteta opiskelijoita, jotka ovat suorittaneet toisen asteen koulutuksensa kokonaan tai suurelta osin Belgiassa ja saaneet siitä toisen asteen tutkintotodistuksen, mutta joiden kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, sellaisten muualla asuvien opiskelijoiden lukumäärän rajoittamiseksi, jotka voivat ilmoittautua ensimmäistä kertaa korkea-asteen oppilaitosten lääketieteen koulutusohjelmaan.
V       Ratkaisuehdotus
57.      Kaiken edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Conseil d’État’n esittämään ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
SEUT 18 ja SEUT 21 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa Belgiassa asuviin ei rinnasteta opiskelijoita, jotka ovat suorittaneet toisen asteen koulutuksensa kokonaan tai suurelta osin Belgiassa ja saaneet siitä toisen asteen tutkintotodistuksen, mutta joiden kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, sellaisten muualla asuvien opiskelijoiden lukumäärän rajoittamiseksi, jotka voivat ilmoittautua ensimmäistä kertaa korkea-asteen oppilaitosten lääketieteen koulutusohjelmaan.
1      Alkuperäinen kieli: ranska.
2      Ks. Luxemburgin yliopiston perustamisesta 12.8.2003 annettu laki (loi portant création de l’Université du Luxembourg, Mémorial A 149, s. 2990), joka tuli voimaan 10.10.2003. Luxemburgin yliopisto jatkoi Luxemburgin Centre Universitaire de Luxembourgissa, Institut Superieur de Technologiessa, Institut Supérieur d’Études et de Recherches Pédagogiquessa, Institut d’Études Études et de Recherches Pédagogiquessa ja Institut d’Études Études Educatives et Socialesissa siihen saakka annettua opetusta (ks. kyseisen lain 54–57 §).
3      Ks. Luxemburgin yliopiston verkkosivustolla olevat bachelor-tutkinnon hyväksyntäperusteet: https://www.uni.lu/fstm-fr/study-programs/bachelor-en-medecine/.
4      Ks. Luxemburgin yliopiston verkkosivustolta kussakin kyseisistä valtioista hyväksyttävien opiskelijoiden lukumäärä: https://www.uni.lu/fstm-fr/study-programs/bachelor-en-medecine/universites-partenaires/.
5      Ks. Luxemburgin yliopiston lääketieteen erikoistumisopintojen järjestämisestä 31.7.2020 annettuun lakiin (loi portant organisation d’études spécialisées en médecine à l’Université du Luxembourg, Mémorial A 662) johtaneen lakiehdotuksen perustelut, jotka ovat saatavilla seuraavassa verkko-osoitteessa: https://wdocs-pub.chd.lu/docs/Dossiers_parlementaires/7531/20250515_Dep%C3%B4t.pdf (s. 3).
6      Jäljempänä ranskankielinen yhteisö.
7      Moniteur belge, 6.7.2006, s. 34055.
8      Jäljempänä 16.6.2006 annettu asetus.
9      C-73/08, jäljempänä tuomio Bressol ym., EU:C:2010:181.
10      Allekirjoitettu Brysselissä 17.7.2017 (jäljempänä ranskankielisen yhteisön ja Luxemburgin välinen sopimus). Kyseinen sopimus kumottiin ja korvattiin Luxemburgin suurherttuakunnan hallituksen ja ranskankielisen yhteisön hallituksen välillä Luxemburgissa 4.1.2022 tehdyllä yliopistojen välistä yhteistyötä lääketieteellisessä koulutuksessa koskevalla erityissopimuksella (Accord particulier relatif à la coopération universitaire en formation médicale entre le Gouvernement du Grand-Duché de Luxembourg et le Gouvernement de la Communauté française), joka ei ollut vielä voimassa pääasian tosiseikkojen tapahtumisen aikaan.
11      Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL L 158, s. 77).
12      Moniteur belge, 14.4.2017, s. 51063.
13      Jäljempänä 29.3.2017 annettu asetus.
14      Moniteur belge, 18.12.2013, s. 99347.
15      C-209/03, jäljempänä tuomio Bidar, EU:C:2005:169.
16      Ks. tuomio Bressol ym. (34, 37 ja 39 kohta).
17      Ks. tuomio 16.1.2025, Ministarstvo financija (Bourse Erasmus+) (C-277/23, EU:C:2025:18, 38 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
18      Ks. tuomio 16.1.2025, Ministarstvo financija (Bourse Erasmus+) (C-277/23, EU:C:2025:18, 40 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
19      Ks. tuomio Bressol ym. (40 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
20      Ks. tuomio Bressol ym. (41 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
21      Ks. tuomio Bressol ym. (29 kohta).
22      Ks. 29.3.2017 annetun asetuksen 6 §:n 2 momentti.
23      Ks. tuomio Bressol ym. (45 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
24      Ks. tuomio 16.1.2025, Ministarstvo financija (Bourse Erasmus+) (C-277/23, EU:C:2025:18, 53 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
25      Ks. tuomio Bressol ym. (62 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
26      Ks. tuomio Bressol ym. (54 ja 67 kohta).
27      Ks. tuomio Bressol ym. (63 ja 64 kohta).
28      Ks. tuomio Bressol ym. (65 kohta).
29      Ks. tuomio Bressol ym. (66–74 kohta).
30      Ks. tuomio Bressol ym. (70 kohta).
31      Katso analogisesti tuomio Bressol ym. (73 kohta). Cour constitutionnellen 31.5.2011 antamassa tuomiossa nro 89/2011 tehtiin johtopäätökset tuomiosta Bressol ym. analysoimalla jokaista koulutusalaa, jota tuolloin voimassa ollut lainsäädäntö koski, tuomioistuimen esittämien perusteiden valossa. Muualla asuvia opiskelijoita koskeva kiintiö oli näin ollen perusteltu fysioterapeuttisen ja eläinlääketieteellisen koulutusohjelman osalta, mutta sitä ei pidetty perusteltuna niiden seitsemän muun koulutusohjelman osalta, joita tutkinnon suorittaneiden puute ei kansallisen tuomioistuimen unionin tuomioistuimen antamien tulkintaohjeiden pohjalta tekemän arvioinnin perusteella koskenut siinä määrin, että ne olisivat aiheuttaneet todellisen vaaran kansanterveydelle. Näin ollen Belgian kuningaskunta lakkasi soveltamasta kyseistä muualla asuvia opiskelijoita koskevaa kiintiöjärjestelmää seitsemällä niistä yhdeksästä koulutusalasta, joilla ei ollut todellista vaaraa kansanterveydelle.
32      Ks. tuomio Bressol ym. (75 kohta).
33      Ks. komission lehdistötiedote, joka on saatavilla seuraavassa verkko-osoitteessa: https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/en/ip_17_1282.
34      Ks. menettely INFR(1998)2308 ja komission lehdistötiedote ”Free movement of students: the Commission sends letters of formal notice to Austria and Belgium”, 24.12007, saatavilla seuraavassa verkko-osoitteessa: https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/en/ip_07_76.
35      Toisin kuin komission Itävallan tasavallan suhteen omaksumassa kannassa, joka koskee muualla asuvien opiskelijoiden kiintiöjärjestelmää (ks. tämän ratkaisuehdotuksen 44 kohta).
36      Ks. tuomio 11.7.2002, D’Hoop (C-224/98, EU:C:2002:432, 39 kohta).
37      Ks. tuomio Bidar (62 kohta).
38      Ks. tuomio Bidar (60 kohta).
39      Ks. tuomio Bidar (61 kohta).
40      Ks. tuomio Bressol ym. (76 kohta).
41      Ks. tuomio Bressol ym. (77 kohta).
42      Ks. tuomio 20.6.2013, Giersch ym. (C-20/12, EU:C:2013:411, 73 kohta; jäljempänä tuomio Giersch ym.).
43      Ks. tuomio Giersch ym. (77 kohta).
44      Ks. tuomio Giersch ym. (78 kohta).
45      Potilaiden oikeuksien soveltamisesta rajatylittävässä terveydenhuollossa 9.3.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/24/EU (EUVL 2011, L 88, s. 45).
46      Ks. esimerkiksi tuomio 4.9.2025, Casa Judeţeană de Asigurări de Sănătate Mureș ym. (C-489/23, EU:C:2025:651).
47      Ks. tältä osin Luxemburgin provinssissa toimivien sairaanhoitajien osalta: https://www.province.luxembourg.be/actualites/subvention-infirmier.