61996CJ0261_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-261/96,
angaaende en anmodning, som Corte d'appello di Venezia (Italien) i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,
Conserchimica Srl
mod
Amministrazione delle Finanze dello Stato,
at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af artikel 2 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1697/79 af 24. juli 1979 om opkraevning af import- eller eksportafgifter, der ikke er opkraevet hos debitor for varer, der er angivet til en toldprocedure, som medfoerer en forpligtelse til at betale saadanne afgifter (EFT L 197, s. 1),
har
DOMSTOLEN
(Foerste Afdeling)
sammensat af dommer D.A.O. Edward (refererende dommer), som fungerende afdelingsformand, og dommerne P. Jann og L. Sevón,
generaladvokat: M.B. Elmer
justitssekretaer: R. Grass,
efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:
- Conserchimica Srl ved advokat Bruno Babini Mitis, Venedig
- den italienske regering ved afdelingschef, professor Umberto Leanza, Juridisk Tjeneste, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtiget, bistaaet af statens advokat, Oscar Fiumara
- Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Michel Nolin og Paolo Stancanelli, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede,
paa grundlag af den refererende dommers rapport,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 12. juni 1997,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 9. maj 1996, indgaaet til Domstolen den 24. juli 1996, har Corte d'appello di Venezia i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 2 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1697/79 af 24. juli 1979 om opkraevning af import- eller eksportafgifter, der ikke er opkraevet hos debitor for varer, der er angivet til en toldprocedure, som medfoerer en forpligtelse til at betale saadanne afgifter (EFT L 197, s. 1).
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en sag, som selskabet Conserchimica Srl (herefter »Conserchimica«), der driver virksomhed i oliesektoren, har anlagt mod Amministrazione delle Finanze dello Stato, og som drejer sig om efteropkraevning af told ved indfoersel af olieprodukter.
3 I perioden maj 1978 - oktober 1980 koebte Conserchimica olieprodukter hos italienske importoerer uden at vaere i besiddelse af den skriftlige bevilling, der stilles krav om i artikel 3 og 7 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1535/77 af 4. juli 1977 om fastsaettelse af betingelserne for adgangen til toldlempelser ved indfoersel af varer, for hvilke der er foreskrevet et saerligt anvendelsesformaal (EFT L 171, s. 1), og i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1775/77 af 28. juli 1977 om fastsaettelse af betingelserne for adgangen til toldlempelser ved indfoersel af visse jordolieprodukter, for hvilke der er foreskrevet et saerligt anvendelsesformaal (EFT L 195, s. 5).
4 Den 28. april 1986 tilstillede Amministrazione delle Finanze dello Stato Conserchimica et afgiftspaalaeg for moms og told, der ikke var blevet betalt, efter flere gange i perioden februar 1981 - maj 1984 at have forkyndt flere opkraevninger for selskabet.
5 Conserchimica indbragte den 10. maj 1986 dette paalaeg for Tribunale di Venezia med paastand om annullation af paalaegget.
6 Under sagen forelagde Tribunale di Venezia i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 Domstolen et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 3 og 7 i forordning nr. 1535/77. Domstolen tog stilling hertil i dom af 13. juli 1989, forenede sager 248/88, 254/88, 255/88, 256/88, 257/88, 258/88, 309/88 og 316/88, Chimica del Friuli m.fl., Sml. s. 2837, hvori det udtales, at artikel 7 i forordning nr. 1535/77 af 4. juli 1977 om fastsaettelse af betingelserne for adgangen til toldlempelser ved indfoersel af varer, for hvilke der er foreskrevet et saerligt anvendelsesformaal, skal fortolkes saaledes, at erhververen i tilfaelde, hvor varerne overdrages, skal vaere i besiddelse af en bevilling udstedt i overensstemmelse med artikel 3, uanset om overdragelsen finder sted fra én medlemsstat til en anden eller inden for samme medlemsstat.
7 Som foelge af denne dom fastslog Tribunale di Venezia ved dom af 30. april 1992, at Amministrazione delle Finanze retmaessigt kunne gennemfoere efteropkraevningen af samtlige de skyldige told- og momsbeloeb, og afsagde derfor frifindelsesdom.
8 Conserchimica har ved staevning forkyndt den 23. juni 1993 appelleret denne dom til Corte d'appello di Venezia og har herved bl.a. anfoert, at den italienske forvaltnings adgang til at efteropkraeve de ikke-opkraevede told- og afgiftsbeloeb var bortfaldet, idet den i artikel 2 i forordning nr. 1697/79 fastsatte frist paa tre aar var udloebet.
9 Forordning nr. 1697/79 har til formaal, jf. forordningens artikel 1, at fastsaette de betingelser, hvorunder de kompetente myndigheder kan efteropkraeve de import- eller eksportafgifter, der af en hvilken som helst grund ikke er opkraevet hos debitor for varer, der er angivet til en toldprocedure, som medfoerer en forpligtelse til at betale saadanne afgifter.
10 Artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 1697/79 indeholder foelgende bestemmelser:
»1. Saafremt de kompetente myndigheder konstaterer, at hele eller en del af den import- eller eksportafgift, der forskriftsmaessigt skulle have vaeret opkraevet for varer, der er angivet til en toldprocedure, som medfoerer en forpligtelse til at betale disse afgifter, ikke er opkraevet hos debitor, kan disse foretage en efteropkraevning af det manglende afgiftsbeloeb.
En saadan efteropkraevning kan imidlertid ikke foretages efter et tidsrum af tre aar at regne fra bogfoeringstidspunktet for det beloeb, som oprindeligt blev opkraevet hos debitor, eller, hvis der ikke har fundet bogfoering sted, fra det tidspunkt hvor toldskylden for den paagaeldende vare er opstaaet.«
11 Endvidere er det i visse i forordningen fastlagte tilfaelde udelukket at foretage efteropkraevning (artikel 5, stk. 1) eller muligt at undlade efteropkraevning (artikel 5, stk. 2). Forordningen angiver desuden de tilfaelde, i hvilke der ikke opkraeves morarenter af de beloeb, der efterbetales (artikel 7).
12 Forordning nr. 1697/79 traadte i kraft den 1. juli 1980, jf. forordningens artikel 11.
13 Da Corte d'appello di Venezia havde fastslaaet, at nogle af de beloeb, som Conserchimica skyldte i told og moms, var opstaaet foer naevnte dato, var spoergsmaalet, om forordning nr. 1697/79 var anvendelig paa disse beloeb. Naevnte ret udsatte derfor sagen og anmodede Domstolen om en praejudiciel afgoerelse af foelgende spoergsmaal:
»Finder artikel 2 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1697/79 af 24. juli 1979, hvori der er fastsat en frist paa tre aar for efteropkraevning af afgifter, der ikke er opkraevet, ogsaa anvendelse paa tilfaelde fra tiden foer den 1. juli 1980, paa hvilken dato naevnte forordning traadte i kraft, jf. forordningens artikel 11?«
14 Med dette spoergsmaal oensker den forelaeggende ret foerst og fremmest at faa oplyst, om artikel 2, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 1697/79 finder anvendelse paa told og afgifter af varer, der er angivet til en toldprocedure, naar forpligtelsen til at betale told og afgifter er opstaaet foer den dato, hvor forordningen traadte i kraft.
15 Foerst bemaerkes, at treaarsfristen ifoelge artikel 2, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 1697/79 begynder at loebe fra »bogfoeringstidspunktet for det beloeb, som oprindeligt blev opkraevet hos debitor«, dvs. paa datoen for udstedelsen af den forvaltningsakt, med hvilken told- eller afgiftsbeloebet fastlaegges, »eller, hvis der ikke har fundet bogfoering sted, fra det tidspunkt, hvor toldskylden for den paagaeldende vare er opstaaet«.
16 Det bemaerkes dernaest, at Domstolen i dom af 12. november 1981 (forenede sager 212/80-217/80, Salumi m.fl., Sml. s. 2735, praemis 8) har fastslaaet, at da forordning nr. 1697/79 ikke indeholder overgangsbestemmelser, maa dens tidsmaessige virkning fastlaegges efter almindeligt anerkendte fortolkningsprincipper, hvorved saavel bestemmelsernes ordlyd som deres formaal og opbygning bliver af betydning.
17 Selv om processuelle regler almindeligvis antages at finde anvendelse i samtlige tvister, der verserer paa ikrafttraedelsestidspunktet, har Domstolen bl.a. fastslaaet, at forordning nr. 1697/79 erstatter de nationale regler paa omraadet med faellesskabsregler og indeholder baade processuelle og materielretlige regler, der er uadskilleligt forbundne og ikke for saa vidt angaar de enkelte bestemmelsers virkning i tidsmaessig henseende kan vurderes hver for sig (jf. den naevnte Salumi m.fl.-dom, praemis 11).
18 Domstolen har saaledes fastslaaet, at forordning nr. 1697/79 ikke finder anvendelse paa import- eller eksportforretninger, for hvilke afgiftsfastsaettelsen er sket foer den 1. juli 1980.
19 Conserchimica har under hovedsagen gjort gaeldende, at treaarsfristen i henhold til artikel 2, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 1697/79 i alle tilfaelde, hvor afgiften er opgjort efter naevnte dato, maa antages at vaere traadt i stedet for den frist, der tidligere var fastsat i national lov.
20 Det bemaerkes, at den omhandlede treaarsfrist inden for rammerne af den ved forordning nr. 1697/79 indfoerte ordning udgoer en foraeldelsesregel, og at fristen efter den udtrykkelige bestemmelse i artikel 2, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 1697/79 begynder at loebe »fra bogfoeringstidspunktet for det beloeb, som oprindeligt blev opkraevet hos debitor, eller, hvis der ikke har fundet bogfoering sted, fra det tidspunkt, hvor toldskylden for den paagaeldende vare er opstaaet«.
21 Naar toldskylden, dvs. forpligtelsen til at betale import- eller eksportafgifter, er opstaaet paa en dato foer forordning nr. 1697/79's ikrafttraeden, kan det kun vaere de dagaeldende nationale bestemmelser, herunder de nationale foraeldelsesregler, der gaelder for denne skyld.
22 Den omstaendighed, at de skyldige afgiftsbeloeb, som det er tilfaeldet i hovedsagen, foerst er blevet opgjort efter forordning nr. 1697/79's ikrafttraeden, har ingen betydning for datoen for toldskyldens opstaaen og kan ikke foere til, at de tidligere gaeldende nationale regler ikke finder anvendelse.
23 Det fremgaar i oevrigt klart af dom af 1. april 1993 (forenede sager C-31/91 - C-44/91, Lageder m.fl., Sml. I, s. 1761, praemis 26), at forordning nr. 1697/79 ikke fandt anvendelse paa forhold fra tiden foer denne forordnings ikrafttraeden.
24 Det forelagte spoergsmaal skal derfor besvares med, at artikel 2, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 1697/79 ikke finder anvendelse paa afgifter, der ikke er opkraevet for varer, der er angivet til en toldprocedure, naar forpligtelsen til at betale disse afgifter er opstaaet paa en dato forud for denne forordnings ikrafttraeden.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
25 De udgifter, der er afholdt af den italienske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
(Foerste Afdeling)
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Corte d'appello di Venezia ved kendelse af 9. maj 1996, for ret:
Artikel 2, stk. 1, andet afsnit, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1697/79 af 24. juli 1979 om opkraevning af import- eller eksportafgifter, der ikke er opkraevet hos debitor for varer, der er angivet til en toldprocedure, som medfoerer en forpligtelse til at betale saadanne afgifter, finder ikke anvendelse paa afgifter, der ikke er opkraevet for varer, der er angivet til en toldprocedure, naar forpligtelsen til at betale disse afgifter er opstaaet paa en dato forud for denne forordnings ikrafttraeden.