61990CJ0025_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 24. oktober 1989, indgaaet til Domstolen den 24. januar 1990, har Bundesfinanzhof i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 stillet to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen og gyldigheden af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3429/80 af 29. december 1980 om fastsaettelse af beskyttelsesforanstaltninger vedroerende indfoersel af champignonkonserves (EFT L 358, s. 66).
2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en sag mellem Hauptzollamt Hamburg-Jonas (herefter benaevnt "Hauptzollamt") og selskabet Wuensche Hamburg (herefter benaevnt "Wuensche"), vedroerende betaling af en tillaegsafgift paa 15 827 239,90 DM, som Hauptzollamt har kraevet i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 1697/79 af 24. juli 1979 om efteropkraevning af import- eller eksportafgifter, der ikke er opkraevet hos debitor, for varer, der er angivet til en toldprocedure, som medfoerer en forpligtelse til at betale saadanne afgifter (EFT L 197, s. 1) og forordning nr. 3429/80.
3 Den paagaeldende tillaegsafgift er foreskrevet ved artikel 1 i forordning nr 3429/80, som bestemmer foelgende:
"I tidsrummet fra den 1. januar til den 31. marts 1981 opkraeves der ved overgang til fri omsaetning i Faellesskabet en tillaegsafgift paa 175 ECU/100 kg netto for champignonkonserves henhoerende under pos. 20.02 A i Den Faelles Toldtarif, for saa vidt angaar de maengder, der overstiger de i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1 og 3, fastlagte, jf. dog undtagelsen i artikel 4."
4 Det fremgaar af forelaeggelseskendelsen, at Wuensche importerede ca. 3 300 tons champignonkonserves hidroerende fra Kina til Tyskland. Disse varer var blevet koebt i oktober 1980 hos en kinesisk virksomhed og derefter i samme maaned videresolgt til en graesk virksomhed, som atter videresolgte dem til Wuensche med salgsbekraeftelse og faktura af 2. januar 1981. Wuensche importerede varerne til Tyskland mellem den 27. januar og den 25. marts 1981 via forskellige toldsteder i Hamburg uden at fremlaegge importlicens. Disse varer var ledsaget af et forsendelsesdokument T 2L udfaerdiget af toldkontoret i Piraeus.
5 De tyske toldmyndigheder opkraevede foerst told i henhold til den praeferencesats, der gjaldt for indfoersler fra Graekenland. Senere bestred de imidlertid aegtheden af det naevnte dokument og dermed lovligheden af varernes overgang til fri omsaetning i Faellesskabet. Hauptzollamt fandt derfor, at indfoerslen ikke var omfattet af en gyldig licens, og besluttede at anvende den sats paa 23%, der gjaldt for indfoersler fra tredjelande, paa indfoerslen, og at opkraeve det ovennaevnte beloeb i tillaegsafgift.
6 Efter at Hauptzollamt havde truffet afgoerelse om at afvise Wuensche' s klage, anlagde selskabet sag ved Finanzgericht, som annullerede denne afgoerelse. Hauptzollamt ankede derpaa til Bundesfinanzhof, som fandt, at sagens udfald afhang af fortolkningen og gyldigheden af forordning nr. 3429/80, og som derfor besluttede at udsaette sagen og at stille Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"1) Skal der ogsaa opkraeves en tillaegsafgift i henhold til artikel 1 i forordning (EOEF) nr. 3429/80 for champignonkonserves, som er blevet ekspederet til fri omsaetning uden gyldig importlicens?
2) Saafremt det foerste spoergsmaal besvares bekraeftende, er forordning (EOEF) nr. 3429/80 da gyldig, navnlig med hensyn til fastsaettelsen af tillaegsafgiftens stoerrelse?"
7 Vedroerende de faktiske omstaendigheder i hovedsagen, de relevante faellesskabsbestemmelser, retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg, der er indgivet for Domstolen, henvises i oevrigt til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
Det foerste spoergsmaal
8 Ifoelge Wuensche foelger det saavel af ordlyden som af formaalet med artikel 1 i forordning nr. 3429/80, at kriteriet for, om der skal opkraeves tillaegsafgift, alene er overgang til fri omsaetning af varer, der overstiger de i forordningen fastsatte maengder. Foelgelig kan forordningen ikke anvendes paa allerede foretagne indfoersler, fordi faellesskabsbeskyttelsen ikke laengere kan sikres efter overgang til fri omsaetning.
9 Denne argumentation kan ikke laegges til grund. Artikel 1 i forordning nr. 3429/80 bestemmer, at der skal opkraeves tillaegsafgift hver gang champignonkonserves, der overstiger de i overensstemmelse med samme forordnings artikel 2, stk. 1 og 3, fastsatte maengder, overgaar til fri omsaetning, idet bestemmelsen ikke paa nogen maade sondrer efter de naermere omstaendigheder ved overgangen til fri omsaetning. Efter den ved forordningen indfoerte ordning sikres overholdelse af de fastsatte maengder ved, at der til de erhvervsdrivende udstedes importlicenser, som samlet ikke overstiger disse maengder. Ordningens effektivitet ville derfor blive bragt i fare, hvis varer kunne overgaa til fri omsaetning i Faellesskabet, uden at det ved fremlaeggelse af en importlicens kunne kontrolleres, at maengderne af de paagaeldende varer ikke oversteg de ved forordning nr. 3429/80 fastsatte maengder.
10 Effektiviteten af den ved forordning nr. 3429/80 indfoerte ordning sikres nemlig ved opkraevning af tillaegsafgiften. Heraf foelger, at hver indfoersel, der foretages uden gyldig importlicens, selv om importoeren er i god tro, skal anses for at vaere en overskridelse af de ved forordningen fastsatte maengder og skal medfoere opkraevning af den fastsatte tillaegsafgift. Denne virkning af tillaegsafgiften har til foelge, at afgiften ogsaa skal opkraeves, naar det efter de paagaeldende varers overgang til fri omsaetning konstateres, at indfoerslen er foretaget uden gyldig importlicens.
11 Den nationale rets foerste spoergsmaal skal derfor besvares med, at den tillaegsafgift, der er fastsat ved artikel 1 i forordning nr. 3429/80, ogsaa skal opkraeves, naar champignonkonserves er overgaaet til fri omsaetning i Faellesskabet, og det efter denne overgang konstateres, at varerne ikke var ledsaget af en gyldig importlicens.
Det andet spoergsmaal
12 Den nationale rets andet spoergsmaal vedroerer i det vaesentlige det problem, om den ved forordningen fastsatte tillaegsafgift er lovlig, navnlig afgiftens stoerrelse, naar henses til proportionalitetsprincippet.
13 Ifoelge fast retspraksis foelger det af dette princip, at lovligheden af foranstaltninger, hvorved de erhvervsdrivende paalaegges oekonomiske byrder, er betinget af, at foranstaltningerne er egnede til og noedvendige for at naa de maal, der lovligt forfoelges med de paagaeldende bestemmelser; saafremt der er mulighed for at vaelge mellem flere egnede foranstaltninger, skal den mindst bebyrdende foranstaltning vaelges, og byrderne maa ikke vaere uforholdsmaessige i forhold til de tilsigtede maal (se f.eks. dom af 11.7.1989, sag 265/87, Schraeder, Sml. s. 2237, praemis 21). Ved besvarelsen af det andet praejudicielle spoergsmaal skal der saaledes indledningsvis henvises til formaalet med forordning nr. 3429/80.
14 Hjemmelen til denne forordning er Raadets forordning (EOEF) nr. 516/77 af 14. marts 1977 om den faelles markedsordning for produkter forarbejdet paa basis af frugt og groensager (EFT L 73, s. 1), navnlig dennes artikel 14, stk. 2, hvorefter Kommissionen paa anmodning af en medlemsstat eller paa eget initiativ vedtager de noedvendige foranstaltninger, der meddeles medlemsstaterne, og som finder oejeblikkelig anvendelse.
15 I henhold til denne bestemmelse er der ved artikel 2, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 521/77 af 14. marts 1977 om naermere fastsaettelse af gennemfoerelsesbestemmelser vedroerende beskyttelsesforanstaltninger for produkter forarbejdet paa basis af frugt og groensager (EFT L 73, s. 28) indfoert en raekke foranstaltninger.
16 Med hensyn til disse foranstaltningers raekkevidde bestemmer sidstnaevnte forordnings artikel 2, stk. 2, blandt andet, at disse kun kan traeffes i det omfang og for den varighed, som er strengt noedvendigt, og at de kan begraenses til visse afsendelses- eller oprindelseslande, bestemmelsessteder, kvaliteter eller praesentationer.
17 Paa grundlag af disse forskellige bestemmelser er tillaegsafgiften blevet indfoert ved forordning nr. 3429/80 som beskyttelsesforanstaltning. Skoent denne foranstaltning ikke er blandt dem, der udtrykkeligt er naevnt i forordning nr. 521/77, er dens lovlighed dog udtrykkeligt blevet anerkendt af Domstolen (se dom af 12.4.1984, sag 345/82, Wuensche, Sml. s. 1995, praemis 24).
18 I denne forbindelse bemaerkes, at forordning nr. 3429/80 ifoelge sine to foerste betragtninger har til formaal at indfoere foranstaltninger til at beskytte Faellesskabets marked for champignoner, som paa grund af indfoersler fra tredjelande er truet af alvorlige forstyrrelser, der kan bringe de i Traktatens artikel 39 naevnte maal i fare.
19 Som det praeciseres i forordningens tredje betragtning, har Kommissionen paa grund af det traditionelle handelssamkvem med de paagaeldende tredjelande fundet det hensigtsmaessigt ikke at suspendere indfoerslerne, men at indfoere en mindre restriktiv foranstaltning for den del af indfoerslerne, der overstiger den traditionelle maengde, nemlig opkraevning af en tillaegsafgift til beskyttelse af Faellesskabets marked.
20 I betragtning af det saaledes praeciserede formaal med den paagaeldende forordning maa det konstateres, at kravet om en tillaegsafgift var passende og noedvendigt for at opfylde det. Naar imidlertid henses til, at afgiften er fastsat til 175 ECU/100 kg netto, uden at dette beloeb er gradueret alt efter varernes kvalitet og de omstaendigheder, hvorunder de er blevet indfoert, maa det undersoeges, om afgiften overskrider den graense, som er forbundet med overholdelse af proportionalitetsprincippet, som det kommer til udtryk i artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 521/77.
21 Kommissionen har herom gjort gaeldende, at den har overholdt proportionalitetsprincippet, da den anfaegtede foranstaltning er mindre indgribende for samhandelen end det totale forbud mod indfoersler, som den kunne have indfoert, og at den er smidigere, fordi den giver mulighed for at tilpasse foranstaltningen afhaengigt af markedets behov blot ved en justering af tillaegsafgiften.
22 Dette argument kan ikke laegges til grund, da forordning nr. 3429/80 ikke havde til formaal at forbyde indfoersler ud over visse maengder, men, selv ud over de fastsatte maengder, fortsat at give mulighed for udstedelse af importlicenser mod betaling af en tillaegsafgift (se dom af 12.4.1984, Wuensche, praemis 25). Kommissionen har saaledes ikke kunnet indfoere et forbud.
23 Med hensyn til tillaegsafgiftens stoerrelse har Kommissionen gjort gaeldende, at det var noedvendigt at fastsaette afgiften paa et hoejt niveau, for at den kunne have afskraekkende virkning.
24 Dette argument kan heller ikke laegges til grund, fordi forordningens formaal som tidligere naevnt ikke var totalt at udelukke indfoersler ud over de fastsatte maengder. Desuden havde forordningen ikke til formaal at straffe indfoersel uden licens, men at beskytte Faellesskabets marked for champignoner mod de alvorlige forstyrrelser, der skyldtes indfoersler fra tredjelande.
25 Kommissionen har herom anfoert, at tillaegsafgiftens stoerrelse var berettiget, fordi den svarede til kostprisen for champignonkonserves af foerste sortering, som hidroerte fra Frankrig og blev solgt paa det tyske marked. Man havde truffet dette valg, fordi Frankrig er det vigtigste producentland i Faellesskabet og Tyskland den vigtigste aftager. Efter Kommissionens opfattelse ville en tillaegsafgift, som blot svarede til forskellen mellem prisen i udfoerselslandet og prisen inden for Faellesskabet, ikke have gjort det muligt at opnaa formaalet med forordning nr. 3429/80.
26 Denne argumentation maa forkastes. Som generaladvokaten nemlig har anfoert i sit forslag til afgoerelse (afsnit 41), har stoerrelsen af den tillaegsafgift, som er indfoert ved forordning nr. 3429/80, og som svarer til kostprisen for champignoner produceret i Faellesskabet, bevirket en maerkbar foroegelse af prisen paa champignonkonserves, der - som i det foreliggende tilfaelde - er fremstillet i Kina, i forhold til prisen paa champignoner produceret i det faelles marked.
27 Det bemaerkes ligeledes, at tillaegsafgiften, som Kommissionen har bekraeftet, ved forordning nr. 3429/80 var blevet fastsat udelukkende paa grundlag af prisen paa champignonkonserves af foerste sortering fremstillet i Faellesskabet. Heraf foelger, at stoerrelsen af tillaegsafgiften for de ringere sorteringer champignoner indfoert fra tredjelande har haft langt alvorligere foelger og saaledes vaesentligt har overskredet prisen paa champignonkonserves af ringere sorteringer fremstillet i Faellesskabet. Foelgelig staar en tillaegsafgift af en saadan stoerrelse, at den udgoer en betydelig oekonomisk byrde for importoererne, i misforhold til det formaal, som Kommissionen havde fastsat med udstedelsen af forordning nr. 3429/80.
28 Det skal tilfoejes, at, som Domstolen har udtalt i dommen af 11. februar 1988, National Dried Fruit Trade Association, praemis 29 (sag 77/86, Sml. s. 757) om en udligningsafgift, der som beskyttelsesforanstaltning var paalagt toerrede druer, er en saadan afgift ikke ulovlig, ene og alene fordi den er fastsat til et fast beloeb. Dens lovlighed afhaenger nemlig af en hel raekke omstaendigheder, saasom importpriserne og hensynet til, at det fastsatte maal faktisk naas.
29 I samme dom har Domstolen praeciseret, at formaalet med denne beskyttelsesforanstaltning ikke var at ramme den erhvervsdrivende, der har importeret til en pris under minimumsprisen (praemis 32). Indfoerelse af en udligningsafgift med en fast sats, der opkraeves selv i tilfaelde af en ganske lille forskel mellem importprisen og minimumsprisen, virker som en oekonomisk sanktion.
30 Det samme gaelder den tillaegsafgift, der ved forordning nr. 3429/80 er fastsat til 175 ECU/100 kg netto, og som gaelder uden forskel for champignonkonserves af enhver oprindelse og af alle sorteringer og saaledes foerer til, at importoerer af champignoner af ringere sorteringer straffes haardere end importoerer af champignoner af foerste sortering, skoent artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 521/77 bemyndigede Kommissionen til at tage hensyn til blandt andet champignonernes oprindelse og kvalitet og paa grundlag heraf eventuelt fastsaette forskellige tillaegsafgifter.
31 Det foelger af samtlige disse betragtninger, at den nationale rets andet spoergsmaal skal besvares med, at artikel 1 i Kommissionens forordning nr. 3429/80 er ugyldig, for saa vidt angaar stoerrelsen af den fastsatte tillaegsafgift.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
32 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Sjette Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Bundesfinanzhof ved kendelse af 24. oktober 1990, for ret:
1) Den tillaegsafgift, der er fastsat ved artikel 1 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3429/80 af 29. december 1980 om fastsaettelse af beskyttelsesforanstaltninger vedroerende indfoersel af champignonkonserves, skal ogsaa opkraeves, naar champignonkonserves er overgaaet til fri omsaetning i Faellesskabet, og det efter denne overgang konstateres, at varerne ikke var ledsaget af en gyldig importlicens.
2) Samme forordnings artikel 1 er ugyldig, for saa vidt angaar stoerrelsen af den fastsatte tillaegsafgift.