61983CJ0053_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning indgivet til Domstolens justitskontor den 31 . marts 1983, har sagsoegerne i medfoer af EOEF-traktatens artikel 173, stk . 2, anlagt sag med paastand om annullation af Raadets forordning nr . 101/83 af 17 . januar 1983 om indfoerelse af en endelig antidumpingtold paa visse kemiske goedningsstoffer med oprindelse i Amerikas Forenede Stater ( EFT L 15, s . 1, og EFT L 82, s . 27 ).
A, Formaliteten
2 Raadet har uden at nedlaegge en formel afvisningspaastand udtrykt tvivl om, hvorvidt sagen kan antages til realitetsbehandling . Den omstaendighed, at forordningen retter sig til sagsoegerne, at de paalaegges en specifik told, og at de var genstand for den forudgaaende undersoegelse, indebaerer ikke, at de kan anse sig for umiddelbart og individuelt beroert . Et direkte soegsmaal indebaerer visse retsbeskyttelsesfordele, men vil foere til det usaedvanlige resultat, at der sideloebende med de nationale retsmidler indfoeres endnu et retsmiddel . Ifoelge Raadet har Domstolen aldrig anerkendt, at en retsakt paa én gang kan anses for en individuel beslutning i forhold til de virksomheder, som den udtrykkelig retter sig til, og en generel retsakt i forhold til andre beroerte virksomheder .
3 Sagsoegerne har anfoert, at deres soegsmaal retter sig mod en konkret retsakt, som kan adskilles fra grundforordningen, og som er selvstaendig i forhold til denne ; skoent den er udstedt i form af en forordning, er der tale om en retsakt, som beroerer dem og kun dem umiddelbart og individuelt, for saa vidt angaar dels grundlaget for udstedelsen, nemlig den paastaaede dumping og tilbagekaldelsen af de givne tilsagn, dels konklusionen, nemlig indfoerelsen af en specifik toldsats, som er hoejere end normalsatsen . Indfoerelsen af en foerst midlertidig og dernaest endelig told kan ikke anses for den naturlige foelge af en tilbagekaldelse af de givne tilsagn . Den bestemmelse, som eventuelt maatte vaere relevant, er i oevrigt ikke grundforordningens artikel 1, men derimod artikel 2, hvorefter visse ved navn naevnte selskaber fritages for antidumpingtolden, hvorfor den har karakter af en beslutning rettet til selskaberne . Det kan ikke haevdes, at en saaledes individualiseret eksportoer ikke har soegsmaalsret, fordi den importoer, som er undergivet de generelle retsregler, ikke har en saadan ret .
4 Det bemaerkes, at Domstolen allerede i dommen af 21 . februar 1984 ( Allied Corporation m.fl ., forenede sager 239 og 275/82, Sml . 1984, s . 1005 ) har kendt for ret, at retsakter om indfoerelse af antidumpingtold umiddelbart og individuelt kan beroere de producent- og eksportvirksomheder, der kan godtgoere, at Kommissionens eller Raadets retsakter retter sig til dem, eller som har vaeret inddraget i de forudgaaende undersoegelser .
5 Da den anfaegtede forordning udtrykkeligt retter sig til de tre sagsoegere, kan sagen admitteres .
B, Realiteten
6 Sagsoegerenes vaesentlige klagepunkter vedroerer beregningen af normalvaerdien for de omhandlede kemiske goedningsstoffer samt konstateringen af, at faellesskabsproducenterne er paafoert skade .
Beregning af normalvaerdien
7 Sagsoegerne har gjort gaeldende, at Kommissionen og Raadet ikke har fastsat normalvaerdien ved anvendelse af en af de i artikel 2, stk . 3 ff ., i forordning nr . 3017/79 anfoerte metoder .
8 I artikel 2, stk . 3, i forordning nr . 3017/79 henvises til den sammenlignelige pris, der faktisk anvendes i oprindelseslandet eller ved eksport til et tredjeland eller endelig til den saakaldte beregnede vaerdi . Er der rimeligt grundlag for at naere mistanke om, at denne pris ikke daekker produktionsomkostningerne, kan normalvaerdien ifoelge stk . 4 fastsaettes paa grundlag af det oevrige salg paa hjemmemarkedet, paa grundlag af eksportsalget til tredjelande, paa grundlag af den beregnede vaerdi eller ved at foretage en prisjustering .
9 Forordningens artikel 7, stk . 7, litra b ), bestemmer, at »saafremt en af de beroerte parter eller et af de beroerte tredjelande naegter at give adgang til noedvendige oplysninger eller undlader at meddele saadanne inden for en rimelig frist eller laegger vaesentlige hindringer i vejen for undersoegelsen, kan der paa grundlag af de tilgaengelige oplysninger traeffes foreloebige eller endelige, positive eller negative afgoerelser« . Ifoelge sagsoegerne boer de tilgaengelige oplysninger laegges til grund ved beregningen af normalvaerdien efter en af de i artikel 2 foreskrevne metoder .
10 Sagsoegerne har yderligere anfaegtet, at Kommissionen og Raadet ved fastsaettelse af normalvaerdien som kriterium har anvendt de i de tilbagekaldte tilsagn indeholdte priser . Indeksmekanismen i henhold til disse tilsagn, som var baseret paa et prisindeks, som offentliggoeres af USA ' s forbundsregering, er helt ude af trit med produktionsomkostningernes faktiske udvikling, hvilket i oevrigt var en af grundene til tilbagekaldelsen . Ved at laegge den ifoelge tilsagnet aftalte pris til grund ved beregningen af normalvaerdien har faellesskabsmyndighederne gjort muligheden for at tilbagekalde tilsagnet helt illusorisk, navnlig da tilbagekaldelsen var begrundet i, at prisen ikke laengere var realistisk .
11 Raadet har anfoert, at det var umuligt, da sagsoegerne naegtede at samarbejde, at fastsaette normalvaerdien paa anden maade end paa grundlag af de tilbagekaldte tilsagn . Tilsagnsprisen, som er en tilgaengelig oplysning, jfr . artikel 7, stk . 7, litra b ), er baseret paa normalvaerdien og er derfor knyttet til de i artikel 2 anfoerte kriterier ; tilsagnet gik nemlig ud paa at anvende en pris, der udligner, men som ikke overstiger de konstaterede dumpingmargener . Sagsoegerne har frivilligt accepteret indeksmekanismen, hvis parameter de selv har valgt .
12 Kommissionen har gjort gaeldende, at sagsoegeren Allied Corporation ikke samarbejdede med Kommissionen under dennes undersoegelse . Den kunne heller ikke anvende de oplysninger, som var offentliggjort vedroerende priserne paa det amerikanske marked, da de beroerte eksportoerer og importoerer bestred rigtigheden heraf, og Kommissionen havde grund til at antage, at selv om priserne noejagtigt afspejlede situationen paa det amerikanske marked, fremgik de faste og variable produktionsomkostninger ikke i tilstraekkelig grad af oplysningerne . Kommissionen tog derimod hensyn til, at Allied Corporation i 1981 havde givet et pristilsagn for at opretholde forholdet mellem sine eksportpriser og normalvaerdien, og at tilsagnet var behaeftet med en indekseringsmekanisme, hvorefter eksportpriserne skulle justeres hvert halve aar . Ved at anvende perioden fra juli 1982 til ultimo 1982 som referenceperiode beregnede Kommissionen tilsagnsprisen for denne referenceperiode ved anvendelse af indeksmekanismen, hvorefter denne pris blev lagt til grund ved beregning af normalvaerdien . Af samme grund lagde Kommissionen ligeledes de af Kaiser og Transcontinental givne tilsagn til grund ved beregning af normalvaerdien .
13 Sagsoegerens anbringende om metoden til fastsaettelse af normalvaerdien kan ikke laegges til grund . I tilfaelde af, at en virksomhed naegter at deltage i en af Kommissionen ivaerksat antidumpingundersoegelse, og Kommissionen ikke paa grundlag af de tilgaengelige oplysninger kan fastsaette normalvaerdien ved at anvende et af kriterierne efter artikel 2 i forordning nr . 3017/79, kan den lovligt gaa ud fra de med virksomheden aftalte priser, som maa antages at ligge naermest de faktiske oekonomiske forhold, medmindre Kommissionen har grund til at formode, at dette ikke laengere er tilfaeldet . Det er ligeledes lovligt at anvende det almindelige prisindeks, hvorefter det i tilsagnet fastlagte prisniveau justeres, med henblik paa at fastsaette en ny normalvaerdi, saafremt indekset staar i et rimeligt forhold til virksomhedens omkostninger . Selv om sagsoegerne med rette har anfoert, at anvendelsen af det paagaeldende indeks paa den af Kommissionen anvendte referenceperiode foerer til et resultat, som ikke afspejler stigningen i deres omkostninger, har Kommissionen godtgjort, at de af sagsoegerne foreslaaede alternative loesninger foerer til resultater, som er endnu mere ufordelagtige for disse . Sagsoegerne har saaledes ikke vaeret i stand til at begrunde dette klagepunkt .
Den paafoerte skade
14 Sagsoegerne har yderligere bestridt Kommissionens konstatering, hvorefter Faellesskabets producenter af goedningsstoffer har lidt skade som foelge af sagsoegernes dumping .
15 De har navnlig gjort gaeldende, at detailpriserne for deres varer paa Faellesskabets stoerste marked, nemlig Frankrig, var hoejere end de nederlandske producenters tilsvarende priser, og der kan saaledes ikke tales om skade . Importen fra USA i hoestaaret 1981/82 faldt med 50% i forhold til 1979/80, mens importen fra Nederlandene steg med 800% . Raadet undlod at tage hensyn til virkningerne af prisstoppet i Frankrig, den franske industris konkurrencebegraensende adfaerd og den i 1980 indfoerte antidumpingtold . Selv om der maatte vaere paafoert skade, ville en lavere told under alle omstaendigheder have vaeret tilstraekkelig til at udligne den .
16 Raadet har anfoert, at eksporten fra USA, efter at vaere faldet i hoestaaret 1981/82 som foelge af den indfoerte antidumpingtold, steg staerkt i 1982 . Den nederlandske eksport, som i oevrigt ikke steg saa meget som anfoert, blev gennemfoert til staerkt tabgivende priser . Den konkurrencebegraensende adfaerd i Frankrig vedroerte en anden periode og andre varer . Indfoerelsen af en antidumpingtold var saaledes begrundet, selv om skaden ikke udelukkende skyldtes den anfaegtede import . Kommissionen er enig med Raadet i, at der foreligger dumping og skade .
17 Det bemaerkes, at ifoelge ordlyden af artikel 13, stk . 3, i forordning nr . 3017/79 maa antidumpingtolden ikke vaere hoejere end dumpingmargenen, og den boer vaere lavere, saafremt en saadan lavere told er tilstraekkelig til at afhjaelpe skaden .
18 Det fremgaar heraf, at Raadet ved udstedelsen af en antidumpingforordning skal fastslaa, at tolden er noedvendig for at udligne skaden . I den foreliggende sag har det imidlertid ikke vaeret muligt at fastslaa, at Raadet har taget dette aspekt af problemet i betragtning .
19 I betragtningerne til forordning nr . 101/83 har Raadet i detaljer behandlet det spoergsmaal, om skaden var foraarsaget af importen fra USA eller af producenter i andre medlemsstater, som eksporterede til det franske marked . Raadet udtalte sig derimod ikke om stoerrelsen af den told, som var noedvendig for at udligne skaden ; man henviste her udelukkende til Kommissionens udtalelse, hvorefter »et lavere niveau ville betyde, at Allied Corporation havde haft fordel af at traekke sit tilsagn tilbage og naegte at samarbejde, og at Kaiser og Transcontinental havde haft fordel af at traekke deres tilsagn tilbage« . Denne betragtning er irrelevant for anvendelsen af artikel 13, stk . 3, i forordning nr . 3017/79 . Under sagens behandling har det heller ikke paa anden maade vaeret muligt at paavise, at Raadet lagde denne bestemmelse til grund ved fastsaettelse af antidumpingtolden . Det kan herefter fastslaas, at forordningen blev udstedt i strid med ovennaevnte artikel 13, og at den derfor maa annulleres .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
20 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger . Raadet har tabt sagen og doemmes derfor til at afholde sagens omkostninger . Kommissionen boer ligeledes doemmes til at afholde omkostningerne i forbindelse med sin intervention .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 ) Raadets forordning nr . 101/83 af 17 . januar 1983 annulleres .
2 ) Raadet betaler sagens omkostninger, og Kommissionen betaler omkostningerne i forbindelse med sin intervention .