62018CC0385
ĢENERĀLADVOKĀTA JEVGENIJA TANČEVA [EVGENI TANCHEV]
SECINĀJUMI,
sniegti 2019. gada 29. jūlijā (
1
)
Lieta C‑385/18
Arriva Italia Srl,
Ferrotramviaria SpA,
Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi (CO.TRA.P)
pret
Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti,
piedaloties:
Ferrovie dello Stato Italiane SpA,
Ferrovie del Sud Est e Servizi Automobilistici Srl,
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
(Consiglio di Stato (Valsts padome, Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Valsts atbalsts – Finanšu grūtībās nonākušai, vietējas nozīmes dzelzceļa infrastruktūru ekspluatējošai sabiedrībai piešķirts atbalsts – Valsts atbalsta jēdziens – Brīdis, kurā atbalsts ir uzskatāms par piešķirtu – Privātā ieguldītāja kritērijs – Priekšrocības saņēmējs – Konkurences izkropļojums
Satura rādītājs
I. Itālijas tiesības
A. 2016. gada Stabilitātes likums
B. Dekrēts Nr. 9/2016
C. Dekrēts Nr. 264/2016
D. Nodošanas akts
E. Dekrētlikums Nr. 50/2017
II. Fakti, pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
III. Vērtējums
A. 70 miljonu EUR dotācija
1. Valsts iejaukšanās vai apmaksāšana no valsts līdzekļiem
2. Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm
3. Atbalsta saņēmējam piešķirta selektīva priekšrocība
4. Konkurences izkropļojums vai izkropļojuma draudi
B. MIT piederošo FSE kapitāldaļu nodošana sabiedrībai FSI
1. Valsts iejaukšanās vai apmaksāšana no valsts līdzekļiem
2. Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm
3. Atbalsta saņēmējam piešķirta selektīva priekšrocība
a) Vai priekšrocība tika piešķirta FSI?
b) Vai priekšrocība tika piešķirta FSE?
4. Konkurences izkropļojums vai izkropļojuma draudi
IV. Secinājumi
1.
Izskatāmās lietas strīda pamatā ir pasākumi, ko 2016. gadā veica Itālijas valsts un ar kuriem, pamatojoties uz nopietnu finanšu situāciju, valstij piederošai vietējas nozīmes dzelzceļa infrastruktūru ekspluatējošai sabiedrībai, vietējā pasažieru pārvadāšanas pakalpojuma sniedzējai, tika piešķirta liela apmēra neatmaksājama subsīdija. Turklāt visas valstij piederošās sabiedrības kapitāldaļas bez atlīdzības tika nodotas valstij piederošai valsts nozīmes dzelzceļa infrastruktūru ekspluatējošai sabiedrībai ar nosacījumu, ka pēdējā minētā atjaunos nodotās sabiedrības ekonomisko dzīvotspēju. Šo pasākumu likumību apstrīdēja citi vietējā pasažieru pārvadāšanas pakalpojuma sniedzēji, kuri bez panākumiem bija izrādījuši ieinteresētību par minēto nodošanu. Consiglio di Stato (Valsts padome, Itālija) jautā Tiesai, vai šie pasākumi ir valsts atbalsts.
2.
Šajā lietā Tiesai ir iespēja sniegt norādes par priekšrocības un konkurences izkropļojuma jēdzieniem, lai valdības iejaukšanos klasificētu kā valsts atbalstu. Viens no jautājumiem, uz kuru Tiesai ir jāatbild, būtu – vai pārņēmējam tika piešķirta priekšrocība, lai arī tas apņēmās atjaunot vietējas nozīmes tirgus dalībnieka dzīvotspēju, un kurš ir nodošanas labuma guvējs – pārņēmējs (ja nodotās sabiedrības dzīvotspēju ir iespējams atjaunot un ja sabiedrība atkal kļūst ienesīga) vai nodotā sabiedrība (kas gūst labumu no pārņēmēja apņemšanās atjaunot tās dzīvotspēju). Otrs jautājums, kas Tiesai ir jāizskata – vai apstākļi, kādos atbalsta saņēmējs (vai saņēmēji) darbojas tirgos, kuriem piemērojams likumīgs monopols un kuri tādējādi nav atvērti konkurencei, liedz secināt, ka atbalsts var izkropļot konkurenci.
I. Itālijas tiesības
A.
2016. gada Stabilitātes likums
3.
2016. gada Stabilitātes likuma (
2
) 1. panta 867. punktā Itālijas valsts noteica, ka Ferrovie del Sud Est e Servizi Automobilistici Srl (turpmāk tekstā – “FSE”), ņemot vērā tās “nopietno finanšu situāciju”, ir jāieceļ administrators. To bija paredzēts īstenot, Ministro delle Infrastrutture e dei Trasporti (infrastruktūras un transporta ministrs, Itālija, turpmāk tekstā – “MIT”) izdodot dekrētu.
4.
2016. gada Stabilitātes likuma 1. panta 867. punkta otrajā un piektajā teikumā īpašajam komisāram tika lūgts attiecīgi “sagatavot rūpniecības pārstrukturēšanas plānu”, koncentrējoties uz darbības izmaksu samazināšanu, un sagatavot iesniegšanai MIT“[FSE] nodošanas vai atsavināšanas priekšlikumus saskaņā ar [MIT] dekrētā definētajiem kritērijiem un procedūrām”. Turklāt 2016. gada Stabilitātes likuma 1. panta 867. punkta sestajā un pēdējā teikumā ir noteikts, ka “līdz iepriekš minētā pārstrukturēšanas plāna īstenošanai 2016. gadā tiek atļauti izdevumi [70 miljonu EUR] apmērā, lai nodrošinātu nepārtrauktu [FSE] darbību”.
B.
Dekrēts Nr. 9/2016
5.
Dekrēta Nr. 9/2016 (
3
) 6. pantā ir noteikts, ka FSE tiek iecelts administrators un FSE kapitāla palielināšanai tiek atvēlēti 70 miljoni EUR, kas piešķirti ar 2016. gada Stabilitātes likumu, un naudas līdzekļi varētu tikt izmantoti pat bez iepriekšējas publiskā akcionāra atļaujas, “lai nodrošinātu [FSE] sniegtā publiskā pakalpojuma nepārtrauktību un regularitāti, veicot visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu [FSE] darbības nepārtrauktību un atjaunotu tā ekonomisko un finanšu stabilitāti”.
C.
Dekrēts Nr. 264/2016
6.
Ar Dekrētu Nr. 264/2016 (
4
) tika noteikts, ka visas MIT sabiedrības FSE kapitālā piederošās kapitāldaļas tiek nodotas sabiedrībai Ferrovie dello Stato Italiane SpA (turpmāk tekstā – “FSI”), kas savukārt pilnībā pieder Ministero dell’Economia e delle Finanze (Ekonomikas un finanšu ministrija, turpmāk tekstā – “MEF”).
7.
Pārņēmējs tika izvēlēts, pamatojoties uz šādiem Dekrēta Nr. 264/2016 1. panta 1. punktā noteiktiem kritērijiem: (a) “publiskās akciju paketes efektivitāte, ņemot vērā vienam un tam pašam īpašniekam (valsts iestādei) piederoša viena ekonomikas dalībnieka reorganizāciju”; (b) “pārņēmējam piemītošas pietiekamas rūpnieciskās un kapitāla īpašības, lai nodrošinātu nodarbinātības un pakalpojuma nepārtrauktību, kā arī sniegtu garantiju kreditoriem [..]”, un (c) “uzņēmuma pārstrukturēšana, ņemot vērā [FSE] negatīvo pašu kapitālu”.
8.
Ievērojot šos kritērijus, Dekrēta Nr. 264/2016 2. panta 2. punktā bija noteikts, ka [kapitāldaļu] nodošana sabiedrībai FSI notiek “bez atlīdzības”.
D.
Nodošanas akts
9.
Ar 2016. gada 28. novembra notariāli apliecinātu aktu (turpmāk tekstā – “nodošanas akts”) MIT nodeva sabiedrībai FSI visu sabiedrības FSE akciju paketi.
10.
Tajā paša dienā izdotā notā (turpmāk tekstā – “ministrijas nota”) MIT konstatēja, ka Dekrēta Nr. 264/2016 1. panta 1. punktā noteiktie nosacījumi ir izpildīti. It īpaši saskaņā ar minēto notu FSI bija apņēmusies labot FSE kapitāla nelīdzsvarotību. Tomēr saskaņā ar ministrijas notu Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (Konkurences un tirgus uzraudzības iestāde, Itālija, turpmāk tekstā – “AGCM”) izlēma neuzsākt Likuma Nr. 287/1990 (
5
) 16. panta 4. punktā noteikto izmeklēšanas procedūru par šo nodošanu.
11.
Turklāt ministrijas notā ir norādīts, ka ar 2016. gada Stabilitātes likuma 1. panta 867. punktu piešķirtie 70 miljoni EUR “ir jāizmanto – ar ekskluzīvu izmantošanas saistību – [FSE] dzelzceļa infrastruktūras finansiālo vajadzību segšanai, ievērojot Savienības tiesību normas”.
E.
Dekrētlikums Nr. 50/2017
12.
Pēc [sabiedrības] nodošanas ar Dekrētlikuma Nr. 50/2017 (
6
) 47. panta 7. punktu 2016. gada Stabilitātes likuma 1. panta 867. punkta pēdējais teikums tika aizstāts ar šādu formulējumu: “Neskarot šajā punktā minētos pienākumus, 2016. gadam tiek atļauti izdevumi 70 miljonu EUR apmērā. Attiecīgos līdzekļus ieskaita [FSE] kapitālā, lai tos izmantotu saskaņā ar [ES] tiesisko regulējumu šajā jomā un saistībā ar sabiedrības pārstrukturēšanas plānu tikai saistību – ja nepieciešams, arī agrāko – segšanai un infrastruktūras sektora finansiālo vajadzību segšanai. Netiek skarti akti, pasākumi un darījumi, kas jau īstenoti saskaņā ar [Dekrētu Nr. 264/2016].”
II. Fakti, pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
13.
FSI – sabiedrība, kas faktu rašanās brīdī pilnībā piederēja MIT, – ekspluatē Regione Puglia (Apūlijas reģions, Itālija) piederošu dzelzceļa infrastruktūru un sniedz sabiedriskā dzelzceļa pasažieru pārvadāšanas pakalpojumus un pasažieru pārvadāšanas papildpakalpojumus Apūlijas reģionā (Salento).
14.
Pamatojoties uz nopietno FSE finanšu situāciju, Itālijas valsts saskaņā ar 2016. gada Stabilitātes likuma 1. panta 867. punktu un Dekrētu Nr. 9/2016 iecēla sabiedrībai administratoru. Itālijas valsts arī atļāva piešķirt 70 miljonus EUR, lai garantētu nepārtrauktu FSE piedāvāto pakalpojumu darbību, līdz tiks īstenots pārstrukturēšanas plāns.
15.
2016. gada 4. augustā tika pieņemts Dekrēts Nr. 264/2016, ar kuru tika noteikts, ka visas MIT sabiedrības FSE kapitālā piederošās kapitāldaļas tiek nodotas sabiedrībai FSI, kas savukārt pilnībā pieder MEF un kas ir pārvaldītājsabiedrība grupai, kura (ar Rete Ferroviaria SpA, FSI meitassabiedrības, starpniecību) ekspluatē valsts nozīmes dzelzceļa infrastruktūru un (ar Trenitalia SpA (turpmāk tekstā – “Trenitalia”), FSI pilnībā piederošas meitassabiedrības, starpniecību) sniedz pasažieru pārvadāšanas un kravu pārvadājumu pakalpojumus, izmantojot dzelzceļu un autoceļus. Nodošana notika bez atlīdzības. Tā tika veikta ar nosacījumu, ka FSI novērsīs FSE kapitāla nelīdzsvarotību. FSE pārņēmēja izvēlei netika izsludināts konkurss.
16.
2016. gada 12. oktobrī saskaņā ar Likuma Nr. 287/1990 20. un 21. pantu AGCM paziņoja Itālijas valdībai par plānoto MIT piederošo sabiedrības FSE kapitāldaļu nodošanu un 70 miljonu EUR piešķiršanu, jo tā uzskatīja, ka tas varētu būt valsts atbalsts (
7
).
17.
Arriva Italia Srl (turpmāk tekstā – “Arriva Italia”), Ferrotramviaria SpA (turpmāk tekstā – “Ferrotramviaria”) un Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi
(CO.TRA.P) (turpmāk tekstā – “Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi”) – sabiedrības, kas darbojas dzelzceļa un autoceļu sabiedriskā transporta nozarē, – bija paudušas ieinteresētību pārņemt FSE. 2016. gada 24. oktobrī šīs sabiedrības iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Lacio Reģionālā administratīvā tiesa, Itālija) pieteikumu par Dekrēta Nr. 264/2016 atcelšanu. Tās apgalvoja, ka 70 miljonu EUR piešķiršana un FSE kapitāldaļu nodošana ir valsts atbalsts un, nepaziņojot Komisijai par šādiem pasākumiem un tos īstenojot, Itālijas valsts ir pārkāpusi LESD 108. panta 3. punktu.
18.
2016. gada 21. novembrīAGCM, realizējot savas pilnvaras atļaut koncentrācijas, nolēma neuzsākt izmeklēšanas procedūru atbilstoši Likuma Nr. 287/1990 16. panta 4. punktam saistībā ar paziņojumu par MIT piederošo FSE kapitāldaļu nodošanu sabiedrībai FSI (
8
).
19.
2016. gada 28. novembrī ar šo secinājumu 9. punktā minēto nodošanas aktu nodošana tika īstenota.
20.
2017. gada janvārī FSE iesniedza prasību Tribunale di Bari (Bari tiesa, Itālija) par atļauju vienoties ar kreditoriem.
21.
Ar 2017. gada 31. maija spriedumu Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Lacio Reģionālā administratīvā tiesa) iesniegto pieteikumu noraidīja.
22.
Arriva Italia, Ferrotramviaria un Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi iesniedza apelācijas sūdzību Consiglio di Stato (Valsts padome).
23.
Consiglio di Stato (Valsts padome) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai iepriekš norādītajos faktiskajos un tiesiskajos apstākļos 70 miljonu EUR dotācijas piešķiršana saskaņā ar likumu dzelzceļa transporta nozares operatoram, ievērojot nosacījumus, kuri noteikti [2016. gada Stabilitātes likuma 1. panta 867. punktā], kas grozīts ar [Dekrētlikumu Nr. 50/2017], un šā operatora vēlāka nodošana citam saimnieciskās darbības subjektam, nerīkojot konkursu un par atlīdzību, kas vienāda ar nulli, ir valsts atbalsts [LESD] 107. panta izpratnē?
2)
Ja atbilde ir apstiprinoša, vai ir jānoskaidro arī, vai attiecīgais atbalsts ir saderīgs ar Savienības tiesībām un kādas ir sekas tam, ka tas netika paziņots saskaņā ar LESD 107. panta 3. punktu (
9
)?”
24.
Rakstveida apsvērumus kolektīvi iesniedza Arriva Italia, Ferrotramviaria un Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi, kā arī FSI, Itālijas Republika, Polijas Republika un Eiropas Komisija iesniedza rakstveida apsvērumus. Visi lietas dalībnieki, izņemot Polijas Republiku, sniedza mutvārdu paskaidrojumus 2019. gada 8. maija tiesas sēdē.
III. Vērtējums
25.
Ņemot vērā Tiesas lūgumu, šajos secinājumos iztirzāšu tikai pirmo jautājumu.
26.
Ar šo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā jautā Tiesai, vai ar likumu noteiktas 70 miljonu EUR dotācijas piešķiršana dzelzceļa transporta nozares vietējas nozīmes sabiedrībai, ievērojot nosacījumus, kuri noteikti 2016. gada Stabilitātes likumā, kas grozīts ar Dekrētlikumu Nr. 50/2017, un šīs sabiedrības vēlāka nodošana valstij piederošai valsts nozīmes dzelzceļa infrastruktūras sabiedrībai, nerīkojot konkursu un bez atlīdzības, ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.
27.
Vispirms izvērtēšu, vai 70 miljonu EUR dotācija ir valsts atbalsts, un pēc tam, vai MIT piederošās FSE nodošana sabiedrībai FSI ir valsts atbalsts (
10
).
A.
70 miljonu EUR dotācija
28.
Kā minēts iepriekš, 2016. gada Stabilitātes likuma 1. panta 867. punktā sabiedrībai FSE tika piešķirta 70 miljonu EUR dotācija.
29.
Saskaņā ar judikatūru valsts pasākuma klasificēšanai par “valsts atbalstu” tiek prasīta visu tālāk norādīto nosacījumu izpilde. Pirmkārt, tā ir valsts iejaukšanās vai arī pasākums tiek apmaksāts no valsts līdzekļiem. Otrkārt, iejaukšanās ir tāda, kas var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm. Treškārt, tās saņēmējs ar to iegūst selektīvu priekšrocību. Ceturtkārt, ar to tiek izkropļota konkurence vai arī tiek radīti draudi to izkropļot (
11
).
30.
Turpmāk pārbaudīšu, vai ir izpildīts katrs no šiem nosacījumiem.
1. Valsts iejaukšanās vai apmaksāšana no valsts līdzekļiem
31.
Saskaņā ar judikatūru, lai priekšrocības varētu uzskatīt par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, pirmkārt, tām tieši vai netieši jābūt piešķirtām no valsts līdzekļiem un tām jābūt piedēvējamām valstij (
12
).
32.
Pirmkārt, attiecībā uz nosacījumu par valsts līdzekļu izmantošanu pastāvīgajā judikatūrā ir noteikts, ka “atbalsta” jēdziens ietver ne tikai tādus pozitīvus atbalstus kā subsīdijas, bet arī pasākumus, kas dažādās formās samazina izmaksas, kuras parasti rodas uzņēmuma budžetā, un kas tādējādi, lai arī nav uzskatāmi par subsīdijām precīzā šā jēdziena izpratnē, pēc būtības ir līdzīgi un ar identisku ietekmi (
13
).
33.
Izskatāmajā lietā nav šaubu, ka 70 miljonu EUR dotācija ir jāuzskata par valsts līdzekļu pārskaitījumu, jo šie izdevumi tika atļauti finansējuma likumā, proti, 2016. gada Stabilitātes likumā, un, kā norādījusi iesniedzējtiesa, ir jāmaksā no valsts budžeta.
34.
Otrkārt, attiecībā uz nosacījumu, ka pasākums ir piedēvējams valstij, ir jāpārbauda, vai attiecīgā pasākuma noteikšanā bija iesaistītas valsts iestādes (
14
).
35.
Tā kā 70 miljonu EUR dotācija tika piešķirta ar 2016. gada Stabilitātes likuma 1. panta 867. punktu, kas vēlāk grozīts ar Dekrētlikuma Nr. 50/2017 47. panta 7. punktu, izskatāmajā lietā tās bija iesaistītas.
36.
Tomēr, pirms secināt, ka 70 miljonu EUR dotācija atbilst pirmajam nosacījumam, kas minēts šo secinājumu 29. punktā, ir jāpārbauda iesniedzējtiesas paustās šaubas, ka atbalsts varētu tikt uzskatīts par piešķirtu, jo neesot nekādu pierādījumu par naudas plūsmu no valsts budžeta un izskatoties, ka 70 miljonu EUR dotācija nav izmaksāta, izteiktais iebildums.
37.
Jānorāda, ka saskaņā ar judikatūru atbalsts ir uzskatāms par piešķirtu brīdī, kad saskaņā ar spēkā esošajiem valsts noteikumiem atbalsta saņēmējam tiek piešķirtas tiesības to saņemt. Iesniedzējtiesai, pamatojoties uz piemērojamajām valsts tiesībām, ir jānosaka brīdis, kad minētais atbalsts ir jāuzskata par piešķirtu. Šim nolūkam tai ir jāņem vērā visi valsts tiesībās izvirzītie nosacījumi attiecīgā atbalsta saņemšanai (
15
).
38.
Tādējādi atbalsts nav uzskatāms par piešķirtu tad, kad tas tiek izmaksāts atbalsta saņēmējam (
16
), un nav svarīgi – kā noskaidrojās tiesas sēdē –, ka 70 miljonu EUR dotācija vēl nav izmaksāta (
17
).
39.
Tomēr ir jānoskaidro, vai tiesības saņemt šo dotāciju saskaņā ar Itālijas tiesībām ir piešķirtas. Tāpēc iesniedzējtiesai, kā minēts šo secinājumu 37. punktā, būtu jānosaka, vai FSE ir tikušas piešķirtas beznosacījuma tiesības saņemt 70 miljonu EUR dotāciju vai arī tai ir bijušas piešķirtas tiesības ar nosacījumiem, tādā gadījumā nosakot, vai šie nosacījumi ir izpildīti.
40.
Šajā ziņā ir jāpiezīmē, ka tiesas sēdē FSI norādīja, ka saskaņā ar 2016. gada Stabilitātes likuma 1. panta 867. punktu un Dekrētu Nr. 9/2016 tiesības saņemt 70 miljonu EUR dotāciju bija atkarīgas, pirmkārt, no pārstrukturēšanas plāna, ar kuru tiktu apstiprināta FSE dzīvotspēja, iesniegšanas un apstiprināšanas un, otrkārt, no FSE budžeta 2015. gadam apstiprināšanas. Tomēr nekāds pārstrukturēšanas plāns netika pieņemts, jo pēc īpašā komisāra veiktās sīkākas izpētes vienkārša FSE pārstrukturēšana vairs nešķita iespējams risinājums. Tā vietā tika pieņemts Dekrēts Nr. 264/2016, ar kuru tika noteikta MIT piederošo FSE kapitāldaļu nodošana sabiedrībai FSI un attiecīgi FSI pienākums atjaunot FSE dzīvotspēju. Tādējādi nosacījums par pārstrukturēšanas plāna iesniegšanu un apstiprināšanu, no kura bija atkarīgas tiesības saņemt 70 miljonu EUR dotāciju, netika izpildīts, un tā rezultātā saskaņā ar FSI viedokli FSE vispār nav ieguvusi minētās tiesības. Itālijas valdība atbalstīja FSI nostāju, tiesas sēdē norādot, ka 70 miljonu EUR dotācija tika “apturēta”.
41.
Turpretī Arriva Italia tiesas sēdē apgalvoja, ka īpašais komisārs varēja izmaksāt 70 miljonu EUR dotāciju no dienas, kad Dekrēts Nr. 9/2016, ar kuru īsteno 2016. gada Stabilitātes likuma 1. panta 867. punktu, kļuva piemērojams. Turklāt tā uzsvēra, ka minētā summa tika reģistrēta FSE bilancē kā valsts piešķirta dotācija, un tādējādi ir jāuzskata, ka FSE ir ieguvusi tiesības uz 70 miljonu EUR dotāciju. Komisija atbalsta Arriva Italia nostāju.
42.
Lai arī iesniedzējtiesas kompetencē ir izlemt, kura no nostājām ir pieņemama, sliecos uzskatīt, ka ar 2016. gada Stabilitātes likuma 1. panta 867. punktu sabiedrībai FSE tika piešķirtas beznosacījuma tiesības saņemt 70 miljonu EUR dotāciju.
43.
Taisnība, ka starp pusēm pastāv strīds par to, kā būtu interpretējams 2016. gada Stabilitātes likuma 1. panta 867. punkta pēdējais teikums, kurā noteikts, ka dotācija ir atļauta “nelle more dell’attuazione del piano di risanamento” (“līdz tiek īstenots pārstrukturēšanas plāns”). Tiesas sēdē Arriva Italia apgalvoja, ka jēdziens “nelle more” ir jāsaprot kā tāds, kas nozīmē, ka piešķīrums ir atļauts “nekavējoties”, bet FSI apgalvoja, ka tas nozīmē “laikā” (kad tiek īstenots pārstrukturēšanas plāns) (
18
). Lai gan piekrītu, ka 2016. gada Stabilitātes likuma 1. panta 867. punkts ir zināmā mērā neskaidrs, jānorāda, ka atsauce uz “lai nodrošinātu [FSE] nepārtrauktu darbību” liek domāt, ka 70 miljonu EUR dotācija ir paredzēta, lai nodrošinātu FSE spēju turpināt savu darbību un palikt tirgū, līdz īpašais komisārs sagatavos pārstrukturēšanas plānu. Tālab esmu vienisprātis ar Arriva Italia, ka FSE ieguva tiesības uz dotāciju tad, kad stājās spēkā Dekrēts Nr. 9/2016, ar kuru tika ieviests 2016. gada Stabilitātes likuma 1. panta 867. punkts.
44.
Šis jautājums būs jāizvērtē iesniedzējtiesai. Tomēr būtu jānorāda, ka, ja iesniedzējtiesa secinātu, ka tiesības saņemt 70 miljonu EUR dotāciju ir ar nosacījumiem un ka šie nosacījumi, no kuriem minētās tiesības ir atkarīgas, nav izpildīti, tad tiesības saņemt 70 miljonu EUR dotāciju nebūtu iegūtas. Tādējādi dotācija nebūtu uzskatāma par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.
2. Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm
45.
Attiecībā uz otro nosacījumu, kas minēts šo secinājumu 29. punktā, lai valsts pasākumu varētu klasificēt par “valsts atbalstu”, saskaņā ar pastāvīgo judikatūru nav jākonstatē, ka atbalsts patiešām ietekmē tirdzniecību dalībvalstu starpā vai traucē konkurenci, bet tikai jāpārbauda, vai pasākums var ierobežot šo tirdzniecību vai izkropļot konkurenci. Tomēr tirdzniecība starp dalībvalstīm nevar tikt ietekmēta tikai pilnībā hipotētiski vai iedomāti. Tādējādi ir jānosaka iemesls, kura dēļ aplūkotais pasākums izkropļo vai draud izkropļot konkurenci un ar savu paredzamo ietekmi var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm (
19
).
46.
Šajā ziņā nav nepieciešams, lai sabiedrības, kas saņem atbalstu, pašas piedalītos Savienības iekšējā tirdzniecībā. Ja dalībvalsts piešķir atbalstu kādai sabiedrībai, darbība tās valstī var saglabāties tāda pati vai pieaugt, taču tādējādi tiek samazinātas citās dalībvalstīs reģistrētu sabiedrību izredzes iekļūt šīs dalībvalsts tirgū (
20
).
47.
FSI ar Itālijas valdības un Polijas valdības atbalstu apgalvo, ka 70 miljonu EUR dotācija nevar ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm, jo attiecīgā dzelzceļa infrastruktūra ir tikai vietējas nozīmes. Komisija aizstāv pretēju viedokli.
48.
Uzskatu, ka 70 miljonu EUR dotācija sabiedrībai FSE tirdzniecību starp dalībvalstīm ietekmē. Protams, rodas iespaids, ka FSE nav iesaistīta tirdzniecībā ar citām dalībvalstīm. Tomēr minētā dotācija samazināja Arriva Italia, kas ir Vācijas grupas Deutsche Bahn meitassabiedrība, iespējas izmantot FSE uzticēto dzelzceļa infrastruktūru vai sniegt pasažieru pārvadāšanas pakalpojumus, izmantojot šo infrastruktūru.
3. Atbalsta saņēmējam piešķirta selektīva priekšrocība
49.
Attiecībā uz šo secinājumu 29. punktā minēto trešo nosacījumu jānorāda, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru par valsts atbalstu tiek uzskatīti jebkāda veida pasākumi, ar kuriem var tieši vai netieši tikt atbalstītas atsevišķas sabiedrības vai kurus var uzskatīt par ekonomisku priekšrocību, ko šīs saņēmējas sabiedrības parastos tirgus apstākļos nebūtu varējušas gūt (
21
).
50.
Šis novērtējums valsts sabiedrību gadījumā principā tiek veikts, piemērojot privātā ieguldītāja kritēriju. Lai novērtētu, vai to pašu pasākumu parastos tirgus apstākļos būtu veicis privāts ieguldītājs situācijā, kura būtu vistuvākā valsts situācijai, ir jāņem vērā tikai priekšrocības un pienākumi, kas ir saistīti ar valsts situāciju kapitāldaļu turētāja statusā, izslēdzot tos, kas ir saistīti ar tās valsts varas nesējas statusu. No tā izriet, ka ir jānošķir valsts kā sabiedrības akcionāres loma, no vienas puses, un valsts loma valsts varas nesējas statusā, no otras puses. Tādējādi privātā ieguldītāja kritērija piemērojamība galu galā ir atkarīga no tā, ka attiecīgā dalībvalsts piešķir ekonomiskas priekšrocības tai piederošai sabiedrībai akcionāres statusā, nevis valsts varas nesējas statusā (
22
).
51.
Izskatāmajā lietā ir jānosaka, vai ar 2016. gada Stabilitātes likuma 1. panta 867. punktu, ar kuru tika atļauts piešķirt neatmaksājamu dotāciju 70 miljonu EUR apmērā sabiedrībai FSE, minētajai sabiedrībai tika piešķirta priekšrocība.
52.
Uzskatu, ka izskatāmajā lietā ir maz ticams, ka privātā ieguldītāja kritērijs ir piemērojams.
53.
Proti, saskaņā ar judikatūru šaubu gadījumā ir jāsniedz objektīvi un pārbaudāmi pierādījumi tam, ka attiecīgais pasākums izriet no valsts kā kapitāldaļu turētājas statusa. Šajā ziņā it īpaši tiek prasīti pierādījumi, kas apliecina, ka šis lēmums ir pamatots ar ekonomiskiem vērtējumiem, kuri ir salīdzināmi ar tiem, ko konkrētās lietas apstākļos pirms minētā ieguldījuma veikšanas būtu licis izstrādāt saprātīgs privāts ieguldītājs, kurš ir iespējami līdzīgā situācijā tai, kādā ir minētā dalībvalsts, lai noskaidrotu šāda ieguldījuma ienesīgumu nākotnē. Ekonomiskie vērtējumi, kas ir veikti jau pēc minētās priekšrocības piešķiršanas, nav pietiekami (
23
).
54.
Jānorāda, ka nav pierādījumu, ka Itālijas valsts būtu veikusi jebkādu ekonomisku vērtējumu par šī ieguldījuma ienesīgumu, pirms tā 2015. gada 28. decembrī pieņēma 2016. gada Stabilitātes likumu. Tehniskajā ziņojumā, kas pievienots minētajam likumam, protams, ir atsauce uz “ekonomisko un finanšu analīzi”, ko veikusi FSE vadība (
24
). Tomēr nav nekādu norāžu, ka šīs analīzes mērķis būtu bijis noteikt minētā ieguldījuma ienesīgumu. Komisija tiesas sēdē apgalvoja, ka tad, kad Itālijas valdība nolēma veikt šo ieguldījumu, tai nebija skaidra priekšstata par FSE finanšu stāvokli, jo 2016. gada Stabilitātes likuma 1. panta 867. punktā ir ietverta arī prasība īpašajam komisāram sagatavot detalizētu ziņojumu par FSE finanšu situāciju. No tā izriet, ka Itālijas valsts rīcībā nebija nepieciešamās informācijas, lai noteiktu ieguldījuma ienesīgumu. Attiecīgi šķiet, ka, lemjot par 70 miljonu EUR dotāciju, Itālijas valsts nerīkojās kā kapitāldaļu turētāja, un tādēļ privātā ieguldītāja kritērijs nav piemērojams.
55.
Tomēr, ja iesniedzējtiesa lemtu, it īpaši, balstoties uz papildu informāciju, ka privātā ieguldītāja kritērijs ir piemērojams, manuprāt, tas nebūtu izpildīts. Ir apšaubāms, ka privāts ieguldītājs būtu piešķīris 70 miljonus EUR sabiedrībai, kas ir tik smagā finanšu situācijā, kādā bija FSE, kurai 2015. gada beigās bija negatīvs pašu kapitāls apmēram 200 miljonu EUR apmērā (
25
).
56.
Secinu, ka, piešķirot sabiedrībai FSE 70 miljonu EUR dotāciju, ar 2016. gada Stabilitātes likuma 1. panta 867. punktu minētajai sabiedrībai tika piešķirta priekšrocība. Šī priekšrocība, ņemot vērā, ka dotācija ir piešķirta vienai konkrētai sabiedrībai, proti, FSE, neapšaubāmi ir selektīva.
4. Konkurences izkropļojums vai izkropļojuma draudi
57.
Attiecībā uz ceturto nosacījumu valsts atbalsta klasificēšanā ir jāatsaucas uz judikatūru, kas minēta šo secinājumu 45. punktā, un uz judikatūru, saskaņā ar kuru tad, ja kādas dalībvalsts piešķirtais atbalsts nostiprina kādas sabiedrības stāvokli attiecībā pret citām konkurējošām sabiedrībām Savienības iekšējā tirdzniecībā, ir jāuzskata, ka atbalsts ietekmē minēto tirdzniecību (
26
).
58.
FSI un Itālijas valdība apgalvo, ka 70 miljonu EUR dotācija var tikt izmantota tikai, lai finansētu FSE ekspluatēto dzelzceļa infrastruktūru, un attiecīgi piešķīrums neizkropļo konkurenci. To pamatojumu var rezumēt šādi. Pirmkārt, attiecīgās infrastruktūras ekspluatācijai saskaņā ar Itālijas tiesībām ir piemērojams likumīgs monopols un tāpēc nepastāv konkurence ne tirgū minētās infrastruktūras ekspluatācijai, ne par minēto tirgu. Tādējādi konkurences kropļošana esot izslēgta. Otrkārt, tādu saimniecisko darbību kā apskatāmās pasažieru pārvadāšanas pakalpojumu sniegšanas šķērssubsidēšana esot novērsta, it īpaši tāpēc, ka FSE veic atsevišķu uzskaiti, no vienas puses, dzelzceļa infrastruktūras ekspluatēšanai un, no otras puses, minēto pakalpojumu sniegšanai. Polijas valdība piekrīt, ka 70 miljonu EUR dotācija konkurenci neizkropļo.
59.
Arriva Italia ar Komisijas atbalstu ieņem pretēju nostāju un apgalvo, ka šī dotācija konkurenci izkropļo. Komisija apgalvo, ka 70 miljonu EUR dotācija ir jāizmanto, lai nodrošinātu FSE nepārtrauktu darbību. Tomēr tā uzsver, ka, ja tiktu uzskatīts, ka piešķirtā dotācija var tikt izmantota tikai dzelzceļa infrastruktūras finansēšanai, tā tomēr varētu izkropļot konkurenci. Komisija uzskata, ka tas tā ir tāpēc, ka – lai gan nav konkurences minētās infrastruktūras ekspluatācijas tirgū un pasažieru pārvadāšanas pakalpojumu sniegšanas tirgū – pastāv konkurence par šiem tirgiem. No tā izrietot, ka 70 miljonu EUR dotācija varētu būt izkropļojusi konkurenci, jo tā ļāva FSE palikt tirgū, tādējādi neļaujot uzticēt iepriekš minētās aktivitātes citiem tirgus dalībniekiem.
60.
Uzskatu, ka 70 miljonu EUR dotācija var būt izkropļojusi konkurenci šādu iemeslu dēļ.
61.
Pirmkārt, nepiekrītu FSI un Itālijas valdības nostājai, ka piešķīrums var tikt izmantots tikai tam, lai finansētu dzelzceļa infrastruktūru.
62.
Jāatgādina, ka 2016. gada Stabilitātes likuma 1. panta 867. punktā tā sākotnējā formulējumā bija noteikts, ka 70 miljonu EUR dotācija ir jāizmanto, lai nodrošinātu FSE nepārtrauktu darbību. Tomēr pēc grozījuma, kas veikts ar Dekrētlikuma Nr. 50/2017 47. panta 7. punktu, tajā pašā normā ir noteikts, ka dotācija var tikt izmantota, tikai lai nosegtu saistības un finanšu prasības attiecībā uz dzelzceļa infrastruktūru. Kā esmu norādījis šo secinājumu 42. un 43. punktā, šķiet, ka dotācija ir jāuzskata par piešķirtu tad, kad stājās spēkā Dekrētlikums Nr. 9/2016, ar kuru tiek īstenots 2016. gada Stabilitātes likuma 1. panta 867. punkts. No tā izriet – ja iesniedzējtiesa to apstiprinās –, ka 70 miljonu EUR dotācija tika piešķirta mērķim, kas minēts šajā likumā un dekrētā, proti, lai nodrošinātu FSE nepārtrauktu darbību.
63.
Attiecībā uz ietekmi uz konkurenci ir jānorāda, ka FSE veiktajai dzelzceļa infrastruktūras ekspluatēšanai un tās sniegtajiem pasažieru pārvadāšanas pakalpojumiem, izsakoties iesniedzējtiesas vārdiem, ir piemērojams likumīgs monopols vai, kā apgalvo Komisija, minētās tiesības ir jāuzskata par ekskluzīvu tiesību sistēmu, ko piešķīris Regione Puglia.
64.
Nudien saskaņā ar Regione Puglia tieši piešķirtu koncesijas līgumu FSE ekspluatē astoņas dzelzceļa līnijas (
27
), kas pieder Regione Puglia. Turklāt FSE – arī saskaņā ar Regione Puglia tieši piešķirtu koncesijas līgumu – sniedz, pirmkārt, pasažieru pārvadāšanas pakalpojumus, izmantojot minētās astoņas dzelzceļa līnijas, un, otrkārt, pasažieru pārvadāšanas pakalpojumus, izmantojot autoceļus attiecīgajā reģionā. FSE ir vienīgā astoņu dzelzceļa līniju ekspluatētāja un vienīgā, kas sniedz pasažieru pārvadāšanas pakalpojumus, izmantojot šo infrastruktūru. Kā norādīts AGCM nolēmumā, pārējie četri reģionālā pasažieru pārvadāšanas pakalpojuma sniedzēji, izmantojot dzelzceļu, proti, Trenitalia, Ferrovie del Gargano SpA, Ferrovie Apulo-Lucane Srl un Ferrotramviaria, ekspluatē citus dzelzceļa tīklus (
28
).
65.
Tādējādi šķiet, ka 70 miljonu EUR dotācija nevarēja radīt konkurences izkropļojumu, jo tirgi, kuros saņēmēja, proti, FSE, ir aktīva, nebija atvērti konkurencei.
66.
Tomēr es uzskatu, ka no likumīga monopola pastāvēšanas vien nav iespējams secināt, ka konkurences izkropļojums ir izslēgts. Tas būtu iespējams tikai gadījumā, ja būtu ne vien pierādījumi, ka, pirmkārt, FSE aktivitātēm ir piemērojams likumīgs monopols un attiecīgi tirgos, kuros FSE veic saimniecisko darbību, nav efektīvas konkurences, bet arī tas, ka, otrkārt, šajos tirgos nav potenciālas konkurences.
67.
Šajā ziņā jānorāda, piemēram, ka lietā ASM Brescia (
29
) Vispārējā tiesa noraidīja argumentu, ka atbalsts, kas piešķirts sabiedrībām, kuras sniedz pakalpojumus ūdens, gāzes un elektrības sektorā, nevar izkropļot konkurenci, jo šīs sabiedrības neveic darbību tirgos, kuros valda konkurence. Viens no iemesliem, kāpēc šis arguments tika noraidīts, bija tāds, ka sabiedrības, kas sniedza šos pakalpojumus, konkurēja koncesiju piešķiršanā, lai sniegtu vietējas nozīmes publiskus pakalpojumus dažādās pašvaldībās, un tādā veidā tirgi šo koncesiju iegūšanai bija atvērti konkurencei (
30
).
68.
Jānorāda arī, ka šī pieeja saskan ar Paziņojuma par valsts atbalsta jēdzienu (
31
) 324. zemsvītras piezīmi, kurā teikts – “ja uz infrastruktūras ekspluatēšanu attiecas likumīgs monopols un šajā tirgū konkurence par infrastruktūras ekspluatēšanu nav iespējama, priekšrocība, ko infrastruktūras operatoram piešķir valsts, nevar izkropļot konkurenci”. Minētā zemsvītras piezīme attiecas uz paziņojuma 188. punktu, kurā noteikts, ka tad, ja uz pakalpojumu attiecas likumīgs monopols, konkurences izkropļojumu iespēja ir izslēgta, it īpaši, ja “likumīgais monopols izslēdz ne vien konkurenci attiecīgajā tirgū, bet arī konkurenci par šo tirgu – tas izslēdz jebkādu iespējamo konkurenci par attiecīgā pakalpojuma ekskluzīvā sniedzēja statusa iegūšanu”.
69.
Izskatāmajā lietā šķiet, ka FSE uzticētās dzelzceļa infrastruktūras ekspluatācijas un šajā infrastruktūrā sniegto pasažieru pārvadāšanas pakalpojumu tirgū konkurence ir iespējama.
70.
Šajā ziņā jānorāda, ka tiesas sēdē Arriva Italia paskaidroja, ka tad, kad beidzas koncesijas vietējo pasažieru pārvadāšanas pakalpojumu sniegšanai, šo koncesiju atjaunošanai var tikt rīkoti konkursi (
32
). Ja netiek rīkots konkurss un valsts iestādes piešķir koncesijas tieši – kā tas bija FSE ekspluatēto astoņu dzelzceļa līniju gadījumā –, tad sabiedrības var konkurēt par koncesiju piešķiršanu. Manuprāt, tirgus dalībnieki, kas ir aktīvi citos Apūlijas reģionos (proti, Trenitalia, Ferrovie del Gargano, Ferrovie Apulo-Lucane un Ferrotramviaria), ir jāuzskata par FSE potenciālajiem konkurentiem. Turklāt tirgus dalībnieki, kas izteikuši savu ieinteresētību FSE iegūšanā (it īpaši kasācijas sūdzības iesniedzēji pamatlietā), var tikt uzskatīti par potenciāliem konkurentiem (
33
).
71.
No tā izriet, ka sabiedrībai FSE piešķirtā 70 miljonu EUR dotācija var izkropļot konkurenci, jo ar to tiek nostiprināts minētās sabiedrības stāvoklis attiecībā pret potenciālajiem konkurentiem. Komisija apgalvo, ka dotācija, ļaujot FSE palikt tirgū, liedza to, ka attiecīgā dzelzceļa infrastruktūras ekspluatācija un pasažieru pārvadāšanas pakalpojumu sniegšana, izmantojot šo infrastruktūru, tiek uzticēta tādām citām sabiedrībām kā Arriva Italia.
72.
Otrkārt, ja tiktu uzskatīts, ka 70 miljonu EUR dotācija var tikt izmantota tikai infrastruktūras finansēšanai, tas, manuprāt, neļautu secināt, ka konkurences izkropļojums ir izslēgts.
73.
Ne FSI, ne Itālijas valdība savos rakstveida apsvērumos neapgalvo, ka 70 miljonu EUR dotācija var tikt izmantota tikai infrastruktūras izbūvei. Tās tikai norāda, ka šī summa ir jāizmanto infrastruktūrai. Tomēr saskaņā ar Paziņojuma par valsts atbalsta jēdzienu 211. punktu “attiecībā uz infrastruktūras izbūvi [..] konkurences izkropļojumu iespēja parasti ir izslēgta [..]” (
34
). Turpretī, ja atbalsts ir piešķirts infrastruktūras ekspluatācijai un – kā tas ir izskatāmajā gadījumā – uz konkrētās infrastruktūras ekspluatāciju attiecas likumīgs monopols, konkurences izkropļojums ir izslēgts tikai tad, ja atbilstoši minētā paziņojuma 188. punktam ir izslēgta konkurence attiecīgajā tirgū. Tādējādi, ja tiktu uzskatīts, ka 70 miljonu EUR dotācija var tikt izmantota tikai dzelzceļa infrastruktūras ekspluatācijas finansēšanai, tas nemainītu secinājumu, pie kura nonācu šo secinājumu 71. punktā.
74.
Tomēr argumenta pilnīgas skaidrības labad būtu jānorāda, ka, lai arī FSI rakstveida apsvērumos neapgalvoja, ka 70 miljonu EUR dotācija tika piešķirta infrastruktūras izbūvei, tiesas sēdē tā apliecināja, ka piešķīrums “lielākoties, varbūt pat pilnībā” ir jāizmanto izbūves mērķiem. FSI apgalvoja, ka Bari reģionā ir jāmaina sliežu gulšņi un citos reģionos jāveic elektrifikācijas darbs, un šādi esošās infrastruktūras uzlabojumi esot jāuzskata par infrastruktūras “izbūvi”.
75.
Pat ja tiktu pieņemts, ka iepriekšējā punktā minētās darbības ir uzskatāmas par infrastruktūras “izbūvi” Paziņojuma par valsts atbalsta jēdzienu 211. punkta izpratnē, no tā nevarētu nepārprotami secināt, ka 70 miljonu EUR dotācija nevar izkropļot konkurenci.
76.
Proti, Paziņojuma par valsts atbalsta jēdzienu 219. punktā ir noteikts, ka “dzelzceļa infrastruktūras izbūve, kuru potenciālajiem lietotājiem dara pieejamu ar vienlīdzīgiem un nediskriminējošiem noteikumiem [..] parasti [..] nekropļo konkurenci.” Turklāt minētā Paziņojuma 212. punktā ir teikts, ka dalībvalstīm “ir jānodrošina, ka finansējumu, kuru piešķir infrastruktūras izbūvei [..], nav iespējams izmantot, lai šķērssubsidētu [..] citu saimniecisko darbību, tostarp infrastruktūras ekspluatāciju”. Šajā punktā ir arī noteikts, ka šķērssubsidēšanas iespēja var tikt izslēgta, kārtojot atsevišķu uzskaiti, kurā izdevumi un ienākumi tiek pienācīgi sadalīti.
77.
Būtu jāuzsver, ka izskatāmajā lietā, ņemot vērā, ka FSE ir vienīgā sabiedrība, kas sniedz pasažieru pārvadāšanas pakalpojumus, izmantojot astoņas dzelzceļa līnijas, kas ir tās ekspluatācijā, ir skaidrs, ka attiecīgā dzelzceļa infrastruktūra potenciālajiem izmantotājiem nav pieejama ar vienlīdzīgiem un nediskriminējošiem noteikumiem. Jānorāda arī, ka šķērssubsidēšana var tikt izslēgta tikai tad, ja FSE kārto atsevišķu uzskaiti, no vienas puses, infrastruktūras izbūvei un, no otras puses, infrastruktūras ekspluatācijai un pārvadāšanas pakalpojumu sniegšanai – pārbaudīt šo jautājumu ir iesniedzējtiesas kompetencē.
78.
Mans secinājums ir tāds, ka nav iespējams izslēgt, ka 70 miljonu EUR dotācija var izkropļot konkurenci.
B.
MIT piederošo FSE kapitāldaļu nodošana sabiedrībai FSI
79.
Kā minēts iepriekš, MIT piederošo FSE kapitāldaļu pilnā apmērā nodošana sabiedrībai FSI – sabiedrībai, kas pilnībā pieder MEF, – tika nodrošināta ar Dekrētu Nr. 264/2016 un veikta ar nodošanas aktu. Šī nodošana tika veikta bez konkursa un bez atlīdzības. Tomēr tā tika veikta ar nosacījumu, ka FSI novērsīs FSE kapitāla nelīdzsvarotību.
80.
Līdzīgi kā rīkojos saistībā ar jautājumu par 70 miljonu EUR dotāciju, turpmāk pārbaudīšu, vai kapitāla daļu nodošana FSE atbilst šo secinājumu 29. punktā minētajiem kritērijiem.
1. Valsts iejaukšanās vai apmaksāšana no valsts līdzekļiem
81.
Jāatsaucas uz šo secinājumu 31., 32. un 34. punktā minēto judikatūru.
82.
Pirmkārt, saistībā ar valsts līdzekļu izmantošanu – FSE ir dotēta, izmantojot valsts līdzekļus (
35
), un minētās sabiedrības vienīgā īpašniece ir ministrija, tas ir, MIT. Attiecīgi MIT piederošo FSE kapitāldaļu nodošana ir uzskatāma par valsts līdzekļu nodošanu (
36
).
83.
Otrkārt, saistībā ar nosacījumu, ka pasākums ir attiecināms uz valsti – pasākuma, ar kuru FSE kapitāla daļas tika nodotas [FSI], noteikšanā bija iesaistītas valsts iestādes, jo nodošana tika noteikta ar Dekrētu Nr. 264/2016 un izpildīta ar notariālu aktu, ko parakstīja MIT.
84.
Nāktos uzsvērt, ka es neatbalstu iesniedzējtiesas paustās šaubas, ka klasificēšanu par valsts atbalstu izslēdz fakts, ka FSE kapitāldaļu nodošana notiek starp divām valstij pilnībā piederošām organizācijām, kurām nav autonoma budžeta, bet kuru izdevumu tāmes ieplūst valsts budžetā. Iesniedzējtiesa uzsver, ka minētā nodošana atbilst LESD 345. pantā noteiktajam Savienības neitralitātes principam attiecībā uz īpašumtiesību sistēmām.
85.
FSI un Itālijas valdība piekrīt šim argumentam, bet Arriva Italia un Komisija iebilst. Komisija apgalvo – ja tiktu pieņemts šis arguments, tiktu apdraudēta noteikumu par valsts atbalstu efektivitāte, bet tas neatbilstu LESD 345. pantam, jo tā veidotos nevienlīdzīga attieksme pret valsts un privātajiem atbalsta saņēmējiem.
86.
Jānorāda, ka – pretēji FSI un Itālijas valdības apgalvotajam – FSE kapitāldaļu nodošana nebija vienkārša reorganizācija valsts sektorā. Proti, reizē ar kapitāldaļu nodošanu FSI tika uzlikts pienākums atjaunot FSE ekonomisko dzīvotspēju.
87.
Turklāt jāuzsver, ka LESD 345. pantā valsts sabiedrībām, tādām kā FSI, nekādi nav liegts piemērot noteikumus par valsts atbalstu. Proti, LESD 345. pantā, kurā teikts, ka LES un LESD “nekādi neietekmē dalībvalstu tiesību aktus, kas reglamentē īpašumtiesību sistēmu”, dalībvalstīm ir ļauts saglabāt vai ieviest publisko īpašumtiesību režīmu attiecībā uz noteiktiem uzņēmumiem. Tajā publisko īpašumtiesību sistēmas nav atbrīvotas no noteikumu par valsts atbalstu piemērošanas, jo saskaņā ar LESD 106. panta 1. punktu valsts sabiedrībām ir piemērojami noteikumi konkurences jomā, tai skaitā LESD 107. panta 1. punkts. Ja tā nebūtu, tad pret valsts un privātajiem sabiedrību īpašniekiem nebūtu vienlīdzīgas attieksmes (
37
). Ja tiktu pieņemts, ka FSI nevar būt valsts atbalsta saņēmēja tādēļ, ka tā pilnībā pieder valsts iestādei, dalībvalstīm būtu ļauts izvairīties no noteikumiem par valsts atbalstu, uzticot veikt saimnieciskās darbības valsts iestādēm, nevis sabiedrībām ar juridiskas personas statusu.
88.
Es secinu, ka FSE kapitāldaļu nodošana FSI atbilst pirmajam nosacījumam, kas minēts šo secinājumu 29. punktā.
2. Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm
89.
Jāatsaucas uz šo secinājumu 45. un 46. punktā minēto judikatūru.
90.
Mans uzskats ir tāds, ka MIT piederošo FSE kapitāldaļu nodošana sabiedrībai FSI ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm, jo saskaņā ar Komisijas apgalvoto FSI ir aktīva citās dalībvalstīs un šī nodošana samazināja Arriva Italia, kas ir Vācijas grupas Deutsche Bahn meitassabiedrība, iespējas veikt darbību tirgos, kas uzticēti FSE.
3. Atbalsta saņēmējam piešķirta selektīva priekšrocība
91.
Ir jānosaka, vai ar MIT piederošo FSE kapitāldaļu nodošanu sabiedrībai FSI minētā atbalsta pasākuma saņēmējam tika piešķirta priekšrocība. Šim nolūkam vispirms izvērtēšu, vai ar kapitāldaļu nodošanu, ņemot vērā, ka FSI ieguva sabiedrību, kas bija nonākusi finanšu grūtībās, un apņēmās atjaunot minētās sabiedrības ekonomisko dzīvotspēju, tika piešķirta priekšrocība to ieguvējam, proti, sabiedrībai FSI. Tā tas būtu gadījumā, ja FSE būtu izredzes gūt peļņu. Pēc tam izvērtēšu, vai ar kapitāldaļu nodošanu, ņemot vērā, ka FSI apņēmās atjaunot FSE dzīvotspēju, tika piešķirta priekšrocība FSE.
a) Vai priekšrocība tika piešķirta FSI?
92.
Jāatsaucas uz šo secinājumu 49., 50. un 53. punktā minēto judikatūru.
93.
Pamatojoties uz iesniedzējtiesas un pamatlietas pušu sniegto ierobežoto informāciju, man šķiet, ka šajā situācijā privātā ieguldītāja kritērijs nav piemērojams. Tas tādēļ, ka nav nekādu norāžu par ekspertu veiktu pārbaudi attiecībā uz FSE novērtējumu un nodošanas ienesīgumu, pirms Itālijas valsts 2016. gada 4. augustā nolēma MIT piederošās FSE kapitāldaļas nodot FSI.
94.
Šajā ziņā FSI atsaucas, pirmkārt, uz īpašā komisāra ziņojumu, kurā secināts, ka, ja FSE netiktu nodota FSI, tā, visticamāk, bankrotētu; otrkārt, uz FSI veikto “tirgus pētījumu”, no kura redzams, ka tikai divas sabiedrības izrādīja ieinteresētību par FSE iegūšanu (tomēr neiesniedza konkrētus piedāvājumus), un, treškārt, uz Tribunale di Bari (Bari tiesa, Itālija) apstiprināto vienošanos ar kreditoriem 2018. gadā, kas saskaņā ar FSI viedokli ilustrē, ka FSE nodošana sabiedrībai FSI bija pareizā izvēle. Turklāt Itālijas valdība atsaucas uz padziļinātas pārbaudes ziņojumu, kas sagatavots pēc īpašā komisāra prasības.
95.
Arriva Italia un Komisija uzskata, ka netika veikts nekāds iepriekšējs ekonomisks ienesīguma izvērtējums.
96.
Jānorāda, ka ne padziļinātās pārbaudes ziņojumā, kuru pēc īpašā komisāra prasības sagatavoja neatkarīga audita kontroles sabiedrība, ne īpašā komisāra ziņojumā, ar kuru tas, pamatojoties uz padziļinātās pārbaudes ziņojumu, ierosināja nodot FSE sabiedrībai FSI, netika veiktas nekādas aplēses par FSE ienesīgumu nākotnē. Jānorāda arī, ka Tiesai nav iesniegti nekādi pierādījumi par to, ka nodošanas ienesīgums būtu bijis prognozēts citos ekonomiskajos pētījumos. Šajā ziņā būtu jāuzsver, ka AGCM paziņojumā ir norādīts, ka “netika veikts nekāds iepriekšējs novērtējums, lai pārliecinātos par atbilstību tā dēvētajam “tirgus ekonomikas dalībnieka principam” un ka “iepriekš netika noteikta ticama atsauce uz FSE tirgus vērtību, kas varētu pamatot ekonomiskos noteikumus, kuri iekļauti [Dekrētā Nr. 264/2016]”.
97.
Attiecībā uz FSI veikto “tirgus pētījumu”, kas šīs sabiedrības skatījumā ilustrē, ka neviena trešā puse nebija ieinteresēta iegūt sabiedrību FSE, jo bija tikai divi ieinteresētības izteikumi (viens no tiem piederēja trim pamatlietas pārsūdzētājām), un neviena no tām rezultātā neiesniedza konkrētu piedāvājumu, ir jānorāda, ka šis pētījums nevar tikt uzskatīts par ieguldījuma ienesīguma prognozi. Jānorāda arī, ka tiesas sēdē Arriva Italia paskaidroja, ka iemesls, kāpēc netika izteikts konkrēts piedāvājums, bija tāds, ka tā nebija iekļauta padziļinātas pārbaudes procesā, un tādējādi tās rīcībā nebija finanšu datu, uz kuru pamata tā varētu lemt, vai izteikt piedāvājumu.
98.
Turklāt attiecībā uz Itālijas valdības iecerēto mērķi, ko var ņemt vērā, lai noteiktu, vai privātā ieguldītāja kritērijs ir piemērojams (
38
), jānorāda, ka Itālijas valdība apliecina vēlmi izvairīties no darbinieku atlaišanas un pārvadāšanas pakalpojumu sniegšanas traucējumiem. Arī AGCM lēmumā ir pieminēts nolūks “nodrošināt nodarbinātības un pakalpojuma nepārtrauktību” (
39
). Šie nešķiet tādi mērķi, kurus privāts ieguldītājs ņemtu vērā. Tomēr šķiet, ka saskaņā ar Komisijas apgalvoto otrs Itālijas valdības mērķis bija palielināt savas kapitāldaļas sabiedrībā FSE. Šie mērķi būs jāizvērtē iesniedzējtiesai.
99.
Tādējādi es secinu, ka Itālijas valsts, neveicot ekonomiskos vērtējumus par ienesīgumu, pirms tā lēma par nodošanu, nerīkojās atbilstoši tās akcionāres statusam, un tādēļ privātā ieguldītāja kritērijs nav piemērojams.
100.
Tomēr, ja iesniedzējtiesa lemtu, it īpaši, balstoties uz papildu informāciju, ka privātā ieguldītāja kritērijs ir piemērojams, sniegšu dažas norādes par kritērija piemērošanu.
101.
Saskaņā ar judikatūru privāta ieguldītāja rīcība, kas ir jāsalīdzina ar publiska ieguldītāja iejaukšanos, ne vienmēr ir tāda parasta ieguldītāja rīcība, kurš iegulda kapitālu, lai īsākā vai ne tik īsā laikā padarītu to ienesīgu. Šādā gadījumā būtu jārīkojas vismaz kā privātai kontrolakciju sabiedrībai vai privātu sabiedrību grupai, kas īsteno vispārēju vai nozares struktūrpolitiku un tiecas pēc peļņas ilgtermiņā (
40
).
102.
FSI pareizi apgalvo, ka saskaņā ar iedibināto judikatūru mātessabiedrība var uzņemties savas meitassabiedrības zaudējumus. Taču, ja publiskā ieguldītāja kapitāla ieguldījumiem nav bijušas pat ilgtermiņa rentabilitātes prognozes, šādi ieguldījumi ir uzskatāmi par atbalstu LESD 107. panta izpratnē (
41
).
103.
Saistībā ar to ir jāatzīmē, ka FSI bija uzlikts pienākums atjaunot finanšu situāciju sabiedrībā FSE, kurai 2015. gada beigās bija negatīvs pašu kapitāls apmēram 200 miljonu EUR apmērā. Tāpēc iesniedzējtiesai būs jāizvērtē, vai FSE bija jebkādas peļņas iespējas, arī ilgtermiņā.
104.
Būtu jānorāda arī, ka saskaņā ar judikatūru, izvērtējot informēta privātā ieguldītāja kritēriju, nedrīkst ņemt vērā faktorus, kas radušies pēc attiecīgā pasākuma noteikšanas (
42
). Tādējādi nav būtiski, ka 2016. gada beigās FSE negatīvais pašu kapitāls bija samazināts līdz apmēram 140 miljoniem EUR, ka procedūra par vienošanos ar kreditoriem tika pabeigta 2018. gadā un ka pēc minētās procedūras pabeigšanas nenodrošinātie parādi tika atlaisti (
43
), vai tas, ka (saskaņā ar FSI teikto) apņemšanās novērst FSE kapitāla nelīdzsvarotību tika īstenota 2018. gada oktobrī.
105.
Tādējādi man šķiet, ka privāts ieguldītājs nebūtu noteicis apstrīdēto pasākumu un attiecīgi FSI tika piešķirta priekšrocība. Ņemot vērā, ka MIT nodeva savas kapitāldaļas vienai konkrētai sabiedrībai, proti, FSI, šī priekšrocība ir selektīva. Tomēr atkal jāatkārto, ka šis novērtējums ir jāveic iesniedzējtiesai un ka minētā tiesa šajā ziņā ir sniegusi ierobežotu informāciju.
106.
Tagad apsvēršu, vai, ņemot vērā, ka FSI apņēmās novērst FSE kapitāla nelīdzsvarotības situāciju, priekšrocība tika piešķirta sabiedrībai FSE.
b) Vai priekšrocība tika piešķirta FSE?
107.
Saskaņā ar judikatūru LESD 107. pantā ir aizliegts atbalsts, ko piešķir valsts vai kas jebkādā citā veidā tiek piešķirts no valsts līdzekļiem, neatkarīgi no tā, vai ar atbalstu saistītās priekšrocības tiek piešķirtas tieši vai netieši (
44
). Tādējādi priekšrocība, kas ir tieši piešķirta atsevišķām fiziskām vai juridiskām personām, var veidot netiešu priekšrocību un tātad valsts atbalstu citām fiziskām vai juridiskām personām, kas ir sabiedrības (
45
).
108.
Saistībā ar šo Tiesa nosūtīja Arriva Italia un FSI jautājumu atbildes sniegšanai tiesas sēdē, vēloties noskaidrot, vai gadījumā, ja tiktu uzskatīts, ka MIT piederošo kapitāldaļu nodošana FSI ir priekšrocības piešķiršana, šī priekšrocība tika piešķirta FSI, FSE vai abām sabiedrībām.
109.
Arriva Italia atbildēja, ka, ņemot vērā ekonomiska novērtējuma neesamību, ir sarežģīti noteikt kapitāldaļu nodošanas labuma guvēju. FSI atbildēja, ka priekšrocība netika piešķirta ne FSI, ne FSE. Komisija apgalvoja, ka nevarot tikt izslēgts, ka priekšrocība FSE tika piešķirta tāpēc, ka FSI apņēmās novērst FSE kapitāla nelīdzsvarotības situāciju.
110.
Uzskatu, ka FSI uzliktais pienākums labot FSE kapitāla nelīdzsvarotības situāciju var tikt uzskatīts par pēdējai minētajai sabiedrībai piešķirtu priekšrocību.
111.
Jānorāda, ka saskaņā ar Dekrēta Nr. 264/2016 1. panta 1. punkta c) apakšpunktu FSE kapitāla nelīdzsvarotības novēršana ir viens no kritērijiem, uz kā pamata FSI tika izvēlēta par minētās sabiedrības ieguvēju, un ka saskaņā ar tā paša dekrēta 2. panta 4. punktu kapitāldaļu nodošanas īstenošana ir atkarīga no FSI paziņojuma, ka tā novērsīs FSE kapitāla nelīdzsvarotības situāciju.
112.
Jāpiemin arī, ka gan nodošanas aktā, gan ministrijas notā ir norādīts, ka FSI ir pieņēmusi iepriekšējā punktā minēto paziņojumu. Tādējādi šķiet – ja iesniedzējtiesa to apstiprinās –, ka saskaņā ar šo secinājumu 37. punktā minēto judikatūru FSE ieguva tiesības ļaut FSI novērst tās kapitāla nelīdzsvarotības situāciju. No tā izriet, ka – pretēji FSI apgalvojumiem – nav svarīgi, ka FSI uzliktais pienākums atjaunot šo situāciju tika izpildīts tikai 2018. gada oktobrī, proti, pēc tam, kad tika pieņemts lēmums nodot MIT kapitāldaļas sabiedrībai FSI.
113.
Bez šaubām, lai noteiktu, vai FSE tika piešķirta priekšrocība, ir jāņem vērā tās paziņojuma nosacījumi, ar kuru FSI apņēmās novērst FSE kapitāla nelīdzsvarotības situāciju. Tas būs jānosaka iesniedzējtiesai, jo minētais paziņojums Tiesai netika iesniegts.
114.
Tomēr man šķiet, ka FSE priekšrocība tika piešķirta tāpēc, ka FSI apņēmās novērst tās kapitāla nelīdzsvarotību. Šī priekšrocība ir atšķirīga no tās, kuru ieguva FSI, proti, sabiedrības ar iespējamu ienesīgumu iegūšanu. Šī priekšrocība, ņemot vērā šo secinājumu 111. punktā minēto, ka FSI apņemšanās novērst FSE kapitāla nelīdzsvarotību ir nosacījums šīs nodošanas īstenošanai, rodas no kapitāldaļu nodošanas.
115.
No tā izriet, ka ar MIT piederošo FSE kapitāldaļu nodošanu vai nu sabiedrībai FSI var būt piešķirta viena priekšrocība FSI, kā arī cita priekšrocība – sabiedrībai FSE, vai arī ar to var būt piešķirta priekšrocība FSE, bet ne FSI (ja nodošana nebija ienesīga). Iesniedzējtiesas kompetencē būs izvērtēt, vai, ņemot vērā šo secinājumu 111. punktā minēto paziņojumu un papildu informāciju, šādas priekšrocības faktiski tika piešķirtas.
4. Konkurences izkropļojums vai izkropļojuma draudi
116.
Jāatsaucas uz šo secinājumu 45. un 57. punktā minēto judikatūru.
117.
Arriva Italia un Komisija apgalvo, ka kapitāldaļu nodošana var izkropļot konkurenci. Komisija it īpaši apgalvo, ka FSE bija viena no nedaudzajām tirgus dalībniecēm, kas sniedza pārvadāšanas pakalpojumus Apūlijā un kas nepiederēja FSI grupai, ka FSI jau bija tirgus ietekmīgākais dalībnieks un ka bija citi tirgus dalībnieki, kuri bija ieinteresēti iegūt FSE. FSI, Itālijas valdībai un Polijas valdībai ir pretējs viedoklis.
118.
Uzskatu, ka šo secinājumu 71. punktā minētā iemesla dēļ MIT piederošo FSE kapitāldaļu nodošana sabiedrībai FSI var izkropļot konkurenci LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. FSE nodošana FSI liedza to, ka attiecīgās dzelzceļa infrastruktūras ekspluatācija un pasažieru pārvadāšanas pakalpojumu sniegšana, izmantojot šo infrastruktūru, tiek uzticēta FSE un FSI potenciālajām konkurentēm Apūlijā, piemēram, Arriva Italia.
119.
Šāds secinājums nevar tikt apšaubīts ar to, ka šo secinājumu 18. punktā minētajā lēmumā AGCM atļāva veikt kapitāldaļu nodošanu un uzskatīja, ka tā neierobežo konkurenci.
120.
Proti, konkurences izkropļojuma jēdzienam LESD 107. panta 1. punkta kontekstā ir piešķirta ārkārtīgi plaša definīcija (
46
). Kā minēts šo secinājumu 57. punktā, lai uzskatītu, ka valsts piešķirta priekšrocība izkropļo konkurenci, pietiek, ka tā nostiprina saņēmēja stāvokli tirgū, kurā ir (faktiska vai potenciāla) konkurence (
47
). No judikatūras izriet, ka šī izvērtējuma ietvaros Komisijai, klasificējot valsts iejaukšanos kā valsts atbalstu, nav jāveic faktiskās ekonomiskās situācijas analīze par attiecīgajiem tirgiem, atbalstu saņemošo sabiedrību tirgus daļu, konkurējošo sabiedrību konkurences situāciju un tirdzniecības plūsmām starp dalībvalstīm (
48
). Citiem vārdiem sakot, konkurences izkropļojuma jēdzienam LESD 107. panta 1. punkta izpratnē ir piešķirta plašāka definīcija nekā LESD 101. panta vai sabiedrību apvienošanās kontroles izpratnē.
121.
Turklāt šo secinājumu 16. punktā minētajā paziņojumā, ar kuru AGCM paziņoja Itālijas valdībai, ka FSE kapitāldaļu nodošana var būt valsts atbalsts, minētā nodošana tiek uzskatīta par tādu, ar kuru tiek izkropļota konkurence. AGCM norāda, ka pastāvēja citas iespējas. Piemēram, dzelzceļa infrastruktūras ekspluatācija varēja tikt apstiprināta un nodota sabiedrībai Rete Ferroviaria SpA vai arī varēja tikt rīkots konkurss pasažieru pārvadāšanas pakalpojumu sniegšanai, tā izvēloties tirgus dalībnieku, kas spētu sasniegt ilgtermiņa mērķus (tādus kā pārvadāšanas pakalpojumu efektivitāte un kvalitāte, kā arī izmaksu samazināšana, attiecīgi samazinot lietotāju maksu par pakalpojumu).
122.
Tādēļ secinu, ka kapitāldaļu nodošana var izkropļot konkurenci.
IV. Secinājumi
123.
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, ierosinu Tiesai uz Consiglio di Stato (Valsts padome, Itālija) pirmo uzdoto jautājumu atbildēt šādi:
1)
Dotācijas, kura tiks izmaksāta no valsts līdzekļiem un kuras piešķiršana ir atļauta ar finanšu likumu, likumīga piešķiršana valsts sabiedrībai, kas ekspluatē vietējo dzelzceļa infrastruktūru un sniedz pasažieru pārvadāšanas pakalpojumus, ir valsts līdzekļu pārskaitījums un tā ir attiecināma uz valsti;
šāda dotācija ir jāuzskata par piešķirtu, ja saskaņā ar valsts tiesību aktiem saņēmējam ir piešķirtas beznosacījuma tiesības to saņemt vai ja šīs tiesības ir piešķirtas ar nosacījumiem un šie nosacījumi ir izpildīti, – šis jautājums ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;
šāda dotācija, kas citās dalībvalstīs aktīvam konkurentam samazina iespēju iekļūt tirgū, ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm;
šāda dotācija, ja tās pamatā nav iepriekšēja ekonomiska novērtējuma – un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai –, ir jāuzskata par tādu, ko noteikusi valsts, darbojoties valsts varas nesējas statusā, un
šāda dotācija ir jāuzskata par tādu, kas var izkropļot konkurenci, ja, pirmkārt, tā var tikt izmantota, lai nodrošinātu saņēmēja nepārtrauktu darbību, un, otrkārt, saņēmēja darbībai ir piemērojams likumīgs monopols, kas izslēdz konkurenci tirgū, bet ne par šo tirgu, un tādējādi dotācija ļauj saņēmējam palikt tirgū un liedz to, ka vietējās dzelzceļa infrastruktūras ekspluatācija un vietējo pasažieru pārvadāšanas pakalpojumu sniegšana tiek uzticēta citām sabiedrībām, – šis jautājums ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
2)
Kapitāldaļu, kuras valsts tur vietējas nozīmes dzelzceļa infrastruktūras sabiedrībā, kas sniedz vietējos pasažieru pārvadāšanas pakalpojumus, nodošana valstij piederošai valsts dzelzceļa tīklu ekspluatējošai sabiedrībai, kurai ir piešķirti valsts līdzekļi un kurā valsts ir vienīgā kapitāldaļu turētāja, ir jāuzskata par valsts līdzekļu pārskaitījumu;
šāda nodošana, kas ir noteikta ministrijas dekrētā, ir attiecināma uz valsti;
šāda nodošana, kas notiek citās dalībvalstīs aktīvas sabiedrības labā un kas citās dalībvalstīs aktīvam konkurentam samazina iespēju iekļūt tirgū, ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm;
šāda nodošana, ja tās pamatā nav iepriekšēja ekonomiska novērtējuma – un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai –, ir jāuzskata par tādu, ko veikusi valsts, darbojoties valsts varas nesējas statusā;
šāda nodošana, ar kuru valsts nozīmes tirgus dalībnieks bez atlīdzības iegūst vietējas nozīmes tirgus dalībnieku, kas nonācis finanšu grūtībās, ar nosacījumu, ka pirmais no minētajiem apņemas atjaunot otrā minētā ekonomisko dzīvotspēju, var tikt uzskatīta par priekšrocības piešķiršanu valsts nozīmes tirgus dalībniekam, ja pastāv izredzes uz ienesīgumu attiecībā uz vietējas nozīmes tirgus dalībnieku, un/vai vietējas nozīmes tirgus dalībniekam, ja tas ir ieguvis tiesības uz savas ekonomiskās dzīvotspējas atjaunošanu, – šis jautājums ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, un
šāda nodošana, kas vietēja mēroga tirgus dalībniekam ļauj palikt tirgū un tādējādi liedz to, ka vietējās dzelzceļa infrastruktūras ekspluatācija un vietējo pasažieru pārvadāšanas pakalpojumu sniegšana tiek uzticēta citām sabiedrībām, var izkropļot konkurenci.
(
1
)	Oriģinālvaloda – angļu.
(
2
)	Legge 28 dicembre 2015, n. 208 – Disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriannuale dello Stato (legge di stabilità 2016) (2015. gada 28. decembra Likums Nr. 208 par valsts gada un daudzgadu budžeta izveidi (turpmāk tekstā – “2016. gada Stabilitātes likums”).
(
3
)	Decreto del Ministro delle Infrastrutture e dei Trasporti del 12 gennaio 2016, n. 9 (infrastruktūras un transporta ministra 2016. gada 12. janvāra Dekrēts Nr. 9, turpmāk tekstā – “Dekrēts Nr. 9/2016”).
(
4
)	Decreto del Ministro delle Infrastrutture e dei Trasporti del 4 agosto 2016, n. 264 (infrastruktūras un transporta ministra 2016. gada 4. augusta Dekrēts Nr. 264, turpmāk tekstā – “Dekrēts Nr. 264/2016”).
(
5
)	Legge 10 ottobre 1990, n. 287 – Norme per la tutela della concorrenza e del mercato (1990. gada 10. oktobra Likums Nr. 287 par konkurences un tirgus aizsardzības noteikumu pieņemšanu, turpmāk tekstā – “Likums Nr. 287/1990”).
(
6
)	Decreto‑legge 24 aprile 2017, n. 50 – Disposizioni urgenti in materia finanziaria, iniziative a favore degli enti territoriali, ulteriori interventi per le zone colpite da eventi sismici e misure per lo sviluppo (2017. gada 24. aprīļa Dekrētlikums Nr. 50 – Ārkārtas finanšu pasākumi un iniciatīvas, lai palīdzētu reģionālajām vai vietējām pašvaldībām, turpmākās darbības, lai atbalstītu teritorijas, ko skārušas seismiskas aktivitātes, un attīstības pasākumi) (turpmāk tekstā – “Dekrētlikums Nr. 50/2017”). Šis dekrētlikums pēc tam tika pārveidots par likumu.
(
7
)	Segnalazione dell’AGCM del 12 ottobre 2016, n. AS1309 – Trasporto ferroviario regionale (AGCM2016. gada 12. oktobra paziņojums Nr. AS1309 – Reģionālais dzelzceļa transports, turpmāk tekstā – “AGCM paziņojums”).
(
8
)	Decisione dell’AGCM del 16 novembre 2016, C12067 – Ferrovie dello Stato Italiane/Ferrovie del Sud‑Est e Servizi Automobilistici, provvedimento n. 26234 – Non avvio istruttoria (AGCM2016. gada 16. novembra Lēmums Nr. C12067 – Ferrovie dello Stato Italiane/Ferrovie del Sud‑Est e Servizi Automobilistici, measure No 26234 – Izmeklēšanas procedūras neuzsākšana) (turpmāk tekstā – “AGCM lēmums”).
(
9
)	Consiglio di Stato (Valsts padome) uzdotajā otrajā prejudiciālajā jautājumā ietvertā atsauce uz LESD 107. panta 3. punktu, protams, ir jāuztver kā atsauce uz LESD 108. panta 3. punktu.
(
10
)	Būtu jāprecizē, ka – lai gan prasība pamatlietā ir par Dekrēta Nr. 264/2016, ar kuru ir noteikta FSE nodošana, atcelšanu un šī prasība neattiecas uz 70 miljonu EUR dotāciju – no iesniegtajiem jautājumiem un lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu pamatojuma ir skaidrs, ka Tiesai ir uzdots jautājums par to, vai valsts atbalsts ir gan pēdējais minētais pasākums, gan pirmais minētais pasākums.
(
11
)	Spriedumi, 2019. gada 23. janvāris, Fallimento Traghetti del Mediterraneo (C‑387/17, EU:C:2019:51, 36. punkts), un 2019. gada 15. maijs, Achema u.c. (C‑706/17, EU:C:2019:407, 46. punkts).
(
12
)	Spriedumi, 2017. gada 13. septembris, ENEA (C‑329/15, EU:C:2017:671, 20. punkts), un 2019. gada 15. maijs, Achema u.c. (C‑706/17, EU:C:2019:407, 47. punkts).
(
13
)	Spriedumi, 2015. gada 14. janvāris, Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, 33. punkts), un 2017. gada 18. maijs, Fondul Proprietatea (C‑150/16, EU:C:2017:388, 15. punkts).
(
14
)	Spriedumi, 2017. gada 13. septembris, ENEA (C‑329/15, EU:C:2017:671, 21. punkts), un 2019. gada 28. marts, Vācija/Komisija (C‑405/16 P, EU:C:2019:268, 49. punkts).
(
15
)	Spriedumi, 2001. gada 15. februāris, Austrija/Komisija (C‑99/98, EU:C:2001:94, 38. un 39. punkts), un 2013. gada 21. marts, Magdeburger Mühlenwerke (C‑129/12, EU:C:2013:200, 40. un 41. punkts); rīkojums, 2016. gada 5. oktobris, Diputación Foral de Bizkaia/Komisija (C‑426/15 P, nav publicēts, EU:C:2016:757, 30. punkts), un spriedums, 2017. gada 6. jūlijs, Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:521, 32. un 33. punkts).
(
16
)	Taisnība, ka lietā France Télécom Tiesa nolēma, ka atbalsts ir uzskatāms par piešķirtu brīdī, kad tā saņēmējs atbalstu faktiski ir saņēmis (skat. spriedumu, 2011. gada 8. decembris, France Télécom/Komisija (C‑81/10 P, EU:C:2011:811, 82. punkts). Tomēr risinājums, kas izmantots France Télécom lietā, ir piemērojams tikai vairākgadu režīma, kas ietver periodisku priekšrocību izmaksāšanu vai piešķiršanu, gadījumā, kā rezultātā tiesību akta, kurš ir atbalsta juridiskais pamats, pieņemšanas datumu un datumu, kurā faktiski tiek piešķirts šis atbalsts, var šķirt ievērojams laikposms. Risinājums, kāds izmantots France Télécom lietā, nav piemērojams tad, ja atbalsts nav piešķirts saskaņā ar vairākgadu režīmu, kā tas ir izskatāmajā lietā (skat. rīkojumu, 2016. gada 5. oktobris, Diputación Foral de Bizkaia/Komisija (C‑426/15 P, nav publicēts, EU:C:2016:757, 29. punkts), un spriedumu, 2018. gada 29. novembris, ARFEA/Komisija (T‑720/16, nav publicēts, EU:T:2018:853, 179.–182. punkts).
(
17
)	Tiesas sēdē FSI un Itālijas valdība norādīja, ka dotācija nav pārskaitīta, un tas netika apstrīdēts.
(
18
)	Atbalstot FSI nostāju, būtu jāņem vērā arī ministrijas nota, kurā noteikts, ka 70 miljonu EUR dotācija “tiks izmaksāta pēc tam, kad [FSE] būs pārvarējusi krīzi”. Tas vedina domāt, ka FSE ekonomiskās dzīvotspējas atjaunošana ir dotācijas saņemšanas nosacījums.
(
19
)	Spriedumi, 2006. gada 10. janvāris, Cassa di Risparmio di Firenze u.c. (C‑222/04, EU:C:2006:8, 140. punkts); 2009. gada 30. aprīlis, Komisija/Itālija un Wam (C‑494/06 P, EU:C:2009:272, 50. punkts); 2015. gada 14. janvāris, Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, 65. punkts); 2017. gada 18. maijs, Fondul Proprietatea (C‑150/16, EU:C:2017:388, 29. un 30. punkts), un 2019. gada 15. maijs, Achema u.c. (C‑706/17, EU:C:2019:407, 124. punkts).
(
20
)	Spriedumi, 2015. gada 14. janvāris, Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, 67. punkts), un 2017. gada 18. maijs, Fondul Proprietatea (C‑150/16, EU:C:2017:388, 32. punkts).
(
21
)	Spriedums, 2019. gada 15. maijs, Achema u.c. (C‑706/17, EU:C:2019:407, 75. punkts).
(
22
)	Spriedumi, 2012. gada 5. jūnijs, Komisija/EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, 78.–81. punkts), un 2014. gada 4. septembris, SNCM un Francija/Corsica Ferries France (C‑533/12 P un C‑536/12 P, EU:C:2014:2142, 30. un 31. punkts).
(
23
)	Spriedums, 2012. gada 5. jūnijs, Komisija/EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, 82.–86. punkts).
(
24
)	Saskaņā ar Komisijas viedokli šī analīze, iespējams, tika veikta no 2015. gada novembra beigām līdz 2015. gada decembra sākumam.
(
25
)	Saskaņā ar FSE 2015. gada bilanci, ko tās valde (novēloti) apstiprināja 2017. gada 3. aprīlī.
(
26
)	Spriedumi, 1980. gada 17. septembris, Philip Morris Holland/Komisija (730/79, EU:C:1980:209, 11. punkts); 2006. gada 10. janvāris, Cassa di Risparmio di Firenze u.c. (C‑222/04, EU:C:2006:8, 141. punkts); 2009. gada 30. aprīlis, Komisija/Itālija un Wam (C‑494/06 P, EU:C:2009:272, 52. punkts); 2015. gada 14. janvāris, Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, 66. punkts), un 2017. gada 18. maijs, Fondul Proprietatea (C‑150/16, EU:C:2017:388, 31. punkts).
(
27
)	FSE ekspluatētās astoņas dzelzceļa līnijas ir šādas: Bari–Taranto (113 km), Mungivacca–Putignano (44 km), Martina Franca–Lecce (103 km), Novoli–Garigliano (75 km), Casarano–Gallipoli (23 km), Lecce–Gallipoli (53 km), Zollino–Garigliano (47 km) un Maglie–Otranto (19 km) (skat. AGCM nolēmuma 11. punktu).
(
28
)	Skat. 14. punktu AGCM nolēmumā. Saskaņā ar FSI teikto Ferrovie del Gargano ekspluatē S.Severo–Peschici un Foggia–Lucera līnijas, Ferrovie Apulo-Lucane ekspluatē Bari–Altamura–Pellicciari–Potenza, Altamura–Marinella–Matera un Maglie–Otranto līnijas un Ferrotramviaria ekspluatē Bari–Barletta līniju.
(
29
)	Spriedums, 2009. gada 11. jūnijs, ASM Brescia/Komisija (T‑189/03, EU:T:2009:193).
(
30
)	Spriedums, 2009. gada 11. jūnijs, ASM Brescia/Komisija (T‑189/03, EU:T:2009:193, 76. punkts). Skat. arī spriedumus, 2014. gada 16. jūlijs, Zweckverband Tierkörperbeseitigung/Komisija (T‑309/12, nav publicēts, EU:T:2014:676; 196.–207. punkts); 2015. gada 26. novembris, Spānija/Komisija (T‑461/13, EU:T:2015:891, 92. punkts), un 2016. gada 15. decembris, Abertis Telecom Terrestre un Telecom Castilla‑La Mancha/Komisija (T‑37/15 un T‑38/15, nav publicēts, EU:T:2016:743, 153. punkts), kā arī ģenerāladvokāta Dž. Hogana [G. Hogan] secinājumus lietā Azienda Napoletana Mobilità (C‑659/17, EU:C:2019:475, 35. punkts).
(
31
)	Komisijas paziņojums par Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punktā minēto valsts atbalsta jēdzienu (OV 2016, C 262, 1. lpp.) (turpmāk tekstā – “Paziņojums par valsts atbalsta jēdzienu”).
(
32
)	Piemēram, Arriva Italia pieminēja, ka pirms dažiem gadiem tā konkurēja ar FSI konkursā par sabiedriskā transporta pakalpojumu sniegšanu Torino (Turīna, Itālija).
(
33
)	Pretēji tam, ko FSI apgalvoja tiesas sēdē, izskatāmajā lietā nav svarīgi, ka Regione Puglia piešķīra koncesijas tieši, nevis rīkoja konkursu, jo sabiedrības konkurēja koncesiju piešķiršanā. Šajā ziņā skat. šo secinājumu 67. punktu.
(
34
)	Mans izcēlums.
(
35
)	Saskaņā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu FSI nav autonoma budžeta un tās izdevumu tāmes ieplūst valsts budžetā.
(
36
)	Pēc analoģijas skat. 2003. gada 6. marta spriedumu Westdeutsche Landesbank Girozentrale un Land Nordrhein-Westfalen/Komisija (T‑228/99 un T‑233/99, EU:T:2003:57), kurā Vispārējā tiesa lēma, ka Wohnungsbauförderungsanstalt des Landes Nordrhein-Westfalen (‘turpmāk tekstā – “WfA”) integrēšana Westdeutsche Landesbank Girozentrale (turpmāk tekstā – “WestLB”) ir uzskatāma par valsts līdzekļu nodošanu. WestLB bija banku iestāde, publisko tiesību subjekts, kas pilnībā piederēja valstij. Arī WfA – iestāde, kas veicināja mājokļu būvniecību, izsniedzot zemu procentu likmju vai bezprocentu aizdevumus, – bija publisko tiesību subjekts. WfA bija juridiska persona un tās vienīgais īpašnieks bija Land Nordrhein-Westfalen (Ziemeļreinas–Vestfālenes federālā zeme, Vācija). WfA tika nodota WestLB, un tādējādi WfA kļuva par strukturāli un ekonomiski neatkarīgu iestādi, publisko tiesību subjektu, bez tiesībspējas WestLB sastāvā. Vispārējā tiesa lēma, ka šī nodošana bija valsts līdzekļu izmantošana, jo WfA“ir organizācija, kura ir publisko tiesību subjekts un kurai ir piešķirti publiskie līdzekļi, un [Ziemeļreinas–Vestfālenes federālā zeme] ir vienīgais akcionārs” (182. punkts).
(
37
)	Spriedumi, 1991. gada 21. marts, Itālija/Komisija (C‑305/89, EU:C:1991:142, 24. punkts); 2003. gada 6. marts, Westdeutsche Landesbank Girozentrale un Land Nordrhein-Westfalen/Komisija (T‑228/99 un T‑233/99, EU:T:2003:57, 192.–195. punkts), un 2014. gada 17. jūlijs, Westfälisch-Lippischer Sparkassen‑ und Giroverband/Komisija (T‑457/09, EU:T:2014:683, 387.–389. punkts).
(
38
)	Spriedumi, 2012. gada 5. jūnijs, Komisija/EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, 86. punkts), un 2015. gada 1. oktobris, Electrabel un Dunamenti Erőmű/Komisija (C‑357/14 P, EU:C:2015:642, 102. punkts).
(
39
)	Skat. 6. punktu AGCM nolēmumā.
(
40
)	Spriedumi, 1991. gada 21. marts, Itālija/Komisija (C‑305/89, EU:C:1991:142, 20. punkts); 1994. gada 14. septembris, Spānija/Komisija (C‑42/93, EU:C:1994:326, 14. punkts), un 2019. gada 22. maijs, Real Madrid Club de Fútbol/Komisija (T‑791/16, EU:T:2019:346, 85. punkts).
(
41
)	Spriedumi, 1991. gada 21. marts, Itālija/Komisija (C‑303/88, EU:C:1991:136, 21. un 22. punkts), un 2014. gada 4. septembris, SNCM un Francija/Corsica Ferries France (C‑533/12 P un C‑536/12 P, EU:C:2014:2142, 39. punkts).
(
42
)	Spriedumi, 2012. gada 5. jūnijs, Komisija/EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, 85. punkts), un 2016. gada 30. novembris, Komisija/Francija un Orange (C‑486/15 P, EU:C:2016:912, 139. punkts).
(
43
)	Tiesas sēdē Komisija atsaucās uz Corte dei conti (Revīzijas palāta, Itālija) 2018. gada 31. maija ziņojumu par 2016. gadu, kurā norādīts, ka “pēc tam, kad būs pabeigta apstiprinājuma procedūra attiecībā uz vienošanos ar kreditoriem, [FSI] reģistrēs sabiedrības FSE un grupas konsolidētajā bilancē summu, ko veido nenodrošinātie atlaistie parādi, kas šobrīd ir aplēsti, augstākais, apmēram 63,5 miljonu EUR apmērā, un reģistrēs to kā pozitīvu ārkārtas ienākumu”. Skat. Corte dei conti, determinazione e relazione n. 54/2018 sul risultato del controllo eseguito sulla gestione finanziaria di Ferrovie dello Stato Italiane SpA (Revīzijas palātas Ziņojums Nr. 54/2018 par Ferrovie dello Stato Italiane SpA finanšu pārvaldības pārskata rezultātiem), 41. lpp. Šis ziņojums ir pieejams Corte dei conti (Revīzijas palāta) tīmekļa vietnē.
(
44
)	Spriedums, 2010. gada 15. jūnijs, Mediaset/Komisija (T‑177/07, EU:T:2010:233, 75. punkts).
(
45
)	Spriedumi, 2002. gada 13. jūnijs, Nīderlande/Komisija (C‑382/99, EU:C:2002:363, 60.–66. punkts); 2003. gada 3. jūlijs, Beļģija/Komisija (C‑457/00, EU:C:2003:387, 55.–60. punkts); 2011. gada 28. jūlijs, Mediaset/Komisija (C‑403/10 P, nav publicēts, EU:C:2011:533, 81. punkts); 2011. gada 8. decembris, Residex Capital IV (C‑275/10, EU:C:2011:814, 37. punkts), un 2019. gada 15. maijs, Achema u.c. (C‑706/17, EU:C:2019:407, 75. punkts).
(
46
)	Ģenerāladvokāta Filipa Ležē [Philippe Léger] secinājumi lietā Altmark Trans un Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2002:188, 103. punkts) un ģenerāladvokāta Dž. Hogana [G. Hogan] secinājumi lietā Azienda Napoletana Mobilità (C‑659/17, EU:C:2019:475, 30. punkts).
(
47
)	Skat. arī Paziņojuma par valsts atbalsta jēdzienu 187. punktu.
(
48
)	Spriedumi, 2016. gada 21. decembris, Club Hotel Loutraki u.c./Komisija (C‑131/15 P, EU:C:2016:989, 73. punkts); 2010. gada 15. jūnijs, Mediaset/Komisija (T‑177/07, EU:T:2010:233, 145. punkts), un 2019. gada 26. februāris, Athletic Club/Komisija (T‑679/16, nav publicēts, EU:T:2019:112, 76. punkts).