61997CC0062_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
1 Ved appelskrift af 12. februar 1997 har Kommissionen anfaegtet dommen, som Retten i Foerste Instans afsagde den 12. december 1996 i sagen Lozano Palacios mod Kommissionen (1).
Med appellen tilsigtes en delvis ophaevelse af dommen. Kommissionen kritiserer Retten for uden foeje at have annulleret afgoerelsen af 12. april 1994, for saa vidt som María Lidia Lozano Palacios, der er tjenestemand og arbejder i GD XXI, herved fik afslag paa bosaettelsespenge som omhandlet i artikel 5 i bilag VII til vedtaegten for tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber (herefter »vedtaegten«).
2 Lozano Palacios, der er spansk statsborger og forhenvaerende tjenestemand i det spanske Socialministerium, arbejdede i Bruxelles i en periode paa i alt to aar og ni maaneder (fra den 1.5.1991 til den 15.2.1994) som udstationeret national ekspert ved Kommissionens tjenestegrene. Efter at have bestaaet proeverne i forbindelse med en almindelig udvaelgelsesproeve blev hun den 10. marts 1994 udnaevnt til tjenestemand paa proeve i Kommissionen med tjenestested i Bruxelles.
3 Ved afgoerelse af 12. april 1994 fastsatte Kommissionen Bruxelles som tjenestemandens indkaldelsessted og hjemsted og gav hende afslag paa bosaettelsespenge, godtgoerelse af flytteudgifter og dagpenge. Hun fik derimod tildelt udlandstillaegget. Hun indgav en klage, der blev afvist ved afgoerelse af 11. november 1994; senere blev Albacete (Spanien) fastsat som hendes hjemsted. Den 8. december 1994 blev Lozano Palacios fastansat med virkning fra den 16. november 1994.
4 Den 16. februar 1995 anlagde appelindstaevnte sag ved Retten til proevelse af Kommissionens afgoerelse af 12. april 1994. Hun paastod med soegsmaalet annullation af afslaget paa at tildele hende bosaettelsespenge, godtgoerelse af flytteudgifter og dagpenge; hun paastod endvidere Kommissionen tilpligtet at betale disse ydelser.
5 Ved dom af 12. december 1996 annullerede Retten Kommissionens afgoerelse i det omfang, der deri meddeltes Lozano Palacios afslag paa bosaettelsespenge. Retten tilpligtede endvidere Kommissionen at betale bosaettelsespengene med tillaeg af 8% p.a. i morarenter. I oevrigt blev Kommissionen frifundet. Kommissionen har saaledes appelleret den del af dommen, hvori Lozano Palacios fik medhold i sine argumenter.
6 Retten begrundede den delvise annullation af Kommissionens afgoerelse med henvisning til ordlyden af og formaalet med artikel 5 i bilag VII til vedtaegten, som er den bestemmelse, der hjemler bosaettelsespenge.
7 Det bestemmes i artikel 5, stk. 1: »En fastansat tjenestemand, der opfylder de betingelser, der stilles for at faa udbetalt udlandstillaegget, eller som kan bevise, at han for at opfylde forpligtelserne i henhold til artikel 20 i vedtaegten har maattet skifte bopael, har krav paa bosaettelsespenge; disse udgoer to maaneders grundloen for tjenestemaend, som har ret til husstandstillaeg, og en maaneds grundloen for tjenestemaend, som ikke har ret til husstandstillaeg.«
Det bestemmes videre i stk. 3, andet afsnit, i samme artikel: »Bosaettelsespengene udbetales, naar det er bevist, at tjenestemanden og, hvis han har ret til husstandstillaeg, ogsaa hans familie, har taget bopael paa det sted, hvor han goer tjeneste.«
8 Retten bemaerkede, at artikel 5, stk. 1, i vedtaegtens bilag VII bestemmer, at en tjenestemand for at have krav paa bosaettelsespenge skal opfylde én af foelgende to alternative betingelser: enten opfylde de betingelser, der stilles for at faa udbetalt udlandstillaegget, eller bevise, at han for at opfylde forpligtelserne i henhold til vedtaegtens artikel 20 har maattet skifte bopael.
Udlandstillaegget, som artikel 5 henviser til, gives i henhold til artikel 4, stk. 1, litra a), i samme bilag til den »tjenestemand, der ikke har eller har haft statsborgerskab i den stat, paa hvis omraade han goer tjeneste, og i den femaarsperiode, der udloeber seks maaneder foer hans tiltraedelse af tjenesten, hverken har udoevet sit hovederhverv eller haft bopael paa en varig maade paa statens europaeiske omraade; ved anvendelsen af denne bestemmelse ses der bort fra de tilfaelde, hvor vedkommende har gjort tjeneste for en anden stat eller en international organisation«.
Det fremgaar af Rettens praksis, at udlandstillaegget har til formaal at kompensere for de ulemper, som en tjenestemand har, der ikke kan antages at have skabt en varig forbindelse med tjenestelandet foer sin udnaevnelse (2). I medfoer af denne bestemmelse tildelte Kommissionen foelgelig Lozano Palacios udlandstillaeg.
9 Efter Rettens opfattelse foelger det af selve ordlyden af artikel 5, stk. 1, i bilag VII, at Lozano Palacios ogsaa har krav paa bosaettelsespenge. Det fremgaar nemlig af denne bestemmelse, at en tjenestemand, der er berettiget til udlandstillaegget, i og dermed tillige har krav paa bosaettelsespenge, uden at det er noedvendigt at bevise, at han har maattet skifte bopael. Ifoelge Retten skal tjenestemanden dernaest ikke fremlaegge dokumentation for faktiske udgifter, idet bosaettelsespenge tildeles som et fast beloeb (3).
10 I den anfaegtede dom begrunder Retten endvidere annullationen af afgoerelsen med henvisning til formaalet med bosaettelsespenge. Efter at have bemaerket, at den sidstnaevnte ydelse tildeles en fastansat tjenestemand og ikke en tjenestemand paa proeve, og at den, der oppebaerer ydelsen, i almindelighed allerede er bosat paa tjenestestedet, fastslaar Retten, at bosaettelsespenge netop har til formaal at kompensere for byrderne for en tjenestemand, der - efter at vaere blevet behoerigt fastansat og foelgelig skal overgaa fra en usikker status til en endelig status - skal blive integreret paa tjenestestedet fast og varigt i et ubestemt, men vaesentligt tidsrum (4). Det er derfor rimeligt at laegge til grund, at en tjenestemand, som maa oprette en varig bolig, vil have yderligere udgifter med henblik paa indretningen af en bolig, der er egnet til et ophold af laengere varighed, hvilke udgifter han derimod ikke var noedt til at afholde, saa laenge hans stilling fortsat var usikker.
11 Kommissionen har under den for Domstolen indbragte appel anfaegtet den fortolkning af bestemmelserne i bilaget, som Retten har anlagt. Efter Kommissionens opfattelse foelger det af de bestemmelser, som bilagets artikel 5 indgaar i, at loesningen maa vaere en anden. Artikel 71 i vedtaegten, som henviser til bilag VII, bestemmer, at tjenestemanden har krav »paa godtgoerelse af de udgifter, han har haft i forbindelse med sin tiltraedelse«. Hertil kommer, at afdeling 3 i bilag VII, der omfatter bestemmelserne vedroerende bosaettelsespenge, har overskriften »Godtgoerelse af udgifter«: Der er saaledes tale om bestemmelser, som efter Kommissionens opfattelse bekraefter, at den eneste mulige fortolkning af artikel 5 er, at bosaettelsespenge alene ydes for udgifter, der, hvis de ikke er faktisk afholdt, i det mindste kan formodes at vaere det. For saa vidt angaar den foreliggende sag, hvor Lozano Palacios havde boet i laengere tid i Bruxelles, kunne det paa ingen maade formodes, at hun havde maattet afholde udgifter som foelge af sin bosaettelse paa tjenestestedet.
Det er saaledes Kommissionens opfattelse, at der ikke automatisk kan ydes bosaettelsespenge til den, der faar udbetalt udlandstillaeg. En tjenestemand, som goer krav paa denne ydelse, skal tvaertimod bevise, at han har maattet afholde udgifter. Denne fortolkning af bestemmelserne i bilaget er den eneste, der er i overensstemmelse med formaalet med denne ordning og forenelig med princippet om en forsvarlig forvaltning af de offentlige midler saavel som med forbuddet mod ugrundet berigelse.
12 Lad mig med det samme sige, at de af Kommissionen fremfoerte argumenter til stoette for den delvise ophaevelse af Rettens dom ikke er overbevisende. Jeg mener tvaertimod, at Retten har begrundet sin afgoerelse rigtigt og relevant, og det saavel naar den henviser til de paagaeldende bestemmelsers ordlyd, som naar den henviser til ordningens formaal.
13 Jeg skal for det foerste henvise til den overordentligt klare ordlyd af artikel 5, stk. 1, i bilag VII til vedtaegten. Denne bestemmer, at en fastansat tjenestemand, der opfylder de betingelser, der stilles for at faa udbetalt udlandstillaegget, har krav paa bosaettelsespenge. Naar Kommissionen har anerkendt, at Lozano Palacios opfylder de betingelser, der stilles for at faa udbetalt udlandstillaegget, siger det sig selv, at hun ogsaa skal tildeles bosaettelsespenge. Efter min mening kan dette resultat ikke afkraeftes med henvisning til artikel 5, stk. 3, der blot angiver den konkrete fremgangsmaade ved udbetalingen af den paagaeldende ydelse. Tvaertimod bekraefter selve ordlyden af den sidstnaevnte bestemmelse efter min opfattelse, at bosaettelsespenge udbetales automatisk, idet ydelsen simpelthen udbetales, »naar det er bevist, at tjenestemanden ... har taget bopael paa det sted, hvor han goer tjeneste«. Efter bestemmelsens klare affattelse er der herefter ingen tvivl om raekkevidden af artikel 5, stk. 1.
14 Jeg finder for det andet, at Retten har argumenteret helt fyldestgoerende ved at henvise til den omstaendighed, at overgangen fra at vaere midlertidigt bosat, hvilket Lozano Palacios pr. definition var som udstationeret national ekspert ved Kommissionen, til en fast bosaettelse, som bliver endelig som foelge af hendes tiltraedelse som EF-tjenestemand, ikke kan undgaa at have givet anledning til yderligere udgifter med henblik paa indretning af en bolig, der er egnet til et ophold af laengere varighed. Det fremgaar klart, naar man sammenholder bestemmelserne i bilag VII, artikel 4 og 5, at den omtvistede ydelse skal daekke saadanne supplerende udgifter, selv om tjenestemanden ikke noedvendigvis maa skifte bopael i forbindelse med bosaettelsen (5).
15 Det skal endelig bemaerkes, at det resultat, Retten er naaet til, ses at vaere i overensstemmelse med Domstolens praksis, hvorefter formaalet med bosaettelsespenge er at goere det muligt for tjenestemanden at afholde de udgifter, der uundgaaeligt opstaar som foelge af hans integration i et nyt miljoe i et ubestemt, men vaesentligt tidsrum (6). For saa vidt angaar den foreliggende sag er det klart, at det foerst er fra fastansaettelsen, at tjenestemanden befinder sig i en situation, hvor hun maa paaregne et ophold af ubestemt varighed paa det sted, hvor hun udfoerer sit arbejde.
16 I lyset af de ovenstaaende betragtninger foreslaar jeg Domstolen at forkaste den appel, som Kommissionen har ivaerksat til proevelse af Rettens dom af 12. december 1996 i sagen Lozano Palacios mod Kommissionen (sag T-33/95); jeg foreslaar endvidere, at det paalaegges appellanten at betale sagsomkostningerne, herunder de omkostninger, som appelindstaevnte har afholdt i forbindelse med appelsagen.
(1) - Sag T-33/95, Sml. Pers. II, s. 1535.
(2) - Dom af 22.3.1995, sag T-43/93, Lo Giudice mod Parlamentet, Sml. Pers. II, s. 189, praemis 36.
(3) - Til stoette for denne opfattelse henviser Retten til sin dom af 30.1.1990, sag T-42/89, Yorck von Wartenburg mod Parlamentet, Sml. II, s. 31, praemis 21, 22 og 23.
(4) - Jf. dom af 9.11.1978, sag 140/77, Verhaaf mod Kommissionen, Sml. s. 2117, praemis 18.
(5) - Udlandstillaegget, som, naar det er tildelt, i og dermed giver ret til bosaettelsespenge, gives nemlig ogsaa til en tjenestemand, som har boet i under fem aar i den stat, paa hvis omraade han goer tjeneste; tillaegget gives tillige til en tjenestemand, der har boet i denne stat i en laengere periode, men dette skyldes, at han har gjort tjeneste for en anden stat eller en international organisation.
(6) - Jf. dommen i sagen Verhaaf mod Kommissionen, naevnt ovenfor i note 4, praemis 18.