61993TO0554_DA
Dommens præmisser
Afgørelse
Dommens præmisser
Faktiske omstaendigheder
1 Ved staevning indleveret til Rettens Justitskontor den 29. oktober 1993 har A. Aharn, Lower Sunville, Aropatrick (Irland), og 588 andre maelkeproducenter, herunder sagsoegerne i naervaerende sag om foreloebige forholdsregler, i henhold til EOEF-traktatens artikel 173, 178 og artikel 215, stk. 2, anlagt sag med paastand om annullation af artikel 8, stk. 2, litra a), og artikel 14, stk. 4, i Raadets forordning (EOEF) nr. 2187/93 af 22. juli 1993 om tilbud om erstatning til visse producenter af maelk og mejeriprodukter, som midlertidigt har vaeret forhindret i at udoeve deres virksomhed (herefter benaevnt "forordning nr. 2187/93", EFT L 196, s. 6), og om erstatning for den skade, de har lidt som foelge af anvendelsen af Raadets forordning (EOEF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter (herefter benaevnt "forordning nr. 857/84", EFT L 90, s. 13).
2 Ved saerskilt dokument registreret paa Rettens Justitskontor den 22. december 1993 har en del af sagsoegerne i hovedsagen fremsat begaering om foreloebige forholdsregler med henblik paa at opnaa udsaettelse - i tre uger fra datoen for afsigelsen af kendelse i sag T-555/93 R, Jones m.fl. mod Raadet og Kommissionen - af gennemfoerelsen af artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 2187/93.
3 De sagsoegte har afgivet mundtlige indlaeg i retsmoedet den 6. januar 1994.
4 Begaeringen om foreloebige forholdsregler indgaar i en raekke saadanne begaeringer, som er blevet indbragt for Retten, i det vaesentlige med henblik paa at opnaa udsaettelse af gennemfoerelsen af artikel 14, stk. 4, i forordning nr. 2187/93.
5 De faktiske omstaendigheder, der er relevante for afgoerelsen vedroerende naervaerende begaering om foreloebige forholdsregler, kan sammenfattes som nedenfor anfoert.
6 Ved dom af 19. maj 1992, forenede sager C-104/89 og C-37/90, Mulder m.fl. mod Raadet og Kommissionen (Sml. I, s. 3061), doemte Domstolen Raadet og Kommissionen til at erstatte de tab, som sagsoegerne har lidt ved anvendelsen af forordning nr. 857/84, som suppleret ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1371/84 af 16. maj 1984 om gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 (EFT L 132, s. 11), for saa vidt disse forordninger ikke indeholder nogen bestemmelse om tildeling af en referencemaengde til producenter, som ikke har leveret maelk i det af den paagaeldende medlemsstat valgte referenceaar efter at have paataget sig en forpligtelse i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 1078/77 af 17. maj 1977 om indfoerelse af en praemieordning for ikke-markedsfoering af maelk og mejeriprodukter og for omstilling af malkekvaegsbesaetninger (EFT L 131, s. 1).
7 Paa baggrund af denne dom fra Domstolen udstedte Raadet - paa forslag fra Kommissionen og efter at have indhentet udtalelser fra Europa-Parlamentet og Det OEkonomiske og Sociale Udvalg - forordning nr. 2187/93, som giver hjemmel til tilbud om en fast erstatning til visse producenter af maelk og mejeriprodukter, som midlertidigt har vaeret forhindret i at udoeve deres virksomhed, og fastsaetter de naermere regler om og betingelser for ydelse af en saadan erstatning.
8 I henhold til artikel 10, stk. 1 og 2, i forordning nr. 2187/93 skulle erstatningskravet i hver medlemsstat rettes til den myndighed, som medlemsstaten har udpeget med henblik herpaa, og vaere myndigheden i haende senest den 30. september 1993. Myndigheden har herefter ifoelge artikel 14, stk. 1, en frist paa hoejst fire maaneder regnet fra kravets modtagelse til paa Raadets og Kommissionens vegne og for disses regning at fremsaette et tilbud om erstatning til producenten, ledsaget af en kvittering for fuld og endelig afgoerelse.
9 Det foelger af artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 2187/93, at hvis tilbuddet ikke accepteres inden for en frist paa to maaneder fra dets modtagelse, er det ikke laengere bindende for de beroerte faellesskabsinstitutioner, dvs. Raadet og Kommissionen. Desuden er det i artikel 14, stk. 4, bestemt, at en accept af tilbuddet ved returnering til myndigheden inden for ovennaevnte frist paa to maaneder af kvitteringen i behoerigt godkendt og underskrevet stand indebaerer et afkald paa enhver form for yderligere krav mod faellesskabsinstitutionerne for det tab, der ligger til grund for tilbuddet om erstatning.
Retlige bemaerkninger
10 I henhold til EOEF-traktatens artikel 185 og 186, sammenholdt med artikel 4 i Raadets afgoerelse af 24. oktober 1988 om oprettelse af De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans, kan Retten, hvis den skoenner, at forholdene kraever det, udsaette gennemfoerelsen af den anfaegtede retsakt eller foreskrive de noedvendige foreloebige forholdsregler.
Parternes argumenter
11 Ifoelge sagsoegerne har de fleste af dem allerede modtaget et tilbud om erstatning, og de skal herefter hver isaer, hvis de oensker at acceptere tilbuddet, goere dette inden for en frist paa to maaneder fra dets modtagelse - og samtidig give afkald paa enhver form for yderligere krav mod Raadet og Kommissionen - idet de ellers mister enhver ret til den faste erstatning, der er hjemlet i forordningen. Sagsoegerne har som bilag til deres begaering om foreloebige forholdsregler fremlagt en kopi af det tilbud om erstatning, som en af dem, nemlig BGW & Co., har modtaget. Tilbuddet er dateret den 17. november 1993, hvilket indebaerer, at sidste frist for accept af tilbuddet er den 18. januar 1994, saaledes som det ogsaa er anfoert i tilbuddet.
12 Da retsmoedet i sag T-555/93 R er berammet til den 6. januar 1994, er det ifoelge sagsoegerne sandsynligt, at flere af dem vil vaere forpligtet til at traeffe afgoerelse om, hvorvidt de vil acceptere tilbuddet om erstatning, inden Rettens praesident afsiger kendelse i den naevnte sag.
13 Efter sagsoegernes opfattelse vil den omstaendighed, at de ikke har kendskab til den kendelse, der vil blive afsagt i sag T-555/93 R, ved udloebet af fristen for accept af tilbuddet om erstatning, indebaere, at de ikke faar mulighed for at udlede konsekvenserne af denne kendelse for deres personlige situation, og at de tvinges til at traeffe en afgoerelse, som de maaske ikke havde truffet, hvis de havde haft kendskab til kendelsen.
14 Sagsoegerne har endelig tilfoejet, at den udsaettelse, de anmoder om, er af overordentlig stor betydning for dem, navnlig i oekonomisk henseende, mens der ikke er nogen grund til at antage, at Faellesskabets interesser ville blive skadet ved en saadan tidsmaessigt begraenset udsaettelse.
15 Raadet og Kommissionen har i deres mundtlige indlaeg under retsmoedet gjort indsigelse mod den af sagsoegerne begaerede udsaettelse af gennemfoerelsen af artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 2187/93, idet de bl.a. har gjort gaeldende, at der ifoelge de oplysninger, de har modtaget fra de britiske myndigheder, endnu ikke var sendt tilbud om erstatning til nogen producenter, og at en udsaettelse ville vaere i strid med lighedsprincippet, da flere producenter i andre medlemsstater allerede har modtaget - og accepteret - faellesskabsinstitutionernes tilbud om erstatning.
Retlig bedoemmelse
16 Indledningsvis bemaerkes, at et vist antal begaeringer om foreloebige forholdsregler med henblik paa at opnaa udsaettelse af gennemfoerelsen af artikel 14, stk. 4, i forordning nr. 2187/93, herunder den i sag T-555/93 R fremsatte begaering, i oejeblikket er under behandling. Retsmoedet i disse sager har allerede fundet sted den 6. januar d.aa., og de respektive kendelser vil blive afsagt i de naermeste uger.
17 Det fremgaar af sagen, at saafremt visse af de sagsoegere, der allerede har modtaget et tilbud om erstatning, ville skulle tage stilling til det, inden Rettens praesident traeffer afgoerelse vedroerende begaeringerne om foreloebige forholdsregler med henblik paa at opnaa udsaettelse af gennemfoerelsen af artikel 14, stk. 4, i forordning nr. 2187/93, ville en eventuel kendelse om udsaettelse af gennemfoerelsen af bestemmelsen ikke faa nogen virkninger for deres vedkommende.
18 En accept af tilbuddet indebaerer nemlig, at producenterne giver afkald paa ethvert yderligere krav mod faellesskabsinstitutionerne for det tab, de kraever erstattet, og et afslag paa tilbuddet medfoerer, at dette ikke laengere er bindende for faellesskabsinstitutionerne. Det foelger heraf, at hvis der blev truffet bestemmelse om en udsaettelse af gennemfoerelsen, ville en saadan udsaettelse ikke have nogen som helst indflydelse paa de konsekvenser, anvendelsen af artikel 14, stk. 3 og 4, i forordning nr. 2187/93 noedvendigvis har for de producenter, hvis frist for accept af tilbuddet om erstatning i mellemtiden er udloebet.
19 Under disse omstaendigheder og navnlig i betragtning af den begaerede forholdsregels tidsmaessigt begraensede virkninger boer det ud fra hensynet til en ordentlig retspleje bestemmes, at den i artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 2187/93 fastsatte frist foerst udloeber to uger efter datoen for afsigelsen af den kendelse, hvorved sagen om foreloebige forholdsregler i sag T-555/93 R afsluttes.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
RETTENS PRAESIDENT
foer endelig afgoerelse traeffes:
1) Den frist, der er fastsat i artikel 14, stk. 3, i Raadets forordning (EOEF) nr. 2187/93 af 22. juli 1993 om tilbud om erstatning til visse producenter af maelk og mejeriprodukter, som midlertidigt har vaeret forhindret i at udoeve deres virksomhed, udloeber foerst to uger efter datoen for afsigelsen af den kendelse, hvorved sagen om foreloebige forholdsregler i sag T-555/93 R afsluttes.
2) Afgoerelsen om sagens omkostninger udsaettes.
Saaledes bestemt i Luxembourg, den 12. januar 1994.