C‑626/22. sz. ügy
C. Z. és társai
kontra
Ilva SpA in Amministrazione Straordinaria, Acciaierie d’Italia Holding SpA, Acciaierie d’Italia SpA
(a Tribunale di Milano [Olaszország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (nagytanács), 2024. június 25.
„ Előzetes döntéshozatal – Környezet – EUMSZ 191. cikk – Ipari kibocsátások – 2010/75/EU irányelv – A környezetszennyezés integrált megelőzése és csökkentése – 1., 3., 8., 11., 12., 14., 18., 21. és 23. cikk – Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 35. és 37. cikke – A létesítmény üzemeltetési engedélyének kiadására és újraértékelésére irányuló eljárások – A környezet és az emberi egészség védelmét szolgáló intézkedések – A tiszta, egészséges és fenntartható környezethez való jog ”
1.        Tagállamok – Kötelezettségek – Ítélt dolog – A nemzeti bíróságok kötelezettségei – Jogerőre emelkedett bírósági határozat visszavonásának kötelezettsége – Hiány – Nemzeti rendelkezést az uniós joggal ellentétesen értelmező nemzeti ítélkezési gyakorlat – E rendelkezésnek az uniós joggal összhangban álló értelmezésére vonatkozó kötelezettség – Az uniós jog értelmezésére irányuló, előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Elfogadhatóság
(EUMSZ 267. cikk)
(lásd: 53., 54. pont)
2.        Előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések – Elfogadhatóság – Magánszemélyek és egy nemzetstratégiai jelentőségű ipari létesítmény közötti jogvita keretében előterjesztett, irányelv értelmezésére irányuló kérelem – Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyát képező irányelv hatálya alá tartozó, és az említett létesítmény tekintetében elfogadott különös szabályokra vonatkozó alapjogvita – Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatósága
(EUMSZ 267. cikk és EUMSZ 288. cikk, harmadik bekezdés)
(lásd: 56–64. pont)
3.        Környezet – A környezetszennyezés integrált megelőzése és csökkentése – A 2010/75 irányelv – A létesítmény üzemeltetési engedélyének kiadására és újraértékelésére irányuló eljárások – Feltételek – A létesítmény tevékenysége által a környezetre és az emberi egészségre gyakorolt hatások előzetes értékelésének kötelezettsége
(EUMSZ 191. és EUMSZ 192. cikk; az Európai Unió Alapjogi Chartája, 35. és 37. cikk; 2010/75 európai parlamenti és tanácsi irányelv, (2), (27) és (45) preambulumbekezdés, 3. cikk, 2. és 3. pont, 4. cikk, (1) bekezdés, 5. cikk, (1) bekezdés, 8. cikk, (2) bekezdés, második albekezdés, és 10–27. cikk, valamint I. melléklet és VII. melléklet, 1. rész)
(lásd: 67–95., 104., 105. pont és a rendelkező rész 1. pontja)
4.        Környezet – A környezetszennyezés integrált megelőzése és csökkentése – A 2010/75 irányelv – A létesítmény üzemeltetési engedélyének kiadására és újraértékelésére irányuló eljárások – A szennyező anyagokra vonatkozó kibocsátási határértékek meghatározása – Olyan káros anyagok figyelembevétele, amelyeket az érintett létesítmény kibocsáthat – Terjedelem
(2010/75 európai parlamenti és tanácsi irányelv, (15) preambulumbekezdés, 3. cikk, 6. pont, 12. cikk, (1) bekezdés, f) pont, 14. cikk, (1) bekezdés, a)pont, 18. cikk, és 21. cikk, (5) bekezdés, a) pont)
(lásd: 109–122. pont és a rendelkező rész 2. pontja)
5.        Környezet – A környezetszennyezés integrált megelőzése és csökkentése – 2010/75 irányelv – Létesítmény üzemeltetési engedélye – A létesítménynek a környezet és az emberi egészség védelmét szolgáló intézkedéseknek való megfelelésére vonatkozóan ezen engedélyben előírt határidő – Az e határidőt több alkalommal meghosszabbító nemzeti szabályozás – A környezet és az emberi egészség sértetlenségét érintő, súlyos és jelentős veszélyek esetén fennálló megengedhetetlenség
(2010/75 európai parlamenti és tanácsi irányelv, (43) preambulumbekezdés, 8. cikk, (1) és (2) bekezdés, 13. cikk, (5) bekezdés, 21. cikk, (3) bekezdés és 82. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 125–128., 130–132. pont és a rendelkező rész 3. pontja)
Összefoglalás
A nagytanácsban eljáró Bíróság a Tribunale di Milano (milánói bíróság, Olaszország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme alapján eljárva pontosítja a létesítményeknek az ipari kibocsátásokról szóló 2010/75 irányelv(1) szerinti üzemeltetési engedélyére vonatkozó feltételeket.
Az Ilva acélipari üzem (a továbbiakban: Ilva üzem) Taranto településen (Olaszország) található, és azt a 2011‑ben megadott „egységes környezethasználati engedély” alapján üzemeltetik.
Annak ellenére, hogy ezen üzemet 2012‑ben lefoglalták, eltérést engedő, különös szabályokkal engedélyezték, hogy a termelési tevékenységét 36 hónapon keresztül folytassa, azzal a feltétellel, hogy tiszteletben tartja a környezet‑ és egészségvédelmi intézkedési tervet. E terv tiszteletben tartásának határidejét több alkalommal, összességében több évvel elhalasztották, jóllehet a szóban forgó tevékenység súlyos és jelentős veszélyeket jelentett a környezetnek és a környező lakosság egészségének a sértetlenségére.
Ebben a kontextusban a felperesek, akik Taranto település és a szomszédos települések körülbelül 300 000 lakosának jogait érvényesítik, közérdekű keresetet nyújtottak be a kérdést előterjesztő bírósághoz, amely többek között az Ilva üzem vagy annak egyes részei üzemeltetésének az ipari kibocsátásai és az emberi egészség ebből eredő károsodása miatti beszüntetésére irányult.
Mivel az olasz szabályozás az ipari üzemeltetési engedély kiadása vagy újraértékelése tekintetében nem írja elő a létesítmény által az emberi egészségre gyakorolt hatások előzetes vizsgálatának feltételét, a kérdést előterjesztő bíróság úgy határozott, hogy kérdést intéz a Bírósághoz az ilyen vizsgálat szükségességére, az illetékes hatóságok vizsgálatának terjedelmére, valamint a létesítmény üzemeltetője számára a kiadott engedélyben meghatározott feltételeknek való megfelelésre nyitva álló határidőre vonatkozóan.
A Bíróság álláspontja
Először is, a szóban forgó létesítmény tevékenységének az emberi egészségre gyakorolt hatásaira vonatkozó vizsgálat elvégzésének szükségességét illetően a Bíróság emlékeztet arra, hogy a környezet minőségének védelme és javítása, valamint az emberi egészség védelme az Unió környezetpolitikájának két szorosan összefüggő alkotóeleme. Az ipari tevékenységekből származó környezetszennyezés integrált megelőzésére és csökkentésére vonatkozó szabályok megállapításával a 2010/75 irányelv konkretizálja a környezet és az emberi egészség védelmével kapcsolatos, többek között az EUMSZ 191. cikkből eredő uniós kötelezettségeket, ezáltal hozzájárulva a mindenkit megillető, az emberi egészség és a jóllét követelményeinek megfelelő környezetben való élethez való jog védelméhez. A Bíróság e tekintetben az Európai Unió Alapjogi Chartájának 35. és 37. cikkére hivatkozik, és megállapítja, hogy szoros kapcsolat áll fenn a környezet védelme és az emberi egészség védelme között.
Az üzemeltetési engedély ezen irányelv által előírt feltételei között szerepel az üzemeltető azon kötelezettsége, hogy minden megfelelő megelőző intézkedést meg kell tennie a „környezetszennyezés” ellen, valamint intézkedéseket kell tennie a környezetbe történő kibocsátás nyomon követésére. Az üzemeltetőnek arról is gondoskodnia kell, hogy a létesítmény ne okozzon „jelentős mértékű környezetszennyezést”. Ezenkívül az engedély feltételeit újra kell értékelni, ha a létesítmény által okozott „szennyezés” ezt indokolja. Ezen újraértékelés gyakoriságának igazodnia kell a létesítmény terjedelméhez és jellegéhez, és figyelembe kell vennie különösen azon helyi sajátosságokat, amelyek az ipari tevékenység helyszínéül szolgáló helyet jellemzik, különösen a lakóterületek közelségét.
E tekintetben a Bíróság megállapítja, hogy a 2010/75 irányelv alkalmazásában a „környezetszennyezés” fogalma magában foglalja mind a környezet, mind pedig az emberi egészség károsodását. A környezet minőségének védelme és az emberi egészség védelme közötti ezen szoros kapcsolatot ezenfelül az elsődleges uniós jog rendelkezésein kívül a 2010/75 irányelv több rendelkezése, valamint az Emberi Jogok Európai Bíróságának ítélkezési gyakorlata is megerősíti. Ami konkrétan az Ilva üzem által okozott környezetszennyezést illeti, ezen utóbbi bíróság így az ezen üzem kibocsátása által a környezetre, valamint az emberi egészségre gyakorolt szennyező hatások alapján megállapította a felperesek magán‑ és családi élet tiszteletben tartásához való jogának megsértését.(2)
Következésképppen a 2010/75 irányelv hatálya alá tartozó létesítmény üzemeltetőjének az engedély iránti kérelemben megfelelő információkat kell szolgáltatnia a létesítményéből származó kibocsátásokról, és ezenfelül – az említett létesítmény tevékenységei által a környezetre és az emberi egészségre gyakorolt hatások folyamatos értékelése útján – e létesítmény üzemeltetésének teljes időtartama alatt biztosítania kell az ezen irányelvben előírt kötelezettségeknek és intézkedéseknek a tiszteletben tartását.
Hasonlóképpen az illetékes nemzeti hatóságoknak elő kell írniuk, hogy az ilyen értékelésnek az engedélyek kiadására és újraértékelésére irányuló eljárások szerves részét, és ezen engedélyek kiadásának vagy újraértékelésének előfeltételét kell képeznie. Amennyiben ezen értékelés olyan eredményekre világít rá, amelyek azt mutatják, hogy a szennyezőanyag‑kibocsátásnak kitett lakosság jelentős részének egészségét fenyegető veszély elfogadhatatlan, az érintett engedélyt rövid időn belül újra kell értékelni. Márpedig a jelen ügyben a szóban forgó környezethasználati engedélyek keretében nem értékelték a környezetre és az emberi egészségre gyakorolt azon hatásokat, amelyeket az Ilva üzemből származó szennyező anyagok – nevezetesen a PM2_5 és a PM10 finomrészecskék, valamint a réz, a higany és a naftalin finomrészecskéi, amelyek diffúz forrásokból származnak – okoznak.
Másodszor, ami az illetékes hatóságok által elvégzendő értékelés terjedelmét illeti, e hatóságoknak az érintett ipari tevékenység jellege és típusa alapján előreláthatóan keletkező szennyező anyagokon kívül figyelembe kell venniük minden olyan szennyező anyagot is, amely tudományosan károsnak minősített kibocsátás tárgyát képezi, és amelyet az érintett létesítmény jelentős mennyiségben kibocsáthat, tekintettel a természetükre és a szennyezés egyik közegből a másikba való átjuttatására való képességükre. A megelőzés elve szerint azon szennyező anyagok mennyisége meghatározásának, amelyek kibocsátása engedélyezhető, az érintett anyagok károsságának mértékéhez kell kapcsolódnia.
Következésképpen a létesítmény üzemeltetője az e létesítmény üzemeltetésére vonatkozó engedély iránti kérelmében köteles megadni az említett létesítmény lehetséges kibocsátásainak jellegére, mennyiségére és potenciális káros hatására vonatkozó információkat annak érdekében, hogy az illetékes hatóságok e kibocsátásokra vonatkozóan határértékeket állapíthassanak meg, és e kötelezettség alól kizárólag azon kibocsátások képeznek kivételt, amelyek a jellegüknél vagy a mennyiségüknél fogva nem jelenthetnek veszélyt a környezetre vagy az emberi egészségre.
Az engedély újraértékelésére irányuló eljárás nem korlátozódhat arra, hogy kizárólag azon szennyező anyagokra vonatkozóan állapítanak meg határértékeket, amelyek kibocsátása előre látható volt, és amelyek kibocsátását figyelembe vették az eredeti engedélyezési eljárás során. E tekintetben figyelembe kell venni az érintett létesítmény üzemeltetéséből származó tapasztalatot, tehát a ténylegesen megállapított kibocsátásokat. Amennyiben a környezetminőségi szabványok tiszteletben tartása megköveteli, hogy az érintett létesítményre szigorúbb kibocsátási határértékeket írjanak elő, az engedélybe további intézkedéseket kell belefoglalni az egyéb, az említett szabványoknak való megfelelés céljából hozható intézkedések sérelme nélkül.
Harmadszor, ami a létesítmény üzemeltetője számára az üzemeltetési engedélynek való megfelelésre biztosított határidőt illeti, a Bíróság elöljáróban megállapítja, hogy az Ilva üzemhez hasonló létesítmények esetében az illetékes nemzeti hatóságoknak a 2010/75 irányelv értelmében 2016. február 28‑ig kellett az engedélyezési feltételeket az elérhető új technikákhoz igazítaniuk. A létesítmény üzemeltetési engedélyében foglalt feltételek megsértése esetén a tagállamoknak ezen irányelv alapján meg kell tenniük az e feltételek teljesülésének azonnali biztosításához szükséges intézkedéseket.
E megfontolásokra tekintettel a Bíróság megállapítja, hogy a 2010/75 irányelvvel ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében a létesítmény üzemeltetője számára az e létesítmény üzemeltetési engedélyében a környezet és az emberi egészség védelmére vonatkozóan előírt intézkedéseknek való megfelelésre biztosított határidőt több alkalommal meghosszabbították, noha a környezet és az emberi egészség sértetlenségét érintő, súlyos és jelentős veszélyekre derült fény. Hozzáteszi, hogy amennyiben a tevékenység ilyen veszélyekkel jár, az érintett létesítmény üzemeltetését ezen irányelvnek megfelelően fel kell függeszteni.
1      Az ipari kibocsátásokról (a környezetszennyezés integrált megelőzése és csökkentése) szóló, 2010. november 24‑i 2010/75/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2010. L 334., 17. o.; helyesbítések: HL 2012. L 158., 25. o.; HL 2017. L 22., 86. o.; HL 2017. L 158., 51. o.).
2      EJEB, 2019. január 24., Cordella és társai kontra Olaszország, CE:ECHR:2019:0124JUD005441413.