62023TJ0379
A TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE (öt bíróval eljáró nyolcadik tanács)
2026. március 4. (
*1
)
„Dömping – Törökországban feladott, egyes melegen hengerelt rozsdamentesacél-lemezek és -tekercsek behozatala – Az Indonéziából származó, egyes melegen hengerelt rozsdamentesacél-lemezekre és -tekercsekre kivetett, végleges dömpingellenes vámnak az e behozatalra való kiterjesztése – (EU) 2023/825 végrehajtási rendelet – Kijátszás – Az »összeszerelési művelet« fogalma – A »befejezési művelet« fogalma – A 2016/1036 rendelet 13. cikkének (2) bekezdése – Téves jogalkalmazás”
A T‑379/23. sz. ügyben,
a Çolakoğlu Metalurji AŞ (székhelye: Isztanbul [Törökország], képviselik: J. Cornelis és F. Graafsma ügyvédek)
felperes
az Európai Bizottság (képviselik: L. Di Masi, R. Pethke és J. Zieliński, meghatalmazotti minőségben)
alperes ellen,
támogatja:
az Eurofer, Association européenne de l’acier, AISBL (székhelye: Brüsszel [Belgium], képviselik: O. Prost, C. Bouvarel, M. Parys és O. Chef ügyvédek)
beavatkozó fél,
A TÖRVÉNYSZÉK (öt bíróval eljáró nyolcadik tanács),
a tanácskozások során tagjai: G. De Baere, tanácselnökként eljárva (előadó), D. Petrlík, Kecsmár K., S. Kingston és H. Cassagnabère bírák,
hivatalvezető: I. Kurme tanácsos,
tekintettel az eljárás írásbeli szakaszára,
tekintettel a 2025. szeptember 11‑i tárgyalásra,
meghozta a következő
Ítéletet
1
A felperes, a Çolakoğlu Metalurji AŞ a keresetében az Indonéziából származó, egyes melegen hengerelt rozsdamentesacél lemezek és tekercsek behozatalára vonatkozóan az (EU) 2020/1408 végrehajtási rendelettel bevezetett dömpingellenes intézkedéseknek a Törökországban feladott, akár Törökországból származóként, akár nem ilyenként bejelentett egyes melegen hengerelt rozsdamentesacél lemezek és tekercsek behozatalára való kiterjesztéséről szóló, 2023. április 17‑i (EU) 2023/825 bizottsági végrehajtási rendeletnek (HL 2023. L 103, 12. o., a továbbiakban: megtámadott rendelet) az őt érintő részében történő megsemmisítését kéri.
A jogvita előzményei
2
A felperes melegen hengerelt rozsdamentesacél-lemezek és -tekercsek török exportáló gyártója. E lemezeket és tekercseket rozsdamentesacél-lemeztuskókból állítják elő.
3
Az Európai Bizottság 2020. október 6‑án elfogadta az Indonéziából, a Kínai Népköztársaságból és a Tajvanról származó egyes melegen hengerelt rozsdamentesacél lemezek és tekercsek behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló (EU) 2020/1408 végrehajtási rendeletet (HL 2020. L 325., 26. o.; a továbbiakban: eredeti rendelet). Az eredeti rendelettel kivetett végleges dömpingellenes vámok valamennyi indonéziai exportáló gyártó esetében 17,3%‑ot tettek ki.
4
A Bizottság a beavatkozó fél, az Eurofer, Association européenne de l’acier, AISBL által benyújtott panaszt követően 2022. július 26‑án – többek között – az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2016. június 8‑i (EU) 2016/1036 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2016. L 176., 21. o.; a továbbiakban: alaprendelet) 13. cikkének (3) bekezdése alapján elfogadta az Indonéziából származó egyes melegen hengerelt rozsdamentesacél lemezek és tekercsek behozatalára vonatkozóan az (EU) 2020/1408 végrehajtási rendelettel bevezetett dömpingellenes intézkedéseknek a Törökországban feladott, akár Törökországból származóként, akár nem ilyenként bejelentett egyes melegen hengerelt rozsdamentesacél lemezek és tekercsek behozatalával megvalósított esetleges kijátszására vonatkozó vizsgálat megindításáról, valamint az érintett behozatalokra vonatkozó nyilvántartásbavételi kötelezettség bevezetéséről szóló (EU) 2022/1310 végrehajtási rendeletet (HL 2022. L 198. 8. o.).
5
E vizsgálat végén a Bizottság elfogadta a megtámadott rendeletet. E rendeletben a Bizottság megállapította, hogy teljesültek az alaprendelet 13. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdésében előírt, a hatályban lévő dömpingellenes intézkedések kijátszásának megállapításához szükséges feltételek.
6
Ami közelebbről azt a feltételt illeti, amely szerint a harmadik ország és az Európai Unió közötti kereskedelem szerkezete megváltozásának olyan gyakorlat, eljárás vagy munka eredményeként kell előállnia, amelynek a vám kivetésén kívül semmilyen más megfelelő magyarázata és gazdasági indoka nincs, a Bizottság megállapította, hogy a felperes és a Marcegaglia Specialties SpA – egy olasz jog szerinti társaság – között bérmunkaszerződés állt fenn. E szerződés keretében a Marcegaglia Specialties Indonéziában rozsdamentesacél-lemeztuskókat vásárolt, azokat Törökországba szállította annak érdekében, hogy azokat a felperes melegen hengerelt rozsdamentesacél-lemezekké és -tekercsekké alakítsa, majd e lemezeket és tekercseket az Unióba importálta.
7
A Bizottság megállapította, hogy ez a bérmunkaszerződés az alaprendelet 13. cikkének (2) bekezdése értelmében vett „összeszerelési művelet” fogalmába tartozó befejezési műveletnek minősül. E tekintetben megállapította, hogy az „összeszerelési műveletnek” az e rendelkezésben említett fogalma a „befejezési műveletet” is kifejezetten magában foglalja, és e fogalomba „nemcsak azokat a műveleteket kell beleérteni, amelyek keretében egy összetett termék alkotórészeit egymáshoz erősítik, hanem azokat is, amelyek esetleg további feldolgozási műveleteket is tartalmaznak, például egy termék késztermékké formálását is magukban foglalják.”
8
A Bizottság szintén megállapította egyrészt azt, hogy az Indonéziából származó, rozsdamentesacél-lemeztuskók az összeszerelt vagy befejezett termék alkotórészei összértékének közel 100%‑át tették ki, és másrészt azt, hogy az alaprendelet 13. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében véve az összeszerelési vagy befejezési műveletek során a felhasznált részekhez hozzáadott érték kisebb volt az előállítási költség 25%‑ánál.
9
Mivel a Bizottság úgy ítélte meg, hogy az alaprendelet 13. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdésében foglalt valamennyi feltétel teljesült, megállapította, hogy a felperes által Törökországban feladott egyes melegen hengerelt rozsdamentesacél-lemezek és -tekercsek behozatalával kijátsszák az Indonéziából származó, melegen hengerelt rozsdamentesacél-lemezek és -tekercsek behozatalára az eredeti rendelettel kivetett dömpingellenes vámot.
10
Tekintettel arra, hogy a felperes tekintetében a kijátszásra vonatkozóan tett ténymegállapítások a Törökországból érkező teljes behozatalra nézve reprezentatívak voltak, a Bizottság úgy határozott, hogy az eredeti rendelettel az Indonéziában „minden más vállalatra” kivetett 17,3%‑os végleges dömpingellenes vámot kiterjeszti a Törökországban feladott, akár Törökországból származóként, akár nem ilyenként bejelentett egyes melegen hengerelt rozsdamentesacél-lemezek és -tekercsek behozatalára.
A felek kérelmei
11
A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
semmisítse meg a megtámadott rendeletet az őt érintő részében;
–
a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.
12
A Bizottság a beavatkozó fél támogatása mellett azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
utasítsa el a keresetet;
–
a felperest kötelezze a költségek viselésére.
A jogkérdésről
13
Keresetének alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik, amelyek közül az elsőt az alaprendelet 13. cikke (1) és (2) bekezdésének megsértésére, a másodikat pedig ugyanezen rendelet 13. cikke (1) és (4) bekezdésének, az arányosság elvének és az alapvető eljárási jogoknak a megsértésére, valamint hatáskörrel való visszaélésre alapítja.
14
Az első jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a melegen hengerelt rozsdamentesacél-lemezek és -tekercsek Törökországban történő gyártása nem minősül az alaprendelet 13. cikke (1) bekezdése negyedik albekezdésének d) pontja és (2) bekezdése értelmében vett „összeszerelési műveletnek”. A Bizottság tehát nem bizonyította az alaprendelet 13. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése értelmében vett „gyakorlat, eljárás vagy munka” fennállását. Következésképpen a hatályban lévő dömpingellenes intézkedések kijátszásának megállapításához e rendelkezésben előírt kumulatív feltételek egyike nem teljesül.
15
A Bizottság – a beavatkozó fél támogatása mellett – úgy véli, hogy jogosan állapította meg, hogy a rozsdamentesacél-lemeztuskók melegen hengerelt rozsdamentesacél-lemezekké és -tekercsekké történő átalakítása az alaprendelet 13. cikke (1) bekezdése negyedik albekezdésének d) pontja és (2) bekezdése értelmében vett „összeszerelési művelet” fogalmába tartozó befejezési műveletnek minősül.
16
E tekintetben az alaprendelet 13. cikkének (1) bekezdése értelmében, ha a hatályban lévő intézkedéseket kijátsszák, az e rendelet alapján kivetett dömpingellenes vámok kiterjeszthetők a hasonló, nem vagy csak kis mértékben módosított termékek harmadik országokból érkező behozatalára; vagy a hasonló, kis mértékben módosított termékeknek az intézkedések hatálya alá tartozó országból érkező behozatalára; vagy a termék alkatrészeinek behozatalára.
17
Az alaprendelet 13. cikkének (1) bekezdése szerint a dömpingellenes intézkedések kijátszásának a fennállása akkor bizonyított, ha négy feltétel teljesül. Először is, a valamely harmadik ország és az Unió, vagy az intézkedések hatálya alá tartozó ország egyes vállalkozásai és az Unió közötti kereskedelem szerkezetének meg kell változnia. Másodszor, e változásnak olyan gyakorlat, eljárás vagy munka eredményeként kell előállnia, amelynek a vám kivetésén kívül semmilyen más megfelelő magyarázata vagy gazdasági indoka nincs. Harmadszor, fenn kell állniuk olyan tényezőknek, amelyek bizonyítják, hogy az uniós ágazat tekintetében kár következik be, vagy a dömpingellenes vám javító hatásait aláássák. Negyedszer, bizonyítékoknak kell rendelkezésre állniuk a dömping fennállására vonatkozóan (2023. június 21‑iHangzhou Dingsheng Industrial Group és társai kontra Bizottság ítélet, T‑748/21, EU:T:2023:346, 28. pont [nem tették közzé]; lásd továbbá analógia útján: 2017. január 26‑iMaxcom kontra Chin Haur Indonesia ítélet, C‑247/15 P, C‑253/15 P és C‑259/15 P, EU:C:2017:61, 55. pont.)
18
Ami a fenti 17. pontban felidézett második feltételt illeti, az alaprendelet 13. cikke (1) bekezdése negyedik albekezdésének d) pontjából kitűnik, hogy az olyan gyakorlat, eljárás vagy munka, amelynek a vám kivetésén kívül semmilyen más megfelelő magyarázata vagy gazdasági indoka nincs, magában foglalja többek között „[az alaprendelet 13. cikkének (2) bekezdése] szerinti körülmények között az alkatrészeknek az Unióban vagy egy harmadik országban történő összeszerelésére irányuló összeszerelési tevékenységet”.
19
Az alaprendelet 13. cikkének (2) bekezdése szerint a harmadik országbeli összeszerelési tevékenység akkor minősül a hatályban lévő intézkedések kijátszásának, ha annak tekintetében teljesülnek az e rendelkezésben felsorolt feltételek. E feltételek között szerepel az e rendelet 13. cikke (2) bekezdése a) pontjának és az említett rendelet 13. cikke (2) bekezdése b) pontjának együttes értelmezéséből következő feltétel, amely előírja, hogy az összeszerelt termék alkatrészei összértékének legalább 60%‑át alkotó alkatrészeknek az intézkedések hatálya alá tartozó országból kell származniuk (a továbbiakban: a 60%‑os küszöbre vonatkozó feltétel), valamint a 13. cikk (2) bekezdése b) pontjának végéből eredő feltétel, amely szerint semmilyen esetben nem tekinthető kijátszásnak, ha a felhasznált alkatrészekhez az összeszerelési vagy a befejezési művelet során hozzáadott érték magasabb az előállítási költség 25%‑ánál (a továbbiakban: a 25%‑os felső határra vonatkozó feltétel).
Az első jogalap hatásos jellegéről
20
A beavatkozó fél arra hivatkozik, hogy az első jogalap hatástalan, mivel még ha a rozsdamentesacél-lemeztuskók melegen hengerelt rozsdamentesacél-lemezekké és -tekercsekké történő átalakítása nem is minősülne összeszerelési vagy befejezési műveletnek, az mindenesetre az alaprendelet 13. cikkének (1) bekezdésében előírt második feltétel értelmében vett gyakorlatnak, eljárásnak vagy munkának minősül.
21
Amint azt mindazonáltal a Bizottság a Törvényszék pervezető intézkedésére válaszul elismerte, a 2022/1310 végrehajtási rendeletből és a megtámadott rendeletből – konkrétan annak (4), (26) és (44) preambulumbekezdéséből – kitűnik, hogy a kijátszásra vonatkozó vizsgálatot azzal az indokkal indították meg, folytatták le és zárták le, hogy a rozsdamentesacél-lemeztuskók melegen hengerelt rozsdamentesacél-lemezekké és -tekercsekké történő átalakításának műveletei, amelyeket a felperes Törökországban végzett, az alaprendelet 13. cikkének (2) bekezdése értelmében vett összeszerelési vagy befejezési műveleteknek minősülnek. A fent említett rendeletekből nem tűnik ki, hogy a Bizottság e műveleteket más módon kívánta volna minősíteni, mint kifejezetten összeszerelési vagy befejezési műveleteknek. A felperes így a közigazgatási eljárás során kizárólag e minősítés tekintetében gyakorolta eljárási jogait.
22
Meg kell tehát állapítani, hogy abban az esetben, ha a Törvényszék az első jogalapnak helyt adna, az a megtámadott rendeletnek a felperest érintő részében történő megsemmisítését vonná maga után. Következésképpen a beavatkozó fél arra alapított érvelését, hogy az első jogalap hatástalan, el kell utasítani.
Az első jogalap megalapozottságáról
23
A felperes azt állítja, hogy az alaprendelet 13. cikke (1) bekezdése negyedik albekezdésének d) pontja és (2) bekezdése értelmében vett összeszerelési művelet fennállásához több alkatrész megléte és azok összeszerelése szükséges. Márpedig a jelen ügyben a rozsdamentesacél-lemeztuskókat egyetlen gyártási szakasz keretében, más „alkatrészek” hozzáadása nélkül alakítják át melegen hengerelt rozsdamentesacél-lemezekké és -tekercsekké.
24
Ezenkívül a Bizottság tévesen állapította meg, hogy a rozsdamentesacél-lemeztuskók melegen hengerelt rozsdamentesacél-lemezekké és -tekercsekké történő átalakítása az alaprendelet 13. cikkének (2) bekezdése értelmében vett „összeszerelési művelet” fogalmába tartozó befejezési műveletnek minősül. E tekintetben a felperes úgy véli, hogy mivel az alaprendelet 13. cikke (1) bekezdése negyedik albekezdésének d) pontja és (2) bekezdése kizárólag az összeszerelési műveleteket említi, és az összeszerelési vagy befejezési műveletekre való hivatkozás csak az e rendelet 13. cikke (2) bekezdésének b) pontjában előírt, 25%‑os felső határra vonatkozó feltétel keretében szerepel, nem állapítható meg, hogy a fent említett rendelkezések olyan befejezési műveletekre is kiterjednek, amelyek nem járnak összeszereléssel.
25
Egyrészt a felperes hozzáfűzi, hogy a 25%‑os felső határra vonatkozó feltétel az „alkatrészek” kifejezést többes számban használja, így a befejezési művelet mindenesetre több alkatrészt igényel. Másrészt, ami a 60%‑os küszöbre vonatkozó feltételt illeti, az értelmét vesztené, ha azt olyan befejezési műveletekre alkalmaznák, amelyek során csupán egyetlen „alkatrész” kerül felhasználásra, mint a rozsdamentesacél-lemeztuskók melegen hengerelt rozsdamentesacél-lemezekké és -tekercsekké történő átalakítása esetében.
26
A felperes álláspontja szerint az alaprendelet 13. cikkére vonatkozó értelmezése nem veszélyezteti sem a dömpingellenes vámok hatékonyságát, sem az azok kijátszásának megakadályozására irányuló célt. A Bizottság állításával ellentétben az ítélkezési gyakorlat szerint a „kijátszás” általános fogalmát kell tágan értelmezni, nem pedig az „összeszerelési művelet” fogalmát.
27
Az alaprendelet 13. cikkének keletkezését illetően a felperes úgy véli, hogy ha a jogalkotó azt kívánta volna, hogy az „összeszerelési művelet” fogalma azokra a befejezési műveletekre is vonatkozzon, amelyek nem járnak összeszereléssel, akkor az alaprendelet 13. cikke (1) bekezdése negyedik albekezdésének d) pontjában és (2) bekezdésében is az „összeszerelési vagy befejezési művelet” kifejezést használta volna.
28
A Bizottság arra hivatkozik, hogy az „összeszerelési műveletnek” az alaprendelet 13. cikke (1) bekezdése negyedik albekezdésének d) pontja és (2) bekezdése értelmében vett fogalma két különböző tényállást fed le, nevezetesen egyrészt a szigorú értelemben vett összeszerelési műveletet, amely egy olyan gyártási folyamatot jelent, amelynek során különböző alkatrészeket szerelnek össze késztermék létrehozása céljából, másrészt pedig a befejezési műveletet. A „befejezés” fogalmába minden olyan művelet beletartozik, amely a további feldolgozást, azaz a termék befejezését foglalja magában. Másként fogalmazva, e fogalom azokat a műveleteket jelöli, amelyek egy félkész termék vagy egy anyag, azaz egyetlen alapanyag késztermékké történő átalakítására irányulnak.
29
A Bizottság álláspontja szerint az, hogy az alaprendelet 13. cikke (1) bekezdése negyedik albekezdésének d) pontja szerint a kijátszást megvalósító gyakorlat, eljárás vagy munka magában foglalja az alaprendelet „[13. cikkének] (2) bekezdés[e] szerinti körülmények között” az összeszerelési műveleteket, arra utal, hogy az „összeszerelési művelet” fogalmának jelentését az alaprendelet 13. cikke (2) bekezdésének szövegében kell keresni. Márpedig e rendelkezés a 25%‑os felső határra vonatkozó feltétel keretében konkrétan említi az összeszerelési vagy befejezési műveleteket. A „vagy” kötőszó használata azt jelzi, hogy az összeszerelési és a befejezési műveletnek külön jelentést kell tulajdonítani.
30
Az „alkatrészek” fogalmát úgy kell tekinteni, hogy az magában foglalja mind az összeszerelés során felhasznált különböző összetevőket, mind pedig a „befejezési” műveletek során felhasznált félkész vagy egyéb alapanyagokat, függetlenül attól, hogy – mint a jelen ügyben – csupán egyetlen, vagy több ilyen összetevőről vagy alapanyagról van szó.
31
Ezenkívül a Bizottság többek között a 2019. szeptember 12‑iBizottság kontra Kolachi Raj Industrial ítéletre (C‑709/17 P, EU:C:2019:717) hivatkozva azzal érvel, hogy az alaprendelet 13. cikkét a hatékonyságának megőrzése érdekében tágan kell értelmezni. Márpedig az alaprendelet 13. cikke (2) bekezdésének általa adott értelmezése lehetővé teszi a – többek között a vasfémből és nemvasfémből (vas, acél, alumínium) készült – termékek harmadik országokba szállított egyetlen félkész alapanyagból történő gyártásának mindenfajta gyakorlata elleni küzdelmet, biztosítva ugyanakkor a rendszer arányosságát és a vállalkozások jogbiztonságát.
32
Ami az alaprendelet 13. cikke (2) bekezdésének keletkezését illeti, az azt bizonyítja, hogy az „összeszerelés” fogalmának mindig széles terjedelme volt, és a kijátszás elleni rendelkezést úgy alakították ki, hogy rugalmas legyen, és azt kizárólag az intézkedések hatálya alá tartozó országból behozott alkatrészek arányára és az ezen alkatrészekhez a művelet révén hozzáadott értékre vonatkozó mennyiségi küszöbértékek korlátozzák.
33
Előzetesen meg kell állapítani, hogy az „összeszerelés” a szokásos értelmét tekintve olyan cselekményt jelent, amelynek során több alkatrészt szerelnek össze egy tárgy létrehozása érdekében. A felek egyébiránt e meghatározásban egyetértenek.
34
Márpedig nem vitatott, hogy a melegen hengerelt rozsdamentesacél-lemezek és -tekercsek előállítására egyetlen gyártási szakaszban kerül sor, amely abban áll, hogy egyetlen alapanyagot – nevezetesen a rozsdamentesacél-lemeztuskókat – felmelegítik, majd meleghengerlik. Következésképpen, amint azt a felek a tárgyaláson megerősítették, a rozsdamentesacél-lemeztuskók melegen hengerelt rozsdamentesacél-lemezekké és -tekercsekké történő átalakításának folyamata nem minősül a fenti 33. pontban szereplő meghatározás értelmében vett összeszerelésnek.
35
Ugyanakkor a megtámadott rendelet (87) és (88) preambulumbekezdéséből kitűnik, hogy a Bizottság konkrétabban a rozsdamentesacél-lemeztuskók melegen hengerelt rozsdamentesacél-lemezekké és -tekercsekké történő átalakítását az alaprendelet 13. cikkének (2) bekezdése értelmében vett „összeszerelés” műveletének fogalmába tartozó befejezési műveletnek minősítette (lásd a fenti 7. pontot).
36
Meg kell tehát vizsgálni, hogy a rozsdamentesacél-lemeztuskók melegen hengerelt rozsdamentesacél-lemezekké és -tekercsekké történő átalakítása az alaprendelet 13. cikkének (2) bekezdése értelmében vett „összeszerelés” műveletének fogalmába tartozó befejezési műveletnek tekinthető‑e.
37
A felek lényegében nem értenek egyet abban a kérdésben, hogy az „összeszerelés” műveletének fogalmába tartozó „befejezési művelet” fogalmát úgy kell‑e értelmezni, hogy az magában foglalja az egyetlen alapanyag késztermékké történő átalakítására irányuló olyan műveleteket, amelyek nem tartalmaznak összeszerelést, mint például a rozsdamentesacél-lemeztuskók melegen hengerelt rozsdamentesacél-lemezekké és -tekercsekké történő átalakítása, amint arra a Bizottság – a beavatkozó fél támogatása mellett – hivatkozik, vagy úgy, hogy az kizárólag az olyan műveleteket foglalja magában, amelyek tartalmazzák több alkatrész valamilyen formában történő összeszerelését, amint arra a felperes hivatkozik.
38
Meg kell tehát határozni az alaprendelet 13. cikke (2) bekezdésének b) pontjában szereplő „befejezési művelet” fogalmának terjedelmét.
39
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint valamely uniós jogi rendelkezés értelmezéséhez nemcsak annak szövegét, hanem azt a kontextust is figyelembe kell venni, amelybe illeszkedik, valamint azon jogi aktus céljait is, amelynek az a részét képezi. Az uniós jogi rendelkezés keletkezése szintén felfedhet az értelmezése szempontjából releváns tényezőket (lásd: 2024. szeptember 3‑iIllumina és Grail kontra Bizottság ítélet, C‑611/22 P és C‑625/22 P, EU:C:2024:677, 116. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2025. május 8‑iProvincie Oost‑Vlaanderen és Sogent ítélet, C‑236/24, EU:C:2025:321, 21. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A szó szerinti és a rendszertani értelmezésről
40
Először is, amint arra a Bizottság a megtámadott rendelet (88) preambulumbekezdésében rámutatott, meg kell állapítani, hogy az alaprendelet 13. cikke (2) bekezdésének b) pontjában szereplő „befejezési művelet” fogalmát e rendelet nem határozza meg.
41
Ezenkívül a Bizottsággal egyetértve meg kell állapítani, hogy az alaprendelet 13. cikke (2) bekezdése b) pontja egyes nyelvi változatainak szövegében a 25%‑os felső határra vonatkozó feltétel keretében eltérések vannak a „befejezési művelet” kifejezést illetően. E rendelkezés angol (completion operation), olasz (operazione di completamento), holland (voltooiingswerkzaamheden), német (Fertigstellung) és görög (diadikasia symplírosis) nyelvi változatában ugyanis az alkalmazott kifejezések kizárólag a „befejezés” fogalmára utalnak. Ezzel szemben az említett rendelkezés francia (opération d’achèvement de la fabrication) és szlovén (končne izdelave) nyelvi változata pontosítja, hogy a gyártás befejezéséről van szó. Ami e rendelkezés portugál (operação de Fabrico), észt (valmistamise) és finn (valmistuksessa) nyelvi változatát illeti, azok a „gyártási műveletek” fogalmára, nem pedig a befejezésre utalnak.
42
Márpedig az állandó ítélkezési gyakorlat szerint egy uniós jogi rendelkezés valamely nyelvi változatának megfogalmazása nem szolgálhat e rendelkezés értelmezésének kizárólagos alapjául, illetve e tekintetben nem élvezhet elsőbbséget más nyelvi változatokkal szemben. Az ilyen megközelítés ugyanis összeegyeztethetetlen lenne az uniós jog egységes alkalmazásának követelményével A nyelvi változatok közötti eltérés esetén a szóban forgó rendelkezést azon szabályozás általános rendszerére és céljára tekintettel kell értelmezni, amelynek az a részét képezi (lásd: 2025. szeptember 4‑iHakamp ítélet, C‑203/24, EU:C:2025:662, 34. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
43
E tekintetben a kontextust illetően a Törvényszék már megállapította, hogy az összeszerelési műveletektől eltérően a befejezési műveletek nem szerepelnek az alaprendelet 13. cikke (1) bekezdése negyedik albekezdésének a)–d) pontjában felsorolt gyakorlatok, eljárások vagy munkák között, amelyek ugyanezen rendelet 13. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése értelmében kijátszásnak minősülhetnek. Annak alapján, hogy az alaprendelet 13. cikke (2) bekezdése b) pontjának azon feltételeket meghatározó részében, amelyek alapján az összeszerelési művelet a hatályban lévő intézkedések kijátszásának minősül, a „befejezési művelet” fogalmára való hivatkozás szerepel, mindazonáltal megállapítható, hogy az utóbbi műveletek az említett rendelet 13. cikke (2) bekezdésének hatálya alá tartoznak. E körülmények között a befejezési műveletek az összeszerelési műveletek egyik fajtájaként értelmezhetők (lásd ebben az értelemben: 2024. december 4‑iPGTEX Morocco kontra Bizottság ítélet, T‑245/22, EU:T:2024:879, 112–114. pont; 2024. december 4‑iPGTEX Morocco kontra Bizottság ítélet, T‑246/22, EU:T:2024:880, 133–135. pont).
44
Ezenkívül a Törvényszék megállapította, hogy bár igaz, hogy a „befejezési művelet” fogalma nem azonos az „összeszerelési művelet” fogalmával, amint azt az e két fogalom közötti „vagy” kötőszónak az alaprendelet 13. cikke (2) bekezdésének b) pontjában való használata is megerősíti, ez nem zárja ki, hogy a „befejezés” fogalmát úgy lehessen tekinteni, amely az „összeszerelés” fogalmába tartozhat, és ennélfogva nem zárható ki annak elismerése, hogy a befejezési műveletek az említett rendelet 13. cikkének (2) bekezdése értelmében vett összeszerelési műveletek körébe tartozhatnak (lásd ebben az értelemben: 2024. december 4‑iPGTEX Morocco kontra Bizottság ítélet, T‑245/22, EU:T:2024:879, 116. pont; 2024. december 4‑iPGTEX Morocco kontra Bizottság ítélet, T‑246/22, EU:T:2024:880, 137. pont).
45
Tekintettel arra, hogy a fenti 43. és 44. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlat szerint a befejezési műveletek az összeszerelési műveletek közé tartoznak, és annak egy fajtáját alkotják, a felperessel egyetértve meg kell állapítani, hogy a befejezési műveletek nem foglalhatnak magukban egyetlen alapanyag késztermékké történő átalakításában álló, olyan műveleteket, amelyek nem tartalmaznak összeszerelést, tehát több alkatrésznek egy tárgy létrehozása érdekében való egyberögzítését (lásd a fenti 33. pontot).
46
Ezenkívül a Bizottság felvetésével ellentétben abból, hogy a „befejezési művelet” fogalma az „összeszerelési művelet” fogalmától eltérő jelentéssel rendelkezik, nem lehet arra következtetni, hogy a befejezési műveletek magukban foglalhatják az egyetlen alapanyag késztermékké történő átalakítására irányuló, olyan műveleteket, amelyek nem tartalmaznak összeszerelést.
47
Amint ugyanis a fenti 43. és 44. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlatból kitűnik, még ha a „befejezés” fogalma el is tér az „összeszerelés” fogalmától, az továbbra is beletartozik az utóbbiba.
48
E tekintetben, a felperes azon állításától függetlenül, amely szerint a befejezési művelet az összeszerelési műveletet követően következik be, meg kell állapítani, hogy az ítélkezési gyakorlat szerint az „összeszerelés” fogalmába többféle művelet tartozik (lásd ebben az értelemben: 2024. december 4‑iPGTEX Morocco kontra Bizottság ítélet, T‑245/22, EU:T:2024:879, 116. pont; 2024. december 4‑iPGTEX Morocco kontra Bizottság ítélet, T‑246/22, EU:T:2024:880, 137. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
49
Mindenesetre elegendő rámutatni arra, hogy – amint az a fenti 43. és 44. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlatból kitűnik – a befejezési műveletek terjedelme nem haladhatja meg azon kategóriáét, amelybe tartoznak, vagyis az összeszerelési műveletek kategóriájának terjedelmét.
50
Először is azt a következtetést, amely szerint a befejezési műveletek az összeszerelési műveletek egy fajtájának minősülnek, és ezért nem foglalhatnak magukban egyetlen alapanyag átalakítására irányuló, olyan műveleteket, amelyek nem tartalmaznak összeszerelést, megerősíti az alaprendelet (20) preambulumbekezdése, amely azok gyakorlatok példájaként, amelyek lehetővé teszik a dömpingellenes intézkedések kijátszását – amelyet az uniós szabályozással meg kívánnak akadályozni –, „a termékek Unióban vagy harmadik országban történő összeszerelésé[re]” utal, anélkül hogy a „befejezési művelet” fogalmát említené.
51
Másodszor, a fenti 50. pontban foglalt következtetést megerősíti az „alkatrészek” kifejezésnek a 60%‑os küszöbre és a 25%‑os felső határra vonatkozó feltétel keretében történő használata is.
52
Amint ugyanis a fenti 19. pontból kitűnik, e feltételek szerint annak bizonyításához, hogy az összeszerelési művelet a hatályban lévő dömpingellenes intézkedések kijátszásának minősül, egyrészt az intézkedések hatálya alá tartozó országból származó „alkatrészeknek” az „összeszerelt termék alkatrészei” összértékének legalább 60%‑át kell kitenniük, és másrészt – lényegében – az összeszerelési vagy befejezési művelet során a „behozott alkatrészekhez” hozzáadott értéknek alacsonyabbnak kell lennie az előállítási költség 25%‑ánál.
53
Márpedig, amint azt a felperes helyesen állítja, az alaprendelet 13. cikke (2) bekezdésének b) pontjában az „alkatrészek” kifejezés többes számban történő használata az „összeszerelt termék” kifejezés egyes számú formájával együtt alátámasztja azt az értelmezést, amely szerint e rendelkezés olyan összeszerelési vagy befejezési műveletekre utal, amelyek keretében több alkatrészt szerelnek össze egyetlen tárgy létrehozása érdekében.
54
Következésképpen el kell utasítani a Bizottság azon érvét, amely szerint az „alkatrészek” kifejezés jelölhet több alapanyagot, de – mint a jelen ügyben – egyetlen alapanyagot is.
55
Ezenkívül, bár igaz, hogy – amint arra a Bizottság hivatkozik – az „alkatrészek” kifejezésnek az alaprendelet 13. cikke (2) bekezdésének b) pontjában többes számban történő használata nem jelenti szükségszerűen azt, hogy azt eltérő típusú alkatrészekre utalóként kell értelmezni, ez nem változtat azon, hogy e kifejezés több alkatrész meglétét feltételezi, függetlenül attól, hogy azok azonosak‑e, vagy sem.
56
A „behozott alkatrészek” kifejezésnek a 25%‑os felső határra vonatkozó feltétel keretében történő használata továbbá szintén jelenti, hogy a befejezési művelet során több alkatrészt rögzítenek egybe.
57
Harmadszor, a fenti 50. pontban foglalt következtetést megerősíti a 60%‑os küszöbre vonatkozó feltétel elemzése, amely feltétel megköveteli annak ellenőrzését, hogy az összeszerelt termék alkatrészei összértékének legalább 60%‑át kitevő alkatrészek az intézkedések hatálya alá tartozó országból származnak‑e.
58
Amint ugyanis azt a felperes helyesen állítja, e feltétel egyetlen alapanyag átalakítása esetén elveszíti hatékony érvényesülését, mivel a 60%‑os küszöb szükségszerűen teljesül az intézkedések hatálya alá tartozó országból származó egyetlen alapanyag átalakítása esetén, vagy az nem teljesül abban az esetben, ha egyetlen olyan alapanyag átalakításáról van szó, amely nem az intézkedések hatálya alá tartozó országból származik. Ebben az esetben a több alkatrész összeszerelésének hiánya szükségtelenné teszi az intézkedések hatálya alá tartozó országból származó alkatrészeknek az érintett termék alkatrészei összértékéhez viszonyított arányának kiszámítását.
59
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy valamely uniós jogi rendelkezés különböző lehetséges értelmezései közül azt kell előnyben részesíteni, amely alkalmas e rendelkezés hatékony érvényesülésének biztosítására (lásd: 2025. augusztus 1‑jei Tradeinn Retail Services ítélet, C‑76/24, EU:C:2025:593, 43. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2025. június 25‑iRWE Supply & Trading kontra ACER ítélet, T‑95/23, EU:T:2025:632, 38. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
60
Ezenkívül a Bizottság azon érvét, amely szerint a 60%‑os küszöbre vonatkozó feltétel a vállalat teljes termelésének szintjén értékelhető, a termék gyártási folyamatában a kijátszást érintő vizsgálat időszakában felhasznált valamennyi alapanyag figyelembevételével, cáfolja az alaprendelet 13. cikke (2) bekezdésének b) pontjában „az összeszerelt termék alkatrészei összérték[e]” kifejezés használata. E kifejezés ugyanis magában foglalja az intézkedések hatálya alá tartozó országból származó alkatrészeknek az egyes termékek gyártásához felhasznált alkatrészek összértékéhez viszonyított arányának kiszámítását.
61
Végül meg kell állapítani, hogy nem lehet helyt adni a Bizottság által a Törvényszék pervezető intézkedésére válaszul előadott azon érvnek, amely szerint a 2024. december 4‑iPGTEX Morocco kontra Bizottság ítélet (T‑245/22, EU:T:2024:879) és a 2024. december 4‑iPGTEX Morocco kontra Bizottság ítélet (T‑246/22, EU:T:2024:880) megerősíti, hogy az alapanyag átalakítása a „befejezési művelet” fogalmába tartozik. Elegendő ugyanis megállapítani, hogy a Törvényszék ezen ítéletekben nem foglalt állást abban a kérdésben, hogy e fogalom utalhat‑e egyetlen alapanyag átalakítására irányuló, olyan műveletekre, amelyek nem tartalmaznak összeszerelést. Ezenkívül, még ha a Törvényszék ezen ítéletekben arra a következtetésre jutott is, hogy a Bizottság a fent említett ítéletek alapjául szolgáló ügyek tárgyát képező, üvegrost előfonaton végzett varrás‑kötési folyamatot vizsgálhatta a „befejezési művelet” fogalmának szemszögéből, elegendő megállapítani, hogy – amint azt a Bizottság a tárgyaláson elismerte – a varrás‑kötési folyamat több üvegrost előfonat egyberögzítésével jár. Tekintettel arra, hogy e folyamat magában foglal egy összeszerelési formát, ezen ítéletekből nem vonható le semmilyen következtetés azon kérdést illetően, hogy az egyetlen alapanyag átalakítására irányuló, olyan műveletek, amelyek – mint a jelen ügyben – nem tartalmaznak összeszerelést, az „összeszerelési műveletek” fogalmába tartozó befejezési műveleteknek tekinthetők‑e.
62
A fentiekből következik, hogy a Bizottság azon állítását, amely szerint az „összeszerelési művelet” fogalmába tartozó befejezési műveletek magukban foglalhatnak egyetlen alapanyag átalakítására irányuló, olyan műveleteket, amelyek nem tartalmaznak összeszerelést, nem támasztja alá az alaprendelet 13. cikke (2) bekezdésének szó szerinti és rendszertani értelmezése.
63
A Bizottság állítását az alaprendelettel elérni kívánt cél elemzése sem támasztja alá.
A teleologikus értelmezésről
64
Az ítélkezési gyakorlat szerint a dömpingellenes vám kiterjesztéséről szóló rendelet egyetlen célja e vám hatékonyságának biztosítása és kijátszásának elkerülése (lásd ebben az értelemben: 2019. szeptember 12‑iBizottság kontra Kolachi Raj Industrial ítélet, C‑709/17 P, EU:C:2019:717, 96. pont; 2024. december 4‑iPGTEX Morocco kontra Bizottság ítélet, T‑245/22, EU:T:2024:879, 46. pont; 2024. december 4‑iPGTEX Morocco kontra Bizottság ítélet, T‑246/22, EU:T:2024:880, 42. pont).
65
E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a nemzetközi kereskedelem globalizációja lehetővé teszi a vállalkozások számára, hogy az áruk termelését különböző országokba helyezzék át. Az Unió számára ezért fontos, hogy olyan kereskedelemvédelmi eszközök álljanak rendelkezésére, amelyek képesek eredményesen megfelelni az e kereskedelmi környezet által támasztott kihívásoknak, hatékony védelmet biztosítva az uniós ipar számára a dömpingelt áruk importjával szemben. Ezen eszközök között az Unió által elfogadott dömpingellenes intézkedések hatékonyságának biztosítása terén alapvető fontosságú szerepet töltenek be a kijátszás elleni szabályok (lásd ebben az értelemben: Pitruzzella főtanácsnok Bizottság kontra Kachi Raj Industrial ügyre vonatkozó indítványa, C‑709/17 P, EU:C:2019:303, 1. pont).
66
Ugyanakkor a hatályban lévő dömpingellenes intézkedések hatékonysága biztosításának szükségessége nem igazolhatja az alaprendelet 13. cikke (2) bekezdésének b) pontjában szereplő „összeszerelési művelet” fogalmába tartozó „befejezési művelet” fogalmának kiterjesztő, olyan értelmezését, amely szerint a befejezési műveletek magukban foglalhatnak egyetlen alapanyag átalakítására irányuló, olyan műveleteket, amelyek nem tartalmaznak összeszerelést.
67
Ugyanis, még ha a kijátszásra vonatkozó rendelkezések elégtelennek bizonyulnának is egyes olyan műveletek ellenőrzéséhez, amelyek jelentős hatást gyakorolhatnak a dömpingellenes intézkedések hatékonyságára, meg kell állapítani, hogy az alaprendelet 13. cikke (1) bekezdése negyedik albekezdése d) pontjának és (2) bekezdésének egyértelmű szövegét, amely az összeszerelési műveleteket említi, amely alatt több alkatrész egyetlen tárgy létrehozása érdekében történő összeszerelése értendő (lásd a fenti 33. pontot), főszabály szerint nem vonhatja kétségbe az „összeszerelési művelet” fogalmába tartozó „befejezési művelet” fogalmának olyan teleologikus értelmezése, amely e fogalom alkalmazási körének a kiterjesztéséhez vezet, amelyről kizárólag az uniós jogalkotó dönthet (lásd analógia útján: 2020. október 1‑jei Entoma ítélet, C‑526/19, EU:C:2020:769, 42. pont; lásd továbbá analógia útján és ebben az értelemben: 2024. szeptember 3‑iIllumina és Grail kontra Bizottság ítélet, C‑611/22 P és C‑625/22 P, EU:C:2024:677, 216. pont). Az ilyen teleologikus értelmezés nem lehet contra legem (lásd analógia útján: 2020. október 1‑jei Entoma ítélet, C‑526/19, EU:C:2020:769, 43. pont).
68
Mindenesetre meg kell jegyezni, hogy az alaprendelet 13. cikkének (1) bekezdése felsorolja azokat a gyakorlatokat, eljárásokat vagy munkát, amelyek kijátszásnak minősülhetnek, beleértve az összeszerelési műveleteket is. E rendelkezésben azonban a különböző típusú kijátszási gyakorlatok csak példálózó jelleggel kerültek feltüntetésre, amint azt a „többek között” kifejezés is mutatja (lásd ebben az értelemben: 2018. április 19‑iAsia Leader International [Cambodia] kontra Bizottság ítélet, T‑462/15, EU:T:2018:196, 56. és 57. pont; 2024. december 4‑iPGTEX Morocco kontra Bizottság ítélet, T‑246/22, EU:T:2024:880, 109. pont).
69
Ezenkívül emlékeztetni kell arra, hogy a „kijátszás” fogalmát az alaprendelet 13. cikkének (1) bekezdése meglehetősen általánosan fogalmazza meg, ami széles mérlegelési mozgásteret hagy az uniós intézmények számára (2014. szeptember 4‑iSimon, Evers & Co. ítélet, C‑21/13, EU:C:2014:2154, 48. pont; 2023. június 21‑iHangzhou Dingsheng Industrial Group és társai kontra Bizottság ítélet, T‑748/21, EU:T:2023:346, 44. pont).
70
Következésképpen, amint azt a felperes helyesen állítja, a Bizottság a széles mérlegelési mozgásterével élve megvizsgálhatja, hogy a hatályban lévő dömpingellenes intézkedésekkel érintett országból származó egyetlen alapanyagnak az említett intézkedések tárgyát képező termékkel azonos vagy ahhoz hasonló termék létrehozása érdekében valamely harmadik országban történő átalakítása milyen mértékben minősülhet kijátszásnak, még akkor is, ha az ilyen gyakorlat nem felel meg az „összeszerelési művelet” fogalmába tartozó befejezési műveleteknek, feltéve, hogy az alaprendelet 13. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdésében előírt egyéb feltételek teljesülnek.
71
A Bizottság tehát megalapozatlanul hivatkozik arra, hogy a „befejezési művelet” fogalmára vonatkozó értelmezésének elutasítása súlyosan sértené az Unió arra való képességét, hogy hatékonyan küzdjön a kijátszás ellen.
72
Következésképpen a Bizottság azon állítását, amely szerint az „összeszerelési művelet” fogalmába tartozó befejezési műveletekbe beletartozhatnak egyetlen alapanyag átalakítására irányuló, olyan műveletek, amelyek nem tartalmaznak összeszerelést, nem támasztja alá az alaprendelet 13. cikke (2) bekezdésének teleologikus értelmezése.
73
A Bizottság állítását e rendelkezés keletkezéstörténetének elemzése sem támasztja alá.
A történeti értelmezésről
74
Meg kell állapítani, hogy az Európai Gazdasági Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt vagy szubvencionált behozatallal szembeni védelemről szóló 2176/84/EGK rendelet módosításáról szóló, 1987. június 22‑i 1761/87/EGK tanácsi rendelet [nem hivatalos fordítás] (HL 1987. L 167., 9. o.) – az azon gyakorlat elleni küzdelem céljából, amelynek keretében a késztermékek exportálása helyett különálló alkatrészeket exportálnak, majd azokat egy tagállam területén összeszerelik egy „csavarhúzó üzemben” – az Európai Gazdasági Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt vagy szubvencionált behozatallal szembeni védelemről szóló, 1984. július 23‑i 2176/84/EGK tanácsi rendelet [nem hivatalos fordítás] (HL 1984. L 201., 1. o.) 13. cikkébe beillesztett egy (10) bekezdést, amely bizonyos feltételek mellett végleges dömpingellenes vám kivetését írta elő az olyan termékekre vonatkozóan, amelyeket az Unió piacán az Unióban való összeszerelést vagy gyártást követően hoztak forgalomba (Bot főtanácsnok Simon, Evers & Co. ügyre vonatkozó indítványa, C‑21/13, EU:C:2014:261, 9. pont).
75
Pontosabban az 1761/87 rendelet előírta, hogy az olyan termékekre, amelyeket az Unióba az azon gyártók egyikéhez kapcsolt vagy társult vállalkozás által történő összeszerelést vagy gyártást követően importáltak, amelyeknek a hasonló termékekre vonatkozó exportjaira végleges dömpingellenes vámot vetettek ki, végleges dömpingellenes vám vethető ki, feltéve többek között, hogy „az összeszerelési vagy gyártási műveletekhez felhasznált alkatrészek vagy anyagok értéke […] legalább 50%‑kal meghaladja az összes többi felhasznált alkatrész vagy anyag értékét”. [nem hivatalos fordítás]
76
Ezt követően a dömpingellenes intézkedések kijátszásának kérdését az 1994. évi Általános Vám‑ és Kereskedelmi Egyezményt (HL 1994. L 336., 11. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 21. kötet, 82. o.; a továbbiakban: 1994. évi GATT), valamint a többoldalú tárgyalások uruguayi fordulóján (1986–1994) elért megállapodásoknak a Közösség nevében a hatáskörébe tartozó ügyek tekintetében történő megkötéséről szóló, 1994. december 22‑i 94/800/EK tanácsi határozattal (HL 1994. L 336., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 21. kötet, 80. o.) jóváhagyott, a Kereskedelmi Világszervezetet (WTO) létrehozó egyezmény (kihirdette: az 1998. évi IX. tv.) mellékletében szereplő, az [1994. évi GATT] VI. cikkének végrehajtásáról szóló megállapodást (HL 1994. L 336., 103. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 21. kötet, 189. o.) megelőző tárgyalások keretében vitatták meg. Konkrétabban, a GATT kereskedelmi tárgyalásokkal foglalkozó bizottságának 1991. december 20‑i, a többoldalú kereskedelmi tárgyalások uruguayi fordulóján elért eredményekről szóló záróokmányának tervezete (MTN.TNC/W/FA) (a továbbiakban: Dunkel‑tervezet) olyan rendelkezést tartalmazott, amely lehetővé tette az államok számára, hogy – több feltétel teljesülése esetén – egy importált termékre vonatkozó meglévő dömpingellenes intézkedés hatályát kiterjesszék az importáló országban történő összeszerelésre vagy végső megmunkálásra szánt részekre vagy alkatrészekre. Mivel azonban a kijátszás kérdésében a WTO szintjén nem sikerült megállapodást elérni, az 1994. évi GATT végül nem tartalmaz erre vonatkozó rendelkezést (lásd ebben az értelemben: Bot főtanácsnok Simon, Evers & Co. ügyre vonatkozó indítványa, C‑21/13, EU:C:2014:261, 10. pont; Pitruzzella főtanácsnok Bizottság kontra Kolachi Raj Industrial ügyre vonatkozó indítványa, C‑709/17 P, EU:C:2019:303, 37. pont).
77
E körülmények között az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 1994. december 22‑i 3283/94/EK tanácsi rendelettel [nem hivatalos fordítás] (HL 1994. L 349., 1. o.) az Unió úgy határozott, hogy egyoldalúan új intézkedéseket fogad el, amelyek a korábbiaktól abban tértek el, hogy egyrészt kiterjedtek az összeszerelési műveletek által megvalósított kijátszástól eltérő kijátszási formákra is, és másrészt az összeszerelési műveleteket illetően mind a harmadik országokban, mind pedig a valamely tagállamban végzett műveletekre vonatkoztak (lásd ebben az értelemben: Bot főtanácsnok Simon, Evers & Co. ügyre vonatkozó indítványa, C‑21/13, EU:C:2014:261, 11. pont).
78
A 3283/94 rendelet 13. cikkének (1) bekezdése megfogalmazta a kijátszás általános meghatározását, az említett rendelet 13. cikkének (2) bekezdése pedig konkrétan az összeszerelési műveletekre vonatkozott. Ezen utóbbi bekezdés azt írta elő, hogy „[a] Közösségben vagy egy harmadik országban végzett összeszerelési művelet akkor minősül a hatályban levő intézkedések kijátszásában való részvételnek, ha: […] az alkatrészek az összeszerelt termék alkatrészei összértékének legalább 60%‑át teszik ki, kivéve, ha a felhasznált alkatrészekhez az összeszerelési vagy a befejezési művelet során hozzáadott érték magasabb az előállítási költség 25%‑ánál.” [nem hivatalos fordítás]
79
A 3283/94 rendelet 13. cikkének tartalmát ezt követően jelentős módosítás nélkül átvették a később elfogadott rendeletekbe, beleértve az alaprendeletet is.
80
Márpedig meg kell állapítani, hogy a Bizottság állításával ellentétben az alaprendelet 13. cikkének keletkezéstörténetéből nem tűnik ki, hogy a jelenleg az alaprendelet 13. cikke (2) bekezdésének b) pontjában szereplő és az „összeszerelési művelet” fogalmába tartozó befejezési műveletek magukban foglalhatnak az egyetlen alapanyag késztermékké történő átalakítására irányuló, olyan műveleteket, amelyek nem tartalmaznak összeszerelést.
81
El kell ismerni, hogy bár a kijátszásra vonatkozó eredeti rendelkezést az azon gyakorlat elleni küzdelem céljából vezették be, amelynek keretében a késztermékek exportálása helyett különálló alkatrészeket exportálnak annak érdekében, hogy azokat valamely tagállam területén, egy „csavarhúzó üzemben” összeszereljék, kétségtelenül igaz, hogy – amint az a fenti 75. pontból kitűnik – az 1761/87 rendelettel módosított 2176/84 rendelet 13. cikkében az „összeszerelés vagy gyártás” és az „alkatrészek vagy anyagok” kifejezéseket használták. Amint azt a Bizottság állítja, úgy tűnik, hogy e kifejezések tágabb értelműek, mint a jelenleg az alaprendelet 13. cikkében szereplő „összeszerelési művelet” és „alkatrészek” kifejezések.
82
Ugyanakkor a felperessel egyetértve meg kell állapítani, hogy a kijátszásra vonatkozó rendelkezés eredeti szövege a 3283/94 rendelet elfogadásának időpontjában megváltozott. A 3283/94 rendelet 13. cikkének (2) bekezdésében ugyanis, amely meghatározza azokat a feltételeket, amelyek alapján megállapítható, hogy az Unióban vagy harmadik országban végzett összeszerelési művelet a hatályban lévő dömpingellenes intézkedések kijátszásának minősül, a jogalkotó elhagyta a „gyártás” és az „anyag” kifejezéseket. Így – a 25%‑os felső határra vonatkozó feltétel kivételével – e jogalkotó a kijátszás e rendelkezésben említett formáját kizárólag „alkatrészekből” történő összeszerelésként határozta meg.
83
Ami konkrétabban a 3283/94 rendelet által bevezetett, 25%‑os felső határra vonatkozó feltételt illeti, amely „az összeszerelési vagy a befejezési művelet” kifejezést említi, meg kell állapítani, hogy – amint az a 3283/94 rendelet alapjául szolgáló COM(94) 414 végleges bizottsági jogalkotási javaslatból kitűnik – „[a]z importáló országban vagy harmadik országban történő összeszerelésre vonatkozó rendelkezések a lehető legnagyobb mértékben a »Dunkel‑tervezetben« szereplő, az importáló országra vonatkozó rendelkezésen alapulnak” (lásd a fenti 76. pontot).
84
A Dunkel‑tervezet 12. cikke értelmében „[a] hatóságok az importált termékre vonatkozó meglévő végleges dömpingellenes vám hatályát kiterjeszthetik az importáló országban történő összeszerelésre vagy végső megmunkálásra szánt alkatrészekre vagy alkotóelemekre” abban az esetben, ha több feltétel teljesül. Konkrétabban a Dunkel‑tervezet 12.1. cikkének v) pontjában foglalt feltételek egyike szerint „az alkatrészek és alkotóelemek semmilyen körülmények között nem tartoznak a végleges intézkedések hatálya alá, ha a végső összeszerelés vagy megmunkálás műveletének hozzáadott értéke meghaladja az importáló ország területén összeszerelt vagy befejezett hasonló termék gyártelepi költségének 25%‑át”.
85
A 25%‑os felső határra vonatkozó, „az összeszerelési vagy a befejezési művelet” kifejezést tartalmazó feltételnek a 3283/94 rendelet 13. cikkének (2) bekezdésében való bevezetése úgy tekinthető, hogy azt a Dunkel‑tervezet 12.1. cikkének v) pontjában szereplő „végső összeszerelés vagy megmunkálás” kifejezés inspirálta.
86
Meg kell azonban állapítani, hogy a „végső összeszerelés vagy megmunkálás” kifejezést a Dunkel‑tervezet 12. cikkében szisztematikusan együtt használták. E kifejezések tehát általánosságban a kijátszás azon formájára utaltak, amelynek megakadályozására a Dunkel‑tervezet irányult.
87
A 3283/94 rendelet 13. cikkének (2) bekezdése azonban nem az összeszerelési vagy befejezési műveletekre vonatkozott, hanem kizárólag az összeszerelési műveletekre. Csak a 25%‑os felső határra vonatkozó feltétel említette „az összeszerelési vagy a befejezési művelet” kifejezést.
88
Hasonlóképpen meg kell jegyezni, hogy a Dunkel‑tervezet 12.1. cikke lehetővé tette a hatályban lévő dömpingellenes vámok kiterjesztését azon termék „alkatrészeire vagy alkotóelemeire”, amelyek esetében az importáló országban ezen alkatrészekből vagy alkotóelemekből összeszerelést vagy végső megmunkálást végeztek. Márpedig a 3283/94 rendelet 13. cikkének (2) bekezdésében csak az „alkatrészek” kifejezés szerepelt.
89
Semmi nem utal tehát arra, hogy az uniós jogalkotó a Dunkel‑tervezet alapul vételével és a 25%‑os felső határra vonatkozó feltételnek az alaprendeletbe történő bevezetésével a „befejezési művelet” fogalmának az „összeszerelés” fogalmától különálló, szélesebb terjedelmet kívánt volna tulajdonítani.
90
Ezenkívül nem lehet helyt adni a Bizottságnak az alaprendelet 13. cikke (2) bekezdésének történeti értelmezésére vonatkozó többi érvének sem.
91
Egyrészt a Bizottság nem hivatkozhat a kijátszás elleni rendelkezés hatályának a 3283/94 rendelet általi kiterjesztésére annak megállapítása érdekében, hogy az „összeszerelés” fogalma szintén széles terjedelmű. Ugyanis igaz az, hogy e rendelettel a jogalkotó úgy döntött, hogy kiterjeszti a kijátszás elleni rendelkezés hatályát annak érdekében, hogy az az összeszerelési műveleteken kívül a kijátszás más formáira is vonatkozzon, és konkrétabban az összeszerelési műveleteket illetően annak érdekében, hogy az mind a harmadik országokban, mind pedig a valamely tagállamban végzett ilyen műveleteket magában foglalja. Mindazonáltal, amint arra a felperes hivatkozik, ez nem jelenti azt, hogy az összeszerelési műveletek fogalom‑meghatározását is kiterjesztették volna. Éppen ellenkezőleg, a 3283/94 rendelet elfogadásának időpontjában e fogalom, amint az a fenti 82. pontból kitűnik, csupán az „alkatrészek”„összeszerelését” foglalta magában.
92
Másrészt a Bizottság nem hivatkozhat arra, hogy a kijátszás elleni rendelkezés kezdettől fogva mennyiségi küszöbértéket írt elő feltételként annak megállapításához, hogy valamely összeszerelési művelet a hatályban lévő dömpingellenes intézkedések kijátszásának minősül, és hogy e küszöbérték e rendelkezés meghatározó eleme volt.
93
Kétségtelen, hogy a kijátszás elleni rendelkezés mindig is mennyiségi küszöbértéket írt elő a dömpingellenes intézkedések hatálya alá tartozó országból származó alkatrészek arányára vonatkozóan (lásd a fenti 75. pontot) és az alaprendelet 13. cikkének (2) bekezdése még mindig tartalmazza a 60%‑os küszöbre és a 25%‑os felső határra vonatkozó feltételeket.
94
Különbséget kell azonban tenni egyrészt az adott művelet összeszerelési vagy befejezési műveletnek való minősítésére irányuló szakasz, másrészt pedig az azt követő, annak ellenőrzésére irányuló szakasz között, hogy ezen összeszerelési művelet a hatályban lévő dömpingellenes intézkedések kijátszásának minősül‑e. A Bizottság érvelésével ellentétben nem állapítható meg, hogy a 60%‑os küszöbre és a 25%‑os felső határra vonatkozó feltételek tiszteletben tartása határozza meg, hogy egy adott művelet összeszerelési vagy befejezési műveletnek minősül‑e.
95
Következésképpen az alaprendelet 13. cikke (2) bekezdésének keletkezéstörténetéből nem tűnik ki, hogy az uniós jogalkotó a „befejezési művelet” vagy az „összeszerelési művelet” fogalmának olyan tág értelmet kívánt biztosítani, amely magában foglalja az egyetlen alapanyag átalakítására irányuló, olyan műveleteket is, amelyek nem tartalmaznak összeszerelést. A Bizottság állítását tehát nem támasztja alá az alaprendelet 13. cikke (2) bekezdésének történeti értelmezése.
Végkövetkeztetés
96
A fentiek összességére tekintettel, anélkül hogy határozni kellene arról, hogy releváns‑e a felperes által a „befejezési művelet” fogalmának értelmezése szempontjából kontextuális tényezőként hivatkozott vámjog, meg kell állapítani, hogy a Bizottság azon állítását, amely szerint az „összeszerelési művelet” fogalmába tartozó „befejezési műveletek” magukban foglalhatnak egyetlen alapanyag késztermékké történő átalakítására irányuló, olyan műveleteket, amelyek nem tartalmaznak összeszerelést, nem támasztja alá az alaprendelet 13. cikke (2) bekezdésének szó szerinti, rendszertani, teleologikus és történeti értelmezése.
97
A Bizottság tehát tévesen állapította meg a megtámadott rendeletben, hogy a rozsdamentesacél-lemeztuskók melegen hengerelt rozsdamentesacél-lemezekké és -tekercsekké történő átalakítása, amely egyetlen alapanyag késztermékké történő, olyan átalakításának felel meg, amely nem jár összeszereléssel (lásd a fenti 33. pontot), az alaprendelet 13. cikkének (2) bekezdése értelmében vett „összeszerelési művelet” fogalmába tartozó befejezési műveletnek minősül.
98
Következésképpen a Bizottság tévesen állapította meg, hogy a hatályban lévő dömpingellenes intézkedések kijátszásának megállapításához szükséges, a fenti 17. pontban említett második feltétel teljesül.
99
Az első jogalapnak, és következésképpen a keresetnek teljes egészében helyt kell adni, anélkül hogy a második jogalapot vizsgálni kellene.
100
Következésképpen a megtámadott rendeletet a felperest érintő részében meg kell semmisíteni.
A költségekről
101
A Törvényszék az eljárási szabályzata 134. cikkének (1) bekezdése alapján a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
102
A Bizottságot, mivel pervesztes lett, a felperes kérelmének megfelelően kötelezni kell a saját költségeinek viselésén kívül a felperes részéről felmerült költségek viselésére.
103
Az eljárási szabályzat 138. cikkének (3) bekezdése alapján a beavatkozó fél maga viseli saját költségeit.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (öt bíróval eljáró nyolcadik tanács)
a következőképpen határozott:
1)
A Törvényszék az Indonéziából származó, egyes melegen hengerelt rozsdamentesacél-lemezek és -tekercsek behozatalára vonatkozóan az (EU) 2020/1408 végrehajtási rendelettel bevezetett dömpingellenes intézkedéseknek a Törökországban feladott, akár Törökországból származóként, akár nem ilyenként bejelentett egyes melegen hengerelt rozsdamentesacél lemezek és tekercsek behozatalára való kiterjesztéséről szóló, 2023. április 17‑i (EU) 2023/825 bizottsági végrehajtási rendeletet megsemmisíti a Çolakoğlu Metalurji AŞ‑t érintő részében.
2)
A Törvényszék az Európai Bizottságot kötelezi a saját költségein felül a Çolakoğlu Metalurji részéről felmerült költségek viselésére.
3)
Az Eurofer, Association européenne de l’acier, AISBL maga viseli saját költségeit.
De Baere
Petrlík
Kecsmár
Kingston
Cassagnabère
Kihirdetve Luxembourgban, a 2026. március 4‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: angol.