61979CJ0129_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa 129/79,
jonka Court of Appeal, Lontoo, on saattanut ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
Macarthys Ltd., farmaseuttisten tuotteiden tukkumyyntiyritys, kotipaikka Lontoo,
vastaan
Wendy Smith, Macarthys Ltd.:n entinen työntekijä,
ennakkoratkaisun ETY:n perustamissopimuksen 119 artiklan ja miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen soveltamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 10 päivänä helmikuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/117/ETY 1 artiklan tulkinnasta,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN,
toimien kokoonpanossa: puheenjohtaja H. Kutscher, jaostojen puheenjohtajat A. O'Keeffe ja A. Touffait sekä tuomarit J. Mertens de Wilmars, P. Pescatore, Mackenzie Stuart, G. Bosco, T. Koopmans ja O. Due,
julkisasiamies: F. Capotorti,
kirjaaja: A. Van Houtte,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1
Court of Appeal, Lontoo, on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 25.7.1979 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 10.8.1979, ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla neljä perustamissopimuksen 119 artiklan sekä miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen soveltamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 10 päivänä helmikuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/117/ETY (EYVL L 45, s. 19) 1 artiklan tulkintaa koskevaa kysymystä.
2
Oikeudenkäyntiasiakirjoista käy ilmi, että pääasian vastaaja rouva Wendy Smith on
1.3.1976 alkaen työskennellyt farmaseuttisten tuotteiden tukkumyyntiyrityksen Macarthys Ltd.:n
myymäläpäällikkönä saaden 50 punnan viikkopalkkaa. Hän valittaa palkkasyrjinnästä, koska miespuoliselle edeltäjälle, jonka työn jatkaja hänestä tuli neljä kuukautta myöhemmin, maksettiin 60 punnan viikkopalkkaa.
3
Rouva Wendy Smith oli nostanut kanteen Industrial Tribunalissa vuoden 1970 Equal Pay Actin nojalla. Tämä tuomioistuin, joka katsoi, että kantaja oli tehnyt samanlaista työtä kuin edeltäjänsä, oli 27.6.1977 tekemällään päätöksellä tuominnut Macarthys Ltd.:n maksamaan kantajalle yhtä suurta palkkaa kuin tämän edeltäjä oli saanut.
4
Macarthys Ltd. haki muutosta päätökseen Employment Appeal Tribunalissa, joka hylkäsi muutoksenhakemuksen 14.12.1977 tekemällään päätöksellä. Tässä päätöksessä, joka perustuu, samoin kuin Industrial Tribunalin päätös, Equal Pay Actiin, viitataan myös ETY:n perustamissopimuksen 119 artiklaan ja yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 43/75 (Gabrielle Defrenne v. Sabena, Kok. 1976, s. 455) 8.4.1976 antamaan tämän määräyksen tulkintaa koskevaan tuomioon.
5
Työnantaja haki muutosta edelleen Court of Appealissa. Työnantaja korostaa, että Equal Pay Actin luonnollisessa ja tavanomaisessa merkityksessä siinä ei anneta naiselle oikeutta verrata tilannettaan sellaisen miehen tilanteeseen, joka on aiemmin ollut työssä saman työnantajan palveluksessa. Työnantajan mielestä tällainen kansallisen lain tulkinta ei myöskään ole vastoin ETY:n perustamissopimuksen 119 artiklassa esitettyä miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatetta.
6
Pääasian vastaaja puolestaan korostaa, että Macarthys Ltd.:n tulkinta on vastoin 119 artiklaa ja direktiivin 75/117/ETY 1 artiklaa, ottaen huomioon, että samapalkkaisuuden periaate ei rajoitu tilanteisiin, joissa mies ja nainen tekevät samanaikaisesti samaa työtä samalle työnantajalle, vaan että kyseistä periaatetta sovelletaan sitä vastoin myös silloin, kun naistyöntekijä voi osoittaa saavansa pienempää palkkaa työstään kuin palkka, jota hän olisi saanut, jos olisi ollut samaa työtä samalle työnantajalle tekevä mies, tai mitä naistyöntekijän työn aloittamista ennen palkattu samaa työtä samalle työnantajalle tehnyt miespuolinen työntekijä sai.
7
Tämän asian ratkaisemiseksi Court of Appeal on esittänyt seuraavat neljä kysymystä:
1)
Rajoittuuko ETY:n perustamissopimuksen 119 artiklassa sekä miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen soveltamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 75/117/ETY (EYVL L 45, s. 19) 1 artiklassa tarkoitettu miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaate tilanteisiin, joissa miehet ja naiset tekevät samanaikaisesti samaa työtä samalle työnantajalle?
2)
Jos vastaus on kielteinen, sovelletaanko edellä mainittua periaatetta silloin, kun naispuolinen työntekijä voi osoittaa saavansa työnsä huomioon ottaen työnantajaltaan pienempää palkkaa kuin
a)
palkka, jota hän olisi saanut, jos olisi ollut samaa työtä samalle työnantajalle tekevä mies, tai
b)
palkka, jota naistyöntekijän työn aloittamista ennen palkattu miespuolinen työntekijä sai?
3)
Jos vastaus kysymykseen 2 a tai 2 b on myönteinen, riippuuko vastaus edellä mainitun direktiivin 1 artiklan säännöksistä?
4)
Jos vastaus kolmanteen kysymykseen on myönteinen, sovelletaanko edellä mainitun direktiivin 1 artiklaa välittömästi kaikissa jäsenvaltioissa?
8
Näiden kysymysten sanamuodon sekä ennakkoratkaisupyyntöä koskevan päätöksen perustelujen vuoksi direktiivin 75/117/ETY vaikutusta ja sen 1 artiklan tulkintaa koskevat kysymykset esitetään vain siinä tapauksessa, ettei oikeudenkäynnin yhteydessä esiin tullutta ongelmaa voida ratkaista perustamissopimuksen 119 artiklan nojalla. Tämän vuoksi on suotavaa selvittää ensin se, miten 119 artiklaa on tulkittava siinä oikeudellisessa tilanteessa, johon riita perustuu.
ETY:n perustamissopimuksen 119 artiklan tulkinta
9
Perustamissopimuksen 119 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on huolehdittava "miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen soveltamisesta" ja pidettävä se voimassa.
10
Kuten yhteisöjen tuomioistuin on asiassa Defrenne 8.4.1976 antamassaan tuomiossa todennut, tätä määräystä sovelletaan välittömästi kaikkiin suoran ja avoimen syrjinnän muotoihin, jotka voidaan todeta mainitussa artiklassa esitettyä samapalkkaisuuden periaatetta koskevin perustein, ilman että yhteisön tai jäsenvaltioiden tarvitsisi päättää artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisemmista toimenpiteistä. Oikeudellisesti todettavan syrjinnän muodoista yhteisöjen tuomioistuin on maininnut tässä yhteydessä erityisesti miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen rikkomisen silloin, kun työ tehdään samassa toimipaikassa tai yksikössä.
11
Ratkaisevana perusteena tällaisessa tilanteessa käytetään sitä, kohdellaanko 119 artiklassa tarkoitettua "samaa työtä" tekeviä miehiä ja naisia eri tavalla. "Saman työn" käsitteen ulottuvuutta ei voida rajoittaa samanaikaisuuden vaatimuksella, koska tällä puhtaasti laadullisella käsitteellä viitataan yksinomaan kyseessä olevan työn luonteeseen.
12
On kuitenkin todettava, kuten Employment Appeal Tribunal on perustellusti myöntänyt, ettei voida sulkea pois mahdollisuutta, että kahden samaa työtä tekevän mutta eri ajankohtina työskentelevän työntekijän välinen palkkaero selittyy sukupuoleen perustuvasta syrjinnästä riippumattomilla tekijöillä. Tällaisen tosiasioihin liittyvän kysymyksen ratkaiseminen kuuluu kansalliselle tuomioistuimelle.
13
Ensimmäiseen kysymykseen on näin ollen vastattava, että ETY:n perustamissopimuksen 119 artiklassa tarkoitettu miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaate ei rajoitu tilanteisiin, joissa miehet ja naiset tekevät samanaikaisesti samaa työtä samalle työnantajalle.
14
Court of Appealin toinen, vaihtoehtoisesti esittämä kysymys koskee olosuhteita, joissa mahdollinen palkkasyrjintä voidaan todeta. Tämän kysymyksen tarkoitus on antaa yhteisöjen tuomioistuimelle mahdollisuus hyväksyä pääasian vastaajan esittämät ja yhteisöjen tuomioistuimessa täsmentämät väitteet; väitteiden mukaan naispuolisella työntekijällä, sen lisäksi että hän voi vaatia samaa työtä samalle työnantajalle tehneen miespuolisen työntekijän saamaa palkkaa, pitäisi olla mahdollisuus vaatia palkkaa, jota vastaavassa asemassa oleva mies voisi vaatia, vaikka vastaavanlaista työtä tekevää miespuolista työntekijää ei olisi sillä hetkellä eikä olisi ollut aiemmin. Pääasian vastaaja on selventänyt tätä vertausta käyttämällä ilmausta "oletettu miespuolinen työntekijä".
15
On selvää, että viimeksi mainittu olettamus, joka sisältyy toisen kysymyksen a kohtaan, tuo esille välillisen ja peitellyn syrjinnän, jonka tunnistaminen, kuten yhteisöjen tuomioistuin esitti mainitussa Defrenne-asiassa annetussa tuomiossa, edellyttää kokonaisten teollisuuden haarojen vertailevaa tarkastelua ja vaatii siten yhteisön tai kansallisten lainsäädäntöelinten edeltäkäsin suorittamaa arviointiperusteiden määrittelyä. Tästä on seurauksena se, että 119 artiklan välittömän soveltamisen alaan kuuluvissa tosiasiallisissa syrjintätapauksissa vertailut rajoittuvat yhtäläisyyksiin, jotka voidaan arvioida konkreettisesti ja jotka koskevat sellaista työntekijöiden tosiasiallisesti tekemää työtä, joka on tehty samassa liikkeessä tai yksikössä.
16
Toiseen kysymykseen on siten vastattava, että 119 artiklassa tarkoitettua samapalkkaisuuden periaatetta sovelletaan silloin, kun naispuolisen työntekijän on todettu saavan työnsä luonteen huomioon ottaen pienempää palkkaa kuin miespuolinen työntekijä, joka oli otettu työhön ennen naispuolisen henkilön palkkaamista ja joka teki samaa työtä samalle työnantajalle.
17
Edellä olevasta käy ilmi, että kansallisen tuomioistuimen käsiteltäväksi saatettu asia voidaan ratkaista tulkitsemalla ainoastaan perustamissopimuksen 119 artiklaa. Nämä edellytykset huomioon ottaen esitettyihin kysymyksiin ei ole tarpeen vastata siltä osin kuin ne koskevat direktiivin 75/117/ETY vaikutusta ja tulkintaa.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
18
Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle ja Euroopan yhteisöjen komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe Court of Appealissa, Lontoo, vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikuluista.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
on ratkaissut Court of Appeal, Civil Division, of the Supreme Court of Judicaturen 25.7.1979 tekemällä päätöksellä esittämät kysymykset seuraavasti:
1)
ETY:n perustamissopimuksen 119 artiklassa tarkoitettu miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaate ei rajoitu ainoastaan tilanteisiin, joissa miehet ja naiset tekevät samanaikaisesti samaa työtä samalle työnantajalle.
2)
Mainitussa 119 artiklassa tarkoitettua samapalkkaisuuden periaatetta sovelletaan silloin, kun naispuolisen työntekijän on todettu saavan työnsä luonteen huomioon ottaen pienempää palkkaa kuin miespuolinen työntekijä, joka oli otettu työhön ennen naispuolisen henkilön palkkaamista ja joka teki samaa työtä samalle työnantajalle.