62021TJ0386
ÜLDKOHTU OTSUS (viies koda laiendatud kooseisus)
6. november 2024 (
*1
)
Konkurents – Kartellid – Ameerika Ühendriikide dollarites emiteeritud riigiüleste emitentide võlakirjade, riigivõlakirjade ja agentuurivõlakirjade sektor – ELi toimimise lepingu artikli 101 ja EMP lepingu artikli 53 rikkumise tuvastamise otsus – Hindade ja võlakirjadega kauplemise tegevuste kooskõlastamine – Tundliku äriteabe vahetamine – Üks ja vältav rikkumine – Eesmärgipõhine konkurentsipiirang – Trahvisumma arvutamine – Põhisumma – Müügiväärtuse asendusväärtus – Tühistamishagi – Kohtu täielik pädevus
Kohtuasjades T‑386/21 ja T‑406/21,
Crédit agricole SA, asukoht Montrouge (Prantsusmaa),
Crédit agricole Corporate and Investment Bank, asukoht Montrouge,
esindajad: barrister D. Beard ning solicitors C. Hutton, C. Peacock ja J. Parkinson,
hagejad kohtuasjas T‑386/21,
UBS Group AG, kes on Credit Suisse Group AG õigusjärglane, asukoht Zürich (Šveits),
Credit Suisse Securities (Europe) Ltd, asukoht London (Ühendkuningriik),
esindajad: advokaadid R. Wesseling, F. ten Have ja F. Brouwer,
hagejad kohtuasjas T‑406/21,
versus
Euroopa Komisjon, kohtuasjas T‑386/21 esindajad: T. Franchoo, M. Farley ja B. Cullen ning kohtuasjas T‑406/21 esindajad: A. Boitos, M. Farley, T. Franchoo ja C. Vang,
kostja,
ÜLDKOHUS (viies koda laiendatud koosseisus),
koosseisus: koja president J. Svenningsen (ettekandja) ning kohtunikud V. Tomljenović, C. Mac Eochaidh, J. Martín y Pérez de Nanclares ja M. Stancu,
kohtusekretär: ametnik I. Kurme,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades 15. ja 16. juuni 2023. aasta kohtuistungitel esitatut,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
ELTL artikli 263 alusel esitatud hagis paluvad kohtuasja T‑386/21 hagejad Crédit agricole SA ja Crédit agricole Corporate and Investment Bank (edaspidi koos „Crédit agricole“) esiteks tühistada komisjoni 28. aprilli 2021. aasta otsus C(2021) 2871 (final) ELi toimimise lepingu artikli 101 ja EMP lepingu artikli 53 kohase menetluse kohta (Juhtum AT.40346 – SSA võlakirjad) (edaspidi „vaidlustatud otsus“) neid puudutavas osas ja teiseks vähendada neile selles otsuses määratud trahvi summat.
2
ELTL artikli 263 alusel esitatud hagis paluvad kohtuasja T‑406/21 hagejad UBS Group AG, kes on Credit Suisse Group AG õigusjärglane, ja Credit Suisse Securities (Europe) Ltd (edaspidi koos „Credit Suisse“) sisuliselt tühistada vaidlustatud otsus neid puudutavas osas.
I. Kohtuasja taust
A. SSA võlakirjade sektor
3
Kõnealune tegevus on seotud Ameerika Ühendriikide dollarites emiteeritud riigiüleste emitentide võlakirjade (supra-sovereign bonds), riigivõlakirjade (sovereign bonds) ja agentuurivõlakirjadega (agency (sub-sovereign) bonds) (edaspidi „SSA võlakirjad“). SSA võlakirjad on võlaväärtpaberid, mis võimaldavad emitendil hankida vahendeid teatavate kulude või investeeringute rahastamiseks.
4
Nii võib nende emitent emiteerida võlakirja investorilt (omanik) raha (tinglik summa) laenamiseks kindlaksmääratud ajaks, mis võib olla lühike (nt 2 aastat) või pikk (nt 10 või 30 aastat) ning eelnevalt kindlaks määratud, fikseeritud või muutuva intressimääraga. Võlakirja omanik saab emitendilt regulaarselt intressi (kupongiintress) ning tinglikus väärtuses tagasimakse summa kokkulepitud tähtajal.
5
SSA võlakirjad on liigitatud emitendi isiku järgi. Riigiüleste emitentide võlakirju emiteerivad riigiülesed institutsioonid, nagu Euroopa Investeerimispank (EIP) või Rahvusvaheline Rekonstruktsiooni‑ ja Arengupank (IBRD). Riigivõlakirju emiteerivad keskvalitsused ja need võivad olla nomineeritud omavääringus ja nende suhtes kohaldatakse riigisisest õigust või need võivad olla nomineeritud muus vääringus kui omavääringus ning nende suhtes võidakse kohaldada muud kui riigisisest õigust. Lõpuks agentuurivõlakirju emiteerivad riigi tasandist madalama tasandi valitsusüksused või asutused, keda otseselt või kaudselt toetavad avalik-õiguslikud asutused, nagu Caisse d’amortissement de la dette sociale (sotsiaalvõla amortiseerimise kassa, CADES, Prantsusmaa) või Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW, Rekonstruktsioonikrediidiasutus, Saksamaa). Neid võlakirju võib emiteerida kas omavääringus või välisvaluutas.
6
SSA võlakirju pakub esimest korda müügiks nende emitent või neid pakutakse müügiks emitendi nimel esmasturul. Seejärel vahetatakse neid „börsiväliselt“ (over-the-counter) investorite vahel järelturul ilma keskse börsita.
7
Vaidlustatud otsuses etteheidetud tegevus ei puuduta esmasturgu, vaid üksnes hilisemaid tehinguid järelturul.
8
Viimati nimetatud turu toimimine, mida on kirjeldatud vaidlustatud otsuse põhjendustes 10–64, on käesoleva kohtuotsuse huvides lühidalt esitatud allpool.
1.
SSA võlakirja hind järelturul
a)
Hinna kujunemine järelturul
9
Pärast võlakirja esmasturul emiteerimist vahetatakse seda investorite vahel järelturul. Emiteerimise hetke ja võlakirja tähtaja vahelisel ajal võlakirja hind muutub ja kaldub potentsiaalselt kõrvale võlakirja emissioonihinnast, arvestades erinevaid tegureid, nagu majanduskeskkonna muutumine (näiteks intressimäärade üldine kujunemine turgudel) või emitendile omased tegurid (nt tajutav risk, likviidsus või uuemate emissioonide kättesaadavus).
10
Võlakirjaga kaubeldakse tavaliselt lähtuvalt selle tootlusest lõpptähtajani (yield), mis määratakse kindlaks protsendina selle tinglikust summast. See tootlus on selline tootlus, mida investor võib saada, kui ta ostab selle võlakirja täna teatava hinnaga ja hoiab seda kuni selle tähtajani, ning sõltub seega kupongiintressist ja kogu kasumist, mis on saadud algsel ostmisel hinnaga alla tingliku summa, või kahjust, mis on saadud algsel ostmisel hinnaga üle tingliku summa.
11
Järelturul määratakse võlakirja hind üldjuhul kindlaks tootluse alusel ja seda mõjutavad mitmesugused tegurid, nagu saadaolevad mahud ja hind ning võrreldavate võlakirjade kättesaadavus. Hinda, millega võlakirjaga turul kaubeldakse, võib mõjutada ka turu intressimäärade muutmine või emitendi reitingu muutmine.
b)
Turutegijate pakutavad kahesuunalised hinnad
12
„Turutegija“ (market maker) on asutus või üksikisik, kes on valmis finantstooteid turul ostma või müüma pigem üldiselt ja pidevalt kui tehingute kaupa, hinnaga, mille ta ise määrab.
13
Turutegija ülesanne on pakkuda pidevat võlakirjade noteeringut kahesuunalistele hindadele – st „ostukursile“ (bid price) ja „müügikursile“ (ask price) –, olenemata turuolukorrast, et hõlbustada nende võlakirjade vahetamist. Võlakirjamahtude kättesaadavaks tegemisega ja nende pideva noteerimisega soodustab turutegija turu likviidsust, st investoritele pakutavat võimalust võlakirju kiiresti osta või müüa.
14
Kuigi SSA võlakirjade turul ei ole ametlikke turutegijaid, otsustavad mõned finantsasutused – nagu hagejad käesolevas kohtuasjas – võtta endale turutegija funktsiooni selles mõttes, et nad noteerivad kahesuunalisi hindu.
15
Kui pangad tegutsevad järelturul, püüavad nad teenida tulu, haarates vahelt ostu‑ ja müügihinna vahet. Nende kahe kursi vahet nimetatakse marginaaliks (spread), mis on panga tulu, kui ostu‑ ja edasimüügitehingut vaadeldakse tervikuna (edaspidi „terve ostu-edasimüügitehing“). Sellise tehingu puhul on oluline lähtepunkt „mediaanhind“ (mid price või mid), mis kujutab mediaanpunkti ostu‑ ja müügikursi vahel ja mis on väljendatud sentides (kahe kümnendkoha täpsusega), kuna selle tundmine võimaldab kauplejatel ja investoritel üldiselt tuletada ostu‑ ja müügikursse. Mediaanhindu ei kuvata maaklerite (brokers) ekraanidel ning neid ei avaldata ka investoritele ja teistele vastaspooltele.
16
Lõpuks teevad kauplejad oma otsused hindade üle nagu ka muud strateegilised otsused erinevate teabeallikate põhjal. Panga tegelikku ostu‑ ja müügikurssi võib seega mõjutada teise poole isik (näiteks panga jaoks oluline investor) või ka ostu‑ või müügitehingu maht.
2.
Kauplemispositsioonid ja kauplemisrisk
17
Pärast võlakirja ostutehingut on kaupleja „pikal positsioonil“ (long position) selles mõttes, et võlakiri on tema portfellis, kuni ta selle positsiooni „lõpetab“, see tähendab, et ta müüb võlakirja võimaluse korral edasi kõrgema hinnaga kui see, millega ta selle ostis. Kaupleja võib otsustada säilitada pikka positsiooni teatava aja jooksul, mis kujutab endast riski (või „riskipositsiooni“). Nimelt, kui võlakirja väärtus väheneb, on kaupleja portfellis võlakiri, mille väärtus on madalam kui hind, millega ta selle ostis.
18
Seevastu pärast võlakirja müügitehingut võib kaupleja olla „lühikesel positsioonil“ (short position), kui ta on müünud võlakirja, mida tal ei olnud, tavaliselt siis, kui ta müüs võlakirju suuremas mahus, kui tal oli. Sel juhul peab ta enda positsiooni lõpetamiseks selle võlakirja endale hankima teiselt kauplejalt. Selline lühike positsioon tähendab potentsiaalset kasu, kui ostuhind selle võlakirja omandamiseks on madalam kaupleja saadud müügihinnast, kuid võib viia potentsiaalsesse kahjumisse, kui see ostuhind on nimetatud müügihinnast kõrgem. Kaupleja võib otsustada asuda lühikesele positsioonile eelkõige seetõttu, et ta eeldab, et võlakirja hind langeb (ja ta teenib seega kasumit, mis on võrdne tema müügihinna ja ostuhinna vahega), või selleks, et vastata nõudlusele oluliselt kliendilt.
19
Seega võib kauplejal konkreetse võlakirja suhtes olla pikk või lühike positsioon. Kaupleja võib otsustada selle positsiooni säilitada, kui see jääb tema tööandja kehtestatud „riskipiiridesse“ (risk limits). Teise võimalusena võib kaupleja võlakirju osta või edasi müüa lõppinvestoritele või maakleri vahendusel, et piirata või kompenseerida oma riskipositsiooni. Selline viis oma riski vähendada on riski „maandamine“ (hedging), mida võib teha kas samade võlakirjade või muude väga likviidsete võlakirjade, näiteks USA riigikassa võlakirjade ostmise või müümisega, millel on samasugune kupongiintress või tähtaeg.
3.
Maaklerite vahendusel vahetamine pankade vahel
20
Maaklerid on finantsvahendajad, kes hõlbustavad tehinguid pankade vahel ja kellele makstakse tavaliselt komisjonitasu, mis on protsent ostu‑ või müügitehingust.
21
Maaklerid haldavad elektroonilisi platvorme, millel kuvatakse pankade ostu‑ ja müügipakkumised reaalajas. Sellistel platvormidel on märgitud võlakirja nimi, kupongiintress ja tähtpäev, ostu‑ või müügipakkumiste maht (st tinglik summa, mida väljendatakse tavaliselt vääringu miljonites) ning mõnikord tootluse marginaal võrdlusvõlakirja suhtes. Konkreetsel ajahetkel kuvatavad ostu‑ ja müügikursid on sel hetkel parimad kättesaadavad kursid, st hetke kõige konkurentsivõimelisemad kursid.
22
Panga kaupleja, kes näeb maakleri platvormil ostupakkumist (bid) või müügipakkumist (ask või offer), võib otsustada vastavalt ostupakkumist „kasutada“ (hit) (müües seega võlakirju) või müügipakkumise „vastu võtta“ (lift) (ostes nii võlakirju), millisel juhul ta nõustub tehinguga platvormil esitatud tingimustel. Peamistel maakleriteenuste platvormidel on sel juhul selle tehingu puhul aktsepteeritud ostu‑ või müügikurss kõigile kauplejatele nähtav, kuid vastaspoolte identiteeti ei avalikustata.
23
Maakleri platvormil esitatud pakkumisest huvitatud kaupleja võib maaklerile helistada, et saada täiendavat teavet, näiteks täiendavate mahtude saadavuse kohta. Kauplejad on sageli pidevalt veebivestlustes (chats) mitme maakleriga Bloombergil või muudel lühisõnumiplatvormidel.
24
Kui kaupleja on huvitatud, toimuvad lühiajalised läbirääkimised väljaspool platvormi (telefoni teel või veebivestluses), milles maakler tegutseb vahendajana kahe poole vahel, et jõuda kokkuleppele tehingu lõpliku hinna ja mahu suhtes.
25
Maaklerid ei avalda konkreetse tehinguga seotud kauplejate identiteediandmeid, mis tagab kauplejate anonüümsuse ja takistab neil saada teavet kaupleja positsiooni või kavatsuste kohta ning kasutada seda teavet enda huvides. Maakleri kasutamine tagab ka usaldusväärse tehingute täitmise. Üldiselt tunnistatakse, et maakleri kasutamise eelised on kauplejate jaoks suuremad kui vahenduskulud.
B. Menetlus, mille tulemusel tehti vaidlustatud otsus
26
4. augustil 2015 esitatud taotluse alusel andis Euroopa Komisjon 4. detsembril 2015 vastavalt komisjoni teatise, mis käsitleb kaitset trahvide eest ja trahvide vähendamist kartellide puhul (ELT 2006, C 298, lk 17), punkti 8 alapunktile a Deutsche Bank AG‑le tingimusliku kaitse. See pank jätkas koostöö tegemist ning esitas kogu uurimise vältel komisjonile täiendavat teavet ja tõendeid vaidlusaluse rikkumise kohta.
27
Komisjon saatis 4. detsembril 2015, 6. septembril 2016, 15. märtsil 2017 ja 12. novembril 2019 nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 1/2003 [ELTL artiklites 101 ja 102] sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT 2003, L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205) artikli 18 lõike 2 alusel Bank of America Corporationile ja Merrill Lynch Internationalile (edaspidi koos „BofA“), Crédit agricole’ile, Credit Suisse’ile ja teistele pankadele teabenõuded.
28
Komisjon viis ajavahemikul 21.–24. novembrini 2016 BofA ja Credit Suisse’i ruumides Londonis (Ühendkuningriik) läbi etteteatatud kontrollid.
29
Komisjon algatas 20. ja 21. detsembril 2018 esiteks menetluse määruse nr 1/2003 III peatüki kohase otsuse vastuvõtmiseks vastavalt komisjoni 7. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 773/2004, mis käsitleb [ELTL] artiklite [101] ja [102] kohaste menetluste teostamist komisjonis (ELT 2004, L 123, lk 18; ELT eriväljaanne 08/03, lk 81), artikli 2 lõikele 1 ja artikli 10 lõikele 1, ning teiseks saatis Deutsche Bankile, Credit Suisse’ile, Crédit agricole’ile ja BofA‑le vastuväited (edaspidi „vastuväiteteatis“).
30
Kõigile vastuväiteteatise adressaatidele anti juurdepääs komisjoni uurimistoimikule. Vastavalt määruse nr 773/2004 artikli 10 lõikele 2 esitasid kõik selle teatise kohta kirjalikud seisukohad. Nad esitasid oma argumendid ka ärakuulamisel, mis toimus 10. ja 11. juulil 2019.
31
Komisjon saatis 6. novembril 2020 kõigile vastuväiteteatise adressaatidele kirja, mis sisaldas täiendavaid selgitusi meetodi kohta, mille komisjon pakkus välja müügiväärtuse asendusväärtuse (proxy for the value of sales) kindlaksmääramiseks nende trahvisumma arvutamiseks (edaspidi „trahvide kiri“). Vastuseks esitasid oma seisukohad Deutsche Bank 4. detsembril 2020 ning Crédit agricole, Credit Suisse ja BofA 8. jaanuaril 2021.
C. Vaidlustatud otsus
1.
Vaidlusaluse rikkumise tuvastamine
32
Vaidlustatud otsuses viitas komisjon arvukatele vestlustele asjaomaste pankade kauplejate vahel alalistes või mittealalistes internetifoorumites ning elektrooniliste vahendite või telefoni teel ajavahemikul 19. jaanuarist 2010 kuni 24. märtsini 2015 peetud kahepoolsetele vestlustele (vaidlustatud otsuse põhjendused 90–92).
33
Selles kontekstis leidis komisjon, et asjaomaste kauplejate vahelise koostöö üldine eesmärk oli saada konkurentsieelis oma klientide ja konkurentide ees, kooskõlastades oma hindu ja kauplemistegevust ning vahetades tundlikku turuteavet oma kauplemistegevuse, hindade ning kauplemis‑ ja hinnastrateegiate kohta SSA võlakirjade sektoris (vaidlustatud otsuse põhjendused 102 ja 638).
34
Komisjon järeldas sellest, et asjaomased pangad asendasid teadlikult konkurentsiriskid omavahelise praktilise koostööga teiste turuosaliste ja nende klientide kahjuks. Selle institutsiooni sõnul võib kõnealused vestlused jagada viide kokkulepete või kooskõlastatud tegevuse kategooriasse, mis on omavahel tihedalt seotud ja osaliselt kattuvad (vaidlustatud otsuse põhjendused 613, 638, 643 ja 758).
35
Nagu nähtub vaidlustatud otsuse põhjendustest 103 ja 613, seisnevad need viis kategooriat vastavalt:
–
esiteks vastaspooltele pakutavate hindade kooskõlastamises (edaspidi „1. kategooria“);
–
teiseks turule üldiselt teatatud hindade kooskõlastamises (edaspidi „2. kategooria“);
–
kolmandaks oma kauplemistegevuse ja järelturu kauplemisvoogude kohta jooksva või tulevikku suunatud tundliku äriteabe vahetamises (edaspidi „3. kategooria“);
–
neljandaks teabevahetuses, kauplemis‑ ja hindade kindlaksmääramise strateegiate kinnitamises ja joondamises (edaspidi „4. kategooria“);
–
viiendaks nende kauplemistegevuse kooskõlastamises (edaspidi „5. kategooria“).
36
Kõnealuse tegevuse õigusliku kvalifitseerimise kohta järeldas komisjon, et see tegevus on vastuolus ELTL artikli 101 lõikega 1, kuna see seisnes kokkulepetes või kooskõlastatud tegevuses, mille eesmärk oli piirata või kahjustada konkurentsi SSA võlakirjade sektoris Euroopa Majanduspiirkonnas (EMP), nagu nähtub vaidlustatud otsuse artiklist 1.
37
Sellele järeldusele jõudmiseks otsustas komisjon esiteks asuda seisukohale, et kõnealusel tegevusel olid kõik kokkulepete või kooskõlastatud tegevuse tunnused ELTL artikli 101 lõike 1 tähenduses (vt vaidlustatud otsuse jagu 5.2.1 ja eelkõige põhjendused 620 ja 621).
38
Teiseks leidis komisjon, et arvestades nende tegevuse sisu, eesmärke ja majanduslikku või õiguslikku konteksti, oli tegevuse eesmärk piirata või kahjustada konkurentsi hindade kooskõlastamise, klientide jagamise, turgude jagamise ja tundliku äriteabe vahetamise teel, mis vähendas turul valitsevat ebakindlust. Sellega seoses leidis komisjon samuti, et sama tegevus kahjustas ka konkurentsi, tekitades turuosaliste vahelise teabe asümmeetria, mis andis asjaomastele pankadele seda märkimisväärsema konkurentsieelise, et see puudutas börsivälist turgu, mida iseloomustas märkimisväärne ebakindlus (vt vaidlustatud otsuse jagu 5.2.2 ja eelkõige põhjendused 739, 741 ja 742).
39
Kolmandaks leidis komisjon, et kõnealune tegevus kujutas endast ühte ja vältavat rikkumist, kuna see oli osa tervikplaanist, millel oli sama konkurentsivastane eesmärk. Sellega seoses märkis komisjon nimelt, et see tegevus puudutas homogeenset toodet, millega kaubeldakse ühtemoodi; et kehtestatud mehhanism oli sama, et kõnealused pangad jäid üldiselt samaks ja muutusid vaid siis, kui üks kõnealuses tegevuses osalenud kauplejatest läks ühest pangast teise üle (vt vaidlustatud otsuse jagu 5.2.3.2 ja eelkõige põhjendused 757–763).
40
Neljandaks puudutas kõnealune tegevus EMPs asuvate asutuste ja institutsioonide emiteeritud SSA võlakirju ning selles tehti märkimisväärses mahus tehinguid liikmesriikide vahel ning Euroopa Liidu ja EMP riikide vahel. Seetõttu võis komisjoni arvates see tegevus mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust ja EMP lepingu (EÜT 1994, L 1, lk 3; ELT eriväljaanne 11/52, lk 3) osalisriikide vahelist kaubandust (vt vaidlustatud otsuse jagu 5.2.4.2).
41
Viiendaks leidis komisjon, et ELTL artikli 101 lõige 3 ja EMP lepingu artikli 53 lõige 3 ei ole käesolevas asjas kohaldatavad (vt vaidlustatud otsuse jagu 5.3).
2.
Trahvide määramine
42
Komisjon märkis, et ta määras trahvisummad kindlaks vastavalt suunistele määruse nr 1/2003 artikli 23 lõike 2 punkti a kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta (ELT 2006, C 210, lk 2; edaspidi „suunised“) (vt vaidlustatud otsuse jagu 8.2) Võttes siiski arvesse finantssektori eripära ja eelkõige asjaolu, et sellised finantstooted nagu SSA võlakirjad ei tooda müüki selle sõna tavapärases tähenduses, pidas komisjon trahvi arvutamise lähtepunkti kindlaksmääramiseks selle asemel, et kasutada SSA võlakirja kauplemisega seotud „müügiväärtust“, otstarbekaks määrata kindlaks müügiväärtuse asendusväärtuse (edaspidi „asendusväärtus“), mis põhineb esiteks asjaomaste pankade vaidlusaluses rikkumises osalemise perioodidel vahetatud SSA võlakirjade tinglikul summal ja teiseks nende SSA võlakirjade ostu‑ ja müügikursside vahelistel marginaalidel (vt vaidlustatud otsuse jagu 8.2.3).
43
Ülejäänud osas määras komisjon igale asjaomasele pangale määratava trahvi summa kindlaks, kehtestades põhisumma, mis arvutati rikkumise raskusastme ja kestuse alusel, ning kohandades seda põhisummat igale pangale omaste parameetrite alusel.
3.
Resolutsioon
44
Vaidlustatud otsuse resolutsioon on sõnastatud järgmiselt:
„Artikkel 1
Osaledes ühes ja vältavas SSA võlakirjadega seotud, kogu EMP ulatusega rikkumises, mis seisnes kokkulepetes ja/või kooskõlastatud tegevuses eesmärgiga piirata ja/või kahjustada konkurentsi SSA võlakirjade sektoris, rikkusid järgmised ettevõtjad [ELTL] artiklit 101 ja EMP lepingu artiklit 53 järgmistel ajavahemikel:
a)
DB Group Services (UK) Ltd ja Deutsche Bank AG osalesid 19. jaanuarist 2010 kuni 28. märtsini 2014; sel ajavahemikul osales Deutsche Securities Inc. 22. märtsist 2010 kuni 25. veebruarini 2013;
b)
[BofA] osales esimest korda 19. jaanuarist 2010 kuni 23. oktoobrini 2012; ja uuesti 22. juulist 2014 kuni 27. jaanuarini 2015;
c)
[Crédit agricole] osales 10. jaanuarist 2013 kuni 24. märtsini 2015;
d)
[Credit Suisse] osales 21. juunist 2010 kuni 24. märtsini 2015;
Artikkel 2
Artiklis 1 nimetatud rikkumise eest määratakse järgmised trahvid:
a)
[Deutsche Bank]: 0 eurot
b)
[BofA]: 12642000 eurot
c)
[Crédit agricole]: 3993000 eurot
d)
[Credit Suisse]: 11859000 eurot
[…]
Artikkel 3
Artiklis 1 loetletud ettevõtjad lõpetavad juhul, kui nad seda veel teinud ei ole, viivitamata kõnealuses artiklis nimetatud rikkumised.
Nad hoiduvad artiklis 1 kirjeldatud tegevuse või käitumise kordamisest ja igasugusest tegevusest või käitumisest, millel on samasugune eesmärk või mõju.
[…]“.
II. Poolte nõuded
45
Kohtuasjas T‑386/21 palub Crédit agricole Üldkohtul:
–
tühistada vaidlustatud otsus, eelkõige selle artikkel 1, või teise võimalusena tühistada ELTL artikli 263 alusel selle otsuse teatavad osad;
–
tühistada trahv või teise võimalusena vähendada ELTL artikli 261 alusel trahvisummat, nimelt vähendada see nullini;
–
kohustada komisjoni võtma Üldkohtu otsuse täitmiseks vajalikud meetmed vastavalt ELTL artiklile 266;
–
mõista kohtukulud välja komisjonilt.
46
Kohtuasjas T‑406/21 palub Credit Suisse Üldkohtul:
–
tühistada täielikult või osaliselt vaidlustatud otsuse artikli 1 punkt d;
–
teise võimalusena tühistada osaliselt selle otsuse artikli 1 punkt d osas, milles on tuvastatud, et hetkehinda määrav vestlus piirab eesmärgi põhjal konkurentsi või et Credit Suisse osales ühes ja vältavas rikkumises kogu selles artiklis märgitud ajavahemiku jooksul;
–
tühistada sama otsuse artikli 2 punkt d;
–
teise võimalusena tühistada vaidlustatud otsuse artikli 2 punkt d osaliselt;
–
mõista kohtukulud või teise võimalusena asjakohane osa neist välja komisjonilt.
47
Kohtuasjas T‑386/21 ja kohtuasjas T‑406/21 palub komisjon Üldkohtul:
–
jätta hagi tervikuna rahuldamata;
–
mõista kohtukulud välja hagejatelt.
III. Õiguslik käsitlus
48
Olles pooled ära kuulanud, otsustas Üldkohus vastavalt oma kodukorra artikli 68 lõikele 1 kohtuasjad T‑386/21 ja T‑406/21 käesoleva kohtuotsuse tegemiseks liita.
A. Taotlused jätta teatavad andmed üldsusele kättesaadavatest dokumentidest välja
49
Menetluse käigus palusid Crédit agricole, Credit Suisse ja komisjon sisuliselt jätta kodukorra artiklite 66 ja 66a alusel käesolevas kohtuotsuses teatavad andmed üldsusele kättesaadavatest dokumentidest välja.
50
Sellega seoses tuleb meelde tuletada, et sobitades omavahel kohtuotsuste avalikkuse nõuet ning õigust isikuandmete ja ärisaladuse kaitsele, peab kohus iga juhtumi asjaolusid arvestades selgitama välja õiglase tasakaalu, olles võtnud arvesse ka üldsuse õigust tutvuda kohtuotsustega vastavalt ELTL artiklis 15 sätestatud põhimõtetele (vt 27. aprilli 2022. aasta kohtuotsus Sieć Badawcza Łukasiewicz – Port Polski Ośrodek Rozwoju Technologii vs. komisjon, T‑4/20, EU:T:2022:242, punkt 29 ja seal viidatud kohtupraktika).
51
Pealegi ei ole andmete konfidentsiaalsus põhjendatud näiteks sellise teabe puhul, mis on juba avalik või millele üldsusel või teatavate spetsialistide ringkondadel võib olla juurdepääs, sellise teabe puhul, mis on esitatud ka toimiku muudes osades või dokumentides, mille puhul pool, kes soovib, et kõnealust teavet käsitletaks konfidentsiaalsena, jättis vastava taotluse esitamata, sellise teabe puhul, mis ei ole piisavalt spetsiifiline või täpne, et sellest saaks välja lugeda konfidentsiaalseid andmeid, või sellise teabe puhul, mis tuleneb suures osas või mida on võimalik tuletada muust teabest, mis on huvitatud isikutele seaduslikult kättesaadav (vt 14. märtsi 2022. aasta kohtumäärus Bulgarian Energy Holding jt vs. komisjon, T‑136/19, EU:T:2022:149, punkt 9 ja seal viidatud kohtupraktika).
52
Lisaks tuleb teavet, mis on salajane või konfidentsiaalne, kuid mis on vähemalt viis aastat vana, aja möödumise tõttu põhimõtteliselt pidada vananenuks ja seetõttu mitte enam salajaseks või konfidentsiaalseks, välja arvatud juhul, kui sellele tuginev isik tõendab erandkorras, et teave on selle vanusele vaatamata tema või asjasse puutuvate kolmandate isikute ärialase seisundi jaoks endiselt oluline (vt 19. juuni 2018. aasta kohtuotsus Baumeister, C‑15/16, EU:C:2018:464, punkt 54 ja seal viidatud kohtupraktika).
53
Eeltoodut arvestades otsustas Üldkohus käesolevas asjas vaidlustatud otsuses nimetatud füüsiliste isikute nimed käesoleva kohtuotsuse avalikus versioonis anonüümseks muuta. Üldkohus otsustas samuti jätta välja teatud andmed kohandamisteguri kohta, mida komisjon kasutas Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i suhtes neile määratud trahvide arvutamisel ning mille komisjon kustutas vaidlustatud otsuses nii vaidlusaluses rikkumises osalenud pankade kui ka üldsuse jaoks ära.
54
Seevastu on käesoleva kohtuotsuse põhjenduste arusaadavuse huvides, aja möödumist, teatavate andmete väljajätmise taotluste stereotüüpset põhjendamist, üldsusele juba kättesaadavat teavet ning pärast 2015. aasta märtsi Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i tegevuses SSA võlakirjade sektoris toimunud olulisi muutusi arvestades põhjendatud, et Üldkohus avaldaks üldsusele teatavad andmed nende pankade kriitika kohta ja eelkõige meetodi kohta, mida komisjon kasutas nendele pankadele määratud trahvide arvutamiseks.
55
Seega otsustas Üldkohus esiteks jätta käesoleva kohtuotsuse avalikust versioonist kustutamata Crédit agricole’ile edastatud vaidlustatud otsuse lisa tabelites 2–4 esitatud andmed ja teatavad selle lisa tabelis 5 esitatud andmed.
56
Teiseks otsustas Üldkohus Credit Suisse’i osas nimelt mitte kustutada käesoleva kohtuotsuse avalikust versioonist sellele pangale edastatud vaidlustatud otsuse lisa tabelis 5 sisalduvat teavet, keskmist tähtaega, mis lahutab tema igapäevaseid ostu‑ ja müügitehinguid „osaliselt tasakaalustatud“ tehingutest; „osaliselt tasakaalustatud“ tehingute või „täielikult tasakaalustatud“ tehingute protsentuaalset osakaalu selle panga tehtud tehingute koguarvust ja likviidsete vahendite ostutehingute protsentuaalset osakaalu selle panga tehingute koguarvust.
B. Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i hagide ese
1.
Crédit agricole’i hagi
57
Kõigepealt tuleb meenutada, et kuigi ELTL artikli 101 alusel mitme ettevõtja suhtes vastu võetud otsus on koostatud ja avaldatud üheainsa otsusena, tuleb seda analüüsida kui üksikotsuste kogumit, milles tuvastatakse iga adressaadiks oleva ettevõtja puhul talle süüks pandud rikkumine või rikkumised ja määratakse talle vajaduse korral trahv (16. septembri 2013. aasta kohtuotsus Galp Energia España jt vs. komisjon, T‑462/07, ei avaldata, EU:T:2013:459, punkt 90).
58
Sellest tuleneb, et sellise otsuse peale tühistamishagi esitamisega võib otsuse iga adressaat pöörduda liidu kohtusse üksnes teda puudutavates otsuse osades, samas kui teisi adressaate puudutavad osad ei saa põhimõtteliselt kuuluda selle vaidluse esemesse, mille peab liidu kohus lahendama (vt selle kohta 15. juuli 2015. aasta kohtuotsus Emesa-Trefilería ja Industrias Galycas vs. komisjon, T‑406/10, EU:T:2015:499, punkt 117).
59
Siiski ei võta see kohtupraktika kõikidelt sellise otsuse adressaatidelt võimalust vaidlustada oma vastavate hagide raames kõiki faktilisi asjaolusid, mille põhjal komisjon järeldas nimelt, et kõnealune tegevus tuleb kvalifitseerida „üheks ja vältavaks rikkumiseks“ või „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, vaatamata asjaolule, et adressaat, kes neid vaidlustab, selles ei osalenud.
60
Järelikult ei ole Crédit agricole’il õigust nõuda vaidlustatud otsuse artiklite 1 ja 2 tühistamist tervikuna. Äärmisel juhul võib ta nõuda nende artiklite teda puudutavate osade tühistamist.
61
Seega tuleb vaidlustatud otsuse artikli 1 tühistamise nõuet või trahvi tühistamise nõuet mõista nii, et see puudutab üksnes otsuse artikli 1 punkti c ja artikli 2 punkti c.
62
Seejärel palub Crédit agricole oma esimese ja teise nõudega, nagu neid on tõlgendatud eelmises punktis, Üldkohtul sisuliselt tühistada vaidlustatud otsuse artikli 1 punkt c ja artikli 2 punkt c ning teise võimalusena vähendada viimati nimetatud artiklis ette nähtud trahvisummat.
63
Seega tuleb Üldkohtul ELTL artikli 263 alusel hinnata vaidlustatud otsuse õiguspärasust Crédit agricole’i puudutavas osas – osas, mis puudutab esiteks tema suhtes vaidlustatud otsuse artikli 1 punktis c rikkumise tuvastamist ja teiseks talle selle otsuse artikli 2 punktis c määratud trahvi – ning teostada täielikku pädevust, mis on talle antud ELTL artikli 261 ja määruse nr 1/2003 artikli 31 alusel sellele pangale määratud trahvisumma osas.
64
Lõpuks palub Crédit agricole oma kolmandas nõudes Üldkohtul vastavalt ELTL artiklile 266 ka kohustada komisjoni võtma Üldkohtu tehtava otsuse täitmiseks vajalikud meetmed.
65
ELTL artiklil 263 põhineva õiguspärasuse kontrolli raames ei ole Üldkohtul aga pädevust teha liidu institutsioonidele, organitele ja asutustele ettekirjutusi, isegi kui need puudutavad kohtuotsuste täitmise korda (22. septembri 2016. aasta kohtumäärus Gaki vs. komisjon, C‑130/16 P, ei avaldata, EU:C:2016:731, punkt 14, ja 19. juuli 2016. aasta kohtumäärus Trajektna luka Split vs. komisjon, T‑169/16, ei avaldata, EU:T:2016:441, punkt 13). Sama kehtib ka Üldkohtu täieliku pädevuse teostamise kohta.
66
Sellest järeldub, et Crédit agricole’i kolmas nõue tuleb juba nüüd pädevuse puudumise tõttu rahuldamata jätta.
2.
Credit Suisse’i hagi
67
Oma esimeses, teises, kolmandas ja neljandas nõudes, mis on esitatud ainult ELTL artikli 263 alusel, palub Credit Suisse sisuliselt tühistada vaidlustatud otsuse artikli 1 punkt d täielikult või osaliselt ning „tühistada“ täielikult või teise võimalusena osaliselt talle selle otsuse artikli 2 punktis d määratud trahv.
68
Vastuseks menetluse korraldamise meetmele kinnitas Credit Suisse sõnaselgelt, et ta ei palu Üldkohtul teostada oma täielikku pädevust, mis on ette nähtud ELTL artiklis 261 ja määruse nr 1/2003 artiklis 31, ning et talle määratud trahvi osas piirdus ta sellega, et palus Üldkohtul ELTL artikli 263 alusel kontrollida selle trahvi teatavate osade õiguspärasust ja selle aluseks olevat arvutusmeetodit.
69
Seega peab Üldkohus Credit Suisse’i puhul hindama üksnes vaidlustatud otsuse õiguspärasust ELTL artikli 263 alusel, sealhulgas osas, mis puudutab sellega määratud trahvi.
C. Vaidlustatud otsuses tuvastatud rikkumise ese
70
Esimese ja teise väite raames, mis käsitlevad vigu kõnealuste tegevuste kvalifitseerimisel vastavalt „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ ja „üheks ja vältavaks rikkumiseks“, väidab Crédit agricole mitmel korral, et vaidlustatud otsuse artiklis 1 tuvastas komisjon ühe ja vältava rikkumise, mis koosnes viiest „iseseisvast“ rikkumisest, mis vastab selle otsuse põhjendustes 103 ja 613 nimetatud viiele tegevuskategooriale (vt punkt 35 eespool).
71
Crédit agricole järeldab sellest, et vaidlustatud otsuses pidi komisjon tõendama, et „kõik viis väidetava tegevuse kategooriat kujutavad endast eesmärgil põhinevat rikkumist“ ning et „kui üks viiest tegevuskategooriast ei ole [tema puhul] tõendatud, tuleb komisjoni määratletud üks ja vältav rikkumine tagasi lükata“.
72
Komisjon vaidleb vaidlustatud otsuse sellisele tõlgendusele vastu peamiselt põhjusel, et ta tuvastas selles ühe „ühe ja vältava rikkumise“, ilma et ta oleks eelnevalt või samal ajal kindlaks teinud eraldi rikkumisi, mis vastavad tegevustele, mis kuuluvad ühte või teise selle otsuse põhjendustes 103 ja 613 viidatud viiest kategooriast.
73
Tuleb märkida, et vaidlustatud otsuses tuvastatud rikkumiste ulatuse ja arvu täpselt kindlaksmääramine on selle otsuse õiguspärasuse hindamiseks keskse tähtsusega. See on tähtis ka selleks, et teha kindlaks, kas teatavad Crédit agricole’i argumendid, eelkõige need, mis puudutavad vigu teatud tegevuste liigitamisel ühte või teise selle otsuse põhjendustes 103 ja 613 nimetatud kategooriasse või vigu üheks ja vältavaks rikkumiseks kvalifitseerimisel ja selle panga rikkumises osalemisel, ning vigu neist viiest kategooriast ühe või teise „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ kvalifitseerimisel, on tulemuslikud.
74
Sellega seoses on Euroopa Kohus otsustanud, et kuigi tegevuste kogumi võib kvalifitseerida „üheks ja vältavaks rikkumiseks“, ei saa sellest järeldada, et iga tegevus iseenesest ja eraldi võetuna tuleb tingimata kvalifitseerida eraldi rikkumiseks. Nii võib see olla üksnes juhul, kui komisjon on asjaomases otsuses otsustanud iga nimetatud tegevuse sellisena tuvastada ja sellena kvalifitseerida ning seejärel esitada tõendid selle asjaomase ettevõtja seotuse kohta, kellele need süüks pannakse (vt selle kohta 16. juuni 2022. aasta kohtuotsus Sony Corporation ja Sony Electronics vs. komisjon, C‑697/19 P, EU:C:2022:478, punkt 67).
75
Lisaks peab Üldkohus asjaomase otsuse tõlgendamisel jälgima, et ta ei ajaks segi mõisteid „tegevus“ ja „rikkumine“, vastasel juhul rikuks ta õigusnormi (vt selle kohta 16. juuni 2022. aasta kohtuotsus Sony Corporation ja Sony Electronics vs. komisjon, C‑697/19 P, EU:C:2022:478, punkt 78).
76
Käesoleval juhul tuleb seega kindlaks teha, kas komisjon tuvastas vaidlustatud otsuses üheainsa ühe ja vältava rikkumise, mis on konkurentsivastase eesmärgiga, või vastupidi – nagu väidab Crédit agricole – ühe ja vältava rikkumise, mis koosnes viiest eraldi ja iseseisvast rikkumisest, millest igaüks oli sellise eesmärgiga.
77
Sellega seoses on tõsi, et vaidlustatud otsuses hindas komisjon kõigepealt kõnealuse tegevuse või põhjendustes 103 ja 613 (põhjendused 622–749) nimetatud tegevuskategooriate konkurentsivastast eesmärki, et alles seejärel tuvastada ühe ja vältava rikkumise olemasolu (põhjendused 750–828).
78
Nii toimides määratles komisjon rikkumise tõendamise korra, hinnates kohe kõnealuse tegevuse või kõnealuste tegevuskategooriate konkurentsivastast eesmärki (vt selle kohta 30. jaanuari 2020. aasta kohtuotsus Generics (UK) jt, C‑307/18, EU:C:2020:52, punktid 63 ja 104) juba enne selle rikkumise piiritlemist.
79
Vaidlustatud otsuse selline struktureerimine võib viia mõttele, et komisjon kavatses eelnevalt ja eraldi hinnata iga asjaomase tegevuse või iga kõnealuse tegevuskategooria kahjulikkust konkurentsile, ning seega tuvastada nii eesmärgil põhinevate piirangute kui ka tuvastatud tegevuste või kategooriate olemasolu, ja seda isegi enne ühe ja vältava rikkumise tuvastamist.
80
Vaidlustatud otsusest tervikuna ei saa siiski sellist järeldust teda.
81
Esiteks on vaidlustatud otsuse artiklis 1 Crédit agricole’i kohta ainult tuvastatud, et see pank „[o]saledes ühes ja vältavas SSA võlakirjadega seotud, kogu EMP ulatusega rikkumises, mis seisnes kokkulepetes ja/või kooskõlastatud tegevuses eesmärgiga piirata ja/või kahjustada konkurentsi SSA võlakirjade sektoris, rikkus[…] [ELTL] artiklit 101 ja EMP lepingu artiklit 53 järgmistel ajavahemikel“.
82
Seega erinevalt otsuse artiklist 1, mis oli kõne all kohtuasjas, milles tehti 16. juuni 2022. aasta kohtuotsus Sony Corporation ja Sony Electronics vs. komisjon (C‑697/19 P, EU:C:2022:478) ja milles mainiti ühte ja vältavat rikkumist, mis koosnes mitmest eraldi rikkumisest, ei ole vaidlustatud otsuse artiklis 1 mainitud ühtegi muud rikkumist, mis võiks vastata selle otsuse põhjendustes 103 ja 613 nimetatud ja eespool punktis 35 mainitud viies tegevuskategoorias tuvastatud tegevusele.
83
Teiseks kinnitavad vaidlustatud otsuse artikli 1 sõnastuse sellist tõlgendust selle otsuse põhjendused, millest lähtuvalt tuleb vajaduse korral selle resolutsiooni tõlgendada (15. mai 1997. aasta kohtuotsus TWD vs. komisjon, C‑355/95 P, EU:C:1997:241, punkt 21).
84
Nii on vaidlustatud otsuse põhjenduses 827 üksnes märgitud, et „kogu salajane tegevus poolte vahel kujutab endast [ELTL] artikli 101 lõike 1 üht ja vältavat rikkumist, mille eest peetakse vastutavaks iga osalist“.
85
Järelikult ei näe see põhjendus ette, et tegevust, mis kuulub ühte vaidlustatud otsuse põhjendustes 103 ja 613 nimetatud viiest kategooriast, saaks samuti eraldi ja iseseisvalt kvalifitseerida ELTL artikli 101 lõike 1 rikkumiseks, mida kinnitavad ka selle otsuse põhjendused 757–827.
86
Lisaks märkis komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 104 sõnaselgelt, et erinevaid tegevuskategooriaid, millest ta lähtus, kirjeldati analüütilistel eesmärkidel ning et need olid omavahel seotud ja sageli kattusid.
87
Crédit agricole’i argument, et komisjon tuvastas viis „iseseisvat“ rikkumist, mis vastavad vaidlustatud otsuse põhjendustes 103 ja 613 nimetatud viiele tegevuskategooriale ja mis kvalifitseeriti „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, tuleneb seega selle otsuse vääralt tõlgendamisest. See tuleb seega tagasi lükata.
88
Sama kehtib Crédit agricole’i kriitika kohta, et käesoleva hagimenetluse raames püüdis komisjon oma otsust uuesti tõlgendada, et Üldkohus tuvastaks, et ta ei käsitlenud vaidlustatud otsuse põhjendustes 103 ja 613 nimetatud viit tegevuskategooriat iseseisvalt.
89
Samuti tuleneb vaidlustatud otsuse ekslikust tõlgendamisest, et Crédit agricole’i etteheited, et on tehtud vigu kõnealuste tegevuste liigitamisel ühte või teise vaidlustatud otsuse põhjendustes 103 ja 613 nimetatud viiest kategooriast, nagu ka nende vigade tagajärgede asjaomase tegevuse kvalifitseerimisele „üheks ja vältavaks rikkumiseks“ ning „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ ekslikust tõlgendamisest, või et on tehtud vigu neist viiest kategooriast ühe või teise kvalifitseerimisel „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, on tulemusetud ja tuleb seega tagasi lükata.
90
Kuid argumente, mille Crédit agricole esitas konkreetsete vestluste vastu, võetakse hiljem arvesse, et teha kindlaks, kas komisjon võis viga tegemata kvalifitseerida kõnealused vestlused tervikuna üheks ja vältavaks rikkumiseks, millel on konkurentsivastane eesmärk.
D. Vaidlustatud otsuses analüüsitud vestluste tõlgendamise kohta esitatud kriitika vastuvõetavus
91
Vaidlustatud otsuse jaos 4.2 ja täpsemalt selle põhjendustes 112–577 esitas komisjon tema käsutuses olevate tõendite põhjal sündmuste kronoloogilise ülevaate. Selles ülevaates analüüsiti ja tõlgendati ajavahemikul 2010. aasta jaanuarist kuni 2015. aasta märtsini asjaomaste pankade kauplejate vahel, peamiselt platvormi Bloomberg jutufoorumites toimunud enam kui 120 vestluse transkriptsiooni. Selle analüüsi ja selle tõlgenduse alusel hindas komisjon seejärel, kas on tegemist kokkulepete või kooskõlastatud tegevusega, kas esineb konkurentsipiirang ning üks ja vältav rikkumine ja kas sellel rikkumisel on konkurentsivastane eesmärk.
92
Käesolevas asjas väidab komisjon sisuliselt, et teatud kriitika, mille esitasid vastavalt Crédit agricole ja Credit Suisse, on vastuvõetamatu, kuna see kriitika ei puuduta tema tõlgendust vaidlustatud otsuses mainitud konkreetsete vestluste sisu kohta, vaid vestlusi, mida on käsitletud üldiselt ja mida ei ole konkreetselt kritiseeritud. Ka kriitika nende kahe panga esitatud menetlusdokumentide lisades tuvastatud või käsitletud vestluste vastu on vastuvõetamatu. Lõpuks tuleb lugeda tõendatuks faktilised asjaolud ja tõendid, mida need kaks panka ei vaidlusta või mida ei ole nõuetekohaselt vaidlustatud.
93
Sellega seoses tuleb meenutada, et vastavalt Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artiklile 21 ja kodukorra artikli 76 punktile d tuleb hagiavalduses märkida vaidluse ese ja lühike ülevaade väidetest.
94
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peavad need andmed olema märgitud piisavalt selgelt ja täpselt, et kostja saaks valmistuda enda kaitsmiseks ja Üldkohus saaks teha hagi kohta otsuse (vt 25. jaanuari 2018. aasta kohtuotsus BSCA vs. komisjon, T‑818/14, EU:T:2018:33, punkt 95 ja seal viidatud kohtupraktika).
95
Selleks et Üldkohtule esitatud hagi, väide, etteheide või argument oleks vastuvõetav, peavad põhilised faktilised ja õiguslikud asjaolud, millele hageja tugineb, kas või kokkuvõtlikult, ent seostatult ja arusaadavalt tulenema hagiavalduse tekstist endast. Kuigi teatud täpselt määratletud punktide osas saab hagiavalduse teksti toetada ja täiendada viidetega hagiavaldusele lisatud tõendite osadele, ei saa üldine viide kirjalikele dokumentidele, isegi kui need on hagiavaldusele lisatud, asendada õigusliku argumentatsiooni peamisi elemente, mis peavad eespool punktis 93 meenutatud sätete alusel olema märgitud hagiavalduses (vt selle kohta 13. juuni 2013. aasta kohtuotsus Versalis vs. komisjon, C‑511/11 P, EU:C:2013:386, punkt 115).
96
Lisasid võib seega arvesse võtta üksnes niivõrd, kuivõrd need toetavad või täiendavad väiteid, etteheiteid või argumente, mida on hageja oma menetlusdokumentides sõnaselgelt väljendanud, ja niivõrd, kui on võimalik täpselt kindlaks teha, millised on nendes sisalduvad kõnealuseid väiteid, etteheiteid või argumente toetavad või täiendavad elemendid (vt 9. septembri 2015. aasta kohtuotsus Samsung SDI jt vs. komisjon, T‑84/13, ei avaldata, EU:T:2015:611, punkt 33 ja seal viidatud kohtupraktika). Lisaks ei ole hagiavalduse lisadest hagi alusena käsitletavate väidete, etteheidete ja argumentide väljaotsimine ja kindlakstegemine Üldkohtu ülesanne, kuna lisadel on üksnes tõenduslik ja abistav ülesanne (vt 17. septembri 2007. aasta kohtuotsus Microsoft vs. komisjon, T‑201/04, EU:T:2007:289, punkt 94 ja seal viidatud kohtupraktika).
97
Eespool punktides 93–96 meenutatud põhimõtted välistavad seega selle, et ELTL artikli 101 alusel vastu võetud komisjoni otsuse peale, milles see institutsioon heidab ettevõtjatele ette konkreetseid ja tuvastatud tegevusi, mille hulk on kindlaks määratud, esitatud hagi raames piirduvad viimased sellega, et vaidlustavad konkreetselt ja põhjendatult vaid mõned neist oma menetlusdokumentide tekstis ja teiste puhul kas lasevad Üldkohtul tuletada tema järeldustest nende esimesena nimetatud tegevuste kohta otsuse, mis tuleb teha selle teise tegevuse kohta, isegi kui see tegevus on tuvastatud või välja toodud lisas, või viitavad Üldkohtus lisale, milles on nende kriitika esimest korda esitatud.
98
Kriitikat, mis on esitatud ainult ühes lisas ja puudutab tegevust, mida ei ole hageja menetlusdokumentides mainitud ega veelgi vähem kritiseeritud, ei saa pidada argumentideks, millele see pool on samade menetlusdokumentide põhitekstis tuginenud.
99
Nendest kaalutlustest lähtudes tulebki analüüsida komisjoni esitatud asja läbivaatamist takistavaid asjaolusid, mis puudutavad vastavalt Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i kriitikat.
1.
Crédit agricole’i kriitikaga seotud asja läbivaatamist takistavad asjaolud
100
Oma esimeses väites, mis puudutab kõnealuse tegevuse kvalifitseerimist „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, märgib Crédit agricole, et ta vaidlustab kõigi eespool punktis 35 viidatud viies kategoorias loetletud vestluste konkurentsivastase eesmärgi. Sellega seoses viitab Crédit agricole „näitena“ 11 erinevale vestlusele, nimelt ühele 1. kategooria vestlusele (12. märtsi 2015. aasta vestlus), neljale 2. kategooria vestlusele (31. jaanuari, 15. veebruari, 21. märtsi ja 10. juuli 2013. aasta vestlused), kolmele 3. kategooria vestlusele (19. märtsi, 24. mai ja 25. juuli 2013. aasta vestlused), kolmele 4. kategooria vestlusele (19. märtsi ja 3. juuni 2013. aasta ning 6. augusti 2014. aasta vestlused) ja kolmele 5. kategooria vestlusele (18. jaanuari ja 10. juuli 2013. aasta ning 12. märtsi 2015. aasta vestlused).
101
Kolmandas väites heidab Crédit agricole komisjonile ette ka seda, et komisjon eeldas ekslikult, et ta oli teadlik asjaomaste vestluste foorumitel vahetatud teabest, et kvalifitseerida kõnealune tegevus „üheks ja vältavaks rikkumiseks“. Oma argumentide põhjendamiseks toob see pank „näiteks“ kolm vestlus – nimelt 10. ja 31. jaanuari ning 11. oktoobri 2013. aasta vestlused.
102
Komisjon leiab, et Crédit agricole ei vaidlustanud enamikku teistest talle ette heidetud vestlustest, millele see pank repliigis vastu vaidleb. Sellega seoses viitab nimetatud pank vastusele, mille ta andis vastuväiteteatisele ja mis on lisatud hagiavaldusele. Komisjon väidab vastu, et see üldine viide on vastuvõetamatu.
103
Sellega seoses, mis puudutab Crédit agricole’i esimest ja kolmandat väidet, siis tuleneb eespool punktides 93–98 esitatud kaalutlustest, et kuna hagiavalduses ei ole kas või kokkuvõtlikult esitatud konkreetset ja põhjendatud kriitikat, tuleb tunnistada vastuvõetamatuks kriitika, mille see pank esitas muude kui eespool punktides 100 ja 101 nimetatud vestluste kohta ja mis on esitatud tema menetlusdokumentides. Pealegi ei saa seda hagiavalduse puudust heastada Crédit agricole’i üldise viitamisega repliigis vastusele, mille ta andis vastuväiteteatisele ja mis on lisatud hagiavaldusele.
104
Vastupidi sellele, mida väidab Crédit agricole, ei riku selline hinnang selle panga õigust tõhusale õiguskaitsevahendile, mis on tagatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47, sisuliselt seetõttu, et pank oli sunnitud vaidlustama ainult mõned kõnealused vestlused, kuna Üldkohtule tema esitatud menetlusdokumentidele olid kohaldatavad mahunõuded.
105
Kodukorra praktiliste rakendussätete punktist 105 nähtub tõepoolest, et ELTL artikli 263 alusel esitatud hagides on menetlusdokumentide maksimaalne lehekülgede arv 50 ja repliigi puhul 25 lehekülge. Tuleb siiski tõdeda, et Crédit agricole’i hagiavaldus on vähem kui 43 lehekülge ja et see pank ei ole üldse taotlenud nende ülemmäärade ületamist, mis on kodukorra praktiliste rakendussätete punktiga 106 siiski lubatud.
106
Eeltoodust tuleneb, et hinnanguid, mille komisjon andis vaidlustatud otsuses Crédit agricole’i vestluste kohta, mida see pank vaidlustas üldistele ja põhjendamata kaalutlustele tuginedes, või vestlustele, mida see pank vaidlustab viitega vastuväiteteatisele esitatud vastusele, tuleb pidada tõendatuks ja seega lõplikeks (vt analoogia alusel 7. novembri 2019. aasta kohtuotsus Campine ja Campine Recycling vs. komisjon, T‑240/17, ei avaldata, EU:T:2019:778, punkt 105).
107
Seevastu eespool punktides 100 ja 101 käsitletud vestluste kohta esitatud piisavalt spetsiifiline ja põhjendatud kriitika on vastuvõetav ning seda analüüsitakse Crédit agricole’i või komisjoni esitatud nende vestluste transkriptsioonides sisalduva ajatempli alusel.
2.
Credit Suisse’i kriitikaga seotud asja läbivaatamist takistavad asjaolud
108
Oma esimese väite teises osas leiab Credit Suisse, et komisjon rikkus ELTL artiklit 101, kui ta järeldas, et „hetkehinda määrav vestlus“ piirab eesmärgi põhjal konkurentsi. Sellega seoses ta ainult märgib, et selle väljendi all peetakse silmas „vestlusi, mis sisaldavad teavet (i) võlakirja õiglase väärtuse, (ii) vastaspoolte kauplemisstrateegiate, (iii) turutegijate inventaripositsioonide ja (iv) korraldustevoogude kohta“.
109
Vastuseks asja läbivaatamist takistavale asjaolule, milles komisjon väitis, et sõnade „hetkehinda määrav vestlus“ ebatäpsuse tõttu peaks Credit Suisse’i esimese väite teine osa olema vastuvõetamatu, esitas pank repliigi lisas tabeli, milles on loetletud 25 vestlust, mida ta nimetab „hetkehinda määravaks vestluseks“. Tabelis on täpsustatud iga vestluse kuupäev, iga vestlust käsitlev vaidlustatud otsuse põhjendus ja selle viitenumber komisjoni toimikus.
110
Sellega seoses tuleneb eespool punktides 93–98 esitatud kaalutlustest, et kuna hagiavalduses või koguni repliigis ja selle lisas ei ole kas või kokkuvõtlikult esitatud konkreetset ja põhjendatud kriitikat, tuleb kriitika, mille see pank enda hinnangul esitas eespool punktis 109 viidatud 25 vestluse sisule komisjoni antud tõlgenduse kohta, tunnistada vastuvõetamatuks.
111
Eeltoodust tuleneb, et hinnanguid, mille komisjon andis vaidlustatud otsuses Credit Suisse’i vestluste kohta, mida see pank vaidlustas üldistele ja põhjendamata kaalutlustele tuginedes, või vestlustele, mida see pank vaidlustab viitega repliigi lisale, tuleb pidada tõendatuks ja seega lõplikeks (vt analoogia alusel 7. novembri 2019. aasta kohtuotsus Campine ja Campine Recycling vs. komisjon, T‑240/17, ei avaldata, EU:T:2019:778, punkt 105).
112
Seevastu on muude väidete osade või väidete raames esitatud piisavalt spetsiifiline ja põhjendatud kriitika, mis on suunatud vaidlustatud otsuses analüüsitud vestluste sisu komisjoni poolt tõlgendamise vastu, vastuvõetav ja seda analüüsitakse Credit Suisse’i või komisjoni esitatud nende vestluste transkriptsioonides sisalduva ajatempli alusel.
113
Nii on see kriitika puhul, mis puudutab teatud vestluste konkurentsivastast laadi, täpsemalt kriitika puhul, mis on suunatud 28. septembri 2010. aasta, 8. veebruari 2012. aasta ja 10. jaanuari 2013. aasta vestluste sisu tõlgendamise vastu ja mida on lühidalt mainitud esimese väite esimeses osas, ning 12. märtsi 2015. aasta vestluste ja 24. märtsi 2015. aasta e‑kirja sisu tõlgendamise vastu ja mida on mainitud teise väite neljandas osas. Nii on see ka teise väite teises osas esitatud kriitika puhul, mis ei puuduta teatud vestluste konkurentsivastast laadi, vaid on suunatud 25. juuli ja 22. oktoobri 2013. aasta ning 9. jaanuari 2014. aasta vestluste sisu põhjal Credit Suisse’i konkurentsivastasest tegevusest teadlik olemise ulatusele vaidlustatud otsuse põhjenduses 808 antud hinnangute vastu.
E. Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i tühistamisnõuded
114
Hagejad esitavad oma hagi põhjendamiseks väited, mis suures osas kattuvad ja mida tuleb hinnata koos, jälgides seejuures, et vastatakse kummagi esitatud konkreetsetele argumentidele.
115
Nende väited keskenduvad peamiselt kolmele kriitikakategooriale, mida tuleb analüüsida järjest ja mis puudutavad esiteks vigu kõnealuste tegevuste kvalifitseerimisel „üheks ja vältavaks rikkumiseks“ ning hagejate selles rikkumises osalemise ulatust (Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i teine väide), teiseks vigu selle ühe ja vältava rikkumise kvalifitseerimisel „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ (Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i esimene väide) ning kolmandaks vigu nende trahvisumma kindlaksmääramisel (Crédit agricole’i neljas väide ja Credit Suisse’i kolmas väide).
116
Eelnevalt tuleb siiski analüüsida Crédit agricole’i kolmandat väidet, et on rikutud süütuse presumptsiooni, kuna komisjon eeldas ekslikult, et asjaomaste pankade kauplejad olid teadlikud jutufoorumitel vahetatud teabest ainuüksi seetõttu, et nad olid nende foorumitega ühendatud.
1.
Crédit agricole’i kolmas väide, et on rikutud süütuse presumptsiooni põhimõtet
117
Kolmandas väites heidab Crédit agricole komisjonile ette, et see eeldas kõnealuse tegevuse kvalifitseerimiseks ELTL artikli 101 lõike 1 alusel, et „[asjasse segatud ja eelkõige selle panga] kauplejad olid teadlikud kogu jutufoorumil vahetatud teabest, kui asjaomane kaupleja vestlusrühmas või teabevahetuses ei osalenud“.
118
Selle väite põhjendamiseks tugineb Crédit agricole 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsusele Eturas jt (C‑74/14, EU:C:2016:42, punktid 45 ja 50), mille kohaselt „[on] [s]üütuse presumptsiooniga […] vastuolus, […] et pelk teate saatmine võib olla piisav tõend selleks, et tuvastada, et teate adressaadid tingimata teadsid selle sisu“, ning mille kohaselt juhul, kui ei ole võimalik tõendada, et ettevõtja oli teatest teadlik, peab olema „objektiivsete ja üksteisega kooskõlas olevate kaudsete tõendite alusel […] kindlaks tehtud, et ta kiitis vaikimisi heaks konkurentsivastase tegevuse“. Lisaks väidab see pank, et kohtupraktika, mis käsitleb teabevahetust silmast silma toimunud koosolekutel, ei ole jutufoorumite raames toimuvale teabevahetusele ülekantav.
119
Seega ei saanud tema sõnul komisjon käesolevas asjas põhjendatult asuda seisukohale, et „mitteaktiivsetele osalistele“ jutufoorumil teabe edastamisest piisas selleks, et asuda seisukohale, et nad said selle teabe kätte ja olid sellest teadlikud, eelkõige vaidlustatud otsuse põhjenduses 587 märgitud põhjusel, et neil oli võimalus varasemaid vestlusi tagantjärele vaadata. See tuleneb väidetavalt ka asjaolust, et Crédit agricole’i kaupleja oli enam kui 100 jutufoorumi liige ja sai teavet väga paljudest muudest allikatest, mis ilmusid tema ette kuuel kuni kaheksal ekraanil.
120
Eelkõige ei saa komisjon pidada 10. ja 31. jaanuari 2013. aasta ning 11. oktoobri 2013. aasta vestlusi otseselt süüstavaks esimese puhul seetõttu, et Crédit agricole’i kaupleja liitus kõnealuse jutufoorumiga alles pärast komisjoni poolt välja toodud teabevahetust, ja viimaste puhul seetõttu, et kuigi ta oli asjaomase jutufoorumiga ühendatu, ei osalenud ta süüks pandavas teabevahetuses aktiivselt.
121
Lisaks ei ole komisjon tõendanud, et Crédit agricole’i kauplejal oli huvi otsida asjaomast teavet või et ta tegutses selle teabe alusel. Lisaks oleks selle teabe mitte teadmine Crédit agricole’i kauplejal takistanud sellest avalikult distantseeruda.
122
Komisjon leiab, et Crédit agricole’i argumendid on alusetud ning et 10. ja 31. jaanuari 2013. aasta ning 11. oktoobri 2013. aasta vestluste vastu esitatud kriitika on tulemusetu, kuna see pank ei ole muid talle ette heidetud vestlusi vaidlustanud.
123
Kõigepealt tuleb komisjoni väide, et 10. ja 31. jaanuari 2013. aasta ning 11. oktoobri 2013. aasta vestluste suhtes esitatud kriitika on tulemusetu, tagasi lükata.
124
Nimelt, kuigi – nagu on märgitud eespool punktis 103 – ei saa asuda seisukohale, et Crédit agricole’i kolmandas väites teiste vestluste kohta – peale nende kolme – esitatud kriitika on vastuvõetav, ei saa sellegipoolest asjaolu, et enamikku komisjoni poolt süüks pandud tegevustest ei ole vaidlustatud, viia automaatselt ja ilma vaidlustatud vestlusi eraldi analüüsimata järeldusele, et komisjoni tuvastatud tegevus tervikuna on õigesti kvalifitseeritud üheks ja vältavaks rikkumiseks, millel on konkurentsivastane eesmärk.
125
Sisu osas tuleb märkida, et Crédit agricole’i kriitika tõstatab kaks erinevat küsimust.
126
Esiteks, mis puudutab küsimust, kas komisjon võib konkurentsivastase tegevuse tõendina arvesse võtta vestlusi, mis toimusid jutufoorumil, millega asjaomane ettevõtja oli ühendatud, kuid milles ta aktiivselt ei osalenud, siis tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on passiivne rikkumises osalemise viis, nagu ettevõtja kohalolek koosolekutel, mille käigus sõlmiti konkurentsivastaseid kokkuleppeid, ilma et ta oleks neile selgelt vastu vaielnud, annab tunnistust osavõtust, mille tõttu võib teda ELTL artikli 101 lõike 1 alusel vastutavaks pidada, kuna ebaseadusliku algatuse vaikiv heakskiitmine selle algatuse sisust avalikult taganemata või sellest haldusorganeid teavitamata toob kaasa rikkumise jätkamise julgustamise ja muudab selle avastamise keeruliseks (vt 22. oktoobri 2015. aasta kohtuotsus AC-Treuhand vs. komisjon, C‑194/14 P, EU:C:2015:717, punkt 31 ja seal viidatud kohtupraktika).
127
See kohtupraktika on küll välja kujunenud asjaomaste ettevõtjate esindajate osavõtul peetud koosolekute kohta. Kuid miski ei võimalda siiski asuda seisukohale, et seda ei saa analoogia alusel kohaldada vestlustele, mis toimuvad interneti jutufoorumite raames, millega ettevõtja on ühendatud.
128
Seda järeldust ei sea kahtluse alla 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsuse Eturas jt (C‑74/14, EU:C:2016:42) punktid 45 ja 50, millele Crédit agricole viitab.
129
Nimelt ei puudutanud 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus Eturas jt (C‑74/14, EU:C:2016:42) – nagu käesolevas asjas – alalist jutufoorumit, kus osalejate teated edastatakse reaalajas kõikidele foorumiga ühendatud isikutele, kes võtavad või vähemalt võivad need kohe teadmiseks võtta. Nagu selle kohtuotsuse punktist 7 sõnaselgelt nähtub, puudutas see kohtuotsus süsteemi, mis toimib samamoodi nagu elektronpost, mille sõnumid saadeti e‑kirjadena ja nende lugemise eelduseks oli see, et adressaat on need eelnevalt avanud, mistõttu adressaat pidi talle saadetud teate sisuga tegelikult tutvumiseks seega tingimata aktiivselt tegutsema.
130
Seega asjaolu, et Euroopa Kohus otsustas 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsuse Eturas jt (C‑74/14, EU:C:2016:42) kontekstis sisuliselt, et e‑postiga sarnase instrumendiga saadetud sõnumi sisu teadmist ei saa järeldada ainuüksi asjaolust, et see sõnum saadeti, ei tähenda, et alalisel jutufoorumil saadetud sõnumite kontekstis, mis edastatakse reaalajas kõigile foorumiga ühendatud isikutele, peab komisjon tõendama, et ettevõtja töötaja on selle ettevõtja vastu esitatud sõnumit tegelikult lugenud.
131
Seega oli komisjonil käesolevas asjas õigus asuda seisukohale, et Crédit agricole oli teadlik vestlustest, mis toimusid alalistel jutufoorumitel, millega tema kaupleja oli ühendatud, isegi kui kaupleja ei osalenud nendes vestlustes aktiivselt või isegi kui tema käsutuses oli palju teisi samaaegseid teabeallikaid.
132
Teisiti oleks see olnud vaid siis, kui Crédit agricole oleks kindlate ja täpse ajatempliga tõenditega tõendanud, et tema kaupleja ei olnud süüks pandava(te) teade(te)ga tegelikult tutvunud.
133
Crédit agricole ei ole aga selliseid tõendeid esitanud, eriti mis puudutab 31. jaanuaril 2013 kella 11:02:08‑st kuni kella 11:05:38‑ni toimunud vestlust jutufoorumil PCHAT‑0x2000001313671, millega selle panga kaupleja oli ühendatud samal päeval alates kella 07:16‑st. Lisaks võib märkida, et kuigi see kaupleja ei osalenud vestluses aktiivselt, reageeris ta asjaomasele vestlusele kell 11:29:08 sõnumis, mis ilmus neli rida pärast kell 11:05:38 saadetud sõnumit.
134
Sama kehtib vestluse kohta, mis toimus 11. oktoobril 2013 kella 09:18:25‑st kuni kella 09:19:15‑ni jutufoorumil CHAT-fs:5257AB6D 02E00121, millega oli panga kaupleja samal päeval ühendatud alates kella 08:44:58‑st.
135
Teiseks, mis puudutab eraldi küsimust, kas komisjon võis tõendina Crédit agricole’i konkurentsivastase tegevuse kohta, mis tähistas tema vaidlusaluses rikkumises osalemise algust, arvesse võtta 10. jaanuari 2013. aasta vestlust, mis toimus alalisel jutufoorumil ajal, mil selle panga kaupleja ei olnud veel kunagi selle panga identifikaatoritega ühendatud olnud, siis märkis komisjon pärast menetlust korraldava meetme võtmist esitatud seisukohtades, et ta ei tuginenud asjaolule, et sama panga kaupleja oli pärast foorumile sisenemist saanud või võis samal päeval varem toimunud konkurentsivastasest vestlusest teada saada, seda vestlust järele vaadates.
136
Sellega seoses täpsustas komisjon järgmist:
„Crédit agricole on vastutav terve ühe ja vältava rikkumise eest kogu tema osalemise perioodil, kuna ta osales aktiivselt kõigis ühe ja vältava rikkumisega hõlmatud tegevustes […]. Isegi kui komisjon peaks tõendama, et Crédit agricole oli teadlik (quod non), ei ole ta kohustatud tõendama, et [see pank] oli teadlik kogu vahetatud teabest, ega ka seda, et tema kaupleja on jutufoorumil kogu teabevahetust tegelikult lugenud. Piisab, kui komisjon tõendab, et Crédit agricole oli teadlik rikkumisest, mille kavandasid või viisid ellu teised kartelliosalised ühisel eesmärgil, või et ta võis seda mõistlikult ette näha ja oli valmis seda riski võtma.“
137
Kuna aga samal päeval ja pärast Crédit agricole’i kaupleja esimest ühendamist kõnealuse jutufoorumiga konkurentsivastast teabevahetust ei toimunud, ei ole ainult see esimene ühendus iseenesest piisav selleks, et määrata selle panga vaidlusaluses rikkumises osalemise algushetkeks 10. jaanuar 2013, isegi kui see kaupleja oli oma varasema töösuhte tõttu BofAga teadlik asjaolust, et sellel foorumil toimunud teabevahetus võis olla konkurentsivastane.
138
Esiteks nähtub eelkõige vaidlustatud otsuse põhjendustest 43 ja 662, et jutufoorumite loomine ja nendel osalemine ei ole iseenesest konkurentsivastane. Selles suhtes ei kasutanud komisjon osalejate vastu vestlusi, mis toimusid sellistel foorumitel, millel olid sotsiaalsed eesmärgid või mille eesmärk oli uurida kahepoolsete tehingute võimalust või vahetada teavet turu värvuse kohta, mis oli juba kõigile teada, kuigi need vestlused toimusid rikkumisperioodil.
139
Seega on komisjoni poolt etteheidetud vestluste konkurentsivastane laad seotud üksnes vestluste eesmärgiga, mitte kontekstiga, milles need toimusid.
140
Teiseks on 10. jaanuari 2013. aasta vestlus esimene konkurentsivastane vestlus, mida Crédit agricole’i suhtes arvesse võeti ja mis komisjoni jaoks tähistab selle panga vaidlusaluses rikkumises osalemise algust.
141
Selleks et pidada Crédit agricole’i vaidlusaluses rikkumises osalemise alguskuupäevaks 10. jaanuari 2013, ei saanud komisjon tugineda üksnes asjaolule, et see pank liitus oma kaupleja kaudu kõnealuse jutufoorumiga, täiesti teadlikuna asjaolust, et sellel foorumil olid minevikus toimunud konkurentsivastased vestlused, ja kavatsusega jätkata sellistes vestlustes osalemist, nagu ta annab mõista vaidlustatud otsuse 891. joonealuses märkuses.
142
See institutsioon pidi veel tõendama, et 10. jaanuaril 2013 pärast Crédit agricole’i kaupleja esimest ühendamist vaidlusaluse foorumiga osales see pank aktiivselt või vähemalt passiivselt konkurentsivastases vestluses, mistõttu tal oli võimalik edastada või saada tundlikku äriteavet, mis võis mõjutada olemasoleva või potentsiaalse konkurendi tegevust turul või anda sellisele konkurendile teada, kuidas Crédit agricole on otsustanud või kavatseb hakata turul tegutsema (vt selle kohta 26. jaanuari 2017. aasta kohtuotsus Duravit jt vs. komisjon, C‑609/13 P, EU:C:2017:46, punkt 72).
143
Käesolevas asjas ei nähtu aga vaidlustatud otsusest ega Üldkohtu käsutuses olevast toimikust, et kõnealuse jutufoorumi kohta vahetati 10. jaanuaril 2013 pärast Crédit agricole’i kaupleja esimest ühendamist selle foorumiga konkurentsivastaseid teateid.
144
Seega ei saanud komisjon ilma viga tegemata ja eelkõige ELTL artikli 101 rakendamise menetlustele kohaldatava süütuse presumptsiooni põhimõtet rikkumata (vt selle kohta 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus Eturas jt, C‑74/14, EU:C:2016:42, punkt 38 ja seal viidatud kohtupraktika) asuda seisukohale, et Crédit agricole osales 10. jaanuaril 2013 ainuüksi ühenduse kaudu asjaomase jutufoorumiga konkurentsivastases tegevuses, ning asuda seisukohale, et selle panga rikkumises osalemise algushetkeks tuleb määrata see kuupäev.
145
Eeltoodut arvestades tuleb Crédit agricole’i kolmanda väitega nõustuda osas, mis puudutab 10. jaanuari 2013. aasta vestlust, ja ülejäänud osas see põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
146
Selle 10. jaanuari 2013. aasta vestlusega seoses komisjoni tehtud vea mõju vaidlustatud otsuse õiguspärasusele analüüsitakse siiski järgmistes punktides 550 ja 551 ning 981–986 Crédit agricole’ile ette heidetud rikkumise kestuse ja sellele pangale määratud trahvi arvutamise raames.
2.
Crédit agricole’i teine väide ja Credit Suisse’i teine väide, et kõnealuse tegevuse kvalifitseerimisel üheks ja vältavaks rikkumiseks on tehtud vigu
a)
Sissejuhatavad märkused
147
Kui toimub vaidlus konkurentsieeskirjade rikkumise toimepanemise üle, on komisjon kohustatud tuvastatud rikkumisi tõendama ja esitama piisavalt konkreetsete, täpsete ja ühtelangevate kaudsete tõendite kogum, mis õiguslikult piisavalt tõendavad rikkumise koosseisu tunnuste esinemist (vt selle kohta 31. märtsi 1993. aasta kohtuotsus Ahlström Osakeyhtiö jt vs. komisjon, C‑89/85, C‑104/85, C‑114/85, C‑116/85, C‑117/85 ja C‑125/85‑C‑129/85, EU:C:1993:120, punktid 126 ja 127; 17. detsembri 1998. aasta kohtuotsus Baustahlgewebe vs. komisjon, C‑185/95 P, EU:C:1998:608, punkt 58, ja 6. jaanuari 2004. aasta kohtuotsus BAI ja komisjon vs. Bayer, C‑2/01 P ja C‑3/01 P, EU:C:2004:2, punkt 62).
148
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei pea ELTL artikli 101 lõike 1 rikkumine seisnema tingimata üksikus teos, vaid võib seisneda ka mitmes teos või koguni vältavas tegevuses, isegi kui nende tegude või vältava tegevuse üks või mitu osa võivad ka iseenesest ja iseseisvalt kujutada endast selle sätte rikkumist. Kui erinevad teod kuuluvad „tervikplaani“ nende identse eesmärgi tõttu, mis rikub konkurentsitingimusi siseturul, siis on komisjonil õigus omistada nende tegude eest vastutus sõltuvalt osalemisest rikkumises kui tervikus (vt 6. detsembri 2012. aasta kohtuotsus komisjon vs. Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, punkt 41 ja seal viidatud kohtupraktika).
149
Ettevõtja, kes osales niisuguses ühes ja vältavas rikkumises oma tegevusega, mis vastab ELTL artikli 101 lõike 1 tähenduses kokkuleppe või kooskõlastatud tegevuse mõistele ning mille eesmärk oli aidata kaasa rikkumise toimepanemisele tervikuna, võib olla ühtlasi vastutav sama rikkumise raames teiste ettevõtjate poolt toime pandud käitumise eest kogu selle aja jooksul, mil ta selles rikkumises osales. See on nii juhul, kui on tõendatud, et see ettevõtja soovis oma tegevusega panustada kõigi osavõtjate ühistesse eesmärkidesse ja ta oli teadlik teiste ettevõtjate poolt samade eesmärkide saavutamiseks kavandatavast või ellu viidud ebaseaduslikust tegevusest või ta võis seda mõistlikult ette näha ja oli valmis seda riski kandma (vt 6. detsembri 2012. aasta kohtuotsus komisjon vs. Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, punkt 42 ja seal viidatud kohtupraktika; vt selle kohta ka 16. juuni 2011. aasta kohtuotsus Team Relocations jt vs. komisjon, T‑204/08 ja T‑212/08, EU:T:2011:286, punktid 36 ja 37).
150
Seega võib ettevõtja olla osalenud otse kõigis konkurentsivastastes tegevustes, mis moodustavad ühe ja vältava rikkumise, millisel juhul on komisjonil õigus võtta ettevõtja vastutusele kogu selle tegevuse eest ja seega kogu nimetatud rikkumise eest. On ka võimalik, et ettevõtja osales otse ainult osas ühe ja vältava rikkumise moodustavatest konkurentsivastastest tegevustest, kuid ta oli teadlik kogu muust kavandatud õigusvastasest tegevusest või teiste kartellis osalejate poolt sellise tegevuse elluviimisest samadel eesmärkidel, või et ta võis seda mõistlikult ette näha ja oli valmis seda riski võtma. Sel juhul on komisjonil samuti õigus ettevõtjale süüks panna rikkumise moodustav kogu konkurentsivastane tegevus ja järelikult rikkumine kui tervik (6. detsembri 2012. aasta kohtuotsus komisjon vs. Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, punkt 43, ja 24. juuni 2015. aasta kohtuotsus Fresh Del Monte Produce vs. komisjon ja komisjon vs. Fresh Del Monte Produce, C‑293/13 P ja C‑294/13 P, EU:C:2015:416, punkt 158).
151
Seevastu juhul, kui ettevõtja on otseselt osalenud ühes või mitmes konkurentsivastases tegevuses, mis moodustab ühe ja vältava rikkumise, kuid ei ole tõendatud, et ta soovis oma tegevusega panustada teiste keelatud kokkuleppes osalejate kõikidesse ühistesse eesmärkidesse ja et ta oli teadlik kogu muust osalejate poolt samade eesmärkide saavutamiseks kavandatavast või ellu viidud ebaseaduslikust tegevusest või ta võis seda mõistlikult ette näha ja oli valmis seda riski kandma, on komisjonil õigus võtta see ettevõtja vastutusele üksnes selle tegevuse eest, milles ta otseselt osales, ja üksnes niisuguse tegevuse eest, mida teised osalejad kavandasid või viisid ellu samade eesmärkide saavutamiseks, mida ta järgis ja mille osas on tõendatud, et ta oli neist teadlik või võis neid mõistlikult ette näha ja oli valmis seda riski kandma (6. detsembri 2012. aasta kohtuotsus komisjon vs. Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, punkt 44, ja 24. juuni 2015. aasta kohtuotsus Fresh Del Monte Produce vs. komisjon ja komisjon vs. Fresh Del Monte Produce, C‑293/13 P ja C‑294/13 P, EU:C:2015:416, punkt 159).
152
Sellest tuleneb, et ühe ja vältava rikkumise toimepanemise tuvastamine on eraldiseisev küsimusest, kas ettevõtjat saab selle rikkumise eest tervikuna vastutavaks pidada (vt selle kohta 26. septembri 2018. aasta kohtuotsus Infineon Technologies vs. komisjon, C‑99/17 P, EU:C:2018:773, punkt 174).
153
Täpsemalt, nagu nähtub eespool punktides 148–151 viidatud kohtupraktikast, on ettevõtja ühes ja vältavas rikkumises osalemise tuvastamiseks määrava tähtsusega kolm asjaolu. Esimene puudutab ühe ja vältava rikkumise olemasolu ennast, st seda, et erinevad kõnealused tegevused peavad kuuluma „tervikplaani“, millel on üks konkurentsivastane eesmärk. Teine ja kolmas asjaolu puudutavad ühe ja vältava rikkumise süükspanemist ettevõtjale. Esiteks peab sellel ettevõtjal olema olnud kavatsus panustada oma tegevusega kõigi osavõtjate ühistesse eesmärkidesse. Teiseks peab ta olema teadlik teiste ettevõtjate poolt samadel eesmärkidel kavandatavast või ellu viidud õigusvastasest tegevusest või olema saanud seda mõistlikult ette näha ja valmis seda riski võtma.
154
Käesolevas asjas väidab Crédit agricole oma teises väites, et komisjon „ei ole esitanud tõendeid ega piisavaid põhjendusi, mis tõendaksid, et tema osales ühes ja vältavas rikkumises“. Teise väite esimeses osas väidab ta, et ta „ei aidanud kaasa tervikplaanile“. Selle väite teises osas väidab Crédit agricole, et tuvastatud rikkumine ei olnud vältav.
155
Sellega seoses tuleb esiteks rõhutada, et kuivõrd Crédit agricole heidab üksnes oma teise väite pealkirjas komisjonile ette, et viimane ei esitanud „asjakohaseid“ põhjendusi, siis võimaldas vaidlustatud otsuse põhjenduste 750–828 analüüs, mis käsitlevad selle tõendamist, et esines üks ja vältav rikkumine, milles see pank osales, ja mis sisaldavad eelkõige viiteid selle otsuse teistele põhjendustele ning vastuseid asjaosaliste pankade argumentidele, nimetatud pangal teada võetud meetme põhjendusi, et kaitsta oma õigusi, ja võimaldasid Üldkohtul kontrollida vaidlustatud otsuse õiguspärasust. Lisaks analüüsitakse vaidlustatud otsuses esitatud põhjenduste õigsust vastuses erinevatele argumentidele, mille see pank esitas ja mille eesmärk on seada kahtluse alla komisjoni hinnangute põhjendatus.
156
Teiseks tuleneb Crédit agricole’i teise väite esimese osa sõnastusest, et selle väiteosa raames ja nagu komisjon kohtuistungil väitis, ei vaidle Crédit agricole vastu mitte tervikplaani olemasolule, millel on üks konkurentsivastane eesmärk, vaid üksnes enda osalemisele selles tervikplaanis ja seega enda osalemisele tuvastatud ühes ja vältavas rikkumises.
157
Mis Credit Suisse’i puutub, siis see pank vaidleb oma teise väite esimeses ja kolmandas osas vastu, et esines üks ja vältav rikkumine. Lisaks vaidlustab see pank sama väite teises ja neljandas osas enda vastutuse rikkumise eest vaidlustatud otsuses tuvastatud ajavahemiku jooksul.
158
Eespool punktides 148–153 esitatud kaalutlusi arvestades tuleb analüüsida Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i argumente, eristades esiteks neid, mis on suunatud ühe ja vältava rikkumise olemasolu tuvastamise vastu, ning teiseks argumente, mis on suunatud tuvastatud vastutuse vastu, mis on neile selle rikkumise eest omistatav teatud kestuse jooksul.
159
Siiski on oluline märkida, et Crédit agricole ja Credit Suisse loovad oma vastavate hagide raames seosed oma teises väites tõstatatud küsimuste ja oma esimese väite raames esitatud argumentide vahel, mis käsitlevad sisuliselt ELTL artikli 101 rikkumist komisjoni poolt, kui ta järeldas, et tegemist on „eesmärgil põhineva“ piiranguga.
160
Järelikult tuleb enne eespool punktis 158 nimetatud argumentide analüüsimist analüüsida vaidlustatud otsuse põhjendustes 593–621 esitatud teatud faktilisi järeldusi ja komisjoni teatavaid hinnanguid, mis on seotud konkurentsivastaste kokkulepete ja/või kooskõlastatud tegevuste olemasoluga. Nimelt võivad need järeldused ja hinnangud mõjutada komisjoni nende järelduste põhjendatust, mis puudutavad esiteks ühe ja vältava rikkumise olemasolu ning teiseks selle rikkumise eest vastutuse omistamist Crédit agricole’ile ja Credit Suisse’ile.
b)
Konkurentsivastaste kokkulepete ja/või kooskõlastatud tegevuse olemasolu
161
Komisjon esitas ja tõlgendas tuvastatud tegevuse konkurentsivastasuse hindamise raames enam kui 100 vestluse sisu. Credit Suisse ja Crédit agricole vaidlesid aga õiguspäraselt vastu ainult teatavatele neid puudutavatele vestlustele, mis tähendab, et vestlusi, mida ei ole nõuetekohaselt vaidlustatud, tuleb pidada tõendatuks ja seega lõplikuks, nagu ka tõlgendust, mille komisjon neile andis (vt punktid 91–113 eespool).
162
Seega Crédit agricole’i puhul tuleb tema esimeses väites sisalduvat konkreetset, täpset ja põhjendatud kriitikat arvestades tõdeda, et sellel pangal on õigus vaidlustada ainult 18. ja 31. jaanuari 2013. aasta, 15. veebruari 2013. aasta, 19. ja 21. märtsi 2013. aasta, 24. mai 2013. aasta, 3. juuni 2013. aasta, 10. ja 25. juuli 2013. aasta, 6. augusti 2014. aasta ja 12. märtsi 2015. aasta vestluste konkurentsivastast laadi (vt punkt 103 eespool).
163
Credit Suisse’i puhul tuleb tema esimese väite esimeses osas ja teise väite neljandas osas esitatud konkreetset, täpset ja põhjendatud kriitikat arvestades tõdeda, et sellel pangal on õigus vaidlustada üksnes 28. septembri 2010. aasta, 8. veebruari 2012. aasta, 10. jaanuari 2013. aasta ja 12. märtsi 2015. aasta vestluste ning tema kaupleja poolt 24. märtsil 2015 Crédit agricole’i kauplejale saadetud e‑kirja konkurentsivastast laadi (vt punktid 112 ja 113 eespool).
164
Arvestades, et arvesse tuleb võtta komisjoni tuvastatud tegevuse konkurentsivastast laadi ja täpsemalt vaidlustatud otsuses analüüsitud vestluste sisu tõlgendamist, et analüüsida ühe ja vältava rikkumise olemasolu ja eesmärgil põhineva piirangu olemasolu, tuleb kõigepealt meenutada nende vestluste sisu, mille konkurentsivastane laad on lõplikult tuvastatud, ja seejärel hinnata nende vestluste konkurentsivastasust, millele on Crédit agricole’il ja Credit Suisse’il õigus vastu vaielda, teades, et need kaks panka ei vaidle vastu vaidlustatud otsuses analüüsitud vestluste toimumisele ega nende vestluste sisule ega eelkõige kauplejate keelekasutusele.
1) Vestlused, mille konkurentsivastane laad on tõendatud
165
Vaidlustatud otsuse põhjenduses 613 määratles komisjon analüütilisel eesmärgil viis tegevuskategooriat, mida on meenutatud eespool punktis 35, ning kirjeldas asjaomaseid tegevusi eelkõige selle otsuse põhjendustes 614–616.
166
Vaidlustatud otsuse põhjenduses 614 mainis komisjon arvukaid vestlusi, milles osalejad väljendusid oma hindade teemal järgmiselt: „gonna show the same..fck him“ (põhjenduses 127 nimetatud 1. veebruari 2010. aasta vestlus); „ok i will [s]how [him] the same“ (vastavalt põhjendustes 129 ja 377 nimetatud 8. veebruari 2010. aasta ja 23. veebruari 2012. aasta vestlused); „yeah cool…I am going 28/25 in libl“ (põhjenduses 131 nimetatud 24. veebruari 2010. aasta vestlus); „lets both bid same level“ (põhjenduses 143 nimetatud 10. märtsi 2010. aasta vestlus); „where shall we show[?]“ (põhjenduses 148 nimetatud 11. märtsi 2010. aasta vestlus); „I will bid the same“ (vastavalt põhjendustes 157, 298 ja 301 nimetatud 25. märtsi 2010. aasta, 1. ja 14. juuni 2011. aasta vestlused); „where you want to bid/show?“ (vastavalt põhjendustes 169 ja 403 nimetatud 6. aprilli 2010. aasta vestlus ja 25. aprilli 2012. aasta vestlus); „lets both bid 41?... and split the trade?“ (põhjenduses 173 nimetatud 6. aprilli 2010. aasta vestlus); „being asked to offer 20mm… you might see it in a sec so lets sh[]ow at the same level… 50?“ (põhjenduses 174 nimetatud 19. aprilli 2010. aasta vestlus); „ok cool will show same level… and wont improve“ (põhjenduses 190 nimetatud 2. juuni 2010. aasta vestlus); „just seen the same effing enquiry… I’ll bid 44 tooo“ (põhjenduses 215 nimetatud 12. augusti 2010. aasta vestlus); „Let’s just keep that price up because I am not going to improve from there. Because they are just going to try and play one place against another“ (põhjenduses 236 nimetatud 13. oktoobri 2010. aasta vestlus); „140 is fine man… will show that“ (põhjenduses 271 nimetatud 25. jaanuari 2011. aasta vestlus); „will offer to miss“ (põhjenduses 277 nimetatud 11. veebruari 2011. aasta vestlus); „shall we switch prices etc at the same level?“ (põhjenduses 283 nimetatud 9. märtsi 2011. aasta vestlus); „in case he comes to [you].. maybe worth showing same level.. so we can max the dough“ (põhjenduses 294 nimetatud 19. mai 2011. aasta vestlus); „tell him you see them like 20/17 or something“ (põhjenduses 309 nimetatud 15. juuli 2011. aasta vestlus); „perfect… I’ll show the same“ (põhjenduses 337 nimetatud 6. oktoobri 2011. aasta vestlus); „will show a worse price“ (põhjenduses 403 nimetatud 25. aprilli 2012. aasta vestlus); „lets leave it up there for 100mm?“, „then move it back a bps after that“ (põhjenduses 418 nimetatud 31. mai 2012. aasta vestlus).
167
Vaidlustatud otsuse teistes põhjendustes on toodud esile ka asjaolu, et osalejad väljendusid oma hindade teemal järgmises sõnastuses: „show them cheaper or whatever“ (põhjenduses 528 nimetatud 25. septembri 2013. aasta telefonivestlus); „hey mate… I’m showing some 7-10yr ideas out to someone so was just that up. Where u wanna show out? 39 your level?“ (põhjenduses 539 nimetatud 5. veebruari 2014. aasta vestlus).
168
Vaidlustatud otsuse põhjenduses 615 nimetas komisjon arvukaid vestlusi, milles osalejad vahetasid teavet järgmises sõnastuses: „just got an order from custy to sell 100mm germs… where do you see correct bidside“, „what the right bidside“, „where [you] got them marked?“ (põhjendustes 116, 121 ja 124 nimetatud 19. jaanuari 2010. aasta vestlused); „where u buy cades 10/14... i was aske those“ (põhjenduses 131 nimetatud 24. veebruari 2010. aasta vestlus); „being asked to offer 20mm eib 2.75 15… where are these things at?“ (põhjenduses 165 nimetatud 6. aprilli 2010. aasta vestlus); „where you show? i have those as well“ (põhjenduses 185 nimetatud 19. mai 2010. aasta vestlus); „that’s what client is telling me they’ve seen away“ (põhjenduses 222 nimetatud 27. augusti 2010. aasta vestlus); „where u gonna be bidding kfw 20’s if asked?“ (põhjenduses 228 nimetatud 31. augusti 2010. aasta vestlus); „where you bidding the spain? seeing ti now as well“ (põhjenduses 304 nimetatud 7. juuli 2011. aasta vestlus); „i think they must be sellers“ (põhjenduses 351 nimetatud 18. jaanuari 2012. aasta vestlus); „is he the one that hit you[?]“ (põhjenduses 388 nimetatud 7. märtsi 2012. aasta vestlus); „where [you] guys marking these now?“ (põhjenduses 400 nimetatud 25. aprilli 2012. aasta vestlus); „oh yeah…that scumbag. Cool, thks for headsup“ (põhjenduses 434 nimetatud 28. augusti 2012. aasta vestlus); „where would u bid that just out of interest“ (põhjenduses 507 nimetatud 12. juuli 2013. aasta vestlus); „i showed 70, but he’s looking for 71“ (põhjenduses 547 nimetatud 14. märtsi 2014. aasta vestlus).
169
Vaidlustatud otsuse teistes põhjendustes on toodud esile ka asjaolu, et osalejad vahetasid teavet järgmises sõnastuses: „what level these pups trading at [?]“ (vaidlustatud otsuse põhjenduses 452 nimetatud 11. jaanuari 2013. aasta vestlus); „where you marking cades 04/17?“, „i am close to buying 200mm eib 06/18…got a buyer already in the wings… and they were trading at lib+5 a short while back… still only at lib+18… can easily come in another 5-7 bps… guy wants 33.5… for 275mm…hes also thinking about selling me 250mm eib 03/18… but wants 23.5 for them“, „that my bid in the cades 01/18… in icap… and cantors… so going cheaper offer aint gonna help!“, „i just sold 73mm eib 03/20 in cantors… on a no post at 44.5“, „i just traded eib 03/20 at 44.5… now they going up at 44… and guy might even pay 43.5… must have been a retail bu[y]er i guess“ (vaidlustatud otsuse põhjenduses 495 nimetatud 2. juuli 2013. aasta vestlus); „we showed that switch out to them earlier...can’t believe they’re comping us..lol“, „i bid +12 and getting chiselled…showd nibs out at ‑1“ (vaidlustatud otsuse põhjenduses 515 nimetatud 9. augusti 2013. aasta vestlus).
170
Lõpuks nimetas komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 616 arvukaid vestlusi, milles osalejad väljendusid oma kauplemistegevuse teemal järgmiselt: „I’ll remove my offer“ (põhjenduses 131 nimetatud 24. veebruari 2010. aasta vestlus); „i’m gonna show this 215 bid a 200 offer if that doesn’t get in the way of what you’re doing“ (põhjenduses 211 nimetatud 12. augusti 2010. aasta vestlus); „you want me to kill the bid?“ (põhjenduses 216 nimetatud 26. augusti 2010. aasta vestlus); „ok I will show the same“ (põhjenduses 129 nimetatud 8. veebruari 2010. aasta vestlus); „where you want me to show“ (põhjenduses 139 nimetatud 8. märtsi 2010. aasta vestlus); „shall i kill me 144 offer“ (põhjenduses 230 nimetatud 24. septembri 2010. aasta vestlus); „take it out for now man…don’t want [to] have to pay 15!“ (põhjenduses 243 nimetatud 20. oktoobri 2010. aasta vestlus); „can i lift them first and cover my short?“, „no worries…let me know when you’re done“ (põhjenduses 248 nimetatud 9. novembri 2010. aasta vestlus); „i’ll stay out of it for a while until u’re done“ (põhjenduses 260 nimetatud 30. novembri 2010. aasta vestlus); „don’t worry man i#ll look after your posis while away“ (põhjenduses 262 nimetatud 13. detsembri 2010. aasta vestlus); „can show them tighter if it helps“ (põhjenduses 322 nimetatud 21. septembri 2011. aasta vestlus); „i can kill it if u want“ (põhjenduses 341 nimetatud 2. novembri 2011. aasta vestlus); „want me to show cheaper?“ (põhjenduses 356 nimetatud 19. jaanuari 2012. aasta vestlus); „can u do me a favour and kill the bid if possible“ (põhjenduses 392 nimetatud 12. märtsi 2012. aasta vestlus); „i told him I’d sell once you’re out the way“ (põhjenduses 430 nimetatud 17. juuli 2012. aasta vestlus); „can [you] kill that bid in the 08/15 pls“ (põhjenduses 434 nimetatud 28. augusti 2012. aasta vestlus); „kill it for now if you can… just while i get the bid in“ (põhjenduses 440 nimetatud 15. oktoobri 2012. aasta vestlus); „can you just stay out of it for the moment…as in don’t bid them up…and i will add your 5mm wherever i get mine back?...cool?“ (põhjenduses 461 nimetatud 23. jaanuari 2013. aasta vestlus); „get yours down to a managable position and then i’ll worry about mine“ (põhjenduses 475 nimetatud 13. märtsi 2013. aasta vestlus); „I can kill the offer if u like“ (põhjenduses 519 nimetatud 14. augusti 2013. aasta vestlus); „let me kill offer“ (põhjenduses 541 nimetatud 4. märtsi 2014. aasta vestlus).
171
Vaidlustatud otsuse teistes põhjendustes on toodud esile ka asjaolu, et osalejad väljendusid oma kauplemistegevuse teemal järgmises sõnastuses: „[yo]u short kfw 10/22? i am short aswell. but told icap to give you all of them as i am not that keen to [co]ver them“ (põhjenduses 452 nimetatud 11. jaanuari 2013. aasta vestlus); „sorry I didnt realised kbn 19 in tullets was you… i went better bid… can kill it if you wanty… we are short 10mm“ (põhjenduses 558 nimetatud 22. juuli 2014. aasta vestlus).
172
Käesolevas asjas ei vaidle Crédit agricole ja Credit Suisse esiteks vastu komisjoni järeldusele, et need vestlused tõendasid sellise praktika olemasolu, millel olid kõik ELTL artikli 101 lõike 1 tähenduses kokkuleppe ja/või kooskõlastatud tegevuse tunnused.
173
Teiseks tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et aluslepingu konkurentsieeskirjadele on omane, et iga ettevõtja peab otsustama sõltumatult, millisel viisil ta kavatseb siseturul tegutseda (vt 23. novembri 2006. aasta kohtuotsus Asnef-Equifax ja Administración del Estado, C‑238/05, EU:C:2006:734, punkt 52 ja seal viidatud kohtupraktika).
174
Kuigi selline sõltumatuse nõue ei välista ettevõtjate õigust enda tegevust vastavalt konkurentide juba võetud või tulevikus võetavatele meetmetele mõistlikult kohandada, on selle nõudega oluliselt vastuolus igasugune ettevõtjate omavaheline otsene või kaudne suhtlemine, millega võidakse mõjutada olemasoleva või võimaliku konkurendi käitumist turul või anda sellisele konkurendile teada, kuidas ettevõtja ise on otsustanud käituda või kavatseb hakata turul käituma, kui sellise suhtlemise eesmärk või tagajärg on niisuguste konkurentsitingimuste tekkimine, mis ei vasta kõnealuse turu normaalsetele tingimustele, võttes arvesse kaupade või osutatud teenuste liiki, ettevõtjate suurust ja arvu ning nimetatud turu suurust (vt 19. märtsi 2015. aasta kohtuotsus Dole Food ja Dole Fresh Fruit Europe vs. komisjon, C‑286/13 P, EU:C:2015:184, punkt 120 ja seal viidatud kohtupraktika).
175
Ent esiteks nähtub asjaomaste pankade kauplejate vahel toimunud vestluste sisust, et viimased kooskõlastasid oma hindu (vt punktid 166 ja 167 eespool). Nagu nähtub nimelt sellistest tsitaatidest nagu „gonna show the same“; „ok I will [s]how the same“ või „lets both bid same level“, leppisid osalejad kokku oma pakkumiste hindades konkreetsetele klientidele ja hindades, mis teatati turule konkreetse SSA võlakirja kohta.
176
Asjaomaste pankade kauplejate vaheliste vestluste sisu näitab ka, et kauplejad kooskõlastasid oma kauplemistegevust (vt punktid 170 ja 171 eespool). Eelkõige, nagu nähtub tsitaatidest nagu „“I’ll remove my offer“; „I’ll stay out for a while“ või „i can kill it if u want“, leppisid kauplejad kokku, et nad hoiduvad üle pakkumast, pakkumise tegemisest või veel, et võtavad pakkumise turult tagasi ja eelkõige ühe maakleri platvormilt, kui selline pakkumine oleks kahjustanud ühte või teist nendest osalejatest. See tegevus võis seejärel viia asjaomaste võlakirjade jagamiseni (split) kauplejate vahel.
177
Konkreetsete klientide või turu suhtes hindade kooskõlastamine ning kauplemistegevuse kooskõlastamine takistasid seega asjaomaste pankade kauplejatel iseseisvalt kindlaks määrata poliitikat, mida nad kavatsesid turul järgida. Just neid kaalutlusi arvestades leidis komisjon õigesti, et asjaomaste kauplejate koostöö ja teiste kauplejate huvide järgimine olid kohati nii tihedad, et nad toimisid nii, nagu nad kaupleksid ühe ja sama ettevõtja nimel sama võlakirjaportfelliga.
178
Teiseks nähtub eespool punktides 168 ja 169 esitatud väljavõtetest ning muudest vaidlustatud otsuse 4. jaos kronoloogiliselt analüüsitud vestlustest, et oma vestluste käigus avalikustasid kauplejad omal algatusel või küsimise peale tundlikku äriteavet, mida teised kauplejad võisid kasutada oma kauplemistegevuseks või oma kauplemis‑ või hinnastrateegia kindlaksmääramiseks.
179
Täpsemalt vahetasid osalejad niisugust teavet oma kauplemistegevuse või tulevase strateegia kohta nagu esiteks tehingud, mida nad olid just teinud, mida nad tegid või kavatsesid teha, teiseks oma isikliku hinnapakkumise võlakirja kohta („where do you see correct bidside“, „where [you] got them marked?“, „where you show?“), kolmandaks oma kauplemispositsiooni, neljandaks oma inventari seisu ning viiendaks nende poole pöördunud klientide nimed, nende esitatud nõudmised ja neile pakutavad hinnad. Vahetatud teave oli seega asjaosalistele pankadele ainuomane, mitte üldsusele kättesaadav ja selgelt identifitseeritav, mis muutis selle teabe tundlikuks. Selle teabe tundlikkust kinnitab nimelt vaidlustatud otsuse põhjenduses 343 nimetatud 15. novembri 2011. aasta vestlus kolme peamise asjaosalise kaupleja vahel, st sel ajal Deutsche Banki kaupleja, BofA kaupleja ja Credit Suisse’i kaupleja vahel. Selle vestluse käigus üks neist selgitas: „this has to stay between us“.
180
Lisaks toimus see teabevahetus üksnes nende kauplejate piiratud ringis, kes olid omavahel tuttavad. See teabevahetus võimaldas nendel kauplejatel oma tegevust hindade ja kauplemistingimuste osas oportunistlikult kooskõlastada ning vältida odavamalt müümist või parema pakkumise tegemist kui teised asjaga seotud kauplejad. See teabevahetus tekitas seega soodsat teabe asümmeetriat, suurendades läbipaistvust asjaomaste kauplejate vahel ja vähendades märgatavalt turule omast tavapärast ebakindlust nende kasuks, mille tulemusel nad said eelise oma klientide ja konkureerivate kauplejate ees. See teabevahetus oli seega diskrimineeriv.
181
Lisaks, arvestades osalejate vahel vahetatud teabe eesmärki, võimaldas see teave igaühel neist saada täpset teavet oma konkurentide kauplemistegevuse ja hinna‑ või kauplemisstrateegiate kohta, mis puudutasid konkreetset klienti või konkreetset võlakirja.
182
Lõpuks puudutas komisjoni tuvastatud teabevahetus hiljutist, jooksvat või tulevast teavet, nagu just tehtud tehingud, tehingud, mis olid käimas või mis kavatseti teha lähiajal.
183
Teabevahetus, mille komisjon käesolevas asjas tuvastas, ei olnud seega võrreldav teabevahetusega, mida käsitleti kohtuasjas, milles tehti 23. novembri 2006. aasta kohtuotsus Asnef-Equifax ja Administración del Estado (C‑238/05, EU:C:2006:734), mille tulemusel Euroopa Kohus leidis, et selline finantsasutustevaheline teabevahetussüsteem nagu kliendi maksevõime andmete register, mis sisaldab anonüümseks muudetud ja mittediskrimineerivalt kõigile turul tegutsevatele ettevõtjatele kättesaadavat teavet, ei piira põhimõtteliselt konkurentsi ELTL artikli 101 lõike 1 tähenduses.
184
Nimelt suurendas käesolevas asjas kõne all olev teabevahetus läbipaistvust üksnes vaidlusaluses rikkumises osalenute vahel. Sellest tulenevalt vähendas see teabevahetus turul valitsevat ebakindlust, mida Credit Suisse kohtuistungil möönis, väites samas, et SSA võlakirjade turu ebatüüpilises kontekstis ei olnud sellisel teabevahetusel aktuaalse tundliku äriteabe vahetamise tüüpilist mõju. Komisjoni tuvastatud teabevahetusest tingitud ebakindluse vähenemine tõi asjaomastele pankadele kasu eelkõige seetõttu, et nad võisid ette näha teiste osalejate käitumist ja seda nimelt nende klientide ja teiste konkureerivate kauplejate kahjuks.
185
Järelikult tuleb nende vestluste konkurentsivastasust, mille tõlgendus on lõplik ja tõendatud, arvesse võtta Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i teise väite analüüsimisel, mis on seotud ühe ja vältava rikkumise olemasoluga, ning selleks, et analüüsida nende pankade esimest väidet, mis on seotud eesmärgil põhineva piirangu olemasoluga.
2) Nende vestluste konkurentsivastane laad, mida on Crédit agricole’il ja Credit Suisse’il õigus vaidlustada
186
Kohtupraktikast tuleneb, et kui komisjon tugineb ELTL artikli 101 rikkumise tuvastamisel dokumentaalsetele tõenditele, siis ei pea asjaomased ettevõtjad mitte üksnes esitama komisjoni seisukohale usutavat alternatiivi, vaid näitama, et vaidlustatud otsuses aluseks võetud tõendid on rikkumise toimepanemise tõendamiseks ebapiisavad. Samamoodi, kui komisjon tugineb otsestele tõenditele, peavas asjaomased ettevõtjad näitama, et need tõendid ei ole piisavad (vt selle kohta 8. septembri 2016. aasta kohtuotsus Goldfish jt vs. komisjon, T‑54/14, EU:T:2016:455, punkt 91 ja seal viidatud kohtupraktika).
187
Neid kaalutlusi arvestades tuleb järjest analüüsida vestlusi, mida on Crédit agricole’il ja Credit Suisse’il õigus vaidlustada.
i) Vestlused, mida on Crédit agricole’il õigus vaidlustada
– 18. jaanuari 2013. aasta vestlus
188
18. jaanuari 2013. aasta vestluse kohta, mis liigitati 3., 4. ja 5. kategooriasse ning mida on käsitletud vaidlustatud otsuse põhjendustes 456–460 ning seejärel põhjendustes 674, 678, 686 ja 746, ei esita Crédit agricole ühtegi konkreetset ja täpset argumenti, mis oleks seotud selle vestluse konkurentsivastase laadi ja sisuga. Seevastu väidab Crédit agricole, et ta andis vaid panuse, mis ei olnud seotud süüks pandud teabevahetusega.
189
Sellega seoses nähtub Deutsche Banki, Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i kauplejate osavõtul toimunud vestluse transkriptsioonist, et ajavahemikul kell 08:10:06 kuni 08:11:01 avaldas Credit Suisse’i kaupleja teatavad tehingud, mille ta oli eelmisel ööl teinud või millest ilma jäänud, ja täpsemalt võlakirjad ja mahud, millega ta oli kaubelnud („saw some biz last night….seller of 50mm bng 17s, 25mm bng 23s and bought 50mm kfw 19s and sold 25mm…missed the bng 17s“). Lisaks, vastuseks Crédit agricole’i kaupleja küsimusele („nice what kind of a/c..all US?“) avaldas Credit Suisse’i kaupleja klientide päritolu („US seller of bng, Asian buyer of kfw“). Seejärel edastas Crédit agricole’i kaupleja oma tänusõnad.
190
Nii sai Crédit agricole’i kaupleja, kes oli sisenenud jutufoorumile kell 07:12:08, kella 08:10:06-st kuni kella 08:11:01‑ni Credit Suisse’i kauplejalt teavet hiljutiste tehingute kohta, mis olid seotud kindlaksmääratud SSA võlakirjade, nende mahu ja klientide geograafilise päritoluga.
191
Crédit agricole ei ole seega tõendanud, et komisjon tegi vea, kui ta leidis vaidlustatud otsuse põhjendustes 456–460 ja 746, et 18. jaanuari 2013. aasta vestlus võimaldas Deutsche Banki, Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i kauplejatel vahetada teavet tehingute ja klientide kohta ning oli seega konkurentsivastane.
192
Mõni minut hiljem, kella 08:18:16‑st kuni kella 08:46:58‑ni vahetasid Credit Suisse’i kaupleja ja Deutsche Banki kaupleja teavet eelkõige pakkumiste kohta, mille nad olid teinud konkreetse võlakirja (BNG 17s) kohta. Seejärel lasi Credit Suisse Deutsche Banki kauplejal võlakirjad müüa („yyou wanna hit the bid?“, „nah, crack on man“).
193
Asjaolu, et Crédit agricole’i kaupleja selles teabevahetuses aktiivselt ei osalenud, ei muuda asjaolu, et see teabevahetus oli konkurentsivastane, millele see pank muide vastu ei vaidle.
194
Lisaks ei väida Crédit agricole ega ei nähtu ühestki toimiku dokumendist, et tema kaupleja oleks jutufoorumist Credit Suisse’i kaupleja ja Deutsche Banki kaupleja vahelise suhtluse ajal väljunud, et ta ei viibinud nende kahe teise kaupleja vahelistes vestlustes kohal või et ta oleks teistele kauplejatele teada andnud, et ta osaleb vestluses muul eesmärgil kui nemad. Eespool punktis 126 meenutatud kohtupraktikat arvestades väljendab Crédit agricole’i kaupleja kohalolek 18. jaanuari 2013. aasta vestluses teises osas seega kaasosalust, mis toob kaasa tema vastutuse ELTL artikli 101 lõike 1 raames.
195
Järelikult ei ole Crédit agricole tõendanud, et komisjon tegi vea, kui ta leidis vaidlustatud otsuse põhjendustes 456–460 ning seejärel põhjendustes 674, 678, 686 ja 746, et 18. jaanuari 2013. aasta vestlus kujutas endast selles osalenud pankade konkurentsivastast tegevust.
– 31. jaanuari 2013. aasta vestlus
196
31. jaanuari 2013. aasta vestluse kohta, mis liigitati 2., 3. ja 4. kategooriasse ning mida käsitletakse vaidlustatud otsuse põhjendustes 464–467 ning seejärel põhjendustes 655, 674 ja 678, ei esita Crédit agricole ühtegi konkreetset ja täpset argumenti Credit Suisse’i kaupleja ja Deutsche Banki kaupleja vahelise teabevahetuse sisu ning selle teabevahetuse konkurentsivastase laadi kohta. Crédit agricole seevastu väidab, et ta selles ei osalenud.
197
Selle kohta nähtub asjaomase vestluse transkriptsioonist, et kella 11:02:08 ja 11:05:38 vahelisel ajal vahetasid Deutsche Banki ja Credit Suisse’i kauplejad teavet hindade kohta ja kooskõlastasid oma hindu seoses konkreetse võlakirjaga (eib 09/20), mis oli kuvatud ühe maakleri ekraanil („i just went 41 offered eib 09/20…i am still short…but these look too tight i think…icap told me you were about to stick up a 41 offer aswell“, „i just pt it up at the same time…i’m flat, but same thing...i think they look wrong“, „they gone 47 bid…will go 42 offered…I am still short…but just see whats out there“, „cool...would offer there too...lets see what they say“).
198
Lisaks nähtub asjaomase vestluse transkriptsioonist, et Crédit agricole’i kaupleja, kes tuli jutufoorumisse kell 07:16, viibis seal süüks pandud teabevahetuse ajal ja sai vahetatud teavet teadmiseks võtta. Pealegi reageeris Crédit agricole’i kaupleja sellele teabevahetusele kell 11:29:08, st – nagu märkis komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 467 – vähem kui kaks minutit pärast Deutsche Banki kaupleja viimaseid avaldusi võlakirjade kohta, mille suhtes süüks pandavat tegevust toime pandi.
199
Lisaks tuleb Crédit agricole’i argument, et komisjon eeldas, et see pank oli 31. jaanuari 2013. aasta vestluse käigus vahetatud teabest teadlik, tagasi lükata samadel põhjustel, mis on esitatud eespool punktis 133.
200
Järelikult ei ole Crédit agricole tõendanud, et komisjon tegi vea, kui ta leidis vaidlustatud otsuse põhjendustes 464–467 ning seejärel põhjendustes 655, 674 ja 678, et 31. jaanuari 2013. aasta vestlus võimaldas Deutsche Banki ja Credit Suisse’i kauplejatel vahetada tundlikku äriteavet ja kooskõlastada oma hindu seoses võlakirjadega EIB 09/20 Crédit agricole’i kaupleja juuresolekul ning et järelikult oli see vestlus konkurentsivastane.
– 15. veebruari 2013. aasta vestlus
201
15. veebruari 2013. aasta vestluse kohta, mis liigitati 2., 3. ja 4. kategooriasse ning mida on käsitletud vaidlustatud otsuse põhjendustes 468–472 ning seejärel põhjendustes 655, 674, 678 ja 746, väidab Crédit agricole, et sellega ei toimunud kooskõlastamist, kuna see puudutas CADES 01/18 võlakirjade ostmist Deutsche Banki poolt, kes müüs seejärel pooled neist talle.
202
Selle kohta nähtub asjaomase vestluse transkriptsioonist, et kõigepealt küsis Deutsche Banki kaupleja Crédit agricole’i kauplejalt, kas viimane tahab talle müüa CADES 01/18 võlakirju („you wann sell any cades 01/18?“). Crédit agricole’i kaupleja oli müügile avatud, kuid tegi alternatiivselt ettepaneku koordineerida ühist ostu („u want me to sell mine?... or go with you on the buyside?“), mis seisnes selles, et Deutche Banki kaupleja teeb esimese tehingu, seejärel müüb osa ostetud mahust Crédit agricole’i kauplejale („i’ll take whatever u don’t want“) edasi. Kuna kaks kauplejat olid põhimõtteliselt omavahel nõus, leppisid nad seejärel kirjalikult ja telefonivestluse käigus kokku hinna („ok do it“; „ok lifted 65“), mahu („50mm each… yeah?“) ja parima ajahetke („lets wit a bit“; „[o]k“; „like 10 mins or so“) kõnealuste võlakirjade ostmiseks.
203
Esiteks, nagu väidab Crédit agricole, toimus tõepoolest pärast 15. veebruari 2013. aasta vestlust Deutsche Banki ja Crédit agricole’i kauplejate vahel tehing. Nagu komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 471 tuvastas ja nagu Crédit agricole seda sisuliselt kinnitas, järgnes see tehing siiski ostu koordineerimisele kahe panga vahel, mille tulemusel kaks kauplejat abistavad teineteist nende tegevuses ja jagavad tulemuse omavahel. Kõnealuse vestluse tõttu ei teinud Crédit agricole’i kaupleja konkureerivat pakkumist ning kaks kauplejat toimisid seega üheainsa kauplejana, et osta võlakirju omavahel kokkulepitud hinnaga.
204
Kuigi selline tehing võib olla kahe asjaomase panga huvides, ei saa see siiski olla vastavuses nõudega, mille kohaselt peab iga turuosaline otsustama sõltumatult, mil viisil ta kavatseb siseturul tegutseda (vt 30. jaanuari 2020. aasta kohtuotsus Generics (UK) jt, C‑307/18, EU:C:2020:52, punkt 78 ja seal viidatud kohtupraktika), nagu komisjon sisuliselt märkis vaidlustatud kohtuotsuse põhjenduses 472.
205
Teiseks ei saa see argument olla edukas osas, milles Crédit agricole tugineb sarnasele 23. mai 2013. aasta vestlusele, mida ühe kolmanda panga vastu ei kasutatud.
206
Nimelt esiteks, kui ettevõtja on oma tegevusega rikkunud ELTL artiklit 101, ei saa ta niisuguse rikkumise tuvastamist kahtluse alla seada, tuginedes asjaolule, et teisele ettevõtjale ei ole sama rikkumise tuvastamise otsust tehtud (vt selle kohta 25. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Xellia Pharmaceuticals ja Alpharma vs. komisjon, C‑611/16 P, EU:C:2021:245, punkt 166 ja seal viidatud kohtupraktika).
207
Teiseks, kui 23. mai 2013. aasta vestlus ja 30. mai 2013. aasta vestlus välja arvata (vt punkt 242 allpool), ei esita Crédit agricole ühtegi muud tõendit, mis võiks tõendada, et tema olukord oli vaidlusaluse ühe ja vältava rikkumise seisukohast võrreldav eespool punktis 205 viidatud kolmandast isikust panga omaga.
208
Järelikult ei ole Crédit agricole tõendanud, et komisjon tegi vea, kui ta leidis vaidlustatud otsuse põhjendustes 468–472 ning seejärel põhjendustes 655, 674, 678 ja 746, et 15. veebruari 2013. aasta vestlus võimaldas Deutsche Banki ja Crédit agricole’i kauplejatel kooskõlastada oma kauplemisstrateegiat, sealhulgas hinnataset ja pakkumiste tegemise aega, ning et seega oli see vestlus konkurentsivastane.
– 19. märtsi 2013. aasta vestlus
209
19. märtsi 2013. aasta vestluse kohta, mis liigitati 3. ja 4. kategooriasse ning mida käsitleti vaidlustatud otsuse põhjendustes 477–479 ning seejärel põhjendustes 674 ja 678, nähtub selle transkriptsioonist, et Crédit agricole’i kaupleja ja Credit Suisse’i kaupleja arutasid mõne tunni jooksul mitme võlakirja üle.
210
Teabevahetuses käsitleti esiteks võlakirja kbn/03/18s („just bid on kbn 03/18… 25-50mm… bid +38 and missed“; „I just got hit in 10mm at 38 on the system… and then got hit at 38.5 in gfi“), teiseks võlakirja EIB 04/16s („I covered up some shorts today… was short 100mm of these eib 04/16… bought most back… got some at 19 just now“) ja kolmandaks võlakirja KFW 16s („decent purchase. I covered some kfw 16s… smallish at 17“).
211
Sama teabevahetuse käigus avalikustasid kauplejad ka, mis hinnaga nad hindasid võlakirja Netherlands 09/15 („getting checked nther 09/15… seller“; „where u marking 8/4?“; „i had them marked at 6“; „ok i showed 8/4 2 way indiction to the guy… not come back [yet]“) ja võlakirja COE 04/17 („got hit in a few COE bits btw… coe 04/17 and coe 02/15… in case u short“; „small long 4/17s… where u got them marked?... i like that bond… have them +53 bid here“; „got them 51 middle.. so yeah same area“).
212
19. märtsil 2013 toimunud teabevahetus näitab seega, et kauplejad vahetasid teavet teatud võlakirjade kohta tehtud oma ostupakkumiste hindade, vastavate mahtude, inventaripositsiooni ja hindade kohta, millega nad võlakirja hindasid.
213
Vahetatud teave puudutas hiljutisi tehinguid ja hiljutisi hindu või võlakirja hinna isikliku ja hetke seisuga hindamise võrdlemist, mis ei olnud üldsusele kättesaadav.
214
Miski ei viita sellele, et kauplejad uurisid võimalust koos tehingut sõlmida. Lisaks, mis puudutab konkreetset liiki võlakirju (COE 04/17), siis vahetasid kauplejad teavet nende võlakirjade hindade kohta („have them +53 bid here“; „got them 51 middle“) vaatamata sellele, et nad teadsid, et nendevaheline tehing ei olnud mõeldav, kuna igaühel oli pikk positsioon ja seega neil juba oli selliseid võlakirju („got hit in a few COE bits btw..coe 04/17 and coe 02/15… in case u short“; „small long 4/17s“).
215
Sellest järeldub, et see teabevahetus puudutas tundlikku äriteavet ja aitas suurendada läbipaistvust kauplejate vahel ja vähendada turul valitsevat ebakindlust. Seega võimaldas see teabevahetus osalejatel oma vastavaid strateegiaid kohandada.
216
Järelikult ei ole Crédit agricole tõendanud, et komisjon tegi vea, kui ta leidis vaidlustatud otsuse põhjendustes 477–479 ning seejärel põhjendustes 674 ja 678, et 19. märtsi 2013. aasta vestlus oli konkurentsivastane, kuna see võimaldas Deutsche Banki ja Crédit agricole’i kauplejatel vahetada jooksvat või tulevikku suunatud tundlikku äriteavet oma kauplemistegevuse kohta ning arutada oma kauplemis‑ ja hindade kindlaksmääramise strateegiaid.
– 21. märtsi 2013. aasta vestlus
217
Mis puudutab 21. märtsi 2013. aasta vestlust, mis liigitati 2., 3. ja 4. kategooriasse ning mida käsitleti vaidlustatud otsuse põhjendustes 480–487 ning seejärel põhjendustes 674 ja 678, siis tuvastas komisjon neli teabevahetust päeva eri ajahetkedel (kella 08:08:22‑st kuni 08:18:40‑ni, kella 11:29:22‑st kuni 12:26:04‑ni, kella 14:43:55‑st kuni 14:51:28‑ni ja kella 15:25:38‑st kuni 15:34:26‑ni).
218
Crédit agricole väidab, et selle vestluse käigus vahetatud teave oli õiguspärane. Lisaks vaidleb ta vastu sellele, et komisjon liigitas 21. märtsi 2013. aasta vestluse 2. kategooriasse. Selles küsimuses viitab ta näitena täpsemalt esimesele ja neljandale teabevahetusele.
219
Sellega seoses tuleb esiteks rõhutada, et vastupidi Crédit agricole’i argumentides väidetule ei nähtu vaidlustatud otsusest, et komisjon leidis, et esimene, kolmas ja neljas teabevahetus, mida on nimetatud vaidlustatud otsuse põhjendustes 480, 484 ja 485, kujutavad endast tõendit kooskõlastamise kohta. Nimelt nähtub vaidlustatud otsuse põhjendustest 674 ja 678, et komisjon leidis, et need kolm teabevahetust kujutavad endast konkurentsivastast teabevahetust.
220
Teiseks, mis puudutab teist teabevahetust, mis toimus 21. märtsil 2013 ja mis on esitatud vaidlustatud otsuse põhjenduses 482, siis nähtub sama otsuse põhjendusest 655, et komisjon liigitas selle teabevahetuse üldiselt turuhindade kooskõlastamise juhtude hulka.
221
Selle teabevahetuse käigus küsis Crédit agricole’i kaupleja Deutsche Banki kauplejalt, kas dokument, mille ta oli saanud muul viisil, kujutas endast Deutsche Banki kaupleja huvide nimekrija („axe sheet“) („is that [your] axe sheet?“) ehk loetelu, millega kaupleja esitas teavet võlakirjade hindade ja koguste kohta, millega ta oli valmis kauplema. Deutsche Banki kaupleja vastas, et see huvide loetelu oli tõepoolest tema oma. Seejärel arutasid need kaks kauplejat, kuidas oli Crédit agricole selle dokumendi saanud. Crédit agricole’i kaupleja ütles, et see oli saadetud eksituse tõttu, ja mainis, et tema ülemus oli selle pärast mures, ja millise „bardaki“ see oli tekitanud („he sent the sheet by mistake […] what a mess“). Deutsche Banki kaupleja vastas, et räägib sellest oma müügiosakonnas („will speak to my sales“). Seejärel mainisid kauplejad isikut, kes oli kõnealuse vea teinud, ja Crédit agricole’i kaupleja seletas naerdes, et „ta“ ei oleks pidanud vaeva nägema, sest temale on Deutsche Banki kaupleja huvid nagunii teada („he shouldnt have bothered as i know your axes any[way] lol“), millele viimane vastas naerdes, et see on õige („lol… yeah exactly“).
222
Selles osas on tõsi, et vastupidi vaidlustatud otsuse põhjenduses 655 märgitule ei kajasta see teabevahetus 2. kategooriasse kuuluvat turule üldiselt teatatud hindade kooskõlastamist. Nimelt nähtub sellest teabevahetusest, et Deutsche Banki kaupleja huvide loetelu saadeti Crédit agricole’ile Deutsche Banki töötaja vea tõttu.
223
Siiski näitab 21. märtsi 2013. aasta vestluse käigus toimunud teine teabevahetus, et üks Deutsche Banki töötaja saatis selle panga ühe kaupleja huvide loetelu teisele pangale, nimelt Crédit agricole’ile. Lisaks näitab see teine teabevahetus, et kõnealused kauplejad vahetasid tundlikku teavet, mistõttu olid Deutsche Banki kaupleja huvid Crédit agricole’i kauplejale „nagunii“ teada. Sellest tuleneb, et teine teabevahetus toetab komisjoni hinnangut, et 21. märtsi 2013. aasta vestlus oli konkurentsivastane.
224
Kolmandaks ei saaks komisjoni hindamisviga, mis puudutab 21. märtsi 2013. aasta vestluse liigitamist 2. kategooriasse, seada kahtluse alla järeldust, et see vestlus tervikuna oli konkurentsivastane ja et Crédit agricole’i kaupleja osales selles.
225
Nimelt vahetasid need kaks kauplejat 21. märtsil 2013 toimunud esimesel teabevahetusel teavet nende tehingute hindade kohta, mille nad oli just teinud KFW võlakirjaga („just bought 35mm kfw 04/16 and sold 100 mm kfw 01/14“, „i am showing them at +2“, „sold them… 100.89“, „i sold at 100.9125“), ja kliendi isiku kohta („this is a [central bank] u delaing with right“). Samal päeval toimunud kolmanda teabevahetuse käigus vahetasid kõnealused kauplejad teavet ka EIB 03/20 võlakirja osas oma positsiooni („long 75mm“), hindade („where u marking“, „38/35“, „i bid 41“) ja Crédit agricole’i kaupleja kliendi kohta („[Central bank] seller?“, „no [Asset Manager]“). Neljas teabevahetus puudutas aga võlakirja CDC 09/13 ja kauplejad vahetasid teavet oma kauplemispositsiooni („you need any cdc 09/13?... got 3mm“, „nah scrappy long myself“) ja hindade kohta („where you marking these cdc?“, „100.40/50“, „perfect… sold my cdc… at 100.40…in canotrs… made a 100.40“).
226
Seega, arvestades 21. märtsil 2013 toimunud esimese, kolmanda ja neljanda teabevahetuse sisu, võis komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 487 põhjendatult järeldada, et selle vestluse käigus vahetasid Crédit agricole’i kaupleja ja Deutsche Banki kaupleja teavet hiljutiste tehingute, teatavate klientide isiku, oma hetkepositsioonide ja võlakirjade hetkehinna kohta, kusjuures see teave võis kauplejatel aidata vähendada ebakindlust turul ja hinnata oma kavatsusi erinevate võlakirjade hindade kehtestamisel.
227
Järelikult ei ole Crédit agricole tõendanud, et komisjon tegi vea, kui ta leidis vaidlustatud otsuse põhjendustes 480–487 ning seejärel põhjendustes 674 ja 678, et 21. märtsi 2013. aasta vestlus oli konkurentsivastane, kuna see võimaldas Deutsche Banki ja Crédit agricole’i kauplejatel vahetada jooksvat või tulevikku suunatud tundlikku äriteavet oma kauplemistegevuse kohta ning arutada oma kauplemis‑ ja hindade kindlaksmääramise strateegiaid.
– 24. mai 2013. aasta vestlus
228
24. mai 2013. aasta vestluse kohta, mis liigitati 3. kategooriasse ja mida käsitletakse vaidlustatud otsuse põhjendustes 488–491 ja seejärel põhjenduses 674, väidab Crédit agricole sisuliselt, et turu kiirust arvestades ei ole see vestlus konkurentsivastane.
229
Selle vestluse transkriptsioonist nähtub siiski, et Crédit agricole’i kaupleja ja Credit Suisse’i kaupleja vahetasid tundlikku äriteavet pakkumiste kohta, mille nad olid mõni minut varem teinud „the sprayer“iks nimetatud kliendi suhtes EIB 08/16 võlakirja kohta („just bid eib 08/16…50mm… sprayer“; „ditto… i bid 99.80“; „s[a]me… he got.82 away“).
230
Seega leidis komisjon õigesti, et kauplejad ei olnud kooskõlastanud oma algseid pakkumisi, vaid vahetasid hiljutist või jooksvat teavet oma hindade kohta seoses oma vastava suhtlemisega sama kliendiga sama võlakirja puhul. See teabevahetus aitas suurendada läbipaistvust ja seega vähendada ebakindlust kauplejate vahel, mille tulemusel said kauplejad vahetatud teavet arvesse võtta, kui kõnealune klient peaks lähiajal uuesti nende poole pöörduma.
231
Komisjon muide selgitas vaidlustatud otsuse põhjendustes 659 ja 716 põhjusi, miks teave hiljutiste tehingute kohta võis olla kauplejate jaoks asjakohane, ning seda hinnangut kinnitavad Crédit agricole’i hagiavalduse punktis 2.15 antud selgitused, mille kohaselt „peab kaupleja selleks, et olla konkurentsivõimeline, […] mõistma, kuidas hinnad on minevikus kujunenud, et teada, mida ta peab lepingute võitmiseks tegema“.
232
Järelikult ei ole Crédit agricole tõendanud, et komisjon tegi vea, kui ta leidis vaidlustatud otsuse põhjendustes 488–491 ja seejärel põhjenduses 674, et 24. mai 2013. aasta vestluse tulemusel vahetati tundlikku äriteavet ja et see vestlus oli seega konkurentsivastane.
– 3. juuni 2013. aasta vestlus
233
3. juuni 2013. aasta vestluse kohta, mis liigitati 4. kategooriasse ja mida on käsitletud vaidlustatud otsuse põhjendustes 492–494 ja seejärel põhjenduses 678, väidab Crédit agricole sisuliselt, et komisjon lükkas ekslikult tagasi tema tõlgenduse, mille kohaselt Deutsche Banki kaupleja küsis tema kauplejalt, milline oli tema hinnang ühele võlakirjale, pidades silmas võimalikku „back-to-back negociation“it, see tähendab läbirääkimiste pidamist selleks, et üks kahest kauplejast nõustuks ostma võlakirju kolmandalt isikult, et pärast osa nendest võlakirjadest teisele kauplejale edasi müüa. Seega välistas komisjon tema sõnul ekslikult võimaluse, et Deutsche Bank püüdis hankida likviidseid vahendeid.
234
Sellega seoses tuleb rõhutada, et Crédit agricole’i ise esitab enda pakutud tõlgenduse lihtsalt „võimalusena“. Lisaks nähtub kõnealuse vestluse transkriptsioonist, et Deutsche Banki kaupleja initsiatiivil („where you marking kfw 08/21?“) jagasid see kaupleja ja Crédit agricole’i kaupleja omavahel isiklikke hinnanguid võlakirja hinna kohta ja leidsid rahuloluga, et see hinnang on sarnane („sec...ct10-1/-5“, „yeah per[f]ect…i quoted +1/-4“). Lõpuks nähtub sellest vestlusest, et Deutsche Banki kaupleja parajasti kauples kolmanda isikuga, kui ta küsis Crédit agricole’i kauplejalt hinnangut („not a regular guy“). Selles vestluses ei ole ette nähtud mingit edasist tehingut Crédit agricole’i kauplejaga. Seevastu Crédit agricole’i kaupleja sai teavet Deutsche Banki kaupleja hinnangu kohta, mida ta võis kasutada, kui kõnealune kolmas isik otsustab tema poole pöörduda.
235
Järelikult ei ole Crédit agricole tõendanud, et komisjon tegi vea, kui ta leidis vaidlustatud otsuse põhjendustes 492–494 ja 678, et 3. juuni 2013. aasta vestluse tulemusel vahetati tundlikku äriteavet käimasoleva kauplemise raames kauplejate hinnastamise kohta, mis suurendas läbipaistvust ja vähendas ebakindlust turul ning et seega oli see vestlus konkurentsivastane.
– 10. juuli 2013. aasta vestlus
236
10. juuli 2013. aasta vestluse kohta, mis liigitati 2., 3., 4. ja 5. kategooriasse ning mida on käsitletud vaidlustatud otsuse põhjendustes 501–506 ning seejärel põhjendustes 655, 674, 678, 686 ja 715, väidab Crédit agricole, et selle vestluse tulemusel teatas tema kaupleja tõepoolest Deutsche Banki kauplejale, et ta kavatseb teha pakkumise sama hinnaga, mille oli see kaupleja talle eelnevalt teatanud ASIA 10/18 võlakirja kohta. Deutsche Banki kaupleja väidetavalt ei jäänud siiski selle pakkumise juurde ja tegi madalama pakkumise, mis välistab Crédit agricole’i sõnul igasuguse kooskõlastamise. Lisaks näitab tema arvates see vestlus, et Crédit agricole on väike turuosaline, kelle tegevus ei saa turgu mõjutada.
237
Nii kritiseerib Crédit agricole ainult vaidlustatud otsuse põhjendustes 501–503 nimetatud vestluse esimest osa (kella 10:30:22‑st kuni 10:36:35‑ni), mitte aga põhjendustes 504–506 osutatud teist osa (kella 10:52:39‑st kuni 10:58:13‑ni).
238
Vestluse selle osa kohta, mida kritiseeritakse, tuleb märkida, et enne kui Crédit agricole’i kaupleja sai teada, et Deutsche Banki kaupleja oli oma pakkumishinda vähendanud, küsis Crédit agricole’i kaupleja Deutsche Banki kauplejalt, kas pakkumishind, mille see kavatses esitada teabe põhjal, mida ta just sellelt kauplejalt sai, häiris teda („gonna go 23 offered? do u mind..dont want to do in your face“). Deutsche Banki kaupleja vastas eitavalt („nah its cool… i am 24 offered in cantors“).
239
See vestlus näitab, et Crédit agricole’i kaupleja küsis ja sai Deutsche Banki kauplejalt loa teha konkreetse võlakirja kohta pakkumine konkreetse hinnaga. Seega ei teinud Crédit agricole’i kaupleja oma pakkumishinna esitamise otsust pärast individuaalset ja iseseisvat hindamist. Need kaks kauplejat määrasid ühiselt kindlaks pakkumishinna, mille üks neist esitas. See vestlus näitab seega kauplejate tegevuse kooskõlastamist ühes asjas, mille kohta oleks tulnud anda individuaalne hinnang.
240
Lisaks, mis puudutab Crédit agricole’i argumenti asjaolu kohta, et Deutsche Banki kaupleja lõpuks oma pakkumishinda langetas, siis igal juhul on Üldkohtul juba olnud võimalus otsustada, et episoodilised ja eraldiseisvad juhud, kui tegemist on pettusega või kui konkreetne kartelliosaline jätab kartellikokkuleppe ellu viimata, eriti kui see puudutab pikaajalist kartelli, ei saa iseenesest tõendada, et kõnealune kartelliosaline jättis kartellikokkuleppe rakendamata või tegutses konkureerivalt (13. septembri 2013. aasta kohtuotsus Total Raffinage Marketing vs. komisjon, T‑566/08, EU:T:2013:423, punkt 254).
241
Lisaks ei saa asjaolu, et Crédit agricole on SSA võlakirjade turul vaid väike osaline, kõnealuse vestluse konkurentsivastast laadi kahtluse alla seada.
242
Lõpuks, mis puudutab argumenti, et komisjon ei kohelnud samamoodi ühte kolmandat panka 30. mai 2013. aasta vestluse alusel, milles viimane osales, siis tuleb see eespool punktides 206 ja 207 esitatud põhjustel tagasi lükata.
243
Järelikult ei ole Crédit agricole tõendanud, et komisjon tegi vea, kui ta leidis vaidlustatud otsuse põhjendustes 501–506 ning seejärel põhjendustes 655, 674, 678, 686 ja 715, et 10. juuli 2013. aasta vestluse tulemusel vahetati tundlikku äriteavet ja kooskõlastati hindu, ning et seega oli see vestlus konkurentsivastane, vaatamata sellele, et Deutsche Banki kaupleja lõpuks oma pakkumist langetas.
– 25. juuli 2013. aasta vestlus
244
25. juuli 2013. aasta vestluse kohta, mis liigitati 3. ja 4. kategooriasse ning mida on käsitletud vaidlustatud otsuse põhjendustes 510–514 ning seejärel põhjendustes 674 ja 678, väidab Crédit agricole, et see ei puuduta tulevikku suunatud teavet.
245
Selle kohta nähtub vestluse transkriptsioonist, et Crédit agricole’i ja Deutsche Banki kauplejad avaldasid selle vestluse käigus nende tehingute mahu, mida nad olid teinud KFW võlakirja uue emissioonil samal hommikul. Crédit agricole’i kaupleja märkis nimelt, et tema pakkumine nende võlakirjade müügiks võeti vastu 50 miljoni mahus („got lifted in the new one this morn… 50 mm“). Deutsche Banki kaupleja vastas, et ta müüs samu võlakirju 500 miljoni mahuga („i sold 500 mm of them this morning“). Lisaks avaldas Deutsche Banki kaupleja selle ostja tüübi („asia“), kellele ta oli võlakirju müünud summas 500 miljonit, ja müügihinna sellele ostjale („+ 10“). Crédit agricole’i ja Deutsche Banki kauplejad vahetasid teavet ka oma hetkepositsiooni kohta. Selle kohta märkis Crédit agricole’i kaupleja: „had 100 on the book“, „still got 50“. Deutsche Banki kaupleja omalt poolt selgitas, et alates müügitehingust, mille ta oli teinud sel hommikul, õnnestus tal taastada oma lühike positsioon pärast võlakirjade erinevatest allikatest ühe hinnaga tagasi ostmist („i had zero… on the book“; „i lifted 14.5 everywhere… i got 150mm in creditex… on a no post… 100mm in icao… about 50mm in cantors… and rest in house“).
246
Mõni minut hiljem, samal päeval, küsis Deutsche Banki kaupleja Crédit agricole’i kauplejalt, millisele tasemele ta hindaks CADES 18 võlakirjade hinda („where are those cades 18?... seen anything in them?“). Seejärel avaldasid mõlemad kauplejad oma vastava hetkepositsiooni, st et nad olid „flat“, st neutraalsel või nullpositsioonil. Lõpuks, vastuseks Deutsche Banki kaupleja uuele küsimusele („but i am mean where are they now“) andis Crédit agricole’i kaupleja selle võlakirja hinna hetkehinnangu („50/48 probs“).
247
Nii vahetasid Crédit agricole’i kaupleja ja Deutsche Banki kaupleja 25. juuli 2013. aasta vestluse käigus hiljutise tehingu üle teavet mahu, hinna ja kliendi päritolu kohta. Lisaks vahetasid kauplejad kahel korral teavet oma inventaripositsiooni kohta seoses konkreetsete võlakirjadega. Lõpuks suhtlesid need kauplejad hetkehinnangu teemal, mille andis üks neist ühe võlakirja, nimelt CADES 18 võlakirja hinna kohta.
248
Järelikult ei ole Crédit agricole tõendanud, et komisjon tegi vea, kui ta leidis vaidlustatud otsuse põhjendustes 510–514 ning seejärel põhjendustes 674 ja 678, et 25. juuli 2013. aasta vestluse tulemusel vahetati tundlikku äriteavet hiljutise kauplemistegevuse ning hindade ja osalejate hetkepositsiooni kohta, ning et seega oli see vestlus konkurentsivastane.
– 6. augusti 2014. aasta vestlus
249
6. augusti 2014. aasta vestluse kohta, mis liigitati 4. kategooriasse ja mida on käsitletud vaidlustatud otsuse põhjendustes 563 ja 564 ning seejärel põhjenduses 678, väidab Crédit agricole sisuliselt, et komisjon lükkas ekslikult tagasi idee, et tegemist võib olla õiguspärase hinna küsimisega likviidsete vahendite otsimise raames.
250
Selles osas nähtub vestluse transkriptsioonist, et BofA kaupleja küsis selle vestluse käigus Crédit agricole’i kauplejalt, mis hinnatasemele ta hindab võlakirja KBN 03/18 („where [you] marking kbn 03.18?“). Viimane märkis „48–45“, millele BofA kaupleja vastas: „sounds about right“.
251
Seega vahetasid kauplejad 6. augusti 2014. aasta vestluse käigus täpset teavet oma hetkehinnangu kohta võlakirja hinnale, mis vähendas nende ebakindlust.
252
Crédit agricole’i tõlgendus, mille kohaselt on sisuliselt tegemist õiguspärase hinna küsimisega likviidsuse otsimise raames, ei ole usutav ja see pank ei tõenda, et komisjoni käsutuses olevad otsesed tõendid 6. augusti 2014. aasta vestluse kohta olid ebapiisavad.
253
Kõigepealt ei viita miski vestluses, mis toimus 6. augustil 2014 terve päeva jooksul kella 06:53:53 ja 16:30:05 vahelisel ajal, et BofA kaupleja küsimus oleks olnud motiveeritud soovist Crédit agricole’i kauplejaga tehingut sõlmida.
254
Seejärel, kui BofA kaupleja oleks kaalunud Crédit agricole’i kauplejaga tehingu sõlmimist, ei oleks ta küsinud vahet tegemata noteeringut („where [you] marking kbn 03.18?“), vaid oleks täpsustanud, et tema küsimus puudutas oksjonihinda või müügipakkumise hinda.
255
Lõpuks, nagu nähtub vaidlustatud otsuse põhjenduses 723 mainitud vestlustest, eelnesid 6. augusti 2014. aasta vestlusele teised sama liiki vestlused, mida Crédit agricole ei ole nõuetekohaselt vaidlustanud ja mis näitavad, et seda liiki vestlused toimusid ühe kaupleja ja kolmanda isiku vahelise kauplemise raames ning nende eesmärk oli kontrollida, kas selle kauplemise raames kavandatud hindamine oli õige.
256
Järelikult ei ole Crédit agricole tõendanud, et komisjon tegi vea, kui ta leidis vaidlustatud otsuse põhjendustes 563 ja 564 ning seejärel põhjenduses 678, et 6. augusti 2014. aasta vestluse tulemusel vahetati teavet hinnastrateegia kohta ja et seega oli see vestlus konkurentsivastane.
– 12. märtsi 2015. aasta vestlus
257
Mis puudutab 12. märtsi 2015. aasta vestlusse, mis on liigitatud 1., 3., 4. ja 5. kategooriasse ning mida on käsitletud vaidlustatud otsuse põhjendustes 573–575 ning seejärel põhjendustes 674, 678, 686, 715, 746 ja 848, siis Crédit agricole möönab teabevahetust, kuid välistab, et see vestlus võiks kuuluda 1. ja 5. kategooriasse, kuna see vestlus oli „tõenäoliselt“ mõeldud selleks, et kontrollida, kas Crédit agricole’i kaupleja sai osta Credit Suisse’i kauplejalt BNG 23 võlakirju. Kuna selline tõlgendus on usutav, ei saanud komisjon tema sõnul seega kvalifitseerida 12. märtsi 2015. aasta vestlust kokkumänguks ja seega „eesmärgil põhinevaks piiranguks“.
258
Selle vestluse transkriptsiooni kohaselt küsis Crédit agricole’i kaupleja Credit Suisse’i kauplejalt, kas tal on veel BNG 23 võlakirju („u still got bng 23“). Credit Suisse’i kaupleja vastas jaatavalt, kuid rõhutas, et tal oli ka palutud teha pakkumine („yeah…but being asked to price up too“). Credit Suisse’i kaupleja täpsustas, et ta arvab, et tegemist on sama kliendiga („same guy i think“). Samal ajal saatis ta Crédit agricole’i kauplejale väljavõtte teabevahetusest, mis tal oli just olnud selle kliendiga ning mis sisaldas kliendile pakutud mahtu ja hinda („14:14:36 50mm BNG 2.5 JAN23 @ ct7 +34.5“). Crédit agricole’i kaupleja reageeris, märkides, et klient tuleb tuttav ette („man this dude gets arou[nd] lol“). Ta lisas, et pole probleemi ja et ta jätab kliendi Credit Suisse’i kauplejale („[no problem] man u crack on“). 40 minutit hiljem küsis Crédit agricole’i kaupleja Credit Suisse’i kauplejalt, kas ta tegi tehingu („u get lifted?“).
259
Esiteks näitab see vestlus selgelt, et vahetati väga täpset ja jooksvat teavet hinna ja mahu pakkumise kohta, mis tehakse kliendile, kelle isik on kliendiga kauplemise käigus tuvastatud. Selles vestluses vahetati seega tundlikku äriteavet ning teavet kauplemis‑ ja hindade kindlaksmääramise strateegia kohta. Selline teabevahetus suurendas kauplejate vahelist läbipaistvust ja vähendas nende ebakindlust.
260
Teiseks näitab see vestlus ka seda, et pärast seda teabevahetust hoidus Crédit agricole’i kaupleja esitamast pakkumist kliendile, kes oli temaga ühendust võtnud ja kes võttis ühendust ka Credit Suisse’i kauplejaga („[no problem] man u crack on“).
261
Maht ja hind, mida Credit Suisse’i kaupleja lõpuks kõnealusele kliendile pakkus, ning asjaolu, et kliendile tegi ettepaneku ainult see kaupleja, ei tulene seega kahe kaupleja iseseisvast valikust, vaid kooskõlastamisest, mida võimaldas kõnealune vestlus. Selle vestluse tulemusel määrati ühiselt kindlaks kaupleja, kes pidi tegema kõnealuse pakkumise osalistele teada oleva hinnaga. Nii loobus Crédit agricole’i kaupleja konkreetsele kliendile pakkumise tegemisest ja jättis kliendi Credit Suisse’i kauplejale. Seda tõlgendust kinnitab asjaolu, et Crédit agricole’i kaupleja küsis mõnikümmend minutit hiljem vestluspartnerilt, kas ta tegi tehingu.
262
Seda tõlgendust, millest lähtus komisjon, ei lükka ümber Crédit agricole’i pakutud tõlgendus, et selle vestlusega püüti tegelikult õiguspäraselt teavet vahetada, mis ebaõnnestus.
263
Crédit agricole’i argumentide sõnastusest endast nähtub, et 12. märtsi 2015. aasta vestluse eesmärk on üksnes „tõenäoliselt“ kontrollida, kas Crédit agricole’i kaupleja võis asjaomased SSA võlakirjad osta selleks, et tal oleks piisav varu, et seejärel müüa SSA võlakirjad edasi kolmandale isikule, mida ta sai teha ainult siis, kui ta saab need SSA võlakirjad osta. Seega näitavad Crédit agricole’i argumendid, et isegi see pank ei suuda kindlalt kindlaks teha, kas tema pakutud alternatiivne tõlgendus on õige.
264
Lisaks läks kauplejate vaheline teabevahetus palju kaugemale sellest, mis oli vajalik, et hinnata, kas Credit Suisse’i kauplejal on likviidseid vahendeid ja kas kahe kaupleja vahel võis väidetav tehing toimuda. Credit Suisse’i kaupleja täpsustas nimelt, et tegemist on sama kliendiga, ning teatas selle pakkumise mahu ja hinna, mille ta oli käimasoleva kauplemise käigus sellele kliendile teinud.
265
Lõpuks, võttes arvesse eelneva teabevahetuse sisu, ei saa sõnumit „[no problem] man u crack on“ mõistlikult mõista nii, et see väljendab seda, et Crédit agricole’i kauplejal ei ole võimalik pakkumist teha või pakkuda välja paremat hinda kui Credit Suisse’i kaupleja, kusjuures ta ei pidanud sellest hinnast teadlik olema. Crédit agricole’i kaupleja loobus pakkumise tegemisest vaid mõni sekund pärast seda, kui Credit Suisse’i kaupleja oli talle oma pakkumise kõnealusele kliendile teatavaks teinud. Crédit agricole’i kaupleja ei püüdnud seega leida alternatiivset lahendust, nagu see oleks olnud tavapärastes konkurentsitingimustes, et tal oleks võimalik teha asjaomasele kliendile pakkumine. Seevastu küsis ta 40 minutit hiljem Credit Suisse’i kauplejalt, kas viimane tegi tehingu.
266
Seega ei ole Crédit agricole’i pakutud tõlgendus usutav ja igal juhul ei vasta see nõutavale tõendatuse tasemele, et seada komisjoni tõlgendus kahtluse alla, nagu nõuab eespool punktis 186 viidatud kohtupraktika.
267
Järelikult ei ole Crédit agricole tõendanud, et komisjon tegi vea, kui ta leidis vaidlustatud otsuse põhjendustes 573–575 ning seejärel põhjendustes 674, 678, 686, 715, 746 ja 848, et 12. märtsi 2015. aasta vestluses vahetati tundlikku äriteavet ning kooskõlastati hindu ja kauplemistegevust, ning et see vestlus oli seega konkurentsivastane.
268
Sellest järeldub, et argumendid, mille Crédit agricole esitas selleks, et tõendada, et 18. ja 31. jaanuari 2013. aasta, 15. veebruari 2013. aasta, 19. ja 21. märtsi 2013. aasta, 24. mai 2013. aasta, 3. juuni 2013. aasta, 10. ja 25. juuli 2013. aasta, 6. augusti 2014. aasta ja 12. märtsi 2015. aasta vestlused ei olnud konkurentsivastased, tuleb tagasi lükata.
ii) Vestlused, millele Credit Suisse võib vastu vaielda
– 28. septembri 2010. aasta vestlus
269
28. septembri 2010. aasta vestluse kohta, mis on liigitatud 3., 4. ja 5. kategooriasse ning mida on käsitletud vaidlustatud otsuse põhjendustes 232–235 ning seejärel põhjendustes 674, 678, 686 ja 746, väidab Credit Suisse, et selles vestluses tegi tema kaupleja ettepaneku eemaldada maakleri ekraanil kuvatud hind, et teha selle asemel tehing Deutsche Banki kauplejaga sama hinnaga, mis oli kuvatud maakleri ekraanil.
270
Sellega seoses on oluline märkida, et Credit Suisse vaidlustab ainult 28. septembri 2010. aasta vestluse esimese osa, nimelt kella 05:46:31 ja 05:48:17 vahelise teabevahetuse. Nimelt ei vaidlusta ta selle vestluse teist osa, mis toimus kella 11:23:57‑st kuni kella 11:29:54‑ni ja mis komisjoni sõnul seisnes kauplemiseelistuste ja osalejatele teadaoleva konkreetse kliendi tulevaste tegevuse teemal turuteabe (market intelligence) koondamises (pooling).
271
Nagu komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 233 märkis, küsis Deutsche Banki kaupleja selle vestluse esimeses osas „tõenäoliselt“ Credit Suisse’i kauplejalt, kas ta on Itaalia võlakirjade 09/13 ostja või müüja („wahts you better way ITALY 09/13“). Sellega seoses täpsustas Deutsche Banki kaupleja, et ta üritas kaubelda kolmanda isikuga („trying to get a block out“). Vastuseks selgitas Credit Suisse’i kaupleja, et ta just kuvas BGC maakleri ekraanil kahesuunalise hinna, ning küsis Deutsche Banki kauplejalt, kas ta peaks selle hinna tagasi võtma („cool…I’ve just gone 146/143 in bgc… shall i kill it?“). Credit Suisse’i kaupleja täpsustas, et ta töötas „switch trade“’i tehingu kallal „tead küll kellega“ („im working [on] an order to sell Italy 13s to buy Spain 12s with u know who“). Kuna Credit Suisse’i kaupleja Deutsche Banki kauplejalt vastust ei saanud, küsis ta oma vestluspartnerilt uuesti, kas ta peaks oma hinna tagasi võtma („so will need to buy at 146ish to print it… shall i kill price?“). Deutsche Banki kaupleja vastas seejärel sisuliselt, et see ei ole vajalik, et ta ei ole kindel, kas tema potentsiaalne klient tuleb või mitte, ning et ta proovib õnne („nah its cool…not sure if this guy will sell or not... but trying him now“).
272
Esiteks nähtub kõnealuse vestluse transkriptsioonist, et selle käigus pakkus Credit Suisse’i kaupleja välja, et ta võtab oma hinna turult tagasi pärast seda, kui ta sai teada, et Deutsche Banki kaupleja kaupleb kolmanda isikuga. Selle ettepaneku tulemusel ei oleks ta Deutsche Banki kauplejaga konkureerinud ja see oleks nii suurendanud võimalusi, et kolmas isik kaupleb Deutsche Banki kauplejaga.
273
Teiseks ei võimalda miski teabevahetuse sõnastusest väita, nagu seda teeb Credit Suisse, et tema kaupleja pakkus välja maakleri ekraanil kuvatud hind eemaldada, et teha selle asemel tehing Deutsche Banki kauplejaga sama hinnaga, mis oli kuvatud maakleri ekraanil.
274
Sellega seoses ei ole usutav Credit Suisse’i tõlgendus, et Deutsche Banki kaupleja püüdis hankida Credit Suisse’i kauplejalt likviidseid vahendeid, et seejärel täita kliendi suuremas mahus korraldus selle võlakirja kohta. Lisaks ei tõenda see pank, et komisjoni käsutuses olevad otsesed tõendid 28. septembri 2010. aasta vestluse kohta olid ebapiisavad.
275
Nimelt teatas Credit Suisse’i kaupleja Deutsche Banki kauplejale kahesuunalise hinna, mida ta oli just kuvanud BGC maakleri ekraanil, ning teatas talle ka, et ta peab parajasti läbirääkimisi kõnealuste Itaalia võlakirjade müümiseks tuvastatud kolmandale isikule („i’m working [on] an order to sell Italy 13s to buy Spain 12s with u know who“).
276
Kuna Credit Suisse’i kaupleja juba pidas läbirääkimisi Itaalia võlakirjade müügi üle kolmandale isikule, on väheusutav, et Credit Suisse’i kaupleja ettepanek oma hind maakleri ekraanilt eemaldada oli ajendatud kavatsusest sõlmida tehing Deutsche Banki kauplejaga.
277
Kõige tõenäolisem tõlgendus on see, et Credit Suisse’i kaupleja tegi ettepaneku eemaldada oma hind BGC maakleri ekraanilt, et piirata võimaliku konkurentsi ulatust ja vältida igasugust ohtu, et see hind võiks häirida Deutsche Banki kaupleja tahet müüa [võlakirju] paketina kolmandale isikule. Seda tõlgendust kinnitab ka vestlus, mida Credit Suisse ei ole konkreetselt vaidlustanud ja mis toimus mõni päev varem, st 24. septembril 2010, ja mille käigus Deutsche Banki kaupleja tegi ettepaneku oma pakkumine maakler Tulletsi ekraanilt tagasi võtta, et mitte sekkuda Credit Suisse’i kaupleja kauplemisstrateegiasse (vt vaidlustatud otsuse põhjendus 230).
278
Järelikult ei ole Credit Suisse tõendanud, et komisjon tegi vea, kui ta leidis vaidlustatud otsuse põhjendustes 232–235 ning seejärel põhjendustes 674, 678, 686 ja 746, et 28. septembri 2010. aasta vestluses vahetati tundlikku äriteavet, kauplemisstrateegiaid ja hindade kindlaksmääramise strateegiaid ning kooskõlastati kauplemistegevust, ning et seega oli see vestlus konkurentsivastane.
– 8. veebruari 2012. aasta vestlus
279
Credit Suisse väidab, et turutegijate inventaripositsioonide kohta teabe vahetamine võimaldab leida kergemini tehinguvõimalusi kauplejate vahel. Näitena mainib ta 8. veebruari 2012. aasta vestlust, mis liigitati 3. ja 4. kategooriasse ning mida käsitletakse vaidlustatud otsuse põhjendustes 367–376 ning seejärel põhjendustes 674 ja 678.
280
Sellega seoses tuleb rõhutada, et Credit Suisse viitab ainult Deutsche Banki ja BofA kauplejate vahel 8. veebruaril 2012 kella 02:58:05 ja kella 03:10:51 vahel toimunud vestluse esimesele osale. Nimelt ei esita Credit Suisse ühtegi konkreetset argumenti selle vestluse teiste osade vastu, mis toimusid päeva jooksul hiljem ja milles vahetati komisjoni sõnul teavet klientide nõudmiste ja käimasolevate tehingute kohta.
281
8. veebruaril 2012 toimunud vestluse esimese osa kohta nähtub selle vestluse transkriptsioonist, et Deustche Banki kaupleja ja BofA kaupleja arutasid järjest tehinguid, mida nad parajasti tegid või kavatsesid teha sama kliendiga mitme võlakirja osas.
282
Teabevahetuse käigus arutasid kauplejad käimasolevat kauplemist võlakirjadega BNG 10/16 („just about to lose 50mm bng 10/16“; „getting [check]ed on that too“; „just sold them… 50mm“). Seejärel avaldas BofA kaupleja hinna, mida ta oli kliendile võlakirjade BNG 10/16 kohta näidanud („i showed +127 fyi“), ning Deutsche Banki kaupleja vastas talle, et see oli hind, millega ta oli äsja teinud tehingu selle kliendiga („same… thats where i have been lifted“).
283
Lisaks vahetasid kauplejad teavet kliendi käitumise kohta seoses muude võlakirjadega („same guy checking me on 100mm new neds”; „anyone got any ned 06/16“; „flat“; „i have some but about to get lifted“; „same guy?“; „y[ea]h“; „hes lifting all the cheap names… think he [might] lift me in 100mm coe17“).
284
Seega ei seisne 8. veebruari 2012. aasta vestluse esimene osa mitte ainult teabevahetuses kauplejate inventaripositsioonide kohta. Kauplejad vahetasid teavet, mis ei olnud avalik ja mis puudutas nende konkreetsete võlakirjade kogust, mida nad olid müünud või kavatsesid müüa ühele ja samale tuvastatud kliendile. Lisaks, mis puudutab konkreetset liiki võlakirju, siis kauplejad vahetasid teavet hinna kohta, millega nad seda võlakirja müüsid või kavatsesid müüa. Kõnealune vestlus kajastab seega reaalajas kommentaare kauplejate tegevuse kohta, mille tulemusel vahetati tundlikku äriteavet.
285
Credit Suisse ei ole seega tõendanud, et komisjon tegi vea, kui ta leidis, et 8. veebruari 2012. aasta vestluse esimene osa kujutab endast teabe koondamist, mis võimaldas kauplejatel hinnata tuvastatud kliendi kavatsusi ja jooksvat kauplemist ning järelikult tegutseda turul väiksema ebakindlusega.
286
Järelikult ei ole Credit Suisse tõendanud, et komisjon tegi vea, kui ta leidis vaidlustatud otsuse põhjendustes 367–376 ning seejärel põhjendustes 674 ja 678, et 28. septembri 2010. aasta vestluses vahetati tundlikku äriteavet ja teavet kauplemisstrateegiate ja hindade kindlaksmääramise strateegiate kohta ning et seega oli see vestlus konkurentsivastane.
– 10. jaanuari 2013. aasta vestlus
287
10. jaanuari 2013. aasta vestluses, mis liigitati 3., 4. ja 5. kategooriasse ning mida on käsitletud vaidlustatud otsuse põhjendustes 446–450 ning seejärel põhjendustes 674, 678 ja 686, küsis Credit Suisse’i kaupleja, kas KFW võlakirjade ostupakkumine, mida ta nägi (tõenäoliselt ühe või mitme maakleri ekraanil), oli Deutsche Banki kaupleja oma („is that your bid in KFW 4.375 18?“), millele viimane vastas jaatavalt. Credit Suisse’i kaupleja selgitas seejärel, et ta peab läbirääkimisi kolmanda isikuga „switch trade“’i üle, millega ta ostab neid KFW [võlakirju] ja müüb samal ajal teist liiki võlakirju („I’m being checked on these vs the kommun“). Deutsche Banki kaupleja vastas seejärel, et ta on lühikesel positsioonil, et tal on vaja neid võlakirju ja ta on valmis maksma mis tahes hinda („i am short 50mm… badly need them… will pay whatever“). Seejärel küsis ta Credit Suisse’i kauplejalt esiteks, kas see tahab, et ta võtaks oma pakkumise, mis oli maakleri ekraanil nähtav, tagasi („you want me to kill the bid?“), ja teiseks, kas see kaupleja saab hankida võlakirju tema jaoks („if you can get these for me will pay whatever man“). Credit Suisse’i kaupleja vastas eitavalt, täpsustades, et ta annab endast parima, kuid et see võib olla aja raiskamine („nah, thats cool... i’ll do my best, but could just be time wasting“). Sama kaupleja rõhutas samuti, et ta ei tee palju äritehinguid selle kliendiga ega ole päris kindel, et ta tehingu teeb („guy who we dont do anything with, so not really sure“). Deutsche Banki kaupleja tegi seejärel uuesti ettepaneku oma pakkumine maakleri ekraanilt tagasi võtta („you want me to kill the bid?“), mille peale Credit Suisse’i kaupleja vastas, et klient ei otsi parimat pakkumist („not shopping it around“).
288
Credit Suisse väidab, et selles vestluses tegi Deutsche Banki kaupleja ettepaneku oma pakkumine „maha võtta“, kuna ta lootis, et Credit Suisse’i kaupleja kaupleb tema eest ja et tal ei ole seega vaja katta oma lühikest positsiooni maakleri ekraanil. Credit Suisse’i kaupleja vastus, nimelt „ei, cool… ma annan endast parima, aga see võib olla aja raiskamine“, tähendab tema sõnul, et Deutsche Banki kaupleja ei pidanud oma pakkumist tühistama, sest tehinguläbirääkimised kolmanda isikuga ei olnud piisavalt kaugele jõudnud, et ta võiks sellele tugineda ja enam võlakirju maakleri ekraanilt mitte otsida.
289
Credit Suisse’i tõlgendus ei ole siiski usutav, arvestades 10. jaanuari 2013. aasta vestluses vahetatud lauseid, ja see pank ei tõenda, et komisjoni käsutuses olevad otsesed tõendid selle vestluse kohta on ebapiisavad.
290
Nimelt asjaolu, et Credit Suisse’i kaupleja ei taotlenud Deutsche Banki kaupleja pakkumise tagasivõtmist seetõttu, et ta ei arvanud, et klient otsib „parimat pakkumist“, näitab, et Credit Suisse’i kaupleja tõlgendas pakkumise tagasivõtmise ettepanekut Deutsche Banki kaupleja tahtena mitte näidata konkureerivat ostupakkumist ja seega mitte sekkuda Credit Suisse’i kaupleja käimasolevasse kauplemisse. Lisaks oleks iseseisev konkurent, kellel oli samamoodi nagu Deutsche Banki kauplejal võlakirju nii väga vaja, et ta oli valmis maksma mis tahes hinda, püüdnud maksimeerida oma võimalusi leida müüja paljude eri kanalite kaudu, ning ta ei oleks seega teinud ettepanekut oma ostupakkumine maakleri ekraanilt tagasi võtta.
291
Deutsche Banki kaupleja ainus usutav ostupakkumise tagasivõtmise ettepaneku selgitus on seega soov aidata Credit Suisse’i kauplejat kauplemises kolmanda isikuga.
292
Igal juhul tuleb rõhutada, et isegi kui Deutsche Banki kaupleja lõpuks oma pakkumist tagasi ei võtnud, väljendasid need kaks kauplejat ühist tahet oma tegevust kooskõlastada, seejärel otsustasid ühiselt, et Deutsche Banki pakkumine võib maakleri ekraanile alles jääda.
293
Ent nagu väidab komisjon, ei õigusta asjaolu, et Deutsche Banki kaupleja võib olla huvitatud hilisemast tehingust Credit Suisse’i kauplejaga, kui ta sõlmib tehingu kolmanda isikuga, sellist konkurentidevahelist kooskõlastamist, kuna lepingu tegemiseks kolmanda isikuga peab igaüks neist esitama sõltumatu konkureeriva pakkumise.
294
Lisaks vahetati 10. jaanuaril 2013 toimunud vestluses tundlikku äriteavet võimaliku tehingu kohta, mis võis olla mõlemale kauplejale huvipakkuv, eelkõige seoses ühe kliendi käitumisega. Deutsche Banki kaupleja esitas teavet ka tema olukorra kohta. See teave andis Credit Suisse’i kauplejale kindlustunde, et tal on ostja, kes on valmis maksma mis tahes summa võlakirjade eest, mille tema oma kliendilt ostab, mis on asjaolu, mida võis Credit Suisse’i kaupleja kliendile hinna pakkumiseks arvesse võtta.
295
Järelikult ei ole Credit Suisse tõendanud, et komisjon tegi vea, kui ta leidis vaidlustatud otsuse põhjendustes 446–450 ning seejärel põhjendustes 674, 678 ja 686, et 10. jaanuari 2013. aasta vestluses vahetati tundlikku äriteavet, teavet kauplemisstrateegiate ja hindade kindlaksmääramise strateegiate kohta ning kooskõlastati kauplemistegevust, ning et seega oli see vestlus konkurentsivastane.
– 12. märtsi 2015. aasta vestlus
296
Mis puudutab 12. märtsil 2015 Credit Suisse’i kaupleja ja Crédit agricole’i kaupleja vahel toimunud kahepoolset vestlust, mille Crédit agricole samuti edutult vaidlustas ja mida on mainitud eespool punktides 257–267, siis ei sea Credit Suisse’i argumendid kahtluse alla hinnangut, et see vestlus oli konkurentsivastane.
297
Nimelt, esiteks ei näita 12. märtsil 2015 toimunud vestlus mitte ainult väga täpse ja ajakohase teabe vahetamist kliendile käimasoleva kauplemise raames tehtud pakkumise kohta. See vestlus näitab ka tegevuse kooskõlastamist, mis viis Crédit agricole’i kaupleja selleni, et pärast seda, kui ta oli tegevuse kooskõlastanud Credit Suisse’i kauplejaga, ei teinud pakkumist potentsiaalsele kliendile, kes oli temaga ühendust võtnud (vt punktid 259–261 eespool).
298
Teiseks ei ole Credit Suisse’i esitatud alternatiiv, mille kohaselt püüdis Crédit agricole’i kaupleja hankida Credit Suisse’i kauplejalt likviidseid vahendeid, usutav ja see pank ei tõenda, et komisjoni käsutuses olevad otsesed tõendid olid ebapiisavad eespool punktis 186 viidatud kohtupraktika tähenduses.
299
Nimelt, kui Crédit agricole’i kaupleja oleks püüdnud hankida likviidseid vahendeid, nagu väidab Credit Suisse, ei oleks olnud kasulik, et need kaks kauplejat vahetavad tundlikku äriteavet kliendi strateegia, selle kliendi identiteedi ja Credit Suisse’i poolt sellele kliendile tehtud hinnapakkumise kohta. Oleks nimelt piisanud, kui Credit Suisse’i kaupleja selgitab Crédit agricole’i kauplejale kohe, et ta ei saa temaga võlakirja üle kaubelda, või et ta teeb Crédit agricole’i kauplejale pakkumise.
300
Järelikult ei ole Crédit Suisse tõendanud, et komisjon tegi vea, kui ta leidis vaidlustatud otsuse põhjendustes 573–575 ning seejärel põhjendustes 674, 678, 686, 715, 746 ja 848, et 12. märtsi 2015. aasta vestluses vahetati tundlikku äriteavet ning kooskõlastati hindu ja kauplemistegevust, ning et see vestlus oli seega konkurentsivastane.
– 24. märtsi 2015. aasta e‑kiri
301
Credit Suisse’i kaupleja 24. märtsi 2015. aasta e‑kirja kohta, mille adressaadiks oli Crédit agricole’i kaupleja, mis liigitati 4. kategooriasse ja millele viidatakse vaidlustatud otsuse põhjendustes 576 ja 577 ning seejärel põhjenduses 678, väidab Credit Suisse, et see hõlbustab kauplejate vahel kauplemisvõimaluste kindlakstegemist, mis on eriti oluline kuu ja kvartali lõpus, kui turutegijad peaksid oma portfelli ära paigutama.
302
Sellega seoses tuleb rõhutada, et Credit Suisse’i kaupleja saatis Crédit agricole’i kauplejale kõnealuse e‑kirja, mille koopia oli varjatud ja pealkiri oli „CS US$ SSA BID AXES – month end: offer side bids“. See e‑kiri sisaldas huvide loetelu, st loetelu, milles see kaupleja andis teavet võlakirjade hindade ja koguste kohta, millega ta oli valmis kauplema.
303
Vaidlustatud otsuse põhjendusest 53 nähtub, et huvide loetelu näitab panga kaupleja huvi osta või müüa turul teatavaid võlakirju ning see on mõeldud selle panga müügibüroole või maaklerile.
304
Seega, saates sellise loetelu otse konkureerivale kauplejale, teavitas Credit Suisse’i kaupleja konkureerivat kauplejat, nimelt Crédit agricole’i kauplejat hindadest, mida ta pakkus oma klientidele rea võlakirjade puhul.
305
Selline teave on aga tundlik äriteave. Äriliselt tundlikku laadi ei sea kahtluse alla asjaolu, et nimekiri puudutas vaid piiratud arvu võlakirju või et hinnad olid üksnes soovituslikud.
306
Lisaks ei esita Credit Suisse ühtegi tõendit, mis näitaks, et tema kaupleja oleks püüdnud kasutada sel viisil edastatud huvide loetelu selleks, et sõlmida Crédit agricole’i kauplejaga tehing ja seega „oma portfelli ära paigutada“. Credit Suisse ei ole esitanud ka tõendeid, mis tõendaksid, et Crédit agricole’i kaupleja soovis hankida Credit Suisse’ilt likviidseid vahendeid ühe võlakirja jaoks kõnealuses loetelus nimetatud 21 võlakirjast.
307
Asjaolu, et niisugune loetelu ei olnud mõeldud saatmiseks konkureerivale kauplejale, kinnitab 21. märtsi 2013. aasta vestlus Crédit agricole’i kaupleja ja Deutsche Banki kaupleja vahel, mida analüüsiti eespool punktides 220–223. Nimelt nähtub sellest vestlusest esiteks, et Deutsche Banki liikme poolt Crédit agricole’i kauplejale huvide loetelu saatmist nimetati eksituseks, ja teiseks, et selline saatmine tekitas Crédit agricole’is „bardaki“.
308
Järelikult ei ole Credit Suisse tõendanud, et komisjon tegi vea, kui ta leidis vaidlustatud otsuse põhjendustes 576 ja 577 ning seejärel põhjenduses 678, et 24. märtsi 2015. aasta e‑kiri on konkurentsivastane.
309
Sellest järeldub, et argumendid, mille Credit Suisse esitas selleks, et tõendada, et 28. septembri 2010. aasta, 8. veebruari 2012. aasta, 10. jaanuari 2013. aasta ja 12. märtsi 2015. aasta vestlused ning 24. märtsi 2015. aasta e‑kiri ei olnud konkurentsivastased, tuleb tagasi lükata.
3) Järeldus vaidlustatud otsuses analüüsitud vestuste kohta
310
Kõigest eeltoodust tuleneb, et Crédit agricole ja Credit Suisse ei ole tõendanud, et komisjon tegi vea, kui ta leidis, et tema analüüsitud vestlused tõendasid, et tegemist oli konkurentsivastaste kokkulepete ja/või kooskõlastatud tegevusega ELTL artikli 101 tähenduses ning täpsemalt esiteks hindade ja kauplemistegevuse konkurentsivastase kooskõlastamisega ning teiseks tundliku äriteabe vahetamisega.
311
Eespool punktis 310 esitatud järeldus ei mõjuta siiski vastust, mis tuleb anda Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i vastavatele esimestele väidetele, mille kohaselt sisuliselt rikkus komisjon ELTL artiklit 101, kui ta leidis, et tuvastatud kokkulepped või kooskõlastatud tegevus piiravad konkurentsi „eesmärgi põhjal“. Nimelt ei kujuta need tegevused selle tagajärjel, et need on konkurentsivastased, tingimata endast automaatselt „eesmärgil põhinevat“ piirangut.
312
Selleks et tegemist oleks „eesmärgil põhineva“ konkurentsipiiranguga, peab piirang olema mitte ainult konkurentsivastane, vaid see peab piisaval määral kahjustama konkurentsi (vt 30. jaanuari 2020. aasta kohtuotsus Generics (UK) jt, C‑307/18, EU:C:2020:52, punkt 67 ja seal viidatud kohtupraktika).
313
Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i argumente, millega vaidlustatakse „eesmärgil põhineva“ piirangu olemasolu, analüüsitakse seega hiljem nende esimestele väidetele vastamise raames.
c)
Ühe vältava rikkumise olemasolu
314
Teise väite teises osas vaidleb Crédit agricole vastu sellele, et komisjoni tuvastatud rikkumine on olemuselt vältav.
315
Credit Suisse omakorda tugineb oma teise väite raames sisuliselt sellele, et ei ole piisavalt tõendatud ega põhjendatud, et komisjoni tuvastatud rikkumine on esiteks üks rikkumine (esimene osa), ja teiseks, et see sama rikkumine on vältav (kolmas osa). Nagu on tuvastatud suuliste seisukohtade esitamise kohtuistungi protokollis, loobus Credit Suisse oma algul teise väite raames esitatud väitest, et ei ole piisavalt põhjendatud, et vaidlusalune rikkumine on üks ja vältav.
316
Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i argumentide analüüsimisel tuleb eristada esiteks neid, milles seatakse kahtluse alla, et komisjoni tuvastatud rikkumine oli üks rikkumine (Credit Suisse’i teise väite esimene osa), ja teiseks argumente, milles seatakse kahtluse alla rikkumise vältavus (Crédit agricole’i teise väite teine osa ja Credit Suisse’i teise väite kolmas osa).
1) Tuvastatud rikkumine kui olemuselt üks rikkumine
317
Vaidlustatud otsuse põhjendustes 757 ja 758 leidis komisjon, et tema poolt eelnevalt tuvastatud rida kokkuleppeid ja/või kooskõlastatud tegevusi olid osa tervikplaanist, millel oli ühine konkurentsivastane eesmärk. See eesmärk oli nende sõnul asjasse puutuvate pankade jaoks maksimeerida oma tulusid, piirates samal ajal kahjumit, mis võis tekkida teiste kauplejate käitumisega seotud ebakindluse tõttu, ning seda hindade ja kauplemistegevuste kooskõlastamise ja tundliku äriteabe vahetamise teel seoses järelturul kaubeldavate SSA võlakirjadega. Asjaomased pangad üritasid seega väidetavalt konkurentsi piirata või kahjustada, asendades omavahelise konkurentsi vastastikuse abistamisega, eesmärgiga suurendada oma tulu SSA võlakirjadega kauplemisest sellel turul, mistõttu kohati oli olukord väidetavalt selline, et võis näida, et asjaomaste pankade kauplejad kauplevad pigem ühe ettevõtja nimel kui konkurentidena.
318
Lisaks esitas komisjon vaidlustatud otsuse põhjendustes 759–764 sisuliselt neli „objektiivset asjaolu“, mis tema sõnul kinnitasid, et „kontaktid selles kokkumängus olid omavahel seotud ja üksteist täiendavad“.
319
Esiteks olid kõnealused tooted, st SSA võlakirjad väidetavalt samalaadsed ja nendega kaubeldi ühtemoodi (põhjendus 760). Teiseks oli kauplejate kasutatud mehhanism sama, st pideva suhtluse kasutamine neile reserveeritud jutufoorumites (põhjendus 761). Kolmandaks olid asjaomased ettevõtjad väidetavalt samad, nimelt Deutsche Bank, BofA, Credit Suisse ja Crédit agricole, ning muutust täheldati ainult siis, kui üks asjasse segatud kauplejatest (kes moodustasid aja jooksul samadest isikutest koosneva ühtehoidva grupi) vahetas tööandjat (põhjendus 762). Neljandaks toimus kõnealune tegevus väidetavalt sama „skeemi“ järgi. Eelkõige olid asjasse puutuvate pankade kauplejad iga päev teatud ajavahemikel omavahel kontaktis ja hoidsid suhtluskanalite kaudu sidet kogu päeva vältel. Nad vahetasid teavet oma käimasoleva kauplemistegevuse kohta vabalt, kommenteerides toimuvaid sündmusi reaalajas, mis võimaldas neil kindlaks teha ja kasutada võimalusi oma tegevuse kooskõlastamiseks (põhjendused 763 ja 764).
320
Teise väite esimeses osas väidab Credit Suisse, et komisjon ei ole tõendanud sellise tervikplaani olemasolu, millel on üks konkurentsivastane eesmärk, mis ühendab 2013. aasta veebruarile eelnenud ja sellele järgnenud tegevusi.
321
Ilma et oleks vaja uurida Credit Suisse’i vaidlustamise täpset ulatust ja täpsemalt küsimust, kas see pank vaidles vastu tervikplaani olemasolule, millel oli kogu komisjoni tuvastatud rikkumise perioodil ja täpsemalt enne veebruari 2013 ja 2013. aasta veebruaris üks konkurentsivastane eesmärk, mida hagiavaldusest selgelt ei nähtu, tuleb hinnata, kas komisjon tõendas esiteks, et selline tervikplaan oli enne 2013. aasta veebruari ja selle kuu jooksul olemas, ning teiseks, kas see tervikplaan pärast 2013. aasta veebruari jätkus.
i) Kas ühe konkurentsivastase eesmärgiga tervikplaan oli enne 2013. aasta veebruari ja selle kuu jooksul olemas
322
Nagu nähtub enne 2013. aasta veebruari ja selle kuu jooksul toimunud ning eespool punktides 166, 168–171, 188–208 ja 269–295 nimetatud vestlustest, võimaldasid komisjoni järeldused käesolevas asjas tõendada, et sel perioodil oli kartelliosaliste tegevuse eesmärk, nimelt tundliku äriteabe vahetamine ning hindade ja kauplemistegevuse kooskõlastamine, konkurentsivastane.
323
Täpsemalt nähtub komisjoni järeldustest, et asjaomaste pankade kauplejate tegevuse eesmärk oli vahetada tundlikku äriteavet ja kasutada ära võimalusi tegevust kooskõlastada, kui selleks tekkis võimalus ja eelkõige siis, kui osalejad avaldasid ühist huvi ühe või mitme konkreetse SSA võlakirja vastu või kui nende poole pöördus üks ja sama klient sama SSA võlakirja asjus. Selline tegevus, mis seisnes tavapäraste konkurentsitingimuste asendamises omavahelise vastastikuse abistamisega, suurendas läbipaistvust ning seega vähendas ebakindlust ja riski ning viis selleni, et mõnikord hallati osalejate vastavaid portfelle nii, nagu oleks tegemist üheainsa portfelliga. Nii võisid osalejad oma konkurentsivastasest tegevusest klientide ja konkurentide suhtes kasu saada.
324
Nii leidis komisjon õigesti, et asjaomaste pankade tegevuse ainus konkurentsivastane eesmärk oli maksimeerida oma tulu, piirates samal ajal oma kahjumit.
325
Seda eesmärki kajastavad muu hulgas mõned eespool punktides 166, 168 ja 170 nimetatud vestluste käigus tehtud sõnaselged märkused „ok cool will show same level… and wont improve“ (põhjenduses 190 nimetatud 2. juuni 2010. aasta vestlus); „where u gonna be bidding kfw 20’s if asked?“ (põhjenduses 228 nimetatud 31. augusti 2010. aasta vestlus); „Let’s just keep that price up because I am not going to improve from there. Because they are just going to try and play one place against another“ (põhjenduses 236 nimetatud 13. oktoobri 2010. aasta vestlus); „take it out for now man… don’t want [to] have to pay 15!“ (põhjenduses 243 nimetatud 20. oktoobri 2010. aasta vestlus); „in case he comes to [you]... maybe worth showing same level… so we can max the dough“ (põhjenduses 294 nimetatud 19. mai 2011. aasta vestlus).
326
Lisaks toetavad enne 2013. aasta veebruari ja 2013. aasta veebruaris toimunud vestlused, mida on nimetatud eespool punktides 166, 168–170, 188–208 ja 269–295, vaidlustatud otsuses antud hinnanguid, mille kohaselt kinnitasid enne 2013. aasta veebruari ja selle kuu jooksul muud objektiivsed asjaolud, et osalejate konkurentsivastane tegevus oli oma laadilt omavahel seotud ja üksteist täiendav ning et see tegevus vastastikuses toimes aitas kaasa tervikplaanile, millega taotleti komisjoni kirjeldatud konkurentsivastast eesmärki.
327
Nimelt, esiteks puudutas komisjoni tuvastatud konkurentsivastane tegevus kõiki SSA võlakirju, millega nende mitmekesisusele vaatamata kauplesid sama moodi ja samad kauplejad asjaomaste pankade samades kauplemiskohtades. Seda hinnangut näitlikustavad mitmed vestlused, mida komisjon vaidlustatud otsuses analüüsis ja millest nähtub, et samal päeval vahetasid samad kauplejad teavet või kooskõlastasid oma tegevust seoses mitmesuguste SSA võlakirjadega (vt näiteks 8. veebruari 2012. aasta vestlus, mida on nimetatud eespool punktides 279–286, ning eespool punktides 188–195 nimetatud 18. jaanuari 2013. aasta vestlus).
328
Teiseks järgis kõnealune tegevus sama mehhanismi, st alates 2010. aasta algusest peeti regulaarseid vestlusi alalistes mitmepoolsetes jutufoorumites, mida täiendasid kahepoolsed vestlused. Need vestlused toimusid väikeses ühtehoidvas kauplejate rühmas, kes vahetasid kogu päeva jooksul teavet eri SSA võlakirjade kohta (vt näiteks eespool punktides 269–278 nimetatud 28. septembri 2010. aasta vestlus ning eespool punktides 196–200 nimetatud 31. jaanuari 2013. aasta vestlus).
329
Kolmandaks oli sellesse tegevusse kaasatud püsiv ettevõtjate rühm, mille moodustasid nimelt Deutsche Bank, BofA ja Credit Suisse. See ettevõtjate rühm muutus alles siis, kui BofA kaupleja vahetas 2013. aasta jaanuaris tööandjat ja asus tööle Crédit agricole’is, mille kaudu on kaasatud ka see pank.
330
Neljandaks toimus kõnealune tegevus sama skeemi järgi, mis seisnes teabe koondamises või otsekoheses vestlustes hiljutise, jooksva või tulevase tegevuse kohta, mis võimaldas asjaomaste pankade kauplejatel kasutada võimalusi oma tegevust kooskõlastada või vahetada teavet ja seega tegutseda eespool punktis 317 nimetatud ühel konkurentsivastasel eesmärgil.
331
Seda, et enne 2013. aasta veebruari ja selle kuu jooksul oli olemas tervikplaan, millel oli üks konkurentsivastane eesmärk, kinnitavad ka muud komisjoni kogutud toimiku materjalid.
332
Nimelt teatas BofA kaupleja vaidlustatud otsuse põhjenduses 190 mainitud 2. juuni 2010. aasta vestluse käigus Deutsche Banki kauplejale hinna, millega ta oli müünud võlakirju ühele konkreetsele kliendile. Deutsche Banki kaupleja pakkus seejärel samale kliendile sama hinda ja teatas BofA kauplejale, et ta oli müünud samu võlakirju ja et see oli toiminud nii hästi, nagu poleks osanud uneski näha („worked out a dream“).
333
Samuti mainis komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 810 vestlusi, millest nähtub, et kõik kolm algusest peale asjasse segatud kauplejat tunnistasid ise, et nad kuuluvad privaatsesse „klubisse“ („telling you man… just like you, me and [Credit Suisse’s trader] have a chatroom… all these accounts mst be in one chatroom as well“; „we should defo include him in the club….“).
334
Lõpuks, pärast BofAst töölt lahkumist ja tööle astumist Crédit agricole’is palus üks kauplejatest, kes oli kõnealusesse komisjoni analüüsitud tegevusse kaasatud, 10. jaanuaril 2013, ennast uuesti klubi liikmeks võtta („to be added back in the house!“), st alalisesse foorumisse, mille liikmed olid Deutsche Banki kaupleja ja Credit Suisse’i kaupleja.
335
Seega, kuna komisjonil oli piisavalt tõendeid, et järeldada, et enne 2013. aasta veebruari ja selle jooksul oli olemas tervikplaan, millel oli üks konkurentsivastane eesmärk, ei olnud vastupidi Credit Suisse’i väidetule nõutav, et komisjon tõendaks, et osalejad olid sõnaselgelt ja eelnevalt sõlminud üldise kokkuleppe, milles määratleti nende tegevus turul, või üldisemalt, et nad olid eelnevalt vormistanud oma kavatsuse tegutseda konkurentsivastaselt.
336
Arvestades eeltoodut ja eeldades, et Credit Suisse soovis vastu vaielda sellele, et tervikplaan oli ajavahemikul 2010. aasta jaanuarist kuni 2013. aasta veebruarini olemas, ei ole Credit Suisse tõendanud, et komisjon tegi vea, kui ta leidis, et asjaomaste pankade kauplejate tegevus sellel perioodil kuulus tervikplaani, millel oli üks konkurentsivastane eesmärk, nagu see on sisuliselt määratletud eespool punktis 317 korratud sõnastuses.
ii) Ühe konkurentsivastase eesmärgiga tervikplaani jätkumine pärast 2013. aasta veebruari
337
Nagu vaidlustatud otsuse põhjendustest 94, 766, 767, 822, 823 ja 847 nähtub, keelas Deutsche Bank 2013. aasta veebruari lõpus oma kauplejatel kasutada alalisi mitmepoolseid jutufoorumeid („persistent multilateral chatrooms“).
338
Credit Suisse väidab, et see keeld on „oluline asjaolu“, mis muutis vestlused sellistes jutufoorumites võimatuks, mille tagajärjel muutusid asjaomaste pankade kauplejate vahelised vestlused harvemaks või koguni juhuslikeks. Asjaolude muutumise tõttu ei põhinenud kauplejate tegevus pärast 2013. aasta veebruari enam samal „mehhanismil“ ega järginud sama „skeemi“. Neil asjaoludel ei olnud pärast 2013. aasta veebruari enam võimalik täita komisjoni määratletud ühte konkurentsivastast eesmärki.
339
Komisjon möönab konkurentsivastaste vestuste sageduse suhtelist vähenemist seoses eespool punktis 337 nimetatud keeluga, kuid lükkab tagasi Credit Suisse’i väite, et see langus oli märkimisväärne ja järsk.
340
Käesolevas asjas tuleb rõhutada, et asjaolu, et Deutsche Bank keelas oma kauplejatel kasutada alalisi mitmepoolseid jutufoorumeid, ei sea kahtluse alla komisjoni järeldusi ühe konkurentsivastase eesmärgiga tervikplaani olemasolu kohta.
341
Nimelt on esiteks oluline märkida, et Credit Suisse ei vaidle vastu objektiivsetele asjaoludele, mida on meenutatud eespool punktis 319 ja mis on seotud ühelt poolt sellega, et kõnealused tooted on olemuselt ühtsed, nimelt SSA võlakirjad, ja teiselt poolt asjaoluga, et asjasse olid segatud samad asjaomased pangad, välja arvatud siis, kui üks osalev kaupleja vahetas panka.
342
Teiseks põhjustas eespool punktis 337 nimetatud keeld Deutsche Banki kauplejate reaktsiooni, mida näitab selle panga kahe kaupleja vahel 25. veebruaril 2013 toimunud vestlus, mida on nimetatud vaidlustatud otsuse põhjendustes 473 ja 761.
343
Selles vestluses kinnitas vaidlusalusesse rikkumisse segatud Deutsche Banki kaupleja ühele oma kolleegile samast pangast, et see keeld hakkab neid tõepoolest segama („that’s gonna really hinder us“), kuna nad ei ole enam Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i kauplejate vahelise teabevahetusega kursis („we not gonna know what flows are going on with [Crédit agricole’s trader] and [Credit Suisse’s trader]“).
344
Deutsche Banki teine kaupleja selgitas seejärel: „what i do with [another trader] is we open a new room every day.. as long as its not permanent chat, its ok“, mille peale tema vestluspartner, kes on vaidlusalusesse rikkumisse segatud, vastas: „ah ok.. gonna have to do that then“.
345
Nii hakkasidki vaidlusaluse rikkumisega seotud pankade kauplejad pärast seda, kui Deutsche Bank oli kauplejatel keelanud kasutada alalisi mitmepoolseid jutufoorumeid, vestlema alaliste mitmepoolsete jutufoorumite asemel mittealalistes kahepoolsetes jutufoorumites.
346
Sellega seoses ei ole esiteks vaidlust selles, et kuni 2013. aasta augustini jätkasid Credit Suisse’i ja Crédit agricole’i kauplejad kahepoolseid vestlusi samas alalises mitmepoolses foorumis, mida oli kasutatud Deutsche Banki kauplejaga enne 2013. aasta veebruari ja selle kuu jooksul, nimelt foorumis PCHAT‑0x2000001313671 nimega „DB/CA/CS $ CHAT“. Teiseks, nagu nähtub sõnaselgelt eespool punktis 344 viidatud 25. veebruari 2013. aasta vestlusest, ei takistanud alaliste mitmepoolsete jutufoorumite keelamine Deutsche Banki kauplejatel kasutada mittealalisi kahepoolseid jutufoorumeid.
347
Lisaks olid asjaomaste pankade kauplejad harjunud pidama ka kahepoolseid vestlusi, kuna nad olid pidanud selliseid vestlusi enne 2013. aasta veebruari ja selle kuu jooksul, lisaks nende mitmepoolsete jutufoorumite kasutamisele, mida ei ole vaidlustatud.
348
Asjaomaste pankade kauplejad soovisid seega Deutsche Banki kauplejatele kehtestatud mitmepoolsete jutufoorumite kasutamise keelu vastu abinõu leida kahepoolsete vestluste võrgustiku kaudu. See asjaolu tõendab pigem kavatsust alates 2010. aasta jaanuarist taotletud konkurentsivastast eesmärki pärast 2013. aasta veebruari jätkata.
349
Kolmandaks jätkusid asjaomaste pankade kauplejate vahelised vestlused tegelikult pärast 2013. aasta veebruari. 2013. aasta veebruarile järgnenud vestluste analüüs näitab, et nendel vestlustel oli 2013. aasta veebruari vestlustele eelnenud vestlustega sarnane konkurentsivastane sisu.
350
Nimelt jätkasid kauplejad kõigepealt oma hindade kooskõlastamist, nagu näitavad näiteks väljavõtted 2013. aasta veebruarile järgnenud kahepoolsetest vestlustest, mida on mainitud eespool punktis 167, kahepoolsetest vestlustest, mis toimusid 10. juulil 2013 (vt punktid 236–243 eespool) ja 12. märtsil 2015 (vt punktid 257–267 ja seejärel punktid 296–300 eespool), nagu ka 24. märtsi 2015. aasta e‑kiri (vt punktid 301–308 eespool).
351
Seejärel jätkasid kauplejad omal algatusel või küsimise peale sellise teabe avalikustamist, mida võisid teised kauplejad kasutada oma kauplemistegevuses või oma kauplemis‑ või hinnastrateegia kindlaksmääramiseks, nagu näitavad näiteks väljavõtted 2013. aasta veebruarist hilisematest kahepoolsetest vestlustest, mida on nimetatud punktis 168 eespool, ning kahepoolsetest vestlustest, mis toimusid 19. ja 21. märtsil 2013 (vt punktid 209–216 ja 217–227 eespool), 24. mail 2013 (vt punktid 228–232 eespool), 25. juulil 2013 (vt punktid 244–248 eespool) ja 12. märtsil 2015 (vt punktid 257–267 ja 296–300 eespool).
352
Nimelt jätkasid kauplejad oma kauplemistegevuse kooskõlastamist, nagu näitavad näiteks väljavõtted 2013. aasta veebruarist hilisematest kahepoolsetest vestlustest, mida on mainitud eespool punktides 170 ja 171, ning kahepoolsetest vestlustest, mis toimusid 10. juulil 2013 (vt punktid 236–243 eespool) ja 12. märtsil 2015 (vt punktid 257–268 ja seejärel punktid 296–300 eespool).
353
Seega tegelesid asjaomaste pankade kauplejad pärast 2013. aasta veebruari sama tüüpi kooskõlastamisega, vahetasid sama liiki tundlikku äriteavet ja tegutsesid samal konkurentsivastasel eesmärgil nagu enne seda kuupäeva.
354
Neljandaks ei võimalda Credit Suisse’i argumendid, et pärast Deutsche Banki kauplejatele alaliste mitmepoolsete jutufoorumite kasutamise keelu kehtestamist väidetava ühe rikkumise „mehhanism“ ja „skeem“ muutus drastiliselt, seada kahtluse alla järeldust, et tervikplaani konkurentsivastane eesmärk säilis pärast 2013. aasta veebruari.
355
Asjaolu, et tegemist on ühe rikkumisega, tuleneb nimelt kartelliosaliste taotletud eesmärgi ühtsusest, mitte selle kartellikokkuleppe rakendamise korrast (vt selle kohta 15. märtsi 2000. aasta kohtuotsus Cimenteries CBR jt vs. komisjon, T‑25/95, T‑26/95, T‑30/95–T‑32/95, T‑34/95–T‑39/95, T‑42/95–T‑46/95, T‑48/95, T‑50/95–T‑65/95, T‑68/95–T‑71/95, T‑87/95, T‑88/95, T‑103/95 ja T‑104/95, EU:T:2000:77, punkt 4127, ja 8. juuli 2008. aasta kohtuotsus Lafarge vs. komisjon, T‑54/03, ei avaldata, EU:T:2008:255, punkt 482).
356
Samuti on otsustatud, et kuna konkurentsivastase tegevuse eesmärk jäi samaks, ei ole asjaolu, et selle tegevuse teatud tunnused või intensiivsus muutusid, määrav (vt selle kohta 24. märtsi 2011. aasta kohuotsus Aalberts Industries jt vs. komisjon, T‑385/06, EU:T:2011:114, punkt 105).
357
Lisaks, vastupidi sellele, mida annab mõista Credit Suisse, ei sõltu vaidlustatud otsuses tuvastatud üks konkurentsivastane eesmärk igapäevaste vestluste korraldamisest. Nimelt, nagu nähtub vaidlustatud otsuse põhjendustest 607–611 ja 763, taotlesid asjaomaste pankade kauplejad seda eesmärki, vahetades vabalt teavet oma käimasoleva kauplemistegevuse kohta. Teabevahetus toimus sündmuste reaalajas kommenteerimise vormis sündmuste toimumise ajal, mis võimaldas neil kindlaks teha ja kasutada võimalusi oma tegevuse kooskõlastamiseks. Nii soovisid kauplejad selle eesmärgi saavutada konkurentsivastaste vestlustega kauplemise teemal või äärmisel juhul vaatlusaluste perioodide suhtes olulise teabe teemal. Seega ei olnud kõnealuse konkurentsivastase eesmärgi saavutamiseks vaja pidevaid või igapäevaseid vestlusi.
358
Lisaks, isegi 2013. aasta veebruarile eelnenud perioodil ei olnud konkurentsivastased vestlused tingimata igapäevased, nagu nähtub vaidlustatud otsuse jaos 4.2 esitatud sündmuste kronoloogiast.
359
Lõpuks on tõsi, et alaliste mitmepoolsete jutufoorumite keeld võis raskendada asjaomaste pankade kauplejate võimaluste kindlakstegemist, et nad saaksid oma tegevust kooskõlastada või vahetada tundlikku äriteavet, eelkõige seetõttu, et neil oli raskem jätkata „reaalajas kommenteerimist“.
360
Credit Suisse ei vaidle siiski vastu sellele, et mittealalised kahepoolsed jutufoorumid toimivad samamoodi nagu alalised mitmepoolsed jtufoorumid. Mittealalised kahepoolsed jutufoorumid võimaldasid samamoodi nagu alalised mitmepoolsed jutufoorumid nendega ühendatud kauplejatel vahetada teavet kiirsõnumite saatmise teel. Lisaks võimaldavad ka mittealalised foorumid samamoodi nagu alalised mitmepoolsed jutufoorumid nendega ühendatud kauplejatel sündmusi terve päeva jooksul ja reaalajas kommenteerida. Tegelikult seisnes erinevus nende kahte tüüpi foorumite vahel peamiselt osalejate arvus ja selles, kas iga päev on vaja avada uus foorum või mitte.
361
Järelikult, ilma et oleks vaja hinnata muid põhjendusi, mille komisjon esitas vaidlustatud otsuses vastuseks asjaomaste pankade argumentidele, et selgitada konkurentsivastaste vestluste sageduse suhtelist vähenemist, ei saa nõustuda Credit Suisse’i argumentidega, et pärast 2013. aasta veebruari ei olnud enam võimalik täita vaidlustatud otsuses määratletud ühte konkurentsivastast eesmärki.
362
Credit Suisse’i teise väite esimene osa tuleb seega tagasi lükata.
363
Ka Crédit agricole’i väited osas, milles see pank seab omakorda kaudselt ja hajutatult kahtluse alla, et vaidlusalune rikkumine oli üks rikkumine, tuleb tagasi lükata.
364
Esiteks ei ole Crédit agricole’il alust väita oma esimese väite lõpus ja teise väite sissejuhatavas osas, et „üheks ja vältavaks rikkumiseks“ kvalifitseerimine on väär, kui Üldkohus peaks tuvastama, et komisjon kvalifitseeris ühe viiest erinevast kokkuleppest või kooskõlastatud tegevusest ekslikult „eesmärgil põhinevaks“ rikkumiseks. Nimelt põhinevad need argumendid ekslikul eeldusel, et komisjon tuvastas vaidlustatud otsuses viis erinevat rikkumist (vt punktid 70–89 eespool).
365
Teiseks ei saanud Crédit agricole samuti teise väite esimeses osas, milles väidetakse, et ei toimunud panustamist tervikplaani, põhjendatult väita, et üks konkurentsivastane eesmärk, mille komisjon kõnealuse ühe ja vältava rikkumise puhul tuvastas, on määratletud liiga üldiselt, kuna iga pank püüab oma kahjumit vähendada. Nimelt, kuigi on tõsi, et komisjoni välja toodud üks konkurentsivastane eesmärk hõlmab eesmärki maksimeerida tulu ja vähendada kahjumit vaidlusaluses rikkumises osaledes, nähtub eespool punktist 317, et komisjon täpsustas ka, et asjaomased pangad soovisid seda eesmärki saavutada, kooskõlastades oma tegevust hindade ja kauplemistegevuse osas ning vahetades tundlikku äriteavet järelturul kaubeldavate SSA võlakirjade kohta. Seega üritasid asjasse segatud pangad vastastikuse abi ja seega tegevuse abil, mis ei toimunud tavapärastes konkurentsitingimustes, maksimeerida oma tulu ja vähendada kahjumit rohkem kui pangad, kes kõnealuses tegevuses ei osalenud.
2) Tuvastatud rikkumise vältav laad
366
Vaidlustatud otsuse põhjenduses 789 „Rikkumise vältav laad“ leidis komisjon, et tegevus, mida ta kirjeldas oma otsuse 4. jaos, oli osa pidevast protsessist ühise plaani järgi ja et see tegevus ei kujutanud endast eraldiseisvaid või juhuslikke sündmusi. Komisjoni sõnul töötati rikkumise erinevad osad, millel oli sama konkurentsivastane eesmärk, välja asjaomaste pankade kauplejate vahel toimunud arvukate ja sagedaste vestluste kontekstis.
367
Teise väite teises osas väidab Crédit agricole, et tegemist „ei olnud vältava rikkumisega“. Vastuseks Üldkohtu küsimusele kohtuistungil märkis Crédit agricole, et selle väiteosa punktides 3.16–3.31 vaidlustas ta, et ta oli rikkumises osalenud vältavalt, kuid et tema ja teiste pankade osalemise katkestused peaksid samuti mõjutama vaidlusaluse rikkumise tervikuna vältavaks pidamist.
368
Teise väite kolmandas osas väidab Credit Suisse, et komisjon ei ole tõendanud, et vaidlusalune rikkumine oli pärast 2013. aasta veebruari vältav.
369
Credit Suisse’i teise väite kolmandat osa ja Crédit agricole’i teise väite teist osa tuleb analüüsida järjestikku osas, milles selle teise osaga soovitakse tõendada, et vaidlusalune rikkumine ei olnud vältav.
i) Credit Suisse’i teise väite kolmas osa, mille kohaselt puuduvad tõendid selle kohta, et vaidlusalune rikkumine oli pärast 2013. aasta veebruari vältav
370
Teise väite kolmandas osas väidab Credit Suisse, et komisjon ei ole tõendanud, et vaidlusalune rikkumine oli vältav pärast 2013. aasta veebruari, mil see rikkumine oluliselt muutus.
371
Kõigepealt väidab Credit Suisse, et käesoleval juhul ei olnud kauplejate vaheline sidekanal salajane ja teabevahetus oli täielikult registreeritud, mistõttu asjaolu, et teatava ajavahemiku kohta suhtluse tõendid puuduvad, tegelikult tõendab, et sellel perioodil tegevus katkes. Seega püüab komisjon tema sõnul ekslikult väita, et tema tõendite jõud on nõrk seetõttu, et tõendid on katkendlikud ja mittetäielikud.
372
Credit Suisse leiab, et asjaomase turu dünaamikat ja 2013. aasta veebruari järgsete asjaolude kronoloogiat arvestades oleks komisjon pidanud esitama tõendid ajaliselt piisavalt lähestikku asetleidnud asjaolude kohta. Pärast 2013. aasta veebruari oli aga palju pikaajalisi vahesid, sealhulgas kestusega 49–82 päeva. Võttes arvesse lisaks Credit Suisse’i kauplejatele ka teiste kauplejate vahelisi kahepoolseid vestlusi, oli tema sõnul kümme tegevusetuse perioodi kestusega 28 päeva või rohkem.
373
Selles kontekstis väidab Credit Suisse kõigepealt, et asjaolu, et kõnealuste pankade tegevusel oli ühine eesmärk, ei ole piisav, et tõendada vältavat rikkumist, kui on olemas otsesed või kaudsed tõendid, mis osutavad rikkumise katkemisele. Need argumendid võimaldavad kõige enam toetada ühe ja „korduva“ rikkumise olemasolu. Samuti tegi komisjon tema sõnul lihtsalt järeldusi tõendite kogumi alusel tervikuna, mis ei tõenda õiguslikult piisavalt vältavat rikkumist.
374
Seejärel rõhutab Credit Suisse, et komisjon ei ole selgitanud, kuidas saab eespool punktis 372 nimetatud vahesid omavahel seostada, kui vahetatud teave muutus kiiresti aegunuks, ja et see institutsioon püüdis mõne juhusliku pärast 2013. aasta veebruari tuvastatud vestluse mõju pikendada.
375
Lõpuks leiab Credit Suisse, et juhtumi asjaolud ja turu toimimine nõuavad tegelikult „positiivseid meetmeid“ ja vestlusi, mis toimuvad teatud regulaarsusega ja suhteliselt lühikestel ajavahemikel. Tema sõnul ei suutnud komisjon seda argumenti ümber lükata.
376
Sellega seoses tuleb kõigepealt tagasi lükata Credit Suisse’i argument, et asjaomaste pankade kauplejate vaheline teabevahetuskanal ei olnud salajane ja teabevahetus on täielikult registreeritud, mistõttu tõendite puudumine teatud ajavahemiku kohta tõendab tegelikult tegevuse katkemist sellel perioodil.
377
Esiteks räägivad sellele argumendile vastu teatud selgitused, mis on esitatud vaidlustatud otsuses. Nimelt märkis komisjon selle otsuse põhjenduses 777, et pärast seda, kui Deutsche Bank keelas kasutada alalisi mitmepoolseid jutufoorumeid, oli normaalne, et tõendid kahepoolsete vestluste kohta on rohkem hajali, kui kauplejad olid teada saanud, et nad peavad mitmepoolsete jutufoorumite kasutamise lõpetama, ja neil oli seega vaja „oma vestlusi asutusesisese nõuetele vastavuse kontrolli eest varjata“. Lisaks selgitas komisjon sama otsuse põhjendustes 82 ja 778, et uurimise käigus teavitati teda asjaolust, et BofA kaupleja ajavahemikul 29. novembrist 2014 kuni 3. septembrini 2015 peetud telefonikõnede helisalvestised olid kustutatud ning et ainus tema käsutuses olev teave, nimelt väljaminevate kõnede register, näitas, et ajavahemikul 2014. aasta novembrist kuni 2015. aasta märtsini oli BofA kaupleja ja Crédit agricole’i kaupleja vahel toimunud 14 kõnet. Komisjon lisas, et Crédit agricole’i süsteemis oli loetletud vaid üks nendest kõnedest, nimelt 10. detsembri 2014. aasta telefonikõne.
378
Teiseks ei saa asjaolu, et vaidlusalust rikkumist teatud ajavahemikul ei ilmne, automaatselt tõlgendada selle rikkumise katkemisena sellel perioodil.
379
Nimelt, isegi kui kartelli ilmingud on pikemate või lühemate ajavahemikega üksteisest eraldatud, võib komisjon mitu aastat kestva rikkumise vältava laadi hindamisel asuda seisukohale, et rikkumine ei katkenud esiteks siis, kui rikkumise alla kuuluvatel erinevatel tegevustel on üksainus eesmärk ning need kuuluvad ühe rikkumise koosseisu, ning teiseks, kui ükski kaudne tõend või asjaolu ei tõenda, et rikkumine nendel perioodidel ei jätkunud (vt selle kohta 18. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Pometon vs. komisjon, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, punktid 112 ja 114, ning 17. mai 2013. aasta kohtuotsus Trelleborg Industrie ja Trelleborg vs. komisjon, T‑147/09 ja T‑148/09, EU:T:2013:259, punktid 61 ja 63).
380
Ent õiguskindluse põhimõte nõuab, et komisjon esitab vähemalt tõendid, mis puudutavad ajaliselt piisavalt lähestikku asetleidnud asjaolusid, nii et võib mõistlikult tuvastada, et rikkumine vältas katkematult kahe täpse kuupäeva vahel (vt selle kohta 29. septembri 2021. aasta kohtuotsus Nichicon Corporation vs. komisjon, T‑342/18, EU:T:2021:635, punkt 365 (ei avaldata) ja seal viidatud kohtupraktika).
381
Kuigi ajavahemik, mis lahutab rikkumise kahte ilmingut, on asjakohane kriteerium, et tuvastada rikkumise vältavus, ei saa siiski ainult abstraktselt uurida küsimust, kas nimetatud periood on või ei ole piisavalt pikk, et seda saaks pidada rikkumise katkemiseks. Vastupidi, seda tuleb hinnata kõnealuse keelatud kartellikokkuleppe toimimise konteksti arvestades (vt 29. septembri 2021. aasta kohtuotsus Nichicon Corporation vs. komisjon, T‑342/18, EU:T:2021:635, punkt 366 (ei avaldata) ja seal viidatud kohtupraktika).
382
Käesolevas asjas nähtub esiteks eespool punktidest 317–362, et kogu rikkumisperioodil oli osalejate tegevus osa tervikplaanist, millel oli üks konkurentsivastane eesmärk.
383
Sellest tuleneb, et komisjon võis asuda seisukohale, et vaidlusalune rikkumine oli kogu vaidlustatud otsuses tuvastatud rikkumisperioodil vältav, välja arvatud juhul, kui tuvastatakse rikkumise katkemine (vt punktid 379–381 eespool).
384
Teiseks oli taotletav konkurentsivastane eesmärk maksimeerida asjaomaste pankade tulu, vähendades samal ajal nende kahjumit, mis võis tekkida ebakindluse tõttu seoses sellega, kuidas teised kauplejad käituvad. Tegevus puudutas erinevaid SSA võlakirju ega seisnenud üksnes hindade kooskõlastamises või hinnateabe vahetamises. Nimelt puudutas see tegevus laiemalt asjaomaste pankade kauplemistegevust.
385
Nagu nähtub eespool punktidest 323 ja 357, ei sõltunud – vastupidi sellele, mida väidab Credit Suisse – vaidlustatud otsuses tuvastatud ühe konkurentsivastase eesmärgi taotlemine igapäevaste vestluste korraldamisest. Nimelt oli asjaomaste kauplejate vaheliste vestluste eesmärk teha kindlaks ja kasutada võimalusi oma tegevust kooskõlastada või vahetada tundlikku äriteavet.
386
Lisaks ja arvestades eeltoodut, ei olnud vaidlusaluse rikkumise toimimiseks vaja väga sagedast osalemist salajastes kokkulepetes, kuna SSA võlakirjadega kauplemine oli sõltumatu. Konkreetse salajase kokkuleppe võimalik edu ei sõltunud osalemisest reas kokkulepetes muu kauplemise kohta.
387
Pärast 2013. aasta veebruari toimunud vestlustes osalesid samad kauplejad, kes olid loonud alalised mitmepoolsed jutufoorumid 2010. aastal. Kauplejad kohtusid sageli sotsiaalsetel üritustel ja moodustasid ühtehoidva grupi, mis oli Londonis asuva finantsturu (City) kauplejate hulgas väga tuntud.
388
Kolmandaks tugines komisjon tõenditele, mis puudutavad ajaliselt piisavalt lähestikku asetleidnud asjaolusid, ning Credit Suisse’i väidetud ajavahe rikkumise kahe ilmingu vahel või kahe vestluse vahel, mida komisjon suudab tõendada, ei võimalda asuda seisukohale, et see rikkumine 2013. aasta veebruarile järgneval perioodil katkes.
389
Sellega seoses tuleb esiteks rõhutada, et Credit Suisse ei tugine sellele, et rikkumine katkes enne 2013. aasta veebruari, kuigi enne seda kuupäeva ja täpsemalt 2012. aastal võis teatud vestluste vahel tuvastada mitu üle kuu pikkust vahet.
390
Teiseks mainis komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 534 mitut dokumenti, millest nähtub, et aastatel 2014 ja 2015 tajusid kauplejad SSA võlakirjade turgu üha raskema ja vähem tulusana („no money in SSA anymore“, „no flows in SSA“, „no money in SSA“, „SSA is dead“). See nähtus seletas seda, et sellel turul tegevuse vähenemise kompenseerimiseks kauplesid kõnealused kauplejad üha enam teiste finantsinstrumentidega. Sellel tegevuse vähenemisel, mis ei sõltunud ühe rikkumise osaliste tahtest, oli oma osa selles, et vähenesid võimalused tegevust kooskõlastada või vahetada tundlikku äriteavet.
391
Kolmandaks nähtub ühelt poolt Credit Suisse’i viidatud ajavahedele eelnenud vestluste ja teiselt poolt nendele ajavahedele järgnenud vestluste analüüsist, et need vestlused ei sisalda ühtegi asjaolu, mis tõendaks, et asjaomaste pankade kauplejad väljendasid kõigepealt tahet lõpetada üks rikkumine ja seejärel tahet seda rikkumist uuesti alustada. Vastupidi, kauplejate kasutatud toon on eriti vaba ja vestlused on spontaansed. Credit Suisse’i viidatud ajavahedele järgnenud konkurentsivastased vestlused ei sisalda konkreetselt ühtegi sissejuhatavat märkust, mis annaks tunnistust vajadusest taastada kontakt või koguni usaldus, mis oleks osalejate vahel eelnevalt katkenud. Need vestlused tõendavad seega osalevate kauplejate püsivat ja pidevat tahet käituda viisil, mis aitas kaasa tervikplaanile, millel oli üks konkurentsivastane eesmärk, nagu komisjon selle vaidlustatud otsuses määratles.
392
Täpsemalt, mis puudutab 64‑päevast ajavahet, mis lahutab ühelt poolt 21. märtsi 2013. aasta vestlust Crédit agricole’i kaupleja ja Deutsche Banki kaupleja vahel ning teiselt poolt 24. mai 2013. aasta vestlust Crédit agricole’i kaupleja ja Credit Suisse’i kaupleja vahel, siis tuleb märkida, et kuigi võlakirjad, mida need vestlused puudutasid, olid erinevad, oli vestluste sisu sama. Nimelt vahetasid kõnealused kauplejad tundlikku äriteavet käimasoleva või aset leidnud kauplemistegevuse kohta ning eelkõige nende hindade ja klientide kohta (vt punktid 217–227 ja 228–232 eespool). Lisaks on nendes vestlustes väljendus eriti vaba ja kauplejate käitumine on loomulik. Vestlustes ei mainita ühtegi asjaolu, mis viitaks sellele, et kauplejate tahe rikkumist toime panna oleks selle rikkumise kahe ilmingu vahelisel ajal lõppenud.
393
Mis puudutab 60‑päevast ajavahet, mis lahutab kahte 11. oktoobri 2013. aasta ja 10. detsembri 2013. aasta vestlust Credit Suisse’i kaupleja ja Deutsche Banki kaupleja vahel, siis tuleb märkida, et need kaks vestlust puudutasid erinevaid võlakirju, kuid vestluste sisu oli sarnane. Esimese vestluse käigus võttis Credit Suisse’i kaupleja ühe müügikorralduse maakleri platvormilt tagasi („killed it“) pärast seda, kui Deutsche Banki kaupleja oli oma pika positsiooni tõttu soovitanud selle tagasi võtta („i am long bro…if ok to scarp it that would be better“). Teises nimetatud vestlustest tegi Deutsche Banki kaupleja ettepaneku oma ostupakkumine tagasi võtta („ah sorry bro…will kill it“), kui ta oli teada saanud Credit Suisse’i kaupleja lühikesest positsioonist („i’m small short“). Asjaolu, et Deutsche Banki kaupleja lõpuks pärast Credit Suisse’i kaupleja arvamuse saamist oma pakkumise tagasivõtmisest loobus, ei sea kahtluse alla hinnangut, et need vestlused annavad tunnistust nende järjepidevast sisust ja vastastikusest vormist, mis on ajaliselt seotud pakkumise tagasivõtmisega ja pakkumise tagasivõtmise ettepanekuga, mis võib teist kartelliosalist kahjustada. Lisaks ei ole nendes vestlustes mainitud ühtegi asjaolu, mis viitaks sellele, et kauplejate tahe rikkumist toime panna oleks rikkumise nende kahe ilmingu vahelisel ajal lõppenud. Esimene nendest vestlustest, st 11. oktoobri 2013. aasta vestlus, milles osalesid kolme asjasse segatud panga kauplejad, näitab muu hulgas tahet kavandada ärireisi ajal New Yorki (Ameerika Ühendriigid) järgneval nädalal seltskondlikku laadi kohtumist.
394
Mis puudutab 55‑päevast ajavahet, mis lahutab kahte 10. detsembri 2013. aasta ja 3. veebruari 2014. aasta vestlust Credit Suisse’i kaupleja ja Deutsche Banki kaupleja vahel, siis tuleb märkida, et need kaks vestlust puudutasid erinevaid võlakirju, kuid vestluste sisu oli sarnane. Esimeses nendest vestlustest tegi Deutsche Banki kaupleja ettepaneku oma pakkumine tagasi võtta pärast seda, kui ta oli teada saanud Credit Suisse’i kaupleja lühikesest positsioonist (vt punkt 393 eespool). Teises nendest vestlustest loobus Deutsche Banki kaupleja kasutamast Credit Suisse’i tehtud pakkumist maakleri platvormil ja seega müümast talle ühte võlakirja pärast kahe kaupleja vahelist teabevahetust. Mõlemad vestlused on otsesed ja spontaansed ning nendes ei mainita ühtegi asjaolu, mis viitaks sellele, et kahe kaupleja tahe vaidlusaluses rikkumises osaleda rikkumise nende kahe ilmingu vahelisel ajal lõppes.
395
Mis puudutab 82‑päevast ajavahet, mis lahutab ühelt poolt Crédit agricole’i kaupleja ja Credit Suisse’i kaupleja vestlust 1. mail 2014 ning teiselt poolt Credit Suisse’i kaupleja ja BofA kaupleja vestlust 22. juulil 2014, siis tuleb rõhutada, et esimeses vestluses arutasid Crédit agricole’i kaupleja ja Credit Suisse’i kaupleja konkreetse võlakirja (KFW 5 1/8 03/16) hinda. Crédit agricole’i kaupleja küsis nimelt „where u ma[rk]ing that sh1t [?]“. Credit Suisse’i kaupleja selgitas „got them marked +2 on the bid (2/-2)“, millele Crédit agricole’i kaupleja vastas „perfect“. See teabevahetus võimaldas seega Crédit agricole’i kauplejal kontrollida oma hindu Credit Suisse’i kauplejaga. Teises nendest vestlustest tegi BofA kaupleja, kes oli varem osalenud vestlustes teiste kauplejatega, kui ta töötas Deutsche Bankis, Credit Suisse’i kauplejale ettepaneku oma pakkumine ühe teise võlakirja kohta tagasi võtta. BofA kaupleja mainis ka oma kauplemispositsiooni („sorry I didn’t realised kbn 19 in tullets was you… i went better bid… can kill it if you wanty… we are short 10mm…“).
396
Selle 82‑päevase ajavahe ajal oli see Deutsche Banki endine kaupleja alates 1. aprillist puhkusel, kuni sellest pangast lahkumiseni 2014. aasta juunis ja BofA‑s tööle asumiseni. See sündmus ei katkestanud rikkumist, sest 1. mail 2014 arutasid Crédit agricole’i kaupleja ja Credit Suisse’i kaupleja ühe võlakirja hinda (vt punkt 395 eespool). Seevastu Deutsche Banki kaupleja puhkus enne teise tööandja juurde tööle asumist aitas ajutiselt vähendada kooskõlastamisvõimalusi või tundliku äriteabe vahetamist kolme peamiselt asjasse segatud kaupleja vahel.
397
Deutsche Banki endine kaupleja asus seejärel 16. juulil 2014 tööle BofA‑s. Asjaolu, et see kaupleja pidas kuus päeva hiljem, st 22. juulil 2014 Credit Suisse’i kauplejaga kahepoolse vestluse, et teha ettepanek üks pakkumine tagasi võtta („can kill it if you wanty“) ja näidata oma kauplemispositsiooni („we are short 10 mm“), näitab katkematut tahet toimida tervikplaani järgi, millel on komisjoni määratletud üks konkurentsivastane eesmärk. Seda jätkuvat tahet näitavad ka nende kahe osaleja kasutatud otsene toon ja teabevahetuse spontaansus.
398
Mis puudutab Credit Suisse’i viidatud 67‑päevast ajavahet väidetava 24. augusti 2014. aasta vestluse ja 29. oktoobri 2014. aasta vestluse vahel, siis tuleb rõhutada, et Credit Suisse’i argument ei ole põhjendatud, kuna 24. augustil 2014 ei tuvastatud ühtegi kahepoolset vestlust. Credit Suisse’i viidatud vestlus toimus tegelikult 24. septembril 2014 ja väidetav ajavahe on seega 37 päeva. Igal juhul ei anna need vestlused tunnistust rikkumise katkemisest ja näitavad vastupidi, et nendel kahel korral jätkasid Crédit agricole’i kaupleja ja BofA kaupleja teabe vahetamist oma hinnastrateegia kohta ning väljendasid seega oma püsivat ja pidevat tahet osaleda vaidlustatud otsuses komisjoni tuvastatud ühes rikkumises.
399
Mis puudutab 70‑päevast ajavahet, mis lahutab ühelt poolt 29. oktoobri 2014. aasta vestlust Crédit agricole’i kaupleja ja BofA kaupleja vahel ning teiselt poolt 7. jaanuari 2015. aasta vestlust Crédit agricole’i kaupleja ja Credit Suisse’i kaupleja vahel, siis miski nendest vestlust esimese sisus ei viita osaliste tahtele vaidlusalune rikkumine katkestada, samas kui miski teise vestluse sisus ei anna tunnistust soovist väidetavalt katkestatud rikkumist uuesti toime panna. Need kaks vestlust näitavad hinnateabe vahetamist. Need vestlused näitavad seega ühist ja püsivat tahet vaidlustatud otsuses komisjoni määratletud tervikplaani rakendamist jätkata.
400
Lõpuks, mis puudutab 45‑päevast ajavahet, mis lahutab ühelt poolt BofA kaupleja ja Crédit agricole’i kaupleja 27. jaanuari 2015. aasta vestlust ning teiselt poolt Crédit agricole’i kaupleja ja Credit Suisse’i kaupleja 12. märtsi 2015. aasta vestlust, siis tuleb märkida, et 27. jaanuari 2015. aasta vestluse sisu annab tunnistust teabevahetusest konkreetse võlakirja hindade teemal. Selles vestluses küsis BofA kaupleja oma vestluspartnerilt, kuidas ta seda võlakirja hindab, ning Crédit agricole’i kaupleja vastas sellele. Vestlus ei sisalda ühtegi viidet, mis näitaks, et BofA ja Crédit agricole kauplejad kavatsesid oma vastava tegevuse tulevikus lõpetada.
401
Sellega seoses ei saa asjaolu, et 27. jaanuari 2015. aasta vestlus on viimane konkurentsivastane vestlus, mis BofA suhtes tuvastati, ja et see tähistab selle panga vaidlusaluses rikkumises osalemise lõppu, tõlgendada kahe teise osaleva kaupleja, nimelt Crédit agricole’i kaupleja ja Credit Suisse’i kaupleja poolt toime pandud ühe rikkumise katkemisena. Nii annab Crédit agricole’i kaupleja ja Credit Suisse’i kaupleja 12. märtsi 2015. aasta vestluse sisu tunnistust kliendile tehtud pakkumise kohta väga täpse ja ajakohase teabe vahetamisest, aga ka hindade ja kauplejate kauplemistegevuse kooskõlastamisest (vt punktid 257–267 ja seejärel punktid 296–300 eespool). Sellele teabevahetusele ja kooskõlastamisele ei eelnenud ühtegi sissejuhatavat märkust, mis viitaks sellele, et üks rikkumine oli varem katkenud. Vastupidi, teabevahetus ja kooskõlastamine toimusid mõned sekundid pärast osalejate sisenemist mittealalisse jutufoorumisse.
402
Eespool punktis 391 esitatud hinnangud on kohaldatavad ka teistele ajavahedele, mille Credit Suisse tuvastas ja mis lahutavad teisi pärast 2013. aasta veebruari toimunud vestlusi.
403
Eeltoodust tuleneb, et tuvastatud kartelli toimimise kontekst, mis kestis 19. jaanuarist 2010 kuni 24. märtsini 2015 ligikaudu viis aastat ja kaks kuud, võimaldab toetada järeldust, et üks rikkumine oli Credit Suisse’i viidatud ajavahedele vaatamata vältav.
404
Nimelt esiteks järgisid asjaomaste pankade kauplejad konkurentsivastast eesmärki, mille komisjon vaidlustatud otsuses tuvastas, vahetades vabalt teavet oma käimasoleva kauplemistegevuse kohta. Teabevahetus toimus sündmuste pideva ja reaalajas kirjeldamise vormis, mis võimaldas neil tuvastada ja kasutada võimalusi oma tegevust võimaluse korral kooskõlastada ja vahetada tundlikku äriteavet ja seda eelkõige siis, kui osalevad kauplejad väljendasid ühist huvi ühe või mitme konkreetse SSA võlakirja vastu. Seega püüdsid kauplejad nimetatud konkurentsivastast eesmärki saavutada konkurentsivastases teabevahetuses konkreetsete ja üksteisest sõltumatute kauplemistoimingute teemal, või koguni konkurentsivastase teabevahetuse raames, mis puudutas antud ajavahemikel asjasse puutuvat teavet. Seega ei olnud kõnealuse konkurentsivastase eesmärgi saavutamiseks vaja pidevaid või igapäevaseid vestlusi.
405
Teiseks võisid alates 2013. aasta veebruarist aset leidnud mitu sündmust mõjutada kõigi osalevate kauplejate tahet liituda tervikplaaniga, millel oli üks konkurentsivastane eesmärk, st esiteks Deutsche Banki kauplejatele kehtestatud keeld kasutada alalisi mitmepoolseid foorumeid investeerimispankade sektoris tugevdatud järelevalve kontekstis, teiseks Deutsche Banki kaupleja mitmekuuline puhkus enne BofA‑s ametisse asumist või kolmandaks SSA võlakirjade turul tegevuse vähenemine.
406
Vaatamata nendele sündmustele ei ilmne komisjoni tuvastatud vestlustest siiski, et kartellikokkulepet oleks kahtluse alla seatud, ja muu hulgas mingit küsimust osalevate kauplejate poolt seoses nende tahtega konkurentsivastast tegevust jätkata. Nimelt jätkasid asjaomaste pankade kauplejad – kuigi harvemini, kuid korduvalt – konkurentsivastaseid vestlusi, mis puudutasid konkreetseid ja üksteisest sõltumatuid kauplemistoiminguid.
407
Nende kauplejate reaktsioon on seletatav asjaoluga, et nende taotletav konkurentsivastane eesmärk põhines nende ühisel arusaamal, et nad abistavad üksteist vastastikku, et saada sellest pikema aja jooksul vastastikust kasu. Seega võis kaupleja sel alusel hoiduda konkreetse tehingu raames tegutsemisest või jagada tehingut teise kauplejaga ja seega loobuda vahetust kasumist. Kaupleja võis samuti vahetada teavet teiste kauplejatega, st konkurentidega, ning seega loobuda sellest teabest üksi ja kohe kasu saamisest. Nimelt loobus kaupleja tegevusest, jagas tehingut või vahetas tundlikku äriteavet põhjusel, et ta eeldas, et teised kauplejad käituvad tulevikus samamoodi. Kõnealuse kartelli toimimise kontekstis tugines komisjoni tuvastatud tegevus ja üldisemalt tervikplaan, mille raames tegevus toimus, seega vastastikustele ootustele, mida toetas iga konkurentsivastane vestlus ja mille eesmärk oli saada sellest kestev eelis klientide ja konkureerivate kauplejate ees ning lõpuks maksimeerida osalevate kaulejate tulu, vähendades samal ajal kahjumit (vt selle kohta vaidlustatud otsuse põhjendused 643, 744, 746, 781 ja 810).
408
Neil asjaoludel ei kohustanud Credit Suisse’i viidatud lühikesed tähtajad, mille jooksul vahetatud teave aegus, komisjoni selgitama, kuidas rikkumise kahe avaldumise vahel tuvastatud ajavahe korvati. Lisaks ei sea see lühidus kahtluse alla komisjoni järeldust, et kõnealune üks rikkumine oli vältav.
409
Eeltoodut arvestades ei saa nõustuda Credit Suisse’i argumentidega, mis käsitlevad sisuliselt seda, et komisjon ei ole tõendanud ajaliselt piisavalt lähestikku asetleidnud asjaolusid selleks, et järeldada vältava rikkumise olemasolu.
410
Seda järeldust ei sea kahtluse alla 10. novembri 2017. aasta kohtuotsus Icap jt vs. komisjon (T‑180/15, EU:T:2017:795), millele Credit Suisse tugineb.
411
Nimelt tuleb kõigepealt rõhutada, et kohtuasjas, milles tehti 10. novembri 2017. aasta kohtuotsus Icap jt vs. komisjon (T‑180/15, EU:T:2017:795), hindas Üldkohus konkreetse ettevõtja osalemise vältavust, mitte rikkumise kui terviku vältavust.
412
Seejärel olid kartellikokkuleppe ese ja selle toimimine vaidlusaluse rikkumise omadest erinevad. Nimelt võttis Üldkohus 10. novembri 2017. aasta kohtuotsuses Icap jt vs. komisjon (T‑180/15, EU:T:2017:795) asjaomaste rikkumiste toimimise kontekstis arvesse seda, et JPY LIBORi intressimäärade kindlaksmääramine, st viiteintressimäärade kogum, mida kasutati paljude Jaapani jeenis nomineeritud finantstoodete puhul, oli päevapõhine. Selles kontekstis leidis ta, et komisjon peab esile tooma positiivsed meetmed, mis on võetud kui mitte iga päev, siis vähemalt piisavalt piiratud aja jooksul.
413
Võrdluseks, võttes käesolevas asjas arvesse kartellikokkuleppe toimimise konteksti ja täpsemalt asjaolu, et kartell põhines korduval koostööl konkreetsete SSA võlakirjade teemal, ei olnud komisjonil vaja esile tuua „positiivseid meetmeid“, mida kartelliosalised võtsid nii sageli kui kohtuasjas, milles tehti 10. novembri 2017. aasta kohtuotsus Icap jt vs. komisjon (T‑180/15, EU:T:2017:795).
414
Igal juhul tuleb märkida, et vaidlusaluse rikkumise osaliste olukorda ei saa võrrelda Icapi olukorraga kohtuasjas, milles tehti 10. novembri 2017. aasta kohtuotsus Icap jt vs. komisjon (T‑180/15, EU:T:2017:795). Nimelt oli Icapil pankadevahelise kartelli „hõlbustaja“ roll ja tema majandustegevus ei olnud sama, mis nimetatud pankadel. Täpsemalt märkis Üldkohus, et komisjon tugines sellele, et Icap pani toime rikkumised, mis otsustati iga kord kahe panga vahel, ja et keelatud kokkuleppe toimimine muutis selle tõendamise komisjoni jaoks keerulisemaks, millest Icap oleks pidanud mõistlikult järeldama, et nõuded, mille üks pank talle esitas, olid osa salajasest koostööst teise pangaga. Käesolevas asjas tuvastas komisjon, et rikkumisse segatud pangad osalesid otseselt vähemalt tuvastatud ühe rikkumise teatud aspektides.
415
Samuti, võttes arvesse erinevusi, mis iseloomustavad vaidlusaluse rikkumise toimimise konteksti ja kartelli toimimise konteksti kohtuasjas, milles tehti 7. novembri 2019. aasta kohtuotsus Campine ja Campine Recycling vs. komisjon (T‑240/17, ei avaldata, EU:T:2019:778), eelkõige mis puudutab asjaomast toodet ja hinnateguri tähtsust, ei saa viimati nimetatud kohtuotsuses Üldkohtu antud hinnanguid käesolevale asjale üle kanda.
416
Lõpuks, mis puudutab Credit Suisse’i tuginemist 14. jaanuari 2021. aasta kohtuotsusele Kilpailu‑ ja kuluttajavirasto (C‑450/19, EU:C:2021:10) ning kohtujurist Pitruzzella ettepanekule kohtuasjas Kilpailu‑ ja kuluttajavirasto (C‑450/19, EU:C:2020:698), siis tuleb rõhutada, et selle kohtuotsuse eesmärk oli määrata kindlaks ühe ja vältava rikkumise lõppkuupäev, et võimaldada liikmesriigi kohtul, kes menetles põhikohtuasja, määrata kindlaks aegumistähtaja algushetk. Kohtuasi, milles tehti seesama kohtuotsus, ei puudutanud seega ühe rikkumise võimaliku ajutise katkestamise tuvastamist ega selle rikkumise vältava laadi hindamist. Lisaks ei nähtu eespool punktides 379–381 viidatud kohtupraktikast, mis viitab eelkõige kartelli toimimise kontekstile, et kaitstavat õigushüve tuleks – nagu väidab Credit Suisse 14. jaanuari 2021. aasta kohtuotsuse Kilpailu‑ ja kuluttajavirasto (C‑450/19, EU:C:2021:10) alusel – arvesse võtta, et hinnata, kas tegemist on ühe rikkumise ajutise katkemisega.
417
Credit Suisse’i teise väite kolmas osa tuleb seega tagasi lükata.
ii) Crédit agricole’i teise väite teine osa, millega soovitakse tõendada, et tuvastatud rikkumine ei olnud vältav
418
Crédit agricole väidab, et komisjon ei võtnud nõuetekohaselt arvesse 2013. aasta lõpus ja 2014. aasta alguses toimunud vestluste laadi ja sagedust. Komisjon püüdis seda selgitada, viidates SSA võlakirjade turu tootluse vähenemisele ja alaliste mitmepoolsete jutufoorumite asendamisele kahepoolsete vestlustega, mis väidetavalt seletab, miks oli saada vähem tõendeid. Crédit agricole’i sõnul oleks see asendamine siiski pidanud tõenäoliselt kaasa tooma rohkem tõendeid, kuna ainult üks mitmepoolne jutufoorum asendati mitme kahepoolse jutufoorumiga. Lisaks esitasid teised asjaomased pangad peale käesolevas asjas trahvide eest kaitse saamise taotluse esitaja ka samast ajast pärinevaid dokumentaalseid tõendeid, mistõttu näitab tõendite mahu vähenemine lihtsalt vestluste arvu vähenemist alates 2013. aasta oktoobrist. See vähenemine tuleneb muu hulgas sellest, et Deutsche Banki kaupleja puudus pikka aega, pärast seda toimus üks ainus „kooskõlastamise“ juhtum 12. märtsil 2015, mille puhul komisjon tõlgendas väidetavalt pealegi Credit Suisse’iga seotud teabevahetust valesti.
419
Kõigepealt tuleb eespool punktides 376–381 esitatud põhjustel Crédit agricole’i argument, et ajavahed konkurentsivastaste vestluste vahel on ajavahemikud, mille jooksul kõnealust tegevust ei toimunud, tagasi lükata.
420
Esiteks rikkumise vältavuse kohta tuleb märkida, et välja arvatud eespool punktides 363 ja 364 tagasi lükatud argumendid, ei vaidlustanud Crédit agricole komisjoni järeldusi ühe konkurentsivastase eesmärgiga tervikplaani olemasolu kohta.
421
Lisaks märkis Crédit agricole küll, et konkurentsivastased vestlused toimusid veelgi harvemini pärast 2013. aasta oktoobrit, eelkõige seetõttu, et Deutsche Bank keelas alaliste mitmepoolsete jutufoorumite kasutamise. Crédit agricole ei väida siiski, et see asjaolu oleks õigustanud kõnealuse tervikplaani või selle plaani olemasolu kinnitavate objektiivsete asjaolude kahtluse alla seadmist.
422
Igal juhul ei seadnud see keeld ja kahepoolsete vestluste võrgustikule üleminek kahtluse alla vaidlusaluse rikkumisega seotud konkurentsivastaste vestluste ühist mehhanismi ja skeemi (vt punktid 357–360 eespool).
423
Üldisemalt ei teinud komisjon vigu seoses sellise tervikplaani olemasoluga, millel oli üks konkurentsivastane eesmärk kuni 2015. aasta märtsini, ning viie tegevuskategooria tuvastamine ei saa selle tervikplaani olemasolu kahtluse alla seada (vt punktid 70–89 ja 364 eespool).
424
Sellest tuleneb, et komisjon võis asuda seisukohale, et vaidlusalune rikkumine oli kogu vaidlustatud otsuses tuvastatud rikkumisperioodil vältav, välja arvatud juhul, kui tuvastatakse selle rikkumise katkemine (vt punktid 379–381 eespool).
425
Teiseks, mis puudutab muid asjaolusid, mille üle pooled vaidlesid, siis tuleb märkida, et kuigi Crédit agricole viitas komisjoni põhjendusele SSA võlakirjade turu tootluse languse kohta, mis on esitatud eelkõige vaidlustatud otsuse põhjenduses 534, et vaidlustada selle asjakohasus, ei vaidlustanud see pank selle asjaolu tõelevastavust. Lisaks, kuigi Crédit agricole viitab Deutsche Banki kaupleja piiratud osalemisele teatud ajavahemikul, ei vaidle ta vastu sellele, et see tulenes tema „garden leave’ist“, see tähendab ajavahemikust, mil see kaupleja oli enne BofA juurde asumist veel Deutsche Banki töötaja, kuid ta ei töötanud. Crédit agricole ei vaielnud vastu ka sellele, et see kaupleja alustas veidi aega pärast BofAga liitumist uuesti konkurentsivastastes vestlustes osalemist (vt punktid 396 ja 397 eespool ning vaidlustatud otsuse põhjendused 534, 557 ja 558).
426
Eeltoodut arvestades ja kuna puuduvad vastupidised tõendid või kaudsed tõendid, siis kuigi on võimalik, et vaidlusalune rikkumine oli vähem intensiivne, ei mõjuta Crédit agricole’i esitatud tõendid rikkumise vältavat laadi ega võimalda seega järeldada, et vaidlusaluse rikkumise toimepanemine oli katkenud.
427
Seda ei sea kahtluse alla vaidlustatud otsuses esitatud kaalutlused „pideva suhtluse“ kohta (põhjendused 95, 96 ja 761). Nimelt, ühelt poolt ei ole vaidlustatud seda, et asjaomaste pankade kauplejad olid isiklikus plaanis suhteliselt lähedased ja et nad vestlesid sageli, olenemata sellest, kas need vestlused olid konkurentsivastased või mitte. Teiselt poolt ei vaidle Crédit agricole vastu sellele, et vähemalt teatavatel 2013. aasta oktoobrile eelnenud perioodidel olid konkurentsivastased vestlused sagedased.
428
Kolmandaks ei saa Crédit agricole’i muud argumendid seada kahtluse alla komisjoni tuvastatud ühe rikkumise vältavat laadi.
429
Esiteks põhinevad Crédit agricole’i ülejäänud argumendid tegelikult tema isiklikul olukorral. Täpsemalt põhinevad selle panga ülejäänud argumendid nende vestluste vaheliste ajavahemike pikkusel, milles ta osales ja mida komisjon pidas konkurentsivastaseks, või mille puhul Crédit agricole tunnistab oma argumentide selle osa tarbeks, et need on konkurentsivastased.
430
Seega jätavad Crédit agricole’i argumendid suures osas tähelepanuta vestlused, mis komisjoni arvates kuuluvad ühe rikkumise alla ja millesse olid kaasatud kahe teise panga kauplejad. Eelkõige ei võta Crédit agricole rikkumise kahe avaldumise vaheliste ajavahede puhul, millele ta viitab, arvesse teiste osalejate tegevust.
431
Teiseks ei ole Crédit agricole tõendanud, et asjaolu, et ta teatud ajavahemikel ühes rikkumises ei osalenud, võib selle rikkumise kui terviku vältava laadi kahtluse alla seada.
432
Seega ei saa Crédit agricole’i argumendid osas, milles need põhinevad ainult nende vestluste vaheliste ajavahemike pikkusel, milles ta osales, seada kahtluse alla komisjoni järeldust, et vaidlustatud otsuses tuvastatud üks rikkumine oli vältav. Seevastu võivad need argumendid tõendada Crédit agricole’i selles ühes rikkumises „osalemise“ katkemist ja seega analüüsitakse neid argumente hiljem selles kontekstis.
433
Seega tuleb Crédit agricole’i teise väite teine osa tagasi lükata osas, milles sellega soovitakse tõendada, et komisjoni tuvastatud üks rikkumine ei olnud vältav.
d)
Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i osalemine tuvastatud ühes ja vältavas rikkumises
434
Tuleb meenutada, et ühe ja vältava rikkumise olemasolu tuvastamine on eraldiseisev küsimusest, kas vastutus selle rikkumise eest tervikuna on omistatav ettevõtjale. Lisaks tuleb ühe ja vältava rikkumise eest tervikuna vastutuse omistamist ettevõtjale hinnata kahe asjaolu alusel, milleks on esiteks ettevõtja tahtlik panus kõigi osavõtjate ühistesse eesmärkidesse ja teiseks see, et ta oli teadlik kavandatavast õigusvastasest tegevusest või teiste ettevõtjate poolt sellise tegevuse elluviimisest samadel eesmärkidel, või asjaolu, et ta võis seda mõistlikult ette näha ja oli valmis sellega kaasnevat riski aktsepteerima (vt punktid 148–153 eespool).
435
Vaidlustatud otsuse põhjendustes 780–787 esitas komisjon põhjused, miks ta leidis, et asjaomased pangad olid tahtlikult panustanud tervikplaani. Täpsemalt selgitas ta, et vaidlustatud otsuse jaos 4.2, milles esitatakse kronoloogilises järjestuses ajavahemikul 19. jaanuarist 2010 kuni 12. märtsini 2015 toimunud enam kui 200 vestlust, esitatud tõenditest nähtub selgelt, et iga asjaomane pank aitas oma töötajate tegevuse kaudu ühel või mitmel konkreetsel perioodil tahtlikult kaasa ühe konkurentsivastase eesmärgiga tervikplaani elluviimisele.
436
Vaidlustatud otsuse põhjendustes 807–826 esitas komisjon põhjused, miks ta leidis, et iga asjaomane pank oli teiste pankade konkurentsivastasest tegevusest teadlik. Mis puudutab täpsemalt ajavahemikku pärast 2013. aasta veebruari, see tähendab pärast seda, kui Deutsche Bank keelas oma kauplejatel kasutada alalisi mitmepoolseid jutufoorumeid, siis märkis komisjon sisuliselt, et asjaomaste pankade kauplejad hoidsid üksteist jätkuvalt kursis, kasutades kahepoolsete foorumite võrgustikku, mille käigus edastasid kaks kohalolevat asjaomaste pankade kauplejat kahepoolsete vestluste raames teavet, mis oli saadud kolmandalt kauplejalt, kes puudus. Ta lisas, et see teave puudutas sama liiki teavet, mida vahetati vestluste käigus mitmepoolsetes jutufoorumites.
437
Crédit agricole väidab oma teise väite esimeses osas vormiliselt, et tema tervikplaani ei panustanud.
438
Credit Suisse väidab oma teise väite teises osas, et komisjon ei ole tõendanud tema otsest osalemist teiste pankade vahelistes kahepoolsetes vestlustes pärast 2013. aasta veebruari ega seda, et ta oli nendest teadlik või oleks võinud neid mõistlikult ette näha.
1) Crédit agricole’i teise väite esimene osa, milles ta väidab vormiliselt, et tema tervikplaani ei panustanud
439
Crédit agricole väidab oma teise väite esimeses osas vormiliselt, et tema tervikplaani ei panustanud. Kuid väite selles osas viitab ta ka sellele, et ta ei olnud teiste asjaomaste pankade teatud tegevusest teadlik.
440
Crédit agricole’i argumentide analüüsimisel tuleb eristada esiteks tema tahtlikku panust tervikplaani ja teiseks tema teadlikkust kogu tegevusest, mida teised asjaomased pangad rakendasid või kavatsesid rakendada.
i) Crédit agricole’i tahtlik panus tervikplaani
441
Esiteks vaidleb Crédit agricole vastu sellele, et tal oli kavatsus panustada ühise eesmärgiga tervikplaani, kuna ta ei üritanud oma tulusid maksimeerida, vaid pigem kujundada SSA võlakirjade järelturul mainet.
442
Teiseks väidab Crédit agricole, et kuna ta ei osalenud teatud liiki tegevustes, mis moodustavad ühe ja vältava rikkumise, oleks komisjon pidanud tõendama, et ta oli teadlik või pidi olema teadlik, et tema osalemine teistes kategooriates kuulus laiemasse plaani. Crédit agricole’i sõnul tõendavad vestlused, millele komisjon tema suhtes tugines, tegelikult õiguspäraseid katseid leida likviidseid vahendeid, otsida hindu ja teha tehinguid. Selles küsimuses viitab Crédit agricole argumentidele, mille ta esitas oma esimeses väites. Crédit agricole lisab, et isegi kui nõustuda „kooskõlastusvestluseks“ kvalifitseerimisega, ei ole komisjon tõendanud, et tema osales esimese kategooria kooskõlastamises, st konkreetsetele klientidele pakutavate hindade kooskõlastamises.
443
Sellega seoses tuleb esiteks märkida, et Crédit agricole ei selgitanud, milles seisnes tema eesmärk kujundada „mainet“ SSA võlakirjade järelturul, ega seda, kuidas see eesmärk oleks olnud kokkusobimatu teiste asjasomaste pankade kauplejate eesmärgiga vähendada ebakindlust selles osas, kuidas nad teatud kauplemise käigus tegutsevad, tegevuse kooskõlastamise ja teabe vahetamise abil (vaidlustatud otsuse põhjendus 757).
444
Lisaks tuleb tõdeda, et Crédit agricole ei vaidlustanud vaidlustatud otsuse põhjendustes 780 ja 781 tehtud järeldusi asjaomaste pankade kavatsuse kohta panustada tervikplaani, eelkõige järeldusi nende pankade kauplejate aktiivse osalemise kohta mitme‑ ja kahepoolsetes vestlustes. Crédit agricole ei vaidlustanud ka asjaolu, et tema kaupleja liitus mitmepoolse jutufoorumiga veidi aega pärast tema saabumist sellesse panka pärast seda, kui ta oli BofAs töötamise lõpetanud (vaidlustatud otsuse põhjendus 784 ja 891. joonealune märkus).
445
Teiseks on Crédit agricole’i argumendid kõigepealt tulemusetud, kuna nendega vaidlustatakse tema tahtlik panus, tuginedes ekslikule eeldusele, et komisjon tuvastas viis eraldiseisvat rikkumist, mis vastasid viiele tegevuskategooriale, mille komisjon vaidlustatud otsuses määratles (vt punktid 87 ja 89 eespool).
446
Seejärel leidis komisjon õigesti, et Crédit agricole oli teadlik 31. jaanuari ja 11. oktoobri 2013. aasta vestlustest, mis toimusid tema juuresolekul ja milles ta seega osales (vt punktid 133 ja 134 ning punktid 196– 200 eespool). Seevastu ei saanud komisjon õiguspäraselt tugineda selle panga vastu 10. jaanuaril 2013 toimunud vestlusele (vt punkt 145 eespool).
447
Lõpuks nähtub ühelt poolt vestlustest, mida Crédit agricole ei saa vaidlustada, ja teiselt poolt vestlustest, mida see pank võib vaidlustada ja mida on analüüsitud eespool punktides 188–268, et tema kaupleja panustas ajavahemikus 11. jaanuarist 2013 kuni 24. märtsini 2015 ligikaudu 30 konkurentsivastasesse vestlusse ja eelkõige 12. märtsi 2015. aasta vestlusse, mis tõendab 1. kategooriasse kuuluvat tegevust, see tähendab konkreetsetele vastaspooltele teatatud hindade kooskõlastamist.
448
Kolmandaks oli Crédit agricole’i kaupleja panus kõigi osalejate konkurentsivastasesse eesmärki tahtlik. Konkurentsivastane tegevus, milles Crédit agricole’i kaupleja osales, seisnes hindade ja kauplemistegevuse kooskõlastamises. Sellega seoses osutas ta konkureerivatele kauplejatele abi või sai asjaomastelt kauplejatelt abi kõigi osalejate ühistes huvides.
449
Lisaks osales Crédit agricole’i kaupleja konkurentsivastases teabevahetuses. Sellega seoses oli Crédit agricole’i kaupleja tingimata teadlik asjaolust, et tavapäraste majandustehingute raames oleks konkureerivatele kauplejatele tema hindu, kliente või käimasolevaid kauplemistoiminguid puudutava teabe avalikustamine võinud tema positsiooni nõrgestada. Käesolevas asjas oli sellel kauplejal siiski kindlustunne, et teavet, mida ta teistele kauplejatele edastas, ei kasutata tema kahjuks ning et teabevahetus, milles ta osales, annab talle eelise ja võimaldab tal kooskõlastada oma tegevust teiste kauplejatega.
450
Järelikult ei ole Crédit agricole tõendanud, et komisjon tegi vea, kui ta leidis, et selle panga kaupleja aitas tahtlikult kaasa kõigi osalejate ühe konkurentsivastase eesmärgi saavutamisele ja et need vestlused hõlmasid kõiki komisjoni määratletud tegevuskategooriaid.
ii) Crédit agricole’i teadlikkus kõigist teiste asjaomaste pankade tehtud või kavandatud muudest tegevustest
451
Crédit agricole väidab, et ta ei saanud 1. kategooria tegevusest teadlik olla. Selleks et tõendada selle kategooria tegevusest teadlik olemist, piirdus komisjon ebamääraste kinnitustega, et asjaomaste pankade kauplejad tundsid üksteist ja pidid seega olema sellest tegevusest teadlikud.
452
Lisaks viitavad teatud eraldiseisvad lõigud Crédit agricole’i menetlusdokumentidest sellele, et ta vaidleb üldisemalt vastu sellele, et ta oli teiste asjaomaste pankade tegevusest teadlik, ja asjaolule, et ta võis seda mõistlikult ette näha, eelkõige pärast seda, kui Deutsche Banki kauplejad lõpetasid 2013. aasta veebruaris alaliste mitmepoolsete jutufoorumite kasutamise.
453
Sellega seoses piisab esiteks osas, milles Crédit agricole väidab, et ta ei olnud 1. kategooriasse kuuluvast tegevusest teadlik, kuna need tegevused erinesid teistest kõnealustest tegevustest, kui meenutada, et komisjon ei tuvastanud viit eraldiseisvat rikkumist, mis vastasid kõigile viiele vaidlustatud otsuses määratletud tegevuskategooriale (vt punktid 70–89 eespool).
454
Komisjon ei pidanud seega tõendama, et Crédit agricole oli igast viiest tegevuskategooriast eraldi võetuna täpselt teadlik.
455
Igal juhul nähtub eespool punktidest 257–268, et Crédit agricole’i kaupleja osales otseselt 12. märtsi 2015. aasta vestluses, mis tõendab, et tegemist oli 1. kategooria tegevusega, see tähendab konkreetsetele vastaspooltele teatatud hindade kooskõlastamisega.
456
Teiseks, kui eeldada, et Crédit agricole vaidles oma argumentidega vastu sellele, et ta teadis või võis mõistlikult ette näha teiste asjaomaste pankade kogu tegevust, mis kuulub eelkõige 1. kategooriasse, siis tuleb teha järgmised järeldused.
457
Esiteks osales selle panga kaupleja oma ülesannete täitmisel Crédit agricole’is otseselt konkurentsivastastes vestlustes, mis toimusid kahe või kolme kaupleja vahel alalistes mitmepoolsetes jutufoorumites 11., 18., 23. ja 31. jaanuaril 2013 ning 15. veebruaril 2013. Nende vestluste tulemusel toimusid tegevused, mis kuulusid komisjoni hinnangul 2., 3., 4. ja 5. kategooriasse. Ent Crédit agricole’i kriitika komisjoni hinnangute kohta 18. ja 31. jaanuari 2013. aasta vestluste ning 15. veebruari 2013. aasta vestluse kohta lükati eespool punktides 188–208 tagasi. Lisaks tuleb komisjoni hinnanguid, mille kohaselt Crédit agricole osales mitmes teises konkurentsivastases vestluses, pidada lõplikuks, kuna see pank ei ole neid vestlusi nõuetekohaselt vaidlustanud.
458
Teiseks ei vaidle Crédit agricole vastu sellele, et ta oli teadlik asjaolust, et Deutsche Banki kauplejad lõpetasid alaliste mitmepoolsete jutufoorumite kasutamise seetõttu, et nende tööandja keelas neil selle 2013. aasta veebruaris.
459
Kolmandaks osales Crédit agricole pärast 2013. aasta veebruari otseselt konkurentsivastases kahepoolses teabevahetuses teiste asjaomaste pankadega. See teabevahetus hõlmas kõiki komisjoni tuvastatud tegevusi ja eelkõige 1. kategooria tegevust.
460
Nimelt esiteks osales Crédit agricole’i kaupleja konkurentsivastastes kahepoolsetes vestlustes Deutsche Banki ja hiljem BofA kauplejaga 21. märtsil, 3. juunil, 2., 10., 12. ja 25. juulil ning 4. septembril 2013, 6. augustil, 24. septembril ja 29. oktoobril 2014 ning 7. ja 27. jaanuaril 2015.
461
Teiseks osales Crédit agricole’i kaupleja kahepoolsetes konkurentsivastastes vestlustes Credit Suisse’i kauplejaga 19. märtsil, 24. mail, 9. ja 14. augustil 2013, 4., 7. ja 14. märtsil, 1. mail ja 4. augustil 2014 ning 12. ja 24. märtsil 2015. Kuni 2013. aasta augustini jätkasid Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i kauplejad alalise mitmepoolse foorumi kasutamist, mida kasutasid kõik asjaomased pangad enne 2013. aasta veebruari ja selle kuu jooksul. 24. märtsil 2015 saadeti Crédit agricole’i kauplejale Credit Suisse’i kaupleja huvide loetelu.
462
Neljandaks kutsus Deutsche Banki kaupleja 11. oktoobril 2013 Crédit agricole’i kaupleja jutufoorumisse, kus osalesid Deutsche Banki kaupleja ja Credit Suisse’i kaupleja. Teabevahetuse käigus, milles Crédit agricole’i kaupleja kohal viibis, võttis Credit Suisse’i kaupleja ühele maaklerile (broker) esitatud müügipakkumise (sale order) tagasi pärast seda, kui Deutsche Banki kaupleja oli soovitanud tal seda teha („i am long bro…if ok to scarp it that would be better“).
463
Ent nagu nähtub eespool punktist 134, ei ole Crédit agricole tõendanud, et tema kaupleja ei olnud teadlik kõnealustest konkurentsivastastest vestlustest, mis toimusid 11. oktoobril 2013 kella 09:18:25‑st kuni kella 09:19:15‑ni jutufoorumis CHAT-fs:5257AB6D 02E00121, millega selle panga kaupleja oli samal päeval ühendatud alates kella 08:44:58‑st.
464
Viiendaks tõendavad teised vaidlustatud otsuses komisjoni nimetatud vestlused, et Crédit agricole’i kaupleja oli teadlik vestlustest Deutsche Banki kaupleja ja Credit Suisse’i kaupleja vahel ning asjaolust, et need vestlused puudutasid eelkõige nende vastavat kauplemistegevust.
465
Nimelt teavitas Deutsche Banki kaupleja 10. juulil 2013 vestluse käigus Crédit agricole’i kauplejat Credit Suisse’i kaupleja olukorrast („[Credit Suisse’s trader] also been hit“) (vaidlustatud otsuse põhjendus 501).
466
Samuti küsis Crédit agricole’i kaupleja vaidlustatud otsuse põhjenduses 823 mainitud 22. oktoobri 2013. aasta vestluses Deutsche Banki kauplejalt, kas tal on veel alles „ifc 18“ võlakirju („u got any ifc 18 left“). Deutsche Banki kaupleja vastas eitavalt ja täpsustas, et ta müüs viimase osa Credit Suisse’i kauplejale, kellel peaks neid veel alles olema („nope… all sold…sold last piece to [Credit Suisse’s trader]… he might still have them“). Crédit agricole’i kaupleja vastas seejärel, et ta küsib temalt („ok will ask him“).
467
Seega, kuna Crédit agricole osales alalistes mitmepoolsetes jutufoorumites enne 25. veebruari 2013, teadis ta, et enne seda kuupäeva kooskõlastasid Deutsche Banki ja Credit Suisse’i kauplejad oma tegevust omavahel. Lisaks, arvestades, et pärast seda kuupäeva osales Crédit agricole’i kaupleja mõlema kauplejaga konkurentsivastastes kahepoolsetes vestlustes ja et komisjonil olid tõendid, mis kinnitasid, et pärast 25. veebruari 2013 eksisteeris kahepoolsete vestluste võrgustik, milles jätkasid kolm kauplejat oma kauplemistegevuse arutamist, tuleb asuda seisukohale, et Crédit agricole’i kaupleja võis vähemalt mõistlikult ette näha, et kaks ülejäänud kauplejat pidasid kahepoolseid vestlusi, mis olid konkurentsivastased.
468
Järeldust, et Crédit agricole võis teiste pankade kogu tegevust ja eelkõige teatud vastaspooltele teatatud hindade kooskõlastamist vähemalt mõistlikult ette näha, kinnitavad ka muud asjaolud.
469
Esiteks tuleb ühelt poolt meenutada, et töötaja teeb tööd oma tööandjaks olevale ettevõtjale ja tema juhtimisel ja nii loetakse, et töötaja kuulub selle majandusüksuse koosseisu, millest see ettevõtja moodustub (vt 21. juuli 2016. aasta kohtuotsus VM Remonts jt, C‑542/14, EU:C:2016:578, punkt 23 ja seal viidatud kohtupraktika).
470
Teadmisi, mille on töötaja omandanud enne tööleasumist uues ettevõttes ja mille ta tegelikult uuele tööandjale kättesaadavaks teeb, võib seega pidada teadmisteks, mida uus tööandja jagab.
471
Teiselt poolt tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et komisjon võib tugineda rikkumisperioodist varasematele või hilisematele kontaktidele, et kujundada terviklik ülevaade ja näidata kartelli ettevalmistavaid etappe ning toetada teatud tõendite tõlgendust (vt selle kohta 8. juuli 2008. aasta kohtuotsus Lafarge vs. komisjon, T‑54/03, ei avaldata, EU:T:2008:255, punkt 428; 2. veebruari 2012. aasta kohtuotsus Denki Kagaku Kogyo ja Denka Chemicals vs. komisjon, T‑83/08, ei avaldata, EU:T:2012:48, punkt 188, ja 27. juuni 2012. aasta kohtuotsus Coats Holdings vs. komisjon, T‑439/07, EU:T:2012:320, punkt 60).
472
Komisjonil on seega õigus kasutada teadmisi, mille on töötaja omandanud enne tööleasumist uues ettevõttes ja mille viimane teeb uuele tööandjale kättesaadavaks, kui need teadmised kinnitavad muid komisjoni käsutuses olevaid tõendeid.
473
Käesolevas asjas osales selle panga kaupleja enne Crédit agricole’is tööle asumist BofA kauplejana otseselt tegevuses, mis toimus alalistes mitmepoolsetes jutufoorumites ja kahepoolsetes vestlustes. Lisaks kuulus Crédit agricole’i kaupleja tegevus tema eelmisel ametikohal kõikidesse komisjoni tuvastatud kategooriatesse ja eelkõige 1. kategooriasse, mis puudutab teatud vastaspooltele teatatud hindade kooskõlastamist.
474
Teadmised, mille Crédit agricole’i kaupleja oma eelmise ametikoha raames omandas, võivad seega kinnitada muid asjaolusid, millele komisjon tugines, et järeldada, et Crédit agricole võis vähemalt mõistlikult teiste pankade kogu tegevust ette näha.
475
Teiseks tuvastas komisjon, et Crédit agricole’i kaupleja kuulus vaidlusaluse rikkumisega konkreetselt seotud kauplejate piiratud ringi. Need kauplejad käisid omavahel erialaselt ja isiklikult läbi ning neid peeti silmas grupina (vt vaidlustatud otsuse põhjendused 425, 807, 809 ja 810).
476
Kolmandaks, nagu komisjon märkis vaidlustatud otsuse põhjenduses 809 ja 931. joonealuses märkuses, nähtub kahest 23. mai 2013. aasta paralleelsest vestlusest, mille komisjon esitas menetlustoimingu täitmiseks ja mis toimusid ühelt poolt Crédit agricole’i kaupleja ja Credit Suisse’i kaupleja ning teiselt poolt Credit Suisse’i kaupleja ja Deutsche Banki kaupleja vahel, et asjaomaste pankade kauplejaid tajuti „gängina“, ka pärast 2013. aasta veebruari.
477
Oma vestluses Crédit agricole’i kauplejaga rääkis Credit Suisse’i kaupleja, et ta kohtas ühte inimest, kes küsis, kas ta kuulub „gängi“, millele tema vastas irooniliselt, et ta ei ütle Deutsche Banki ja Crédit agricole’i kauplejatele midagi („met that […] girl last night… told her we should chat/help each other out etc. She turned around and said “but your part of the ‘gang’, can I trust you?“ she says, everyone talks about [our tight-knit group]… lol… I told her, I don’t tell [Deutsche Bank’s trader] or [Crédit agricole’s trader] anything…trust me!!“). Crédit agricole’i kaupleja vastas naeruga.
478
Mõni minut hiljem oma paralleelses vestluses Deutsche Banki kauplejaga selgitas Credit Suisse’i kaupleja, et ta just rääkis Crédit agricole’i kauplejaga, ning kopeeris selle sõnumi sisu, mille ta oli viimasele eelmise päeva kohtumise kohta saatnud. Deutsche Banki kaupleja vastas naeruga.
479
Seega leidis komisjon õigesti, et Crédit agricole võis vähemalt mõistlikult ette näha kogu tegevust, mida teised asjaomased pangad rakendasid või kavandasid, ja eelkõige asjaolu, et see tegevus puudutas kõiki tegevuskategooriaid, mida komisjon vaidlustatud otsuses kirjeldas. Täpsemalt leidis komisjon õigesti, et Crédit agricole võis vähemalt mõistlikult ette näha 25. septembri 2013. aasta ja 5. veebruari 2014. aasta kahepoolseid vestlusi, milles osalesid teised pangad peale Crédit agricole’i, nimelt Credit Suisse ja Deutsche Bank, ja mis kuuluvad 1. kategooriasse (vt vaidlustatud otsuse põhjendused 528 ja 529 ning 539 ja 540).
480
Järelikult ei ole Crédit agricole’il alust väita, et ta ei saanud kogu teiste kauplejate tegevust mõistlikult ette näha.
481
Seega tuleb Crédit agricole’i teise väite esimene osa tagasi lükata.
2) Credit Suisse’i teise väite teine osa, mille kohaselt on tehtud vigu seoses sellega, kas ta oli teiste pankade kauplejate kahepoolsetest vestlustest teadlik või kas ta võis neid mõistlikult ette näha
482
Credit Suisse vaidleb vastu sellele, et komisjon tuvastas tema vastutuse, kuna see vastutus põhineb tema sõnul esiteks selle panga otsesel osalemisel kogu tegevuses, mis kujutab endast vaidlusalust rikkumist, ja teiseks asjaolul, et see pank oli teiste pankade kauplejate kahepoolsetest vestlustest teadlik või et ta võis neid mõistlikult ette näha ja oli valmis nendega kaasnevat riski aktsepteerima. Nimelt on need kaks eeldust tema sõnul ekslikud.
483
Esiteks väidab Credit Suisse, et isegi kui eeldada, et on tõendatud, et ta osales igat „liiki“ tegevuses, ei piisa sellest, et tuvastada tema osalemine kõigis konkurentsivastastes vestlustes ega tuvastada tema vastutust vestluste eest, milles ta otseselt ei osalenud.
484
Teiseks, võttes arvesse asjaolu, et 2013. aasta veebruarist hilisemates kahepoolsetes vestlustes ei saanud Credit Suisse’i sõnul olla sama ühist eesmärki nagu enne seda kuupäeva toimunud vestlustes, on tema sõnul ekslik asuda seisukohale, et see pank võis olla teadlik või mõistlikult ette näha, et teised asjaomased pangad jätkavad „sama“ rikkumist. Nii oleks see ka juhul, kui tuleks asuda seisukohale, et hilisemad vestlused kuulusid samasse tervikplaani ja sama ühise eesmärgi alla nagu need varasemad vestlused.
485
Credit Suisse leiab, et põhjendused, mille komisjon vaidlustatud otsuses esitas, võimaldavad küll tõendada, et tema kaupleja oli teadlik asjaolust, et teised asjaga seotud kauplejad, kelle isiklik lähedus oli üldteada, jätkavad oma vestlusi. Seevastu ei tõenda need põhjendused kuidagi, et Credit Suisse võis olla teadlik teiste asjaomaste pankade kauplejate vaheliste kahepoolsete vestluste konkurentsivastasest laadist või eesmärgist.
486
Kõigepealt tuleb meenutada, et Credit Suisse’i argumendid ühe konkurentsivastase eesmärgiga tervikplaani puudumise kohta lükati eespool punktides 322–362 tagasi. Credit Suisse’i argumentidega ei saa seega nõustuda, kuna need põhinevad tervikplaani puudumisel, eelkõige pärast 2013. aasta veebruari.
487
Mis puudutab Credit Suisse’i ülejäänud argumente, siis tuleb esiteks märkida, et see pank ei vaidle vastu sellele, et ta osales otseselt arvukates vestlustes, mida komisjon vaidlustatud otsuses analüüsis ja mis toimusid 2010. aasta juunist kuni 2013. aasta veebruarini alalistes mitmepoolsetes jutufoorumites.
488
Teiseks nähtub ühelt poolt eespool punktist 110, et kriitika, mille esitas Credit Suisse enda arvates repliigile lisatud tabelis mainitud 25 vestluse kohta, on vastuvõetamatu esimese väite teise osa suhtes, mille kohaselt rikkus komisjon ELTL artiklit 101, kui ta leidis, et „hetkehinda määravad vestlused“ kujutavad endast „eesmärgil põhinevat piirangut“.
489
Teiselt poolt lükati eespool punktides 269–295 tagasi Credit Suisse’i argumendid, millega sooviti tõendada, et 28. septembri 2010. aasta, 8. veebruari 2012. aasta ja 10. jaanuari 2013. aasta vestlused ei olnud konkurentsivastased.
490
Kolmandaks on tõendatud, et Credit Suisse osales otseselt konkurentsivastases kahepoolses teabevahetuses enne 2013. aasta veebruari või vähemalt oli sellest teadlik. Nimelt mainis komisjon Credit Suisse’i kaupleja ja Deutsche Banki kaupleja vahel 19. ja 20. mail 2011 (põhjendused 294 ja 297) ning 17. detsembril 2012 (põhjendus 444) toimunud kahepoolseid konkurentsivastaseid vestlusi, mille sisule Credit Suisse vastu ei vaidle.
491
Neljandaks ei vaidle Credit Suisse vastu sellele, et ta oli teadlik asjaolust, et Deutsche Banki kauplejad lõpetasid alaliste mitmepoolsete jutufoorumite kasutamise seetõttu, et nende tööandja kehtestas 2013. aasta veebruaris selliste foorumite kasutamise keelu, mitte aga Deutsche Banki kauplejate kavatsusest rikkumises osalemine lõpetada (vt eelkõige põhjendused 94, 766, 767, 822, 823 ja 847).
492
Viiendaks osales Credit Suisse pärast 2013. aasta veebruari otseselt konkurentsivastases kahepoolses teabevahetuses teiste asjaomaste pankadega.
493
Nimelt kõigepealt osales Credit Suisse’i kaupleja konkurentsivastastes kahepoolsetes vestlustes Deutsche Banki ja seejärel BofA kauplejaga 13. märtsil, 27. augustil, 25. septembril ja 10. detsembril 2013 ning 3. ja 5. veebruaril, 28. märtsil ja 22. juulil 2014.
494
Seejärel osales Credit Suisse’i kaupleja kahepoolsetes konkurentsivastastes vestlustes Crédit agricole’i kauplejaga 19. märtsil, 24. mail, 9. ja 14. augustil 2013 ning 4., 7. ja 14. märtsil, 1. mail ja 4. augustil 2014. Nagu nähtub eespool punktidest 296–308, osales Credit Suisse’i kaupleja konkurentsivastases teabevahetuses Crédit agricole’i kauplejaga ka 12. ja 24. märtsil 2015. Kuni 2013. aasta augustini kasutasid Credit Suisse’i ja Crédit agricole’i kauplejad oma vestlustes jätkuvalt alalist mitmepoolset jutufoorumit, mida kasutasid enne 2013. aasta veebruari kõik osalejad.
495
Lõpuks näitab Credit Suisse’i kaupleja ja teiste asjaomaste pankade kauplejate vahel pärast 2013. aasta veebruari toimunud kahepoolsete vestluste analüüs, et see pank osales ühe ja vältava rikkumise moodustavates eri liiki tegevustes.
496
Kuuendaks, nagu Credit Suisse kohtuistungil kinnitas, ei vaidle see pank vastu sellele, et tema kaupleja teadis ja oli teadlik paralleelsetest vestlustest Deutsche Banki ja Crédit agricole’i kauplejate vahel. Seevastu vaidleb Credit Suisse vastu sellele, et kaupleja oli teadlik sellest, et kahe teise kaupleja vahelised vestlused olid konkurentsivastased.
497
Mis puudutab 25. juuli ja 22. oktoobri 2013. aasta ning 9. jaanuari 2014. aasta vestlusi, mida on mainitud vaidlustatud otsuse põhjendustes 808 ja 823, siis on tõsi, nagu väidab Credit Suisse, et need vestlused üksi ei võimalda tõendada, et ta oli oma kaupleja kaudu teadlik, et Crédit agricole’i kaupleja ja Deutsche Banki ning seejärel BofA kaupleja vaheline kahepoolne teabevahetus oli konkurentsivastane.
498
Need vestlused toetavad siiski vaidlustatud otsuse põhjenduses 808 antud hinnangut, et Deutsche Banki kauplejatele kehtestatud alaliste mitmepoolsete jutufoorumite keelu tingimustes hoidsid kauplejad jätkuvalt üksteist vastastikku kursis kahepoolsete jutufoorumite võrgustiku kaudu ning jätkasid kahepoolselt kolmandalt kauplejalt saadud teabe avaldamist teatud aspektide kohta, mida tavaliselt käsitleti mitmepoolsetes jutufoorumites.
499
Nimelt teatas Credit Suisse’i kaupleja 25. juuli 2013. aasta kahepoolses vestluses Deutsche Banki kauplejale, et Crédit agricole’i kaupleja „got lifted this am too“. Nii avaldas Credit Suisse’i kaupleja oma kahepoolses vestluses Deutsche Banki kauplejaga teavet, mida ta oli saanud ühes teises kahepoolses vestluses Crédit agricole’i kauplejaga viimase kauplemistegevuse teemal. See teabe avaldamine toimus vestluses, mille käigus Deutsche Banki kaupleja märkis: „i sold some kfw 09/15 aswell“, seejärel „thats me lifting 14.5 and 15 this morning“ ja „still looking for those if you see any“. Credit Suisse’i kaupleja omakorda selgitas Deutsche Banki kauplejale järgmist: „i shorted those kfw 15s this am to my syndicate actually. probably a bit stupid for a short date, but should be ok“, seejärel avaldas Crédit agricole’i kaupleja tehtud tehingu. See, et see vestlus oli spontaanne, loomulik ja otsekohene, näitab, et nii Credit Suisse’i kaupleja kui ka Deutsche Banki kaupleja jaoks oli tavapärane vahetada täpset ja hiljutist teavet mitte ainult nende enda kohta, vaid ka Crédit agricole’i kaupleja kohta. Credit Suisse’i kaupleja käitumine 25. juuli 2013. aasta vestluses annab tunnistust Deutsche Banki, Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i kauplejate vahelise vastastikuse usalduse õhkkonnast. See käitumine on seega asjaolu, mis toetab vaidlustatud otsuse põhjenduses 808 antud hinnangut, et oli olemas kahepoolsete vestluste võrgustik, milles kolm kauplejat arutasid oma kauplemistegevust, ja toetab seega asjaolu, et Credit Suisse’i kaupleja võis mõistlikult eeldada, et kaks teist kauplejat vahetavad tundlikku teavet, eelkõige oma vastava kauplemistegevuse kohta.
500
Asjaolu, et Deutsche Banki kaupleja sai ise Crédit agricole’i kauplejalt samal päeval, st 25. juulil 2013 hiljem toimunud kahepoolses vestluses sama teavet, ei sea seda hinnangut kahtluse alla ja kinnitab järeldust, et asjaomaste pankade kauplejad vahetasid paralleelsetes kahepoolsetes vestlustes teavet samade võlakirjade kohta ja samadel teemadel.
501
Mis puudutab 9. jaanuari 2014. aasta vestlust, milles Credit Suisse’i kaupleja teavitas Crédit agricole’i kauplejat, et ta just vestles Deutsche Banki kauplejaga („[was] just chatting to [Deutsche Bank’s trader]“), siis see ei viita tõepoolest kahepoolsetele vestlustele kauplemistegevuse teemal ega a fortiori vestlustele tundliku äriteabe teemal või üldisemalt selliste vestluste konkurentsivastasusele. See kinnitab siiski, et Credit Suisse’i kauplejal ei olnud mingit kõhklust, kas avaldada ühele kauplejatest, et tal olid olnud neist kolmandaga kontaktid.
502
Mis puudutab Crédit agricole’i kaupleja ja Deutsche Banki kaupleja vahel 22. oktoobril 2013 toimunud kahepoolseid vestlusi, mida on mainitud eespool punktis 466, siis on tõsi, et ükski tõend ei tõenda, et Crédit agricole’i kaupleja pöördus pärast seda vestlust Credit Suisse’i kaupleja poole. Pärast vestlust Deutsche Banki kauplejaga kirjutas Crédit agricole’i kaupleja siiski: „ok will ask him“. 22. oktoobri 2013. aasta vestlus näitab seega, et kolmandat kauplejat, käesoleval juhul Credit Suisse’i kauplejat puudutava teabe avalikustamine oli nende kahe teise kaupleja vahel sama loomulik, nagu see oli Credit Suisse’i kaupleja ja Deutsche Banki kaupleja vahel, nagu on märgitud eespool punktis 499. See vestlus toetab seega vaidlustatud otsuse põhjenduses 808 antud hinnangut kahepoolsete vestluste võrgustiku olemasolu kohta.
503
Seitsmendaks tuleb märkida, et 11. oktoobril 2013 toimus Credit Suisse’i kauplejal Deutsche Banki kauplejaga konkurentsivastane vestlus, milles oli Crédit agricole’i kaupleja „kohal“ (vt punktid 462 ja 463 eespool). See vestlus, mida Credit Suisse nimetas „mitmepoolseks“ vestluseks ja milles olid kaks ülejäänud kauplejat kohal, on täiendav kaudne tõend, mis tõendab, et Credit Suisse’i kaupleja võis ette kujutada, et kahe teise kaupleja vahel toimuvad konkurentsivastased kahepoolsed vestlused.
504
Seega, kuna Crédit Suisse osales alalistes mitmepoolsetes jutufoorumites enne 25. veebruari 2013, teadis ta, et enne seda kuupäeva kooskõlastasid Deutsche Banki ja Credit agricole’i kauplejad oma tegevust omavahel. Lisaks, arvestades, et enne ja pärast seda kuupäeva osales Credit Suisse’i kaupleja nende mõlema kauplejaga konkurentsivastastes kahepoolsetes vestlustes ning et komisjonil olid tõendid, mis näitasid, et pärast 25. veebruari 2013 eksisteeris kahepoolsete vestluste võrgustik, milles kolm kauplejat jätkasid oma kauplemistegevuse arutamist, tuleb asuda seisukohale, et Credit Suisse’i kaupleja võis vähemalt mõistlikult ette näha, et kaks ülejäänud kauplejat pidasid kahepoolseid vestlusi, mis olid konkurentsivastased.
505
Sellega seoses ei lükka asjaolu, et Credit Suisse ei olnud üksikasjalikult teadlik vestlustest, milles tema kaupleja ei osalenud, ega asjaolu, et ta ei olnud mõne nendest vestlustest olemasolust teadlik, ümber komisjoni järeldust, et Credit Suisse osales ühes rikkumises ja teda võib selle rikkumise eest tervikuna vastutavaks pidada (vt analoogia alusel 14. detsembri 2006. aasta kohtuotsus Raiffeisen Zentralbank Österreich jt vs. komisjon, T‑259/02–T‑264/02 ja T‑271/02, EU:T:2006:396, punkt 193).
506
Järeldust, et Credit Suisse võis kogu teiste pankade tegevust vähemalt mõistlikult ette näha, kinnitavad ka muud asjaolud.
507
Nimelt tuvastas komisjon kõigepealt, et Credit Suisse’i kaupleja kuulus vaidlusalusesse rikkumisse konkreetselt segatud kauplejate piiratud ringi. Need kauplejad käisid omavahel erialaselt ja isiklikult läbi, sealhulgas pärast 2013. aasta veebruari, ning neid peeti silmas grupina (vt vaidlustatud otsuse põhjendused 425, 807, 809 ja 810).
508
Sellega seoses näitab Crédit agricole’i kaupleja ja Credit Suisse’i kaupleja vahel 8. märtsil 2013 toimunud kahepoolne vestlus, mille toimumist ja sisu Credit Suisse ei vaidlustanud, et need kauplejad ja Deutsche Banki kaupleja jätkasid regulaarseid kontakte ja korraldasid seltskondlikke kohtumisi.
509
Samuti näitab 23. mai 2013. aasta vestlus Credit Suisse’i kaupleja ja Deutsche Banki kaupleja vahel, et teised kauplejad tajusid rikkumises osalenud pankade kauplejaid „gängina“ (vt punkt 478 eespool).
510
Lõpuks näitab Credit Suisse’i kaupleja ja Deutsche Banki kaupleja 11. oktoobri 2013. aasta vestlus (põhjendus 530), milles osales Crédit agricole’i kaupleja, et need kolm kauplejat kavatsesid järgneval nädalal ärireisidel New Yorki kokku saada (vt punkt 393 eespool).
511
Kõigi tõendite analüüsimisel on see asjaolu asjakohane, et tuvastada, kas Credit Suisse teadis või võis mõistlikult ette näha, et kahepoolsed vestlused, mis toimusid pärast 2013. aasta veebruari kuni tema vaidlusaluses rikkumises osalemise lõpuni, st 24. märtsini 2015, olid konkurentsivastase sisuga.
512
Kõiki eeltoodud asjaolusid arvestades ei saa Credit Suisse põhjendatult väita, et „komisjoni kogutud tõendid ei ole piisavad selleks, et nendest järeldada, et igaüks kauplejatest oli piisavalt teadlik nende suhtluste sisust, milles ta ei osalenud, [ning] teise võimalusena, et teda ei saa pidada vastutavaks kahe teise kaupleja vaheliste kahepoolsete vestluste eest pärast 2013. aasta veebruari“.
513
Credit Suisse’i teise väite teine osa tuleb seega tagasi lükata.
e)
Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i vaidlusaluses ühes ja vältavas rikkumises osalemise kestus
514
Crédit agricole vaidleb oma teise väite teises osas vastu sellele, et tema osalemine vaidlusaluses ühes rikkumises oli vältav (vt punktid 428–432 eespool).
515
Teise väite neljandas osas tugineb Credit Suisse sellele, et tema rikkumises osalemise suhtes pärast 2014. aasta augustit on tehtud viga.
1) Crédit agricole’i teise väite teine osa, millega soovitakse tõendada, et tema osalemine tuvastatud rikkumises ei olnud vältav
516
Vaidlustatud otsuse põhjenduses 790 leidis komisjon, et asjaomaseid panku tuleb pidada vastutavaks kogu ühe ja vältava rikkumise eest nende vastava ajavahemiku eest, mil nad rikkumises osalesid. Otsuse põhjenduses 842 leidis komisjon, et Crédit agricole osales rikkumises 10. jaanuarist 2013 kuni 24. märtsini 2015, st 804 päeva ehk 2,20 aastat.
517
Crédit agricole väidab, et komisjon tugineb selleks, et tuvastada vältav rikkumine 26 kuu jooksul, st 2013. aasta jaanuarist kuni 2015. aasta märtsini, ainult 31 vestlusele, milles tema osales, arvestades, et kaks kolmandikku nendest vestlustest toimus selle perioodi esimese kümne kuu jooksul, st 2013. aasta jaanuarist oktoobrini. Need asjaolud seavad kahtluse alla järeldused, et esiteks olid Crédit agricole’i kaupleja ja teiste asjaomaste pankade kauplejate vahelised vestlused „pidevad“, ning teiseks, et see pank osales vältavas rikkumises vähemalt 2013. aasta oktoobrile järgneval perioodil.
518
Täpsemalt rõhutab Crédit agricole esiteks, et väidet, et ta osales 1. kategooriasse kuuluvas tegevuses, toetab ainult üks vestlus. Selle panga sõnul ei ole see ainus vestlus piisav selleks, et tuvastada konkreetsetele vastaspooltele pakutud hindade kooskõlastamine enam kui kahe aasta jooksul. 2. kategooria tegevuse puhul tugineb komisjon selleks, et tõendada üle kahe aasta kestnud rikkumist, samamoodi ainult neljale vestlusele.
519
Teiseks esineb Crédit agricole’i väidetavas osalemises märkimisväärseid ajavahesid, isegi kui võtta arvesse kõiki komisjoni tuvastatud 31 vestlust.
520
Arvestades jutufoorumite kasutamist Bloombergi platvormil ja seega tõendite kättesaadavust, kujutavad need ajavahed endast kindlasti pigem ajavahesid, millal rikkumist ei toimunud, kui ajavahemikke, mille kohta komisjonil tõendeid ei ole.
521
Samuti püüdis komisjon tema sõnul esiteks tõendamiskoormise ümber pöörata, tuginedes asjaolule, et Crédit agricole ei ole avalikult teatanud, et ta ei loe ennast kõnealuse tegevusega seotuks. Teiseks tugines komisjon ekslikult sellele, et see pank oli teiste asjaomaste pankade tegevusest teadlik, millele nimetatud pank ühes teises väites vastu vaidleb.
522
Sellega seoses nähtub Crédit agricole’i argumentidest, et peamine asjaolu, mille ta oma väite põhjendamiseks esitab, on nende vestluste vahelise ajavahe kestus, milles tema kaupleja osales, eriti kui mõnda nendest vestlustest ei tuleks arvesse võtta.
523
Esiteks on oluline kõigepealt märkida, et komisjon ei eksinud seoses sellega, et tegemist oli tervikplaaniga, millel on üks konkurentsivastane eesmärk. Lisaks ei saa viie tegevuskategooria määratlemine vaidlustatud otsuses seada kahtluse alla selle tervikplaani olemasolu (vt punkt 364 eespool).
524
Järelikult ei saa Crédit agricole’iga nõustuda, kui ta vaidlusaluses rikkumises osalemise väidetava katkemise tuvastamiseks eristab vaidlustatud otsuses komisjoni poolt määratletud tegevuste kategooriaid ja otsustab jätta teatavad vestlused arvesse võtmata.
525
Teisisõnu ei saa Crédit agricole’i vaidlusaluses ühes rikkumises osalemise vältavat laadi hinnata komisjoni poolt tema suhtes arvesse võetud tegevuste kategooriate kaupa hindamise teel. Vältava laadi hindamisel tuleb lähtuda kõigist kõnealustest tegevustest, milles selle panga kaupleja osales ja millest ta oli teadlik või mida ta võis mõistlikult ette näha, olenemata sellest, millisesse kategooriasse tegevus kuulub. Seega, isegi kui eeldada, et on tõendatud – mis aga nii ei ole –, et Crédit agricole ei osalenud ainult 1. või 2. kategooria tegevuses pidevalt või et ta ei olnud sellesse kategooriasse kuuluvast teiste osalejate tegevusest teadlik, ei saa see iseenesest kahtluse alla seada komisjoni järeldusi tema vältava rikkumises osalemise kohta.
526
Seejärel tuleb märkida, et Crédit agricole’il ei ole alust tugineda ajavahedele põhjusel, et tema kolmanda väitega tuleb nõustuda. Nimelt nõustuti Crédit agricole’i kolmanda väitega ainult osas, mis puudutab 10. jaanuari 2013. aasta vestlust, st kronoloogiliselt esimest vestlust, mida komisjon tema puhul arvesse võttis.
527
Lõpuks, mis puudutab Crédit agricole’i väidet, et vaidlusaluse rikkumise kahe avaldumise vaheliste ajavahede arvutamisel tuleb viiest tegevuskategooriast teatud kategooriatesse kuuluvad vestlused jätta arvesse võtmata, kuna need kategooriad ei kujuta „eesmärgil põhinevat piirangut“, või seetõttu, et teatud vestlused kujutasid endast väidetavalt „õiguspärast“ tegevust, siis nähtub eespool punktidest 165–268, et ilma et see mõjutaks küsimust, kas tegevused kujutavad endast eesmärgil põhinevaid piiranguid, olid kõik komisjoni poolt viide kategooriasse liigitatud tegevused, milles Crédit agricole osales, sealhulgas teabevahetus, konkurentsivastased. Eelkõige on eespool punktides 188–268 tagasi lükatud Crédit agricole’i nõuetekohaselt esitatud kriitika teatud vestluste kohta, milles ta osales ja mis kuulusid komisjoni poolt kindlaks määratud viide kategooriasse.
528
Sellest järeldub, et selleks, et hinnata, kas ajavahed, mis lahutavad Crédit agricole’i rikkumise kahte avaldumist, võivad tõendada, et see pank katkestas rikkumises osalemise, ei saa välistada ühtegi tema vastu arvesse võetud vestlust, milles ta otseselt osales, peale 10. jaanuari 2013. aasta vestluse.
529
Teiseks selle kohta, et Crédit agricole toob põhjenduseks, et 2013. aasta septembri ja 2014. aasta märtsi tõendite vahel on viie kuu pikkune ajavahe, siis tuleb rõhutada, et selles ajavahes ei ole võetud arvesse, et tema kaupleja viibis 11. oktoobri 2013. aasta vestluses kohal ja seega osales selles (vt punkt 134 eespool).
530
Seega, nagu komisjon tunnistab, on maksimaalne ajavahe Crédit agricole’i kaupleja kahe vaidlusaluses rikkumises otsese osalemise vahel ligikaudu neli ja pool kuud, nimelt ajavahemikul 11. oktoobrist 2013 kuni 4. märtsini 2014.
531
Sellega seoses tuleb esiteks meenutada, et küsimust, kas nende ajavahede kestus on piisavalt pikk selleks, et see kujutaks endast katkestust, tuleb hinnata vaidlusaluse rikkumise toimimise kontekstis (vt punkt 381 eespool).
532
Ent käesolevas asjas ei olnud vaidlusaluse rikkumise toimimiseks vajalik väga sagedane salajastes kokkulepetes osalemine, kuna SSA võlakirjadega kauplemine oli sõltumatu. Konkreetse salajase kokkuleppe võimalik edu ei sõltunud osalemisest reas kokkulepetes muu kauplemise koha (vt punktid 384–386 eespool).
533
Teiseks iseloomustas 2014. ja 2015. aastat SSA võlakirjade turul tegevuse vähenemine vaidlusaluse ühe rikkumise osaliste tahtest olenematult, millel oli oma osa selles, et vähenesid võimalused tegevust kooskõlastada või vahetada tundlikku äriteavet (vt punkt 390 eespool).
534
Kolmandaks nähtub 11. oktoobri 2013. aasta vestluse ja 4. märtsi 2014. aasta vestluse analüüsist, et need ei sisalda ühtegi asjaolu, mis tõendaks, et Crédit agricole’i kaupleja väljendas kõigepealt tahet ühes ja vältavas rikkumises osalemine lõpetada ning seejärel tahet selles rikkumises uuesti osaleda. Täpsemalt näitavad 4. märtsi 2014. aasta vestluse toon ja spontaansus Crédit agricole’i kaupleja järjekindlat tahet jätkata tegevust, mis aitab kaasa tervikplaanile, millel on üks konkurentsivastane eesmärk, nagu komisjon on selle vaidlustatud otsuses määratlenud.
535
Sarnase hinnangu võib anda vestlustele, mis eelnesid kõigile Crédit agricole’i kaupleja osalemises esinevatele ajavahedele, ja vestlustele, mis toimusid pärast neid ajavahesid.
536
Neljandaks võis asjaolul, et üks rikkumisega seotud kolmest peamisest kauplejast vahetas tööandjat, samuti olla oma osa selles, et Crédit agricole’i kaupleja vaidlusaluses rikkumises osalemise kahe avaldumise vahel tekkis teatav ajavahe (vt punkt 396 eespool).
537
Viiendaks, nagu nähtub eespool punktidest 451–481, võis Crédit agricole’i kaupleja vähemalt mõistlikult ette näha, et kahe teise kaupleja vahel toimuvad konkurentsivastased vestlused, isegi kui tema nendes vestlustes otseselt ei osalenud.
538
Seega kõigepealt ei võimalda ajavahed Crédit agricole’i vaidlusaluses rikkumises osalemise kahe avaldumise vahel järeldada, et see osalemine katkestati.
539
Seejärel ei vaidle Crédit agricole vastu sellele, et ta ei teatanud avalikult, et ta ei loe end kartelliga seotuks.
540
Lõpuks ei viita Crédit agricole muudele asjaoludele, mis võiksid tõendada tema vaidlusaluses rikkumises osalemise katkestamist, näiteks selle kaupleja ametist vabastamine, kes osales konkurentsivastases tegevuses, mis eelnes ajavahele selle panga selles rikkumises osalemise kahe avaldumise vahel, ja uue kaupleja ametisse asumise, kes oleks uuesti rikkumisele kaasa aidanud sellele ajavahele järgneval perioodil.
541
Järelikult, võttes arvesse esiteks Crédit agricole’i osalemise kogukestust üle kahe aasta, teiseks selle panga käsutuses olnud tõendeid kartelli toimimise konteksti kohta ja ajavahesid, mis lahutasid Crédit agricole’i kaupleja selles tuvastatud rikkumises osalemise kahte avaldumist, kolmandaks seda, et Crédit agricole ei teatanud avalikult, et ta ei loe ennast kartelliga seotuks, ning neljandaks, kuna puuduvad muud asjaolud, millele see pank saaks vaidlusaluses rikkumises osalemise katkestamise tõendamiseks tugineda, tuvastas komisjon tõendamiskoormist ümber pööramata õigesti, et Crédit agricole’i osalemine ei olnud ajavahemikus 11. jaanuarist 2013 – päev, mille vestlust see pank nõuetekohaselt ei vaidlusta – kuni 24. märtsini 2015 katkestatud (punktid 144 ja 447 eespool).
542
Seega tuleb Crédit agricole’i teise väite teine osa tagasi lükata osas, millega soovitakse tõendada, et tema osalemine tuvastatud ühes rikkumises ei olnud vältav.
2) Credit Suisse’i teise väite neljas osa, mille kohaselt ei ole komisjon tõendanud tema osalemist mis tahes õigusvastases tegevuses pärast 2014. aasta augustit
543
Vaidlustatud otsuse põhjenduses 842 leidis komisjon, et Credit Suisse osales vaidlusaluses ühes ja vältavas rikkumises ajavahemikus 21. juunist 2010 kuni 24. märtsini 2015, st 1738 päeva ehk 4,75 aasta pikkusel perioodil. Lisaks lükkas komisjon vaidlustatud otsuse põhjendustes 846–849 tagasi Credit Suisse’i argumendi, et komisjon ei ole tõendanud selle panga osalemist rikkumises 2014. aasta augustist kuni 2015. aasta märtsini.
544
Teise väite neljandas osas väidab Credit Suisse, et komisjon ei ole tõendanud, et ta osales vaidlusaluses rikkumises pärast 2014. aasta augustit. Sellega seoses on vaidlustatud otsuses mainitud ainult kuut vestlust pärast seda kuupäeva ja seal on neid kasutatud osalemise pikendamiseks kuni 24. märtsini 2015. Credit Suisse ei osalenud aga neljas esimeses vestluses ja see pank vaidleb vastu sellele, et kaks viimast vestlust, st 12. märtsi 2015. aasta vestlus tema kaupleja ja Crédit agricole’i kaupleja vahel ning e‑kiri, mille tema kaupleja saatis 24. märtsil 2015 Crédit agricole’i kauplejale, olid konkurentsivastased.
545
Sellega seoses lükati esiteks Credit Suisse’i argumendid, millega see pank vaidles vastu sellele, et ta oli teadlik kahepoolsetest konkurentsivastastest vestlustest teiste pankade vahel pärast 2013. aasta veebruari ja kuni vaidlustatud otsuses tuvastatud tema rikkumises osalemise perioodi lõpuni või et ta võis seda mõistlikult ette näha, eespool punktides 482–513 tagasi.
546
Teiseks ja eelkõige nähtub eespool punktidest 296–308, et Credit Suisse ei ole tõendanud, et komisjon tegi vea, kui ta leidis, et 12. märtsi 2015. aasta vestlus ja 24. märtsi 2015. aasta e‑kiri olid konkurentsivastased.
547
Credit Suisse’il ei ole seega alust väita, et komisjon ei ole tõendanud tema osalemist vaidlusaluses rikkumises pärast 2014. aasta augustit.
548
Credit Suisse’i teise väite neljas osa tuleb seega tagasi lükata.
f)
Järeldus Crédit agricole’i teise väite ja Credit Suisse’i teise väite kohta
549
Eeltoodut arvestades tuleb Credit Suisse’i teine väide tagasi lükata.
550
Crédit agricole’i kohta nähtub selle panga teise väite analüüsist, et ta ei ole tõendanud, et komisjon tegi hindamisvea, kui ta leidis, et see pank osales ühes ja vältavas rikkumises kuni 24. märtsini 2015. Seevastu on oluline meenutada, et komisjon ei saanud õiguspäraselt kasutada Crédit agricole’i vastu 10. jaanuari 2013. aasta vestlust, mis leidis aset enne selle panga kaupleja esimest ühendamist asjaomase jutufoorumiga.
551
Sellest järeldub, et komisjon tegi vea, kui ta leidis vaidlustatud otsuse artikli 1 punktis c, et Crédit agricole osales ühes vältavas rikkumises alates 10. jaanuarist 2013, mitte alates 11. jaanuarist 2013. Selle panga teise väitega tuleb seega ainult selles osas nõustuda.
3.
Crédit agricole’i esimene väide ja Credit Suisse’i esimene väide, et kõnealuse tegevuse kvalifitseerimisel eesmärgil põhinevaks piiranguks on tehtud vigu
552
Vaidlustatud otsuse põhjendustes 739–749 järeldas komisjon, et kõnealusel tegevusel oli konkurentsivastane eesmärk, rõhutades eelkõige järgmist:
„(747)
Kõikide eespool nimetatud tegevustega asendasid osalevad kauplejad teadlikult normaalse konkurentsi toimimise salajase kokkuleppega, kuna mõnikord tegutsesid nad nii, nagu kaupleksid nad samade positsioonide või sama „portfelliga“. Olenemata sellest, millises vormis võis salajane kokkulepe konkreetsel juhul aset leida, oli nende peamine eesmärk siiski nende enda tulusid suurendada. Kauplejad püüdsid seda eesmärki saavutada, kooskõlastades hindu, vahetades tundlikku teavet kauplemistegevuse kohta, joondades oma kauplemis‑ ja hinnastrateegiaid ning kooskõlastades oma kauplemistegevust. Seda tehes vähendasid nad ebakindlust ja riski, tegid tehinguid neile soodsatel tingimustel, jagasid turge ja kliente ning säilitasid konkurentsieelise klientide ja teiste turuosaliste ees.
(748)
Osalevad kauplejad tegutsesid turul (SSA võlakirjade turul), millele on tavaliselt, nagu ka teistele keerukatele võlaturgudele, iseloomulikud konkurentsivõimelised hinnad ja muud kauplemistingimused. Osalevad pangad olid turuosalised sektoris, mille eesmärk oli hõlbustada laenukapitali tõhusat ja konkurentsipõhist emiteerimist ja sellega kauplemist.
(749)
Seetõttu järeldatakse, et jaos 4.2 kirjeldatud kokkulepete ja/või kooskõlastatud tegevuse eesmärk on piirata ja/või kahjustada konkurentsi [ELTL] artikli 101 lõike 1 ja EMP lepingu artikli 53 lõike 1 tähenduses.“
553
Oma vastavates esimestes väidetes heidavad Crédit agricole ja Credit Suisse komisjonile ette, et see kvalifitseeris kõnealused tegevused ekslikult „eesmärgil põhinevaks piiranguks“.
a)
Sissejuhatavad märkused hagejate esitatud kriitika eseme ja aluse kohta
1) Crédit agricole’i kriitika
554
Esimeses väites, mis jaguneb kaheks osaks, väidab Crédit agricole, et komisjon ei ole esitanud piisavaid tõendeid ega põhjendusi tema osalemise kohta eesmärgil põhinevas piirangus.
555
Esimeses väiteosas väidab Crédit agricole, et „on rikutud õigusnorme ja tehtud faktivigu tuvastamisel, et teabevahetusega seotud kategooriad kujutavad endast eesmärgil põhinevaid piiranguid, mis võivad olla [tuvastatud] ühe ja vältava rikkumise osa“.
556
Sellega seoses väidab ta esiteks, et 3. kategoorias nimetatud teabevahetus („Tundliku, jooksva või tulevikku suunatud tundliku äriteabe vahetamine oma kauplemistegevuse ja kauplemisvoogude kohta järelturul“) ei olnud konkurentsile piisavalt kahjulik selleks, et seda saaks kvalifitseerida „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, ning teiseks, et 4. kategooriasse liigitatud tegevused („Kauplemis‑ ja hindade kindlaksmääramise strateegiate teabevahetus, kinnitamine ja ühtlustamine“) ei kujutanud endast kauplemis‑ ja hinnastrateegiate teabevahetust, kinnitamist ja ühtlustamist, vaid tegelikult teabevahetust, mis ei olnud samuti sel määral piisavalt kahjulik.
557
Esimese väite teises osas heidab Crédit agricole komisjonile ette, et see „ei viinud läbi analüüsi, mis on nõutav selleks, et põhjendada eesmärgil põhineva piirangu tuvastamist ükskõik millise [tuvastatud] kooskõlastustegevuse kategooria puhul“, st 1. kategooria („Teatavatele vastaspooltele teatatud hindade kooskõlastamine“), 2. kategooria („Teatatud hindade kooskõlastamine turul üldiselt“) ja 5. kategooria („Kauplemistegevuse kooskõlastamine“) puhul.
558
Tuleb kohe ära märkida, et Crédit agricole’i argumendid ühe ja vältava rikkumise puudumise ja selle kohta, et tema rikkumises ei osalenud, lükati eespool punktis 550 tagasi, välja arvatud rikkumise alguskuupäev, ning seega ei tule neid käesoleva väite raames analüüsida.
559
Samuti tuleb märkida, et eespool punktides 555 ja 557 kokkuvõtlikult esitatud argumentidega kritiseerib Crédit agricole komisjoni selle eest, et see tuvastas, et kõik vaidlustatud otsuse põhjenduses 613 osutatud viis kategooriat tuleb kvalifitseerida „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, kuigi 3. ja 4. kategooria tegevus ei ole konkurentsile piisavalt kahjulik ning 1., 2. ja 5. kategooria tegevuse osas ei ole ta nõutavat analüüsi läbi viinud.
560
Eespool punktis 87 on aga juba tõdetud, et need argumendid põhinevad vaidlustatud otsuse vääral tõlgendamisel ja tuleb seega põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
561
Lisaks on eespool punktides 106 ja 107 tuvastatud, et oma esimese väite raames vaidles Crédit agricole konkreetselt, täpselt ja põhjendatult vastu üksnes 18. ja 31. jaanuari, 15. veebruari, 19. ja 21. märtsi, 24. mai, 3. juuni ning 10. ja 25. juuli 2013. aasta, nagu ka 6. augusti 2014. aasta ja 12. märtsi 2015. aasta vestlustele, ning et seetõttu on komisjoni hinnangud teiste vestluste kohta peale nimetatud vestluste nüüd lõplikult tõendatud.
562
Võttes siiski arvesse asjaolu, et Üldkohus ei saa piirduda poolte nende argumentide analüüsimisega, mis on esitatud üksnes selle väite, väiteosa või etteheite raames, mille põhjenduseks need formaalselt esitati, vaid ta peab neid hindama ka teise väite, teise väiteosa või muu etteheite põhjendamiseks, kui need argumendid on asjakohased ka nende argumentide põhjendamiseks (vt selle kohta 21. septembri 2023. aasta kohtuotsus Fachverband Spielhallen ja LM vs. komisjon, C‑831/21 P, EU:C:2023:686, punktid 46–49), tuleb Crédit agricole’i esimest väidet tõlgendada nii, et esiteks ei hinnanud komisjon vaidlusaluse rikkumise majanduslikku konteksti tervikuna või hindas seda vääralt, ning teiseks järeldas komisjon ekslikult, et eespool punktis 561 viidatud 11 vestlust võisid toetada järeldust, et selle institutsiooni tuvastatud ühel ja vältaval rikkumisel oli konkurentsivastane eesmärk.
2) Credit Suisse’i kriitika
563
Esimeses väites, mis jaguneb kolmeks osaks, väidab Credit Suisse, et „komisjon rikkus ELTL artiklit 101 ega põhjendanud piisavalt oma järeldust, et see pank tegutses viisil, mille eesmärk oli piirata või kahjustada konkurentsi“.
564
Esimese väite esimeses osas, mis on esitatud esimese võimalusena ja koosneb neljast punktist, kritiseerib Credit Suisse komisjoni põhjusel, et kõigi vestluste hindamisel ei võtnud see institutsioon „piisavalt arvesse SSA võlakirjade turu faktilist ja õiguslikku konteksti ega [täitnud] oma kohustust tõendada, et kõnealune tegevus piiras konkurentsi eesmärgi tõttu“.
565
Oma esimese väite teises osas, mis on esitatud teise võimalusena ja koosneb 24 punktist, kritiseerib Credit Suisse komisjoni selle eest, et see „järeldas […], et hetkehinda määravad vestlused piirasid konkurentsi eesmärgi tõttu“, peamiselt põhjusel, et selline suhtlus „[võis] olla konkurentsi soodustav“.
566
Esimese väite kolmandas osas väidab Credit Suisse, et analüüsides suhtluse konkurentsi soodustavat mõju hindade kindlaksmääramisele, rikkus komisjon tõendamisreegleid ja tema kaitseõigusi, kui ta kohaldas kõnealusele tegevusele mitte norme, mida kohaldatakse tegevuse konkurentsivastase eesmärgi tõendamise suhtes, vaid norme, mida kohaldatakse 11. septembri 2014. aasta kohtuotsuse MasterCard jt vs. komisjon (C‑382/12 P, EU:C:2014:2201) punkti 89 tähenduses piirangu seonduva laadi tõendamisele.
567
Neid argumente arvestades tuleb esiteks meenutada, et vaidlustatud otsuse põhjenduses 749 tuvastas komisjon, et kõnealused tegevused, mida on kirjeldatud selle otsuse jaos 4.2, tuleb kvalifitseerida „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, olles põhjenduses 104 tuvastanud, et erinevaid tegevuste kategooriaid, millele ta tugines, on kirjeldatud üksnes analüütilistel eesmärkidel ning et need on omavahel seotud ja sageli kattuvad.
568
Seega ei ole seda kvalifitseerimist arvesse võetud iga viidatud kategooria puhul ega iga kõnealuse tegevuse puhul. Seda ei tule seega arvesse võtta 25 vestluse puhul, mis on liigitatud kategooriasse, mille Credit Suisse on määratlenud pealkirja „hetkehinda määravad vestlused“ all ja mille kuupäevi on nimetatud selle panga repliigi lisas C.1.
569
Teiseks, nagu nähtub eespool punktist 110, kuna seda kriitikat ei ole hagiavalduses või repliigis isegi kokkuvõtlikult sõnastatud, on kriitika konkreetselt 25 vestluse kohta, mille on Credit Suisse koondanud sellesse kategooriasse „hetkehinda määravate vestluste“ nime all, vastuvõetamatu.
570
Sellest tuleneb, et Credit Suisse’i esimese väite teine osa, mis puudutab hetkehinda määravate vestluste ekslikku kvalifitseerimist „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, tuleb tagasi lükata.
571
Sellegipoolest tuleb analüüsida argumente, mille esitas Credit Suisse oma esimese väite teise osa põhjendamiseks ja mis puudutavad esimese väite esimese osa raames hindade kindlaksmääramist käsitlevate vestluste väidetavat konkurentsi soodustavat mõju, kuna need argumendid toetavad tema kriitikat, et komisjon tegi vigu, kvalifitseerides kõnealused tegevused tervikuna „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, eelkõige seetõttu, et vaidlusaluse rikkumise õiguslikku ja majanduslikku konteksti ei ole piisavalt arvesse võetud.
572
Seda tehes tuleb arvesse võtta argumente, mis võivad kõnealuse tegevuse kvalifitseerimise „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ kahtluse alla seada, kuigi need esitati küll formaalselt esimese väite teise osa põhjendamiseks, mis lükati tagasi, kuid mis on samavõrd asjakohased ka selle väite esimese osa hindamisel (vt analoogia alusel 21. septembri 2023. aasta kohtuotsus Fachverband Spielhallen ja LM vs. komisjon, C‑831/21 P, EU:C:2023:686, punkt 48).
b)
Kõnealuse tegevuse kvalifitseerimine „eesmärgil põhinevaks piiranguks“
1) Sissejuhatavad märkused
573
Tuleb meenutada, et selleks, et kooskõlastatud tegevus kuuluks ELTL artikli 101 lõikes 1 sätestatud põhimõttelise keelu kohaldamisalasse, peab selle „eesmärgiks või tagajärjeks“ olema takistada, piirata või kahjustada tuntavalt konkurentsi siseturu piires (30. jaanuari 2020. aasta kohtuotsus Generics (UK) jt, C‑307/18, EU:C:2020:52, punkt 62).
574
Sellest tuleneb, et see säte, nagu Euroopa Kohus on seda tõlgendanud, teeb selget vahet mõistetel „eesmärgil põhinev konkurentsipiirang“ ja „tagajärjel põhinev konkurentsipiirang“, millest kummagi suhtes kehtib erinev tõendamiskord (30. jaanuari 2020. aasta kohtuotsus Generics (UK) jt, C‑307/18, EU:C:2020:52, punkt 63).
575
Seega, mis puudutab tegevust, mida võib pidada „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, siis ei ole vaja uurida ega ammugi tõendada selle tagajärgi konkurentsile, selleks et kvalifitseerida see „konkurentsipiiranguks“ ELTL artikli 101 lõike 1 tähenduses, kuna kogemus näitab, et selline tegevus toob kaasa tootmise vähenemise ja hinnatõusu, mis päädib ressursside ebaõige jaotusega eelkõige tarbijate kahjuks. Nende piirangute puhul on üksnes nõutav, et tõendatakse, et need tõepoolest kuuluvad kvalifikatsiooni „eesmärgil põhinev piirang“ alla, kuid selleks ei piisa siiski pelkadest tõendamata väidetest (30. jaanuari 2020. aasta kohtuotsus Generics (UK) jt, C‑307/18, EU:C:2020:52, punktid 64 ja 65).
576
Seevastu juhul, kui kokkuleppe, ettevõtjate ühenduse otsuse või kooskõlastatud tegevuse konkurentsivastane eesmärk ei ole tõendatud, tuleb analüüsida selle tagajärgi, et tõendada, et konkurentsi on tegelikult tuntavalt takistatud, piiratud või kahjustatud (vt selle kohta 30. jaanuari 2020. aasta kohtuotsus Generics (UK) jt, C‑307/18, EU:C:2020:52, punkt 66 ja seal viidatud kohtupraktika).
577
Samuti nähtub Euroopa Kohtu praktikast, mida sisuliselt meenutati vaidlustatud otsuse põhjendustes 623–626, et mõistet „eesmärgil põhinev piirang“ tuleb tõlgendada kitsalt ja seda võib kohaldada ainult teatud ettevõtjatevahelise kooskõlastatud tegevuse suhtes, millest iseenesest ja selle sisu, sellega taotletavaid eesmärke ning selle majanduslikku ja õiguslikku konteksti arvestades ilmneb, et see kahjustab konkurentsi piisaval määral, selleks et saaks asuda seisukohale, et selle tagajärgede kontrollimine ei ole vajalik, kuna ettevõtjate vahelise koostöö teatud vorme võib juba nende laadi tõttu pidada tavapärase konkurentsi nõuetekohast toimimist kahjustavaks. Selle konteksti hindamisel tuleb arvesse võtta nende kaupade või teenuste laadi, mida piirang puudutab, ning asjaomase turu või asjaomaste turgude toimimise ja struktuuri tegelikke tingimusi (vt selle kohta 30. jaanuari 2020. aasta kohtuotsus Generics (UK) jt, C‑307/18, EU:C:2020:52, punktid 67 ja 68 ning seal viidatud kohtupraktika).
2) Konkurentsi kahjustamise määr, mis on vajalik tegevuse „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ kvalifitseerimiseks
578
Crédit agricole leiab, et kohtupraktikas on kehtestatud „äärmiselt kõrge künnis“ selleks, et järeldada, et teabevahetust võib kvalifitseerida „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, mida kinnitavad suuniste [ELTL] artikli 101 kohaldatavuse kohta horisontaalkoostöö kokkulepete suhtes (ELT 2011, C 11, lk 1) punktid 72–74 ja 24. septembri 2019. aasta kohtuotsus HSBC Holdings jt vs. komisjon (T‑105/17, EU:T:2019:675, punkt 184).
579
Credit Suisse annab samuti mõista, et tegevuse võib kvalifitseerida „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ ainult siis, kui omandatud kogemused ja majandusteooria näitavad „selgelt“, et see tegevus kahjustab konkurentsi.
580
Sellega seoses nähtub eespool punktidest 573–577, et kõnealuse tegevuse „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ kvalifitseerimiseks ei pidanud komisjon mitte tõendama, et see tegevus – olgu siis tegemist teabevahetusega või muud tüüpi konkurentsivastase tegevusega – kujutab endast konkurentsi kahjustamist „äärmiselt suurel määral“, nagu väidab Crédit agricole, vaid üksnes konkurentsi kahjustamist piisaval määral, nagu märkis Euroopa Kohus 12. jaanuari 2023. aasta kohtuotsuses HSBC Holdings jt vs. komisjon (C‑883/19 P, EU:C:2023:11, punkt 106).
581
Järeldust, et komisjon ei pea tõendama konkurentsi kahjustamist „äärmiselt suurel määral“ selleks, et kvalifitseerida tegevus „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, ei lükka ümber suuniste [ELTL] artikli 101 kohaldatavuse kohta horisontaalkoostöö kokkulepete suhtes punktid 72–74.
582
Asjaolu, et suunistes on sätestatud, et „on vähem tõenäoline, et teabevahetuse, mis käsitleb tulevasi kavatsusi, eesmärk on soodustada konkurentsi ning mitte tegelike andmete vahetus“ võib küll näidata, et teabevahetus tulevase tegevuse kohta on a priori problemaatilisem kui teabe vahetamine jooksvate andmete kohta. Siiski ei saa nendest suunistest mingil juhul järeldada, et jooksva teabe vahetust ei saa kvalifitseerida „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ või et selleks on vaja tõendada selle kahjulikkust konkurentsile suuremal määral, kui on sedastatud eespool punktis 580 viidatud kohtupraktikas.
583
Samuti väidab Credit Suisse ekslikult, et omandatud kogemus ja majandusteooria peaksid „selgelt“ tõendama kahjulikkust konkurentsile ja seega nende tegevuste olemuslikult konkurentsivastast laadi, mille komisjon kvalifitseerib „eesmärgil põhinevaks piiranguks“.
584
Esiteks, vaatamata 2. aprilli 2020. aasta kohtuotsuse Budapest Bank jt (C‑228/18, EU:C:2020:265) punktile 76, millele see pank viitab, otsustas Euroopa Kohus pärast seda kohtuotsust sõnaselgelt, et selleks, et tegevust saaks pidada eesmärgil põhinevaks konkurentsipiiranguks, ei ole sugugi nõutav, et komisjon oleks sama liiki tegevust, mida komisjon peab konkreetses juhtumis kvalifitseerima, juba eelnevalt kritiseerinud (vt selle kohta 25. märsi 2021. aasta kohtuotsus Xellia Pharmaceuticals ja Alpharma vs. komisjon, C‑611/16 P, EU:C:2021:245, punkt 119).
585
Teiseks, mis puudutab argumenti majandusteooria kohta, siis tuleb tõdeda, et Credit Suisse ei esita selle põhjendamiseks ühtegi tõendit ega määratle ka selle täpset ulatust. Lisaks märkis ta oma repliigis, et ta ei väida, et majandusalase kirjanduse väited on tegevuse konkurentsivastase eesmärgi tuvastamiseks määrava tähtsusega, ega püüa panna komisjonile kohustust hankida majanduskirjandust, mis võimaldab järeldada, et tegevus piirab konkurentsi eesmärgi tõttu.
586
Lisaks ei nähtu kohtupraktikast kuidagi, nagu väidab Crédit agricole, et seda, kas tegevus on piisaval määral konkurentsi kahjustav selleks, et seda saaks kvalifitseerida „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, tuleks hinnata iga selles tegevuses osaleva ettevõtja puhul individuaalselt ja eraldi.
587
Vastupidi, selles hindamises, millest sõltub kõnealusele tegevusele tervikuna kohaldatav tõendamiskord (vt selle kohta 30. jaanuari 2020. aasta kohtuotsus Generics (UK) jt, C‑307/18, EU:C:2020:52, punkt 63), tuleb lähtuda tegevuse objektiivsetest tunnustest ja ilma iga tegevuses osalenud ettevõtja konkreetset olukorda arvestamata.
588
Nagu Crédit agricole kohtuistungil möönis, ei mõjuta ettevõtja vähetähtis roll kartellis seega selle keelatud kokkuleppe „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ kvalifitseerimist kõigi selles osalenud ettevõtjate suhtes.
589
Samadel põhjustel ei saa Crédit agricole kõnealuse tegevuse „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ kvalifitseerimise vaidlustamiseks tulemuslikult tugineda asjaolule, et Crédit agricole ei osalenud teatavates vestlustes, nagu 18. või 31. jaanuari 2013. aasta vestlused, ega ka asjaolule, et komisjon tõi tema suhtes 1. kategooria vestlustest välja vaid ühe näite.
3) Komisjoni hinnang kõnealusele tegevusele
590
Nagu nähtub eespool punktidest 554–557 ja 563–566, heidavad Crédit agricole ja Credit Suisse komisjonile sisuliselt ette vigu kõnealuse tegevuse majandusliku konteksti hindamisel, nende konkurentsile kahjulikkuse hindamisel ja selle hindamisel, kas need on sisuliselt „põhjendatud“.
i) Kriitika komisjoni poolt kõnealuse tegevuse majandusliku konteksti hindamise kohta
591
Seoses kriitikaga, et kõnealused tegevused kvalifitseeriti vääralt „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, heidavad Crédit agricole ja Credit Suisse komisjonile koos või eraldi ette korraga nii vaidlustatud otsuse põhjenduse puudumist kui ka ekslikku põhjendust seoses vaidlusaluse rikkumise majandusliku konteksti arvessevõtmisega.
– Crédit agricole’i kriitika, et vaidlusaluse rikkumise majanduslikku konteksti ei ole hinnatud
592
Esimese väite teises osas heidab Crédit agricole komisjonile eelkõige ette „eesmärgil põhineva rikkumise tuvastamiseks vajaliku analüüsi tegemata jätmist“.
593
Need argumendid, mida tuleb mõista nii, et nendega heidetakse komisjonile ette põhjendamiskohustuse rikkumist seoses vaidlusaluse rikkumise majandusliku kontekstiga, on alusetud.
594
Nimelt nähtub vaidlustatud otsuse põhjendustest 3–65, et komisjon kirjeldas üksikasjalikult kõnealuseid tooteid, SSA võlakirjade järelturul osalejaid ja selle turu toimimist ning sellel turul kauplemise praktikat. Eelkõige kirjeldas ta turutegijate konkreetset rolli, kelle ülesandeid ta meenutas selle otsuse põhjenduses 19.
595
Lisaks, vastuseks argumentidele, mille esitasid asjaomased pangad haldusmenetluses, esitas komisjon vaidlustatud otsuse põhjendustes 690–734 põhjused, mille pärast ei sea nende pankade vabatahtlik turutegija funktsioon ega hindade avastamise tarvilikkus (price discovery) kahtluse alla tema hinnangut kõnealuse tegevuse konkurentsivastase eesmärgi kohta.
596
Sellega seoses märkis komisjon vaidlustatud otsuse põhjendustes 690–703, et asjaomastel pankadel oli oluline turutegemise ülesanne, mis õigustab seda, et ta heidab neile ette vestlusi, mis olid mõeldud üksnes kahepoolsete tehingute üle läbirääkimiste pidamiseks ja nende tegemiseks ning diileritevahelisel turul riskide tasakaalustamiseks, nagu ta märkis selle otsuse põhjenduses 662 (vt analoogia alusel 24. septembri 2019. aasta kohtuotsus HSBC Holdings jt vs. komisjon, T‑105/17, EU:T:2019:675, punkt 152).
597
Komisjon lükkas argumendid selle turutegija rolli täitmise kohta siiski põhjendatult tagasi, märkides vaidlustatud otsuse põhjenduses 695, et oli ilmne, et asjaomaste pankade diileri roll ei seisnenud lihtsalt „likviidsuse edendamises selleks, et toetada oma kliente, kes soovivad SSA võlakirjadega kaubelda“, nagu väitsid hagejad haldusmenetluses. Sama põhjendatult märkis komisjon, et kõnealused vestlused lähevad kaugemale õiguspärasest likviidsete vahendite otsimisest riskide maandamise eesmärgil, eelkõige seetõttu, et need viisid selleni, et kauplejad konsulteerivad omavahel klientide teadmata, mis vähendab viimaste võimalusi sõltumatult ja konkurentsipõhiselt kindlaks määratud hindadest kasu saada. Samuti tegid kauplejad koostööd, jagades omavahel teavet oma klientide lähenemisviisi kohta, et teha viimastega tehinguid, mis vastaksid nende vastastikustele huvidele (vaidlustatud otsuse põhjendus 703).
598
Vaidlustatud otsuse põhjendustes 704–713 selgitas komisjon ka põhjusi, miks tuleb argumendid hindade avastamise vajaduse kohta, mis tuleneb teabe asümmeetriast teatud investorite kasuks ja asjaomaste pankade kahjuks, tagasi lükata. Nii märkis komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 709, et SSA võlakirjadega kauplejad on spetsialiseerunud teatud liiki väärtpaberitele ja et võib eeldada, et nad on olulistest välistest sündmustest hästi informeeritud. Samuti märkis ta selle otsuse põhjenduses 710, et asjaomased kauplejad ei piirdunud teabe vahetamisega, et heidutada „informeeritud“ kliente (smart-money clients), vaid nad vahetasid tundlikku äriteavet igat tüüpi klientide kohta. Lisaks selgitas komisjon põhjusi, miks ta keeldus nõustumast väitega, et kõnealusel teabevahetusel on konkurentsi soodustav mõju (vaidlustatud otsuse põhjendus 713).
599
Lõpuks lükkas komisjon vaidlustatud otsuse põhjendustes 714–719 tagasi Crédit agricole’i argumendi, et vahetatud andmed on avalikud või kiiresti vananenud, tuues eelkõige välja hiljutisi tehinguid puudutava teabe kasulikkuse turusuundumuste ja tulevaste kauplemisvõimaluste hindamiseks.
600
Eeltoodut arvestades ei saa Crédit agricole põhjendatult väita, et komisjon rikkus põhjendamiskohustust seoses vaidlusaluse rikkumise majandusliku konteksti kirjeldusega.
601
Seega tuleb tema esimese väite teine osa põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
– Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i kriitika, et vaidlusaluse rikkumise majanduslikku konteksti on hinnatud vääralt
602
Esimese väite esimeses osas heidavad Crédit agricole ja Credit Suisse komisjonile esiteks ette, et see ei võtnud piisavalt arvesse SSA võlakirjade turu tunnuseid. Täpsemalt ei analüüsinud komisjon väidetavalt selle turu oligopoolset või vastupidi atomistlikku laadi, kuigi asjaomase turu koondumine on oluline asjaolu, et hinnata teabevahetuse kahjulikkust konkurentsile.
603
Teiseks hindas komisjon nende sõnul vääralt SSA võlakirjade järelturu toimimist peamiselt seetõttu, et ta ei võtnud nõuetekohaselt arvesse asjaomaste pankade turutegija funktsiooni, mistõttu ta järeldas vääralt, et teatavat kõnealust tegevust võis pidada vaidlusaluse ühe ja vältava rikkumise konkurentsivastast eesmärki kinnitavaks.
604
Seega ei võtnud komisjon väidetavalt õigesti arvesse asjaolu, et turutegijate poolt vahetute teenuste osutamine tähendas, et nad peavad omavahel läbirääkimisi ning otsivad pidevalt ja põhjalikult hindu („turu värvus“) ja likviidsusallikaid, aga ka asjaolu, et nende vahel toimub teatav koostöö ja tundliku äriteabe regulaarne liikumine. Sellega seoses väidab Crédit agricole, et „kaupleja[d] pidi[d] mõistma, kuidas on hinnad minevikus muutunud, et saada teada, mida nad peavad tegema hankelepingute võitmiseks“.
605
Kolmandaks on Credit Suisse seisukohal, et komisjon rikkus oma kohustust tõendada, et ei eksisteeri erilisi asjaolusid, mis võivad tekitada kahtlusi asjaomase kokkulepe eeldatavalt kahjulikus olemuses, nagu nõuab kohtujurist Bobeki ettepaneku punkt 48 kohtuasjas Budapest Bank jt (C‑228/18, EU:C:2019:678).
606
Mis puudutab esiteks kriitikat, et SSA võlakirjade turu tunnuseid ei ole piisavalt arvesse võetud, siis väidab komisjon, et Euroopa Kohtul on juba olnud võimalus otsustada, et kokkulepete puhul, mis on käsitatavad eriti raskete konkurentsiõiguse rikkumistena, võib tegevuse majandusliku ja õigusliku tausta analüüs seega piirduda sellega, mis on eesmärgil põhineva konkurentsipiirangu olemasolu tuvastamiseks rangelt vajalik (vt 27. aprilli 2017. aasta kohtuotsus FSL jt vs. komisjon, C‑469/15 P, EU:C:2017:308, punkt 107 ja seal viidatud kohtupraktika).
607
Kõiki eespool punktis 577 osutatud asjaolusid arvesse võttes peavad siiski igal juhul ilmnema täpsed põhjused, miks kõnealune tegevus on konkurentsile piisaval määral kahjulik, mille tõttu on põhjendatud järeldus, et tegevuse eesmärk on konkurentsi takistada, piirata või moonutada (vt selle kohta 11. septembri 2014. aasta kohtuotsus CB vs. komisjon, C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, punkt 69, ja 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 168).
608
Lisaks ei saa komisjon niisuguses nagu SSA võlakirjade turu kontekstis tugineda eespool punktis 606 meenutatud kohtupraktikale.
609
See tuleneb eelkõige asjaolust, et keerulisel turul, nagu käesolevas asjas, mida iseloomustab pidev ja oluline teabevoog erinevate asjaomaste ettevõtjate vahel, eeldab kõnealuste tegevuste piisava kahjulikkuse määra kindlaksmääramine asjaomaste pankade kauplejate vahel toimunud vestluste üksikasjalikku analüüsi. Sellega seoses tunnistas komisjon ise vaidlustatud otsuse põhjendustes 46 ja 662, et selles otsuses ei ole silmas peetud teatud vestlusi – mis on sotsiaalsed või mille eesmärk oli uurida kahepoolsete tehingute võimalust või vahetada teavet turu värvuse kohta, mis on kõigile juba teada.
610
Siiski tuleb tõdeda, nagu on märgitud eespool punktides 594–599, et komisjon võttis arvesse eelkõige kõnealuste toodete laadi ja asjaomaste pankade täidetavaid ülesandeid.
611
Seetõttu, vastupidi sellele, mida väidab Credit Suisse, ei piirdunud see institutsioon oletusega – viidates teabevahetusele muude turgude või finantsturgude kohta kui SSA võlakirjade turg –, et kõnealune tegevus vähendas märkimisväärselt SSA võlakirjade turu tavapärast ebakindlust asjaomaste pankade kasuks ja teiste turul tegutsevate ettevõtjate kahjuks.
612
Kuigi on tõsi, et komisjon ei võtnud vaidlustatud otsuses sõnaselgelt arvesse SSA võlakirjade turu koondumist, ei saa talle sellist tegemata jätmist õiguspäraselt ette heita.
613
Lisaks asjaolule, et hagejad ei märgi, et nad oleks väitnud haldusmenetluses, et kõnealuse tegevuse kvalifitseerimiseks „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ on vaja seda asjaolu arvesse võtta, põhineb kriitika SSA võlakirjade turu koondumise analüüsimata jätmise suhtes peamiselt üldistel viidetel varasemale kohtupraktikale ega näita seega, milline tähtsus oleks sellisel analüüsil käesolevas asjas olnud.
614
Seega ei ole hagejad tõendanud, mil määral oleks see analüüs olnud asjakohane seoses neile etteheidetava tegevusega, st hindade kooskõlastamise, turu või klientide jagamise või tundliku äriteabe vahetamisega.
615
Viimati nimetatud tegevuse kohta tuleb lisaks märkida, et kuigi Euroopa Kohus võis algul arvesse võtta selle turu oligopoolset laadi, millel tundliku äriteabe vahetamine aset leidis (vt selle kohta 28. mai 1998. aasta kohtuotsus Deere vs. komisjon, C‑7/95 P, EU:C:1998:256, punktid 75 ja 88–90), tuleneb konkreetselt 19. märtsi 2015. aasta kohtuotsusest Dole Food ja Dole Fresh Fruit Europe vs. komisjon (C‑286/13 P, EU:C:2015:184), et liidu kohus võis tunnustada sellise teabevahetuse konkurentsivastast eesmärki, võtmata arvesse selle tooteturu oligopoolset laadi, millel see toimus (vt selle kohta 29. septembri 2021. aasta kohtuotsus Nichicon Corporation vs. komisjon, T‑342/18, EU:T:2021:635, punktid 105–112 (ei avaldata)), või isegi siis, kui turu sellist koondumist ei toimu (vt selle kohta 14. märtsi 2013. aasta kohtuotsus Dole Food ja Dole Germany vs. komisjon, T‑588/08, EU:T:2013:130, punkt 334).
616
Teiseks, mis puudutab kriitikat, et SSA võlakirjade turu toimimist on valesti hinnatud, siis tuleb ühelt poolt märkida, et Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i argumendid ei võimalda seada kahtluse alla vaidlustatud otsuse põhjendustes 19 ja 690–697 komisjoni tehtud järeldusi, et asjaomased pangad tegutsesid turutegija rollis vabatahtlikkuse alusel, ilma et nad oleksid pidanud täitma määratud turutegijatele omaseid kohustusi, ning nende roll ei seisnenud ainult likviidsuse edendamises, et toetada oma kliente, kes soovisid kaubelda SSA võlakirjadega.
617
Kuuest vestlusest, millele komisjon nende järelduste põhjendamiseks viitas (vaidlustatud otsuse põhjendused 693 ja 696) ja millele hagejad vastu ei vaidle, nähtub nimelt, et kuigi need pangad tegutsesid tõepoolest turutegijana, ei piirdunud nende kauplemistegevus ainult selle funktsiooniga ja selle eesmärk oli ka maksimeerida oma kasumit.
618
Teiselt poolt, vaatamata sellele, et asjaomastele pankadele ei olnud ametlikult pandud turutegija ülesandeid, võttis komisjon vaidlustatud otsuses selle ülesande täitmist siiski arvesse.
619
Nii eristas komisjon turutegijate ja lõppinvestorite (end-investors) kauplemistegevust kauplemistegevusest, mis toimus turutegijate vahel, eelkõige likviidsuse otsimise eesmärgil (liquidity sourcing).
620
Selle kohta märkis komisjon vaidlustatud otsuse põhjendustes 42 ja 43, et käesolev asi ei puuduta asjaomaste ettevõtjate vahelisi vestlusi nende tavapärase tegevuse käigus, mis puudutasid selliseid küsimusi nagu vajaliku teabe esitamine, mille eesmärk oli uurida nende omavaheliste tehingute võimalusi potentsiaalsete vastaspoolte või potentsiaalsete klientidena, või märkusi turu värvuse kohta, mida komisjon kinnitas vaidlustatud otsuse põhjendustes 661–663 ja 699, märkides, et ta ei seadnud kahtluse alla teabevahetust asjaomaste pankade kauplejate vahelise lepingulise kauplemise raames.
621
Seega võis komisjon eelkõige vaidlustatud otsuse põhjendustes 649 ja 650 põhjendatult asuda seisukohale, et Crédit agricole ja Credit Suisse ei saanud tulemuslikult tugineda oma turutegija ülesandele, kuna nende tegevus läks kaugemale sellest, mida sellistelt turutegijatelt tavaliselt oodatakse.
622
Mis puudutab kolmandaks kriitikat seoses kohtuasjas Budapest Bank jt (C‑228/18, EU:C:2019:678) esitatud kohtujurist Bobeki ettepaneku punktiga 48, siis tuleb tõdeda, et nagu nähtub eelkõige eespool punktidest 616–621, lükkas komisjon õigustatult ja igal juhul tagasi hagejate argumendid SSA võlakirjade turu eripära ja eelkõige asjaomaste pankade turutegijate ülesannete kohta.
623
Järelikult tuleb Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i argumendid SSA võlakirjade turu ja eelkõige nende turutegijate funktsiooni väära hindamise kohta põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
624
Vaatamata asjaolule, et komisjon ei tuvastanud vaidlustatud otsuses nii palju rikkumisi, kui on vaidlustatud otsuse põhjendustes 103 ja 613 viidatud kategooriad (eespool punktid 87, 364 ja 445), ei mõjuta see järeldus siiski asjaolu, et komisjon võis iga kõnealuse tegevuse liigi või isegi iga kritiseeritud vestluse puhul anda väära hinnangu selle kohta, kas see tegevus on konkurentsile piisavalt kahjulik, et aidata kvalifitseerida kõnealused tegevused tervikuna „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, mida tuleb analüüsida allpool.
ii) Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i kriitika, et kõnealune tegevus ei kahjusta piisavalt konkurentsi
625
Crédit aAgricole ja Credit Suisse heidavad oma kriitikas, et kõnealune tegevus kvalifitseeriti vääralt „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, komisjonile ette, et viimane leidis ekslikult, et see tegevus kahjustab konkurentsi piisavalt, et kvalifitseerida see „eesmärgil põhinevaks piiranguks“.
626
Crédit agricole’i sõnul ei puuduta 3. ja 4. kategooriasse liigitatud teabevahetus tulevasi hindu või tulevikku suunatud teavet, vaid varasemaid hindu, võimalikke tehinguid või konkreetseid kliente puudutavaid probleeme, mis ei ole seotud hindadega. Lisaks ei ole need osa süstemaatilisest teabevahetusest. Sellist teabevahetust – nagu 19. märtsi, 24. mai ja 25. juuli 2013. aasta teabevahetus, mis on liigitatud 3. kategooriasse, ning 19. märtsi ja 3. juuni 2013. aasta ning 6. augusti 2014. aasta teabevahetus, mis on liigitatud 4. kategooriasse – ei saa seega arvesse võtta selleks, et kvalifitseerida kõnealune tegevus „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, kuna „sellele on olemas teistsugune, komisjoni antud tõlgendusest erinev tõlgendus, mis on ilmselgelt usutav“. Lisaks ei ole tähtsust komisjoni poolt välja toodud asjaolul, et kõnealune teabevahetus tekitab asjaomaste pankade kasuks teabe asümmeetria, kuna SSA võlakirjade turg on oma olemuselt teabe asümmeetriaga. Lõpuks ei uurinud komisjon, kas teabevahetus võimaldas ebakindlust SSA võlakirjade turu toimimise suhtes vähendada või kõrvaldada.
627
Ka 1., 2. ja 5. kategooriasse liigitatud tegevust ei saa pidada konkurentsi piisavalt kahjustavaks, et seda saaks arvesse võtta kõnealuse tegevuse „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ kvalifitseerimisel, kuna 18. ja 31. jaanuari, 15. veebruari, 21. märtsi ja 10. juuli 2013. aasta ning 12. märtsi 2015. aasta vestlustest ei nähtunud asjaomaste pankade vahelist kooskõlastamist.
628
Credit Suisse’i sõnul ei saa turutegijate puhul kritiseerida seda, kui maakleri ekraanil kuvatud hind „maha lüüakse“ selleks, et nad saaksid teha tehinguid otse omavahel, nagu 28. septembri 2010. aasta ja 10. jaanuari 2013. aasta vestluste käigus. Nagu nähtub 24. septembri 2019. aasta kohtuotsuse HSBC Holdings jt vs. komisjon (T‑105/17, EU:T:2019:675) punktist 178, ei saa kritiseerida ka teabevahetust turutegijate vahel nende inventaripositsioonide kohta (pikad või lühikesed), kuna see võimaldab hõlpsamini leida võimalusi kauplejate vahelisteks tehinguteks.
629
Kõigepealt tuleb märkida, et Üldkohus on eespool punktides 185–310 juba tuvastanud, et komisjon tuvastas õigesti, et see tegevus oli konkurentsivastane.
630
Järelikult tuleb eespool punktides 626–628 viidatud hagejate kriitika analüüsimisel hinnata üksnes seda, kas see tegevus on konkurentsi piisavalt kahjustav, et seda tervikuna saaks kvalifitseerida „eesmärgil põhinevaks piiranguks“.
631
Sellega seoses tuleb esiteks meenutada, et komisjon heitis asjaomastele pankadele ette ühte ja vältavat rikkumist, mis koosnes enam kui 200 vestlusest, mida on nimetatud vastuväiteteatise lisas 1, millele viitab vaidlustatud otsuse 118. joonealune märkus, ja millest enam kui 120 on selle otsuse põhiosas analüüsitud ja millest on oma esimese väite raames Crédit agricole nõuetekohaselt vastu vaielnud ainult 11‑le (vt punktid 100–107 ja 625 ja 627 eespool), ning Credit Suisse on vastu vaielnud kolmele (vt punktid 108–113 ja 628 eespool).
632
Teiseks kvalifitseeris komisjon need vestlused tervikuna vaadelduna „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, ilma et ta oleks nii kvalifitseerinud iga vestlust ega ka kõiki viit kategooriat, millesse need olid liigitatud.
633
Vaidlustatud otsuse põhjendustes 614–616 leidis komisjon näitena siiski, et 1. ja 2. kategooriasse liigitatud vestlustest nähtus „hindade kooskõlastamine“ asjaomaste pankade vahel, et 3. ja 4. kategooriasse liigitatud vestlused näitasid „tundliku teabe avaldamist kauplejate algatusel või taotluse alusel selleks, et teised kauplejad saaksid neid kasutada teabena kauplemistegevuse ning kauplemis‑ ja hinnakujundusstrateegiate kohta“, ning et 5. kategooriasse liigitatud vestlused näitasid „kauplemistegevuse kooskõlastamist“.
634
Sellest tuleneb, et tuleb kindlaks teha, kas Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i kriitika, mida on analüüsitud koos nende poolt nõuetekohaselt kritiseeritud 14 vestlusega, võib seada kahtluse alla komisjonipoolse kvalifitseerimise „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, mida toetavad juba hinnangud enam kui 120 vestluse kohta, mida need pangad ei ole vaidlustanud või ei ole nõuetekohaselt vaidlustanud ning mida seetõttu tuleb pidada lõplikult tuvastatuks, nagu ka järeldusi, mille komisjon nendest tegi.
635
Kõigepealt tuleb rõhutada, nagu on juba märgitud eespool punktis 186, et kui komisjon tugineb ELTL artikli 101 rikkumise tuvastamisel dokumentaalsetele tõenditele, siis ei pea asjaomased ettevõtjad mitte üksnes esitama komisjoni seisukohale usutavat alternatiivi, vaid näitama, et vaidlustatud otsuses aluseks võetud tõendid on rikkumise toimepanemise tõendamiseks ebapiisavad.
636
Esimesena, mis puudutab hindade kooskõlastamist – olenemata sellest, kas seda tehti konkreetsete vastaspoolte suhtes või turul üldiselt – ning kauplemistegevuste kooskõlastamist, siis väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on see konkurentsi piisavalt kahjustav, et seda saaks juba oma laadilt pidada tavapärase konkurentsi nõuetekohast toimimist kahjustavaks.
637
Eelmises punktis nimetatud esimesi tegevusi käsitatakse konkurentidevahelise horisontaalse hindade kindlaksmääramisena, mida võib pidada selliseks, millel võib olla niivõrd negatiivne mõju eelkõige kaupade ja teenuste hinnale, kogusele või kvaliteedile, et ELTL artikli 101 lõike 1 kohaldamisel võib pidada tarbetuks tõendada, et neil on turule tegelik mõju (vt 2. aprilli 2020. aasta kohtuotsus Budapest Bank jt, C‑228/18, EU:C:2020:265, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika).
638
Nagu komisjon vaidlustatud otsuse põhjendustes 645, 648 ja 653 õigesti märkis, leppisid asjaomased pangad seega kokku hindades, mida iga pank kliendile pakub, kas kehtestades sellele kliendile ühesugused hinnad või leppides kokku, et üks neist pakub teisega võrreldes konkurentsivõimelisemat hinda. Samuti arutasid ja sõnastasid nad ühiselt oma hinnad võlakirjade eest, mida nad oma müügibüroode või maaklerite kaudu turul esitlevad, mis seisnesid ostu‑ või müügipakkumiste esitamises maakleritele kooskõlastatud hindadega või intressinimekirjade või võrdlusnimekirjade saatmises (comps lists), st ühe kaupleja poolt uue võlakirjaemissiooni raames esitatud nimekirjades, milles on näidatud uue emissiooni (vaidlustatud otsuse põhjendus 54) tunnustega (lõpptähtaeg, tootlus) võrreldavate võlakirjade hinnad, nende vastavatele kooskõlastatud hindadega müügibüroodele.
639
Eespool punktis 636 viidatud teist tegevust käsitatakse turu või klientuuri jagamise tegevusena, millel on iseenesest konkurentsi piirav eesmärk (19. detsembri 2013. aasta kohtuotsus Siemens jt vs. komisjon, C‑239/11 P, C‑489/11 P ja C‑498/11 P, ei avaldata, EU:C:2013:866, punkt 218), nagu komisjon vaidlustatud otsuse põhjendustes 646 ja 681 sisuliselt märkis.
640
Selline tegevus viis selleni, et asjaomased pangad hoidusid ostu‑ või müügipakkumiste tegemisest, võtsid ostu‑ või müügipakkumised tagasi (kill), kui neil oli oht üksteisega konkureerida või üksteist häirida, või siis jagasid omavahel tehingud ja ühendasid või vähendasid oma vastavaid positsioone, et vastata konkreetse kliendi (nende vahel avalikustatud) nõudlusele, mis muu hulgas piiras nende pankade klientide kauplemisjõudu, nagu komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 703 sisuliselt märkis.
641
Lisaks ei saa Crédit agricole ja Credit Suisse põhjendatult väita, et 28. septembri 2010. aasta, 10., 18. ja 31. jaanuari, 15. veebruari, 21. märtsi ja 10. juuli 2013. aasta ning 12. märtsi 2015. aasta vestlusi võeti ekslikult arvesse selleks, et kvalifitseerida kõnealused tegevused tervikuna „eesmärgil põhinevaks piiranguks“.
642
Mis puudutab 18. ja 31. jaanuari 2013. aasta vestlusi, siis on punktides 188–200 juba märgitud, et komisjon ei teinud selle teabevahetuse konkurentsivastase laadi osas ühtegi viga. Lisaks ei puuduta Crédit agricole’i esitatud argumendid sisuliselt kõnealuse tegevuse konkurentsile erilise kahjulikkuse hindamist.
643
Mis puudutab 28. septembri 2010. aasta ja 10. jaanuari 2013. aasta vestlusi ning nagu nähtub eespool punktidest 269–278 ja 287–295, siis need näitavad vähemalt Credit Suisse’i ja Deutsche Banki kauplejate kauplemistegevuse kooskõlastamist – kuna üks tegi teisele ettepaneku eemaldada oma hind, mis oli näidatud maakleri ekraanil, kuigi viimane kauples kolmanda isikuga –, ja ilma et need pangad oleksid suutnud tõendada, et komisjoni esitatud tõendid nende vestluste konkurentsivastase laadi kohta olid ebapiisavad.
644
Mis puudutab 15. veebruari 2013. aasta vestlust, siis nagu nähtub eespool punktidest 201–208, näitab see vähemalt hindade kooskõlastamist, millega Crédit agricole ja Deutsche Bank arutasid ja vormistasid ühiselt oma võlakirjade hindasid, mida nad kliendile esitlevad, ja seda vaatamata asjaolule, et vestlust, mida Crédit agricole peab sarnaseks, ei ole ühele kolmandale pangale ette heidetud.
645
Mis puudutab 21. märtsi 2013. aasta vestlust, siis nagu nähtub eespool punktidest 217–227, ei saa seda tõesti pidada hinna kooskõlastamiseks. Tuleb siiski tõdeda, et Crédit agricole ei väida ega ammugi tõenda, et selles vestluses toimunud teabevahetust peeti ekslikult tundliku äriteabe vahetamiseks, mis on konkurentsi piisavalt kahjustav, et aidata kaasa kõnealuse tegevuse kvalifitseerimisele „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ (vt analoogia alusel 12. jaanuari 2023. aasta kohtuotsus HSBC Holdings jt vs. komisjon, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, punkt 151).
646
Mis puudutab 10. juuli 2013. aasta vestlust, siis nagu nähtub eespool punktidest 236–243, näitab see vähemalt hindade kooskõlastamist ning Crédit agricole’i ja Deutsche Banki kauplemistegevuse kooskõlastamist, mille tulemusel teatas esimese panga kaupleja selle teise panga kauplejale, et ta kavatseb teha pakkumise sama hinnaga, mille see pank oli talle eelnevalt teatanud.
647
Lõpuks, mis puudutab 12. märtsi 2015. aasta vestlust ja nagu nähtub eespool punktidest 257–267, siis näitab see vähemalt turu jagamise tegevust, kuna Crédit agricole’i kaupleja hoidus esitamast pakkumist kliendile, kes oli temaga ühendust võtnud ja kes oli ühendust võtnud ka Credit Suisse’i kauplejaga. Lisaks ei sea seda järeldust kahtluse alla Crédit agricole’i argument, et see Credit Suisse’i kaupleja algatatud vestlus oli „tõenäoliselt põhjustatud sellest, et sama klient oli juba varem küsinud [Crédit agricole’i] kauplejalt võlakirjade hinda“, nagu nähtub eespool punktis 186 viidatud kohtupraktikast.
648
Teisena, mis puudutab kõnealust teabevahetust, siis tuleb esiteks tõdeda, et see puudutab teavet, mis ühelt poolt ei ole üldsusele kättesaadav ja teiselt poolt on äriliselt tundlik, vastupidi sellele, mida väidab Crédit agricole pisteliselt ja tõendamata.
649
Seda, et see teave ei olnud üldsusele kättesaadav, tõendas komisjon õiguslikult piisavalt vaidlustatud otsuse põhjendustes 714–719, mille kohaselt võis ainult osa sellest teabest olla osaliselt määratletav (mõistetav) kauplejate või maaklerite platvormide kaudu, kuid igal juhul ei võimaldanud see kindlaks teha lõplike vastaspoolte isikut.
650
Crédit agricole’i sõnul otsivad kauplejad „pidevalt ja põhjalikult hindasid ja likviidsusallikaid, [et] teada, kus nad saavad võlakirju osta ja müüa ja millise hinnaga“, mis õigustab kõnealust teabevahetust. Ent ühelt poolt, nagu komisjon vaidlustatud otsuse põhjendustes 43 ja 663 õigesti märkis, läheb poolte vahel vahetatud teave, mis puudutab jooksvaid või kavandatavaid hindu, oluliselt kaugemale sellest, mis on vajalik hindade avastamiseks kahepoolsete tehingute üle läbirääkimiste pidamiseks, ja teiselt poolt, kui vahetatud teave oleks tegelikult üldsusele kättesaadav, oleks selle vahetamine asjatu.
651
10. juuli 2013. aasta vestluse kohta, millele Crédit agricole viitas, tuleb märkida, et see pank ei esita ühtegi tõendit – peale pelga väite –, mis lükkaks ümber järelduse, et selle vestluse käigus vahetatud teave – mille puhul Crédit agricole’i kaupleja teatas Deutsche Banki kauplejale, et ta kavatseb teha pakkumise sama hinnaga, mille viimane talle eelnevalt teatas – ei olnud avalik.
652
Vahetatud teabe äriliselt tundlikku laadi on komisjon õiguslikult piisavalt tõendanud ka teabe osas, mis puudutab nii käimasolevaid ja tulevasi läbirääkimisi kui ka hiljutisi läbirääkimisi. Sellega seoses märkis komisjon eelkõige vaidlustatud otsuse põhjendustes 658 ja 663, et vahetatud teave puudutas konkreetsel päeval turul tegutsevate klientide tegevust, nende huve ja kauplemiseelistusi, nagu need olid väljendatud iga asjaomase panga puhul, sealhulgas võlakirju, mis kliendil võisid olla või mida ta otsis, ja nende suurust (maht), küsimust, kas klient võis jätkata ostmist või müümist, ning hinnataset, millega ta soovis tehingut teha või oli hiljuti tehinguid teinud.
653
Mis puudutab hiljutist kauplemisteavet, siis märkis komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 716 samuti, et see võib olla kasulik turusuundumuste ja tulevaste kauplemisvõimaluste hindamiseks, kuna varasematest tulemustest teadmine on kauplejate jaoks väga oluline teave nii järelevalve eesmärgil kui ka tulevaste lepingute perspektiivis, viidates 12. juuli 2019. aasta kohtuotsuse Sony ja Sony Electronics vs. komisjon (T‑762/15, EU:T:2019:515) punktile 127 (ei avaldata).
654
Kuigi SSA võlakirjade sektori eripära arvestades osutub viitamine juhtumile, mis toimus sektoris, mis ei ole sellega üldse seotud, väheoluliseks, on komisjon siiski vaidlustatud otsuses, eelkõige selle põhjenduses 659 täielikult selgeks teinud, et teave hiljutiste kauplemistehingute kohta oli äriliselt tundlik, vastupidi sellele, mida väidab Crédit agricole.
655
Lisaks kinnitab äriliselt tundlikku laadi nii Compass Lexeconi 29. märtsi 2019. aasta aruanne „The Economic Context of Price Discussions and the Exchange of „Sensitive Commercial Information“ between Market Makers in SSA Bonds“ („SSA võlakirjade sektoris turutegijate vahel hindade arutamise ja tundliku äriteabe vahetamise majanduslik kontekst“, edaspidi „Compass Lexeconi esimene aruanne“), mille esitas nii Credit Suisse ja millele on viidatud vaidlustatud otsuse põhjenduses 705, kui ka Crédit agricole oma menetlusdokumentides. Sellega seoses märgib viimati nimetatud pank sõnaselgelt, et „selleks et olla konkurentsivõimeline, peab kaupleja […] mõistma, kuidas hinnad on minevikus kujunenud, et teada, mida ta peab lepingute võitmiseks tegema“.
656
Sellega seoses ei saa Credit Suisse tulemuslikult tugineda 24. septembri 2019. aasta kohtuotsuse HSBC Holdings jt vs. komisjon (T‑105/17, EU:T:2019:675) punktidele 185–191, milles Üldkohus ei nõustunud kvalifitseerima „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ kahe euro intressimäära tuletisinstrumentide turul tegutseva kaupleja vahelist vestlust, mis puudutas kauplemispositsioone.
657
Nimelt nähtub nendest punktidest selgelt, et põhjus, miks Üldkohus keeldus tunnustamast konkurentsivastast eesmärki kauplemispositsioonide üle peetud vestluses, ei ole see, et selline vestlus ei ole põhimõtteliselt konkurentsi piisavalt kahjustav, et seda saaks kvalifitseerida „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, vaid et selles kohtuasjas ei tõendanud komisjon õiguslikult piisavalt, et see vestlus andis kauplejatele teabe osas eelise, mis võimaldas neil sellest tulenevalt oma kauplemisstrateegiaid kohandada.
658
Ent käesolevas asjas nähtub eespool punktidest 653–655, et komisjon on vaidlustatud otsuses selliseid tõendeid esitanud.
659
Lisaks tuleb märkida, et vaidlustatud otsuse põhjenduses 665 püüdis komisjon eristada hiljutisi kauplemisi puudutavat teabevahetust „vähem väärtusliku“ teabe vahetamisest ajaloolisema teabe teemal.
660
Teiseks ei vaidle Crédit agricole ega Credit Suisse vastu sellele, et kõnealune teabevahetus toimus väikese arvu SSA võlakirjade turul tegutsevate ettevõtjate vahel.
661
Selle kohta märkis Credit Suisse oma menetlusdokumentides muu hulgas, et asjaomastele pankadele oli kogu kõnealuse tegevuse eelis see, et nad osalesid „kinnises rühmas“, mis võimaldas nendel pankadel „pakkuda omavahel väiksemaid marginaale kui need, mida nad pakuksid teistele turutegijatele, ennetades usaldusliku vastusoorituse vastastikkust“.
662
Seega, nagu märkis õigesti komisjon eelkõige vaidlustatud otsuse põhjendustes 658, 659, 668–670, 672, 680 ja 740–742, tõi kõnealune teabevahetus kaasa turu ebakindluse vähenemise asjaomaste pankade kasuks ja seetõttu teabe asümmeetria, mis võimaldas pankadel saada „palju rohkem teavet kui see, mida nad oleksid võinud tavapäraselt hankida“.
663
Väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb, et selline teabevahetus, mis võib vähendada või kõrvaldada huvitatud isikute ebakindluse küsimuses, millal, mis ulatuses ja mil viisil asjaomased ettevõtjad oma turukäitumist kohandavad, on konkurentsile piisavalt kahjulik, et asuda seisukohale, et puudub vajadus uurida selle tagajärgi (vt selle kohta 12. jaanuari 2023. aasta kohtuotsus HSBC Holdings jt vs. komisjon, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, punktid 115 ja 116 ning seal viidatud kohtupraktika).
664
Sellega seoses nähtub eespool punktidest 279–286, 209–216, 228–232, 233–235, 244–248 ja 249–256, et sellistel vestlustel nagu need, mis toimusid 8. veebruaril 2012, 19. märtsil, 24. mail, 3. juunil ja 25. juulil 2013 ning 6. augustil 2014, olid sellised tunnused.
665
Lisaks on Euroopa Kohus otsustanud, et teabevahetust, mis võib kõrvaldada huvitatud isikute ebakindluse küsimuses, millal, mis ulatuses ja mil viisil asjaomased ettevõtjad oma turukäitumist kohandavad, tuleb pidada konkurentsi piisavalt kahjustavaks, sõltumata otsestest tagajärgedest lõpptarbijate makstavatele hindadele (vt selle kohta 12. jaanuari 2023. aasta kohtuotsus HSBC Holdings jt vs. komisjon, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, punktid 203 ja 204).
666
Seega leidis komisjon õigesti, et SSA võlakirjade turul oli tundliku äriteabe vahetamine asjaomaste pankade vahel konkurentsi piisavalt kahjustav, et aidata kaasa kõnealuse tegevuse tervikuna kvalifitseerimisele „eesmärgil põhinevaks piiranguks“.
667
Selline järeldus kehtib eriti seetõttu, et vaidlustatud otsuse põhjenduses 661 ja 740. joonealuses märkuses tõi komisjon välja, et SSA võlakirjade turg oli turg, kus riski‑ ja ebakindluse juhtimine oli üks peamisi konkurentsiparameetreid, millele hagejad vastu ei vaidle, ning tugines õigesti asjaolule, et konkurentide vaheline teabevahetus hindade kindlaksmääramiseks asjakohaste andmete kohta, mis ei olnud avalikud, oli konkurentsi seisukohast veelgi tundlikum, kui see toimus „turutegijatena“ toimivate kauplejate vahel (vt selle kohta 24. septembri 2019. aasta kohtuotsus HSBC Holdings jt vs. komisjon, C‑105/17, EU:T:2019:675, punkt 145).
668
Lisaks, vastupidi sellele, mida väidab Crédit agricole, ei sõltu selle tuvastamine, et tundliku äriteabe vahetamine on konkurentsile piisavalt kahjulik, selle teabevahetuse „süstemaatilisusest“, nagu nähtub eespool punktis 663 viidatud kohtupraktikast.
669
Samuti ei saa nõustuda Crédit agricole’i väitega, mis sisuliselt puudutab asjaolu, et SSA võlakirjade turg on turg, kus turutegijate vahel valitseb oluline teabe asümmeetria, mis tähendab, et eelnevalt esinenud asümmeetria suurenemine kõnealuse teabevahetuse tõttu ei olnud konkurentsile piisavalt kahjulik.
670
SSA võlakirjade turu suhteline läbipaistmatus, mis viib selleni, et turutegijatel võib olla raskusi võlakirja õiglase hinna kindlaksmääramisega, ei tähenda, et turutegijate vahel oleks teabe asümmeetria, kuna nad kõik seisavad selle läbipaistmatusega silmitsi. Igal juhul, kui eeldada, et see teabe asümmeetria on olemas, lähevad Crédit agricole’i argumendid vastuollu soovitava toimega, mis tuleb tagada mõiste „eesmärgil põhinev piirang“ ja laiemalt ELTL artikli 101 puhul, kuna nende tulemusel muudetakse tegevuse objektiivne raskusaste suhteliseks, isegi kui tegevus toimub turul, mis on eriti tundlik ettevõtjate tegevuse suhtes, kes ei määra iseseisvalt kindlaks poliitikat, mida nad kavatsevad turul järgida.
671
Lõpuks ei saa Credit Suisse tulemuslikult tugineda 23. novembri 2006. aasta kohtuotsusele Asnef-Equifax ja Administración del Estado (C‑238/05, EU:C:2006:734), et jätta komisjon ilma võimalusest võtta arvesse tundliku äriteabe vahetamist, et aidata kaasa kõnealuse tegevuse tervikuna kvalifitseerimisele „eesmärgil põhinevaks piiranguks“.
672
Nimelt, nagu juba märgitud eespool punktis 183, erines teabevahetus, mille kohta tehti 23. novembri 2006. aasta kohtuotsus Asnef-Equifax ja Administración del Estado (C‑238/05, EU:C:2006:734), väga selgelt sellest, mis tuvastati ja mille eest karistati vaidlustatud otsuses, eelkõige seetõttu, et see puudutas anonüümseks muudetud ja kõigile turul tegutsevatele ettevõtjatele mittediskrimineerival viisil kättesaadavat teavet.
673
Eeltoodut arvestades heidavad Crédit agricole ja Credit Suisse komisjonile ekslikult ette seda, et ta hindas kõnealuse tegevuse kahjulikkust vääralt, et järeldada, et see võis kaasa aidata kõnealuse tegevuse tervikuna kvalifitseerimisele „eesmärgil põhinevaks piiranguks“.
iii) Kriitika, et kõnealune tegevus on sisuliselt „põhjendatud“
674
Eeltoodust tuleneb, et kõnealune tegevus tervikuna kahjustab konkurentsi piisaval määral, mis võimaldab komisjonil selle kvalifitseerida „eesmärgil põhinevaks piiranguks“.
675
Siiski tuleb analüüsida, kas seda järeldust saab kahtluse alla seada Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i argumentidega, mis käsitlevad kõnealuse tegevuse „põhjendatust“.
676
Sellega seoses tuleb märkida, et Crédit agricole väitis vahet tegemata, et talle ette heidetud vestlused olid „vajalikud“, „õiguspärased“, „konkurentsipõhised“ või ka „turu nõuetekohase toimimise ja klientidele laiema teenuse jaoks hädavajalikud“.
677
Põhjendamaks oma väidet, et vaidlusaluse rikkumise majanduslikku konteksti on valesti hinnatud, väitis omakorda Credit Suisse vahet tegemata, et kõnealused vestlused olid „õiguspärased“ või „konkurentsipõhised“.
678
Arvestades nende kahe panga mitmetähenduslikku sõnastust, palus Üldkohus neil menetlust korraldava meetme raames täpsustada, kas nende argumentatsioon tugineb 30. jaanuari 2020. aasta kohtuotsuse Generics (UK) jt (C‑307/18, EU:C:2020:52) punktile 103, ning vastupidisel juhul täpsustada nende argumentide kontseptuaalset või kohtupraktikast tulenevat alust.
679
Crédit agricole märkis oma vastuses, et tema „peamised argumendid ei tugine [sellele] punktile [103], kuna „komisjoni kohustuste rikkumine läheb kaugemale konkurentsi soodustava mõju arvesse võtmata jätmisest“. Seega on „tema kaupleja […] tegevusel positiivne mõju, sealhulgas konkurentsi soodustav mõju, mida komisjon oleks pidanud arvesse võtma“.
680
Credit Suisse märkis oma vastuses, et tema argumenti, et kõnealused vestlused ei olnud piisavalt konkurentsi kahjustavad, et neid saaks kvalifitseerida „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, „toetavad Euroopa Kohtu kaalutlused, mis on esitatud [selles] punktis 103, ilma et see siiski põhineks sellel“. Kohtuistungil märkis Credit Suisse Üldkohtu küsimusele vastates siiski, et ta tugineb tõepoolest sellele punktile 103.
681
Selles kontekstis tuleb Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i argumente mõista nii, et need puudutavad peamiselt kõnealuse tegevuse konkurentsi soodustavat laadi ja lisaks seda, et need tegevused on „vajalikud“, „õiguspärased“, „positiivsed“ või „omased ja olulised“.
– Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i kriitika kõnealuse tegevuse konkurentsi soodustava mõju kohta
682
Kõnealuse tegevuse konkurentsi soodustavat mõju puudutava kriitika raames väidab Credit Suisse, et eelissuhted vaidlusaluses rikkumises osalenud pankade kauplejate vahel ei võimaldanud neil mitte ainult parandada omavahel vahetatud teabe kvaliteeti, vaid ka neil endil ja nende klientidel hankida likviidseid vahendeid parema hinnaga.
683
Oma argumentide põhjendamiseks tugineb Credit Suisse esimesele Compass Lexeconi aruandele, mille kohaselt hindade kindlaksmääramist käsitlevad läbirääkimised tugevdavad konkurentsi turutegijate ja kauplejate vahel, julgustades neid esitama paremaid hindu, et meelitada ligi korraldusi ja seejärel vähendada tehingukulusid ja hinnaerinevusi.
684
Sellest tuleneb, et komisjon ei saanud vaidlustatud otsuse põhjendustes 155, 376, 381, 603, 619, 658, 659 ja 660 õiguspäraselt järeldada, et hetkehinda määravad vestlused võimaldasid asjaomastel pankadel hinnata oma hindade konkurentsivõimet või hinnata nende õiget tõlgendamist turu läbipaistvuse suurenemise ja turu suhtes ebakindluse vähendamise tõttu. Samuti ei saanud ta põhjendatult leida, et see suhtlus võimaldas neil oma strateegiat turu ja teiste kauplejate suhtes enda kasuks kohandada ja kindlaks määrata ning luua turu asümmeetria.
685
Seetõttu leiab Credit Suisse, et komisjon ei saanud järeldada, et hetkehinda määravad vestlused olid olemuslikult ja tugevalt konkurentsivastased, ega lõpuks ka seda, et kõnealused tegevused olid kvalifitseeritavad „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, eriti kuna asjaomastel pankadel oli kokku väike turuosa ja SSA võlakirjade turg oli väga konkurentsitihe.
686
Crédit agricole tugines ka kõnealuse tegevuse konkurentsi soodustavale mõjule. Sellega seoses piirdus ta hagiavalduse punktis 2.16 märkusega, et „komisjon […] ei tunnistanud, et kauplejate vahel edastatud teabe liik andis mitmeid eeliseid, lihtsustades äripartneritega tehtavaid tehinguid ja likviidsuse tagamist ning võimaldades kehtestada paremaid (konkurentsivõimelisemaid) hindu, eelkõige klientide huvides“.
687
Mis puudutab tegevuse väidetava konkurentsi soodustava mõju arvessevõtmist, siis nähtub 30. juuni 1966. aasta kohtuotsusest LTM (56/65, EU:C:1966:38, lk 359) ja 26. novembri 2015. aasta kohtuotsusest Maxima Latvija (C‑345/14, EU:C:2015:784, punktid 16 ja 17), et kõnealuse tegevuse majandusliku ja õigusliku konteksti hindamisel ei ole mingil juhul vaja analüüsida ega ammugi tõendada tegevuse tagajärgi konkurentsile, olgu need tegelikud või potentsiaalsed või negatiivsed või positiivsed (21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 166).
688
Sellest tuleneb, et konkurentsi soodustavat mõju, millele hagejad viitavad, ei tule kõnealuse tegevuse „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ kvalifitseerimise staadiumis iseenesest arvesse võtta.
689
Igal juhul, isegi kui oletada, et selle tegevuse väidetavaid „soodsaid“ tagajärgi võib või tuleb ühel või teisel alusel arvesse võtta tegevuse „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ kvalifitseerimisel, tuleb märkida järgmist.
690
Piirdudes eespool punktis 686 esitatud argumendi esitamisega ilma täiendavate täpsustusteta, ei saa Crédit agricole takistada kõnealuse tegevuse kvalifitseerimist „eesmärgil põhinevaks piiranguks“.
691
Samuti ei saa Credit Suisse põhjendatult väita esiteks, et ta võis piirduda ainult selle tõendamisega, et tema tegevuse „soodsad“ tagajärjed on „esmapilgul usutavad“, ja teiseks, et komisjon rikkus tema kaitseõigusi, kohaldades tema suhtes sobimatuid tõendamisreegleid.
692
Mis puudutab Credit Suisse’i väidetud „soodsate“ tagajärgede olulisust, siis tuleb tõdeda, et see pank tugineb „soodsale“ mõjule, mis on seotud ainult või peamiselt 25 vestlusega hindade kindlaksmääramise üle, mille kohta sai juba eespool punktides 110 ja 569 meelde tuletatud, et vaidlustamine ei olnud põhjendatud ega ole seega vastuvõetav.
693
Seega tuleb analüüsida, kas – isegi kui eeldada, et selliste vestluste „soodustav“ mõju on tõendatud – võib see takistada kõikide asjaomaste tegevuste kvalifitseerimist „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, mille kohta nähtub vaidlustatud otsusest, et need on tundliku äriteabe vahetamise, kuid ka hindade kooskõlastamise ja kauplemistegevuse kooskõlastamise vormis (vaidlustatud otsuse põhjendused 614 ja 616).
694
Sellega seoses ei saa nõustuda Credit Suisse’i argumentidega, mis põhinevad peamiselt esimesel Compass Lexeconi aruandel, mille see pank esitas haldusmenetluses.
695
Esiteks on oluline märkida, et 14. septembri 2022. aasta kohtuotsuse Google ja Alphabet vs. komisjon (Google Android) (T‑604/18, edasi kaevatud, EU:T:2022:541) punkti 96 kohaselt hinnatakse nende avalduste või aruannete tõenduslikku väärtust, mille on esitanud ühe poole palvel tema väidete tõendamiseks kolmas isik, kes tugineb eksperdi staatusele, mitmest aspektist. Ühest küljest peab nende autor hoolitsema selle eest, et ta kinnitab oma kvalifikatsiooni ja kogemust, ning selgitama, kuidas on need käsitletavas küsimuses arvamuse avaldamisel asjakohased. Teisest küljest tuleb selle arvamuse sisus märkida põhjused, miks väärib see arvamus arvesse võtmist, olgu siis tegemist kasutatava meetodi usaldusväärsuse või käsitletavale küsimusele antud vastuse asjakohasusega käesolevas kohtuasjas. Üldkohus analüüsis neid dokumente käesolevas kohtuasjas, lähtudes nimetatud põhimõtetest ja seisukohtadest, mille on pooled selles osas esitanud.
696
Mis puudutab aga teist tingimust, siis tuleb tõdeda, et vaatamata sellele, et Üldkohus palus Credit Suisse’il teatada põhjused, miks tuleb arvesse võtta Compass Lexeconi esimest aruannet, ei esitanud see pank täpsustusi.
697
Lisaks võib märkida, et selle aruande punktides 3.4–3.24 esitatud SSA võlakirjade sektori kirjeldusega ei kaasne peaaegu ühtegi viidet dokumentidele, mis võiksid kinnitada selle kirjelduse põhjendatust. Samuti, mis puudutab turutegija rolli kirjeldust, siis on selle aruande punktides 3.32 ja 3.33 mainitud turutegija keskset rolli, tuues näiteks äriühingute võlakirjade turu (corporate bonds) ja viidates komisjoni tekstile, milles rõhutatakse sõnaselgelt äriühingute võlakirjade turu ja SSA võlakirjade turu erinevust.
698
Teiseks ei tõenda järeldused, millele jõuti Compass Lexeconi esimeses aruandes, hetkehinda määravate vestluste „soodsaid“ mõjusid ega ammugi kogu kõnealuse tegevuse ilmnenud „soodsaid“ tagajärgi, mis ei piirdunud sellise teabevahetusega.
699
Nimelt ei ole selles aruandes kuidagi järeldatud, et oleks ilmnenud hetkehinda määravate vestluste „soodsad“ tagajärjed.
700
Vastupidi, nimetatud aruande punktidest 4.1 ja 4.4 nähtub, et tõdedes, et need vestlused võivad viia hindade kooskõlastamiseni, on aruandes ainult märgitud, et „turutegijate vestlused hindade üle ja „tundliku äriteabe“ vahetamine nende vahel, mis võimaldavad turutegijatel tõhusamalt määrata võlakirja hinna, võivad olla konkurentsi seisukohast neutraalsed või isegi konkurentsi soodustavad“.
701
Lisaks määravad Compass Lexeconi esimese aruande punktid 4.27 ja 4.47 ning selle aruande punkt A.39 hetkehinda määravate vestluste võimaliku neutraalse või „soodsa“ mõju tingimuseks asjaolu, et „teave tegelike turutingimuste kohta on turuosalistele samamoodi kättesaadav“ või et „turul on piisav osakaal teavitatud ettevõtjaid“.
702
Sisuliselt on esimeses Compass Lexeconi aruandes hetkehinda määravate vestluste (mis on erinevad kokkulepetest, mille eesmärk on tegevuse kooskõlastamine) võimalikku neutraalset või „soodsat“ mõju mainitud ainult siis, kui need vestlused muudavad turu läbipaistvaks või läbipaistvamaks vähemalt piisava arvu SSA võlakirjade turul tegutsevate ettevõtjate jaoks.
703
Ent käesolevas asjas, nagu komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 742 õigesti märkis, tekitas kõnealune tegevus olulise teabe asümmeetria ühelt poolt vaidlusaluses rikkumises osalenud nelja panga ja teiselt poolt teiste SSA võlakirjade turul tegutsevate pankade vahel. Nii tuvastas komisjon asümmeetria, mis tekkis seetõttu, et iga vaidlusaluse rikkumisega seotud pank oli teadlik hindadest, mida teised asjaomased pangad näitasid, ning ärivoogudest ja konkreetsetest kliendieelistustest, millest nende konkureerivad pangad, keda vaidlusalune rikkumine ei puudutanud, ei olnud üldse teadlikud.
704
Seda järeldust, mille kohaselt ei olnud hetkehinda määravatel vestlustel ilmnenud „soodsat“ mõju, kinnitavad lõppkokkuvõttes ka Crédit agricole ja Credit Suisse ise.
705
Tuginedes asjaolule, et vaidlusaluses rikkumises osalenud pangad esindasid vaid väikest osa SSA võlakirjade turul tegutsevatest turutegijatest, möönavad nad kaudselt, et Compass Lexeconi esimeses aruandes nõutud tingimused selleks, et hetkehinda määravad vestlused võiksid kaasa tuua neutraalseid või „soodsaid“ tagajärgi, ei ole käesolevas asjas täidetud.
706
Kuna nende vestluste „soodsaid“ tagajärgi ei ole välja selgitatud, kehtib sama ka muude kõnealuste tegevuste „soodsa“ mõju kohta, mille kohta Crédit agricole ja Credit Suisse ei ole põhjendatult väitnud ega seega tõendanud, et neil oli selline mõju.
707
Neil asjaoludel tuleb tõdeda, et Credit Suisse – ja eriti Crédit agricole – ei ole tõendanud, et kõnealusel tegevusel tervikuna – mitte rohkem kui ainult „hetkehinda määravate vestlustega seotud tegevusel – olid „soodsad“ tagajärjed, mis seavad nende „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ kvalifitseerimise kahtluse alla.
708
Seega lükkas komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 713 õigesti tagasi argumendid kõnealuse tegevuse konkurentsi soodustava või soodsa mõju kohta.
– Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i kriitika, et kõnealune tegevus on „vajalik“, „õiguspärane“, „positiivne“ või „omane ja oluline“
709
Nagu eespool punktis 678 märgitud, paluti Crédit agricole’il ja Credit Suisse’il menetlust korraldava meetmena täpsustada nende väidete kontseptuaalset või kohtupraktikast tulenevat alust, mis tuginesid eelkõige sellele, et kõnealused tegevused on „vajalikud“, „õiguspärased“, „positiivsed“ või „omased ja olulised“.
710
Nendele menetlust korraldavatele meetmetele antud vastused ega kohtuistungid ei võimaldanud Üldkohtul selle kriitika täpset alust täpselt kindlaks teha.
711
Selles kontekstis tuleb analüüsida Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i argumente juhuks, kui need võimaldaksid kõnealuste tegevuste kvalifitseerimise „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ kahtluse alla seada.
712
Mis puudutab Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i väidet, et kõnealune tegevus on „vajalik“ ja seega tõenäoliselt põhitehinguga seotud piirangute (ancillary restraints) erand, siis tuleb meenutada, et kui konkreetne tehing või tegevus põhimõtteliselt ei kuulu ELTL artikli 101 lõikes 1 ette nähtud keelu reguleerimisalasse põhjusel, et see on neutraalne või mõjutab konkurentsi positiivselt, ei hõlma põhimõtteline keeld ka ühe või mitme selles tehingus või tegevuses osaleja majandustegevuse iseseisvuse piirangut, kui see piirang on objektiivselt vajalik tehingu või tegevuse elluviimiseks ja neist ühe eesmärkidega proportsionaalne (vt 11. septembri 2014. aasta kohtuotsus MasterCard jt vs. komisjon, C‑382/12 P, EU:C:2014:2201, punkt 89 ja seal viidatud kohtupraktika).
713
Seega tuleb kõigepealt kontrollida, kas nimetatud tegevus oleks kõnealuse piirangu puudumisel võimatu (11. septembri 2014. aasta kohtuotsus MasterCard jt vs. komisjon, C‑382/12 P, EU:C:2014:2201, punkt 91).
714
Käesoleval juhul ei ole Crédit agricole ja Credit Suisse kuidagi tõendanud, et SSA võlakirjadega kauplemine või isegi turutegija tegevus oleks olnud võimatu, kui kõnealust tegevust ei oleks toimunud (vt analoogia alusel 24. septembri 2019. aasta kohtuotsus HSBC Holdings jt vs. komisjon, T‑105/17, EU:T:2019:675, punkt 155).
715
Seda järeldust ei sea kahtluse alla Credit Suisse’i väide, et kuna SSA võlakirjade turg ei ole likviidne ega läbipaistev, eeldab vahetute teenuste osutamine teatavat koostöö taset ning tundliku äriteabe regulaarset liikumist turutegijate vahel.
716
Vastupidi, esiteks möönab Credit Suisse ise, et eelkõige turutegijate inventaripositsioone käsitleva teabe vahetamine võimaldab „kergemini“ leida kauplejatevaheliste tehingute tegemise võimalusi, mis näitab, et vähemalt seda liiki tegevuse puhul ei olnud teabevahetus pankade tegevuseks SSA võlakirjade sektoris objektiivselt vajalik.
717
Sellega seoses on samuti oluline meenutada, et asjaolu, et selline tegevus oleks kõnealuse piirangu puudumise tõttu lihtsalt keerulisem või vähem kasumlik, ei muuda seda piirangut „objektiivselt vajalikuks“ selliselt, et seda saaks lugeda seonduvaks piiranguks (11. septembri 2014. aasta kohtuotsus MasterCard jt vs. komisjon, C‑382/12 P, EU:C:2014:2201, punkt 91).
718
Teiseks, nagu on juba märgitud eespool punktides 703–705, oli kõnealune tegevus tingitud piiratud arvust SSA võlakirjade sektoris tegutsevatest pankadest, mis võimaldab piisava kindlusega järeldada, et kõik selles sektoris tegutsevad pangad olid võimelised tegutsema ilma sellise tegevuseta.
719
Mis puudutab Crédit agricole ja Credit Suisse’i väidet, et tegemist on „õiguspärase“, „positiivse“ või „turu nõuetekohase toimimise ja klientidele laiema teenuse jaoks hädavajaliku“ laadiga, siis tuleb märkida, et isegi kui eeldada, et need argumendid erinevad nendest, mis puudutavad kogu asjaomase tegevuse või selle osa „soodsaid“ või vajalikke tagajärgi, võib seda mõista nii, et need viitavad lahendusele, mille Euroopa Kohus valis 19. veebruari 2002. aasta kohtuotsuses Wouters jt (C‑309/99, EU:C:2002:98, punkt 97).
720
Crédit agricole ei ole aga esitanud tõendeid, mis tõendaksid, et selles kohtuotsuses esitatud arutluskäik tuleks üle kanda käesolevale kohtuasjale (vt analoogia alusel 27. veebruari 2020. aasta kohtuotsus komisjon vs. Belgia (raamatupidajad), C‑384/18, EU:C:2020:124, punkt 49).
721
Selles küsimuses tuleb märkida, et Credit Suisse’i viidatud ja vaidlustatud otsuse põhjendustes 707–713 komisjoni poolt tagasi lükatud asjaolu, et SSA võlakirjade mittelikviidsel ja läbipaistmatul turul olid asjaomased pangad süstemaatiliselt teabe poolest ebasoodsamas olukorras võrreldes vastaspooltega, kes ei taganud pidevat tegutsemist turul (smart money clients), ja et seetõttu pidid nad selle teabe puudujäägi kompenseerima, otsides teavet teatud hulgast allikatest, eelkõige teiste pankade kauplejatelt, ei saa takistada „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ kvalifitseerimist, isegi kui see osutub tõendatuks.
722
Nimelt, nagu nähtub 25. märtsi 2021. aasta kohtuotsuse Lundbeck vs. komisjon (C‑591/16 P, EU:C:2021:243) punktidest 124, 127 ja 128 ning nagu on sisuliselt märgitud vaidlustatud otsuse põhjenduses 737, ei saa nõustuda sellega, et ettevõtjad püüavad leevendada nende hinnangul üleliia ebasoodsate faktiliste olukordade tagajärgi, nagu võimalik riskide asümmeetria turul tegutsevate ettevõtjate vahel, kartellikokkulepete sõlmimisega, mille eesmärk on neid ebasoodsaid tagajärgi korrigeerida. Nimelt ei saa niisugused faktilised olukorrad muuta õiguspäraseks ELTL artikli 101 rikkumist ja veel vähem tegevust, mille puhul on tuvastatud, et see on konkurentsi piisavalt kahjustav, et seda saaks kvalifitseerida „eesmärgil põhinevaks piiranguks“.
723
See peab nii olema käesolevas asjas seda enam, et esiteks pandi kõnealune tegevus toime asjaomaste pankade igat tüüpi klientide kahjuks, mitte ainult informeeritud klientide (smart money clients) kahjuks, nagu nähtub vaidlustatud otsuse põhjendusest 710, ja Credit Suisse ei ole sellele vastu vaielnud.
724
Teiseks, nagu märgib komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 709, ilma et Credit Suisse sellele vastu vaidleks, on SSA võlakirjade hinda mõjutavad välised tegurid poliitilised ja majanduslikud sündmused, mis mõjutavad riigi, piirkonna või sektoriga seotud krediidiriske, ning tõenäosus, et sama emitent emiteerib uusi võlakirju. Lisaks ei ole mingit põhjust, miks peaks praegusel kiirsuhtluse ja elektroonilise side ajastul olema teataval investorite rühmal sellele teabele parem juurdepääs. Lõpuks haldab valdav enamik investoreid laias valikus varasid, mis hõlmavad aktsiaid, võlakirju ja valuutasid, samas kui SSA võlakirjadega kauplejad on spetsialiseerunud teatud liiki väärtpaberitele ja neid peetakse asjakohastest välistest sündmustest hästi informeerituks.
725
Kolmandaks ei tegutsenud asjaomased pangad SSA võlakirjade turul üksnes turutegijatena ning oli selge, et nende roll diilerina ei seisnenud üksnes „likviidsuse edendamises, et toetada kliente, kes soovivad SSA võlakirjadega kaubelda“, nagu komisjon vaidlustatud otsuse põhjendustes 690–697 õigesti leidis.
726
See viimane põhjendus koos vaidlustatud otsuse põhjenduses 19 tuvastatud asjaoluga, et SSA võlakirjade turul ei olnud ametlikult määratud turutegijaid ja seega, et asjaomased pangad tegutsesid vabatahtlikult, ilma et neil oleks olnud kohustust kahesuunalisi hindu noteerida ja pidada vastaspooltega läbirääkimisi, õigustab samuti seda, et asjaomased pangad ei saa tugineda oma turutegija rollile ega sellega seotud riskile, et takistada tegevuse kvalifitseerimist „eesmärgil põhinevaks piiranguks“, nagu komisjon vaidlustatud otsuse põhjendustes 712 ja 713 õigesti leidis.
727
Lisaks ei saa eespool punktis 719 viidatud kohtupraktikat kohaldada sellise tegevuse suhtes, millel ei ole kaugeltki mitte ainult „mõju“, mis piirab vähemalt potentsiaalselt konkurentsi, piirates teatavate ettevõtjate tegevusvabadust, vaid mis on konkurentsi niivõrd kahjustav, et see õigustab järeldust, et tegevuse „eesmärk“ on takistada, piirata või kahjustada konkurentsi. Ainult siis, kui konkreetse juhtumi puhul kõne all oleva tegevuse analüüsi tulemusel ilmneb, et selle tegevuse eesmärk ei ole takistada, piirata või moonutada konkurentsi, tuleb seejärel kindlaks teha, kas see tegevus võib kuuluda viidatud kohtupraktika kohaldamisalasse (vt selle kohta 28. veebruari 2013. aasta kohtuotsus Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas, C‑1/12, EU:C:2013:127, punkt 69; 4. septembri 2014. aasta kohtuotsus API jt, C‑184/13–C‑187/13, C‑194/13, C‑195/13 ja C‑208/13, EU:C:2014:2147, punkt 49; 23. novembri 2017. aasta kohtuotsus CHEZ Elektro Bulgaria ja FrontEx International, C‑427/16 ja C‑428/16, EU:C:2017:890, punktid 51, 53, 56 ja 57, ning 21. detsembri 2023. aasta kohtuotsus European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, punkt 186).
728
Seda järeldust ei sea kahtluse alla Credit Suisse’i viitamine ilma täpsemate selgitusteta tervele 31. märtsi 1993. aasta kohtuotsusele Ahlström Osakeyhtiö jt vs. komisjon (C‑89/85, C‑104/85, C‑114/85, C‑116/85, C‑117/85 ja C‑125/85–C‑129/85, EU:C:1993:120), või veel 12. detsembri 2014. aasta kohtuotsuse Eni vs. komisjon (T‑558/08, EU:T:2014:1080) punktile 137.
729
Seega ei saa Credit Suisse tulemuslikult tugineda asjaolule, et kõnealuse tegevuse eesmärk oli võimaldada neljal vaidlustatud otsuse adressaadiks oleval pangal ja nende klientidel hankida likviidseid vahendeid parema hinnaga.
730
Sellega seoses tuleb samuti meenutada, et ELTL artikli 101 eesmärk on sarnaselt muude asutamislepingus sätestatud konkurentsieeskirjadega kaitsta peale tarbijate või konkurentide otseste huvide ka turustruktuuri ning sellest tulenevalt konkurentsi kui sellist (vt analoogia alusel 19. märtsi 2015. aasta kohtuotsus Dole Food ja Dole Fresh Fruit Europe vs. komisjon, C‑286/13 P, EU:C:2015:184, punkt 125 ja seal viidatud kohtupraktika).
731
Ent käesolevas asjas, nagu komisjon sisuliselt märkis vaidlustatud otsuse põhjenduses 742, ei ole mingit kahtlust, et kuigi neljal vaidlustatud otsuse adressaadiks oleval pangal ja nende kaudu nende klientidel oli kõnealuse tegevuse vastu hästi mõistetav huvi, kahjustas see tegevus mitte ainult asjaomaste pankade konkurente SSA võlakirjade turul ja nende kliente, vaid ka konkurentsi kui sellist.
732
Seega lükkas komisjon vaidlustatud otsuse põhjendustes 704–713 ja 735–737 õigesti tagasi Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i argumendid, et kõnealune tegevus on „vajalik“, „õiguspärane“, „positiivne“ või „omane“ või „oluline“, et takistada selle tegevuse kvalifitseerimist „eesmärgil põhinevaks piiranguks“.
4) Järeldus kõnealuse tegevuse „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ kvalifitseerimise kohta
733
Olles hinnanud kõnealust tegevust, võttes nõuetekohaselt arvesse selle sisu, eesmärke ja majanduslikku konteksti, kuhu see kuulub, tuvastas komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 749 õigesti, et vaidlustatud otsuse jaos 4.2 kirjeldatud kokkulepped ja/või kooskõlastatud tegevus tuleb kvalifitseerida „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ ning et ta ei pea seega tõendama selle konkurentsivastast mõju, eelkõige seda, mis puudutab ebakindluse taset SSA võlakirjade turul ja mis tulenes tundliku äriteabe vahetamisest.
734
Seega tuleb Crédit agricole’i esimene väide ja Credit Suisse’i esimene väide jätta osaliselt vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata ja osaliselt põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
4.
Crédit agricole’i neljas väide ja Credit Suisse’i kolmas väide, et nende trahvisumma kindlaksmääramisel on põhjendused ebapiisavad ja tehtud vigu
735
Igale asjaomasele pangale määratud trahvide kindlaksmääramisel märkis komisjon esiteks, et need pangad rikkusid ELTL artiklit 101 tahtlikult või vähemalt ettevaatamatuse tõttu, mis võimaldas sellel institutsioonil neile määruse nr 1/2003 artikli 23 lõike 2 alusel trahvi määrata (vaidlustatud otsuse põhjendused 874–866).
736
Teiseks tuvastas komisjon suuniste rakendamise ja täpsemalt trahvi põhisumma arvutamise lähtepunktiks oleva müügiväärtuse kindlaksmääramise raames (suuniste punktid 13–18), ilma et hagejad oleksid sellele vastu vaielnud, et sellised finantstooted nagu SSA võlakirjad ei tooda müüki selle sõna tavapärases tähenduses ja et järelikult on käesolevas asjas sobiv arvutada müügiväärtuse asendusväärtus (vaidlustatud otsuse põhjendused 889 ja 890).
737
Kolmandaks arvutas komisjon iga asjaomase panga puhul välja nende trahvi põhisumma, võttes kõigepealt aluseks 16% nende asendusväärtusest vaidlusaluse rikkumise raskuse alusel (edaspidi „raskusastme kordaja“) (suuniste punktid 1–23) (jagu 8.2.4.1; vaidlustatud otsuse põhjendused 939–949), ning seejärel korrutades selle iga ettevõtja rikkumises osalemise kestuse kordajaga (edaspidi „kestuse kordaja“) (suuniste punkt 24) (jagu 8.2.4.2; põhjendused 950 ja 951) ning lõpuks lisades hoiatamise eesmärgil 16% suuruse lisasumma (suuniste punkt 24) (jagu 8.2.4.3; põhjendused 952–954).
738
Neljandaks kohandas komisjon iga asjaomase panga jaoks arvutatud põhisummat (suuniste punktid 27–35). Ta ei tuvastanud ühegi panga puhul raskendavaid või kergendavaid asjaolusid. Seevastu korrutas ta BofA ja Crédit agricole’i põhisumma konkreetse hoiatava mõju kordajaga, mis oli vastavalt 1,3 ja 1,2 (edaspidi „konkreetne hoiatamise kordaja“) (suuniste punktid 30 ja 31) (vaidlustatud otsuse põhjendused 955–966).
739
Crédit agricole’i neljanda väite esimeses, kolmandas, neljandas ja viiendas osas ning Credit Suisse’i neljast osast koosneva kolmanda väite raames vaidlustavad hagejad neile määratud trahvide põhisummad peamiselt viiest aspektist.
740
Esiteks heidab Credit Suisse oma kolmanda väite esimeses osas komisjonile ette põhjendamiskohustuse rikkumist seoses asendusväärtuse arvutamisel kasutatud andmetega.
741
Teiseks heidavad hagejad Crédit agricole’i neljanda väite kolmandas osas ja Credit Suisse’i kolmanda väite teises osas komisjonile ette suuniste rikkumist osas, mis puudutab asendusväärtuse kindlaksmääramise korda.
742
Kolmandaks heidab Crédit agricole oma neljanda väite esimeses osas komisjonile ette suuniste punkti 13, hea halduse põhimõtte ja põhjendamiskohustuse rikkumist, kuna komisjon otsustas mitte võtta asendusväärtuse arvutamisel aluseks 2014. aastat, mis on viimane täisaasta, mil see pank vaidlusaluses rikkumises osales.
743
Neljandaks, Crédit agricole’i neljanda väite neljandas osas ja Credit Suisse’i kolmanda väite kolmandas osas heidavad hagejad komisjonile ette, et ta tegi raskusastme kordaja kindlaksmääramisel hindamisvigu.
744
Viiendaks heidavad hagejad Crédit agricole’i neljanda väite viiendas osas ja Credit Suisse’i kolmanda väite neljandas osas komisjonile ette, et viimane tegi kestuse kordaja kindlaksmääramisel hindamisvigu.
745
Lisaks vaidleb Crédit agricole oma neljanda väite teises ja neljandas osas vastu sellele, kuidas komisjon kohandas talle määratud trahvi põhisummat.
746
Täpsemalt heidab ta komisjonile ette, et see rikkus esiteks võrdse kohtlemise põhimõtet konkreetse hoiatamise kordaja kindlaksmääramisel ja teiseks tegi hindamisvigu nende kergendavate asjaolude uurimisel, mida talle oleks tulnud kohaldada.
747
Seda kriitikat analüüsitakse järjest ja järjekorras, mis on esitatud eespool punktides 739–746, mis järgib suunistes määratletud meetodit. Seega analüüsitakse kõigepealt trahvi põhisumma kindlaksmääramist ja seejärel selle kohandamist.
a)
Kriitika Crédit agricole’ile ja Credit Suisse’ile määratud trahvide põhisumma kohta
1) Kriitika asendusväärtuse summa kohta
748
Nagu on eespool punktis 736 meenutatud, leidis komisjon, et iga asjaomase panga trahvisumma kindlaksmääramiseks oli kohane arvutada asendusväärtus.
749
SSA võlakirjade eripära arvestades märkis komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 892, et asendusväärtuse arvutamise lähtepunktiks tuleb võtta SSA võlakirjade hulk ja tinglik väärtus (edaspidi „tinglik summa“), mida asjaomased pangad vahetasid vaidlusaluses rikkumises osalemise individuaalsel perioodil.
750
Selleks võttis komisjon aluseks iga asjaomase panga poolt vaidlusaluses rikkumises osalemise perioodil EMPs asuvate vastaspooltega kaubeldud SSA võlakirjade tinglikud summad vastavalt järgmisele meetodile: „[K]eelatud kokkuleppes individuaalse osalemise perioodil kaubeldud tinglikud summad korrutatakse teguriga, mis arvutatakse individuaalse osalemise kestuse alusel, jagades nende kogusumma rikkumises osalemise tervete kuude arvuga ning korrutades seejärel selle kuu keskmise 12-ga“. Seega otsustas komisjon jätta arvesse võtmata iga panga vaidlusaluses rikkumises osalemise viimase täisaasta tinglikke summasid ja kaldus kõrvale suuniste punktist 13 (vaidlustatud otsuse põhjendused 893 ja 894).
751
Vaidlustatud otsuse põhjenduses 896 märkis komisjon seejärel, et SSA võlakirju vahetati järelturul hinnaga, mis oli väljendatud protsendina nende tinglikust summast. Ta järeldas sellest, et nende tehingute tulu kajastus iga sellise SSA võlakirja ostuhinna ja müügihinna vahes, mille kauplejad omandasid ja seejärel edasi müüsid (bid‑ask spread), ning et seda vahet tuleb asendusväärtuse arvutamisel arvesse võtta.
752
Selleks leidis komisjon, et iga asjaomase panga puhul arvesse võetud aastapõhiseid tinglikke summasid tuleb korrutada sellel marginaalil põhineva teguriga (edaspidi „kohandamistegur“), st igale pangale omase keskmise marginaaliga, mida on poole võrra vähendatud, et võtta arvesse asjaolu, et iga panga tehtud ostu‑ või müügitehingutehing moodustas vaid poole kogu SSA võlakirja ostu-müügi tehingust (vaidlustatud otsuse põhjendused 897–899).
753
Igale pangale omase kohandamisteguri arvutamiseks otsustas komisjon esiteks kasutada 33 SSA võlakirja kategooriat, mille olid emiteerinud kaheksa emitenti ja mis jagunevad viide tähtajaklassi (0–3 aastat, 3–5 aastat, 5–7 aastat, 7–10 aastat ja üle 10 aasta), võttes arvesse märkusi, mille asjaomased pangad esitasid pärast trahvi määramise kirja saamist (vaidlustatud otsuse põhjendused 902 ja 931).
754
Teiseks, iga panga ja iga rikkumises osalemise päeva kohta taastas komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 901 esitatud meetodi kohaselt igapäevase marginaali järgmiselt:
755
See igapäevane marginaal seisnes seega iga asjaomase panga puhul iga valitud 33 SSA võlakirja kategooria igapäevase marginaali keskmises, mida kaaluti selle panga poolt emitendi ja lõpptähtaja kaupa kaubeldavate tinglike summade alusel.
756
Iga representatiivse SSA võlakirja kategooria marginaali kindlakstegemiseks kasutas komisjon platvormilt Bloomberg saadud avalikke andmeid, mida ta pidas sobivaks ja kontrollitavaks (vaidlustatud otsuse põhjendused 903, 926 ja 927).
757
See platvorm võimaldab näha iga representatiivse SSA võlakirja kategooria puhul turuhindade keskmist marginaali iga päeva lõpus (end-of-day spread), mis on arvutatud „Bloomberg BGN composite price source“ (edaspidi „BGNi andmed“) alusel, mis põhineb mitme maakleri täidetavatel ja indikatiivsetel noteeringutel (vaidlustatud otsuse põhjendus 903 ja 1060. joonealune märkus).
758
Kolmandaks arvutas komisjon iga asjaomase panga puhul lõpliku marginaali, kasutades vaidlustatud otsuse põhjenduses 900 esitatud meetodi kohaselt igapäevaste marginaalide tavalist keskmist, mis vastab päevadele, mil pank osales vaidlusaluses rikkumises (804 päeva ehk 574 tööpäeva Crédit agricole’i puhul ja Credit Suisse’i puhul 1738 päeva ehk 1242 tööpäeva) järgmiselt:
759
Vaidlustatud otsuse põhjendustes 904 ja 905 tuvastas komisjon Crédit agricole’i puhul lõpliku marginaali [0,120% – 0,140%] ja seega kohandamisteguriks [0,060% – 0,070%] (poole võrra vähendatud summa)), ümardatuna allapoole kolmanda kümnendkohani, mis vastab asendusväärtusele 6501321 eurot. Credit Suisse’i puhul määras komisjon lõplikuks marginaaliks [0,190% – 0,210%] ja seega kohandamisteguriks [0,095% – 0,105%] (poole võrra vähendatud summa), ümardatud allapoole kolmanda kümnendkohani, mis vastab asendusväärtusele 12890852 eurot.
760
Nende summade arvutuskäik on esitatud vaidlustatud otsuse konfidentsiaalses lisas, mis on igale asjaomasele pangale eraldi ja toimetatakse kätte ainult talle.
761
Selles kontekstis heidab Credit Suisse esiteks komisjonile ette põhjendamiskohustuse rikkumist, kuna komisjon ei esitanud talle tõendeid, mis võimaldaksid tal hinnata, kas trahvi arvutamise meetodis oli tehtud viga, ning teiseks heidavad Crédit agricole ja Credit Suisse komisjonile sisuliselt ette suuniste rikkumist, kuna selle institutsiooni kasutatud andmed ei olnud „parimad kättesaadavad andmed“ suuniste punkti 15 tähenduses ega kajasta seega vaidlusaluse rikkumise majanduslikku tähtsust.
i) Credit Suisse’i kriitika, et trahvi arvutamist ei ole põhjendatud
762
Kolmanda väite esimeses osas heidab Credit Suisse komisjonile ette põhjendamiskohustuse rikkumist, kuna „vaidlustatud otsus ei anna [talle] piisavalt teavet kohandamisteguri arvutuskäigu kordamiseks“.
763
Tema sõnul jättis komisjon esiteks talle edastamata BGNi andmed aluseks võetud representatiivsete SSA võlakirjade kohta ja teiseks ajakohastamata nende SSA võlakirjade rahvusvahelise väärtpaberite identifitseerimisnumbri (ISIN), mida oli pärast trahvi määramise kirja saatmist muudetud.
764
Lisaks väidab Credit Suisse, et ta püüdis komisjoni arvutuskäiku korrata ja määras kohandamisteguriks mitte [0,095% – 0,105%], mida kasutas komisjon, vaid [0,095% – 0,105%] (vahe ühe tuhandiku protsendipunkti võrra vähem).
765
Käesolevas esimeses väiteosas heidab Credit Suisse komisjonile sisuliselt ette, et viimane ei esitanud vajalikke andmeid, et ta saaks kontrollida, kas vaidlustatud otsuses – ja täpsemalt selles osas, mis puudutab kohandamisteguri arvutamist – on tehtud viga, mis võib talle määratud trahvi arvutamise kahtluse alla seada.
766
Esiteks, mis puudutab Credit Suisse’i väidet, et vaidlustatud otsuses ei ole mainitud ajakohastatud ISIN‑koode, siis tuleb kõigepealt märkida, et komisjon ei saa põhjendatult väita, et „kohtupraktika – [st] 15. juuli 2021. aasta kohtuotsus komisjon vs. Landesbank Baden-Württemberg jaSRB (C‑584/20 P ja C‑621/20 P, EU:C:2021:601, punkt 105) – ei nõua, et vaidlustatud otsus sisaldaks teavet, mis võimaldaks Credit Suisse’il arvutuskäike korrata“.
767
Lisaks asjaolule, et 15. juuli 2021. aasta kohtuotsuse komisjon vs. Landesbank Baden-Württemberg jaSRB (C‑584/20 P ja C‑621/20 P, EU:C:2021:601) punkt 105 on nüansirikkam, kui komisjon püüab väita, on Euroopa Kohus korduvalt otsustanud, et kuigi see institutsioon ei ole kohustatud esitama ELTL artikli 101 alusel määratava trahvi arvutamise meetodi iga vaheetapi kõiki arvandmeid, tuleb tal siiski selgitada, kuidas ta kaalus ja hindas arvesse võetud asjaolusid (vt 10. juuli 2019. aasta kohtuotsus komisjon vs. Icap jt, C‑39/18 P, EU:C:2019:584, punkt 31 ja seal viidatud kohtupraktika).
768
Sellega seoses on Üldkohus käesoleva asjaga analoogses kontekstis leidnud, et on oluline, et vaidlustatud otsuse põhjendus võimaldaks hagejatel kontrollida, kas komisjoni valitud asendusväärtus võis sisaldada viga, mis võimaldaks selle kehtivuse vaidlustada (24. septembri 2019. aasta kohtuotsus HSBC Holdings jt vs. komisjon, T‑105/17, EU:T:2019:675, punkt 346).
769
Tuleb siiski tõdeda, et vaidlustatud otsuses ja täpsemalt selle lisas lubas komisjon Credit Suisse’il täpselt kindlaks teha representatiivsed SSA võlakirjad, mida kohandamisteguri arvutamisel arvesse võeti, isegi kui ta ei viidanud nende SSA võlakirjade ajakohastatud ISIN‑koodile.
770
Nimelt nähtub vaidlustatud otsuse lisast „Annex to Decision AT.40346 SSA bonds (Credit Suisse) (confidential data)“ selgelt, et komisjon andis Credit Suisse’ile võimaluse kontrollida oma arvutuste põhjendatust, märkides lisaks selle panga tehingute aastapõhisele tinglikule summale (tabel 1) ka kohandamisteguri koostisosad, milleks on osakaal emitendi kaupa (tabel 2), kaalumine maksetähtaja kaupa (tabel 3) ja kaalumismaatriks (tabel 4).
771
Lisaks, mis puudutab Credit Suisse’i kohandamisteguri arvutamisel kasutatud representatiivsete võlakirjade kindlakstegemist, siis esitas komisjon tabeli kõigi asjaomaste 33 SSA võlakirjade kategooria kohta (tabelid 5–12) järgmises vormis:
772
Iga 33 SSA võlakirja kategooria puhul tuvastas komisjon seal mitu konkreetset SSA võlakirja vaidlusaluse rikkumise eri perioodide kohta, mistõttu ta tuvastas 88 konkreetset SSA võlakirja, nagu märkis Credit Suisse.
773
Nagu komisjon õigesti väitis, võimaldab selline esitamine piisavalt täpselt kindlaks teha asjaomase SSA võlakirja emitendi, kupongiintressi ja maksetähtpäeva iga vaidlusaluse rikkumise perioodi kohta, mis on tuvastatud rikkumise algus‑ ja lõppkuupäevaga, mida Credit Suisse oma repliigi punktis 82 ka sõnaselgelt tunnistas.
774
Seega ei saa komisjonile põhjendatult ette heita, et ta rikkus oma põhjendamiskohustust, jättes vaidlustatud otsuses mainimata või ajakohastamata nende representatiivsete SSA võlakirjade ISIN‑koodid, mida kasutati kohandamisteguri arvutamisel.
775
Lisaks võib märkida, et Compass Lexeconi 7. juuli 2021. aasta aruandest, mis on lisatud Credit Suisse’i hagiavaldusele ja mille pealkiri on „Economic report on the calculation of Credit Suisse’s bid‑ask spread adjustement factor“ (Majandusaruanne Credit Suisse’i noteeringute vahe kohandamisteguri arvutamise kohta), nähtub, et vaidlustatud otsuses ja selle lisas või trahvi käsitlevas kirjas oli see pank võimeline ISIN‑koodi täpselt kindlaks tegema 85 SSA võlakirja puhul 88‑st representatiivsest SSA võlakirjast, mida kasutati kohandamisteguri arvutamisel.
776
Ülejäänud kolme representatiivse SSA võlakirja kohta märgib Credit Suisse samas aruandes, et neist igaühele võidakse anda kaks ISIN‑koodi. Ta märgib siiski, et „iga äriühingu kohta oli ainult üks ISIN-kood, mis vastas võlakirjale, mille kohta olid ostu‑ ja müügihinna andmed BGNis kättesaadavad“.
777
Sellest tuleneb, et Credit Suisse võis raskusteta mõista, et komisjon, kes märkis, et ta võttis kohandamisteguri arvutustes kasutatud andmed BGNi andmetest, kasutas SSA võlakirju, mille kohta olid andmed kättesaadavad.
778
Lisaks nähtub Compass Lexeconi 11. veebruari 2022. aasta aruandest „The inability to replicate the calculation of Credit Suisse’s bid‑ask spread adjustement factor“ (Credit Suisse’i marginaali kohandamisteguri arvutamist ei ole võimalik korrata), et „olenemata nende representatiivsete võlakirjade puhul allpool kasutatud ISIN‑koodide kombinatsioonist, on meie arvutatud üldine keskmine noteeringute vahe alati [sama]“.
779
Järelikult, vaatamata vaidlustatud otsuse ja selle lisa või trahvide määramise kirja võimalikele ebatäpsustele, mille kohta Credit Suisse ise möönab, et need ei muuda arvutuse tulemust, oli sellel pangal võimalik kindlaks teha kõik representatiivsed SSA võlakirjad, mida komisjon kasutas kohandamisteguri arvutamisel, ning kontrollida arvutuste õigsust ja põhjendatust.
780
Teiseks, mis puudutab Credit Suisse’i väidet, et vaidlustatud otsuses puuduvad kohandamisteguri arvutamisel arvesse võetud andmed – see tähendab representatiivsete SSA võlakirjade BGNi andmed, mis võeti selle teguri arvutamisel aluseks –, siis ei võimalda ka see asjaolu tuvastada, et komisjon rikkus vaidlustatud otsuse põhjendamise kohustust.
781
Sellega seoses tuleb meenutada, et ei ole nõutud, et liidu akti põhjendustes oleks täpsustatud kõiki asjakohaseid faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, kuna põhjenduste piisavust ei tule ühelt poolt hinnata mitte ainult nende sõnastust, vaid ka konteksti ja kõiki asjaomast valdkonda reguleerivaid õigusnorme silmas pidades, ning teiselt poolt tuleb nõuetekohaselt arvesse võtta asjaolu, et huve kahjustav akt on antud selle adressaadile teada olevas kontekstis (vt selle kohta 15. juuli 2021. aasta kohtuotsus komisjon vs. Landesbank Baden-Württemberg jaSRB, C‑584/20 P ja C‑621/20 P, EU:C:2021:601, punkt 104 ja seal viidatud kohtupraktika).
782
Käesoleval juhul on aga eespool punktis 774 juba tuvastatud, et vaidlustatud otsuses on piisavalt täpselt kindlaks määratud representatiivsed SSA võlakirjad, mida võeti kohandamisteguri arvutamisel arvesse.
783
Lisaks, nagu nähtub vaidlustatud otsuse põhjendusest 927 ja Credit Suisse ei ole sellele vastu vaielnud, on BGNi andmed avalikud andmed, mis on seega Credit Suisse’ile kättesaadavad.
784
Seega ei pidanud komisjon vaidlustatud otsuses mainima kõiki representatiivsete SSA võlakirjade igapäevaseid BGNi andmeid, mida kasutati kohandamisteguri arvutamisel.
785
Lisaks ei saa asjaolu, et Credit Suisse ei saanud komisjoni arvutuskäiku korrigeerimisteguri kohta korrata, käesoleval juhul tõendada, et vaidlustatud otsus on selles küsimuses ebapiisavalt põhjendatud.
786
Nimelt märkis komisjon oma vasturepliigis, ilma et Credit Suisse oleks talle kohtuistungil vastu vaielnud, väga üksikasjalikult, et selle panga saadud erinev tulemus tulenes kahest panga arvutusveast, mis puudutasid vaidlustatud otsuse lisa tabelite 5 ja 8 väära kohaldamist seoses SSA võlakirja kategooriaga, mille olid emiteerinud vastavalt EIP ja BNG.
787
Lõpuks, isegi kui eeldada, et vastupidi nii kolmanda väite esimese osa pealkirjale kui ka sõnastusele tugineb Credit Suisse asjaolule, et komisjon ei edastanud haldusmenetluses talle representatiivsete SSA võlakirjade BGNi andmeid, mida kasutati kohandamisteguri arvutamisel, ning nende ajakohastatud ISIN‑koode, ei ole selline kriitika seotud vaidlustatud otsuse põhjenduse puudumisega, mida käesoleva väiteosa raames väidetakse.
788
Eeltoodut arvestades tuleb Credit Suisse’i kolmanda väite esimene osa põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
ii) Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i kriitika suuniste rikkumise kohta
789
Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i kriitika raames, mis puudutab suuniste rikkumist asendusväärtuse kindlaksmääramisel, heidavad need kaks panka koos või eraldi kõigepealt komisjonile ette, et ta tugines representatiivsete SSA võlakirjade komplektile ega kasutanud seega noteeringute vahe arvutamise meetodit, mis põhines nende enda tehingute andmetel (Crédit agricole’i neljanda väite kolmanda osa teine argument ja Credit Suisse’i kolmanda väite teise osa teine argument); seejärel, et ta kasutas iga panga lõpliku marginaali arvutamiseks kogu rikkumisperioodi ja kõigi asjaomaste pankade puhul aluseks võetud SSA võlakirjade püsivat riskikaalu (Crédit agricole’i neljanda väite kolmanda osa esimene argument), ning lõpuks, et ta võttis aluseks BGNi andmed, milles oli SSA võlakirjade marginaali üle hinnatud (Crédit agricole’i neljanda väite kolmanda osa kolmas argument ja Credit Suisse’i kolmanda väite teise osa esimene argument). Teise võimalusena heidab Credit Suisse komisjonile ette talle teiste pankade tinglike summade omistamist (kolmanda väite teise osa kolmas argument).
790
Neid nelja kriitikapunkti analüüsitakse järgemööda.
– Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i kriitika, et komisjon keeldus kasutamast marginaali arvutamise meetodit, mis põhineb nende enda tehingute andmetel
791
Kõigepealt tuleb meenutada, nagu on juba märgitud eespool punktides 748–760, et vaidlustatud otsuses pidas komisjon vajalikuks kasutada trahvi põhisumma kindlaksmääramisel asendusväärtust, mis määratakse kindlaks, korrutades iga asjaomase panga vaidlusaluses rikkumises osalemise perioodi jooksul vahetatud SSA võlakirjade tingliku väärtuse aastased summad kohandusteguriga, mille arvutamisel võetakse aluseks 50% igale pangale omasest lõplikust marginaalist, mis arvutatakse välja iga panga rikkumises osalemise perioodil vahetatud 33 representatiivsete SSA võlakirjade kategooriate igapäevase kaalutud marginaali tavalise keskmisena.
792
Vaidlustatud otsuse põhjendusest 902 koos Crédit agricole’ile ja Credit Suisse’ile adresseeritud trahvi määramise kirjade punktidega 18–22, millele selles põhjenduses viidatakse, nähtub, et komisjon võttis aluseks valimi 33 SSA võlakirjade kategooriat, mille olid emiteerinud kaheksa emitenti ja mis olid kümne esimese emitendi hulgas kokku lepitud tinglike summadega vähemalt kolme panga jaoks ja jagatud viie tähtaja peale. Ta selgitab seda valikut põhjustega, mis on seotud SSA võlakirjade emitentide suure arvuga turul, kellest mõned on väga vähese tähtsusega, ja praktiliste kaalutlustega, märkides samas, et rikkumisperioodi iga päeva kohta valitud representatiivsed SSA võlakirjad on kõikide pankade jaoks samad ja need on jagatud tähtaja ja emitendi kaupa kaubeldud tinglike summade alusel, mille teatasid pangad.
793
Vaidlustatud otsuse põhjendustes 930 ja 931 märkis komisjon ka, et ta kohandas oma valimisse arvatud emitentide ja tähtaegade osakaalu võrreldes igas trahvi käsitlevas kirjas esitatud algse osakaaluga, et võtta arvesse BofA, Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i märkusi nende kirjade kohta.
794
Sellega seoses märkis komisjon Crédit agricole’i kohta, et ta võttis arvesse selle panga valduses olevate SSA võlakirjade jaotust emitentide ja tähtaegade kaupa, nagu pank selle talle teatas. See jaotus on esitatud vaidlusaluse otsuse lisa tabelites 2 ja 3, mille on edastanud mitte see pank hagiavalduse lisas, vaid komisjon oma kostja vastuse lisas. Need kaks tabelit pealkirjaga „Weight per issuer (Crédit agricole)“ ja „Weight per maturity (Crédit agricole)“ on sõnastatud järgmiselt:
795
Komisjon on tabelites 2 ja 3 esitatud andmeid ristkontrollinud, et koostada kohandamisteguri arvutamise maatriks, mis on esitatud vaidlustatud otsuse lisa tabelis 4 ja mille suhtes kohaldati BGNi andmeid iga päeva kohta, mil Crédit agricole vaidlusaluses rikkumises osales.
796
Lisaks märkis komisjon vaidlusaluse otsuse lisas, et ta ei võtnud valimisse SSA võlakirju, mille oli emiteerinud Agence française de développement (Prantsuse arenguagentuur, (AFD)), mis on ainult Crédit agricole’i emitentide 10 peamise emitendi nimekirjas, kuid mitte teiste poolte omas.
797
Credit Suisse’i puhul esitas komisjon eespool punktides 794 ja 795 esitatutega analoogsed täpsustused, ilma et pank oleks neid oma hagis siiski vaidlustanud.
798
Oma neljanda väite kolmanda osa teises argumendis väidab Crédit agricole, et komisjon kaldus suuniste punktist 15 kõrvale, kuna ta ei kasutanud kõige „täpsemaid olemasolevaid andmeid“, kasutades valimit 33‑st SSA võlakirjade kategooriast, mida ta peab representatiivseteks, kuid mille kohta ta ei selgita, miks SSA võlakirjad, millega see pank kauples, on tõepoolest representatiivsed.
799
Nii leiab Crédit agricole, et ligi 99% SSA võlakirjadest, mille komisjon aluseks võttis, on sellised, millega „[see pank] ei ole väidetavas rikkumises osalemise perioodil kordagi kaubelnud või ei ole nendega kaubelnud päeval, mil nad olid eeldatavalt representatiivsed“, mistõttu tema puhul arvesse võetud SSA võlakirjad ei kajasta tema tegelikku kauplemistegevust.
800
Järelikult oleks komisjon pidanud kasutama SSA võlakirju, millega oli Crédit agricole vaidlusaluses rikkumises osalemise perioodil tegelikult kaubelnud, seda enam, et tal olid nende kohta üksikasjalikud andmed olemas ja selline toiming ei oleks nõudnud palju rohkem arvutusi. Teise võimalusena oleks komisjon võinud lihtsalt valida võlakirjad, millega Crédit agricole vaidlusaluses rikkumises osalemise perioodil kõige sagedamini kauples, mis oleks samuti nõudnud suhteliselt vähe lisatööd ja andnud tunduvalt representatiivsema tulemuse.
801
Samamoodi väidab Credit Suisse oma kolmanda väite teise osa teises argumendis, et komisjon oleks pidanud tema lõpliku marginaali arvutamisel tuginema tema tehingute andmetele alternatiivse meetodi järgi, mis on esitatud Compass Lexeconi 8. jaanuari 2021. aasta aruandes „Economic response to the EC’s Letter“ („Majanduslik vastus komisjoni kirjale“, edaspidi „Compass Lexeconi teine aruanne“), mille see pank esitas haldusmenetluses ja hagiavalduse lisas.
802
See meetod, mille komisjon vaidlustatud otsuse põhjendustes 923 ja 924 tagasi lükkas, kajastab väidetavalt SSA võlakirjade turu börsivälist laadi ja asjaolu, et Credit Suisse’i marginaalid on väiksemad kui need, mis nähtuvad BGNi andmetest.
803
Nimelt põhineb Credit Suisse’i pakutud alternatiivne meetod selle panga tehingute andmetel [võlakirjade kohta], millega tehti konkreetsel ajavahemikul vähemalt üks ost ja üks müük, st kas „täielikult tasakaalustatud“ tehingud, kui ostu‑ ja müügitehingute teoreetilised summad olid samad, või „osaliselt tasakaalustatud“ tehingud, kui need summad olid erinevad. Nende andmete põhjal arvutas Credit Suisse iga SSA võlakirja ja iga ajavahemiku kohta välja keskmise ostuhinna ja keskmise müügihinna, mis põhinesid kõikide täielikult või osaliselt tasakaalustatud tehingute hindade kaalutud keskmisel. Lisaks võttis ta arvesse keskmiste ostu‑ ja müügihindade erinevust, et hinnata marginaali, mille ta oleks võinud tegelikult saada.
804
Lisaks ei olnud Credit Suisse’i sõnul tema alternatiivsel meetodil puudusi, mida komisjon vaidlustatud otsuse põhjendustes 923 ja 924 nimetas. Esiteks ei ole „osaliselt tasakaalustatud“ tehingute igapäevaste ostu‑ ja müügitehingute vaheline keskmine 107 minuti pikkune aeg piisav selleks, et muuta tema arvutusmeetod komisjoni omast vähem sobivaks. Teiseks ei viiks asjaolu, et „osaliselt tasakaalustatud“ tehingud ei ole tehtud sama summaga, välja moonutatud meetmeni. Nimelt on „tasakaalustatud“ ja „osaliselt tasakaalustatud“ tehingute vahelised vahed tema sõnul tegelikult väga sarnased, mis toob kaasa kerge moonutuse. Kolmandaks on komisjoni väide, et „tasakaalustatud tehingud“ ei ole esinduslik valim, ebatäpne, arvestades eelmises lauses nimetatud marginaalide sarnasust, ning see ei ole asjakohane seetõttu, et „BGNi andmetest saadud mediaanhinnad on väga lähedased Credit Suisse’i tegelike tehingute andmete mediaanhindadele [parima ostu‑ ja müügihinna keskmistele hindadele]“. Neljandaks on komisjon oma varasemas otsustuspraktikas juba kasutanud tegeliku müügi andmeid, eelistades neid avalikult kättesaadavatele andmetele.
805
Kõigi eespool punktides 798–804 esitatud argumentidega heidavad Crédit agricole ja Credit Suisse komisjonile sisuliselt ette põhimõtet, et vaidlustatud otsuses määratud trahvide kohandamise teguri arvutamisel tuleb aluseks võtta SSA võlakirjade valim, ning Crédit agricole’i puhul seda, et komisjoni võetud 33 SSA võlakirjade kategooria valim on põhjendamatu ja sobimatu.
806
Sellega seoses tuleb kõigepealt märkida, et suuniste punkt 15 kohustab komisjoni kasutama kõige „täpsemaid olemasolevaid andmeid“, et määrata kindlaks ettevõtja müügiväärtus, nagu see on määratletud suuniste punktis 13, ja kui suuniste punktist 16 ei tulene teisiti.
807
Järelikult ei ole käesoleva asja kontekstis, kus komisjon otsustas suuniste punktist 13 kõrvale kalduda ja seetõttu loobus trahvi põhisumma kindlaksmääramisest ettevõtja müüdud nende kaupade või teenuste müügiväärtuse alusel, millega on rikkumine otseselt või kaudselt seotud, suuniste punkt 15 vahetult kohaldatav.
808
Lisaks tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et komisjonil on liidu konkurentsieeskirjade rikkumise eest määratavate trahvide arvutamise meetodi osas suur kaalutlusõigus (10. juuli 2019. aasta kohtuotsus komisjon vs. Icap jt, C‑39/18 P, EU:C:2019:584, punkt 25).
809
Komisjon on küll oma kaalutlusõigust suuniste vastuvõtmisel ise piiranud, kuid tal on õigus nendest kõrvale kalduda, tingimusel et ta esitab selle põhjused (vt selle kohta 10. juuli 2019. aasta kohtuotsus komisjon vs. Icap jt, C‑39/18 P, EU:C:2019:584, punkt 29 ja seal viidatud kohtupraktika).
810
Sellega seoses on Euroopa Kohus otsustanud, et suunistes kirjeldatud meetod, mis põhineb määratava trahvi põhisumma kindlaksmääramiseks rikkumisega seotud asjaomaste toodete müügiväärtuse arvessevõtmisel, võib osutuda juhtumi erilistele asjaoludele kohati sobimatuks, ja et seda liiki olukorras võib komisjon põhjendatult kasutada suunistes kirjeldatust erinevat arvutusmeetodit (vt selle kohta 10. juuli 2019. aasta kohtuotsus komisjon vs. Icap jt, C‑39/18 P, EU:C:2019:584, punkt 27).
811
Sellest tuleneb, et tingimusel, et komisjon põhjendab oma valikut õiguslikult piisavalt, ei saa temalt võtta võimalust kasutada trahvi põhisumma kindlaksmääramisel meetodit, mis võtab arvesse asjaomaste ettevõtjate tegevuse representatiivseid valimeid.
812
Asjaolu, et nendest representatiivsetest valimitest saadud andmed ei ole identsed nende endi tehingute analüüsist saadud andmetega, on valitud meetodile omane ega takista komisjonil kasutada sellist arvutusmeetodit, tingimusel et arvesse võetud valimid on tegelikult representatiivsed.
813
Sellega seoses tuleb märkida, et kohtupraktikas on mööndud, et suuniste punktis 13 viidatud müügiväärtus ei ole ega pea kujutama endast täiesti täpset pilti asjaomase rikkumise tähtsusest, mis kehtib samamoodi müügiväärtuse asendusväärtuse kohta.
814
Nimelt, nõustudes küll komisjoni poolt suuniste punktis 13 kehtestatud meetodiga, tunnistab Euroopa Kohus esiteks, et see osa käibest, mis on seotud rikkumise esemeks olevate kaupade või teenustega, näitab ainult kaudselt rikkumise ulatust ja kajastab selle majanduslikku tähtsust, ning teiseks, et sellele ei tohi omistada ebaproportsionaalset tähtsust (vt selle kohta 19. märtsi 2009. aasta kohtuotsus Archer Daniels Midland vs. komisjon, C‑510/06 P, EU:C:2009:166, punktid 74 ja 76 ning seal viidatud kohtupraktika).
815
Samamoodi otsustas Üldkohus, et trahvi kindlaksmääramine ELTL artikli 101 kohaselt ei ole täpne aritmeetiline ülesanne (5. oktoobri 2011. aasta kohtuotsus Romana Tabacchi vs. komisjon, T‑11/06, EU:T:2011:560, punkt 266, ja 15. juuli 2015. aasta kohtuotsus SLM ja Ori Martin vs. komisjon, T‑389/10 ja T‑419/10, EU:T:2015:513, punkt 436).
816
Kui komisjon ei ole trahvi arvutamise meetodi hindamisel oma ulatuslikku kaalutlusõigust teostades otsustanud suunistest kõrvale kalduda mitte tervikuna – nagu lubab suuniste punkt 37 –, vaid üksnes – nagu käesolevas asjas – selle punktist 13, ei saa ta eirata juhtpõhimõtteid ja suuniste aluseks olevat loogikat (vt selle kohta 24. septembri 2019. aasta kohtuotsus HSBC Holdings jt vs. komisjon, T‑105/17, EU:T:2019:675, punktid 324 ja 345) ja eelkõige suuniste punktis 15 väljendatud põhimõtet.
817
Seega peab komisjon selle meetodi rakendamisel siiski hoolitsema parimate olemasolevate andmete arvessevõtmise eest, liidu kohtu kontrolli all, kes kontrollib põhjalikult nii õiguslikke kui ka faktilisi asjaolusid (vt selle kohta 8. detsembri 2011. aasta kohtuotsus Chalkor vs. komisjon, C‑386/10 P, EU:C:2011:815, punkt 62, ja 24. septembri 2019. aasta kohtuotsus HSBC Holdings jt vs. komisjon, T‑105/17, EU:T:2019:675, punkt 348).
818
Selles kontekstis tuleb hinnata, kas komisjon põhistas ja õigustas õiguslikult piisavalt asjaolu, et ta jättis suuniste punktis 13 ette nähtud meetodi kõrvale, asendades selle meetodi meetodiga, mille tulemusel arvutati välja asendusväärtus, korrutades iga asjaomase panga tingliku väärtuse aastased summad kohandamisteguriga, mis arvutati välja vaidlustatud otsuse põhjenduses 902 kirjeldatud 33 SSA võlakirja kategooriast koosneva valimi alusel.
819
Sellega seoses tuleb esimesena tõdeda, et vaidlustatud otsuse põhjendustes 887–890 selgitas komisjon – ilma et hagejad sellele vastu vaidleksid – põhjusi, miks ta kasutas trahvi põhisumma kindlaksmääramise lähtepunktina asendusväärtust.
820
Mis puudutab vaidlustatud otsuse põhjenduses 902 nimetatud kaheksa emitendi poolt emiteeritud 33 SSA võlakirja kategooriast koosneva valimi kasutamist, siis nähtub eespool punktidest 792–796, et komisjon täitis oma põhjendamiskohustuse seoses põhjustega, miks ta valis need kaheksa SSA võlakirja emitenti ja jättis kõrvale teatavad teised emitendid, kes olid muu hulgas kantud Crédit agricole’i 10 kõige tähtsama emitendi nimekirja, ning ka põhjuste osas, miks ta võttis aluseks nende kaheksa emitendi emiteeritud SSA võlakirja lõpptähtajad.
821
Teisena, mis puudutab komisjoni poolt aluseks võetud 33 SSA võlakirja kategooria valiku põhjendatust ja seega nende representatiivsust, siis tuleb märkida, et Credit Suisse ei vaidle neile vastu. Crédit agricole omakorda ei sea kahtluse alla valimi representatiivsust kõigi vaidlusaluses rikkumises osalenud pankade suhtes, vaid väidab, et see valim ei esinda tema enda tegevust.
822
Esiteks nähtub vaidlustatud otsuse lisa tabeli 2 veerust „Selected Issuers“, mis on ära toodud eespool punktis 794 ja mida Crédit agricole ei ole vaidlustanud, et komisjoni valitud emitendid moodustavad 78,8% SSA võlakirjade emitentidest selle panga portfellis.
823
Teiseks on oluline märkida, et vaidlustatud otsuse lisa tabelitest 3 ja 4, mis on esitatud eespool punktides 794 ja 795 ning mida Crédit agricole ei vaidlusta, nähtub, et komisjoni kasutatud arvutusmaatriksist tulenevalt kohaldas ta kõigi asjaomaste pankade puhul välja valitud kaheksa SSA võlakirjade emitendi suhtes igale pangale omaseid keskmisi tähtaegu, mis määrati kindlaks nende pankade poolt haldusmenetluses edastatud andmete alusel.
824
Seega on komisjoni valitud 33 SSA võlakirjade kategooria valim piisavalt representatiivne eelkõige Crédit agricole’i tegevuse suhtes, seda enam, et trahvi arvutamise teistes staadiumides määras komisjon veel individuaalselt kindlaks iga panga puhul aluseks võetava asendusväärtuse.
825
Nimelt korrutatakse iga panga puhul aluseks võetud kohandamistegur igale pangale omaste tinglike summadega, mis hõlmavad kõiki nende vahetatud SSA võlakirju, mitte ainult nende 33 representatiivse SSA võlakirja kategooria tinglikke summasid, mida komisjon kasutas kohandamisteguri arvutamiseks.
826
Lisaks ei sea järeldust, et komisjoni poolt aluseks võetud 33 SSA võlakirjade kategooriat on piisavalt representatiivsed, kahtluse alla Crédit agricole’i väide, et ligikaudu 99% nendest SSA võlakirjadest olid sellised, millega „[see pank] ei ole väidetavas rikkumises osalemise perioodil kordagi kaubelnud või ei ole nendega kaubelnud päeval, mil nad olid eeldatavalt representatiivsed“.
827
Nimelt tuleb tõdeda, et seda väidet ei toeta ükski tõend, eelkõige arvandmed, mis võimaldaksid Üldkohtul selle põhjendatust hinnata.
828
Kui Crédit agricole tugineb selle argumendiga tõendamata asjaolule, et ta ei ole kaubelnud ühegagi nendest 86‑st – mitte tema puhul 88‑st – konkreetsest SSA võlakirjast, mida võeti arvesse kõigi 33 representatiivsete SSA võlakirjade kategooria valimis, mis on esitatud eespool punktides 771 ja 772, või on nendega kaubelnud vähe, siis tuleb märkida, et see pank ei tõenda, mille poolest eri SSA võlakirjade ostu‑ või müügihinnad, mida iga nimetatud 33 representatiivse SSA võlakirjade kategooria puhul kasutati, erinevad teiste SSA võlakirjade ostu‑ või müügihindadest, mille on emiteerinud sama emitent ja mille lõpptähtaeg on sama, mis kõigil nendel 33‑l kategoorial.
829
Lisaks, võttes arvesse Üldkohtu käsutuses olevaid dokumente ja eelkõige vaidlustatud otsuse lisa tabeleid 2–4, mis koostati Crédit agricole’i enda poolt haldusmenetluses esitatud arvandmete alusel ja millele see pank vastu ei vaidle, on Crédit agricole’i kriitika põhjendatus seda vähem tõendatud, et SSA võlakirjade representatiivsus tähendab, et üks pank võis kaubelda teiste SSA võlakirjadega, ilma et komisjoni kasutatud meetodit saaks kritiseerida.
830
Kolmandana, mis puudutab Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i välja pakutud alternatiivseid arvutusmeetodeid, siis tuleb tõdeda, et need kaks panka kritiseerivad komisjoni selle eest, et ta ei kasutanud kohandamisteguri arvutamise meetodit, mis põhines nende endi tehingutel, ning et teise võimalusena heidab Crédit agricole sellele institutsioonile ette, et ta ei kasutanud meetodit, mis põhineb SSA võlakirjadel, millega see pank vaidlusaluses rikkumises osalemise perioodil kõige sagedamini kauples.
831
Esiteks viiks Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i tehingutel põhinev metodoloogia, nagu komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 923 õigesti märkis, selleni, et komisjon arvutaks välja keskmise marginaali, kasutades ostu-müügi‑ ja/või müügitehinguid, mis ei ole võrreldavad, vähemalt kahel alusel.
832
Compass Lexeconi teise aruande punktidest 2.10 ja 2.12 nähtub nimelt, et Credit Suisse’i pakutud alternatiivne meetod tugineb peamiselt osaliselt tasakaalustatud tehingutele (partially balanced trades), mis on määratletud kui tehingud võlakirjadega, mida Credit Suisse’i kauplejad teatud perioodi jooksul (üks päev, üks nädal või üks kuu) nii ostsid kui ka müüsid.
833
Ent ühelt poolt, nagu Credit Suisse oma argumentides selle kohta, et komisjon kasutas BGNi andmeid, ise möönis, on oluline võtta arvesse kauplemismahtusid, mis võivad mõjutada kaubeldavate SSA võlakirjade marginaali.
834
Seega võib erinevate summadega ostu-müügitehingute võrdlemine moonutada marginaali arvutamist, samas kui komisjoni meetodiga, milles ta võrdleb Bloombergi platvormil kinnitatud summasid, nagu nähtub vaidlustatud otsuse 1084. joonealusest märkusest, seda viga ei juhtu.
835
Teiselt poolt, nagu komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 923 sisuliselt märgib, võib – arvestades SSA võlakirjade kursside volatiilsust, mida Credit Suisse tunnistab – SSA võlakirjade niisuguste kursside võrdlemine, millel võib vahet teha perioodi järgi „üks päev, üks nädal või üks kuu“ (vastavalt Compass Lexeconi teises aruandes antud osaliselt tasakaalustatud tehingute määratlusele), marginaali arvutamist moonutada.
836
Sellega seoses ei piisa selle puuduse kompenseerimiseks Credit Suisse’i rõhutatud asjaolust, et keskmine osaliselt tasakaalustatud päevatehingute ostu‑ ja müügitehingute vaheline aeg on 107 minutit.
837
Nimelt ei võimalda see kindlaks määrata, milline on nädala‑ või kuutehingute vaheline keskmine aeg, mida võetakse osaliselt tasakaalustatud tehingute puhul samuti arvesse, ega seda, kui suur on osaliselt tasakaalustatud päevatehingute osakaal võrreldes osaliselt tasakaalustatud nädala‑ ja kuutehingutega.
838
Seda puudust aga ka komisjoni meetodis ei esine. Nimelt võrreldakse selles SSA võlakirjade ostu‑ ja müügihindadega seotud summasid, mis on kinnitatud Bloombergi platvormil ja on arvutatud samal ajahetkel, see tähendab päeva lõpus, nagu nähtub vaidlustatud otsuse põhjendusest 921 ja millele Credit Suisse ei ole vastu vaielnud.
839
Teiseks viib nende endi tehingutel põhinev meetod, mille esitasid Crédit agricole ja Credit Suisse, selleni, et komisjon tugineb tehingute valimile, mille representatiivsus ei ole tõendatud.
840
Nimelt nähtub Crédit agricole’i avaldustest, mis on ära toodud vaidlustatud otsuse põhjenduses 926, et sellel pangal ei ole võimalik oma tehingute kõiki hindu enda käsutusse saada. Haldusmenetluses tugines ta seega asjaolule, et „kuna puuduvad tegelikud tehinguhinnad, mis võimaldaksid marginaali välja arvutada, tuleb kasutada indeksite (nagu BGN) hinnavahesid, mis on spetsiifilised nii võlakirjale kui ka spetsiifilised konkreetsele perioodile“.
841
Samuti nähtub Compass Lexeconi teise aruande punktist 2.12, et olenevalt ajavahemikest moodustavad Credit Suisse’i osaliselt tasakaalustatud tehingud, mis on selle aruande koostamisel aluseks võetud, vaid 14,2–59,2% selle panga tehingutest, kusjuures täielikult tasakaalustatud tehingud moodustavad vaid 1–2%.
842
Credit Suisse ei saaks õiguspäraselt tugineda alternatiivsele arvutusmeetodile, mis tugineb andmetele, mis tema vaidlusaluses rikkumises osalemise teatud ajahetkel kajastavad tehinguid, mis esindavad ainult umbes 15% selle panga kõigist tehingutest.
843
Credit Suisse’il ei ole ka alust järeldada, et kui osaliselt tasakaalustatud tehingud hõlmavad olulist osa tehingutest (Compass Lexeconi teise aruande punkti 2.27 kohaselt 14,2% kuni 59,2%), võib ta eeldada, et kõik tehingud, mille kohta on hinnavahed välja arvutatud, on kõigi asjaomaste tehingute suhtes representatiivsed.
844
Seevastu selles punktis komisjoni meetodil seda viga ei ole, kuna nagu nähtub vaidlustatud otsuse põhjendusest 903, koostas ta SSA võlakirjade valimi, mis esindas iga panga portfelli nii nende emitentide kui ka tähtaegade osas. Seega näib see meetod kajastavat karistatud pankade kogu tegevust, mitte lihtsalt nende osaliselt tasakaalustatud tehinguid.
845
Kolmandaks võtaks Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i tehinguandmetel põhinev metodoloogia komisjonilt võimaluse säilitada oma asendusväärtuse arvutamise meetodi üks tegur, mis on kõikide asjaomaste pankade vahel ühtne – nimelt 33 representatiivsete SSA võlakirjade kategooria valim, mida kohaldatakse vahet tegemata kõikidele pankadele –, samas kui trahvi põhisumma eesmärk ei ole näidata üksnes vaidlusaluse rikkumise majanduslikku tähtsust, vaid ka iga vaidlusaluses rikkumises osalenud ettevõtja suhtelist osakaalu, nagu nähtub suuniste punktist 6.
846
Neljandaks eeldab asjaomaste pankade tehinguandmetel põhinev meetod ka käesolevas asjas tehtud arvutustest palju keerulisemate arvutuste tegemist, samas kui eespool punktis 824 tuvastatud SSA võlakirjade representatiivsus tagab just selle, et arvesse võetud andmed on trahvi arvutamisel asjakohased ja võimaldavad kajastada vaidlusaluse rikkumise majanduslikku tähtsust täpsusega, mida nõuab eespool punktis 813 viidatud kohtupraktika.
847
Nimelt tähendaks asjaomaste pankade tehinguandmetel põhinev meetod, et komisjon peab tuvastama ja kohaldama iga asjaomase panga puhul eraldi iga tuvastatud tehingu tootlusevahet iga selle panga vaidlusaluses rikkumises osalemise päeva kohta, nagu kinnitab Crédit agricole’i ettepanek kasutada „meetodit, mis põhineb [selle panga] tehingute andmetel võlakirjade kohta, millega tehti konkreetsel ajavahemikul vähemalt üks ost ja üks müük“.
848
Lisaks kohustaks see komisjoni iga asjaomase panga ja iga tehingu puhul kindlaks tegema vastavad ostu‑ ja müügitehingud, mis võimaldavad tal arvutada representatiivse marginaali olukorras, kus – nagu on märgitud eespool punktides 833 ja 835 – tehingute summa mõjutab nende hinda ja kus SSA võlakirjade hinna päevasisene volatiilsus muudab erinevatel ajahetkedel toimunud tehingute vahelise vastavuse keeruliseks või isegi võimatuks.
849
Selline meetod – kui see ei muudaks kohandamisteguri arvutamist ülemäära raskeks, kui see ei ole võimatu – paneks komisjonile ebaproportsionaalse halduskoormuse (vt analoogia alusel kohtujurist Kokott’i ettepanek kohtuasjas Pilkington Group jt vs. komisjon, C‑101/15 P, EU:C:2016:258, punkt 37).
850
Viiendaks asjaolu, et juhtumis, milles tehti 7. detsembri 2016. aasta otsus C (2016) 8530 (final) [ELTL] artikli 101 ja EMP lepingu artikli 53 kohase menetluse kohta (juhtum AT.39914 – euro intressimäära tuletisinstrumendid), sai komisjon kasutada asjaomaste pankade andmeid, ei saanud teda kohustada vaidlustatud otsuses neid andmeid kasutama. Lisaks erinevustele nende kahe juhtumi vahel, millele komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 924 viitab, tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et see institutsioon ei ole oma varasema halduspraktikaga seotud (vt selle kohta 19. märtsi 2009. aasta kohtuotsus Archer Daniels Midland vs. komisjon, C‑510/06 P, EU:C:2009:166, punkt 82 ja seal viidatud kohtupraktika).
851
Mis puudutab Crédit agricole’i välja pakutud alternatiivset meetodit, siis tuleb märkida, et see tugineb SSA võlakirjade valikule, mis Crédit agricole’i enda arvates rikuks suuniste punkti 15. Lisaks asjaolule, et Crédit agricole ei identifitseeri SSA võlakirju, mida ta peab representatiivseks, on sellel meetodil samad puudused, mida on mainitud eespool punktides 831–850.
852
Seega, kui komisjon kasutas asjaomastele pankadele määratud trahvide arvutamise aluseks oleva asendusväärtuse kindlaksmääramiseks vaidlustatud otsuse põhjenduses 902 osutatud 33 representatiivsete SSA võlakirjade kategooria valimit, ei ületanud komisjon kaalutlusruumi, mis tal oli trahvide arvutamise meetodi kindlaksmääramisel olukorras, kus müügiväärtus ei olnud selle põhisumma arvutamiseks sobiv näitaja – millele hagejad vastu ei vaidle.
853
Nagu komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 933 õigesti märkis, on vaidlustatud otsuse põhjendustes 889–905 kirjeldatud meetod selge ja järjepidev ning võimaldab määrata läbipaistvalt ja teostatavalt kindlaks asendusväärtuse. Seda saab kohaldada järjepidevalt kõigi osaliste suhtes, ning iga asjaoluga seotud üksikasjalikkuse tase on sobiv asendusväärtuse tõhusaks, usutavaks ja arusaadavaks arvutamiseks.
854
Lisaks, nagu komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 936 samuti õigesti märkis, ei saa Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i pakutud alternatiivsed meetodid olla sobivamad kui vaidlustatud otsuses komisjoni kasutatud meetod.
855
Eeltoodut arvestades tuleb Crédit agricole’i neljanda väite kolmanda osa teine argument ja Credit Suisse’i kolmanda väite teise osa teine argument põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
– Crédit agricole’i kriitika selle kohta, et iga panga lõpliku marginaali arvutamiseks kasutati kogu rikkumisperioodil ja kõigi asjaomaste pankade puhul arvesse võetud SSA võlakirjade püsivaid riskikaalusid
856
Oma neljanda väite kolmanda osa esimeses argumendis, nagu see nähtub tema hagiavaldusest, heidab Crédit agricole komisjonile ette, et komisjon „arvutas [lõpliku] marginaali, kasutades püsivaid riskikaalusid kõigi pankade puhul asjaomase kogu perioodi kohta, mitte ainult [Crédit agricole’i] suhtes kohaldatava asjaomase perioodi kohta“, ja „[s]eetõttu ei võtnud arvesse tehingumudeli muutusi üldiselt ega ka [Crédit agricole’i] enda tehingute puhul“.
857
See Crédit agricole’i kriitika, mis on sisuliselt suunatud vaidlustatud otsuse põhjenduse 933 vastu, põhineb vääral arusaamal meetodist, mida komisjon kasutas ja kohaldas, nagu nähtub eelkõige vaidlustatud otsuse põhjendustest 902 ja 903.
858
Nagu nähtub vaidlustatud otsuse põhjendusest 903, on küll tõsi, et komisjon võttis kõigi asjaomaste pankade asendusväärtuse arvutamisel aluseks sama valimi, mis koosnes 33‑st representatiivsete SSA võlakirjade kategooriast, ning et SSA võlakirjade jaotus emitendi ja tähtaja kaupa sama panga puhul jäi kogu tema vaidlusaluses rikkumises osalemise perioodi jooksul samaks. Siiski nähtub samast põhjendusest 903, et iga osalise ja iga tema vastava rikkumisperioodi tööpäeva kohta arvutas komisjon välja igapäevase marginaali nende 33 representatiivsete SSA võlakirjade kategooria kaalutud keskmise põhjal.
859
Konkreetselt Crédit agricole’i puhul nähtub see järeldus selgelt ka vaidlustatud otsuse lisa tabeli 2 veerust „Rescaled weights“, tõlgendatuna koos sama lisa tabelitega 3 ja 4, mis on esitatud eespool punktides 794 ja 795.
860
Nendest tabelitest ilmneb asjaolu, et kuigi SSA võlakirjad olid kõigi asjaomaste pankade puhul kogu rikkumisperioodi jooksul samad ja kuigi SSA võlakirjade jaotus emitendi ja tähtaja kaupa jäi sama panga puhul kogu tema vaidlusaluses rikkumises osalemise perioodi jooksul samaks, oli see jaotus igale pangale eriomane ja selle tulemusel määrati kindlaks igapäevane marginaal, mis oli seega samuti talle eriomane ja milles võeti seetõttu arvesse tema kauplemistegevuse eripära.
861
Lisaks, kuna Crédit agricole märgib oma repliigis, et tema argumentide eesmärk oli kritiseerida seda, et komisjon ei võtnud arvesse „päevasisest riskikaalu“, siis tuleb tõdeda, et see argument – eeldusel, et seda saab pidada vastuvõetavaks vaatamata selle hilinenult esitamisele – ei saa olla edukas.
862
Nende argumentide raames piirdub Crédit agricole ühe – selle panga enda sõnul – „hüpoteetilise“ näite põhjal märkimisega, et juhul, kui panga kauplemisintensiivsus eri päevadel oluliselt muutub, siis kaldub komisjoni kasutatud meetod pankade tegevust üle hindama. Nimetatud pank ei esita aga ühtegi tõendit, mis kinnitaks, et tema tegevusel olid vaidlusaluses rikkumises osalemise perioodil sellised tunnused.
863
Eeltoodut arvestades tuleb Crédit agricole’i neljanda väite kolmanda osa esimene argument põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
– Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i kriitika BGNi andmete kasutamise kohta
864
Vaidlustatud otsuse põhjenduses 903 ja selles viidatud 1060. joonealuses märkuses märkis komisjon, et „marginaali andmed […] 33 representatiivsete võlakirjade [kategooria] kohta koguti Bloombergi BGNi liithinnaallikast [mida kirjeldatakse kui] äriühingute ja riigivõlakirjade liithind reaalajas“.
865
Vaidlustatud otsuse põhjenduses 918 põhjendas komisjon BGNi andmete kasutamist järgmiselt:
„Mis puutub marginaalide kohta teabe saamise allikasse, siis selgitatakse [trahvide määramise] kirjas, et „toimikus esitatud andmed ei moodusta valimit, mis oleks iseenesest piisav selleks, et tagada, et kõik tähtajad ja kõik asjaomased emitendid, kelle pooled deklareerisid oma vastustes komisjoni teabenõudele, oleksid proportsionaalselt esindatud“ ning et komisjon on seega kogunud representatiivsete võlakirjade kohta iga päev andmeid ostu‑ ja müügikursside vahede kohta Bloombergi BGN liithinnaallikast. Teisisõnu, kuna komisjon nägi esialgu ette kasutada nii oma toimiku andmeid kui ka avalikke andmeid ning olles kindlaks teinud, et toimikus sisalduvad andmed ei olnud piisavalt representatiivsed, valis ta kohaldatavate hinnaerinevuste arvutamiseks kõige sobivama andmeallika“.
866
Vaidlustatud otsuse põhjenduse 921 juurde kuuluvas 1084. joonealuses märkuses märkis komisjon, et „kuigi praeguste hindade puhul on Bloombergi BGNi hinnad reaalajas hinnad ja need arvutatakse päevasiseselt vastavalt uutele noteeringutele […], on ajalooliste hindade puhul saadaval ainult päeva lõpu ostuhind ja müügihind“.
867
Vaidlustatud otsuse sama põhjenduse 1085. joonealuses märkuses lisas komisjon järgmist:
„[K]omisjon kasutas igapäevaste marginaalide arvutamiseks ainult Bloombergi BGNi ostu‑ ja müügikurssi. Bloombergi BGNi ostu‑ ja müügikursse hinnatakse samal ajal (päeva lõpus). Seetõttu ei ole Bloombergi BGNi müügikursilt Bloombergi ostukursi maha arvamise teel saadud marginaali arvutamisel ajalist nihet, mis võiks tulemust moonutada. Päeva lõpu marginaali ei või siiski kohaldada päevasiseste hindade suhtes […]. Seevastu komisjoni lähenemisviis seisneb selles, et kogu rikkumises osalemise perioodi jooksul kasutatakse konkreetse representatiivse võlakirja keskmist päeva lõpu marginaali ja seda kohaldatakse kokkulepitud tinglikele summadele.“
868
Crédit agricole’i neljanda väite kolmanda osa kolmandas argumendis ja Credit Suisse’i kolmanda väite teise osa esimeses argumendis heidavad hagejad komisjonile ette, et ta võttis aluseks BGNi andmed, mis on nende sõnul asendusväärtuse arvutamiseks ebasobivad. Need andmed väidetavalt suurendasid hinda, millega asjaomased pangad tegelikult tehinguid tegid, ja seega nende tehingute alusel arvutatud kohandamistegurit.
869
Sellega seoses märgib Crédit agricole eelkõige, et tehingute „piiratud valimi“ puhul on tegelikult saadud marginaalid BGNi andmetest tulenevatest päeva lõpu marginaalidest ligikaudu neli korda väiksemad. See tõendab väidetavalt, et need marginaalid on kunstlikult suuremad kui tegelikud marginaalid. Neil asjaoludel oleks komisjon pidanud neid „täpsemaid olemasolevaid andmeid“ arvesse võtma, isegi kui neid sai kasutada üksnes näitlikustamiseks, eelkõige „vähendades lõplikku marginaali asjakohase teguri alusel“.
870
Credit Suisse omakorda kritiseerib komisjoni selle eest, et see kasutas BGNi andmeid, mis põhinevad täpsustamata ja läbipaistmatul „välistaval meetodil“. Lisaks näivad need andmed kajastavat pigem esialgseid noteeringuid ja hinnaprognoose kui tehtud tehingute marginaale, mis võimaldab üksnes anda maksimaalseid marginaale, mida see pank võib loota klientidega kauplemisel saavutada, nagu nähtub Compass Lexeconi teisest aruandest. BGNi andmed on väidetavalt puudulikud ka seetõttu, et neis ei võeta arvesse võimalike tehingute mahtu, mis võivad marginaale mõjutada. Lisaks hindavad need saadud marginaale üle, kui Credit Suisse teeb tehinguid teiste turutegijatega, nagu nähtub ka Compass Lexeconi teisest aruandest. Lisaks leiab Credit Suisse, et komisjon ei saa välistada kõige sobivamat andmeallikat põhjusel, et teine kartelliosaline ei saa samu andmeid esitada.
871
Nagu on märgitud eespool punktis 807, ei ole suuniste punkt 15 käesolevas asjas vahetult kohaldatav, kuna komisjon kaldus suuniste punktis 13 ette nähtud trahvide arvutamise meetodist kõrvale.
872
Kui komisjon on trahvi arvutamise meetodi hindamise laia kaalutlusõigust kasutades käesoleval juhul õigesti määratlenud trahvide arvutamise alternatiivse meetodi, mis ei ole ette nähtud suuniste punktis 13, peab ta selle meetodi rakendamisel siiski hoolitsema kõige täpsemate olemasolevate andmete arvessevõtmise eest.
873
Seega tuleb kindlaks teha, kas BGNi andmed, mida komisjon kasutas lõpliku marginaali kindlakstegemiseks, kujutasid endast kõige täpsemaid olemasolevaid andmeid komisjoni kehtestatud meetodi rakendamisel.
874
Selles kontekstis ja võttes arvesse põhjendusi, mille komisjon esitas vaidlustatud otsuses (põhjendused 903 ja 918) ja eelkõige põhjendust, milles ta lükkas tagasi argumendid, millele asjaomased pangad haldusmenetluses tuginesid (põhjendused 919–929), ei saa viimased piirduda väitega, et komisjoni kasutatud andmetel on üks või mitu puudust, vaid nad peavad vastupidi tõendama, et selle institutsiooni poolt õiguspäraselt kindlaks määratud meetodi raames on tõepoolest olemas täpsemad andmed kui need, millest see institutsioon lähtus, ja et need andmed on tegelikult kättesaadavad (vt analoogia alusel 24. septembri 2019. aasta kohtuotsus HSBC Holdings jt vs. komisjon, T‑105/17, EU:T:2019:675, punkt 324).
875
Sellega seoses tuleb märkida, et Crédit agricole väidab peamiselt, et arvestades uuringut, mida ta Üldkohtule ei esitanud ja mille kohta ta ise möönab, et see puudutab tehingute „piiratud valimit“, oleks komisjon pidanud eelistama mitte BGNi andmeid, vaid tegelikke marginaale, millega see pank tehingud tegi ja mis oleks tulnud arvutada „kaudselt“ eespool viidatud „piiratud valimi“ alusel, et määrata kindlaks „õige“ marginaali vähendustegur.
876
Sellised ebatäpsed ja ebapiisavalt põhjendatud asjaolud ei tõenda aga, et oli kättesaadav muu täielik ja sidus andmete kogum kui komisjoni kasutatud BGNiandmed, ega ammugi seda, et see oli siin kasutatud andmetest parem.
877
Vastupidi, asjaolu, et Crédit agricole põhjendas oma kriitikat üksnes andmete „piiratud valimiga“, näitab pigem, et ta – ja veelgi enam komisjon – ei suutnud täpselt kindlaks teha ja dokumenteerida tehinguid, mida ta ise tegi.
878
Sellega seoses ei saa Üldkohus jätta märkimata, nagu nähtub vaidlustatud otsuse põhjendusest 926, et haldusmenetluses märkis Crédit agricole muu hulgas, et „kuna puuduvad tegelikud tehinguhinnad, mis võimaldaksid arvutada marginaali, tuleb kasutada kaudseid (nagu BGN) marginaale, mis on ühtaegu spetsiifilised nii võlakirjale kui ka konkreetse perioodi suhtes“, et „nende andmete asjakohane allikas on andmete esitaja Bloomberg, kes loob iga võlakirja ja päeva kohta päeva lõpus ostukursi ja müügikursi“ ning et „selle müügi‑ ja ostukursi vahe annab iga võlakirja ja iga päeva kohta välja iga võlakirja puhul konkreetse päeva lõpu marginaali“, millele see pank vastu ei vaidle.
879
Lisaks, kuigi uuring, millele Crédit agricole viitab, langeb kokku argumentidega, mille see pank esitas haldusmenetluses, nähtub vaidlustatud otsuse põhjendusest 925, et komisjon jättis need õigustatult kõrvale peamiselt põhjusel, et päevasisese hinna volatiilsuse tõttu ei saa selle panga pakutud meetodi raames võlakirja ostuhinda võrrelda samal päeval tehtud vastupidise tehingu ostuhinnaga.
880
Lõpuks, kui Crédit agricole soovis oma argumentides tugineda hagiavalduse lisas A.10 esitatud majandusuuringule, pidi ta viitama selle uuringu konkreetsetele punktidele, mis toetaksid käesolevat argumentatsiooni, mitte piirduma hagiavalduse sissejuhatuses nende mainimisega pealkirja „Hagiavalduse taust“ all ja neile viitamisega repliigis oma kriitika raames, et komisjon eksis vaatlusaluse perioodi osas, mida võeti talle määratud trahvi arvutamisel arvesse (neljanda väite esimene osa).
881
Credit Suisse väidab samamoodi nagu Crédit agricole, et kohandamisteguri kindlaksmääramisel ei oleks komisjon pidanud kasutama mitte BGNi andmeid, vaid tegelikke marginaale, millega see pank tehingud tegi.
882
Credit Suisse põhjendab oma väidet mitmeti BGNi andmete kritiseerimisega, mida tuleb analüüsida järgemööda.
883
Kõigepealt tuleb tagasi lükata kriitika, mis puudutab asjaolu, et komisjon jättis kõrvale tegelikud marginaalid, millega see pank tehinguid tegi, eelistades BGNi andmeid, kuna teine kartelliosaline ei saanud esitada samu andmeid.
884
See kriitika tuleneb vaidlustatud otsuse põhjenduse 918 väärast tõlgendamisest. Selles põhjenduses on märgitud, et BGNi andmete kasutamine on põhjendatud asjaoluga, et komisjoni toimiku andmed ei sisalda valimit, mis oleks iseenesest olnud piisav selleks, et tagada, et kõik tähtajad ja kõik asjaomased emitendid, kelle pooled esitasid oma vastustes komisjoni teabenõudele, oleksid proportsionaalselt esindatud.
885
Samuti tuleb tagasi lükata Credit Suisse’i kriitika, et BGNi andmete koostamise viis ei ole teada, mistõttu ei ole kindel, milline ulatus neile omistada.
886
On küll tõsi, nagu märgib Credit Suisse ja nagu nähtub Bloombergi platvormi koostatud dokumentidest, et BGNi andmete koostamise viis on osaliselt teadmata. Siiski ei saa selline asjaolu võtta komisjonilt võimalust kasutada käesolevas asjas neid andmeid.
887
Nimelt esiteks, nagu nähtub vaidlustatud otsuse põhjendustest 33, 220 või 725, kujutavad selle platvormi esitatud andmed endast andmeid, mida kauplejad peavad väga usaldusväärseks, sest nagu märgib Credit Suisse, koguvad sellised platvormid nagu Bloomberg turuteavet, et edastada need seejärel kõigile turuosalistele.
888
Teiseks, nagu nähtub vaidlustatud otsuse 1060. joonealusest märkusest, mis käsitleb Bloombergi platvormi koostatud dokumenti, on BGNi andmed allikas, mis põhineb paljude ettevõtjate rakendatavatel ja soovituslikel hindadel ning milles on näidatud kättesaadavad hinnad, et jõuda nende põhjal konsensusele, ning mille – nagu märgib komisjon – koostab menetluse suhtes kolmas isik.
889
Seega ei saa põhjendatult väita, et komisjon ei saa seetõttu, et BGNi andmete koostamise viis on osaliselt teadmata, neid viiteandmeid kasutada, eriti kui Credit Suisse ei ole absoluutselt nimetanud turuplatvorme, mis annavad täpsemat või asjakohasemat teavet kui Bloombergi platvorm.
890
Samuti tuleb tagasi lükata Credit Suisse’i kriitika, mis tugineb Compass Lexeconi teise aruande punktile 1.8 ja mille kohaselt näib, et BGNi andmed „kajastavad pigem algseid noteeringuid ja hinnaprognoose kui tehingute marginaale“.
891
Nimelt ei nähtu sellest aruandest piisava kindlusega, et BGNi andmete tegelik eesmärk oleks see, millele viitasid selle aruande autorid, eriti ilma bibliograafilise viiteta ja vastupidi sellele, kuidas komisjoni määratleb Bloombergi platvormi koostatud dokumendi kinnitust.
892
Lisaks tuleb märkida, et kinnitusel, mille Credit Suisse sellest aruandest võttis, on järgmine redaktsiooniline ettevaatusmärge: „as such, we understand that“, mis piirab märkimisväärselt selle kinnituse tõenduslikku väärtust, mida ei ole muul viisil tõendatud.
893
Mis puudutab lõpuks kriitikat, et BGNi andmetes ei võta arvesse vahetatud mahtude mõju SSA võlakirjade hindadele või ka ülehinnatakse Credit Suisse’i saadud marginaale, kui ta teeb tehinguid teiste turutegijatega, siis tuleb tõdeda, et see ei ole alusetu.
894
Siiski ei saa see järeldus käesolevas asjas võtta komisjonilt võimalust kasutada BGNi andmeid ja seega muuta neid andmeid kasutades arvutatud kohandamisteguri summat kehtetuks.
895
Nimelt esiteks ei saa komisjonile ette heita seda, et ta kasutas andmeid, mis ei kajasta täpselt tegelikke marginaale, millega Credit Suisse’i tehingud tehti, kui sellel institutsioonil ei olnud täpseid andmeid, mis oleksid piisavalt representatiivsed, nagu nähtub vaidlustatud otsuse põhjendusest 918, mida Credit Suisse ei ole vaidlustanud, ning järelikult oli tal kohustus asendusväärtuse leidmiseks kasutada meetodit, mis tugineb paratamatult vähem täpsetele alternatiivsetele andmetele.
896
Nii näeb suuniste punkt 16 ette, et „[k]ui ettevõtja esitatud andmed on puudulikud või need ei ole usaldusväärsed, võib komisjon selle ettevõtja kaupade või teenuste müügiväärtuse kindlaks määrata osaliste andmete ja/või mis tahes muu teabe põhjal, mida ta peab oluliseks või sobivaks“.
897
Teiseks nähtub eespool punktidest 831–850 ja 854, et asjaomaste pankade tehingute andmetele tuginev meetod ei saa olla sobivam kui meetod, mida kasutas komisjon vaidlustatud otsuses.
898
Seega tuleb komisjoni kehtestatud meetodi raames, mille õiguspärasust kinnitati eespool punktis 852, BGNi andmeid pidada kõige täpsemateks kättesaadavateks andmeteks, eelkõige arvestades Crédit agricole’i avaldusi nende andmete usaldusväärsuse kohta, et arvutada kohandamistegurit, millele viidatakse vaidlustatud otsuse põhjenduses 926 ja mida on meenutatud eespool punktis 878.
899
Järelikult tuleb Crédit agricole’i neljanda väite kolmanda osa kolmas argument ja Credit Suisse’i kolmanda väite teise osa esimene argument tagasi lükata.
– Credit Suisse’i kriitika selle kohta, et tema asendusväärtust hinnati üle seetõttu, et tema puhul võeti arvesse teiste pankade tinglikke summasid
900
Kolmanda väite teise osa kolmandas argumendis, mis on esitatud teise võimalusena juhuks, kui Üldkohus peaks leidma, et komisjonil oli õigus kasutada BGNi andmeid, heidab Credit Suisse komisjonile ette, et viimane hindas tema puhul arvesse võetud tinglikke summasid üle, omistades talle ekslikult summad, millega kauplesid teised pangad, ning lükkas tema sellekohased argumendid vaidlustatud otsuse põhjendustes 928 ja 929 tagasi.
901
Kui Credit Suisse’i tinglikesse summadesse arvata tehingud, millega see pank ostab likviidseid vahendeid (liquidity sourcing) (tasudes hinna teisele turutegijale), tähendaks see, et talle omistatakse tehingud, mille eest ta ei saanud tulu. Turutegija saab marginaali ainult kliendiga tehtud tehingult. Credit Suisse märgib sellega seoses, et hinda, mida edasimüüja maksab oma tarnijale, ei lisata müügiväärtuse arvutamisse.
902
Lisaks tähendaks see, kui selliseid likviidsete vahendite ostutehinguid, mis moodustavad 37,8–41% Credit Suisse’i tehingute kogusummast, võetaks tinglikes summades arvesse, et sama tehingut võetaks juhul, kui tehingud tehakse kahe vaidlusaluses rikkumises osalenud panga vahel, arvesse kaks korda.
903
Käesolevas argumendis heidab Credit Suisse komisjonile sisuliselt ette seda, et komisjon arvas tema puhul arvesse võetud tinglike summade hulka (mitte kohandamisteguri arvutamisel) likviidsete vahendite ostmisega seotud tehinguid, mis kujutavad endast tema arvates tarnetehinguid, mida müügiväärtuse arvutamisel arvesse ei võeta.
904
Kuigi on tõsi, et suuniste punkti 13 tähenduses „müügiväärtuse“ kindlaksmääramiseks tuleb trahvi põhisumma kindlaksmääramisel arvesse võtta üksnes asjaomase ettevõtja müügisummat ja seega koguhinda, mida see ettevõtja oma klientidelt asjaomasel kauba‑ või teenuseturul küsis (vt selle kohta 1. veebruari 2018. aasta kohtuotsus Kühne + Nagel International jt vs. komisjon, C‑261/16 P, ei avaldata, EU:C:2018:56, punktid 66 ja 67), ei ole see käesoleval juhul siiski nii, arvestades kohandamisteguri kindlaksmääramiseks komisjoni valitud meetodit.
905
Nimelt määras komisjon valitud meetodi raames, mida on meenutatud eespool punktides 748–759, kindlaks kohandamisteguri, mis vastab poolele igale pangale omasest keskmisest marginaalist, et võtta arvesse asjaolu, et iga panga tehtud ostu- või müügitehing moodustas vaid poole tervest SSA võlakirja ostu‑ ja edasimüügi tehingust (vaidlustatud otsuse põhjendused 897–899).
906
Sellest tuleneb, nagu nähtub eelkõige trahvi määramise kirja punktist 11 ja vaidlustatud otsuse 1054. joonealusest märkusest, et SSA võlakirjadega kauplemise eripära tõttu soovis komisjon määrata asendusväärtuse kindlaks mitte nii, et ta võttis müüja puhul arvesse iga SSA võlakirja müügitehingu kogu hinnavahet – mis oleks tal keelanud arvata asjaomaste pankade tinglikesse summadesse SSA võlakirja ostutehinguid –, vaid võttes arvesse poole tehingu marginaalist müüja suhtes ja poole tehingu marginaalist ostja suhtes.
907
Seega, kohaldades sellist meetodit, mille kehtivus tuvastati eespool punktis 852, ei olnud komisjonil muud valikut, kui lisada iga asjaomase panga tinglikesse summadesse mitte ainult tema müügitehingud, vaid ka tema ostutehingud, sealhulgas likviidsete vahendite ostutehingud, mis pealegi – kui mitte kõik – viivad hilisema müügitehinguni.
908
Lisaks võrdub raamatupidamislikus plaanis asjaolu, et komisjon võttis arvesse poole tehingu kogusummale kohaldatud keskmisest marginaalist, selleni, et aluseks võetakse keskmine marginaal, mida kohaldati poolele tehingu summast, mis välistab selle tehingu tingliku summa topeltarvestuse ühelt poolt ostja ja teiselt poolt müüja puhul.
909
Lõpuks, mis puudutab Credit Suisse’i väidet, et vaidlusaluses rikkumises osalenud pankadega tehtud likviidsete vahendite ostutehinguid ei oleks tohtinud rikkumise tinglikes summades arvesse võtta, siis tuleb meenutada, et suunistes on mõiste „asendusväärtus“ sarnaselt mõistega „müügiväärtus“ mõeldud selleks, et võtta ettevõtjale määratava trahvi arvutamisel lähtepunktiks summa, mis kajastaks rikkumise majanduslikku tähtsust ja asjaomase ettevõtja osakaalu rikkumises (vt selle kohta 9. juuli 2015. aasta kohtuotsus InnoLux vs. komisjon, C‑231/14 P, EU:C:2015:451, punkt 50 ja seal viidatud kohtupraktika).
910
Sellest tuleneb, et asendusväärtuse kindlaksmääramisel tuleb arvesse võtta kõiki tehinguid, mis on tehtud rikkumisega seotud turul, sarnaselt sellega, mis on valdav müügiväärtuse kindlaksmääramiseks (vt selle kohta 1. veebruari 2018. aasta kohtuotsus Panalpina World Transport (Holding) jt vs. komisjonC‑271/16 P, ei avaldata, EU:C:2018:59, punkt 30 ja seal viidatud kohtupraktika), ja seda iga vaidlusaluses rikkumises osalenud ettevõtja puhul, nagu nähtub suuniste punktist 10.
911
Võttes aga arvesse komisjoni kasutatud meetodit, mida on meenutatud eespool punktides 748–759, ja mille alusel ta määras iga asjaomase panga jaoks kindlaks asendusväärtuse, korrutades tema tinglikud summad kohandamisteguriga, mis määrati kindlaks poole oma keskmise marginaali alusel, on loogiline, et kui vaidlusaluses rikkumises osalenud pank ostis likviidseid vahendeid teiselt pangalt, kes osales samuti selles rikkumises, siis võttis komisjon arvesse sellele tehingule vastavaid tinglikke summasid iga panga puhul, nagu ta tegi iga likviidsete vahendite ostmise tehingu puhul, mida tegi vaidlusaluses rikkumises osalenud pank teises pangas, mis ei olnud rikkumises osalenud.
912
See meetod viib küll selleni, et arvesse võetakse konkreetse likviidsete vahendite ostmise tehinguga vahetatud tinglikku summat nii asjaomase SSA võlakirja müüja kui ka selle ostja jaoks.
913
See kahekordne arvessevõtmine tuleneb siiski suuniste alusel trahvide kindlaksmääramisele kehtivatest põhimõtetest endist, eriti suuniste punktist 10, mida kohaldatakse käesoleva asja konkreetses kontekstis, kus komisjon määras asendusväärtuse kindlaks mitte ainult müügitehingute, vaid ka ostutehingute alusel.
914
Lisaks tooks see, kui üks osa tehingutest – mis vaieldamatult kuuluvad kartellikokkuleppe kohaldamisalasse – jäetakse asendusväärtuse arvutamisest välja, kaasa selle, et vaidlusaluse rikkumise majanduslikku tähtsust vähendatakse kunstlikult, kahjustades seega ELTL artikli 101 rikkumiste tõhusa uurimise ja selle rikkumise eest karistamise eesmärki (vt analoogia alusel 11. juuli 2013. aasta kohtuotsus Team Relocations jt vs. komisjon, C‑444/11 P, ei avaldata, EU:C:2013:464, punkt 77).
915
Seega leidis komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 929 õigesti, et tema poolt õiguspäraselt määratletud meetodi raames, mille eesmärk oli määrata kindlaks asendusväärtus, mis on asjaomaste pankade kogu tegevuse ja eelkõige Credit Suisse’i tegevuse suhtes representatiivne, pidi ta selle panga puhul arvesse võetavate tinglike summade hulka arvama likviidsusostudega seotud tehingud, sealhulgas vaidlusaluses rikkumises osalenud pankade vahel tehtud tehingud.
916
Seega tuleb Credit Suisse’i kolmanda väite teise osa kolmas argument põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
2) Crédit agricole’i kriitika selle kohta, et komisjon otsustas jätta asendusväärtuse arvutamisel vaatlusaluse perioodina 2014. aasta arvesse võtmata
917
Suuniste punktis 13 on sätestatud, et „[t]rahvi põhisumma kindlaksmääramisel […] vaatleb komisjon [üldiselt] ettevõtja müüki viimasel rikkumises osalemise täisaastal“.
918
Vaidlustatud otsuse põhjendustes 894 ja 935 otsustas komisjon asendusväärtuse arvutamisel siiski kalduda suuniste punktist 13 kõrvale.
919
Selle kohta märkis komisjon, et „on kohasem aastane asendusväärtus kindlaks määrata [asjaomaste pankade] rikkumises osalemisele vastavate kuude jooksul tegelikult saadud müügiväärtuse alusel“ ja et „[s]eega keelatud kokkuleppes individuaalse osalemise perioodil kaubeldud tinglikud summad korrutatakse teguriga, mis arvutatakse individuaalse osalemise kestuse alusel, jagades nende kogusumma [vaidlusaluses rikkumise osalemise perioodil panga kauplemise tinglikud summad] rikkumises osalemise tervete kuude arvuga ning korrutades seejärel selle kuu keskmise 12-ga“.
920
Ta põhjendas seda valikut kolme põhjusega, nimelt SSA võlakirja turu muutuv suurus ja marginaalide suur volatiilsus rikkumisperioodil, samuti erinevad ajavahemikud, mil asjaomased pangad osalesid vaidlusaluses rikkumises.
921
Lisaks märkis komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 895, et aastapõhised kauplemise tinglikud summad peegeldasid vaidlusaluse rikkumise majanduslikku tähtsust ja iga ettevõtja suhtelist osakaalu selles rikkumises, sõltumata nende individuaalsest osalemise perioodist.
922
Neljanda väite esimeses osas väidab Crédit agricole, et komisjon rikkus suuniste punkti 13, hea halduse põhimõtet ja põhjendamiskohustust, kui ta võttis aluseks selle panga poolt vaidlusaluses rikkumises osalemise perioodil vahetatud SSA võlakirja tinglike summade aastase keskmise, mitte ainult selle panga vahetatud tinglikud summad 2014. aastal, mis on sama panga vaidlusaluses rikkumises osalemise viimane täisaasta.
923
Selle väiteosa põhjendamiseks väidab Crédit agricole oma hagiavalduses, et komisjon ei täpsustanud vaidlustatud otsuses marginaalide suure volatiilsuse laadi ega ulatust. Ta ei ole ka selgitanud, miks oli käesolevas asjas vaja kasutada vahetatud SSA võlakirja tinglike summade aastapõhist keskmist, eriti mis puudutab tema osalust, mis algas pärast 2011. aasta suure volatiilsuse perioodi. Lisaks leiab Crédit agricole, et komisjoni viidatud marginaalide suur volatiilsus ei õigusta suuniste punktist 13 kõrvalekaldumist. See oleks pidanud nii olema seda enam, et Crédit agricole’i puhul oli marginaal ühelt poolt aastapõhiste tinglike summade ja teiselt poolt 2014. aastal vahetatud tinglike summade vahel vaid 10%.
924
Oma repliigis lisab Crédit agricole, et komisjoni põhjendus erinevate asjaomaste pankade vaidlusaluses rikkumises osalemise erinevate perioodide kohta on absurdne ja vastuolus selle institutsiooni otsustuspraktikaga.
925
Mis puudutab kõigepealt argumenti, et vaidlustatud otsuses puuduvad põhjendused seoses komisjoni valikuga suuniste punktist 13 kõrvale kalduda, siis tuleb märkida, et vaidlustatud otsuse põhjendustest 894 ja 935, mille sisu on esitatud eespool punktides 918–921, nähtuvad selgelt ja üheselt selle valiku põhjused, võimaldades nii asjaomastel pankadel valiku põhjusi mõista ja Üldkohtul teostada kontrolli (vt selle kohta 23. novembri 2021. aasta kohtuotsus nõukogu vs. Hamas, C‑833/19 P, EU:C:2021:950, punkt 74 ja seal viidatud kohtupraktika).
926
On küll tõsi, nagu väidab Crédit agricole, et komisjon ei tõendanud vaidlustatud otsuses marginaalide suure volatiilsuse laadi ega ulatust, millele ta tugineb.
927
Siiski oleks liigne nõuda, et eraldi põhjendataks iga kvantitatiivset elementi, millele tugineb komisjoni arutluskäik, kuna see nähtub selgelt ja ühemõtteliselt, nagu on tõdetud eespool punktides 765–788 (vt analoogia alusel 1. juuli 2008. aasta kohtuotsus Chronopost ja La Poste/UFEX jt, C‑341/06 P ja C‑342/06 P, EU:C:2008:375, punktid 108 ja 111 ning seal viidatud kohtupraktika).
928
See kehtib käesolevas asjas seda enam, et esiteks esitas Crédit agricole Üldkohtus mitu argumenti, millega seati kahtluse alla nende marginaalide suur volatiilsus, millele komisjon tugines, ning et komisjonil oli võimalik oma seisukohti käesoleva kohtuasja uurimise raames põhjendada (vt analoogia alusel 1. juuli 2008. aasta kohtuotsus Chronopost ja La Poste/UFEX jt, C‑341/06 P ja C‑342/06 P, EU:C:2008:375, punkt 110).
929
Teiseks ei saa mõistlikult asuda seisukohale, et täpsustuste puudumine SSA võlakirja marginaalide laadi ja ulatuse kohta võttis SSA võlakirja turul tegutsejalt Crédit agricole’ilt võimaluse ise hinnata, kas vaidlustatud otsuse põhjendustes 894, 899 ja 935 tehtud objektiivne järeldus SSA võlakirjade turu suure volatiilsuse kohta rikkumisperioodil oli tõendatud või vastupidi ekslik.
930
Järelikult ei saa Crédit agricole tulemuslikult tugineda vaidlustatud otsuse põhjenduse puudumisele põhjuste osas, mis õigustasid komisjoni valikut suuniste punktist 13 kõrvale kalduda ja võtta aluseks mitte selle panga poolt 2014. aastal vahetatud tinglikud summad, vaid selle panga poolt kogu vaidlusaluses rikkumises osalemise perioodi jooksul vahetatud tinglike summade aastane keskmine.
931
Edasi, mis puudutab komisjoni valiku põhjendatust, siis tuleb meenutada, et suuniste punkt 13 lubab komisjonil kalduda kõrvale reeglist, mille kohaselt võetakse trahvisumma arvutamisel arvesse asjaomase ettevõtja müüki viimasel rikkumises osalemise täisaastal, tingimusel et see institutsioon põhjendab seda kõrvalekaldumist õiguslikult piisavalt (vt selle kohta 17. detsembri 2014. aasta kohtuotsus Pilkington Group jt vs. komisjon, T‑72/09, ei avaldata, EU:T:2014:1094, punktid 212 ja 213 ning seal viidatud kohtupraktika).
932
Käesoleval juhul põhjendas komisjon vaidlustatud otsuse põhjendustes 894 ja 935 oma valikut suuniste punktis 13 kehtestatud reeglist kõrvale kalduda kolme põhjusega, mida on meenutatud eespool punktis 920.
933
Ent nagu nähtub eespool punktist 923, vaidles Crédit agricole komisjoni suuniste punktist 13 kõrvalekaldumise põhjendatuse vaidlustamisel oma hagiavalduses vastu üksnes teisele põhjendusele, millele komisjon tugines, nimelt sellele, et SSA võlakirja marginaalid olid rikkumisperioodil väga volatiilsed.
934
Sellest tuleneb, et esimest ja kolmandat põhjendust, mis puudutavad SSA võlakirjade turu suuruse muutumist rikkumise perioodil ja asjaomaste pankade rikkumises osalemise erinevaid ajavahemikke, tuleb pidada lõplikult tõendatuks ja asjakohaseks, et põhjendada käesolevas asjas suuniste punktist 13 kõrvalekaldumist.
935
Sellega seoses tuleb märkida, et Crédit agricole küll vaidlustas oma repliigis komisjoni esitatud kolmanda põhjenduse.
936
Kuna aga neid hagiavalduses ei esitatud, on need argumendid uued ja need ei tugine faktilistele või õiguslikele asjaoludele, mis on tulnud ilmsiks menetluse käigus, ning neid ei saa mõista SSA võlakirjade marginaalide suurt volatiilsust käsitlevate argumentide täiendamisena, siis on need esitatud hilinenult ja on seega kodukorra artikli 84 lõike 1 alusel vastuvõetamatud (vt selle kohta 14. mai 2019. aasta kohtuotsus Commune de Fessenheim jt vs. komisjon, T‑751/17, EU:T:2019:330, punkt 60).
937
Neid täpsustatud asjaolusid arvestades tuleb tõdeda, et tõenditest, mille komisjon edastas pärast menetlust korraldava meetme võtmist ja mis puudutasid SSA võlakirjade (EIP ja CADES) valimit, mille tähtaeg oli 0–3 aastat ja mille tähtaeg oli 7–10 aastat, nähtub, et rikkumisperioodil esines nendes SSA võlakirjades tõepoolest suuri marginaale, eriti 2011. aasta lõpu ja 2013. aasta lõpu vahel.
938
See asjaolu koos vaidlustamata asjaoluga, et SSA võlakirjade turu suurus rikkumisperioodil varieerus, näitab selgelt, et tinglike summade aastapõhiseks muutmine – mille tulemusel võetakse trahvi põhisumma arvutamisel arvesse iga asjaomase panga kogu rikkumisperioodi – oli vajalik selleks, et kajastada rikkumise majanduslikku tähtsust, nagu märgib komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 895.
939
Nimelt, kui komisjon võtaks aluseks üksnes iga panga osalemise viimase aasta vaidlusaluses rikkumises, alahindaks ta selle rikkumise majanduslikku tähtsust, jättes arvesse võtmata aastad 2012 ja 2013, mille jooksul oli rikkumise mõju kõige suurem eelkõige marginaalide suure volatiilsuse tõttu.
940
Seda järeldust ei sea kahtluse alla Crédit agricole’i argument, mis tugineb sisuliselt asjaolule, et tema osalemine rikkumises – mis algas 11. jaanuaril 2013 ja lõppes 24. märtsil 2015 – toimus perioodil, mille ajal oli marginaalide volatiilsus väiksem, mis oleks pidanud viima selleni, et komisjon ei kalduks tema puhul suuniste punktist 13 kõrvale.
941
Nimelt, kui Crédit agricole’ile ei kohaldataks tema tinglike summade aastapõhiseks muutmist, oleks see viinud selleni, et komisjon ei oleks võtnud tema trahvi põhisumma arvutamisel arvesse sama vaatlusalust perioodi nagu teiste asjaomaste pankade puhul, mis oleks tal takistanud määrata trahve, mis kajastavad iga asjaomase panga osakaalu vaidlusaluses rikkumises, nagu nähtub sisuliselt vaidlustatud otsuse põhjendusest 895.
942
Lisaks, võttes arvesse asjaolu, et 2013. aastat või isegi 2014. aasta algust iseloomustas marginaalide volatiilsus, mis oli küll selgelt väiksem kui aastatel 2012 ja 2013, kuid mis on suurem kui ajavahemikul alates 2014. aasta algusest, oleks Crédit agricole’i trahvi põhisumma arvutamine üksnes 2014. aasta jooksul vahetatud tinglike summade alusel toonud kaasa võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumise teiste vaidlusaluses rikkumises osalenud pankade kahjuks.
943
Sellisel juhul oleks Crédit agricole olnud ainus pank, kelle trahvi põhisumma oleks arvutatud sellise aasta alusel, mille jooksul oli marginaalide volatiilsus väike, ja seda isegi siis, kui ta osales vaidlusaluses rikkumises ka 2013. aastal, mida iseloomustas SSA võlakirjade marginaalide märkimisväärne volatiilsus.
944
Lõpuks ei esita Crédit agricole ühtegi tõendit, mis kinnitaks, et aastased tinglikud summad ei näita tema juhtumi eripära arvestades tema tegelikku suurust ja majanduslikku võimsust ega tema toime pandud rikkumise ulatust (vt selle kohta 11. juuli 2014. aasta kohtuotsus Esso jt vs. komisjon, T‑540/08, EU:T:2014:630, punkt 96 ja seal viidatud kohtupraktika).
945
Sellega seoses ei ole piisav asjaolu, mida Crédit agricole rõhutab, et tema puhul aluseks võetud aastane asendusväärtus erineb üksnes 10% selle panga poolt 2014. aastal vahetatud tinglikust summast.
946
Seega võis komisjon viga tegemata käesolevas asjas suuniste punktist 13 asjaomastele pankadele ja eelkõige Crédit agricole’ile määratud trahvide põhisumma arvutamisel kõrvale kalduda.
947
Mis puudutab lõpuks Crédit agricole’i väidetud hea halduse põhimõtte rikkumist, siis tuleb tõdeda, et seda ei toeta argumendid, mis on eraldiseisvad argumentidest, mis on esitatud selleks, et kritiseerida komisjoni valikut mitte kasutada asendusväärtuse arvutamisel vaatlusaluse perioodina 2014. aastat, mistõttu tuleb see tagasi lükata samadel põhjustel, mis on esitatud eespool punktides 931–946.
948
Eeltoodut arvestades tuleb Crédit agricole’i neljanda väite esimene osa tagasi lükata.
3) Raskusastme kordajaga seotud kriitika (suuniste punktid 20–23)
949
Vaidlustatud otsuse põhjendustes 940 ja 941 määras komisjon rikkumise raskusastme kordajaks 16%.
950
Ta põhjendas seda raskusastme kordajat peamiselt asjaoluga, et vaidlusalune rikkumine hõlmas kogu EMPd ja seisnes hindade kindlaksmääramise kokkulepetes, salajases teabevahetuses, turu jagamises ja klientide jagamises, mis on üks raskemaid konkurentsipiiranguid.
951
Crédit agricole’i neljanda väite neljandas osas ja Credit Suisse’i kolmanda väite kolmandas osas vaidlevad hagejad komisjoni kohaldatud raskusastme kordajale 16% vastu.
952
Esiteks, mis puudutab Crédit agricole’i, siis väidab see pank, et komisjonil ei olnud õigust kohaldada kõigile vaidlusaluses rikkumises osalenud pankadele ühist raskusastme kordajat ja ta oleks pidanud tema suhtes kohaldama „asjakohasemat“ raskusastme kordajat.
953
Crédit agricole leiab, et võrdse kohtlemise põhimõtte järgimiseks ning 7. juuni 1983. aasta kohtuotsuse Musique Diffusion française jt vs. komisjon (100/80–103/80, EU:C:1983:158, punkt 129) ja 8. juuli 1999. aasta kohtuotsuse komisjon vs. Anic Partecipazioni (C‑49/92 P, EU:C:1999:356, punkt 90) täitmiseks tuli kohaldada individualiseeritud ja väiksema raskusastme kordajat. Nende kohtuotsuste kohaselt on komisjon kohustatud raskusastme kordaja kindlaksmääramisel arvesse võtma vaidlusaluse rikkumise kestust, asjaomaste ettevõtjate käitumist – mis võib olla vähese raskusastmega –, nende rolli rikkumise algatamisel, nende saadud kasumit ja nende suurust.
954
Crédit agricole osales väidetavalt rikkumises aga lühemat aega kui teised pangad ega panustanud selle algatamisse. Lisaks oli tema kaupleja vähem aktiivne kui teiste pankade kauplejad. Lõpuks on Crédit agricole vaid „väga väike turuosaline“ SSA võlakirjade turul, kuhu see pank sisenes alles 2012./2013. aastal.
955
Sellega seoses tuleb kõigepealt märkida, et Crédit agricole ei saa tulemuslikult tugineda 7. juuni 1983. aasta kohtuotsusele Musique Diffusion française jt vs. komisjon (100/80–103/80, EU:C:1983:158, punkt 129) ega 8. juuli 1999. aasta kohtuotsusele komisjon vs. Anic Partecipazioni (C‑49/92 P, EU:C:1999:356, punkt 90), kuna neid ei tehtud hagide raames, mis olid esitatud otsuste peale, mis võeti vastu ajal, mil ELTL artikli 101 alusel määratud trahvide arvutamist reguleerisid suunised, millega komisjon oma kaalutlusõigust ise piiras.
956
Nimelt, nagu nähtub sõnaselgelt 7. juuni 1983. aasta kohtuotsusest Musique Diffusion française jt vs. komisjon (100/80–103/80, EU:C:1983:158) ja 8. juuli 1999. aasta kohtuotsusest komisjon vs. Anic Partecipazioni (C‑49/92 P, EU:C:1999:356), puudutavad need trahvide arvutamist määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 alusel: esimene määrus ELTL artiklite [101] ja [102] rakendamise kohta (ELT 1962, 13, lk 204) – mis on sisuliselt üle võetud määruse nr 1/2003 artiklisse 23 –, mitte suuniste, eelkõige nende punktide 20–23 alusel (vt selle kohta 16. juuni 2011. aasta kohtuotsus Team Relocations jt vs. komisjon, T‑204/08 ja T‑212/08, EU:T:2011:286, punkt 87).
957
Sellest tuleneb, et 7. juuni 1983. aasta kohtuotsus Musique Diffusion française jt vs. komisjon (100/80–103/80, EU:C:1983:158) ja 8. juuli 1999. aasta kohtuotsus komisjon vs. Anic Partecipazioni (C‑49/92 P, EU:C:1999:356) ei saa kohustada komisjoni raskusastme kordaja kindlaksmääramise staadiumis (suuniste punktid 20–23) arvesse võtma muid asjaolusid peale vaidlusaluse rikkumise olemusliku raskuse, mida komisjon on igal juhul ja nagu on ette nähtud kohtupraktikas (vt selle kohta 16. juuni 2011. aasta kohtuotsus Team Relocations jt vs. komisjon, T‑204/08 ja T‑212/08, EU:T:2011:286, punkt 87) sellele pangale määratud trahvi arvutamise muudes staadiumides arvesse võtnud.
958
Lisaks tuleb meenutada, et kuigi ELTL artikli 101 alusel määratud trahvide arvutamisel ei saa komisjon eirata võrdse kohtlemise põhimõtet (vt selle kohta 14. mai 1998. aasta kohtuotsus BPB de Eendracht vs. komisjon, T‑311/94, EU:T:1998:93, punkt 309), nähtub nii suuniste punktist 22 kui ka seda käsitlevast kohtupraktikast, et raskusastme kordaja kajastab põhimõtteliselt vaidlusaluse rikkumise raskust, mitte iga asjaomase ettevõtja rikkumises osalemise suhtelist raskust (vt selle kohta suuniste kehtivusajal määratud trahvide arvutamiseks määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja [CA] (EÜT 1998, C 9, lk 3) artikli 65 lõike 5 alusel 12. novembri 2009. aasta kohtuotsus Carbone-Lorraine vs. komisjon, C‑554/08 P, ei avaldata, EU:C:2009:702, punktid 27 ja 29; suuniste kehtivusajal 12. detsembri 2012. aasta kohtuotsus Novácke chemické závody vs. komisjon, T‑352/09, EU:T:2012:673, punkt 58, ning 14. mai 2014. aasta kohtuotsus Reagens vs. komisjon, T‑30/10, ei avaldata, EU:T:2014:253, punkt 240).
959
Seega hinnatakse individuaalseid asjaolusid põhimõtteliselt mitte rikkumise raskuse hindamisel, st trahvi põhisumma kindlaksmääramisel, vaid põhisumma kohandamisel kergendavate ja raskendavate asjaolude alusel (vt selle kohta 11. juuli 2013. aasta kohtuotsus Team Relocations jt vs. komisjon, C‑444/11 P, ei avaldata, EU:C:2013:464, punkt 103).
960
Just selles tähenduses näevad suuniste punktid 19–22 ette raskusastme kordaja kindlaksmääramise asjaomase rikkumise eest, mitte iga rikkumises osalenud ettevõtja suhtes.
961
Käesolevas asjas ei saa sellise rikkumise puhul, nagu on tuvastatud vaidlustatud otsuses, raskusastme kordajat 16% pidada sobimatuks või ebaproportsionaalseks.
962
Nimelt, nagu komisjon vaidlustatud otsuse põhjendustes 939–941 õigesti märkis, hõlmas vaidlusalune rikkumine kogu EMPd ja puudutas hinnakokkuleppeid, salajast teabevahetust, turu jagamist ja klientide jagamist, mis on kõige raskemad konkurentsipiirangud.
963
Lisaks on raskusastme koefitsient 16% oluliselt väiksem kui sellises vormis konkurentsipiirangute kohta suuniste punktides 21 ja 23 näidatud vahemiku ülempiir.
964
Nimelt märkis komisjon suuniste punktides 21 ja 23, et ta lähtub üldjuhul kuni 30% müügiväärtusest, kuid selliste rikkumiste puhul nagu hindade kindlaksmääramise ja turu jagamise horisontaalkokkulepped – nagu on kvalifitseeritud vaidlusaluses otsuses – on kasutatav osakaal üldjuhul „astmestiku kõrgemal tasemel“.
965
Lisaks ja vastupidi sellele, mida väidab Crédit agricole, ei näita tema suhtes kohaldatud raskusastme kordaja kuidagi võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumist.
966
Nimelt võeti vastavalt komisjoni kohustusele võtta arvesse asjaomase ettevõtja individuaalset käitumist selle panga eripära ja vaidlusaluses rikkumises osalemise asjakohaseid tunnuseid arvesse trahvi arvutamise muudes staadiumides (vt selle kohta 11. juuli 2013. aasta kohtuotsus Team Relocations jt vs. komisjon, C‑444/11 P, ei avaldata, EU:C:2013:464, punktid 99, 100, 105 ja 106).
967
Nii tõid Crédit agricole’i vaidlusaluses rikkumises osalemise lühem kestus, nagu ka asjaolu, et Crédit agricole ei osalenud selle algatamises – asjaolu, mis on tihedalt seotud rikkumises osalemise kestusega –, kaasa selle, et komisjon kohaldas tema suhtes kestuskordajat 2,20 aastat, samas kui BofA puhul oli see 3,28 aastat, Credit Suisse’i puhul 4,75 aastat ja Deutsche Banki puhul 4,18 aastat, nagu nähtub vaidlustatud otsuse põhjendusest 951.
968
Samuti võeti selle panga väikseimat suurust arvesse asendusväärtuses, mis selle panga vahetatud tinglike summade väiksema mahu tõttu osutus palju väiksemaks kui teistel pankadel, nagu nähtub vaidlustatud otsuse põhjendusest 905.
969
Lõpuks ei pidanud komisjon käesolevas asjas arvesse võtma asjaolu, et vaidlusaluse rikkumise ajal oli Crédit agricole’i kaupleja vähem aktiivne kui teiste pankade kauplejad.
970
Nimelt lisaks asjaolule, et Crédit agricole ei väida ega ammugi tõenda, et ta täitis suuniste punkti 29 kolmanda taande tingimused, nähtub väljakujunenud kohtupraktikast, et rikkumises osalemise passiivsed vormid, nagu ettevõtja osalemine koosolekutel, mille käigus sõlmiti konkurentsivastase eesmärgiga kokkulepped, olemata sellele selgelt vastu, väljendavad kaasaaitamist, mis võib kaasa tuua tema vastutuse ELTL artikli 101 alusel, kuna ebaseadusliku algatuse vaikiv heakskiit, teatamata avalikult, et isik ei loe end selle algatuse sisuga seotuks, või sellest haldusorganeid teavitamata, toob kaasa rikkumise jätkamise julgustamise ja takistab selle avastamist (vt 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus Eturas jt, C‑74/14, EU:C:2016:42, punkt 28 ja seal viidatud kohtupraktika).
971
Seega võis komisjon viga tegemata kohaldada Crédit agricole’i suhtes nimelt raskusastme kordajat, mis oli 16%.
972
See järeldus kehtib ka Credit Suisse’i kohta ning seda ei sea kahtluse alla selle panga argument, milles ta piirdub hagiavalduse ainult ühes punktis väitega, et „[talle] määratud trahvi puhul on rikkumise raskust oluliselt üle hinnatud, [kuna] komisjon ei ole tõendanud, et hinna kindlaksmääramist puudutavad läbirääkimised on eesmärgilt konkurentsivastased (esimese väite teine osa)“, „et ei olnud olemas tervikplaani, millel oleks sama eesmärk enne ja pärast 2013. aasta veebruari (teise väite esimene osa)“, „et ta ei olnud teadlik – ja tal ei olnud võimalik pärast 2013. aasta veebruari teiste pankade kahepoolset vestlust mõistlikult ette näha)“; ja „[k]omisjon ei ole õiguslikult piisavalt tõendanud, et 2013. aasta veebruarile järgnenud tegevus oli vältav (teise väite kolmas osa)“.
973
Nimelt vastavad need neli kriitikat täpselt Credit Suisse’i esitatud kriitikale, mille Üldkohus lükkas tagasi esimese väite teises osas ning teise väite esimeses, teises ja kolmandas osas, millele see pank muide sõnaselgelt viitab.
974
Sellest tuleneb, et Crédit agricole’i neljanda väite neljas osa ja Credit Suisse’i kolmanda väite kolmas osa tuleb põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
4) Kestuse kordajaga seotud kriitika (suuniste punkt 24)
975
Vaidlustatud otsuse põhjendustes 950 ja 951 märkis komisjon, et ta arvutas suuniste punktis 24 ette nähtud kestuse kordaja iga panga vaidlusaluses rikkumises osalemise päevade arvu alusel, mis on kindlaks määratud selle otsuse põhjenduses 842.
976
Komisjon kohaldas Crédit agricole’ile vaidlusaluses rikkumises osalemise 804 päeva eest kordajat 2,20 aastat ja Credit Suisse’i puhul kordajat 4,75 aastat seetõttu, et see osales vaidlusaluses rikkumises 1738 päeva.
977
Crédit agricole’i neljanda väite viiendas osas ja Credit Suisse’i kolmanda väite neljandas osas vaidlustavad hagejad nende suhtes aluseks võetud kestuse kordaja.
i) Kriitika kestuse kordaja 2,20 aasta kohta, mida Crédit agricole’ile kohaldati
978
Neljanda väite viiendas osas heidab Crédit agricole komisjonile ette, et viimane kohaldas kordajat 2,20 aastat põhjusel, et see pank osales vaidlusaluses rikkumises 10. jaanuarist 2013 kuni 24. märtsini 2015.
979
Ent nagu Crédit agricole oma esimese ja teise väite raames tõendas, ei ole tema osalemine vaidlusaluses rikkumises pärast 2013. aasta lõppu või hiljemalt pärast 2014. aasta algust tõendatud.
980
Nimelt eiras komisjon või jättis tähelepanuta mitu rikkumise kestusega seotud määravat asjaolu. Esiteks näitab kättesaadavate tõendite arvu vähenemine alates 2013. aasta oktoobri lõpust vaidlusaluse rikkumise lõppemist tükk aega enne komisjoni määratud kuupäeva, mida kinnitab see, et Crédit agricole’i kaupleja ja BofA kaupleja vahel ei toimunud vestlusi pärast seda, kui viimane asus 2014. aasta esimesel poolaastal Deutsche Bankist tööle BofA‑sse. Teiseks ei olnud etteheidetaval tegevusel – või vähemalt teabevahetusel – konkurentsivastast eesmärki ning see oli 2013. aastal ja 2014. aasta alguses liiga harv.
981
Sellega seoses tuleb kõigepealt märkida, et kestuse kordajal, mida kasutati ELTL artikli 101 alusel määratud trahvi summa kindlaksmääramisel, puudub seos rikkumise raskusastmega ja seega rikkumise eesmärgil või tagajärjel põhineva konkurentsivastase laadiga, mis õigustab selle trahvi määramist.
982
Seega tuleb Crédit agricole’i argument, et kõnealusel tegevusel puudub konkurentsivastane eesmärk – mis pealegi eespool tagasi lükati –, tagasi lükata.
983
Ülejäänud osas tuleb tõdeda, et Crédit agricole’i argumendid, et vaidlusalune rikkumine ei olnud vältav ning et komisjon tegi vea kuupäeva osas, mil selle panga rikkumises osalemine lõppes, on juba tagasi lükatud vastuses teisele väitele.
984
Siiski on eespool punktis 145 tõdetud, et komisjon ei saanud õiguspäraselt tugineda 10. jaanuari 2013. aasta vestlusele ja et seetõttu tuli Crédit agricole’i vaidlusaluses rikkumises osalemise algus 11. jaanuarile 2013 edasi lükata.
985
Võttes aga arvesse asjaolu, et kestuse kordaja arvutamisel komisjoni poolt ümardati see allapoole teise kümnendkohani (eelkõige Credit Suisse’i ja Deutsche Banki puhul) ning et Crédit agricole’i vaidlusaluses rikkumises osalemise kestuse vähendamine ühe päeva võrra – 804 päevalt 803 päevale – toob kaasa kordaja vähendamise 2,20‑lt 2,19‑le, tuleb tõdeda, et selle panga suhtes kohaldatava kestuse kordaja arvutamisel on tehtud viga.
986
Seega tuleb Crédit agricole’i neljanda väite viienda osaga nõustuda.
ii) Kriitika, mis puudutab Credit Suisse’i puhul aluseks võetud kestuse kordajat 4,75 aastat
987
Kolmanda väite neljandas osas heidab Credit Suisse komisjonile ette, et viimane kohaldas kordajat 4,75 aastat, kuna see pank osales vaidlusaluses rikkumises 21. juunist 2010 kuni 24. märtsini 2015. Ent nagu ta tõendas oma teise väite neljandas osas, ei ole tema osalemine rikkumises pärast 2014. aasta augustit tõendatud.
988
Kuna Credit Suisse’i teise väite neljas osa on tagasi lükatud, tuleb sama teha ka tema kolmanda väite neljanda osaga.
b)
Crédit agricole’ile määratud trahvi põhisumma kohandamist puudutav kriitika
989
Mis puudutab Crédit agricole’i trahvi põhisumma kohandamist komisjoni poolt suuniste 2. jao alusel, siis heidab see pank komisjonile vastavalt oma neljanda väite neljandas osas ja neljanda väite teises osas ette, et komisjon on esiteks teinud hindamisvigu kergendavate asjaolude analüüsimisel ja teiseks rikkunud võrdse kohtlemise põhimõtet, kui ta määras kindlaks talle kohaldatud konkreetse hoiatamise kordaja (suuniste punkt 30).
990
Tuleb siiski tõdeda, et oma neljanda väite neljandas osas ei esita Crédit agricole ühtegi argumenti, mis kinnitaks väidet, et kergendavate asjaolude analüüsimisel on tehtud hindamisvigu, ning piirdub sellega, et kritiseerib hinnangut, mille andis komisjon vaidlusaluse rikkumise raskusastme kordajale, mida on arvesse võetud selle otsuse põhjenduses 941.
991
Seega tuleb vastavalt kodukorra artikli 76 punktile d see argument, et kergendavate asjaolude hindamisel on tehtud hindamisvigu, mis on esitatud tema neljanda väite neljandas osas, jätta vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata.
992
Seetõttu analüüsitakse trahvi põhisumma kohandamise vaidlustamise raames ainult Crédit agricole’i kriitikat, mis puudutab konkreetse hoiatamise kordaja alusel tehtud kohandust (suuniste punkt 30) ja võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumist.
993
Oma väite põhjendamiseks väidab Crédit agricole, et vaidlustatud otsuse põhjenduses 964 ei saanud komisjon võrdse kohtlemise põhimõtet rikkumata kohaldada tema ja BofA suhtes suuniste punkti 30 alusel konkreetset hoiatamise kordajat – vastavalt 1,2 ja 1,3 – nende käibe suuruse tõttu – vastavalt ligikaudu 55 miljardit eurot ja 73 miljardit eurot 2020. aastal –, loobudes sellest aga Credit Suisse’i puhul, kelle käive oli samal aastal siiski ligikaudu 21 miljardit eurot.
994
Sellega seoses on Euroopa Kohus juba otsustanud, et nagu nähtub suuniste punktist 30, mille õigusvastasusele Crédit agricole ei ole pealegi viidanud, õigustab asjaolu, et ettevõtja käive on eriti suur võrreldes teiste kartellis osalenud ettevõtjatega, trahvi hoiatava mõju tagamiseks trahvi suurendamist asjaomase ettevõtja majandusliku võimsuse alusel (vt selle kohta 17. juuni 2010. aasta kohtuotsus Lafarge vs. komisjon, C‑413/08 P, EU:C:2010:346, punkt 102, ja 2. veebruari 2012. aasta kohtumäärus Elf Aquitaine vs. komisjon, C‑404/11 P, ei avaldata, EU:C:2012:56, punkt 86 ja seal viidatud kohtupraktika).
995
Lisaks, kuigi komisjon ei saa konkreetses otsuses konkreetsete hoiatamise kordajate kindlaksmääramisel eirata võrdse kohtlemise põhimõtet (vt selle kohta 13. detsembri 2012. aasta kohtuotsus Versalis ja Eni vs. komisjon, T‑103/08, ei avaldata, EU:T:2012:686, punkt 324), ei saa asjaomased ettevõtjad siiski nende kordajate kindlaksmääramist kritiseerida, kuna need ei ole täpselt proportsionaalsed erinevate asjaomaste ettevõtjate käibega (vt selle kohta 18. juuli 2013. aasta, kohtuotsus Dow Chemical jt vs. komisjon, C‑499/11 P, EU:C:2013:482, punktid 88 ja 91, ning 19. detsembri 2013. aasta kohtuotsus Siemens jt vs. komisjon, C‑239/11 P, C‑489/11 P ja C‑498/11 P, ei avaldata, EU:C:2013:866, punktid 302 ja 303).
996
Käesoleval juhul nähtub vaidlustatud otsuse põhjendusest 964 sõnaselgelt, et konkreetsed hoiatamise kordajad, mida komisjon BofA ja Crédit agricole’i suhtes kohaldas, määrati kindlaks nende ettevõtjate käivete suhtelise tähtsuse alusel.
997
Lisaks ei vaidle Crédit agricole vastu sellele, et 2020. aastal oli Credit Suisse’i käive, mida nimetatud põhjenduses 964 küll ei mainitud, kuid mille Crédit agricole oma hagiavalduses edastas, tema omast nagu ka BofA omast palju väiksem.
998
Nimelt oli Credit Suisse’i käive 3,38 korda väiksem kui BofA oma ja 2,62 korda väiksem kui Crédit agricole’i oma, mis tähendab, et Credit Suisse’il oli vaidlusaluses rikkumises osalenud pankadest palju väiksem majanduslik võimsus.
999
Sellest tuleneb, et trahvi hoiatava mõju tagamiseks BofA ja Crédit agricole’i suhtes võis komisjon õigustatult kohaldada neile konkreetset hoiatamise kordajat ning võrdse kohtlemise põhimõtet rikkumata seda kordajat Credit Suisse’i suhtes mitte kohaldada.
1000
Seega tuleb Crédit agricole’i neljanda väite teine osa põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
1001
Eeltoodut arvestades tuleb Crédit agricole’i neljas väide ja Credit Suisse’i kolmas väide jätta osaliselt vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata ja osaliselt põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
5.
Järeldus väidete kohta, millega taotletakse vaidlustatud otsuse tühistamist
1002
Kõigest eeltoodust tuleneb, et Crédit agricole’i esimene tühistamisväide kohtuasjas T‑386/21 ning kõik Credit Suisse’i poolt kohtuasjas T‑406/21 esitatud tühistamisväited tuleb tagasi lükata.
1003
Seega tuleb kohtuasjas T‑406/21 Credit Suisse’i esimene ja teine nõue, millega sisuliselt taotletakse vaidlustatud otsuse artikli 1 punkti d täielikku või osalist tühistamist ning talle selle otsuse artikli 2 punktis d määratud trahvi täielikku või teise võimalusena osalist tühistamist, jätta rahuldamata.
1004
Kuna Credit Suisse ei palu Üldkohtul teostada ELTL artiklis 261 ja määruse nr 1/2003 artiklis 31 ette nähtud täielikku pädevust (vt punktid 46 ja 67–69 eespool), tuleb selle panga poolt kohtuasjas T‑406/21 esitatud hagi tervikuna rahuldamata jätta.
1005
Seevastu Crédit agricole’i teise ja kolmanda väite analüüsist nähtub, et tema osalemine vaidlustatud otsuses tuvastatud ühes ja vältavas rikkumises on tõendatud alles alates 11. jaanuarist 2013 ning et kui komisjon leidis otsuse artikli 1 punktis c, et see ettevõtja osales ühes ja vältavas rikkumises alates 10. jaanuarist 2013, tegi komisjon seega vea.
1006
Järelikult, nagu nähtub neljanda väite analüüsist, kuna komisjon leidis vaidlustatud otsuse artikli 2 punktis c määratud trahvi summa arvutamisel, et Crédit agricole’i toime pandud rikkumine kestis 2,20 aastat, siis on komisjon rikkunud määruse nr 1/2003 artikli 23 lõiget 3.
1007
Sellest järeldub, et Crédit agricole’i esimene ja teine nõue tuleb osaliselt rahuldada ning et esiteks tuleb vaidlustatud otsuse artikli 1 punkt c tühistada osas, milles komisjon tuvastab selles sättes, et Crédit agricole osales ühes ja vältavas rikkumises alates 10. jaanuarist 2013, ning teiseks tuleb sama otsuse artikli 2 punkt c tühistada osas, milles on Crédit agricole’ile määratava trahvi summaks määratud 3993000 eurot.
1008
Kuna kohtuasjas T‑386/21 tuvastatud rikkumised mõjutavad trahvisumma kindlaksmääramist ja kuna Crédit agricole palub oma teises nõudes talle määratud trahvi vähendada, peab Üldkohus nendest rikkumistest tulenevaid tagajärgi analüüsima oma täieliku pädevuse raames.
F. Crédit agricole’i nõuded täieliku pädevuse raames
1009
Teise võimalusena esitatud teises nõudes palub Crédit agricole Üldkohtul teostada oma täielikku pädevust, et vähendada talle määratud trahvi summat.
1010
Kui liidu kohus teostab ELTL artiklis 261 ja määruse nr 1/2003 artiklis 31 ette nähtud täielikku pädevust, siis on tal lisaks pelgale karistuse seaduslikkuse kontrollile õigus asendada enda hinnanguga hinnang, mille on kõnealuse karistuse suuruse kindlaksmääramisel andnud komisjon, kes on vastu võtnud akti, milles see summa algul kindlaks määrati (vt 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus Galp Energía España jt vs. komisjon, C‑603/13 P, EU:C:2016:38, punkt 75 ja seal viidatud kohtupraktika) ning järelikult määratud trahvisumma tühistada või seda vähendada või suurendada).
1011
Ettevõtjale määratud trahvi summa kindlaksmääramisel täieliku pädevuse alusel on liidu kohtu ülesanne hinnata ise konkreetse juhtumi asjaolusid ja asjaomase rikkumise liiki. See eeldab määruse nr 1/2003 artikli 23 lõike 3 kohaselt seda, et iga karistatava ettevõtja puhul tuleb arvesse võtta kõnealuse rikkumise raskust ja kestust, järgides muu hulgas põhjendamise, proportsionaalsuse, karistuste individualiseerimise ja võrdse kohtlemise põhimõtet, ilma et liidu kohus oleks kohustatud järgima suunavaid norme, mille on komisjon oma suunistes ette näinud, isegi kui liidu kohtud võivad suunistest juhinduda (vt selle kohta 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus Galp Energía España jt vs. komisjon, C‑603/13 P, EU:C:2016:38, punktid 89 ja 90).
1012
Sellega seoses tuleb märkida, et Üldkohus tuvastas eespool punktides 145, 551, 984 ja 1005, et komisjon eksis, kui ta pidas Crédit agricole’i vaidlusaluses rikkumises osalemise alguskuupäevaks 10. jaanuari 2013, mis tähendas, et see kuupäev tuli edasi lükata 11. jaanuarile 2013. Ilma et see järeldus mõjutaks selle panga osalemise kestust vaidlusaluses rikkumises ja selle suhtes kohaldatud kestuse kordajat, lükkas Üldkohus põhjendamatuse tõttu tagasi nimetatud panga kriitika, mis oli suunatud talle määratud trahvisumma kindlaksmääramisega seotud muude asjaolude, eelkõige vaidlusaluse rikkumise raskusastmega seotud asjaolude vastu.
1013
Selles kontekstis leiab Üldkohus, et täieliku pädevuse teostamisel võib ta nõustuda komisjoni poolt vaidlustatud otsuse põhjendustes 868–949 ja 952–971 õiguspäraselt antud hinnangutega.
1014
Ta peab siiski kindlaks tegema, kas asendusväärtuse arvutamise meetodit arvestades on Crédit agricole’i vaidlusaluses rikkumises osalemise kestuse 574 tööpäeva lühendamisel 573 tööpäevale vaja sellele pangale määratud trahvi summat muuta.
1015
Nimelt ei tähenda see vähendamine mitte ainult komisjoni poolt aluseks võetud aastapõhiste tinglike summade vähendamist, vaid ka seda, et hinnatakse 10. jaanuari 2013. aasta andmete kustutamise tagajärgi selle panga lõpliku marginaali arvutamisele, millest sõltub otseselt tema puhul arvesse võetud kohandamistegur.
1016
Samuti peab Üldkohus analüüsima, kas Crédit agricole’ile kohaldatud kestuse kordaja, nagu on ette nähtud eespool punktis 985, nõuab sellele pangale määratud trahvi summa muutmist.
1017
Võttes siiski arvesse eelkõige allapoole kolmanda kümnendkohani ümardamise reeglit, mida komisjon kasutas kohandamisteguri arvutamiseks (vt punkt 759 eespool), aga ka Crédit agricole’i vaidlusaluses rikkumises osalemise kestust – isegi vähesel määral lühemat – ja rikkumise raskusastet, leiab Üldkohus, et sellele pangale selle otsuse artiklis 1 nimetatud ühe ja vältava rikkumise eest määratud trahvi summat ei ole ajavahemiku 11. jaanuarist 2013 kuni 24. märtsini 2015 osas vaja muuta.
1018
Seega tuleb Crédit agricole’ile määratud trahvi summaks kinnitada 3993000 eurot.
IV. Kohtukulud
1019
Kodukorra artikli 134 lõike 1 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
1020
Kuna Crédit agricole’i nõuded on peaaegu täielikult rahuldamata jäetud, tuleb kohtukulud kohtuasjas T‑386/21 vastavalt komisjoni nõudele välja mõista temalt.
1021
Kuna Credit Suisse on kohtuvaidluse täielikult kaotanud, tuleb kohtukulud kohtuasjas T‑406/21 vastavalt komisjoni nõudele välja mõista temalt.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (viies koda laiendatud koosseisus)
tuvastab ja otsustab:
1.
Kohtuasjad T‑386/21 ja T‑406/21 liidetakse kohtuotsuse tegemiseks.
2.
Kohtuasjas T‑386/21:
–
tühistada komisjoni 28. aprilli 2021. aasta otsuse C(2021) 2871 (final) ELi toimimise lepingu artikli 101 ja EMP lepingu artikli 53 kohase menetluse kohta (juhtum AT.40346 – SSA võlakirjad) artikli 1 punkt c osas, milles järeldatakse, et Crédit agricole SA ja Crédit agricole Corporate and Investment Bank osalesid rikkumises 10. jaanuarist 2013 kuni 24. märtsini 2015, mitte 11. jaanuarist 2013 kuni 24. märtsini 2015;
–
otsuse C(2021) 2871 (final) artikli 2 punkt c tühistada osas, milles on trahvi summaks, mille eest on Crédit agricole Corporate and Investment Bank ja Crédit agricole solidaarselt vastutavad, määratud 3993000 eurot;
–
kinnitada otsuse C(2021) 2871 (final) artikli 2 punktis c Crédit agricole Corporate and Investment Bankile ja Crédit agricole’ile määratud trahvi lõplikuks summaks 3993000 eurot;
–
jätta ülejäänud osas hagi rahuldamata.
–
mõista kohtukulud välja Crédit agricole’ilt ja Crédit agricole Corporate and Investment Bankilt.
3.
Kohtuasjas T‑406/21:
–
jätta hagi rahuldamata;
–
mõista kohtukulud välja UBS Group AG‑lt ja Credit Suisse Securities (Europe) Ltd‑lt.
Svenningsen
Tomljenović
Mac Eochaidh
Martín y Pérez de Nanclares
Stancu
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 6. novembril 2024 Luxembourgis.
Allkirjad
Sisukord
I. Kohtuasja taust
A. SSA võlakirjade sektor
1. SSA võlakirja hind järelturul
a) Hinna kujunemine järelturul
b) Turutegijate pakutavad kahesuunalised hinnad
2. Kauplemispositsioonid ja kauplemisrisk
3. Maaklerite vahendusel vahetamine pankade vahel
B. Menetlus, mille tulemusel tehti vaidlustatud otsus
C. Vaidlustatud otsus
1. Vaidlusaluse rikkumise tuvastamine
2. Trahvide määramine
3. Resolutsioon
II. Poolte nõuded
III. Õiguslik käsitlus
A. Taotlused jätta teatavad andmed üldsusele kättesaadavatest dokumentidest välja
B. Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i hagide ese
1. Crédit agricole’i hagi
2. Credit Suisse’i hagi
C. Vaidlustatud otsuses tuvastatud rikkumise ese
D. Vaidlustatud otsuses analüüsitud vestluste tõlgendamise kohta esitatud kriitika vastuvõetavus
1. Crédit agricole’i kriitikaga seotud asja läbivaatamist takistavad asjaolud
2. Credit Suisse’i kriitikaga seotud asja läbivaatamist takistavad asjaolud
E. Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i tühistamisnõuded
1. Crédit agricole’i kolmas väide, et on rikutud süütuse presumptsiooni põhimõtet
2. Crédit agricole’i teine väide ja Credit Suisse’i teine väide, et kõnealuse tegevuse kvalifitseerimisel üheks ja vältavaks rikkumiseks on tehtud vigu
a) Sissejuhatavad märkused
b) Konkurentsivastaste kokkulepete ja/või kooskõlastatud tegevuse olemasolu
1) Vestlused, mille konkurentsivastane laad on tõendatud
2) Nende vestluste konkurentsivastane laad, mida on Crédit agricole’il ja Credit Suisse’il õigus vaidlustada
i) Vestlused, mida on Crédit agricole’il õigus vaidlustada
– 18. jaanuari 2013. aasta vestlus
– 31. jaanuari 2013. aasta vestlus
– 15. veebruari 2013. aasta vestlus
– 19. märtsi 2013. aasta vestlus
– 21. märtsi 2013. aasta vestlus
– 24. mai 2013. aasta vestlus
– 3. juuni 2013. aasta vestlus
– 10. juuli 2013. aasta vestlus
– 25. juuli 2013. aasta vestlus
– 6. augusti 2014. aasta vestlus
– 12. märtsi 2015. aasta vestlus
ii) Vestlused, millele Credit Suisse võib vastu vaielda
– 28. septembri 2010. aasta vestlus
– 8. veebruari 2012. aasta vestlus
– 10. jaanuari 2013. aasta vestlus
– 12. märtsi 2015. aasta vestlus
– 24. märtsi 2015. aasta e‑kiri
3) Järeldus vaidlustatud otsuses analüüsitud vestuste kohta
c) Ühe vältava rikkumise olemasolu
1) Tuvastatud rikkumine kui olemuselt üks rikkumine
i) Kas ühe konkurentsivastase eesmärgiga tervikplaan oli enne 2013. aasta veebruari ja selle kuu jooksul olemas
ii) Ühe konkurentsivastase eesmärgiga tervikplaani jätkumine pärast 2013. aasta veebruari
2) Tuvastatud rikkumise vältav laad
i) Credit Suisse’i teise väite kolmas osa, mille kohaselt puuduvad tõendid selle kohta, et vaidlusalune rikkumine oli pärast 2013. aasta veebruari vältav
ii) Crédit agricole’i teise väite teine osa, millega soovitakse tõendada, et tuvastatud rikkumine ei olnud vältav
d) Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i osalemine tuvastatud ühes ja vältavas rikkumises
1) Crédit agricole’i teise väite esimene osa, milles ta väidab vormiliselt, et tema tervikplaani ei panustanud
i) Crédit agricole’i tahtlik panus tervikplaani
ii) Crédit agricole’i teadlikkus kõigist teiste asjaomaste pankade tehtud või kavandatud muudest tegevustest
2) Credit Suisse’i teise väite teine osa, mille kohaselt on tehtud vigu seoses sellega, kas ta oli teiste pankade kauplejate kahepoolsetest vestlustest teadlik või kas ta võis neid mõistlikult ette näha
e) Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i vaidlusaluses ühes ja vältavas rikkumises osalemise kestus
1) Crédit agricole’i teise väite teine osa, millega soovitakse tõendada, et tema osalemine tuvastatud rikkumises ei olnud vältav
2) Credit Suisse’i teise väite neljas osa, mille kohaselt ei ole komisjon tõendanud tema osalemist mis tahes õigusvastases tegevuses pärast 2014. aasta augustit
f) Järeldus Crédit agricole’i teise väite ja Credit Suisse’i teise väite kohta
3. Crédit agricole’i esimene väide ja Credit Suisse’i esimene väide, et kõnealuse tegevuse kvalifitseerimisel eesmärgil põhinevaks piiranguks on tehtud vigu
a) Sissejuhatavad märkused hagejate esitatud kriitika eseme ja aluse kohta
1) Crédit agricole’i kriitika
2) Credit Suisse’i kriitika
b) Kõnealuse tegevuse kvalifitseerimine „eesmärgil põhinevaks piiranguks“
1) Sissejuhatavad märkused
2) Konkurentsi kahjustamise määr, mis on vajalik tegevuse „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ kvalifitseerimiseks
3) Komisjoni hinnang kõnealusele tegevusele
i) Kriitika komisjoni poolt kõnealuse tegevuse majandusliku konteksti hindamise kohta
– Crédit agricole’i kriitika, et vaidlusaluse rikkumise majanduslikku konteksti ei ole hinnatud
– Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i kriitika, et vaidlusaluse rikkumise majanduslikku konteksti on hinnatud vääralt
ii) Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i kriitika, et kõnealune tegevus ei kahjusta piisavalt konkurentsi
iii) Kriitika, et kõnealune tegevus on sisuliselt „põhjendatud“
– Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i kriitika kõnealuse tegevuse konkurentsi soodustava mõju kohta
– Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i kriitika, et kõnealune tegevus on „vajalik“, „õiguspärane“, „positiivne“ või „omane ja oluline“
4) Järeldus kõnealuse tegevuse „eesmärgil põhinevaks piiranguks“ kvalifitseerimise kohta
4. Crédit agricole’i neljas väide ja Credit Suisse’i kolmas väide, et nende trahvisumma kindlaksmääramisel on põhjendused ebapiisavad ja tehtud vigu
a) Kriitika Crédit agricole’ile ja Credit Suisse’ile määratud trahvide põhisumma kohta
1) Kriitika asendusväärtuse summa kohta
i) Credit Suisse’i kriitika, et trahvi arvutamist ei ole põhjendatud
ii) Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i kriitika suuniste rikkumise kohta
– Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i kriitika, et komisjon keeldus kasutamast marginaali arvutamise meetodit, mis põhineb nende enda tehingute andmetel
– Crédit agricole’i kriitika selle kohta, et iga panga lõpliku marginaali arvutamiseks kasutati kogu rikkumisperioodil ja kõigi asjaomaste pankade puhul arvesse võetud SSA võlakirjade püsivaid riskikaalusid
– Crédit agricole’i ja Credit Suisse’i kriitika BGNi andmete kasutamise kohta
– Credit Suisse’i kriitika selle kohta, et tema asendusväärtust hinnati üle seetõttu, et tema puhul võeti arvesse teiste pankade tinglikke summasid
2) Crédit agricole’i kriitika selle kohta, et komisjon otsustas jätta asendusväärtuse arvutamisel vaatlusaluse perioodina 2014. aasta arvesse võtmata
3) Raskusastme kordajaga seotud kriitika (suuniste punktid 20–23)
4) Kestuse kordajaga seotud kriitika (suuniste punkt 24)
i) Kriitika kestuse kordaja 2,20 aasta kohta, mida Crédit agricole’ile kohaldati
ii) Kriitika, mis puudutab Credit Suisse’i puhul aluseks võetud kestuse kordajat 4,75 aastat
b) Crédit agricole’ile määratud trahvi põhisumma kohandamist puudutav kriitika
5. Järeldus väidete kohta, millega taotletakse vaidlustatud otsuse tühistamist
F. Crédit agricole’i nõuded täieliku pädevuse raames
IV. Kohtukulud
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.