62022TJ0246_RES
Kohtuasi T‑246/22
PGTEX Morocco
versus
Euroopa Komisjon
Üldkohtu (kümnes koda laiendatud koosseisus) 4. detsembri 2024. aasta otsus
Toetused – Hiinast pärit teatavate kootud või nõeltöödeldud klaaskiust kangaste impordi suhtes kehtestatud lõpliku tasakaalustava dumpinguvastase tollimaksu laiendamine samadele toodetele, mis on lähetatud Marokost – Meetmetest kõrvalehoidmise uurimine – Meetmetest kõrvalehoidmine – Euroopa – Vahemere piirkonna leping, millega luuakse assotsiatsioon EÜ ja Maroko vahel – Määruse (EL) 2016/1037 artikli 33 punkt a – Võimu kuritarvitamine – Kõrvalehoidmise tuvastamiseks vajalikud tingimused – Määruse 2016/1037 artikli 23 lõige 3 – Muutus, mis tuleneb tavast, protsessist või toimingust, millel ei ole piisavat nõuetekohast põhjendust või majanduslikku õigustust peale tollimaksu kehtestamise – Kokkupanek – Valmistamine – Mõiste „lisandväärtus“ – Samasugune importtoode ja/või selle osad, mida endiselt subsideeritakse – Õigusnormi rikkumine – Ilmne hindamisviga – Diskrimineerimiskeelu põhimõte – Võrdne kohtlemine – Hea halduse põhimõte – Määruse 2016/1037 artikli 28 lõiked 1 ja 3 – Kättesaadavate faktide kasutamine
Ühine kaubanduspoliitika – Kolmandate riikide poolse subsideerimise vastased meetmed – Meetmetest kõrvalehoidmine – Tasakaalustava tollimaksu laiendamine – Lõpliku tasakaalustava tollimaksu laiendamine impordile, mis on lähetatud liiduga assotsiatsioonilepingu sõlminud riigist – Lubatavus – Tingimused
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2016/1037, põhjendus 18 ja artikkel 23; komisjoni määrus 2022/301)
(vt punktid 37–39 ja 41–48)
Ühine kaubanduspoliitika – Kolmandate riikide poolse subsideerimise vastased meetmed – Meetmetest kõrvalehoidmine – Mõiste – Kolmandate riikide ja liidu vahelise kaubandusstruktuuri muutus – Muutus, mis tuleneb tavast, protsessist või toimingust, millel ei ole piisavat nõuetekohast põhjendust või majanduslikku õigustust – Tootmiskoha rajamine toote jaoks, mis sarnaneb toodetele, mille suhtes kehtib tasakaalustav tollimaks muus riigis kui see, kust see toode pärit on – Ajaline kokkulangevus tollimaksu kehtestamiseni viinud subsiidiumidevastase menetluse algatamise ja nimetatud tootmiskoha rajamise vahel – Eeldus, et kavatsetakse vältida kehtiva tasakaalustava tollimaksu kohaldamist – Tõendamiskoormis
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2016/1037, artikli 23 lõige 3; komisjoni määrus 2022/301, põhjendus 67)
(vt punktid 74–85)
Ühine kaubanduspoliitika – Kolmandate riikide poolse subsideerimise vastased meetmed – Meetmetest kõrvalehoidmine – Kohaldamisala – Kokkupanek – Hõlmamine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2016/1036, artikli 13 lõike 1 neljas lõik, ja määrus 2016/1037, artikli 23 lõike 3 teine lõik; komisjoni määrus 2022/301, põhjendus 33)
(vt punktid 106–116)
Ühine kaubanduspoliitika – Kolmandate riikide poolse subsideerimise vastased meetmed – Meetmetest kõrvalehoidmine – Kokkupanek – Mõiste – Valmistamine – Hõlmamine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2016/1036, artikli 13 lõike 1 neljanda lõigu punkt d ja lõike 2 punkt b, ning määrus 2016/1037, artikli 23 lõike 3 teine lõik; komisjoni määrus 2022/301, põhjendused 76, 77 ja 76)
(vt punktid 131–138)
Ühine kaubanduspoliitika – Dumpinguvastane kaitse – Meetmetest kõrvalehoidmine – Kokkupanek – Mõiste – Hindamiskriteeriumid
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2016/1036, artikli 13 lõike 1 kolmas lõik ja lõige 2; komisjoni määrus 2022/301, põhjendused 76, 77 ja 76)
(vt punktid 141 ja 142)
Ühine kaubanduspoliitika – Dumpinguvastane kaitse – Meetmetest kõrvalehoidmine – Kokkupanek – Riigist, mille suhtes meetmeid kohaldatakse, pärinevad osad, mis moodustavad vähemalt 60% kokkupandava toote osade koguväärtusest – Erand – Sissetoodud osadele lisandunud väärtus, mis moodustab rohkem kui 25% tootmiskuludest – Mõiste „lisandväärtus“ – Ulatus – Väljaarvutamine – Tootmiskulud – Kohandamine – Kriteeriumid – Tegeliku tootmisvõimsuse rakendamise määra arvesse võtmine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2016/1036, artikli 2 lõige 5 ja artikli 13 lõike 2 punkt b, ning määrus 2016/1037, artikli 23 lõige 3; komisjoni määrus 2022/301, põhjendused 80–82, 85, 86 ja 91–94)
(vt punktid 171–179)
Ühine kaubanduspoliitika – Dumpinguvastane kaitse – Meetmetest kõrvalehoidmine – Kokkupanek – Sissetoodud osadele lisandunud väärtuse kindlaksmääramine – Tootmiskulude kohandamine – Lubatavus – Tootmiskulude kohandamata jätmine kahjumarginaali kindlaksmääramisel dumpinguvastases menetluses – Võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumine – Puudumine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2016/1036, artikli 2 lõige 5 ja artikli 13 lõike 2 punkt b; komisjoni määrus 2022/301, põhjendused 77–80, 82, 83, 88 ja 90–91)
(vt punkt 202)
Ühine kaubanduspoliitika – Kolmandate riikide poolse subsideerimise vastased meetmed – Meetmetest kõrvalehoidmine – Mõiste – Samasugune importtoode ja/või selle osad, mida endiselt subsideeritakse – Õiguslik eeldus, et subsiidiume antakse seotud poolte vahel edasi – Tõendamiskoormis
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2016/1037, artikli 23 lõige 3; komisjoni määrus 2022/301, põhjendus 105)
(vt punktid 225–229)
Ühine kaubanduspoliitika – Kolmandate riikide poolse subsideerimise vastased meetmed – Meetmetest kõrvalehoidmine – Uurimise kulg – Kättesaadavate faktide kasutamine, kui ettevõtja keeldub koostööd tegemast – Tingimused – Vajaliku teabega tutvumise võimaldamisest keeldumine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2016/1037, artikli 23 lõige 1 ja artikli 28 lõiked 1 ja 4; komisjoni määrus 2022/301, põhjendused 38, 39 ja 41–43)
(vt punktid 244–247 ja 255–257)
Kokkuvõte
Üldkohus jättis rahuldamata Hiina kontserni PGTEX kuuluva Maroko äriühingu hagi, millega paluti tühistada rakendusmäärus 2022/301 (
1
), millega laiendatakse teatavate Hiina Rahvavabariigist pärit kootud ja/või nõeltöödeldud klaaskiust kangaste (edaspidi „klaaskiust kangad“) impordi suhtes kehtestatud lõplikku tasakaalustavat tollimaksu Marokost lähetatud klaaskiust kangaste impordile. Sellega seoses täpsustas Üldkohus Euroopa Komisjoni võimalust laiendada Hiina Rahvavabariigi suhtes kehtestatud tasakaalustavat tollimaksu samasuguste toodete impordile kolmandast riigist, kellega Euroopa Liit on sõlminud assotsiatsioonilepingu, kui kehtivatest meetmetest hoitakse kõrvale. Selles kontekstis kinnitas Üldkohus eelkõige, et kokkupanek võib kujutada endast kõrvalehoidmist, mis võib õigustada tasakaalustava tollimaksu laiendamist määruse 2016/1037 (
2
) artikli 23 alusel.
Pärast komisjoni talituste läbi viidud subsiidiumidevastast uurimist võttis Euroopa Komisjon 2020. aastal vastu rakendusmääruse 2020/776 (
3
), millega kehtestatakse lõplik tasakaalustav tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist ja Egiptusest pärit klaaskiust kangaste impordi suhtes.
Euroopa Liidu klaaskiust kanga tootjate liidu Tech-Fab Europe eV taotlusel algatas komisjon 2021. aastal uurimise seoses võimaliku kõrvalehoidmisega kõnealustest tasakaalustusmeetmetest sama toote Marokost lähetatud impordi abil, olenemata sellest, kas päritolumaana on deklareeritud Maroko või mitte. Uurimise tulemusel võttis komisjon vastu vaidlustatud rakendusmääruse.
Esitatud hagis palus hageja PGTEX Morocco, kes on klaaskiust kangaid tootev ja liitu importiv Maroko äriühing, vaidlustatud rakendusmäärus teda puudutavas osas tühistada. Eelkõige viitas ta Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahel sõlmitud assotsiatsioonilepingu (
4
) rikkumisele. Ta vaidles vastu ka järeldusele, et tema tootmiskoha rajamiseks Marokos ei olnud muud piisavat põhjendust või majanduslikku õigustust peale tasakaalustava tollimaksu kehtestamise, ning hageja poolt Marokos kasutatava tootmisprotsessi kvalifitseerimisele „kokkupanekuks“ ning selle käsitamisele meetmetest kõrvalehoidmisena subsiidiumidevastase alusmääruse artikli 23 tähenduses.
Üldkohtu hinnang
Assotsiatsioonileping ja võimalus kohaldada subsiidiumidevastase alusmääruse artiklis 23 ette nähtud meetmetest kõrvalehoidmise vastaseid norme
Esimesena analüüsis Üldkohus, kas komisjon võis tugineda subsiidiumidevastase alusmääruse artiklis 23 ette nähtud meetmetest kõrvalehoidmise vastastele normidele, et laiendada Hiinast pärit klaaskiust kanga impordi suhtes kehtestatud tasakaalustavaid tollimakse Marokost pärit samasuguste toodete impordile, jättes tähelepanuta asjaolu, et liit on sõlminud Marokoga assotsiatsioonilepingu.
Assotsiatsioonileping ja subsiidiumidevastase alusmääruse artikkel 23 on liidu kaubanduspoliitika kaks vahendit, millel on erinev eesmärk ja loogika. Esimene neist on nimelt koostöövahend, mille eesmärk on edendada Marokost pärit kaupade vaba liikumist liidus, kaotades eelkõige tollimaksud ja samaväärse toimega maksud. Teine meede on kaubanduse kaitsevahend, mille eesmärk on kohaldada sanktsioone selliste ebaausate kaubandustavade kasutamise eest, mis võivad piirata kolmandate riikide suhtes juba kehtestatud subsiidiumidevastaste meetmete tõhusust, võimaldades institutsioonidel teatud tingimustel laiendada neid subsiidiumidevastaseid meetmeid eelkõige mõnest teisest riigist pärit samasuguste toodete impordile, et vältida subsiidiumidevastastest meetmetest kõrvalehoidmist.
Kuna komisjon leidis kõnealusel juhul, et PGTEX Group kasutas Maroko territooriumi, et hoida kõrvale Hiinast pärit klaaskiust kangaste impordi suhtes kehtestatud tasakaalustavast tollimaksust, laiendas ta vaidlustatud rakendusmäärusega seda tollimaksu Marokost lähetatud klaaskiust kangastele. Sel viisil laiendatud tollimaksu, mille ainus eesmärk on tagada Hiina Rahvavabariigi suhtes kehtestatud tasakaalustava tollimaksu tõhusus, ei saa eristada sellest tollimaksust, mida see täiendab. Nii peab komisjon vaidlustatud rakendusmääruses silmas PGTEX Groupi kuuluvaid Hiina ettevõtjaid, et takistada neil Hiinast pärit klaaskiust kangaste impordi suhtes kehtestatud tasakaalustavast tollimaksust kõrvalehoidmiseks kasutada Maroko territooriumi.
Sellega seoses märkis Üldkohus, et Maroko ja liidu vahel sõlmitud assotsiatsioonileping ei keela liidul kasutada meetmetest kõrvalehoidmise vastaseid meetmeid, et takistada sellist tegevust nagu eespool kirjeldatud, kui kõik subsiidiumidevastase alusmääruse artikli 23 kohaldamise tingimused on täidetud. Teistsugune tõlgendus võiks jätta liidu ilma kaubanduse kaitsevahendist, mis on liidu tootmisharu tõhusa kaitse tagamisel otsustava tähtsusega, ja muuta Maroko „vabatsooniks“, kus kaubandusettevõtjad võiksid teha kõikvõimalikke toiminguid subsiidiumidevastastest meetmetest kõrvalehoidmiseks, mis oleks vastuolus Maroko ja liidu poolt assotsiatsioonilepingu raames võetud vastastikuste kohustustega.
Seega leidis Üldkohus, et komisjon ei teinud viga, kui ta lähtus subsiidiumidevastase alusmääruse artiklis 23 ette nähtud kõrvalehoidmise vastastest normidest.
Subsiidiumidevastase alusmääruse artikli 23 kohaldamise tingimuste hindamine käesolevas asjas
Teisena tuletas Üldkohus meelde, et subsiidiumidevastase alusmääruse artikli 23 lõike 3 kohaselt on kõrvalehoidmise esinemise tuvastamiseks vaja nelja tingimust. Esiteks peab kolmanda riigi ja liidu või meetmetele allutatud riigi äriühingute ja liidu vaheline kaubandusstruktuur olema muutunud. Teiseks peab see muutus tulenema tavast, protsessist või toimingust, millel ei ole muud piisavat nõuetekohast põhjendust või majanduslikku õigustust peale tasakaalustava tollimaksu kehtestamise. Kolmandaks peavad olema tõendid selle kohta, et liidu tootmisharu kannab kahju või et subsiidiumidevastase tollimaksu parandav mõju on samasuguse toote hindade või koguste tõttu ohustatud. Neljandaks peab samasugust toodet ja/või selle osi jätkuvalt subsideeritama.
Kõnealusel juhul analüüsis komisjon pärast seda, kui ta oli tuvastanud, et klaaskiust kanga ekspordi suurenemine Marokost liitu kujutab endast kaubandusstruktuuri muutumist Maroko ja liidu vahel, teist tingimust, mille täidetus on vajalik, et saaks tuvastada meetmetest kõrvalehoidmise, mis on seotud hageja tootmiskoha rajamisega Marokos.
Sellega seoses märkis Üldkohus esiteks, et komisjon ei teinud viga, kui ta järeldas, et klaaskiust kanga tootmiskoha rajamiseks Marokos ei olnud piisavat nõuetekohast põhjendust või majanduslikku õigustust peale soovi kehtivatest tasakaalustavatest tollimaksudest kõrvale hoida.
Nimelt viidi selle tootmiskoha rajamine lõpule 2019. aasta oktoobris ehk viis kuud pärast seda, kui algatati subsiidiumidevastane uurimine, mille tulemusel kehtestati Hiinast pärit klaaskiust kanga impordile tasakaalustav tollimaks.
Ent selline ajaline kokkulangevus subsiidiumidevastase uurimise algatamise ja hageja tootmiskoha rajamise vahel Marokos võib kohtupraktika kohaselt õigustada eeldust, et tootmistehase rajamise eesmärk riigis, kust kaupa eksporditakse, on vältida kaubanduspoliitiliste meetmete kohaldamist.
Sellise ajalise kokkulangevuse korral peab asjaomane ettevõtja esitama tõendid, et tootmiskoha rajamiseks riigis, kust kaupa eksporditakse, on muu mõistlik põhjus kui soov vältida kõnealustest meetmetest tulenevaid tagajärgi. Seega pidi hageja tõendama, et tema tootmiskoha rajamine Marokos oli põhjendatud ja majanduslikult õigustatud muude põhjustega kui kõnealustest subsiidiumidevastastest meetmetest kõrvalehoidmine, kuid käesoleval juhul ta seda ei tõendanud.
Lisaks väitis hageja ekslikult, et komisjon rikkus kohustust uurida hoolikalt ja erapooletult kõiki asjas tähtsust omavaid asjaolusid, kuna komisjon analüüsis hageja esitatud tõendeid nõuetekohaselt ja järeldas õigesti, et need ei suutnud tema järeldust kahtluse alla seada.
Teiseks ei teinud komisjon viga ega rikkunud subsiidiumidevastase alusmääruse artiklit 23, kui ta luges määruse 2016/1036 (
5
) artikli 13 lõike 1 neljandas lõigus osutatud kokkupaneku niisuguse tava, protsessi või toimingu hulka, mis võib endast kujutada kõrvalehoidmist subsiidiumidevastase alusmääruse artikli 23 lõike 3 teise lõigu tähenduses, et hinnata, kas kõnealusel juhul esines kehtivatest subsiidiumidevastastest meetmetest kõrvalehoidmine.
Sellega seoses märkis Üldkohus, et kokkupanekut ei ole sõnaselgelt nimetatud subsiidiumidevastase alusmääruse artikli 23 lõike 3 teises lõigus, milles on sarnaselt dumpinguvastase alusmääruse artikli 13 lõike 1 neljandale lõigule määratletud võimalikud meetmetest kõrvalehoidmise viisid. See mainimata jätmine ei tähenda siiski, et liidu seadusandjal oli kavatsus jätta kokkupanek selle artikli kohaldamisalast välja.
Nimelt on selles sättes esitatud võimalike meetmetest kõrvalehoidmise viiside mitteammendav loetelu. Selle tulemusena hõlmab see ka muid meetmetest kõrvalehoidmise viise, mida ei ole kõnealuses artiklis sõnaselgelt loetletud, näiteks kokkupanek.
Seda tõlgendust ei toeta mitte ainult kohtupraktika, mille kohaselt ei sisalda dumpinguvastase alusmääruse artikli 13 lõike 1 neljas lõik ammendavat loetelu selle artikli esimeses lõigus mainitud meetmetest kõrvalehoidmise viisidest, vaid see on kooskõlas ka selle sätte eesmärgiga, milleks on tagada kehtivate subsiidiumidevastaste meetmete tõhusus.
Olles teinud selle täpsustuse, leidis Üldkohus, et komisjon ei teinud viga ega rikkunud dumpinguvastase alusmääruse artiklit 13, kui ta järeldas, et Marokos kasutatav tootmisprotsess seisneb valmistamises, mis kuulub mõiste „kokkupanek“ alla selle sätte tähenduses.
Kõnealuses asjas analüüsis Üldkohus mainitud sätet grammatiliselt, kontekstuaalselt ja teleoloogiliselt, et teha kindlaks, kas mõistet „kokkupanek“ tuleb – nagu soovitasid komisjon ja tema toetuseks menetlusse astuja – tõlgendada laialt nii, et see hõlmab ka valmistamistoiminguid, või – nagu väidab hageja – kitsalt nii, et viimati nimetatud toimingud ei kuulu mõiste „kokkupanek“ alla.
Ta märkis sellega seoses, et dumpinguvastases alusmääruses ei ole määratletud mõistet „kokkupanek“ ega mõistet „valmistamine“. Samuti ei ole selles täpsustatud, kas viimati nimetatud toimingud kuuluvad mõiste „kokkupanek“ alla.
Mis puudutab konteksti, siis ei ole valmistamist nimetatud nende tavade, protsesside või toimingute hulgas, mis võivad endast kujutada meetmetest kõrvalehoidmist dumpinguvastase alusmääruse artikli 13 lõike 1 tähenduses. Selle sätte (
6
) lõike 2 punktis b, milles on täpsustatud, millistel tingimustel loetakse kokkupanek kehtivatest meetmetest kõrvalehoidmiseks, on siiski viidatud „valmistamisele“. Selline viide annab aga alust eeldada, et valmistamistoiminguid võib tõlgendada kokkupaneku väljendusvormina.
Ühelt poolt on see tõlgendus kooskõlas meetmetest kõrvalehoidmist käsitlevate liidu õigusnormide eesmärgiga, milleks on tagada liidu võetud subsiidiumidevastaste meetmete tõhusus ja vältida nendest kõrvalehoidmist, ja teiselt poolt kinnitab seda asjaolu, et seadusandja soovis jätta liidu institutsioonidele laia kaalutlusruumi meetmetest kõrvalehoidmise määratlemisel.
Viimaks, hageja viidatud asjaolud, nagu klaaskiust kanga tootmisprotsessi keerukus, ei mõjuta Marokos toimuva klaaskiust kanga tootmisprotsessi kvalifitseerimist kokkupanekuks või valmistamiseks. Selleks et kokkupanemine võiks endast kujutada kõrvalehoidmist, on dumpinguvastase alusmääruse artikli 13 lõikes 2 nimelt viidatud selliste kasutatud osade osakaalule, mis on pärit riigist, mille suhtes meetmeid kohaldatakse, ja kokkupanekuga nendele osadele lisandunud väärtusele.
Kolmandaks, mis puudutab kokkupanekuga lisandunud väärtuse kindlaksmääramist dumpinguvastase alusmääruse artikli 13 lõike 2 punkti b tähenduses, siis ei teinud komisjon ilmset hindamisviga ega rikkunud seda sätet, kui ta kohandas hageja arvutatud amortisatsioonikulusid, võttes arvesse tegelikku tootmisvõimsuse rakendamise määra aruandeperioodil, ning jättis kõrvale kolm hageja väljapakutud muud lisandväärtuse arvutamise meetodit.
Sellega seoses märkis Üldkohus, et nii dumpinguvastase alusmääruse artikli 13 kontekst kui ka eesmärk nõuavad, et kokkupanekuga lisandunud väärtuse arvutamisel võetaks arvesse üksnes klaaskiust kanga tegeliku tootmisega seotud kulusid või isegi ainult nende masinate amortisatsiooni- ja rendikulusid, mida tõesti kasutati aruandeperioodil tegelikult sissetoodud osade tootmiseks.
Käesoleval juhul andis hageja komisjonile teada amortisatsioonikuludest, mis olid arvutatud kõigi tema masinate teoreetilise maksimumvõimsuse alusel. Kuna komisjon leidis, et need amortisatsiooni- ja rendikulud ei saa usutavalt kajastada sissetoodud osadele lisandunud väärtust, tegi ta vajalikud kohandused. Selleks kasutas ta seda tootmisvõimsuse rakendusmäära, mille hageja oli esitanud ja mida hageja ei ole vaidlustanud.
Võttes aga arvesse, et nii amortisatsioonikulu, mille hageja arvutas oma masinate teoreetilise maksimumvõimsuse alusel, kui ka tootmisvõimsuse rakendamine arvutati sama arvu klaaskiust kanga tootmise masinate alusel, nagu need oleksid töötanud kogu aruandeperioodi jooksul, ei kujuta asjaolu, et ühte kasutati teise kohandamiseks, endast faktiviga.
Mis puudutab muid lisandväärtuse arvutamise meetodeid, mille hageja komisjonile välja pakkus, siis leidis komisjon õigesti, et need ei oleks võimaldanud paremini kajastada sissetoodud osadele lisandunud väärtust.
Neljandaks ei rikkunud komisjon diskrimineerimiskeelu ja võrdse kohtlemise põhimõtteid, kui ta tegi lisandväärtuse kindlaksmääramiseks eespool viidatud kohandused, kuigi kahjumarginaali arvutamisel ei kohandanud ta liidu tootmisharu tootmiskulusid, vaatamata järeldusele, et tootmisvõimsuse rakendamise määr oli vähene.
Nimelt toimuvad tootmiskulude arvessevõtmine liidu tootmisharule subsideeritud impordi tõttu tekitatud kahju marginaali arvutamine ja tootmiskulude arvessevõtmine sissetoodud osadele kokkupanemise või valmistamise käigus lisandunud väärtuse arvutamiseks, et teha kindlaks, kas subsiidiumidevastastest meetmetest hoitakse kõrvale, erinevas kontekstis ja erinevatel eesmärkidel. Hageja oleks aga pidanud selgitama, kuidas komisjon sai nende kulude teistsuguse arvesse võtmisega rikkuda diskrimineerimiskeelu ja võrdse kohtlemise põhimõtteid, kuid kõnealusel juhul hageja seda ei teinud.
Kuna komisjon analüüsis hoolikalt ja erapooletult kõiki kõnealuses asjas tähtsust omavaid asjaolusid ning võttis kulude kohandamisel arvesse hageja selgitusi masinate kasutamise ja rendikulude kohta, lükkas Üldkohus tagasi ka etteheite, et on rikutud õigust heale haldusele.
Neljanda tingimuse osas tuvastas komisjon, et kuna klaaskiust kanga tooraineks olevale klaasfilamentkiudheidele anti Hiinas mitu subsiidiumi ning kuna hageja pani need kiud kokku või viis nende valmistamise lõpule, tootes Marokos oma klaaskiust kangast, said Marokost liitu eksporditud klaaskiust kangad jätkuvalt kasu Hiina klaaskiust kanga tootjatele antud subsiidiumidest.
Sellega seoses tõdes Üldkohus kõigepealt, et hageja ei saa väita, et hinnangud, mille komisjon andis tasakaalustavate tollimaksude kehtestamisel Hiinast pärit klaaskiust kanga impordile, kehtivad üksnes osas, milles need puudutavad neid tooteid, mitte nende tootmisel kasutatud toorainet, kuna komisjon järeldas, ilma et hageja oleks talle vastu vaielnud, et Hiina valitsuse antud subsiidiumid tõid kasu kogu PGTEX Groupi toodangule, olgu siis tegemist klaaskiust kanga või selle toorainega.
Järgmiseks märkis Üldkohus, et vaidlustatud rakendusmäärusega ei ole komisjoni eesmärk mitte korvata Maroko antud subsiidiume, vaid tagada, et ei hoitaks kõrvale Hiinast pärit subsideeritud klaaskiust kanga impordi suhtes kehtestatud tasakaalustusmeetmetest.
Lõpuks, komisjon tugines neljanda tingimuse täidetuse tuvastamiseks kõnealuses asjas õigesti õiguslikule eeldusele, et seotud äriühingute vahel antakse subsiidiume edasi, eeskätt kui tootmisahela järgmise etapi äriühing paneb lõpptoote kokku ja ekspordib seda liitu. Nimelt tõendas ta esiteks, et klaaskiust kanga tootmisel kasutatud toorainet subsideeriti, ja teiseks, et hagejalt küsitud müügihinnad olid alati madalamad kui sõltumatutelt klientidelt küsitud hinnad.
Kättesaadavate faktide kasutamine
Viimasena analüüsis Üldkohus väidet, millega hageja heitis komisjonile ette subsiidiumidevastase alusmääruse artikli 28 rikkumist, kuna komisjon kasutas kättesaadavaid fakte, olgugi et hageja oli esitanud komisjoni nõutud teabe.
Selle sätte lõike 1 kohaselt võib komisjon subsiidiumidevastase uurimise käigus kasutada kättesaadavaid fakte ühe või mitme huvitatud isiku esitatud andmete asemel, kui huvitatud isik ei võimalda juurdepääsu vajalikule teabele või ei esita vajalikku teavet või märkimisväärselt takistab uurimist.
Kõnealusel juhul nähtus vaidlustatud rakendusmäärusest, et komisjon kasutas oma analüüsi lähtepunktina hageja esitatud müügi- ja kuluandmeid. Samuti kasutas ta statistilisi andmeid, et korvata hageja poolt liitu suunatud eksportmüügi mahu kohta esitatud teabe ebausaldusväärsust ja teha kindlaks, kas kaubandusstruktuuri oli muudetud, millele hageja vastu ei vaidle. Seevastu ei kasutanud ta kättesaadavaid fakte kokkupaneku või valmistamise olemasolu tõendamiseks.
Seetõttu lükkas Üldkohus selle väite tulemusetuse tõttu tagasi.
Kõigi nende kaalutluste alusel jättis Üldkohus hagi tervikuna rahuldamata.
(
1
)	Komisjoni 24. veebruari 2022. aasta rakendusmäärus (EL) 2022/301, millega laiendatakse teatavate Hiina Rahvavabariigist pärit kootud ja/või nõeltöödeldud klaaskiust kangaste impordi suhtes rakendusmäärusega (EL) 2020/776 kehtestatud lõplikku tasakaalustavat tollimaksu Marokost lähetatud klaaskiust kanga impordile, olenemata sellest, kas kõnealused tooted on deklareeritud Marokost pärinevana või mitte, ja lõpetatakse uurimine, milles käsitletakse võimalikku kõrvalehoidmist Egiptusest pärit teatavate kootud ja/või nõeltöödeldud klaaskiust kangaste impordi suhtes rakendusmäärusega (EL) 2020/776 kehtestatud tasakaalustusmeetmetest Marokost lähetatud impordi vahendusel, olenemata sellest, kas kõnealused tooted on deklareeritud Marokost pärinevana või mitte (ELT 2022, L 46, lk 31; edaspidi „vaidlustatud rakendusmäärus“).
(
2
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2016. aasta määrus (EL) 2016/1037 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Liidu liikmed (ELT 2016, L176, lk 55; edaspidi „dumpinguvastane alusmäärus“).
(
3
)	Komisjoni 12. juuni 2020. aasta rakendusmäärus (EL) 2020/776, millega kehtestatakse lõplik tasakaalustav tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist ja Egiptusest pärit kootud ja/või nõeltöödeldud klaaskiust kangaste impordi suhtes ning muudetakse komisjoni rakendusmäärust (EL) 2020/492, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist ja Egiptusest pärit kootud ja/või nõeltöödeldud klaaskiust kangaste impordi suhtes (ELT 2020, L 189, lk 1).
(
4
)	Euroopa – Vahemere piirkonna leping, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahel (EÜT 2000, L 70, lk 2; ELT eriväljaanne 11/33, lk 3) (muudetud redaktsioonis; edaspidi „assotsiatsioonileping“).
(
5
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2016. aasta määrus (EL) 2016/1036 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Liidu liikmed (ELT 2016, L 76, lk 21; edaspidi „dumpinguvastane alusmäärus“). Selle määruse artikli 13 lõike 1 neljandas lõigus on määratletud tavad, protsessid või toimingud, mis võivad endast kujutada meetmetest kõrvalehoidmist.
(
6
)	Selle sätte kohaselt käsitatakse liidus või kolmandas riigis toimuvat kokkupanekut kehtivatest meetmetest kõrvalehoidmisena, kui „b) osad moodustavad vähemalt 60% kokkupandava toote osade koguväärtusest, kusjuures meetmetest kõrvalehoidmisena ei käsitleta juhtumeid, kui kokkupanemise või valmistamise ajal sissetoodud osadele lisandunud väärtus moodustab rohkem kui 25% tootmiskuludest“.