62003CJ0404_ET
Pooled
Kohtuotsuse põhistus
Resolutiivosa
Pooled
Kohtuasjas C-404/03,
mille esemeks on EÜ artikli 234 alusel esitatud eelotsusetaotlus,
mille Tribunal de grande instance du Mans (Prantsusmaa) esitas 8. septembri 2003. aasta otsusega, mis saabus Euroopa Kohtusse 29. septembril 2003, siseriikliku kohtu menetluses olevas kriminaalasjas, milles süüdistatavateks olid
Olivier Dupuy
ja
Hervé Rouvre,
EUROOPA KOHUS (viies koda),
koosseisus: koja esimees C. Gulmann, kohtunikud S. von Bahr ja R. Silva de Lapuerta (ettekandja),
kohtujurist: F. G. Jacobs,
kohtusekretär: R. Grass,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades kirjalikke märkusi, mille esitasid:
– Prantsuse valitsus, esindajad: G. de Bergues ja D. Petrausch,
– Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: F. Simonetti ja U. Wölker,
olles pärast kohtujuristi ärakuulamist otsustanud asja lahendada ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
otsuse
Kohtuotsuse põhistus
1. Eelotsusetaotlus puudutab nõukogu 27. juuli 1976. aasta direktiivi 76/769/EMÜ liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta seoses teatavate ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piirangutega (EÜT L 262, lk 201), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 1994. aasta direktiiviga 94/60/EÜ (EÜT L 365, lk 1, edaspidi „direktiiv 76/769”), I lisa punkti 31 alapunkti e tõlgendamist.
2. Taotlus on esitatud O. Dupuy ja H. Rouvre’i vastu algatatud kriminaalasjas teatud kõrge pliisisaldusega toodete turustamise küsimuses.
Õiguslik raamistik
Ühenduse õigusnormid
3. Direktiivi 76/769 esimese põhjenduse kohaselt peab „ohtlike ainete ja valmististe turustamist käsitlevate eeskirjade eesmärk […] olema avalikkuse, eriti selliseid aineid ja valmistisi kasutavate inimeste kaitse”.
4. Sama direktiivi artikli 1 lõigetes 1 ja 3 on sätestatud:
„1. Käesolev direktiiv käsitleb lisas loetletud ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piiramist ühenduse liikmesriikides, ilma et see piiraks muude asjakohaste ühenduse sätete kohaldamist.
[…]
3. Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) ained – looduslikus olekus või tootmismenetluse teel saadud keemilised elemendid ja keemilised ühendid;
b) valmistised – kahe või rohkema aine segud või lahused.”
5. Direktiivi 76/769/EMÜ I lisa punkt 31 (direktiiviga 94/60 tehtud täiendus) sisaldab nende ainete turustamise piiranguid järgmises sõnastuses:
>lt>37
6. Komisjoni 26. veebruari 1997. aasta direktiiviga 97/10/EÜ, millega kolmandat korda kohandatakse tehnika arengule I lisa nõukogu direktiivis 76/769 (EÜT L 68, lk 24), muutus direktiivi 76/769 I lisa punkti 31 alapunkt e punkti 31 alapunktiks d, kuid selle sõnastus jäi samaks.
7. Nõukogu 7. juuni 1988. aasta direktiiv 88/379/EMÜ ohtlike preparaatide klassifitseerimist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta (EÜT L 187, lk 14) on tunnistatud kehtetuks ja asendatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. mai 1999. aasta direktiiviga 1999/45/EÜ (EÜT L 200, lk 1).
8. Viimatinimetatud direktiivi artiklis 2 on määratletud mitmed mõisted, nimelt „ained” ja „preparaadid” lõikes 1, samuti „ohtlikud” lõikes 2. Ühtki määratlust ei ole siiski antud mõiste „kunstnikuvärvid” sisu avamiseks.
Siseriiklikud õigusnormid
9. Ohtlike ainete kasutamist käsitlevad õigusnormid sisalduvad 7. augusti 1997. aasta ministrite määruses ohtlikke aineid sisaldavate toodete turustamise ja kasutamise piiramise kohta ( Journal officiel de la République française, edaspidi „ JORF ”, 17.8.1997, lk 12218). Selle määruse artiklis 1, muudetud 13. oktoobri 1998. aasta ministrite määrusega ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piiramise kohta ( JORF, 6.11.1998, lk 16772), on sätestatud:
„Kantserogeenseid, mutageenseid ja reproduktiivtoksilisi aineid ja valmistisi käsitlevad erisätted
a) Kohaldamisala:
Järgmiste ainete ja valmististe elanikkonnale turustamine ja import on keelatud:
– 1. või 2. kategooria kantserogeenide hulka liigitatud ained, mis on loetletud käesoleva määruse I lisas;
– 1. või 2. kategooria mutageenide hulka liigitatud ained, mis on loetletud käesoleva määruse II lisas;
– 1. või 2. kategooria reproduktiivtoksiliste ainete hulka liigitatud ained, mis on loetletud käesoleva määruse III lisas;
– valmistised, mis sisaldavad üht või mitut eespool nimetatud kantserogeenset ja/või mutageenset ja/või reproduktiivtoksilist ainet individuaalses kontsentratsioonis, mis on sama või suurem kui 20. aprilli 1994. aasta määruse […] I lisas näidatud kontsentratsioon või 21. veebruari 1990. aasta määruse […] VI tabelis määratud kontsentratsioon, kui kontsentratsioonipiir 20. aprilli 1994. aasta määruses […] puudub.
Elanikkonnale turustamise ja impordi keeld ei hõlma erialaseks kasutamiseks mõeldud tooteid.
[…]
Ilma et see piiraks ohtlike ainete ja valmististe märgistamist käsitlevate muude sätete kohaldamist, peab eespool nimetatud ainete ja valmististe pakendil olema loetav ja kustutamatu märge:
„ainult erialastele kasutajatele […]”.
b) Erand:
Elanikkonnale turustamise ja impordi keeldu ei kohaldata lõpptarbijale mõeldud järgmistele valmistoodetele:
[…]
5º kunstnikuvärvid.”
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
10. O. Dupuy ja H. Rouvre, kes on põhikohtuasjas süüdistatavad, on vastavalt äriühingu Colart International (edaspidi „COLART”), asukoht Mans (Prantsusmaa), juhataja ning haldus- ja finantsdirektor.
11. Nord’i, Oise’i ja Sarthe’i departemangude Directions Départementales de la Concurrence, de la Consommation et de la Répression des Fraudes (departemangu konkurentsi-, tarbijakaitse- ja pettustevastased ametid, edaspidi „DDCCRF”) ametnikud tegid 23. novembri 1999. aasta, 3., 29. ja 30. märtsi 2000. aasta ning 19. aprilli 2000. aasta uurimiste tulemusena kindlaks, et kolm COLARTi poolt valmistatavat toodet nimetuste all „Siccatif de Courtrai blanc”, „Siccatif de Courtrai brun” ja „Huile Noire” valmistati ja turustati elanikkonnale, kuigi pliisisaldus nõudis nende liigitamist reproduktiivtoksiliste valmististe hulka.
12. DDCCRF hinnangul ei saa need kolm toodet mingil juhul olla mõeldud müügiks elanikkonnale ja neid tuleb turustada ainult erialastele kasutajatele.
13. Põhikohtuasjas on süüdistatavatele pandud süüks mitte ainult seda, et nad kõnealuseid tooteid elanikkonnale turustasid, vaid ka seda, et nad petsid oma teatud kliente, kuna pakkusid neid tooteid toodetena, mille müük elanikkonnale iseteeninduse korras on keelatud, kuigi keelatud oli nende turustamine üldse.
14. Eelotsusetaotlusest nähtub, et põhikohtuasjas süüdistatavad ei vaidlusta asjaomaste valmististe pliisisaldust ega nende liigitamist reproduktiivtoksiliste valmististe hulka, kuid väidavad, et rikkumisi, milles neid süüdistatakse, ei ole toime pandud, sest kuigi vastab tõele, et nende toodete müük elanikkonnale iseteeninduse korras on keelatud, on 7. augusti 1997. aasta ministrite määruse artiklis 1 ette nähtud erand „kunstnikuvärvide” jaoks, mida võib elanikkonnale müüa, arvestades Code de la santé publique’is (rahvatervise seadustik) sätestatud teatud turustamispiiranguid.
15. Süüdistatavad lisavad, et kõnealuses määruses sätestatud erandiga on siseriiklikku õigusesse üle võetud asjakohased Euroopa direktiivid, eelkõige direktiivi 76/769 I lisa.
16. Süüdistatavad väidavad, et vaidlusaluseid sikatiive tuleb käsitleda direktiiviga 76/769 „kunstnikuvärvide” jaoks ette nähtud erandi alla kuuluvatena. Nad selgitavad, et kui kunstnikud värve kasutavad, tuleb neisse tingimata segada sikatiive, mis on seega koostisosa ja mitte eraldi käsitletav lisaaine.
17. Riiklik süüdistaja ei vaidlusta asjaolu, et vaidlusaluseid tooteid tuleb nende kasutamiseks värvidega segada, kuid leiab siiski, et kohaldatavaid sätteid tuleb tõlgendada kitsalt ja et sikatiivid ei kuulu värvide hulka, vaid on lisaained.
18. Neil asjaoludel otsustas Tribunal de grande instance du Mans menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas ohtlike ainete või valmististe turustamist piiravate ühenduse õigusnormide ja eelkõige direktiivide 76/769 ja 94/60 […] sätetega on keelatud turustada müügiks elanikkonnale sikatiive, mis sisaldavad reproduktiivtoksilisteks liigitatud pliiühendeid, või on nimetatud toodetele lubatud kohaldada „kunstnikuvärvide” jaoks ette nähtud erandit?”
Eelotsuse küsimus
19. Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib oma küsimusega sisuliselt teada, kas reproduktiivtoksilisteks liigitatud pliiühendeid sisaldavaid sikatiive võib liigitada „kunstnikuvärvide” hulka, mis kuuluvad direktiivi 76/769 kohaldamisalasse ja järelikult sellest tuleneva erandi alla, mis puudutab reproduktiivtoksiliste toodete elanikkonnale turustamise keeldu.
Euroopa Kohtule esitatud märkused
20. Komisjon toob esmalt esile, et erandis esinev mõiste „kunstnikuvärvid” tuleb avada selliselt, et see hõlmab kunstnike poolt kasutatavad valmistised, millel juba on värvi olemuslikud tunnused, eelkõige värvimisvõime. On mõeldav, et kunstnik ise lisab midagi neile valmististele, kui lisand ei puuduta värvi olemuslikke tunnuseid. Komisjon väidab seega, et „kunstnikuvärvid” direktiivi 76/769 I lisa punkti 31 mõttes tähendavad valmistisi, mis juba sisaldavad pigmenteerivat aineosa, mis annab värvile selle olemusliku tunnuse.
21. Komisjoni hinnangul on sikatiivid valmistised, mis sisaldavad metalliühendeid, mida lisatakse hapniku värvikihti imendumise käivitamiseks, kiirendamiseks ja võimendamiseks või kõvastumist takistavate tegurite pärssimiseks. Sikatiive kasutatakse peamiselt õlivärvides, mille kuivamisaega nad lühendavad, kiirendades õli oksüdeerumisprotsessi. Sikatiivi valik ja kasutatud kontsentratsioon on olulised pildi värvikihi parema säilivuse seisukohalt.
22. Komisjon leiab, et sikatiivid ei anna kunstniku kasutatud värvile värvimisvõimet ning maalimisel neid alati ei kasutata. Siiski võivad need olla hädavajalikud teatud värvide puhul, mis sisaldavad vähe kuivamisaineid.
23. Arvestades neid märkusi ja lähtudes erandite kitsa tõlgendamise põhimõttest leiab komisjon, et sikatiivid on lisaained, mida ei saa võrdsustada „kunstnikuvärvidega” ja millele ei saa seega kohaldada värvide jaoks kehtestatud erandit, ning et need on mõeldud ainult erialastele kasutajatele.
24. Prantsuse valitsus leiab, et direktiivi 76/769 alusel „kunstnikuvärvidele” kohaldatav säte on erand ja vastavalt Euroopa Kohtu praktikale tuleb erandit kitsalt tõlgendada. Sellist tõlgendamist nõuab ka rahvatervise kaitse eesmärk, mida direktiiv 76/769 eelkõige järgib. Kuna selles direktiivis täiendavad viited puuduvad, võib erandit kohaldada ainult „kunstnikuvärvidele”, laiendamata erandit toodetele, mille abil neid värve saab kasutada.
Euroopa Kohtu vastus
25. Direktiivi 76/769 I lisa punktist 31 nähtub, et „[d]irektiivi 67/548/EMÜ I lisas loetletud aine[i]d, mis on liigitatud 1. kategooria reproduktiivtoksilisteks või 2. kategooria reproduktiivtoksilisteks aineteks”, ei tohi kasutada ainetes ega valmististes, mida turustatakse müügiks elanikkonnale, kui need ületavad teatud kontsentratsioonipiire.
26. Samast punktist ilmneb ühtlasi, et erandi tõttu ei kohaldata seda keeldu direktiiviga 88/379/EMÜ hõlmatud „kunstnikuvärvide” suhtes.
27. Viimatinimetatud direktiiv ega selle asemele vastuvõetud direktiiv 1999/45 ei täpsusta siiski „kunstnikuvärvide” mõiste sisu.
28. Neil asjaoludel tuleb esmalt määratleda olemuslik tunnus, mille esinemisel aine või valmistis on värv. Nagu komisjon õigustatult märkis, tuleb mõistet „kunstnikuvärvid” tõlgendada selliselt, et see hõlmab kunstnike poolt kasutatavad valmistised, millel juba on värvi olemuslikud tunnused, eelkõige värvimisvõime.
29. Sikatiividele, mis ei sisalda pigmenteerivaid aineosi ega evi mingeid värvivaid omadusi ja mille ainus otstarve on õli oksüdeerumisprotsessi kiirendamine, ei saa omistada „kunstnikuvärvide” omadusi direktiivi 76/769 I lisa punkti 31 mõttes. Selles lisas ette nähtud erand hõlmab ainult valmistisi, mis juba sisaldavad pigmenteerivaid aineosi, mis on värvi olemuslikuks tunnuseks.
30. Järgnevalt tuleb rõhutada, et kõnealune erand on erandiks üldise keelu suhtes, mis ei luba müüa elanikkonnale „1. kategooria reproduktiivtoksilisteks või 2. kategooria reproduktiivtoksilisteks aineteks” liigitatud tooteid.
31. Euroopa Kohtu praktikast tuleneb, et direktiiviga 76/769 taotletavast rahvatervise kaitse eesmärgist lähtudes tuleb selle direktiiviga „1. kategooria reproduktiivtoksilisteks või 2. kategooria reproduktiivtoksilisteks aineteks” liigitatud toodete suhtes kehtestatud keeldu tõlgendada laialt ja erandit, mille direktiiv näeb ette „kunstnikuvärvide” jaoks, tuleb tõlgendada kitsendavalt (vt selle kohta 1. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas C­286/02: Bellio F.lli, kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 46).
32. Kuna direktiivi 76/769 I lisa punktis 31 sätestatud erandite hulgas ei ole sikatiive eraldi mainitud ja direktiivis puuduvad täiendavad täpsustused, saab erandit kohaldada ainult toodetele, mis mahuvad mõiste „kunstnikuvärvid” alla, laiendamata erandit toodetele, millel ei ole värvivaid omadusi või mille otstarve on vaid sellise värvi kasutamise võimaldamine.
33. Erandi ulatuse kitsast tõlgendamist kinnitab direktiivi 76/769 peamine eesmärk, mis on sätestatud direktiivi esimeses põhjenduses. Kuna selleks eesmärgiks on avalikkuse, eelkõige ohtlikke aineid ja valmistisi kasutavate inimeste kaitse, siis tuleb direktiivi 76/769 rakendamisel juhinduda üldisest põhimõttest, mille kohaselt hõlmab keeld kõiki tervisele kahjuliku mõjuga tooteid, kaldudes sellest põhimõttest kõrvale ainult direktiivis eraldi ette nähtud erandite puhul.
34. Neil asjaoludel tuleb esitatud küsimusele vastata, et ohtlike ainete või valmististe turustamist piiravate ühenduse õigusnormide ja eelkõige direktiivi 76/769 sätetega on keelatud turustada müügiks elanikkonnale sikatiive, mis sisaldavad reproduktiivtoksilisteks liigitatud pliiühendeid.
Kohtukulud
35. Et põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamise kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Resolutiivosa
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (viies koda) otsustab:
Ohtlike ainete või valmististe turustamist piiravate ühenduse õigusnormide ja eelkõige nõukogu 27. juuli 1976. aasta direktiivi 76/769/EMÜ liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta seoses teatavate ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piirangutega, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 1994. aasta direktiiviga 94/60/EÜ, sätetega on keelatud turustada müügiks elanikkonnale sikatiive, mis sisaldavad reproduktiivtoksilisteks liigitatud pliiühendeid.