62006CC0521
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
YVES BOT
esitatud 3. aprillil 2008 (
1
)
Kohtuasi C-521/06 P
Athinaïki Techniki AE
versus
Euroopa Ühenduste Komisjon
„Apellatsioonkaebus — Riigiabi — Abi, mida Kreeka Vabariik andis konsortsiumile Hyatt Regency — Kaebus — Otsus lõpetada kaebuse menetlemine — Määrus (EÜ) nr 659/1999 — Artiklid 4, 13 ja 20 — Mõiste „vaidlustatav õigusakt” EÜ artikli 230 tähenduses”
1.
Käesolevas kohtuasjas tuleks Euroopa Kohtul täiendavalt täpsustada kaebajate õigusi riigiabi kontrollimise menetluse raames.
2.
Küsimus on selles, kas juhul, kui Euroopa Ühenduste Komisjon lõpetab kaebuse menetlemise, milles väidetakse EÜ asutamislepinguga vastuolus oleva abi olemasolu, kuna tal ei ole piisavalt tõendeid seisukoha võtmiseks ega ametliku uurimismenetluse algatamiseks riigiabi olemasolu või selle abi ühisturuga kokkusobivuse osas, on tegemist otsusega, mille peale kaebaja võib hagi esitada.
3.
Vastavalt komisjoni seisukohale leidis Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohus 26. septembri 2006. aasta määruses Athinaïki Techniki vs. komisjon (
2
), et selline lõpetamismeede ei ole otsus, ja jättis selle vastu esitatud hagi vastuvõetamatuse tõttu rahuldamata. Athinaïki Techniki AE (
3
) vaidlustab selle hinnangu käesolevas apellatsioonkaebuses.
4.
Käesolevas ettepanekus esitan ma seisukoha, et Athinaïki Techniki apellatsioonkaebus on minu arvates põhjendatud ja et väidetava riigiabi peale esitatud kaebuse menetlemise lõpetamine on vaidlustatav akt.
5.
Uurides komisjoni poolt tühistamishagi vastuvõetamatuse vastuväite põhjenduseks esitatud teist väidet, mis tuleneb hagi hilinemisest, kontrollin ma ka Esimese Astme Kohtu kodukorra sätteid, mis näevad ette võimaluse esitada sellele kohtule hagiavaldus faksi teel, ja täpsustan selle tingimuse ulatust, mis puudutab faksiga saadetud hagiavalduse samasust originaaliga, mis tuleb kohtukantseleisse esitada kümne päeva jooksul.
I. Õiguslik raamistik riigiabi alal
6.
Ma esitan järgemööda asjaomased sätted asutamislepingust, määrusest (EÜ) nr 659/1999 (
4
), millega kodifitseeriti komisjonile asutamislepinguga antud volituste kasutamine, ning kohtupraktika põhijooned, mis puudutavad ühelt poolt komisjoni kohustusi, kui talle esitatakse kaebus siseriiklike meetmete peale, mis kujutavad endast asutamislepinguga vastuolus olevat riigiabi, ja teiselt poolt kaebajate õigusi.
A. Asutamisleping
7.
EÜ artikli 87 kohaselt on liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada ühendusesisest konkurentsi, põhimõtteliselt keelatud, kuid sellest tehakse erandeid selle artikli lõigetes 2 ja 3 nimetatud juhtudel. (
5
)
8.
Et kindlustada nende sätete rakendamist ja ühitada liikmesriikide abi andmise õigust, tagades moonutamata konkurentsi Euroopa Liidus, on asutamislepingus ette nähtud riigiabi eelneva kontrolli ja lubamise menetlus, milles on keskne roll komisjonil.
9.
Seega on vastavalt EÜ artikli 88 lõikele 1 komisjoni ülesanne kontrollida koostöös liikmesriikidega pidevalt kõiki neis riikides olemasolevaid abisüsteeme ja panna liikmesriikidele ette sobivaid meetmeid, mis on vajalikud ühisturu järkjärguliseks arenguks või toimimiseks.
10.
EÜ artikli 88 lõike 2 esimene lõik teeb komisjonile ülesandeks hinnata ka abi kokkusobivust EÜ artikliga 87 ja võtta vastu otsus — kui abi ei ole ühisturuga kokkusobiv —, et asjassepuutuv riik peab abi lõpetama. EÜ artikli 88 lõike 2 esimene lõik sätestab nimelt, et „[k]ui komisjon leiab pärast asjassepuutuvatelt isikutelt selgituste küsimist, et riigi poolt või riigi ressurssidest antav abi ei sobi ühisturuga kokku artikli 87 järgi või et sellist abi kasutatakse valel eesmärgil, siis otsustab komisjon, et asjassepuutuv riik peab säärase abi lõpetama või muutma seda komisjoni määratud tähtaja jooksul”.
11.
Lõpuks kohustab EÜ artikli 88 lõige 3 liikmesriike informeerima komisjoni kõikidest plaanidest abi määramise või muutmise kohta ning keelab liikmesriikidel rakendada kavatsetud meetmeid enne, kui ta on EÜ artikli 88 lõike 2 esimeses lõigus sätestatud menetluse järgi teinud lõpliku otsuse.
12.
EÜ artiklis 88 sätestatud uurimismenetlust on tõlgendatud nii, et see võib sisaldada kahte etappi: esimest kontrollimist ja vajadusel — kui komisjon kahtleb kavandatava abi ühisturuga kokkusobivuses või leiab, et see abi ei ole ühisturuga kokkusobiv — ka põhjalikumat kontrollimist, mis peab võimaldama komisjonil saada täielikku teavet kõikide asjaolude kohta. Selleks peab komisjon vastavalt EÜ artikli 88 lõikele 2 kõikidelt asjassepuutuvatelt isikutelt selgitusi küsima. (
6
)
B. Määrus nr 659/1999
13.
Määrusega nr 659/1999 kodifitseeriti komisjonile EÜ artikliga 88 usaldatud volituste kasutamine. Selle määruse teise põhjenduse kohaselt on määrus välja arendatud vastavalt Euroopa Kohtu pretsedendiõigusele.
14.
Selle määruse alusel peab liikmesriik põhimõtteliselt teatama komisjonile kõikidest uue abi andmise plaanidest ning peab andma talle kogu vajaliku teabe, et komisjon saaks teha kavandatava abi kohta otsuse. (
7
)
15.
Erinevad otsused, mida komisjon võib teha, on loetletud selle määruse artiklites 4 ja 7.
16.
Määruse nr 659/1999 artiklis 4 on nimetatud otsused, mis komisjon võib teha pärast teate „esialgset uurimist”. Komisjonil on seega kolm võimalust. Ta võib otsustada, et meede, millest teatati, ei kujuta endast abi või et meede kujutab endast ühisturuga kokkusobivat abi (vastuväidete esitamata jätmise otsus) või et teatatud meetme ühisturuga kokkusobivuse osas ilmneb kahtlusi, ja algatada ametliku uurimismenetluse (ametliku uurimismenetluse algatamise otsus).
17.
Need otsused tuleb teha kahe kuu jooksul alates kavandatava abi teatise kättesaamisele järgnevast päevast, kui teatis loetakse lõplikuks. Kui komisjon leiab, et teade ei ole täielik, võib ta paluda asjaomasel liikmesriigil esitada vajalikku lisateavet. (
8
)
18.
Kui komisjon otsustab algatada ametliku uurimismenetluse, näeb määruse nr 659/1999 artikkel 6 ette, et ta kutsub asjaomast liikmesriiki ja teisi huvitatud pooli üles esitama märkusi ettenähtud tähtaja jooksul.
19.
„Huvitatud pooled” on määratletud selle määruse artikli 1 punktis h kui „mis tahes liikmesriik, isik, ettevõtja või ettevõtjate ühendus, kelle huve võib abi andmine mõjutada, eriti abi saaja, konkureerivad ettevõtjad ja ametiliidud”.
20.
Ametliku uurimismenetluse lõpus peab komisjon vastavalt selle määruse artiklile 7 otsustama, et teatatud meede ei kujuta endast abi, et see meede on ühisturuga kokkusobiv abi või et tegemist on ühisturuga kokkusobimatu abiga.
21.
Määruse nr 659/1999 artiklites 10–15 nähakse ette ka menetlus, mida komisjon peab järgima ebaseadusliku abi puhul. Abi on ebaseaduslik, kui liikmesriik rakendab seda komisjonile eelnevalt teatamata, mis on vastuolus EÜ artikli 88 lõike 3 sätetega. (
9
)
22.
Selle määruse artikli 10 lõige 1 näeb ette:
„Kui komisjoni käsutuses on ükskõik millisest allikast saadud teave väidetava ebaseadusliku abi kohta, kontrollib ta seda teavet viivitamata.”
23.
Kõnealuse määruse artikli 13 lõige 1 sätestab:
„Võimaliku ebaseadusliku abi kontrollimise põhjal tuleb teha otsus vastavalt artikli[le] 4 […]. Kui otsustatakse algatada ametlik uurimismenetlus, lõpetatakse menetlus artiklis 7 ette nähtud otsusega. […]”
24.
Määruse nr 659/1999 artikkel 20 käsitlebki huvitatud poolte õigusi. Selle lõikes 1 meenutatakse, et iga huvitatud pool võib esitada märkusi komisjoni ametliku uurimismenetluse algatamise otsuse kohta. Selles lisatakse, et igale huvitatud poolele, kes on selliseid märkusi esitanud, ja igale individuaalabi saajale saadetakse koopia otsusest, mille komisjon teeb selle menetluse lõpus.
25.
Selle määruse artikli 20 lõige 2 ongi käesoleva kohtuvaidluse keskmes. See on sõnastatud järgmiselt:
„Iga huvitatud pool võib komisjonile teatada väidetavast ebaseaduslikust abist ja abi kuritarvitamisest. Kui komisjon leiab, et kasutada oleva teabe alusel ei ole seisukoha võtmine selles küsimuses piisavalt põhjendatud, teatab ta sellest huvitatud poolele. Kui komisjon teeb otsuse küsimuse kohta, millega esitatud teave on seotud, saadab ta otsuse koopia huvitatud poolele.”
26.
Määruse artikli 20 lõige 3 näeb seejärel ette, et kõik huvitatud pooled võivad taotluse korral saada koopia igast vastavalt artiklitele 4 ja 7 tehtud otsusest.
27.
Lisaks näeb määruse nr 659/1999 artikkel 25 ette, et selle määruse alusel tehtud otsused on adresseeritud asjaomasele liikmesriigile.
C. Kohtupraktika, mis käsitleb ühelt poolt komisjoni kohustusi, kui komisjonile kaevatakse väidetava riigiabi peale, ja teiselt poolt kaebajate õigusi
28.
Kui määrus nr 659/1999 ei olnud veel vastu võetud või ei olnud veel kohaldatav, tulenesid komisjoni kohustused — kui ta sai kaebuse väidetava siseriikliku meetme kui asutamislepinguga vastuolus oleva riigiabi kohta — ja kaebajate õigused riigiabi kontrollimise menetluses EÜ artikleid 87 ja 88 käsitlevast kohtupraktikast.
29.
Kuivõrd see määrus, mis võeti vastu nende asutamislepingu artiklite rakendamiseks, ei vähenda nende artiklite ulatust (
10
) ja võtab üle olemasoleva kohtupraktika seda kodifitseerides, on see kohtupraktika järelikult asjassepuutuv määruse sätete tõlgendamiseks.
1. Komisjoni kohustused
30.
Komisjoni kohustusi kaebuse saamisel väidetava riigiabi kohta põhjendavad kaks järgmist elementi. Need kohustused tulenevad ühelt poolt asjaolust, et kui jätta välja EÜ artikli 88 lõike 2 kolmandas lõigus Euroopa Liidu Nõukogule usaldatud volitused, on komisjonil abi asutamislepinguga kokkusobivuse hindamisel ainupädevus. Teiselt poolt rajanevad need kohustused riigiabi põhimõttelisel keelul. Selle ainupädevuse ja selle põhimõttelise keelu alusel on komisjon kohustatud jälgima, et ei antaks ega säilitataks asutamislepinguga vastuolus olevat abi. (
11
)
31.
Komisjonile kaebuse esitamise korral on kohtupraktikas sellest tehtud järgmised järeldused, mis puudutavad kaebuse menetlemise sisulist ja ajalist aspekti.
32.
Sisulises plaanis on komisjoni ülesanne kõigepealt kaebust hoolikalt ja erapooletult kontrollida. (
12
) Selle hoolsuskohustuse raames võib komisjon olla koguni sunnitud kontrollima faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, millele kaebaja ei ole sõnaselgelt tuginenud. (
13
)
33.
Seevastu ei ole komisjon kohustatud selles menetlusstaadiumis ära kuulama kaebajat või teisi „asjassepuutuvaid isikuid” EÜ artikli 88 lõike 2 tähenduses. Selleks on komisjon kohustatud ainult ametlikus uurimismenetluses. (
14
)
34.
Kui komisjon seejärel otsustab, et meede, mille peale kaebus esitati, ei kujuta endast abi, on ta kohustatud piisavalt põhjendama, miks kaebuses esitatud faktilistest ja õiguslikest asjaoludest ei piisanud abi olemasolu tõendamiseks. (
15
) Sama põhjendamisnõue peaks loogiliselt esinema ka siis, kui komisjon otsustab, et kaebealune meede on ühisturuga kokkusobiv abi.
35.
Peale selle on komisjon juhul, kui ta on esialgse uurimise lõpus veendunud, et kaebealune meede on ühisturuga kokkusobimatu abi, või kui tal on tõsiseid raskusi otsustamaks selle abi ühisturuga kokkusobivuse üle, kohustatud algatama ametliku uurimismenetluse nagu siis, kui asjaomane liikmesriik on talle kõnealusest meetmest teatanud. (
16
)
36.
Ajalises plaanis on Esimese Astme Kohus komisjoni ainupädevusest ja riigiabi põhimõttelisest keelust samuti järeldanud, et kui komisjon saab kaebuse, ei saa ta kaebuse esemeks olevate riiklike meetmete esialgset uurimist lõputult pikendada. Esimese Astme Kohtu seisukohalt tuleb komisjonil esialgne uurimine lõpetada mõistliku tähtajaga. (
17
)
37.
Selle tähtaja mõistlikkust tuleb hinnata iga konkreetse juhtumi asjaolude põhjal, arvestades eelkõige juhtumi konteksti ja keerukust ning menetluse erinevaid etappe. (
18
)
2. Kaebaja õigused
38.
Riigiabi kontrollimise menetluse raames kaebajate õigusi käsitlev kohtupraktika põhineb eeldusel, et selles menetluses tehtud komisjoni otsused on adresseeritud liikmesriikidele, kaasa arvatud juhul, kui need otsused on tehtud seoses sellist meedet käsitleva kaebusega, mida peetakse asutamislepinguga vastuolus olevaks abiks. (
19
)
39.
Ühtlasi tuleb meenutada, et EÜ artikli 230 neljanda lõigu kohaselt võib iga füüsiline või juriidiline isik esitada hagi teisele isikule adresseeritud otsuse vastu üksnes juhul, kui see otsus teda otseselt ja isiklikult puudutab.
40.
Kaebajate õigused riigiabi kontrollimise menetluses — nagu on täpsustatud kohtupraktikas — sõltuvad ühelt poolt sellest, kas kaebajad on „asjassepuutuvad isikud” EÜ artikli 88 lõike 2 tähenduses, ja teiselt poolt nende hagi esemest.
41.
Kõigepealt, mis puutub mõistesse „asjassepuutuv isik” selle sätte tähenduses, siis see on määratletud üldiselt kui isikud, ettevõtjad ja ühendused, kelle huve abi andmine puudutab, st peamiselt abi saajaga konkureerivad ettevõtjad ja kutseala organisatsioonid. (
20
) Seda määratlust korrati määruse nr 659/1999 artikli 1 punktis h.
42.
Sellest tuleneb, et iga ettevõtja, kes on kasvõi potentsiaalsetes konkurentsisuhetes, võib olla „asjassepuutuv isik” EÜ artikli 88 lõike 2 tähenduses.
43.
Mis puutub seejärel nende asjassepuutuvate isikute hagemisõigusesse, siis selle aluseks on neile nimetatud sättega antud menetlusõigused. Vastavalt sellele sättele on komisjon kohustatud asjaomastelt isikutelt selgitusi küsima alles siis, kui ta algatab ametliku uurimismenetluse. (
21
)
44.
Kohtupraktikas on sellest järeldatud, et kui komisjon leiab menetlust algatamata, et kaebaja nimetatud meede ei ole abi või on ühisturuga kokkusobiv abi, siis on kaebajal, kui ta on „asjassepuutuv isik” EÜ artikli 88 lõike 2 tähenduses, õigus vaidlustada see otsus ühenduse kohtus. (
22
)
45.
Euroopa Kohus täpsustas siiski, et hagi esemeks võib olla ainult sellest sättest tulenevate menetluslike õiguste kaitse, mis tähendab, et sellega vaidlustatakse ametliku uurimismenetluse algatamata jätmine. (
23
)
46.
Siit tuleneb, et „asjassepuutuva isiku” staatus EÜ artikli 88 lõike 2 tähenduses võimaldab tuvastada, et vaidlustatud otsus puudutab kaebajat otseselt ja isiklikult EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses tingimusel, et ta vaidlustab ametliku uurimismenetluse algatamata jätmise.
47.
Seevastu, kui kaebaja vaidlustab abi hindamise otsuse põhjendatuse seisukohalt või kui ta vaidlustab ametliku uurimismenetluse lõpus tehtud otsuse, siis on ta samas olukorras nagu iga üksikisik, kes kavatseb vaidlustada otsuse, mis ei ole talle adresseeritud. Tema hagi vastuvõetavus sõltub seega tingimusest, mille kohaselt ta peab tõendama, et kõnealune otsus puudutab teda kohtuotsusest Plaumann vs. komisjon (
24
) tuletatud kohtupraktika tähenduses, mis tähendab, et see otsus mõjutab teda teatavate eriomaduste või faktilise olukorra tõttu, mille poolest ta erineb kõigist teistest isikutest. (
25
)
48.
Kohtupraktikas on tunnistatud, et nii võib see olla eelkõige juhtudel, kui vaidlustatud otsusega antud abi mõjutab oluliselt kaebaja seisundit turul. (
26
) Seega ei piisa asjaolust, et kaebaja on potentsiaalne konkurent ja „asjassepuutuv isik” EÜ artikli 88 lõike 2 tähenduses, et anda hagemisõigus abi hindamise otsuse põhjendatuse vaidlustamiseks ühenduse kohtus. (
27
)
49.
Lõpuks laiendas Esimese Astme Kohus eespool viidatud kohtuotsuses Air One vs. komisjon „asjassepuutuvast isikust” (EÜ artikli 88 lõike 2 tähenduses) kaebaja õigused EÜ artiklil 232 põhinevale kohtuasjale, pidades vastuvõetavaks tegevusetushagi, mille see kaebaja esitas komisjoni vastu, kui viimane jättis tema kaebuse peale otsuse tegemata. (
28
)
50.
Esimese Astme Kohus lükkas tagasi komisjoni argumendi, mille kohaselt oleks Air One pidanud tõendama, et tema kaebuse esemeks olev meede kahjustab oluliselt tema konkurentsipositsiooni.
51.
Ta tuletas Air One’i tegevusetushagi vastuvõetavuse asjaolust, et kuivõrd viimane on kaebuse esemeks oleva abi saaja konkurent lennuliinidel teatud Itaalia linnade suunal, on ta „asjassepuutuv isik” EÜ artikli 88 lõike 2 tähenduses ning seega on tal oma menetluslike õiguste kaitsmiseks õigus vaidlustada otsus, mille komisjon on teinud ametlikku uurimismenetlust algatamata. (
29
)
II. Vaidluse aluseks olevad asjaolud
52.
Vaidluse aluseks olevad asjaolud on vaidlustatud kohtumääruses esitatud järgmiselt:
„1.
Kreeka ametiasutused korraldasid 2001. aasta oktoobris riigihankemenetluse, et loovutada oma 49% osalus kasiino Mont Parnèsi kapitalis. Konkureerisid kaks kandidaati: konsortsium Casino Attikis ja Hyatt Consortium. Väidetavalt korrumpeerunud menetluse tulemusel sõlmiti hankeleping kontserniga Hyatt Consortium.
2.
Konsortsiumi Casino Attikis liige Egnatia SA, kelle õigusjärglane pärast liitumist on [Athinaïki Techniki], esitas kaebused vastavalt komisjoni siseturu peadirektoraadi talitustele ja konkurentsi peadirektoraadile. Esimesel palus ta avaldada seisukoht vaidlusaluse menetluse eeskirjadele vastavuse kohta riigihangetealaste ühenduse õigusnormide seisukohast, samas kui teisele esitati kaebus sama menetluse raames kontsernile Hyatt Consortium väidetavalt antud riigiabi kohta.
3.
Konkurentsi peadirektoraat tuletas 15. juuli 2003. aasta kirjaga [Athinaïki Technikile] meelde oma otsustuspraktikat, mille kohaselt riigivara üleandmine pakkumismenetluse raames ei kujuta endast riigiabi, kui menetlus toimus läbipaistvalt ja mittediskrimineerivalt. Seetõttu teatas ta sellele konsortsiumile, et ta ei avalda seisukohta enne, kui siseturu peadirektoraat on kõnealuse riigihankemenetluse kontrollimise lõpetanud.
4.
[Athinaïki Techniki] esindaja täpsustas 28. augusti 2003. aasta elektronkirjaga sisuliselt, et kaebus riigiabi olemasolu kohta puudutab riigihankemenetluse eri elemente ja et järelikult ei pea konkurentsi peadirektoraat siseturu peadirektoraadi järeldusi ära ootama.
5.
Konkurentsi peadirektoraadi talitused kordasid 16. septembri 2003. aasta kirjaga oma 15. juuli 2003. aasta kirjas öeldut, paludes siiski [Athinaïki Technikil] edastada neile lisateavet iga muu abi kohta peale kasiino enampakkumisega seonduva abi.
6.
Siseturu peadirektoraadi talitused teatasid 22. jaanuari ja 4. augusti 2004. aasta kirjadega [Athinaïki Technikile], et nad ei kavatse neile esitatud kahe kaebuse uurimist jätkata.
7.
Konkurentsi peadirektoraat teatas 2. detsembri 2004. aasta kirjaga […] [Athinaïki Technikile], et komisjon oli talle 16. septembri 2003. aasta kirjaga teatanud, et „tema käsutuses oleva teabe põhjal ei ole piisavalt põhjust selle asja uurimist jätkata”. [2. detsembri 2004. aasta] kirjas oli ühtlasi täpsustatud, et „uurimise jätkamist õigustava lisateabe puudumisel lõpetas komisjon asja halduslikult 2. juunil 2004”.”
III. Hagi Esimese Astme Kohtus ja vaidlustatud kohtumäärus
53.
Athinaïki Techniki saatis 11. veebruaril 2005 Esimese Astme Kohtu kantseleisse faksiga hagiavalduse koopia. 18. veebruaril 2005 esitati selle kohtu kantseleisse allkirjastatud hagiavalduse originaal.
54.
Selles menetluse algatamise dokumendis palus Athinaïki Techniki tühistada komisjoni otsuse kaebuse menetlemise lõpetamise kohta ja mõista kohtukulud välja komisjonilt. Oma hagiavalduse põhjenduseks esitas ta kaks väidet, mis tulenevad esiteks komisjoni ametliku uurimismenetluse algatamise kohustuse rikkumisest ja teiseks EÜ artikli 87 lõike 1 sätete rikkumisest. Athinaïki Techniki heitis kummagi väite raames ette ka põhjenduse puudumist.
55.
Esimese Astme Kohtu sekretär teatas 1. märtsi 2005. aasta kirjaga Athinaïki Technikile, et ta oli tuvastanud, et 11. veebruaril 2005 faksiga saadetud hagiavalduse versioon ei olnud 18. veebruaril 2005 esitatud allkirjastatud originaaliga täielikult samane ning et järelikult loetakse selle dokumendi esitamise kuupäevaks originaali esitamise kuupäev.
56.
Athinaïki Techniki esindaja selgitas 16. märtsi 2005. aasta kirjas Esimese Astme Kohtu sekretärile, et hagiavalduse faksimisel sai selle viimane lehekülg kannatada, nii et ta pidi selle asendama, aga et ta ei ole selle sisu muutnud.
57.
Komisjon esitas Esimese Astme Kohtu kantseleis 21. aprillil 2005 registreeritud eraldi avaldusega Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 114 lõike 1 alusel vastuvõetamatuse vastuväite.
58.
Esimese Astme Kohus rahuldas 8. septembri 2005. aasta määrusega Athens Resort Casino AE Symmetochoni (
30
) taotluse astuda menetlusse komisjoni nõuete toetuseks.
59.
Komisjon esitas oma vastuvõetamatuse vastuväite põhjenduseks kaks väidet, millest esimene tuleneb hagiavalduse hilinemisest ning teine 2. detsembri 2004. aasta kirja vaidlustamatusest ja sellest, et otsust ei ole tehtud.
60.
Esimese Astme Kohus uuris vaidlustatud kohtumääruses ainult seda teist väidet. Ta luges selle põhjendatuks järgmistel põhjustel.
61.
Esimese Astme Kohus tsiteeris määruse nr 659/1999 artikli 20 lõike 2 esimest ja teist lauset. Ta tuletas meelde, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt saab tühistamishagi EÜ artikli 230 tähenduses esitada vaid toimingute või otsuste peale, mis tekitavad selliseid siduvaid õiguslikke tagajärgi, mis mõjutavad hageja huve, tuues kaasa selge muutuse tema õiguslikus olukorras.
62.
Ta märkis, et selle määruse artikli 25 alusel on komisjoni riigiabialased otsused adresseeritud liikmesriikidele ka juhul, kui need on tehtud pärast kaebuse esitamist väidetavalt asutamislepinguga vastuolus oleva abi peale, ning et tühistamishagi saab vajadusel esitada liikmesriigile adresseeritud otsuse vastu, mitte kaebajale saadetud kirja vastu.
63.
Seejärel otsustas Esimese Astme Kohus:
„29
Käesoleval juhul teatas vaidlustatud kiri, mis oli adresseeritud ainult [Athinaïki Technikile], talle määruse nr 659/1999 artikli 20 alusel, et komisjon leidis tema käsutuses oleva teabe põhjal, et ei ole piisavalt põhjuseid tolles kaebuses esitatud asja üle otsustamiseks. Komisjon märkis seejärel [selles kirjas], et kuna ta ei saanud lisateavet, mis õigustaks uurimise jätkamist, lõpetas ta Athinaïki Techniki kaebuse menetlemise halduslikult 2. juunil 2004. Komisjon ei võtnud seega Athinaïki Techniki kaebuse esemeks oleva meetme kvalifitseerimise ja ühisturuga kokkusobivuse osas lõplikku seisukohta.
30
Sellest tulenevalt ei ole vaidlustatud kiri otsus määruse nr 659/1999 artikli 25 tähenduses ja see ei tekita õiguslikke tagajärgi. Selle kirja vastu ei saa seega EÜ artikli 230 alusel hagi esitada.”
64.
Esimese Astme Kohus lükkas seejärel tagasi Athinaïki Techniki argumendi, et kaebuse rahuldamatajätmise kirja vaidlustamatus jätab hallatavad ilma juurdepääsust ühenduse õigusemõistmisele. Ta märkis esiteks, et kaebaja saab esitada oma kaebuse põhjenduseks lisateavet ja et juhul, kui sellest teabest piisab, on komisjon kohustatud võtma seisukoha kõnealuse meetme osas aktiga, mida saab vaidlustada. Teiseks väitis ta, et hagejal on ka võimalus esitada tegevusetushagi EÜ artikli 232 kolmanda lõigu alusel.
65.
Lõpuks vastas Esimese Astme Kohus argumentidele, mille kohaselt ei ole EÜ artiklite 81 ja 82 rakendamist käsitlevas menetluses väljastatud kiri menetluse lõpetamise kohta oma olemuselt otsus. Ta märkis, et vastupidiselt selle menetluse eeskirjadele ei anna määrus nr 659/1999 kaebajatele mingeid menetluslikke õigusi enne ametliku uurimismenetluse algatamist.
66.
Esimese Astme Kohus jättis hagi vastuvõetamatuse tõttu rahuldamata ja mõistis kohtukulud välja Athinaïki Technikilt.
IV. Apellatsioonkaebus
A. Menetlus Euroopa Kohtus ja poolte nõuded
67.
Athinaïki Techniki esitas 18. detsembri 2006. aasta hagiavaldusega, mis laekus kohtukantseleisse 21. detsembril 2006, vaidlustatud kohtumääruse peale apellatsioonkaebuse.
68.
Komisjon ja menetlusse astuja Athens Resort Casino esitasid vastused vastavalt 5. veebruaril ja 15. märtsil 2007.
69.
Ükski pooltest ei nõudnud kohtuistungit.
70.
Euroopa Kohus kutsus 15. oktoobri 2007. aasta kirjadega pooli avaldama kirjalikult seisukohta küsimuses, kas vaidluse lahendamiseks on asjakohased:
—
eespool viidatud kohtuotsusest komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France tulenevad põhimõtted;
—
EÜ artiklite 81 ja 82 rakendamise menetluste raames kaebuse rahuldamatajätmise korral kohaldatavad ning dumpinguvastased eeskirjad.
71.
Apellant, komisjon ja Athens Resort Casino esitasid oma vastused Euroopa Kohtule vastavalt 21. novembril, 5. novembril ja 20. novembril 2007.
72.
Apellant palub Euroopa Kohtul vaidlustatud kohtumäärus tühistada, rahuldada tema esimeses kohtuastmes esitatud nõuded ja mõista kohtukulud välja komisjonilt ja menetlusse astujalt.
73.
Komisjon ja Athens Resort Casino paluvad jätta apellatsioonkaebus põhjendamatuse tõttu rahuldamata ja mõista kohtukulud välja hagejalt.
B. Poolte väited ja argumendid
74.
Apellant väidab, et Esimese Astme Kohus rikkus õigusnormi, kui ta otsustas vaidlustatud kohtumääruse punktides 29 ja 30, et kaebuse menetlemise lõpetamine komisjoni poolt ei kujuta endast otsust.
75.
Ta märgib, et kui komisjon võtab riigiabi valdkonnas kaebuse esemeks oleva meetme osas lõpliku ja põhjendatud seisukoha, teeb ta otsuse.
76.
Athinaïki Techniki väidab kaebuse menetlemise lõpetamise lõplikkuse kohta, et seda ei mõjuta kaebajale jäetud võimalus esitada uusi elemente.
77.
Põhjendatuse kohta märgib ta, et vaidlusalust lõpetamist tuleb vaadelda selle kontekstis. Käesoleval juhul lõpetas komisjon tema arvates kaebuse menetlemise arutluskäigu põhjal, mille kohaselt ei ole riigihankelepingu sõlmimisel tegemist riigiabi andmisega, kui kõnealune hankemenetlus on läbipaistev ja mittediskrimineeriv. Komisjon oli 2. detsembri 2004. aasta kirjas seega meelega lakooniline, sest kui ta oleks selle põhjenduse seal ära märkinud, oleks kaebuse menetlemise lõpetamise otsuse iseloom ilmselge. Esimese Astme Kohtu analüüs on tema arvates seega puhtformaalne, sest see lähtub mainitud kirja sõnastusest, võtmata arvesse selle ulatust ja kohtuasja konteksti.
78.
Komisjon vaidleb sellele argumendile vastu. Ta väidab, et 2. detsembri 2004. aasta kiri sisaldab ainult teavet, mis edastati Athinaïki Technikile vastavalt määruse nr 659/1999 artiklile 20. Ta tõstab esile, et niisugune teavitamine on ette nähtud selleks, et vältida otsustusmehhanismi kasutamist tõsiste ja üksikasjalike elementide puudumisel.
79.
Komisjon selgitab ühtlasi, et määruse nr 659/1999 artikli 25 alusel on riigiabialased otsused adresseeritud liikmesriikidele ja et „asjassepuutuvad isikud” EÜ artikli 88 lõike 2 tähenduses saavad vajadusel vaidlustada just neid otsuseid, mitte kirja, milles neid teavitatakse otsuste sisust.
80.
Komisjon väidab samuti, et otsustel ja teavituskirjadel tehakse kohtupraktikas vahet nii riigiabi kui ka konkurentsi valdkonnas.
81.
Ta märgib ühtlasi, et 2. detsembri 2004. aasta kirja on allkirjastanud selle institutsiooni ametnik, mitte liige ja et selles kirjas ei esitata kaebuse menetlemise lõpetamise põhjuseid.
82.
Komisjoni sõnul tahab apellant oma argumendiga tegelikult väita, et asjaomane liikmesriik ei järginud riigihanke-eeskirju ja et hagiga tahetakse mööda hiilida sellest, et üksikisik ei saa vaidlustada asjaolu, et liikmesriigi vastu keelduti algatamast kohustuste rikkumise hagi.
83.
Athens Resort Casino väidab samuti, et 2. detsembri 2004. aasta kiri ei ole vaidlustatav akt samadel põhjustel, mis esitas komisjon.
84.
Ta väidab lisaks, et Athinaïki Techniki hagi on Esimese Astme Kohtus vastuvõetamatu, sest selle originaal saabus kohtukantseleisse alles 18. veebruaril 2005.
85.
Vastuseks Euroopa Kohtu küsimusele teatasid kõik pooled, et eespool viidatud kohtuotsuses komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France sedastatud põhimõtted on käesolevas kohtuvaidluses asjassepuutuvad.
86.
Apellant lisas, et nende põhimõtete kohaselt tuleb teda pidada „asjassepuutuvaks isikuks” EÜ artikli 88 lõike 2 tähenduses ning otseselt ja isiklikult puudutatuks, kuivõrd tema kaebuse esemeks olev abi mõjutab oluliselt tema turupositsiooni.
87.
Ta märkis samuti, et kaebajal on kaebuse menetlemise lõpetamise korral EÜ artiklite 81 ja 82 rakendamise ning dumpinguvastase menetluse raames õigus põhjendatud otsusele. Apellant väitis, et selline õigus peaks a fortiori olema ka riigiabi vallas, kuna komisjonil on selles valdkonnas ainupädevus ja ametliku uurimismenetluse algatamine ei sõltu otstarbekusest.
88.
Komisjon järeldas ent eespool viidatud kohtuotsuses komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France sedastatud põhimõtetest, et kaebuse menetlemise lõpetamine ei ole otsus.
89.
Ta väitis ühtlasi, et kaebajate õigused EÜ artiklite 81 ja 82 rakendamise ning dumpinguvastase menetluse raames ei ole riigiabi kontrollimise menetlusele ülekantavad, sest igas valdkonnas on omad eeskirjad. Ta viitas selles suhtes 22. veebruari 2005. aasta kohtuotsusele komisjon vs. max.mobil (
31
), milles Euroopa Kohus otsustas, et nõukogu määrusega nr 17 (
32
) kaebajatele antud õigused ei ole kohaldatavad seoses EÜ artikliga 86. (
33
)
90.
Komisjon rõhutas, et EÜ artiklite 81 ja 82 raames kaebuste rahuldamatajätmise otsustuslik laad tuletati kohtupraktikas määrustest, millega kodifitseeriti sellealane menetlus. (
34
) Ta väitis, et määrus nr 659/1999 ei sisalda võrreldavaid sätteid. Ta tuletas meelde, et see määrus ei näe ette kaebajate staatust ning sätestab, et kõik otsused on adresseeritud kõnealuse meetme võtnud liikmesriigile.
91.
Komisjon märkis, et sama kehtib ka dumpinguvastaste eeskirjade kohta.
92.
Athens Resort Casino andis samad vastused mis komisjon.
C. Minu hinnang
93.
Sissejuhatuseks tuleb märkida, et vastupidiselt vaidlustatud kohtumäärusest tulenevale ei palunud hageja Esimese Astme Kohtul tühistada mitte 2. detsembri 2004. aasta kirja, vaid oma kaebuse menetlemise lõpetamise komisjoni poolt, millest viimane teda selle kirjaga teavitas.
94.
Hageja tühistamishagi Esimese Astme Kohtule ei ole seega esitatud mitte 2. detsembri 2004 kirja vastu, mis on tõepoolest puhtalt teavitav, nagu rõhutas komisjon, vaid hoopis kaebuse menetlemise lõpetamise vastu, mis toimus 2. juunil 2004.
95.
Ma arvan nagu hageja, et see lõpetamine on vaidlustatav akt. Minu arvamus põhineb kolmel järgmisel punktil, milleks on esiteks määruse nr 659/1999 artikli 20 sisu koostoimes selle määruse teiste sätetega, teiseks vaidlustatava akti määratlus kohtupraktikas ja lõpuks kaebajate õigusi käsitlev kohtupraktika riigiabi kontrollimise menetluse raames.
1. Määruse nr 659/1999 artikkel 20 ja teised asjassepuutuvad sätted
96.
Tuletan meelde, et määruse nr 659/1999 artikli 20 lõige 2 sätestab:
„Iga huvitatud pool võib komisjonile teatada väidetavast ebaseaduslikust abist ja abi kuritarvitamisest. Kui komisjon leiab, et kasutada oleva teabe alusel ei ole seisukoha võtmine selles küsimuses piisavalt põhjendatud, teatab ta sellest huvitatud poolele. Kui komisjon teeb otsuse küsimuse kohta, millega esitatud teave on seotud, saadab ta otsuse koopia huvitatud poolele.”
97.
See säte ei ole küll sõnastatud samamoodi nagu EÜ artiklite 81 ja 82 raames esitatud kaebuse menetlemist puudutavad sätted, näiteks määruse nr 773/2004 artikkel 7. (
35
) Samuti on teada, et määrus nr 659/1999 ei näe ette eriõigusi kaebajatele iseenesest, vaid ainult juhul, kui kaebajad on huvitatud pooled. Samuti ei paista olevat vaidlust selle üle, et kaebajate õigusi käsitlevad eeskirjad määrustes, mis näevad ette EÜ artiklite 81 ja 82 rakendamise — nagu määrus nr 773/2004 —, ei ole sellistena ülekantavad riigiabi kontrollimise menetlusele, mis on eriliselt kodifitseeritud.
98.
Seega arvan ma, et nendest elementidest ei piisa tõendamaks, et määruse nr 659/1999 artikli 20 lõiget 2 tuleb tingimata tõlgendada nii, et riigiabialase kaebuse menetlemise lõpetamine ei ole otsus ja et sellest tuleb kaebajale lihtsalt teatada, nagu väidavad komisjon ja menetlusse astuja.
99.
Minu arvates tuleb selle määruse artikli 20 lõike 2 sõnastust ja kaebajate õiguste puudumist riigiabi kontrollimise menetluses mõista lähtuvalt asjaolust, et see menetlus seisneb vastupidiselt EÜ artiklite 81 ja 82 rakendamisele kohaldatavale menetlusele komisjoni ja asjaomase liikmesriigi dialoogis.
100.
Nagu ma märkisin, on isegi juhul, kui komisjon teeb otsuse kaebuse suhtes, mille esemeks on abi, millest ei ole komisjonile teatatud, see otsus adresseeritud kaebuse esemeks oleva meetme võtnud liikmesriigile, mitte kaebajale endale.
101.
Nendest põhjendustest lähtudes võib määruse nr 659/1999 artikli 20 lõike 2 teist lauset seega mõista nii, et kui komisjon leiab oma käsutuses oleva teabe põhjal, et ametliku uurimismenetluse algatamine ei ole piisavalt põhjendatud, peab ta sellest kaebajale teatama, et viimane saaks vajadusel esitada lisateavet. Seejärel peab komisjon — kui ta otsustab kaebuse menetlemise lõpetada — vastavalt selle määruse artikli 20 lõike 2 kolmandale lausele saatma selle otsuse koopia hea halduse eesmärgil kaebajale, sest viimane ei ole otsuse adressaat.
102.
Pealegi näib määruse nr 659/1999 artikli 20 lõike 2 niisugune tõlgendus olevat hästi kooskõlas komisjoni teguviisiga käesolevas kohtuasjas.
103.
Vastavalt asjaolude esitusele vaidlustatud kohtumääruses teatas komisjon 16. septembri 2003. aasta kirjaga Athinaïki Technikile, et tema käsutuses oleva teabe põhjal ei ole selle asja uurimise jätkamine piisavalt põhjendatud, ja palus viimasel edastada talle lisateavet abi kohta, mis ei ole seotud kasiino enampakkumisega. Kuna sellist teavet ei esitatud, teatas ta seejärel kaebajale 2. detsembri 2004. aasta kirjaga, et uurimise jätkamist õigustava lisateabe puudumisel lõpetas ta asja halduslikult 2. juunil 2004.
104.
Analüüsi selles järgus näib mulle, et määruse nr 659/1999 artikli 20 lõiget 2 saab tõlgendada nii, et komisjonil on õigus ebaseadusliku abi kohta esitatud kaebuse menetlemine lõpetada, kui tal ei ole otsuse tegemiseks piisavalt teavet. Selle sätte sisu põhjal ei saa minu arvates siiski väita, et see lõpetamine ei ole olemuselt otsus.
105.
Vastupidi, määruse nr 659/1999 teised asjassepuutuvad sätted viitavad pigem sellele, et see lõpetamine on olemuselt otsus.
106.
Nii kohustab esiteks nimetatud määruse artikli 10 lõige 1 komisjoni ebaseaduslikust abist teavitavat kaebust viivitamatult kontrollima. See säte kordab ka kohtupraktikat, mille kohaselt peab komisjon kaebuse hoolikalt ja erapooletult läbi vaatama. Nägime, et komisjon võib selle kohustuse raames olla koguni sunnitud kontrollima faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, millele kaebaja sõnaselgelt ei tugine.
107.
Teiseks sätestab kõnealuse määruse artikli 13 lõige 1, et võimaliku ebaseadusliku abi kontrollimise põhjal tuleb teha otsus vastavalt sama määruse artikli 4 lõigetele 2, 3 või 4.
108.
Tõsi küll, need kaks artiklit ei näe ette kaebuse menetlemise lõpetamist. On täiesti loogiline, et see ei ole määruse nr 659/1999 artiklis 4 ette nähtud, arvestades asjaolu, et selles artiklis loetletakse otsused, mis komisjon võib teha pärast liikmesriigi teatist. Nimelt on määruses nr 659/1999 ettenähtud abist teatamise ja riigiabi kontrollimise menetluse eesmärk võimaldada asjaomasel liikmesriigil ja huvitatud ettevõtjatel teada saada, kas kavandatav meede on või ei ole ühisturuga kokkusobiv ja kas seda võib rakendada. Järelikult peab sellele teatamisele tingimata järgnema komisjoni otsus, et teatatud meede ei ole abi või et see on ühisturuga kokkusobiv abi või et meetme ühisturuga kokkusobivuse osas on kahtlusi ja on vaja algatada ametlik uurimismenetlus.
109.
Komisjon ei saa seega lõpetada liikmesriigi teatise menetlemist otsust tegemata. Kui teatis ei ole täielik, näeb määruse nr 659/1999 artikkel 5 ette, et komisjon peab paluma asjaomasel liikmesriigil esitada vajalikku lisateavet ja et teatis loetakse tagasivõetuks, kui lisateavet ei anta.
110.
Seevastu ebaseadusliku abi kohta esitatud kaebuse menetlemise võib lõpetada otsust tegemata, kui komisjonil ei ole vajalikke andmeid, et võtta seisukoht määruse nr 659/1999 artiklis 4 loetletud otsusega, sest kaebaja ei ole samas olukorras nagu abist teatav liikmesriik.
111.
Kuigi kaebuse menetlemise lõpetamise võimalust ei ole ette nähtud selle määruse artiklis 4, millele viidatakse sama määruse artikli 13 lõikes 1, kinnitavad määruse nr 659/1999 artikkel 4 ja artikli 10 lõige 1 minu arvates ikkagi, et see lõpetamine on olemuselt otsus, nähes nii ette, et kõiki väidetavalt ebaseadusliku abi kohta esitatud kaebusi tuleb hoolikalt kontrollida ja selle kontrolli tulemusel otsus teha.
112.
Seda hinnangut kinnitab minu arvates „vaidlustatava akti” määratlus kohtupraktikas.
2. Vaidlustatava akti mõiste kohtupraktikas
113.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt saab tühistamishagi EÜ artikli 230 tähenduses esitada vaid toimingute või otsuste peale, mis tekitavad selliseid siduvaid õiguslikke tagajärgi, mis mõjutavad hageja huve, tuues kaasa selge muutuse tema õiguslikus olukorras. (
36
)
114.
Samuti on välja kujunenud, et akti selliste tagajärgede kindlaksmääramiseks tuleb lähtuda akti sisust. (
37
)
115.
Euroopa Kohus otsustas 16. juuni 1994. aasta kohtuotsuses SFEI jt vs. komisjon (
38
), et kaebuse menetlemise lõpetamise akt EÜ artikli 82 põhjal on vaidlustatav akt järgmistel põhjustel. Kõigepealt annab institutsioon, kelle pädevuses on tuvastada õigusrikkumisi ja nende eest karistada ning kellele üksikisikud võivad kaebusi esitada — nagu komisjon konkurentsiõiguse alal —, tingimata siduvaid õiguslikke tagajärgi tekitava akti, kui ta lõpetab uurimise, mille ta selle kaebuse põhjal algatas. Kaebuse menetlemise lõpetamise akti ei saa käsitada esialgsena või ettevalmistavana. Erinevalt teatisest, mis on mõeldud selleks, et asjaomased ettevõtjad saaksid avaldada oma seisukohti komisjoni etteheidete kohta, ja milles komisjon ei võta lõplikku seisukohta, on kaebuse menetlemise lõpetamise akt menetluse viimane staadium: sellele ei järgne teist akti, mille peale tühistamishagi esitada. (
39
)
116.
Need põhjendused on minu arvates täielikult ülekantavad kaebuse menetlemise lõpetamisele riigiabi suhtes kohaldatava menetluse raames.
117.
Seega võib selle menetluse raames kõigepealt üksikisik komisjonile kaebuse esitada ja komisjoni pädevuses on tuvastada õigusrikkumine ning selle eest karistada, kui selgub, et kaebuse esemeks olev meede on tõepoolest ühisturuga kokkusobimatu riigiabi.
118.
Kui komisjon lõpetab seejärel väidetava riigiabi kohta esitatud kaebuse menetlemise, annab ta tingimata akti, mis tekitab õiguslikke tagajärgi sellega, et see lõpetab esialgse uurimismenetluse, mille komisjon pidi selle kaebuse tagajärjel algatama vastavalt kohtupraktikale ja määruse nr 659/1999 artiklile 10.
119.
Kokkuvõttes näib küll, et niisuguse kaebuse menetlemise lõpetamine, nagu esitas väidetava riigiabi kohta apellant, kujutab endast selle kaebuse tagajärjel algatatud esialgse uurimise lõppetappi. Sellele lõpetamisele — nagu ka EÜ artiklil 82 põhineva kaebuse menetlemise lõpetamisele — ei järgne ühtegi muud akti, mille peale tühistamishagi esitada.
120.
Seda hinnangut ei muuda ka asjaolu, et seda lõpetamist saaks läbi vaadata, kui hageja esitab uusi andmeid, kuna nende andmete puudumisel on esialgne uurimine tegelikult lõpetatud.
121.
Arvestades põhjusi, mille pärast Euroopa Kohus möönis, et EÜ artiklil 82 põhineva kaebuse menetlemise lõpetamine on olemuselt vaidlustatav akt, tuleb väidetava riigiabi kohta esitatud kaebust minu arvates kvalifitseerida samamoodi.
122.
See hinnang on minu meelest seda enam õigustatud, et komisjonil on riigiabi alal ainupädevus ja et riigiabi on põhimõtteliselt keelatud. Nagu nägime, on kohtupraktikas sellest järeldatud, et see institutsioon on kohustatud kõiki kaebusi hoolikalt kontrollima ja et ta peab algatama ametliku uurimismenetluse, kui kaebuse esemeks olev meede osutub või võib osutuda ühisturu vastaseks abiks. Tuletasin meelde, et need kohustused peavad tagama, et ühisturuga vastuolus olevat abi ei antaks.
123.
Sellest tuleneb, et komisjon leidis kaebuse menetlemise lõpetamise kasuks otsustades paratamatult, et ametlikku uurimismenetlust ei ole vaja algatada ja et ei ole vaja teha kumbagi määruse nr 659/1999 artiklis 4 osutatud otsust.
124.
Pealegi ei kaota see lõpetamine asjaolu tõttu, et seda ei vormistatud nimetatud määruse artikli 25 ettekirjutusi eirates asjaomasele liikmesriigile edastatava otsusena, oma otsustuslikku olemust. See olemus sõltub ainult kontrollitava akti sisust, mitte sellest, kas komisjon täitis oma kohustusi aktist teavitamisel.
125.
Lõpuks olen ma arvamusel, et kui me loeme väidetava riigiabi kohta esitatud kaebuse menetlemise lõpetamise otsuseks, on see kooskõlas ka kaebajate õigusi käsitleva kohtupraktikaga riigiabi kontrollimise menetluse raames.
3. Kaebajate õigusi käsitlev kohtupraktika riigiabi kontrollimise menetluse raames
126.
Me nägime, et juhul, kui komisjon leiab ametlikku uurimismenetlust algatamata, et kaebuse esemeks olev meede ei ole abi või et see on ühisturuga kokkusobiv abi, on kaebajal, kui ta on „asjassepuutuv isik” EÜ artikli 88 lõike 2 tähenduses, õigus vaidlustada see otsus ühenduse kohtus, et kaitsta oma menetlusõigusi. (
40
) Seda kohtuotsustes Cook vs. komisjon (
41
) ja Matra vs. komisjon (
42
) sedastatud hagemisõigust on sestpeale järjepidevalt kinnitatud.
127.
Järelikult soovis Euroopa Kohus selle õiguskaitsevahendi kättesaadavaks tegemisega, et EÜ artikli 88 lõikes 2 tagatud menetlusõigused oleksid eriliselt kaitstud ja võimaldaksid kohtulikku kontrolli. Laiendades nii juurdepääsu ühenduse kohtumõistmisele, tugevdas Euroopa Kohus ka riigiabialase õiguse tegeliku kohaldamise kontrolli, võimaldades vaidlusalusest meetmest kasusaaja kasvõi potentsiaalsel konkurendil vaidlustada komisjoni hinnangu, mille kohaselt ei tekita selle meetme kokkusobivus asutamislepinguga tõsiseid raskusi.
128.
Selle kohtupraktika õiguslik mõju väheneks märkimisväärselt, kui kaebajal ei oleks õigust vaidlustada tühistamishagiga ka oma kaebuse menetlemise lõpetamist.
129.
Nimelt toob niisugune lõpetamine kaebajale tagajärgi, mis on võrreldavad sellise otsuse tagajärgedega, millega tuvastatakse, et vaidlusalune meede on ühisturuga kokkusobiv abi või ei ole abi. See võimaldab jätkata meetme või selle tagajärgede rakendamist, ilma et kaebaja oleks saanud komisjonile märkusi esitada.
130.
Menetlusõiguste kaitset käsitlevas kohtupraktikas paikapandud süsteemi ühtsus nõuab minu arvates, et kaebaja saaks vaidlustada ka komisjoni hinnangu, mille kohaselt ei piisa komisjoni käsutuses olevatest andmetest ametliku uurimismenetluse algatamiseks. Pealegi ei ole ühenduse õiguse tegeliku kohaldamise kohtuliku kontrollimise huvi sel juhul väiksem kui siis, kui komisjon teeb otsuse meetme kvalifitseerimise või meetme asutamislepinguga kokkusobivuse kohta.
131.
Ma järeldan sellest, et kaebuse menetlemise lõpetamist — nagu määruse nr 659/1999 artikli 4 lõigete 2 ja 3 alusel tehtud otsuseid — tuleb pidada vaidlustatavaks aktiks, et võimaldada kaebajal kindlustada talle EÜ artikli 88 lõikega 2 omistatud menetlusõiguste järgimine.
132.
Sellele hinnangule vastupidiselt leidis Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtumääruses, et kaebuse lõpetamise mittevaidlustatava olemuse tõttu ei jää hallatavad ilma õigusest ühenduse kohtumõistmisele, kui kaebaja on oma kaebuse põhjenduseks võimeline esitama lisateavet. Ta väitis, et kui sellest teabest piisab, peab komisjon võtma kõnealuse riigimeetme suhtes seisukoha, tehes otsuse määruse nr 659/1999 artikli 4 tähenduses, pakkudes nii kaebajale võimaluse esitada tühistamishagi EÜ artikli 230 neljanda lõigu alusel. Esimese Astme Kohus märkis muu hulgas, et kaebajal on ka võimalus esitada EÜ artikli 232 kolmanda lõigu alusel tegevusetushagi. (
43
)
133.
Mind see analüüs ei veena. Kaebajale jäetud võimalus esitada komisjonile lisateavet ja väide, et komisjon on kohustatud otsuse tegema, kui teave on piisav, ei taga samaväärset kaitset, sest käesolevas kohtuasjas uuritava küsimuse mõte on just kohtulikult kontrollida komisjoni hinnangut tema käsutuses oleva teabe piisavuse või ebapiisavuse kohta.
134.
Samamoodi ei saa juhul, kui komisjon otsustas kaebaja kaebuse menetlemise lõpetada, kaitsta kaebaja menetlusõigusi tegevusetushagiga.
135.
Nagu nägime, tuleb riigiabi kontrollimise menetluse raames komisjonile kaebuse esitamise korral tunnistada komisjoni õigust kaebuse menetlemine lõpetada, kui ta leiab, et tal ei ole piisavalt andmeid määruse nr 659/1999 artiklis 4 osutatud teise otsuse tegemiseks, kuigi seda võimalust ei ole sõnaselgelt ette nähtud.
136.
Kaebuse menetlemise lõpetamine kujutab seega endast seisukohavõttu, mis lõpetab lõplikult selle kaebuse uurimise menetluse.
137.
Nendel tingimustel ei ole sellise asja lõpetamise vastu esitatud tegevusetushagi asjakohane õiguskaitsevahend. Ühenduse õigusega ettenähtud õiguskaitsevahendite süsteemis on tegevusetushagi mõeldud selleks, et kohtulikult tuvastada ühenduse institutsiooni tegutsemisest hoidumine, kui see hoidumine on asutamislepinguga vastuolus. (
44
) Kui me mööname, et kaebuse menetlemise lõpetamine on riigiabi kontrollimise menetluse raames lubatud seisukohavõtt, ei ole sellise lõpetamise vastu esitatud tegevusetushagi vastuvõetav. (
45
) Teisisõnu, Esimese Astme Kohus ei saanud samal ajal otsustada, et kaebuse menetlemise lõpetamine on määrusega nr 659/1999 kooskõlas olev seisukohavõtt, ja väita, et selline lõpetamine on tegutsemisest hoidumine, mis kuulub tegevusetushagi alla.
138.
Märgin selles suhtes, et kohtuasjas, milles tehti eespool viidatud kohtuotsus Air One vs. komisjon, ei lõpetatud kaebuse menetlemist ja tegeleti selle uurimisega. Komisjon edastas kaebuse Itaalia ametiasutustele ja määras neile sellele vastamiseks tähtaja. Tähtaeg ei olnud veel läbi, kui Air One SpA palus sellel institutsioonil ametlikult võtta seisukoht EÜ artikli 232 alusel.
139.
Kõigist nendest põhjendustest lähtudes ma leiangi, et apellandi esitatud kaebuse menetlemise lõpetamine komisjoni poolt on vaidlustatav akt. Apellandi esitatud apellatsioonkaebus on seega põhjendatud ja vaidlustatud kohtumäärus tuleb järelikult tühistada.
V. Tühistamise tagajärjed
140.
Vastavalt Euroopa Kohtu põhikirja artikli 61 esimese lõigu teisele lausele võib Euroopa Kohus Esimese Astme Kohtu otsuse tühistamise korral teha ise asja suhtes lõpliku kohtuotsuse, kui menetlusstaadium lubab.
141.
Komisjon esitas Athinaïki Techniki tühistamishagi vastuvõetamatuse vastuväite põhjenduseks teise väite, mis tuleneb hagiavalduse hilinemisest.
142.
Ma arvan, et Euroopa Kohtu käsutuses on kõik vajalikud andmed selle väite üle otsustamiseks.
A. Poolte argumendid
143.
Komisjon tuletab meelde, et Esimese Astme Kohtu kantselei teatas oma 1. märtsi 2005. aasta kirjas hagejale, et arvessevõetav hagiavalduse esitamise kuupäev on originaali esitamise kuupäev ehk 18. veebruar 2005 põhjusel, et 11. veebruaril 2005 faksiga saadud eksemplar ei ole selle originaali täpne koopia, nagu tõendab kummagi dokumendi allkirjade võrdlemine.
144.
Komisjon, keda toetab Athens Resort Casino, järeldab sellest, et hagi esitati pärast kahe kuu ja kümne päeva pikkuse tähtaja möödumist, sest tähtaeg hakkas jooksma alates 2. detsembri 2004. aasta kirja kättesaamisest ehk hiljemalt 6. detsembrist 2004.
145.
Komisjon ja Athens Resort Casino väidavad samuti, et hageja tunnistas vaikimisi, et ta esitas hagi väljaspool tähtaega, kui ta palus kohtukantseleil 16. märtsi 2005. aasta kirjas võtta arvesse kantseleisse 11. veebruaril 2005 faksiga saabunud hagiavaldust.
146.
Hageja vaidlustab oma hagi hilinemise põhjusel, et kohtupraktika kohaselt tuleb poolel, kes tugineb hagiavalduse hilinemisele, tõendada vaidlustatud akti teatamise kuupäeva. Komisjon ei tõendanud käesolevas kohtuasjas, mis kuupäeval vaidlustatud akt teatavaks võeti.
B. Minu hinnang
147.
Vastupidiselt komisjonile ei arva ma, et hageja hagi tuleb lugeda vastuvõetamatuks põhjusel, et see esitati pärast ettenähtud tähtaega. Minu hinnang põhineb järgmistel põhjendustel.
148.
On selge, et EÜ artikli 230 viienda lõigu alusel tuleb üksikisiku tühistamishagi otsuse vastu, mis ei ole talle adresseeritud, esitada kahe kuu jooksul vastavalt kas meetme avaldamisest või teatavakstegemisest hagejale või nende puudumisel kahe kuu jooksul pärast päeva, mil hageja sellest teada sai. Lisaks pikendatakse vastavalt Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 102 lõikele 2 menetlustähtaegu seoses suurte vahemaadega kümne päeva võrra.
149.
Kuivõrd komisjoni otsust Athinaïki Techniki kaebuse menetlemise lõpetamise kohta viimasele ei avaldatud ega saadetud, vaid talle lihtsalt teatati sellest 2. detsembri 2004. aasta kirjaga, tuleb lahendada küsimus, kas tühistamishagi esitati kahe kuu ja kümne päeva tähtaja sees alates selle kirja kättesaamisest.
150.
Komisjon tugineb oma argumentides kahele järgmisele punktile: esiteks saadi 2. detsembri 2004. aasta kiri tema arvates kätte hiljemalt 6. detsembril 2004, millest algab hagemistähtaeg, ja teiseks esitati hagi alles 18. veebruaril 2005, sest 11. veebruaril 2005 faksiga saadetud hagiavaldust ei saa tema arvates arvesse võtta.
151.
Ma olen arvamusel, et kumbki nendest punktidest ei pea paika.
152.
Esiteks tuleb minu arvates võtta hagi kuupäeva määramisel arvesse Esimese Astme Kohtu kantseleisse 11. veebruaril 2005 faksiga saadetud hagiavaldust.
153.
Tuleks meenutada, et vastavalt Euroopa Kohtu põhikirja artiklile 21 tuleb hagi esitada ühenduse kohtusse kohtusekretärile adresseeritud kirjaliku hagiavaldusega, mis peab sisaldama mitmeid andmeid ja mis tuleb saata koos mitmete dokumentidega.
154.
Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 43 lõike 1 kohaselt peab igale menetlusdokumendi originaalile olema alla kirjutanud poole esindaja või advokaat. Sama artikli lõige 3 sätestab, et menetlustähtaegade arvutamisel lähtutakse üksnes Esimese Astme Kohtu kantseleisse esitamise kuupäevast.
155.
Selle kodukorra artikli 43 lõige 6 näeb samas ette võimaluse saata selle kohtu kantseleisse hagiavaldus muu tehnilise sidevahendi teel. See sätestab:
„Ilma et see piiraks lõigete 1–5 kohaldamist, loetakse menetlustähtaegade järgimise üle otsustamisel menetlusdokumendi esitamiskuupäevaks kuupäeva, mil menetlusdokumendi allkirjastatud originaali ärakiri […] jõuab Esimese Astme Kohtu käsutuses oleva faksi või muu tehnilise sidevahendi teel kohtukantseleisse, tingimusel et hiljemalt kümne päeva pärast esitatakse kohtukantseleisse menetlusdokumendi allkirjastatud originaal koos lõike 1 teises lõigus nimetatud lisade ja ärakirjadega. Sellele kümnepäevasele tähtajale ei kohaldata artikli 102 lõiget 2.”
156.
Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 43 lõige 6 näeb seega ette, et faksiga saadetud hagiavalduse koopia vastuvõtmine Esimese Astme Kohtu kantseleis on samastatav hagiavalduse originaali esitamisega tingimusel, et see originaal esitatakse tõepoolest kohtukantseleisse kümne päeva jooksul.
157.
Peale selle eeldab selle tingimuse täitmine loogiliselt, et Esimese Astme Kohtu kantseleisse faksiga saadetud versioon on hiljem esitatava originaali täpne koopia. Seega on oluline, et faksiga saadetud versioon oleks originaali koopia ja mitte sama sisuga erinevas vormis dokument.
158.
Need nõuded on väga selgelt esitatud käitumisjuhistes pooltele. (
46
) Nende juhiste punkti I A lõiked 2 ja 3 sätestavad järgmist:
„Elektronposti teel dokumendi saatmisel arvestatakse vaid skaneeritud allkirjastatud originaali ärakirja. Tavaline elektroonilises vormis esitatud fail, elektroonilise allkirjaga fail või elektroonilise allkirjaga faks ei vasta kodukorra artikli 43 lõikes 6 sätestatud tingimustele. […]
[…]
Faksi või elektronposti teel kohtukantseleisse saadetud menetlusdokument loetakse tähtaegselt saabunuks vaid siis, kui selle allkirjastatud originaal jõuab kohtukantseleisse hiljemalt kodukorra artikli 43 punktis 6 sätestatud tähtajal ehk kümne päeva jooksul pärast faksi või elektronposti teel esitamist. Allkirjastatud originaal tuleb ära saata kohe pärast ärakirja saatmist, ilma dokumenti vähimatki parandust või muudatust tegemata. Kui allkirjastatud originaal erineb varem esitatud ärakirjast, loetakse dokument esitatuks allkirjastatud originaali esitamisega.”
159.
Vastavalt Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu kohtusekretäri ametijuhendi (
47
) artikli 7 lõikele 1 on Esimese Astme Kohtu sekretäri ülesanne jälgida nende nõuete täitmist.
160.
Esimese Astme Kohtu sekretär leidis käesolevas kohtuasjas, et Esimese Astme Kohtu kantseleisse 11. veebruari 2005. aasta faksiga saabunud hagiavalduse koopia ei ole 18. veebruaril 2005 esitatud originaaliga identne, sest selle versiooni viimasel leheküljel olev allkiri ei ole täpselt sama koha peal nagu originaalil.
161.
Hageja advokaat selgitas 16. märtsi 2005. aasta kirjas, et see erinevus tulenes asjaolust, et hagiavalduse originaali viimane leht sai faksimise käigus kannatada, nii et ta pidi selle asendama. On kindel, et 11. veebruaril 2005 saadud hagiavalduse versioon ei erine originaalist muus osas kui advokaadi allkirja asukoha erinevus selle viimasel lehel.
162.
Vastupidiselt komisjonile ja Athens Resort Casinole arvan ma, et Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 43 lõikest 6 tulenev faksiga saadetud hagiavalduse versiooni samasuse nõue Esimese Astme Kohtu kantseleisse esitatud hagiavalduse originaaliga tuleb lugeda täidetuks.
163.
Kõnealuse tingimuse ulatust tuleb minu arvates hinnata selle kahe objektiivse eesmärgi — sisulise ja vormilise eesmärgi seisukohast.
164.
Nimetatud tingimuse eesmärgiks on sisu poolest tagada, et Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 43 lõikes 6 ettenähtud uute sidevahendite teel ühenduse kohtusse pöördumise võimalus ei seaks kahtluse alla menetlustähtaegade ega nende tähtaegadega tagatavate õiguskindluse nõuete ja õigussubjektide võrdsuse nõuete kohustuslikkust. On kindel, et nimetatud tähtaegade ja nende range järgimise eesmärk on õiguskindluse nõue ja vajadus hoida õigusemõistmise käigus ära diskrimineerimist või suvalist kohtlemist. (
48
)
165.
Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 43 lõike 6 eesmärk on seega võimaldada hagejal saata hagiavaldus Esimese Astme Kohtu kantseleisse faksiga kahe kuu ja kümne päeva tähtaja jooksul, ilma et see võimalus annaks talle tegelikult lisatähtaega oma hagiavalduse täiendamiseks või mis tahes viisil muutmiseks.
166.
Vormilisest küljest on tingimus, et faksiga saadetud versioon peab olema samane Esimese Astme Kohtu kantseleisse esitatud hagiavalduse originaaliga, mõeldud selleks, et võimaldada kantseleil hagiavalduse originaali kättesaamisel lihtsa, kiire ja pealiskaudse uurimise teel kontrollida, et see on faksiga saadetud versiooniga täpselt samasugune, ilma et dokumentide sisu oleks vaja üksikasjalikult uurida.
167.
Käesoleval juhul ei usu ma, et allkirja erinev asukoht faksiga saadetud versioonil ja Esimese Astme Kohtu kantseleisse esitatud originaalil pärsiks selle tingimuse kahte eesmärki.
168.
Esiteks ei seisne see erinevus hagemistähtaja sees saadetud hagiavalduse sisus. Teiseks ei ole muudetud ka dokumendi sisu kirjalikku esitlusviisi, mis oleks võinud tekitada kahtlusi kahe versiooni samasuses ja sundida Esimese Astme Kohtu kantseleid seda üksikasjalikult lehthaaval kontrollima. Allkirja asukoha pelk nihkumine hagiavalduse originaali viimasel leheküljel ei sea tervet hagiavaldust kahtluse alla.
169.
Nendel tingimustel olen ma arvamusel, et hageja ei rikkunud Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 43 lõike 6 ettekirjutusi ja et hagi kuupäeva kindlaksmääramiseks tuleb arvesse võtta 11. veebruaril 2005 faksiga saadetud hagiavalduse versiooni. Seega ilmneb, et hagi esitati kahe kuu ja kümne päeva jooksul pärast 2. detsembrit 2004, nii et see on vastuvõetav olenemata sellest, millisel kuupäeval sai hageja kätte komisjoni sama kuupäeva kandva kirja.
170.
Teiseks arvan ma, et kahe kuu ja kümne päeva pikkuse tähtaja algushetkeks ei saa lugeda hiljemalt 6. detsembrit 2004, nagu väidab komisjon.
171.
Kohtupraktikast tulenevalt peab hagi hilinemisele tuginev pool tõendama, mis kuupäevast tähtaeg jooksma hakkas. (
49
) Sellest tuleneb ühtlasi, et kui ei ole võimalik määrata kindlaks kuupäeva, millest alates hageja sai täpselt teada vaidlustatava akti sisu ja põhjused, kui seda akti ei avaldatud ega talle ei edastatud, peab arvestama, et hagemistähtaeg hakkas jooksma hiljemalt päevast, mil saab tõendada, et hageja oli aktist juba teadlik. (
50
)
172.
Nägime, et käesoleval juhul ei saadetud hagejale 2. detsembri 2004. aasta kirja, milles hagejat teavitati tema kaebuse menetlemise lõpetamisest, vastuvõtuteatisega tähitud kirjaga. Kirja hagejapoolse tegeliku kättesaamise kuupäev ei ole teada ja seda on raske täpselt tuletada Esimese Astme Kohtu sekretärile 16. märtsil 2005 saadetud hageja kirjast.
173.
Seetõttu on Athinaïki Techniki tühistamishagi vastuvõetav, isegi kui oletada, et hagi esitamise kuupäevaks tuleb lugeda 18. veebruari 2005.
174.
Nendest põhjendustest lähtudes olen ma arvamusel, et komisjoni esitatud vastuvõetamatuse vastuväide tuleb tagasi lükata.
175.
Teen ühtlasi Euroopa Kohtule ettepaneku saata asi tagasi Esimese Astme Kohtusse, et ta otsustaks Athinaïki Techniki nõuete üle, milles palutakse tühistada komisjoni 2. juuni 2004. aasta otsus tema kaebuse menetlemise lõpetamise kohta ja lahendada kohtukulude küsimus. (
51
)
VI. Ettepanek
176.
Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku otsustada järgmiselt:
—
tühistada Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 26. septembri 2006. aasta määrus kohtuasjas T-94/05: Athinaïki Techniki vs. komisjon;
—
lükata Euroopa Ühenduste Komisjoni poolt Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtus esitatud vastuvõetamatuse vastuväide põhjendamatuse tõttu tagasi;
—
saata kohtuasi tagasi Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtusse, et ta otsustaks Athinaïki Techniki AE nõude üle tühistada komisjoni 2. juuni 2004. aasta otsus Athinaïki Techniki AE kaebuse menetlemise lõpetamise kohta;
—
otsustada kohtukulude küsimus hiljem.
(
1
)	Algkeel: prantsuse.
(
2
)	T-94/05 (EKL 2006, lk II-73; edaspidi „vaidlustatud kohtumäärus”).
(
3
)	Edaspidi „Athinaïki Techniki” või „hageja”.
(
4
)	Nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määrus, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 [88] kohaldamiseks (EÜT L 83, lk 1; ELT eriväljaanne 08/01, lk 339).
(
5
)	EÜ artikli 87 lõikes 2 nimetatakse juhud, mil abi on ühisturuga õiguslikult kokkusobiv. See on üksiktarbijatele antav sotsiaalabi, kui sellist abi antakse ilma asjassepuutuvate toodete päritolul põhineva diskrimineerimiseta; loodusõnnetuste ja erakorraliste sündmuste tekitatud kahju korvamiseks antav abi ning Saksamaa jagamisest kahjustatud Saksamaa Liitvabariigi teatud piirkondade majandusele antav abi määral, mis on vajalik nimetatud jagamisest põhjustatud majandusliku halvemuse korvamiseks. EÜ artikli 87 lõikes 3 nimetatakse samas, millist abi võib ühisturuga kokkusobivaks pidada. See on eelkõige abi majandusarengu edendamiseks piirkondades, kus valitseb tõsine tööpuudus, ja abi üleeuroopalist huvi pakkuva tähtsa projekti elluviimiseks.
(
6
)	2. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas C-367/95 P: komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France (EKL 1998, lk I-1719, punktid 36 ja 38).
(
7
)	Artikkel 2.
(
8
)	Määruse nr 659/1999 artikli 5 lõige 1.
(
9
)	Määruse nr 659/1999 artikli 1 punkt f.
(
10
)	Vt selle kohta 22. juuni 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-182/03 ja C-217/03: Belgia ja Forum 187 vs. komisjon (EKL 2006, lk I-5479, punkt 72).
(
11
)	15. juuli 1964. aasta otsus kohtuasjas 6/64: Costa (EKL 1964, lk 1141, 1162) ning eespool viidatud kohtuotsus Belgia ja Forum 187 vs. komisjon (punktid 73 ja 74).
(
12
)	Eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France (punkt 62).
(
13
)	Idem.
(
14
)	13. detsembri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-78/03 P: komisjon vs. Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum (EKL 2005, lk I-10737, punkt 34 ja viidatud kohtupraktika).
(
15
)	Eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France (punkt 64).
(
16
)	Ibidem (punkt 39).
(
17
)	10. mai 2006. aasta otsus kohtuasjas T-395/04: Air One vs. komisjon (EKL 2006, lk II-1343, punkt 61).
(
18
)	Idem.
(
19
)	Eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France (punkt 45).
(
20
)	Eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum (punkt 36 ja viidatud kohtupraktika).
(
21
)	Ibidem (punkt 34 ja viidatud kohtupraktika).
(
22
)	Eespool viidatud kohtuotsused komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France (punkt 40) ning komisjon vs. Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum (punkt 35).
(
23
)	Eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum (punkt 35).
(
24
)	15. juuli 1963 .aasta otsus kohtuasjas 25/62 (EKL 1963, lk 197).
(
25
)	Ibidem, p 223. Vt ka eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum (punkt 37 ja viidatud kohtupraktika). Ma väljendasin oma ettepaneku punktides 104–112 liidetud kohtuasjades Saksamaa jt vs. Kronofrance (C-75/05 P ja C-80/05 P, Euroopa Kohtus pooleli) oma vastuseisu sellele asjassepuutuvate isikute hagemisõiguse piirangule. Selle piiranguga tehakse menetluslike õiguste kaitsest eesmärk iseenesest, samas kui see peaks minu arvates olema vaid uks juurdepääsuks ühenduse kohtumõistmisele vaidlustatava meetme kokkusobivuse kontrollimiseks asutamislepingu riigiabieeskirjadega.
(
26
)	Eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum (punkt 37).
(
27
)	Vt hiljutise rakendamise kohta 22. novembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-260/05 P: Sniace vs. komisjon (EKL 2007, lk I-10005, punktid 53 ja 54).
(
28
)	Itaalia linnade vahelisi regulaarlende teostav lennuettevõtja Air One SpA (edaspidi „Air One”) edastas komisjonile 22. detsembri 2003. aasta kirjaga kaebuse abi peale, mida Itaalia ametiasutused andsid tema väitel ebaseaduslikult lennuettevõtjale Ryanair. Pärast kirjavahetust palus Air One komisjonil ametlikult avaldada oma kaebuse suhtes seisukoht 2004. aasta juunis. 5. oktoobril 2004 esitas ta tegevusetushagi.
(
29
)	Eespool viidatud kohtuotsus Air One vs. komisjon (punktid 30 ja 34).
(
30
)	Edaspidi „Athens Resort Casino”.
(
31
)	C-141/02 P (EKL 2005, lk I-1283, punktid 69–72).
(
32
)	6. veebruari 1962. aasta esimene määrus asutamislepingu artiklite 85 [81] ja 86 [82] rakendamise kohta (EÜT 1962, 13, lk 204).
(
33
)	Eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. max.mobil (punkt 71).
(
34
)	Ta tsiteerib komisjoni 22. detsembri 1998. aasta määruse (EÜ) nr 2842/98 poolte ärakuulamise kohta teatavates EÜ asutamislepingu artiklite 85 [81] ja 86 [82] alusel algatatud menetlustes (EÜT L 354, lk 18; ELT eriväljaanne 07/04, lk 204) artiklit 6. Ta rõhutab, et need õigused on praegu ette nähtud komisjoni 7. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 773/2004 (mis käsitleb EÜ asutamislepingu artiklite 81 ja 82 kohaste menetluste teostamist komisjonis, ELT L 123, lk 18; ELT eriväljaanne 08/03, lk 81) artiklis 7, mis sätestab järgmist:
„1.   Kui komisjon leiab tema käsutuses oleva teabe põhjal, et kaebuse kohaselt tegutsemiseks ei ole piisavalt alust, põhjendab ta oma seisukohta kaebuse esitajale ja näeb ette tähtaja, mille jooksul kaebuse esitaja võib esitada oma kirjalikud seisukohad. Pärast kõnealust kuupäeva laekunud kirjalikku teavet ei ole komisjon kohustatud arvesse võtma.
2.   Kui kaebuse esitaja avaldab oma seisukohad komisjoni kehtestatud tähtaja jooksul ning kaebust ei hinnata kaebuse esitaja kirjaliku teabe põhjal ümber, lükkab komisjon kaebuse oma otsusega tagasi.
3.   Kui kaebuse esitaja ei avalda oma seisukohti komisjoni kehtestatud tähtaja jooksul, loetakse kaebus tagasivõetuks.”
(
35
)	Tuletan meelde, et viimatinimetatud säte näeb sõnaselgelt ette, et kui komisjon leiab, et kaebuse kohaselt tegutsemiseks ei ole piisavalt alust, põhjendab ta oma seisukohta kaebuse esitajale ja näeb ette tähtaja, mille jooksul kaebuse esitaja võib esitada oma kirjalikud seisukohad. Seejärel, kui kaebuse esitaja avaldab oma seisukohad komisjoni kehtestatud tähtaja jooksul ning kaebust ei hinnata kaebuse esitaja kirjaliku teabe põhjal ümber, lükkab komisjon kaebuse oma otsusega tagasi.
(
36
)	22. juuni 2000. aasta otsus kohtuasjas C-147/96: Madalmaad vs. komisjon (EKL 2000, lk I-4723, punkt 25 ja viidatud kohtupraktika). Vt hiljutise kohaldamise kohta 21. juuni 2007. aasta määrus kohtuasjas C-163/06 P: Soome vs. komisjon (EKL 2007, lk I-5127, punkt 40).
(
37
)	Eespool viidatud kohtuotsus Madalmaad vs. komisjon (punkt 27).
(
38
)	C-39/93 P (EKL 1994, lk I-2681).
(
39
)	Punktid 27 ja 28.
(
40
)	Eespool viidatud kohtuotsused komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France (punkt 40) ning komisjon vs. Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum (punkt 35).
(
41
)	19. mai 1993 .aasta otsus kohtuasjas C-198/91 (EKL 1993, lk I-2487).
(
42
)	15. juuni 1993. aasta otsus kohtuasjas C-225/91 (EKL 1993, lk I-3203).
(
43
)	Vaidlustatud kohtumääruse punkt 31.
(
44
)	24. novembri 1992. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-15/91 ja C-108/91: Buckl jt vs. komisjon (EKL 1992, lk I-6061, punkt 14).
(
45
)	Vt selle kohta 18. oktoobri 1979. aasta otsus kohtuasjas 125/78: GEMA vs. komisjon (EKL 1979, lk 3173, punkt 21).
(
46
)	ELT 2007, L 232, lk 7. Nende juhistega saab tutvuda ka veebisaidil http://curia.europa.eu/et/instit/txtdocfr/index_tpi.htm.
(
47
)	ELT 2007, L 232, lk 1. Nende juhistega saab tutvuda ka veebisaidil http://curia.europa.eu/et/instit/txtdocfr/index_tpi.htm.
(
48
)	Vt eelkõige 8. novembri 2007. aasta määrus kohtuasjas C-242/07 P: Belgia vs. komisjon (EKL 2007, lk I-9757, punkt 16 ja viidatud kohtupraktika).
(
49
)	Euroopa Kohtu 11. mai 1989. aasta otsus liidetud kohtuasjades 193/87 ja 194/87: Maurissen ja Union syndicale vs. kontrollikoda (EKL 1990, lk 1045, punkt 46) ja Esimese Astme Kohtu 13. aprilli 2000. aasta määrus kohtuasjas T-263/97: GAL Penisola Sorrentina vs. komisjon (EKL 2000, lk II-2041, punkt 47).
(
50
)	10. jaanuari 2002. aasta otsus kohtuasjas C-480/99 P: Plant jt vs. komisjon ja South Wales Small Mines (EKL 2002, lk I-265, punkt 49).
(
51
)	Vt kohtukulude kohta 15. mai 2003. aasta otsus kohtuasjas C-193/01 P: Pitsiorlas vs. nõukogu ja EKP (EKL 2003, lk I-4837).