null
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA
ANDREY BIONDIHO
přednesené dne 26. března 2026(1)
Věc C-855/24 P
Crown Holdings, Inc.,
Crown Cork & Seal Deutschland Holdings GmbH
proti
Evropské komisi
„ Kasační opravný prostředek – Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Trh kovových obalů – Zahájení přezkumného řízení Evropskou komisí na žádost vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž – Nařízení (ES) č. 1/2003 – Oznámení Komise o spolupráci v rámci sítě orgánů pro hospodářskou soutěž – Zásada ochrany legitimního očekávání“
I.      Úvod
1.        V tomto kasačním opravném prostředku se společnosti Crown Holdings, Inc. a Crown Cork & Seal Deutschland Holdings GmbH (dále společně jen „Crown“) domáhají zrušení rozsudku Tribunálu ze dne 2. října 2024, Crown Holdings a Crown Cork & Seal Deutschland v. Komise
(T-587/22, EU:T:2024:661, dále jen „napadený rozsudek“), kterým Tribunál zamítl jejich žalobu proti rozhodnutí Komise C(2022) 4761 final ze dne 12. července 2022(2) (dále jen „sporné rozhodnutí“)(3), týkající se řízení podle článku 101 SFEU (věc AT.40522 –kovové obaly). Stručně řečeno, Komise na žádost Bundeskartellamt (spolkový orgán pro hospodářskou soutěž, Německo, dále jen „vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž“) zahájila řízení mimo jiné proti Crown. Vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž požádal Komisi o zahájení řízení z důvodu, že mezery v tehdy platných německých právních předpisech neumožnily účinně sankcionovat dotčené společnosti, jelikož v důsledku restrukturalizace, kterou společnosti Crown provedly, nebylo možné identifikovat všechny společnosti, které se dopustily protiprávního jednání(4). Na konci řízení Komise konstatovala(5) jediné a trvající protiprávní jednání v rozporu s článkem 101 SFEU v odvětví kovových obalů v Německu od 11. března 2011 do 18. září 2014 a uložila společnosti Crown pokutu ve výši 7 670 000 eur, sníženou o 50 % na základě oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů(6) a o 10 % na základě oznámení Komise o postupu při narovnání(7).
2.        V napadeném rozsudku Tribunál meritorně zamítl všechny žalobní důvody vznesené na podporu žaloby směřující proti spornému rozhodnutí.
II.    Právní rámec
A.      Nařízení č. 1/2003
3.        V rámci projednávaného kasačního opravného prostředku je relevantní čl. 11 odst. 3 a 6 nařízení č. 1/2003(8) o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 101 a 102 SFEU.
4.        Článek 11 odst. 3 a 6, nadepsaný „Spolupráce mezi Komisí a orgány pro hospodářskou soutěž členských států“, stanoví:
„3.      Pokud orgány pro hospodářskou soutěž členských států jednají na základě článků [101 a 102 SFEU], informují písemně Komisi před nebo neprodleně po zahájení prvního formálního vyšetřovacího opatření. Tyto informace mohou být dány k dispozici také orgánům pro hospodářskou soutěž ostatních členských států.
[...]
6.      Zahájením řízení ze strany Komise za účelem přijetí rozhodnutí podle kapitoly III ztrácejí orgány pro hospodářskou soutěž členských států příslušnost používat články [101 a 102 SFEU]. Pokud orgán pro hospodářskou soutěž členského státu již v nějakém případě jedná, Komise zahájí řízení teprve po konzultaci s tímto vnitrostátním orgánem pro hospodářskou soutěž.“
B.      Oznámení Komise o spolupráci v rámci sítě orgánů pro hospodářskou soutěž
5.        Fungování nařízení č. 1/2003 je podrobně popsáno v oznámení o spolupráci v rámci sítě orgánů pro hospodářskou soutěž(9) (dále jen „oznámení o spolupráci“). Společně vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž a Komise tvoří síť veřejných orgánů, která se nazývá „Evropská síť pro hospodářskou soutěž“ (ECN) nebo také „European Competition Network“ (ECN) (dále jen „síť ESHS“)(10). Pokud jde konkrétně o projednávaný kasační opravný prostředek, bod 6(11) stanoví:
„Ve většině případů bude za věc i nadále odpovědný orgán, který obdrží stížnost nebo zahájí řízení z moci úřední. Možnost přerozdělení věcí lze zvážit pouze v počáteční fázi řízení (viz bod 18), pokud se uvedený orgán domnívá, že není v pozici, která by mu umožňovala zasáhnout, nebo pokud mají jiné orgány za to, že jsou v této pozici (viz níže, body 9 až 16).“
6.        Bod 7 stanoví:
„Pokud se z důvodů účinné ochrany hospodářské soutěže a zájmů Společenství ukáže jako nezbytné věc přerozdělit, členové sítě se budou snažit, kdykoli to bude možné, přidělit věc jedinému orgánu, který je v nejvhodnější pozici k tomu, aby zasáhl. V každém případě by přerozdělení mělo být rychlé a účinné a nemělo by vést ke zpožděním v probíhajících šetřeních.“
7.        Bod 16 zní takto:
„Aby byla zjištěna vícenásobná řízení a aby byly věci projednávány z hlediska příslušnosti vhodnými orgány pro hospodářskou soutěž, musí být členové sítě již v počáteční fázi řízení informováni o věcech, ve kterých bylo zahájeno řízení před jednotlivými orgány pro hospodářskou soutěž. Je totiž v zájmu jak sítě, tak dotčených podniků, aby, má-li být věc přerozdělena, tak bylo provedeno rychle“.
8.        Bod 18 oznámení o spolupráci stanoví:
„Pokud vyvstanou problémy s přerozdělováním věcí, je třeba je urychleně vyřešit, a to v zásadě do dvou měsíců od data první informace zaslané síti podle článku 11 nařízení [č. 1/2003]. V této lhůtě se orgány pro hospodářskou soutěž pokusí dosáhnout dohody o případném přerozdělení a případně o podmínkách souběžného postupu.“
9.        Bod 19 uvedeného oznámení stanoví:
„Orgán nebo orgány pro hospodářskou soutěž, které se zabývají věcí na konci lhůty pro přerozdělení, musí pokračovat v jejím projednávání až do konce daného řízení. K přerozdělení věci po uplynutí počátečního období pro přidělení v délce dvou měsíců může dojít pouze v případě podstatné změny známých skutkových okolností věci v průběhu řízení.“
10.      Bod 31 zní takto:
„Všichni členové sítě se zavazují zajistit, aby přerozdělování věcí probíhalo rychle a efektivně. Vzhledem k tomu, že nařízení [č. 1/2003]
vytvořilo systém souběžných pravomocí, představuje přidělování věcí mezi členy sítě pouhé rozdělení práce, na jehož základě se některé orgány zdrží jednání. Přidělování věcí tedy neznamená, že podniky, které se na protiprávním jednání podílejí nebo jím jsou dotčeny, získávají právo na to, aby jejich věc byla projednána konkrétním orgánem“.
11.      Oddíl 3.2 téhož oznámení, nadepsaný „Zahájení řízení Komisí podle čl. 11 odst. 6 nařízení [č. 1/2003]“, stanoví průběh zahájení řízení. Tento oddíl konkrétně uvádí, že mohou nastat dvě situace, z nichž druhá nastane, pokud jeden nebo více vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž informovaly síť o tom, že se zabývají určitou věcí. Druhý případ, který je relevantní pro projednávaný kasační opravný prostředek, je upraven v bodě 54. Konkrétně bod 54 stanoví následující:
„Druhá situace nastane, pokud jeden nebo více vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž informovaly síť v souladu s čl. 11 odst. 3 [nařízení č. 1/2003], že se zabývají určitou věcí. V průběhu počátečního období pro přidělení (v orientační dvouměsíční lhůtě uvedené v bodě 18 téhož oznámení) může Komise zahájit řízení na základě čl. 11 odst. 6 [nařízení č. 1/2003] po konzultaci s dotyčnými orgány. Po skončení fáze přidělení Komise čl. 11 odst. 6 [nařízení č. 1/2003] v zásadě použije pouze v jedné z následujících situacích:
[...]
d)      přijetí rozhodnutí Komise je nezbytné pro rozvoj politiky hospodářské soutěže Společenství – zejména pokud se jedná o stejný problém v oblasti hospodářské soutěže ve více členských státech – nebo pro zajištění účinného provádění politiky hospodářské soutěže Společenství;
[...].“
III. Ke kasačnímu opravnému prostředku
12.      Stejně jako ve věci Silgan, v níž jsem přednesl své stanovisko dne 12. března 2026, je hlavním předmětem projednávaného kasačního opravného prostředku fungování systému spolupráce mezi Komisí a orgány pro hospodářskou soutěž členských států, jak je popsán v oznámení o spolupráci, za zvláštní okolnosti, kdy k žádosti o přerozdělení dojde po počáteční fázi pro přidělení. Ačkoli argumenty předložené společnostmi Silgan a Crown mají společné aspekty, společnost Crown rovněž vznáší další argumenty, zejména pokud jde o výkon posuzovací pravomoci Komise a zásadu ochrany legitimního očekávání.
13.      Crown konkrétně navrhuje, aby Soudní dvůr zrušil napadený rozsudek, zrušil sporné rozhodnutí a uložil Komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních nebo podpůrně vrátil věc Tribunálu k opětovnému posouzení a rozhodl, že o nákladech řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.
14.      Komise, a Spolková republika Německo, vedlejší účastnice řízení v prvním stupni, navrhují, aby Soudní dvůr kasační opravný prostředek zamítl a uložil Crown náhradu nákladů řízení.
15.      Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje Crown čtyři důvody, které jsou všechny zpochybněny Komisí. První důvod – na který se na žádost Soudního dvora zaměří toto stanovisko – vychází z nesprávného výkladu oznámení o spolupráci Tribunálem, zejména bodů 18 a 19 oznámení. Druhý důvod vychází z nesprávného právního posouzení při výkladu povinnosti Komise uvést odůvodnění. Třetí důvod vychází z nesprávného právního posouzení, kterého se měl Tribunál dopustit při výkladu zásady subsidiarity. Konečně čtvrtým důvodem vytýká Tribunálu, že neposoudil všechny relevantní právní okolnosti, které mu Crown předložila, a v důsledku toho zasáhl do jejího práva na obhajobu.
16.      V rámci prvního důvodu se argumentace společnosti Crown dělí na dvě části.
17.      První část vychází z nesprávného právního posouzení při výkladu bodů 18 a 19 oznámení o spolupráci. Druhá část vychází z nesprávného právního posouzení, kterého se Tribunál dopustil tím, že měl za to, že napadené rozhodnutí je v souladu s oznámením o spolupráci.
A.      K první části prvního důvodu kasačního opravného prostředku
18.      Společnost Crown zpochybňuje bod 63 napadeného rozsudku, ve kterém Tribunál dospěl k závěru, že ačkoli je Komise vázána oznámením o spolupráci, toto oznámení nezaložilo legitimní očekávání, že k přerozdělení musí v každém případě dojít ve lhůtě dvou měsíců stanovené v uvedeném oznámení. Společnost Crown rovněž zpochybňuje závěr Tribunálu, podle kterého změna známých skutkových okolností věci odůvodňovala přerozdělení od vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž na Komisi. Kromě toho Crown tvrdí, že na rozdíl od závěru Tribunálu mohla legitimně očekávat, že Komise nebude souhlasit s přerozdělením řízení poté, co šetření ze strany vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž trvalo více než tři roky(12). V rámci první části prvního důvodu vznáší Crown dvě výtky.
19.      Svou první výtkou Crown zpochybňuje body 47 a 48 napadeného rozsudku, v nichž měl Tribunál za to, že oznámení o spolupráci neposkytuje konkrétní ujištění, že lhůta pro přerozdělení nemůže přesáhnout dobu dvou měsíců a že bod 18 není v projednávané věci relevantní. Kritizuje rovněž skutečnost, že podle Tribunálu není dvouměsíční lhůta uvedená v bodě 18 kogentní.
20.      Druhou výtkou Crown zpochybňuje body 49 a 51 napadeného rozsudku, ve kterých Tribunál odmítl její výklad bodu 19 druhé věty oznámení o spolupráci, zejména výraz „známé skutkové okolnosti věci“, když měl za to, že je restriktivní. Podle společnosti Crown se výraz „známé skutkové okolnosti věci“ uvedený v bodě 19 druhé větě nevztahuje na události, které nastaly v průběhu řízení, ale nesouvisejí s údajným protisoutěžním jednáním, jako je restrukturalizace podniku.
1.      K první výtce vycházející z nesprávného výkladu bodu 18 oznámení o spolupráci
a)      Argumenty společnosti Crown
21.      Pokud jde o první výtku, Crown tvrdí, že bod 18 oznámení o spolupráci je v projednávané věci relevantní ze dvou důvodů. Zaprvé Crown tvrdí, že na rozdíl od toho, co rozhodl Tribunál v bodě 48 napadeného rozsudku, vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž a Komise dospěly k dohodě o řešení problému přerozdělení. Zadruhé Crown tvrdí, že bod 18 je jediným bodem oznámení o spolupráci, který poskytuje přesný údaj o časovém požadavku. Podle Crown je tedy tento bod relevantní pro posouzení, zda rozhodnutí Komise vyhovět přerozdělení je v souladu s oznámením o spolupráci.
22.      Dále namítá, že na rozdíl od závěru Tribunálu obsahuje oznámení o spolupráci přesné záruky, které vyvolávají legitimní očekávání dotčených podniků. Podle Crown tak musí být bod 18 vykládán v tom smyslu, že problémy s přerozdělením musí být vyřešeny ve lhůtě dvou měsíců nebo ve lhůtě, která se přibližně blíží dvěma měsícům. V této souvislosti Crown tvrdí, že z konkrétních bodů oznámení o spolupráci, konkrétně z bodů 7, 16, 17, 18 a 31, lze vyvodit požadavek na rychlé přerozdělení věci. Společnost Crown ve skutečnosti dále nerozvíjí tyto argumenty týkající se řízení o přerozdělení.
23.      Kromě toho Crown ve své replice, která se opírá o bod 72 oznámení, podle kterého se orgány pro hospodářskou soutěž členských států zavázaly dodržovat zásady stanovené v uvedeném oznámení, zpochybňuje, že na rozdíl od toho, co tvrdí Komise ve svém vyjádření, je uvedené oznámení pro členské státy závazné.
b)      Analýza
24.      Jak jsem uvedl v bodech 17 a 18 svého stanoviska ve věci Silgan, oznámení o spolupráci, nástroj soft law, slouží jako vodítko pro koordinaci vztahů spolupráce a přidělování věcí mezi Komisí a orgány pro hospodářskou soutěž členských států.
25.      Je třeba uvést, že oznámení o spolupráci se odlišuje od jiných nástrojů soft law přijatých v oblasti hospodářské soutěže(13) tím, že je zaměřeno na úpravu fungování sítě ESHS a rozdělování věcí(14). Bod 1 oznámení o spolupráci totiž upřesňuje, že síť ESHS vytváří platformu pro diskuzi a spolupráci při uplatňování politiky hospodářské soutěže a při kontrole tohoto uplatňování. Jak stanovil Soudní dvůr, z toho vyplývá, že oznámení o spolupráci není pro členské státy závazné(15). Soudní dvůr navíc objasnil, že okolnost, podle které se vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž formálně zavázaly dodržovat pravidla uvedená v oznámení o spolupráci, jak je uvedeno v bodě 72, nemění právní sílu samotného oznámení(16). Argument Crown, podle něhož je oznámení o spolupráci pro členské státy závazné, musí být tedy zamítnut.
26.      Je pravda, že podle ustálené judikatury Soudního dvora se Komise prostřednictvím nástrojů soft law omezuje při výkonu své posuzovací pravomoci a nemůže se od obsahu tohoto oznámení odchýlit, aniž poruší obecné právní zásady, zejména zásadu rovného zacházení a ochranu legitimního očekávání(17). Právo dovolávat se zásady ochrany legitimního očekávání však předpokládá, že zúčastněné straně byla příslušnými unijními orgány poskytnuta konkrétní, nepodmíněná a shodující se ujištění z oprávněných a spolehlivých zdrojů(18).
27.      V projednávaném kasačním opravném prostředku Crown tvrdí, že oznámení o spolupráci vyvolalo legitimní očekávání ohledně rychlosti přerozdělení věci. Ve své replice Crown upřesňuje, že oznámení o spolupráci vyvolává u podniků legitimní očekávání, že Komise bude postupovat v souladu s tímto oznámením.
28.      Jak je uvedeno v bodě 4 oznámení o spolupráci, konzultace a výměny informací v rámci sítě se týkají pouze pověřených orgánů veřejné moci a nemají vliv na práva nebo povinnosti podniků.
29.      Z toho podle mého názoru vyplývá, že splnění požadavku na „konkrétní, nepodmíněná a shodující se ujištění z oprávněných a spolehlivých zdrojů“ by mělo být posuzováno s ohledem na kontext, do něhož se nástroj soft law zařazuje(19). V projednávané věci, jak je uvedeno v bodě 25 tohoto stanoviska, má oznámení o spolupráci za cíl upravit mechanismus spolupráce v rámci sítě ESHS. Uvádím však, že z napadeného rozsudku nevyplývá, že by Crown prokázala, že obdržela ujištění, že lhůta pro přerozdělení bude činit dva měsíce.
30.      Crown naopak tvrdí, že z bodů 7, 16, 17, 18 a 31 oznámení o spolupráci lze vyvodit nutnost zajistit rychlé a účinné přerozdělení. Na podporu své argumentace Crown zmiňuje rozsudek ze dne 9. února 2022, Sped-Pro v. Komise (T-791/19, EU:T:2022:67).
31.      Uvádím, že tato výtka není opodstatněná. V bodě 47 napadeného rozsudku Tribunál správně dospěl k závěru, že oznámení o spolupráci nevytvořilo žádnou konkrétní záruku, že lhůta pro přerozdělení nesmí přesáhnout dva měsíce. Podle mého názoru je totiž bod 7 třeba vykládat ve spojení s bodem 6, který odkazuje na bod 18 a výslovně se týká možnosti přerozdělení věci pouze v počáteční fázi řízení. Body 16 a 17 upravují způsoby spolupráce mezi členy sítě ESHS. Bod 31 se naopak týká přerozdělování věcí a stanoví, že k němu musí docházet rychle a efektivně a že představuje „pouhé rozdělení práce“ mezi členy sítě ESHS.
32.      Pokud jde o bod 18, uvádím, že Tribunál měl v bodě 48 napadeného rozsudku právem za to, že z použití výrazu „v zásadě“ uvedeného v bodě 18 vyplývá, že lhůta dvou měsíců není kogentní a že v každém případě bod 18 oznámení o spolupráci není v projednávané věci relevantní. V tomto ohledu odkazuji na úvahy uvedené v bodě 43 mého stanoviska ve věci Silgan.
33.      Pokud jde o rozsudek ze dne 9. února 2022, Sped-Pro v. Komise (T-791/19, EU:T:2022:67), tento odkaz je podle mého názoru v projednávané věci irelevantní. Uvedená judikatura se totiž týká případu, kdy Komise odmítla stížnost v souladu s čl. 7 odst. 2 nařízení č. 773/2004(20), neboť dospěla k závěru, že vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž je v lepší pozici k posouzení stížnosti. Tribunál poté, co mimo jiné konstatoval, že mezi podáním stížnosti a přijetím napadeného rozhodnutí uplynuly přibližně dva roky a devět měsíců, konstatoval, že odůvodnění obsažené ve sporném rozhodnutí je stručné. Kromě toho měl Tribunál za to, že není nezbytné s konečnou platností rozhodnout o otázce, zda Komise porušila svou povinnost vyřídit stížnost v přiměřené lhůtě. Místo toho se zabýval otázkou, zda údajné porušení přiměřené lhůty porušilo práva dotčeného podniku na obhajobu(21). Z toho vyplývá, že tato judikatura nemá žádný vliv na rychlost přerozdělování věcí podle oznámení o spolupráci a neumožňuje dospět k závěru, že toto oznámení stanoví závaznou lhůtu.
34.      Konečně, pokud jde o argument Crown, podle kterého na základě oznámení o spolupráci mohla Crown legitimně očekávat, že Komise nevyhoví přerozdělení věci poté, co šetření vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž trvalo více než tři roky, stačí uvést, že bod 31 oznámení o spolupráci uvádí, že „přidělování věcí [...] neznamená, že podniky, které se na protiprávním jednání podílejí nebo jím jsou dotčeny, získávají právo na to, aby jejich věc byla projednána konkrétním orgánem“(22).
35.      Z toho vyplývá, že první výtka první části prvního důvodu kasačního opravného prostředku musí být podle mého názoru zamítnuta.
2.      K druhé výtce vycházející z nesprávného výkladu bodu 19 oznámení o spolupráci
a)      Argumenty společnosti Crown
36.      Pokud jde o druhou výtku vycházející z nesprávného výkladu bodu 19 oznámení o spolupráci, Crown zpochybňuje body 49 a 51 napadeného rozsudku, ve kterých Tribunál odmítl výklad navrhovaný společností Crown, podle kterého výraz „známé skutkové okolnosti věci“ musí být chápán pouze tak, že odkazuje na porušení ustanovení práva hospodářské soutěže, a nikoli na takové události, k nimž došlo v průběhu řízení, jako je restrukturalizace podniku. Podle Tribunálu je naopak třeba tento výraz chápat tak, že se vztahuje na všechny relevantní skutečnosti, které se objeví v průběhu řízení(23).
37.      Podle Crown z výkladu Tribunálu vyplývá, že přerozdělení stanovené v bodě 19 oznámení o spolupráci je možné za všech okolností. Tribunál měl naopak provést historický, teleologický a systematický výklad bodu 19, a nikoli pouze kontextuální výklad.
38.      Pokud jde o kontextuální výklad, společnost Crown napadá bod 51 napadeného rozsudku, v němž Tribunál uvádí, že z bodu 54 oznámení o spolupráci vyplývá, že Komise může zahájit řízení podle čl. 11 odst. 6 nařízení č. 1/2003 z konkrétních důvodů, které přesahují skutkové okolnosti relevantní pro určení porušení práva hospodářské soutěže. Podle společnosti Crown uvedené tvrzení Tribunálu hovoří ve prospěch širokého výkladu bodu 19. Tento bod se naproti tomu týká vývoje skutečností, které jsou předmětem šetření vedeného vnitrostátním orgánem pro hospodářskou soutěž, zatímco bod 54 uvádí případy, které odůvodňují přerozdělení Komisi z důvodů policy. Podle společnosti Crown je proto třeba případy uvedené v bodě 54 odlišit od změny známých skutkových okolností věci uvedené v bodě 19.
39.      Pokud jde o historický výklad, Crown tvrdí, že z přípravných prací k nařízení č. 1/2003, zejména z čl. 11 odst. 6, vyplývá, že bod 19 oznámení o spolupráci byl koncipován pouze pro případ, kdy k přerozdělení dochází z důvodů, které byly původně sdíleny se sítí ESHS ve smyslu čl. 11 nařízení č. 1/2003.
40.      Crown rovněž tvrdí, že oznámení o spolupráci musí být vykládáno ve světle základních zásad Unie, zásady právní jistoty a zásady procesní autonomie. Zejména tvrdí, že výklad bodu 19 v tom smyslu, že vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž a Komise se mohou dohodnout na přerozdělení řízení, pokud jsou vnitrostátní pravidla nedostatečná k zajištění uplatňování účinných sankcí, porušuje tyto zásady.
b)      Analýza
41.      Pokud jde o argument Crown, že z doslovného výkladu lze vyvodit, že podstatná změna známých skutkových okolností věci uvedená v bodě 19 se týká pouze porušení práva hospodářské soutěže, a nikoli rovněž skutečností, které nastaly v průběhu řízení, jako je restrukturalizace společností, odkazuji na úvahy uvedené v bodě 36 mého stanoviska ve věci Silgan. Stručně řečeno, dospěl jsem k závěru, že restrukturalizace společnosti může spadat do definice podstatné změny známých skutkových okolností věci. Domnívám se totiž, že restrukturalizace, i když je třeba ji považovat za možný prostředek ke zlepšení obchodní a strategické pozice jakéhokoli podniku na trhu, má přesto za následek podstatné změny u podniků, které se dopustily protiprávního jednání.
42.      Pokud jde o argument vycházející z kontextuálního výkladu, nepřesvědčil mě argument, podle kterého se bod 54 odchyluje od bodu 19 oznámení o spolupráci. V tomto ohledu odkazuji na úvahy v bodech 19 a 54 oznámení o spolupráci, uvedené v bodech 27 a 45 mého stanoviska ve věci Silgan. V rámci tohoto stanoviska pouze uvádím, že skutečnost, že bod 19 odkazuje na okolnost, že v průběhu řízení a v každém případě po počáteční fázi pro přidělení se známé skutkové okolnosti věci podstatně změní, nevylučuje bod 54. Jinými slovy, pokud podstatná změna skutkových okolností v daném řízení může ohrozit účinné uplatňování unijního práva hospodářské soutěže(24), použije se bod 54. V tomto ohledu uvádím, že Crown tvrdí, že mezi případy uvedené v bodě 54 nepatří případ, kdy Komise může zahájit řízení podle čl. 11 odst. 6 nařízení č. 1/2003 za účelem nápravy mezer v právních předpisech v použitelném vnitrostátním právu. Tento argument je podle mého názoru neopodstatněný. V tomto ohledu odkazuji na úvahy uvedené v mém stanovisku ve věci Silgan v bodech 30 až 32.
43.      Pokud jde o argumentaci týkající se historického výkladu, uvádím, že tato argumentace neprokazuje, jakým způsobem lze z obav vyjádřených členskými státy ohledně čl. 11 odst. 6 nařízení č. 1/2003 vyvodit, že cílem bodu 19 je umožnit přerozdělení pouze v případě vývoje skutečností, které byly původně sdíleny se členy sítě ESHS, ve smyslu článku 11 nařízení č. 1/2003.
44.      Pokud jde o argumentaci týkající se teleologického výkladu, Crown napadá to, že výklad Tribunálu není podpořen teleologickým výkladem. V tomto ohledu Crown tvrdí, že výklad Tribunálu je v rozporu s cílem oznámení o spolupráci i s cílem nařízení č. 1/2003, jímž je zajistit rychlé a účinné přidělování věcí v rámci sítě ESHS. Konstatuji, že argumentace Crown neprokazuje, jakým způsobem je výklad Tribunálu v rozporu s cílem jak oznámení o spolupráci, tak nařízení č. 1/2003. V každém případě je i tento argument společnosti Crown podle mého názoru neopodstatněný. Jak je uvedeno v bodě 8 odůvodnění nařízení č. 1/2003, cílem tohoto nařízení je „zajistit účinné prosazování pravidel hospodářské soutěže [Unie] a řádné fungování mechanismů spolupráce“.
45.      Pokud jde o výtky vycházející z porušení zásady právní jistoty, procesní autonomie, jakož i základních zásad Unie, je třeba nejprve uvést, že nejsou opodstatněné. Kromě toho uvádím, jak Komise rovněž uvedla ve svém vyjádření, že Crown v rámci svého kasačního opravného prostředku nijak neuvádí kritizované části napadeného rozsudku, ani netvrdí, že napadený rozsudek tyto zásady porušuje. Ve svých argumentech se Crown omezuje na tvrzení, že oznámení o spolupráci musí být vykládáno v souladu s těmito zásadami. Napadený rozsudek neobsahuje mimo jiné žádnou zmínku o diskuzi týkající se porušení těchto zásad.
46.      Zejména, argumenty, na kterých Crown zakládá své výtky týkající se zásady právní jistoty, nejsou opodstatněné. Crown odkazuje na přípravné práce k nařízení č. 1/2003 a na bod 38 odůvodnění tohoto nařízení, který uvádí, že právní jistota přispívá k podpoře inovací a investic, a na tomto základě tvrdí, že bod 19 oznámení o spolupráci by měl být vykládán restriktivně.
47.      Uvádím, že bod 38 odůvodnění nařízení č. 1/2003 se výslovně vztahuje na případy, kdy panuje nejistota ohledně nových nebo nevyřešených otázek týkajících se uplatňování ustanovení práva hospodářské soutěže(25). V takových případech, jak je uvedeno v bodě 38 odůvodnění, mohou podniky od Komise získat neformální rady. Tento bod odůvodnění však není pro projednávaný kasační opravný prostředek relevantní.
48.      Argumenty vycházející z porušení zásady procesní autonomie nejsou v tomto kontextu zjevně relevantní již proto, že se projednávaný kasační opravný prostředek netýká procesní autonomie. Rovněž argument vycházející z toho, že až do přijetí směrnice 2019/1 o posílení postavení orgánů pro hospodářskou soutěž v členských státech tak, aby mohly účinněji prosazovat pravidla(26), nebyla pravidla týkající se uplatňování článku 101 SFEU harmonizována, není v rámci projednávaného kasačního opravného prostředku zjevně relevantní. Crown tvrdí, že v okamžiku přerozdělení řízení otázka odpovědnosti mateřských společností a právních nástupců nespadala do působnosti unijního práva, a proto mělo být řízení upraveno německým vnitrostátním právem. Ve své replice Crown objasňuje, že Komise tím, že zahájila řízení s cílem napravit mezery v německém právu, překročila svou posuzovací pravomoc.
49.      Uvádím, že tento argument je zjevně neopodstatněný, neboť je v rozporu nejen s mechanismem spolupráce zavedeným nařízením č. 1/2003(27), ale také s cílem tohoto nařízení, jímž je zajistit účinné uplatňování unijního práva hospodářské soutěže. Tribunál měl mimo jiné obdobně v rozsudku ze dne 2. října 2024, Silgan Holdings a další v. Komise (T-589/22, EU:T:2024:662), za to, že Komise byla v pozici, která jí umožňovala zajistit dosažení cíle nařízení č. 1/2003(28).
50.      Kromě toho ve své argumentaci společnost Crown odkazuje na bod 67(29) rozsudku ze dne 9. února 2022, Sped-Pro v. Komise (T-791/19, EU:T:2022:67). Takový odkaz spočívá dle mého názoru na nesprávném výkladu. V tomto bodě Tribunál zdůraznil nutnost zajistit účinnou soudní ochranu ze strany členských států a skutečnost, že není na Komisi, aby tím, že zahájí šetření, napravovala případné nedostatky soudní ochrany na vnitrostátní úrovni. Tato judikatura není relevantní v takové situaci, jako je situace v projednávaném kasačním opravném prostředku, kdy zaprvé mezery v právních předpisech v oblasti sankcí neumožnily uplatnit účinné sankce vůči podnikům, které se dopustily protiprávního jednání, a zadruhé se Komise na žádost vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž rozhodla zahájit řízení.
51.      Pokud jde o argumenty vycházející z toho, že oznámení o spolupráci musí být vykládáno v souladu se základními zásadami Unie, uvádím, že tyto argumenty vycházejí z nesprávného výkladu napadeného rozsudku. Crown tvrdí, že výklad Tribunálu ohledně bodu 19 by vedl k obcházení legislativního rozhodnutí členského státu, pokud se Komise a vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž domnívají, že vnitrostátní pravidla brání použití ustanovení práva hospodářské soutěže. Jak bylo uvedeno výše, je třeba uvést, že v rámci projednávaného kasačního opravného prostředku mezery v německém legislativním systému neumožnily účinně sankcionovat podniky, které se dopustily protiprávního jednání, a to v důsledku provedené restrukturalizace podniku(30). To by bylo v rozporu s cílem zajistit účinné uplatňování unijního práva hospodářské soutěže.
52.      Z toho vyplývá, že druhá výtka první části prvního důvodu kasačního opravného prostředku musí být podle mého názoru zamítnuta.
B.      Ke druhé části prvního důvodu kasačního opravného prostředku
1. Argumenty společnosti Crown
53.      Ve druhé části prvního důvodu kasačního opravného prostředku Crown tvrdí, že se Tribunál v napadeném rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že sporné rozhodnutí je v souladu s oznámením o spolupráci. Zpochybňuje bod 61 napadeného rozsudku, ve kterém měl Tribunál za to, že Crown nemůže Komisi vytýkat skutečnost, že vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž vedl šetření po určitou dobu a následně požádal Komisi, aby si věc přisvojila. Kromě toho tvrdí, že podle bodu 17 oznámení o spolupráci měl vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž Komisi včas oznámit veškeré relevantní změny známých skutkových okolností věci. Podle Crown tedy měla Komise v okamžiku, kdy obdržela žádost o přidělení řízení, a jelikož již byla informována o podstatných změnách, posoudit, zda tomuto přerozdělení vyhoví. V každém případě Crown opakuje, že skutkové okolnosti věci se nevyvinuly tak, aby odůvodňovaly přerozdělení a posteriori, a že nebyla dodržena dvouměsíční lhůta.
54.      Crown rovněž odkazuje na podezření, že by se tato kartelová dohoda mohla týkat i dalších členských států. Jak uvedla Spolková republika Německo ve svém vyjádření, z šetření provedeného vnitrostátním orgánem pro hospodářskou soutěž vyplynuly náznaky porušení práva hospodářské soutěže v několika členských státech. Podle Crown však tato podezření nemohla ospravedlnit žádost o opožděné přidělení Komisi.
55.      Komise ve svém vyjádření tvrdí, že jí nelze vytýkat, že nezahájila řízení před tím, než obdržela žádost vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž v červnu 2017. Kromě toho podle Komise není jasné, jak by skutečnost, že vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž věděl o určitých skutečnostech od počátku šetření, mohla mít vliv na zahájení řízení Komisí v dřívější fázi.
2. Analýza
56.      Nejprve je třeba uvést, že v rámci druhé části prvního důvodu kasačního opravného prostředku Crown podle mého názoru nejasně odkazuje jak na délku šetření vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž, tak na opožděné zahájení řízení Komisí.
57.      Pokud jde o argumentaci vycházející z bodu 17 oznámení o spolupráci, není zřejmé, jak by skutečnost, že Komise mohla již být obeznámena s vývojem řízení, mohla mít vliv na rychlost přerozdělení řízení na Komisi. Jak jsem uvedl v bodě 50 tohoto stanoviska, legislativní mezery ve vnitrostátním právu nemohly zajistit účinné uplatňování unijního práva hospodářské soutěže.
58.      Ani argument týkající se podezření na kartelovou dohodu, která se mohla týkat i jiných členských států, není přesvědčivý. Není totiž zřejmé, jaký by to mělo vliv na délku šetření vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž, jakož i na datum zahájení řízení Komisí.
59.      V důsledku toho je podle mého názoru druhá část prvního důvodu kasačního opravného prostředku neopodstatněná a musí být zamítnuta.
IV.    Závěry
60.      S ohledem na výše uvedené úvahy navrhuji Soudnímu dvoru, aby první důvod kasačního opravného prostředku zamítl.
1      Původní jazyk: italština.
2      Rozhodnutí Komise C(2022) 4761 final ze dne 12. července 2022 ve věci AT.40522, k dispozici na adrese: https://ec.europa.eu/competition/antitrust/cases1/202307/AT_40522_8986595_2868_7.pdf
3      Pro podrobnější popis skutkového rámce projednávané věci odkazuji na body 2 až 11 napadeného rozsudku.
4      Německý zákonodárce poté odstranil mezery zavedením § 81 prostřednictvím Neuntes Gesetz zur Änderung des Gesetz gegen Wettbewerbsbeschränkungen (devátý zákon ke změně zákona proti omezením hospodářské soutěže), Bundesgesetzblatt Jahgang 2017 Teil Nr. 33, ausgegeben zu Bonn am 8. Juni 2017.
5      V témže rozhodnutí Komise konstatovala, že se protiprávního jednání dopustily rovněž společnosti Silgan Holdings, Inc., Silgan Holdings Austria GmbH, Silgan International Holdings BV, Silgan Metal Packaging Distribution GmbH a Silgan White Cap Manufacturing GmbH (dále společně jen „Silgan“), a rovněž těmto společnostem uložila pokutu. Rozhodnutí Komise bylo předmětem žaloby na neplatnost k Tribunálu podané rovněž Silgan, avšak tato žaloba byla zamítnuta rozsudkem ze dne 2. října 2024, Silgan Holdings a další v. Komise (T-589/22, EU:T:2024:662). V současné době je u Soudního dvora projednáván kasační opravný prostředek společnosti Silgan, kterým se domáhá zrušení rozsudku Tribunálu ve věci C-845/24 P, Silgan Holdings a další v. Komise (dále jen „věc Silgan“), k níž jsem přednesl stanovisko dne 12. března 2026. V tomto stanovisku se omezím pouze na argumenty předložené ze strany společnosti Crown.
6      Úř. věst. 2006, C 298, s. 17.
7      Oznámení Komise o postupu při narovnání s cílem přijmout rozhodnutí podle článků 7 a 23 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 v případech kartelů (Úř. věst. 2008, C 167, s. 1).
8      Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1), naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 487/2009 ze dne 25. května 2009 (Úř. věst. 2009, L 148, s. 1).
9      Viz bod 3 oznámení Komise o spolupráci v rámci sítě orgánů pro hospodářskou soutěž (Úř. věst. 2004, C 101, s. 43).
10      Viz bod 1 oznámení o spolupráci
11      Pro úplnost uvádím, že italské znění bodu 6 oznámení o spolupráci uvádí body 9 až 16, zatímco všechna další jazyková znění uvádí body 8 až 15.
12      Uvádím, že v rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku Crown tento argument nerozvinula. Argumenty předložené společností Crown se naopak zaměřují na skutečnost, že oznámení o spolupráci vyvolalo legitimní očekávání, že k přerozdělení řízení mělo dojít ve lhůtě dvou měsíců.
13      Například oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů je naopak určeno hospodářským subjektům. V rozsudku ze dne 28. června 2005, Dansk Rørindustri a další v. Komise (C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P – C‑208/02 P a C‑213/02 P, EU:C:2005:408), Soudní dvůr nicméně potvrdil, že hospodářské subjekty nemohou mít legitimní očekávání ohledně určité praxe, neboť v oblasti práva hospodářské soutěže Komise „disponuje posuzovací pravomocí, která jí umožňuje kdykoli zvýšit obecnou úroveň pokut v mezích uvedených v nařízení č. 17 [prvního nařízení, kterým se provádějí články 85 a 86 Smlouvy (Úř. věst. 1962, 13, s. 204; Zvl. vyd. 08/01, s. 3)], pokud je to nezbytné, aby bylo zajištěno provádění soutěžní politiky [Unie]“ (bod 191).
14      Viz zejména body 1 a 3 oznámení o spolupráci.
15      Viz rozsudek ze dne 20. ledna 2016, DHL Express (Italy) a DHL Global Forwarding (Italy) (C‑428/14, EU:C:2016:27, bod 33).
16      Tamtéž, bod 43.
17      Obdobně viz rozsudek ze dne 13. prosince 2012, Expedia (C-226/11, EU:C:2012:795, bod 28).
18      Viz rozsudky ze dne 12. ledna 2017, Timab Industries a CFPR v. Komise (C‑411/15 P, EU:C:2017:11, bod 134) a ze dne 9. října 2025, On Air Media Professionals a Different Media (C‑416/24 a C‑417/24, EU:C:2025:765, bod 60).
19      V tomto ohledu uvádím, že Komise má ve svém vyjádření za to, že body 42 a 43 napadeného rozsudku jsou stiženy nesprávným právním posouzením. Podle Komise měl Tribunál za to, že oznámení o spolupráci zavazuje Komisi ve vztahu k žalobkyním a že body 18 a 19 uvedeného oznámení nezakládají legitimní očekávání. Komise tedy navrhuje, aby Soudní dvůr nahradil právní odůvodnění v bodech 42 a 43. S ohledem na judikaturu a úvahy uvedené v bodech 24 až 29 tohoto stanoviska se však domnívám, že návrh Komise by měl být zamítnut.
20      Nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (Úř. věst. 2004, L 123, s. 18; Zvl. vyd. 08/03, s. 81).
21      Bod 29.
22      Viz rozsudek ze dne 17. prosince 2014, Si.mobil v. Komise (T-201/11, EU:T:2014:1096, bod 39). V tomto smyslu viz rovněž rozsudek ze dne 20. dubna 2023, Amazon.com a další v. Komise (C-815/21 P, EU:C:2023:308, bod 35).
23      Bod 51 napadeného rozsudku.
24      Viz bod 54 písm. d) druhá možnost oznámení o spolupráci.
25      Bod 38 odůvodnění nařízení č. 1/2003 uvádí následující: „[p]rávní jistota pro podniky podnikající podle pravidel hospodářské soutěže Společenství přispívá k podpoře inovací a investic. V případech, kdy vzniká skutečná nejistota, protože se při používání těchto pravidel objevují nové nebo nevyřešené otázky, mohou mít jednotlivé podniky zájem obrátit se na Komisi s žádostí o neformální rady. Tímto nařízením není dotčena možnost Komise takové neformální rady poskytovat“.
26      Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 11. prosince 2018 o posílení postavení orgánů pro hospodářskou soutěž v členských státech tak, aby mohly účinněji prosazovat pravidla, a o zajištění řádného fungování vnitřního trhu (Úř. věst. 2019, L 11, s. 3).
27      Viz rozsudek ze dne 11. června 2009, X BV (C‑429/07, EU:C:2009:359), v němž Soudní dvůr rozhodl, že: „[s] cílem zaručit soudržné uplatňování pravidel hospodářské soutěže v členských státech byl v kapitole IV nařízení č. 1/2003 zaveden mechanismus spolupráce mezi Komisí, vnitrostátními orgány pro hospodářskou soutěž i soudy členských států“ (bod 20).
28      Viz bod 60.
29      Uvádím, že poznámka pod čarou 50 v kasačním opravném prostředku odkazuje na bod 27 citovaného rozsudku. Správný bod je však bod 67.
30      Viz rozsudek ze dne 14. června 2011, Pfleiderer (C-360/09, EU:C:2011:389), v němž Soudní dvůr rozhodl, že členské státy „musí zajistit, aby pravidla, která stanoví nebo uplatňují, nebránila účinnému uplatňování článků 101 SFEU a 102 SFEU“ (bod 24). Viz rovněž rozsudek ze dne 30. ledna 2025, Caronte & Tourist (C-511/23, EU:C:2025:42, bod 62).