62024TJ0614
ROZSUDEK TRIBUNÁLU (senátu pro předběžné otázky)
22. října 2025 (
*1
)
„Řízení o předběžné otázce – Harmonizace daňových právních předpisů – Směrnice 92/83/EHS – Harmonizace struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů – Spotřební daně – Líh – Osvobození od daně – Článek 27 odst. 1 písm. e) – Výroba lihových aromat při výrobě potravin a nealkoholických nápojů, jejichž obsah alkoholu nepřesahuje 1,2 % objemových – Možnost členských států stanovit podmínky pro toto osvobození od daně“
Ve věci T‑614/24,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná na základě článku 267 SFEU rozhodnutím Nejvyššího správního soudu (Česká republika) ze dne 6. listopadu 2024, došlým Soudnímu dvoru dne 13. listopadu 2024, v řízení
AROCO, spol. s r.o.
proti
Generálnímu ředitelství cel,
TRIBUNÁL (senát pro předběžné otázky),
během porad ve složení: S. Papasavvas, předseda, T. Pynnä, J. Laitenberger, M. Stancu (zpravodajka) a I. Dimitrakopoulos, soudci,
generální advokátka: M. Brkan,
za soudní kancelář: V. Di Bucci, vedoucí,
s přihlédnutím k tomu, že na základě čl. 50b třetího pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie předal Soudní dvůr dne 29. listopadu 2024 žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunálu,
s přihlédnutím k oblasti uvedené v čl. 50b prvním pododstavci písm. b) statutu Soudního dvora Evropské unie a k tomu, že nevyvstává samostatná otázka výkladu ve smyslu čl. 50b druhého pododstavce uvedeného statutu,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–
za AROCO, spol. s r.o.: M. Vojáček, advokát,
–
za českou vládu: L. Březinová, M. Smolek a J. Vláčil, jako zmocněnci,
–
za Evropskou komisi: M. Björkland a J. Hradil, jako zmocněnci,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generální advokátky, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
1
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 27 odst. 1 písm. e) směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů (Úř. věst. 1992, L 316, s. 21; Zvl. vyd. 09/01, s. 206).
2
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společností AROCO, spol. s r.o. a Generálním ředitelstvím cel (Česká republika), jehož předmětem je odmítnutí posledně uvedeného orgánu přiznat osvobození od spotřební daně u lihu, který je obsažen v aromatech prodávaných touto společností.
Právní rámec
Unijní právo
Směrnice 92/83
3
Článek 19 odst. 1 směrnice 92/83 stanoví:
„Členské státy uplatňují spotřební daň z lihu v souladu s touto směrnicí.“
4
Článek 20 první odrážka této směrnice stanoví:
„Pro účely této směrnice se ‚lihem‘ rozumějí:
–
všechny výrobky, jejichž skutečný obsah alkoholu přesahuje 1,2 % objemových, kódů KN 2207 a 2208, a to i tehdy, jsou-li tyto výrobky součástí výrobku, který spadá do jiné kapitoly kombinované nomenklatury [uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. 1987, L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382) ve znění prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/1754 ze dne 6. října 2015 (Úř. věst. 2015, L 285, s. 1) (dále jen ‚KN‘)].“
5
Článek 27 uvedené směrnice v odstavci 1 stanoví:
„Členské státy osvobodí výrobky, na které se vztahuje tato směrnice, od harmonizované spotřební daně za podmínek, které samy stanoví za účelem zajištění správného a jednoznačného uplatňování těchto úlev a předcházení daňovým únikům, vyhýbání se daňovým povinnostem nebo zneužití daňového režimu,
[...]
e)
jsou-li tyto výrobky používány pro výrobu přísad při výrobě potravin a nealkoholických nápojů, jejichž obsah alkoholu nepřesahuje 1,2 % objemových;
[...]“
Směrnice 92/12/EHS
6
Článek 24 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (Úř. věst. 1992, L 76, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 179) ve znění nařízení Rady (ES) č. 807/2003 ze dne 14. dubna 2003 (Úř. věst. 2003, L 122, s. 36, Zvl. vyd. 01/04, s. 335) stanovil:
„1.   [Evropské k]omisi je nápomocen výbor s názvem ‚Výbor pro spotřební daně‘.
[...]
4.   Kromě opatření uvedených v odstavci 2 zkoumá výbor záležitosti týkající se uplatňování předpisů Společenství o spotřebních daních, které mu přednese jeho předseda buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
[...]“
KN
7
Kapitola 22 KN obsahuje čísla 2207 a 2208, která zní následovně:
Kód KN
Popis zboží
[...]
[...]
2207
Ethylalkohol nedenaturovaný s obsahem alkoholu 80 % obj. nebo více; ethylalkohol a ostatní destiláty, denaturované, s jakýmkoliv obsahem alkoholu:
[...]
[...]
2208
Ethylalkohol nedenaturovaný s obsahem alkoholu nižším než 80 % obj.; destiláty, likéry a jiné lihové nápoje:
[...]
[...]
8
Kapitola 33 KN obsahuje následující čísla:
Kód KN
Popis zboží
[...]
[...]
3302
Směsi vonných látek a směsi (včetně lihových roztoků) na bázi jedné nebo více těchto látek, používané jako suroviny v průmyslu; ostatní přípravky na bázi vonných látek používané k výrobě nápojů:
3302 10
– Druhy používané v potravinářském průmyslu nebo k výrobě nápojů:
– – Druhy používané k výrobě nápojů:
– – – Přípravky obsahující všechny aromatické složky charakterizující nápoj:
[...]
[...]
Pokyny přijaté na zasedání ve dnech 12., 13. a 14. listopadu 2003
9
Podle bodu 1 dokumentu Výboru pro spotřební daně nazvaného „Pokyny přijaté na zasedání ve dnech 12., 13. a 14. listopadu 2003“ (dokument CED č. 458 ze dne 19. listopadu 2003) „[d]elegace souhlasí téměř jednomyslně s tím, že osvobození od daně uvedené v čl. 27 odst. 1 písm. e) směrnice [92/83] se použije od okamžiku výroby nebo dovozu přísad spadajících do kódů KN 1302 1930, 2106 9020 a 3302 ve znění platném ke dni přijetí [těchto] pokyn[ů]“.
České právo
10
Ustanovení § 3 písm. i) zákona č. 353/2003 Sb., o spotřebních daních, ve znění použitelném na spor v původním řízení, stanoví:
„Pro účely tohoto zákona se rozumí
[...]
i)
uživatelem vybraných výrobků osvobozených od daně [...] právnická nebo fyzická osoba, která přijímá a užívá [...] vybrané výrobky osvobozené od daně; uživatelé mají postavení daňových subjektů bez povinnosti se registrovat.“
11
Ustanovení § 71 odst. 1 písm. c) tohoto zákona stanoví:
„Od daně je také osvobozen líh
[...]
c)
v látkách určených k aromatizaci
1. nápojů, přičemž obsah etanolu v těchto nápojích nepřesáhne 1,2 % objemových, nebo
2. jiných potravin s výjimkou výrobků uvedených pod kódy nomenklatury 2207 a 2208.“
12
Ustanovení § 72 odst. 1 tohoto zákona stanoví:
„Uživatel musí uplatnit u plátce písemně osvobození lihu od daně, na které se vztahuje ustanovení § 71 odst. 1 písm. a), c), d), f) a i), nejpozději před vyhotovením dokladu o uvedení lihu do volného daňového oběhu plátcem.“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
13
AROCO je obchodní společnost založená podle českého práva, která z lihu vyrábí aromatické látky, potravinářská barviva a cukrářské doplňky. Prodává zejména aromata spadající do položky 330210 KN, která obsahují líh (dále jen „předmětná aromata“). Tato aromata jsou určena pro dochucení potravin a nealkoholických nápojů a běžně se užívají v malých lahvičkách.
14
Na základě daňové kontroly doměřil daňový orgán platebními výměry vydanými dne 25. května 2021 žalobkyni v původním řízení za zdaňovací období od ledna 2016 do června 2017 spotřební daň z lihu obsaženého v předmětných aromatech, a to v celkové výši 736155 korun českých (Kč) (přibližně 29988 eur), a stanovil povinnost uhradit související penále ve výši 147231 Kč (přibližně 5997 eur).
15
Daňový orgán odmítl přiznat žalobkyni v původním řízení uplatněné osvobození lihu obsaženého v předmětných aromatech od spotřební daně, a to z důvodu, že tato aromata byla prodávána nejen uživatelům ve smyslu § 3 písm. i) zákona č. 353/2003 Sb., o spotřebních daních, tedy osobám, které tyto výrobky přijímaly a užívaly k výrobě potravin a nealkoholických nápojů, jejichž obsah alkoholu nepřesahuje 1,2 % objemových, ale také subjektům, které uživateli nejsou, zejména obchodním řetězcům, jež následně aromata přeprodávaly uživatelům.
16
Žalobkyně v původním řízení podala proti platebním výměrům vydaným daňovým orgánem odvolání, které bylo zamítnuto.
17
Žalobu podanou žalobkyní v původním řízení proti tomuto zamítavému rozhodnutí zamítl Městský soud v Praze (Česká republika) rozsudkem ze dne 13. dubna 2023. Tento soud měl v podstatě za to, že osvobození lihu, který je obsažen v aromatech, od spotřební daně může být přiznáno pouze tehdy, pokud jsou tato aromata prodávána uživatelům ve smyslu § 3 písm. i) zákona č. 353/2003 Sb., o spotřebních daních, což vyžaduje, aby uvedená aromata jejich nabyvatelé neprodávali dále, ale aby je skutečně použili k výrobě potravin a nealkoholických nápojů, jejichž obsah alkoholu nepřesahuje 1,2 % objemových. Dále konstatoval, že toto omezení vztahující se na osvobození od spotřební daně je v souladu s cílem směrnice 92/83, jelikož má zabránit daňovým únikům, vyhnutí se dani nebo zneužití daňového režimu.
18
Žalobkyně v původním řízení podala kasační stížnost k Nejvyššímu správnímu soudu (Česká republika), který je předkládajícím soudem.
19
Předkládající soud má v první řadě pochybnosti o souladu české právní úpravy s právem Evropské unie. Poukazuje na to, že čl. 27 odst. 1 písm. e) směrnice 92/83 byl do českého právního řádu proveden podle českého jazykového znění tohoto ustanovení, které osvobození lihu obsaženého v aromatech od spotřební daně podmiňuje konečným použitím těchto aromat k přípravě nebo výrobě potravin a nealkoholických nápojů, jejichž obsah alkoholu nepřesahuje 1,2 % objemových. V jiných jazykových verzích tohoto ustanovení je však příprava nebo výroba těchto potravin a nápojů pojata pouze tak, že k tomu, aby byl líh, který aromata obsahují, osvobozen od daně, musí být tato aromata k takovému použití určena.
20
Předkládající soud vysvětluje, že v rozsudku ze dne 22. prosince 2022, Quadrant Amroq Beverages (C‑332/21, EU:C:2022:1031), Soudní dvůr konstatoval, že skutečností, která určuje osvobození od spotřební daně, je konečné použití lihu, a že v dané věci toto použití spočívalo jednak ve výrobě přísad, které samy obsahují líh, a jednak ve výrobě nealkoholických nápojů, jejichž obsah alkoholu nepřesahuje 1,2 % objemových. Na rozdíl od věci, v níž byl vydán uvedený rozsudek, však není ve věci v původním řízení doloženo, že předmětná aromata byla skutečně použita pro účely výroby potravin a nealkoholických nápojů, jejichž obsah alkoholu nepřesahuje 1,2 % objemových. Podle uvedeného soudu proto vyvstává otázka, zda konečné použití aromat, která obsahují líh, k výrobě těchto potravin a nápojů může představovat podmínku pro osvobození od spotřební daně ve smyslu čl. 27 odst. 1 směrnice 92/83.
21
V případě kladné odpovědi na tuto otázku se předkládající soud ve druhé řadě táže, zda podmínky pro osvobození od daně stanovené v české právní úpravě, podle nichž mají nárok na osvobození od spotřební daně pouze osoby, které jsou prvními nabyvateli aromat při jejich vynětí z režimu podmíněného osvobození od daně a které prokazatelně samy užily aromata k výrobě potravin a nealkoholických nápojů, jejichž obsah alkoholu nepřesahuje 1,2 % objemových, jsou v souladu s čl. 27 odst. 1 směrnice 92/83 odůvodněny konkrétními, objektivními a ověřitelnými skutečnostmi svědčícími o existenci závažného nebezpečí daňových úniků, vyhýbání se daňovým povinnostem nebo zneužití daňového režimu, a zda tyto podmínky nejdou nad rámec toho, co je nezbytné k dosažení cíle, který sledují, a sice zajištění správného a jednoznačného uplatňování úlev stanovených v tomto ustanovení a předcházení daňovým únikům, vyhýbání se daňovým povinnostem nebo zneužití daňového režimu. V tomto ohledu uvedený soud poznamenává, že aromata jsou ze své podstaty velice snadno zneužitelná, a to především jsou-li přimíchávána do alkoholických nápojů. Dále má za to, že pojem „zneužití“ může být vykládán široce s ohledem na kontext české společnosti a její vztah ke konzumaci alkoholu. Právní nástroj provádějící čl. 27 odst. 1 písm. e) směrnice 92/83 do vnitrostátního práva má přitom zabránit nejen zneužití daňového režimu používáním aromat k dochucování lihovin, ale také nelegální výrobě lihových nápojů.
22
Za těchto podmínek se Nejvyšší správní soud rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Je podmínění osvobození přísad (lihových aromat spadajících pod KN 330210) tím, že tato aromata byla prokazatelně užita k výrobě potravin a nealkoholických nápojů, jejichž obsah alkoholu nepřesahuje 1,2 % objemových, a nikoli pouze k tomuto účelu určena, slučitelné s povinností členského státu uplatňovat osvobození od daně stanovené v čl. 27 odst. 1 písm. e) směrnice [92/83]?
2)
Je členský stát podle čl. 27 odst. 1 směrnice [92/83] oprávněn stanovit podmínky pro uplatnění osvobození od daně za účelem zajištění správného a jednoznačného uplatňování těchto úlev a předcházení daňovým únikům, vyhýbání se daňovým povinnostem nebo zneužití daňového režimu, pokud tyto podmínky znamenají, že osvobození se může domáhat pouze první osoba, která aromata nabyla při jejich vynětí z režimu podmíněného osvobození od daně a sama prokazatelně aromata užila k výrobě potravin a nealkoholických nápojů, jejichž obsah alkoholu nepřesahuje 1,2 % objemových?“
K předběžným otázkám
K první otázce
23
Podstatou první otázky předkládajícího soudu je, zda musí být čl. 27 odst. 1 písm. e) směrnice 92/83 vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, jež podmiňuje osvobození lihu, který je obsažen v aromatech spadajících do položky 330210 KN, od spotřební daně tím, že tato aromata byla prokazatelně užita k výrobě potravin a nealkoholických nápojů, jejichž obsah alkoholu nepřesahuje 1,2 % objemových, a nikoli tím, že jsou k tomuto účelu určena.
24
Směrnice 92/83, která provádí harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů, v čl. 27 odst. 1 písm. e) stanoví, že členské státy osvobodí výrobky, na které se vztahuje tato směrnice, od harmonizované spotřební daně za podmínek, které samy stanoví za účelem zajištění správného a jednoznačného uplatňování těchto úlev a předcházení daňovým únikům, vyhýbání se daňovým povinnostem nebo zneužití daňového režimu, jsou-li tyto výrobky používány pro výrobu přísad při výrobě potravin a nealkoholických nápojů, jejichž obsah alkoholu nepřesahuje 1,2 % objemových.
25
Z ustálené judikatury Soudního dvora vyplývá, že pojem „líh“ ve smyslu čl. 20 první odrážky směrnice 92/83 zahrnuje všechny výrobky spadající pod čísla 2207 a 2208 KN, jejichž skutečný obsah alkoholu přesahuje 1,2 % objemových, i když jsou součástí přísady spadající pod položku 330210 KN. Na základě čl. 19 odst. 1 této směrnice musí proto tento výrobek v zásadě podléhat harmonizované spotřební dani stanovené uvedenou směrnicí, avšak s výhradou osvobození podle čl. 27 odst. 1 téže směrnice (rozsudek ze dne 22. prosince 2022, Quadrant Amroq Beverages, C‑332/21, EU:C:2022:1031, bod 40).
26
V tomto ohledu je třeba vzít v úvahu nejen znění čl. 27 odst. 1 písm. e) směrnice 92/83, ale i jeho kontext a cíle sledované právní úpravou, jejíž je toto ustanovení součástí (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 17. listopadu 1983, Merck_292/82, EU:C:1983:335, bod 12, a ze dne 8. prosince 2022, Luxury Trust Automobil, C‑247/21, EU:C:2022:966, bod 47 a citovaná judikatura).
27
Pokud jde v první řadě o znění čl. 27 odst. 1 písm. e) směrnice 92/83, Soudní dvůr již konstatoval, že toto ustanovení není jednoznačné, neboť výraz „přísady při výrobě potravin a nealkoholických nápojů, jejichž obsah alkoholu nepřesahuje 1,2 % objemových“, může být vykládán tak, že aby byl líh obsažený v přísadách osvobozen od daně, musí být tyto přísady vyrobeny za účelem výroby potravin a nealkoholických nápojů, jejichž obsah alkoholu nepřesahuje 1,2 % objemových, anebo tak, že musí být k takové výrobě skutečně použity (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 22. prosince 2022, Quadrant Amroq Beverages, C‑332/21, EU:C:2022:1031, bod 41).
28
Pokud jde ve druhé řadě o kontext tohoto ustanovení, je třeba uvést, že toto ustanovení je součástí řady povinných osvobození od daně vztahujících se na alkohol a alkoholické nápoje spadající do některých zvláštních kategorií, jež jsou předmětem specifického použití.
29
Z ustálené judikatury Soudního dvora navíc vyplývá, že skutečností, která určuje osvobození od daně stanovené v uvedeném ustanovení, je konečné použití lihu (viz rozsudek ze dne 22. prosince 2022, Quadrant Amroq Beverages, C‑332/21, EU:C:2022:1031, bod 44 a citovaná judikatura).
30
V projednávané věci předkládající soud v podstatě uvádí, že nebylo doloženo skutečné konečné použití předmětných aromat k výrobě potravin a nealkoholických nápojů, jejichž obsah alkoholu nepřesahuje 1,2 % objemových, jelikož žalobkyně v původním řízení prodávala tato aromata nejen uživatelům, kteří sami používají uvedená aromata pro takovou výrobu, ale rovněž subjektům, které je takovým uživatelům přeprodávají.
31
V této souvislosti je nutno připomenout, že Soudní dvůr již rozhodl, že osvobození výrobků uvedených v čl. 27 odst. 1 směrnice 92/83 od spotřební daně představuje zásadu a odmítnutí tohoto osvobození výjimku a že možnost přiznaná členským státům tímto ustanovením, aby stanovily podmínky za účelem „zajištění správného a jednoznačného uplatňování těchto úlev a předcházení daňovým únikům, vyhýbání se daňovým povinnostem nebo zneužití daňového režimu“, nemůže zpochybnit bezpodmínečnou povahu povinnosti zavést osvobození stanovené v uvedeném ustanovení (viz rozsudek ze dne 22. prosince 2022, Quadrant Amroq Beverages, C‑332/21, EU:C:2022:1031, bod 46 a citovaná judikatura).
32
Ve třetí řadě je třeba uvést, že cílem, jejž osvobození stanovená směrnicí 92/83 sledují, je zejména vyloučit dopad spotřebních daní u alkoholu jako meziproduktu, který je obsažen v jiných spotřebních nebo průmyslových výrobcích (viz rozsudek ze dne 22. prosince 2022, Quadrant Amroq Beverages, C‑332/21, EU:C:2022:1031, bod 47 a citovaná judikatura).
33
Bod 1 dokumentu Výboru pro spotřební daně, nazvaného „Pokyny přijaté na zasedání ve dnech 12., 13. a 14. listopadu 2003“, ostatně uvádí, že delegace členských států souhlasí téměř jednomyslně s tím, že osvobození od daně uvedené v čl. 27 odst. 1 písm. e) směrnice 92/83 se použije od okamžiku výroby nebo dovozu přísad spadajících zejména pod číslo 3302 KN.
34
Výklad, který podmiňuje osvobození lihu obsaženého v aromatech od spotřební daně skutečným konečným použitím těchto aromat k výrobě potravin a nealkoholických nápojů, jejichž obsah alkoholu nepřesahuje 1,2 % objemových, může přitom ohrozit cíl spočívající ve vyloučení dopadu spotřebních daní u lihu jako meziproduktu, který je obsažen v jiných spotřebních nebo průmyslových výrobcích. Potud, pokud jsou aromata určená k výrobě potravin a nealkoholických nápojů, jejichž obsah alkoholu nepřesahuje 1,2 % objemových, prodávána osobám, které je následně přeprodávají těm, kdo je používají k takové výrobě, podléhal by totiž líh obsažený v těchto aromatech spotřební dani, přestože jsou tato aromata skutečně k takové výrobě použita.
35
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba na první otázku odpovědět tak, že čl. 27 odst. 1 písm. e) směrnice 92/83 musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, jež podmiňuje osvobození lihu, který je obsažen v aromatech spadajících do položky 330210 KN, od spotřební daně tím, že tato aromata byla prokazatelně užita k výrobě potravin a nealkoholických nápojů, jejichž obsah alkoholu nepřesahuje 1,2 % objemových, a nikoli tím, že jsou k tomuto účelu určena.
K druhé otázce
36
Druhá otázka musí být ve světle odůvodnění předkládacího rozhodnutí chápána tak, že byla položena pouze pro případ, že bude čl. 27 odst. 1 písm. e) směrnice 92/83 vykládán v tom smyslu, že umožňuje podmínit osvobození lihu obsaženého v aromatech spadajících do položky 330210 KN od spotřební daně prokazatelným použitím těchto aromat k výrobě potravin a nealkoholických nápojů, jejichž obsah alkoholu nepřesahuje 1,2 % objemových.
37
Vzhledem k odpovědi na první otázku není důvodné na tuto druhou otázku odpovídat.
K nákladům řízení
38
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření před Tribunálem než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů
TRIBUNÁL (senát pro předběžné otázky)
rozhodl takto:
Článek 27 odst. 1 písm. e) směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů
musí být vykládán v tom smyslu, že
brání vnitrostátní právní úpravě, jež podmiňuje osvobození lihu, který je obsažen v aromatech spadajících do položky 330210 kombinované nomenklatury uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku ve znění prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/1754 ze dne 6. října 2015, od spotřební daně tím, že tato aromata byla prokazatelně užita k výrobě potravin a nealkoholických nápojů, jejichž obsah alkoholu nepřesahuje 1,2 % objemových, a nikoli tím, že jsou k tomuto účelu určena.
Papasavvas
Pynnä
Laitenberger
Stancu
Dimitrakopoulos
Takto vyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 22. října 2025.
Vedoucí soudní kanceláře
V. Di Bucci
Předseda
S. Papasavvas
(
*1
) – Jednací jazyk: čeština.