62021CJ0701_RES
Liidetud kohtuasjad C‑701/21 P ja C‑739/21 P
Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon
versus
Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)jaEuroopa Komisjon
Euroopa Kohtu (neljas koda) 22. veebruari 2024. aasta otsus
Apellatsioonkaebus – Riigiabi – ELTL artikkel 107 – Mõiste „abi“ – Eelis – Erainvestori kriteerium – Vahekohtu otsus, millega määratakse kindlaks madalamad elektritariifid – Vahekohtu otsuse riigiga seostatavus – Määrus (EL) 2015/1589 – Artikli 4 lõige 2 – Otsus, mille kohaselt meede ei kujuta endast abi
Tühistamishagi – Füüsilised või juriidilised isikud – Põhjendatud huvi – Komisjoni otsus, milles tuvastatakse abi puudumine ilma ametlikku uurimismenetlust algatamata – Hagi, mille eesmärk on kaitsta huvitatud isikute menetluslikke õigusi – Hagi, mille on esitanud liikmesriigi kontrolli all olev ettevõtja – Vastuvõetavus
(ELTL artikli 108 lõiked 2 ja 3 ning artikli 263 neljas lõik; nõukogu määrus 2015/1589, artikli 1 punkt h)
(vt punktid 56–64)
Riigiabi – Mõiste – Riigi poolt eeliste andmine – Vahekohtu kaasamine elektritariifi määramisse – Riigi kontrolli all oleva ettevõtja otsus sõlmida vahekohtu kokkulepe – Otsus, mis võib endast kujutada riigiabi – Vahekohtu otsus, mille on teinud konventsionaalne vahekohus – Vahekohtu otsus, mis ei kujuta endast riigiga seostatavat meedet
(ELTL artikli 107 lõige 1)
(vt punktid 96–114)
Kokkuvõte
Euroopa Kohus rahuldas Üldkohtu otsuse (
1
) peale esitatud apellatsioonkaebused ja tühistas mitu komisjoni otsust, milles viimane leidis, et vahekohtu otsus, millega määrati kindlaks Kreeka alumiiniumitootjale Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon (edaspidi „Mytilinaios“) kohaldatav elektritarne tariif, ei hõlma riigiabi andmist. Euroopa Kohtu hinnangul on Üldkohus rikkunud õigusnormi, kui ta kvalifitseeris nimetatud vahekohtu otsuse riiklikuks meetmeks, mis võib endast kujutada riigiabi.
Kreeka riigi kontrolli all olev elektritootja ja -tarnija Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) ja tema peamise kliendi Mytilinaiose vahel on pikka aega kestnud vaidlus elektritarne tariifi üle, mille DEI kehtestas Mytilinaiosele, kuna nimetatud pooled ei suutnud jõuda üksmeelele tariifi suuruses. Pooled leppisid 16. novembril 2011 allkirjastatud vahekohtu kokkuleppes kokku, et usaldavad oma vaidluse lahendamise Rythmistiki Archi Energeiasele (Kreeka energiaamet, edaspidi „RAE“), mille juurde moodustati Kreeka seaduse alusel alaline vahekohus (edaspidi „RAE vahekohus“). Viimase ülesanne seisnes DEI ja Mytilinaiose vaheliste läbirääkimiste põhjal sellise elektritarne tariifi kindlaksmääramises, mis vastab Mytilinaiose spetsiifilistele tunnustele ja katab vähemalt DEI kantavad kulud.
RAE vahekohus kehtestas 31. oktoobri 2013. aasta otsusega (edaspidi „vahekohtu otsus“) Mytilinaiosele kohaldatava elektritariifi. DEI esitas selle vahekohtu otsuse tühistamiseks kaebuse, mille Efeteio Athinon (Ateena apellatsioonikohus, Kreeka) jättis rahuldamata.
DEI esitas 23. detsembril 2013 kaebuse Euroopa Komisjonile, väites, et vahekohtu otsus kujutab endast ebaseaduslikku riigiabi, kuna kõnealune tariif kohustas teda tarnima Mytilinaiosele elektrit tema kuludest madalama hinnaga. Komisjon teavitas 12. juuni 2014. aasta kirjaga (edaspidi „vaidlusalune kiri“) DEId tema kaebuse uurimise lõpetamisest.
DEI esitas pärast kirja saamist Üldkohtusse hagi, mis registreeriti numbriga T‑639/14 ja milles ta nõudis vaidlusaluse kirja tühistamist.
Selle menetluse käigus võttis komisjon 25. märtsi 2015. aasta otsusega (edaspidi „esimene vaidlusalune otsus“) (
2
) vaidlusaluse kirja tagasi ja asendas selle. Ta leidis nimetatud otsuses, et vahekohtu otsus ei kujuta endast Mytilinaiosele antavat riigiabi, kuna asjaolu, et DEI pöördus vaidluse lahendamiseks vahekohtu poole vabatahtlikult, vastas turumajanduse tingimustes tegutseva aruka investori tegevusele, mistõttu ei kaasnenud sellega Mytilinaiosele eelise andmist.
DEI esitas seejärel Üldkohtusse hagi, mis registreeriti numbriga T‑352/15 ja millega ta nõudis esimese vaidlusaluse otsuse tühistamist.
Üldkohus leidis 9. veebruari 2016. aasta määrusega, et kohtuasjas T‑639/14 on hagi kohta otsuse tegemise vajadus ära langenud. Euroopa Kohus (
3
), kellele esitati selle määruse peale apellatsioonkaebus, tühistas nimetatud määruse ja saatis kohtuasja tagasi Üldkohtusse, milles nimetatud kohtuasi registreeriti numbriga T‑639/14 RENV.
Komisjon võttis 14. augustil 2017 vastu teise vaidlusaluse otsuse (edaspidi „teine vaidlusalune otsus“) (
4
), millega tunnistas kehtetuks ja asendas nii vaidlusaluse kirja kui ka esimese vaidlusaluse otsuse. Tuginedes identsetele põhjendustele, nagu need, mis olid esitatud esimeses vaidlusaluses otsuses, kinnitas komisjon teises otsuses, et vahekohtu otsus ei hõlma endas riigiabi andmist ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses.
DEI esitas uuesti Üldkohtusse teise vaidlusaluse otsuse tühistamiseks hagi, mis registreeriti numbriga T‑740/17.
Üldkohtu kolmas koda (laiendatud koosseisus) rahuldas pärast kolme poolelioleva kohtuasja liitmist DEI esitatud kolm hagi ja tühistas nii vaidlusaluse kirja kui ka esimese ja teise vaidlusaluse otsuse.
Üldkohus leidis oma otsuses, et komisjon oleks pidanud vastavalt ELTL artikli 108 lõikele 2 algatama ametliku uurimismenetluse, et kontrollida vahekohtu otsuse sisu võimaliku riigiabi andmise aspektist, kuna RAE vahekohus on tema sõnul samastatav liikmesriigi üldkohtuga ning kohtupraktikast tulenevalt on niisuguse kohtu poolt vaidluse ühele poolele antav eelis käsitatav riigiabi andmisena.
Mytilinaios ja komisjon esitasid selle kohtuotsuse peale apellatsioonkaebused Euroopa Kohtule.
Euroopa Kohtu hinnang
Mytilinaios ja komisjon väidavad oma apellatsioonkaebuste põhjendamiseks eelkõige, et Üldkohus on rikkunud õigusnormi, kui ta leidis, et RAE vahekohut saab samastada riigi üldkohtuga, mistõttu on vahekohtu otsus riiklik meede, mis võib endast kujutada riigiabi.
Euroopa Kohus märkis selle kohta esimesena, et kriteeriumid, millest Üldkohus lähtus RAE vahekohtu samastamisel riigi üldkohtuga, ei võimalda teha vahet RAE vahekohtul ja mis tahes muul konventsionaalsel vahekohtul. Selles osas tõi Euroopa Kohus esile, et ainus kriteerium, millele Üldkohus tugines ja mis võib iseloomustada RAE vahekohut seoses teiste konventsionaalsete vahekohtutega, on see, et vahekohtunikud, kes valitakse RAE presidendi otsusega koostatud nimekirjast, peavad enne nende nimetamist tõendama oma sõltumatust ja erapooletust. Ent ainuüksi see asjaolu ei võimalda asuda seisukohale, et vahekohus erineb mis tahes muust konventsionaalsest vahekohtust, kuna see on puhtalt menetluslik asjaolu, mis ei mõjuta nimetatud kohtu funktsiooni või laadi.
Teisena leidis Euroopa Kohus, et Üldkohus on rikkunud õigusnormi, kui ta jättis kontrollimata, kas RAE vahekohtul oli selline kohustuslik pädevus, nagu see on üldjuhul riikliku kohtusüsteemi osaks olevate kohtute puhul ja mis ei sõltu seega üksnes poolte tahtest.
Eeltoodut arvesse võttes järeldas Euroopa Kohus, et Üldkohus on rikkunud õigusnormi, kui ta otsustas, et RAE vahekohtu võib samastada üldkohtuga ja et vahekohtu otsus on riiklik meede, mis võib kujutada endast riigiabi.
Seda hinnangut ei sea kahtluse alla asjaolu, et kohtuotsuses komisjon vs. European Food jt (
5
) kinnitas Euroopa Kohus, et komisjon on pädev kontrollima, kas vahekohtu otsuse täitmisel Rumeenia poolt Rootsi investoritele makstud hüvitis kujutab endast riigiabi või mitte.
Selle kohta toonitas Euroopa Kohus esiteks, et vahekohus, kes tegi kohtuasjas komisjon vs. European Food jt kõnealuse vahekohtu otsuse, asutati Rootsi Kuningriigi ja Rumeenia vahel sõlmitud kahepoolse investeerimislepingu alusel. Ent nagu nähtub väljakujunenud kohtupraktikast, ei tulene liikmesriigi nõusolek võimalusega, et kahepoolses investeerimislepingus ette nähtud vahekohtumenetluses võib tema vastu tekkida kohtuvaidlus – erinevalt nõusolekust, mis oleks antud konventsionaalse vahekohtumenetluse raames –, mitte konkreetsest kokkuleppest, mis peegeldab asjaomaste poolte tahtevabadust, vaid kahe liikmesriigi vahel sõlmitud lepingust, mille raames nad nõustusid üldiselt ja ennetavalt jätma oma kohtute pädevusest välja vaidlused, mis võivad puudutada liidu õiguse tõlgendamist või kohaldamist, ja andma need lahendamiseks vahekohtumenetlusse. Teiseks ei teinud Euroopa Kohus kohtuotsuses komisjon vs. European Food jt otsust küsimuses, kas selles asjas kõnealune vahekohtu otsus kujutab endast riigiabi ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses.
Lisaks ei tähenda asjaolu, et käesolevas asjas jättis Ateena apellatsioonikohus DEI esitatud nõude tühistada vahekohtu otsus rahuldamata, et ainuüksi sel põhjusel võiks selle otsuse omistada Kreeka riigile. Nimelt puudutab selle kohtu teostatav kohtulik kontroll üksnes vahekohtu otsuse õiguspärasust, mis jääb endiselt aktiks, mis on omistatav üksnes selle otsuse teinud vahekohtule. Lisaks ei saa riigiabi kehtestamine kui selline tuleneda kohtuotsusest, kuna selle kehtestamine on seotud otstarbekuse hinnanguga, mis ei ole kohtu ülesannetele omane.
Eeltoodu põhjal jõudis Euroopa Kohus järeldusele, et arvestades eelkõige DEI ja Mytilinaiose vahelise vaidluse eripära ning RAE vahekohtule usaldatud ülesande spetsiifikat, leidis komisjon õigesti, et ühelt poolt oli ainus riiklik meede, mis võis kujutada endast riigiabi, DEI otsus sõlmida Mytilinaiosega vahekohtu kokkulepe, ja teiselt poolt selleks, et teada saada, kas see otsus andis Mytilinaiosele eelise, tuleb kontrollida, kas eraettevõtja oleks tavapärastel turutingimustel teinud selle otsuse samadel tingimustel.
Neil asjaoludel tühistas Euroopa Kohus Üldkohtu otsuse ja saatis kolm kohtuasja talle tagasi, et Üldkohus langetaks otsuse väidete osas, mille kohta Euroopa Kohus otsust ei teinud.
(
1
)	22. septembri 2021. aasta kohtuotsus DEI vs. komisjon (T‑639/14 RENV, T‑352/15 ja T‑740/17, EU:T:2021:604).
(
2
)	Komisjoni 25. märtsi 2015. aasta otsus C(2015) 1942 (final) (juhtum SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Kreeka – Vahekohtu otsuse tagajärjel Alouminion SA-le kuludest madalamate elektritariifidena antud väidetav riigiabi) (ELT 2015, C 219, lk 2).
(
3
)	31. mai 2017. aasta kohtuotsus DEI vs. komisjon (C‑228/16 P, EU:C:2017:409).
(
4
)	14. augusti 2017. aasta otsus C(2017) 5622 (final) (juhtum SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Kreeka – Vahekohtu otsuse tagajärjel Alouminion SA-le kuludest madalamate elektritariifidena antud väidetav riigiabi) (ELT 2017, C 291, lk 2).
(
5
)	25. jaanuari 2022. aasta kohtuotsus komisjon vs. European Food jt (C‑638/19 P, EU:C:2022:50).