61974CJ0048_SV
Parter
Föremål för talan
Domskäl
Beslut om rättegångskostnader
Domslut
Parter
I mål 48/74
har Conseil d´État de France till domstolen gett in en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 177 i EEG-fördraget i det mål som pågår vid den nationella domstolen mellan
M. Charmasson, Rungis (Val-de-Marne)
och
ekonomi- och finansministern, Paris.
Föremål för talan
Begäran avser tolkningen av artiklarna 33, 43, 45 och 46 i EEG-fördraget om de nationella marknadsorganisationerna.
Domskäl
1 Genom dom av den 28 juni 1974, som inkom till domstolens kansli den 5 juli 1974, har Conseil d´État de France i enlighet med artikel 177 i EEG-fördraget ställt två frågor om tolkningen av fördragets bestämmelser beträffande de nationella organisationerna av marknaden för jordbruksprodukter och den fria rörligheten för varor.
2 Av handlingarna framgår att tvisten vid den nationella domstolen gäller huruvida de kvantitativa restriktioner som tillämpas av Frankrike vid import av bananer från andra tredje länder än de som upprätthåller särskilda förbindelser med Frankrike är lagenliga.
3 De bestämmelser som direkt berörs av dessa restriktioner är artikel 5 i det avtal mellan gemenskapen och de associerade afrikanska staterna och Madagaskar som undertecknades i Yaoundé den 20 juli 1963 och artikel 4 i rådets beslut av den 25 februari 1964 om associering av de utomeuropeiska länderna och territorierna med gemenskapen.
4 Enligt dessa bestämmelser, som är likalydande och som i enlighet med ett beslut av associationsrådet av den 28 maj 1969 respektive ett beslut av EEG:s råd samma dag var i kraft vid tidpunkten för tvisten, skall medlemsstaterna när det gäller avvecklingen av kvantitativa restriktioner vid importen i fråga tillämpa motsvarande bestämmelser i fördraget.
5 De ställda frågorna måste därför besvaras inom ramen för dessa bestämmelser.
Den första frågan
6 Den första frågan gäller om förekomsten i en medlemsstat av en nationell marknadsorganisation i enlighet med artiklarna 43, 45 och 46 i fördraget kan utgöra ett hinder för tillämpningen av artikel 33 i fördraget när det gäller produkterna i fråga, dvs. om nationella marknadsorganisationer inom jordbrukssektorn kan förhindra att bestämmelserna om den gradvisa avvecklingen av kvoter genomförs.
7 a)
Enligt artikel 38.2 i avdelning II i fördraget skall "om inte annat föreskrivs i artikel 39-46, reglerna för upprättandet av den gemensamma jordbrukspolitiken tillämpas på jordbruksprodukter."
8 Av denna bestämmelse framgår, särskilt om den bedöms i förhållande till artikel 42, att jordbruksprodukter, i avsaknad av bestämmelser med motsatt innebörd, är underkastade bestämmelserna om införande av den gemensamma marknaden, däribland artikel 33.
9 Medlemsstaterna skall i enlighet med artikel 40.1 senast vid utgången av övergångstiden genomföra den gemensamma jordbrukspolitiken.
10 De nationella marknadsorganisationerna får i enlighet med artiklarna 43 och 46 bibehållas tills vidare i avvaktan på upprättandet av en gemensam organisation i enlighet med artikel 40.2 och på de villkor som anges i artikel 43.3.
11 Enligt artikel 45 i fördraget skall dock under tiden "utvecklingen av handelsutbytet" i fråga om de varor som är underkastade en nationell organisation främjas genom att långtidsavtal ingås under den första etappen mellan exporterande och importerande medlemsstater.
12 Enligt punkt 2 i samma artikel skall utrymme ges för en "ökning" av den importvolym som beräknas på grundval av en fastställd referensperiod.
13 Det skulle stå i strid med dessa bestämmelsers bokstav och anda att tillåta att de nationella organisationerna i avsaknad av långtidsavtal slutgiltigt undantas från reglerna om avskaffande av kvantitativa restriktioner och därmed kan motverka den grundläggande princip om utveckling av handelsutbytet som uttrycks i artiklarna 45.1 och 45.2.
14 b)
Det följer av artikel 40.1 i fördraget att den gemensamma organisationen av jordbruksmarknaderna skall utvecklas gradvis under övergångstiden, och enligt artikel 38.4 skall den åtföljas av upprättandet av den gemensamma jordbrukspolitiken i enlighet med de grundläggande målen i fördraget, särskilt de som anges i artikel 3 d.
15 Även om det föreskrivs i fördraget att den nationella organisationen får bibehållas i avvaktan på upprättandet av en gemensam organisation har detta dock endast förutsetts fram till övergångstidens slut, då den gemensamma jordbrukspolitiken skall vara slutgiltigt upprättad.
16 Det framgår dessutom av dessa bestämmelser att den nationella organisationen under denna period så långt som möjligt bör anpassa sig till den gemensamma marknadens krav för att underlätta upprättandet av den gemensamma jordbrukspolitiken.
17 Därför är de undantag från de allmänna bestämmelserna i fördraget som en nationell marknadsorganisation kan innehålla tillåtna endast tills vidare och i den mån de är nödvändiga för att denna organisation skall fungera; de får inte tillåtas försvåra de anpassningar som upprättandet av den gemensamma jordbrukspolitiken medför.
18 Den omständigheten att denna politik inte slutgiltigt upprättats inom den tidsfrist som anges i artikel 40.1 i fördraget understryker de orimligheter som skulle kunna bli följden av att bibehålla en nationell organisation som enligt fördraget har karaktären av övergångsåtgärd, men den rättfärdigar dem inte.
19 Under dessa omständigheter är anpassningen av den nationella organisationen till de bestämmelser som fastställts för upprättandet av den gemensamma marknaden så mycket mer nödvändig som avsaknaden av en gemensam jordbrukspolitik står i strid med kraven i artikel 3 d i fördraget.
20 Även om en nationell marknadsorganisation som fanns vid tidpunkten för fördragets ikraftträdande alltså skulle utgöra ett hinder för tillämpningen av artikel 33 i fördraget under övergångstiden, i den mån denna tillämpning skulle kunna skada dess funktion, kan detta dock inte vara fallet efter övergångstidens utgång, då bestämmelserna i artikel 33 skall gälla fullt ut.
Den andra frågan
21 I den andra frågan har domstolen ombetts precisera vilka egenskaper som kännetecknar en nationell marknadsorganisation.
22 En nationell marknadsorganisation i enlighet med artikel 43 och följande förutsätter en rad strukturella åtgärder som gör det möjligt att nå de mål som anges i fördraget.
23 I enlighet med artiklarna 43.3 och 45.1 ersätter den gemensamma organisationen den nationella organisationen om den för ifrågavarande produkt erbjuder likvärdiga garantier för berörda producenters sysselsättning och levnadsstandard, omfattar bestämmelser om säkerställande av avsättningen av deras produktion och tillförsäkrar handeln inom gemenskapen villkor som motsvarar de som gäller på en nationell marknad.
24 Den nationella marknadsorganisationens mål är alltså desamma på det nationella planet som målen för den gemensamma organisationen på gemenskapsplanet såsom dessa beskrivs i artikel 39 i fördraget.
25 Det åvilar inte endast branschorganisationer utan även offentliga myndigheter att eftersträva sådana mål genom lämpliga åtgärder och föreskrifter, även då frågan har delegerats till organisationer av privaträttslig natur som dock står under offentlig tillsyn.
26 Den nationella organisationen utgör en samling rättsliga hjälpmedel varigenom myndigheterna utövar kontroll av regleringen av marknaden för de berörda produkterna i syfte att genom en ökning av produktiviteten och genom ett optimalt utnyttjande av produktionsfaktorerna, särskilt arbetskraften, tillförsäkra producenterna en skälig levnadsstandard, stabilisera marknaderna och tillförsäkra konsumenterna tillgång till varor till rimliga priser.
27 Att bibehålla ett enkelt kvotsystem även efter övergångstiden är inte förenligt med dessa villkor.
Beslut om rättegångskostnader
28 De kostnader som har förorsakats den franska regeringen och Europeiska gemenskapernas kommission, som har inkommit med yttrande till domstolen, är inte ersättningsgilla.
29 Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
-angående de frågor som genom beslut av 28 juni 1974 förts vidare av Conseil d´État de France - följande dom:
1)
Även om en nationell marknadsorganisation som fanns vid tidpunkten för fördragets ikraftträdande skulle utgöra ett hinder för tillämpningen av artikel 33 i fördraget under övergångstiden, i den mån denna tillämpning skulle kunna skada dess funktion, kan detta dock inte vara fallet efter övergångstidens utgång, då bestämmelserna i artikel 33 skall gälla fullt ut.
2)
Den nationella organisationen utgör en samling rättsliga hjälpmedel varigenom myndigheterna utövar kontroll av regleringen av marknaden för de berörda produkterna i syfte att genom en ökning av produktiviteten och genom ett optimalt utnyttjande av produktionsfaktorerna, särskilt arbetskraften, tillförsäkra producenterna en skälig levnadsstandard, stabilisera marknaderna och tillförsäkra konsumenterna tillgång till varor till rimliga priser. Att bibehålla ett enkelt kvotsystem även efter övergångstiden är inte förenligt med dessa villkor