61994CJ0152_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-152/94,
angaaende en anmodning, som Rechtbank van eerste aanleg, Gent (Belgien), i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende straffesag
mod
Geert Van Buynder
at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af EOEF-, nu EF-traktatens artikel 52,
har
DOMSTOLEN (Anden Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, G. Hirsch, og dommerne G.F. Mancini og F.A. Schockweiler (refererende dommer),
generaladvokat: M.B. Elmer
justitssekretaer: assisterende justitssekretaer H. von Holstein,
efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:
° Openbaar Ministerie ved substituut-procureur des Konings C. Sorgeloose
° af G. Van Buynder ved advokat G. Schoeters, Gent
° Det Forenede Kongerige ved S. Braviner, Treasury Solicitor' s Department, som befuldmaegtiget, og Barrister R. Thompson
° Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved B.J. Drijber og W. Wils, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede,
paa grundlag af retsmoederapporten,
efter at der er afgivet mundtlige indlaeg i retsmoedet den 14. september 1995 af G. Van Buynder og af Kommissionen,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 5. oktober 1995,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved mellemdom afsagt den 2. juni 1994, indgaaet til Domstolen den 10. juni 1994, har Rechtbank van eerste aanleg, Gent, i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EOEF-, nu EF-traktatens artikel 52.
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en straffesag mod Van Buynder, der er belgisk statsborger og tiltalt for i Belgien uden at vaere godkendt hertil at have foretaget dyrlaegehandlinger, naermere bestemt kirurgiske og odontologiske indgreb paa dyr, uden at opfylde betingelserne i den belgiske lov af 22. august 1991 om udoevelse af dyrlaegegerning (Belgisch Staatsblad af 15.10.1991, s. 22981).
3 Artikel 3, stk. 1, i loven opregner de dyrlaegehandlinger, som indgaar i udoevelsen af dyrlaegegerning. "Kirurgiske og odontologiske indgreb paa dyr" (nr. 6) er en af disse handlinger. Efter lovens artikel 4 er udoevelse af dyrlaegegerning undergivet forskellige betingelser, herunder at vedkommende er i besiddelse af et lovligt eksamensbevis som dyrlaege og er optaget i fortegnelsen over dyrlaeger.
4 Van Buynder har under sagens efterforskning forklaret, at han har udfoert visse handlinger, som bestaar i at behandle hestes tandsaet, foerst og fremmest ved at raspe taenderne, naar der paa grund af naturligt slid er opstaaet hak i og skarpe kanter paa disse. Paa denne maade forhindrer man snitsaar i tungen og kaeberne samt fordoejelsesproblemer. Det staar fast, at Van Buynder ikke har anvendt bedoevelsesmidler eller laegemidler i forbindelse med disse handlinger.
5 Van Buynder har til sit forsvar anfoert, at de handlinger, han saaledes har udfoert, frit kan udfoeres i landene omkring Belgien. Han har fremlagt en liste over personer fra Nederlandene, Frankrig og Tyskland, som under tilsvarende omstaendigheder udfoerer de samme handlinger.
6 Da Van Buynder har gjort gaeldende, at "naar man andetsteds i De Europaeiske Faellesskaber maa udoeve et erhverv, saa maa man ogsaa i Belgien", har Rechtbank van eerste aanleg, Gent, fundet det noedvendigt, inden den tager stilling til tiltaltes skyld, at udsaette sagen og forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"Indebaerer den frie etableringsret i henhold til EF-traktatens artikel 52, at enhver, uanset om vedkommende er dyrlaege, har ret til at foretage odontologiske indgreb paa heste uden brug af laegemidler eller bedoevende midler?"
7 Van Buynder har anfoert, at det praejudicielle spoergsmaal ikke er relevant, og at sagen derfor maa afvises, idet svaret paa spoergsmaalet om, hvorvidt han maa udfoere de handlinger, han er tiltalt for, alene afhaenger af den belgiske lovgivning. Han har herved gjort gaeldende, at han ikke udfoerer odontologiske indgreb som omhandlet i artikel 3, stk. 1, nr. 6, i den belgiske lov, men kun vedligeholder hestetaender, hvilket ikke er omfattet af loven.
8 Dette argument kan ikke tages til foelge.
9 Det fremgaar af fast praksis, at Domstolen ikke under en sag efter traktatens artikel 177 kan udtale sig om fortolkningen af nationale ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser eller tage stilling til, om et spoergsmaal fra en national ret er relevant (dom af 16.4.1991, sag C-347/89, Eurim-Pharm, Sml. I, s. 1747, praemis 16). Det tilkommer derfor som anfoert af generaladvokaten i punkt 8 i forslaget til afgoerelse den nationale ret at tage stilling til rigtigheden af en indsigelse, hvorefter et praejudicielt spoergsmaal ikke er relevant, fordi det bygger paa en fejlagtig fortolkning af national ret.
10 For saa vidt angaar det forelagte praejudicielle spoergsmaals indhold bemaerkes, at det ligeledes fremgaar af Domstolens faste praksis, at traktatens bestemmelser om den frie etableringsret ikke finder anvendelse paa rent interne forhold i en medlemsstat, som f.eks. forholdene for en medlemsstats statsborgere, der paa denne stats omraade udoever selvstaendig erhvervsvirksomhed, som de ikke tidligere har uddannet sig til eller udoevet i en anden medlemsstat (dom af 3.10.1990, forenede sager C-54/88, C-91/88 og C-14/89, Nino m.fl., Sml. I, s. 3537).
11 Det fremgaar af forelaeggelsesdommen og af parternes indlaeg, at hovedsagen vedroerer en belgisk statsborger, der er bosiddende i Belgien, som oensker at udoeve en selvstaendig erhvervsvirksomhed i Belgien, og som ikke haevder at have erhvervet de faglige kvalifikationer, der kraeves til udoevelsen af denne virksomhed, i en anden medlemsstat.
12 I denne situation foreligger der saaledes ikke nogen tilknytning til en af de situationer, der er forudset i faellesskabsretten, hvorfor traktatens bestemmelser om etableringsfriheden ikke finder anvendelse.
13 Det forelagte spoergsmaal maa derfor besvares med, at traktatens artikel 52 ikke finder anvendelse paa rent interne forhold i en medlemsstat, som f.eks. forholdet for en medlemsstats statsborger, der paa denne stats omraade udoever selvstaendig erhvervsvirksomhed, som han ikke har uddannet sig til i en anden medlemsstat.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
14 De udgifter, der er afholdt af Det Forenede Kongerige og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Anden Afdeling)
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Rechtbank van eerste aanleg, Gent, ved mellemdom af 2. juni 1994, for ret:
EF-traktatens artikel 52 finder ikke anvendelse paa rent interne forhold i en medlemsstat, som f.eks. forholdet for en medlemsstats statsborger, der paa denne stats omraade udoever selvstaendig erhvervsvirksomhed, som han ikke har uddannet sig til i en anden medlemsstat.