62024TJ0372_RES
Sag T-392/24
(offentliggørelse i uddrag)
K-Way SpA
mod
Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret
Rettens dom (Sjette Afdeling) af 25. juni 2025
»EU-varemærker – fortabelsessag – EU-figurmærke, der gengiver fem parallelle farvede striber – reel brug af varemærket – arten af anvendelsen – brug for de varer, for hvilke varemærket er registreret – artikel 18, stk. 1, litra a), og artikel 58, stk. 1, litra a), i forordning (EF) 2017/1001«
EU-varemærker – afkald, fortabelse og ugyldighed – fortabelsesgrunde – manglende reel brug af varemærket – bevis for brug af det ældre varemærke – reel brug – begreb – bedømmelseskriterier – krav om konkrete og objektive beviser
[Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 18, stk. 1, litra a), og art. 58, stk. 1, litra a)]
(jf. præmis 22-24 og 40)
EU-varemærker – afkald, fortabelse og ugyldighed – fortabelsesgrunde – manglende reel brug af varemærket – bevis for brug af det ældre varemærke – reel brug – begreb – bedømmelseskriterier – selskabsnavn, en forretningsbetegnelse eller et forretningsskilt – varer, der sælges i butikker med et forretningsskilt, der svarer til varemærket – grænser
[Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 18, stk. 1, litra a), og art. 58, stk. 1, litra a)]
(jf. præmis 33-37)
EU-varemærker – afkald, fortabelse og ugyldighed – fortabelsesgrunde – manglende reel brug af varemærket – figurmærke, der gengiver fem parallelle farvede striber
[Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 18, stk. 1, litra a), og art. 58, stk. 1, litra a)]
(jf. præmis 41, 48-50, 62, 63, 69 og 70)
EU-varemærker – klagesag – søgsmål ved Unionens retsinstanser – Rettens adgang til at omgøre den anfægtede afgørelse – grænser
(Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 72, stk. 3)
(jf. præmis 72 og 75)
Résumé
I sin dom gav Retten nogle præciseringer vedrørende anvendelsen af Céline-dommen (
1
) for så vidt angår brugen af et tegn, der er identisk med et EU-varemærke, som forretningsskilt.
Sagsøgeren, K-Way SpA, har siden 2006 været indehaver af EU-figurmærket, der gengiver fem parallelle farvede striber, for flere varer (
2
), hvoraf nogle svarer til beskrivelsen »kufferter, dokumentmapper; håndtasker; punge; punge; rygsække; skoletasker; indkøbstasker; skrin til toiletartikler, såkaldte »beauty-bokse«« og »beklædningsgenstande, fodtøj og hovedbeklædning«. I 2019 indgav intervenienten Adorno Gubbini en begæring om fortabelse til Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (
3
) med den begrundelse, at der ikke var gjort reel brug af dette varemærke for alle de varer, for hvilke det var blevet registreret. Annullationsafdelingen ved EUIPO imødekom begæringen for så vidt angår næsten alle varerne.
Sagsøgeren indbragte sagen for appelkammeret ved EUIPO, som delvist tog klagen til følge og annullerede annullationsafdelingens afgørelse for så vidt angår kufferter, punge og rygsække (
4
) samt beklædningsgenstande, bortset fra udendørsbeklædning, og hovedbeklædning (
5
), med hensyn til hvilke appelkammeret fandt, at det var godtgjort, at der var gjort reel brug af det anfægtede varemærke.
Sagsøgeren anlagde herefter sag ved Retten med påstand om annullation eller omgørelse af denne afgørelse.
Rettens bemærkninger
Retten henviste indledningsvis til retspraksis, hvorefter brugen af selskabsnavnet, forretningsbetegnelsen eller et forretningsskilt kan anses for en reel brug af det registrerede varemærke, når tegnet er anbragt på de varer, der sælges, eller når tegnet – uanset at det ikke er anbragt – bruges på en sådan måde, at der skabes en forbindelse mellem det tegn, der udgør selskabsnavnet, forretningsbetegnelsen eller forretningsskiltet, og de varer, der sælges, eller de tjenesteydelser, der præsteres (
6
). I denne henseende fandt appelkammeret med rette, at brugen af det anfægtede varemærke på sagsøgerens brandbutikkers forretningsskilt var relevant, for så vidt som den tjente til at understøtte brugen af det nævnte varemærke. Retten forkastede imidlertid sagsøgerens argument om, at appelkammeret, henset til samtlige de fremlagte beviser, burde have anerkendt den automatiske forbindelse mellem forretningsskiltet og de varer, der sælges i butikkerne, og konkluderet, at der foreligger en brug af det anfægtede varemærke for hver vare i butikkerne, uafhængigt af tegnets synlighed på selve varerne. Det forhold, at varer sælges i butikker med et forretningsskilt, der svarer til et EU-varemærke, er nemlig ikke i alle tilfælde tilstrækkeligt til at godtgøre, at der er gjort reel brug af dette varemærke, for alle de omhandlede varer.
Dernæst anførte Retten, at sagsøgeren bruger flere varemærker for de varer, som selskabet sælger, og at denne omstændighed kan forhindre, at forbrugerne opfatter en forbindelse mellem brugen af det varemærke, der er gengivet på butikkernes forretningsskilt, og de varer, der sælges i disse butikker, og som det pågældende varemærke ikke er anbragt på.
Endelig fastslog Retten, at appelkammeret hverken begik en retlig fejl eller anlagde et urigtigt skøn ved undersøgelsen af beviserne med hensyn til sagsøgerens brandbutikker.
(
1
) – Dom af 11.9.2007, Céline (C-17/06, EU:C:2007:497).
(
2
) – Der var tale om varer, der henhører under klasse 18 og 25 i Nicearrangementet af 15.6.1957 vedrørende international klassificering af varer og tjenesteydelser til brug ved registrering af varemærker, som revideret og ændret.
(
3
) – På grundlag af artikel 58, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 af 14.6.2017 om EU-varemærker (EUT 2017, L 154, s. 1).
(
4
) – Disse varer henhører under klasse 18.
(
5
) – Disse varer henhører under klasse 25.
(
6
) – Præmis 22 og 23 i Céline-dommen.