61988CJ0137_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 16 . maj 1988 har Marijke Schneemann, tjenestemand ved Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ( herefter benaevnt "Kommissionen "), og 408 andre tjenestemaend ved Kommissionen i medfoer af artikel 91 i vedtaegten for tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber ( herefter benaevnt "vedtaegten "), nedlagt paastand om annullation af Kommissionens beslutning af 13 . juli 1987, hvorved den afslog deres ansoegning i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 1, om, at Kommissionen "yder dem sagkyndig og oekonomisk bistand til sagsanlaeg ved de belgiske retsinstanser og i givet fald ved Domstolen for De Europaeiske Faellesskaber, hvilket er den eneste maade, hvorpaa problemet om overfoersel af de pensionsrettigheder, de har erhvervet under en belgisk pensionsordning, kan loeses ".
2 Sagsoegerne har til stoette for soegsmaalet anfoert, at Kommissionen ved beslutningen har tilsidesat dels vedtaegtens artikel 24, dels det almindelige princip om ligebehandling af tjenestemaend . De har paastaaet den anfaegtede beslutning annulleret og Kommissionen tilpligtet at yde dem den kraevede bistand .
3 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder og baggrund, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det er paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
4 Det bemaerkes indledningsvis, at Domstolen ved dom af 20 . oktober 1981 ( Kommissionen mod Kongeriget Belgien, 137/80, Sml . s . 2393 ), statuerede, at Kongeriget Belgien ikke havde overholdt de forpligtelser, som paahvilede det i henhold til EOEF-Traktaten, da det havde afslaaet at traeffe de noedvendige foranstaltninger til at overfoere, til Faellesskabets pensionsordning, den aktuarmaessige modvaerdi eller en fastsat tilbagekoebsvaerdi af de pensionsrettigheder, der var erhvervet under den belgiske pensionsordning, som foreskrevet i stk . 2 i artikel 11 i bilag VIII til vedtaegten for tjenestemaend i Faellesskaberne . Domstolen har desuden den 3 . oktober 1989 ( Kommissionen mod Kongeriget Belgien, 383/85, Sml . s . 3069 ), doemt Kongeriget Belgien for at have tilsidesat de forpligtelser, som paahviler det i henhold til EOEF-Traktatens artikel 171, ved ikke at have opfyldt Domstolens dom af 20 . oktober 1981 .
5 Sagsoegerne har under deres anbringende om tilsidesaettelse af vedtaegtens artikel 24 gjort gaeldende, at betingelserne for at anvende denne artikel er opfyldt, og at de, naar henses til den belgiske stats fortsatte passivitet, kun vil kunne opnaa overfoersel af deres pensionsrettigheder med et sagsanlaeg ved en belgisk retsinstans, som er forpligtet til at anvende vedtaegten, der, som enhver forordning, er en retsakt med direkte virkning i den nationale retsorden .
6 Kommissionen har foerst anfoert, at bistandspligten i vedtaegtens artikel 24 indebaerer en pligt til at tilgodese tjenestemaendenes interesser i almindelighed og at valget af de foranstaltninger, der er egnede til at opfylde denne bistandspligt, henhoerer under dens skoen .
7 Kommissionen har endvidere gjort gaeldende, at vedtaegtens artikel 24 ikke er blevet tilsidesat . Kommissionen har herved foerst anfoert, at den i medfoer af EOEF-Traktatens artikler 169 og 171 har anlagt sager mod Kongeriget Belgien, og herved opfyldt den overvaagningsopgave, der paahviler den i henhold til EOEF-Traktatens artikel 155 . Den har dernaest anfoert, at den har ydet oekonomisk og sagkyndig bistand til en tidligere tjenestemand ved Faellesskaberne, som har anlagt sag for belgisk forum for at opnaa overfoersel af sine pensionsrettigheder . Kommissionen har endelig bestridt, at kun en eksigibel dom fra en belgisk retsinstans kan udvirke overfoersel af de paagaeldende pensionsrettigheder .
8 Det bemaerkes foerst, at betingelserne for at anvende vedtaegtens artikel 24 i denne sag er opfyldt, hvilket Kommissionen i oevrigt heller ikke har bestridt . Det er nemlig sagsoegernes tjenestemandsstatus, som er grundlaget for deres anmodning om overfoersel af pensionsrettigheder, hvilket de belgiske myndigheder til stadighed har afslaaet .
9 Det bemaerkes desuden, at selv om administrationen for De Europaeiske Faellesskaber ved opfyldelsen af bistandspligten raader over et skoen under Domstolens kontrol ved valget af foranstaltninger og midler, maa det dog fastslaas, at dens pligt i denne sag er saerlig bindende, fordi Kommissionen i lang tid har vaeret bekendt med de omstaendigheder, som laa til grund for sagsoegernes ansoegninger om bistand, og fordi retssager om pensionsspoergsmaal er komplicerede . Saadanne retssager indebaerer nemlig uundgaaeligt aktuarmaessige beregninger, som den enkelte tjenestemand ikke selv kan foretage, idet han ikke raader over de oplysninger og midler, som er uundvaerlige for at udfoere beregningerne og for foelgelig at vurdere de relevante resultater .
10 Vedroerende Kommissionens indsigelse om, at den har opfyldt sin opgave efter EOEF-Traktatens artikel 155 ved at anlaegge sag mod Kongeriget Belgien i henhold til Traktatens artikler 169 og 171, maa det fremhaeves, at det under et soegsmaal fra en tjenestemand efter EOEF-Traktatens artikel 179 ikke tilkommer Domstolen at tage stilling til, om Kommissionen korrekt har opfyldt den overvaagningspligt, som den bl.a . er paalagt i henhold til Traktatens artikel 155 ( dom af 15 . marts 1984, S . Forcheri mod Kommissionen, praemis 12, 28/83, Sml . s . 1425 ).
11 For saa vidt navnlig angaar Kommissionens indsigelse om, at der ved bedoemmelsen af sagsoegernes anbringende om, at Kommissionen har overtraadt vedtaegtens artikel 24, maa tages hensyn til de traktatbrudssager, den har anlagt mod Kongeriget Belgien, bemaerkes, at efter Traktaten er Kommissionen, modsat de oevrige faellesskabsinstitutioner, enekompetent til at anlaegge sag efter EOEF-Traktatens artikel 69 . Hvis der gives Kommissionen medhold i denne argumentation, indebaerer det, at vedtaegtens artikel 24 tillaegges et forskelligt indhold ved samme ansoegninger om bistand, afhaengigt af, om ansoegningerne stammer fra tjenestemaend ved Kommissionen eller fra tjenestemaend ved en institution uden soegsmaalskompetence efter EOEF-Traktatens artikel 169 . Et saadant resultat strider mod princippet om ligebehandling af tjenestemaend, og der kan foelgelig ikke gives Kommissionen medhold i denne indsigelse .
12 Vedroerende Kommissionens indsigelse om, at den har opfyldt sin bistandspligt i henhold til vedtaegtens artikel 24, idet den allerede oekonomisk og professionelt har bistaaet en tidligere tjenstemand, bemaerkes dels, at selv om den nationale retsafgoerelse i den sag, som den paagaeldende, bistaaet af Kommissionen, har anlagt, falder ud til tjenestemandens fordel, har afgoerelsen alene retsvirkning mellem sagens parter, og vil ikke hjaelpe andre tjenestemaend og dels, at de aktuarmaessige beregninger af pensionsrettighederne, der muligvis er foretaget under bistanden i den naevnte sag, ikke er almengyldige og ikke uden videre kan anvendes paa alle personer, der er berettiget til at faa overfoert deres pensionsrettigheder . I oevrigt kraever disse komplicerede beregninger aktiv medvirken fra de kompetente tjenestegrene i Faellesskabets administration for at tjenestemaendene kan afgoere, om de har interesse i et soegsmaal .
13 Vedroerende Kommissionens argumenter dels om, at udfaldet af eventuelle retssager, som sagsoegerne har anlagt for nationalt forum, er usikkert, dels om sagsoegernes vanskeligheder ved at opnaa fuldbyrdelse af retsafgoerelser i deres favoer, bemaerkes blot, at bistandspligten i vedtaegtens artikel 24 ikke kan afhaenge af formodninger om, hvorledes eventuelle retssager vil falde ud . I oevrigt bemaerkes, at Kommissionen har ydet sagkyndig og oekonomisk bistand til en tidligere tjenestemand uden at have nogen sikkerhed for, hvorledes udfaldet af den anlagte sag ville blive .
14 Det fremgaar af det anfoerte, at intet af Kommissionens argumenter for ikke at yde sagsoegerne sagkyndig og oekonomisk bistand er begrundet, hvorfor Kommissionens beslutning om at afslaa sagsoegernes ansoegning om Kommissionens bistand i henhold til vedtaegtens artikel 24 maa annulleres .
15 Herefter skal der ikke tages stilling til sagsoegernes andet anbringende til stoette for sagen .
16 Det bemaerkes endelig, at i henhold til Domstolens faste praksis ( jfr . senest dom af 13 . december 1989, Oyowe og Traore mod Kommissionen, 100/88, Sml . s . 4285 ) ligger det uden for Domstolens kompetence at give administrationen paalaeg ved legalitetskontrollen efter vedtaegtens artikel 91, og at de forpligtelser, som paahviler administrationen, kun kan foelge af annullationen af en af dens retsakter i henhold til EOEF-Traktatens artikel 176 . Sagsoegernes paastand om, at Domstolen tilpligter Kommissionen at yde dem den ansoegte bistand, kan saaledes ikke tages under paakendelse .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
17 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den tabende part til at afholde sagens omkostninger . Kommissionen har tabt sagen og paalaegges derfor sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( Anden Afdeling )
1 ) Kommissionens beslutning af 13 . juli 1987 om at afslaa sagsoegernes ansoegning om bistand i henhold til vedtaegtens artikel 24 annulleres .
2 ) Kommissionen betaler sagens omkostninger .