62022TJ0625_RES
Věc T‑625/22
Rakouská republika
v.
Evropská komise
Rozsudek Tribunálu (velkého senátu) ze dne 10. září 2025
„Životní prostředí – Nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2022/1214 – Taxonomie – Hospodářské činnosti související s fosilním plynem a jadernou energií – Zahrnutí do udržitelných hospodářských činností – Investice – Přínos k přechodu na uhlíkově neutrální hospodářství v souladu s cílem 1,5 °C Pařížské dohody – Dosažení nulových čistých emisí do roku 2050 – Významný přínos ke zmírňování změny klimatu a k přizpůsobování se změně klimatu – Články 10 a 11 nařízení (EU) 2020/852 – Pojem ‚nízkouhlíková činnost‘ – Významné poškozování environmentálních cílů – Rizika spojená s vážnými haváriemi reaktoru – Rizika spojená s vysoce radioaktivním odpadem – Rizika spojená se suchem a změnou klimatu – Zásada předběžné opatrnosti – Technická screeningová kritéria – Snížení emisí skleníkových plynů – Článek 290 SFEU – Pojem ‚podstatné prvky‘ legislativního aktu – Vědecké důkazy – Prostor pro uvážení Komise – Zjevně nesprávné posouzení“
Orgány Evropské unie – Výkon pravomocí – Pravomoc svěřená Komisi k přijímání aktů v přenesené pravomoci – Rozsah – Komplexní posouzení a hodnocení – Široký prostor pro uvážení – Nařízení o zřízení rámce pro usnadnění udržitelných investic – Stanovení environmentálně udržitelné hospodářské činnosti – Přijetí nařízení Komise v přenesené pravomoci, kterým se stanoví technická screeningová kritéria – Soudní přezkum – Meze – Zjevně nesprávné posouzení – Důkazní břemeno
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady 2020/852; nařízení Komise 2022/1214)
(viz body 32–37, 179, 204, 214, 225, 230, 276, 338, 383, 440, 469, 516, 536, 538, 567, 578, 590, 604)
Sbližování právních předpisů – Rámec pro usnadnění udržitelných investic – Stanovení environmentálně udržitelné hospodářské činnosti – Přijetí nařízení Komise v přenesené pravomoci, kterým se stanoví technická screeningová kritéria pro činnosti související s fosilním plynem a jadernou energií a kterým se mění stávající nařízení v přenesené pravomoci – Posouzení dopadů a veřejná konzultace týkající se těchto činností, které byly provedeny za účelem přijetí stávajícího nařízení v přenesené pravomoci – Neexistence povinnosti Komise provést další posouzení dopadů a další veřejnou konzultaci
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady 2020/852; nařízení Komise 2021/2139 a 2022/1214)
(viz body 72–74, 79–83, 92)
Orgány Evropské unie – Výkon pravomocí – Pravomoc svěřená Komisi k přijímání aktů v přenesené pravomoci – Povinnost neměnit podstatné prvky základního legislativního aktu – Základní nařízení, kterým se stanoví kritéria environmentální udržitelnosti – Nařízení v přenesené pravomoci, kterým se stanoví technická screeningová kritéria pro všechny druhy činností, které splňují tato kritéria udržitelnosti – Přípustnost
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady 2020/852, článek 3; nařízení Komise 2022/1214)
(viz body 100–126)
Sbližování právních předpisů – Rámec pro usnadnění udržitelných investic – Stanovení environmentálně udržitelné hospodářské činnosti – Přijetí nařízení Komise v přenesené pravomoci, kterým se stanoví technická screeningová kritéria pro činnosti související s fosilním plynem a jadernou energií – Klasifikace uvedených činností jako přechodných činností s cílem zajistit bezpečnost dodávek – Přípustnost
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady 2020/852, čl. 10 odst. 2)
(viz body 160, 164–170, 594–596)
Právo Evropské unie – Výklad – Metody – Výklad s ohledem na mezinárodní dohody uzavřené Unií – Výklad nařízení 2020/852 z hlediska Pařížské dohody
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady 2020/852, čl. 10 odst. 2)
(viz body 188–195)
Akty orgánů – Odůvodnění – Povinnost – Rozsah – Posouzení povinnosti uvést odůvodnění v závislosti na okolnostech případu – Nutnost uvést všechny relevantní skutkové a právní okolnosti – Absence
(Článek 296 SFEU)
(viz body 216–218, 241, 325, 365)
Sbližování právních předpisů – Rámec pro usnadnění udržitelných investic – Stanovení environmentálně udržitelné hospodářské činnosti – Přijetí nařízení Komise v přenesené pravomoci, kterým se stanoví technická screeningová kritéria pro činnosti související s jadernou energií – Předběžné posouzení rizik pro lidské zdraví a životní prostředí – Uplatnění zásady předběžné opatrnosti – Rozsah – Pojem riziko a pojem nebezpečí – Určení míry rizika považovaného za nepřijatelné pro společnost – Pravomoc unijního orgánu určeného relevantními právními předpisy – Povinnost zajistit vysokou úroveň ochrany veřejného zdraví, bezpečnosti a životního prostředí – Soudní přezkum – Meze – Zjevně nesprávné posouzení
[Článek 11, čl. 168 odst. 1, čl. 169 odst. 1 a 2, a čl. 191 odst. 1 a 2 SFEU; nařízení Evropského parlamentu a Rady 2020/852, čl. 3 písm. b), články 9 a 17]
(viz body 247–257, 262, 274, 297, 298, 307–309, 315–324, 326, 334, 345, 357, 360, 373)
Sbližování právních předpisů – Rámec pro usnadnění udržitelných investic – Stanovení environmentálně udržitelné hospodářské činnosti – Přijetí nařízení Komise v přenesené pravomoci, kterým se stanoví technická screeningová kritéria pro činnosti související s fosilním plynem a jadernou energií – Povinnost zohlednit životní cyklus výrobků nebo služeb – Rozsah – Zohlednění životního cyklu předcházejících nebo navazujících hospodářských činností – Vyloučení
[Nařízení Evropského parlamentu a Rady 2020/852, čl. 17 odst. 2 a čl. 19 odst. 1 písm. g)]
(viz body 429–438, 574–576)
Sbližování právních předpisů – Rámec pro usnadnění udržitelných investic – Stanovení environmentálně udržitelné hospodářské činnosti – Přijetí nařízení Komise v přenesené pravomoci, kterým se stanoví technická screeningová kritéria pro činnosti související s fosilním plynem a jadernou energií – Neupřesnění některých právních pojmů a podmínek, které je třeba dodržet – Přípustnost – Porušení zásady právní jistoty – Podmínky – Technická screeningová kritéria stižená takovou nejednoznačností, která může vyvolávat pochybnosti o jejich působnosti nebo smyslu
[Nařízení Evropského parlamentu a Rady 2020/852, čl. 19 odst. 1 písm. k)]
(viz body 484–486, 676)
Sbližování právních předpisů – Rámec pro usnadnění udržitelných investic – Stanovení environmentálně udržitelné hospodářské činnosti – Přijetí nařízení Komise v přenesené pravomoci, kterým se stanoví technická screeningová kritéria pro činnosti související s fosilním plynem – Přípustnost – Podmínka – Neexistence nízkouhlíkových alternativních zdrojů zajišťujících bezpečnost dodávek
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady 2020/852, čl. 10 odst. 2)
(viz body 507–517)
Sbližování právních předpisů – Rámec pro usnadnění udržitelných investic – Stanovení environmentálně udržitelné hospodářské činnosti – Přijetí nařízení Komise v přenesené pravomoci, kterým se stanoví technická screeningová kritéria pro činnosti související s fosilním plynem – Využití postupného přístupu – Přípustnost
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady 2020/852, čl. 10 odst. 2)
(viz body 535, 538–540)
Soudní řízení – Návrhová žádání – Úprava v průběhu řízení – Akt, kterým se v průběhu řízení mění napadený akt – Úprava původních návrhových žádání a žalobních důvodů – Přípustnost – Podmínky
(Jednací řád Tribunálu, článek 86)
(viz body 689–694)
Shrnutí
Tribunál zamítl žalobu na neplatnost podanou Rakouskou republikou proti nařízení Evropské komise v přenesené pravomoci 2022/1214 (
1
), kterým se doplňuje nařízení 2020/852 o zřízení rámce pro usnadnění udržitelných investic (
2
) (dále jen „nařízení o taxonomii“). Při této příležitosti se poprvé vyjádřil k použití kritérií nařízení o taxonomii na hospodářské činnosti související s fosilním plynem a jadernou energií.
Nařízení o taxonomii na úrovni Unie harmonizuje kritéria pro určení toho, zda se daná hospodářská činnost kvalifikuje jako environmentálně udržitelná, s ohledem na různé environmentální cíle, jako je zmírňování změny klimatu a přizpůsobování se změně klimatu (
3
).
V této souvislosti přijala Komise nařízení v přenesené pravomoci 2021/2139 (
4
) k doplnění nařízení o taxonomii, pokud jde o stanovení technických screeningových kritérií pro určení toho, za jakých podmínek se hospodářská činnost kvalifikuje jako významně přispívající k výše uvedeným enviromentálním cílům, a pro posouzení toho, zda tato hospodářská činnost významně nepoškozuje některý z dalších environmentálních cílů.
V březnu 2022 přijala Komise napadené nařízení, kterým se mění nařízení v přenesené pravomoci 2021/2139 stanovením technických screeningových kritérií pro zahrnutí některých činností v odvětví jaderné energie a fosilního plynu do kategorie činností, které lze kvalifikovat jako významně přispívající ke zmírňování změny klimatu nebo k přizpůsobování se změně klimatu.
Rakouská republika podala k Tribunálu žalobu na neplatnost napadeného nařízení, které podle jejího názoru porušuje několik ustanovení nařízení o taxonomii.
Závěry Tribunálu
Úvodem Tribunál připomněl, že Komise má v rámci výkonu pravomocí souvisejících s přenesenou pravomocí ve smyslu článku 290 SFEU širokou posuzovací pravomoc, zejména pokud má provést komplexní posouzení a hodnocení. Soudní přezkum, který provádí unijní soud ve vztahu k opodstatněnosti aktu přijatého v rámci výkonu takové pravomoci, nemůže vést uvedený soud k tomu, že nahradí posouzení Komise svým posouzením, ale má za cíl ověřit, že toto rozhodnutí není založeno na věcně nesprávných skutkových zjištěních a není stiženo zjevně nesprávným posouzením nebo zneužitím pravomoci.
V tomto ohledu přísluší unijnímu soudu zejména ověřit nejen věcnou správnost dovolávaných důkazních materiálů, jejich věrohodnost a soudržnost, ale rovněž přezkoumat, zda tyto důkazy představují veškeré relevantní údaje, jež musí být při posuzování komplexní situace vzaty v úvahu, a zda o ně lze opřít závěry, které z nich byly vyvozeny. Pokud totiž orgán disponuje širokou posuzovací pravomocí, dodržování procesních záruk, mezi něž patří povinnost orgánu pečlivě a nestranně zkoumat všechny relevantní skutečnosti dotčené situace, má zásadní význam.
Pokud jde naproti tomu o právní otázky, Tribunál provádí úplný přezkum. Má pravomoc vykládat ustanovení právních předpisů na základě objektivních skutečností a ověřit, zda jsou splněny podmínky uplatnění takového ustanovení.
Mimoto pro účely prokázání, že se orgán dopustil zjevně nesprávného posouzení komplexního skutkového stavu, musí být důkazy předložené žalobcem dostatečné k tomu, aby posouzení skutkových okolností obsažená v tomto aktu zbavily věrohodnosti.
Ve světle těchto úvah Tribunál v první řadě zamítl žalobní důvody vycházející zejména z porušení procesních ustanovení, která nařízení o taxonomii stanoví pro přijetí napadeného nařízení.
V tomto ohledu uvedl, že napadené nařízení navazuje na nařízení v přenesené pravomoci 2021/2139. Konkrétně v rámci postupu vedoucího k jeho přijetí, technická expertní skupina pro udržitelné financování (dále jen „skupina TEG“) zohlednila hospodářské činnosti související s jadernou energií a doporučila vypracování dalších studií, které byly provedeny.
Komise se proto mohla při přijímání napadeného nařízení platně opírat o odborná posouzení provedená pro účely nařízení v přenesené pravomoci 2021/2139. Obě nařízení v přenesené pravomoci totiž doplňují nařízení o taxonomii a vzájemně se doplňují postupy, které vedly k jejich přijetí, pokud jde o přezkum hospodářských činností souvisejících s jadernou energií. Komise nebyla povinna provádět dodatečné a zvláštní posouzení dopadů a konzultaci s veřejností.
Totéž platí pro prahové hodnoty emisí z činností souvisejících s fosilním plynem, neboť odborná posouzení a konzultace s veřejností týkající se tohoto odvětví již byly provedeny za účelem přijetí nařízení v přenesené pravomoci 2021/2139.
Ve druhé řadě Tribunál zamítl žalobní důvod vycházející z porušení článku 290 SFEU v rozsahu, v němž kvalifikace činností souvisejících s jadernou energií jako udržitelných činností představuje podstatný prvek nařízení o taxonomii, který nemůže být předmětem aktu v přenesené pravomoci z důvodu politické a kontroverzní povahy zahrnutí jaderné energie do uvedeného nařízení.
V této souvislosti Tribunál konstatoval, že s ohledem na cíl a obsah nařízení o taxonomii podstatné prvky tohoto nařízení spočívají zejména v definování environmentálních cílů, kritérií environmentální udržitelnosti a požadavků na technická screeningová kritéria. Z toho vyplývá, že určení samotných hospodářských činností a stanovení technických screeningových kritérií pro každou hospodářskou činnost uplatňující kritéria udržitelnosti, s výjimkou fosilních paliv, která jsou výslovně vyloučena, nespadají mezi podstatné prvky tohoto nařízení.
Ostatně unijní normotvůrce tím, že se rozhodl ponechat Komisi možnost stanovit technická screeningová kritéria pro všechny druhy činností, které splňují kritéria udržitelnosti, jí rovněž umožňuje přizpůsobit technická screeningová kritéria technologickému vývoji. Kromě toho nelze po normotvůrci požadovat, aby vyjmenoval všechny stávající nebo zamýšlené technologie, jelikož tak by legislativa postrádala dlouhodobou udržitelnost a stala by se technologicky zastaralou, protože by nedokázala zohlednit nevyhnutelnou a žádoucí povahu technologických inovací.
Pokud jde o okolnost, že zahrnutí hospodářských činností souvisejících s jadernou energií je politickou záležitostí, která je mezi členskými státy sporná, nemůže tento závěr zpochybnit, jelikož na rozdíl od výroby elektřiny se unijní normotvůrce nerozhodl tuto činnost vyloučit z pevných fosilních paliv. Tato okolnost každopádně není relevantní s ohledem na článek 290 SFEU, který legislativním aktům vyhrazuje podstatné prvky upravované oblasti, a nikoli její politické a sporné prvky.
Ve třetí řadě Tribunál zamítl žalobní důvod vycházející z porušení čl. 10 odst. 2 nařízení o taxonomii v rozsahu, v němž se jednak toto ustanovení nepoužije na nízkouhlíkové hospodářské činnosti, jako jsou činnosti související s jadernou energií, a jednak nejsou splněny podmínky pro použití uvedeného ustanovení.
Stejné ustanovení definuje podmínky, za nichž jsou hospodářské činnosti, pro které neexistuje žádná technologicky a ekonomicky proveditelná nízkouhlíková alternativa, kvalifikovány jako „přechodné“, tj. významně přispívají ke zmírňování změny klimatu, jelikož podporují přechod ke klimaticky neutrálnímu hospodářství v souladu se scénářem umožňujícím omezit nárůst teploty na 1,5 °C ve srovnání s úrovní před průmyslovou revolucí.
Tribunál v tomto ohledu připomněl, že výklad ustanovení unijního práva vyžaduje, aby bylo zohledněno nejen znění takového ustanovení, ale i jeho kontext, jakož i cíle a účel, které sleduje akt, jehož je součástí.
Z doslovného, teleologického a systematického výkladu čl. 10 odst. 2 nařízení o taxonomii vyplývá, že přechodné činnosti mohou zahrnovat činnosti, které nejsou nízkouhlíkové a neexistují pro ně technologicky a ekonomicky proveditelné nízkouhlíkové alternativy, ale tím spíše také nízkouhlíkové činnosti, které nesplňují podmínky pro použití odstavce 1 tohoto článku (
5
), jsou-li splněny zvláštní podmínky odstavce 2 uvedeného článku.
Kromě toho Komise tím, že v napadeném nařízení konstatovala, že „v dostatečném rozsahu“ neexistuje nízkouhlíková alternativa k jaderné energii, „která by trvale a spolehlivě pokryla poptávku po energii“, nerozšířila působnost čl. 10 odst. 2 nařízení o taxonomii.
Tribunál totiž zaprvé připomněl, že taková opatření přijatá Komisí v rámci vytváření nebo fungování vnitřního trhu, jako je napadené nařízení, se musí řídit zásadou energetické solidarity zakotvenou v čl. 194 odst. 1 SFEU a dbát zejména na zajištění bezpečnosti dodávek energie v Unii.
Zadruhé nařízení o taxonomii má za cíl podpořit přechod na bezpečné, klimaticky neutrální a oběhové hospodářství, které je odolné vůči změně klimatu a účinněji využívá zdroje. Tento cíl by však byl ohrožen, kdyby využívání zdrojů energie kvalifikovaných jako zdroje energie významně přispívající ke zmírňování změny klimatu neumožňovalo takové dodávky energie, které by dostatečně pokrývaly poptávku.
Zatřetí čl. 10 odst. 2 nařízení o taxonomii odkazuje na skutečnost, že neexistuje žádná „technologicky a ekonomicky [proveditelná]“ nízkouhlíková alternativa. Unijní normotvůrce zdůraznil použitelnost a dostupnost těchto alternativ, což je základem požadavku bezpečnosti dodávek energie a uspokojování energetických potřeb Unie. Toto ustanovení je tedy třeba vykládat tak, že se vztahuje na přechodné činnosti, pro které neexistují skutečné a použitelné alternativy umožňující Unii nadále pokrývat energetické potřeby.
Pokud jde o argumenty vycházející ze skutečnosti, že hospodářské činnosti související s jadernou energií nesplňují podmínky stanovené v čl. 10 odst. 2 nařízení o taxonomii, Tribunál připomněl, že pro účely výkladu smlouvy je třeba brát zřetel zejména na každou pozdější dohodu týkající se výkladu smlouvy nebo provádění jejích ustanovení, k níž došlo mezi stranami, a na jakoukoliv pozdější praxi při provádění této smlouvy, která založila uvedenou dohodu (
6
).
V projednávané věci z Pařížské dohody vyplývá, že za účelem snížení emisí skleníkových plynů se smluvní strany této dohody zavázaly přispívat k celosvětovému úsilí, zejména urychlením rozvoje technologií s nulovými a nízkými emisemi, jako jsou jaderné technologie.
Výklad čl. 10 odst. 2 nařízení o taxonomii v souladu s uvedenou dohodou tedy spíše potvrzuje, že hospodářské činnosti související s jadernou energií mohou představovat přechodné činnosti ve smyslu tohoto ustanovení.
Kromě toho z uvedeného ustanovení, jehož legalita není zpochybňována, vyplývá, že tyto cíle v oblasti klimatu jsou splněny za podmínky, že dotčená hospodářská činnost podporuje přechod ke klimaticky neutrálnímu hospodářství, zejména ukončením produkce emisí skleníkových plynů. V projednávané věci Komise na základě stanovisek shromážděných v průběhu postupu přijímání napadeného nařízení správně uvedla, že hospodářské činnosti související s jadernou energií jsou nízkouhlíkové, že výroba jaderné energie má téměř nulové emise skleníkových plynů a důkazy o možném podstatném přínosu jaderné energie k cílům zmírňování změny klimatu jsou rozsáhlé a jasné.
Ve čtvrté řadě Komise tím, že zahrnula hospodářské činnosti související s jadernou energií do přechodných činností a stanovila pro tyto činnosti technická screeningová kritéria, neporušila ani zásadu předběžné opatrnosti, ani čl. 19 odst. 1 písm. f) a g) nařízení o taxonomii, ani kritérium „významně nepoškozovat“, a sice kritérium, podle něhož dotyčná hospodářská činnost nesmí významně poškozovat některý z environmentálních cílů sledovaných tímto nařízením, stanovené v jeho článku 17.
Úvodem Tribunál připomněl, že uplatnění zásady předběžné opatrnosti předpokládá vědecké hodnocení rizik, určení míry rizika považovaného za přijatelné a případné přijetí vhodných ochranných opatření.
V projednávané věci Tribunál nejprve odmítl argumentaci Rakouské republiky, podle níž při ověřování, zda byla dodržena zásada předběžné opatrnosti, není relevantním kritériem absence vědeckého důkazu o významném poškozování, důležitá je pouze možnost vyloučit jakoukoli důvodnou pochybnost o takovém poškození. Zásada předběžné opatrnosti totiž nevyžaduje, aby byla vyloučena jakákoli důvodná vědecká pochybnost o poškozování životního prostředí, neboť by to znamenalo, že by Komisi bylo v rozporu s judikaturou uloženo stanovit nulovou míru rizika. Kritérium absence vědeckého důkazu o významném poškozování je tedy v souladu s čl. 19 odst. 1 písm. f) nařízení o taxonomii, který Komisi toliko ukládá vycházet z přesvědčivých vědeckých důkazů.
Dále, pokud jde o argumentaci, podle níž Komise nezohlednila důsledky, které mohou mít vážné havárie reaktoru na environmentální cíle stanovené v nařízení o taxonomii, Tribunál upřesnil, že dodržování kritéria „významně nepoškozovat“ nelze ověřit in abstracto, nýbrž s ohledem na technická screeningová kritéria stanovená v napadeném nařízení.
Hospodářské činnosti související s jadernou energií přitom podléhají v unijním právu přísné právní regulaci, jejímž cílem je snížit pravděpodobnost vážných havárií reaktoru a vážné následky takových havárií na lidské zdraví a životní prostředí. Technická screeningová kritéria v tomto ohledu výslovně odkazují na všechna unijní pravidla v oblasti jaderné bezpečnosti, jakož i na nejnovější mezinárodní pokyny Mezinárodní agentury pro atomovou energii a Sdružení regulačních orgánů západní Evropy.
Rakouské republika mimoto neprokázala, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když měla za to, že bylo kritérium „významně nepoškozovat“ v rámci unijních pravidel jaderné bezpečnosti uvedených v napadeném nařízení dodrženo, a zejména že nebylo prokázáno, že hospodářské činnosti související s jadernou energií poškozují dobrý ekologický stav vodních útvarů nebo mořských vod, vedou k významnému zvýšení emisí znečišťujících látek do vody, ovzduší nebo krajiny.
Totéž platí pro rizika vyplývající z vysoce radioaktivního odpadu, jelikož Rakouská republika neprokázala, že je posouzení Komise týkající se neexistence významného poškozování životního prostředí z důvodu nakládání s odpady spojenými s jadernou energií stiženo zjevným pochybením.
V tomto ohledu Tribunál poznamenal, že směrnice 2011/70 Euratom (
7
) stanoví rámec unijního práva pro zajištění odpovědného a bezpečného nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem. Kromě toho zajišťuje, aby členské státy přijaly vhodná vnitrostátní opatření pro zajištění vysoké úrovně bezpečnosti při nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem. Napadené nařízení přitom na tuto směrnici odkazuje.
Kromě toho od Komise nelze požadovat, aby se opírala o vědecké poznatky, o nichž není pochyb a které prokazují, že konečné ukládání vysoce radioaktivního odpadu významně nepoškodí environmentální cíle uvedené v čl. 17 odst. 1 písm. c) až f) nařízení o taxonomii, neboť by to znamenalo, že by Komisi bylo v rozporu s judikaturou uloženo stanovit nulovou míru rizika.
Konečně, pokud jde o argumentaci, podle níž Komise nezohlednila celý životní cyklus jaderné energie, tedy těžbu a zpracování uranové rudy, rafinaci, konverzi, obohacování uranu, montáž palivových článků, přepravu a potenciální ozbrojené konflikty, Tribunál poznamenal, že tyto činnosti činnostem souvisejícím s jadernou energií, na které se vztahuje napadené nařízení, předcházejí nebo na ně navazují. Ze znění jak čl. 17 odst. 2, tak čl. 19 odst. 1 písm. g) nařízení o taxonomii přitom vyplývá, že požadavek zohlednit životní cyklus určité činnosti se nutně nevztahuje na činnosti, které dotyčné hospodářské činnosti předcházejí nebo na ni navazují.
V páté řadě a na posledním místě, pokud jde o činnosti související s fosilním plynem, Rakouská republika tvrdila, že podmínka neexistence nízkouhlíkové alternativy stanovená v čl. 10 odst. 2 nařízení o taxonomii není splněna, neboť energie z obnovitelných zdrojů, inteligentní sítě a techniky ukládání energie a snižování spotřeby představují nízkouhlíkové alternativy, které mohou nahradit hospodářské činnosti související s fosilním plynem.
V tomto ohledu Tribunál zdůraznil, že tato podmínka vyžaduje zohlednění aspektů spojených s bezpečností dodávek. Z napadeného nařízení přitom vyplývá, že v některých odvětvích dosud v dostatečném rozsahu neexistují nízkouhlíkové alternativy, které by umožnily zajistit nezbytné dodávky energie.
Komise se proto domnívala, že je třeba stanovit alternativní přístup než přímé omezení emisí skleníkových plynů, který by měl přinést podobné výsledky během období dvaceti let. Podle tohoto alternativního přístupu zařízení mohou buď omezit počet hodin provozu, nebo rychle přejít na plné využívání obnovitelných nebo nízkouhlíkových plynů. Mimoto by měla technická screeningová kritéria pro využívání fosilního plynu zajistit, aby byly k dispozici spolehlivé důkazy prokazující, že tutéž energetickou kapacitu nelze vyrobit z obnovitelných zdrojů a pro každé zařízení budou v souladu s nejlepší výkonností v odvětví zavedeny účinné plány na úplný přechod na obnovitelné nebo nízkouhlíkové plyny, a to do určitého data.
Z toho vyplývá, že čl. 10 odst. 2 nařízení o taxonomii musí být vykládán v tom smyslu, že k tomu, aby bylo možné vyloučit kvalifikaci dané činnosti jako environmentálně udržitelné, nestačí, že existují alternativní zdroje; tyto alternativní zdroje musí rovněž dosáhnout stejné určené kapacity jako stávající zdroje.
Tribunál dále odmítl argumentaci, podle níž zaprvé prahové hodnoty emisí stanovené pro činnosti související s fosilním plynem v napadeném nařízení nejsou slučitelné zejména s cílem 1,5 °C stanoveným v čl. 10 odst. 2 nařízení o taxonomii a zadruhé že další technická screeningová kritéria neumožňují přispívat ke zmírňování změny klimatu.
V tomto ohledu Tribunál poznamenal, že Komise použila prahovou hodnotu vyšší než 100 gramů (g) ekvivalentu CO2 na kilowatthodinu (kWh) (
8
), protože prahová hodnota 100 g není v současné době dosažitelná pro plynové elektrárny, které nemají systém zachytávání CO2. Komise tedy tím, že na tento typ zařízení použila vyšší prahovou hodnotu, zajistila, aby tato zařízení spadala do působnosti napadeného nařízení a podléhala dalším technickým screeningovým kritériím. Takový přístup je přitom v souladu s cílem nařízení o taxonomii, kterým je zabránit nečinnosti nebo opožděnému provedení opatření.
To platí tím spíše, že dotyčné činnosti musí rovněž nahradit stávající činnost výroby elektřiny s vysokými emisemi, která využívá pevná nebo kapalná fosilní paliva, a vést ke snížení emisí skleníkových plynů nejméně o 55 % po dobu životnosti nově instalované výrobní kapacity, a členský stát se musí zavázat k postupnému ukončení výroby energie z uhlí.
Konečně se Komise nedopustila pochybení ani tím, že zohlednila přímé emise skleníkových plynů z činnosti, a nikoli emise skleníkových plynů během životního cyklu. Z nařízení o taxonomii (
9
) totiž vyplývá, že požadavek zohlednit životní cyklus určité činnosti se nutně nevztahuje na činnosti, které dotyčnou hospodářskou činnost předcházejí nebo na ni navazují. Povinnost zohlednit výrobu, používání a skončení životnosti výrobků a služeb poskytovaných v rámci hospodářských činností souvisejících s fosilním plynem tedy neznamená zohlednění těžby a distribuce fosilního plynu před spalováním, neboť tyto činnosti jako takové do výroby elektřiny nespadají.
Cílem nařízení o taxonomii je ostatně zavést jednotný klasifikační systém pro hospodářské činnosti, které se kvalifikují jako environmentálně udržitelné. Tato klasifikace nebo taxonomie se tedy týká daných hospodářských činností. Stanovení technických screeningových kritérií Komisí pro určení, zda lze určitou činnost kvalifikovat jako významně přispívající ke zmírňování změny klimatu a zda tato činnost významně nepoškozuje environmentální cíle, se v každém jednotlivém případě týká konkrétní hospodářské činnosti.
Jelikož se ostatní vznesené žalobní důvody ukázaly být rovněž neopodstatněné, Tribunál žalobu v plném rozsahu zamítl.
(
1
) – Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2022/1214 ze dne 9. března 2022, kterým se mění nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2021/2139, pokud jde o hospodářské činnosti v některých odvětvích energetiky, a nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2021/2178, pokud jde o specifické zveřejňování informací v souvislosti s těmito hospodářskými činnostmi (Úř. věst. 2022, L 188, s. 1, dále jen „napadené nařízení“).
(
2
) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/852 ze dne 18. června 2020 o zřízení rámce pro usnadnění udržitelných investic a o změně nařízení (EU) 2019/2088 (Úř. věst. 2020, L 198, s. 13).
(
3
) – Články 3 a 9 nařízení o taxonomii.
(
4
) – Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2021/2139 ze dne 4. června 2021, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/852, pokud jde o stanovení technických screeningových kritérií pro určení toho, za jakých podmínek se hospodářská činnost kvalifikuje jako významně přispívající ke zmírňování změny klimatu nebo k přizpůsobování se změně klimatu, a toho, zda tato hospodářská činnost významně nepoškozuje některý z dalších environmentálních cílů (Úř. věst. 2021, L 442, s. 1).
(
5
) – Toto ustanovení definuje hospodářské činnosti, které lze kvalifikovat jako významně přispívající ke zmírňování změny klimatu.
(
6
) – Článek 31 odst. 3 písm. a) a b) Vídeňské úmluvy o smluvním právu ze dne 23. května 1969 (Recueil des traités des Nations unies, sv. 1155, s. 331).
(
7
) – Směrnice Rady 2011/70/Euratom ze dne 19. července 2011, kterou se stanoví rámec Společenství pro odpovědné a bezpečné nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem (Úř. věst. 2011, L 199, s. 48).
(
8
) – Skupina TEG se domnívá, že prahová hodnota 100 g ekvivalentu CO2/kWh představuje vědecký předpoklad pro splnění podmínky spočívající v podpoře přechodu na klimaticky neutrální ekonomiku a měl by být každých pět let snižován.
(
9
) – Článek 17 odst. 2 a čl. 19 odst. 1 písm. g) nařízení o taxonomii.