62023CJ0572
TEISINGUMO TEISMO (trečioji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. vasario 5 d. (
*1
)
„Apeliacinis skundas – Institucinė teisė – Europos Parlamento nariai – Privilegijos ir imunitetai – Sprendimas atšaukti Parlamento narių imunitetą – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 1 dalis – Gero administravimo principas – Parlamento Teisės reikalų komitetas – Pranešėjo nešališkumo reikalavimas“
Byloje C‑572/23 P
dėl 2023 m. rugsėjo 15 d. pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateikto apeliacinio skundo
Carles Puigdemont i Casamajó, gyvenantis Vaterlo (Belgija),
Antoni Comín i Oliveres, gyvenantis Vaterlo,
Clara Ponsatí i Obiols, gyvenanti Vaterlo,
atstovaujami advocaten P. Bekaert ir S. Bekaert, taip pat abogado G. Boye,
apeliantai,
dalyvaujant kitoms proceso šalims:
Europos Parlamentui, atstovaujamam N. Görlitz, N. Lorenz ir J.‑C. Puffer,
atsakovui pirmojoje instancijoje,
Ispanijos Karalystei, atstovaujamai A. Gavela Llopis,
įstojusiai į bylą šaliai pirmojoje instancijoje,
TEISINGUMO TEISMAS (trečioji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas C. Lycourgos, teisėjai O. Spineanu‑Matei (pranešėja), S. Rodin, N. Piçarra ir N. Fenger,
generalinis advokatas M. Szpunar,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
susipažinęs su 2025 m. rugsėjo 4 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Savo apeliaciniu skundu Carles Puigdemont i Casamajó, Antoni Comín i Oliveres ir Clara Ponsatí i Obiols (toliau – apeliantai) prašo panaikinti 2023 m. liepos 5 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Puigdemont i Casamajó ir kt. / Parlamentas (T‑272/21, EU:T:2023:373; toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo jis atmetė jų ieškinį dėl 2021 m. kovo 9 d. Europos Parlamento sprendimų P9_TA(2021)0059, P9_TA(2021)0060 ir P9_TA(2021)0061, priimtų paprašius atšaukti jų imunitetus (toliau – ginčijami sprendimai), panaikinimo.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Protokolas (Nr. 7)
2
Protokolo (Nr. 7) dėl Europos Sąjungos privilegijų ir imunitetų (toliau – Protokolas Nr. 7) 9 straipsnyje nustatyta:
„Europos Parlamento nariai sesijų metu naudojasi:
a)
savo valstybės teritorijoje – imunitetais, kurie toje valstybėje yra suteikiami parlamento nariams;
b)
visų kitų valstybių narių teritorijose – imunitetu nuo bet kokios sulaikymo priemonės ir patraukimo atsakomybėn.
Imunitetas taip pat galioja Europos Parlamento nariams vykstant į Europos Parlamento susitikimų vietą arba grįžtant iš jos.
Imunitetu negali naudotis narys, užkluptas darantis nusikaltimą, taip pat joks imunitetas negali sukliudyti Europos Parlamentui pasinaudoti savo teise atšaukti vieno iš narių imunitetą.“
Darbo tvarkos taisyklės
3
Iki pakeitimo 2023 m. sausio 17 d. Parlamento sprendimu galiojusios redakcijos Europos Parlamento darbo tvarkos taisyklių, taikomų devintajai Parlamento kadencijai (2019–2024 m.) (toliau – Darbo tvarkos taisyklės), 5 straipsnyje „Privilegijos ir imunitetai“ buvo numatyta:
„1.   Parlamento nariai naudojasi privilegijomis ir imunitetais, nustatytais Protokole Nr. 7 <...>
2.   Parlamentas, vykdydamas savo įgaliojimus, susijusius su privilegijomis ir imunitetais, išlieka principinga demokratiška teisėkūros asamblėja ir užtikrina Parlamento narių nepriklausomumą, einant savo pareigas. Parlamento nario imunitetas nėra jo asmeninė privilegija, bet viso Parlamento ir jo narių nepriklausomybės garantija.
<...>“
4
Darbo tvarkos taisyklių 6 straipsnyje „Imuniteto atšaukimas“ buvo nustatyta:
„1.   Bet koks prašymas atšaukti imunitetą vertinamas vadovaujantis Protokolo Nr. 7 <...> 7, 8 ir 9 straipsniais bei 5 straipsnio 2 dalyje nurodytais principais.
<...>“
5
Darbo tvarkos taisyklių 9 straipsnyje „Su imunitetu susijusios procedūros“ buvo įtvirtinta:
„1.   Bet koks prašymas atšaukti kurio nors Parlamento nario imunitetą, kurį Parlamento pirmininkui pateikia valstybės narės kompetentinga valdžios institucija, arba Parlamento nario ar buvusio Parlamento nario prašymas apginti privilegijas ir imunitetus paskelbiamas per plenarinį posėdį ir perduodamas atsakingam komitetui.
<...>
13.   Komitetas nustato šio straipsnio taikymo principus.
<...>“
Pranešimas Nr. 11/2019
6
Europos Parlamento Teisės reikalų komiteto (toliau – JURI komitetas) priimto 2019 m. lapkričio 19 d. Pranešimo nariams dėl su imunitetu susijusiems atvejams taikomų principų (toliau – Pranešimas Nr. 11/2019) 6 punkte numatyta:
„Kiekvienam su imunitetu susijusiam atvejui [JURI] komitetas skiria pranešėją.“
7
Pranešimo Nr. 11/2019 7 punkte nustatyta:
„Kiekviena frakcija, siekdama užtikrinti, kad su imunitetu susijusius atvejus svarstytų patyrę Parlamento nariai, šiuo tikslu nurodo po vieną Parlamento narį, kuris bus nuolatinis pranešėjas su imunitetu susijusiais atvejais ir turėtų būti koordinatorius. Frakcijos užtikrina, kad nuolatiniais pranešėjais būtų skiriami sąžiningiausi nariai.“
8
Pranešimo Nr. 11/2019 8 punkte nurodyta:
„Kiekvienam su imunitetu susijusiam atvejui pranešėjas skiriamas vienodomis sąlygomis iš kiekvienos frakcijos rotacijos tvarka. Tačiau pranešėjas negali priklausyti tai pačiai frakcijai arba būti išrinktas toje pačioje valstybėje narėje kaip ir Parlamento narys, kurio imunitetas svarstomas.“
9
Pranešimo Nr. 11/2019 43 punkte įtvirtinta:
„Tais atvejais, kai atitinkamas procesas nėra susijęs su einant Parlamento nario pareigas pareikšta nuomone ar balsavimu, imunitetas turėtų būti atšauktas, išskyrus atvejus, jei paaiškėja, kad tuo teisiniu procesu siekiama pakenkti Parlamento nario politinei veiklai ir sykiu Parlamento nepriklausomumui (fumus persecutionis).“
Ginčo aplinkybės
10
Ginčo aplinkybės nurodytos skundžiamo sprendimo 2–19 punktuose; jas šiame Teisingumo Teismo sprendime galima apibendrinti taip, kaip nurodyta toliau.
11
Tuo metu, kai buvo priimtas 2017 m. rugsėjo 6 d.Ley 19/2017 del Parlamento de Cataluña, reguladora del referéndum de autodeterminación (Katalonijos Parlamento įstatymas Nr. 19/2017, kuriuo reglamentuojamas referendumas dėl apsisprendimo; DOGC, Nr. 7449A, 2017 m. rugsėjo 6 d., p. 1) ir 2017 m. rugsėjo 8 d.Ley 20/2017 del Parlamento de Cataluña, de transitoriedad jurídica y fundacional de la República (Katalonijos Parlamento įstatymas Nr. 20/2017 dėl pereinamojo laikotarpio, per kurį įtvirtinama teisės sistema ir sukuriama Respublika; DOGC, Nr. 7451A, 2017 m. rugsėjo 8 d., p. 1), taip pat 2017 m. spalio 1 d. surengtas pirmajame iš šių dviejų įstatymų (tuo metu jo nuostatų galiojimas buvo sustabdytas Tribunal Constitucional (Konstitucinis Teismas, Ispanija) sprendimu) numatytas referendumas dėl apsisprendimo, C. Puigdemont i Casamajó buvo Generalitat de Cataluña (Katalonijos generalitetas, Ispanija) pirmininkas, o A. Comín i Oliveres ir C. Ponsatí i Obiols – Gobierno autonómico de Cataluña (Katalonijos autonominė vyriausybė, Ispanija) nariai.
12
Priėmus minėtus įstatymus ir įvykus šiam referendumui Ministerio Fiscal (prokuratūra, Ispanija), Abogado del Estado (valstybės advokatas, Ispanija) ir politinė partija VOX inicijavo baudžiamąją bylą keliems asmenims, įskaitant apeliantus, manydami, kad jie atliko veiksmus, kurie – priklausomai nuo atitinkamo asmens – kvalifikuotini kaip, be kita ko, šios nusikalstamos veikos – sukilimas, maištas ir valstybės lėšų pasisavinimas (toliau – nagrinėjama baudžiamoji byla).
13
2018 m. kovo 21 d.Tribunal Supremo (Aukščiausiasis Teismas, Ispanija) priėmė nutartį, ja apeliantams pareiškė kaltinimus dėl įtariamų maišto ir valstybės lėšų pasisavinimo nusikalstamų veikų. 2018 m. liepos 9 d. nutartimi Tribunal Supremo (Aukščiausiasis Teismas) konstatavo, kad apeliantai neatvyko į teismą, nes išvyko iš Ispanijos, ir sustabdė nagrinėjamą baudžiamąją bylą, kol jie bus surasti.
14
Apeliantai pateikė savo kandidatūras Europos Parlamento narių rinkimuose, kurie Ispanijoje įvyko 2019 m. gegužės 26 d.
15
2019 m. spalio 14 d.Tribunal Supremo (Aukščiausiasis Teismas) Baudžiamųjų bylų skyriaus ikiteisminio tyrimo teisėjas išdavė nacionalinį arešto orderį, Europos arešto orderį ir tarptautinį arešto orderį dėl C. Puigdemont i Casamajó, kad jį būtų galima teisti nagrinėjamoje baudžiamojoje byloje. 2019 m. lapkričio 4 d. tas pats teisėjas išdavė panašius arešto orderius dėl A. Comín i Oliveres ir C. Ponsatí i Obiols.
16
2020 m. sausio 13 d. plenariniame posėdyje Parlamentas, atsižvelgdamas į 2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimą Junqueras Vies (C‑502/19, EU:C:2019:1115), konstatavo, kad C. Puigdemont i Casamajó ir A. Comín i Oliveres išrinkti į Parlamentą nuo 2019 m. liepos 2 d.
17
2020 m. sausio 13 d.Tribunal Supremo (Aukščiausiasis Teismas) pirmininkas informavo Parlamentą apie 2020 m. sausio 10 d. prašymą atšaukti C. Puigdemont i Casamajó ir A. Comín i Oliveres imunitetus, perduotą to teismo Baudžiamųjų bylų skyriaus pirmininko ir grindžiamą tos pačios dienos šio skyriaus ikiteisminio tyrimo teisėjo nutartimi.
18
2020 m. vasario 10 d. Parlamentas, po Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės išstojimo iš Europos Sąjungos 2020 m. sausio 31 d., konstatavo, kad C. Ponsatí i Obiols išrinkta į Parlamentą nuo 2020 m. vasario 1 d.
19
2020 m. vasario 10 d.Tribunal Supremo (Aukščiausiasis Teismas) pirmininkas informavo Parlamentą apie 2020 m. vasario 4 d. prašymą atšaukti C. Ponsatí i Obiols imunitetą, perduotą to teismo Baudžiamųjų bylų skyriaus pirmininko ir grindžiamą tos pačios dienos šio skyriaus ikiteisminio tyrimo teisėjo nutartimi.
20
Parlamento pirmininko pavaduotojas per plenarinį posėdį pranešė apie šio sprendimo 17 ir 19 punktuose nurodytus prašymus atšaukti imunitetus ir perdavė juos JURI komitetui.
21
2021 m. vasario 23 d. JURI komitetas pateikė išvadas A 9-0020/2021, A 9-0021/2021 ir A 9-0022/2021 dėl šių prašymų.
22
Ginčijamais sprendimais Parlamentas patenkino tuos prašymus.
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
23
2021 m. gegužės 19 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo apeliantų ieškinį dėl ginčijamų sprendimų panaikinimo.
24
Atskiru dokumentu (jį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2021 m. gegužės 26 d.) apeliantai pagal SESV 278 ir 279 straipsnius pateikė laikinųjų apsaugos priemonių prašymą, siekdami, kad būtų atidėtas ginčijamų sprendimų vykdymas.
25
2021 m. birželio 2 d. Nutartimi Puigdemont i Casamajó ir kt. / Parlamentas (T‑272/21 R) Bendrojo Teismo pirmininko pavaduotojas nurodė sustabdyti ginčijamų sprendimų vykdymą, kol bus priimta nutartis, užbaigianti procedūrą dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo. 2021 m. liepos 30 d. Nutartimi Puigdemont i Casamajó ir kt. / Parlamentas (T‑272/21 R, EU:T:2021:497) Bendrojo Teismo pirmininko pavaduotojas atmetė ankstesniame šio sprendimo punkte nurodytą laikinųjų apsaugos priemonių prašymą ir panaikino 2021 m. birželio 2 d. nutartį.
26
2022 m. gegužės 24 d. Nutartimi Puigdemont i Casamajó ir kt. / Parlamentas ir Ispanija (C‑629/21 P(R), EU:C:2022:413) Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojas panaikino 2021 m. liepos 30 d. Nutartį Puigdemont i Casamajó ir kt. / Parlamentas (T‑272/21 R, EU:T:2021:497), nurodė sustabdyti ginčijamų sprendimų vykdymą ir atidėjo apeliantų bylinėjimosi pirmojoje instancijoje išlaidų klausimo nagrinėjimą.
27
Grįsdami savo ieškinį apeliantai nurodė aštuonis pagrindus.
28
Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas atmetė šį ieškinį, prieš tai atmetęs:
–
pirma, pirmąjį pagrindą, grindžiamą nepakankamu ginčijamų sprendimų motyvavimu,
–
antra, antrąjį pagrindą, grindžiamą nacionalinės institucijos, kuri parengė ir perdavė Parlamentui prašymus atšaukti apeliantų imunitetus, kompetencijos nebuvimu,
–
trečia, penktąjį pagrindą, grindžiamą teisinio saugumo ir lojalaus bendradarbiavimo principų, teisės į veiksmingą teisminę gynybą ir teisės į gynybą pažeidimu dėl ginčijamų sprendimų neaiškumo,
–
ketvirta, šeštąjį pagrindą, kiek jis grindžiamas SESV 343 straipsnio, Protokolo Nr. 7 9 straipsnio ir Darbo tvarkos taisyklių 5 straipsnio 2 dalies, taip pat apeliantų tam tikrų pagrindinių teisių pažeidimu,
–
penkta, šeštąjį pagrindą, kiek jis grindžiamas fakto ir teisės klaidomis, padarytomis Parlamentui nagrinėjant fumus persecutionis, taip pat septintąjį pagrindą, grindžiamą gero administravimo ir vienodo požiūrio principų pažeidimu ir akivaizdžiomis klaidomis, kurias Parlamentas padarė vertindamas fumus persecutionis,
–
šešta, aštuntąjį pagrindą, grindžiamą gero administravimo ir vienodo požiūrio principų pažeidimu dėl to, kad Parlamentas atsisakė taikyti Darbo tvarkos taisyklių 9 straipsnio 7 dalies nuostatas,
–
septinta, ketvirtąjį pagrindą, iš esmės grindžiamą teisės būti išklausytam pažeidimu, ir
–
aštunta, trečiąjį pagrindą, grindžiamą nešališkumo principo pažeidimu.
Apeliacinės bylos šalių reikalavimai
29
Apeliaciniu skundu apeliantai Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą sprendimą,
–
panaikinti ginčijamus sprendimus arba subsidiariai – grąžinti bylą Bendrajam Teismui ir
–
priteisti iš Parlamento ir Ispanijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas arba – subsidiariai – atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.
30
Parlamentas ir Ispanijos Karalystė Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti apeliacinį skundą ir
–
priteisti iš apeliantų bylinėjimosi išlaidas.
Dėl apeliacinio skundo
31
Grįsdami apeliacinį skundą apeliantai remiasi dešimčia pagrindų:
–
pirmasis grindžiamas Bendrojo Teismo padaryta teisės klaida, nes jis atmetė pirmąjį pagrindą dėl panaikinimo, motyvuodamas tuo, kad ginčijamais sprendimais nebuvo pažeista SESV 296 straipsnyje ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 41 straipsnio 2 dalyje numatyta pareiga motyvuoti,
–
antrasis – Bendrojo Teismo padaryta teisės klaida, nes jis atmetė antrąjį pagrindą dėl panaikinimo, kai konstatavo, kad nei Bendrasis Teismas, nei Parlamentas neturi tikrinti prašymo atšaukti imunitetą teisėtumo, visų pirma jo priimtinumo, pagal 2018 m. gruodžio 19 d. Sprendimą Berlusconi ir Fininvest (C‑219/17, EU:C:2018:1023),
–
trečiasis – Bendrojo Teismo padaryta teisės klaida, nes jis nusprendė, kad nebuvo pažeista teisė į tai, kad Parlamentas jų reikalus tvarkytų nešališkai ir teisingai,
–
ketvirtasis – Bendrojo Teismo padaryta teisės klaida, nes jis nusprendė, kad Parlamentas nepažeidė Chartijos 41 straipsnio 2 dalyje įtvirtintos jų teisės būti išklausytiems,
–
penktasis – Bendrojo Teismo padaryta teisės klaida, nes jis atmetė penktąjį pagrindą dėl panaikinimo, grindžiamą teisinio saugumo principo pažeidimu, kadangi ginčijami sprendimai buvo neaiškūs,
–
šeštasis – Bendrojo Teismo padarytomis teisės klaidomis, nes jis atmetė šeštąjį pagrindą dėl panaikinimo, grindžiamą SESV 343 straipsnyje ir Protokolo Nr. 7 9 straipsnyje, siejamuose su Chartijos 6 straipsniu, 39 straipsnio 2 dalimi, 45 straipsniu ir Darbo tvarkos taisyklių 5 straipsnio 2 dalimi, numatytų imunitetų pažeidimu, ir septintąjį pagrindą dėl panaikinimo, grindžiamą gero administravimo ir vienodo požiūrio principų pažeidimais,
–
septintasis – Bendrojo Teismo padaryta teisės klaida, nes jis iškraipė įrodymus, kai atmetė aštuntąjį pagrindą dėl panaikinimo, susijusį su ankstesniais Parlamento sprendimais, iš kurių matyti, kad vertindama Darbo tvarkos taisyklių 9 straipsnio 7 dalies taikymą ši institucija neatšaukia savo narių imuniteto tais atvejais, kai kyla pavojus, kad jie bus suimti be apkaltinamojo nuosprendžio,
–
aštuntasis – tuo, kad Bendrasis Teismas pažeidė Chartijos 47 straipsnį, siejamą su 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje pasirašytos Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 6 straipsniu ir Europos Žmogaus Teisių Teismo jurisprudencija, taip pat SESV 296 straipsnį ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 36 ir 53 straipsnius, nes padarė teisės klaidą, kai nepakankamai ir netinkamai motyvavo skundžiamą sprendimą,
–
devintasis – tuo, kad Bendrasis Teismas pažeidė Chartijos 47 straipsnį, aiškinamą atsižvelgiant į Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 6 ir 13 straipsnius, nes atsisakė taikyti jų prašomas proceso organizavimo ir pasirengimo nagrinėti bylą priemones, ir
–
dešimtasis – tuo, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes savo iniciatyva neišnagrinėjo, ar tebėra pagrindas priimti sprendimą dėl ieškinio dėl panaikinimo, ypač atsižvelgiant į 2023 m. sausio 12 d.Tribunal Supremo (Aukščiausiasis Teismas) ikiteisminio tyrimo teisėjo priimtą nutartį, ir pažeidė teisinio saugumo principą.
32
Pažymėtina, kad apeliacinio skundo trečiąjį pagrindą sudaro keturios dalys.
33
Trečiojo pagrindo pirmoje dalyje apeliantai teigia, kad skundžiamo sprendimo 234–238 punktuose Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad paskyrus vienintelį pranešėją trijose Parlamento nario imuniteto atšaukimo bylose nebuvo pažeistos nei Chartijos 41 straipsnio 1 dalis ir 39 straipsnio 2 dalis, nei Pranešimo Nr. 11/2019 6 ir 8 punktai.
34
Trečiojo pagrindo antroje dalyje apeliantai teigia, kad skundžiamo sprendimo 239–257 punktuose Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą ir iškraipė įrodymus, kai patvirtino, kad jų argumentas, grindžiamas tuo, kad pranešėjas nebuvo nešališkas, yra nepagrįstas, ir pažeidė Chartijos 41 straipsnio 1 dalį ir 39 straipsnio 2 dalį, taip pat iš Pranešimo Nr. 11/2019 8 punkto kylančius principus.
35
Trečiojo pagrindo trečioje dalyje apeliantai teigia, kad skundžiamo sprendimo 258–262 punktuose Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą ir iškraipė įrodymus, kai patvirtino, kad jų argumentas, grindžiamas tuo, kad JURI komiteto pirmininkas nebuvo nešališkas, yra nepagrįstas.
36
Trečiojo pagrindo ketvirtoje dalyje apeliantai teigia, kad klaidingai aiškindamas ieškinio dėl panaikinimo trečiojo pagrindo ketvirtą dalį ir ją atmesdamas Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 219 ir 262 punktuose padarė teisės ir motyvavimo klaidų, pažeidė teisę į veiksmingą teisminę gynybą ir teisę į gynybą, taip pat neįvykdė pareigos motyvuoti.
37
Teisingumo Teismas mano, kad tikslinga išnagrinėti apeliacinio skundo trečiojo pagrindo antrą dalį.
Šalių argumentai
38
Apeliacinio skundo trečiojo pagrindo įžanginėje dalyje apeliantai pažymi, kad ginčijamų sprendimų „politinis“ pobūdis, kaip juos kvalifikavo Bendrasis Teismas, gali būti suprantamas tik kaip kylantis iš Parlamento „politinio pobūdžio“, visiškai nesiskiriančio nuo Europos Sąjungos Tarybos ar Europos Komisijos, kurios yra politinės institucijos, „politinio pobūdžio“. Taigi, apeliantų teigimu, Parlamentas privalėjo visiškai laikytis Chartijos 41 straipsnio 1 dalies ir 39 straipsnio 2 dalies.
39
Trečiojo pagrindo antrą dalį sudaro penki prieštaravimai.
40
Pateikdami pirmąjį prieštaravimą apeliantai teigia, kad skundžiamo sprendimo 244–246 punktuose Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad Chartijos 41 straipsnio 1 daliai, siejamai su Pranešimo Nr. 11/2019 8 punktu, neprieštarauja tai, jog pranešėjas, atsakingas už prašymų atšaukti imunitetus nagrinėjimą, yra iš tos pačios frakcijos kaip ir nacionalinės politinės partijos, kuri pareikšdama actio popularis nagrinėjamoje baudžiamojoje byloje inicijavo baudžiamąjį persekiojimą (toliau – nagrinėjamą baudžiamąją bylą inicijavusi politinė partija), nariai.
41
Šiuo klausimu apeliantai primena, kad Chartijos 41 straipsnio 1 dalyje nustatytas nešališkumo reikalavimas apima subjektyvų ir objektyvų nešališkumą.
42
Jie tvirtina, kad, atsižvelgiant į Pranešimo Nr. 11/2019 8 punkto formuluotę ir, priešingai, nei skundžiamo sprendimo 244 punkte nurodė Bendrasis Teismas, pats Parlamentas laikėsi nuomonės, kad vien priklausymas frakcijai šioje institucijoje turi įtakos vertinant pranešėjo nešališkumą. Iš šio 8 punkto aiškiai matyti, kad Parlamentas mano, jog tai, kad pranešėjas yra iš tos pačios frakcijos kaip ir Parlamento narys, dėl kurio pateiktas prašymas atšaukti imunitetą, objektyviai kelia pagrįstų abejonių dėl šio pranešėjo nešališkumo. Apeliantų teigimu, priešingai, nei skundžiamo sprendimo 245 ir 246 punktuose konstatavo Bendrasis Teismas, tas pats pasakytina ir tuo atveju, kai pranešėjas yra iš frakcijos, kuriai priklauso nagrinėjamą baudžiamąją bylą inicijavusios politinės partijos nariai.
43
Be to, skundžiamo sprendimo 246 punkte Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą ir klaidingai aiškino apeliantų pastabas, kai nusprendė, kad jie teigė, jog vienintelis motyvas, dėl kurio atsisakoma suteikti frakcijos, kuriai priklauso šios partijos nariai, nariui galimybę būti pranešėju, yra panašios jų politinės pažiūros. Apeliantų teigimu, tokios pažiūros gali sieti skirtingų frakcijų narius. Todėl negalima vienodai vertinti argumento, kad pranešėjas negali būti iš tos pačios frakcijos kaip ir minėtos partijos nariai, ir argumento, kad asmuo negali būti pranešėjas vien dėl to, kad jį su šia frakcija sieja panašios politinės pažiūros.
44
Pateikdami antrąjį prieštaravimą apeliantai teigia, kad skundžiamo sprendimo 247–251 punktuose Bendrasis Teismas atsisakė pripažinti, kad aplinkybė, jog pranešėjas 2019 m. kovo 6 d. Parlamente suorganizavo renginį (toliau – 2019 m. kovo 6 d. renginys), per kurį vienas kalbėtojas sušuko „Puigdemont – į kalėjimą!“, įrodo pranešėjo šališkumą arba bent jau kelia pagrįstų abejonių dėl jo nešališkumo. Apeliantų teigimu, šiuo klausimu neturi reikšmės tai, kad šiai kalbai šis pranešėjas pritarė ne žodžiu, kaip skundžiamo sprendimo 250 punkte pabrėžė Bendrasis Teismas, o plojimais.
45
Pirma, jie pažymi, kad skundžiamo sprendimo 249 ir 250 punktuose Bendrasis Teismas iškraipė įrodymus ir dėl to padarė teisės klaidą, nes neatsižvelgė į tai, kad pranešėjas ne tik organizavo šį renginį, bet ir sėdėjo prie kalbėtojų stalo, o ankstesniame šio sprendimo punkte nurodytai kalbai aiškiai pritarė plojimais.
46
Antra, apeliantai teigia, kad skundžiamo sprendimo 251 punkte Bendrasis Teismas taip pat iškraipė įrodymus, kai patvirtino, kad, atsižvelgiant į minėto renginio pavadinimą, vienintelė jo tema – „politinė padėtis Katalonijoje“, nors daugiau nei pusė kalbėtojo kalbos buvo skirta visų pirma jiems Ispanijoje iškeltoms baudžiamosioms byloms.
47
Trečia, jie tvirtina, kad tame 251 punkte Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes leido suprasti, kad tai, jog pranešėjas nebuvo nešališkas, būtų buvę reikšminga tik tuo atveju, jei Parlamentas būtų turėjęs nustatyti, ar inkriminuojamos veikos buvo įrodytos.
48
Pateikdami trečiąjį prieštaravimą apeliantai teigia, kad skundžiamo sprendimo 253 ir 254 punktuose Bendrasis Teismas pažeidė tiek savo Procedūros reglamento 85 straipsnio 2 dalį, teisę į veiksmingą teisminę gynybą ir teisę į gynybą, atsižvelgiant į Chartijos 41 straipsnio 1 dalį ir 39 straipsnio 2 dalį, tiek pareigą motyvuoti, nes atmetė kaip nepriimtiną įrodymą – Bulgarijos laikraštyje paskelbtą interviu su pranešėju, motyvuodamas tuo, kad apeliantai nepateisino, kodėl pavėlavo pateikti šį interviu.
49
Pateikdami ketvirtąjį prieštaravimą jie pažymi, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad skundžiamo sprendimo 255 punkte nurodytos aplinkybės (jas šis teismas iškraipė) ir kitos anksčiau nurodytos aplinkybės negali įrodyti, kad pranešėjas nebuvo nešališkas.
50
Pateikdami penktąjį prieštaravimą apeliantai skundžiasi tuo, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes skundžiamo sprendimo 256 punkte patvirtino, kad jie nenurodė jokių asmeninių pranešėjo interesų, kurie galėtų pažeisti jo nešališkumą. Bet kuriuo atveju objektyvaus nešališkumo nebuvimo pakanka, kad nagrinėjamu atveju būtų galima konstatuoti, jog pažeistos Chartijos 41 straipsnio 1 dalis ir 39 straipsnio 2 dalis.
51
Dublike apeliantai pabrėžia, kad jų argumentai dėl to, jog pranešėjas nebuvo nešališkas, grindžiami ne tuo, kad jis tiesiog yra jų politinis oponentas, o ypatinga situacija, susiklosčiusia dėl to, kad su nagrinėjama baudžiamąja byla tiesiogiai susijusi politinė partija, kurios nariai Parlamente yra iš tos pačios frakcijos kaip ir pranešėjas.
52
Apeliantų teigimu, ne tik situacija yra objektyviai panaši į tą, kuri numatyta Pranešimo Nr. 11/2019 8 punkte, bet ir akivaizdu, kad pranešėjas prarado bet kokią nešališkumo regimybę dėl interesų konflikto, kilusio dėl jo priklausymo tai pačiai frakcijai kaip ir šios politinės partijos nariai.
53
Be to, kiek tai susiję su 2019 m. kovo 6 d. renginiu, nutylėdamas tam tikras faktines aplinkybes, įskaitant jo tikrąją temą ir pobūdį, Bendrasis Teismas siekė sudaryti įspūdį, kad šis renginys yra neutralus.
54
Parlamentas nesutinka su trečiojo pagrindo antroje dalyje išdėstytais apeliantų argumentais.
55
Atsiliepime į apeliacinį skundą Parlamentas, pirma, nesutinka su apeliantų argumentais, kuriais ginčijami skundžiamo sprendimo 243–246 punktuose pateikti Bendrojo Teismo motyvai dėl ginčijamų sprendimų politinio pobūdžio.
56
Viena vertus, jis mano, kad apeliantų argumentai dėl skundžiamo sprendimo 244 punkto yra nepagrįsti. Pranešimo Nr. 11/2019 8 punkte nurodytos situacijos negalima lyginti su situacija, kai pranešėjas priklauso frakcijai, politiniu požiūriu oponuojančiai Parlamento nariui, dėl kurio pateiktas prašymas atšaukti imunitetą. Parlamentas teigia, kad, kaip skundžiamo sprendimo 225 ir 226 punktuose priminė Bendrasis Teismas, sprendimai dėl prašymų atšaukti imunitetą yra politinio pobūdžio, o Parlamento nariai, kurie yra JURI komiteto nariai, iš esmės nėra politiškai neutralūs. Jeigu pranešėjais galėtų būti paskirti tik politiškai neutralūs šio komiteto nariai, toks komitetas taptų nereikšmingas. Atsižvelgiant į tai, jog apeliantai atkreipė visuomenės dėmesį į savo situaciją, galima manyti, kad visi šio komiteto nariai laikėsi arba teigiamos, arba neigiamos politinės pozicijos dėl apeliantų ir jų situacijos.
57
Kita vertus, jis mano, kad netikslūs apeliantų argumentai dėl skundžiamo sprendimo 246 punkto, kuriais jie tvirtina, kad jų prieštaravimas buvo grindžiamas ne tik panašiomis politinėmis pažiūromis, bet ir bendrais frakcijos narių ekonominiais, finansiniais ir strateginiais interesais, yra nepriimtini. Bet kuriuo atveju šie argumentai nepagrįsti, nes pirmojoje instancijoje apeliantai tik paminėjo, kad pranešėjas yra iš frakcijos, kuriai priklauso politinės partijos VOX nariai.
58
Antra, Parlamentas nesutinka su argumentais, kuriais ginčijami skundžiamo sprendimo 247–251 punktuose pateikti Bendrojo Teismo motyvai dėl 2019 m. kovo 6 d. renginio.
59
Pirmiausia jis pažymi, kad šis renginys įvyko per ankstesnę Parlamento kadenciją, kai pranešėjas dar negalėjo žinoti, kad 2019 m. rinkimuose bus išrinktas į Parlamentą, ir bet kuriuo atveju gerokai anksčiau, nei buvo paskirtas pranešėju aptariamiems prašymams atšaukti imunitetus nagrinėti.
60
Pirma, jis teigia, kad apeliantų argumentai dėl skundžiamo sprendimo 249 ir 250 punktų, kuriuos pateikdami jie tvirtina, kad Bendrasis Teismas iškraipė įrodymus, yra nepriimtini, nes iš esmės apeliantai prašo iš naujo įvertinti faktines aplinkybes. Bet kuriuo atveju šie argumentai nepagrįsti, nes politinės partijos VOX generalinis sekretorius, kaip pažymėjo Bendrasis Teismas, savo kalbą baigė žodžiais „Tegyvuoja Ispanija, tegyvuoja Europa, o Puigdemont – į kalėjimą“, o iš 2019 m. kovo 6 d. renginio vaizdo įrašo nematyti, kad pranešėjas būtų pritaręs konkrečiai šiems trims paskutiniams kalbos žodžiams. Šis vaizdo įrašas veikiau rodo įprastą mandagumo gestą kalbėtojui užbaigus kalbą.
61
Antra, jis tvirtina, kad skundžiamo sprendimo 250 punkte pateikto Bendrojo Teismo teiginio, kad pranešėjas nekalbėjo minėtame renginyje, negalima laikyti nereikšmingu.
62
Trečia, apeliantų argumentai, kad skundžiamo sprendimo 251 punkte Bendrasis Teismas iškraipė įrodymus, kai teigė, kad 2019 m. kovo 6 d. renginio tema buvo tik „politinė padėtis Katalonijoje“, grindžiami klaidingu to sprendimo aiškinimu, nes Bendrasis Teismas visiškai neatmetė galimybės, kad ši tema apima ir nagrinėjamą baudžiamąją bylą. Be to, glaustai pristatydamas šio renginio temą Bendrasis Teismas neiškraipė jo vaizdo įrašo. Bet kuriuo atveju šie argumentai yra nepriimtini, nes apeliantai prašo iš naujo įvertinti faktines aplinkybes.
63
Ketvirta, jis teigia, kad apeliantų argumentai, kuriais ginčijami skundžiamo sprendimo 251 punkto trečias ir ketvirtas sakiniai, yra nereikšmingi, nes juose motyvai buvo išdėstyti subsidiariai. Bet kuriuo atveju šiuos argumentus reikia atmesti. Visų pirma apeliantų argumentas, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į kriterijus, reikšmingus vertinant fumus persecutionis, grindžiamas klaidingu skundžiamo sprendimo aiškinimu. Be to, Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos, kai šiuose trečiame ir ketvirtame sakiniuose iš esmės pažymėjo, kad 2019 m. kovo 6 d. renginyje aptarti klausimai nesusiję su klausimais, kuriuos Parlamentas turi spręsti per imuniteto atšaukimo procedūrą. Galiausiai Parlamentas pažymi, kad tiek, kiek apeliantai tvirtina, jog pranešėjas plojimais pritarė pareiškimui, kad dėl ginčijamų sprendimų, Europos arešto orderių ir perspėjimų Šengeno informacinėje sistemoje, vertinamų kaip visuma, jiems kilo didelė grėsmė būti sulaikytiems, šis argumentas nepriimtinas, nes apeliantai iš esmės prašo Teisingumo Teismo nustatyti faktines aplinkybes. Bet kuriuo atveju šis argumentas yra nepagrįstas, nes išklausęs šį pareiškimą pranešėjas neplojo.
64
Trečia, Parlamentas nesutinka su apeliantų argumentais, kuriais ginčijami skundžiamo sprendimo 252–255 punktuose pateikti Bendrojo Teismo motyvai dėl kitų faktinių aplinkybių. Visų pirma jis nesutinka su apeliantų argumentu, kad Bendrasis Teismas pažeidė savo Procedūros reglamento 85 straipsnio 2 dalį ir jam tenkančią pareigą motyvuoti, kai atmetė kaip nepriimtinus jų argumentus, grindžiamus Bulgarijos laikraštyje paskelbtu pranešėjo interviu. Be to, jis nepritaria apeliantų argumentui, kad konstatuodamas, jog politinės partijos VOX reakcija į ginčijamų sprendimų priėmimą neįrodo, kad pranešėjas nebuvo nešališkas, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą ir iškraipė įrodymus.
65
Ketvirta, Parlamentas nesutinka su apeliantų argumentais, kuriais ginčijami skundžiamo sprendimo 256 punkte pateikti Bendrojo Teismo motyvai, susiję su tuo, kad pranešėjas nepateko į interesų konflikto situaciją. Visų pirma apeliantų teiginys, kad Bendrasis Teismas nusprendė, jog šališkumas gali būti išreikštas tik pareiškimais, grindžiamas klaidingu šio 256 punkto aiškinimu. Be to, kadangi apeliantai nepagrindė savo argumento, susijusio su asmeniniais pranešėjo interesais, kurie galėtų pažeisti jo nešališkumą, jis yra nepriimtinas. Bet kuriuo atveju jis yra nepagrįstas.
66
Triplike Parlamentas tvirtina, pirma, kad, nors apeliantai teigia, jog politinė partija VOX pradėjo dėl jų procesą Ispanijos teismuose, jie visiškai nenurodo, kaip už šios partijos elgesį galėtų būti laikoma atsakinga frakcija, kuriai pranešėjas priklauso. Kadangi vieni šios frakcijos nariai gynė apeliantus, o kiti – jiems prieštaravo, vien tai, kad pranešėjas priklausė minėtai frakcijai, nepagrindžia teiginio, kad šis pranešėjas nebuvo nešališkas.
67
Antra, Parlamentas teigia, kad Bendrasis Teismas neiškraipė 2019 m. kovo 6 d. renginio temos. Jis pažymi, kad, nors šio renginio vaizdo įrašas, kurį apeliantai nurodo ieškinio pirmojoje instancijoje prieduose, pavadintas „Katalonija yra Ispanija“, susitikimo, kuriame politinės partijos VOX generalinis sekretorius pasakė kalbą, tema buvo „Nacionalinių valstybių vaidmuo Europos Sąjungoje ir pilietinių laisvių gynimas“. Parlamentas patikslina, kad Europos arešto orderiai, kuriuos šios partijos generalinis sekretorius minėjo savo kalboje, nėra tie, kurie buvo išduoti jau išrinkus apeliantus Parlamento nariais.
68
Ispanijos Karalystė nesutinka su apeliacinio skundo trečiojo pagrindo antroje dalyje išdėstytais apeliantų argumentais.
69
Pirmiausia Ispanijos Karalystė pažymi, kad per prašymo atšaukti imunitetą nagrinėjimo procedūrą Parlamentas turi laikytis Chartijos 39 straipsnio ir 41 straipsnio 1 dalies, o taip ir buvo priimant ginčijamus sprendimus.
70
Pirma, Ispanijos Karalystė teigia, kad apeliantų argumentai, susiję su tariama teisės klaida aiškinant Pranešimo Nr. 11/2019 8 punktą, siejamą su Chartijos 41 straipsniu, negali paneigti motyvų, išdėstytų skundžiamo sprendimo 245 ir 246 punktuose, kuriuose išvada padaryta remiantis neginčijamais to sprendimo 242–244 punktais. Šiuose 242–244 punktuose Bendrasis Teismas paaiškino, kad vien priklausymas frakcijai neturi įtakos jos nario nešališkumui.
71
Antra, Ispanijos Karalystė pažymi, kad nors apeliantai nurodo, jog skundžiamo sprendimo 249–251 punktuose Bendrasis Teismas iškraipė faktines aplinkybes, jų argumentai neįrodo, kad jas vertindamas Bendrasis Teismas padarė akivaizdžią klaidą.
72
Trečia, apeliantų argumentas dėl skundžiamo sprendimo 251 punkto pabaigoje Bendrojo Teismo tariamai padarytos teisės klaidos susijęs su dėl išsamumo suformuluotu teiginiu.
73
Ketvirta, apeliantų argumentai, kuriuos pateikdami jie skundžiasi tuo, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad jų dublike pateiktas dokumentas yra nepriimtinas, nėra pakankamai tikslūs ir turi būti atmesti.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirminės pastabos
74
Kaip matyti iš SESV 343 straipsnio pirmo sakinio, valstybių narių teritorijoje Sąjunga Protokole Nr. 7 nustatytomis sąlygomis naudojasi privilegijomis ir imunitetais, kurie yra būtini jos uždaviniams atlikti.
75
Šiuo protokolu siekiama užtikrinti, kad Sąjungos institucijos būtų visiškai ir veiksmingai apsaugotos nuo suvaržymų ar grėsmių jų sklandžiai veiklai ir nepriklausomumui (šiuo klausimu žr. 2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimo Junqueras Vies, C‑502/19, EU:C:2019:1115, 82 punktą).
76
Parlamento atveju šis tikslas reiškia ne tik tai, kad pagal atstovaujamosios demokratijos principą, kuris konkrečiai išreiškia ESS 2 straipsnyje nurodytą demokratijos vertybę ir įgyvendinamas ESS 14 straipsnio 3 dalyje, šios institucijos sudėtis tiksliai ir išsamiai atspindi įgyvendintą Sąjungos piliečių laisvę pasirinkti asmenis, kurie jiems atstovaus per atitinkamą kadenciją, bet ir tai, kad pagal valdžių padalijimo principą vykdydamas savo veiklą Parlamentas yra apsaugotas nuo jo sklandžios veiklos suvaržymų ar grėsmių. Būtent dėl šių abiejų priežasčių Parlamento nariams suteiktais imunitetais siekiama užtikrinti šios institucijos nepriklausomumą (šiuo klausimu žr. 2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimo Junqueras Vies, C‑502/19, EU:C:2019:1115, 63, 83 ir 84 punktus).
77
Šis Parlamento nariams suteiktų imunitetų tikslas taip pat paminėtas Darbo tvarkos taisyklių 5 straipsnyje. Šio straipsnio 1 dalyje nurodžius, kad Parlamento nariai naudojasi Protokole Nr. 7 numatytomis privilegijomis ir imunitetais, jo 2 dalyje nustatyta, kad vykdydamas įgaliojimus, susijusius su privilegijomis ir imunitetais, Parlamentas turi siekti išlaikyti savo, kaip demokratiškos teisėkūros institucijos, principingumą ir užtikrinti Parlamento narių nepriklausomumą jiems atliekant savo pareigas, taip pat, kad Parlamento nario imunitetas yra ne asmeninė jo privilegija, bet viso Parlamento ir jo narių nepriklausomumo garantija.
78
Pagal Protokolo Nr. 7 9 straipsnio trečią pastraipą Parlamentas turi teisę atšaukti vieno iš savo narių imunitetą. Taigi imuniteto atšaukimo procedūra vyksta Parlamente. Nors šią procedūrą vykdo politikai, ji ir Parlamento sprendimas atšaukti imunitetą yra ne politinio, kaip skundžiamo sprendimo 112, 225 ir 242 punktuose nurodė Bendrasis Teismas, o teisinio pobūdžio.
79
Žinoma, atsižvelgiant į tai, kad sprendimas atšaukti imunitetą priklauso Parlamento kompetencijai, ši institucija turi plačią diskreciją nustatyti taisykles, taikytinas nagrinėjant prašymus atšaukti imunitetą. Taigi šias taisykles priima ir taiko Parlamento nariai, priklausantys jame sudarytoms frakcijoms.
80
Vis dėlto, remiantis ESS 2 straipsnyje įtvirtintomis teisinės valstybės ir pagarbos žmogaus teisėms vertybėmis, nagrinėdamas prašymą atšaukti imunitetą Parlamentas privalo laikytis šiam imunitetui taikomų teisės normų ir principų, taip pat Chartijos, kurios nuostatos skirtos Parlamentui, kaip vienai iš jos 51 straipsnio 1 dalyje nurodytų Sąjungos institucijų. Sprendimas atšaukti imunitetą gali suvaržyti atitinkamo Parlamento nario mandato – jis yra pagrindinis Parlamento nario statuso požymis ir jį lemia išrinkimas remiantis Sąjungos teisėje numatyta visuotine rinkimų teise laisvu ir slaptu balsavimu – įgyvendinimą (2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimo Junqueras Vies, C‑502/19, EU:C:2019:1115, 65 punktas). Vadinasi, prašymai atšaukti imunitetą, kurie gali pakenkti tiek atitinkamo Parlamento nario mandatui, tiek, kaip priminta šio sprendimo 76 punkte, sklandžiai viso Parlamento veiklai, turi būti nagrinėjami atsižvelgiant į atitinkamo asmens teises ir atstovaujamosios demokratijos bei valdžių padalijimo principus, o ne į politines nuostatas.
81
Būtent atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia išnagrinėti apeliantų pirmąjį ir antrąjį prieštaravimus, kuriuos pateikdami jie iš esmės skundžiasi tuo, kad Bendrasis Teismas atitinkamai skundžiamo sprendimo 244–246 punktuose ir 247–251 punktuose pažeidė Chartijos 41 straipsnio 1 dalį, kai konstatavo, kad yra nepagrįstas jų argumentas, grindžiamas tuo, jog pranešėjas, JURI komitete atsakingas už su jais susijusių prašymų atšaukti imunitetus nagrinėjimą, nebuvo nešališkas.
Dėl pirmojo prieštaravimo
82
Skundžiamo sprendimo 244 punkte Bendrasis Teismas iš esmės konstatavo, kad pranešėjo, dalyvaujančio Parlamento komitetui nagrinėjant prašymą atšaukti imunitetą, nešališkumas iš principo negali būti vertinamas atsižvelgiant į jo politinę ideologiją ar šią lyginant su Parlamento nario, kurio imunitetą prašoma atšaukti, politine ideologija. Visų pirma jis pažymėjo, kad tai, jog šis pranešėjas priklauso nacionalinei politinei partijai ar Parlamente įsteigtai frakcijai, neatsižvelgiant į jų vertybes ar idėjas, net jeigu jos ir galėtų atskleisti šio Parlamento nario padėčiai a priori nepalankias pažiūras, iš principo neturi įtakos vertinant pranešėjo nešališkumą. Remdamasis savo jurisprudencija Bendrasis Teismas nusprendė, kad vien tai, jog pranešėjo ir Parlamento nario politinė ideologija skiriasi, negali paneigti ginčijamų sprendimų priėmimo procedūros teisėtumo.
83
Be to, minėto sprendimo 245 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad nagrinėjamu atveju tai, jog pranešėjas priklauso Europos konservatorių ir reformuotojų frakcijai, iš esmės neturi reikšmės vertinant jo nešališkumą.
84
Galiausiai to sprendimo 246 punkte Bendrasis Teismas nurodė, kad šią frakciją iš tikrųjų sudarė politinės partijos VOX, kurios padėtis apeliantų atžvilgiu yra ypatinga, nariai, nes ji inicijavo nagrinėjamą baudžiamąją bylą. Bendrojo Teismo teigimu, vis dėlto ši ypatinga padėtis susijusi su Parlamento nariais iš politinės partijos VOX ir iš principo negali būti pritaikyta visiems tos frakcijos nariams vien dėl to, kad juos sieja panašios politinės pažiūros, nes jie priklauso tai pačiai frakcijai.
85
Kaip skundžiamo sprendimo 225 ir 226 punktuose pažymėjo Bendrasis Teismas, procedūra, per kurią gali būti priimtas sprendimas atšaukti imunitetą, turi būti suderinama su Chartijos 41 straipsnio 1 dalyje įtvirtinta teise į gerą administravimą.
86
Šioje Chartijos nuostatoje numatyta, kad kiekvienas asmuo turi teisę į tai, kad Sąjungos institucijos, įstaigos ir organai jo reikalus tvarkytų nešališkai, teisingai ir per kuo trumpesnį laiką. Taigi ši teisė, suteikiama kiekvienam asmeniui, taip pat turi būti suteikta kiekvienam Parlamento nariui, dėl kurio pateiktas prašymas atšaukti imunitetą.
87
Nešališkumo reikalavimą sudaro dvi dalys: pirma, subjektyvus nešališkumas, reiškiantis, kad nė vienas bylą nagrinėjantis atitinkamos institucijos narys neturi asmeniškai palaikyti kurios nors šalies ar iš anksto būti nusistatęs, ir, antra, objektyvus nešališkumas, reiškiantis, kad institucija turi suteikti pakankamas garantijas, kad būtų išsklaidytos bet kokios pagrįstos abejonės dėl galimo išankstinio nusistatymo (šiuo klausimu žr. 2017 m. gruodžio 20 d. Sprendimo Ispanija / Taryba, C‑521/15, EU:C:2017:982, 91 punktą).
88
Įgyvendindamas šio sprendimo 79 punkte nurodytą savo plačią diskreciją Parlamentas gali priimti taisykles, kurios sukonkretina pagal Chartijos 41 straipsnį privalomą apsaugą nuo šališkumo pavojaus.
89
Taigi Darbo tvarkos taisyklių 6 straipsnyje jis numatė, kad bet koks prašymas atšaukti imunitetą nagrinėjamas vadovaujantis Protokolu Nr. 7 ir šių taisyklių 5 straipsnio 2 dalyje nurodytais principais.
90
Minėtų taisyklių 9 straipsnyje nurodyta, kad bet koks prašymas atšaukti kurio nors Parlamento nario imunitetą, kurį Parlamento pirmininkui pateikia valstybės narės kompetentinga valdžios institucija, paskelbiamas plenariniame posėdyje ir perduodamas atsakingam komitetui (1 dalis), o šio 9 straipsnio taikymo principus nustato šis komitetas (13 dalis).
91
Taigi JURI komitetas, paskirtas nagrinėti prašymus atšaukti imunitetą, priėmė Pranešimą Nr. 11/2019 (jis taikytinas klostantis šios bylos faktinėms aplinkybėms), kuriame nustatytos šiems prašymams taikytinos taisyklės.
92
Tame pranešime buvo nustatytos, pirma, taisyklės, susijusios su prašymo atšaukti imunitetą nagrinėjimu iš esmės. Pranešimo 43 punkte iš esmės buvo numatyta, kad, jeigu prašymas susijęs su minėto protokolo 9 straipsnyje numatyto imuniteto atšaukimu, imunitetas turėtų būti atšauktas, išskyrus atvejus, jei paaiškėja, kad teisiniu procesu siekiama pakenkti Parlamento nario politinei veiklai ir kartu Parlamento nepriklausomumui (fumus persecutionis).
93
Antra, buvo nustatytos prašymų atšaukti imunitetą nagrinėjimo procedūrinės taisyklės.
94
Visų pirma pagal Pranešimo Nr. 11/2019 6 punktą JURI komitetas paskiria pranešėją dėl kiekvieno prašymo atšaukti imunitetą.
95
Be to, šio pranešimo 7 punkte, be kita ko, numatyta, kad kiekviena frakcija šiuo tikslu nurodo po vieną sąžiningiausią Parlamento narį, kuris bus nuolatinis pranešėjas imuniteto bylose.
96
Galiausiai pagal minėto pranešimo 8 punktą kiekvienoje imuniteto byloje pranešėjas skiriamas vienodomis sąlygomis iš kiekvienos frakcijos rotacijos tvarka, tačiau pranešėjas negali būti iš tos pačios frakcijos kaip ir Parlamento narys, kurio imuniteto klausimas nagrinėjamas, arba būti išrinktas toje pačioje valstybėje narėje kaip ir šis Parlamento narys.
97
Iš Pranešimo Nr. 11/2019 8 punkto matyti, kad Parlamentas laikėsi nuomonės, jog pranešėjas, priklausantis tai pačiai frakcijai kaip ir Parlamento narys, kurio imuniteto klausimas nagrinėjamas, negali nagrinėti prašymo atšaukti šį imunitetą. Šis požiūris grindžiamas tuo, kad dėl priklausymo tai pačiai frakcijai pranešėją ir Parlamento narį gali sieti tam tikros panašios pažiūros, visų pirma politinės, todėl nebūtų galima išsklaidyti pagrįstų abejonių dėl to, kad šis pranešėjas gali būti iš anksto nusistatęs, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 87 punkte primintą jurisprudenciją, to Parlamento nario naudai. Taigi naudodamasis plačia diskrecija Parlamentas nusprendė, kad, siekiant užtikrinti pranešėjo nešališkumą, kaip to reikalaujama pagal Chartijos 41 straipsnio 1 dalį, būtina numatyti taisyklę, draudžiančią šiam pranešėjui priklausyti tam tikrai frakcijai.
98
Siekiant laikytis Chartijos 41 straipsnio 1 dalies, reikia nuosekliai taikyti atitinkamos institucijos nustatytas garantijas, kad būtų išvengta bet kokių pagrįstų abejonių dėl šališkumo, o prašymus atšaukti imunitetą būtų galima nagrinėti teisingai.
99
Siekiant užtikrinti tokį taikymą, Pranešimo Nr. 11/2019 8 punkte sukonkretintas nešališkumo reikalavimas taip pat turi būti įgyvendinamas taip, kad pranešėjas, priklausantis kitai frakcijai nei ta, kuriai priklauso Parlamento narys, kurio imuniteto klausimas nagrinėjamas, būtų objektyviai nešališkas.
100
Iš tiesų, atsižvelgiant į šio sprendimo 75–77 punktuose primintus Parlamento nariams suteiktų imunitetų tikslus, šis pranešėjo nešališkumo reikalavimas reiškia, kad tas Parlamento narys neturi turėti pagrįstų abejonių dėl to, ar minėtą prašymą nagrinėjantis pranešėjas nesivadovauja argumentais, trukdančiais jam objektyviai atlikti savo pareigas rengiant Parlamento sprendimą dėl galimo fumus persecutionis buvimo, kaip nurodyta šio sprendimo 92 punkte.
101
Nors tai, kad toks pranešėjas nepritaria Parlamento nario, kurio imuniteto klausimas nagrinėjamas, politinėms idėjoms, savaime negali reikšti, kad šis pranešėjas nėra nešališkas, to negalima pasakyti apie pranešėjo priklausymą frakcijai, kuriai priklauso ir nariai iš politinės partijos, inicijavusios šiam Parlamento nariui baudžiamąją bylą, kuria grindžiamas prašymas atšaukti imunitetą, t. y. partijos, ypač suinteresuotos tos bylos baigtimi.
102
Kaip nurodyta šio sprendimo 97 punkte, pagal Pranešimo Nr. 11/2019 8 punkte įtvirtintą taisyklę pranešėjo priklausymas tam tikrai frakcijai gali turėti įtakos galimybei paskirti jį pranešėju, atsakingu visų pirma už prašymo atšaukti imunitetą nagrinėjimą. Negalima teigti, kad šia taisykle įgyvendintas nešališkumo reikalavimas taikomas tik tuo atveju, kai pranešėjas yra iš frakcijos, kuriai priklauso Parlamento narys, dėl kurio pateiktas toks prašymas, ir netaikomas bet kokiai situacijai, kai šis pranešėjas yra iš kitos frakcijos.
103
Vadinasi, atsižvelgiant į tai, kad Pranešimo Nr. 11/2019 8 punkte Parlamentas nustatė taisyklę, pagal kurią taikant pranešėjo skyrimo rotacijos sistemą negali dalyvauti bet kuris pranešėjas, priklausantis tai pačiai frakcijai kaip ir Parlamento narys, dėl kurio pateiktas prašymas atšaukti imunitetą, ši institucija, siekdama laikytis Chartijos 41 straipsnio 1 dalies, taip pat turi neleisti dalyvauti šioje sistemoje pranešėjui iš frakcijos, kuriai priklauso nariai iš politinės partijos, inicijavusios šiam Parlamento nariui baudžiamąją bylą, kuria grindžiamas šis prašymas, t. y. partijos, ypač suinteresuotos tos bylos baigtimi. Iš tiesų toks pranešėjas negalėtų būti laikomas nešališku, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 87 punkte primintą jurisprudenciją.
104
Šiuo klausimu negalima pritarti Parlamento argumentui, kad įvairioms nacionalinėms politinėms partijoms priklausančių Parlamento narių, kurie jungiasi į tam tikrą frakciją Parlamente, tarpusavio ryšiai nėra pakankamai glaudūs, kad galėtų pakenkti šios frakcijos nario, atliekančio pranešėjo, atsakingo už prašymo atšaukti kito tos frakcijos nario imunitetą nagrinėjimą, pareigas, objektyviam nešališkumui. Iš tiesų šį argumentą paneigia aplinkybė, kad pats Parlamentas, priimdamas Pranešimo Nr. 11/2019 8 punktą, nusprendė, jog tai, kad pranešėjas yra iš tos pačios frakcijos kaip ir Parlamento narys, kurio imuniteto klausimas nagrinėjamas, yra nesuderinama su šio pranešėjo objektyviu nešališkumu.
105
Taigi, esant tokiai situacijai, kokia nurodyta šio sprendimo 101 ir 103 punktuose, kai pranešėju prašymui atšaukti imunitetą nagrinėti JURI komitete skiriamas narys iš frakcijos, kuriai priklauso nariai iš politinės partijos, inicijavusios tam Parlamento nariui baudžiamąją bylą, kuria grindžiamas šis prašymas, toks pranešėjas nesuteikia pakankamų garantijų, leidžiančių išsklaidyti visas pagrįstas Parlamento nario, dėl kurio pateiktas minėtas prašymas, abejones dėl galimo išankstinio nusistatymo jo atžvilgiu, todėl negali būti laikomas nešališku pagal standartą, kurį naudodamasis plačia diskrecija nustatė pats Parlamentas, kaip priminta šio sprendimo 97 punkte. Toks paskyrimas turi būti laikomas pažeidžiančiu Chartijos 41 straipsnio 1 dalį.
106
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, konstatuotina, kad skundžiamo sprendimo 245 ir 246 punktuose padaryta teisės klaida, nes Bendrasis Teismas nusprendė, kad tai, jog pranešėjas, paskirtas nagrinėti prašymą atšaukti Parlamento nario imunitetą, yra iš tos pačios frakcijos kaip ir politinės partijos, inicijavusios šiam Parlamento nariui baudžiamąją bylą, kuria grindžiamas šis prašymas, nariai, neturėjo įtakos vertinant šio pranešėjo nešališkumą, todėl iš esmės pranešėju galėjo būti paskirtas šios frakcijos narys.
107
Vadinasi, apeliacinio skundo trečiojo pagrindo antros dalies pirmąjį prieštaravimą reikia pripažinti pagrįstu.
Dėl antrojo prieštaravimo
108
Skundžiamo sprendimo 249 punkte Bendrasis Teismas pažymėjo, kad neginčijama, jog vykdydamas savo, kaip Parlamento nario, pareigas pranešėjas organizavo 2019 m. kovo 6 d. renginį, kuriame politinės partijos VOX generalinis sekretorius pasakė kalbą „Katalonija yra Ispanija“, baigdamas ją žodžiais „Tegyvuoja Ispanija, tegyvuoja Europa, o Puigdemont – į kalėjimą“.
109
To sprendimo 250 punkte Bendrasis Teismas pažymėjo, kad iš šio renginio vaizdo įrašo matyti, jog pranešėjas sėdėjo prie kalbėtojų stalo kartu su dviem kitais Parlamento nariais ir šiuo generaliniu sekretoriumi – vieninteliu kalbėjusiu dalyviu.
110
Minėto sprendimo 251 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad gali būti laikoma, jog organizuodamas tokį renginį pranešėjas išreiškė paramą politinės partijos VOX ginamoms idėjoms, susijusioms, ypač turint omenyje šio renginio temą, su politine padėtimi Katalonijoje, ir oponavo apeliantų iškeltoms politinėms idėjoms.
111
Be to, skundžiamo sprendimo 251 punkte Bendrasis Teismas nurodė, kad, nors apeliantams nagrinėjamoje baudžiamojoje byloje inkriminuojamos veikos išties yra susijusios su politine padėtimi Katalonijoje, nes apima šio Teisingumo Teismo sprendimo 11 punkte nurodytų įstatymų priėmimą ir tame pačiame punkte nurodyto referendumo dėl apsisprendimo surengimą, to, kad Parlamento narys, būsimas pranešėjas bylose dėl apeliantų imunitetų atšaukimo, išreiškė savo poziciją dėl šios padėties, negali, remiantis skundžiamo sprendimo 244 ir 246 punktuose nurodytais motyvais, pakakti, kad būtų nustatytas nešališkumo principo pažeidimas.
112
Skundžiamo sprendimo 249 ir 250 punktuose Bendrojo Teismo nustatytos faktinės aplinkybės buvo reikšmingos vertinant, ar nagrinėjamu atveju pranešėjo, paskirto nagrinėti prašymus atšaukti apeliantų imunitetus, elgesys galėjo pažeisti nešališkumo reikalavimą, nes, priešingai, nei teigia Parlamentas, šios aplinkybės galėtų būti suprantamos kaip rodančios šališkumą, net jeigu susiklostė tuomet, kai šis pranešėjas negalėjo žinoti, kad bus išrinktas 2019 m. rinkimuose, dar nebuvo kreiptasi į Parlamentą su šiais prašymais ir atitinkamas narys pagal lygybės principu grindžiamą frakcijų rotacijos sistemą dar nebuvo paskirtas minėtus prašymus nagrinėjančiu pranešėju. Iš tikrųjų buvo svarbu atsižvelgti į minėtas faktines aplinkybes tam, kad būtų galima įvertinti galimybę paskirti jį tuos prašymus nagrinėjančiu pranešėju.
113
Šiuo klausimu pažymėtina, kad skundžiamo sprendimo 251 punkte darydamas nuorodą į jo 244 ir 246 punktus tam, kad pagrįstų savo išvadą, jog suorganizavus 2019 m. kovo 6 d. renginį nebuvo pažeistas nešališkumo principas, Bendrasis Teismas patvirtino, kad pranešėjo išreikštas pritarimas politinės partijos VOX pozicijai dėl padėties Katalonijoje nėra svarbus. Pirma, minėtame 246 punkte padaryta teisės klaida, kaip buvo konstatuota šio Teisingumo Teismo sprendimo 106 punkte. Antra, darant nuorodą į skundžiamo sprendimo 244 punktą Bendrojo Teismo suformuluotas teiginys, kad nesvarbu, jog pranešėjas išreiškė pritarimą šiai pozicijai, neatsako į apeliantų argumentus, kurie susiję ne su būsimo pranešėjo nuomone dėl padėties Katalonijoje, o su jo aktyvia parama šiai politinei partijai, inicijavusiai nagrinėjamą baudžiamąją bylą.
114
Kaip matyti iš skundžiamame sprendime Bendrojo Teismo nurodytų ginčo aplinkybių, visų pirma tų, kurios apibendrintos šio Teisingumo Teismo sprendimo 11–13 punktuose, chronologijos, ši politinė partija tuo metu, kai buvo organizuojamas 2019 m. kovo 6 d. renginys, jau buvo inicijavusi nagrinėjamą baudžiamąją bylą. Taigi aplinkybė, kad vėliau pranešėju paskirtas asmuo organizavo šį renginį, reiškia ne tik tai, kad buvo palaikomos tos partijos politinės idėjos dėl padėties Katalonijoje, bet ir tai, kad laikytasi pozicijos, palankios apeliantų baudžiamajam persekiojimui. Atmesdamas šį savo analizės aspektą Bendrasis Teismas neatsižvelgė į aplinkybę, kuri buvo ypač svarbi vertinant, ar šio renginio organizatorius galėjo vėliau, nepažeidžiant nešališkumo reikalavimo, būti paskirtas pranešėju šiuo baudžiamuoju persekiojimu grindžiamų prašymų atšaukti imunitetą nagrinėjimo procedūroje.
115
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad skundžiamo sprendimo 251 punkte pateiktas teisinis faktinių aplinkybių kvalifikavimas yra klaidingas, nes Bendrasis Teismas, remdamasis, be kita ko, to sprendimo 246 punktu (jame pačiame padaryta teisės klaida) ir deramai neatsižvelgęs į ginčo aplinkybių chronologiją, nusprendė, kad tai, jog vėliau pranešėju paskirtas asmuo organizavo 2019 m. kovo 6 d. renginį, nereiškia, kad nebuvo galima jo paskirti pranešėju, todėl negalėjo būti pažeistas ir nešališkumo reikalavimas, kaip jis suprantamas pagal Chartijos 41 straipsnio 1 dalį.
116
Šiomis aplinkybėmis apeliacinio skundo trečiojo pagrindo antros dalies antrąjį prieštaravimą taip pat reikia pripažinti pagrįstu.
117
Kadangi dėl šio sprendimo 106 ir 115 punktuose konstatuotų teisės klaidų turi būti panaikintas skundžiamas sprendimas, reikia patenkinti apeliacinį skundą, o kitų apeliacinio skundo trečiojo pagrindo antros dalies prieštaravimų ir kitų šio skundo pagrindų nagrinėti nereikia.
Dėl ieškinio Bendrajame Teisme
118
Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio pirmos pastraipos antrą sakinį Teisingumo Teismas, panaikinęs Bendrojo Teismo sprendimą, gali pats paskelbti galutinį sprendimą, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti.
119
Nagrinėjamu atveju Teisingumo Teismas mano, kad tikslinga paskelbti galutinį sprendimą šioje byloje. Ją galima išnagrinėti šioje bylos stadijoje, atsižvelgiant į tai, kad apeliantų ieškinys dėl panaikinimo grindžiamas pagrindais, dėl kurių Bendrajame Teisme vyko teisminiai ginčai ir kuriuos nagrinėjant nereikia imtis jokių papildomų proceso organizavimo ar pasirengimo nagrinėti bylą priemonių (šiuo klausimu žr. 2020 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Komisija ir Taryba / Carreras Sequeros ir kt., C‑119/19 P ir C‑126/19 P, EU:C:2020:676, 130 punktą).
120
Kaip nurodyta šio sprendimo 28 punkte, apeliantai ieškinį Bendrajame Teisme grindė aštuoniais pagrindais.
121
Šio ieškinio trečiasis pagrindas, kurį sudaro trys dalys, grindžiamas Chartijos 41 straipsnio 1 dalyje, siejamoje su SESV 296 straipsnio antra pastraipa ir Chartijos 41 straipsnio 2 dalies c punktu, numatytos apeliantų teisės į tai, kad jų reikalai būtų tvarkomi nešališkai ir teisingai, pažeidimu.
122
Ieškinio trečiojo pagrindo antroje dalyje apeliantai teigia, kad Parlamentas pažeidė Chartijos 41 straipsnio 1 dalį ir 39 straipsnio 2 dalį, taip pat esminį procedūrinį reikalavimą, kai paskyrė šališką pranešėją.
123
Pateikdami pirmąjį prieštaravimą jie tvirtina, kad šis pranešėjas negali būti laikomas nešališku dėl narystės frakcijoje, kuriai priklausė Parlamento nariai iš apeliantams oponuojančios politinės partijos VOX, inicijavusios nagrinėjamą baudžiamąją bylą.
124
Pateikdami antrąjį prieštaravimą jie teigia, kad minėtas pranešėjas negali būti laikomas nešališku dėl to, kad kartu su šia politine partija organizavo 2019 m. kovo 6 d. renginį, kuriame plojimais pritarė šūkiui „Puigdemont – į kalėjimą“.
125
Parlamentas, palaikomas Ispanijos Karalystės, nesutinka su apeliantų argumentais. Pirma, jis tvirtina, kad jokia teisės norma ar principas nedraudžia pranešėju būti iš frakcijos, kuriai priklauso ir nacionalinės partijos nariai, turintys politinių tikslų, priešingų Parlamento nario, dėl kurio pateiktas prašymas atšaukti imunitetą, tikslams. Jis pažymi, kad tokį pranešėjo priklausymą frakcijai lemia Parlamento ir sprendimų dėl tokio prašymo politinis pobūdis, ir pabrėžia Parlamente esančių frakcijų įvairovę. Antra, jis teigia, kad net jeigu apeliantų argumentai dėl atitinkamo pranešėjo elgesio būtų priimtini, jų bet kuriuo atveju nepakanka, kad būtų paneigtas šio pranešėjo nešališkumas.
126
Šiuo klausimu, kaip priminta šio sprendimo 86 ir 87 punktuose, pažymėtina, kad pagal Chartijos 41 straipsnio 1 dalyje įtvirtintą teisę į gerą administravimą kiekvienas asmuo turi teisę į tai, kad Sąjungos institucijos, įstaigos ir organai jo reikalus tvarkytų nešališkai, teisingai ir per kuo trumpesnį laiką. Šis nešališkumo reikalavimas apima subjektyvų ir objektyvų nešališkumą.
127
Kaip nurodyta šio sprendimo 79 punkte, Parlamentas turi plačią diskreciją, kiek tai susiję su prašymų atšaukti imunitetą nagrinėjimu, apimančią diskreciją nustatyti procedūrines taisykles, taikytinas tuo atveju, kai Parlamentas turi priimti sprendimą dėl tokių prašymų.
128
Įgyvendindamas savo plačią diskreciją Parlamentas priėmė, kiek tai susiję su JURI komiteto veikla, Pranešimą Nr. 11/2019, kuriame nustatyti principai, taikytini šiam komitetui nagrinėjant prašymą atšaukti imunitetą, įskaitant šio pranešimo 8 punkte įtvirtintus principus, reglamentuojančius pranešėjo, turinčio konkrečiai nagrinėti tokį prašymą, skyrimą pagal lygybės principu grindžiamą frakcijų rotacijos sistemą.
129
Nagrinėjamu atveju neginčijama, kad pranešėjas, atsakingas už prašymų atšaukti apeliantų imunitetus nagrinėjimą, buvo iš frakcijos, kuriai priklausė politinės partijos, inicijavusios nagrinėjamą baudžiamąją bylą, nariai.
130
Remiantis šio sprendimo 97–105 ir 114 punktuose nurodytais motyvais, konstatuotina, jog šis pranešėjas nesuteikė pakankamų garantijų, kad būtų išsklaidytos visos pagrįstos apeliantų abejonės dėl to, kad jis gali būti iš anksto nusistatęs prieš juos, todėl negalėjo būti laikomas atitinkančiu nešališkumo reikalavimą. Taigi reikia pripažinti, kad šis pranešėjas buvo paskirtas pažeidžiant Chartijos 41 straipsnio 1 dalį.
131
Tuo remiantis darytina išvada, kad tokiu paskyrimu pažeista išvadų pateikimo JURI komitete procedūra. Vadinasi, pažeistos pačios ginčijamų sprendimų priėmimo procedūros.
132
Iš suformuotos jurisprudencijos šiuo klausimu matyti, kad procedūrinių normų, taikomų priimant aktą asmens nenaudai, nesilaikymas yra esminių procedūrinių reikalavimų pažeidimas, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnio antrą pastraipą, todėl, jeigu Sąjungos teismas konstatuoja, jog ginčijamas aktas nebuvo teisėtai priimtas, jis turi pritaikyti esminių procedūrinių reikalavimų pažeidimo padarinius ir tą aktą panaikinti (2024 m. kovo 14 d. Sprendimo D & A Pharma / Komisija ir EMA, C‑291/22 P, EU:C:2024:228, 158 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija). Nagrinėjamu atveju ginčijami sprendimai buvo priimti remiantis JURI komiteto išvadomis, kurios turėjo būti laikomos niekinėmis, todėl tie sprendimai patys savaime yra niekiniai.
133
Vadinasi, ieškinio trečiojo pagrindo antrą dalį reikia pripažinti pagrįsta ir panaikinti ginčijamus sprendimus, kaip to Bendrajame Teisme reikalavo apeliantai, o kitų trečiojo pagrindo dalių ir kitų ieškinio pagrindų nagrinėti nereikia.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
134
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra pagrįstas ir pats Teisingumo Teismas priima galutinį sprendimą byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą sprendžia šis teismas.
135
Pagal šio reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliaciniame procese pagal jo 184 straipsnio 1 dalį, iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
136
Kadangi nagrinėjamu atveju Parlamentas iš esmės pralaimėjo bylą Bendrajame Teisme ir apeliaciniame procese, jis pagal apeliantų pateiktus reikalavimus turi padengti ne tik savo, bet ir apeliantų patirtas su šiais procesais susijusias bylinėjimosi išlaidas.
137
Be to, pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnio 4 dalį Teisingumo Teismas gali nuspręsti, kad jeigu į bylą pirmojoje instancijoje įstojusi šalis pati nepateikė apeliacinio skundo ir dalyvavo apeliacinio proceso rašytinėje arba žodinėje dalyje, ji pati padengia savo bylinėjimosi išlaidas. Nagrinėjamu atveju reikia nuspręsti, kad Ispanijos Karalystė, į bylą pirmojoje instancijoje įstojusi šalis ir dalyvavusi apeliacinio proceso rašytinėje dalyje, padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:
1.
Panaikinti 2023 m. liepos 5 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Puigdemont i Casamajó ir kt. / Parlamentas (T‑272/21, EU:T:2023:373).
2.
Panaikinti 2021 m. kovo 9 d. Europos Parlamento sprendimus P9_TA(2021)0059, P9_TA(2021)0060 ir P9_TA(2021)0061.
3.
Europos Parlamentas padengia savo bylinėjimosi Europos Sąjungos Bendrajame Teisme ir apeliaciniame procese išlaidas, taip pat Carles Puigdemont i Casamajó, Antoni Comín i Oliveres ir Clara Ponsatí i Obiols šiuose abiejuose procesuose patirtas bylinėjimosi išlaidas.
4.
Ispanijos Karalystė padengia savo bylinėjimosi Europos Sąjungos Bendrajame Teisme ir apeliaciniame procese išlaidas.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.