C‑168/21. sz. ügy
Procureur général près la cour d’appel d’Angers
(a Cour de Cassation [semmítőszék, Franciaország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (harmadik tanács), 2022. július 14.
„Előzetes döntéshozatal – Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – 2002/584/IB kerethatározat – A 2. cikk (4) bekezdése – A cselekmény kettős büntethetőségének feltétele – A 4. cikk 1. pontja – Az európai elfogatóparancs végrehajtása megtagadásának mérlegelhető oka – A végrehajtó igazságügyi hatóság általi ellenőrzés – A végrehajtó tagállam joga szerint részben bűncselekménynek minősülő cselekmények – Az Európai Unió Alapjogi Chartája 49. cikkének (3) bekezdése – A bűncselekmények és büntetések arányosságának elve”
1.        Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló kerethatározat – Az európai elfogatóparancs végrehajtása megtagadásának mérlegelhető okai – A kettős büntethetőség feltétele – Szabadságvesztés‑büntetés vagy szabadságelvonással járó intézkedés végrehajtása céljából kibocsátott elfogatóparancs – A kibocsátó tagállam és a végrehajtó tagállam joga szerint bűncselekményt képező cselekmények miatt kiszabott szabadságvesztés‑büntetés – A bűncselekményként való minősítéshez valamely védett jogi érdek sérelmének kizárólag a kibocsátó tagállamban előírt szükségessége – A kettős büntethetőség feltételének tiszteletben tartása
(A 2009/299 kerethatározattal módosított 2002/584 tanácsi kerethatározat, 2. cikk, (4) bekezdés, és 4. cikk, 1. pont)
(lásd: 44–47., 49–51. pont és a rendelkező rész 1. pontja)
2.        Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló kerethatározat – Az európai elfogatóparancs végrehajtása megtagadásának mérlegelhető okai – A kettős büntethetőség feltétele – Szabadságvesztés‑büntetés vagy szabadságelvonással járó intézkedés végrehajtása céljából kiadott elfogatóparancs – Több cselekményből álló egységes bűncselekmény miatt kiszabott szabadságvesztés‑büntetés – Olyan cselekmények, amelyek csupán részben képeznek bűncselekményt a végrehajtó tagállamban – A kettős büntethetőség feltételének tiszteletben tartása – A büntetések arányossága elvének megsértése – Hiány – Az európai elfogatóparancs végrehajtására vonatkozó kötelezettség
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 49. cikk; a 2009/299 kerethatározattal módosított 2002/584 tanácsi kerethatározat, 2. cikk, (4) bekezdés, 4. cikk, 1. pont, és 5. cikk)
(lásd: 58., 60–64., 68., 69. pont és a rendelkező rész 2. pontja)
Összefoglalás
Európai elfogatóparancs és a cselekmény kettős büntethetőségének feltétele: nem követelmény, hogy a kibocsátó, illetve a végrehajtó tagállamban tökéletesen egyezzenek az érintett bűncselekmény tényállási elemei
A végrehajtó igazságügyi hatóság tehát nem tagadhatja meg az európai elfogatóparancs végrehajtását azzal az indokkal, hogy a kibocsátó tagállamban az említett bűncselekményt alkotó cselekményeknek csupán egy része minősül szintén bűncselekménynek a végrehajtó tagállamban
2016 júniusában az olasz igazságügyi hatóságok európai elfogatóparancsot bocsátottak ki KL‑lel szemben tizenkét év hat hónap szabadságvesztés‑büntetés végrehajtása céljából. Ez a büntetés négy bűncselekmény, köztük „rombolásnak és fosztogatásnak” minősített bűncselekmény miatt kiszabott négy büntetés halmazati büntetésének felel meg. A cour d’appel d’Angers (angers‑i fellebbviteli bíróság, Franciaország) megtagadta KL átadását azzal az indokkal, hogy a „rombolás és fosztogatás” bűncselekmény mögött álló cselekmények közül kettő nem minősülhet bűncselekménynek Franciaországban. E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság, amelyhez e megtagadó határozat ellen felülvizsgálati kérelmet nyújtottak be, rámutat arra, hogy a „rombolás és fosztogatás” bűncselekmény tényállási elemei eltérőek a két érintett tagállamban, mivel az olasz jogban a francia joggal ellentétben a köznyugalom megzavarása lényeges elemet képez e bűncselekményi minősítés szempontjából.
A kérdést előterjesztő bíróságban a jelen esetben következésképpen kérdés merül fel a cselekmény kettős büntethetőségének a KL átadására irányadó 2002/584 kerethatározatban(1) előírt feltételével kapcsolatban. Abban az esetben, ha e feltétel nem képezi akadályát KL átadásának, e bíróság szerint felmerülne az a kérdés, hogy ilyen körülmények között meg kell‑e tagadni az európai elfogatóparancs végrehajtását a büntetések arányosságának elvére tekintettel, amelyet az Európai Unió Alapjogi Chartája 49. cikkének (3) bekezdése(2) rögzít. Következésképpen az említett bíróság kérdésekkel fordult a Bírósághoz.
A Bíróság úgy ítéli meg, hogy a cselekmény kettős büntethetőségének a 2002/584 kerethatározatban előírt feltétele(3) teljesül abban a helyzetben, amikor az európai elfogatóparancsot a kibocsátó tagállamban olyan egységes bűncselekményt képező cselekmények miatt kiszabott szabadságvesztés‑büntetés végrehajtása céljából bocsátották ki, amely megköveteli az e tagállamban védett jogi érdek e cselekmények általi sérelmét, amennyiben e cselekmények a végrehajtó tagállam joga szerint szintén bűncselekményt képeznek, azonban e bűncselekménynek nem tényállási eleme e védett jogi érdek sérelme. A Bíróság ezenkívül megállapítja, hogy az említett feltételre és a büntetések arányosságának elvére tekintettel a végrehajtó igazságügyi hatóság nem tagadhatja meg a szabadságvesztés‑büntetés végrehajtása céljából kibocsátott európai elfogatóparancs végrehajtását, ha e büntetést a kibocsátó tagállamban olyan egységes bűncselekmény elkövetése miatt szabták ki a keresett személlyel szemben, amely több olyan cselekményből áll, amelyeknek csupán egy része minősül bűncselekménynek a végrehajtó tagállamban.
A Bíróság álláspontja
Először is, ami a cselekmény kettős büntethetősége feltételének hatályát illeti, a Bíróság mindenekelőtt pontosítja, hogy annak meghatározása érdekében, hogy e feltétel teljesül‑e, szükséges és elégséges, hogy az európai elfogatóparancs kibocsátásának alapjául szolgáló cselekmények a végrehajtó tagállam joga szerint is bűncselekménynek minősüljenek. Ebből következik, hogy az nem követelmény, hogy a bűncselekmények mindkét érintett államban azonosak legyenek. Következésképpen az említett feltétel értékelése során annak meghatározása érdekében, hogy fennáll‑e az európai elfogatóparancs végrehajtása megtagadásának valamely oka,(4) a végrehajtó igazságügyi hatóság feladata annak vizsgálata, hogy az ezen európai elfogatóparancs kibocsátásának alapjául szolgáló bűncselekmény tényállási elemei mint olyanok a végrehajtó tagállam jogában is bűncselekménynek minősülnének‑e, amennyiben ezen utóbbi állam területén követnék el azokat.
Ezt követően a Bíróság megállapítja, hogy a cselekmény kettős büntethetőségének feltételét – mint az európai elfogatóparancs végrehajtása megtagadásának mérlegelhető okát és így az európai elfogatóparancs végrehajtása elvének főszabálya alól kivételt – szigorúan kell értelmezni, és következésképpen e feltétel nem értelmezhető akképpen, hogy az a tagállamok igazságügyi hatóságai közötti átadások megkönnyítésére és meggyorsítására irányuló cél semlegesítéséhez vezessen. Márpedig sértené az átadási eljárás hatékonyságát az olyan értelmezés, amely szerint e feltétel megköveteli, hogy a kibocsátó tagállam joga szerinti bűncselekmény tényállási elemei és a végrehajtó tagállam joga szerinti bűncselekmény tényállási elemei, valamint az e két tagállam joga által védett jogi érdekek tökéletesen egyezzenek. Tekintettel ugyanis arra, hogy uniós szinten a büntetőjog területén csupán minimális harmonizációra került sor, az ilyen tökéletes egyezés számos bűncselekmény esetében hiányozhat. Az imént felvázolt értelmezés következésképpen jelentősen korlátozná azokat a helyzeteket, amelyekben teljesülhetne az említett feltétel, veszélyeztetve ezzel a 2002/584 kerethatározat által megvalósítani kívánt célkitűzést. Ezenfelül egy ilyen értelmezés az arra irányuló célkitűzést is sértené, hogy felvegyék a küzdelmet az olyan keresett személy büntetlensége ellen, aki más állam területén tartózkodik, mint ahol a bűncselekményt elkövette.
Másodszor, a Bíróság mindenekelőtt rámutat arra, hogy az a körülmény, hogy a kibocsátó tagállamban a bűncselekményt alkotó cselekményeknek csupán egy része képez szintén bűncselekményt a végrehajtó tagállam joga szerint, nem teheti lehetővé a végrehajtó igazságügyi hatóság számára az európai elfogatóparancs végrehajtásának megtagadását, mivel ez kiterjesztené a végrehajtás megtagadásának a cselekmény kettős büntethetőségében álló okát a cselekményeknek a végrehajtó tagállam joga szerint bűncselekménynek minősülő, és így az ezen ok hatálya alá nem tartozó részére is. A 2002/584 kerethatározat(5) nem rendelkezik olyan feltételről, amely szerint az érintett személyre a kibocsátó tagállamban nem szabható ki büntetés a cselekmények azon része tekintetében, amely a végrehajtó tagállamban nem minősül bűncselekménynek. Márpedig az európai elfogatóparancs végrehajtása kizárólag az e kerethatározatban kimerítő jelleggel meghatározott feltételek valamelyikétől tehető függővé.
Ezenkívül a Bíróság rámutat arra, hogy a cselekmény kettős büntethetősége feltételének olyan értelmezése, amely szerint az európai elfogatóparancs végrehajtása megtagadható azon az alapon, hogy a kibocsátó tagállamban büntetendő cselekmények egy része nem minősül bűncselekménynek a végrehajtó tagállamban, akadályozná az érintett személy tényleges átadását, és e személy büntetlenségét eredményezné az érintett cselekmények egésze tekintetében. Következésképpen ilyen körülmények között e feltétel teljesül. Végül a Bíróság pontosítja, hogy az említett feltétel értékelése keretében a végrehajtó igazságügyi hatóságnak nem feladata a kibocsátó tagállamban kiszabott büntetésnek a büntetések arányossága elvére tekintettel történő vizsgálata.
1      A 2009. február 26‑i 2009/299/IB tanácsi kerethatározattal (HL 2009. L 81., 24. o.) módosított, az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló, 2002. június 13‑i 2002/584/IB tanácsi kerethatározat (HL 2002. L 190., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 34. o.; a továbbiakban: 2002/584 kerethatározat). A cselekmény kettős büntethetőségének feltételét e kerethatározat 2. cikkének (4) bekezdése írja elő.
2      Ezen elv szerint a büntetések súlyossága nem lehet aránytalan a bűncselekményhez mérten.
3      Lásd: e kerethatározat 2. cikkének (4) bekezdése, amely rendelkezik azon lehetőségről, hogy az ugyanezen cikk (2) bekezdésében fel nem sorolt bűncselekmények esetében az átadást e feltételhez kössék, valamint a 4. cikkének 1. pontja, amelynek értelmében a végrehajtó igazságügyi hatóság megtagadhatja az európai elfogatóparancs végrehajtását, ha a 2. cikk (4) bekezdésében említett esetek egyikében az európai elfogatóparancs alapjául szolgáló cselekmény a végrehajtó tagállam joga szerint nem bűncselekmény.
4      Lásd: a 2002/584 kerethatározat 4. cikkének 1. pontja.
5      Lásd: a 2002/584 kerethatározat 5. cikke, amely meghatározza azokat a feltételeket, amelyekhez a végrehajtó tagállam joga az európai elfogatóparancs végrehajtását kötheti.