62007CC0560
DÁMASO RUIZ-JARABO COLOMER
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2009. február 17. (
1
)
C-560/07. sz. ügy
Balbiino AS
kontra
Põllumajandusminister
és
Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus
„Észtország csatlakozása — Átmeneti intézkedések — Mezőgazdasági termékek — Cukor — Többletkészletek — 1972/2003/EK rendelet, 60/2004/EK rendelet és 832/2005/EK rendelet”
I – Bevezetés
1.
A Tallinna halduskohus (tallini közigazgatási bíróság) hat, a tíz új tagállam Európai Unióhoz való 2004. május 1-jei csatlakozásának megkönnyítését szolgáló átmeneti intézkedésekre vonatkozó előzetes döntéshozatal iránti kérdéssel fordult a Bírósághoz.
2.
A kérdések három közösségi rendeletre vonatkoznak, amelyek célja, hogy a tagállamok piaci szereplőit a mezőgazdasági termékek többletkészleteinek felhalmozásától való tartózkodásra ösztönözzék, tekintettel arra, hogy az ilyen készletek zavarhatják a közös piacszervezést. Röviden, ezen visszatartó jellegű intézkedések lényege, hogy díjfizetés alá vetik az új tagállamokban létrehozott többletkészleteket (cukor, izoglükóz és gyümölcscukor), és bizonyos esetekben előírják azok felszámolását.
3.
Az 1994-es csatlakozási hullám kapcsán a Bíróság hasonló intézkedésekre vonatkozóan nyilatkozott, amelyekkel szintén díjat vetettek ki a mezőgazdasági termékek e többletkészleteire. (
2
) A Weidacher-ügyben hozott ítélet (
3
) elismerte a Bizottságnak az e rendelet elfogadására vonatkozó hatáskörét, miután megállapította, hogy a közösségi intézmények széles mérlegelési jogkörrel rendelkeznek a közös agrárpolitika célkitűzéseink eléréséhez, és elvetve az arányosság elvének vagy a bizalomvédelem elvének megsértésére vonatkozó érveket, a rendelet semmisségére vonatkozó minden gyanút eloszlatott.
4.
Mindeddig a Weidacher-ügyben hozott ítélet volt az egyedüli precedens e területen – de nem ez lesz az utolsó. A jelenlegi előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel egyidejűleg és annak mentén hat új tagállam támadta meg az Európai Közösségek Elsőfokú Bírósága előtt a hivatkozott három rendeletet és a Bizottság egyik határozatát. Az eljárások folyamatban vannak. (
4
)
II – Jogi háttér
A – A közösségi szabályozás
1. A csatlakozási okmány (
5
)
5.
A csatlakozási okmány 41. cikkének első bekezdése szerint a közös agrárpolitika szabályozási rendjébe való átmenetet elősegítő intézkedéseket a Bizottság fogadja el „a csatlakozást követő hároméves időszak alatt” és azokat csak ez alatt az időszak alatt lehet alkalmazni.
6.
A csatlakozási okmány fent hivatkozott cikke alapján a Bizottság három rendeletet fogadott el.
2. Az 1972/2003/EK rendelet (
6
)
7.
Az 1972/2003 rendelet egy sor átmeneti rendelkezést tartalmaz „annak elkerülése érdekében, hogy a 10 új állam Európai Unióhoz történő 2004. május 1-jei csatlakozása következtében a kereskedelem a mezőgazdasági piacok közös szervezését veszélyeztető módon eltérüljön” (első preambulumbekezdés).
8.
A harmadik preambulumbekezdés felhívja a figyelmet arra, hogy visszatartó erejű terheket kell az új tagállamokban lévő többletkészletekre kiszabni, mivel „a kereskedelemnek a piacszervezéseket veszélyeztető eltérülését gyakran a bővítésre tekintettel mesterségesen előidézett termékmozgások okozzák, olyan termékek tekintetében, amelyek nem képezik az érintett állam rendes készleteinek részét”, még akkor sem, ha „a többletkészletek a nemzeti termelésből [származnak]”.
9.
Az 1972/2003 rendelet 4. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy ha a nemzeti szinten nem alkalmazandó szigorúbb előírás, az új tagállamok „a szabad forgalomban lévő termékekből 2004. május 1-jén meglévő többletkészletek tulajdonosaira díjat vetnek ki”.
10.
A 4. cikk (2) bekezdése három olyan tényezőt említ, amelyet az új tagállamoknak figyelembe kell venniük az egyes piaci szereplők többletkészletének meghatározásakor: a) a rendelkezésre álló átlagos készleteket a csatlakozást megelőző években; b) a kereskedelmi szerkezet megoszlását a csatlakozást megelőző években; c) a készletek képzésében szerepet játszó körülményeket.
11.
A rendelet 4. cikkének (4) bekezdésével összhangban a díj helyes alkalmazása érdekében az új tagállamok „haladéktalanul” elkészítik a 2004. május 1-jén rendelkezésre álló készletek leltárát.
12.
Az 1972/2203 rendelet a csatlakozási okmánnyal azonos napon lépett hatályba, és azt „2007. április 30-ig” kellett alkalmazni (10. cikk).
3. A 60/2004/EK rendelet (
7
)
13.
A 60/2004 rendelet különös szabályokat ír elő a cukorágazatra vonatkozóan, tekintettel arra, hogy a spekulációs célú ügyletek miatt ezen ágazat piacai megzavarásának jelentős veszélye áll fenn ((5) preambulumbekezdés).
14.
A rendelet eloszt bizonyos kötelezettségeket a tagállamok és a Bizottság között.
15.
A Bizottság köteles volt „legkésőbb 2004. október 31-ig” valamennyi új tagállam vonatkozásában meghatározni a feldolgozatlan állapotban lévő cukor vagy a feldolgozott termékek, izoglükóz és gyümölcscukor formájában lévő cukor „azon mennyiségeit, amelyek 2004. május 1-jén meghaladják a rendes átvihető készletnek tekintett mennyiséget, és amelyeket az új tagállam költségére el kell távolítani a piacról. E többletmennyiség meghatározásakor különösen a csatlakozást megelőző évben az előző évekhez képest a következő vonatkozásokban beállott fejleményeket veszik figyelembe: a) a feldolgozatlan állapotban lévő cukor vagy a feldolgozott termékek, izoglükóz és gyümölcscukor formájában lévő cukor importált és exportált mennyiségei; b) a cukor- és izoglükózkészletek, -termelés és -fogyasztás; c) azon körülmények, amelyek a készletek képzésében szerepet játszottak” (a rendelet 6. cikkének (1) bekezdése).
16.
Az új tagállamok kötelesek voltak „legkésőbb 2005. április 30-ig” biztosítani az (1) bekezdésben említett többletmennyiséggel megegyező cukor- és izoglükóz-mennyiségek – közösségi intervenció nélkül történő – eltávolítását a piacról (6. cikk (2) bekezdés). E célból a tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai 2004. május 1-jére kötelesek voltak rendelkezni egy olyan rendszerrel, amely a feldolgozatlan állapotban lévő cukor vagy a feldolgozott termékek, izoglükóz és gyümölcscukor formájában lévő cukor forgalmazott vagy előállított többletmennyiségeinek azonosítására szolgál, az érintett főbb piaci szereplők szintjén. E rendelet 6. cikke (3) bekezdésének megfelelően ez a rendszer „különösen az importkövetésre, az adóügyi felügyeletre, a piaci szereplők elszámolásain és raktárkészletein alapuló vizsgálatokra [támaszkodhatott], és magában foglal olyan intézkedéseket is, mint a kockázatokat fedező garancia”. Ugyanezen rendelkezés szerint „ezen azonosítási rendszer kockázatértékelésen alapul, amelynek során különösen a következő szempontokat veszik megfelelően figyelembe: az érintett piaci szereplő tevékenységének típusa, a tároló létesítmények befogadóképessége, a tevékenység kiterjedtsége”.
4. A 832/2005/EK rendelet (
8
)
17.
A 832/2005 rendeletben a Bizottság meghatározta a cukor, izoglükóz és gyümölcscukor azon többletmennyiségét, amelyet az egyes tagállamoknak meg kellett semmisíteni.
B – A nemzeti szabályozás
18.
E közösségi szabályozás végrehajtása érdekében az észt parlament 2004. április 7-én elfogadta az Üleliigse laovaru tasu seadust (a többletkészletek után fizetendő díjról szóló törvény, a továbbiakban: ÜLTS).
19.
2006. október 5-én hozott ítéletében a Riigikohus (észt legfelsőbb bíróság) úgy ítélte meg, hogy az ÜLTS bizonyos rendelkezései ellentétesek az 1972/2003 rendelettel, ezért hatályon kívül helyezte az ÜLTS 6. §-ának (1) bekezdését azzal az indokkal, hogy az e rendelkezésben előírt, az átvihető készlet számítása során 1,2-es együttható alkalmazására vonatkozó kötelezettség nem tesz lehetővé az egyes piaci szereplők között kellően differenciált bánásmódot. A Riigikohus ugyancsak hatályon kívül helyezte az ÜLTS 6. §-ának (2) bekezdését, azon az alapon, hogy a közösségi jog nem ír elő olyan kötelezettséget, amely alapján a vállalkozó, ha a 2004. évet megelőzően nem, vagy négy évnél kevesebb ideig folytatta tevékenységét, bizonyítani köteles, hogy a mezőgazdasági termékből 2004. május 1-jén birtokában lévő raktárkészlet mennyisége a mezőgazdasági termékből meglévő olyan mennyiségű raktárkészletnek felel meg, amelyet rendes körülmények között termelne, értékesítene vagy egyéb módon visszterhesen vagy ingyenesen átadna vagy megszerezne.
20.
Ezen ítéletet követően a Riigikogu (észt parlament) 2005. június 16-án és 2007. január 25-én az ÜLTS szövegének jelentős módosításait fogadta el, amelyek 2005. április 30-án, illetve 2007. február 16-án léptek hatályba.
21.
Az ÜLTS 7. §-ának (1) bekezdése szerint többletkészlet „a 2004. május 1-jén ténylegesen rendelkezésre álló készlet és az átvihető készlet különbsége”. A módosítás második bekezdést illesztett e §-ba, amelynek értelmében „a vállalkozónak a mezőgazdasági termékből meglévő valamennyi raktárkészlete többletkészletnek minősül”, amennyiben az „az 1972/2003/EK rendelet vagy a 60/2004/EK rendelet által kitűzött cél eléréséhez” szükséges.
22.
Az ÜLTS 6. §-ának (1) bekezdése az „átvihető készletet” úgy határozza meg, mint a vállalkozó birtokában a 2004. évet megelőző négy év május 1-jén meglévő átlagos készlet 1,2-szeresének megfelelő mennyiségű raktárkészletet. E § (2) és (3) bekezdése enyhít e számítási szabályt szigorán azon vállalkozók javára, akik tevékenységüket nem folytatják négy éve.
23.
Így a 6. § (2) bekezdése értelmében, amennyiben a vállalkozó a vonatkozó tevékenységi területen 2004 előtt nem, vagy négy évnél kevesebb ideig folytatott tevékenységet, bizonyítani köteles, hogy a mezőgazdasági termékből 2004. május 1-jén birtokában lévő raktárkészlet a mezőgazdasági termék olyan mennyiségű raktárkészletének felel meg, amelyet rendes körülmények között termelne, eladna vagy más módon visszterhesen vagy ingyenesen átadna vagy megszerezne.
24.
A 6. §-ba a módosításokat követően bekerült (3) bekezdés azokat a vállalkozókat érinti, akik a vonatkozó tevékenységi területen legalább egy évig, de kevesebb mint négy évig folytattak tevékenységet. E bekezdés lehetővé teszi számukra, hogy az átvihető készlet kiszámítása során válasszanak a működésük utolsó éveiben, május 1-jén birtokolt átlagos készlet 1,2-szeres szorzata és a 2004. évet megelőző utolsó évében, május 1-jén rendelkezésre álló készlet 1,2-szeres szorzata között.
25.
Az ÜLTS 10. §-ának (1) bekezdése a mezőgazdasági minisztérium feladatává teszi az átvihető készlet és a többletkészlet mennyiségének az érdekeltek által benyújtott adatok alapján történő meghatározását. A 10. § (2) bekezdése lehetővé teszi, hogy a piaci szereplő indokolt kérésére az említett minisztérium figyelembe vegyen bizonyos tényezőket, mint amilyen a piaci szereplő előző évi termelési, feldolgozási vagy eladási mennyiségének növekedése (amennyiben e növekedés az előző évben következett be, és azt a piaci szereplő utolsó hat havi gazdasági eredményei tükrözik), a mezőgazdasági termék érésideje, az a körülmény, hogy a készletek 2003 harmadik negyedéve előtt keletkeztek, a kivitt vagy értékesített mennyiségeknek a piaci szereplőtől független körülmények miatti csökkenése vagy a piaci szereplőtől független egyéb körülmények.
26.
Az ÜLTS 23. §-a az átvihető készlet növelését lehetővé tévő szabályokkal egészíti ki e rendelkezést. Így az átvihető készletet növelni kell, ha a mezőgazdasági termékből termelt, feldolgozott vagy értékesített mennyiség a 2004. május 1-jét megelőző évben nőtt meg, feltéve, hogy e növekedést a második félév gazdasági eredményei tükrözik, és e növekedés a 2004. május 1-je és 2006. május 1-je közötti időszakban folytatódott.
III – Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
27.
Az alapeljárás felperese, a Balbiino AS (a továbbiakban: Balbiino) mélyhűtött élelmiszerek és jégkrémek értékesítésével foglalkozó vállalkozás.
28.
Tekintettel azon piaci változásokra, amelyeket Észtország Európai Unióhoz való csatlakozása idézett elő, a Balbiino fejlesztette és növelte létesítményeit, új raktárt hozva létre az olyan alapanyagok tárolására, mint a cukor. Ugyanezen időszakban a vállalkozás új tevékenység folytatásába is kezdett: mélyfagyasztott termékek nagykereskedelmével kezdett foglalkozni.
29.
Számos közbenső eseményt követően a mezőgazdasági miniszter 2007. április 19-i határozatában az ÜLTS 6. 7. és 10. §-ának a Riigikohus ítéletének megfelelően módosított változata alapján meghatározta a Balbiino átvihető készletét és többletkészletét, összesen tizenkét mezőgazdasági termékcsoportra nézve.
30.
2007. április 30-án a Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus (az adó- és vámhivatal északi adó- és vámközpontja) az e többletkészlet után fizetendő díj összegét 1243867 EEK-ban (körülbelül 77000 euró) állapította meg.
31.
A Balbiino keresetet indított az adómegállapító határozattal és a mezőgazdasági miniszter 2007. április 19-i határozatával szemben a Tallinna halduskohus előtt, amelynek kételyei támadtak még az ÜLTS módosított változatának közösségi joggal való összeegyeztethetőségét illetően is. Ezért az EK 234. cikk alapján az alábbi kérdéseket terjesztette a Bíróság elé előzetes döntéshozatalra:
„1)
Ellentétes–e az Európai Unió jogával, különösen a 60/2004/EK […] rendeletnek a 832/2005/EK […] rendelet (3) preambulumbekezdésével, valamint az 1972/2003/EK […] rendelet 4. cikkének (1) és (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett 6. cikkének (1) bekezdésével, ha valamely piaci szereplő többletkészletének mennyiségét úgy határozzák meg, hogy a többletkészletből (átvihető készlet címén) automatikusan levonják a piaci szereplő tevékenységének a 2004. május 1-jét megelőző – nem több mint négy – évének május 1-jén meglévő, 1,2-del felszorzott átlagos raktárkészletét?
Igenlő válasz esetében, befolyásolná-e a választ, ha az átmeneti készlet és a többletkészlet mennyiségének meghatározásakor figyelembe lehetne venni a piaci szereplő által termelt, feldolgozott és értékesített mennyiségek növekedését, az adott mezőgazdasági termék érésidejét, a raktárkészlet kialakulásához szükséges időt, valamint a piaci szereplőtől független egyéb körülményeket is?
2)
Összhangban áll-e az Európai Unió jogának, különösen az 1972/2003/EK […] rendeletnek a céljával valamely piaci szereplő adott mezőgazdasági termékből 2004. május 1-jén meglévő teljes raktárkészletének a piaci szereplő többletkészletévé minősítése?
3)
Kizárja-e az Európai Unió joga, és különösen az 1972/2003/EK […] rendelet 4. cikke, valamint a 60/2004/EK […] rendelet 6. cikke, hogy ha valamely piaci szereplő az adott mezőgazdasági termék vonatkozásában 2004. május 1-je előtt kevesebb mint egy évvel kezdte meg tevékenységét, e piaci szereplő maga bizonyítsa, hogy az adott mezőgazdasági termékből 2004. május 1-jén birtokában lévő raktárkészlet mennyisége az adott mezőgazdasági termékből rendes körülmények között termelt, értékesített vagy más módon visszterhesen vagy ingyenesen átadott vagy megszerzett raktárkészlet mennyiségének felel meg?
Igenlő válasz esetében befolyásolná-e a választ, ha a hatóság a piaci szereplő átmeneti készletének és többletkészletének meghatározásakor – a piaci szereplőre háruló bizonyítási tehertől függetlenül – köteles lenne a piaci szereplő által az adott mezőgazdasági termék vonatkozásában benyújtott nyilatkozat alapján figyelembe venni az utóbbi által termelt, feldolgozott és értékesített mennyiségek növekedését, valamint a 2004. május 1-je után keletkezett raktárkészletét?
4)
Összhangban áll-e az 1972/2003/EK […] rendelet, valamint a 60/2004/EK […] rendelet céljával a többletkészlet utáni díjfizetés, ha bár többletkészletet állapítanak meg a piaci szereplőnél 2004. május 1-jén, az utóbbi bizonyítja, hogy a többletkészlet 2004. május 1-jét követő értékesítésekor nem tett szert árkülönbségből eredő tényleges haszonra?
5)
Értelmezhető-e a 60/2004/EK […] rendelet 6. cikkének (3) bekezdése – amelynek értelmében többek között a cukor, az izoglükóz és a gyümölcscukorból meglévő többletkészletek meghatározásánál figyelembe veszik a tároló létesítmények befogadóképességét – úgy, hogy ha valamely piaci szereplő tároló létesítményeinek befogadóképessége a csatlakozást megelőző évben megnőtt, a piaci szereplő tevékenységének a 2004. május 1-jét megelőző éveiben, valamint a 2004. május 1-jét követő két évben a gazdasági tevékenységétől, valamint a mezőgazdasági termék feldolgozottságának mértékétől és az érintett raktárkészlettől függetlenül alacsonyabban határozzák meg a 2004. május 1-jén az adott mezőgazdasági termékből a piaci szereplő birtokában lévő többletkészletet?
6)
Az 1972/2003/EK […] rendelet 10. cikke kizárja-e, hogy adómegállapító határozat útján követeljék a piaci szereplőtől a többletkészletre kivetett díjat, ha az adómegállapító határozatot, bár a rendelet időbeli hatálya alatt – 2007. április 30-án – bocsátották ki, a nemzeti jog szerint az kizárólag a bizottsági rendelet hatályának megszűnését követően vált hatályossá a piaci szereplő tekintetében, és a nemzeti jog nem ír elő határidőt a raktárkészletre kivetett díj vonatkozásában?”
IV – A Bíróság előtti eljárás
32.
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet 2007. december 18-án vette nyilvántartásba a Bíróság Hivatala.
33.
Az alapeljárás alperese, az észt és a litván kormány, valamint a Bizottság írásbeli észrevételt terjesztett elő.
34.
A Balbiino, az Észt Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság és a Bizottság képviselői megjelentek a 2008. december 18-án tartott tárgyaláson, ahol előadták szóbeli észrevételeiket.
V – Előzetes kérdés: a közösségi rendeletek alkalmazhatósága
35.
A Tallinna halduskohus az 1972/2003, a 60/2004 és a 832/2005 rendeletre vonatkozó hat kérdést terjesztett előzetes döntéshozatalra a Bíróság elé. Mindazonáltal az alapeljárásban alperes vállalkozás azt állítja, hogy a Skoma-Lux ügyben hozott ítélet (
9
) alapján e rendeletek vele szemben nem érvényesíthetők, mivel azokat a csatlakozás időpontjáig hivatalosan nem tették közzé.
36.
A Skoma-Lux ügyben hozott ítéletben a Bíróság kimondta, hogy a csatlakozási okmány 58. cikkével „ellentétes, ha az Európai Unió Hivatalos Lapjában valamely új tagállam nyelvén […] közzé nem tett közösségi szabályozásban foglalt kötelezettségeket ezen állam jogalanyaival szemben érvényesítik, még ha e személyek más módon is megismerhették volna e szabályozást”, például az EUR-Lex internetes oldalon közzétett elektronikus változatból.
37.
Ugyanakkor ezen ítélkezési gyakorlat korlátozott hatással bír a jelen esetre nézve, mivel Észtországban a rendeleteket a csatlakozás előtt törvénybe iktatták. Ahogyan már jeleztem, az észt parlament 2004. április 7-én elfogadta az ÜLTS-t. Így az észt parlament az 1972/2003 rendelet 4. cikke (1) és (2) bekezdésének megfelelően létrehozta a mezőgazdasági termékek többletkészletei után fizetendő díjat, illetve meghatározta a többletkészletek kiszámításának módját.
38.
A Skoma-Lux ügyben hozott ítéletében a Bíróság ügyelt arra, hogy pontosítsa: az a körülmény, hogy valamely közösségi rendeletet a hivatalos nyelvek egyikén nem tettek közzé, ennélfogva az nem érvényesíthető az érintett tagállam állampolgáraival szemben, nem befolyásolja azt a tényt, hogy a rendelet „a közösségi vívmányok részét képezve a csatlakozás időpontjától kötelező […] az érintett tagállamra”. (
10
) A rendelet tehát érvényes, és az Észt Köztársaság nem bújhat ki a mezőgazdasági termékek többletkészletei után járó díj beszedésének kötelezettsége alól, arra hivatkozva, hogy az említett kötelezettséget előíró rendeletet a Hivatalos Lapban nem tették közzé észt nyelven.
39.
Következésképpen semmiféle kifogás sem fogalmazható meg az ÜLTS-sel szemben, (
11
) amely tehát alkalmazandó az észtekre és a közösségi rendeletek „ékszíjaként” működik. Így van ez legalábbis azon közösségi rendelkezések esetében, amelyeket a nemzeti jogba „beiktatottnak” lehet tekinteni: azok a rendelkezések, amelyek közzétételük elmaradása miatt nem rónának kötelezettséget a jogalanyokra, a nemzeti jog közvetítésével keletkeztetnek kötelezettséget.
40.
A jelen esetben a Skoma-Lux ítélkezési gyakorlat az ÜLTS által át nem vett rendelkezések tekintetében részleges érvényesüléshez vezetne. Ez esetben az észt nyelven történő közzététel elmaradása lehetetlenné teszi a szóban forgó rendelkezésekre való hivatkozást. Márpedig kizárólag a nemzeti bíróság feladata ennek megvizsgálása, és annak eldöntése, hogy létezik-e a közösségi szabályozásnak olyan eleme, amelyet a nemzeti jogszabály nem vett át, és amelyet emiatt nem lehet érvényesíteni a jogalanyokkal szemben.
41.
Következésképpen a hivatkozott rendeletek észt nyelven való közzétételének elmaradását a kérdést előterjesztő bíróságnak kell figyelembe vennie az alapügy elbírálása során, azonban annak semmilyen kihatása nincs az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések elfogadhatóságára. A Bíróság elé terjesztett kérdés arra irányul, hogy az ÜLTS-hez hasonló jogszabály a rendeletek helyes és megfelelő átültetésének minősül-e. E kérdés relevánsnak tűnik, mivel a fent hivatkozott közösségi szabályozás, annak ellenére, hogy nem érvényesíthető az észt állampolgárokkal szemben, az új tagállam számára kötelezettséget keletkeztetett. A tallini bíróságnak a közösségi szabályozás és különösen a Bíróság által az értelmezéshez javasolt szempontok fényében kell majd mérlegelnie a nemzeti szabályozást.
VI – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések elemzése
A – A többletkészletek kiszámítási módjának jellemzői
1. Általános megállapítások
42.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első öt kérdés arra irányul, hogy a Bíróság pontosítsa azokat a feltételeket, amelyeket az új tagállamoknak a mezőgazdasági termékek többletkészleteinek kiszámítása során az 1972/2003, a 60/2004 és a 832/2005 rendeletek alapján figyelembe kell venniük.
43.
A két első fent hivatkozott rendelet felhatalmazást ad az új tagállamok számára végrehajtási intézkedések meghozatalára: a többletkészletek után fizetendő díj bevezetésére és beszedésére, bizonyos esetekben e többletkészletek megsemmisítésére (cukorágazat) és e készletek mennyiségének előzetes meghatározására.
44.
A rendeletek nem csupán kifejezett felhatalmazást adnak a tagállamok számára a rendeletek végrehajtására, hanem meglehetősen széles mérlegelési mozgásteret is biztosítanak nekik e feladat végrehajtásához. Az 1972/2003 rendelet 4. cikkének (2) bekezdése és a 60/2004 rendelet 6. cikkének (3) bekezdése felsorolja azokat a szempontokat, amelyek lehetővé teszik a többletkészletek mennyiségének meghatározását, és megengedik más tényezők figyelembe vételét is, annak függvényében, amit az egyes tagállamok megfelelőnek tartanak. E felsorolás tehát nem kimerítő jellegű, noha az abban szereplő tényezők vizsgálata kötelező.
45.
Ráadásul a fent hivatkozott rendeletek rugalmas számítási módot írnak elő, lehetőséget kínálva annak az egyes piaci szereplők és az egyes termékek jellemzőihez való alakítására. Éppen ezért e rendeletek nem írják le részletesen az eljárást, hanem csupán a minimális és általános értékelési szempontokat adják meg, mint amilyen „a kereskedelmi szerkezet megoszlása”, „a készletek képzésében szerepet játszó körülmények”, „az érintett piaci szereplő tevékenységének típusa” és „a tevékenység kiterjedtsége” (utóbbi két szempont a cukorágazatra vonatkozik).
46.
Ezen alapösszetevők alapján kellett a tagállamoknak kidolgoznia az általános értékelési mechanizmust, különböző súlyú tényezők összeállításával.
47.
Mindenesetre a közösségi szabályozás képezi az egyes tagállamok által elfogadott nemzeti szabályozás korlátját és mércéjét; a tagállamok jogalkotási és végrehajtási jogköre pedig nem veszélyezteti a rendeletek célkitűzéseit, nem módosítja azok rendelkezéseit, és nem megy túl az általuk megengedett mértéken. (
12
)
48.
A Tallinna Halduskohus első öt kérdésére adandó válasz ezen alapelveken nyugszik.
2. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első és ötödik kérdés
a) Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdés
49.
Első kérdésével a Tallinna halduskohus azt kérdezi a Bíróságtól, hogy ellentétes-e a 60/2004 rendeletnek a 832/2005 rendelet (3) preambulumbekezdésével, valamint az 1972/2003 rendelet 4. cikkének (1) és (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett 6. cikkének (1) bekezdésével, ha valamely piaci szereplő többletkészletének mennyiségét úgy határozzák meg, hogy a 2004. május 1-jén ténylegesen rendelkezésre álló többletkészletből levonják az átvihető készletet, amelyet a csatlakozást megelőző négy év május 1-jén birtokolt készletek átlagának 1,2-es szorzata alapján számolnak ki. A kérdés első részére adott igenlő válasz esetén a Tallinna halduskohus azt kívánja megtudni, hogy befolyásolná-e a választ, ha az átmeneti készlet és a többletkészlet mennyiségének meghatározásakor figyelembe vennék „a piaci szereplő által termelt, feldolgozott és értékesített mennyiségek növekedését, az adott mezőgazdasági termék érésidejét, a raktárkészlet kialakulásához szükséges időt, valamint a piaci szereplőtől független egyéb körülményeket is”. (
13
)
50.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésben szereplő adatok közötti kavarodás rendbetétele érdekében a többletkészletek kiszámításának szóban forgó eljárását három alapvető lépésre kell tagolni: az adott időpontban felhalmozott készletek átlagának meghatározása, általános együttható alkalmazása és az eredmény súlyozása a piaci szereplőtől független tényezők függvényében.
i) Az adott időpontban fennálló készletek átlagának meghatározása
51.
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat és a jelen eljárásban részt vevő felek észrevételei kétségeket ébresztenek a többletkészleteknek az egyes vállalkozások által adott időpontban birtokolt készletek alapján történő kiszámítását illetően.
52.
Az ÜLTS által használt számítási mód a következőképpen foglalható össze:
Többletkészlet = (2004. május 1-jei készlet) – (2000., 2001., 2002. és 2003. május 1-jén birtokolt készlet átlaga) x 1,2 (
14
)
53.
Az 1972/2003 rendelet 4. cikkének (2) bekezdésével összhangban az egyes tulajdonosok többletkészletének meghatározásakor különösen figyelembe veszik „a rendelkezésre álló átlagos készletek[et] a csatlakozást megelőző években”. A közösségi szabályozás előírja tehát, hogy a többletkészletek kiszámítása során a múltbeli készletekre vonatkozó ezen információkat kell használni, azonban bizonyos szabadságot hagy a tagállamoknak a referenciaként használt adatoknak, a figyelembe vett évek számának, valamint az átlagszámítás módjának meghatározásánál.
54.
Az alapeljárás felperese észrevételeiben kifejti, hogy az a tény, hogy a készletek mennyiségét csupán pontosan meghatározott négy időpont (a csatlakozás megelőző négy év május 1-jéi) alapján számolják ki, kevéssé reprezentatív eredményhez vezet, mivel a piaci szereplő nem tudta, hogy létesítményeinek ezen időpontban fennálló állapota a „rendes készletei” meghatározásának alapjául fog szolgálni. A Balbiino azt is hozzáteszi, hogy az ő gazdasági tevékenysége ciklikus, főleg ami a jégkrémek értékesítését illeti, mivel az jelentősebb készletek képzését igényli a nyarat megelőző hónapokban. A május 1-je pontosan egybeesik a főszezonra való készülés időszakával.
55.
A Balbiino egyik érve sem tűnik meggyőzőnek. E számok használata nem kifogásolható az egyenlőség elvére való hivatkozással, mert még ha azok nem is alkotnak – számviteli kifejezéssel élve – „hű képet” az egyes piaci szereplők raktárainak rendes állapotáról, a kapott adatoknak az egyes piaci szereplők sajátosságaira való tekintettel történő módosítása a valósághoz közelebb álló eredményhez vezethet.
56.
Következésképpen álláspontom szerint nem ellentétes a közösségi joggal az átvihető készleteknek a 2000., 2001., 2002. és 2003. május 1-jei készletek átlaga alapján történő kiszámítása.
ii) Az átvihető készlet egységes 1,2-es szorzóval történő súlyozása
57.
A Tallinna halduskohus azt is meg kívánja tudni, hogy összeegyeztethető-e a közösségi joggal az átvihető készlet egységes 1,2-es szorzóval történő súlyozása. A Tallinna halduskohus továbbá emlékeztet arra, a Riigikohus 2006. október 5-i ítéletében kimondta, hogy ezen együttható sérti az 1972/2003 rendelet 4. cikkének (2) bekezdését, mivel nem tesz lehetővé semmiféle, az egyes piaci szereplők sajátosságainak megfelelő különbségtételt.
58.
A Riigikohus álláspontját osztja a Balbiino és a Bizottság is, akik észrevételeikben jelzik, hogy az egyenlő bánásmód elve alapján a többletkészletek eltérő helyzetben lévő birtokosai nem eshetnek azonos bánásmód alá.
59.
Az észt kormány szerint az 1,2-es együttható bevezetésének célja az Észtország által a csatlakozás előtti években elért gyors gazdasági növekedés figyelembe vétele. (
15
) Ezen évek készletei átlagának 1,2-del való megszorzása lehetővé teszi az átvihető készletek mennyiségének növelését a piaci szereplők összességére nézve, ami a többletkészleteik alacsonyabban történő meghatározásával jár.
60.
Nézetem szerint a csatlakozó állam gazdasági helyzetének értékelésére hivatott együttható alkalmazása nem sérti a közösségi szabályozás céljait. Ráadásul az 1972/2003 rendelet előírja a szóban forgó állam általános gazdasági helyzetének figyelembe vételét, ugyanis 4. cikkének (2) bekezdésében kimondja, hogy figyelembe kell venni „a kereskedelmi szerkezet megoszlását a csatlakozást megelőző években”. Véleményem szerint e kifejezés a szóban forgó állam kereskedelmi forgalmának változására utal. (
16
)
61.
Ez az együttható sem veszélyezteti tehát a közösségi szabályozás végrehajtását, mivel az Unió gazdaságának veszélyeztetésére esetleg alkalmas többletkészletek mértékének pontosabb megállapítását teszi lehetővé. Az átvihető készletekre vonatkozó együttható alkalmazása a csatlakozás által keltett reményekből származó gazdasági növekedés természetes hatását tükrözi: a megnőtt gazdasági dinamizmus magasabb készletezési arányhoz vezet.
62.
Az Unió bővítésének egyértelmű velejárója a spekulatív magatartás, amelyet meg kell előzni, azonban a bővítés a gazdasági növekedésbe vetett jogos várakozást ébreszt és a piacok növekvő dinamizmusához vezet, ésszerűnek tűnik tehát, hogy a piaci szereplők készülnek arra, hogy a lehető legjobb feltételek mellett nézzenek szembe a csatlakozással. A közösségi rendeletek csupán a túlzott készletek felgyülemlésének hátrányos következményeit kívánják kiküszöbölni, azonban a csatlakozást megelőző években a készletek mennyiségének rendkívüli növekedése a csatlakozás természetes következménye, és e növekedést fel kell becsülni annak érdekében, hogy csökkenjen a többletkészleteknek a mezőgazdasági piacok rendes működését zavaró hatása.
63.
Véleményem szerint az egyenlőség elvének szempontjából szintén nem kifogásolható ezen együttható alkalmazása, mivel ez csak egy kiegészítő elem a többletkészletek kiszámításának összetett módszerében. Az a lehetőség, hogy az eredmény más – később kifejtendő – körülményekre tekintettel árnyalható, a bánásmód egyenlőségére vetődő minden gyanút elhárít.
iii) A gazdasági szereplő szándékától független körülmények figyelembe vétele
64.
A kérdést előterjesztő bíróság másodlagos kérdés keretében utal az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés e vetületére, vélhetően azért, hogy jobban meg lehessen ítélni, hogy az ÜLTS módosított változata megfelel-e a közösségi szabályozásnak. Mindazonáltal az új tagállamok által használt számítási módot összességében, minden tényezőt figyelembe véve kell értékelni. Az általános együttható alkalmazása és a négy meghatározott időpont készletére vonatkozó adatok alapján történő átlagszámítás nem vizsgálható az egyes tagállamok által használt számítási módok egyéb jellemzőitől elkülönítve. Ezek önmagukban nem minősülnek a többletkészletek meghatározásához megfelelő azonosítási rendszernek, azonban használatuk nem kifogásolható, amennyiben a közösségi szabályozás követelményeinek megfelelően azokat más járulékos tényezők egészítik ki, amelyek lehetővé teszik a végeredmény kiigazítását.
65.
Az 1972/2003 rendelet 4. cikkének (2) bekezdése a díjfizetés alá vonható többletkészletek meghatározása keretében kötelezi az új tagállamokat arra, hogy figyelembe vegyék a csatlakozást megelőző években rendelkezésre álló átlagos készleteket, a kereskedelmi szerkezet megoszlását a csatlakozást megelőző években és a készletek képzésében szerepet játszó körülményeket.
66.
Így „a piaci szereplő által termelt, feldolgozott és értékesített mennyiségek növekedése, az adott mezőgazdasági termék érésideje, a raktárkészlet kialakulásához szükséges idő, valamint a piaci szereplőtől független egyéb körülmények” olyan tényezők, amelyek könnyen helyet kapnak az 1972/2003 rendelet 4. cikkének (2) bekezdésében felsorolt szempontok között.
67.
E tényezők összessége azonban még az e rendelkezés végén szereplő záradékkal sem elegendő ahhoz, hogy megfeleljen a közösségi szabályozásnak.
68.
Figyelembe kell venni még egy elmaradhatatlan szempontot: a piaci szereplő tároló létesítményeinek befogadóképességét, még akkor is, ha az a fenti felsorolásban nem szerepel, mivel e befogadóképesség a piaci szereplő döntésétől függ. A közösségi rendeletek mindenesetre megkövetelik az érdekelt tároló létesítményei befogadóképessége növekedésének vagy csökkenésének figyelembe vételét.
69.
Ez derül ki egyrészt az 1972/2003 rendelet 4. cikke (2) bekezdésének c) pontjából, mivel a készletek kialakításának releváns tényezőjéről van szó, másrészt a 60/2004 rendelet 6. cikkének (3) bekezdéséből, amely előírja, hogy a cukor-, izoglükóz- és gyümölcscukor-többletkészletek azonosítására szolgáló rendszer megfelelően figyelembe vegye „a tároló létesítmények befogadóképességét”. Ráadásul a 832/2005 rendelet (3) preambulumbekezdése kiemeli, hogy a cukor, izoglükóz és gyümölcscukor többletmennyiségének meghatározásakor a Bizottság figyelembe veszi „a készletek képződésében szerepet játszó egyedi körülményeket”. Igaz, hogy e két utóbbi rendelkezés csupán a cukorágazatban alkalmazandó, a készletek eltávolításával összefüggésben, azonban fontos szempontot jelentenek az összes mezőgazdasági termékre általában vonatkozó szabályok értelmezésekor.
b) Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett ötödik kérdés
70.
A fentiekkel való kapcsolata és a világosabb magyarázat kedvéért az előzetes döntéshozatalra előterjesztett ötödik kérdés vizsgálata következik, amelyben a kérdést előterjesztő bíróság a raktározás formájáról és jelentőségéről érdeklődik.
71.
A kérdést előterjesztő bíróság azt kívánja megtudni, hogy a 60/2004 rendelet 6. cikkének (3) bekezdése értelmezhető-e úgy, hogy ha valamely piaci szereplő tároló létesítményeinek befogadóképessége a csatlakozást megelőző évben megnőtt, akkor lehetőség van arra, hogy a piaci szereplő tevékenységének a 2004. május 1-jét megelőző éveiben, valamint a 2004. május 1-jét követő két évben a gazdasági tevékenységétől, valamint a mezőgazdasági termék feldolgozottságának mértékétől és az érintett raktárkészlettől függetlenül alacsonyabban határozzák meg a 2004. május 1-jén az adott mezőgazdasági termékből a piaci szereplő birtokában lévő többletkészletet.
72.
A kérdés azon alapul, hogy a mezőgazdasági miniszternek a Balbiino által az alapeljárásban vitatott 2007. március 30-i döntése szerint a vállalkozás raktározási kapacitásának 2000 és 2003 közötti növekedése – amely további létesítmények építésének következménye – nem vonta maga után a tárolt termékek (különösen a cukor) feldolgozási tömegének arányos növekedését, ami azt bizonyítja, hogy a Balbiino nem szerez be, és nem raktároz rendszeresen jelentős mennyiségű cukrot. (
17
) Ezért a többletkészletek mennyiségét nem súlyozták az új létesítményekre vonatkozó adatokkal.
73.
Ismét hangsúlyozni kell, hogy a közösségi jogalkotó szándéka egy általános értékelési mechanizmus kidolgozása volt a különböző tényezők ötvözésével, hogy e tényezőket együttesen lehessen vizsgálni. A tárolókapacitás sem képez kivételt. A közösségi szabályozás (többek között a cukorágazatra vonatkozóan a 60/2004 rendelet) előírja, hogy a tárolókapacitást „megfelelően” figyelembe kell venni az egyes piaci szereplők többletkészletének meghatározása során, ami nem jelenti azt, hogy e kapacitás növekedése automatikusan a szóban forgó piaci szereplő többletkészletének alacsonyabban történő meghatározásához vezet.
74.
Nem szabad elfelejteni, hogy a közösségi szabályozás célja ugyanúgy a felesleges készletek felhalmozódásának elkerülése, mint a spekulatív jellegű ügyletekben részt vevő piaci szereplők azonosítása (a 60/2004 rendelet (8) preambulumbekezdése). Következésképpen az érdekelt tárolókapacitásának változása akkor módosíthatja a készlet rendes mennyiségét, ha az áruk nagyobb mennyiségben való tárolása kifejeződik az e termékekre vonatkozó tevékenység szintjében.
c) Következmény
75.
Következésképpen álláspontom szerint a közösségi rendeletek nem tiltják, hogy valamely piaci szereplő többletkészletének mennyiségét úgy határozzák meg, hogy a 2004. május 1-jén ténylegesen rendelkezésre álló készletből levonják az átvihető készletet, amelyet a 2004. május 1-jét megelőző négy év május 1-jén birtokolt készletek átlagának 1,2-es szorzataként határoznak meg, mivel e számítási mód figyelembe veszi a piaci szereplő által termelt, feldolgozott és értékesített mennyiségek növekedését, az adott mezőgazdasági termék érésidejét, a raktárkészlet kialakulásához szükséges időt és a piaci szereplő tároló létesítményeinek befogadóképességét, valamint a piaci szereplő szándékától független egyéb körülményeket is.
76.
A tároló létesítmények befogadóképességét illetően a 60/2004 rendelet 6. cikkének (3) bekezdése nem értelmezhető úgy, hogy valamely piaci szereplő tároló létesítményei befogadóképességének a csatlakozást megelőző évben történt növekedése igazolná az adott mezőgazdasági termékből a piaci szereplő birtokában lévő többletmennyiség alacsonyabban történő meghatározását, függetlenül a piaci szereplő tevékenységének a 2004. május 1-jét megelőző éveiben, valamint a 2004. május 1-jét követő két évben a gazdasági tevékenységétől, valamint a mezőgazdasági termék feldolgozottságának mértékétől és az érintett raktárkészlettől.
3. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdés
77.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésével a Tallinna halduskohus azt kívánja megtudni, hogy összhangban áll-e az 1972/2003 rendelettel valamely piaci szereplő adott mezőgazdasági termékből 2004. május 1-jén meglévő teljes raktárkészletének a piaci szereplő többletkészletévé minősítése.
78.
A válasz véleményem szerint igenlő.
79.
Ahogyan azt már jeleztem, az 1972/2003 rendelet átmeneti intézkedéseinek célja annak elkerülése, hogy a bővítésre tekintettel a csatlakozó állam rendes készleteinek részét nem képező termékek mesterségesen előidézett mozgása vagy a tagállam nemzeti termeléséből származó többletkészletek megléte a kereskedelem piacszervezéseket veszélyeztető eltérülését okozza. (
18
)
80.
Ugyanezért e rendelet a többletkészletek kiszámítására szolgáló olyan eljárást ír elő, amelynek keretében egy sor tényezőt együttesen kell figyelembe venni. E tényezők között szerepelnek azok a körülmények, amelyek a készletek létrehozását és a csatlakozást megelőző években fennálló kereskedelmi szerkezet megoszlását alakították.
81.
Következésképpen a közösségi szabályozás nem tiltja, hogy valamely piaci szereplő teljes raktárkészletét többletkészletnek tekintsék, ha bizonyos feltételek – mint amilyen a szóban forgó termékre vonatkozó kereskedelmi tevékenység mérsékelt volta – fennállnak.
82.
Az észt kormány bemutatja a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem előterjesztéséhez vezető alapjogvita tényállását. 2004. május 1-jén a Balbiino rendelkezésére állt 1346 kilogramm camembert sajt és 1338 kilogramm brie-i sajt. A 2004. május 1-jét megelőző hónapokban a Balbiino az ezen időszak alatt vásárolt camembert sajt 1,8%-át és a brie-i sajt 2%-át értékesítette. Ezzel szemben a csatlakozás utáni két év (2004. május 1-je és 2006. május 1-je között) során a Balbiino egy kilogrammot sem szerzett be e sajtok egyikéből sem, és a 2004-ben rendelkezésére álló készleteket 2005 végére értékesítette.
83.
Ez a helyzet egyértelműen mutatja, hogy valamely piaci szereplő adott termékből a csatlakozás időpontjában rendelkezésre álló teljes készlete többletkészletnek tekinthető, ha bizonyos jelek arra mutatnak, hogy e készletet spekulatív céllal hozták létre, például az, hogy ezen ügylet végeztével semmiféle hasonló arányú mozgás nem tapasztalható a beszerzés és az értékesítés terén.
84.
Az alapeljárás felperese szerint minden vállalkozónak jogában áll bármilyen terméket megvásárolni és értékesíteni, valamilyen tevékenységbe kezdeni vagy többféle termékkel egyidejűleg kereskedni, amikor neki megfelel. A kereskedelem szabadságát a közösségi jog egyértelműen korlátozza. Ilyen összefüggésben az Unióhoz csatlakozó államok piaci szereplői halmozhatnak fel készleteket mezőgazdasági termékekből, azonban az a tény, hogy a többletkészleteket el kell távolítani (a cukor esetében), vagy azok után díjat kell fizetni, valószínűleg visszatartják őket ettől.
85.
Következésképpen az, hogy valamely piaci szereplőnek valamely mezőgazdasági termékből 2004. május 1-jén meglévő teljes raktárkészletét a piaci szereplő többletkészletének minősítik, megfelel az 1972/2003 rendelet célkitűzésének, ha a felsorolt feltételek teljesülnek.
4. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdés
86.
A előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdés a mezőgazdasági termékek többletkészleteinek számítását illetően a bizonyítási teherre vonatkozik. A kérdést előterjesztő bíróság azon rendszernek az 1972/2003 rendelet 4. cikkével és a 60/2004 rendelet 6. cikkével való összeegyeztethetőségét kívánja meghatározni, amelyben az a piaci szereplő, aki az adott mezőgazdasági termék vonatkozásában 2004. május 1-je előtt kevesebb mint egy évvel kezdte meg tevékenységét, bizonyítani köteles, hogy az adott mezőgazdasági termékből 2004. május 1-jén birtokában lévő raktárkészlet mennyisége az adott mezőgazdasági termékből rendes körülmények között termelt, értékesített vagy más módon visszterhesen vagy ingyenesen átadott vagy megszerzett raktárkészlet mennyiségének felel meg. (
19
)
87.
A fent hivatkozott két rendelet egyike sem említi a bizonyítási terhet. E hallgatás lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy saját maguk, a belső joguk szerint szabályozzák e kérdést, feltéve, hogy a közösségi szabályozás céljait ez nem veszélyezteti.
88.
Emellett logikusnak tűnik, hogy amennyiben a tagállam nem rendelkezik összehasonlítási alappal ahhoz, hogy meghatározza a készletek „rendes” szintjét, az érdekeltnek magának kell bizonyítania az erre vonatkozó adatokat.
89.
Mivel a kérdés első fele nemleges választ kíván meg, a második rész elemzésére nincs szükség.
5. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett negyedik kérdés
90.
A előzetes döntéshozatalra előterjesztett negyedik kérdés annak meghatározására irányul, hogy összhangban áll-e a fent hivatkozott közösségi rendeletekkel a többletkészlet utáni díjfizetés, ha bár többletkészletet állapítanak meg a piaci szereplőnél 2004. május 1-jén, az utóbbi bizonyítja, hogy a többletkészlet 2004. május 1-jét követő értékesítésekor nem tett szert árkülönbségből eredő tényleges haszonra.
91.
Annak eldöntéséről van tehát szó, hogy a piaci szereplőnél haszonnak kell-e jelentkezni ahhoz, hogy a többletkészletet díjfizetés alá lehessen vetni.
92.
A rendeletek nem írnak elő ilyen követelményt, ami sokat elárul. A rendeletek szövegéből kiderül, hogy a díj célja nem a spekuláns megbüntetése, hanem annak elkerülése, hogy az ilyen magatartás a mezőgazdasági piacok indokolatlan torzulását idézze elő. Mindazonáltal e díjnak nem csupán az a célja, hogy semlegesítse az alacsony áron többletkészleteket felhalmozó piaci szereplőknél keletkező hasznot, hanem spekulatív célzatú készletek kialakításának megelőzése is. (
20
)
93.
Következésképpen a visszatartó intézkedést minden olyan magatartásra alkalmazni kell, amely zavar kiváltására alkalmas, függetlenül a piaci szereplő számára való jövedelmezőségtől.
B – A rendelet hatálytalanságának következménye a díjra vonatkozó nemzeti intézkedésekre
94.
Elvonatkoztatva a mezőgazdasági termékek többletkészleteinek meghatározására vonatkozó rendszertől a Tallinna halduskohus végezetül az 1972/2003 rendelet 10. cikkének értelmezését kéri, amely rendelkezés értelmében az említett rendelet 2007. április 30-ig alkalmazandó. A probléma abból adódik, hogy a Balbiinót a többletkészlet után fizetendő díj befizetésére felszólító adómegállapító határozatot a rendelet hatályának ideje alatt (2007. április 30-án) (
21
) fogadták el, azonban a nemzeti joggal összhangban a befizetés csak később vált esedékessé, mivel a beszedésre semmiféle határidő nem volt megszabva.
95.
Véleményem szerint a pénzügyi tartozások esedékességére vonatkozó észt szabályok e tekintetben irrelevánsak. Ahogyan azt a Bizottság hangsúlyozza, a csatlakozás és a rendelet hatályának megszűnése közötti három éves időszak alatt a tagállamoknak meg kellett határozniuk a többletkészletek után fizetendő díjakat, azonosítaniuk kellett e készletek mennyiségét és azok tulajdonosait, valamint be kellett szedniük a díjakat. Csekély annak a jelentősége, hogy bármely okból (például a nemzeti jog sajátosságainál fogva vagy azért, mert az adómegállapító határozattal szemben indított eljárás folyamatban van) ezen összegeket nem szedték be. A fent hivatkozott határidő e nélkül könnyen alkalmat adna az érdekeltek számára a manipulációra.
96.
A beszedés késedelme nincs hatással sem a jogbiztonságra (mivel az adómegállapító határozatot 2007. április 30-ig kellett kiküldeni), sem a közösségi szabályozás célkitűzéseire, mivel a készletek felhalmozásával szembeni visszatartó hatását kifejtette akkor, amikor a nemzeti jogszabályt határidőn belül elfogadták és a beszedési eljárás ugyanezen határidőn belül megindult.
97.
Következésképpen az 1972/2003 rendelet 10. cikke nem zárja ki a többletkészletek után fizetendő díj befizetésére felszólító olyan adómegállapító határozat érvényességét, amelyet 2007. április 30-án fogadtak el, még akkor sem, ha a nemzeti jog értelmében e határozat csak később vált a piaci szereplővel szemben kötelezővé, és a díj beszedésére nincs határidő megszabva.
VII – Végkövetkeztetések
98.
A fenti megfontolásokra tekintettel azt javaslom, hogy a Bíróság a következő választ adja a Tallinna halduskohus által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre:
„1)
Nem ellentétes a Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Lengyelország, Szlovénia és Szlovákia csatlakozása következtében a cukorágazatra vonatkozó átmeneti intézkedések megállapításáról szóló, 2004. január 14-i 60/2004/EK bizottsági rendeletnek a Cseh Köztársaságban, Észtországban, Cipruson, Lettországban, Litvániában, Magyarországon, Máltán, Lengyelországban, Szlovéniában és Szlovákiában a cukorból, izoglükózból és gyümölcscukorból felhalmozott többletkészletek meghatározásáról szóló, 2005. május 31-i 832/2005/EK bizottsági rendelet (3) preambulumbekezdésével, valamint a mezőgazdasági termékek kereskedelme tekintetében a Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Lengyelország, Szlovénia és Szlovákia csatlakozása következtében elfogadandó átmeneti intézkedésekről szóló, 2003. november 10-i 1972/2003/EK bizottsági rendelet 4. cikkének (1) és (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett 6. cikkének (3) bekezdésével, hogy valamely piaci szereplő többletkészletének mennyiségét úgy határozzák meg, hogy a 2004. május 1-jén ténylegesen rendelkezésre álló készletből levonják az átvihető készletet, amelyet a csatlakozást megelőző négy év május 1-jén birtokolt készletek átlagának 1,2-es szorzataként határoznak meg, ha e számítás során figyelembe veszik a piaci szereplő által termelt, feldolgozott és értékesített mennyiségek növekedését, az adott mezőgazdasági termék érésidejét, a raktárkészlet kialakulásához szükséges időt és a piaci szereplő tároló létesítményeinek befogadóképességét, valamint a piaci szereplőtől független egyéb körülményeket is.
A tárolókapacitásra vonatkozóan a 60/2004 rendelet 6. cikkének (3) bekezdése nem értelmezhető úgy, hogy valamely piaci szereplő tároló létesítményei befogadóképességének a csatlakozást megelőző évben történt növekedése igazolná az adott mezőgazdasági termékből a piaci szereplő birtokában lévő többletmennyiség alacsonyabban történő meghatározását, függetlenül a piaci szereplő tevékenységének a 2004. május 1-jét megelőző éveiben, valamint a 2004. május 1-jét követő két évben a gazdasági tevékenységétől, valamint a mezőgazdasági termék feldolgozottságának mértékétől és az érintett raktárkészlettől.
2)
Az 1972/2003 rendelettel összeegyeztethető, hogy valamely piaci szereplőnek valamely mezőgazdasági termékből 2004. május 1-jén meglévő teljes raktárkészletét a piaci szereplő többletkészletének minősítsék, ha bizonyos jelek arra utalnak, hogy e raktározás spekulatív célból történt.
3)
Az 1972/2003 rendelet 4. cikkével és a 60/2004 rendelet 6. cikkével nem ellentétes az olyan szabályozás, amelynek értelmében annak a piaci szereplőnek, aki a csatlakozás előtt kevesebb mint egy évvel kezdte meg tevékenységét, bizonyítania kell, hogy a 2004. május 1-jén birtokában lévő raktárkészlet mennyisége a rendes körülmények között termelt, értékesített vagy más módon visszterhesen vagy ingyenesen átadott vagy megszerzett raktárkészlet mennyiségének felel meg.
4)
Összhangban áll az 1972/2003 rendelettel és a 60/2004 rendelettel a többletkészlet után fizetendő díj beszedése, ha bár többletkészletet állapítanak meg a piaci szereplőnél 2004. május 1-jén, az utóbbi bizonyítja, hogy a többletkészlet 2004. május 1-jét követő értékesítésekor nem tett szert árkülönbségből eredő tényleges haszonra.
5)
Az 1972/2003 rendelet 10. cikke nem zárja ki, hogy a rendelet időbeli hatálya alatt (2007. április 30-án) kibocsátott adómegállapító határozat útján követeljék a piaci szereplőtől a többletkészletre kivetett díjat, még akkor sem, ha a nemzeti jog értelmében e határozat csak a rendelet hatályának megszűnését követően vált a piaci szereplővel szemben kötelezővé, és a nemzeti jog nem ír elő határidőt a díj beszedésére.”
(
1
)	Eredeti nyelv: spanyol.
(
2
)	Többek között a mezőgazdasági termékek kereskedelme tekintetében Ausztria, Finnország és Svédország csatlakozása következtében elfogadandó átmeneti intézkedésekről szóló [nem hivatalos fordítás], 1994. december 19-i 3108/94/EK bizottsági rendelet (HL L 328., 42. o.).
(
3
)	Lásd különösen a C-179/00. sz. ügyben hozott ítélet (EBHT 2002., I-501. o.) 19. pontját.
(
4
)	A következő ügyekről van szó: T-257/04. sz., Lengyelország kontra Bizottság ügy; T-258/04. sz., Lengyelország kontra Bizottság ügy; T-300/05. sz., Ciprus kontra Bizottság ügy; T-316/05. sz., Ciprus kontra Bizottság ügy; T-324/05. sz., Észtország kontra Bizottság ügy; T-247/07. sz., Szlovákia kontra Bizottság ügy; T-248/07. sz., Cseh Köztársaság kontra Bizottság ügy és T-262/07. sz., Litvánia kontra Bizottság ügy.
(
5
)	A Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Magyar Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság Európai Unióhoz történő csatlakozásának feltételeiről, valamint az Európai Unió alapját képező szerződések kiigazításáról szóló okmány (HL 2003. L 236., 33. o.).
(
6
)	A mezőgazdasági termékek kereskedelme tekintetében a Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Lengyelország, Szlovénia és Szlovákia csatlakozása következtében elfogadandó átmeneti intézkedésekről szóló, 2003. november 10-i bizottsági rendelet (HL L 293., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 40. kötet, 474. o.).
(
7
)	A Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Lengyelország, Szlovénia és Szlovákia csatlakozása következtében a cukorágazatra vonatkozó átmeneti intézkedések megállapításáról szóló, 2004. január 14-i bizottsági rendelet (HL L 9., 8. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 42. kötet, 125. o.).
(
8
)	A Cseh Köztársaságban, Észtországban, Cipruson, Lettországban, Litvániában, Magyarországon, Máltán, Lengyelországban, Szlovéniában és Szlovákiában a cukorból, izoglükózból és gyümölcscukorból felhalmozott többletkészletek meghatározásáról szóló, 2005. május 31-i bizottsági rendelet (HL L 138., 3. o.).
(
9
)	A C-161/06. sz. ügyben 2007. december 11-én hozott ítélet (EBHT 2007., I-10841. o.).
(
10
)	A fent hivatkozott Skoma-Lux ügyben hozott ítélet 59. pontja.
(
11
)	Bármiféle, az ÜLTS érvényességére vagy alkalmazására vonatkozó belső jogi kifogás (például az ÜLTS állítólagos késedelmes kihirdetése, amelyre a Balbiino észrevételeinek 22. és 23. pontjában hivatkozik) csak a nemzeti bíróság előtt tehető meg.
(
12
)	A tagállamoknak a közösségi rendeletek alkalmazása és kiegészítése keretében gyakorolt mérlegelési jogkörét illetően lásd a 31/78. sz. Bussone-ügyben 1978. november 30-án hozott ítélet (EBHT 1978., 2429. o.) 16. pontját, a C-313/99. sz., Mulligan és társai ügyben 2002. június 20-án hozott ítélet (EBHT 2002., I-5719. o.) 33. pontját és a C-55/06. sz. Arcor-ügyben 2008. április 24-én hozott ítélet (EBHT 2008., I-2931. o.) 140. pontját.
(
13
)	Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés a közösségi jog vonatkozó rendelkezései között említi a 60/2004 rendelet 6. cikkének (1) bekezdését. Pontosabb volna azonban e cikk (3) bekezdésére hivatkozni, mivel az egyes piaci szerelők többletkészlete kiszámítási módjának helyességéről van szó, nem pedig az egyes tagállamokra vonatkozó teljes többletkészlet meghatározásáról, amiről az (1) bekezdés szól.
(
14
)	Az e kivonás végeztével kapott súlyozott átlagot „átvihető készletnek” nevezik.
(
15
)	Az élelmiszeripari termelés mértéke 2004-ben 20,7%-os növekedést mutatott 2000-hez képest.
(
16
)	Az 1994-es bővítésre tekintettel elfogadott 3108/94 rendelet világosabban fogalmazott. E rendelet 4. cikkének (2) bekezdése „a kereskedelem megoszlásának a csatlakozást megelőző években bekövetkezett változása” figyelembe vételének szükségességére utal.
(
17
)	2004-et megelőzően a Balbiino cukorkészlete az éves teljes feldolgozás 0,9–2,4%-a között mozgott, mivel a piaci szereplő nem rendelkezett a szükséges cukormennyiség tárolásához megfelelő méretű tároló létesítménnyel. 2005. május 1-jén a cukorkészlet csupán a tárgyév (2005. május 1-je és 2006. május 1-je között) éves feldolgozásának 3%-át tette ki, vagyis 9,7-szer kevesebb volt, mint 2004. május 1-jén.
(
18
)	A rendelet (3) preambulumbekezdése.
(
19
)	Meglepő, hogy az ÜLTS egyetlen cikke, amely létrehoz a jelen ügyben szereplőhöz hasonló rendszert, nem az egy évnél rövidebb ideje aktív piaci szereplőkre vonatkozik, hanem azokra, akik négy évnél rövidebb ideje aktívak (6. § (2) bekezdés). E megállapítás nem befolyásolja a javasolt választ.
(
20
)	A fent hivatkozott Weidacher-ügyben hozott ítéletben (22. pont) szerepel ez a 3108/94 rendeletről.
(
21
)	Az adómegállapító határozatot ugyanezen a napon adták postára.