Ideiglenes változat
A TÖRVÉNYSZÉK VÉGZÉSE (negyedik tanács)
2026. április 20. (*)
„ Közszolgálat – Ideiglenes alkalmazottak – Sajtóközleménynek a Parlament valamely képviselőcsoportja általi közzététele – A Törvényszék hatásköre – Felelősség – Vagyoni és nem vagyoni kár – Nyilvánvalóan minden jogi alapot nélkülöző kereset ”
A T‑374/25. sz. ügyben,
EO (képviseli: L. Levi ügyvéd)
felperes
az Európai Parlament (képviselik: S. Seyr és R. Schiano, meghatalmazotti minőségben)
alperes ellen,
A TÖRVÉNYSZÉK (negyedik tanács),
tagjai: G. De Baere elnök, J. Svenningsen (előadó) és C. Mac Eochaidh bírák,
hivatalvezető: V. Di Bucci,
tekintettel az eljárás írásbeli szakaszára, különösen:
–        a Törvényszék Hivatalához 2025. június 6‑án benyújtott keresetlevélre,
–        a Parlament által a Törvényszék Hivatalához 2025. szeptember 15‑én benyújtott elfogadhatatlansági és a hatáskör hiányára alapított kifogásra (a továbbiakban: előzetes kifogás),
–        a felperesnek az előzetes kifogásra vonatkozó, a Törvényszék Hivatalához 2025. október 27‑én benyújtott észrevételeire,
–        a 2025. december 17‑i pervezető intézkedésre, valamint a Parlament és a felperes által a Törvényszék Hivatalához 2026. január 8‑án, illetve 2026. február 11‑én benyújtott válaszokra,
meghozta a következő
Végzést
1        Az EUMSZ 270. cikken alapuló keresetében a felperes, EO a Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége európai parlamenti képviselőcsoport (a továbbiakban: S&D‑képviselőcsoport) elnöke a felperes kártérítési kérelmét elutasító 2024. július 12‑i határozatának (a továbbiakban: első megtámadott határozat), valamint az S&D‑képviselőcsoport elnökségének 2025. március 6‑i, a felperes kártérítési kérelmét úgyszintén elutasító határozatának (a továbbiakban: második megtámadott határozat) megsemmisítését kéri. Ugyanezen rendelkezés alapján a felperes azon vagyoni és nem vagyoni kár megtérítését is kéri, amelyet a „Zero tolerance for corruption” (Zéró tolerancia a korrupcióval szemben) című sajtóközleménynek (a továbbiakban: sajtóközlemény) az S&D‑képviselőcsoport elnöksége általi közzététele miatt állítólagosan elszenvedett.
A jogvita alapját képező tényállás
2        A felperes az S&D‑képviselőcsoportnak az Európai Unió egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételek (a továbbiakban: az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek) 2. cikkének c) pontja szerinti ideiglenes alkalmazottja volt. A Parlament kötött vele munkaszerződést.
3        A felperes az S&D‑képviselőcsoport politikai tanácsadójaként feladatai ellátása során többek között részt vett a katari labdarúgó‑világbajnoksággal összefüggésben az emberi jogok helyzetéről szóló, 2022. november 24‑i európai parlamenti állásfoglalás (HL 2023. C 167., 99. o.) kidolgozásában.
4        A 2022. november 24‑i állásfoglalás elfogadását követő napokban az S&D‑képviselőcsoport egyik képviselőjének akkreditált parlamenti asszisztense megajándékozta a felperest a katari labdarúgó‑világbajnokság egyik mérkőzésén való részvétellel. Az ajándék az Argentína–Hollandia negyeddöntő mérkőzésre szóló két jegyet, valamint két személy utazási és szállásköltségeinek átvállalását tartalmazta.
5        2022. december 8‑tól 11‑ig a felperes élettársával Katarba utazott.
6        2022. december 9‑én a belga hatóságok vizsgálatot indítottak a Katari Állam esetleges jogellenes lobbitevékenységeivel kapcsolatban (a továbbiakban: katari vizsgálat). Többek között házkutatást tartottak a Parlament irodáiban, és őrizetbe vettek több személyt, köztük a fenti 4. pontban említett akkreditált parlamenti asszisztenst.
7        2022. december 16‑án a felperes tájékoztatta az egységvezetőjét a katari tartózkodásáról. Együtt tájékoztatták az S&D‑képviselőcsoport főtitkárát.
8        2022. december 20‑án az S&D‑képviselőcsoport elnöke mint munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság a felperest, meghallgatását követően, határozatlan időre felfüggesztette tisztségéből az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzata (a továbbiakban: személyzeti szabályzat) IX. mellékletének 23. és 24. cikke alapján, a díjazásából való visszatartással.
9        Egy több lépésből álló közigazgatási eljárást követően a Parlament 2023. szeptember 15‑én az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 47. cikke c) pontjának i. alpontja alapján megszüntette a felperes ideiglenes alkalmazotti szerződését. A felperes e határozat megsemmisítését, valamint az elszenvedett vagyoni és nem vagyoni kár megtérítését kérte. E keresetet a 2025. június 11‑i EO kontra Parlament ítélet (T‑368/24, fellebbezés alatt, EU:T:2025:583) elutasította.
10      2022. december 20‑án, ugyanazon a napon, amikor az S&D‑képviselőcsoport elnöke felfüggesztette a felperest, az S&D‑képviselőcsoport elnöksége sajtóközleményt tett közzé, és azt az S&D‑képviselőcsoport honlapján hozzáférhetővé tette.
11      A sajtóközleményben az S&D‑képviselőcsoport elnöksége kimondta, hogy az előző héten hozott, a Parlament alelnökének a képviselőcsoportból való kizárására és a katari vizsgálattal kapcsolatos egyéb európai parlamenti képviselők visszahívására vonatkozó határozatot követően vállalta, hogy további konkrét lépéseket tesz a korrupció és a külső beavatkozás elleni küzdelem érdekében. Megállapította továbbá, hogy az S&D‑képviselőcsoport elnöksége megdöbbenéssel fogadta a vesztegetési vádakat, és elkötelezetten támogatta az alapos vizsgálatot. Kifejtette, hogy meghatározta a belső vizsgálat főbb irányvonalait, és megerősítette az S&D‑képviselőcsoport alelnöki tisztségre jelöltjének megválasztására vonatkozó ütemtervet.
12      A sajtóközlemény hat bekezdéséből ötben kimondta, hogy „az Elnökség teljes mértékben támogatja az S&D egyik munkatársának a folyamatban lévő igazságügyi hatóságok nyomozása által érintett súlyos kötelességszegés miatti felfüggesztését”.
13      A felperes profilját ezt követően eltávolították az S&D‑képviselőcsoport internetes oldalán szereplő szervezeti ábráról, míg a Parlament szerint a felperes neve továbbra is szerepelt a Parlament általános névjegyzékében.
14      Egy újságíró alapos utánajárást követően arra a következtetésre jutott, hogy az S&D‑képviselőcsoport a sajtóközleményben említett munkatársa a felperes, és 2022. december 22‑én ez az újságíró újságcikket tett közzé a felperesnek az S&D‑képviselőcsoport belső vizsgálata keretében történő felfüggesztéséről, amelyben meg is nevezte őt.
15      2024. március 14‑én a felperes a személyzeti szabályzat 90. cikkének (1) bekezdése alapján a sajtóközlemény folytán őt ért kár megtérítése iránti kérelmet nyújtott be.
16      Az első megtámadott határozattal az S&D‑képviselőcsoport elnöke elutasította a felperes kártérítési kérelmét. Úgy vélte, hogy a sajtóközlemény közzététele nem minősül az ártatlanság vélelmére vonatkozó elv, a gondoskodási kötelezettség, a megfelelő ügyintézéshez való jog, illetve a magánélet és a személyes adatok védelméhez való jog megsértésének. Álláspontja szerint az ahhoz szükséges három együttes feltétel közül, hogy helyt adjanak az Unió szerződésen kívüli felelősségén alapuló kártérítési kérelemnek, az első (az intézmény jogellenes magatartására vonatkozó feltétel) nem teljesült.
17      A felperes 2024. október 10‑én a személyzeti szabályzat 90. cikkének (2) bekezdése alapján panaszt nyújtott be a megtámadott határozatok ellen. Megismételte a kártérítési kérelme megalapozottságának bizonyítására irányuló érveit.
18      A második megtámadott határozat, amelyet „az elnökség nevében” az S&D‑képviselőcsoport elnöke írt alá, elutasította a felperes panaszát. Azt állapította meg, hogy valamely képviselőcsoport jogi aktusai csak akkor vonhatják maguk után a Parlament szerződésen kívüli felelősségét, ha ezek az aktusok a Parlamentnek tudhatók be. A sajtóközlemény olyan aktus, amely kizárólag az S&D‑képviselőcsoport politikai tevékenységei közé tartozik, és kívül esik az S&D‑képviselőcsoport munkaszerződés megkötésére jogosult hatóságként folytatott tevékenységi körén. Ezenkívül a második megtámadott határozat szerint a személyzeti szabályzat 90. cikkének (1) bekezdésében előírt eljárás „nem áll nyitva” a felperes számára, mivel „a tisztviselő és az intézménye közötti jogvita csak akkor folytatható a személyzeti szabályzat 90. és 91. cikke alapján, ha az az érintett és az intézmény közötti munkaviszonyból ered”.
A felek kérelmei
19      Keresetében és a Parlament által felhozott előzetes kifogásra vonatkozó észrevételekben a felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
–        nyilvánítsa a keresetet elfogadhatónak;
–        semmisítse meg az első megtámadott határozatot;
–        amennyiben szükséges, semmisítse meg a második megtámadott határozatot;
–        kötelezze a Parlamentet az elszenvedett vagyoni és nem vagyoni kár megtérítésére, és
–        a Parlamentet kötelezze a költségek viselésére.
20      Az eljárási szabályzat 130. cikkének (1) bekezdése alapján felhozott előzetes kifogásában a Parlament azt kéri, hogy a Törvényszék:
–        utasítsa el a keresetet, mivel azt hatáskörrel nem rendelkező bírósághoz nyújtották be, és
–        a felperest kötelezze a költségek viselésére.
A jogkérdésről
21      Az eljárási szabályzat 130. cikkének (1) és (7) bekezdése értelmében az alperes kérelmére a Törvényszék az ügy érdemét nem érintve dönthet az előzetes kifogás tárgyában. Az eljárási szabályzat 126. cikke értelmében, ha a kereset jogilag nyilvánvalóan megalapozatlan, a Törvényszék az előadó bíró javaslatára – az eljárás folytatása nélkül – az eljárás során bármikor indokolt végzéssel határozhat az ügyben.
22      A jelen ügyben a Törvényszék úgy véli, hogy az ügy körülményei kellően fel vannak tárva, és az eljárási szabályzat 130. cikkének (7) bekezdése és 126. cikke alapján úgy határozott, hogy nem szükséges az eljárás folytatása.
A hatáskörről
23      A Parlament lényegében azt állítja, hogy a Törvényszék nem rendelkezik hatáskörrel a kereset elbírálására, mivel a sajtóközlemény közzétételére és a felperes profiljának az S&D‑képviselőcsoport internetes oldalán lévő szervezeti ábráról való eltávolítására vonatkozó határozatok az S&D‑képviselőcsoport elnökségének mint az S&D‑képviselőcsoport politikai tevékenységeinek koordinációjával megbízott szervnek a politikai aktusai.
24      A felperes azt állítja, hogy a Törvényszék az EUMSZ 270. cikk alapján rendelkezik hatáskörrel.
25      Az EUMSZ 270. cikk megállapítja az Európai Unió Bíróságának különös hatáskörét a közszolgálati ügyekben. E cikk különbséget tesz a közszolgálati ügyek és az e Bíróság hatáskörébe tartozó egyéb ügyek – mint „az Unió és alkalmazottai közötti” jogviták – között, és e különös hatáskör korlátait és feltételeit szabályozó eszközként a személyzeti szabályzatra hivatkozik.
26      A személyzeti szabályzat 91. cikkének (1) bekezdése szerint az Európai Unió Bírósága hatáskörrel rendelkezik az Unió és a személyzeti szabályzat hatálya alá tartozó bármely személy között keletkező minden olyan jogvita tekintetében, amely az adott személy számára e szabályzat 90. cikke (2) bekezdésének értelmében sérelmet okozó intézkedés jogszerűségére vonatkozik. Ez utóbbi rendelkezés szerint a „személyzeti szabályzat hatálya alá tartozó bármely személy” neki sérelmet okozó aktus miatt panaszt terjeszthet a kinevezésre jogosult hatóság elé.
27      Nem vitatott, hogy a felperes a tényállás megvalósulásának idején az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 2. cikkének c) pontja értelmében az S&D‑képviselőcsoport ideiglenes alkalmazottja volt. Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 46. cikke előírja, hogy a személyzeti szabályzat 90. és 91. cikket magában foglaló VII. címét analógia útján alkalmazni kell. A felperes tehát a személyzeti szabályzat hatálya alá tartozó személy, aki a neki sérelmet okozó aktussal szemben panaszt nyújtott be a munkaszerződés megkötésére jogosult hatósághoz.
28      Ebből következik, hogy a Törvényszék hatáskörrel rendelkezik a kártérítési kérelmeket elutasító megtámadott határozatokkal szemben indított jelen kereset elbírálására.
29      Előzetes kifogásában a Parlament az 1990. március 22‑i Le Pen ítéletre (C‑201/89, EU:C:1990:133) hivatkozik, annak alátámasztása érdekében, hogy nem létezik olyan uniós jogi szabály, amelyből arra lehetne következtetni, hogy valamely képviselőcsoport aktusai betudhatók a Parlamentnek, és hogy az állítólagosan becsületsértő közlemény valamely képviselőcsoport általi terjesztése nem vonja maga után az Unió szerződésen kívüli felelősségét.
30      Mindazonáltal, ellentétben azzal, amit a Parlament lényegében állít, az 1990. március 22‑i Le Pen ítéletben (C‑201/89, EU:C:1990:133, 15. pont és 16. pont b) alpontja) kimondott jogelv nem korlátozza a Törvényszéknek az EUMSZ 270. cikkben megállapított különös hatáskörét, hanem csak a kártérítési kereset lehetőségének bizonyos helyzetekre való korlátozására szorítkozik, aminek értékelése a Törvényszék feladata.
31      Ezenkívül az 1990. november 22‑i Mommer kontra Parlament ítélet (T‑162/89, EU:T:1990:72) 21. és 22. pontjára való hivatkozás, amely szerint a személyzeti szabályzat vagy az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek hatálya alá nem tartozó, foglalkoztatásra vonatkozó feltételek nem tartoznak az Európai Unió Bíróságának hatáskörébe, nem helyénvaló, mivel e pontok obiter dictumnak minősülnek, és a jelen ügyben nem relevánsak. A 2019. december 16‑i Kipper kontra Bizottság végzés (T‑394/18, nem tették közzé, EU:T:2019:863) 20. pontjára alapított érv hasonlóképpen hatástalan, mivel ez az ügy nagyon eltérő tényállásra vonatkozott.
32      A Parlament által felhozott előzetes kifogást tehát el kell utasítani.
Az ügy érdeméről
33      A jelen keresetben a felperes arra hivatkozik, hogy a sajtóközlemény közzétételével a Parlament jogellenesen és gondatlanul járt el, megsértve az ártatlanság vélelmének elvét, a gondoskodási kötelezettségét és a megfelelő ügyintézéshez való jogot, valamint a magánélet és a személyes adatok védelméhez való jogot. A felperes szerint a sajtóközlemény közzététele közvetlenül érintette az egészségét és jóhírnevét. Állítása szerint ezért valamennyi feltétel teljesül ahhoz, hogy a Törvényszék helyt adjon a kártérítési igénynek.
34      A második és a harmadik kereseti kérelemben a felperes az első és a második megtámadott határozat megsemmisítését kéri.
35      E tekintetben az állandó ítélkezési gyakorlat szerint valamely panasz elutasításáról szóló határozat megsemmisítésére irányuló kérelem magában foglalja azon aktusnak a Törvényszék előtti megtámadását, amellyel szemben a panaszt benyújtották, amennyiben e kérelmek mint olyanok nem bírnak önálló tartalommal (lásd ebben az értelemben: 1989. január 17‑i Vainker kontra Parlament ítélet, 293/87, EU:C:1989:8, 8. pont; 2025. július 16‑i ET kontra EBB ítélet, T‑417/24, nem tették közzé, EU:T:2025:728, 24. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
36      Előfordulhat azonban, hogy a panaszt kifejezetten elutasító határozat a tartalma alapján nem minősül a felperes által vitatott aktust megerősítő jellegűnek. Ez a helyzet áll elő, amikor a panaszt elutasító határozat a felperes helyzetét új jogi és ténybeli körülmények alapján vizsgálja felül, vagy ha az az eredeti határozatot megváltoztatja vagy kiegészíti. Ezekben az esetekben a panaszt elutasító határozat tartozik a bíróság felülvizsgálata alá, amely azt figyelembe veszi a vitatott aktus jogszerűségének értékelése során, sőt, azt a vitatott aktus helyébe lépő, a felperes számára sérelmet okozó aktusnak is tekintheti (2014. május 21‑i Mocová kontra Bizottság ítélet, T‑347/12 P, EU:T:2014:268, 34. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2023. július 5‑i SE kontra Bizottság ítélet, T‑223/21, EU:T:2023:375, 25. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
37      A jelen ügyben a felperes által a személyzeti szabályzat 90. cikkének (2) bekezdése alapján benyújtott panaszt elutasító második megtámadott határozat olyan alapvető mértékben módosítja az első megtámadott határozatot, hogy azt fel is váltja (lásd a fenti 16. és 18 pontot).
38      Így tehát indokolt a második megtámadott határozat megsemmisítésére irányuló kereseti kérelemmel kezdeni.
39      Először is meg kell állapítani, hogy a felperes nem hoz fel érdemi érveket a második megtámadott határozattal szemben, hanem a harmadik kereseti kérelemben csupán annyiban kéri annak megsemmisítését, „amennyiben szükséges”. A felperes ugyanis állításának alátámasztása nélkül annak kijelentésére szorítkozik, hogy az S&D‑képviselőcsoport azzal, hogy a sajtóközlemény közzététele mellett döntött, „szükségszerűen munkaszerződés megkötésére jogosult hatóságként járt el – vagy legalábbis ilyenként is eljárt”.
40      Másrészt nem létezik olyan uniós jogi szabály, amelyből arra lehetne következtetni, hogy valamely képviselőcsoport aktusai betudhatók a Parlamentnek mint uniós intézménynek (1990. március 22‑i Le Pen ítélet, C‑201/89, EU:C:1990:133, 14. pont).
41      Valamely képviselőcsoport jogi aktusai csak akkor tekinthetők a Parlament saját aktusainak, ha azokat ezen intézmény kifejezetten – például a Parlament állásfoglalása vagy a hatáskörében eljáró valamely képviseleti szervének határozata alapján – engedélyezi vagy jóváhagyja (lásd ebben az értelemben: Jacobs főtanácsnok Le Pen ügyre vonatkozó indítványa, C‑201/89, EU:C:1990:63, 19. pont).
42      E tekintetben magából a sajtóközlemény szövegéből kitűnik, hogy azt az S&D‑képviselőcsoport elnöksége a korrupció és a külső beavatkozás elleni küzdelemre irányuló politikája keretében annak érdekében tette közzé, hogy felhívja a nyilvánosság figyelmét az e tekintetben a katari vizsgálat keretében vállalt kötelezettségeire (lásd a fenti 11. és 12. pontot).
43      Harmadszor a felperes nem bizonyította, hogy a sajtóközlemény közzétételét és a felperes profiljának az S&D‑képviselőcsoport internetes oldalán lévő szervezeti ábráról való törlését a Parlament bármilyen módon engedélyezte vagy jóváhagyta volna.
44      Kétségtelen, hogy az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 1. cikke, 2. cikkének c) pontja és 6. cikke jogalapot képez arra, hogy a munkaszerződések megkötésére jogosult hatóság feladatait politikai csoportokra ruházzák át. Ezenkívül a kinevezésre jogosult hatóság és a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság hatásköreinek átruházásáról szóló, 2014. január 13‑i parlamenti elnökségi határozat 4. cikke az ideiglenes alkalmazottak tekintetében a munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság hatásköreinek az egyes politikai csoportok által kijelölt hatóságra történő átruházását írja elő. Mindazonáltal e jogi eszközök nem szabályozzák a képviselőcsoport azon aktusait, amelyek célja sajtóközlemény közzététele és egy profilnak a honlapján lévő szervezeti ábráról való eltávolítása.
45      Ebből következik, hogy a második megtámadott határozat helyesen állapította meg, hogy a sajtóközlemény közzétételére és a felperes profiljának az S&D‑képviselőcsoport honlapján a szervezeti ábráról való eltávolítására vonatkozó határozatokból nem következik az Unió szerződésen kívüli felelőssége.
46      Ezenkívül, még ha a második megtámadott határozat tévesen is állapította meg, hogy a személyzeti szabályzat 90. cikkének (1) bekezdésében előírt eljárás „nem áll nyitva” a felperes számára, ez nem kérdőjelezheti meg azt a tényt, hogy e határozat helyesen utasította el a felperes Parlamenttel szembeni kártérítési kérelmét.
47      Következésképpen a második megtámadott határozat megsemmisítésére irányuló kereseti kérelmet mint nyilvánvalóan minden jogi alapot nélkülözőt el kell utasítani.
48      Ami a kártérítésre irányuló kereseti kérelmet illeti, a polgári ügyekre vonatkozó állandó ítélkezési gyakorlat szerint az ilyen kérelmet el kell utasítani, amennyiben az szoros összefüggésben áll olyan megsemmisítés iránti kereseti kérelemmel, amelyet akár elfogadhatatlan, akár megalapozatlan kérelemként szintén elutasítottak (lásd: 2023. április 19‑i PP és társai kontra Parlament ítélet, T‑39/21, EU:T:2023:204, 130. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
49      Mivel a második megtámadott határozat megsemmisítésére irányuló kereseti kérelem és a kártérítésre irányuló kereseti kérelem szorosan összefügg, ez utóbbi kérelmet mint nyilvánvalóan minden jogi alapot nélkülözőt szintén el kell utasítani.
50      Az első megtámadott határozat megsemmisítésére irányuló kereseti kérelmet is mint nyilvánvalóan minden jogi alapot nélkülözőt el kell utasítani. E tekintetben az e kereseti kérelmet alátámasztó érvek hatástalanok, tekintettel arra, hogy az első megtámadott határozatot felváltotta a második megtámadott határozat (lásd a fenti 37. pontot), valamint arra, hogy a második megtámadott határozat megsemmisítésére irányuló kereseti kérelem elutasításra került (lásd a fenti 47. pontot). Ezenkívül és mindenesetre, mivel a sajtóközlemény közzététele és a felperes profiljának az S&D‑képviselőcsoport internetes oldalán a szervezeti ábráról való eltávolítása nem tudható be a Parlamentnek, az ahhoz szükséges együttes feltételek közül, hogy helyt adjanak az Unió szerződésen kívüli felelősségére alapított kártérítési kérelemnek, az első nem teljesül.
51      Ebből következik, hogy a keresetet az eljárási szabályzat 126. cikke alapján teljes egészében mint jogilag nyilvánvalóan megalapozatlant el kell utasítani.
A költségekről
52      A Törvényszék eljárási szabályzata 134. cikkének (1) bekezdése alapján a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
53      A jelen ügyben a felperest, mivel pervesztes lett, a Parlament kérelmének megfelelően kötelezni kell a saját költségein felül a Parlament részéről felmerült költségek viselésére.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (negyedik tanács)
a következőképpen határozott:
1)      A Törvényszék a keresetet elutasítja.
2)      A Törvényszék EO‑t kötelezi a költségek viselésére.
Luxembourg, 2026. április 20.
V. Di Bucci
G. De Baere
hivatalvezető
elnök
*      Az eljárás nyelve: angol.