61998CJ0457_SV
Parter
Domskäl
Beslut om rättegångskostnader
Domslut
Parter
I mål C-457/98,
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av juridiske rådgivaren D. Gouloussis och A. Aresu, rättstjänsten, båda i egenskap av ombud, delgivningsadress: rättstjänsten, C. Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg, Luxemburg,
sökande,
mot
Republiken Grekland, företrädd av juridiska rådgivarna S. Vodina och N. Dafniou, utrikesministeriets avdelning för europarättsliga frågor, båda i egenskap av ombud, delgivningsadress: Greklands ambassad, 117, Val Sainte-Croix, Luxemburg,
svarande,
angående en talan om fastställelse av att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EG-fördraget genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att fullt ut följa rådets direktiv 96/97/EG av den 20 december 1996 om ändring av direktiv 86/378/EEG om genomförandet av principen om likabehandling av män och kvinnor i företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet (EGT L 46, 1997, s. 20) och, i andra hand, genom att inte omedelbart underrätta kommissionen om sådana åtgärder,
meddelar
DOMSTOLEN
(femte avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden A. La Pergola samt domarna M. Wathelet och D.A.O. Edward (referent),
generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer,
justitiesekreterare: byrådirektören L. Hewlett,
med hänsyn till förhandlingsrapporten,
efter att muntliga yttranden har avgivits vid förhandlingen den 29 mars 2000 av: kommissionen, företrädd av M. Patakia, rättstjänsten, i egenskap av ombud, och Republiken Grekland, genom juridiske rådgivaren I. Galani-Maragkoudaki, utrikesministeriets avdelning för europarättsliga frågor, i egenskap av ombud, och S. Vodina,
och efter att den 29 mars 2000 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
följande
Dom
Domskäl
1 Europeiska gemenskapernas kommission har genom ansökan, som inkom till domstolens kansli den 15 december 1998, med stöd av artikel 169 i EG-fördraget (nu artikel 226 EG) väckt talan om fastställelse av att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EG-fördraget genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att fullt ut följa rådets direktiv 96/97/EG av den 20 december 1996 om ändring av direktiv 86/378/EEG om genomförandet av principen om likabehandling av män och kvinnor i företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet (EGT L 46, 1997, s. 20, nedan kallat direktivet) och, i andra hand, genom att inte omedelbart underrätta kommissionen om sådana åtgärder.
2 Direktivet innebär en anpassning av bestämmelserna i rådets direktiv 86/378/EEG av den 24 juli 1986 om genomförandet av principen om likabehandling av män och kvinnor i företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet (EGT L 46, s. 20; svensk specialutgåva, område 5, volym 4, s. 83), eftersom dessa bestämmelser påverkades av domen av den 17 maj 1990 i mål C-262/88, Barber, REG 1990, s. I-1889; svensk specialutgåva, volym 10, s. 407).
3 Enligt artikel 3.1 i direktivet skulle medlemsstaterna före den 1 juli 1997 vidta de åtgärder som var nödvändiga för att följa detta direktiv och omedelbart underrätta kommissionen om detta.
4 Efter det att kommissionen konstaterat att denna frist löpt ut utan att Republiken Grekland hade underrättat den om att den vidtagit åtgärder, sände den i enlighet med artikel 169 i fördraget, den 9 september 1997, en formell underrättelse till Republiken Grekland och uppmanade denna stat att inkomma med ett yttrande inom två månader.
5 Eftersom den grekiska regeringen inte efterkom denna formella underrättelse riktade kommissionen den 12 januari 1998 ett motiverat yttrande till den, i vilket kommissionen upprepade anmärkningarna i den formella underrättelsen och fastställde en frist på två månader för vidtagande av de åtgärder som var nödvändiga för att följa direktivet.
6 Eftersom den grekiska regeringen inte besvarade anmärkningarna i det motiverade yttrandet, har kommissionen väckt förevarande talan.
7 Den grekiska regeringen har i sitt svaromål för det första gjort gällande att institutet "företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet", såsom detta beskrivs i direktivet, i princip inte förekommer i den grekiska rättsordningen. Enligt den grekiska regeringen är såväl det allmänna systemet för social trygghet som de särskilda systemen lagstadgade system, och rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen (EGT L 149, s. 2; svensk specialutgåva, område 5, volym 1, s. 57), i dess genom rådets förordning (EG) nr 118/97 av den 2 december 1996 (EGT L 28, s. 1) ändrade och uppdaterade lydelse, är således tillämplig på dem. Att dessa system är av lagstadgad karaktär bekräftas genom att de har införts och fungerar utan samråd med arbetsmarknadens parter. I sin duplik har den grekiska regeringen tillagt att den lagstadgade karaktären i de grekiska systemen för social trygghet även framgår av artikel 22.4 i den grekiska konstitutionen.
8 Den grekiska regeringen har för det andra anfört att den grekiska lagstiftaren redan har tagit initiativ till att anpassa den inhemska rätten till direktiv 96/97. I detta avseende har denna regering hänvisat till lag nr 2676/1999 om omstrukturering av de sociala trygghetsorganens organisation och funktion (Republiken Greklands officiella tidning, första delen, nr 1, den 5 januari 1999), vilken har antagits helt nyligen. Genom artikel 81 i denna lag tillfogas en punkt 3 i artikel 5 i lag nr 1414/1984 om tillämpning av principen om likabehandling av könen i arbetsförhållanden och om andra föreskrifter, vilken har följande lydelse:
"Alla bestämmelser i kollektivavtal eller interna företagsföreskrifter enligt vilka det med avseende på företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet stadgas en skillnad beroende på arbetstagarens av kön är otillåtna."
9 Domstolen konstaterar för det första att den i dom av den 17 april 1997 i mål C-147/95, Evrenopoulos (REG 1997, s. I-2057), vilket gällde Dimossia Epicheirissi Ilektrismous (ett offentligt elektricitetsföretag, nedan kallat DEI) socialförsäkringssystem, uttryckligen har bekräftat att det i Grekland finns företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet av den typ som beskrivs i direktivet.
10 I det ovannämnda målet hävdade den grekiska regeringen och DEI att DEI:s socialförsäkringssystem var ett lagstadgat system som inte föll inom tillämpningsområdet för artikel 119 i EG-fördraget (artiklarna 117-120 i EG-fördraget har ersatts av artiklarna 136-143 EG). I det avseendet underströk DEI att systemet var inrättat direkt och reglerat uteslutande i lag, att företaget självt skötte det i egenskap av offentligrättslig juridisk person, att systemet varken hade inrättats genom ett ensidigt beslut av arbetsgivaren eller efter förhandling eller överläggning med arbetstagarnas företrädare, att de närmare bestämmelserna sammanhängde med socialpolitiska skäl och inte med anknytningen till anställningen samt, slutligen, att systemet inte var av kompletterande karaktär i förhållande till ett annat allmänt socialförsäkringssystem, vilket innebar att de förmåner som betalades ut enligt detta system varken helt eller delvis ersatte dem som betalades ut av ett annat allmänt socialförsäkringssystem, oavsett vilket.
11 Domstolen förkastade dessa argument med hänvisning till att enbart kriteriet om att pension utbetalas till en arbetstagare på grund av anställningsförhållandet mellan honom och hans tidigare arbetsgivare, det vill säga kriteriet om anställningsförhållande, som framgår av ordalydelsen i artikel 119 i fördraget, kan utgöra ett avgörande kännetecken, vilket domstolen upprepade gånger har klargjort (domen i det ovannämnda målet Evrenopoulos, punkt 19).
12 Av detta följer att det i Grekland finns vissa system för social trygghet som omfattas av tillämpningsområdet för direktivet. Således skulle Republiken Grekland ha införlivat direktivet med sin inhemska rätt.
13 För det andra skall det erinras om att lag nr 2676/1999, vilken den grekiska regeringen har åberopat, offentliggjordes i Republiken Greklands officiella tidning den 5 januari 1999, det vill säga efter utgången av den föreskrivna fristen för medlemsstaternas införlivande av direktivet och efter det att kommissionen hade väckt talan.
14 Det följer av en fast rättspraxis att domstolen inte kan ta hänsyn till sådana åtgärder som en medlemsstat, för att uppfylla sina skyldigheter, har vidtagit efter det att talan om fördragsbrott har väckts (se dom av den 1 oktober 1998 i mål C-71/97, kommissionen mot Spanien, REG 1998, s. I-5991, punkt 18).
15 Det finns således anledning att fastställa att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt direktivet genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
16 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Kommissionen har yrkat att Republiken Grekland skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Republiken Grekland har tappat målet, skall denna stat förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
(femte avdelningen)
följande dom:
17 Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 96/97/EG av den 20 december 1996 om ändring av direktiv 86/378/EEG om genomförandet av principen om likabehandling av män och kvinnor i företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet.
18 Republiken Grekland skall ersätta rättegångskostnaderna.