62017CJ0088
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (tretia komora)
z 11. júla 2018 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Spolupráca v občianskych a obchodných veciach – Nariadenie (ES) č. 44/2001 – Súdna právomoc – Článok 5 bod 1 písm. b) druhá zarážka – Právomoc súdu v mieste zmluvného plnenia – Miesto poskytovania služieb – Zmluva o preprave tovaru z jedného členského štátu do druhého – Preprava pozostávajúca z viacerých etáp s použitím rôznych dopravných prostriedkov“
Vo veci C‑88/17,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Korkein oikeus (Najvyšší súd, Fínsko) z 15. februára 2017 a doručený Súdnemu dvoru 17. februára 2017, ktorý súvisí s konaním:
Zurich Insurance plc,
Metso Minerals Oy
proti
Abnormal Load Services (International) Ltd,
SÚDNY DVOR (tretia komora),
v zložení: predseda tretej komory L. Bay Larsen, sudcovia J. Malenovský, M. Safjan (spravodajca), D. Šváby a M. Vilaras,
generálny advokát: E. Tančev,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
Abnormal Load Services (International) Ltd, v zastúpení: M. Komonen, asianajaja,
–
fínska vláda, v zastúpení: J. Heliskoski, splnomocnený zástupca,
–
portugalská vláda, v zastúpení: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo a P. Lacerda, splnomocnení zástupcovia,
–
švajčiarska vláda, v zastúpení: M. Schöll, splnomocnený zástupca,
–
Európska komisia, v zastúpení: P. Aalto a M. Heller, splnomocnení zástupcovia,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 10. apríla 2018,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 5 bodu 1 písm. b) druhej zarážky nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. ES L 12, 2001, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi poisťovňou Zurich Insurance plc so sídlom v Írsku (ďalej len „Zurich“) a spoločnosťou Metso Minerals Oy, založenou podľa fínskeho práva (ďalej len „Metso“), na jednej strane a spoločnosťou Abnormal Load Services (International) Ltd, so sídlom v Spojenom kráľovstve (ďalej len „ALS“), na strane druhej týkajúceho sa zaplatenia náhrady škody za stratu nákladu počas jeho prepravy vykonávanej spoločnosťou ALS.
Právny rámec
3
Odôvodnenia 11 a 12 nariadenia č. 44/2001 stanovujú:
„(11)
Normy súdnej právomoci musia byť vysoko predvídateľné a vychádzať zo zásady, že právomoc sa všeobecne zakladá podľa bydliska žalovaného a právomoc založená na tomto kritériu musí byť vždy k dispozícíii, okrem určitých presne vymedzených situácií, keď predmet konania alebo zmluvná voľnosť účastníkov odôvodňuje iné kritérium väzby. Bydlisko (sídlo) právnickej osoby treba definovať osobitne, aby boli spoločné pravidlá prehľadnejšie a vyhlo sa konfliktu právomoci.
(12)
Okrem bydliska žalovaného musia byť k dispozícii aj alternatívne kritériá právomoci založené na úzkej väzbe medzi súdom a žalobou alebo na účely uľahčenia efektívneho výkonu súdnictva.“
4
Článok 5 tohto nariadenia, ktorý patrí do oddielu 2 kapitoly II tohto nariadenia, nazvaného „Osobitná právomoc“, vo svojom odseku 1 stanovuje:
„Osobu s bydliskom na území členského štátu možno žalovať v druhom členskom štáte:
1.
a)
v zmluvných veciach na súde podľa miesta zmluvného plnenia, ktoré je predmetom žaloby;
b)
na účely tohto ustanovenia, ak sa účastníci zmluvy nedohodli inak, je miestom zmluvného plnenia, ktoré je predmetom žaloby:
–
pri predaji tovaru miesto v členskom štáte, kam sa podľa zmluvy tovar dodal alebo mal dodať,
–
pri poskytnutí služieb miesto v členskom štáte, kde sa podľa zmluvy služby poskytli alebo mali poskytnúť,
c)
ak sa neuplatní písmeno b), uplatní sa písmeno a).“
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
5
Metso ako odosielateľ a ALS ako dopravca uzavreli zmluvu o preprave pásového kužeľového drviča (ďalej len „drvič“) z Pori (Fínsko) do Sheffieldu (Anglicko).
6
Drvič bol najprv prepravený na nákladovej plošine nákladného automobilu z Pori do prístavu Rauma (Fínsko), kde bol vyložený a pomocou vlastného pohonu zaparkovaný na loď. Po preprave po mori do prístavu Hull (Spojené kráľovstvo) bol drvič opäť pomocou vlastného pohonu vyparkovaný z lode a následne naložený na druhý nákladný automobil. Napokon bol drvič odvezený z Hullu po ceste, avšak stratil sa skôr, ako bol odovzdaný jeho príjemcovi v Sheffielde.
7
Zurich nahradila spoločnosti Metso hodnotu drviča zníženú o spoluúčasť stanovenú na základe poistnej zmluvy.
8
Zurich a Metso podali na Satakunnan käräjäoikeus (Súd prvého stupňa Satakunta, Fínsko) žalobu, aby uložil spoločnosti ALS povinnosť zaplatiť im náhradu škody vo výške hodnoty drviča. ALS navrhla zamietnuť žalobu ako neprípustnú z dôvodu nedostatku právomoci tohto súdu.
9
Uznesením z 5. apríla 2012 Satakunnan käräjäoikeus (Súd prvého stupňa Satakunta) rozhodol, že má právomoc rozhodovať o tomto spore.
10
Rozsudkom z 22. marca 2013 uvedený súd uložil spoločnosti ALS povinnosť zaplatiť spoločnostiam Zürich a Metso sumu požadovanú v ich žalobe.
11
ALS podala proti tomuto rozsudku odvolanie na Vaasan hovioikeus (Odvolací súd Vaasa, Fínsko). Rozsudkom z 30. marca 2015 tento súd dospel k záveru o nedostatku právomoci fínskych súdov rozhodovať o tomto spore na základe článku 5 ods. 1 nariadenia č. 44/2001 a zamietol žalobu ako neprípustnú.
12
Zürich a Metso podali dovolanie proti rozsudku Vaasan hovioikeus (Odvolací súd Vaasa) na Korkein oikeus (Najvyšší súd, Fínsko). Tento súd sa domnieva, že v prejednávanej veci, keď sa miesto odoslania a určenia drviča stanovené v zmluve o preprave tovaru nachádzajú v dvoch rôznych členských štátoch, treba preskúmať, či sa článok 5 bod 1 písm. b) druhá zarážka nariadenia č. 44/2001 má vykladať v tom zmysle, že existuje len jedno miesto poskytnutia prepravnej služby, konkrétne miesto, kde sa preprava končí a kde sa tovar doručí príjemcovi, alebo či má dotknutá zmluva o preprave rovnaké vlastnosti ako zmluva o preprave, ktorá viedla k vydaniu rozsudku z 9. júla 2009, Rehder (C‑204/08, EU:C:2009:439), s tým dôsledkom, že žalobca by mal mať možnosť vybrať si medzi dvoma rôznymi jurisdikciami.
13
Za týchto okolností Korkein oikeus (Najvyšší súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Ako sa určuje miesto, resp. miesta poskytnutia služby podľa článku 5 bodu 1 písm. b) druhej zarážky nariadenia (ES) č. 44/2001, keď ide o vec týkajúcu sa zmluvy o preprave tovaru medzi členskými štátmi a tovar sa prepravuje vo viacerých etapách, pri ktorých sa požívajú rôzne dopravné prostriedky?“
O prejudiciálnej otázke
14
Svojou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa článok 5 bod 1 písm. b) druhá zarážka nariadenia č. 44/2001 má vykladať v tom zmysle, že v rámci zmluvy o preprave tovaru z jedného členského štátu do druhého vykonávanej vo viacerých etapách a s použitím rôznych dopravných prostriedkov, o akú ide vo veci samej, sú miestami poskytnutia prepravnej služby v zmysle tohto ustanovenia tak miesto odoslania tovaru, ako aj miesto jeho dodania.
15
V tomto ohľade treba pripomenúť, že pravidlo osobitnej právomoci v oblasti poskytovania služieb upravené v článku 5 bode 1 písm. b) druhej zarážke nariadenia č. 44/2001 označuje ako príslušný súd „miest[a] v členskom štáte, kde sa podľa zmluvy služby poskytli alebo mali poskytnúť“.
16
Pokiaľ ide o stanovenie „miest[a] v členskom štáte, kde sa podľa zmluvy služby poskytli alebo mali poskytnúť“, Súdny dvor už rozhodol, že v prípade existencie viacerých miest poskytovania služieb možno v zásade pod miestom plnenia chápať miesto, ktoré zabezpečuje najužšiu väzbu medzi dotknutou zmluvou a príslušným súdom, pričom táto najužšia väzba sa vo všeobecnosti overuje v mieste hlavného plnenia (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. marca 2010, Wood Floor Solutions Andreas Domberger, C‑19/09, EU:C:2010:137, bod 33).
17
V súvislosti s týmto istým ustanovím v prípade priameho letu uskutočneného zmluvným partnerom dotknutého cestujúceho Súdny dvor po tom, ako uskutočnil analýzu služieb, ktorých poskytovanie zodpovedá plneniu záväzkov vyplývajúcich zo zmluvy o leteckej preprave osôb, dospel k záveru, že jediné miesta, ktoré vykazujú priamu väzbu s uvedenými službami poskytnutými pri plnení záväzkov súvisiacich s predmetom zmluvy, sú miesta odletu a príletu lietadla (pozri v tomto zmysle rozsudok z 9. júla 2009, Rehder, C‑204/08, EU:C:2009:439, body 40 a 41).
18
Súdny dvor z toho vyvodil, že miesta odletu a príletu lietadla sa musia z rovnakých dôvodov považovať za miesta hlavného poskytnutia služieb, ktoré sú predmetom uvedenej zmluvy o leteckej preprave, čo odôvodňuje, že právomoc rozhodovať o žalobe na náhradu škody založenej na tejto zmluve o preprave má v závislosti od výberu žalobcu súd, v ktorého obvode sa nachádza miesto odletu alebo miesto príletu lietadla, ktoré sú dohodnuté v uvedenej zmluve (pozri v tomto zmysle rozsudok z 9. júla 2009, Rehder, C‑204/08, EU:C:2009:439, body 43 a 47).
19
V prejednávanej veci je potrebné preskúmať, či v kontexte zmluvy o preprave tovaru, o akú ide vo veci samej, treba považovať za miesto poskytovania služieb v zmysle článku 5 ods. 1 písm. b) druhej zarážky nariadenia č. 44/2001, ktoré zaručí úzku väzbu medzi zmluvou o preprave a príslušným súdom, nielen miesto dodania tovaru, ale aj miesto jeho odoslania.
20
V tomto ohľade, ako zdôraznil generálny advokát v bodoch 50 až 53 svojich návrhov, je potrebné konštatovať, že v rámci zmluvy o preprave tovaru má miesto odoslania úzku väzbu s podstatou služieb vyplývajúcich z uvedenej zmluvy.
21
Pri preprave tovaru totiž dopravca musí práve v mieste odoslania vykonávať významnú časť poskytnutia dohodnutej služby, konkrétne tovar prijať, primerane ho uskladniť a vo všeobecnosti chrániť ho pred poškodením.
22
Nedostatočné plnenie zmluvných záväzkov týkajúcich sa miesta odoslania tovaru, akými sú najmä povinnosť uskladnenia, môže viesť k nedostatočnému vykonaniu zmluvných záväzkov v mieste určenia tovaru.
23
Z toho vyplýva, že za miesto poskytovania služieb v zmysle článku 5 ods. 1 písm. b) druhej zarážky nariadenia č. 44/2001, ktoré zaručí úzku väzbu medzi zmluvou o preprave a príslušným súdom, treba považovať nielen miesto dodania tovaru, ale aj miesto jeho odoslania.
24
Toto riešenie spĺňa požiadavku predvídateľnosti, keďže umožňuje tak žalobcovi, ako aj žalovanému identifikovať súd miesta odoslania a dodania tovaru, tak ako sú zapísané v zmluve o preprave, ako súd, na ktorý sa možno obrátiť (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 4. septembra 2014, Nickel & Goeldner Spedition, C‑157/13, EU:C:2014:2145, bod 41).
25
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy sa článok 5 bod 1 písm. b) druhá zarážka nariadenia č. 44/2001 má vykladať v tom zmysle, že v rámci zmluvy o preprave tovaru z jedného členského štátu do druhého, vykonávanej vo viacerých etapách, s prekládkami a s použitím rôznych dopravných prostriedkov, o akú ide vo veci samej, sú miestami poskytnutia prepravnej služby v zmysle tohto ustanovenia tak miesto odoslania tovaru, ako aj miesto jeho dodania.
O trovách
26
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (tretia komora) rozhodol takto:
Článok 5 bod 1 písm. b) druhá zarážka nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že v rámci zmluvy o preprave tovaru z jedného členského štátu do druhého, vykonávanej vo viacerých etapách, s prekládkami a s použitím rôznych dopravných prostriedkov, o akú ide vo veci samej, sú miestami poskytnutia prepravnej služby v zmysle tohto ustanovenia tak miesto odoslania tovaru, ako aj miesto jeho dodania.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: fínčina.