Неокончателна редакция
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
M. CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
представено на 5 март 2026 г.(1)
Дело C‑507/24 P
YS
срещу
Съвет на Европейския съюз,
Европейска комисия
„ Обжалване — Институционално право — Засилено сътрудничество за създаване на Европейската прокуратура — Регламент (ЕС) 2017/1939 — Назначаване на европейски прокурори в Европейската прокуратура — Назначаване на един от посочените от Република Гърция кандидати — Твърдяно нарушение на приложимите правила за назначаване на европейските прокурори — Жалба за отмяна — Контрол за законосъобразност на предложението за назначаване “
1.        С Решение (ЕС) 2023/1335(2) Съветът назначава петима „европейски прокурори в Европейската прокуратура“ (наричани по-нататък „европейските прокурори“), сред които е предложеният от Гърция кандидат.
2.        Гръцки съдия, който не е бил обявен за кандидат на националния етап от процедурата, подава жалба за отмяна на Решение 2023/1335(3) пред Общия съд(4).
3.        С определение от 8 май 2024 г. (наричано по-нататък „обжалваното определение“) Общият съд приема, че не е компетентен да се произнесе по валидността на Решение 2023/1335, доколкото твърдяната
незаконосъобразност произтича от незаконосъобразност на национален акт, която, подобно на предлагането на кандидати за европейски прокурори, може да бъде преценена единствено от националните съдилища.
4.        YS обжалва постановеното от Общия съд определение. Неговата жалба дава възможност на Съда да анализира разпределението на компетентността за съдебен контрол върху националните актове и актовете на Съюза, които са част от процедурата за назначаване на европейските прокурори, установена с Регламент (ЕС) 2017/1939(5).
I.      Обстоятелства, предхождащи спора
5.        Обстоятелствата, предхождащи спора, са изложени в точки 2—12 от обжалваното определение и могат да бъдат обобщени по следния начин:
–        на 27 септември 2022 г. гръцките органи обявяват процедура за подбор на кандидати измежду прокурорите за посочването на трима кандидати за заемането на длъжността европейски прокурор от 29 юли 2023 г.,
–        на 17 октомври 2022 г. YS подава молба до гръцките органи за участие в процедурата за подбор,
–        с решение от 20 декември 2022 г.
Anotato Dikastiko Symvoulio Politikis kai Poinikis Dikaiosynis (Висш съдебен съвет, Гърция, наричан по-нататък „CSM“) отхвърля кандидатурата на YS поради това, че не отговаря на условието, предвидено в националния Закон № 4786/2021, тъй като YS не е прокурор, а съдия,
–        със същото решение CSM посочва от името на Република Гърция трима кандидати за длъжността европейски прокурор,
–        на 22 март 2023 г. YS оспорва решението на CSM(6) пред Symvoulio tis Epikrateias (Държавен съвет, Гърция),
–        с оглед на представените от националните органи кандидатури комитетът по подбора(7), предвиден в член 14, параграф 3 от Регламент 2017/1939, изготвя мотивирани становища и класирането на всеки от посочените от националните органи кандидати и ги представя на Съвета,
–        след получаване на предложението на комитета по подбора Съветът приема Решение 2023/1335.
II.    Производството пред Общия съд и обжалваното определение
6.        В своята жалба за отмяна, подадена до Общия съд, YS моли:
–        да се отмени Решение 2023/1335 изцяло или в частта относно
назначаването на гръцкия кандидат за длъжността европейски прокурор,
–        да се установи и „отмени“ бездействието на Комисията за това, че в нарушение на закона
не е упражнила
контрол върху посочването на кандидати за европейски прокурори от гръцките органи,
–        да осъди Комисията и Съвета да заплатят съдебните разноски.
7.        Както Съветът, така и Комисията повдигат възражение за недопустимост на жалбата на YS.
8.        С обжалваното определение Общият съд приема, че не е компетентен да се произнесе по законосъобразността на предложението за кандидати, представено от националните органи на Съвета(8).
9.        Общият съд излага мотивите за определението си в следните точки от него:
–        в точка 37 възпроизвежда точки 45 и 46 от решение Berlusconi и Fininvest(9),
–        в точка 38 посочва, че член 16, параграф 2 от Регламент 2017/1939 предвижда право на преценка на Съвета по отношение на кандидатурите за европейски прокурори, представени от държавите членки, която се свежда до проверка на предложените кандидатури с оглед на изискванията, необходими за изпълнението на задълженията на европейски прокурор. Обратно, Съветът няма правомощия да проверява основанията за отхвърляне на кандидатурите на националния етап от процедурата,
–         в точка 39 твърди, че от разпределението на компетентността между националните органи и институциите на Съюза, установено в областта, в която се прилага Регламент 2017/1939, е видно, че приетият от националния орган акт за посочване на кандидатите за назначаване в Европейската прокуратура е обвързващ за Съвета и определя условията на решението му, доколкото то не може да се отнася до кандидатури, различни от представените от заинтересованите държави членки,
–        в точка 40 заключава въз основа на гореизложеното, че Общият съд не е компетентен да разгледа довода за твърдяната незаконосъобразност на решението на CSM за отхвърляне на кандидатурата на YS, чийто контрол се извършва от националните съдилища при условията, припомнени в точка 37 от същото определение,
–        в точка 41 отбелязва, че YS не е изложил никакви доводи в подкрепа на незаконосъобразността на Решение 2023/1335, поради което искането му за отмяна следва да бъде отхвърлено.
10.      При условията на евентуалност, Общият съд приема, че YS не е доказал наличието на все още съществуващ или възникнал правен интерес да иска отмяната на Решение 2023/1335. Процесуалната му легитимация да иска отмяната на посоченото решение, зависи от бъдещо или несигурно събитие, а именно отмяната преди това на националното решение за отхвърляне на кандидатурата му(10).
III. Обжалването и производството пред Съда
11.      Жалбата на YS постъпва в Съда на 18 юли 2024 г.
12.      В нея YS моли Съда:
–        да отмени обжалваното решение,
–        да отмени Решение 2023/1335 изцяло или в частта, която се отнася до назначаването на гръцкия кандидат и отхвърлянето на кандидатурата на YS за длъжността европейски прокурор,
–        да осъди Комисията и Съвета да заплатят съдебните разноски.
13.      Жалбата почива на две основания:
–        грешка при прилагане на правото относно некомпетентността на Общия съд,
–        грешка при прилагане на правото относно липсата на правен интерес да се иска отмяната на Решение 2023/1335.
14.      Съветът и Комисията молят Съда да отхвърли жалбата и да осъди YS да заплати съдебните разноски.
IV.    Анализ
А.      Допустимост на жалбата
1.      Доводи
15.      Въпреки че Съветът не е поискал формално жалбата на YS да бъде отхвърлена като недопустима, той твърди, че в нея само са повторени или преформулирани изложените в първоинстанционното производство доводи. Следователно жалбата била недопустима съгласно практиката на Съда.
16.      В своята писмена реплика YS посочва, че възражението на Съвета е явно неоснователно, тъй като от задълбочения прочит на жалбата става ясно, че изложените в нея доводи имат за цел да се отстрани допуснатата от Съда грешка при прилагане на правото.
2.      Анализ
17.      Жалбата трябва точно да посочва пороците на решението, чиято отмяна се иска, както и правните доводи, с които по специфичен начин се подкрепя такова искане(11).
18.      Данните от жалбата, в които не се съдържат никакви доводи, насочени по-конкретно към установяване на грешката при прилагане на правото, която опорочава обжалваното съдебно решение, и се свеждат до възпроизвеждането на вече изложени пред Общия съд доводи, не отговарят на това изискване и трябва да бъдат отхвърлени като явно недопустими(12).
19.      Когато обаче жалбоподателят оспорва тълкуването или прилагането на правото на Съюза от Общия съд, разгледаните в първоинстанционното производство правни въпроси могат отново да бъдат обсъдени в хода на производството по обжалване. Ако жалбоподателят не може да основе жалбата си на вече изложени пред Общия съд основания и доводи, производството по обжалване отчасти би се обезсмислило(13)
20.      В настоящото обжалване YS оспорва открито и подробно мотивите за обжалваното определение на Общия съд. Той критикува тези мотиви с доводи, които се отнасят, от една страна, до липсата на компетентност
на този съд да се произнесе по законосъобразността на предложението за кандидати, представено от националните органи на Съвета, и от друга страна, до липсата на правен интерес на YS да иска отмяната на Решение 2023/1335.
21.      Поради това считам, че жалбата е допустима.
Б.      По същество
1.      По първото основание за обжалване
22.      YS твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че не е компетентен да се произнесе по законосъобразността на предложението за кандидати, представено от националните органи на Съвета.
а)      Доводи на страните
23.      YS твърди, че Общият съд е приложил неправилно съдебната практика, установена с решение Berlusconi и Fininvest.
24.      От тази съдебна практика следвало, че определянето на компетентния съд за упражняване на контрол за законосъобразност на посочването от държава членка на кандидати за длъжността европейски прокурор зависи от това дали институциите на Съда разполагат с достатъчна свобода на преценка на съответния национален акт.
25.      Така, ако националният акт е обвързващ за институциите на Съюза, компетентни са националните съдилища. В противен случай националният акт се счита за подготвителен и компетентен да упражни инцидентен контрол върху него, е съд на Съюза в рамките на проверката за законосъобразност на окончателния акт на Съвета(14).
26.      Според YS Общият съд неправилно е приел, че Съветът е обвързан от националното предложение. От една страна, защото било немислимо Съветът да не може да изключи явно незаконосъобразно предложение и да поиска да бъдат представени нови кандидатури. От друга страна, защото било абсурдно да не се допуска Съветът да упражни контрол за законосъобразност на предложението, когато, както е приел самият Общ съд, той разполага с широка свобода на преценка при оценката и съпоставянето на качествата на кандидатите(15).
27.      Според YS това обстоятелство, наред с широките правомощия на комитета по подбора, означава, че институциите на Съюза участват толкова активно в процедурата, че не могат да останат безразлични към явно нарушение на правото на Съюза като представянето на кандидати, избрани след провеждане на национална процедура, която не е в съответствие с принципа на законосъобразност.
28.      Съветът и Комисията твърдят, че Общият съд не е допуснал твърдяната грешка при прилагане на правото, а само е приложил правилно съдебната практика, установена с решение Berlusconi и Fininvest.
б)      Анализ
1)      Процедура за назначаване на европейски прокурори
29.      Съгласно член 16, параграф 1 от Регламент 2017/1939 процедурата за назначаване на европейските прокурори започва с посочването на трима кандидати от всяка държава членка:
–        които са действащи членове на прокуратурата или съдебната система в съответната държава членка,
–        чиято независимост е извън съмнение и
–        които притежават необходимата квалификация за заемане на висши длъжности в прокуратурата или съдебната система на съответните държави членки и които имат съответен практически опит в националните правни системи, финансовите разследвания и в международното съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси.
30.      Съгласно член 16, параграф 2 от Регламент 2017/1939 изпълнението на тези условия се констатира с мотивирано становище на комитета по подбора, предвиден в член 14, параграф 3 от посочения регламент(16).
31.      След като получи мотивираното становище на комитета по подбора, Съветът избира и назначава един от кандидатите за европейски прокурор на въпросната държава членка, както е предвидено в член 16, параграф 2 от Регламент 2017/1939.
32.      Ако комитетът констатира, че даден кандидат не отговаря на условията, необходими за изпълнението на задълженията на европейски прокурор, неговото становище е обвързващо за Съвета.
33.      От прочита на тези разпоредби следва, че процедурата за назначаване на европейски прокурори се разделя на три етапа:
–        на първия, чисто национален етап всяка от държавите членки предлага трима кандидати,
–        на втория етап комитетът по подбора, предвиден в Регламент 2017/1939, изготвя мотивирано становище относно годността на предложените кандидати,
–        на третия и последен етап Съветът назначава един от кандидатите, които комитетът по подбора е счел за подходящи.
34.      Следователно става въпрос за сложна процедура, в която за упражняването на предоставено на институция на Съюза изключително правомощие за вземане на решение (назначаването на европейски прокурори) е необходимо преди това държавите членки да упражнят също изключително правомощие за представяне на предложение, предоставено им от правото на Съюза (посочването на кандидати за европейски прокурори).
2)      Разпределение на компетентността за съдебен контрол върху актовете, които са част от сложна процедура
35.      С решение Berlusconi и Fininvest Съдът установява следната съдебна практика:
–        „[А]кт на национален орган […], който е включен в процес по вземане на решение на Съюза, не попада в изключителната компетентност на съда на Съюза, когато от разпределянето на компетентността, извършено в съответната област между националните органи и институциите на Съюза, следва, че приетият от националния орган акт е необходим етап от процедурата по приемане на акт на Съюза, в която институциите на Съюза разполагат само с ограничено или несъществуващо право на преценка, така че националният акт обвързва институцията на Съюза“(17).
–        „При това положение националните юрисдикции трябва да разгледат нередностите, които евентуално биха опорочили подобен национален акт, сезирайки при необходимост Съда с преюдициално запитване, при същите условия за осъществяване на контрол като запазените за всеки окончателен акт, приет от същия национален орган, който акт може да породи неблагоприятни последици спрямо трети лица, и да приемат освен това в името на принципа на ефективна съдебна защита подадената с тази цел жалба за допустима, когато дори националните процесуалноправни норми не предвиждат тази възможност“(18).
36.      При сложни процедури, в които участват национални органи и органи на Съюза, е възможно националният орган да има самостоятелно, конкретно и изключително правомощие за вземане на решения, в който случай компетентни да упражняват контрол за законосъобразност на неговите актове, ще бъдат само националните съдилища(19).
37.      За разлика от съществуващите сложни процедури в рамките на банковия съюз (където националният етап е просто подготвителен за европейския етап, на който институцията или органът на Съюза притежава изключителното правомощие за вземане на решение)(20), националният етап от процедурата за назначаване на европейските прокурори има самостоятелно значение, тъй като националните органи вземат обвързващи решения в смисъла, който ще анализирам по-нататък. Тези решения подлежат на контрол единствено от националните съдебни органи.
3)      Съдебна компетентност в разглеждания случай
38.      Общият съд изхожда от предпоставката, че актът, с който национален орган посочва кандидатите за назначаване за европейски прокурори, е обвързващ за Съвета и определя условията на решението му, доколкото не може да посочи в него кандидати, различни от посочените от държавите членки(21).
39.      Обратно, YS счита, че националното предложение оставя на Съвета свобода на преценка при проверката на годността на предложените кандидати, поради което той задължително разполага със свобода на преценка при упражняването на контрол за законосъобразност на националната процедура за подбор(22).
40.      Според мен Комисията основателно твърди, че жалбоподателят не тълкува правилно точка 39 от обжалваното определение.
41.      Всъщност националният акт, с който се посочват трима кандидати за назначаването им за европейски прокурори, е обвързващ за Съюза не в смисъл, че той трябва задължително да назначи един от предложените кандидати, а в смисъл, че Съветът не може да назначи кандидат, който не е включен в предложението.
42.      Доказателство за това е обстоятелството, че ако Съветът отхвърли всички кандидатури, (единствено) държавата членка може да направи ново предложение(23).
43.      Институциите на Съюза разполагат с пълна свобода при оценката на качествата на кандидатите и в това отношение те не са обвързани от националното предложение. Те обаче са обвързани без право на никакво отклонение от решението на държавата членка да сведе кръга на лицата, които могат да бъдат назначени от Съвета, до трима предложени кандидати. Като определя контекста, в който Съветът трябва да вземе решение, този национален акт за предлагане на кандидати не оставя свобода на преценка (т.е. обвързва) на тази институция на Съюза.
44.      С други думи, Съветът може да отхвърли националното предложение, но не и да го замени или измени. Той не е компетентен да предлага, а само да назначава някого от предложените от държавите членки кандидати.
45.      Актът за предлагане на кандидати (обвързващ за Съвета при посочените по-горе условия) подлежи на съдебен контрол само от националните съдилища. Обратно, съдът на Съюза упражнява контрол за действителност на назначаването от Съвета на един от предложените от държавата членка кандидати.
46.      Следователно Общият съд не е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че не е компетентен да се произнесе по законосъобразността на предложението за кандидати, представено от гръцките органи на Съвета, тъй като в това отношение са компетентни гръцките съдилища.
47.      YS твърди, че не е възможно Съветът да е обвързан от предложение, което е изготвено след провеждане на явно незаконосъобразна процедура. В подкрепа на този довод той дава примери, които самият той определя като крайни(24).
48.      Този довод на YS се основава на хипотези, които не съответстват на разглеждания случай(25) и следователно не могат да повлияят на изхода на обжалването, което е свързано единствено с фактите, които Общият съд е взел предвид.
49.      Ако Съдът счете за необходимо да се произнесе по този довод на YS въпреки хипотетичния му характер, считам, че трябва да го отхвърли.
50.      Всъщност, ако държава членка организира открита процедура за подбор, което трябва да направи съгласно Регламент 2017/1939, тя трябва да е уредена по такъв начин, че да е в съответствие с правото на Съюза:
–        на първо място, тази процедура трябва да е съобразена с Регламент 2017/1939, т.е. трябва да е замислена така, че да позволява да бъдат избрани кандидати, които отговарят на условията, предвидени в член 16, параграф 1 от посочения Регламент,
–        на второ място, процедурата като цяло трябва да е в съответствие с принципите и нормите на правото на Съюза, по-конкретно със забраната за дискриминация.
51.      В настоящото производство по обжалване обаче се разглежда различен въпрос, който се свежда до валидността на самото Решение 2023/1335. Този въпрос не може да се отъждестви с въпроса кой следва да гарантира спазването на правото на Съюза във връзка с националното предлагане на кандидати за европейски прокурори.
52.      Разбира се, контролът за законосъобразност на това предложение не е от компетентността на Съвета, както твърди YS, нито на съда на Съюза, тъй като съдебната практика, обобщена в решение Berlusconi и Fininvest, възлага контрола за законосъобразност на националните актове при посочените по-горе условия в случаи като разглеждания на националните съдилища.
53.      Гореизложеното се потвърждава от констатацията на Съда в случай, сходен с разглеждания: контрол върху актовете, които са част от процедурата за назначаване на съдиите в Общия съд. Става въпрос за решение от 29 юли 2024 г., Valančius(26).
54.      Процедурата за назначаване на съдия в Общия съд се разделя на три етапа, от които за настоящото обжалване са релевантни първият и вторият:
–        при първия етап правителството на съответната държава членка предлага кандидат за длъжността, като предава това предложение на генералния секретариат на Съвета,
–        при втория етап комитетът, предвиден в член 255 ДФЕС, дава становище относно годността на този кандидат да изпълнява длъжността съдия в Общия съд, от гледна точка на изискванията, залегнали в член 254, втора алинея ДФЕС.
55.      Съдът, без изобщо да поставя под въпрос компетентността на националния съд да провери законосъобразността на предложение за кандидатура за Общия съд (прието от националните органи на първия етап от процедурата)(27), предоставя на запитващата юрисдикция тълкуване на разпоредбите на Съюза, за които се отнася преюдициалното ѝ запитване.
56.      Според Съда контролът за законосъобразност на предложението за кандидат за съдия в Общия съд, направено от националните органи на първия етап от процедурата, се извършва от националния съд, който следва да я провери „от гледна точка на изискванията, предвидени от […] разпоредби[те]“ на правото на Съюза, уреждащи процеса на назначаване(28).
57.      В крайна сметка не би имало причина Съветът да е неизбежно принуден да приеме предложение, произтичащо от процедура, която не е в съответствие с правото на Съюза. Напротив, той може да разчита на гаранциите на контрола за законосъобразност на това предложение, извършен при необходимост от националните съдилища.
58.      Със сигурност Съветът може да получи предложение, чието изготвяне не е било разгледано от национален съд, било защото не е имало подлежаща на съдебен контрол публична процедура за подбор или защото никой не го е оспорвал. В първия случай липсва предмет на контрол (включително за Съвета), а във втория случай се прилага презумпцията за законосъобразност на актовете на държавните органи, които са подлежали на съдебен контрол, но не са били оспорени(29).
59.      В настоящия случай, както е посочено по-горе, е образувано производство пред националния съд относно законосъобразността на предложението на CSM. В това производство може да се установи дали гръцката процедура за подбор на кандидати за длъжността европейски прокурор е трябвало да допуска представянето на кандидатури от съдии, а не само от членове на прокуратурата.
2.      По второто основание за обжалване
60.      С второто основание за обжалване се твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че YS няма все още съществуващ и възникнал правен интерес да иска отмяната на Решение 2023/1335.
61.      Считам, че доколкото следва да се отхвърли първото основание за обжалване, не е необходимо да се разглежда второто основание.
62.      Всъщност, ако Съдът потвърди, че Общият съд не е компетентен да разгледа исканията на жалбоподателя, тази констатация е пречка за разглеждането на всяко друго основание за обжалване.
63.      Въпреки това ще разгледам това второ основание за обжалване, в случай че Съдът уважи първото основание.
а)      Доводи на страните
64.      YS счита, че:
–        уважаването на първото основание за обжалване означава, че Общият съд е компетентен да „преразгледа“ Решение 2023/1335, включително „подготвителния акт/решението на CSM“. Евентуалната констатация на Общия съд, че решението на CSM е незаконосъобразно, води до отмяна на отхвърлянето на кандидатурата на YS(30),
–        обвързването на процесуалната му легитимация да иска отмяната на Решение 2023/1335, с отмяната преди това от национален съд на отхвърлянето на кандидатурата му е равнозначно на лишаването му от право на ефективни правни средства за защита, тъй като, когато приключи националното съдебно производство, срокът за обжалване на посоченото решение пред Общия съд вече ще е изтекъл,
–        има риск националният съд, сезиран с жалбата срещу решението на CSM, да не отправи преюдициално запитване до Съда,
–        нарушението на правото му на ефективни правни средства за защита не може да се поправи чрез иск за обезщетение.
65.      Съветът и Комисията твърдят по същество, че Общият съд е приложил правилно практиката на Съда относно процесуалната легитимация за подаване на жалба за отмяна.
б)      Анализ
66.      Общият съд, както посочих по-горе, е приел, при условията на евентуалност, че YS не е доказал наличието на все още съществуващ или възникнал правен интерес да иска отмяната на Решение 2023/1335.
67.      Общият съд, като се позовава на предходната си практика(31), припомня, че жалбата за отмяна, подадена от физическо лице, е допустима само ако това лице има правен интерес от отмяната на обжалвания акт. Такъв интерес съществува, когато отмяната на обжалвания акт сама по себе си може да има правни последици и когато жалбата може чрез резултата си да донесе полза на страната, която я е подала.
68.      Изхождайки от тази предпоставка, Общият съд посочва, че процесуалната легитимация на YS да иска отмяната на Решение 2023/1335, зависи от бъдещо и несигурно събитие като отмяната преди това на националното решение, с което кандидатурата му за участие на националния етап от процедурата за подбор е отхвърлена. Това решение е обжалвано пред национален съд, който все още не се е произнесъл.
69.      Считам, че този подход е неправилен. Според мен YS има процесуална легитимация да иска отмяната на Решение 2023/1335, тъй като, след като е искал да участва в процедурата, приключила с това решение, той има интерес от обявяването му за недействително.
70.      Обявяването на Решение 2023/1335 за недействително може да донесе полза за YS (участие в нова процедура за подбор), ако Общият съд уважи доводите му относно задължението на Съвета да упражни контрол върху решението на CSM.
71.      С други думи, считам, че ако се приеме (quod non), че Общият съд е компетентен да се произнесе по законосъобразността на националния етап от процедурата за подбор и следователно да се произнесе (инцидентно) по решението на CSM, трудно може да се оспори, че YS има право да иска отмяната на Решение 2023/1335.
72.      Всъщност евентуалната констатация на Общия съд, че решението на CSM не е в съответствие с член 16, параграф 1 от Регламент 2017/1939 (съгласно който кандидатите за европейски прокурори трябва да са действащи членове на прокуратурата или съдебната система), води до възобновяване на националната процедура, което най-малко би позволило на YS да подаде кандидатурата си. В такъв случай отхвърленият кандидат на националния етап от процедурата би имал процесуална легитимация да оспорва окончателното решение по процедурата в нейната цялост (т.е. Решение 2023/1335).
В.      По съдебните разноски
73.      На основание член 184 от Процедурния правилник на Съда и при направеното от Съвета и Комисията искане в този смисъл YS следва да бъде осъден да заплати съдебните разноски в настоящото производство.
V.      Заключение
74.      С оглед на изложените съображения предлагам на Съда:
–        да отхвърли жалбата,
–        да осъди YS да заплати съдебните разноски.
1      Език на оригиналния текст: испански.
2      Решение на Съвета от 27 юни 2023 година за назначаване на европейските прокурори в Европейската прокуратура (ОВ L 166, 2023 г., стр. 116).
3      Дело YS/Съвет и Комисия (T‑411/23, EU:T:2024:310).
4      Жалбата за отмяна се отнася и до констатацията, че Комисията незаконно се е въздържала да започне производство за установяване на неизпълнение на задължения срещу Република Гърция. Касационното обжалване се отнася само до частта от определението, отнасяща се до искането за отмяна на Решение 2023/1335. Следователно то не е насочено срещу отхвърлянето на искането за установяване на неправомерно бездействие, предявено на основание член 265 ДФЕС.
5      Регламент на Съвета от 12 октомври 2017 година за установяване на засилено сътрудничество за създаване на Европейска прокуратура (ОВ L 283, 2017 г., стр. 1).
6      Към 8 май 2024 г., когато Общият съд постановява обжалваното определение, резултатът от посоченото оспорване все още не е бил известен (т. 44 от обжалваното решение).
7      Уреден от Решение за изпълнение (EС) 2018/1696 на Съвета от 13 юли 2018 година относно правилата за работата на комитета по подбор, предвиден в член 14, параграф 3 от Регламент 2017/1939 (ОВ L 282, 2018 г., стр. 8).
8      Освен това Общият съд отхвърля като недопустимо искането за установяване на неправомерно бездействие на Комисията за това, че не е започнала производство за установяване на неизпълнение на задължения срещу Република Гърция (т. 25—32 от обжалваното определение). YS не обжалва тази част от обжалваното определение.
9      Решение от 19 декември 2018 г.
Berlusconi и Fininvest (C‑219/17, EU:C:2018:1023, наричано по-нататък „решение Berlusconi и Fininvest“).
10      Точки 42—46 от обжалваното определение.
11      Решение от 23 януари 2019 г., Deza/ECHA (C‑419/17 P, EU:C:2019:52, т. 93). Правното основание на тази съдебна практика е член 256, параграф 1, втора алинея ДФЕС, член 58, първа алинея от Статута на Съда на Европейския съюз, член 168, параграф 1, буква г) и член 169, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда.
12      Решение от 4 юли 2000 г., Bergaderm и Goupil/Комисия (C‑352/98 P, EU:C:2000:361, т. 35), и определение от 19 септември 2019 г., Renew Consorzio Energie Rinnovabili/Комисия и Италия (C‑325/19 P, EU:C:2019:768, т. 20).
13      Решение от 7 юли 2005 г., Le Pen/Парламент (C‑208/03 P, EU:C:2005:429, т. 40 и цитираната съдебна практика).
14      Точка 21 от жалбата.
15      Точка 28 от жалбата, в която се цитира решение на Общия съд от 12 януари 2022 г., Verelst/Съвет (T‑647/20, EU:T:2022:5, т. 122).
16      Работата на комитета по подбора е уредена от приложението към Решение за изпълнение 2018/1696. Съгласно правило VI.2 от посоченото приложение комитетът по подбора разглежда кандидатурите с оглед на изискванията, съдържащи се в член 16, параграф 1 от Регламент 2017/1939. Въз основа на констатациите си от разглеждането и изслушването комитетът по подбора изготвя обосновано становище относно квалификацията на кандидатите да изпълняват задълженията на европейски прокурор, и посочва изрично дали даден кандидат отговаря на условията, посочени в член 16, параграф 1 от Регламент 2017/1939 (правило VII.2, първа алинея). В случай че посочените кандидати не отговарят на тези условия, комитетът отправя искане до съответната държава членка да посочи съответен брой нови кандидати (правило VII.2, втора алинея). Накрая комитетът класира кандидатите според тяхната квалификация и опит, указвайки реда на предпочитание, без класирането да е обвързващо за Съвета (правило VII.2, трета алинея).
17      Решение Berlusconi и Fininvest, точка 45.
18      Решение Berlusconi и Fininvest, точка 46.
19      Решение от 29 януари 2020 г., GAEC Jeanningros (C‑785/18, EU:C:2020:46), точка 25: „предвид правомощието за вземане на решения, което следователно принадлежи на националните органи в тази система на разпределение на правомощията [в рамките на процедурата за регистрация на защитено наименование за произход], единствено националните юрисдикции са компетентни да се произнесат по законосъобразността на актовете, приети от тези органи, като актовете, отнасящи се до заявления за регистрация на наименование, които представляват необходим етап от процедурата за приемане на акт на Съюза, при положение че институциите на Съюза не разполагат по отношение на тези актове със свобода на преценка или имат само ограничена такава“.
20      Това е контекстът, в който е постановено решение Berlusconi и Fininvest.
21      Точка 39 от обжалваното определение.
22      Точка 6 от писмената му реплика.
23      Правило VII.2, втора алинея от приложението към Решение за изпълнение 2018/1696.
24      Такъв би бил случаят, ако държава членка предложи само „лица, които притежават необходимите знания, но същевременно са градинари например“ (т. 24 от жалбата); предложи „лица, които са само юристи или адвокати, а не са членове на прокуратурата или съдебната система“ (т. 25 от жалбата); проведе „търг за избор на кандидат […]“ (т. 4 от писмената реплика) или, накрая, публикува покана за представяне на кандидатури, която поражда дискриминация, основана на пола (пак там).
25      (Твърдяната) незаконосъобразност на гръцката процедура за подбор на европейски прокурори няма нищо общо с обстоятелствата, дадени като пример от YS в жалбата му. Нито е отдадено предимство на кандидатури на градинари, нито са допуснати кандидатури на адвокати, нито е обявен търг за длъжностите, нито има данни за дискриминация, основана на пола.
26      Решение по дело C‑119/23 (EU:C:2024:653), наричано по-нататък „решение Valančius“.
27      Решение Valančius, точка 29.
28      Решение Valančius, точка 38.
29      Тези хипотези също са изключени от предмета на настоящото обжалване.
30      Точка 41 от жалбата.
31      В точка 42 от обжалваното определение са цитирани точки 30 и 31 от определение на Общия съд от 17 декември 2020 г., IM/BEI и FEI (T‑80/20, EU:T:2020:636), като от своя страна тя препраща към точки 134 и 135 от решение от 13 септември 2011 г., Dredging International и Ondernemingen Jan de Nul/EMSA (T‑8/09, EU:T:2011:461). В точка 134 от последното решение се посочва, че: „когато офертата на оферент е отхвърлена преди стадия, предшестващ решението за възлагане на поръчката, поради което тя не е била сравнена с другите оферти, наличието на правен интерес на засегнатия оферент да обжалва решението за възлагане на поръчката зависи от отмяната на решението за отхвърляне на неговата оферта. Всъщност само ако това последно решение бъде отменено е възможно отмяната на решението за възлагане на поръчката евентуално да породи правни последици за оферента, чиято оферта е отхвърлена преди стадия, предшестващ решението за възлагане на поръчката, и да му донесе полза чрез отмяната на решение, прието след сравняване на оферти, сред които неправилно не е била включена неговата оферта“.