62021TJ0441_EXT
BENDROJO TEISMO (penktoji išplėstinė kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. kovo 26 d. (
*1
)
„Konkurencija – Karteliai – Europos vyriausybių obligacijų sektorius – Sprendimas, kuriuo konstatuojamas SESV 101 straipsnio ir EEE susitarimo 53 straipsnio pažeidimas – Kainų derinimas ir prekyba obligacijomis – Keitimasis neskelbtina komercine informacija – Vienas tęstinis pažeidimas – Konkurencijos ribojimas dėl tikslo – Teisėtas interesas nustatyti pažeidimus – Baudos dydžio skaičiavimas – Bazinis dydis – Pardavimų vertės pakaitinė vertė – Neribota jurisdikcija“
Bylose T‑441/21, T‑449/21, T‑453/21, T‑455/21, T‑456/21 ir T‑462/21
UBS Group AG, įsteigtas Ciuriche (Šveicarija),
UBS AG, įsteigtas Ciuriche,
atstovaujami avocats I. Ioannidis ir C. Riis-Madsen,
ieškovai byloje T‑441/21,
Natixis, įsteigtas Paryžiuje (Prancūzija), atstovaujamas Barristers-aT‑Law J. Stratford, E. Neill, avocats J.-J. Lemonnier, L. Ghebali ir solicitor M. García,
ieškovas byloje T‑449/21,
UniCredit SpA, įsteigtas Milane (Italija),
UniCredit Bank
AG, įsteigtas Miunchene (Vokietija),
atstovaujami avocats I. Vandenborre, S. Dionnet, M. Siragusa, G. Rizza, B. Massella Ducci Teri, M. Lesaffre, T. Selwyn Sharpe ir I. Antoniou,
ieškovai byloje T‑453/21,
Nomura International plc, įsteigtas Londone (Jungtinė Karalystė),
Nomura Holdings, Inc., įsteigtas Tokijuje (Japonija),
atstovaujami avocat W. Howard, Barristers at Law M. Demetriou, C. Thomas, solicitors N. Seay ir S. Whitfield,
ieškovai byloje T‑455/21,
Bank of America N.A., įsteigtas Šarlotėje, Šiaurės Karolinoje (JAV),
Bank of America Corporation, įsteigtas Vilmingtone, Delavere (JAV),
atstovaujami Barristers-aT‑Law D. Bailey, D. Gregory, KC J. Turner, solicitor D. Liddell ir avocat D. Slater,
ieškovai byloje T‑456/21,
Portigon AG, įsteigtas Diuseldorfe (Vokietija), atstovaujamas avocats H.-J. Niemeyer, M. Röhrig ir C. Dankerl,
ieškovas byloje T‑462/21,
prieš
Europos Komisiją, atstovaujamą, byloje T‑441/21: M. Domecq, S. Baches Opi, M. Farley ir T. Franchoo; byloje T‑449/21: M. Farley, T. Franchoo ir I. Söderlund; byloje T‑453/21: M. Farley, T. Franchoo, S. Baches Opi ir M. Domecq; byloje T‑455/21: S. Baches Opi, M. Domecq, M. Farley ir T. Franchoo; byloje T‑456/21: S. Baches Opi, M. Domecq, M. Farley ir T. Franchoo ir byloje T‑462/21: M. Farley, A. Keidel, T. Franchoo ir L. Wildpanner,
atsakovę,
BENDRASIS TEISMAS (penktoji išplėstinė kolegija),
kurį sudaro pirmininkas S. Papasavvas, teisėjai J. Svenningsen (pranešėjas), C. Mac Eochaidh, J. Martín y Pérez de Nanclares ir M. Stancu,
posėdžio sekretorė M. Zwozdziak-Carbonne, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
įvykus 2023 m. birželio 6, 7, 8, 9, 12, 13 ir 14 d. posėdžiams,
priima šį
Sprendimą (
1
)
1
SESV 263 straipsniu grindžiamu ieškiniu byloje T‑441/21 UBS Group AG ir UBS AG (toliau kartu – UBS) prašo, pirma, panaikinti 2021 m. gegužės 20 d. Komisijos sprendimą C(2021) 3489 final byloje pagal SESV 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį (byla AT.40324 – Europos vyriausybių obligacijos) (toliau – ginčijamas sprendimas) ir, antra, sumažinti jiems minėtu sprendimu skirtos baudos dydį.
2
SESV 263 straipsniu grindžiamu ieškiniu byloje T‑449/21 Natixis prašo panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jis susijęs su juo.
3
SESV 263 straipsniu grindžiamu ieškiniu byloje T‑453/21 UniCredit SpA ir UniCredit Bank AG (toliau kartu – UniCredit) prašo, pirma, panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jis susijęs su jais, ir, antra, sumažinti jiems tuo sprendimu skirtos baudos dydį.
4
SESV 263 straipsniu grindžiamu ieškiniu byloje T‑455/21 Nomura International plc ir Nomura Holdings, Inc. (toliau kartu – Nomura) prašo, pirma, panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jis susijęs su jais, ir, antra, sumažinti jiems tuo sprendimu skirtos baudos dydį.
5
SESV 263 straipsniu grindžiamu ieškiniu byloje T‑456/21 Bank of America N.A. ir Bank of America Corporation (toliau kartu – BofA) prašo panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jis susijęs su jais.
6
SESV 263 straipsniu grindžiamu ieškiniu byloje T‑462/21 Portigon AG, buvęs WestLB AG, prašo panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jis susijęs su juo.
I. Ginčo aplinkybės
A. Dėl Europos vyriausybių obligacijų sektoriaus
7
Nagrinėjami veiksmai yra susiję su Europos vyriausybių obligacijomis (toliau – EVO), t. y. valstybės obligacijomis eurais, kurias išleido euro zonos valstybių narių centrinės vyriausybės. EVO yra skolos vertybiniai popieriai, padedantys Europos valstybių vyriausybėms pritraukti lėšų tam tikroms išlaidoms ar investicijoms finansuoti, be kita ko, esamai skolai refinansuoti.
8
Taigi valstybė narė (emitentė) gali išleisti obligaciją, kad pasiskolintų pinigų (tariamą sumą) iš investuotojo (turėtojo) nustatytam terminui, kuris gali būti trumpas (pavyzdžiui, dveji metai) arba ilgas (pavyzdžiui, 10 arba 30 metų) už iš anksto nustatytą fiksuotą arba kintamą palūkanų normą. Obligacijos turėtojas iš emitentės reguliariai gauna palūkanas (kuponą), o sutartą išpirkimo termino pabaigos dieną jam taip pat grąžinama tariama suma.
9
EVO jų emitentės arba jos vardu pirmą kartą pasiūlomos parduoti pirminėje rinkoje, o vėliau jomis prekiaujama antrinėje rinkoje.
10
Šių rinkų veikimas, aprašytas ginčijamo sprendimo 3–51 konstatuojamosiose dalyse, šiame sprendime trumpai apibūdintas toliau.
1.
Išleidimas pirminėje rinkoje
11
EVO išleidžia centrinės valdžios institucijos pirminėje rinkoje. Atlikti šią emisiją dažnai pavedama [valstybės] skolos valdymo padaliniui (angl. debt management office), kuris nustato obligacijų išleidimo procedūrą. Ši procedūra paprastai vyksta arba aukciono būdu, t. y. vykdant aukciono formos konkurso procedūrą, arba dalyvaujant sindikate, t. y. privataus platinimo mažesnei ūkio subjektų grupei procedūrą.
12
Obligacijas viena ar kita iš minėtų formų gali įsigyti tik finansų įstaigos, turinčios iždo vertybinių popierių specialistų (pirminių maklerių, angl. primary dealers) statusą. Šie specialistai konkuruoja pirminėje rinkoje dėl šių EVO įsigijimo. Įsigiję EVO, jie gali jas pasilikti arba perparduoti antrinėje rinkoje kitoms finansų įstaigoms arba investuotojams.
13
Aukciono atveju iždo vertybinių popierių specialistai pateikia pirkimo kainos pasiūlymą.
14
Iždo vertybinių popierių specialistams taikomi įvairūs įpareigojimai. Pirma, iš jų tam tikru mastu reikalaujama dalyvauti aukcionuose ir per tam tikrą referencinį laikotarpį įsigyti bei antrinėje rinkoje išplatinti didelį kiekį EVO. Be to, paprastai manoma, kad jie atlieka rinkos formuotojų (angl. market maker) vaidmenį antrinėje rinkoje, skelbdami dvikryptes kainas (angl. two-way prices), t. y. siūlomą (pirkimo) kainą (angl. bid price) ir prašomą (pardavimo) kainą (angl. ask price), ir prekiaudami šiomis kainomis apskritai ir nuolat, o ne sudarydami atskirus sandorius. Skolos valdymo padaliniai daro tam tikrą spaudimą iždo vertybinių popierių specialistams, juos klasifikuodami, visų pirma pagal jų išplatinamus EVO kiekius ir jų dalyvavimą aukcionuose. Aukštas reitingas klasifikacijoje gali reikšti pirmenybės teisę dalyvauti sindikatuose ir gauti susijusių išvestinių finansinių priemonių užsakymų.
15
Kaina, kurią iždo vertybinių popierių specialistai nusprendžia siūlyti aukcionuose, priklauso nuo referencinės kainos, t. y. kainos, už kurią panašios obligacijos siūlomos antrinėje rinkoje. Jei aukcione parduodama nauja esamos obligacijos dalis (angl. tap) – t. y. naujai pasiūlomos jau išleistos EVO, kurių pirminė išpirkimo termino pabaigos data, tariama suma ir kuponas yra tokie patys, bet jos parduodamos dabartine kaina – informacija apie kainą yra lengvai prieinama, nes atitinkamos EVO jau siūlomos antrinėje rinkoje.
16
Šiomis aplinkybėmis obligacijų kaina paprastai nustatoma kaip jų tariamos sumos procentinė dalis, kuri paprastai reiškiama tik šimtųjų dalių tikslumu.
17
Tokiomis aplinkybėmis iždo vertybinių popierių specialistų pirminėje rinkoje teikiamuose šių obligacijų pasiūlymuose dažnai viršijama antrinėje rinkoje vyraujanti obligacijų medianinė kaina (angl. mid-price arba mid). Ši kaina yra pirkimo kainos ir pardavimo kainos, vyraujančios antrinėje rinkoje, vidurkis ir išreiškiama centais (dviejų skaičių po kablelio tikslumu). Šios dviejų rūšių kainos yra kainos, už kurias antrinės rinkos prekiautojai yra pasirengę atitinkamai pirkti arba parduoti atitinkamą EVO. Taigi minėtų specialistų pateiktas pasiūlymas apima kainos skirtumą (angl. spread) nuo medianinės kainos.
18
Pasibaigus aukciono laikotarpiui, valstybės narės emitentės skolos valdymo padalinys paskelbia aukciono rezultatus ir paskirsto EVO iždo vertybinių popierių kiekius specialistams, pradėdamas nuo didžiausią kainą pasiūliusių dalyvių. Pastarieji paprastai gauna visą EVO kiekį, kurį buvo pasisiūlę įsigyti.
19
Praktiškai iždo vertybinių popierių specialistų pasiūlymo dydis priklauso nuo to, kaip jie vertina rinkos sąlygas, ir nuo poreikio gauti didelę dalį aptariamos EVO emisijos. Taigi tam tikras iždo vertybinių popierių specialistas gali pateikti pasiūlymą dėl didesnės kainos nei medianinė kaina, t. y. didesnės kainos pasiūlymą (angl. overbidding), arba pasiūlymą dėl artimesnės medianinei kainos, kartais vadinamą „rinkos kainos pasiūlymu“ (angl. flat). Siūlant didesnę kainą, iš pradžių įsigijus išleistas EVO galima patirti finansinį nuostolį (nes iždo vertybinių popierių specialistas negali jų perparduoti antrinėje rinkoje už tą pačią kainą), bet tokiu atveju iždo vertybinių popierių specialistas tikisi, kad dėl savo statuso (suteikiančio jam galimybę dalyvauti sindikatuose ar kitų pranašumų) vėliau prekiaudamas antrinėje rinkoje galės šį nuostolį kompensuoti.
20
Sindikato atveju skolos valdymo padalinys paveda iždo vertybinių popierių specialistų grupei (pagrindiniams makleriams) padėti jam išplatinti naują EVO rinkoje arba panaudoti esamą EVO. Šie pagrindiniai makleriai įsipareigoja nupirkti didžiąją dalį išleistų EVO ir parduoti jas investuotojams antrinėje rinkoje. Sindikato procedūra yra mažiau paplitusi nei aukcionas, bet paprastai jo kiekis ir trukmė būna didesni. Valstybės narės dažnai naudoja sindikatą dideliais kiekiais išleisdamos naujas EVO.
21
Dalyvavimas sindikatuose iždo vertybinių popierių specialistams, kurie atrenkami kaip pagrindiniai makleriai, tampa pranašumu ne tik reputacijos atžvilgiu, bet ir dėl to, kad atlygis jiems mokamas iš platinimo komisinių. Vis dėlto ši atranka atliekama visų pirma remiantis jų reitingu, grindžiamu rezultatais, pasiektais aukcionuose, kuriuose jie dalyvavo (šie rezultatai būna susiję su įsigytų EVO kiekiu ir emitentei pasiūlytomis kainomis). Taigi perspektyva turėti galimybę dalyvauti sindikate yra vienas iš veiksnių, motyvuojančių minėtus specialistus per aukcionus teikti konkurencingus pasiūlymus (žr. šio sprendimo 19 punktą).
22
Pagrindiniai makleriai padeda skolos valdymo padaliniams nustatyti išleisimų EVO kainą, remiantis tam tikra referencine obligacija antrinėje rinkoje. Šiuo tikslu jie gali gauti informaciją iš savo prekybos EVO vidaus padalinio.
23
Atvirkščiai, pagrindiniai makleriai turi išlaikyti griežtą konfidencialumą savo vidaus padalinio atžvilgiu, nes šis dalyvauja prekyboje antrinėje rinkoje. Taigi atsakomybė už sindikatus iš esmės tenka kitai grupei nei pagrindinio banko prekybos EVO vidaus padalinio darbo grupė.
2.
Prekyba antrinėje rinkoje
24
Jei iždo vertybinių popierių specialistai nusprendžia nelaikyti pirminėje rinkoje įsigytų EVO iki jų išpirkimo termino pabaigos datos, jie jas pasiūlo antrinėje rinkoje, siekdami parduoti kitiems bankams, kurie nebūtinai turi turėti iždo vertybinių popierių specialistų statusą (vadinamieji D2D sandoriai), arba kitiems investuotojams (vadinamieji D2C sandoriai). EVO naudojamos investavimo tikslais, apsidraudimui (angl. hedging) arba kaip atskaitos taškas nustatant kito turto kainą. Prekyba vyksta „nebiržiniu būdu“ (angl. over-the-counter), t. y. be centrinės biržos, elektroninėmis priemonėmis arba per brokerius.
a)
EVO kainos formavimas antrinėje rinkoje
25
EVO vertė antrinėje rinkoje priklauso nuo jos grąžos suėjus išpirkimo terminui (angl. yield), kurią sudaro jos tariamos sumos, fiksuoto kupono ir iš prekybos obligacijomis gauto pelno arba patirtų nuostolių metinė procentinė dalis. Kaina, kuria EVO prekiaujama, kinta priklausomai nuo įvairių veiksnių, kaip antai ekonominės aplinkos pokyčių (pavyzdžiui, bendro palūkanų normų pokyčio rinkose arba infliacijos lūkesčių) arba emitentei būdingų veiksnių (pavyzdžiui, suvokiamos rizikos, likvidumo arba galimybės įsigyti paskesnės emisijos obligacijų). Taigi EVO grąžos ir kainos dydžiai yra atvirkščiai proporcingi: mažesnė grąža lemia kainos padidėjimą, o didesnė grąža – jos sumažėjimą.
26
Šiame kontekste grąžos kreivė (ang. yield curve) dažnai naudojama siekiant parodyti tikėtiną EVO grąžą, priklausančią nuo jų išpirkimo termino (ang. time to maturity). Taigi tokia kreivė netiesiogiai atspindi EVO kainą finansų rinkose, atsižvelgiant į investuotojų lūkesčius, susijusius su infliacijos, palūkanų normų ir bendrosios rizikos raidos tendencijomis (ekonomine aplinka ir emitentės finansine padėtimi).
b)
Antrinės rinkos dalyviai
27
Kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 11 ir 40 konstatuojamųjų dalių, taip pat iš jo 10 išnašos, iždo vertybinių popierių specialistai paprastai turi veikti kaip rinkos formuotojai antrinėje rinkoje, šio sprendimo 14 punkte aprašytu būdu nurodydami dvikryptes obligacijų kainas.
28
Kai bankai veikia antrinėje rinkoje, jie siekia uždirbti pajamų, gaudami skirtumą tarp siūlomos ir prašomos kainų. Šių dviejų kainų skirtumas (angl. spread) sudaro banko pajamas iš viso obligacijos pirkimo ir perpardavimo sandorio.
29
Valdydami savo portfelius prekiautojai gali užimti ilgąsias arba trumpąsias prekybos pozicijas. Kai prekiautojas užima ilgąją poziciją tam tikros obligacijos atžvilgiu, jis laiko arba perka obligacijas prieš jas perparduodamas, taip spekuliuodamas pelnu, kurio tikisi obligacijos vertės padidėjimo atveju; kitaip tariant, prekiautojas tikisi, kad obligacijų kaina pakils ir dėl to padidės jo turimų obligacijų vertė. Kai prekiautojas užima trumpąją poziciją, jis parduoda obligacijas, kurios jam nepriklauso. Vėliau jam tenka jas nupirkti ir jis lažinasi, kad jų vertė sumažės; kitaip tariant, prekiautojas tikisi, kad obligacijų kaina sumažės, kad jis galėtų jas nusipirkti mažesne kaina nei ta, už kurią jas pardavė.
30
Valdydami savo portfelius, prekiautojai taip pat sudaro apsidraudimo sandorius (ang. hedging), kuriais siekiama ilgąją poziciją kompensuoti parduodant obligacijas, o trumpąją poziciją – jas perkant.
B. Dėl administracinės procedūros, po kurios buvo priimtas ginčijamas sprendimas
31
Atsižvelgdama į 2015 m. liepos 29 d. pateiktą prašymą, 2016 m. sausio 27 d. Europos Komisija sąlyginai atleido The Royal Bank of Scotland Group plc ir The Royal Bank of Scotland plc (toliau kartu – RBS), kurie vėliau tapo atitinkamai NatWest Group plc ir NatWest Markets Plc (toliau kartu vadinami NatWest), nuo baudos, vadovaudamasi Komisijos pranešimo dėl atleidimo nuo baudų ir baudų sumažinimo kartelių bylose (OL C 298, 2006, p. 17; toliau – Pranešimas dėl atleidimo nuo baudų) 8 straipsnio a punktu.
32
Atitinkamai 2016 m. birželio 29 d. ir rugsėjo 30 d. UBS ir Natixis pateikė prašymus sumažinti jiems skirtas baudas pagal Pranešimo dėl atleidimo nuo baudų 23 punktą.
33
Komisija, vadovaudamasi 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų [SESV 101 ir 102] straipsniuose, įgyvendinimo (OL L 1, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205) 18 straipsnio 2 dalimi arba Pranešimo dėl atleidimo nuo baudų 12 punktu, išsiuntė ginčijamo sprendimo adresatams ir kitiems bankams prašymus pateikti informacijos.
34
2019 m. sausio 31 d. Komisija, pirma, pradėjo sprendimo priėmimo pagal Reglamento Nr. 1/2003 III skyrių procedūrą, remdamasi 2004 m. balandžio 7 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 773/2004 dėl bylų nagrinėjimo Komisijoje pagal [SESV 101 ir 102] straipsnius tvarkos (OL L 123, 2004, p. 18; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 3 t., p. 81) 2 straipsnio 1 dalimi, ir, antra, išsiuntė, be kita ko, UBS, Natixis, UniCredit, Nomura, BofA, Portigon, kuris pakeitė banką WestLB, ir NatWest pranešimą apie prieštaravimus (toliau – pranešimas apie prieštaravimus). Ta proga Komisija taip pat informavo bankus UBS ir Natixis, kad jie negali būti atleisti nuo baudų, bet yra atitinkamai antrasis ir trečiasis bankai, pateikę įtariamo pažeidimo įrodymų, ir kad a priori jiems skirtos baudos, jei bus skirtos, gali būti sumažintos.
35
Visiems bankams, kuriems išsiųstas pranešimas apie prieštaravimus, buvo suteikta galimybė susipažinti su Komisijos tyrimo medžiaga. Pagal Reglamento Nr. 773/2004 10 straipsnio 2 dalį jie visi pateikė rašytines pastabas dėl šio pranešimo. Remdamiesi šio reglamento 12 straipsnio 1 dalimi, jie taip pat pateikė savo argumentus per 2019 m. spalio 22–24 d. įvykusį posėdį.
36
2020 m. lapkričio 6 d. Komisija išsiuntė kiekvienam bankui, kuriam buvo adresuotas pranešimas apie prieštaravimus ir galėjo būti skirtos baudos, raštą (toliau – raštas dėl baudų), jame pateikė papildomų paaiškinimų dėl šios institucijos pasiūlytos metodikos, pagal kurią nagrinėjamu atveju buvo nustatyta pardavimų vertės pakaitinė vertė (toliau – pakaitinė vertė). Kartu su šia metodika pateikti duomenys, kuriais ji buvo grindžiama, ir numatytas pakaitinės vertės dydis, kiekvienam bankui adresatui nustatytas taikant šią metodiką. UBS atsakomąsias pastabas pateikė 2020 m. gruodžio 18 d., UniCredit – 2020 m. lapkričio 24 d. ir 2021 m. sausio 8 d., Nomura – 2020 m. lapkričio 24 d. ir 2021 m. sausio 8 d., o Portigon – 2021 m. sausio 15 d.
37
2020 m. lapkričio 12 d. Komisija išsiuntė bankams, kuriems buvo skirtas pranešimas apie prieštaravimus, raštą su išdėstytomis faktinėmis aplinkybėmis, ragindama juos pateikti savo pastabas dėl šiame pranešime pateiktų faktų papildymų ir pataisymų, susijusių su pranešime apie prieštaravimus nurodytais elementais (toliau – raštas dėl faktinių aplinkybių). Šiuo tikslu šiems bankams adresatams dar kartą leista susipažinti su Komisijos tyrimo byla. Dauguma šių bankų savo pastabas pateikė nuo 2020 m. gruodžio 8 d. iki 2021 m. sausio 8 d.
38
2021 m. gegužės 20 d. Komisija, remdamasi Reglamento Nr. 1/2003 7 ir 23 straipsniais, priėmė ginčijamą sprendimą.
C. Dėl ginčijamo sprendimo
1.
Dėl ginčijamo pažeidimo nustatymo
39
Ginčijamame sprendime Komisija paminėjo daugiau kaip 380 suinteresuotųjų bankų prekiautojų pokalbių nuolatinėse interneto pokalbių svetainėse (angl. persistent chatrooms), daugiausia dviejose pokalbių svetainėse, pavadintose DBAC ir CODS & CHIPS, ir per dvišalius pokalbius telefonu arba tikralaikius pokalbius (angl. instant messages), laikotarpiu nuo 2007 m. sausio 3 d. iki 2012 m. kovo 28 d. imtinai.
40
Komisijos teigimu, per šiuos pokalbius buvo keičiamasi neskelbtina komercine informacija, kurią gavę suinteresuotieji bankai būdavo informuojami apie vienas kito elgesį ir strategijas, taigi galėjo atitinkamai pritaikyti savo prekybos strategijas, taip pat derinti savo elgesį ir įgyti konkurencinių pranašumų, susijusių su EVO emisija, platinimu ar prekyba rinkoje (žr. ginčijamo sprendimo 94 ir 95 konstatuojamąsias dalis).
41
Atsižvelgdama į tai, Komisija nusprendė, kad bendrasis prekiautojų bendradarbiavimo tikslas buvo padėti vieni kitiems sudaryti rinkos sandorius, mažinant su EVO emisija arba prekyba jomis susijusį neapibrėžtumą, siekiant padidinti pajamas tiek pirminėje, tiek antrinėje rinkose, gaunamas iš suinteresuotųjų bankų dalyvavimo EVO emisijoje ir prekiaujant jomis. Taip elgdamiesi šie bankai sąmoningai pakeitė konkurencijos riziką praktišku tarpusavio bendradarbiavimu, taip darydami žalą kitiems rinkos dalyviams, savo klientams ar skolos valdymo padaliniams.
42
Komisijos nuomone, nagrinėjamus pokalbius analizės tikslais galima suskirstyti į keturias veiksmų kategorijas, kurios yra glaudžiai susijusios tarpusavyje ir iš dalies sutampa (žr. ginčijamo sprendimo 93 ir 95 konstatuojamąsias dalis bei 5.1.3.2 skirsnį).
43
Šias keturias veiksmų kategorijas atitinkamai sudaro:
–
pirma – bandymai, atsižvelgiant į veiksmus pirminėje rinkoje, daryti įtaką vyraujančiai rinkos kainai antrinėje rinkoje (toliau – 1 kategorija),
–
antra – bandymai suderinti pirminėje rinkoje (arba per aukcionus) teikiamus pasiūlymus (toliau – 2 kategorija),
–
trečia – bandymai suderinti pirminėje rinkoje siūlomos didesnės kainos (arba perviršinių) siūlymų lygį (toliau – 3 kategorija),
–
ketvirta – kitas keitimasis neskelbtina informacija, įskaitant keitimąsi informacija, susijusia, pirma, su kainos nustatymo elementais, pozicijomis ar kiekiais ir konkrečioms sandorio šalims skirtomis strategijomis, taikomomis individualiai prekiaujant antrinėje rinkoje (toliau – 4 kategorijos i punktas), antra, su individualiomis rekomendacijomis skolos valdymo padaliniui (toliau – 4 kategorijos ii punktas) ir, trečia, su sindikatų kainų nustatymo laiku (toliau – 4 kategorijos iii punktas) (toliau kartu – 4 kategorija).
44
Dėl nagrinėjamų veiksmų teisinio kvalifikavimo Komisija padarė išvadą, kad jais buvo padarytas vienas tęstinis pažeidimas, kurį sudarė susitarimai ar suderinti veiksmai, kuriais siekta riboti ar iškraipyti konkurenciją EVO sektoriuje Europos ekonominėje erdvėje (EEE).
45
Prieš padarydama šią išvadą Komisija pirmiausia nusprendė, kad nagrinėjamais veiksmais buvo padarytas vienas tęstinis pažeidimas, visų pirma atsižvelgdama į pokalbių turinį, naudotus metodus, kai kurių veiksmų sistemingumą ir dalyvavusius subjektus. Konkrečiai kalbant, minėti veiksmai atitiko tą pačią schemą, buvo bendro modelio dalis, nes kartelyje dalyvavo ta pati asmenų grupė, įvairiai veiklai buvo naudojamos tos pačios ryšių palaikymo priemonės, pokalbiai buvo dažni, vyko tuo pačiu laikotarpiu ir apėmė tapačias arba iš dalies sutampančias temas (žr. ginčijamo sprendimo 412–421 konstatuojamąsias dalis).
46
Antra, Komisija nusprendė, kad ginčijamo vieno tęstinio pažeidimo tikslas buvo riboti ar iškreipti konkurenciją, nes konkurentų rato nariai keitėsi neskelbtina komercine informacija, siekdami suderinti savo strategijas, susijusias su EVO įsigijimu pirminėje rinkoje arba prekyba šiomis obligacijomis antrinėje rinkoje. Šie veiksmai galėjo turėti įtakos įprastam EVO kainos sudedamųjų dalių kursui (žr. ginčijamo sprendimo 495 konstatuojamąją dalį).
47
Trečia, Komisija padarė išvadą, kad, be kita ko, atsižvelgiant į tai, jog nagrinėjami veiksmai vyko Europos Sąjungoje ir EEE esančiuose prekybos padaliniuose, jie buvo įgyvendinti EEE ir turėjo didelį, tiesioginį ir numatomą poveikį konkurencijai EEE. Vadinasi, šie veiksmai galėjo padaryti reikšmingą poveikį prekybai tarp valstybių narių ir EEE susitarimo šalių, todėl Komisija buvo kompetentinga taikyti ir SESV 101 straipsnį, ir EEE susitarimo 53 straipsnį (žr. ginčijamo sprendimo 725 ir 726 konstatuojamąsias dalis).
48
Ketvirta, Komisija nusprendė, kad, be kita ko, atsižvelgiant į tai, jog nagrinėjamais veiksmais buvo ribojama dėl tikslo, nagrinėjamu atveju nebuvo įvykdyta nė viena iš SESV 101 straipsnio 3 dalyje ir EEE susitarimo 53 straipsnio 3 dalyje nurodytų sąlygų (žr. ginčijamo sprendimo 728 ir 731 konstatuojamąsias dalis).
2.
Dėl baudų skyrimo
49
Dėl baudos skyrimo suinteresuotiesiems bankams už jų dalyvavimą darant ginčijamą pažeidimą Komisija pirmiausia pažymėjo, kad pagal Reglamento Nr. 1/2003 25 straipsnį jos įgaliojimui skirti baudą BofA ir Natixis yra suėjęs senaties terminas, nes jų dalyvavimas nutrūko daugiau nei prieš penkerius metus iki tyrimo pradžios (žr. ginčijamo sprendimo 778 konstatuojamąją dalį).
50
Vis dėlto remdamasi Reglamento Nr. 1/2003 7 straipsnio 1 dalies paskutiniu sakiniu Komisija nustatė, kad abu bankai padarė ginčijamą pažeidimą (žr. ginčijamo sprendimo 780–784 konstatuojamąsias dalis).
51
Antra, Komisija nurodė, kad nustatydama kitiems bankams, būtent UBS, UniCredit, Nomura, Portigon ir NatWest, skirtos baudos dydį ji rėmėsi Pagal Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalies a punktą skirtų baudų apskaičiavimo gairėmis (OL C 210, 2006, p. 2; toliau – gairės) (žr. ginčijamo sprendimo 807 konstatuojamąją dalį). Vis dėlto atsižvelgdama į finansų sektoriaus ypatumus ir ypač į tai, kad tokie finansiniai produktai, kaip EVO, nebuvo parduodami įprastine prasme, Komisija, užuot rėmusis „pardavimų verte“, susijusia su EVO emisija ir prekyba, nusprendė, kad tikslinga nustatyti pakaitinę vertę. Ši vertė buvo nustatyta, remiantis, pirma, EVO, kuriomis suinteresuotieji bankai prekiavo antrinėje rinkoje atitinkamais jų dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiais, tariama suma ir, antra, 32 reprezentatyvių EVO kategorijų pirkimo ir pardavimo kurso skirtumais (žr. ginčijamo sprendimo 813–832 konstatuojamąsias dalis).
52
Paskui Komisija apskaičiavo kiekvienam iš ankstesniame punkte nurodytų bankų skirtinos baudos dydį: kaip numatyta gairėse, nustatė tam tikrą bazinį baudos dydį, visų pirma grindžiamą pažeidimo sunkumu ir trukme, ir šį bazinį dydį pakoregavo atsižvelgdama į tokius argumentus, kaip galimos sunkinančios ar lengvinančios aplinkybės, teisės aktuose nustatyta didžiausia leistina riba arba Pranešimu dėl atleidimo nuo baudų grindžiamos taisyklės.
53
Šiuo klausimu pasakytina, pirma, kad, taikant maksimalią 10 % praėjusių finansinių metų bendros apyvartos didžiausią leistiną ribą (kokia numatyta Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalyje ir gairių 32 punkte), pirma, Portigon skirtos baudos dydis lygus nuliui, nes šis bankas laipsniškai nutraukė savo veiklą ir 2020 m. Portigon pasiekta grynoji apyvarta buvo neigiama (žr. ginčijamo sprendimo 893 konstatuojamąją dalį). Antra, remdamasi pranešimu dėl atleidimo nuo baudų Komisija atleido NatWest nuo baudų ir 45 % sumažino UBS skirtą baudą už atitinkamą jų bendradarbiavimą atliekant tyrimą (žr. ginčijamo sprendimo 895–903 konstatuojamąsias dalis).
3.
Dėl rezoliucinės dalies
54
Ginčijamo sprendimo rezoliucinė dalis suformuluota taip:
„1 straipsnis
Šios įmonės pažeidė SESV 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį, nes nurodytais laikotarpiais dalyvavo darant vieną tęstinį pažeidimą, susijusį su EVO ir apimantį visą EEE, kurį sudarė susitarimai ir (arba) suderinti veiksmai, kurių tikslas buvo riboti ir (arba) iškraipyti konkurenciją EVO sektoriuje:
–
[BofA] dalyvavo nuo 2007 m. sausio 29 d. iki 2008 m. lapkričio 6 d., kiek tai susiję su pokalbių svetaine CODS & CHIPS,
–
[Natixis] dalyvavo nuo 2008 m. vasario 26 d. iki 2009 m. rugpjūčio 6 d.,
–
[NatWest] dalyvavo nuo 2007 m. sausio 4 d. iki 2011 m. lapkričio 28 d., o NatWest Markets NV – nuo 2007 m. spalio 17 d. iki 2011 m. lapkričio 28 d.,
–
[Nomura] dalyvavo nuo 2011 m. sausio 18 d. iki 2011 m. lapkričio 28 d.,
–
[Portigon] dalyvavo nuo 2009 m. spalio 19 d. iki 2011 m. birželio 3 d.,
–
[UBS] dalyvavo nuo 2007 m. sausio 4 d. iki 2011 m. lapkričio 28 d.,
–
[UniCredit] dalyvavo nuo 2011 m. rugsėjo 9 d. iki 2011 m. lapkričio 28 d.,
2 straipsnis
Už 1 straipsnyje nurodytus pažeidimus skiriamos tokios baudos:
–
[NatWest] ir NatWest Markets NV kartu ir solidariai: 0 EUR,
–
[Nomura]: 129573000 EUR,
–
[Portigon]: 0 EUR,
–
[UBS]: 172378000 EUR,
–
[UniCredit]: 69442000 EUR,
<…>
3 straipsnis
1 straipsnyje išvardytos įmonės nedelsdamos nutraukia tame straipsnyje nurodytus pažeidimus, jeigu to dar nepadarė.
Jos privalo nebekartoti 1 straipsnyje nurodytų veiksmų ar elgesio, taip pat jokių veiksmų ar elgesio, kurių tikslas ar pasekmės yra tokie patys ar panašūs.
<...>“
II. Šalių reikalavimai
55
Byloje T‑441/21 UBS Bendrojo Teismo prašo:
–
pirmiausia panaikinti ginčijamą sprendimą,
–
nepatenkinus pirmojo reikalavimo, sumažinti baudos dydį iki 51,3 mln. EUR pagal UBS grynosios vertės, kuria prekiaujama, metodiką arba sumažinti ją iki 60,6 mln. EUR pagal pakoreguotą UBS vertės, kuria prekiaujama, metodiką; arba sumažinti baudą bent jau 65 % dėl Komisijos metodikoje nustatytų klaidų ir netikslumų,
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
56
Byloje T‑449/21 Natixis Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti su juo susijusią ginčijamo sprendimo dalį,
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
57
Byloje T‑453/21 UniCredit Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnį ir (arba) 2 straipsnį tiek, kiek jie su juo susiję,
–
nepatenkinus šio reikalavimo, iš esmės sumažinti ieškovui skirtos baudos dydį,
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
58
Byloje T‑455/21 Nomura Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnio ketvirtąją įtrauką,
–
nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnio antrąją įtrauką,
–
nepatenkinus šio reikalavimo, iš esmės sumažinti ieškovui skirtos baudos dydį,
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
59
Byloje T‑456/21 BofA Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek jis su juo susijęs,
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
60
Byloje T‑462/21 Portigon Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek jis su juo susijęs,
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
61
Komisija bylose T‑441/21, T‑449/21, T‑453/21, T‑455/21, T‑456/21 ir T‑462/21 Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti visą ieškinį,
–
priteisti iš ieškovų bylinėjimosi išlaidas.
III. Dėl teisės
62
Išklausęs šalis, Bendrasis Teismas nusprendė sujungti bylas T‑441/21, T‑449/21, T‑453/21, T‑455/21, T‑456/21 ir T‑462/21 pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 68 straipsnio 1 dalį, kad būtų priimtas šis sprendimas.
A. Dėl prašymų neatskleisti visuomenei tam tikrų duomenų
63
Vykstant procesui Bendrajame Teisme, UniCredit, Nomura, BofA ir Komisija iš esmės paprašė, kad, vadovaujantis Procedūros reglamento 66 ir 66a straipsniais, šiame sprendime nebūtų viešai skelbiami tam tikri duomenys.
64
Šiuo klausimu UniCredit nurodė, kad jokia informacija, esanti procesiniuose dokumentuose, kuriuos jis pateikė pareikšdamas ieškinį, nebuvo slapto ar konfidencialaus pobūdžio, dėl kurio jos nereikėtų įtraukti į būsimo sprendimo tekstą, išskyrus jo prekiautojo vardą ir pavardę bei kelias pažodines citatas, paimtas iš UBS ir RBS pareiškimų dėl atleidimo nuo baudų.
65
Nomura nurodė, kad į būsimo sprendimo tekstą neturėtų būti įtraukti vardai, pavardės ir informacija, pagal kuriuos būtų galima nustatyti su ginčijamu pažeidimu susijusius prekiautojus, ekspertai, padėję jam rengiant ieškinį ir vykstant administracinei procedūrai, po kurios buvo priimtas ginčijamas sprendimas, taip pat bendrovės, kuriose dirba šie ekspertai, ir tam tikros obligacijų emitentės.
66
Galiausiai BofA nurodė, kad į būsimo sprendimo tekstą neturėtų būti įtraukti, pirma, vardai, pavardės ir informacija, pagal kurią būtų galima nustatyti jo esamų ar buvusių darbuotojų tapatybę, antra, pokalbių, vykusių pokalbių svetainėse, pareiškimų dėl atleidimo nuo baudų ir atsakymų į Komisijos prašymus pateikti informaciją turinys, trečia, nuorodos į antroje vietoje nurodytos informacijos šaltinius, ketvirta, žodinius pareiškimus, kuriais prašoma atleisti nuo baudų, pateikusių subjektų citatos, penkta, jo prekiautojų grubūs žodžiai ir įžeidžiančios pastabos apie trečiąsias šalis ir, šešta, nuorodos į veiksmus, kurie buvo atlikti ne pažeidimo laikotarpiu.
67
Komisija taip pat pasiūlė, kad pažeidimą padariusių prekiautojų vardai ir pavardės būtų nuasmeninti.
68
Šiuo klausimu reikia priminti, kad derindamas teismo sprendimų viešumą su teise į asmens duomenų apsaugą ir verslo paslaptį teismas kiekvienos bylos aplinkybėmis turi siekti teisingos pusiausvyros, taip pat atsižvelgdamas į visuomenės teisę susipažinti su teismo sprendimais pagal SESV 15 straipsnyje įtvirtintus principus (šiuo klausimu žr. 2022 m. balandžio 27 d. Sprendimo Sieć Badawcza Łukasiewicz – Port Polski Ośrodek Rozwoju Technologii / Komisija, T‑4/20, EU:T:2022:242, 29 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
69
Be to, nėra pagrindo užtikrinti informacijos konfidencialumo, jei, pavyzdžiui, ji jau yra vieša arba gali būti prieinama plačiai visuomenei ar tam tikros srities specialistams, jei ši informacija yra ir kitose bylos dalyse ar dokumentuose, kurių konfidencialumo šalis, pageidaujanti išsaugoti atitinkamos informacijos konfidencialumą, neprašė užtikrinti, jei informacija nėra pakankamai konkreti ar tiksli, todėl neatskleidžia konfidencialių duomenų, arba jei informacija iš esmės yra akivaizdi ar jos turinį galima numanyti iš kitos informacijos, su kuria suinteresuotosios šalys gali teisėtai susipažinti (žr. 2022 m. kovo 14 d. Nutarties Bulgarian Energy Holding ir kt. / Komisija, T‑136/19, EU:T:2022:149, 9 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
70
Be to, buvusi slapta ar konfidenciali, bet senesnė nei penkerių metų informacija dėl prabėgusio laiko iš principo privalo būti laikoma istorine ir dėl šios aplinkybės praradusia slaptumą ar konfidencialumą, nebent išimtinai šalis, kuri remiasi šiuo slaptumu ar konfidencialumu, įrodo, kad, nepaisant senumo, ši informacija tebėra laikoma esminiais duomenimis apie jos arba trečiųjų suinteresuotųjų šalių komercinę padėtį (žr. 2018 m. birželio 19 d. Sprendimo Baumeister, C‑15/16, EU:C:2018:464, 54 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
71
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, Bendrasis Teismas nusprendžia nagrinėjamoje byloje, kiek tai susiję su viešąja šio sprendimo versija, nuasmeninti tik ginčijamame sprendime minimų fizinių asmenų ir suinteresuotųjų bankų pasitelktų ekspertų vardus ir pavardes, taip pat juos įdarbinusių bendrovių pavadinimus.
72
Iš tiesų, pirma, nereikia konfidencialiais laikyti skaičių, kuriais Komisija rėmėsi apskaičiuodama UBS, UniCredit ir Nomura skirtų baudų dydžius, atsižvelgiant, pirma, į tai, kad šie bankai to neprašė, antra, į tai, kad visiems šiems duomenims šio sprendimo paskelbimo dieną yra daugiau nei 13 metų, trečia, į tai, kad minėti duomenys iš esmės yra santykiniai duomenys arba įverčiai ir jie jau buvo perduoti visiems suinteresuotiesiems bankams, kaip tai matyti iš šiems bankams pateiktų ginčijamo sprendimo versijų, ir, ketvirta, į tai, kad būtina užtikrinti šio sprendimo motyvų suprantamumą, ypač dėl to, kad kai kurie bankai priekaištauja Komisijai dėl skaičiavimo klaidų, kurias nagrinėjant dėl jų pobūdžio būtina remtis šios institucijos turėtais skaičiais.
73
Antra, nėra pagrindo slėpti nagrinėjamų pokalbių turinio, net jei gali būti atskleisti grubūs ar įžeidžiantys suinteresuotųjų bankų prekiautojų komentarai, be kita ko, trečiųjų šalių atžvilgiu.
74
Pirmiausia, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo, šie pokalbiai sudaro beveik visus įrodymus, kuriais grindžiamas šis sprendimas, o pranešimai, kuriais pasikeista šių pokalbių metu, Komisijos požiūriu, atskleidžia suinteresuotųjų bankų veiksmų antikonkurenciškumą.
75
Antra, beveik visi aptariamų pokalbių metu perduoti pranešimai buvo paskelbti viešoje ginčijamo sprendimo versijoje, todėl jiems netaikoma jokios apsaugos. Tas pats pasakytina ir apie obligacijų emitenčių pavadinimus, kuriuos Nomura prašo praleisti.
76
Galiausiai, kiek tai susiję su ginčijamame sprendime neminimų pokalbių ištraukomis, kuriomis Bendrasis Teismas remsis šiame sprendime, jų paminėjimas pateisinamas reikalavimu suprantamai atsakyti į ieškovų, visų pirma BofA, argumentus.
77
Būtent šiuo reikalavimu taip pat grindžiama Bendrojo Teismo nuostata, kad nėra pagrindo laikyti konfidencialiais jo procesinėje byloje esančių dokumentų – įskaitant dokumentus dėl atleidimo nuo baudų – išrašų, kuriais, jo nuomone, būtina remtis nagrinėjant BofA išdėstytus argumentus.
78
Trečia, kalbant apie nuorodas į įrodymų šaltinius, kuriais rėmėsi Komisija ir kurie nurodyti ginčijamame sprendime, taip pat į BofA veiksmus, nesusijusius su ginčijamu pažeidimu, pakanka konstatuoti, kad šiame sprendime nebus remiamasi tais įrodymais.
B. Dėl ginčijamame sprendime nustatyto pažeidimo dalyko
79
Kelių ieškovų nurodyti pagrindai, susiję su klaidomis, padarytomis nagrinėjamus veiksmus kvalifikuojant kaip „vieną tęstinį pažeidimą“ ir „apribojimą dėl tikslo“, kaip ir Komisijos atsiliepimas į ieškinį, atskleidžia skirtingą ginčijamame sprendime nustatyto pažeidimo tikslo supratimą.
80
Kai kurie ieškovai iš esmės teigia, kad ginčijamo sprendimo 1 straipsnyje Komisija konstatavo vieną tęstinį pažeidimą, kurį sudaro keli atskiri pažeidimai.
81
Šiuo klausimu UniCredit savo ieškinio ketvirtajame pagrinde nurodo, kad Komisija nustatė vieną tęstinį pažeidimą, kurį sudaro du atskiri tęstiniai pažeidimai, susiję, pirma, su EVO pirmine rinka ir, antra, su tų pačių EVO antrine rinka.
82
Panašiai Nomura teiginiu, kad Komisija suklydo, kai priskyrė vieną ar kitą nagrinėjamą pokalbį prie vienos ar kelių ginčijamo sprendimo 93, 382 ir 496 konstatuojamosiose dalyse nurodytų kategorijų (ieškinio antrasis pagrindas), arba Portigon teiginiu, kad prie 4 kategorijos, skirtingai nei 1–3 kategorijų, priskirti pokalbiai negali būti pripažinti turinčiais antikonkurencinį tikslą (ieškinio penktojo pagrindo pirma dalis), šie bankai nori pasakyti, jog Komisija nustatė vieną tęstinį pažeidimą, kurį sudaro keturi atskiri tęstiniai pažeidimai, atitinkantys kiekvieną iš 1–4 kategorijų, todėl jie turėtų būti nagrinėjami atskirai.
83
Komisija savo ruožtu nesutinka su tokiu ginčijamo sprendimo aiškinimu ir tvirtina, kad suinteresuotieji bankai dalyvavo darant vieną tęstinį pažeidimą, kurio žalą konkurencijai reikia vertinti „bendrai“, kad būtų galima nustatyti, ar jis gali būti pripažintas turinčiu antikonkurencinį tikslą, o ne pagal atskiras kategorijas ar net atskirus pokalbius.
84
Reikia pažymėti, kad tikslus ginčijamame sprendime konstatuotų pažeidimų apimties ir skaičiaus nustatymas turi esminę reikšmę vertinant to sprendimo teisėtumą. Tai taikytina ir nustatant, ar galima tinkamais laikyti tam tikrus ieškovų argumentus, visų pirma grindžiamus klaidomis priskiriant tam tikrus veiksmus prie vienos ar kitos iš to sprendimo 93, 382 ir 496 konstatuojamosiose dalyse nurodytų kategorijų arba klaidomis, susijusiomis su vieno tęstinio pažeidimo nustatymu ir tuo, kad suinteresuotieji bankai dalyvavo darant ginčijamą pažeidimą, taip pat klaidomis kvalifikuojant nagrinėjamus veiksmus kaip „ribojimą dėl tikslo“.
85
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad nors veiksmų visuma gali būti kvalifikuojama kaip vienas tęstinis pažeidimas, iš to negalima daryti išvados, kad kiekvienas iš šių veiksmų atskirai būtinai turi būti kvalifikuojamas kaip atskiras pažeidimas. Taip gali būti tik tuo atveju, jei Komisija atitinkamame sprendime nustatė ir taip kvalifikavo kiekvieną iš šių veiksmų, paskui pateikė atitinkamos įmonės, kuriai jie priskiriami, dalyvavimo įrodymų (šiuo klausimu žr. 2022 m. birželio 16 d. Sprendimą Sony Corporation ir Sony Electronics / Komisija, C‑697/19 P, EU:C:2022:478, 67 punktas).
86
Be to, kad nepadarytų teisės klaidos, aiškindamas atitinkamą sprendimą Bendrasis Teismas turi nesupainioti sąvokų „veiksmai“ ir „pažeidimas“ (šiuo klausimu žr. 2022 m. birželio 16 d. Sprendimą Sony Corporation ir Sony Electronics / Komisija, C‑697/19 P, EU:C:2022:478, 78 punktas).
87
Taigi nagrinėjamu atveju reikia nustatyti, ar Komisija ginčijamame sprendime konstatavo vieną tęstinį pažeidimą, padarytą siekiant antikonkurencinio tikslo, ar, atvirkščiai, kaip siūlo UniCredit, Nomura ar Portigon, vieną tęstinį pažeidimą, kurį sudaro du ar net keturi atskiri, papildomi ir savarankiški pavieniai tęstiniai pažeidimai, kurių kiekvienu siekta tokio tikslo.
88
Šiuo klausimu neabejotina, kad Komisija ginčijamame sprendime kritikuoja suinteresuotuosius bankus dėl jų dalyvavimo darant vieną tęstinį pažeidimą ir kad bet koks kitoks aiškinimas grindžiamas klaidingu ginčijamo sprendimo supratimu.
89
Pirma, ginčijamo sprendimo 1 straipsnyje tik konstatuojama, kad šie bankai „pažeidė SESV 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį, nes nurodytais laikotarpiais dalyvavo darant vieną tęstinį su EVO susijusį pažeidimą, apimantį visą EEE, kurį sudaro susitarimai ir suderinti veiksmai, kuriais buvo siekiama riboti ir (arba) iškraipyti konkurenciją EVO sektoriuje“.
90
Taigi, skirtingai nei sprendimo, nagrinėto byloje, kurioje priimtas 2022 m. birželio 16 d. Sprendimas Sony Corporation ir Sony Electronics / Komisija (C‑697/19 P, EU:C:2022:478), 1 straipsnyje, kuriame nurodytas vienas tęstinis pažeidimas, sudarytas iš kelių atskirų pažeidimų, ginčijamo sprendimo 1 straipsnyje neminima jokio kito pažeidimo, kuris galėtų atitikti veiksmus, nustatytus keturiose to sprendimo 93, 382 ir 496 konstatuojamosiose dalyse nurodytose ir šio sprendimo 42 bei 43 punktuose paminėtose veiksmų kategorijose.
91
Antra, tokį ginčijamo sprendimo 1 straipsnio aiškinimą patvirtina to sprendimo motyvai, į kuriuos atsižvelgiant prireikus turi būti aiškinama jo rezoliucinė dalis (1997 m. gegužės 15 d. Sprendimo TWD / Komisija, C‑355/95 P, EU:C:1997:241, 21 punktas).
92
Visų pirma ginčijamo sprendimo 424, 469, 484, 737, 781 ir 841 konstatuojamosiose dalyse Komisija pakartotinai vartoja vienaskaitą pažeidimui, kurį darant, kaip ji mano, dalyvavo suinteresuotieji bankai, apibūdinti.
93
Antra, iš ginčijamo sprendimo struktūros matyti, kad Komisija pirmiausia paaiškino, kodėl maždaug 380 pokalbių sudaro vieną tęstinį pažeidimą (5.1.2 skirsnis), paskui nurodė priežastis, dėl kurių šis vienas pažeidimas turėjo antikonkurencinį tikslą (5.1.3 skirsnis).
94
Galiausiai ginčijamo sprendimo 93, 382, 496, 516, 549 ir 550 konstatuojamosiose dalyse Komisija aiškiai nurodė, kad jos pasirinktos keturios veiksmų kategorijos buvo apibūdintos analizės tikslais ir yra susijusios tarpusavyje bei iš dalies sutampa, o tai reiškia, kad prie bet kurios iš šių keturių kategorijų priskiriamas elgesys negali būti atskirai ir savarankiškai kvalifikuojamas kaip SESV 101 straipsnio 1 dalies pažeidimas.
95
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad prieštaravimai, grindžiami klaidomis, padarytomis nagrinėjamus veiksmus priskiriant prie vienos ar kitos iš keturių ginčijamo sprendimo 93, 382 ir 496 konstatuojamosiose dalyse nurodytų veiksmų kategorijų, kaip ir jų pasekmėmis, pasireiškiančiomis nagrinėjamus veiksmus kvalifikuojant kaip „vieną tęstinį pažeidimą“, „ribojimą dėl tikslo“ arba klaidomis, padarytomis dėl vienos ar kitos iš šių keturių veiksmų kategorijų pripažinimu „ribojimu dėl tikslo“, yra nereikšmingi, taigi turi būti atmesti.
96
Vis dėlto į UniCredit, Nomura ir Portigon argumentus dėl konkrečių pokalbių bus atsižvelgta vėliau, siekiant nustatyti, ar Komisija galėjo, nepadarydama klaidos, aptariamus pokalbius, vertinamus kaip visuma, kvalifikuoti kaip vieną tęstinį pažeidimą, kuriuo siekta antikonkurencinio tikslo.
97
Be to, svarbu pažymėti, kad ginčijamame sprendime Komisija kritikavo suinteresuotuosius bankus už dalyvavimą pokalbiuose, analizuojamuose šio sprendimo pagrindinėje dalyje ir prie jo pridėtoje lentelėje. Šioje lentelėje pateikiamos kelios tam tikrų tą pačią dieną vykusių pokalbių ištraukos su laiko žymomis.
98
Vis dėlto, priešingai, nei netiesiogiai teigia Portigon, toks pateikimas nereiškia, kad Komisija ketino vertinti antikonkurencinį aptariamų pokalbių pobūdį, remdamasi atskirais kiekvienos dienos išrašais.
99
Iš tikrųjų tiek iš ginčijamo sprendimo teksto, tiek iš tos pačios lentelės matyti, kad Komisijos atliktas vertinimas apima visas tos pačios dienos ištraukas. Beje, atsakydama į Bendrojo Teismo klausimą Komisija nurodė, kad nurodant laiko intervalus šiame sprendime siekta susisteminti įrodymus ir padaryti sprendimą suprantamesnį.
100
Vadinasi, nagrinėdamas Portigon priekaištus, kad Komisija suklydo kvalifikuodama nagrinėjamus pokalbius kaip „vieną tęstinį pažeidimą“ ir „ribojimą dėl tikslo“, Bendrasis Teismas pokalbius, dėl kurių priekaištaujama šiam bankui, išnagrinės padieniui.
C. Dėl ieškovų reikalavimų dėl panaikinimo
[Praleista]
105
Taigi UBS pateiktą prašymą panaikinti ginčijamą sprendimą reikia suprasti kaip susijusį tik su atitinkamai šio sprendimo 1 straipsnio šešta įtrauka ir 2 straipsnio ketvirta įtrauka.
106
Grįsdami savo reikalavimus panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jis su jais susijęs, ieškovai nurodo įvairius pagrindus, kurie iš esmės sutampa ir kuriuos reikia nagrinėti toliau nurodyta tvarka:
–
pagrindai, grindžiami teisės į gynybą pažeidimu, ir nepakankamu motyvavimu, susijusiu su nagrinėjamų veiksmų identifikavimu (Nomura ieškinio penktojo pagrindo pirma dalis; BofA ieškinio trečiasis pagrindas; Portigon ieškinio pirmasis pagrindas),
–
pagrindai, grindžiami Komisijos klaidomis, padarytomis pripažįstant suinteresuotuosius bankus atsakingais už jų darbuotojų veiksmus (UniCredit ieškinio trečiojo pagrindo pirma dalis, Nomura ieškinio ketvirtojo pagrindo antra dalis, Portigon ieškinio penktojo pagrindo antra dalis),
–
pagrindai, grindžiami klaidomis kvalifikuojant nagrinėjamus veiksmus kaip „vieną tęstinį pažeidimą“ ir šio pažeidimo priskyrimu suinteresuotiesiems bankams tam tikrą laiką (UniCredit ieškinio antrasis pagrindas, trečiojo pagrindo antra dalis, dalis penktojo pagrindo ir šeštasis pagrindas; dalis Nomura ieškinio pirmojo pagrindo, antrasis ir trečiasis pagrindai, ketvirtojo pagrindo pirma ir trečia dalys, penktojo pagrindo pirmos dalies trečiasis argumentas ir antra, trečia bei ketvirta dalys; BofA ieškinio pirmasis pagrindas; Portigon ieškinio ketvirtasis pagrindas ir dalis penktojo pagrindo pirmos dalies),
–
pagrindai, grindžiami klaidomis, padarytomis kvalifikuojant šį vieną tęstinį pažeidimą kaip „ribojimą dėl tikslo“ ir kartais nepakankamai motyvuojant (UniCredit ieškinio pirmasis ir trečiasis–penktasis pagrindai; Nomura ieškinio pirmasis pagrindas ir dalis antrojo pagrindo; dalis Portigon penktojo ieškinio pagrindo pirmos dalies),
–
pagrindai, grindžiami klaidomis, padarytomis vertinant Komisijos teisėtą interesą nustatyti ginčijamą pažeidimą bankų, kuriems nebuvo skirtos baudos, atžvilgiu, galimai kartu su teisės į gynybą pažeidimu ir nepakankamu motyvavimu (Natixis ieškinio pirmasis–trečiasis pagrindai; BofA ieškinio antrasis pagrindas; Portigon ieškinio šeštasis pagrindas),
–
pagrindai, grindžiami klaidomis apskaičiuojant jiems paskirtų baudų dydį, kiek tai susiję su šių baudų bazinio dydžio nustatymu ir atskirais šio bazinio dydžio patikslinimais (UBS ieškinio pirmasis–penktasis pagrindai; UniCredit ieškinio septintasis–dešimtasis pagrindai; Nomura ieškinio šeštasis–dešimtasis pagrindai),
–
pagrindas, grindžiamas teisinės tvarkos vienovės ir nuoseklumo principų pažeidimu (Portigon ieškinio antrasis pagrindas),
–
pagrindas, grindžiamas tuo, kad Komisija neteisėtai nepasinaudojo savo diskrecija (Portigon ieškinio trečiasis pagrindas),
–
pagrindas, grindžiamas piktnaudžiavimu įgaliojimais, įrodinėjimo pareigos perkėlimu ir nekaltumo prezumpcijos principo pažeidimu dėl ginčijamo sprendimo 3 straipsnio formuluotės (Natixis ieškinio ketvirtasis pagrindas).
1.
Dėl kritikos, grindžiamos teisės į gynybą pažeidimu ir nepakankamu motyvavimu, susijusiu su nagrinėjamų veiksmų nustatymu ar pateikimu
107
Pirmiausia reikia pažymėti, kad Nomura savo ieškinio penktojo pagrindo pirmoje dalyje, BofA savo ieškinio trečiajame pagrinde ir Portigon savo ieškinio pirmojo pagrindo pirmoje dalyje kritikuoja veiksmų, dėl kurių jiems priekaištaujama, pateikimą tiek pranešime apie prieštaravimus, tiek ginčijamame sprendime, teigdami, kad buvo pažeistos jų teisės į gynybą ir Komisijos pareiga motyvuoti.
108
Nors šie du priekaištai pateikiami kartu, jie yra skirtingi, nes pirmasis iš esmės grindžiamas pranešimo apie prieštaravimus trūkumais, dėl kurių šie bankai neteko galimybės veiksmingai gintis per administracinę procedūrą, po kurios buvo priimtas ginčijamas sprendimas, o antrasis grindžiamas motyvų nenurodymu pačiame ginčijamame sprendime, dėl kurio suinteresuotieji bankai neturėjo galimybės sužinoti, kuo jis pagrįstas, o Sąjungos teismas negalėjo vykdyti jo kontrolės.
109
Taigi šiuos du priekaištus reikia išnagrinėti paeiliui.
a)
Dėl priekaištų, grindžiamų „Nomura“, „BofA“ ir „Portigon“ teisės į gynybą pažeidimais
1) Dėl „BofA“ priekaišto, kad jo teisė į gynybą buvo pažeista dėl esminio įrodymų, jam pareikštų pranešime apie prieštaravimus ir ginčijamame sprendime, skirtumo
110
Dėstydamas ieškinio trečiojo pagrindo pirmą dalį BofA priekaištauja Komisijai dėl to, kad ji per laikotarpį nuo pranešimo apie prieštaravimus iki ginčijamo sprendimo priėmimo pakeitė vieno tęstinio pažeidimo, dėl kurio jam priekaištauja, pobūdį.
111
Pranešime apie prieštaravimus Komisija iš pradžių apkaltino BofA dalyvavimu darant vieną tęstinį pažeidimą, remdamasi daugiausia pokalbiais, vykusiais pokalbių svetainėje DBAC ir – mažesniu mastu – pokalbiais, vykusiais pokalbių svetainėje CODS & CHIPS. Šiuo tikslu pranešimo apie prieštaravimus 596 ir 618–622 punktuose Komisija rėmėsi aplinkybe, kad šis bankas žinojo arba pagrįstai galėjo numatyti kitų bankų, dalyvavusių darant ginčijamą pažeidimą pokalbių svetainėje DBAC arba per tikralaikius pokalbius, veiksmus.
112
Toliau ginčijamame sprendime ji priekaištavo BofA tik dėl dalyvavimo darant ginčijamą vieną tęstinį pažeidimą, „kiek tai susiję su pokalbių svetaine CODS & CHIPS“, ir tai padarė po to, kai šio sprendimo 441 konstatuojamojoje dalyje nurodė, kad „negalima pakankamai užtikrintai daryti išvados, kad BofA žinojo arba galėjo pagrįstai numatyti, jog pokalbių svetainė DBAC egzistuoja ir veikia arba kad vyksta kiti antikonkurenciniai pokalbiai, ir kad jis buvo pasirengęs prisiimti su tuo susijusią riziką“.
113
Tam, kad BofA galėtų apsiginti, Komisija pranešime apie prieštaravimus turėjo nurodyti, kad ketino pripažinti, jog BofA dalyvavo darant ginčijamą pažeidimą tik dėl to, kad dalyvavo pokalbiuose, vykusiuose pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, kad „visi kartelį sudarantys veiksmai buvo atlikti pokalbių svetainėje CODS & CHIPS BofA dalyvavimo laikotarpiu“ arba kad abiejose pokalbių svetainėse – CODS & CHIPS ir DBAC – vykusių pokalbių tikslai buvo vienodi.
114
Vadinasi, iš išsiųsto pranešimo apie prieštaravimus BofA negalėjo suprasti, kad Komisija ginčijamame sprendime galėjo jam priekaištauti dėl vieno tęstinio pažeidimo, susijusio tik su pokalbių svetaine CODS & CHIPS, ir tai jis, beje, nurodė per administracinę procedūrą po to, kai 2021 m. kovo 16 d. buvo informuotas, kad ši institucija nebetvirtino, jog BofA žinojo apie pokalbių svetainę DBAC.
115
Šį jo teisės į gynybą pažeidimą patvirtina tai, kad daugybė pokalbių, vykusių pokalbių svetainėje CODS & CHIPS ir paminėtų tik pranešimo apie prieštaravimus 1 priede, buvo įtraukti į ginčijamo sprendimo tekstą, o tai savaime yra ir antrasis BofA teisės į gynybą pažeidimas. Šie papildymai rodo, kad ginčijamo sprendimo priėmimo stadijoje Komisija iš esmės skirtingai pateikė ir išanalizavo įrodymus, siekdama padaryti išvadą, kad abiejose nagrinėjamose pokalbių svetainėse siekta to paties tikslo.
116
Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal teisės į gynybą paisymo principą, be kita ko, reikalaujama, kad pranešime apie prieštaravimus, kurį Komisija adresuoja įmonei, ketindama skirti sankciją už konkurencijos taisyklių pažeidimą, būtų nurodyti esminiai elementai, kuriais remdamasi ji priekaištauja šiai įmonei, kaip antai faktinės aplinkybės, dėl kurių priekaištaujama, jų kvalifikavimas ir įrodymai, kuriais remiasi Komisija, kad ši įmonė turėtų galimybę pateikti savo argumentus per jos atžvilgiu pradėtą administracinę procedūrą (šiuo klausimu žr. 2022 m. birželio 16 d. Sprendimą Sony Corporation ir Sony Electronics / Komisija, C‑697/19 P, EU:C:2022:478, 70 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
117
Vis dėlto pagrindiniai įrodymai, kuriais Komisija remiasi pranešime apie prieštaravimus, gali būti pateikti glaustai, o galutinis sprendimas nebūtinai turi visiškai atitikti pranešimą apie prieštaravimus, nes tas pranešimas yra parengiamasis dokumentas, kuriame išdėstytas faktinių ir teisinių aplinkybių vertinimas yra tik laikinas. Taigi pranešimą apie prieštaravimus leidžiama papildyti atsižvelgiant į šalių, iš kurių argumentų matyti, kad jos galėjo veiksmingai įgyvendinti teisę į gynybą, atsiliepimą. Per administracinę procedūrą Komisija taip pat gali pakeisti ir papildyti faktinius bei teisinius argumentus, kad pagrįstų suformuluotus priekaištus. Vadinasi, kol bus priimtas galutinis sprendimas, Komisija, atsižvelgdama visų pirma į šalių rašytines ir žodines pastabas, gali arba atsisakyti kai kurių ar net visų anksčiau joms pateiktų priekaištų ir iš dalies pakeisti savo požiūrį jų naudai, arba, atvirkščiai, nuspręsti pateikti naujų priekaištų, su sąlyga, kad suteiks suinteresuotosioms įmonėms galimybę pateikti šiuo klausimu savo nuomonę (žr. 2013 m. birželio 18 d. Sprendimo ICF / Komisija, T‑406/08, EU:T:2013:322, 118 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
118
Nagrinėjamu atveju ginčijamo sprendimo 1 straipsnio pirmoje įtraukoje Komisija nustatė, kad BofA dalyvavo darant ginčijamą pažeidimą, kurio materialinė apimtis yra sumažinta, palyginti su ta, kuri buvo numatyta pranešime apie prieštaravimus.
119
Iš tikrųjų Komisija kritikavo BofA už tai, kad jis dalyvavo darant pažeidimą ne dėl visų antikonkurencinių pokalbių, vykusių abiejose pokalbių svetainėse DBAC ir CODS & CHIPS bei dvišalių kontaktų metu, o tik dėl pokalbių, vykusių pokalbių svetainėje CODS & CHIPS.
120
Toks pranešime apie prieštaravimus nurodyto BofA dalyvavimo darant pažeidimą masto sumažinimas, palyginti su ginčijamame sprendime nurodytu mastu, yra palankus šiam bankui, todėl iš esmės negali pakenkti jo interesams (šiuo klausimu žr. 2013 m. birželio 18 d. Sprendimo ICF / Komisija, T‑406/08, EU:T:2013:322, 123 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
121
Vis dėlto atsižvelgiant į BofA argumentus reikia apsvarstyti, ar dėl to, kad sumažėjo šio banko dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą materialinė apimtis, Komisija ginčijamame sprendime nenustatė jo padaryto pažeidimo, kuris taip skiriasi nuo nurodytojo pranešime apie prieštaravimus, kad turėtų būti laikomas nauju prieštaravimu, dėl kurio šis bankas turėjo turėti galimybę pateikti rašytines ir žodines pastabas, kad būtų užtikrinta jo teisė į gynybą.
122
Visų pirma reikia pažymėti, kad savo atsiliepime BofA pripažįsta, jog Komisija ginčijamame sprendime neapkaltino jo „savarankišku vienu tęstiniu pažeidimu, grindžiamu tik [pokalbiais, vykusiais] [pokalbių] svetainėje CODS & CHIPS“.
123
Antra, BofA neginčija, kad pažeidimo, dėl kurio priekaištaujama visiems bankams, kuriems skirtas ginčijamas sprendimas, esminiai, geografiniai ir laiko aspektai nuo pranešimo apie prieštaravimus iki šio sprendimo priėmimo nepakito, išskyrus nežymiai sutrumpintą bendrą pažeidimo trukmę.
124
Taigi nuo pranešimo apie prieštaravimus iki ginčijamo sprendimo priėmimo pasikeitė tik BofA dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą materialinė apimtis, o ne paties pažeidimo kontūrai.
125
Trečia, reikia pažymėti, kad tiek pranešime apie prieštaravimus, tiek ginčijamame sprendime Komisija priekaištavo BofA dėl dalyvavimo darant vieną tęstinį pažeidimą.
126
Kaip Komisija iš esmės priminė pranešimo apie prieštaravimus 590 punkte, pagal suformuotą jurisprudenciją įmonė, dalyvavusi darant tokį vieną tęstinį pažeidimą, savo veiksmais, kurie gali būti apibūdinami sąvokomis „susitarimai“ arba „suderinti veiksmai“, kaip tai suprantama pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį, ir kuriais buvo siekiama prisidėti prie pažeidimo kaip visumos, taip pat gali būti atsakinga už kitų įmonių veiksmus darant tą patį pažeidimą visą jos dalyvavimo darant tą pažeidimą laikotarpį. Taip yra tuo atveju, kai įrodoma, kad minėta įmonė ketino savo elgesiu prisidėti prie visų dalyvių siektų bendrų tikslų ir žinojo apie tikrąjį kitų įmonių siekiant tų pačių tikslų planuotą ar praktiškai įgyvendintą elgesį arba galėjo protingai jį numatyti ir buvo pasirengusi prisiimti riziką (žr. 2012 m. gruodžio 6 d. Sprendimo Komisija / Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, 42 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją; šiuo klausimu taip pat žr. 2011 m. birželio 16 d. Sprendimo teismo Team Relocations ir kt. / Komisija, T‑204/08 et T‑212/08, EU:T:2011:286, 36 ir 37 punktus).
127
Pirma, iš pranešimo apie prieštaravimus matyti, kad Komisija jame nurodė, jog šio pranešimo pagrindinėje dalyje minimiems „reprezentatyviems“ pokalbiams, kaip ir visiems jo 1 priede nurodytiems pokalbiams, būdingos tos pačios bendrosios savybės, nurodytos šio pranešimo 111–120 konstatuojamosiose dalyse, nepriklausomai nuo to, kokioje pokalbių svetainėje aptariami bankai dalyvavo.
128
Antra, iš prie pranešimo apie prieštaravimus pridėtos lentelės, kurioje sugrupuoti visi aptariami pokalbiai, matyti, kad, Komisijos nuomone, BofA prekiautojas dalyvavo pokalbiuose, kuriuos galima priskirti prie visų keturių to pranešimo 529 konstatuojamojoje dalyje nurodytų veiksmų kategorijų, kurias Komisija, beje, nurodė minėto pranešimo 614 konstatuojamojoje dalyje.
129
Galiausiai, pranešimo apie prieštaravimus 114 ir 615 punktuose Komisija aiškiai nurodė, kad dalyvaudami pokalbių svetainėse CODS & CHIPS ir (arba) DBAC vykusiuose pokalbiuose suinteresuotųjų bankų prekiautojai dalyvavo „visuose šiuose veiksmuose ar dalyje jų“.
130
Iš pirmesnių trijų punktų matyti, kad pranešime apie prieštaravimus nurodytas vienas tęstinis pažeidimas, dėl kurio visų pirma priekaištaujama BofA, iš esmės buvo susijęs su suinteresuotųjų bankų pokalbių dalyku ir turiniu, vertinamu nepriklausomai nuo pokalbių svetainės, kurioje jie vyko.
131
Taigi, priešingai, nei teigia BofA, suinteresuotųjų bankų ryšys su abiem pokalbių svetainėmis nebuvo lemiamas Komisijos pranešime apie prieštaravimus nurodyto vieno tęstinio pažeidimo elementas.
132
Ši išvada patvirtinta pranešimo apie prieštaravimus 129 išnašoje, iš kurios aiškiai matyti, kad šioje proceso stadijoje Komisija laikėsi nuomonės, jog antikonkurenciškumas buvo būdingas tik nedidelei 3583 pranešimų, kuriais pasikeista aptariamose pokalbių svetainėse, daliai.
133
Vadinasi, ginčijamame sprendime nusprendusi, kad BofA dalyvavo darant ginčijamą pažeidimą tik „kiek tai susiję su pokalbių svetaine CODS & CHIPS“, Komisija tik sumažino šiam bankui adresuotų ir pranešime apie prieštaravimus išdėstytų prieštaravimų apimtį.
134
Taigi ginčijamame sprendime ji nenustatė, kad BofA padarė pažeidimą, kuris taip skyrėsi nuo nurodytojo pranešime apie prieštaravimus, kad jį reikėjo laikyti nauju prieštaravimu, dėl kurio BofA turėjo turėti galimybę pateikti rašytines ir žodines pastabas, kad būtų užtikrinta jo teisė į gynybą.
135
Dėl tų pačių priežasčių BofA negali pagrįstai teigti, kad po pranešimo apie prieštaravimus negalėjo numatyti, jog dėl jo dalyvavimo tik pokalbių svetainėje CODS & CHIPS vykusiuose pokalbiuose Komisija galėjo nustatyti, kad jis dalyvavo darant įtariamą vieną tęstinį pažeidimą.
136
Dėl tų pačių priežasčių reikia atmesti ir BofA argumentą, išdėstytą šio sprendimo 113 punkte.
137
Šių išvadų nepaneigia šio sprendimo 115 punkte minimas BofA argumentas, kad į ginčijamo sprendimo tekstą buvo įtraukta daug pokalbių, vykusių pokalbių svetainėje CODS & CHIPS ir paminėtų tik pranešimo apie prieštaravimus 1 priede, o tai, pasak šio banko, įrodo, kad pranešime apie prieštaravimus ir ginčijamame sprendime Komisijos išdėstyta analizė gerokai skiriasi.
138
Kaip priminta šio sprendimo 117 punkte, pranešimas apie prieštaravimus yra parengiamasis dokumentas, kurį Komisija gali papildyti galutiniame sprendime, jeigu jo adresatas galėjo juo remdamasis pagrįstai nuspėti, kokias išvadas ketino padaryti Komisija.
139
Be to, pranešimo apie prieštaravimus 1 priedas buvo neatskiriama jo dalis, ir tai Komisija aiškiai nurodė jo 125 punkte, pagal kurį, pirma, „šio pranešimo apie prieštaravimus chronologinėje apžvalgoje paminėti pokalbiai nėra išsamūs, bet laikomi reprezentatyviais apibūdinant atitinkamo laikotarpio veiksmus“, ir, antra, „išsami atrinktų suinteresuotųjų bankų pokalbių apžvalga, kuria grindžiamos šiame pranešime apie prieštaravimus išdėstytos preliminarios išvados, pateikiama 1 priede“.
140
BofA nenurodo, kuo su kiekvienu ginčijamo sprendimo tekste pateiktu pokalbiu susiję paaiškinimai, išdėstyti tik pranešimo apie prieštaravimus 1 priede, iš esmės skiriasi nuo preliminarios analizės, apimančios pranešimo apie prieštaravimus 4 ir 5 skirsnius, prie šio pranešimo pridėtą lentelę, kurioje nurodytos kategorijos, prie kurių buvo priskirtas kiekvienas pokalbis, pažymėtas laiko žyma, ir prireikus raštą dėl faktinių aplinkybių.
141
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, BofA ieškinio trečiojo pagrindo pirma dalis turi būti atmesta kaip nepagrįsta.
142
Be to, tiek, kiek BofA papildomai nurodo, kad jo teisė į gynybą buvo pažeista, nes ginčijamame sprendime remtasi tik pranešimo apie prieštaravimus 1 priede paminėtais pokalbiais, kaip jau nurodyta šio sprendimo 115 punkte, šis priekaištas taip pat išdėstytas ieškinio trečiojo pagrindo antroje dalyje ir dėl to bus nagrinėjamas šio sprendimo 143–189 punktuose.
2) Dėl „Nomura“, „BofA“ ir „Portigon“ kritikos, grindžiamos jų teisės į gynybą pažeidimu dėl to, kad nagrinėjami veiksmai buvo pristatyti pranešime apie prieštaravimus ir rašte dėl faktinių aplinkybių
143
Nomura savo ieškinio penktojo pagrindo pirmoje dalyje, BofA savo ieškinio trečiojo pagrindo antroje dalyje ir Portigon savo ieškinio pirmojo pagrindo pirmoje dalyje teigia, kad Komisija pažeidė jų teisę į gynybą, pristatydama nagrinėjamą elgesį pranešime apie prieštaravimus ir rašte dėl faktinių aplinkybių.
144
Visų pirma šis pažeidimas iš esmės grindžiamas tuo, kad pranešime apie prieštaravimus Komisija išsamiai nurodė tik kelis, kaip ji manė, reprezentatyvius pokalbius, o dėl likusios dalies pateikė nuorodą į šio pranešimo 1 priedą. Taigi BofA teigia, kad labai daug su juo susijusių pokalbių, kurie minimi tik pranešimo apie prieštaravimus 1 priede – t. y. 29 ištraukos iš 18 pokalbių – pirmą kartą buvo paaiškinti ginčijamame sprendime.
145
Be to, šis Nomura, BofA ir Portigon teisių į gynybą pažeidimas susijęs su tuo, kad pranešimo apie prieštaravimus 1 priede, t. y. lentelėje „Reikšmingų pokalbių atranka“, Komisija tik „Y“ raide pažymėjo kiekvieną pokalbį, nustatydama kategoriją ar kategorijas, prie kurių jis priskirtas, o šios kategorijos buvo nepakankamai apibrėžtos. Jei būtų nagrinėjami keli tos pačios dienos laikotarpiai, būtų buvę sunkiau nustatyti pranešimo apie prieštaravimus 1 priedo lentelėje minimus veiksmus. Kaip pavyzdį Portigon nurodo 2009 m. lapkričio 5 d. pokalbį ir „šešis kitus pokalbius“. Vis dėto, kadangi Portigon aiškiai neįvardijo šių „šešių kitų pokalbių“, Bendrasis Teismas negali jų nagrinėti.
146
Galiausiai BofA teigia, kad Komisija turėjo ne tik nurodyti atitinkamą rinką ir atitinkamas obligacijas, bet ir pateikti išsamų šių pokalbių paaiškinimą. Šie paaiškinimai buvo dar reikalingesni atsižvelgiant į tai, kad prekiautojų vartojama kalba buvo itin techninio pobūdžio ir kad šių pokalbių tikslas galėjo būti teisėtas.
147
Dėl visų šių neveikimo požymių Nomura, BofA ir Portigon nebuvo paprasta suprasti, kokias išvadas Komisija ketino padaryti iš visų pranešime apie prieštaravimus nurodytų pokalbių, taigi negalėjo ir tinkamai išdėstyti savo požiūrio. Šiuo klausimu BofA priduria, kad tokiu atveju administracinė procedūra galėjo baigtis kitokiu rezultatu.
148
Pirmiausia reikia pažymėti, kad savo ieškinio penktojo pagrindo pirmoje dalyje Nomura, be kita ko, remiasi savo teisės į gynybą pažeidimu dėl pranešimo apie prieštaravimus pateikimo būdo.
149
Vis dėlto šis teiginys grindžiamas tik jo ieškinio 112–115 punktais, todėl bus nagrinėjamas tik atsižvelgiant į šiuos punktus.
150
Antra, savo ieškinio trečiojo pagrindo antroje dalyje BofA nurodo, kad buvo pažeista ne tik jo teisė į gynybą, bet ir pareiga motyvuoti pranešimą apie prieštaravimus. Kadangi šie du prieštaravimai sutampa, jie bus nagrinėjami kartu.
151
Šiuo klausimu reikėtų pažymėti, jog pranešimo apie prieštaravimus 112 punkte Komisija nurodė, kad „įtariamą kartelį sudarė įvairūs veiksmai ir (arba) neveikimas, kurie buvo glaudžiai tarpusavyje susiję ir didele dalimi sutapo“, ir kad jis „galėjo būti įgyvendintas tokiomis priemonėmis, kaip bandymas sumažinti EVO kainą, siekiant aukcione įsigyti naujų EVO (siekiant sumokėti mažesnę emisijos kainą), bandymas suderinti pasiūlymų lygius ir taip sumažinti didesnės kainos pasiūlymo aukcione riziką bei keitimasis informacija apie naujos EVO emisijos sindikatų kainų nustatymo grafiką“.
152
Pranešimo apie prieštaravimus 113 ir 529 punktuose Komisija nurodė, kad „šią glaudžiai susijusią veiklą [buvo] galima pristatyti pagal skirtingas kategorijas arba stadijas“, būtent, pirma, prekybos strategijų koordinavimas ir bandymai jas derinti, antra, koordinavimas siekiant palengvinti pasiūlymų teikimo strategijų derinimą, trečia, didesnės kainos pasiūlymų lygio koordinavimas ir bandymai jį suderinti, ir, ketvirta, kitas keitimasis neskelbtina į ateitį orientuota informacija.
153
Komisija nurodė, kokie veiksmai buvo priskirti prie kiekvienos kategorijos.
154
Konkrečiai dėl 4 kategorijos ji nurodė, kad ši apima „keitimąsi kita neskelbtina informacija, kuri faktiškai ar potencialiai padėjo suinteresuotiesiems bankams tiesiogiai ar netiesiogiai koreguoti ar derinti savo prekybą EVO, visų pirma – keitimąsi informacija, susijusia, pirma, su prieš būsimą aukcioną skolos valdymo padaliniui teikiamomis individualiomis rekomendacijomis dėl išleistinų EVO rūšies, termino ar sumos, antra, individualios EVO prekybos antrinėje rinkoje kainomis ir (arba) apimtimis, trečia, strategijomis, skirtomis konkrečioms sandorio šalims, ir, ketvirta, sindikatų kainų nustatymo laiku“.
155
Pranešimo apie prieštaravimus 4.2 skirsnyje Komisija pristatė daugiau kaip 130 pokalbių, pateikdama juos lentelėse su atitinkamomis pokalbių ištraukomis ir laiko žymomis, arba – labiau apibendrintai – citatomis, dažnai su laiko žymomis, išskirtomis kabutėmis ir kursyvu.
156
Be to, pranešimo apie prieštaravimus 81 punkte Komisija nurodė, kad „4.2 skirsnyje pateikti atrinkti pavyzdžiai vis dėlto nėra išsamūs, bet iš tikrųjų sudaro visų įrodymų, kuriais rėmėsi Komisija ir kurie pateikti 1 priede, reprezentatyvią imtį“, o „4.2 skirsnį papildo 1 priedas, kuriame nurodyti visi atitinkami pokalbiai, kuriuos Komisija atrinko šio <...> pranešimo apie prieštaravimus tikslais“.
157
Šiame 1 priede buvo pateikta lentelė, kurioje nurodyta apie 480 pokalbių, įvykusių tarp visų arba kai kurių aptariamų bankų, įskaitant 130 pokalbių, pristatytų pranešime apie prieštaravimus.
158
1 priede buvo nurodyta kiekvieno iš šių 480 pokalbių data, pokalbių svetainė, kurioje jie vyko, reikšmingų „neišsamių ištraukų“ laikas, pokalbiuose dalyvavę suinteresuotieji bankai, pokalbių priskyrimas prie vienos ar kelių iš pranešimo apie prieštaravimus 113 punkte nurodytų kategorijų, šio pranešimo teksto vieta, kurioje tie pokalbiai galimai paminėti, bankas, pateikęs Komisijai jų stenogramą, ir pokalbių klasifikacijos numeris ar numeriai Komisijos dokumentų byloje.
159
Tekstuose anglų ir vokiečių kalbomis šis pateikimas buvo tokios formos:
160
Be to, rašte dėl faktinių aplinkybių Komisija ištaisė kai kurias esmines klaidas, o po jo pateikimo suinteresuotiesiems bankams buvo iš naujo suteikta galimybė susipažinti su šios institucijos dokumentų byloje esančiais įrodymais ir raštu pateikti pastabas.
161
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad, kalbant apie daugiau nei 130 pranešimo apie prieštaravimus pagrindinėje dalyje pristatytų pokalbių, kartu aiškinami pranešimo apie prieštaravimus 4.2 skirsnis ir 1 priedo lentelė, kurioje nurodyti kiekvieno pokalbio dalyviai, Komisijos ištraukos ir nagrinėjamų veiksmų, suskirstytų į šio pranešimo 113 punkte nurodytas kategorijas, pobūdis, sudarė sąlygas suinteresuotiesiems bankams veiksmingai susipažinti su šiais įrodymais ir tuo, kaip Komisija galėjo juos panaudoti ginčijamame sprendime.
162
Kalbant vien apie maždaug 350 pokalbių, nurodytų pranešimo apie prieštaravimus 1 priede, reikia priminti, kaip jau nurodyta šio sprendimo 116 ir 117 punktuose, kad pranešimas apie prieštaravimus yra parengiamasis dokumentas, kad subjektai, kuriems jis skirtas, galėtų veiksmingai susipažinti su veiksmais, dėl kurių jiems priekaištauja Komisija, ir su jos turimais įrodymais.
163
Tokia informacija gali būti pateikta apibendrintai, jeigu Komisija aiškiai nurodo visas esmines faktines aplinkybes, kuriomis remiasi šioje proceso stadijoje (1983 m. birželio 7 d. Sprendimo Musique Diffusion française ir kt. / Komisija, 100/80–103/80, EU:C:1983:158, 14 punktas).
164
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad nagrinėjamu atveju iš pranešimo apie prieštaravimus 125 punkto akivaizdžiai matyti, kad jo 1 priedas yra neatskiriama šio pranešimo dalis ir turi būti aiškinamas atsižvelgiant į visus pranešimo apie prieštaravimus tekste išdėstytus argumentus.
165
Iš to darytina išvada, kad „Y“ raidės naudojimas pranešimo apie prieštaravimus 1 priedo lentelėje nurodant veiksmų kategoriją, prie kurios Komisija ketino priskirti tam tikrą pokalbį, negali būti laikomas nepakankamai aiškiu ar tiksliu.
166
Kadangi pranešimo apie prieštaravimus 113–120 punktuose Komisija, pateikdama bendrą apibrėžtį ir pavyzdžius, nustatė ir išsamiai apibūdino antikonkurencinių veiksmų tipus, nurodytus kiekvienoje iš keturių nagrinėjamų veiksmų kategorijų, suinteresuotieji bankai galėjo suprasti, kokio tipo elgesį Komisija įžvelgė kiekviename pokalbyje, o Komisijai nereikėjo pateikti papildomų paaiškinimų dėl to pokalbio neteisėtumo.
167
Aplinkybė, kad Komisija galėjo nurodyti kelias to paties pokalbio, vykusio tą pačią dieną, ištraukas, nenurodydama, su kokia veiksmų kategorija ar kategorijomis jos susijusios, šiuo atžvilgiu nepaneigia šios išvados.
168
Nors galėjo būti neįmanoma kiekvienos pokalbių ištraukos priskirti prie vienintelės kategorijos, nes pranešimai, kurių tikslai galėjo būti skirtingi ir dėl to jie galėjo būti priskirti prie skirtingų kategorijų, greitai sekė vienas po kito ir persipynė, dėl Komisijos pasirinktos metodikos suinteresuotieji bankai bet kuriuo atveju galėjo tiksliai nustatyti pokalbių, kuriuos Komisija toje stadijoje laikė antikonkurenciniais, ištraukas.
169
Be to, kaip netiesiogiai, bet neišvengiamai, matyti iš pranešimo apie prieštaravimus, ypač iš jo 577 ir 578 punktų, Komisijos pasirinktos veiksmų kategorijos buvo sudarytos analizės tikslais, o ne siekiant nustatyti tiek SESV 101 straipsnio pažeidimų, kiek kategorijų buvo nurodyta pranešimo apie prieštaravimus 113 punkte.
170
Taigi, nors suinteresuotieji bankai turėjo patys nustatyti, prie kurios Komisijos nurodytos kategorijos buvo priskirta kiekviena konkretaus pokalbio ištrauka, jie vis tiek puikiai žinojo, kad Komisija gali pasinaudoti šiuo pokalbiu, siekdama nustatyti, kad buvo padarytas vienas tęstinis pažeidimas, turintis antikonkurencinį tikslą, ir sugrupuoti visus prie šių kategorijų priskirtus pokalbius.
171
Kalbant apie BofA kritikuojamą 2007 m. birželio 11 d. pokalbį, šiuo klausimu reikia pasakyti, kad pranešimo apie prieštaravimus 1 priede tos dienos pokalbis yra suskirstytas į penkias ištraukas, kurios, kaip matyti iš šio priedo, nagrinėjamo kartu su šio pokalbio stenograma, atitinkamai truko apie vieną minutę ir apėmė penkis pranešimus, truko mažiau nei keturias minutes ir apėmė 12 pranešimų, truko apie vieną minutę ir apėmė penkis pranešimus, truko apie 31 minutę ir apėmė 21 pranešimą ir galiausiai truko devynias sekundes ir apėmė du pranešimus, taip pat buvo priskirtos prie 1, 2 ir 4 kategorijų. Vadinasi, toks pateikimas negalėjo lemti BofA negebėjimo atpažinti pranešimų, kurie, Komisijos nuomone, galėjo būti antikonkurenciniai. Kaip pavyzdį galima nurodyti trečiąją ištrauką: dviejuose iš penkių ją sudarančių pranešimų nurodyta, kad RBS prekiautojas parašė „where u got mid on bono 37 vs bund?“, o UBS prekiautojas atsakė „6.15“.
172
Taip pat reikia pažymėti, kad BofA kritikai, aptartai šio sprendimo 144 punkte, grindžiamai tuo, kad dėl 29 ištraukų iš 18 pokalbių paaiškinimai pirmą kartą buvo pateikti ginčijamame sprendime, ir šio sprendimo 145 punkte minimai Portigon kritikai dėl 2009 m. lapkričio 5 d. pokalbio negalima pritarti.
173
Pirma, du iš BofA kritikuotų pokalbių buvo išnagrinėti pranešimo apie prieštaravimus pagrindinėje dalyje, atsižvelgiant į pranešimus, kuriais pasikeista tą pačią dieną ir kurie buvo įtraukti į kitas ištraukas, nurodytas pranešimo apie prieštaravimus 1 priedo lentelėje (2007 m. liepos 25 d. pokalbis išsamiai aprašytas pranešimo apie prieštaravimus 144 ir 145 punktuose; 2008 m. kovo 27 d. pokalbis išsamiai aprašytas pranešimo apie prieštaravimus 200 punkte).
174
Antra, 2009 m. lapkričio 5 d. pokalbis, kurį kritikuoja Portigon, ir penki BofA kritikuoti pokalbiai (2007 m. birželio 5 d. pokalbis, kurį sudaro keturios ištraukos, 2007 m. liepos 25 ir 30 d. pokalbiai, kuriuos sudaro atitinkamai dvi ir trys ištraukos, 2007 m. spalio 11 d. pokalbis, kurį sudaro penkios ištraukos, ir 2008 m. kovo 27 d. pokalbių svetainėje CODS & CHIPS vykęs pokalbis, kurį sudaro dvi ištraukos) buvo išsamiai išaiškinti rašte apie faktines aplinkybes, bent jau dėl tam tikrų kategorijų.
175
Pavyzdžiui, rašto apie faktines aplinkybes skiltyje „Paaiškinimai“ dėl ginčijamo sprendimo 277 konstatuojamojoje dalyje minimo ir pranešimo apie prieštaravimus pagrindinėje dalyje neišnagrinėto 2009 m. lapkričio 5 d. pokalbio, vykusio pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, nurodyta, kad šio pokalbio priskyrimas prie atitinkamai 1 ir 3 kategorijų grindžiamas tuo, kad „pagal pranešimo apie prieštaravimus 532 punktą jis apima bandymą paveikti kylančią kreivę prieš aukcioną („why does it seem when we want it flatter all these <...>“), ir tuo, kad, „sprendžiant iš pranešimo apie prieštaravimus 542 punkto, jis taip pat susijęs su bandymu derinti didesnės kainos pasiūlymus („what we thinking of overpaying?“).
176
Trečia, aštuoni iš BofA kritikuojamų pokalbių buvo kritikuojami tik dėl tam tikrų ištraukų, o ne dėl jų visumos, nors BofA prekiautojas buvo prisijungęs prie atitinkamos pokalbių svetainės tuo metu, kai buvo keičiamasi pranešimais, nurodytais neginčijamose pokalbių ištraukose (2007 m. kovo 6 d. pokalbių svetainėje CODS & CHIPS vykęs pokalbis, kurio buvo ginčijama tik viena iš dviejų ištraukų; 2007 m. liepos 3 d. pokalbis, kurio buvo ginčijama tik viena iš keturių ištraukų; 2007 m. spalio 4 d. pokalbis, kurio buvo ginčijama tik viena iš dviejų ištraukų; 2007 m. spalio 11 d. pokalbis, kurio buvo ginčijamos tik trys iš penkių ištraukų; 2007 m. lapkričio 8 d. pokalbis, kurio buvo ginčijamos tik trys iš penkių ištraukų; 2007 m. lapkričio 23 d. pokalbis, kurio buvo ginčijama tik viena iš dviejų ištraukų; 2008 m. sausio 9 d. pokalbis, kurio buvo ginčijama tik viena iš šešių ištraukų; 2008 m. sausio 11 d. pokalbių svetainėje CODS & CHIPS vykęs pokalbis, kurio buvo ginčijama tik viena iš dviejų ištraukų).
177
Ketvirta, dešimt kritikuojamų ištraukų arba pokalbių (2007 m. liepos 3 d. ištrauka, devynios žinutės; 2007 m. liepos 25 d. ištrauka, 26 žinutės; trys 2007 m. spalio 11 d. ištraukos, iš viso 33 žinutės; 2008 m. sausio 10 d. pokalbis pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, 16 žinučių; 2008 m. sausio 11 d. pokalbio pokalbių svetainėje CODS & CHIPS ištrauka, septynios žinutės; 2008 m. vasario 13 d. pokalbis pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, keturios žinutės; 2008 m. kovo 4 d. pokalbis pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, 47 žinutės; 2008 m. kovo 6 d. pokalbis pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, 23 žinutės) sudarė pakankamai mažas žinučių skaičius, kad BofA galėtų jas lengvai identifikuoti, atsižvelgdamas į pranešimo apie prieštaravimus 1 priede pateiktą informaciją ir ypač į Komisijos priimtą klasifikaciją.
178
Be to, priešingai, nei teigia BofA, Komisija negali būti pagrįstai kaltinama dėl to, kad nepakankamai paaiškino savo ketinimus dėl kiekvieno iš pokalbių, nurodytų tik pranešimo apie prieštaravimus 1 priede, nes neatsižvelgė į per pokalbius vartojamos kalbos sudėtingumą ar techniškumą ir nepateikė išsamių paaiškinimų, visų pirma susijusių su atitinkama rinka, atitinkamais įsipareigojimais ir įtariamu kiekvieno atitinkamo pokalbio neteisėtumu.
179
Iš tikrųjų dėl sudėtingos ar techniškos kalbos, kurią suinteresuotųjų bankų prekiautojai vartojo per pokalbius, nebuvo galima reikalauti, kad Komisija juos išaiškintų, siekdama ištaisyti tariamai klaidingą BofA supratimą apie juos.
180
Kadangi nagrinėjami pokalbiai vyko bankui gerai žinomomis aplinkybėmis, galima tikėtis, kad jis gebėjo suprasti šiuos pokalbius arba bent jau savo jėgomis gauti paaiškinimus, būtinus, kad jie būtų tinkamai suprasti.
181
Dėl tų pačių priežasčių Komisija neturėjo nurodyti BofA, kokios EVO ir kokia rinka – pirminė ar antrinė – buvo aptariamos per kiekvieną atrinktą pokalbį.
182
Tokius elementus iš aptariamo pokalbio stenogramos galėjo nustatyti patys suinteresuotieji bankai, kurie yra informuoti ir patyrę EVO sektoriaus dalyviai. Be to, šie veiksniai iš tikrųjų nebuvo lemiami vertinant antikonkurencinį nagrinėjamų pokalbių pobūdį, nes daug svarbesnis buvo informacijos, kuria pasikeitė prekiautojai, pobūdis, o ne konkreti EVO, su kuria ta informacija buvo susijusi.
[Praleista]
188
Taigi nėra reikalo svarstyti, ar, nesant BofA nurodytų pažeidimų, administracinės procedūros rezultatas būtų buvęs kitoks.
189
Taigi Nomura ieškinio penktojo pagrindo pirmą dalį, BofA ieškinio trečiojo pagrindo antrą dalį ir Portigon ieškinio pirmąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstus.
190
Be to, reikia pažymėti, kad Nomura savo ieškinio penktojo pagrindo pirmoje dalyje ir BofA savo ieškinio trečiojo pagrindo antroje dalyje taip pat kritikuoja Komisiją dėl to, kad ji ginčijamame sprendime nurodė pokalbius ar pokalbių ištraukas, kurios nebuvo pateiktos nei pranešime apie prieštaravimus, nei rašte apie faktines aplinkybes, ir dėl to, kad ji priekaištavo jiems dėl tam tikrų pokalbių ar pokalbių ištraukų, kurios buvo nurodytos tik to paties sprendimo 1 priede.
191
Pirmasis iš šių priekaištų grindžiamas tam tikrų pokalbių nepaminėjimu pranešime apie prieštaravimus arba rašte apie faktines aplinkybes ir sutampa su BofA ieškinio trečiojo pagrindo trečioje dalyje išdėstytu kaltinimu, todėl bus nagrinėjamas kartu su juo šio sprendimo 218–226 punktuose.
192
Antrasis iš šių priekaištų grindžiamas tuo, kad tam tikri pokalbiai buvo paminėti tik ginčijamo sprendimo 1 priede, o ne jo tekste, ir yra susijęs ne su suinteresuotųjų bankų teisės į gynybą paisymu, o su ginčijamo sprendimo motyvavimu, todėl bus nagrinėjamas šio sprendimo 262–280 punktuose.
3) Dėl „Portigon“ kritikos, kad Komisija pažeidė jo teisę į gynybą, kai vietoj papildomo pranešimo apie prieštaravimus nusiuntė jam raštą apie faktines aplinkybes
193
Ieškinio pirmojo pagrindo antroje dalyje Portigon teigia, kad pranešimo apie prieštaravimus pakeitimai, atlikti 2020 m. lapkričio 12 d. Komisijos išsiųstame rašte apie faktines aplinkybes, turėjo būti išdėstyti ne tokio rašto, o papildomo pranešimo apie prieštaravimus forma, o tada Komisija turėjo leisti šiam bankui būti išklausytam per žodinį bylos nagrinėjimą pagal Komisijos pranešimą dėl bylų, susijusių su SESV 101 ir 102 straipsniais, nagrinėjimo geriausios patirties (OL C 308, 2011, p. 6; toliau – Pranešimas dėl geriausios patirties), taigi ir geriau apsiginti.
194
Iš tikrųjų rašte apie faktines aplinkybes ši institucija papildė ir iš esmės pakeitė įrodymus, taip pat pateikė iš esmės naują, palyginti su pranešimu apie prieštaravimus, nagrinėjamų veiksmų teisinį vertinimą.
195
Šiuo klausimu Portigon pirmiausia nurodo, kad tam tikri pokalbiai, kaip antai 2009 m. lapkričio 6 d. pokalbis, pirmą kartą buvo išvardyti ir suskirstyti pagal kategorijas rašte apie faktines aplinkybes. Antra, Komisija šiame dokumente pakeitė kai kurių pokalbių kategorijas, pvz., 2007 m. spalio 11 d., 2009 m. sausio 22 d., vasario 13 d. ir balandžio 16 d., taip pat 2010 m. sausio 25 d. pokalbiai iš pradžių buvo priskirti prie 1, 2 arba 3 kategorijų, o vėliau – ir prie 4 kategorijos, 2007 m. balandžio 18 d., 2008 m. sausio 4 d., 2009 m. sausio 29 d. ir 2011 m. birželio 24 d. pokalbiai iš pradžių buvo priskirti prie 1, 2 ar 3 kategorijų, o vėliau – tik prie 4 kategorijos, o 2012 m. sausio 11 d. pokalbis tame pačiame rašte buvo priskirtas tik prie 4 kategorijos. Vis dėlto prie 4 kategorijos priskirti veiksmai yra daugių daugiausia ribojimas dėl poveikio, o ne ribojimas dėl tikslo. Trečia, Portigon savo atsiliepime nurodo, kad šis 2012 m. sausio 11 d. pokalbis, kuris anksčiau jam nebuvo žinomas, atskleidžia, kad jis „daugeliu atvejų nekėlė jokių problemų konkurencijos teisės požiūriu“.
196
Šiuo klausimu reikia priminti, kad, siekiant užtikrinti pagarbą atitinkamų įmonių teisei į gynybą ir visų pirma jų teisei būti išklausytoms, Reglamento Nr. 773/2004 10–12 straipsniuose numatyta, kad priimdama sprendimus Komisija nagrinėja tik klausimus, dėl kurių šio straipsnio 1 dalyje nurodytos šalys galėjo pateikti komentarus, o tai jos gali padaryti pateikdamos rašytines pastabas, kuriomis atsako į šios institucijos joms pateiktą pranešimą apie prieštaravimus, ir per posėdį, jeigu jos to paprašo savo rašytinėse pastabose.
197
Taip pat reikia priminti, kad jei per administracinę procedūrą Komisija nusprendžia pridėti naujų prieštaravimų prie tų, kurie įmonėms buvo pareikšti iš pradžių, ji turi joms suteikti galimybę pareikšti savo nuomonę šiuo klausimu (žr. 2012 m. birželio 27 d. Sprendimo Microsoft / Komisija, T‑167/08, EU:T:2012:323, 184 ir 191 punktus bei juose nurodytą jurisprudenciją), nusiųsdama papildomą pranešimą apie prieštaravimus, dėl kurio šios įmonės gali pateikti savo rašytines pastabas ir prašyti surengti žodinį bylos nagrinėjimą, kad galėtų išdėstyti savo argumentus.
198
Ši pareiga leisti atitinkamoms įmonėms pareikšti savo nuomonę tiek raštu, tiek per žodinį bylos nagrinėjimą pagal Reglamento Nr. 773/2004 10 ir 12 straipsnius taip pat taikoma, kai Komisija ketina iš esmės pakeisti pažeidimų, už kuriuos persekiojama, įrodymus (žr. 2004 m. sausio 7 d. Sprendimo Aalborg Portland ir kt. / Komisija, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ir C‑219/00 P, EU:C:2004:6, 192 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
199
Kita vertus, pagal Komisijai privalomo Pranešimo dėl geriausios patirties, kurio teisėtumo Portigon neginčija, 111 punktą, jei Komisija nori tik remtis naujais įrodymais, patvirtinančiais prieštaravimus, kurie jau buvo išdėstyti pranešime apie prieštaravimus, ji gali tik informuoti atitinkamas įmones raštu apie faktines aplinkybes, o įmonės, atsakydamos į jį, gali per nustatytą laikotarpį pateikti rašytines pastabas.
200
Nagrinėjamu atveju iš ginčijamo sprendimo matyti, kad 2019 m. sausio 31 d. Komisija pateikė Portigon pranešimą apie prieštaravimus. 2020 m. lapkričio 12 d. ši institucija tam bankui nusiuntė raštą apie faktines aplinkybes, jame, gavusi suinteresuotųjų bankų atsakymus į šį pranešimą apie prieštaravimus, kuriuose buvo nurodytos įvairios faktinės klaidos, pateikė „faktinių duomenų papildymus ir pataisymus, susijusius su tam tikrais pokalbiais, kurie buvo pristatyti pranešime apie prieštaravimus (įskaitant jo priedą), siekiant juos pagrįsti“.
201
Be tam tikrų faktų pataisymų, Komisija pridūrė „keletą pranešime apie prieštaravimus, įskaitant jo priedą, nepaminėtų pokalbių, kuriais [ji] galėjo remtis, siekdama atskleisti kontekstą arba pagrįsti pareikštus kaltinimus“, ir kuriais reikia remtis, „pavyzdžiui, siekiant nustatyti datą, kai prekiautojas gavo prieigą prie nuolatinės pokalbių svetainės ir (arba) galėjo užsiimti prekybos veikla, ar 2012 m. būta prekiautojų socialinių kontaktų arba buvo keičiamasi neskelbtina informacija“.
202
Paskui Komisija paragino Portigon pateikti rašytines pastabas pagal Pranešimo dėl geriausios patirties 111 punktą, kurias šis bankas išsiuntė 2021 m. sausio 8 d.
203
Taigi reikia nustatyti, ar norėdama atlikti šio sprendimo 200 ir 201 punktuose minėtus papildymus ir pakeitimus Komisija turėjo priimti papildomą pranešimą apie prieštaravimus ir leisti Portigon pateikti tiek rašytines, tiek žodines pastabas dėl jo, ar, atvirkščiai, galėjo tik nusiųsti šiam bankui raštą apie faktines aplinkybes, dėl kurio ji šiam bankui leido pateikti tik rašytines pastabas.
204
Šiuo klausimu pirmiausia reikia konstatuoti, kad pataisymai, kuriais siekiama ištaisyti klaidas, susijusias su atitinkamų pokalbių svetainių identifikaciniu numeriu arba su nagrinėjamų pokalbių – kad ir kaip dėl jų tektų apgailestauti – data, laiku ar dalyviais, negali būti laikomi reikšmingais pažeidimo, dėl kurio priekaištaujama, įrodymų pakeitimais, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 198 punkte primintą jurisprudenciją.
205
Tai ypač pasakytina apie pokalbių pakeitimus, kurie buvo atlikti pranešimo apie prieštaravimus pagrindinėje dalyje ir į kuriuos buvo daroma nuoroda pakoreguotoje 1 priedo lentelėje.
206
Be to, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 74 konstatuojamosios dalies, Portigon neneigia, kad per administracinę procedūrą ir dar iki faktų pranešimo išsiuntimo turėjo galimybę susipažinti su visais pokalbiais, dėl kurių jam buvo priekaištaujama.
207
Antra, atlikusi vieno ar kito pokalbio, kaip antai 2007 m. balandžio 18 d. ir spalio 11 d., 2008 m. sausio 4 d., sausio 22 d. ir 29 d., 2009 m. vasario 13 d., balandžio 16 d. ir lapkričio 6 d., 2010 m. sausio 25 d., 2011 m. birželio 24 d. ir 2012 m. sausio 11 d. pokalbių, kuriuos nurodo Portigon, kvalifikavimo pakeitimą Komisija neišplėtė pranešime apie prieštaravimus nurodyto pažeidimo, dėl kurio priekaištaujama būtent šiam bankui, materialinių, laiko ar geografinių ribų.
208
Kaip matyti iš rašto apie faktines aplinkybes 6 punkto, tai „susiję tik su 2019 m. sausio 30 d. pranešime apie prieštaravimus išdėstytais prieštaravimais“, t. y. tariamu šio banko dalyvavimu nuo 2009 m. spalio 16 d. iki 2011 m. rugpjūčio 31 d. vykdant ginčijamą pažeidimą dėl tikslo, kuris prasidėjo 2007 m. sausio 4 d. ir baigėsi 2012 m. vasario 1 d.
209
Be to, atrodo, kad visi Portigon kritikuojami pokalbiai buvo nurodyti pranešimo apie prieštaravimus 1 priede, išskyrus 2012 m. sausio 11 d. pokalbį, dėl kurio vis dėlto negalėjo būti priekaištaujama Portigon, nes jis įvyko po pranešime apie prieštaravimus nurodytos šio banko dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą pabaigos datos, t. y. 2011 m. rugpjūčio 31 d.
210
Be to, Portigon kritikuojami pokalbiai, išskyrus 2009 m. sausio 29 d. ir 2011 m. birželio 24 d. pokalbius, buvo išsamiai pristatyti pranešimo apie prieštaravimus tekste (žr. 141, 150, 151, 162, 163, 302, 310–313, 317, 318, 389, 393 ir 394 punktus), taip leidžiant šiam bankui jau šioje pranešimo stadijoje suvokti priežastis, dėl kurių Komisija laikė šiuos pokalbius nusikalstamais, ir atmetant galimybę, kad pranešant faktus atlikti pakeitimai galėtų būti nagrinėjami kaip esminiai įrodymų pakeitimai.
211
Kalbant apie 2009 m. sausio 29 d. pokalbį, reikėtų pažymėti, kad, nors truko palyginti ilgai – beveik dešimt valandų – jis buvo priskirtas tik prie 1 kategorijos, todėl galėjo būti susijęs tik su dalijimusi prekybos strategijomis, taigi Portigon turėjo galimybę sužinoti pranešimų, dėl kurių priekaištaujama, rūšį.
212
Kalbant apie 2011 m. birželio 24 d. pokalbį, pakanka pažymėti, kad jis bet kuriuo atveju vyko po Portigon dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą pabaigos datos, kurią Komisija galutinai patvirtino ginčijamame sprendime, t. y. 2011 m. birželio 3 d.
[Praleista]
4) Dėl „BofA“ kritikos, grindžiamos tuo, kad buvo pažeista jo teisė į gynybą, nes pranešime apie prieštaravimus nebuvo paminėti penki ginčijamame sprendime nurodyti pokalbiai
[Praleista]
239
Ši nuoroda taip pat yra paprastas atsakymas į BofA argumentą, nurodytą minėto sprendimo 617 konstatuojamojoje dalyje ir grindžiamą aplinkybe, kad Komisija negalėjo 2008 m. vasario 25 d. pokalbiu remtis prieš šį banką, nes jis nebuvo aktyvus Belgijos EVO pirminėje rinkoje ir per šį pokalbį išliko pasyvus.
240
Be to, kadangi BofA remiasi ginčijamo sprendimo 620 konstatuojamąja dalimi, reikia pažymėti, kad ši dalis susijusi su atskiru pokalbiu, t. y. 2008 m. kovo 27 d. pokalbiu.
241
Trečia, kalbant apie 2007 m. liepos 25 d. pokalbį, BofA taip pat priekaištauja Komisijai, kad rašte apie faktines aplinkybes prailgino iš pradžių pranešime apie prieštaravimus paminėtos ištraukos trukmę, siekdama įtraukti naują, ginčijamo sprendimo 121 konstatuojamojoje dalyje nurodytą prieštaravimą.
242
Nagrinėjamu atveju Komisija pranešime apie prieštaravimus iš tikrųjų nurodė, kad aptariamomis žinutėmis keistasi „nuo 06:15:58“, o vėliau rašte apie faktines aplinkybes pažymėjo, jog aptariamos žinutės buvo siunčiamos per laiko intervalus „06:15:43–06:29:16“ ir „06:58:56–07:08:43“. Vis dėlto tokiu pakeitimu rašte apie faktines aplinkybes tik sutrumpinama ir patikslinama pokalbio, dėl kurio prieštaraujama, trukmė, ir tai yra naudinga pranešimo adresatui. Taigi jis negali būti nagrinėjamas kaip naujo prieštaravimo įtraukimas į raštą apie faktines aplinkybes.
243
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, BofA ieškinio trečiojo pagrindo trečia dalis turi būti atmesta kaip nepagrįsta.
b)
Dėl „Nomura“, „BofA“ ir „Portigon“ kritikos, grindžiamos pareigos motyvuoti pažeidimu dėl nagrinėjamų veiksmų pristatymo ginčijamame sprendime
244
Nomura savo ieškinio penktojo pagrindo pirmoje dalyje, BofA savo ieškinio trečiojo pagrindo antroje dalyje ir Portigon savo ieškinio pirmojo pagrindo pirmoje dalyje teigia, kad ginčijamame sprendime pristatydama nagrinėjamus veiksmus Komisija pažeidė pareigą motyvuoti.
245
Visų pirma prie ginčijamo sprendimo pridėtoje lentelėje, pavadintoje „Sprendime minimų antikonkurencinių pokalbių apžvalga“, Komisija tik panaudojo raidę „Y“, pažymėdama kiekvieną pokalbį, kad nustatytų kategoriją ar kategorijas, prie kurių jis priskirtas, be to, šios kategorijos buvo nepakankamai apibrėžtos. Jei būtų nagrinėjami keli tos pačios dienos laikotarpiai, būtų buvę sunkiau nustatyti pranešimo apie prieštaravimus 1 priedo lentelėje minimus veiksmus. Nomura kaip pavyzdį nurodo 2011 m. sausio 18 d. pokalbį, o Portigon – 2009 m. lapkričio 5 d. pokalbį ir „šešis kitus pokalbius“. Vis dėto, kadangi Portigon aiškiai neįvardijo šių „šešių kitų pokalbių“, Bendrasis Teismas negali jų nagrinėti.
246
Paskui Nomura ir BofA nurodo, kad tam tikri pokalbiai arba pokalbių ištraukos yra nurodyti tik ginčijamo sprendimo 1 priede, taigi prie jų nepridėta jokių paaiškinimų dėl EVO ar atitinkamos rinkos. Šiuo klausimu BofA nurodo, „be kita ko, 38 ištraukas“ iš 18 pokalbių.
247
Galiausiai Nomura kritikuoja Komisiją dėl to, kad ji pateikė mažiau išsamios informacijos apie pokalbius, susijusius su jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiu, nei apie ankstesnius pokalbius, siejamus su kitais darant pažeidimą dalyvavusiais bankais.
248
Šiuo klausimu reikėtų priminti, kad, taikant SESV 296 straipsnio antroje pastraipoje nustatytą pareigą motyvuoti, reikalaujama, kad Komisija savo sprendimuose pateiktų lemiamą reikšmę turinčius faktus ir teisinius argumentus (žr. 2008 m. liepos 1 d. Sprendimo Chronopost ir La Poste / UFEX ir kt., C‑341/06 P ir C‑342/06 P, EU:C:2008:375, 96 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
249
Nagrinėjamu atveju reikia pažymėti, kad ginčijamo sprendimo 376–383, 411–484, 495–544, 723–726, 737–752 ir 760–771 konstatuojamosiose dalyse Komisija nurodė motyvus, dėl kurių aptariami pokalbiai, aprašyti to sprendimo 97–356 konstatuojamosiose dalyse ir jo 1 priede, kuris yra neatskiriama to sprendimo dalis, turi būti kvalifikuojami kaip susitarimai ir suderinti veiksmai, sudarantys antikonkurencinį tikslą turintį vieną tęstinį pažeidimą, kurį darant suinteresuotieji bankai dalyvavo to paties sprendimo 1 straipsnyje nurodytais laikotarpiais.
250
Be to, šis motyvų išdėstymas turi būti aiškinamas atsižvelgiant į Komisijos atsakymus į suinteresuotųjų bankų per administracinę procedūrą pateiktus argumentus, išdėstytus ginčijamo sprendimo 384–402, 545–719 ir 753–759 konstatuojamosiose dalyse.
251
Vadinasi, Nomura, BofA ir Portigon negali pagrįstai teigti, kad Komisija ginčijamame sprendime nenurodė faktinių ir teisinių aplinkybių, kurios turi esminę reikšmę jo struktūrai.
252
Šios išvados negali paneigti Nomura, BofA ir Portigon argumentai, kad Komisija iš esmės nepakankamai išaiškino, kodėl kiekvienas iš maždaug 380 ginčijamo sprendimo priede pateiktoje lentelėje nurodytų pokalbių ar net kiekviena iš šios lentelės ketvirtoje skiltyje nurodytų 783 pokalbių ištraukų atskirai yra patvirtinimas, kad buvo padarytas vienas tęstinis pažeidimas, kuriuo siekta antikonkurencinio tikslo.
253
Šiuo klausimu pirmiausia dera pažymėti, kad ginčijamame sprendime Komisija priekaištavo suinteresuotiesiems bankams ne dėl tokio skaičiaus SESV 101 straipsnio pažeidimų, kiek buvo pokalbių ar pokalbių ištraukų, išvardytų šio sprendimo priede pateiktoje lentelėje, o dėl vieno tęstinio pažeidimo, kurio antikonkurencinį tikslą sudarė visi šie pokalbiai (žr. šio sprendimo 88 punktą).
254
Vadinasi, Komisija neprivalėjo įrodyti, kad kiekvienas pokalbis ar kiekviena pokalbio ištrauka turi būti kvalifikuojami kaip kartelis, kaip tai suprantama pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį (šiuo klausimu žr. 2022 m. birželio 16 d. Sprendimo Sony Corporation ir Sony Electronics / Komisija, C‑697/19 P, EU:C:2022:478, 83 ir 84 punktus).
[Praleista]
284
Iš tikrųjų, pirma, ginčijamo sprendimo 307–350 ir 641–719 konstatuojamosiose dalyse Komisija pakankamai išsamiai ir panaudodama ištraukas, kurių dauguma pažymėtos laiko žyma, pristatė pokalbius, vykusius Nomura dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiu. Ji taip pat atmetė per administracinę procedūrą šio banko pateiktus argumentus dėl tų pokalbių.
285
Be to, papildomi paaiškinimai buvo pateikti prie ginčijamo sprendimo pridėtoje lentelėje, kuri, kaip jau minėta šio sprendimo 249 punkte, yra neatskiriama to sprendimo dalis; tie paaiškinimai visų pokalbių atveju buvo pristatyti vienodai, neatsižvelgiant į dalyvavimo laikotarpį.
286
Kita vertus, priešingai, nei teigia Nomura, Komisija neprivalėjo „išsamiau“ aprašyti kiekvieno tipo pirmųjų pokalbių, vykusių nuo 2011 m. sausio 18 d., t. y. nuo datos, kai, Komisijos požiūriu, šis bankas pradėjo dalyvauti darant ginčijamą pažeidimą, antikonkurencingumo.
287
Iš tikrųjų ginčijamame sprendime Komisija priekaištavo Nomura dėl dalyvavimo darant vieną tęstinį pažeidimą, kuris prasidėjo prieš daugiau nei ketverius metus iki šio banko dalyvavimo jį darant, o ne dėl dalyvavimo darant pažeidimą, prasidėjusį tuo metu, kai jis pradėjo dalyvauti jį darant.
288
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija, nepažeisdama pareigos motyvuoti, ginčijamo sprendimo 1 straipsnyje konstatavo, kad suinteresuotieji bankai dalyvavo darant su visomis EVO susijusį ir visą EEE apimantį vieną tęstinį pažeidimą, kurį sudarė susitarimai ir (arba) suderinti veiksmai dėl tikslo riboti ir (arba) iškraipyti konkurenciją EVO sektoriuje.
289
Vadinasi, Nomura ieškinio penktojo pagrindo pirma dalis, BofA ieškinio trečiojo pagrindo antra dalis ir Portigon ieškinio pirmojo pagrindo pirma dalis turi būti atmestos kaip nepagrįstos.
2.
Dėl pagrindų, grindžiamų Komisijos klaida, kurią šį padarė „UniCredit“, „Nomura“ ir „Portigon“ pripažinusi atsakingais už jų prekiautojų veiksmus
290
UniCredit trečiojo pagrindo pirmoje dalyje, Nomura ketvirtojo pagrindo antroje dalyje ir Portigon ieškinio penktojo pagrindo antroje dalyje kritikuoja Komisiją dėl to, kad ji neteisingai priskyrė jiems jų darbuotojų elgesį.
291
Pirma, UniCredit, Nomura ir Portigon mano, kad Komisija negalėjo laikytis nuomonės, jog šie bankai automatiškai turėjo visą informaciją, kurią jų atitinkami prekiautojai buvo įgiję anksčiau dirbdami kituose bankuose, tuo metu dalyvavusiuose darant ginčijamą pažeidimą.
292
Antra, UniCredit, Nomura ir Portigon tvirtina, kad Komisija negalėjo jiems prieštarauti dėl atitinkamų jų prekiautojų veiksmų tam tikru laikotarpiu arba tam tikroje rinkoje, kurioje jie neturėjo leidimo prekiauti.
293
Šiuo klausimu UniCredit ir Nomura tvirtina, kad Komisija pripažino juos atsakingais už veiksmus, kuriuos atitinkami jų prekiautojai atliko prieš gaudami teisės aktuose numatytą leidimą prekiauti savo darbdavių vardu. Nors UniCredit ir Nomura prekiautojai šį leidimą buvo gavę atitinkamai 2011 m. kovo 4 d. ir 2011 m. rugsėjo 16 d., Komisija 2011 m. rugsėjo 9 d. ir 2011 m. sausio 18 d. laikė datomis, nuo kurių UniCredit ir Nomura pradėjo dalyvauti darant ginčijamą pažeidimą.
294
Kita vertus, UniCredit tvirtina, kad Komisija jam priekaištauja dėl jo prekiautojo pozicijų pirminėje rinkoje, nors šis prekiautojas neturėjo UniCredit įgaliojimo prekiauti šioje rinkoje, taigi neturėjo leidimo prekiauti jo vardu. Panašiai Portigon teigia, kad jo prekiautojas veikė be jo leidimo ir už Portigon veiklos srities ribų, nes jis apėmė tik pirminę Vokietijos EVO rinką. Taigi Portigon negali būti laikomas atsakingu už savo prekiautojo veiksmus, kuriais buvo peržengtos šio banko komercinės veiklos srities ribos.
295
Trečia, UniCredit ir Portigon teigia, kad Komisija jiems priekaištavo ne dėl vadovo, o dėl nesąžiningo darbuotojo veiksmų, be to, UniCredit atveju, darbuotojui tęsėsi bandomasis laikotarpis.
296
Ketvirta, Portigon teigia, kad, nesant jo aplaidumo, Komisija nepagrįstai jam priskyrė jo prekiautojo elgesį.
297
Šiuo klausimu Portigon laikosi nuomonės, pirma, kad jis negalėjo, nepažeisdamas duomenų apsaugos ir darbo teisės, sužinoti apie savo prekiautojo elgesį, nes negalėjo lengvai patekti į jo naudojamas pokalbių svetaines ar susipažinti su tuo, kas jose vyksta. Be to, jis ėmėsi įvairių priemonių, kad užtikrintų, kad jo darbuotojai laikytųsi išsamaus patikrinimo reikalavimų, visų pirma įtraukdamas tokių reikalavimų laikymąsi į jų darbo sutartis, savo prekiautojams duodamas pasirašyti įsipareigojimą laikytis banko atitikties gairių, organizuodamas privalomus atitikties mokymus ir atlikdamas kasmetinius patikrinimus.
298
Antra, Portigon mano, kad būtų tinkama ir proporcinga atmesti jo atsakomybę, atsižvelgiant į konkrečias bylos aplinkybes. Šios aplinkybės yra susijusios su tuo, kad, pirma, jo prekiautojas nebuvo šio banko vadovybės narys, antra, kad jis buvo vienintelis šio banko prekiautojas, dalyvavęs darant ginčijamą pažeidimą, trečia, kad jo dalyvavimas darant šį pažeidimą prasidėjo jam pradėjus eiti pareigas ir nutrūko jam išėjus, ketvirta, kad per šį laikotarpį dauguma šio prekiautojo užimtų pozicijų nebuvo nei naudingos, nei sėkmingos, ir, penkta, kad jo veiksmai prasidėjo dar prieš jį įdarbinant.
299
Iš pradžių reikia pažymėti, kad Portigon teiginys, beje, išdėstytas tik jo ieškinio penktojo pagrindo antraštėje, jog ginčijamame sprendime nėra pakankamai motyvų, kuriais remiantis šis bankas galėtų būti pripažintas atsakingu už veiksmus, kuriuose jo prekiautojas dalyvavo laikotarpiu, kai jame dirbo, yra akivaizdžiai nepagrįstas.
300
Iš tikrųjų ginčijamo sprendimo 755–759 konstatuojamosiose dalyse Komisija paaiškino priežastis, dėl kurių suinteresuotieji bankai gali būti laikomi atsakingais už jų įdarbintų prekiautojų veiksmus.
301
Šiuo klausimu Komisija iš esmės nurodė, kad darbuotojai sudaro ekonominį vienetą su juos įdarbinusiomis bendrovėmis ir kad pirmųjų antikonkurenciniai veiksmai priskirtini antrosioms, nes jos iš esmės gali būti laikomos atsakingomis už juos, net jei šių bendrovių vadovybė nebuvo davusi leidimo tokiems veiksmams ar nebuvo apie juos informuota, arba jei paaiškėtų, kad šie veiksmai prieštarauja jos duotiems nurodymams. Komisija taip pat pažymėjo, kad prekiautojų veiklai būdingas aukštas darbuotojų veiklos registravimo ir priežiūros lygis, todėl suinteresuotieji bankai galėjo žinoti esminius taip sudaryto kartelio požymius ir apie savo darbuotojų dalyvavimą, tad nusprendė, jog bankai negali remtis savo nežinojimu.
302
Pateikdama tokius motyvus, Komisija įvykdė jai pagal SESV 296 straipsnio antrą pastraipą tenkančią pareigą.
303
Kalbant apie esmę, kaip Komisija teisingai nurodė ginčijamo sprendimo 733–735 konstatuojamosiose dalyse, pagal suformuotą jurisprudenciją Sąjungos konkurencijos teisės srityje įmonė turi būti suprantama kaip reiškianti ekonominį vienetą, net jei teisiniu požiūriu šį ekonominį vienetą sudaro keli fiziniai ar juridiniai asmenys, ir, antra, kad darbuotojas vykdo savo užduotis įmonės, kurioje dirba, naudai ir jos vadovaujamas, vadinasi, turi būti laikomas šios įmonės ekonominio vieneto dalimi (šiuo klausimu žr. 2016 m. liepos 21 d. Sprendimo VM Remonts ir kt., C‑542/14, EU:C:2016:578, 22 ir 23 punktus bei juose nurodytą jurisprudenciją).
304
Tuo remiantis darytina išvada, kad, siekiant konstatuoti Sąjungos konkurencijos teisės pažeidimą, galimas darbuotojo antikonkurencinis elgesys priskirtinas įmonei, kurios dalis jis yra, ir ji iš principo laikoma už jį atsakinga (2016 m. liepos 21 d. Sprendimo VM Remonts ir kt., C‑542/14, EU:C:2016:578, 24 punktas).
305
Taigi Komisija galėtų pagrįstai pripažinti Portigon atsakingu už atitinkamų savo prekiautojų veiksmus laikotarpiu nuo 2009 m. spalio 19 d. iki 2011 m. birželio 3 d. (atsižvelgiant į jo prekiautojo darbo laikotarpį, kuris prasidėjo 2009 m. spalio 16 d. ir baigėsi 2011 m. rugpjūčio 31 d.), UniCredit – už laikotarpį nuo 2011 m. rugsėjo 9 d. iki 2011 m. lapkričio 28 d. (atsižvelgiant į jo prekiautojo darbo laikotarpį, kuris prasidėjo 2011 m. rugsėjo 1 d.), o Nomura – už laikotarpį nuo 2011 m. sausio 18 d. iki 2011 m. lapkričio 28 d. (turint omenyje jo prekiautojo darbo laikotarpį, kuris prasidėjo 2011 m. sausio 17 d.).
306
Tokios atsakomybės atmetimo šioje byloje negalima pagrįsti jokia UniCredit, Nomura ar Portigon suformuluota kritika.
307
Pirma, UniCredit, Nomura ir Portigon negali pagrįstai priekaištauti Komisijai dėl to, kad ji, visų pirma ginčijamo sprendimo 418, 426, 427, 764, 767 ir 883 konstatuojamosiose dalyse, atsižvelgė į tai, kad jų darbuotojai, prieš pradėdami dirbti juose, žinojo apie nagrinėjamus veiksmus, ir tuo remdamasi šį elgesį kvalifikavo kaip vieną tęstinį pažeidimą, turintį antikonkurencinį tikslą.
308
Viena vertus, šio sprendimo 303 punkte jau priminta, kad darbuotojas, atliekantis savo pareigas įmonės, kurioje dirba, naudai ir jos vadovaujamas, laikomas ekonominio vieneto, kurį sudaro ši įmonė, dalimi.
309
Taigi žinios, kurias darbuotojas įgijo prieš pradėdamas dirbti naujoje įmonėje ir kurias jis faktiškai suteikė šiam naujam darbdaviui, gali būti laikomos su naujuoju darbdaviu pasidalytomis žiniomis.
310
Kita vertus, pagal suformuotą jurisprudenciją Komisija, siekdama susidaryti bendrą vaizdą ir įrodyti parengiamuosius kartelio etapus, taip pat patvirtinti tam tikrų įrodymų aiškinimą, gali remtis ryšiais, kurie buvo užmegzti prieš pažeidimo laikotarpį arba po jo (šiuo klausimu žr. 2008 m. liepos 8 d. Sprendimo Lafarge / Komisija, T‑54/03, nepaskelbtas Rink. EU:T:2008:255, 428 punktą; 2012 m. vasario 2 d. Sprendimo Denki Kagaku Kogyo ir Denka Chemicals / Komisija, T‑83/08, nepaskelbtas Rink. EU:T:2012:48, 188 punktą ir 2012 m. birželio 27 d. Sprendimo Coats Holdings / Komisija, T‑439/07, EU:T:2012:320, 60 punktą).
311
Taigi nagrinėjamu atveju, taip pat atsižvelgiant į kitus Komisijos pateiktus įrodymus, t. y. iš esmės, į kelis šimtus suinteresuotųjų bankų prekiautojų pokalbių stenogramų, ši institucija turėjo teisę remtis žiniomis, kurias atitinkami jų prekiautojai įgijo prieš pradėdami dirbti juose ir kurias jie faktiškai suteikė šiems bankams.
312
Kalbant konkrečiau, Komisija turėjo teisę atsižvelgti į tai, kad, prieš pradėdamas dirbti Portigon, o vėliau – UniCredit, šių bankų prekiautojas, dirbdamas RBS, o vėliau – Natixis prekiautoju, tiesiogiai dalyvavo atliekant aptariamose pokalbių svetainėse vykusius veiksmus ir dvišaliuose pokalbiuose, ar į tai, kad tas pats prekiautojas buvo vienos iš šių dviejų pokalbių svetainių steigėjas.
313
Ta pati išvada taikytina ir Nomura prekiautojui, kuris prieš pradėdamas dirbti šiame banke dalyvavo atliekant nagrinėjamus veiksmus kaip RBS prekiautojas.
314
Antra, UniCredit, Nomura ir Portigon negali pagrįstai remtis tuo, kad atitinkami jų prekiautojai veikė savo iniciatyva ir be jų leidimo, arba tuo, kad šie prekiautojai juose neužėmė vadovaujamų pareigų.
315
Iš tikrųjų kaltinant įmonę SESV 101 straipsnio pažeidimu reikšmės turi ne su šiuo pažeidimu susijusios įmonės dalyvių ar pagrindinių vadovų veiksmai ar žinojimas, o tik asmens, kuriam leidžiama veikti įmonės vardu, veiksmai (žr. 2017 m. vasario 16 d. Sprendimo Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen / Komisija, C‑94/15 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2017:124, 28 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją bei 2019 m. liepos 11 d. Sprendimo Huhtamäki et Huhtamaki Flexible Packaging Germany / Komisija, T‑530/15, nepaskelbtas Rink., EU:T:2019:498, 72 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Panašiai oficialus įgaliojimas nėra būtinas, kad dėl įmonės darbuotojo dalyvavimo antikonkurencinėje veikloje būtų priekaištaujama įmonei (žr. 2016 m. vasario 29 d. Sprendimo Schenker / Komisija, T‑265/12, EU:T:2016:111, 167 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
316
Nors UniCredit, Nomura ir Portigon neigia leidę atitinkamiems savo prekiautojams dalyvauti darant ginčijamą pažeidimą, jie neginčija, kad per visą dalyvavimo darant šį pažeidimą laikotarpį faktiškai buvo įdarbinę šiuos prekiautojus.
317
Taigi, net ir nesant Financial Conduct Authority (Finansų priežiūros institucija, Jungtinė Karalystė) išduoto teisės aktuose numatyto leidimo prekiauti arba UniCredit suteikto leidimo savo prekiautojui prekiauti ne tik antrinėje, bet ir pirminėje rinkoje, šių bankų prekiautojai, dirbdami suinteresuotuosiuose bankuose, savo darbdavių dėka ir naudodamiesi jų suteiktomis priemonėmis, įgijo galimybę gauti ir atskleisti informaciją, kuria vėliau galėjo leisti pasinaudoti kitiems prekiautojams.
318
Konkrečiu UniCredit atveju Komisija ginčijamo sprendimo 861 konstatuojamojoje dalyje pripažino, kad jai nepavyko įrodyti, jog jo prekiautojas perdavė gautą informaciją apie pirminę rinką, kurioje veiklos nevykdė, kitiems to paties banko prekiautojams, veikiantiems minėtoje pirminėje rinkoje. Vis dėlto toje pačioje 861 konstatuojamojoje dalyje ši institucija taip pat pažymėjo, kad UniCredit prekiautojas, vykdydamas veiklą antrinėje rinkoje, galėjo naudotis aptariamose pokalbių svetainėse gauta informacija apie pirminę rinką.
319
Dėl tos pačios priežasties Portigon negali pagrįstai remtis aplinkybe, kad veiklą vykdė tik Vokietijos EVO pirminėje rinkoje, nes informacija, kuria pasikeista pokalbių svetainėse, galėjo būti naudinga jo veiklai antrinėje rinkoje, kuri neapsiribojo prekyba Vokietijos EVO, kaip, beje, Komisija nurodė ginčijamo sprendimo 1452 išnašoje, ir Portigon jai šiuo klausimu neprieštaravo.
320
Vadinasi, Komisija, visų pirma ginčijamo sprendimo 412, 426, 434, 436 arba 438 konstatuojamosiose dalyse, galėjo pagrįstai nuspręsti, kad UniCredit, Nomura ir Portigon žinojo arba turėjo žinoti apie atitinkamų savo darbuotojų veiksmus (šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. 2009 m. rugsėjo 30 d. Sprendimo Hoechst / Komisija, T‑161/05, EU:T:2009:366, 55 punktą).
321
Trečia, Portigon negali pagrįstai teigti, jog ėmėsi įvairių priemonių, kad neleistų savo darbuotojams atlikti veiksmų, prieštaraujančių „išsamaus patikrinimo reikalavimams“.
322
Šiuo klausimu pakanka priminti, kad įmonė negali veiksmingai remtis galimais savo vidiniais organizaciniais nesklandumais (šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. 2009 m. rugsėjo 30 d. Sprendimo Hoechst / Komisija, T‑161/05, EU:T:2009:366, 55 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją) ir kad priemonės, kurių įmonė ėmėsi siekdama laikytis konkurencijos teisės, negali turėti poveikio tam, kad pažeidimas buvo iš tikrųjų padarytas (šiuo klausimu žr. 2011 m. liepos 13 d. Sprendimo Shell Petroleum / Komisija, T‑38/07, EU:T:2011:355, 96 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
323
Be to, aplinkybė, kad įvairios priemonės, kurių Portigon nurodo ėmęsis, nepadėjo jam išvengti ginčijamo savo darbuotojo elgesio, galiausiai įrodo, kad jos buvo nepakankamos, kad šiame banke būtų užtikrintas visiškas ES konkurencijos taisyklių laikymasis.
324
Ketvirta, Portigon taip pat neturi teisės teigti, kad būtų buvę tinkama ir proporcinga, jei Komisija būtų atleidusi jį nuo atsakomybės, nes antikonkurencinis elgesys, už kurį baudžiama, buvo vieno darbuotojo veiksmai, kai jis tęsė asmeninius veiksmus, pradėtus prieš jį įdarbinant, ir kad minėti veiksmai atnešė tik šiek tiek sėkmės.
325
Iš tikrųjų darbuotojų, dalyvavusių atliekant antikonkurencinius veiksmus, skaičius neturi reikšmės dėl šių veiksmų reiškiant priekaištus juos įdarbinusiai įmonei, jei nustatomi pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį reikalaujami elementai, o tai vertinama atsižvelgiant į pagrindus, susijusius su vieno tęstinio pažeidimo, kuriuo siekiama antikonkurencinio tikslo, buvimu.
326
Tas pats pasakytina ir apie priežastis, kurios galėjo paskatinti atitinkamą darbuotoją imtis nagrinėjamų veiksmų, arba apie tai, kad darbuotojas tęsė anksčiau kitoje įmonėje pradėtus veiksmus, nes veiksmai, dėl kurių priekaištaujama jį įdarbinusiai įmonei, buvo atlikti laikotarpiu, kai tas pats darbuotojas faktiškai dirbo šioje įmonėje, taigi veikė jos vardu.
327
Tokia išvada yra juo labiau pagrįsta nagrinėjamu atveju, nes, nors bankas Portigon mano, kad buvo įtrauktas į aptariamus veiksmus pats to nežinodamas, jis nenurodo, kad yra pateikęs skundą ar ėmęsis kokių nors veiksmų prieš savo buvusį darbuotoją.
328
Galiausiai tai, kad, Portigon teigimu, prekiautojo iniciatyvos davė mažai naudos ir kad šiam bankui nebuvo paprasta prisijungti prie aptariamų pokalbių svetainių, neturi reikšmės vertinant, ar Portigon prekiautojo elgesys priskirtinas bankui.
329
Vadinasi, Komisija turėjo teisę pripažinti bankus UniCredit, Nomura ir Portigon atsakingais už nagrinėjamą atitinkamų jų darbuotojų elgesį ir atsižvelgti į žinias, kurias jie įgijo per ankstesnius darbo santykius su kitais bankais, užsiimančiais tokiais pat veiksmais.
330
Be to, kadangi Portigon tvirtina, kad taip elgdamasi Komisija pažeidė nekaltumo prezumpcijos principą, reikia pripažinti, jog šis teiginys nepagrįstas jokiais argumentais ir dėl to nepriimtinas pagal Procedūros reglamento 76 straipsnio d punktą. Bet kuriuo atveju jis nepagrįstas dėl tų pačių priežasčių, kurios nurodytos šio sprendimo 303–329 punktuose.
331
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, UniCredit ieškinio trečiojo pagrindo pirma dalis, kiek joje Komisijai priekaištaujama dėl to, kad ji pripažino šį banką atsakingu už jo prekiautojo veiksmus, Nomura ieškinio ketvirtojo pagrindo antra dalis ir Portigon ieškinio penktojo pagrindo antra dalis turi būti atmestos kaip nepagrįstos.
3.
Dėl pagrindų, grindžiamų klaidomis kvalifikuojant nagrinėjamus veiksmus kaip „vieną tęstinį pažeidimą“ ir šį pažeidimą tam tikru laikotarpiu priskiriant suinteresuotiesiems bankams
a)
Pirminės pastabos
332
Kilus ginčui dėl konkurencijos teisės pažeidimo egzistavimo, Komisija turi įrodyti konstatuotus pažeidimus ir pateikti įrodymų, kurie teisės požiūriu pakankamai patvirtintų pažeidimą sudarančių aplinkybių buvimą (šiuo klausimu žr. 1993 m. kovo 31 d. Sprendimo Ahlström Osakeyhtiö ir kt. / Komisija, C‑89/85, C‑104/85, C‑114/85, C‑116/85, C‑117/85 ir C‑125/85–C‑129/85, EU:C:1993:120, 126 ir 127 punktus; 1998 m. gruodžio 17 d. Sprendimo Baustahlgewebe / Komisija, C‑185/95 P, EU:C:1998:608, 58 punktą ir 2004 m. sausio 6 d. Sprendimo BAI ir Komisija / Bayer, C‑2/01 P ir C‑3/01 P, EU:C:2004:2, 62 punktą).
333
Pagal suformuotą jurisprudenciją SESV 101 straipsnio 1 dalis gali būti pažeista ne tik atskiru veiksmu, bet ir keliais veiksmais arba tęstine veika, nors viena ar kelios šių kelių veiksmų ar tęstinio elgesio sudedamosios dalys taip pat galėtų būti pripažintos atskiru minėtos nuostatos pažeidimu. Jei įvairiais veiksmais vykdomas „bendras planas“, nes siekiama vieno tikslo – iškreipti konkurenciją vidaus rinkoje, Komisija turi teisę priskirti atsakomybę už tokius veiksmus, atsižvelgdama į dalyvavimą darant pažeidimą, vertinamą bendrai (žr. 2012 m. gruodžio 6 d. Sprendimo Komisija / Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, 41 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
[Praleista]
340
Dalis Nomura ieškinio pirmojo pagrindo, antrasis pagrindas, ketvirtojo pagrindo pirma ir trečia dalys, taip pat penktojo pagrindo pirmos dalies trečiasis argumentas ir antra ir trečia dalys grindžiami teisės ar vertinimo klaidomis, susijusiomis su vieno tęstinio pažeidimo kvalifikavimu ir šio banko dalyvavimu darant pažeidimą. Ieškinio trečiajame pagrinde ir penktojo pagrindo ketvirtojoje dalyje Nomura taip pat remiasi klaidomis, konkrečiai susijusiomis su jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą trukme.
341
BofA ieškinyje nurodytas pirmasis pagrindas grindžiamas teisės ar vertinimo klaida kvalifikuojant pažeidimą kaip vieną tęstinį. Per posėdį BofA pareiškė, kad ginčija tik bendro plano, kuriuo siekta vieno antikonkurencinio tikslo, egzistavimą.
342
Portigon ieškinio ketvirtasis pagrindas grindžiamas klaidingomis išvadomis, susijusiomis su bendro plano, kuriuo buvo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo, egzistavimu, tęstiniu ginčijamo pažeidimo pobūdžiu ir šio banko dalyvavimo darant pažeidimą pabaigos data. Be to, ieškinio penktojo pagrindo pirmojoje dalyje Portigon ginčija keleto pokalbių, dėl kurių Komisija jam priekaištauja, antikonkurenciškumą.
343
Atsižvelgiant į šio sprendimo 332–338 punktuose išdėstytus argumentus, būtina išnagrinėti UniCredit, Nomura, BofA ir Portigon argumentus, išskiriant, pirma, tuos, kuriais prieštaraujama išvadai dėl vieno tęstinio pažeidimo buvimo, ir, antra, tuos, kuriais prieštaraujama išvadai, kad atsakomybė už šį pažeidimą šiems bankams priskiriama tam tikru laikotarpiu.
344
Vis dėlto prieš nagrinėjant šio sprendimo 339–342 punktuose nurodytus argumentus būtina išanalizuoti tam tikras Komisijos nustatytas faktines aplinkybes ir tam tikrus jos atliktus vertinimus, susijusius su antikonkurencinio pobūdžio susitarimais ir (arba) suderintais veiksmais, nurodytais ginčijamo sprendimo 376–403 ir 495–531 konstatuojamosiose dalyse. Šios išvados ir vertinimai gali turėti įtakos Komisijos išvadų, susijusių, pirma, su vieno tęstinio pažeidimo buvimu ir, antra, su tuo, kad už minėtą pažeidimą atsakingi suinteresuotieji bankai, pagrįstumui.
b)
Dėl „UniCredit“, „Nomura“ ir „Portigon“ kritikos, grindžiamos antikonkurenciniais susitarimais ir (arba) suderintais veiksmais
345
Ginčijamo sprendimo pagrindinėje dalyje ir 1 priede Komisija konstatavo, kad maždaug 380 pokalbių, vykusių nuo 2007 m. sausio pradžios iki 2011 m. lapkričio pabaigos, buvo antikonkurenciniai.
346
Ginčijamo sprendimo 4.2 skirsnyje Komisija pristatė daugiau nei šimto pokalbių turinį ir pateikė jų išaiškinimą.
347
Trečiajame pagrinde UniCredit aiškiai ir konkrečiai kritikuoja teiginį dėl aštuonių pokalbių, kuriuose, Komisijos požiūriu, šis bankas dalyvavo, t. y. 2011 m. rugsėjo 26 ir 28 d., spalio 4, 12 bei 19 d. ir lapkričio 2, 3 ir 28 d. pokalbių, antikonkurenciškumo.
348
Dėl Nomura Komisija nusprendė, kad jis dalyvavo 34 pokalbiuose, vykusiuose 33 skirtingomis dienomis nuo 2011 m. sausio 18 d. iki lapkričio 28 d.
349
Antrajame ieškinio pagrinde Nomura aiškiai ir konkrečiai kritikuoja teiginį dėl penkiolikos pokalbių, vykusių per keturiolika skirtingų dienų, t. y. dviejų sausio 18 d. pokalbių ir 2011 m. sausio 26 d., vasario 3 ir 25 d., balandžio 5 ir 12 d., gegužės 3, 5 ir 18 d., birželio 22 d., liepos 7 d., rugsėjo 28 d., spalio 4 d. ir lapkričio 2 d. pokalbių, antikonkurenciškumo.
350
Komisija nustatė, kad nuo 2009 m. spalio 19 d. iki 2011 m. birželio 3 d.Portigon dalyvavo 63 pokalbiuose, vykusiuose 60 skirtingų dienų.
351
Ieškinio penktajame pagrinde Portigon aiškiai ir konkrečiai kritikuoja teiginį, kad antikonkurenciškumas buvo būdingas pokalbiams ar pranešimams, vykusiems trylika skirtingų dienų, t. y. tam tikroms 2009 m. spalio 20 ir 21 d. pokalbių, 2009 m. lapkričio 6 d. pokalbio ištraukoms, tam tikroms 2010 m. sausio 14 ir vasario 15 d. pokalbių ištraukoms, dviem 2010 m. vasario 22 d. išsiųstiems pranešimams, 2010 m. rugsėjo 9 d. pokalbio ištraukai, vienai 2010 m. lapkričio 17 d. pokalbio sekai, dviem 2011 m. sausio 18 d. pokalbiams, 2011 m. balandžio 6 d. pokalbiui, vienai 2011 m. balandžio 11 d. pokalbio sekai, 2011 m. balandžio 12 d. pokalbiui ir vienai 2011 m. gegužės 18 d. pokalbio sekai.
352
Galiausiai reikia pažymėti, kad UniCredit ir Nomura pateikė kompleksinius argumentus, t. y. argumentus, kuriais siekta paneigti visų ar didelės dalies ginčijamame sprendime minimų pokalbių antikonkurenciškumą, kaip antai neva pernelyg dažną pareiškimų dėl atleidimo nuo baudų naudojimą ir vienos ar kelių rūšių informacijos, kuria pasikeista per šiuos pokalbius, neva viešumą arba galimą nevertingumą.
353
Šiuo klausimu, pirma, nagrinėjamoje byloje reikia pripažinti, kad pokalbių, kurių UniCredit, Nomura ir Portigon konkrečiai neginčija, turinio išaiškinimas yra patvirtintas (pagal analogiją žr. 2019 m. lapkričio 7 d. Sprendimo Campine ir Campine Recycling / Komisija, T‑240/17, nepaskelbtas Rink., EU:T:2019:778, 105 punktą).
[Praleista]
1) Dėl pokalbių, kurių „UniCredit“, „Nomura“ ir „Portigon“ konkrečiai neginčija, turinio
[Praleista]
376
Iš ginčijamo sprendimo taip pat matyti, kad prekiautojai aptarė ką tik pasibaigusio aukciono rezultatus, be kita ko, vartodami tokius terminus:
„paid 59 in end“„66“„55 64 ave“„where u have mid going in?“„I used 50“„50 mid?“„but think it was 2 high“ (2010 m. gruodžio 2 d. pokalbis pokalbių svetainėje DBAC, minimas ginčijamo sprendimo 304 konstatuojamojoje dalyje), „got 100 mm“„missed the other by a thick“ (2011 m. kovo 3 d. pokalbis pokalbių svetainėje DBAC, minimas ginčijamo sprendimo 319 konstatuojamojoje dalyje), „anyone get anything?“„I never moved my bids down“„got 100“„26s“ (2011 m. balandžio 7 d. pokalbis pokalbių svetainėje DBAC, minimas ginčijamo sprendimo 322 konstatuojamojoje dalyje), „i bid 92 for 50 for me“ (2011 m. balandžio 13 d. pokalbis pokalbių svetainėje DBAC, minimas ginčijamo sprendimo 325 konstatuojamojoje dalyje), „i went 7–9“„kept 08“„think thats ok“„both of us“„yes“„what mid you have 98“„or 99”“„98“„yup same“„we had 98“„04…07 ave“ (2011 m. birželio 1 d. pokalbis pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, minimas ginčijamo sprendimo 330 konstatuojamojoje dalyje), „was that a good auction?“„non event“„I think“„had 55 mid“„low 57“„ave 65“ (2011 m. liepos 20 d. pokalbis pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, minimas ginčijamo sprendimo 337 konstatuojamojoje dalyje).
377
Ginčijamame sprendime Komisija nustatė, kad dalyviai aptarė savo prekybos antrinėje rinkoje veiklą, kaip matyti, pavyzdžiui, iš šių ištraukų:
„04 81zx“„what mid we got july 28s“„98“„GFI [a broker] got 96/02 x81“„yup it s my offer“„[sold them] at 97 Six“„yeah thats about mid“; „bidding 10m of the frtr 10/32 with GFI at 05 x 79“„dealt at 10“„ta“; „bid 40mm july 28s“„ta“„where u got the curve? 55.25 sound ok“„55.5“ (2011 m. vasario 14 d. pokalbis pokalbių svetainėje DBAC, minimas ginčijamo sprendimo 314 ir 315 konstatuojamosiose dalyse), „my bid jul39s in [broker at Tullett Prebon]“„im looking for 5m only“„[broker at Tullett Prebon] hit me at 85 at the same time someone 1ifted 89 on btec [BrokerTec, a broker] in 39s“„doh“„move curve to 52 fuk knows“„got 52 also“„feels 1ike it should be steeper“„but i aint gonna short 30yrs ahead of a 2bl tap“„think thats why 42/40s also stuck at 3.5“„my bid jan 30s and jul 39s in [broker at Tullett Prebon]“„wat u got 5-10 on day?“„-0.5bp“„steeper“„10-30 1 bp steeper“„0.8 i got“„but im high in the cash“„2-10 2 flatter last question“„1.5“ (2011 m. sausio 25 d. pokalbis pokalbių svetainėje DBAC, minimas ginčijamo sprendimo 308 konstatuojamojoje dalyje), „Where u got your mid on the jul 28s dbr?“„113.08“„21#“„great thanks, prices crashed, offering 12m“ (2011 m. vasario 17 d. pokalbis pokalbių svetainėje DBAC, minimas ginčijamo sprendimo 316 konstatuojamojoje dalyje), „what u pay?“„mid“„75“ (2011 m. balandžio 13 d. pokalbis pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, minimas ginčijamo sprendimo 325 konstatuojamojoje dalyje), „where bunds at 4.15?“„127.25“„iam with ya“„lets sell oats?“„I am short already“„same here staying that way want to sell more“„iam long them“ (2011 m. birželio 24 d. pokalbis pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, minimas ginčijamo sprendimo 334 konstatuojamojoje dalyje).
378
Ginčijamo sprendimo 521 konstatuojamojoje dalyje Komisija paminėjo kelis pokalbius, kuriuose dalyviai aptarė prekybą su konkrečiomis sandorio šalimis antrinėje rinkoje tokiais žodžiais:
„not budging“„he’s asking“„stay the same“ (2007 m. sausio 4 d. pokalbis nenuolatiniame pokalbių svetainėje, minimas ginčijamo sprendimo 101 konstatuojamojoje dalyje), „asked us twice as well“„we’re flat“ (2007 m. lapkričio 8 d. pokalbis pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, minimas ginčijamo sprendimo 131 konstatuojamojoje dalyje), „if he comes here I am going to tell him to fuk“„shall we fuk him“ (2007 m. gruodžio 12 d. pokalbis pokalbių svetainėje DBAC, minimas ginčijamo sprendimo 133 konstatuojamojoje dalyje), „frog insurer asks me if I can offer 50m sp40s“ (2008 m. gruodžio 13 d. pokalbis pokalbių svetainėje DBAC, minimas ginčijamo sprendimo 135 konstatuojamojoje dalyje), „same here i would not tell him what i had“ (2008 m. lapkričio 4 d. pokalbis pokalbių svetainėje DBAC, minimas ginčijamo sprendimo 212 konstatuojamojoje dalyje), „btp 23s“„oil asking“„wat mid“ (2008 m. lapkričio 10 d. pokalbis, minimas ginčijamo sprendimo 215 konstatuojamojoje dalyje), „just offered 60m dsl28 to same guy“ (2010 m. rugpjūčio 13 d. pokalbis pokalbių svetainėje DBAC, minimas ginčijamo sprendimo 292 konstatuojamojoje dalyje).
379
Kiti ginčijamame sprendime minimi pokalbiai rodo, kad prekiautojai aptardavo prekybą su konkrečia sandorio šalimi antrinėje rinkoje, kaip antai ginčijamo sprendimo 325 konstatuojamojoje dalyje minimoje 2011 m. balandžio 13 d. pokalbyje pokalbių svetainėje CODS & CHIPS („u front run him then?“„not front run, back run“„trade aready don“„A [?] [sandorio šalies tapatybė]“„yeah“„you got them“„yee“„oh I will pull offer“).
380
Taigi ginčijamame sprendime Komisija atskleidė, kad vyko pokalbiai, kurie buvo susiję, pirma, su tiksliu sindikato kainos nustatymo momentu (žr. šio sprendimo 364 ir 365 punktus), antra, su rekomendacijomis, kurias iždo vertybinių popierių specialistai teikė skolos valdymo padaliniams (žr. šio sprendimo 366 ir 367 punktus), trečia, su antrinėje rinkoje planuojamais veiksmais grąžos kreivių srityje artėjant aukcionui arba po jo (žr. šio sprendimo 368 ir 369 punktus), ketvirta, su teikiamų aukciono pasiūlymų ir didesnės kainos pasiūlymų lygiu, medianinėmis kainomis, grąžos skirtumais, siūlomais kiekiais, prekybos pozicijomis artėjant aukcionui (žr. šio sprendimo 370–375 punktus), penkta, su aukciono rezultatais (žr. šio sprendimo 376 punktą), ir, šešta, su kainomis, medianinėmis kainomis, grąžos skirtumais, pirktais ir parduotais kiekiais, prekybos pozicijomis ir antrinėje rinkoje sudarytais sandoriais, įskaitant sandorius su konkrečiomis sandorio šalimis (žr. šio sprendimo 377–379 punktus).
2) Dėl pokalbių, kurių „UniCredit“, „Nomura“ ir „Portigon“ konkrečiai neginčijo, antikonkurenciškumo
381
Reikia priminti, kad kiekvienas ūkio subjektas turi savarankiškai nustatyti politiką, kurios ketina laikytis vidaus rinkoje (žr. 2006 m. lapkričio 23 d. Sprendimo Asnef-Equifax ir Administración del Estado, C‑238/05, EU:C:2006:734, 52 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
382
Nors šis savarankiškumo reikalavimas neatima iš ūkio subjektų teisės protingai prisiderinti prie konstatuoto ar numatomo konkurentų elgesio, dėl jo griežtai draudžiami bet kokie tiesioginiai ar netiesioginiai tokių ūkio subjektų kontaktai, kurie gali turėti įtakos esamam ar potencialiam konkurento elgesiui rinkoje arba atskleisti tokiam konkurentui elgesį, kurio jis nusprendė ar numatė imtis šioje rinkoje, jei šių kontaktų tikslas ir poveikis – sukurti konkurencines sąlygas, kurios, atsižvelgiant į tiekiamų prekių ir teikiamų paslaugų pobūdį, įmonių dydį bei skaičių ir šios rinkos apimtį, neatitinka normalių atitinkamos rinkos sąlygų (žr. 2015 m. kovo 19 d. Sprendimo Dole Food ir Dole Fresh Fruit Europe / Komisija, C‑286/13 P, EU:C:2015:184, 120 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
383
Norint įvertinti, ar nagrinėjamu atveju per konkrečiai neginčijamus pokalbius įvyko antikonkurencinis keitimasis informacija, reikia išnagrinėti, pirma, ar šio sprendimo 380 punkte nurodyta įvairių rūšių informacija buvo neskelbtina komercinė informacija, ir, antra, ar ši informacija turėjo vertę jos adresatams ir suteikė jiems pranašumą. Trečia, reikia atsakyti į UniCredit ir Nomura šiuo klausimu pateiktus kompleksinius argumentus.
i) Dėl keitimosi neskelbtina komercine informacija
384
Kaip matyti būtent iš ginčijamo sprendimo 94 ir 377 konstatuojamųjų dalių, Komisija nusprendė, kad suinteresuotųjų bankų prekiautojai keitėsi įvairia neskelbtina komercine informacija, taigi buvo informuoti apie vienas kito elgesį ir strategijas.
385
Ginčijamo sprendimo 577 konstatuojamojoje dalyje Komisija pabrėžė, kad keitimasis informacija, dėl kurios buvo priimtas šis sprendimas, nebuvo iš tiesų viešas keitimasis informacija, visuotinai ir vienodai prieinamas visiems konkurentams ir klientams.
386
Ginčijamo sprendimo 97 konstatuojamojoje dalyje Komisija pabrėžė, kad dauguma pokalbių, kuriuos ji nagrinėjo minėto sprendimo 4.2 skirsnyje, įrodo, jog konkurentai pasikeitė neskelbtina komercine informacija, kurią sudarė ne vien paprastos pastabos, kurias galėjo pateikti bet kuris rinkos stebėtojas. Komisijos teigimu, kiti pokalbiai svarbūs dėl to, kad jie atspindi kontekstą ir apima informaciją apie kartelio organizavimą bei veikimą. Ginčijamo sprendimo 379 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 4 skirsnio, prekiautojai ne kartą pasikeitė nuomonėmis apie savo dabartinę ir būsimą pasiūlymų teikimo arba prekybos EVO strategiją.
387
Siekiant nustatyti, ar Komisija teisingai nusprendė, kad ši informacija yra neskelbtina, reikia, pirma, įvertinti, ar stebėtas keitimasis informacija buvo susijęs su nevieša informacija, kurios prekiautojai negalėjo žinoti, ir, antra, išnagrinėti informacijos, kuria pasikeista, dalyką, tikslumą ir aktualumą.
– Dėl keitimosi nevieša informacija, kurios prekiautojai negalėjo žinoti
388
Pirma, dėl tikslaus momento, kada nustatoma sindikato kaina, Komisija ginčijamo sprendimo 33, 527, 528 ir 586 konstatuojamosiose dalyse iš esmės paaiškino, kad pagrindiniai bankai padeda skolos valdymo padaliniui nustatyti EVO kainą antrinėje rinkoje pagal tam tikrą referencinę EVO. Komisija nurodė, kad šiuo tikslu pagrindinio banko sindikatų padalinys galėjo gauti informaciją iš savo banko prekybos EVO padalinio. Kita vertus, pagrindinio banko sindikatų padalinys turėjo išlaikyti griežtą konfidencialumą savo banko prekybos EVO padalinio atžvilgiu. Ji pridūrė, kad informacija apie tikslų sindikato kainos nustatymo laiką neskelbiama tol, kol pagrindiniai makleriai apie tai nepaskelbia platesnei rinkai.
389
Šį vertinimą patvirtina keli šio sprendimo 365 punkte nurodyti pokalbiai, iš kurių turinio matyti, kad kai kurie suinteresuotųjų bankų prekiautojai, prieš viešai paskelbiant, siekė sužinoti, kada tiksliai bus nustatyta sindikato kaina („priced?“; „is it priced?“; „has it pxd yet?“).
390
Šis tyrimas buvo atliktas užduodant klausimus vieno iš suinteresuotųjų bankų prekiautojui, kai jo bankas buvo vienas iš šio sindikato pagrindinių maklerių. Be to, iš prekiautojų pokalbių matyti, kad gauti informaciją apie tikslų sindikato kainos nustatymo momentą buvo dar sunkiau, kai nė vienas iš suinteresuotųjų bankų prekiautojų nedirbo pagrindiniame banke; tai matyti iš 2009 m. birželio 19, 22 ir 23 d. pokalbių, minimų ginčijamo sprendimo 253, 255 ir 257 konstatuojamosiose dalyse („trick is to know when its gonna price tho“; „said he can try from [another bank] but he’s positive they wont leak anyting to him“; „he said he doesnt really use them ever so assumes they wont give him the info though“).
391
Antra, ginčijamo sprendimo 525 konstatuojamojoje dalyje Komisija iš esmės pabrėžė, kad valstybės iždo vertybinių popierių specialistų patarimai skolos valdymo padaliniams prieš aukcionus yra individuali rekomendacija, kuri iš esmės konfidenciali.
392
Šį vertinimą patvirtina tai, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 367 punkte minimų ištraukų, suinteresuotųjų bankų prekiautojai, prieš pateikdami rekomendaciją skolos valdymo padaliniui, klausinėjo vieni kitų („what u gonna ask for from france tomorrow?“; „what we gonna ask for?“„38s?“).
393
Be to, rekomendacijas skolos valdymo padaliniams gali teikti tik kiekvieno skolos valdymo padalinio paskirti iždo vertybinių popierių specialistai. Taigi bankai, kurie nėra emitentės skolos valdymo padalinio iždo vertybinių popierių specialistai, neturėtų susipažinti su tokių specialistų rekomendacijomis.
394
Trečia, kalbant apie atitinkamo banko didesnės kainos pasiūlymų lygį, pasiektą artėjant arba vykstant aukcionui, iš tam tikrų pokalbių tikrai aišku, kad prekiautojai rėmėsi per ankstesnius aukcionus pasiektu lygiu.
395
Vis dėlto iš ginčijamo sprendimo 4.2 skirsnyje Komisijos išanalizuotų pokalbių, ypač minėtų šio sprendimo 370 ir 371 punktuose, matyti, pirma, kad banko numatytas didesnės kainos pasiūlymo konkrečiame aukcione lygis buvo būdingas konkrečiam bankui ir, antra, dėl šios priežasties suinteresuotųjų bankų prekiautojai ne kartą klausinėjo vienas kito apie atitinkamų didesnės kainos pasiūlymų lygį („wat we over bidding[?]“; „wat we have to pay up[?]“; „what u over bidding[?]“; „what we thinking overbidding[?]“).
396
Taigi minėti pokalbiai rodo, kad per ankstesnius aukcionus pasiektas didesnės kainos pasiūlymo lygis buvo tik atskaitos taškas ir kad kiekvieno banko didesnės kainos pasiūlymo konkrečiame aukcione lygis kitiems bankams nebuvo žinomas.
397
Ketvirta, ginčijamo sprendimo 505 ir 520 konstatuojamosiose dalyse Komisija paaiškino, kad D2C ir D2D platformų ekrane galima rasti pasaulinės rinkos medianinę kainą, t. y. visos rinkos medianinės kainos vidurkį, bet taip nėra individualių, t. y. konkretaus banko, medianinių kainų atveju, nes jos nėra viešai skelbiamos.
398
Be to, kaip visų pirma matyti iš ginčijamo sprendimo 579 ir 581 konstatuojamųjų dalių, Komisija laikėsi nuomonės, kad konkrečiam bankui būdingos grąžos kreivės ir skirtumai taip pat nėra vieši.
399
Ginčijamo sprendimo 581–583 konstatuojamosiose dalyse Komisija iš esmės paaiškino, kad kiekvienas prekiautojas pats įvertindavo viešai prieinamą informaciją, kad apskaičiuotų savo medianinę kainą ir nustatytų savo grąžos kreives bei skirtumus.
400
Vertinimus šiuo atžvilgiu galima pagrįsti labai didelio skaičiaus Komisijos išnagrinėtų pokalbių, be kita ko, paminėtų šio sprendimo 372, 373 ir 377 punktuose, turiniu.
401
Viena vertus, per šiuos pokalbius suinteresuotųjų bankų prekiautojai teiravosi kitų dalyvaujančių prekiautojų apie jų medianines kainas, taip pat apie jų grąžos kreives ir skirtumus („where we got these mid“; „w[h]at mid [u got]“; „where u got [spread]?“; „where u got the curve“).
402
Kita vertus, iš ginčijamo sprendimo 4.2 skirsnyje Komisijos išnagrinėtų pokalbių matyti, kad, pirma, prekiautojai nebuvo tikri dėl savo vertinimo ir, antra, jų pateikti medianinės kainos ir grąžos skirtumo įverčiai galėjo skirtis, taigi ši informacija faktiškai buvo kiekvieno prekiautojo atlikto individualaus įvairių turimų rinkos duomenų aiškinimo rezultatas.
403
Iš tikrųjų šie pokalbiai įrodo, kad suinteresuotųjų bankų prekiautojai savo nuomonę dėl įverčių reiškė ypač aiškiai: „where u got spr[ea]d?“„fantasy land“„.4 through i have it“„37s“„think its probally -.55“; „i seem igh“; „my mid is high“; „im 10tiks higher“; „we too high tho“; „same thought i was high tough“; „got 97 here but seem high“„but does look high“; „wat mid 26s now“„20 76/7“„OR THAT 2 HIGH“; „I got mids well high“„71 29s“„68 39s“„I am going to cheapen“; „got 37s 40 89/90 might be a bit high though“; „had 64 but I am high to screen“; „what mid we got 37s“„34/5“„I got 91.77“„is that 2 high“ / „july 28“„mid“„that’s too high I think“„91.15 37s“ / „37 91.33 mid wat about 23s ?“ / „fuk the same“; „might be 2 high“; „my mid is high“„i’ll [c]heapen it“; „we a tik higher“; „I got em 02 middle but not sure if thats right“.
404
Penkta, bankams iki aukciono nebūdavo žinomi kitų bankų siūlomi kiekiai. Kad jie to nežinodavo, nustatyta išnagrinėjus daug ginčijamame sprendime pristatytų pokalbių, be kita ko, šio sprendimo 374 punkte minimus pokalbius, per kuriuos prekiautojai vienas kito klausinėjo apie planuojamus siūlyti kiekius („how many we gotta buy“; „how many u gotta buy?“; „how many btps u gotta buy [RBS trader]“; „how much belg u gotta try and buy“).
405
Šešta, tam tikram bankui būdingos ilgosios ar trumposios prekybos pozicijos kitiems bankams nebūdavo žinomos, net ir iš viešos informacijos, ir tai matyti iš ginčijamame sprendime Komisijos išnagrinėtų pokalbių, visų pirma 2010 m. sausio 25 d. pokalbio, minimo minėto sprendimo 280 konstatuojamojoje dalyje („how u positioned“; „short and short some front ends outright“), ir iš 2010 m. rugpjūčio 13 d. pokalbio, minimo šio sprendimo 291 konstatuojamojoje dalyje („how u placed [RBS trader] btps“).
406
Septinta, iš ginčijamame sprendime Komisijos išnagrinėtų pokalbių, be kita ko, paminėtų šio sprendimo 376 punkte, matyti, kad suinteresuotųjų bankų prekiautojai po aukcionų uždavinėjo vieni kitiems klausimus ir kad aukcionų rezultatai, be kita ko, kiekvieno banko gauti kiekiai ir kainos, už kurias šie kiekiai buvo gauti, nebuvo viešai skelbiami („anyone get anything?“; „was that a good auction?“).
407
Aštunta, kaip matyti iš ginčijamame sprendime Komisijos išnagrinėtų pokalbių, visų pirma iš šio sprendimo 377 ir 397–405 punktuose minimų pokalbių, antrinėje rinkoje nebuvo viešai skelbiamos konkrečiam bankui būdingos medianinės kainos, grąžos kreivės, skirtumai ir prekybos pozicijos. Tas pats pasakytina ir apie kiekvieno banko antrinėje rinkoje pirktus ir parduotus kiekius, individualias prekiautojų strategijas sandorio šalių atžvilgiu ir apskritai apie kiekvieno iš jų antrinėje rinkoje sudarytus sandorius su kita jo šalimi.
408
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Komisija teisingai nusprendė, jog šio sprendimo 388–407 punktuose nurodyta informacija nebuvo vieša, žinoma ar prieinama kitiems bankams nei vykdant veiklą pirminėje rinkoje, nei antrinėje rinkoje.
409
Šią išvadą patvirtina tai, kad, remiantis antrinėje rinkoje prieinama informacija, nebuvo galima nustatyti nė vieno iš šio sprendimo 388–407 punktuose nurodytų duomenų, be kita ko, kiekvieno banko medianinių kainų, grąžos kreivių ir skirtumų, prekybos pozicijų, taip pat kiekvieno banko antrinėje rinkoje pirktų ir parduotų kiekių ir kitos sandorio šalies tapatybės šioje rinkoje.
410
Iš tikrųjų Komisija pabrėžė, kad prekyba EVO antrinėje rinkoje vyko nebiržiniu būdu, t. y. elektroniniu būdu arba per brokerius.
411
Be to, Komisija aiškiai pripažino, būtent ginčijamo sprendimo 571 ir 579 konstatuojamosiose dalyse, kad tam tikra informacija buvo viešai prieinama prekiautojams, be kita ko, D2D ir D2C platformose. Minėto sprendimo 578 konstatuojamojoje dalyje Komisija taip pat pripažino, kad kartais tam tikri brokeriai gali atskleisti prekiautojui pirkimo ir pardavimo kainas bei individualius kiekius, kuriuos jie gavo iš kito prekiautojo.
412
Vis dėlto ginčijamo sprendimo 518 ir 571 konstatuojamosiose dalyse Komisija paaiškino, kad informacija apie D2D ir D2C platformose sudarytus sandorius būdavo nuasmeninta ir (arba) apibendrinta, taigi prekiautojas paprastai negalėdavo nustatyti antrinėje rinkoje sudaryto sandorio iniciatoriaus.
413
Asmens, teikiančio pasiūlymą ar didesnės kainos pasiūlymą antrinėje rinkoje, anonimiškumas ir galimybė gauti tik apibendrintus duomenis nagrinėjamu atveju yra įrodyti remiantis daugybe Komisijos išnagrinėtų pokalbių, per kuriuos suinteresuotųjų bankų prekiautojai kitiems dalyvaujantiems prekiautojams nurodė sandorius, kuriuos buvo sudarę antrinėje rinkoje, ir, be kita ko, pažymėjo, kad būtent jų pardavimo pasiūlymas arba didesnės kainos pasiūlymas buvo rodomas atitinkamuose jų ekranuose.
414
Šio sprendimo 413 punkte pateiktas įvertinimas iliustruojamas 2007 m. balandžio 18 d. pokalbiu, minimu ginčijamo sprendimo 112 konstatuojamojoje dalyje („traded OAT 19/21 at 5.85“„ta“), 2007 m. liepos 30 d. pokalbiu, minimu ginčijamo sprendimo 122 konstatuojamojoje dalyje („its my px [price] on the aug17s for info“; „price on tv“), 2007 m. rugsėjo 24 d. pokalbiu, minimu ginčijamo sprendimo 124 konstatuojamojoje dalyje („that is me on olo31s“), 2008 m. sausio 2 d. pokalbiu, minimu ginčijamo sprendimo 136 konstatuojamojoje dalyje („my offer 38s and 55s on screen“„ta“„wat mid 37s…91/92“), 2008 m. rugsėjo 2 d. pokalbiu, minimu ginčijamo sprendimo 191 konstatuojamojoje dalyje („my bid tv in 38s“), 2008 m. rugsėjo 11 d. pokalbiu, minimu ginčijamo sprendimo 196 konstatuojamojoje dalyje („yup [I] hit a low bid“„saw that low hit“„wondered what muppet did that“„it was me“„mupprtbell“), 2009 m. sausio 8 d. pokalbiu, minimu ginčijamo sprendimo 224 konstatuojamojoje dalyje („my b[i]d in 23s oat again so don’t hit it“„oops its me on the offer“„pulled my offer back“), 2009 m. sausio 20 d. pokalbiu, minimu ginčijamo sprendimo 231 konstatuojamojoje dalyje („ol31 that you [UBS trader]?“„yep“„sorry“„forgot 2 say“„i joined u on the olo31s“), 2009 m. rugsėjo 12 d. pokalbiu, minimu ginčijamo sprendimo 200 konstatuojamojoje dalyje („being asked offer in 50m“„i had 51.5“„wat did u show“„so i offered 50.9“„then i said off“„offered 50.6“„u [see it] [UBS trader]?“) ir 2010 m. gruodžio 2 d. pokalbiu, minimu ginčijamo sprendimo 304 konstatuojamojoje dalyje („lifted 25 spain on tv“).
– Dėl informacijos, kuria pasikeista, dalyko, tikslumo ir aktualumo
415
Pirma, iš ginčijamame sprendime nurodytų pokalbių ir šio sprendimo 364–379 punktuose pateiktų ištraukų matyti, kad per juos prekiautojai pasikeitė savo informacija, išskyrus informaciją apie konkretų sindikato kainos nustatymo momentą.
416
Informacija, susijusi su tiksliu sindikato kainos nustatymo laiku, buvo žinoma tik jų pagrindiniams makleriams, kurie privalėjo išlaikyti griežtą konfidencialumą savo prekybos EVO vidaus padalinio atžvilgiu (žr. šio sprendimo 388 punktą).
417
Antra, kalbant apie informacijos, kuria pasikeista, dalyką, visų pirma pažymėtina, kad iš ginčijamame sprendime pateiktų pokalbių bei šio sprendimo 370–373, 376 ir 377 punktuose pateiktų ištraukų matyti, jog informacija, kuria keitėsi prekiautojai, buvo tiesiogiai susijusi su jų kaina arba su duomenimis, kuriais prekiautojai rėmėsi nustatydami savo kainą pirminėje arba antrinėje rinkoje.
418
Iš daugelio Komisijos išnagrinėtų pokalbių, visų pirma iš šio sprendimo 368 punkte pateiktų šių pokalbių ištraukų, iš tikrųjų matyti, kad prekiautojai išreiškė pageidavimą, kad grąžos kreivė kiltų staigiau (angl. steepening the curve), t. y. parduodant EVO antrinėje rinkoje sumažinti jų kainą toje rinkoje, atveriant trumpąsias pozicijas. Kitais atvejais, kaip matyti iš šio sprendimo 369 punkto, suinteresuotųjų bankų prekiautojai išreiškė norą išlyginti grąžos kreivę (angl. flattening the curve), t. y. pabandyti padidinti antrinėje rinkoje vyraujančią rinkos kainą.
419
Be to, iš ginčijamame sprendime pateiktų pokalbių ir šio sprendimo 370 ir 371 punktuose pateiktų ištraukų matyti, kad suinteresuotųjų bankų prekiautojai pasikeitė informacija apie jų aukciono pasiūlymų arba didesnės kainos pasiūlymų lygius, t. y. apie kainas, kurias jie ketino siūlyti per aukcioną pirminėje rinkoje. Kaip matyti iš Komisijos išnagrinėtų pokalbių ir ginčijamo sprendimo 28 konstatuojamosios dalies, šis aukciono kainos arba didesnės kainos pasiūlymo lygis turi įtakos galimybėms sulaukti sėkmės aukcione, o sėkmės atveju – kainai, mokamai už gautų obligacijų kiekį.
420
Be to, kaip Komisija iš esmės pažymėjo ginčijamo sprendimo 506 ir 507 konstatuojamosiose dalyse ir kaip matyti iš Komisijos išnagrinėtų pokalbių, kiekvienam bankui būdingos medianinės kainos ir grąžos skirtumai buvo informacija, kuria prekiautojai naudojosi nustatydami savo siūlomos didesnės kainos lygius arba nustatydami savo kainą antrinėje rinkoje, būtent konkrečios sandorio šalies atžvilgiu.
421
Iš tikrųjų, kadangi medianinė kaina yra antrinėje rinkoje vyraujančių pirkimo ir pardavimo kainų vidurkis, prekiautojo nustatyta medianinė kaina tiksliai parodo kainas, už kurias šis prekiautojas yra pasirengęs atitinkamai pirkti arba parduoti tinkamą EVO antrinėje rinkoje.
422
Svarbų medianinės kainos vaidmenį aukcione rodo daugybė pokalbių, kuriuose prekiautojai aptarinėjo savo didesnės kainos pasiūlymo lygį, atskaitos tašku laikydami medianinę kainą („from mid“). Kitaip tariant, prekiautojai išreiškė savo didesnės kainos lygius skelbdami šimtąsias dalis (du skaitmenis po kablelio) arba šiai medianinei kainai taikytą bazinių punktų skaičių, kurį taikė.
423
Kalbant apie kiekvieno banko grąžos skirtumus, pažymėtina, kad bankas juos naudoja obligacijos kainai nustatyti, remdamasis šios obligacijos palyginimu su to paties emitento, bet kitokio išpirkimo termino (ang. tenor) obligacija arba su kito emitento išleista obligacija. Taigi grąžos skirtumai tiksliai parodo, kaip šis bankas nustatys obligacijos kainą referencinės EVO atžvilgiu. Be to, iš Komisijos išnagrinėtų pokalbių, visų pirma 2009 m. rugpjūčio 3 d. vykusio pokalbio, minimo ginčijamo sprendimo 261 konstatuojamojoje dalyje, matyti, kad minėti prekiautojai naudojo grąžos skirtumus, kad nustatytų savo didesnės kainos pasiūlymo lygį vykstančiame aukcione („just easier w spread so dont have to watch futures references“).
424
Taip pat reikia pasakyti, kad iš ginčijamame sprendime nagrinėtų pokalbių, kurių ištraukos pateiktos šio sprendimo 374 ir 376–378 punktuose, matyti, kad informacija, kuria keitėsi prekiautojai, buvo susijusi, pirma, su emisijos kiekiais, kuriuos jie rekomenduodavo skolų valdymo padaliniams išleisti, paskui su kiekiais, kuriuos jie planuodavo įsigyti pirminėje rinkoje per būsimą aukcioną, taip pat su kiekiais, kuriuos jie faktiškai įsigydavo per šį aukcioną, ir galiausiai su kiekiais, kuriais jie prekiavo arba planavo prekiauti antrinėje rinkoje, būtent su konkrečia sandorio šalimi.
425
Galiausiai iš ginčijamame sprendime pristatytų pokalbių ir šio sprendimo 375 punkte pateiktų ištraukų matyti, kad prekiautojai taip pat pasikeitė informacija apie savo prekybos poziciją. Šiuo klausimu Komisija ginčijamo sprendimo 43 konstatuojamojoje dalyje nurodė, kad, kai prekiautojas užima ilgąją poziciją (angl. long position) tam tikros obligacijos atžvilgiu, jis laiko arba perka obligacijas prieš jas perparduodamas ir tikisi, kad obligacijų kaina kils. Kai prekiautojas užima trumpąją poziciją (angl. short position), jis parduoda obligacijas, kurios jam nepriklauso, ir tikisi, kad obligacijų kaina kris, kad jis galėtų jas nusipirkti mažesne kaina nei ta, už kurią jas pardavė.
426
Taigi informacija apie prekybos pozicijas apima informaciją apie prekiautojo strategiją ir jo dabartinį ar būsimą elgesį pirminėje ar antrinėje rinkoje. Šį vertinimą patvirtina, pavyzdžiui, ginčijamo sprendimo 302 konstatuojamojoje dalyje minimas 2010 m. lapkričio 4 d. pokalbis, per kurį vienas iš prekiautojų pateikė informaciją, iš kurios paaiškėjo, kad jis turėjo ilgąją poziciją ir turėjo ją parduoti („stupid fuking trade took me long 600 lots from 76 just got risk in now“).
427
Trečia, informacija, kuria pasikeista, buvo susijusi su nurodytomis EVO ir ypač išsami bei tiksli. Iš tikrųjų aukcionuose pateiktų pirkti ir parduoti kiekiai buvo išreikšti milijonais arba, kalbant apie pasiūlymų kiekius, išleistų obligacijų kiekio procentine dalimi (žr. šio sprendimo 374 ir 377 punktus). Beje, ilgosios arba trumposios pozicijos buvo siejamos su kiekiais, išreikštais tūkstančiais arba milijonais (žr. šio sprendimo 375 punktą). Dėl kainų pažymėtina, kad didesnės kainos pasiūlymai buvo reiškiami šimtosiomis dalimis arba baziniais punktais, o jei buvo rengiami keli aukcionai, jie galėjo būti skaidomi pagal kiekius (žr. šio sprendimo 370 ir 371 punktus). Medianinės kainos bei grąžos kreivės ir skirtumai taip pat buvo išreikšti skaičiais (žr. šio sprendimo 372, 373 ir 377 punktus).
428
Ketvirta, informacija keistasi tikruoju laiku, o dalis jos buvo atnaujinta per tą patį pokalbį: tai matyti, pavyzdžiui, iš kelių pokalbių – 2011 m. vasario 3 d. ir birželio 1 d. pokalbių, per kuriuos prekiautojai atnaujino informaciją apie savo kainas („56 at the moment“, „ok I am going +8 +10 on 23s“„50mm a piece“„at the moment“). Be to, ši informacija buvo susijusi su sandoriais, kurie turėjo įvykti netrukus, kurie buvo vykdomi arba kurie buvo ką tik įvykę.
429
Taigi pokalbiai, kuriuos Komisija išnagrinėjo ginčijamame sprendime ir kurių suinteresuotieji bankai konkrečiai neginčijo, rodo, kad susiję prekiautojai, spontaniškai arba paprašyti, atskleidė kitiems prekiautojams tikslią ir išsamią informaciją apie savo esamą ir būsimą strategiją, susijusią su aukcionais ar sindikatais pirminėje rinkoje arba prekyba EVO antrinėje rinkoje.
430
Taigi iš šio sprendimo 388–429 punktų matyti, kad Komisija tinkamai įrodė, jog suinteresuotųjų bankų prekiautojai keitėsi informacija, kuri iš pradžių nebuvo žinoma kitiems dalyvaujantiems prekiautojams ir kuri buvo jų individualios komercinės strategijos dalis.
431
Vadinasi, Komisija pagrįstai, visų pirma ginčijamo sprendimo 497–531 konstatuojamosiose dalyse, nusprendė, kad informacija, kuria keitėsi suinteresuotųjų bankų prekiautojai ir kuri minima šio sprendimo 380 punkte, buvo neskelbtina komercinė informacija.
ii) Dėl neskelbtinos komercinės informacijos, kuria buvo keičiamasi, vertės ir jos gavėjui suteikto pranašumo
432
Ginčijamame sprendime, ypač 389 konstatuojamojoje dalyje, Komisija laikėsi nuomonės, jog iš pokalbių dažnu atveju matyti, kad jų dalyviai domėjosi šiais pokalbiais ir kad informacija, kuria buvo keičiamasi, turėjo didelę vertę.
433
Be to, kaip matyti, be kita ko, iš ginčijamo sprendimo 95 ir 378 konstatuojamųjų dalių, Komisija iš esmės nusprendė, kad keitimasis informacija suteikė jos dalyviams tam tikrą pranašumą, nes, pirma, padidino rinkos skaidrumą prekiautojams ir sumažino nesaugumą, susijusį su EVO išleidimu ir (arba) prekyba, ir, antra, padėjo prekiautojams rasti ir kurti koordinavimo galimybes, derinti ar koordinuoti savo elgesį ir padėti vieni kitiems EVO emisijos, pateikimo rinkai ir prekybos metu.
434
Pirma, dėl informacijos, susijusios su tiksliu sindikato kainos nustatymo momentu, reikšmės ir dėl tokios informacijos suteikto pranašumo Komisija ginčijamo sprendimo 528 konstatuojamojoje dalyje pabrėžė, kad sužinoję šią informaciją net ir šiek tiek anksčiau prekiautojai galėjo numatyti momentą, kai referencinės EVO (angl. benchmark bond) kaina bus pasiekusi žemiausią lygį, kol likusi rinkos dalis nebus padengusi jos pozicijų. Komisija pridūrė, kad turėdami šią informaciją prekiautojai galėjo arba padidinti ar sumažinti referencinės EVO kainą antrinėje rinkoje ir taip paveikti nagrinėjamos obligacijos emisijos sėkmę ar nesėkmę, arba sužinoti, kada rinkoje gali labai išaugti kainų svyravimas ir kitimas, o tai padėjo prekiautojams atitinkamai pakoreguoti prekybą.
435
Šiuo klausimu pranašumą, kurį suteikia išankstinis žinojimas apie tikslų sindikato kainos nustatymo momentą, patvirtina suinteresuotųjų bankų prekiautojų susidomėjimas šia informacija. Iš šio sprendimo 365, 389 ir 390 punktuose pristatytų pokalbių matyti, kad prekiautojai siekė, kartais primygtinai, gauti šią neviešą informaciją iš kito prekiautojo, kuris dirbo pagrindiniame banke, arba kitais būdais.
436
Beje, iš 2009 m. birželio 23 d. ir liepos 7 d. pokalbių, minimų atitinkamai ginčijamo sprendimo 257 ir 259 konstatuojamosiose dalyse, matyti, kad prekiautojai aptarė savo strategiją prieš tai, kai buvo nustatyta sindikato kaina, ir po to („we a little flatter? im offering some 38s“; „iam gonna lean on 23s“).
437
Be to, ginčijamo sprendimo 194 konstatuojamojoje dalyje Komisija paaiškino, kad per 2008 m. rugsėjo 9 d. pokalbį prekiautojai aptarė EVO kainos nuvertėjimą artėjant sindikatui, siekdami padidinti grąžą ir paremti pagrindinių maklerių vykdomą sindikatą.
438
Galiausiai 2009 m. birželio 19 d. pokalbis, minimas ginčijamo sprendimo 254 konstatuojamojoje dalyje, įrodo vieno iš dalyvių nusivylimą tuo, kad jo bankas nebuvo pagrindinis, ir norą imtis atsakomųjų priemonių, galimai padidinant referencinės EVO kainą antrinėje rinkoje („think this deal is going to be a blowout though“„i'm going to cover early next week“; „you‘d think wait for the pxg call and lift the fuk out of the duration [manager]“).
439
Antra, kalbant apie informacijos, susijusios su skolų valdymo padaliniams teiktomis rekomendacijomis, vertę ir tokios informacijos teikiamą pranašumą, iš Komisijos pateiktų pokalbių matyti, kad prekiautojai keitėsi nuomonėmis apie EVO, kurias jie ketino prašyti išleisti tam tikrų skolų valdymo padalinių, rūšį, terminą ir kiekį ir kad taip keisdamiesi nuomonėmis prekiautojai galėjo daryti įtaką vieni kitiems ir netgi suderinti savo rekomendacijas.
440
Taigi per vieną 2008 m. rugpjūčio 27 d. įvykusį pokalbį, paminėtą ginčijamo sprendimo 190 konstatuojamojoje dalyje, vienas iš dalyvių atsakė, kad jis iš tikrųjų ketina prašyti obligacijų, kurių išpirkimo terminas baigtųsi 2038 m. („what we gonna ask for?“„38s?“„38s“). Panašiai per 2009 m. birželio 9 d. vykusį pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 250 konstatuojamojoje dalyje, vienas iš dalyvių pritarė kito dalyvio analizei, pastarajam nurodžius, kad jis neprašysiąs obligacijų, kurių išpirkimo terminas baigtųsi 2037 m. Kalbant apie trečiąjį šio pokalbio dalyvį, jis taip pat nurodė, kad neprašys tokių obligacijų („im not gonna ask for sp37s“„47“„dont think [market] needs those“„nope“„agree“„im not asking for 37s“).
441
Dėl tos priežasties, kaip Komisija iš esmės nurodė ginčijamo sprendimo 525 konstatuojamojoje dalyje, šie pasikeitimai nuomonėmis suteikė pranašumą prekiautojams, nes jie galėjo daryti didesnę įtaką Skolų valdymo padalinio sprendimui išleisti tokį EVO kiekį ir nustatyti tokį jų išpirkimo terminą, kuris jiems būtų tinkamiausias.
442
Trečia, pokalbiai, kuriuos Komisija išnagrinėjo ginčijamo sprendimo 4.2 skirsnyje ir kurių UniCredit, Nomura ar Portigon konkrečiai neginčijo, įrodo, kad labai didelė jų dalis, artėjant aukcionui arba jo metu, lėmė pasikeitimą informacija, susijusia su grąžos kreivės kilimo arba lyginimo strategija antrinėje rinkoje, medianinėmis kainomis, grąžos skirtumais, aukciono pasiūlymų arba didesnės kainos pasiūlymų lygiu, pageidaujamais obligacijų kiekiais ir ilgosiomis arba trumposiomis prekybos pozicijomis. Kalbant apie šią informaciją, pažymėtina, kad Komisija iš esmės laikėsi nuomonės, kad ji buvo vertinga, nes padėjo dalyviams sumažinti netikrumą ir nustatyti galimybes, koreguoti, derinti ar koordinuoti strategijas ir galiausiai maksimaliai padidinti dalyvių galimybes su mažiausiomis sąnaudomis gauti norimų EVO.
443
Šiuo klausimu iš daugelio Komisijos išnagrinėtų pokalbių matyti, kad prekiautojai išreiškė pageidavimą staigiau pakelti grąžos kreivę (angl. steepening the curve) ir kad tokiu veiksmu siekta sumažinti vidutinę EVO kainą antrinėje rinkoje.
444
Kaip matyti iš kelių Komisijos nagrinėtų pokalbių, ypač minėtų šio sprendimo 368 punkte, iždo vertybinių popierių specialistų galutinis tikslas, kurio buvo siekiama tokiu elgesiu, buvo potencialiai įsigyti EVO pirminėje rinkoje už mažiausią aukciono kainą („that is good cheapening preauction!!!!“; „need to push it cheaper cos it will prob trade like a dog after“). Iš tikrųjų, kaip ginčijamo sprendimo 16 konstatuojamojoje dalyje nurodė Komisija, kaina, už kurią iždo vertybinių popierių specialistai nusprendžia teikti didesnės kainos pasiūlymus per aukcionus, priklauso nuo panašių obligacijų kainos antrinėje rinkoje (referencinė kaina).
445
Iš ginčijamame sprendime Komisijos išnagrinėtų pokalbių, ypač nurodytų šio sprendimo 369 punkte, taip pat matyti, kad kitais atvejais dalyviai išreiškė pageidavimą išlyginti kreivę (angl. flattening the curve) ir kad tokiu veiksmu kai kuriais atvejais siekta padidinti antrinėje rinkoje vyraujančią rinkos kainą po pirminėje rinkoje įvykusio aukciono. Kaip matyti iš tam tikrų ginčijamame sprendime išnagrinėtų pokalbių, šiuo veiksmu siekta galutinio tikslo – visų pirma galimai gauti naudos minėtoje antrinėje rinkoje.
446
Ši informacija buvo vertinga kitiems pokalbių svetainių dalyviams, nes, viena vertus, ji buvo susijusi su veiksmais, kurių vienas ar keli šių svetainių dalyviai ketino imtis antrinėje rinkoje artėjant aukcionui, ir, kita vertus, ji galėjo padėti koordinuoti skirtingų dalyvių strategijas, siekiant sumažinti EVO įsigijimo kainas pirminėje rinkoje arba padidinti pardavimo kainas antrinėje rinkoje.
447
Keli pokalbiai parodė, kad keitimasis tokia informacija faktiškai padėjo suderinti strategijas. Iš tikrųjų, kaip matyti iš šio sprendimo 368 ir 369 punktuose paminėtų pokalbių, dalyviai kelis kartus teigiamai atsiliepė į vieno iš jų pasiūlymą, kad kreivė kiltų staigiau. Kitais atvejais dalyviai teigiamai atsakė į vieno iš jų pasiūlymą išlyginti kreivę.
448
Informacija, tiesiogiai susijusi su aukciono pasiūlymų ar didesnės kainos pasiūlymų lygiu, taigi ir su kainomis, kiekvieno iš dalyvių numatytomis rengiantis aukcionui, buvo akivaizdžiai vertinga kitiems dalyviams, ketinusiems teikti pasiūlymus tame pačiame aukcione. Šios informacijos vertę iliustruoja gausūs pokalbiai, per kuriuos dalyviai aptarinėjo savo atitinkamus aukciono pasiūlymų arba didesnės kainos pasiūlymų lygius ir tam tikromis progomis siekė šiuos lygius suderinti („lets just put the same bid in“; „i just moved and now have the same as you“; „if we bid similar im sure we will get paper“).
449
Iš ginčijamo sprendimo 4.2 skirsnyje Komisijos pristatytų pokalbių, visų pirma nurodytų šio sprendimo 403 punkte, matyti ne tik tai, kad prekiautojo medianinės kainos buvo viešai prieinamų duomenų individualaus išaiškinimo rezultatas, bet ir tai, kad prekiautojai nebuvo tikri dėl savo aiškinimo teisingumo. Iš tikrųjų prekiautojai ne kartą klausinėjo vienas kito apie atitinkamas jų medianines kainas ir pranešė vienas kitam apie jas, kad išsiaiškintų, ar jų vertinimas buvo teisingas. Taigi pasikeitimas informacija apie medianines kainas padėjo sumažinti dalyvių netikrumą dėl jų vertinimo teisingumo.
450
Be to, iš kai kurių Komisijos nagrinėtų pokalbių matyti, kad dalyviai, pastebėję medianinių kainų skirtumus ir ypač jų aukštą lygį, siekė jas pakoreguoti, atsižvelgdami į gautą informaciją. Tai matyti, pavyzdžiui, iš 2007 m. spalio 4 d. pokalbio, minimo ginčijamo sprendimo 127 konstatuojamojoje dalyje („my mid is high“„i’ll [c]heapen it“).
451
Kitais atvejais prekiautojai išreiškė norą suderinti minėtas medianines kainas būsimo ar vykstančio aukciono metu, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 218 konstatuojamojoje dalyje minimo 2008 m. lapkričio 13 d. pokalbio („lets se[t] our mids“) ir ginčijamo sprendimo 269 konstatuojamojoje dalyje minimo 2009 m. spalio 6 d. pokalbio („lets get our mid right in this shite“; „lets agree mids in 5 min.“).
452
Taigi ginčijamame sprendime nagrinėtas pokalbis rodo, kad informacija apie kiekvienam bankui būdingas medianines kainas buvo vertinga kitiems bankams rengiantis aukcionui, nes ją turint sumažėjo neapibrėžtumas ir atsirado galimybė pakoreguoti arba suderinti pateiktus aukciono pasiūlymus ir taip padidinti galimybes gauti pageidaujamus EVO kiekius.
453
Ginčijamo sprendimo 507 konstatuojamojoje dalyje pateiktą Komisijos vertinimą, kad iš esmės grąžos skirtumai padėjo įvertinti obligacijų kainą prieš jas išleidžiant, įrodo daugybė pokalbių, be kita ko, paminėtų šio sprendimo 373 punkte, kurių metu prekiautojai keitėsi grąžos skirtumo duomenimis, siekdami palyginti, pakoreguoti arba suderinti savo strategijas ir, be kita ko, kainas, artėjant aukcionui arba sudarydami sandorius antrinėje rinkoje.
454
Keitimosi informacija apie grąžos skirtumus teikiama nauda šioje srityje ypač gerai atskleista per 2009 m. rugpjūčio 3 d. vykusį pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 261 konstatuojamojoje dalyje. Per šį pokalbį du pokalbių svetainės DBAC dalyviai informavo Natixis prekiautoją, kuris nebuvo prie jo prisijungęs kelias savaites, kad jie daugiau aptarinėja grąžą, o ne kainas, motyvuodami tuo, kad taip tiesiog lengviau („just easier w spread so dont have to watch futures references“). Natixis prekiautojas atsakė, kad supranta, o UBS prekiautojas pridūrė, kad tai padėjo uždirbti „krūvą pinigų“ („it helped to make loads of dosh“).
455
Informacija apie kiekius, kuriuos kiekvienas dalyvis norėjo įsigyti, ir apie ilgąją arba trumpąją jų prekybos poziciją buvo vertinga ir kitiems dalyviams – tai rodo daugybė pokalbių, susijusių su tokio pobūdžio informacija. Tai galima pasakyti, pavyzdžiui, apie šio sprendimo 374 ir 375 punktuose minimus pokalbius. Iš tikrųjų dalyvių ilgoji arba trumpoji pozicija kitiems dalyviams gali tapti nuoroda į jų pasiūlymų teikimo strategiją. Panašiai pasiūlymų ir didesnės kainos pasiūlymų lygiai galėjo skirtis, priklausomai nuo pageidaujamų kiekių, ir galėjo būti nustatomi dalimis. Be to, ši informacija apie pageidaujamus kiekius padėjo dalyviams, atsižvelgiant į visą aukciono apimtį, įvertinti savo galimybes gauti tai, ko jie norėjo, arba suderinti savo veiksmus.
456
Šio sprendimo 443–455 punktuose minima įvairių rūšių informacija buvo dar vertingesnė ir padėjo sumažinti netikrumą bei palengvinti koordinavimą, nes ja buvo keičiamasi tą pačią dieną, vienu metu arba trumpais intervalais, artinantis arba vykstant aukcionui.
457
Šiuo klausimu, pavyzdžiui, iš 2011 m. vasario 14 d. pokalbio, aprašyto ginčijamo sprendimo 314 konstatuojamojoje dalyje, matyti, kad dalyviai keitėsi nuomonėmis apie didesnės kainos pasiūlymus būsimame aukcione, taip pat apie faktiškai pateiktus aukciono pasiūlymus ir apie veiklą, susijusią su antrine rinka.
458
Iš 2011 m. kovo 3 d. ir 2011 m. liepos 20 d. pokalbių, aprašytų atitinkamai ginčijamo sprendimo 319 ir 337 konstatuojamosiose dalyse, taip pat matyti, kad dalyvių diskusijos galėjo būti susijusios su didesnės kainos pasiūlymų lygiu būsimame aukcione, taip pat su per aukcioną nurodomomis medianinėmis kainomis ir su aukciono rezultatu, visų pirma turint omenyje gautą kiekį ir kainas esant konkrečiam išpirkimo terminui.
459
Galiausiai iš ginčijamo sprendimo 330 konstatuojamojoje dalyje išnagrinėto 2011 m. birželio 1 d. pokalbio matyti, kad prieš aukcioną dalyviai keitėsi informacija apie kiekius, kuriuos ketino siūlyti, apie jų didesnės kainos pasiūlymų lygį, apie medianines kainas ir faktiškai jų pasiūlytas kainas.
460
Iš šio sprendimo 448–459 punktų matyti, kad informacija apie kiekvieno dalyvio aukciono pasiūlymų ir didesnės kainos pasiūlymų lygius, medianines kainas ir grąžos skirtumus, siūlomus kiekius ir ilgąsias ar trumpąsias pozicijas buvo vertinga kitiems dalyviams ir suteikė jiems pranašumą per būsimą ar vykstantį aukcioną pirminėje rinkoje.
461
Šiuo klausimu reikia pasakyti, viena vertus, kad pasidalijus šia informacija neliko neaiškumų dėl strategijų, kurių dalyviai ketino laikytis per aukcioną, būtent kiek tai susiję su kaina ir pasiūlytais kiekiais. Kita vertus, dėl šių mainų atsirado koordinavimo galimybių.
462
Be to, prekiautojai bandė derinti arba derino savo aukciono pasiūlymų ar didesnės kainos pasiūlymų lygį, kaip matyti, pavyzdžiui, iš 2009 m. sausio 14 d. pokalbio, minimo ginčijamo sprendimo 228 konstatuojamojoje dalyje („i think also that if we bid the same prices then they cant ignore it“„tho for the purposes of the tapes that’s not really allowed“„yeah maybe we get on a phone“„yeah“„ok done“„lets do that“), iš 2009 m. sausio 26 d. pokalbio, minimo ginčijamo sprendimo 234 konstatuojamojoje dalyje („lets just put the same bids in“; „i just moved and now have same as you“„ok cool“), iš 2009 m. balandžio 16 d. pokalbio, minimo ginčijamo sprendimo 241 konstatuojamojoje dalyje („ill bid about 100 i think u can lead me where ill do same as u“„def more likely to get em“„this level i think i’ll b bidding like 103.05“„unless it cheapens a little before“„ok ill bid same as u“), arba iš 2009 m. spalio 6 d. pokalbio, minimo ginčijamo sprendimo 269 konstatuojamojoje dalyje („lets agree mids in 5 mins“„ok“; „same now“).
463
Prekiautojų reakcija pasikeitus informacija ir sužinojus aukcionų rezultatus taip pat rodo, kad informacija, kuria buvo keičiamasi, turėjo vertę dalyviams ir kad šie gavo naudos iš keitimosi informacija ir tam tikrais atvejais iš savo veiksmų koordinavimo.
464
Tai galima pasakyti, pavyzdžiui, apie pastabas, išsakytas per 2007 m. sausio 4 d. pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 101 konstatuojamojoje dalyje („we did it“„well done“), per 2007 m. kovo 6 d. pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 110 konstatuojamojoje dalyje („well done everyone“„all of below the average well done everybody“), per 2007 m. liepos 30 d. pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 122 konstatuojamojoje dalyje („belg i dont see why we shoul p[ay] a premium“; „that is good cheapening preauction!!!!“„this is the way auctions should go“„!“), per 2008 m. vasario 7 d. pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 151 konstatuojamojoje dalyje („worked well“), per 2008 m. liepos 3 d. pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 185 konstatuojamojoje dalyje („well done guys“„well done everybody“), per 2008 m. spalio 3 d. pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 205 konstatuojamojoje dalyje („well done“„how the fuk we keep doing this“„wat a week“), per 2008 m. spalio 16 d. pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 211 konstatuojamojoje dalyje („good work“„everyone“), per 2009 m. lapkričio 5 d. pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 275 konstatuojamojoje dalyje („we all played it well we are all great and deserve 3 mil each“), per 2010 m. vasario 3 d. pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 282 konstatuojamojoje dalyje („well done everybody“), per 2010 m. spalio 7 d., pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 297 konstatuojamojoje dalyje („well done everybody“) ir 2011 m. spalio 12 d. pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 345 konstatuojamojoje dalyje („well done“).
465
Ketvirta, kalbant apie antrinės rinkos dalyvių vykdomą veiklą, iš ginčijamame sprendime aptartų aplinkybių matyti, kad informacija apie medianines kainas, grąžos kreives ir skirtumus, prekybos pozicijas, pirktus ir parduotus kiekius arba kitos sandorio šalies tapatybę ir apskritai apie šioje antrinėje rinkoje sudarytus sandorius buvo vertinga kitiems dalyviams.
466
Iš tikrųjų, kaip Komisija iš esmės paaiškino ginčijamo sprendimo 519–523 konstatuojamosiose dalyse ir kaip matyti iš šiame sprendime analizuotų pokalbių, į informaciją apie kainas arba esmines jų sudedamąsias dalis, prekybos pozicijas, kiekius ir sandorio šalis kiti dalyviai galėjo atsižvelgti, kad patikrintų savo kainų konkurencingumą, įvertintų, koks laikas būtų tinkamas obligacijoms parduoti ir ar jie yra konkurencingi, arba sužinotų esamas rinkos tendencijas ir apskritai pritaikytų savo prekybos strategiją.
467
Minėti prekiautojai taip pat koordinavo prekybą antrinėje rinkoje. Prekiautojai konkrečiai susitarė, viena vertus, atsiimti pasiūlymą iš brokerio platformos, jei toks pasiūlymas būtų pakenkęs vienam ar kitam iš minėtų dalyvių, ir, kita vertus, nedidinti pasiūlytos pardavimo kainos arba nepriimti kito dalyvio pateikto pirkimo pasiūlymo. Tokį elgesį galima įžvelgti būtent 2009 m. sausio 8 d. pokalbyje, minimame ginčijamo sprendimo 224 konstatuojamojoje dalyje („my b[i]d in 23s oat again so don't hit it“„oops its me on the offer“„pulled my offer back“), 2009 m. rugpjūčio 3 d. pokalbyje, minimame ginčijamo sprendimo 261 konstatuojamojoje dalyje („does that fuka nyone?“„shud I pull?“„ok“„glad to help“), 2009 m. spalio 16 d. pokalbyje, minimame ginčijamo sprendimo 271 konstatuojamojoje dalyje („keep to urself“„dont touch yet“„but just bid 300m oat21s.“„[o]k“), ir 2010 m. lapkričio 2 d. pokalbyje, minimame ginčijamo sprendimo 301 konstatuojamojoje dalyje („so[rr]y I will pull my offer“).
468
Dalyviai taip pat derino atsisakymą pateikti pasiūlymą konkrečiam klientui, kaip tai matyti, pavyzdžiui, iš 2007 m. gruodžio 12 d. pokalbio, minimo ginčijamo sprendimo 133 konstatuojamojoje dalyje („he can f off“„if he comes here I am going to tell him to fuk off“), arba 2008 m. spalio 16 d. pokalbio, minimo ginčijamo sprendimo 212 konstatuojamojoje dalyje („same here i would not tell him what i had“„yee nothing for him“).
469
Penkta, kaip Komisija iš esmės nurodė ginčijamo sprendimo 45–50 ir 479 konstatuojamosiose dalyse, dėl ryšio tarp pirminės ir antrinės rinkų informacija, kuria keičiamasi vykdant veiklą vienoje iš jų, galėjo suteikti pranašumą vykdant veiklą kitoje iš šių rinkų.
470
Šiuo klausimu reikia pasakyti, kad informacija, kuria buvo keičiamasi apie strategijas ar veiklą antrinėje rinkoje, suteikė pranašumą jos gavėjams vykdant veiklą pirminėje rinkoje, susijusią su aukcionu ar sindikatu.
471
Iš tikrųjų, viena vertus, keitimusi informacija apie veiksmus, kurių vienas ar keli dalyviai ketino imtis antrinėje rinkoje, siekdami pakelti arba išlyginti [grąžos] kreivę ir taip sumažinti arba padidinti obligacijos kainas antrinėje rinkoje, buvo siekiama padaryti įtaką kainai, už kurią EVO būtų perkamos vykdant aukcioną pirminėje rinkoje arba išleidžiamos sindikato būdu toje pačioje rinkoje (žr. šio sprendimo 444 ir 446 punktus).
472
Kita vertus, informacija apie medianines kainas, grąžos skirtumus ir prekybos pozicijas buvo informacija, konkrečiai susijusi su suinteresuotaisiais bankais antrinėje rinkoje (žr. šio sprendimo 420–423 ir 425 punktus).
473
Vis dėlto, kaip matyti iš šio sprendimo 449–455 punktų, informacija apie medianines kainas, grąžos skirtumus ir prekybos pozicijas prekiautojai keitėsi vykdydami veiklą pirminėje rinkoje, konkrečiai – siekdami sumažinti netikrumą ar net derinti arba koordinuoti savo elgesį šioje rinkoje, artėjant ar vykstant aukcionams.
474
Taigi keitimasis informacija apie medianines kainas, grąžos skirtumus ir prekybos pozicijas antrinėje rinkoje, kuri buvo būdinga suinteresuotiesiems bankams, suteikė jų adresatams pranašumą vykdant veiklą pirminėje rinkoje.
475
Reikia pridurti, kad, kaip matyti iš Komisijos ginčijamame sprendime pateiktų pokalbių ir iš šio sprendimo 372, 373, 375, 420, 421 bei 425 punktų, prekiautojai keitėsi tos pačios rūšies informacija, t. y. informacija apie medianines kainas, grąžos skirtumus ir prekybos pozicijas, artėjant arba vykstant aukcionui pirminėje rinkoje ir prekiaudami antrinėje rinkoje. Tokio pobūdžio informacija prekiautojai ne tik naudojosi siekdami sumažinti netikrumą ar net suderinti ar koordinuoti savo elgesį pirminėje rinkoje: iš jos minėti prekiautojai, vykdydami veiklą pirminėje rinkoje, gaudavo naudingą informaciją apie jų kainas antrinėje rinkoje ir atliktą kainų pokyčių antrinėje rinkoje vertinimą. Tas pats taikoma ir duomenims apie antrinėje rinkoje pirktus ir parduotus kiekius, kurie, vykdant EVO emisiją pirminėje rinkoje, galėjo suteikti informacijos apie paklausą antrinėje rinkoje.
476
Atvirkščiai, informacija, kuria dalyviai keitėsi vykdydami veiklą pirminėje rinkoje, taip pat buvo svarbi ir suteikė pranašumą jos gavėjams vykdant veiklą antrinėje rinkoje.
477
Tokį vertinimą nulėmė ginčijamo sprendimo 4.2 skirsnyje Komisijos išnagrinėti pokalbiai.
478
Šiuo klausimu iš pradžių reikia pasakyti, kad informacija apie veiksmus, kuriuos vienas ar daugiau prekiautojų ketino atlikti antrinėje rinkoje artėjant obligacijos emisijai pirminėje rinkoje arba jai įvykus, kad kreivė taptų statesnė arba plokštesnė ir dėl to tam tikros obligacijos kaina antrinėje rinkoje sumažėtų arba padidėtų, padėjo numatyti atitinkamos obligacijos kainos pokytį pastarojoje rinkoje dėl minėtų prekiautojų elgesio ir atitinkamai veikti minėtoje antrinėje rinkoje.
479
Paskui reikia pabrėžti, kad dėl šio sprendimo 472–475 punktuose išdėstytų priežasčių, kai informacija apie medianines kainas, grąžos skirtumus ir prekybos pozicijas buvo keičiamasi rengiantis aukcionui pirminėje rinkoje, ši informacija galėjo būti vertinga ir antrinėje rinkoje. Kitaip tariant, kai prekiautojai atskleisdavo informaciją apie savo medianines kainas, grąžos skirtumus ar prekybos pozicijas artėjant aukcionui pirminėje rinkoje arba per jį, jie pateikdavo vertingos informacijos apie savo kainas arba padėtį antrinėje rinkoje. Ši informacija galėjo turėti dar didesnę vertę antrinėje rinkoje, nes ja keitėsi iždo vertybinių popierių specialistai, iš kurių paprastai buvo tikimasi arba reikalaujama, kad jie nuolat skelbtų dvikryptes kainas šioje rinkoje (žr. šio sprendimo 14 punktą).
480
Beje, kiek tai susiję su informacija apie pasiūlymų ir didesnės kainos pasiūlymų lygius, prašomus kiekius ir galiausiai gautus kiekius bei kainas per aukcioną pirminėje rinkoje, reikia pažymėti, kad ši informacija turėjo tam tikrą vertę vykdant veiklą antrinėje rinkoje.
481
Iš kelių Komisijos išnagrinėtų pokalbių matyti, kad pirminėje rinkoje aukciono pasiūlymų ir didesnės kainos pasiūlymų lygiai, taip pat prašomi kiekiai buvo susiję su tuo, kaip iždo vertybinių popierių specialistai suvokė tikėtiną paklausos lygį antrinėje rinkoje ir atitinkamos obligacijos vertę toje rinkoje. Kitaip tariant, kaip ginčijamo sprendimo 479 konstatuojamojoje dalyje nurodė Komisija, didesnės kainos pasiūlymas pirminėje rinkoje paprastai atspindi didelę paklausą antrinėje rinkoje, ir atvirkščiai.
482
Galiausiai informacija apie iždo vertybinių popierių specialistų nesėkmę teikiant pasiūlymus arba apie gautus kiekius ir jų kainas pasibaigus aukcionui pirminėje rinkoje, leido susidaryti tikslų vaizdą apie šių pirminių prekiautojų elgesį antrinėje rinkoje.
483
Pavyzdžiui, kaip Komisija paaiškino ginčijamo sprendimo 29 konstatuojamojoje dalyje, jei iždo vertybinių popierių specialisto kainos pasiūlymas aukcionui pirminėje rinkoje nėra visiškai sėkmingas, jis turi vykdyti klientų pirkimo pavedimus antrinėje rinkoje, nes negalėjo jų įvykdyti pirminėje rinkoje.
484
Vėlgi, kaip pavyzdį reikia paminėti, kad per 2010 m. lapkričio 4 d. pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 302 konstatuojamojoje dalyje, RBS prekiautojas paaiškino, jog buvo užėmęs ilgąją poziciją ir kad dabar jam reikia parduoti („stupid fuking trade took me long 600 lots from 76 just got risk in now“).
485
Taigi informacija, susijusi su aukcionų pirminėje rinkoje rezultatais, visų pirma gautų EVO kiekių ir įsigijimo kainų duomenys, buvo vertinga veikiant antrinėje rinkoje, nes pagal ją buvo galima, be kita ko, numatyti iždo vertybinių popierių specialistų veiksmus šioje antrinėje rinkoje arba turimą EVO kiekį ir jų kainas.
486
Reikia pridurti, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 434–438 punktų, informacija apie tikslų sindikato kainos nustatymo pirminėje rinkoje momentą galėjo padėti numatyti pokyčius antrinėje rinkoje ir taip daryti įtaką šią informaciją turinčių prekiautojų elgesiui antrinėje rinkoje.
487
Šešta, informacijos, kuria buvo keičiamasi, vertę ir konkurencinį pranašumą, kurį suteikė šie mainai, taip pat įrodo aplinkybės, kuriomis vyko šie mainai, ir tam tikrų prekiautojų pareiškimai.
488
Visų pirma nagrinėjama informacija buvo keičiamasi uždarose pokalbių svetainėse. Kaip Komisija pažymėjo ginčijamo sprendimo 80 ir 417 konstatuojamosiose dalyse ir kaip matyti, pavyzdžiui, iš 2007 m. gruodžio 13 d. pokalbių svetainėje CODS & CHIPS („I am gonna invite [another trader] into this chat unless anyone has any objections?“) ir svetainėje DBAC („<...> do either of u guys mind if i invite [another trader] into the other chat?“), minimų ginčijamo sprendimo 134 konstatuojamojoje dalyje, į pokalbių svetainę CODS & CHIPS buvo galima patekti tik „gavus kvietimą“. Tas pat pasakytina ir apie prieigą prie pokalbių svetainės DBAC, kaip, be kita ko, rodo ginčijamo sprendimo 271 konstatuojamojoje dalyje minimas 2009 m. spalio 16 d. pokalbis šioje svetainėje. Per 2007 m. liepos 19 d. vykusią pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 119 konstatuojamojoje dalyje, vienas iš dalyvių pokalbių svetainę DBAC, tuo metu vadintą „30yr kings“, apibūdino kaip „išrinktųjų klubą“ („it's a select club but there you go“).
489
Taigi keitimasis informacija vyko patikimų prekiautojų grupėje, ir tai patvirtina ginčijamo sprendimo 134 konstatuojamojoje dalyje minimi 2007 m. gruodžio 13 d. pokalbiai svetainėse DBAC ir CODS & CHIPS, per kuriuos prekiautojai aptarė galimybę priimti naujus narius į pokalbių svetainę CODS & CHIPS, konkrečiai – klausimą, ar kandidatais galima pasitikėti („can't be trusted“; „i dont trust him“).
490
Paskui Komisija, remdamasi savo išanalizuotais pokalbiais, atskleidė kelis įrodymus, iš kurių matyti, kad prieiga prie pokalbių svetainių buvo grindžiama lūkesčiais, jog dalyviai atskleis neskelbtiną komercinę informaciją, kuri suteiktų pranašumą visiems nariams.
491
Pavyzdžiui, ginčijamo sprendimo 294 konstatuojamojoje dalyje Komisija pažymėjo, kad, kai į pokalbių svetainę DBAC, kuri tuo metu veikė pavadinimu CODS & CHIPS, buvo priimtas naujas prekiautojas, vienas iš narių elgesį šioje svetainėje apibūdino teigdamas, kad dalyviai „tiesiog stengiasi padėti vieni kitiems, kai tik gali“ („we just try to help each other when we can“). Iš kitų pokalbių matyti, kad dalyviai prašė pagalbos arba siūlėsi padėti („i need help with that“; „I got hit on telly earlier“„so just offering it back“„im helpful like that for you guys“; „glad to help“). Šiuos abipusius lūkesčius taip pat atspindi ginčijamo sprendimo 307 konstatuojamojoje dalyje minimas 2011 m. sausio 18 d. pokalbis, nes iš jo matyti, kad vienas iš dalyvių pakvietė kitą dalyvį būti naudingą, pažymėdamas, kad jis ten dalyvauja ne veltui („so then make yourself useful and put it on the chat“„you not on for free“).
492
Be to, iš 2008 m. sausio 4, 8 ir 10 d. pokalbių, kuriuos Komisija nurodo ginčijamo sprendimo 378 konstatuojamojoje dalyje, matyti, kad tam tikri prekiautojai, kurie buvo pokalbių svetainių nariai, konkrečiai – RBS ir UBS prekiautojai, skundėsi, kad kiti nariai nesidalija informacija aptariamose svetainėse. Tokios kritikos, taip pat išsakytos ginčijamo sprendimo 157 konstatuojamojoje dalyje minimame 2008 m. vasario 27 d. pokalbyje, nebūtų buvusios, jei informacija, kuria keistasi, neturėtų jokios vertės ir jei mainai nebūtų suteikę dalyviams pranašumo.
493
Be to, reikia pridurti, kad, kaip matyti, be kita ko, iš ginčijamo sprendimo 445 konstatuojamosios dalies, daugelis pareiškimų, padarytų per pokalbių svetainėse vykusius pokalbius, liudija, jog prekiautojai ėmėsi atsargumo priemonių, kad apie jų elgesį nesužinotų asmenys, kurie nebuvo šių pokalbių svetainių nariai.
494
Kalbant šiuo klausimu, paminėtinas, pavyzdžiui, ginčijamo sprendimo 104 konstatuojamojoje dalyje aptariamas 2007 m. sausio 29 d. pokalbis pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, kuris atskleidžia, kokių atsargumo priemonių ėmėsi dalyviai. Prieš priimant BofA prekiautoją į svetainę, UBS ir RBS prekiautojai išreiškė pageidavimą, kad dėl jo priėmimo apie šios svetainės egzistavimą ir komentarų, kuriais jame buvo keičiamasi, turinį nesužinotų atitinkamo prekiautojo vadovai („sure but we ll cut his balls“„if things get out“ :-)”“; „fine as long as [BofA] doesn’t see it and when hes away from desk he logs out thats fair and no chance if [BofA] tries to fuk us“). Be to, kai buvo priimtas, BofA prekiautojas šiuo klausimu nuramino kitus svetainės narius („Don’t worry will close the chat if I am off the desk, nothing goes out“).
[Praleista]
iii) Dėl „UniCredit“ ir „Nomura“ pateiktų argumentų, susijusių su visais ginčijamame sprendime minimais pokalbiais
[Praleista]
– Dėl neva pernelyg dažno prašymų atleisti nuo baudų teikimo
[Praleista]
533
Be to, 2015 m. lapkričio 3 d. RBS pateiktame antrajame pareiškime dėl atleidimo nuo baudų šis bankas nepamiršo aplinkybės, kad tam tikruose pokalbiuose buvo keičiamasi informacija, viršijančia tai, kas priimtina antrinėje rinkoje. Jis taip pat nepamiršo su antrine rinka susijusios informacijos mainų pasekmių pirminei rinkai, ir atvirkščiai.
534
Galiausiai RBS tikrai nurodė, kad akivaizdžiausius antikonkurencinių veiksmų pavyzdžius galima rasti pokalbiuose, vykusiuose nuo 2009 m. sausio mėn. iki 2010 m. vasario mėn., t. y. laikotarpiu, kuriuo buvo padarytas UniCredit atveju nepripažintas pažeidimas. Vis dėlto šiame 2015 m. lapkričio 3 d. pareiškime taip pat aptarti 2011 metais, konkrečiai – 2011 m. lapkričio 3 d., vykę pokalbiai.
535
Apskritai iš RBS ir UBS pareiškimų dėl atleidimo nuo baudos, kuriuos Komisija pateikė byloje T‑453/21, matyti, kad šie atleidimo nuo baudos prašytojai apibūdino veiksmus, kurie buvo įvykdyti visų pirma nuo 2007 m. iki 2011 m. pabaigos, kad šie veiksmai taip pat buvo susiję su EVO antrine rinka ir kad juose dalyvavo UniCredit prekiautojas.
536
Konkrečiai RBS ir UBS pareiškimų dėl atleidimo nuo baudų, susijusių su ginčijamais 2011 m. lapkričio 3 ir 28 d. pokalbiais, įrodomoji vertė bus išnagrinėta vertinant UniCredit kritiką būtent atsižvelgiant į šiuos pokalbius.
537
Vadinasi, išnagrinėjus pareiškimų dėl atleidimo nuo baudų įrodomąją vertę, kiek tai konkrečiai susiję su UniCredit ginčijamais pokalbiais, darytina išvada, kad Komisija turėjo teisę laikytis nuomonės, kad šiais pareiškimais buvo patvirtintas daugelio jos nagrinėtų pokalbių antikonkurenciškumas, net jei 2016 m. birželio 29 d. UBS pareiškimo įrodomoji vertė buvo mažesnė nei kitų pareiškimų dėl atleidimo nuo baudų.
– Dėl vienos ar kelių rūšių informacijos, kuria buvo keičiamasi, neva viešumo arba galimo nevertingumo
538
Kadangi Nomura prie ieškinio pridėjo dokumentą, pavadintą „ekspertizės ataskaita“, tikslinga išnagrinėti, pirma, šio banko pateiktus argumentus ir įrodymus ir, antra, UniCredit pateiktus argumentus ir įrodymus.
–
Dėl Nomura pateiktų argumentų ir įrodymų
539
Savo ieškinio pirmajame pagrinde Nomura teigia, kad Komisija ginčijamo sprendimo 3–51 konstatuojamosiose dalyse netinkamai išnagrinėjo EVO pirminės ir antrinės rinkų ypatybes, dėl kurių slapto susitarimo keičiantis informacija tikimybė buvo labai maža, ypač 2011 metais.
540
Remdamasi šio sektoriaus specialisto parengta ekspertizės ataskaita, Nomura teigia, jog, pirma, aptariamos rinkos buvo labai sudėtingos, labai konkurencingos, labai diferencijuotos, labai skaidrios ir gerai žinomos dalyviams, nes jie, remdamiesi antrinės rinkos kainomis, žinojo EVO vertę pirminėje rinkoje, ir, antra, suinteresuotųjų bankų pozicijos joje buvo asimetriškos ir labai diferencijuotos. Iš to matyti, kad netikrumą rinkoje gali sumažinti tik keitimasis konfidencialia, tikslia, į ateitį orientuota informacija, laiko atžvilgiu labai artima sandoriams, su kuriais yra susijusi. Informacija, kuria buvo pasikeista ir kurią nurodo Komisija, neturi šių požymių, ypač dėl to, kad ji didžiąja dalimi nėra susijusi su kainomis.
541
Taigi, pirma, Komisijos 2 ir 4 kategorijose nurodytos „medianinės kainos“ yra viešai prieinamos ir greitai pasenstančios informacijos derinys, kurį prekiautojas galėtų teisėtai atskleisti, siekdamas išnagrinėti prekybos su kitomis sandorio šalimis galimybes, tačiau kuris nebūtinai aktualus kitam prekiautojui. Antra, prie 2 ir 4 kategorijų priskirta informacija apie kiekius pirminėje ir antrinėje rinkose jau žinoma prekiautojams, o jų pokalbiai apie pirminę rinką neturi poveikio konkurencijai, nes suinteresuotųjų bankų užimama rinkos dalis yra nedidelė. Trečia, informacija apie prie 1 kategorijos priskirtas grąžos kreives ir prie 2 ir 4 kategorijų priskirtus grąžos skirtumus yra iš esmės viešai prieinama, o keitimasis informacija apie šiuos skirtumus yra teisėtas, kai siekiama nustatyti, ar yra prekybos galimybių. Ketvirta, prie 2 ir 4 kategorijų priskirtos pozicijos nebūtinai rodo prekiautojo ketinimus, nes įvykę pokalbiai yra neaiškūs, o EVO rinkos – sudėtingos ir asimetriškos. Be to, gali būti teisėtų priežasčių pasidalyti nuomonėmis. Penkta, 4 kategorijos iii punkte nurodytą sindikato kainų nustatymo laiką iš esmės galima išsiaiškinti pagal skolos valdymo padalinių viešus pranešimus ir rinkų elgseną atsižvelgiant į ankstesnius įvykius šiame procese. Šešta, informacija, susijusi su didesnės kainos pasiūlymais, konkrečiomis EVO aplinkybėmis gali būti nuspėjama atsižvelgiant į ankstesnę suinteresuotųjų bankų praktiką ir mažai reikšminga prekiautojams. Nagrinėjamu atveju ji buvo pernelyg neaiški ir nereikšminga dėl EVO sektoriaus sudėtingumo ir asimetriškumo.
542
Šiuo klausimu, pirma, reikėtų pabrėžti, kad Nomura pateiktą ekspertizės ataskaitą iš tikrųjų parengė trečioji šalis ir kad joje minimas interesų konflikto nebuvimas jokiu būdu neturėtų būti kvestionuojamas. Šioje ataskaitoje minėtas trečiasis asmuo remiasi, viena vertus, savo kvalifikacija, t. y. tuo, kad jis turi finansų magistro laipsnį ir Prancūzijos finansų rinkų institucijos (Autorité des marchés financiers (AMF)) išduotą profesinį pažymėjimą, ir, kita vertus, savo 20 metų profesine patirtimi, įgyta dirbant prekiautoju arba prekiautojų grupės vadovu EVO sektoriuje.
543
Taip pat svarbu pažymėti, kad nagrinėjama ekspertizė buvo parengta Nomura prašymu šios bylos tikslais, visų pirma atsižvelgiant į Nomura atsakymą į pranešimą apie prieštaravimus ir į šio banko pareikštą ieškinį šioje byloje.
544
Kalbant apie šios ekspertizės ataskaitos turinį, reikia pasakyti, kad jos autorius paaiškino, kad jo buvo paprašyta aptarti tam tikrus klausimus, konkrečiai susijusius su pirmine rinka. Perskaičius ataskaitą matyti, kad jos autorius iš tiesų daugiausia dėmesio skyrė pirminei rinkai. Nomura ekspertas pirmiausia aprašo banko prekybos EVO skyriaus vaidmenį, veiklą ir sudėtį, taip pat iždo vertybinių popierių specialisto vaidmenį ir jo ryšį su skolos valdymo padaliniu. Paskui ekspertas paaiškina, kokiomis sąlygomis bankas suformuluoja ir įgyvendina pasiūlymų teikimo būsimame aukcione strategiją. Galiausiai minėtas ekspertas apibūdina veiksnius ir informaciją, kurie yra svarbūs teikiant pasiūlymus EVO pirkimo aukcione.
545
Kalbant konkrečiau, Nomura ekspertas pirmiausia paaiškina, kad konkretaus aukciono strategiją ir biudžetą rengia įvairūs suinteresuoti banko padaliniai, kad šio banko prekybos EVO skyrius nebūna galutinai atsakingas už šios strategijos parengimą ir kad iš prekiautojų tikimasi tik šios strategijos įgyvendinimo.
546
Vis dėlto šis ekspertas taip pat nurodo, kad prekybos EVO vidaus skyrius atlieka tam tikrą vaidmenį rengiant šią strategiją ir, o tai dar svarbiau, kad prekiautojai paprastai labai savarankiškai vykdo kasdienę prekybos veiklą ir turi tam tikrą diskreciją spręsti, kaip pasiekti iš banko strategijos kylančius tikslus. Be to, kalbant apie požiūrį, kurio laikomasi aukciono atžvilgiu, iš ataskaitos matyti, kad būtent prekiautojai yra atsakingi už savo nuomonę remiantis jiems prieinama informacija.
547
Taigi Nomura pateikta eksperto ataskaita neįrodo, kad, atsižvelgiant į prekiautojo vaidmenį banke, informacijos mainai tarp prekiautojų EVO pirminėje rinkoje neturėjo jokios įtakos šių prekiautojų per aukcioną pateiktiems pasiūlymams.
548
Nomura eksperto minėtas faktas, kad bankai, dalyvaudami konkrečiame aukcione, gali turėti labai skirtingus prioritetus, nereiškia, kad keitimasis informacija apie kitus bankus ir informacijos, kuria buvo keičiamasi per Komisijos išnagrinėtus pokalbius, rūšis negali daryti įtakos šios informacijos gavėjų elgesiui.
549
Viena vertus, diferencijuotos strategijos egzistavimą ir toliau lemia Skolų valdymo padalinio nustatytos taisyklės, visų pirma, kaip, beje, nurodė Nomura ekspertas, pareiga dalyvauti aukcionuose. Taigi dėl šios sistemos bankas, turintis iždo vertybinių popierių specialisto statusą, įsipareigoja pateikti aukciono pasiūlymą ir įsigyti minimalų obligacijų kiekį aukcionuose, priešingu atveju rizikuodamas prarasti šį statusą ir su juo susijusius pranašumus. Kita vertus, abipusis keitimasis neskelbtina konkrečiam bankui priklausančia informacija gali padėti šios informacijos gavėjams sužinoti bankų, iš kurių ta informacija gaunama, strategijas ir taip pašalinti bet kokį netikrumą šiuo atžvilgiu, be to, įvertinti, ar įmanoma suderinti tokias strategijas. Dėl aplinkybės, kad bankai prekiauja skirtingais EVO kiekiais, keitimasis tokia informacija netampa beprasmis, nes jis gali padėti pakoreguoti atitinkamas strategijas, siekiant aukciono metu gauti pageidaujamą EVO kiekį už geriausią kainą.
550
Svarbu pabrėžti, kad iš Nomura pateiktos ekspertizės ataskaitos iš tiesų matyti, jog prieš suformuluodamas pasiūlymą būsimame aukcione prekiautojas atsižvelgia į daugybę veiksnių ir remiasi viešai prieinamais duomenimis. Vis dėlto šiame dokumente taip pat nurodoma, kad vienas iš šių veiksnių yra prekiautojų polinkis rizikuoti. Šioje ataskaitoje taip pat pabrėžiama, kad aukciono pasiūlymas atspindi paties prekiautojo suvokimą apie dabartinę ir būsimą obligacijos vertę, rinkos tendencijas ir jo užsakymų žurnalo turinį bei aprašą.
551
Taigi iš eksperto ataskaitos matyti, kad pirminėje rinkoje viešai prieinama informacija nėra vienintelis veiksnys, į kurį kiekvienas bankas, veikdamas per savo prekiautojus, atsižvelgia nustatydamas savo kainos pasiūlymus būsimame aukcione, ir kad prekiautojams prieinama informacija neatskleidžia strategijos, kurios kiekvienas iš jų laikysis.
552
Dėl konkurentų medianinių kainų pažymėtina, jog Nomura ekspertas nenurodo, kad tokios kainos yra viešos. Per posėdį Nomura pripažino, kad konkrečiam bankui būdingos medianinės kainos nebūna viešai prieinamos. Nomura ekspertas pabrėžia tik tai, kad žinios apie kito prekiautojo medianinę kainą vykstančiame aukcione turi nedidelę strateginę vertę, nes prekiautojų nustatomos kainos paprastai lieka siaurame intervale, artimame vidutinei rinkos medianinei kainai, kurią galima rasti internetinėse prekybos platformose.
553
Taigi šiuo paaiškinimu neatmetama galimybė, kad kiekvieno prekiautojo medianinė kaina skiriasi nuo esamos medianinės rinkos kainos vidurkio. Taip pat neatmetama, kad prekiautojo medianinė kaina gali nepatekti į aptariamą siaurą intervalą. Vadinasi, šis paaiškinimas negali paveikti Komisijos vertinimo, atlikto remiantis jos išnagrinėtų pokalbių turiniu, t. y. kad iš šių pokalbių paaiškėjo, jog paties banko medianinė kaina yra neskelbtina komercinė informacija, kurios atskleidimas konkurentams sumažina netikrumą ir palengvina veiksmų koordinavimą.
554
Iš to matyti, kad Nomura pateikta ekspertizės ataskaita nepaneigia Komisijos vertinimo, jog informacija, kuria keitėsi prekiautojai, buvo neskelbtina, nes ji nebuvo prieinama kitiems prekiautojams, taip pat dėl savo tikslo, tikslumo ir aktualumo. Ši ataskaita taip pat nesuteikia pagrindo abejoti Komisijos vertinimais, kad ta pati informacija turėjo tam tikrą vertę jos gavėjams ir suteikė jiems pranašumą dėl to, kad sumažino netikrumą ir leido koordinuoti veiksmus.
555
Antra, kiti Nomura argumentai, priminti šio sprendimo 541 punkte, turi būti atmesti, nes jais remiantis negalima paneigti vertinimų, kuriuos Komisija atliko remdamasi prekiautojų pokalbių turiniu ir kuriuos patvirtino prašymus atleisti nuo baudos pateikę subjektai.
556
Konkrečiai kalbant, kadangi Nomura teigia, jog tam tikra informacija tarp prekiautojų buvo keičiamasi teisėtais tikslais ir siekiant įvertinti prekybos galimybių egzistavimą, reikia pabrėžti, nedarant įtakos šio banko konkrečiai ginčijamų pokalbių turinio nagrinėjimui, kad tokie teiginiai, nukreipti prieš visus kitus Komisijos išnagrinėtus ir neginčijamus pokalbius, yra pernelyg bendro pobūdžio ir kad Komisija aiškiai neįtraukė į ginčijamo pažeidimo taikymo sritį pokalbių, kuriais aiškiai ir išimtinai siekta ištirti dvišalės prekybos (ang. bilateral trades) galimybes, ir tai matyti iš ginčijamo sprendimo 392, 561, 575 ir 644 konstatuojamųjų dalių.
557
Trečia, bet kuriuo atveju Komisijos atliktus ir subjektų, prašančių atleisti nuo baudos, patvirtintus vertinimus iš esmės patvirtina ir Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijos (ESMA) atsakymai į Bendrojo Teismo klausimus, pateiktus remiantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 24 straipsnio antra pastraipa bei Procedūros reglamento 89 straipsnio 3 dalies c punktu.
558
Šiuo klausimu ESMA paaiškino, kad konkrečių bankų medianinės kainos, konkrečių bankų grąžos kreivės ir skirtumai, taip pat pirminėje rinkoje teikiamų pasiūlymų kiekiai nėra nei vieša, nei lengvai prieinama ir visuomenėje plačiai paplitusi informacija.
559
ESMA pridūrė, kad informacijos apie kiekius, kuriais prekiauta antrinėje rinkoje, prieinamumas įvairiose šalyse skiriasi, bet akivaizdu, kad nuo 2011 m. ši informacija nebuvo prieinama visose ES valstybėse narėse.
560
Dėl kiekvieno prekiautojo ar banko ilgųjų ar trumpųjų prekybos pozicijų ESMA paaiškino, kad tai yra neskelbtina informacija, skirta prekybos strategijai, ir kad 2011 m. ji neatrodė lengvai prieinama, nes net 2020 m. ši informacija nebuvo lengvai prieinama.
561
Be to, ESMA pabrėžė, kad sprendimą, ar bankų pasiūlymus D2D platformose rodyti anonimiškai, priima kiekviena platforma, bet apskritai fiksuotų pajamų D2D platformos visada buvo tamsios ir anoniminės, kad būtų užtikrinta aukšto lygio prekiautojų apsauga.
562
Be to, kalbant apie sindikato kainų nustatymo laiką, ESMA paaiškino, kad paaiškėjo, jog iždo vertybinių popierių specialistams teikiamos informacijos rūšis priklauso nuo jų vaidmens. Šiuo aspektu ESMA atsakymas yra įtikinamas, todėl turi tam tikrą įrodomąją vertę, nes jame, remiantis 2015 m. gegužės mėn. dokumentu, paaiškinta, kad pagrindiniai bankai gali turėti papildomos informacijos, palyginti su kitais bankais, kurie nėra pagrindiniai makleriai.
563
Be to, ESMA paaiškino, kad dėl to, jog iždo vertybinių popierių specialistus atrenka skolos valdymo padaliniai ir tai susiję su tam tikromis privilegijomis bei pareigomis, jų statusas turėtų būti žinomas iki aukciono.
564
Iš ESMA atsakymų akivaizdu, kad dėl toliau nurodytos informacijos ją gavęs prekiautojas rinkoje įgijo pranašumą prieš prekiautoją, kuris neturėjo šios informacijos: konkrečiam bankui būdingos medianinės kainos, grąžos kreivės ir grąžos skirtumai, pirminėje rinkoje siūlomi ir antrinėje rinkoje parduoti kiekiai, būsimos prekybos pozicijos arba ankstesnės prekybos pozicijos, susijusios su per ankstesnes minutes sudarytais sandoriais, ir prekiautojo praktikuojamas didesnės kainos pasiūlymų lygis.
565
Dėl klausimo, ar pirminių prekiautojų keitimasis informacija apie sindikatų kainų nustatymo laiką suteikia rinkos pranašumą prekiautojui, kuris gauna šią informaciją, palyginti su prekiautoju, kuris jos neturi, pažymėtina, kad ESMA atsakymo įrodomoji vertė priklauso nuo to, ar sindikatų kainų nustatymo laikas yra reikšminga informacija finansinei priemonei įvertinti. ESMA atsakė, kad jei sindikatų kainų nustatymo laikas yra svarbus vertinant finansinę priemonę, tai gali tapti rinkos pranašumu prieš prekiautoją, kuris tokios informacijos neturi. ESMA nurodė, kad sindikatų sudarymo laikas turėjo įtakos nustatant atitinkamo vertybinio popieriaus kainą.
566
ESMA pabrėžė, kad informacija apie sandorius pirminėje rinkoje, kaip ir didesnės kainos pasiūlymai ir įvairių rūšių informacija, paminėta šio sprendimo 558–560 punktuose, tiek duomenis pateikus atskirai, tiek kartu, suteikia ja pasinaudojusiam prekiautojui pranašumą ir pirminėje, ir antrinėje rinkose, palyginti su prekiautoju, kuris tokios informacijos neturėjo. Tačiau ESMA pažymėjo, kad tai, kiek tokia informacija galėtų būti laikoma pranašumu, turėtų būti vertinama kiekvienu konkrečiu atveju.
567
Viena vertus, ESMA atsakė, kad negalima daryti išvados, jog rinkos formuotojai privalėjo, vadovaudamiesi rinkos formavimo sutartimi, dažnai palaikyti tiesioginius kontaktus, per kuriuos keitėsi informacija. Kita vertus, ESMA nurodė, kad bankai, veikiantys kaip rinkos formuotojai, nebūtinai turėjo palaikyti tiesioginius kontaktus, kad galėtų keistis informacija tarpusavyje.
568
Nomura pastabomis dėl ESMA atsakymų negalima įrodyti, kad šie atsakymai neturi įrodomosios vertės.
569
Kalbant apie tai reikia atmesti Nomura argumentą, kad 2011 m. sukaupta ESMA patirtis yra ribota, nes šis bankas buvo įsteigtas tik 2011 m. Iš tikrųjų, pirma, ESMA yra Europos vertybinių popierių rinkos priežiūros institucijų komiteto, kuris buvo įsteigtas 2001 m. birželio 6 d. Komisijos sprendimu 2001/527/EB (OL L 191, 2001, p. 43), teisių perėmėja. Antra, ESMA nurodė, kad atsakymus į Bendrojo Teismo klausimus pateikė Prekybos padalinio politikos vadovas ir vyresnysis politikos pareigūnas, o patvirtino jų vadovai iš Markets and Digital Innovation (Rinkų ir skaitmeninių inovacijų) departamento. Šių atsakymų rengėjų ir juos patvirtinusių asmenų statusas ESMA liudija apie jų patirtį šiame sektoriuje, taigi ir apie jų gebėjimą pažinti bei suprasti EVO sektoriaus veikimą, įskaitant 2011 m. Galiausiai ESMA atsakymai visų pirma grindžiami dviem dokumentais, kuriuos Europos vertybinių popierių rinkos priežiūros institucijų komitetas parengė tuomet, kai klostėsi faktinės aplinkybės, dėl kurių priekaištaujama minėtiems bankams.
570
Taigi ESMA statusas ir jos pateiktų atsakymų rengėjų bei juos patvirtinusių asmenų statusas, priešingai, nei teigia Nomura, gali suteikti minėtiems atsakymams, įskaitant 2011 m., įrodomąją vertę.
571
Tiesa, kad, kaip iš esmės nurodo Nomura, ESMA pabrėžė, kad jai suteikti įgaliojimai yra susiję tik su antrine rinka. Taigi, nesant papildomų nuorodų, jos atsakymų dėl pirminės rinkos įrodomoji vertė yra mažesnė už jos atsakymų dėl antrinės rinkos įrodomąją vertę.
572
Vis dėlto pirmiausia ESMA paaiškino, kad savo misiją – didinti investuotojų apsaugą ir skatinti finansų rinkų stabilumą bei tinkamą veikimą – ji atlieka vykdydama keturių rūšių veiklą: vertindama riziką investuotojams, rinkoms ir finansiniam stabilumui, rengdama bendrą ES finansų rinkų reguliavimo dokumentų rinkinį, skatindama priežiūros konvergenciją ir tiesiogiai prižiūrėdama konkrečias finansų įstaigas. Šiai veiklai vykdyti būtina reikia gerai išmanyti pirminės rinkos veikimą.
573
Taip pat ESMA pabrėžė, kad atsakymai į penktąjį, aštuntąjį ir devintąjį klausimus, susijusius su pirmine rinka, buvo pateikti remiantis atliktais tyrimais. Pavyzdžiui, atsakydama į penktąjį klausimą dėl sindikato kainos nustatymo laiko, ESMA rėmėsi 2015 m. gegužės mėn. paskelbtu Pasaulio banko grupės dokumentu „Domestic Syndications“. Atsakydama į aštuntąjį klausimą, susijusį su rinkos formuotojų pareiga ir būtinybe dažnai palaikyti ryšius, kurią vykdydami jie keisdavosi informacija, kaip antai nurodyta kituose Bendrojo Teismo klausimuose, ESMA išnagrinėjo pareigas, kurios buvo nustatytos rinkos formuotojams, remdamasi 2011 m. galiojusiais teisės aktais, po šios datos galiojusiais teisės aktais ir jos pačios 2021 m. surengtomis konsultacijomis. Be to, atsakydama į devintąjį klausimą, susijusį su tuo, ar konkrečiam aukcionui suteiktas iždo vertybinių popierių specialisto statusas būdavo žinomas prieš aukcioną, ESMA nurodė Finansinio stabilumo tarybos 2022 m. spalio mėn. ataskaitą „Liquidity in Core Government Bond Markets“. Taigi ESMA naudoti šaltiniai, kuriuos sudarė iki ir po 2011 m. galioję reglamentai ir viešųjų įstaigų parengtos ataskaitos, skirtos kitiems tikslams nei ši procedūra, buvo ypač patikimi.
574
Vadinasi, ESMA naudojami šaltiniai gali suteikti didelę įrodomąją vertę jos atsakymams, susijusiems su pirmine rinka, konkrečiau – su sindikatų kainų nustatymo laiku, rinkos formuotojo funkcija ir iždo vertybinių popierių specialisto vaidmeniu.
575
Galiausiai apskritai reikia pabrėžti, kad Bendrasis Teismas paragino ESMA prireikus pagrįsti savo atsakymus moksliniais ar metodiniais duomenimis, galinčiais patvirtinti minėtų atsakymų reikšmingumą. Tokiomis aplinkybėmis ESMA, grįsdama kai kuriuos savo atsakymus, rėmėsi dviem dokumentais, parengtais tuo metu kai susiklostė faktinės aplinkybės, dėl kurių priekaištaujama. Be to, aplinkybė, kad kiti dokumentai, kuriais rėmėsi ESMA, buvo parengti ir paskelbti vėliau, nei įvyko veiksmai, dėl kurių priekaištaujama, vien dėl šios priežasties nepaneigia šių dokumentų ir jų pagrindu pateiktų šios institucijos atsakymų įrodomosios vertės. Iš tikrųjų kai kuriuose paskesniuose dokumentuose pateikiama informacija tiesiogiai susijusi su laikotarpiu, kuriuo buvo atliekami veiksmai, dėl kurių priekaištaujama. Be to, siekdama pagrįsti savo atsakymų, susijusių būtent su EVO sektoriaus veikla tuo metu, kai buvo atliekami veiksmai, dėl kurių priekaištaujama suinteresuotiesiems bankams, turinį ESMA rėmėsi kitais dokumentais ir kitais duomenimis, kurie yra vėlesni už nagrinėjamus veiksmus. Be kita ko, iš ESMA atsakymų ir šaltinių, kuriais ji rėmėsi, matyti, kad, nepaisant reguliavimo ir praktikos pokyčių, kuriems būdingas skaidrumo didėjimas nuo tada, kai buvo atlikti nagrinėjami veiksmai, EVO sektoriaus prekiautojams vis dar nebuvo prieinama kelių Bendrojo Teismo klausimuose nurodytų rūšių informacija. Kitaip tariant, kai kurie ESMA atsakymai grindžiami šiais argumentais: kadangi po nagrinėjamų veiksmų su keliomis informacijos rūšimis, apie kurias jos buvo klausiama, kiti prekiautojai vis dar neturėjo galimybės susipažinti, su ta informacija a fortiori nebuvo galima susipažinti ir tuomet, kai buvo atliekami nagrinėjami veiksmai.
576
Taigi ESMA atsakymams dėl pirminės rinkos gali būti priskirta didelė įrodomoji vertė, lygiavertė atsakymams dėl antrinės rinkos, kai jie grindžiami patikimais ir tinkamais šaltiniais, pavyzdžiui, ataskaitomis, kurias parengė viešosios įstaigos ar profesinės asociacijos ne šios bylos nagrinėjimo tikslais. Vadinasi, priešingai, nei iš esmės teigia Nomura, tai, kad ESMA rėmėsi išorės šaltiniais ir po 2011 m. priimtais reglamentais bei ataskaitomis, neturi įtakos jos pateiktų atsakymų įrodomajai vertei.
577
Dėl šio sprendimo 542–556 punktuose nurodytų priežasčių Nomura neturi pagrindo remtis savo patirtimi ir eksperto ataskaita, kurią ji pateikė ieškinio priede. Bet kuriuo atveju, atsižvelgiant į ESMA statusą ir misiją, jos atsakymo autorių statusą, reglamentus ir kitus dokumentus, kuriais ji rėmėsi, Nomura pastaboms, grindžiamoms jos pačios patirtimi, ir eksperto ataskaita, kurią ji pateikė kaip ieškinio priedą, negalima priskirti didesnės įrodomosios galios nei ESMA atsakymams.
578
Dėl Nomura argumento, kad ESMA atsakymas grindžiamas klaidingomis ekonominėmis prielaidomis ir, be kita ko, mintimi, kad vien dėl to, jog gaunama tokio pobūdžio informacija, kokią šiuose klausimuose paminėjo Bendrasis Teismas, jos gavėjams suteikiamas konkurencinis pranašumas, reikėtų priminti, kad ESMA buvo pateikta klausimų apie tam tikrą konkrečią su banku susijusią informaciją, t. y. medianines kainas, grąžos kreives ir grąžos skirtumus, pirminėje rinkoje aukcionuose pasiūlytus kiekius ir antrinėje rinkoje parduotus kiekius, būsimas prekybos pozicijas arba buvusias prekybos pozicijas, susijusias su sandoriais, sudarytais per kelias praėjusias minutes, taip pat prekiautojo teikiamą didesnės kainos pasiūlymą. Taigi ESMA atsakymas dėl neskelbtino šios informacijos pobūdžio būtinai buvo grindžiamas tuo, kad aptariama informacija buvo pakankamai tiksli, išsami ir aktuali arba nauja.
579
Paskui ESMA savo atsakymą, kad tokia informacija suteikia ją gavusiam prekiautojui pranašumą prieš jos negavusį prekiautoją, pagrindė, be kita ko, atsakydama į pirmąjį Bendrojo Teismo klausimą, į kurį ji darė nuorodą, taip pat atsakydama į klausimus apie grąžos kreives ir grąžos skirtumus, pirminėje rinkoje aukcione pasiūlytą ir antrinėje rinkoje parduotą kiekį, būsimas arba ankstesnes prekybos pozicijas, susijusias su per ankstesnes minutes sudarytais sandoriais.
580
ESMA iš pradžių nurodė EVO rinkos skaidrumo laipsnį tuo metu, kai buvo atliekami nagrinėjami veiksmai, ir su tuo susijusius reguliavimo pokyčius. Šiuo klausimu ji visų pirma pažymėjo, kad 2011 m. obligacijomis daugiausia vis dar buvo prekiaujama ne biržoje ir kad obligacijų, kuriomis prekiauta ne biržoje, medianinės kainos nebuvo viešos ar lengvai prieinamos visuomenei ir plačiai žinomos. Apskritai ji pagrįstai pabrėžė, kad EVO rinkos skaidrumo lygis yra žemas, todėl visuomenė turi ribotas galimybes gauti su šiomis obligacijomis susijusią informaciją.
581
Paskui ESMA nuodugniai paaiškino, kad kitų rinkos dalyvių, ypač informuotų prekiautojų, taikomos kainos yra labai vertingos priimant komercinius sprendimus. ESMA nuomone, kadangi informacijos gavimas kainuoja brangiai, prekiautojai nenori dalytis tokia informacija, o jei informacija, t. y. jų kainos kursai ar pavedimai, skelbiama viešai, prekiautojai nenori atskleisti savo tapatybės, kad kiti nesužinotų, jog tai yra informuoto prekiautojo nustatyta kaina; priešingu atveju informuoti prekiautojai nebeturėtų paskatų ieškoti tokios informacijos.
582
Galiausiai dėl Nomura teiginio, kad ESMA neatsakė į jos ieškinyje išdėstytus argumentus, reikia pažymėti, kad, tiesa, šios institucijos buvo paprašyta atsakyti į Bendrojo Teismo klausimus deramai atsižvelgiant, viena vertus, į visus nagrinėjamo sektoriaus, t. y. EVO emisijos ir prekybos pirminėje ir antrinėje rinkose, ypatumus ir, kita vertus, į šio sektoriaus vertinimus, kuriuos Komisija pateikė kiekviename klausime nurodytose ginčijamo sprendimo konstatuojamosiose dalyse.
583
Vis dėlto ESMA neturėjo procesinių dokumentų, kuriais šalys pasikeitė per šios bylos nagrinėjimą, kaip antai Nomura pareikšto ieškinio. Be to, ESMA užduotais klausimais ir jos pateiktais atsakymais nebuvo siekiama galutinai įvertinti Nomura ieškinyje nurodytų pagrindų ir argumentų, taip pat to, ar Komisija ginčijamame sprendime padarė klaidų. Konkrečiau kalbant, ESMA atsakymuose nenagrinėjamas klausimas, ar, atsižvelgiant į konkretų ginčijamame sprendime Komisijos pristatytų pokalbių turinį ir informacijos, kuria buvo keičiamasi, ypatybes, kaip antai jos tikslumo laipsnį, visi šie pokalbiai buvo antikonkurencinio pobūdžio. Šiuose atsakymuose taip pat nenagrinėjamas klausimas, ar nagrinėjamu atveju būta teisėtų priežasčių keistis aptariama informacija. Apskritai neatsakyta į klausimą, ar veiksmai, dėl kurių priekaištaujama diskusijų dalyviams, nagrinėjamos bylos aplinkybėmis turėjo būti laikomi ribojimu dėl tikslo.
584
Tik Bendrasis Teismas turi kompetenciją atlikti tokį galutinį vertinimą.
585
Taigi Nomura neturi teisės teigti, kad ESMA atsakymas grindžiamas klaidingomis ekonominėmis prielaidomis, nes, viena vertus, institucija padarė klaidingas prielaidas dėl informacijos vertės EVO rinkoje ir, kita vertus, neatsižvelgė į banko nurodytus veiksnius, kad įrodytų, jog didesnis skaidrumas nebūtinai suteikia konkurencinį pranašumą.
586
Kalbant apie Nomura kritiką dėl kiekvieno ESMA atsakymo turinio, reikia pažymėti, kad šiose kritinėse pastabose tik primenamas ieškinio turinys, jos yra nepagrįstos arba negali padėti įrodyti, kad šie atsakymai neturi įrodomosios galios.
587
Konkrečiai kalbant, ESMA atsakyme pabrėžiama, kad skirtingose teritorinėse jurisdikcijose susiklostė skaidrumo atžvilgiu nevienodos rinkos sąlygos. Vis dėlto šiame atsakyme ir dokumentuose, kuriais remiasi ESMA, taip pat pabrėžiama, kad daugumoje nagrinėtų valstybių narių skaidrumo lygis iki ir po prekybos EVO antrinėje rinkoje buvo žemas.
588
Be to, aplinkybė, kad ESMA pacitavo ne visą akademinio leidinio ištrauką, negali turėti įtakos nei šios citatos reikšmei, nei šios institucijos atsakymo įrodomajai vertei. Iš visos šios ištraukos tikrai aišku, kad pavienis prekiautojas nežino finansinės priemonės pagrindinės vertės rinkoje, t. y. neginčijamos vertės, kuri šiai finansinei priemonei būtų priskirta, jei informavimas būtų tobulas, ir kad tik rinkos, suprantamos kaip abstrakti prekiautojų, kurie savarankiškai prekiauja šia finansine priemone, grupė a posteriori nustato kainas, kurios yra „artimesnės“ šiai pamatinei vertei. Be to, Nomura neturi teisės teigti, kad nagrinėjama citata leidžia manyti, jog informacijos, kuri nėra viešai skelbiama arba kurią nesunkiai gali sužinoti tik prekiautojas, atskleidimas ribotam prekiautojų ratui didina „bendrą“ rinkos skaidrumą.
[Praleista]
602
Remiantis UniCredit pastabomis dėl ESMA atsakymų negalima įrodyti, jog šie atsakymai neturi įrodomosios vertės.
[Praleista]
614
Vadinasi, nedarant įtakos UniCredit atliktai konkrečių ginčijamų pokalbių turinio analizei, šio banko pateikti argumentai turi būti atmesti tiek, kiek jais siekiama įrodyti, kad šio sprendimo 380 punkte minima informacija nebuvo neskelbtina ir kad ji buvo nedidelės vertės, taip pat, kad Komisijos nustatytas keitimasis informacija nebuvo antikonkurencinio pobūdžio.
– Dėl „Nomura“ argumentų, grindžiamų esminių procedūrinių reikalavimų pažeidimu, susijusiu su skirtingų veiksmų kategorijų pergrupavimu
615
Penktajame ieškinio pagrinde Nomura teigia, kad Komisija pažeidė esminius procedūrinius reikalavimus, susijusius su skirtingų veiksmų kategorijų pergrupavimu, nes ji nė karto nepaaiškino keturių skirtingų veiksmų kategorijų, kurias nurodė ginčijamo sprendimo 93 konstatuojamojoje dalyje, tarpusavio ryšio, persipynimo ir dalinio sutapimo. Jis pridūrė, kad Komisija neįrodė, jog šios keturios kategorijos yra tarpusavyje susijusios ir iš dalies sutampa.
[Praleista]
3) Dėl pokalbių, kuriuos konkrečiai ginčijo „Nomura“, „UniCredit“ ir „Portigon“, antikonkurenciškumo
[Praleista]
i) Dėl pokalbių, kuriuos konkrečiai ginčijo „UniCredit“ ir „Nomura“
[Praleista]
– Dėl 2011 m. gegužės 5 d. pokalbio
689
Dėl 2011 m. gegužės 5 d. pokalbio, priskiriamo prie 2, 3 ir 4 kategorijų ir minimo ginčijamo sprendimo 328 ir 684 konstatuojamosiose dalyse, Nomura teigia, kad šis Nomura ir RBS prekiautojų pokalbis buvo susijęs su teisėta dvišale prekybos galimybe antrinėje rinkoje.
690
Aptariamo pokalbio stenogramoje patvirtinama, kad 2011 m. gegužės 5 d.Nomura prekiautojas iš tikrųjų buvo prisijungęs prie pokalbių svetainės CODS & CHIPS. Be to, Nomura konkrečiai neneigia, kad tam tikrus tos dienos pokalbius Komisija pagrįstai įvertino kaip bandymus koordinuoti pateiktus pasiūlymus pirminėje rinkoje ir kaip bandymus koordinuoti pirminėje rinkoje pateiktų didesnės kainos pasiūlymų lygį (2 ir 3 kategorijos). Šiuo klausimu reikia pasakyti, kad, kaip Komisija pažymėjo ginčijamo sprendimo 328 konstatuojamojoje dalyje, prekiautojai prašė ir siūlė patarimų dėl to, kokią aukciono kainą jie turėtų pasiūlyti arba kokį didesnės kainos pasiūlymą turėtų pateikti esant skirtingiems išpirkimo terminams, taip pat derino savo pasiūlymus tam tikram aukcionui. Aukciono pabaigoje prekiautojai išreiškė pasitenkinimą. RBS prekiautojas teigė, kad aukcionas įvyko maždaug tokiu lygiu, kokio norėjo prekiautojai („man that auction came right where we wanted it around that .10 level“). Nomura prekiautojas taip pat reagavo išreikšdamas savo entuziazmą dėl gauto pelno („was perfect fuking made some money for a change“). UBS prekiautojas atsakė, kad tai buvo „kaip pirštu į akį“ („was bang on“).
691
Galiausiai iš 2011 m. gegužės 5 d. pokalbio stenogramos matyti, kad per ginčijamo sprendimo 1 priede Komisijos nustatytas sekas dalyviai keitėsi kita neskelbtina informacija, suteikusia naudos jos adresatams tiek pirminėje, tiek antrinėje rinkose („im long hopefully sell around 50/55ish then going to be short“, „where we got curve?“„62.8“„same we got 62.75 think may be steeper though“).
692
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, ir net darant prielaidą, kad ginčijamo sprendimo 684 konstatuojamojoje dalyje nurodytas 10 val. 36 min. 54 s įvykęs pasikeitimas informacija tarp Nomura ir RBS prekiautojų iš tikrųjų yra teisėtas pasikeitimas informacija, kuriuo siekta ištirti dvišalės prekybos galimybę, Komisija šio sprendimo 328 ir 684 konstatuojamosiose dalyse pagrįstai galėjo nuspręsti, kad 2011 m. gegužės 5 d. pokalbis buvo susijęs su neskelbtina informacija, reikšminga prekybai EVO pirminėje ar antrinėje rinkose, ir atitinkamai, kad šis pokalbis buvo antikonkurencinio pobūdžio.
693
Taip yra juo labiau dėl to, kad Komisija, Nomura nepateikus jokių kitų kritinių pastabų, išskyrus tas, kurios buvo išnagrinėtos ir panaikintos 509–515 ir 527–529 punktuose, nusprendė, jog, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 684 konstatuojamosios dalies ir 1220 išnašos, 2011 m. gegužės 5 d. vykusių pokalbių antikonkurencinis pobūdis buvo patvirtintas RBS ir UBS pareiškimais dėl atleidimo nuo baudų. Be to, 2016 m. birželio 29 d. UBS pateiktame pareiškime dėl atleidimo nuo baudų, kurį Komisija pateikė vykdydama Bendrojo Teismo priimtą tyrimo priemonę, iš tikrųjų nurodomos šio sprendimo 690 punkte nurodytos ištraukos.
– Dėl 2011 m. gegužės 18 d. ir birželio 22 d. pokalbių
694
Dėl 2011 m. gegužės 18 d. ir birželio 22 d. pokalbių, priskirtų prie 4 kategorijos ir minimų ginčijamo sprendimo 329, 333, 686 ir 690 konstatuojamosiose dalyse, Nomura teigia, kad šie pokalbiai buvo susiję ne su EVO, o su viršvalstybinių, valstybės ar agentūrų obligacijų (toliau – OSSA) sindikatu.
695
Ši vertinimo klaida taip pat lėmė, kad Komisija pažeidė pareigą motyvuoti, teisę į gynybą, gero administravimo principą, nekaltumo prezumpciją, esminius procedūrinius reikalavimus ir Sutartis, nes į pranešimą apie prieštaravimus ir ginčijamą sprendimą be jokio paaiškinimo įtraukė veiksmus, nesusijusius nei su EVO, nei su šio sprendimo rezoliucine dalimi. Galiausiai savo atsakyme Nomura nurodo, kad neatsižvelgimas į šiuos pokalbius turi įtakos jai paskirtos baudos dydžiui.
696
Šiuo klausimu Komisija neginčija, kad 2011 m. gegužės 18 d. ir birželio 22 d. pokalbiai buvo susiję su OSSA. Per posėdį Komisija paaiškino, kad nesirėmė šiais pokalbiais, siekdama nustatyti prekiautojų veiksmų antikonkurencinį pobūdį. Vis dėlto ji pabrėžė, kad remiasi šiais pokalbiais kaip konteksto elementais, kuriais buvo papildyti kiti jos turėti įrodymai, siekdama parodyti, kaip prekiautojai dalyvavo su sindikatu susijusiuose pokalbiuose, visų pirma – keitėsi informacija apie tikslų sindikato kainos nustatymo laiką.
697
Be to, dėl šio sprendimo 695 punkte nurodytų kaltinimų pažymėtina, kad Komisija mano, kad jie yra neaktualūs, nebent dėl jų būtų galima panaikinti ginčijamą sprendimą arba jie turėtų įtakos Nomura padaryto pažeidimo pobūdžiui, sunkumui ar trukmei. Be to, ji nurodo, kad, pirma, leido Nomura pareikšti savo nuomonę šiuo klausimu per administracinę procedūrą, antra, ginčijamo sprendimo 685, 686 ir 690 konstatuojamosiose dalyse tinkamai pagrindė priežastis, dėl kurių atsižvelgė į šiuos pokalbius, ir, trečia, nepripažino Nomura atsakingu už pažeidimą, susijusį su OSSA, todėl nepažeidė šio banko nekaltumo prezumpcijos.
698
Kaip šiuo klausimu priminta šio sprendimo 332 punkte, nagrinėdama bylą dėl pažeidimo konkurencijos teisės srityje Komisija privalo įrodyti konstatuotus pažeidimus ir pateikti įrodymų, kurie teisės požiūriu pakankamai patvirtintų pažeidimą sudarančių aplinkybių buvimą.
699
Tuo, kad tarp suinteresuotųjų bankų prekiautojų vyko pokalbiai dėl OSSA sindikatų kainų nustatymo laiko, negalima „įrodyti“, kad EVO sektoriuje buvo padarytas vienas tęstinis pažeidimas, nebent būtų nepaisoma nekaltumo prezumpcijos principo. Be to, atsižvelgiant į tai, kad OSSA nėra EVO, ir į tai, kad Komisija neįrodė, jog su OSSA susijusios sindikato procedūros buvo panašios į su EVO susijusias sindikato procedūras, ši institucija negali remtis 2011 m. gegužės 18 d. ir birželio 22 d. pokalbiais kaip pagrindine informacija.
[Praleista]
– Dėl 2011 m. lapkričio 28 d. pokalbio
[Praleista]
793
Nesant reikalo vertinti UniCredit atskleistų pasiūlymų pobūdžio („offered 15 m rag37s“; „offered 15m dbr42s also“), reikia konstatuoti, kad, kaip ir visi pokalbių svetainės dalyviai, šis bankas susipažino su tos dienos Belgijos EVO pardavimo aukciono pasiūlymais, apie kuriuos pranešė UBS prekiautojas.
794
Kaip nurodyta šio sprendimo 448 ir 476–486 punktuose ir kaip patvirtino ESMA, atsakydama į Bendrojo Teismo pateiktus klausimus (žr. šio sprendimo 564–566 punktus), didesnės kainos pasiūlymas buvo informacija, suteikianti prekiautojui, turinčiam šią informaciją, rinkos pranašumą tiek pirminėje, tiek antrinėje rinkose, palyginti su prekiautoju, kuris tokios informacijos neturi.
[Praleista]
ii) Dėl pokalbių, kuriuos konkrečiai ginčija „Portigon“
[Praleista]
– Dėl 2011 m. balandžio 11 d. pokalbio sekos
[Praleista]
903
Be to, keitimasis informacija, susijusia su praeityje ką tik įvykusiomis operacijomis, gali suteikti visiems pokalbių svetainės dalyviams informacijos apie prekybos kryptį ateityje.
904
Toje pačioje ginčijamo sprendimo 673 konstatuojamojoje dalyje Komisija pažymėjo, o Portigon neginčijo, kad per šio banko nurodytus pokalbius UBS ir Nomura prekiautojai pakomentavo tai, kas ekrane buvo nurodyta dėl antrinės rinkos, taip atskleisdami informaciją apie klientus ir prekybos pozicijas ir pasikeisdami į ateitį orientuotais rinkos raidos vertinimais bei informacija apie kainas, atsižvelgdami į keturis kitus pokalbių svetainėje CODS & CHIPS dalyvavusius prekiautojus.
905
Vadinasi, Komisija turėjo teisę ginčijamo sprendimo 323 ir 673 konstatuojamosiose dalyse išreikšti nuomonę, kad 2011 m. balandžio 11 d. pokalbis buvo susijęs su neskelbtina informacija, reikšminga prekybai EVO pirminėje ar antrinėje rinkose, ir kad dėl to šis pokalbis buvo antikonkurencinis.
– Dėl 2011 m. balandžio 12 d. pokalbio
906
Dėl 2011 m. balandžio 12 d. pokalbio Portigon teigia, kad jis visas nebuvo susijęs su konkrečiais komerciniais sandoriais.
907
Vis dėlto šio sprendimo 673–676 punktuose jau konstatuota, kad šis pokalbis buvo susijęs su neskelbtina informacija, svarbia prekybai EVO pirminėje arba antrinėje rinkoje, todėl buvo antikonkurencinio pobūdžio.
– Dėl 2011 m. gegužės 18 d. pokalbio sekos
908
Dėl 2011 m. gegužės 18 d. pokalbio Komisija ginčijamo sprendimo 329 ir 686 konstatuojamosiose dalyse paaiškino, kad per pokalbį du UBS prekiautojai, Nomura prekiautojas ir Portigon prekiautojas pasikeitė informacija pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, susijusia su sindikato kainos nustatymo laiku, ir kad jie vienas kitą informavo. Be to, Komisija pateikė prekiautojų pasisakymus minėtoje svetainėje nuo 14 val. 53 min. 23 s.
909
Ginčijamo sprendimo 1 priede Komisija taip pat nurodė tris svarbias 2011 m. gegužės 18 d. pokalbių svetainėje CODS & CHIPS vykusių pokalbių ištraukas, t. y. pirma, nuo 09 val. 03 min. 28 s iki 09 val. 11 min. 48 s, antra, nuo 10 val. 00 min. 05 s iki 10 val. 44 min. 08 s ir, trečia, nuo 14 val. 53 min. 23 s iki 15 val. 31 min. 07 s.
910
Šiuo klausimu Portigon, pirma, teigia, kad pirmoje ištraukoje esantys pranešimai buvo susiję su praeityje sudarytais sandoriais, antra, nuo 10 val. 00 min. 05 s iki 10 val. 16 min. 24 s siųsti pranešimai buvo susiję tik su keitimusi bendra rinkoje žinoma ar stebima informacija ir, trečia, trečiojoje ištraukoje išdėstyti pranešimai nebuvo susiję su konkrečiais komerciniais sandoriais.
911
Šiuo klausimu iš pradžių reikia pažymėti, kad neginčijama, jog prekiautojų pastabų šiuo klausimu, išdėstytų Komisijos nurodytoje pirmojoje ištraukoje, nepakanka, kad būtų galima daryti išvadą, jog 2011 m. gegužės 18 d. pokalbis buvo antikonkurencinis. Kai kurios iš šių pastabų yra svarbios nebent dėl to, kad iš jų galima suprasti, kokios obligacijos tą dieną buvo sindikato objektas („eib 5y deal to price later“„yes swaped. i havent traded yet in cash“) ir dėl jų pasikeista nuomonėmis trečioje Komisijos nurodytoje ištraukoje.
912
Taip pat neneigiama, kad nuo 10 val. 00 min. 05 s iki 10 val. 16 min. 24 s siųstose žinutėse buvo keičiamasi bendra informacija, susijusia su Ispanijos EVO. Vis dėlto Portigon skundas apsiriboja maždaug 16 minučių iš Komisijos nurodytų 44 antrosios ištraukos minučių, t. y. nuo 10 val. 00 min. 05 s iki 10 val. 44 min. 8 s.
913
Galiausiai, kalbant apie trečiąją ištrauką, pažymėtina, jog 2011 m. gegužės 18 d. pokalbio stenograma patvirtina, kad 14 val. 53 min. 23 s vienas iš UBS prekiautojų paklausė, ar aukcionas jau prasidėjo („Has the call started yet“). Nomura prekiautojas atsakė, kad, jo žiniomis, taip nebuvo („not that i know off“„hearing 4.15“). Tada UBS prekiautojas jam padėkojo („thanks“). Paskui 15 val. 19 min 53 s Nomura prekiautojas paklausė, ar kainos nustatymas turės kokį nors poveikį („will the pricing have any effect“). Portigon prekiautojas atsakė manantis, kad tai mažai tikėtina („i think unlikely much on this one“). 15 val. 20 min 19 s Nomura prekiautojas pritarė šiai nuomonei („s[am]e“). Galiausiai 15 val. 28 min. 48 val. Nomura prekiautojas parašė „doing it now“, o 15 val. 29 min. 10 s UBS prekiautojas parašė „everton“, o tai, kaip Komisija paaiškino ginčijamo sprendimo 252 konstatuojamojoje dalyje, yra kodinis pavadinimas, naudojamas siekiant įspėti dalyvius apie sindikato kainos nustatymą.
914
Pavyzdžiui, iš 2011 m. gegužės 18 d. pokalbio stenogramos matyti, kad, kaip Komisija pažymėjo ginčijamo sprendimo 329 konstatuojamojoje dalyje, šiame pokalbyje dalyvavę prekiautojai bandė gauti ir gavo informacijos apie tikslų konkretaus sindikato kainos nustatymo laiką.
915
Be to, Portigon nepateikė jokio argumento, kuriuo remiantis būtų galima įrodyti, kad informacija apie tikslų sindikato kainos nustatymo momentą nėra neskelbtina ir nesuteikia pranašumo.
916
Taigi Portigon neįrodė, kad Komisija padarė vertinimo klaidą, kai ginčijamo sprendimo 329 ir 686 konstatuojamosiose dalyse nusprendė, kad 2011 m. gegužės 18 d. pokalbis buvo susijęs su neskelbtina informacija, reikšminga prekybai EVO pirminėje ar antrinėje rinkose, ir dėl to šis pokalbis buvo antikonkurencinis.
[Praleista]
c)
Dėl „Nomura“, „BofA“, „Portigon“ ir „UniCredit“ kritikos, susijusios su vieno pažeidimo buvimu
[Praleista]
1) Dėl „Nomura“ ir „Portigon“ ieškinių ketvirtajame pagrinde pateiktų argumentų, grindžiamų klaidomis, susijusiomis su bendro plano, kuriuo buvo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo, egzistavimu
[Praleista]
i) Dėl kitų „Nomura“ išdėstytų argumentų
[Praleista]
1040
Beje, prieš išsakydamas 1037 punkte išdėstytas pastabas Nomura prekiautojas į UniCredit prekiautojo klausimą, kodėl RBS prekiautojas turėjo palikti pokalbių svetainę, atsakė: „Žinote, keturi vaikinai buvo atleisti dėl to, kad pasidalijo informacija, aš manau, kad tai yra priežastis“ („well u know 4 guys got booted for sharing info so thats reason i think“), o tai patvirtina, jog Nomura prekiautojas gebėjo suprasti, jog Komisijos nustatyti veiksmai buvo antikonkurencinio pobūdžio.
1041
Vadinasi, Nomura pateiktus ir šio sprendimo 1007 ir 1027 punktuose primintus argumentus reikia atmesti.
ii) Išvada
1042
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Portigon argumentus, ginčijančius tik du iš septynių objektyvių veiksnių, kuriais Komisija rėmėsi konstatuodama, kad jos nustatyti veiksmai buvo bendro plano, kuriuo siekta vieno antikonkurencinio tikslo, dalis, reikia atmesti.
1043
Nomura argumentus taip pat reikia atmesti.
1044
Taigi Nomura ir Portigon neįrodė, kad Komisija padarė vertinimo klaidą, kai nusprendė kad jos nustatytas elgesys buvo bendro plano, kuriuo siekta vieno antikonkurencinio tikslo, dalis.
2) Dėl „BofA“ ieškinio pirmojo pagrindo, iš esmės grindžiamo tuo, kad pokalbių svetainėje DBAC siekta ne to paties tikslo kaip pokalbių svetainėje CODS & CHIPS
1045
Ginčijamo sprendimo 441 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė, kad BofA žinojo arba pagrįstai turėjo žinoti, jog pokalbių svetainėje CODS & CHIPS numatomi arba vykdomi neteisėti veiksmai, ir buvo pasirengęs prisiimti su jais susijusią riziką. Kita vertus, ji nurodė, kad negalima daryti pakankamai patikimos išvados, jog šis bankas žinojo ir pagrįstai galėjo numatyti, kad egzistuoja pokalbių svetainė DBAC arba kad vyksta kiti antikonkurenciniai pokalbiai, ir buvo pasirengęs prisiimti su šia svetaine ir kitais pokalbiais susijusią riziką. Atsižvelgdama į šį vertinimą Komisija patvirtino savo teiginius, kad aptariami veiksmai turėjo būti kvalifikuojami kaip vienas tęstinis pažeidimas, apimantis abi pokalbių svetaines, bet iš esmės pripažino BofA atsakinga tik už pokalbių svetainėje CODS & CHIPS vykusius pokalbius.
1046
Ieškinio pirmajame pagrinde BofA nesiekia užginčyti teiginių dėl to, kad ji žinojo apie veiksmus, susijusius su pokalbių svetaine CODS & CHIPS, ar ketino prie jų prisidėti. Kaip BofA nurodė per posėdį, ji ginčija tik bendro plano, kuriuo buvo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo, egzistavimą. Kalbant konkrečiau, ji mano, kad Komisija klaidingai nusprendė, jog pokalbių svetainėje DBAC ir pokalbių svetainėje CODS & CHIPS atlikti veiksmai buvo bendro plano, kuriuo siekta vieno antikonkurencinio tikslo, dalis.
1047
BofA visų pirma teigia, kad Komisija netaikė tinkamo teisinio kriterijaus. Iš tikrųjų ji nepatikrino, ar buvo bent vienas elementas, būdingas skirtingoms pažeidimo rūšims, kad būtų galima teigti, jog kitų bankų veiksmai neturėjo tokio pat antikonkurencinio tikslo, taigi nebuvo bendro plano dalis.
1048
Šiuo klausimu reikia priminti, kad Komisija ginčijamo sprendimo 411, 413 ir 414 konstatuojamosiose dalyse apibrėžė bendrą planą, kuriuo siekta vieno antikonkurencinio tikslo.
1049
Be to, minėto sprendimo 415–424 konstatuojamosiose dalyse ji paaiškino, kad keletas objektyvių veiksnių taip pat rodė, jog nagrinėjamos pokalbių svetainės ir kiti jos sprendime aprašyti pokalbiai pagal savo pobūdį buvo susiję ir papildė vieni kitus, taip pat jais buvo siekiama pirma aprašytų tikslų.
1050
Be to, reikia pažymėti, kad ginčijamo sprendimo 449–464 konstatuojamosiose dalyse Komisija atsakė į BofA ir kitų subjektų argumentus, jog nagrinėjami pokalbiai skirtingais metais buvo nevienodi ir neturėjo nuolatinės schemos. Ginčijamo sprendimo 454 konstatuojamojoje dalyje Komisija atsakė į BofA argumentą, kad jo prekiautojas nežinojo apie pokalbių svetainės DBAC egzistavimą, ir nurodė, kad ši aplinkybė nėra reikšminga vertinant vieno tęstinio pažeidimo mastą. Be to, ginčijamo sprendimo 465 ir 466 konstatuojamosiose dalyse Komisija atmetė BofA argumentus, kad EVO nebuvo vienarūšės. Galiausiai ginčijamo sprendimo 468–474 konstatuojamosiose dalyse Komisija, be kita ko, atsakė į BofA argumentus, susijusius su jo ketinimu prisidėti prie bendro plano ir žinojimu apie nagrinėjamus veiksmus. Atsižvelgdama į tai, ginčijamo sprendimo 472 konstatuojamojoje dalyje ji atmetė argumentus, kad keitimasis informacija pokalbių svetainėje CODS & CHIPS nebuvo antikonkurencinio pobūdžio. Minėto sprendimo 473 ir 474 konstatuojamosiose dalyse Komisija taip pat išreiškė poziciją dėl BofA argumentų, grindžiamų tuo, kad jo prekiautojas dalyvavo tik pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, tuo, kad šioje pokalbių svetainėje vykę pokalbiai nebuvo antikonkurenciniai, ir tuo, kad pokalbių svetainė DBAC buvo sukurta specialiai tam, kad jo prekiautojas nebūtų įtrauktas į neskelbtinus pokalbius.
1051
Taigi Komisija išnagrinėjo duomenis, kurie, pasak BofA, galėjo rodyti, jog faktiniai veiksmai abiejose aptariamose pokalbių svetainėse nebuvo susiję su tuo pačiu dalyku ir jais nebuvo siekiama to paties antikonkurencinio poveikio. Tai, kad Komisija padarė kitokią išvadą dėl šių aspektų nei BofA, nėra pagrindas tvirtinti, kad Komisija padarė teisės klaidą.
i) Dėl aplinkybės, kad „BofA“ prekiautojas buvo sąmoningai pašalintas iš pokalbių svetainės DBAC ir patyrė žalą dėl šioje svetainėje vykdytų veiksmų
1052
Viena vertus, BofA, remdamasi įvairiais duomenimis, siekia įrodyti, jog pokalbių svetainė DBAC buvo sukurta siekiant tyčia pašalinti jos prekiautoją iš minėtos svetainės. Šiuo klausimu BofA nurodo, kad pokalbių svetainė DBAC buvo sukurta 2007 m. vasario 28 d., jau po to, kai 2007 m. sausio 29 d. jos prekiautojas buvo priimtas į pokalbių svetainę CODS & CHIPS. BofA priduria, kad idėją sukurti antrąją svetainę iškėlė vienas iš pokalbių svetainės DBAC steigėjų tą pačią dieną, kai BofA buvo priimtas į pokalbių svetainę CODS & CHIPS. BofA taip pat teigia, kad keli pokalbių svetainės DBAC steigėjų pareiškimai ir ginčijamas sprendimas rodo, kad pokalbių svetainės DBAC nariai sudarė atskirą ir skirtingą grupę nuo kitų prekiautojų, kurie buvo pokalbių svetainės CODS & CHIPS nariai. BofA taip pat remiasi pokalbiais, kuriuose pokalbių svetainės DBAC nariai išreiškė pageidavimą pokalbių svetainę CODS & CHIPS palikti tik beprasmiams pokalbiams.
1053
Kita vertus, BofA tvirtina, kad nagrinėjamu atveju kalbama apie dvi pokalbių svetaines, kuriose siekta skirtingų tikslų, nes jos turėjo būti naudingos jų dalyviams, o ne kitos svetainės dalyviams. BofA pabrėžia, kad pokalbių svetainės DBAC dalyviai siekė savo interesų ir tikslų, neatsižvelgdami į kitos svetainės, t. y. pokalbių svetainės CODS & CHIPS, prie kurios buvo prisijungęs BofA, dalyvių interesus.
1054
Šiuo klausimu, viena vertus, pirmiausia reikia pažymėti, kad iš ginčijamame sprendime Komisijos išnagrinėtų pokalbių matyti, jog idėją sukurti antrą pokalbių svetainę 2007 m. sausio 29 d., dalyvaujant BofA prekiautojui, išreiškė vienas iš pokalbių svetainės CODS & CHIPS narių, o kiti du šios grupės nariai ją palydėjo šypsenėlėmis. Taip pat neabejotina, kad pokalbių svetainė DBAC buvo sukurta 2007 m. vasario 28 d., t. y. praėjus maždaug dviem mėnesiams po pokalbių svetainės CODS & CHIPS sukūrimo ir maždaug vienam mėnesiui po BofA prekiautojo priėmimo į pokalbių svetainę CODS & CHIPS.
1055
Vėliau kai kurie pokalbių svetainės DBAC steigėjai, kurie anksčiau buvo prisidėję prie pokalbių svetainės CODS & CHIPS sukūrimo, per 2008 m. sausio 10 d. pokalbių svetainėje DBAC vykusį pokalbį buvo už tai, kad pokalbių svetainė CODS & CHIPS būtų naudojama nesvarbiems pokalbiams. Be to, vienas iš šių dviejų svetainių narių per 2008 m. vasario 27 d. pokalbį pokalbių svetainėje DBAC išreiškė pageidavimą, kad pokalbiai apie „stambius sandorius“ vyktų tik pokalbių svetainėje DBAC. Taip buvo todėl, kad pokalbių svetainėje CODS & CHIPS dalyvavęs prekiautojas, kuris nebuvo BofA prekiautojas, pastarojoje svetainėje nesidalijo jokia informacija.
1056
Galiausiai 2009 m. sausio 9 d., t. y. jau praėjus laikotarpiui, kuriuo BofA dalyvavo darant pažeidimą, vykusiame pokalbyje pokalbių svetainės DBAC nariai neigiamai atsiliepė apie BofA prekiautojus, įskaitant prekiautoją, dalyvavusį pokalbių svetainėje CODS & CHIPS vykusiuose pokalbiuose.
1057
Kita vertus, ginčijamame sprendime Komisija vis dėlto nusprendė, kad jos nustatytas elgesys buvo grindžiamas savitarpio pagalba ir kad ginčijamo vieno tęstinio pažeidimo tikslas buvo riboti ar iškraipyti konkurenciją keičiantis neskelbtina komercine informacija tarp konkurentų rato narių, siekiant koordinuoti jų strategijas, susijusias su EVO įsigijimu pirminėje rinkoje arba prekyba šiomis obligacijomis antrinėje rinkoje, taip pakenkiant kitiems rinkos dalyviams.
1058
Vis dėlto reikia pažymėti, kad BofA neginčija, jog pokalbių svetainėje CODS & CHIPS vykusiais pokalbiais siekta antikonkurencinio tikslo, kalbant konkrečiai – ginčijamame sprendime apibrėžto antikonkurencinio tikslo.
1059
Be to, šiuo klausimu iš ginčijamo sprendimo 1 priede nurodytų pokalbių ir tame sprendime Komisijos nagrinėtų pokalbių matyti, kad pokalbių svetainės CODS & CHIPS nariai atliko visus šio sprendimo 43 punkte nurodytus veiksmus. Šie veiksmai buvo antikonkurenciniai, nes sumažino netikrumą ir sudarė galimybes koordinuoti šios svetainės dalyvių veiksmus pirminėje ir antrinėje rinkose.
1060
Kaip matyti iš šio sprendimo 345–620 punktų, panašūs antikonkurenciniai veiksmai vyko ir pokalbių svetainėje DBAC.
1061
Taigi panašūs antikonkurenciniai veiksmai abiejose aptariamose pokalbių svetainėse vyko net ir po to, kai buvo sukurta pokalbių svetainė DBAC, ir nepaisant šio sprendimo 1054–1056 punktuose primintų faktinių aplinkybių.
1062
Ginčijamo sprendimo 473 konstatuojamojoje dalyje Komisija paminėjo šešis pokalbius, per kuriuos abiejose aptariamose pokalbių svetainėse buvo pasikeista identiška arba panašia neskelbtina informacija, t. y. 2007 m. rugsėjo 24 d., vasario 7 d., kovo 27 d., 2008 m. rugsėjo 4 d. ir lapkričio 6 d. bei 2009 m. sausio 14 d. pokalbius, minimus atitinkamai minėto sprendimo 125, 150, 165, 166, 192, 193, 214 ir 225 konstatuojamosiose dalyse.
1063
Be to, per posėdį Komisija nurodė tris kitus pokalbius, per kuriuos nagrinėjamose dviejose pokalbių svetainėse kiekvienoje atskirai arba abiejose kartu buvo keičiamasi informacija, t. y. 2008 m. sausio 11 d., kovo 6 d. ir balandžio 30 d. pokalbius, minimus atitinkamai ginčijamo sprendimo 146, 163 ir 164 bei 173–176 konstatuojamosiose dalyse.
1064
Šiuo klausimu ginčijamo sprendimo 125 konstatuojamojoje dalyje Komisija paaiškino, kad per 2007 m. rugsėjo 24 d. vykusius pokalbius prekiautojai pakaitomis naudojosi abiem aptariamomis pokalbių svetainėmis ir kad šiose svetainėse jie vienu metu aptarė Belgijos aukcioną.
1065
Iš ginčijamo sprendimo 150 ir 151 konstatuojamosiose dalyse minimų 2008 m. vasario 7 d. pokalbių taip pat matyti, kad per šiuos pokalbius vienu metu vyko su Prancūzijos aukcionu susijęs keitimasis nuomonėmis abiejose aptariamose pokalbių svetainėse, konkrečiai kalbant_BofA prekiautojo iniciatyva pokalbių svetainėje CODS & CHIPS („What you thinking for the 15yr's today“). Šiuo klausimu pokalbių svetainės CODS & CHIPS dalyviai visų pirma susitarė nemokėti didelės kainos („pay up large“), o pokalbių svetainės DBAC dalyviai pasikeitė informacija apie savo didesnės kainos pasiūlymų lygius.
1066
Ginčijamo sprendimo 165 ir 166 konstatuojamosiose dalyse Komisija paaiškino, kad per 2008 m. kovo 27 d. pokalbius abiejose aptariamose pokalbių svetainėse prekiautojai aptarė būsimą Ispanijos aukcioną, konkrečiai – galimybę įsigyti Ispanijos EVO už mažą kainą, motyvuodami tuo, kad Ispanijos skolų valdymo padalinį labiau domino kiekis, o ne kaina.
1067
Per ginčijamo sprendimo 213 ir 214 konstatuojamosiose dalyse minimus 2008 m. lapkričio 6 d. pokalbius pokalbių svetainės DBAC dalyviai ir pokalbių svetainės CODS & CHIPS dalyviai aptarė tą dieną vykusį Prancūzijos aukcioną ir pasikeitė informacija apie kainas. BofA prekiautojas paklausė pokalbių svetainės CODS & CHIPS narių, ką jie mano apie tos dienos aukcioną, ir atskleidė savo EVO, kurių išpirkimo terminas sueis po dešimties metų, kainą („+4 area“). Toje pačioje svetainėje Natixis prekiautojas paaiškino savo strategiją („no reason to pay over mid I can see“).
1068
Per 2009 m. sausio 14 d. pokalbius, minimus ginčijamo sprendimo 227 konstatuojamojoje dalyje, abiejų nagrinėjamų pokalbių svetainių dalyviai, be kita ko, aptarė Belgijos sindikato kainos nustatymo momentą. Pavyzdžiui, pokalbių svetainėje CODS & CHIPS BofA paklausė, ar buvo nustatyta sindikato kaina („is it priced??“), ir gavo teigiamą Natixis prekiautojo atsakymą.
1069
Iš Komisijos per posėdį paminėtų ir šio sprendimo 1063 punkte nurodytų pokalbių taip pat matyti, kad pokalbių svetainėje CODS & CHIPS ir pokalbių svetainėje DBAC buvo nagrinėjamos tos pačios temos, visų pirma tai, kad šių dviejų svetainių dalyviai per lygiagrečiai vykusius pokalbius pasikeitė informacija apie būsimą konkrečių EVO aukcioną. Pokalbis, vykęs pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, taip pat įrodo, kad tais atvejais BofA prekiautojas atskleidė arba gavo neskelbtiną informaciją, pavyzdžiui, aukcionų lygius, medianines kainas arba apskritai aukcionų strategijas, ir kad ši informacija suteikė pranašumą jos gavėjams.
1070
Iš kitų ginčijamo sprendimo konstatuojamųjų dalių matyti, kad abiejų nagrinėjamų pokalbių svetainių nariai 2007 m. kovo 6 d., 2011 m. sausio 18 d. ir 2011 m. vasario 11 d. per lygiagrečiai vykusius pokalbius šiose svetainėse dalyvavo antikonkurenciniuose informacijos mainuose apie tas pačias obligacijas.
1071
Taigi keli pokalbiai tų pačių obligacijų tema, nulėmę tos pačios rūšies antikonkurencinius veiksmus, vienu metu arba paeiliui vyko abiejose nagrinėjamose pokalbių svetainėse, visą šių svetainių egzistavimo laikotarpį, taip pat ir po šio sprendimo 1054–1056 punktuose nurodytų įvykių.
1072
Šiuo klausimu reikia pasakyti, kad BofA neginčija konkretaus šio sprendimo 1062–1071 punktuose minimų pokalbių turinio, išskyrus 2008 m. lapkričio 6 d. ir 2009 m. sausio 14 d. pokalbius, kurie, kaip jis mano, rodo, kad abi aptariamos pokalbių svetainės buvo visiškai skirtingo pobūdžio ir neturėjo bendro tikslo.
1073
Vis dėlto BofA prieštaravimas dėl 2008 m. lapkričio 6 d. ir 2009 m. sausio 14 d. pokalbių yra nereikšmingas, nes nesusijęs su abiejų pokalbių svetainėmis ir ypač su tuo, kad šiose svetainėse buvo aptariamos tos pačios obligacijos. Iš tikrųjų šis prieštaravimas susijęs su tuo, kad jo prekiautojas neprisidėjo prie antikonkurencinių mainų. Beje, viena vertus, 2008 m. lapkričio 6 d.BofA prekiautojas dalyvavo pokalbyje, visų pirma teikdamas ir gaudamas neskelbtiną informaciją apie kainas (žr. šio sprendimo 1067 punktą). Kita vertus, nebuvo nustatyta, kad BofA dalyvavo 2009 m. sausio 14 d. pokalbyje.
1074
Neginčijama, kad pokalbių svetainių nariai nebuvo tie patys ir kad pokalbių svetainėje CODS & CHIPS dalyvavo daugiau prekiautojų, t. y. tam tikrais laikotarpiais daugiausia devyni prekiautojai.
1075
Vis dėlto, viena vertus, keturi pokalbių svetainės DBAC nariai steigėjai taip pat buvo pokalbių svetainės CODS & CHIPS nariai. Komisija keturis prekiautojus, kurie iš pradžių dalyvavo pokalbių svetainėje DBAC, apibūdino kaip „pagrindinius kartelio dalyvius“ būtent dėl to, kad jie inicijavo pokalbių svetainių CODS & CHIPS ir DBAC sukūrimą, kad nuo pat pradžių turėjo prieigą prie šių svetainių, kad ir vėliau turėjo prieigą prie šių dviejų svetainių, nors pakeitė darbovietę, ir dalyvavo tarpusavio pokalbiuose šiose svetainėse visą jų gyvavimo laiką. Be to, dviem atvejais, kai pokalbių svetainės DBAC narys nebuvo pokalbių svetainės CODS & CHIPS narys, jis dirbo tame pačiame banke kaip ir vienas iš keturių aptariamų dviejų pokalbių svetainių steigėjų.
1076
Taigi veiksmai pokalbių svetainėje CODS & CHIPS galėjo suteikti pranašumą abiejų nagrinėjamų svetainių nariams, įskaitant pokalbių svetainės DBAC narius. Be to, pokalbių svetainės CODS & CHIPS narių veiksmai galėjo patenkinti pokalbių svetainės DBAC narių tarpusavio lūkesčius. Taigi, pavyzdžiui, per 2008 m. rugsėjo 4 d. pokalbius pokalbių svetainės DBAC dalyviai aptarė Prancūzijos aukcioną ir patikrino kainas, kuriomis 2038 m. išpirktinos obligacijos buvo išleistos (angl. – cleared) ankstesniame aukcione, be kita ko, pokalbių svetainėje CODS & CHIPS pateikdami BofA prekiautojui skirtą užklausą, į kurią šis atsakė.
1077
Kitaip tariant, atsižvelgiant į pokalbių svetainės DBAC narių dalyvavimą pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, antikonkurencinis tikslas, kurio siekta pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, sutapo su tikslu, kurio buvo siekiama pokalbių svetainėje DBAC.
1078
Kita vertus, iš daugelio pokalbių, kurių BofA konkrečiai neginčijo, matyti, kad tam tikra informacija, kuria buvo keičiamasi pokalbių svetainėje DBAC, buvo keičiamasi ir pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, todėl pokalbių svetainėje DBAC atlikti veiksmai galėjo turėti įtakos pokalbių svetainei CODS & CHIPS. Kitaip tariant, iš kelių pokalbių matyti, kad pokalbių svetainės CODS & CHIPS nariai gaudavo informaciją, kuria buvo keičiamasi pokalbių svetainėje DBAC, ir kad šios informacijos gavimas padėjo pokalbių svetainės CODS & CHIPS nariams sumažinti neapibrėžtumą ir rasti veiksmų derinimo galimybių.
1079
Šiuo klausimu reikia priminti, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 1064–1070 punktų, keli pokalbiai abiejose aptariamose svetainėse buvo susiję su tomis pačiomis EVO ir per šiuos pokalbius buvo atlikti tų pačių rūšių antikonkurenciniai veiksmai. Be to, iš kitų Komisijos išnagrinėtų pokalbių, kaip antai 2007 m. rugsėjo 25 d. ir 2011 m. sausio 18 d. pokalbių, matyti, kad šios dvi svetainės galėjo pakeisti viena kitą.
1080
Visų pirma keli BofA konkrečiai neginčijami pokalbiai aiškiai rodo, kad pokalbių svetainės CODS & CHIPS nariai gavo informaciją, kuria prieš tai buvo pasikeista pokalbių svetainėje DBAC.
1081
Per ginčijamo sprendimo 110 konstatuojamojoje dalyje minimą 2007 m. kovo 6 d. pokalbį, vykusį pokalbių svetainėje DBAC, šios svetainės dalyviai prieš Austrijos aukcioną aptarė savo aukciono pasiūlymų strategijas ir didesnės kainos pasiūlymų lygius. Šioje svetainėje UBS prekiautojas paklausė kitų dalyvių apie didesnės kainos pasiūlymų lygį ir paaiškino, kad jis yra numatęs didesnės kainos pasiūlymų lygį nuo +14 iki +18. Tuo pat metu pokalbių svetainėje CODS & CHIPS tie patys prekiautojai ir BofA prekiautojas taip pat aptarė Austrijos aukcioną. Šis pokalbis vyko BofA prekiautojo iniciatyva. Iš tikrųjų šis klausinėjo kitų dalyvių apie jų didesnės kainos pasiūlymų lygį ir atskleidė, kokio lygio didesnės kainos pasiūlymą ketina pateikti pats, taip pat obligacijų kiekį, kurio ketino prašyti („What are we thinking for the austria? We are +16 for about 70m“). Atsakydamas į tai, UBS prekiautojas dar kartą nurodė, kokio lygio didesnės kainos pasiūlymą ketino pateikti („+ 14 + 18“), ir jam reikalingą kiekį. Paskui dalyviai atnaujino ir patikslino savo strategiją. Taigi, pavyzdžiui, BofA prekiautojas atskleidė savo aukciono pasiūlymus („+15 +17 +19… 20m each“). Po aukciono RBS prekiautojas ir BofA prekiautojas pasveikino grupę („well done everyone“„all of below the average well done everybody“).
1082
Ginčijamo sprendimo 174 ir 175 konstatuojamosiose dalyse Komisija pažymėjo, kad 2008 m. balandžio 30 d. pokalbių svetainės DBAC nariai pokalbių svetainėje CODS & CHIPS pasidalijo strategija, kurią ką tik buvo aptarę pokalbių svetainėje DBAC, kalbėdami apie Prancūzijos aukcioną.
1083
Per šio sprendimo 1068 punkte minėtą 2009 m. sausio 14 d. pokalbį BofA prekiautojas paklausė, ar buvo nustatyta sindikato kaina („is it priced??“), ir gavo teigiamą Natixis prekiautojo atsakymą. Šią informaciją UBS prekiautojas pokalbių svetainėje DBAC buvo pateikęs Natixis prekiautojui mažiau nei prieš keturias minutes.
1084
Be to, ginčijamo sprendimo 307 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė, kad 2011 m. sausio 18 d. pokalbiai svetainėse CODS & CHIPS ir DBAC taip pat įrodė abiejų svetainių tarpusavio pakeičiamumą. Tą dieną per pokalbį pokalbių svetainėje CODS & CHIPS vienas prekiautojas paklausė, ar egzistuoja antroji svetainė, ir pažymėjo, kad mato bent jau tam tikrą srautą („dont we have a separate [chatroom] form the septics [the Americans]? at least we see some flow :-“).
1085
Be to, ginčijamo sprendimo 313 konstatuojamojoje dalyje Komisija pažymėjo, kad per 2011 m. vasario 11 d. vykusį pokalbį RBS prekiautojas pokalbių svetainėje CODS & CHIPS atkūrė ištrauką iš pokalbio su Portigon prekiautoju pokalbių svetainėje DBAC.
1086
Taigi šio sprendimo 1081–1085 punktuose nurodyti pokalbiai, kurių BofA konkrečiai neginčija, aiškiai rodo, kad DBAC keitimasis informacija ir veiksmai pokalbių svetainėje nebūtinai buvo vykdomi tik šios svetainės narių ir kad tam tikra informacija taip pat buvo keičiamasi pokalbių svetainėje CODS & CHIPS.
1087
Vadinasi, reikia konstatuoti, kad toks keitimasis informacija ir elgesys pokalbių svetainėje DBAC galėjo sumažinti netikrumą arba sukurti koordinavimo galimybių pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, o tai buvo naudinga šios svetainės nariams, konkrečiai kalbant, BofA, jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiu.
1088
Dėl BofA nurodytos aplinkybės, kad kai kurie šio sprendimo 1081–1085 punktuose paminėti pokalbiai įvyko jau pasibaigus šio banko dalyvavimo darant pažeidimą laikotarpiui, reikia pasakyti, kad ji nepaneigia Bendrojo Teismo vertinimo. Iš tikrųjų, siekiant įrodyti bendrą planą ir vieną antikonkurencinį tikslą, nebūtina, kad kiekvieno iš suinteresuotųjų bankų dalyvavimo laikotarpiu būtų surinkti visi Komisijos nustatyti objektyvūs elementai.
1089
Tikslo, kurio siekta pokalbiais abiejose aptariamose pokalbių svetainėse, vieningumą patvirtina ginčijamo sprendimo 88 konstatuojamojoje dalyje nurodyta aplinkybė, jog abi šios svetainės nuo 2009 m. rugsėjo 24 d. iki 2010 m. rugsėjo 9 d. laikinai turėjo tą patį pavadinimą, t. y. CODS & CHIPS.
1090
Bet kuriuo atveju pirmiausia reikia pabrėžti, kad aplinkybė, jog įmonė nebuvo suinteresuota dalyvauti tam tikruose Komisijos nustatytuose pažeidimo aspektuose, visai nesusijusi su objektyviu kriterijumi, pagal kurį nustatoma, ar įvairūs antikonkurenciniai pokalbiai buvo to paties bendro plano dalis, bet daugiau kalbama apie konkretų subjektyvų šios įmonės vaidmenį vykdant pažeidimą (šiuo klausimu žr. 2019 m. lapkričio 7 d. Sprendimo Campine ir Campine Recycling / Komisija, T‑240/17, nepaskelbtas Rink., EU:T:2019:778, 252 punktą).
1091
Dėl pažeidimo buvimo pažymėtina, kad nesvarbu, ar jis atitiko atitinkamos įmonės komercinius interesus (šiuo klausimu žr. 2019 m. lapkričio 7 d. Sprendimo Campine ir Campine Recycling / Komisija, T‑240/17, nepaskelbtas Rink., EU:T:2019:778, 252 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
1092
Taigi tai, kad vien BofA prekiautojo dalyvavimas pokalbių svetainėje CODS & CHIPS neatitiko šio banko interesų, nėra pagrindas abejoti Komisijos vertinimu, kad toje svetainėje ir pokalbių svetainėje DBAC atlikti veiksmai buvo to paties bendro plano dalis.
1093
Be to, tai, kad skirtingos įmonės atliko skirtingus vaidmenis, siekdamos vieno antikonkurencinio tikslo, nepanaikina antikonkurencinio tikslo ir atitinkamai pažeidimo tapatumo, jeigu kiekviena įmonė savo lygmeniu prisidėjo prie šio bendro tikslo siekimo (šiuo klausimu žr. 2000 m. kovo 15 d. Sprendimo Cimenteries CBR ir kt. / Komisija, T‑25/95, T‑26/95, T‑30/95–T‑32/95, T‑34/95–T‑39/95, T‑42/95–T‑46/95, T‑48/95, T‑50/95–T‑65/95, T‑68/95–T‑71/95, T‑87/95, T‑88/95, T‑103/95 ir T‑104/95, EU:T:2000:77, 4123 punktą ir 2004 m. liepos 8 d. Sprendimo JFE Engineering / Komisija, T‑67/00, T‑68/00, T‑71/00 ir T‑78/00, EU:T:2004:221, 370 punktą).
1094
Taigi tai, kad BofA prisidėjo prie bendro plano tik dalyvaudama pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, kitaip nei prekiautojai, kurie buvo abiejų aptariamų pokalbių svetainių nariai, netrukdė Komisijai konstatuoti, kad šiai svetainei ir pokalbių svetainei DBAC buvo būdingas bendras planas.
1095
Galiausiai kartelio nesilaikymas nekeičia paties kartelio egzistavimo. Net jei būtų nustatyta, kad tam tikri kartelio dalyviai sugebėjo apgauti kitus dalyvius ir pasinaudoti karteliu savo naudai, padaryto pažeidimo nepašalina vien šis faktas (šiuo klausimu žr. 2014 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Hansen & Rosenthal ir H&R Wax Company Vertrieb / Komisija, T‑544/08, nepaskelbtas Rink., EU:T:2014:1075, 249 punktą ir 2019 m. liepos 11 d. Sprendimo Huhtamäki ir Huhtamaki Flexible Packaging Germany / Komisija, T‑530/15, nepaskelbtas Rink., EU:T:2019:498, 118 punktą).
1096
Taigi tai, kad pokalbių svetainės DBAC dalyviai iš vykdomų veiksmų gavo daugiau naudos nei vien pokalbių svetainės CODS & CHIPS dalyviai, pavyzdžiui, BofA, negali kelti abejonių dėl šių dviejų pokalbių svetainių bendro antikonkurencinio tikslo buvimo. Kitaip tariant, aplinkybė, kad pokalbių svetainės DBAC prekiautojai naudojosi CODS & CHIPS pokalbių svetaine savo naudai, negali paneigti fakto, kad šios dvi svetainės buvo bendro plano, kuriuo siekta vieno antikonkurencinio tikslo, dalis.
1097
Vadinasi, Komisija pagrįstai nusprendė, kad jai pateiktų įrodymų nepaneigia tai, kad BofA prekiautojas buvo sąmoningai pašalintas iš DABC pokalbių svetainės, ir tai, kad veiksmai pokalbių svetainėje DBAC galėjo pakenkti iš jo pašalintiems dalyviams. Taip juo labiau yra dėl to, kad Bendrasis Teismas nustatė, jog esama daug kitų objektyvių veiksnių, kurie, kaip jis mano, taip pat patvirtina, kad abi svetainės yra to paties bendro plano dalis.
ii) Dėl ginčijamame sprendime nurodytų objektyvių veiksnių
1098
BofA ginčija septynis objektyvius veiksnius, kuriuos Komisija paminėjo ginčijamo sprendimo 416–423 konstatuojamosiose dalyse, siekdama patvirtinti, kad pokalbių svetainės CODS & CHIPS ir DBAC buvo savo pobūdžiu susijusios ir papildančios viena kitą ir jose siekta tikslų, kurie buvo numatyti Komisijos išaiškintame bendrame plane (žr. šio sprendimo 946 punktą).
1099
Iš pradžių pažymėtina, jog, viena vertus, neginčijama, kad, kaip iš esmės tvirtina BofA, aplinkybės, kad slaptas susitarimas yra susijęs su tuo pačiu produktu ir ta pačia veikla, aplinkybės, kad naudojamos tos pačios ryšių palaikymo priemonės, ir aplinkybės, kad dalyvauja tie patys asmenys, atskirai paėmus, nepakanka siekiant įrodyti, kad egzistuoja bendras planas, kuriuo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo, taigi ir vienas pažeidimas.
1100
Vis dėlto darant prielaidą, kad šie objektyvūs veiksniai yra svarbūs vertinant, ar buvo padarytas vienas pažeidimas, taip pat vertinant juos kaip visumą, galima patvirtinti, kad pokalbių svetainės CODS & CHIPS ir DBAC buvo savo pobūdžiu susijusios ir papildančios viena kitą ir jose siekta tikslų, numatytų Komisijos išaiškintame bendrame plane (žr. šio sprendimo 925 punktą).
1101
Kita vertus, kadangi BofA savo argumentuose teigia, jog tam tikrus ginčijamame sprendime minimus objektyvius veiksnius galima paneigti remiantis aplinkybe, kad jo prekiautojas buvo tyčia pašalintas iš aukciono, juos reikia atmesti dėl šio sprendimo 1058–1097 punktuose išdėstytų priežasčių.
1102
Galiausiai aplinkybė, kad kai kurie įvykiai, į kuriuos Komisija atsižvelgė darydama išvadą, kad buvo padarytas vienas pažeidimas, įvyko pasibaigus laikotarpiui, kai konkretus bankas dalyvavo darant pažeidimą, negali tapti pagrindu paneigti minėtą išvadą (žr. šio sprendimo 1088 punktą).
1103
Pirma, BofA tvirtina, kad EVO, kurių atžvilgiu buvo atlikti veiksmai, dėl kurių priekaištaujama suinteresuotiesiems bankams, nėra vienarūšis produktas, nes turi daug skirtingų savybių. Beje, Komisija neįrodė, kad keitimasis informacija apie vieną EVO, gali būti svarbus įsigyjant ar prekiaujant kita EVO, taip pat atsižvelgiant į skirtingas įvairių prekiautojų pozicijas ir investicinius portfelius.
1104
Vis dėlto, viena vertus, BofA neneigia, kad pokalbių svetainėse CODS & CHIPS ir DBAC visą jų egzistavimo laikotarpį prekiautojai galėjo keistis informacija apie įvairių rūšių EVO, nepriklausomai nuo to, ar tos svetainės buvo vertinamos kartu, ar atskirai. BofA taip pat neginčija, kad tie patys prekiautojai, taigi ir tie patys bankai, galėjo įsigyti arba prekiauti įvairių rūšių EVO, konkrečiai jų nediferencijuodami, be kita ko, pagal emitentę arba išpirkimo terminą (žr. ginčijamo sprendimo 416 ir 466 konstatuojamąsias dalis).
1105
Kita vertus, kadangi BofA teigia, kad Komisija neįrodė, jog keitimasis informacija apie tam tikrą EVO, gali būti svarbus įsigyjant ar prekiaujant kita EVO, reikia pažymėti, kad šis bankas konkrečiai nepaneigė Komisijos paaiškinimų šiuo klausimu, pateiktų ginčijamo sprendimo 45–50 konstatuojamosiose dalyse, konkrečiai – jo 47 konstatuojamojoje dalyje.
1106
Be to, šiuo klausimu keli ginčijamame sprendime išnagrinėti pokalbiai rodo, kad prekiautojai siekė daryti įtaką tam tikrų EVO kainai, norėdami gauti palankias sąlygas įsigyti kitas EVO. Pavyzdžiui, ginčijamo sprendimo 254 konstatuojamojoje dalyje Komisija paaiškino, kad per 2009 m. birželio 19 d. pokalbių svetainėje DBAC vykusius pokalbius prekiautojai susitarė pirkti Prancūzijos referencinę EVO, kurios išpirkimo terminas sueis 2038 m., siekdami pakelti jos kainą antrinėje rinkoje ir taip padidinti tos pačios valstybės išleistos obligacijos, kurios išpirkimo terminas sueis 2041 m., emisijos kainą. Tokį pat elgesį buvo galima stebėti, pavyzdžiui, per ginčijamo sprendimo 259 konstatuojamojoje dalyje nurodytą 2009 m. liepos 7 d. pokalbių svetainėje DBAC vykusį pokalbį, kuriame buvo aptarta Italijos EVO. Be to, iš kitų pokalbių matyti, kad keitimasis informacija apie tam tikrą EVO gali būti svarbus įsigyjant ar prekiaujant kita EVO (žr. šio sprendimo 967–969 punktus).
1107
Antra, BofA ginčija tik ryšių palaikymo priemonių, naudotų vieno pažeidimo buvimui įrodyti, reikšmingumą. Taigi BofA neginčija, kad pokalbių svetainės CODS & CHIPS ir DBAC buvo komunikacijos priemonės, tapačios savo veikimu, ir kad prekiautojai iš tikrųjų naudojosi tomis pačiomis komunikacijos priemonėmis, išskyrus tai, kad jos prekiautojas nesinaudojo pokalbių svetaine DBAC ar dvišalėmis komunikacijos priemonėmis.
1108
Be to, BofA konkrečiai neginčija Komisijos išvados, kad svetainėse CODS & CHIPS ir DBAC vykusiuose pokalbiuose buvo galima dalyvauti tik gavus kvietimą. Šią išvadą patvirtina, be kita ko, 2007 m. sausio 29 d. pokalbis, minimas ginčijamo sprendimo 104 konstatuojamojoje dalyje, ir 2007 m. gruodžio 13 d. pokalbis, minimas to paties sprendimo 134 konstatuojamojoje dalyje, dėl priėmimo į pokalbių svetainę CODS & CHIPS, taip pat 2010 m. rugsėjo 9 d. pokalbis, minimas ginčijamo sprendimo 294 konstatuojamojoje dalyje, dėl priėmimo į pokalbių svetainę DBAC.
1109
Šiuo klausimu 2007 m. gruodžio 13 d. pokalbių svetainėse DBAC ir CODS & CHIPS vykę pokalbiai, susiję su galimu dviejų naujų prekiautojų priėmimu į pokalbių svetainę CODS & CHIPS, rodo, kad net sukūrus pokalbių svetainę DBAC priėmimas į pokalbių svetainę CODS & CHIPS buvo reguliuojamas pasitikėjimo santykiais („can't be trusted“; „i dont trust him“).
1110
Trečia, kalbant apie dalyvavusius asmenis, svarbu pabrėžti, kad BofA argumentas, grindžiamas tuo, kad jo prekiautojas buvo sąmoningai pašalintas iš pokalbių svetainėje DBAC sukurto patikėtinių rato, turi būti atmestas dėl šio sprendimo 1058–1097 punktuose nurodytų motyvų.
1111
Kalbant apie likusią dalį, dera priminti, kad iš tiesų CODS ir CHIPS pokalbių svetainių nariai nebuvo visiškai tie patys. Vis dėlto keturi pokalbių svetainės DBAC nariai steigėjai taip pat buvo pokalbių svetainės CODS & CHIPS nariai.
1112
Be to, kaip nurodė Komisija, kai kurie prekiautojai išėjo dirbti į kitus bankus, tačiau liko šių svetainių nariai. Iš tikrųjų, pakeitus darbdavį, greitai buvo suteikta nauja prieiga prie minėtų svetainių. Kaip matyti iš ginčijamame sprendime Komisijos išnagrinėtų pokalbių, šis reiškinys buvo pastebėtas dviejų prekiautojų, kurie buvo pakartotinai priimti į abi aptariamas pokalbių svetaines, ir dar vieno prekiautojo, kuris buvo pakartotinai priimtas į pokalbių svetainę CODS & CHIPS, atveju. Šiuo klausimu visų pirma reikia pažymėti, kad vienas iš pokalbių svetainės DBAC steigėjų buvo du kartus – 2008 m. kovo 3 d. ir 2009 m. spalio 19 d. – pakartotinai priimtas ne tik į pastarąją svetainę, bet ir į pokalbių svetainę CODS & CHIPS. 2011 m. sausio 18 d. į abi pokalbių svetaines pakartotinai buvo priimtas kitas pokalbių svetainės DBAC steigėjas.
1113
Taigi Komisija teisingai pažymėjo, kad prekiautojai iš esmės buvo tie patys, todėl šiuo atveju tęstinumo ir sutapimo laipsnis buvo aukštas. Be to, iš šio sprendimo 1112 punkto matyti, kad pokalbių svetainės DBAC nariai steigėjai ir toliau norėjo būti pokalbių svetainės CODS & CHIPS nariai, net ir įsteigus pokalbių svetainę DBAC ir po šio sprendimo 1054–1056 punktuose nurodytų faktinių aplinkybių.
1114
Ketvirta, BofA pripažįsta, jog tai, kad visi aptariami antikonkurenciniai pokalbiai vyko tuo pačiu laikotarpiu, gali būti reikšminga vertinant vieno tęstinio pažeidimo buvimą. Vis dėlto BofA remiasi tuo, kad jos prekiautojas buvo sąmoningai pašalintas iš pokalbių svetainės DBAC, ir tuo, kad pokalbiai pokalbių svetainėje DBAC nutrūko likus keliems mėnesiams iki ginčijamo pažeidimo pokalbių svetainėje CODS & CHIPS pabaigos.
1115
Šiuo klausimu reikia pasakyti, kad BofA nurodytos aplinkybės, jog pokalbiai pokalbių svetainėje DBAC nutrūko 2011 m. liepos 8 d., t. y. likus keliems mėnesiams iki ginčijamo pažeidimo pokalbių svetainėje CODS & CHIPS pabaigos, nepakanka, kad būtų galima abejoti šių dviejų svetainių egzistavimo ir juose atliktų antikonkurencinių veiksmų sutapimu laiko atžvilgiu.
1116
Iš tiesų, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 82–86 konstatuojamųjų dalių, per kelias savaites tie patys keturi prekiautojai 2007 m. pradžioje įsteigė pokalbių svetainę CODS & CHIPS, o vėliau – pokalbių svetainę DBAC. Beje, nepaisant šio sprendimo 1054–1056 punktuose nurodytų faktinių aplinkybių, daugiau nei ketverius metus – 2007–2011 m. – šiuose dviejose svetainėse vyko antikonkurenciniai pokalbiai. Per šį laikotarpį kelis kartus kalbėta ta pačia tema (žr. šio sprendimo 1064–1071 ir 1080–1086 punktus).
1117
Penkta, BofA mano, kad slapti susitarimai nebuvo sudaromi pagal „tą pačią schemą“. Iš tikrųjų, viena vertus, pokalbiai svetainėje DBAC vyko kasdien arba kas antrą dieną. Vis dėlto pokalbiai svetainėje CODS & CHIPS nebuvo dažni. Kita vertus, priešingai nei pokalbių svetainėje DBAC, įvairūs pokalbiai pokalbių svetainėje CODS & CHIPS nevyko pagal nuoseklią schemą, o Komisija nenustatė, kad, artinantis aukcionui, pastarojoje svetainėje pokalbiai būtų vykę kasdien ar kelias dienas iš eilės. Galiausiai tai, kad abiejose aptariamose pokalbių svetainėse nebuvo laikomasi tos pačios schemos, patvirtinta įmonės Natixis pareiškime dėl atleidimo nuo baudų.
1118
Dėl argumento, grindžiamo pokalbių dažnumu abiejose aptariamose pokalbių svetainėse arba nepakankamu šių pokalbių dažnumu pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, pažymėtina, kad šis dažnumas nėra objektyvaus veiksnio, susijusio su slaptų susitarimų schema ir nurodyto ginčijamo sprendimo 420 konstatuojamojoje dalyje, esminis aspektas. Iš tikrųjų svarbus aspektas, nurodytas toje konstatuojamojoje dalyje, iš esmės yra tas, kad prekiautojų pokalbiai vyko anksčiau nei obligacijų emisija pirminėje rinkoje, kad jie bandė daryti įtaką obligacijų kainoms antrinėje rinkoje, kad dalijosi patirtimi po savo veiksmų ir kad tai buvo daroma įvairių EVO rūšių atžvilgiu. Komisija taip pat pažymėjo, kad nuo pradžios iki pabaigos buvo keičiamasi neskelbtina informacija, todėl atitinkami prekiautojai galėjo ieškoti įvairių būdų, kaip pasipelnyti antrinėje rinkoje.
1119
Iš ginčijamame sprendime Komisijos išnagrinėtų pokalbių iš tiesų matyti, kad, kaip Komisija nurodo šio sprendimo 420 konstatuojamojoje dalyje, pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, kaip ir pokalbių svetainėje DBAC, rengiantis aukcionui vyko išankstiniai pokalbiai ir strategijų derinimas, o po jo buvo dalijamasi grįžtamuoju ryšiu, be kita ko, sveikinimų forma, kaip nutiko ir po šio sprendimo 1054–1056 punktuose nurodytų įvykių. Panašiai, kaip ir pokalbių svetainėje DBAC, pokalbiai svetainėje CODS & CHIPS rodo, kad joje, kaip ir pokalbių svetainėje DBAC, nuo pradžių iki pabaigos buvo keičiamasi neskelbtina informacija ir tai padėjo prekiautojams rasti įvairių būdų pasipelnyti antrinėje rinkoje.
1120
Be to, BofA teiginys, kad Komisija nenurodo nė vieno atvejo, kai pokalbis pokalbių svetainėje CODS & CHIPS būtų vykęs kelias dienas iš eilės prieš aukcioną, negali tapti pagrindu paneigti Komisijos vertinimą, jog nagrinėjami veiksmai buvo vykdomi pagal tą pačią schemą. Bet kuriuo atveju, kaip nurodo Komisija, ginčijamo sprendimo 143–146 konstatuojamosiose dalyse minimi 2008 m. sausio 9, 10 ir 11 d. pokalbiai pokalbių svetainėje CODS & CHIPS rodo, kad šioje svetainėje būta išankstinių pokalbių, vykusių keletą dienų iš eilės iki aukciono.
1121
Be to, Natixis, kaip prašymą atleisti nuo baudos ar ją sumažinti pateikusio subjekto, pareiškimai nepatvirtina BofA teiginio, kad prieš vienuolika 2008 m. įvykdytų aukcionų buvo intensyviai bendraujama pokalbių svetainėje DBAC, o ne pokalbių svetainėje CODS & CHIPS. Šis teiginys grindžiamas daugybe dvišalių pokalbių, kurie vyko ne pokalbių svetainėse, taigi ir ne pokalbių svetainėje DBAC.
1122
Šešta, BofA teigia, kad jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiu pokalbiai pokalbių svetainėje CODS & CHIPS vyko palyginti retai ir kad didžioji dalis šių pokalbių vyko pokalbių svetainėje DBAC.
1123
Tiesa, pokalbiai pokalbių svetainėje CODS & CHIPS kartais vykdavo su kelių savaičių ar net mėnesių pertrauka.
1124
Vis dėlto iš Komisijos pateiktų pokalbių matyti, kad keliais kitais laikotarpiais, nesvarbu, ar jie sutapo su nustatytu BofA dalyvavimo darant pažeidimą laikotarpiu, pokalbiai svetainėje CODS & CHIPS vyko dažnai, pavyzdžiui, 2008 m. sausio ir kovo mėnesiais, 2009 m. spalio mėnesį, 2010 m. vasario mėnesį ir 2011 m. balandžio mėnesį, kitaip tariant, taip pat ir po šio sprendimo 1054–1056 punktuose nurodytų įvykių. Be to, nors po 2008 m. kovo mėnesio pokalbių dažnumas pereinamuoju laikotarpiu sumažėjo, po šios datos daug pokalbių vyko pokalbių svetainėje CODS & CHIPS.
1125
Bet kuriuo atveju didelio pokalbių dažnumo klausimas yra tik vienas iš objektyvių veiksnių, kuriuos Komisija nurodė darydama išvadą, jog siekta vienintelio antikonkurencinio tikslo.
1126
Septinta, kadangi BofA ginčija ginčijamo sprendimo 423 konstatuojamojoje dalyje pateiktą vertinimą, kad antikonkurenciniai pokalbiai dažnai buvo panašaus pobūdžio, kad jie buvo persipynę, sutapo ir vyko abiejose pokalbių svetainėse, dera pateikti nuorodą į šio sprendimo 1064–1071 ir 1080–1086 punktus.
1127
Vadinasi, nepaisant to, kad BofA prekiautojas nebuvo pokalbių svetainės DBAC narys, taip pat kai kurių pokalbių svetainės DBAC steigėjų pareiškimų, nurodytų šio sprendimo 1054–1056 punktuose, bendro plano, kuris buvo bendras abiem aptariamoms pokalbių svetainėms, egzistavimą patvirtina tai, kad, pirma, šiose dviejose svetainėse atlikti antikonkurenciniai veiksmai buvo susiję su visomis EVO rūšimis, antra, kad šie veiksmai buvo atliekami naudojant tas pačias ryšio priemones, trečia, kad paprastai juose dalyvaudavo tie patys asmenys, ketvirta, kad veiksmai abiejose svetainėse vyko laikotarpiais, kurie iš esmės sutapo, penkta, kad minėtas elgesys vyko pagal tą patį modelį, šešta, kad šie veiksmai, priklausomai nuo laikotarpio, buvo dažni, ir, septinta, kad antikonkurenciniai pokalbiai dažnai būdavo panašaus pobūdžio, kad jie buvo persipynę, iš dalies sutapo, taip pat vyko abiejose pokalbių svetainėse.
1128
Taigi BofA neįrodė, kad Komisija padarė vertinimo klaidą, kai nusprendė, kad jos nustatyti objektyvūs veiksniai taip pat patvirtina, jog aptariamos svetainės buvo susijusios ir papildančios viena kitą siekiant užsibrėžtų tikslų.
1129
Šia išvada negalima abejoti dėl aplinkybės, kad 2016 m. birželio 29 d. pareiškime dėl atleidimo nuo baudų UBS paaiškino, jog svarbiausi pokalbiai vyko daugiausia tarp keturių prekiautojų, kurie įkūrė pokalbių svetainę CODS & CHIPS, o vėliau – pokalbių svetainę DBAC, t. y. vieno UBS prekiautojo, vieno RBS prekiautojo ir dviejų prekiautojų, iš pradžių dirbusių ABN-AMRO (dabar – RBS).
1130
Visi keturi minėti prekiautojai buvo ir pokalbių svetainės CODS & CHIPS, ir pokalbių svetainės DBAC nariai. Be to, UBS nenurodė, kurioje svetainėje vyko minėtas „reikšmingesnis“ pokalbis, o bankas pateikė išsamią informaciją apie pokalbius, įvykusius abiejose aptariamose pokalbių svetainėse. Galiausiai tai, kad „reikšmingesnis“ pokalbis vyko tarp keturių aptariamų prekiautojų, nereiškia, jog bendravimas su kitais prekiautojais buvo nereikšmingas. Be to, BofA prekiautojas yra vienas iš pokalbių svetainėje CODS & CHIPS vykusių pokalbių dalyvių, kuriuos UBS paminėjo savo pareiškime dėl atleidimo nuo baudų.
iii) Dėl nežinojimo apie bendravimą, vykusį ne pokalbių svetainėje CODS & CHIPS
1131
Kalbant apie tai, kad BofA prekiautojas nežinojo apie bendravimą, vykusį ne pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, ir kad nėra įrodymų apie šio prekiautojo ir kitų prekiautojų pokalbius ne šioje svetainėje, reikia priminti, kad šie argumentai grindžiami subjektyviais veiksniais, susijusiais su BofA atsakomybe.
1132
Iš šio sprendimo 332–338 punktuose nurodytos jurisprudencijos matyti, kad tokie veiksniai nėra reikšmingi vertinant, ar egzistuoja bendras planas, kuriuo siekiama bendro tikslo.
1133
Iš tikrųjų aplinkybė, jog viena įmonė nežinojo apie kitų dalyvių pasikeitimus informacija ir neturėjo apie juos žinoti, negali panaikinti nustatyto pažeidimo pobūdžio, pagal kurį toks pažeidimas yra vienas ir tęstinis (šiuo klausimu žr. 2015 m. birželio 24 d. Sprendimo Fresh Del Monte Produce / Komisija ir Komisija / Fresh Del Monte Produce, C‑293/13 P ir C‑294/13 P, EU:C:2015:416, 160 punktą).
1134
Taigi bendro plano, kuriuo siekiama vieno ir bendro antikonkurencinio tikslo abiejose aptariamose pokalbių svetainėse, nebuvimas negali būti kildinamas iš to, kad BofA nežinojo apie pokalbių svetainės DBAC buvimą ar kad nėra įrodymų apie jos prekiautojo ir kitų prekiautojų pokalbius už šios svetainės ribų.
1135
Kita vertus, dėl šio žinių trūkumo Komisija susidarė nuomonę, kad už veiksmus, nustatytus pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, atsakingas tik BofA.
1136
Darant prielaidą, kad, kaip teigia BofA, vertinant vieno antikonkurencinio tikslo buvimą būtų galima atsižvelgti į žinių trūkumą ir ketinimų prisidėti prie konkretaus įsipareigojimo pažeidimo nebuvimą, toks atsižvelgimas neturėtų kelti abejonių dėl išvados, kad egzistuoja abiem aptariamoms pokalbių svetainėms bendras antikonkurencinis tikslas.
1137
Iš ginčijamo sprendimo matyti, kad BofA per savo prekiautoją pokalbių svetainėje CODS & CHIPS aktyviai ir sąmoningai prisidėjo prie šio sprendimo 43 punkte nurodytų keturių kategorijų veiksmų, taigi ir prie antikonkurencinio tikslo, kuris yra bendras abiem aptariamoms pokalbių svetainėms. Beje, šis bankas nepateikia jokių įrodymų, kuriais būtų galima paneigti tuos ginčijamo sprendimo aspektus, kuriuose patvirtinama, jog šio banko veiksmais siekta prisidėti prie ginčijamo pažeidimo kaip visumos arba bent jau ketinta prisidėti prie bendro tikslo, net jeigu jis būtų susiaurintas ir apimtų tik pokalbių svetainės CODS & CHIPS dalyvių antikonkurencinius veiksmus.
[Praleista]
3) Dėl „UniCredit“ ieškinio antrojo pagrindo, iš esmės grindžiamo tuo, kad vienintelis pažeidimas daugiausia vyko pirminėje rinkoje
[Praleista]
1163
Beje, UniCredit argumentais negalima paneigti Komisijos vertinimo, kad jos nustatytas bendras planas apėmė ir pirminę, ir antrinę rinkas.
1164
Taigi antrasis UniCredit ieškinio pagrindas turi būti atmestas tiek, kiek jis susijęs su vieno pažeidimo buvimu.
4) Išvada dėl vieno pažeidimo buvimo
1165
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Nomura nurodytą ketvirtąjį pagrindą ir Portigon nurodytą ketvirtąjį pagrindą reikia atmesti tiek, kiek jie susiję su vieno pažeidimo buvimo konstatavimu.
1166
Taip pat reikia atmesti visą BofA ieškinio pirmąjį pagrindą.
1167
Be to, UniCredit nurodytas antrasis pagrindas taip pat turi būti atmestas tiek, kiek jis susijęs su vieno pažeidimo buvimu.
d)
Dėl „Nomura“ ir „Portigon“ kritikos dėl pažeidimo tęstinio pobūdžio
1168
Ginčijamo sprendimo 420 konstatuojamojoje dalyje Komisija paaiškino, kodėl nusprendė, kad nagrinėjami antikonkurenciniai pokalbiai vyko pagal tą pačią schemą. Ta proga ji pažymėjo, kad prekiautojai bendravo dažnai. Be to, to paties sprendimo 422 konstatuojamojoje dalyje ji pabrėžė, kad pokalbiai buvo dažni. Galiausiai minėto sprendimo 449–464 konstatuojamosiose dalyse ji atsakė į tam tikrus Nomura ir BofA argumentus. Savo atsakyme ji, be kita ko, nurodė, kad, pirma, įvairiuose pokalbių svetainėse vyko daug nuolatinių pokalbių, antra, kad visi ginčijamo sprendimo 4 skirsnyje ir 1 priede nurodyti pokalbiai sudarė įrodymų visumą, kuria buvo grindžiamas jos vertinimas, kad pažeidimas buvo tęstinio pobūdžio, ir, trečia, kad, atsižvelgiant į bendrą planą, apėmusį kelerius metus, dviejų mėnesių pertrauka tarp dviejų kartelinių veiksmų yra nereikšminga.
1169
Iš pradžių reikia pažymėti, kad net jei kartelinius veiksmus skiria trumpesnis ar ilgesnis laiko tarpas, Komisija, vertindama kelerius metus trunkančio pažeidimo tęstinumą, gali nuspręsti, jog pažeidimas arba įmonės dalyvavimas darant pažeidimą nebuvo nutrauktas, viena vertus, kai įvairiais šį pažeidimą sudarančiais veiksmais siekiama vieno tikslo ir jie gali būti susiję su vienu tęstiniu pažeidimu, ir, kita vertus, kai nėra jokio požymio ar įrodymo, kuriuo remiantis būtų galima įrodyti, kad šiais laikotarpiais pažeidimas nebuvo tęsiamas (šiuo klausimu žr. 2021 m. kovo 18 d. Sprendimo Pometon / Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, 112 ir 114 punktus bei 2013 m. gegužės 17 d. Sprendimo Trelleborg Industrie ir Trelleborg / Komisija, T‑147/09 ir T‑148/09, EU:T:2013:259, 61 ir 63 punktus).
1170
Vis dėlto pagal teisinio saugumo principą reikalaujama, kad Komisija remtųsi bent laiko atžvilgiu pakankamai artimais įrodymais, dėl kurių būtų galima pagrįstai manyti, kad šis pažeidimas nepertraukiamai tęsėsi nuo vienos iki kitos konkrečios datos (šiuo klausimu žr. 2021 m. rugsėjo 29 d. Sprendimo Nichicon Corporation / Komisija, T‑342/18, EU:T:2021:635, 365 punktą (nepaskelbtas Rink.) ir jame nurodytą jurisprudenciją).
1171
Nors du neteisėtus veiksmus skiriantis laikotarpis yra reikšmingas kriterijus nustatant pažeidimo tęstinumą, klausimas, ar šis laikotarpis yra pakankamai ilgas, kad būtų konstatuotas laikinas pažeidimo nutraukimas, negali būti nagrinėjamas abstrakčiai. Atvirkščiai, jį reikia vertinti atsižvelgiant į nagrinėjamo kartelio veikimą (žr. 2021 m. rugsėjo 29 d. Sprendimo Nichicon Corporation / Komisija, T‑342/18, EU:T:2021:635, 366 punktą (nepaskelbtas Rink.) ir jame nurodytą jurisprudenciją).
1172
Būtent atsižvelgiant į šias aplinkybes reikėtų paeiliui išnagrinėti argumentus, Nomura ir Portigon išdėstytus jų atitinkamų ieškinių ketvirtuosiuose pagrinduose, kuriuose iš esmės teigiama, kad Komisija tinkamai neatsižvelgė į aplinkybes, kurios galėtų būti pripažintos pertraukomis, pagrindžiančiomis atsisakymą kvalifikuoti pažeidimą kaip tęstinį, bent jau tuo laikotarpiu, kai Komisija manė, kad šios įmonės dalyvavo darant ginčijamą pažeidimą.
1) Dėl „Nomura“ argumentų
1173
Nomura tvirtina, kad ginčijamas pažeidimas nėra tęstinis pažeidimas. Iš tikrųjų, jo teigimu, tai galėtų būti pakartotinis pažeidimas.
1174
Pasak Nomura, ekonominiai tyrimai rodo, kad aukciono poveikis kainoms trunka ne ilgiau kaip penkias prekybos dienas, o antikonkurencinio pokalbio poveikis, darant prielaidą, kad jis yra galimas, yra dar trumpesnis, turint omenyje nustatytas nepastovias kainas.
1175
Atsižvelgiant į nepastovų ir dinamišką EVO sektoriaus pobūdį, ginčijamo pažeidimo, jeigu jis buvo padarytas, veikimas būtų priklausęs nuo konkrečių „pozityvių priemonių“. Taigi aptariami ūkio subjektai turėjo reguliariai teikti vieni kitiems atnaujintą ir aktualią konfidencialią informaciją, pavyzdžiui, apie savo ketinamus pateikti pasiūlymus konkrečiame aukcione, nes ši informacija greitai taptų nebeaktuali. Komisija nepateikė jokių įrodymų, kad buvo sudarytas kokios nors formos susitarimas, pagal kurį prekiautojai privalėjo pasikeisti informacija, kai tik ji jiems tapo prieinama, ir būtų buvę nubausti, jei to nebūtų padarę.
1176
Komisija negali daryti prielaidos, kad ginčijamas pažeidimas tęsėsi ir tais laikotarpiais, kai nebuvo jokių antikonkurencinių veiksmų įrodymų. Nagrinėjamu atveju Komisija neteisingai perkėlė įrodinėjimo pareigą. Iš tikrųjų Komisija turėtų įrodyti ne tik pažeidimo buvimą, bet ir jo trukmę, įskaitant tęstinį ar kartotinį pobūdį. Vis dėlto yra keli laikotarpiai, dėl kurių Komisija nepateikė jokių teigiamų priemonių įrodymų.
1177
Nomura remiasi keturiomis pertraukomis, kurios skiria pažeidimo apraiškas, nustatytas per jo dalyvavimo darant pažeidimą laikotarpį. Nomura iš esmės teigia, kad 2011 m. sausio 18 d. ir 2011 m. kovo 3 d. pokalbius skiria 45 dienų pertrauka, 2011 m. kovo 3 d. ir 2011 m. balandžio 5 d. pokalbius – 32 dienų pertrauka, 2011 m. birželio 1 d. ir 2011 m. birželio 22 d. pokalbius – 20 dienų pertrauka, o 2011 m. lapkričio 3 d. ir 2011 m. lapkričio 28 d. pokalbius – 24 dienų pertrauka. Dėl pertraukų tarp 2011 m. birželio 1 ir 22 d. bei 2011 m. lapkričio 3 ir 28 d. pokalbių Nomura priduria, kad, nepaisant to, jog per laikotarpį tarp šių datų tas pats skolų valdymo padalinys organizavo aukcionus, jokių antikonkurencinių pokalbių nebuvo.
1178
Šiuo klausimu, pirma, iš šio sprendimo 933–1041 punktų matyti, kad per visą pažeidimo laikotarpį suinteresuotųjų bankų veiksmai buvo bendro plano, kuriuo siekta vieno antikonkurencinio tikslo, dalis. Taigi, kadangi Komisija turėjo pakankamai įrodymų, leidžiančių daryti išvadą, jog nuo 2007 m. sausio 4 d. iki 2011 m. lapkričio 28 d. egzistavo bendras planas, kuriuo buvo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo, priešingai, nei teigia Nomura, nebuvo reikalaujama, kad Komisija nustatytų, jog dalyviai aiškiai ir iš anksto buvo sudarę bendrą susitarimą, apibrėžiantį jų veiksmus rinkoje, arba apskritai – kad jie iš anksto buvo oficialiai įforminę savo ketinimą imtis antikonkurencinių veiksmų.
1179
Tuo remiantis darytina išvada, kad Komisija galėjo nuspręsti, jog ginčijamas pažeidimas tęsėsi per visą ginčijamame sprendime nurodytą pažeidimo laikotarpį, nebent būtų konstatuota, kad tas pažeidimas laikinai nutrauktas (žr. šio sprendimo 1169–1171 punktus).
1180
Antra, Nomura teiginys, kad aukciono poveikis kainoms truko ne ilgiau kaip penkias prekybos dienas, grindžiamas nuoroda į šio banko atsakymą į pranešimą apie prieštaravimus, kuriame savo ruožtu pateikiama nuoroda į publikacijų šia tema sąrašą, bet nepateikiama jokios informacijos apie šių publikacijų turinį. Be to, Nomura atsakyme į pranešimą apie prieštaravimus nagrinėjamas tik aukciono poveikis EVO kainoms antrinėje rinkoje. Taigi, kaip nurodo Komisija, Nomura teiginiuose neatsižvelgiama į per pradinį aukcioną kartelio padarytą poveikį vėlesniems tų pačių EVO aukcionams arba apie kartelio poveikį vadinamosioms referencinėms obligacijoms ir kitoms EVO, turinčioms panašių savybių (žr. šio sprendimo 964–970 punktus).
1181
Be to, Nomura argumentas, grindžiamas tuo, kad pokalbių svetainių dalyviai turėjo daug kitų galimybių konsultuotis tarpusavyje, nesiejamas su jokiu konkrečiu įrodymu.
1182
Nepriklausomai nuo Nomura teiginių, nurodytų šio sprendimo 1180 ir 1181 punktuose, pagrįstumo, reikia priminti, kad, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 414 konstatuojamosios dalies, nagrinėjamoje byloje siekta antikonkurencinio tikslo užtikrinti pageidaujamą EVO paskirstymą aukcionuose ir su mažiausiomis sąnaudomis išlaikyti suinteresuotųjų bankų iždo vertybinių popierių specialistų statusą. Prekiautojai, prekiaudami EVO antrinėje rinkoje, siekė palaikyti vienas kito pozicijas ir strategijas ar bent jau jų paisyti ir, jei įmanoma, siekti, kad jos sutaptų. Bankų veiksmai pirminėje ir antrinėje rinkose galiausiai buvo nukreipti į savitarpio pagalbą siekiant aktyviau vykdyti prekybos EVO veiklą ir padidinti pajamas.
1183
Kaip Komisija iš esmės paaiškino ginčijamo sprendimo 377, 378, 414, 420, 510, 537 ir 540 konstatuojamosiose dalyse ir kaip matyti iš minėtame sprendime Komisijos išnagrinėtų pokalbių, atitinkamų prekiautojų pokalbiais buvo siekiama nustatyti, sukurti ir išnaudoti galimybes koordinuoti savo veiksmus, susijusius su konkrečiais aukcionais, sindikatais ir prekyba EVO sektoriuje.
1184
Nagrinėjamų bankų prekiautojai siekė Komisijos ginčijamame sprendime nurodyto antikonkurencinio tikslo laisvai keisdamiesi informacija apie savo veiklą, susijusią su būsimomis, vykstančiomis ar neseniai pasibaigusiomis EVO emisijomis, arba apie savo veiklą, susijusią su vykstančiomis ar neseniai užbaigta prekyba EVO. Kaip Komisija nurodė ginčijamo sprendimo 764 konstatuojamojoje dalyje, nagrinėjami pokalbiai vyko pokalbių svetainėse, kuriuose dalyvaujantiems prekiautojams, be kita ko, buvo suteikta galimybė tikruoju laiku sekti bendravimą. Taigi naudodamiesi šiomis svetainėmis, prekiautojai įgijo galimybę keistis neskelbtina komercine informacija ir nustatyti galimybes koordinuoti veiksmus tarpusavyje, kai tam pasitaikydavo proga, be kita ko, tuo atveju, kai jie išreikšdavo bendrą interesą, susijusį su viena ar keliomis konkrečiomis EVO pirminėje arba antrinėje rinkose. Būtent taip minėti prekiautojai siekė minėto antikonkurencinio tikslo per antikonkurencinius pokalbius apie konkrečią obligacijų emisiją arba prekybą, netgi apie informaciją, kuri buvo aktuali konkrečiais laikotarpiais.
1185
Tokiomis aplinkybėmis kasdienis bendravimas ir labai dažnas dalyvavimas antikonkurenciniuose pokalbiuose nebuvo būtinas ginčijamam pažeidimui veikti, nes EVO emisija ar prekyba jomis nebūtinai buvo susijusios. Iš tikrųjų, net jei antikonkurencinis elgesys, susijęs su tam tikra EVO, galėjo turėti įtakos kitai EVO ir net jei veiksmai pirminėje rinkoje galėjo turėti įtakos antrinei rinkai, ir atvirkščiai, galima antikonkurencinių pokalbių, susijusių su tam tikru sindikatu, aukcionu ar prekyba, sėkmė nepriklausė nuo dalyvavimo keliuose pokalbiuose, susijusiuose su kitais sindikatais, aukcionais ar prekyba.
1186
Taigi, net jei, kaip teigia Nomura, aptariamų pokalbių svetainių dalyviai turėjo daug kitų galimybių konsultuotis tarpusavyje, kuriomis nepasinaudojo, ši išvada negali sukelti abejonių dėl Komisijos vertinimo, kad vienintelis pažeidimas buvo tęstinio pobūdžio.
1187
Kaip Komisija iš esmės paaiškino ginčijamo sprendimo 391, 417, 443, 596, 764 ir 798 konstatuojamosiose dalyse, keičiantis informacija aptariamose pokalbių svetainėse buvo tikimasi, kad visi dalyviai atskleis neskelbtiną informaciją, ir tai padėjo abiem pusėms gauti naudos iš šių mainų. Taigi, kaip parodė tam tikri Komisijos išnagrinėti pokalbiai, kai prekiautojas nepatenkindavo abipusiams mainams keliamų bendrų lūkesčių, jis rizikuodavo būti pašalintas iš šių pokalbių svetainių (žr. šio sprendimo 490–492 punktuose pateikiamą pokalbių analizę, kuri nebuvo konkrečiai užginčyta). Kaip Komisija pabrėžė ginčijamo sprendimo 799 konstatuojamojoje dalyje, bendravimas minėtose pokalbių svetainėse buvo grindžiamas abipusiu pasitikėjimu ir lūkesčiu, kad ilgainiui bus gauta panaši neskelbtina informacija. Ginčijamo sprendimo 482 ir 798 konstatuojamosiose dalyse Komisija iš esmės nurodė, kad prekiautojo, nagrinėjamu atveju – BofA prekiautojo arba UniCredit prekiautojo – sąveika sustiprino prekiautojų tarpusavio priklausomybę palaikant savo slaptus veiksmus.
1188
Dėl tos priežasties antikonkurencinis tikslas, kurio siekė prekiautojai, buvo pagrįstas jų bendru supratimu, kad jie teikia vieni kitiems tarpusavio pagalbą, siekdami laikui bėgant gauti abipusės naudos. Atsižvelgdamas į tai, prekiautojas keitėsi neskelbtina komercine informacija su savo konkurentais, nes tikėjosi, kad kiti prekiautojai ateityje elgsis taip pat. Taigi nagrinėjamo kartelio veikimo kontekste Komisijos nustatyti veiksmai ir apskritai bendras planas, kurio dalis buvo šie veiksmai, buvo grindžiami abipusiais lūkesčiais, kuriuos skatino kiekvienas antikonkurencinis pokalbis ir kurių tikslas buvo įgyti ilgalaikį pranašumą euro zonos valstybių narių skolos valdymo padalinių, konkuruojančių prekiautojų bei jų klientų atžvilgiu, o galiausiai padidinti dalyvių pajamas iš EVO emisijos arba prekybos jomis pirminėje ir antrinėje rinkose.
1189
Tokiomis aplinkybėmis dėl Nomura nurodyto trumpo laikotarpio, per kurį pasikeista informacija tapo neaktuali, Komisija neprivalėjo paaiškinti, kaip buvo užpildyti atotrūkiai tarp nustatytų abiejų pažeidimo apraiškų. Be to, dėl tokio glaustumo negalima paneigti Komisijos išvados, kad ginčijamas vienintelis pažeidimas buvo tęstinio pobūdžio.
1190
Trečia, Komisija rėmėsi įrodymais, susijusiais su faktinėmis aplinkybėmis, kurios buvo pakankamai artimos laiko atžvilgiu, ir pagrįstai teigė, kad dėl pertraukų tarp dviejų pažeidimo apraiškų negalėjo nuspręsti, jog minėtas vienintelis pažeidimas buvo nutrauktas.
1191
Reikia pažymėti, kad ginčijamas vienintelis pažeidimas buvo daromas kelerius metus, būtent nuo 2007 m. sausio pradžios iki 2011 m. lapkričio pabaigos. Be to, ginčijamo sprendimo 420 ir 422 konstatuojamosiose dalyse Komisija pagrįstai nusprendė, kad pažeidimo laikotarpiu aptariamų prekiautojų pokalbiai vyko dažnai. Reikėtų priminti, kad per 2007–2011 m. trukusį pažeidimo laikotarpį Komisija nustatė apie 380 antikonkurencinių pokalbių. Antikonkurencinių veiksmų dažnumas per visą pažeidimo laikotarpį neabejotinai skyrėsi. Vis dėlto šis dažnumas išliko didelis kiekvienais aptariamais metais. Be to, šį antikonkurencinių veiksmų dažnumą galima paaiškinti vienintelio pažeidimo vykdymo aplinkybėmis, kurios buvo susijusios su koordinavimo galimybėmis, taip pat EVO rinkos kontekstu, kuriam buvo būdingi sunkesni laikotarpiai, ir tai matyti iš 2011 m. spalio 4 d. pokalbio (žr. šio sprendimo 746–749 punktus).
1192
Prieš Nomura nurodytas pertraukas ir po šių pertraukų vykusių pokalbių analizė rodo, kad po pertraukų vykusiuose pokalbiuose nebuvo jokių veiksnių, kuriais remiantis būtų galima įrodyti, kad suinteresuotųjų bankų prekiautojai pirma buvo išreiškę norą nutraukti vienkartinį pažeidimą, paskui – norą vėl jį pakartoti. Atvirkščiai, prekiautojų naudojamas tonas buvo itin laisvas, o pokalbiai – spontaniški. Visų pirma antikonkurenciniuose pokalbiuose, vykusiuose po Nomura nurodytų pertraukų, nėra jokių įžanginių pastabų, kurios liudytų, kad reikia atkurti anksčiau nutrūkusį dalyvių tarpusavio ryšį ar net pasitikėjimą tarp dalyvių. Taigi šie pokalbiai įrodo nuolatinį ir pastovų nagrinėjamų prekiautojų ketinimą imtis veiksmų, kuriais būdavo prisidedama prie bendro plano, kuriuo siekta vieno antikonkurencinio tikslo, Komisijos apibrėžto ginčijamame sprendime.
1193
Konkrečiai kalbant apie tariamą 45 dienų pertrauką nuo 2011 m. sausio 18 d. pokalbių svetainėse CODS & CHIPS ir DBAC iki 2011 m. kovo siekiant įrodyti, kad vienintelis pažeidimas buvo nutrauktas. Svarbu pažymėti, kad Komisija nustatė, jog antikonkurenciniai pokalbiai vyko ir laikotarpiu tarp šių dviejų datų – 2011 m. sausio 25 ir 26 d. bei 2011 m. vasario 3, 14, 17, 25 ir 28 d. Taigi Nomura nurodyta 45 dienų pertrauka neatitinka laikotarpio, kuriuo nebūta jokių vienintelio pažeidimo apraiškų. Ginčijamame sprendime taip pat minimi dar du pokalbiai, vykę 2011 m. vasario 2 ir 11 dienomis. 2011 m. vasario 2 d. dalyviai kelis kartus pakeitė pokalbių svetainės CODS & CHIPS pavadinimą, o 2011 m. vasario 11 d. RBS prekiautojas nukopijavo pokalbių svetainėje DBAC vykusį pokalbį į pokalbių svetainę CODS & CHIPS.
1194
Iš tikrųjų Nomura nurodyta pertrauka grindžiama tuo, kad jos prekiautojas neturėjo įgaliojimų veikti šio banko vardu minėtu laikotarpiu, todėl jis daugių daugiausia gali įrodyti, jog šio banko individualus dalyvavimas darant ginčijamą pažeidimą prasidėjo vėliau nei ginčijamame sprendime nurodytą datą.
1195
Dėl 32 dienų pertraukos nuo 2011 m. kovo 3 d. pokalbio pokalbių svetainėje DBAC iki 2011 m. balandžio 5 d. pokalbio pokalbių svetainėje CODS & CHIPS reikia pažymėti, kad nors per šiuos pokalbius aptartos skirtingos obligacijos, jų turinys buvo panašus.
1196
Iš tikrųjų aptariami prekiautojai pasikeitė neskelbtina komercine informacija apie būsimus aukcionus. Be to, kaip matyti iš šio sprendimo 665–670 punktų, per 2011 m. balandžio 5 d. vykusius pokalbius prekiautojai taip pat pasikeitė neskelbtina informacija apie prekybą antrinėje rinkoje.
1197
2011 m. balandžio 5 d. pokalbio stenograma rodo, kad tarp prekiautojų vyravo nuoširdaus draugiškumo atmosfera, ir neatskleidžia jokio elemento, kuris suteiktų pagrindą manyti, kad prekiautojų noras vykdyti ginčijamą pažeidimą baigėsi laikotarpiu nuo 2011 m. kovo 3 d. iki balandžio 5 d.
1198
Kalbant apie 20 dienų pertrauką nuo 2011 m. birželio 1 d. pokalbio pokalbių svetainėje CODS & CHIPS iki 2011 m. birželio 22 d. pokalbio toje pačioje svetainėje, pažymėtina, kad 2011 m. birželio 22 d. pokalbiu negalėjo būti remiamasi Nomura atžvilgiu (žr. šio sprendimo 694–704 punktus), todėl 2011 m. birželio 24 d. pokalbis yra pirmas reikšmingas pokalbis, įvykęs po 2011 m. birželio 1 d.
1199
Per 2011 m. birželio 1 d. pokalbį dalyviai aptarė pasiūlymų strategiją, skirtą Prancūzijos rengiamam aukcionui, įskaitant didesnės kainos pasiūlymus ir medianines kainas. Jie taip pat aptarė šio aukciono rezultatus. Tą pačią dieną į pokalbių svetainę CODS & CHIPS buvo pakartotinai priimtas antrasis Nomura prekiautojas, kuris ta proga paaiškino, kad vėl turi pasiūlymų, ir pažadėjo, kad viską, kas bus pasakyta svetainėje, pasilaikys sau. Šio pokalbio pabaigoje UBS prekiautojas nurodė sugrįšiąs kitą antradienį.
1200
2011 m. birželio 24 d. pokalbis prasidėjo įprastais pasisveikinimais, po kurių iš karto sekė Nomura prekiautojo, kuris išvakarėse buvo išvykęs į komandiruotę, klausimas, ar praėjusios dienos veikla buvo sėkminga. Vėliau dalyviai pasikeitė neskelbtina informacija apie prekybą antrinėje rinkoje ir patikrino savo medianines kainas, o Nomura prekiautojas pasiūlė parduoti Prancūzijos EVO siekiant išjudinti rinką.
1201
Taigi 2011 m. birželio 1 d. ir 24 d. pokalbiai atskleidžia bendrą atkaklų siekį toliau įgyvendinti bendrą planą, kurį Komisija apibrėžė ginčijamame sprendime. Taip yra juo labiau dėl to, kad laikotarpiu nuo vieno iki kito pokalbio, t. y. 2011 m. birželio 10 d., kitas RBS prekiautojas, be jau turėtos prieigos prie pokalbių svetainės DBAC, gavo prieigą prie pokalbių svetainės CODS & CHIPS.
1202
Dėl 24 dienų pertraukos nuo 2011 m. lapkričio 3 d. pokalbio pokalbių svetainėje CODS & CHIPS iki 2011 m. lapkričio 28 d. pokalbio toje pačioje svetainėje reikėtų priminti, kad 2011 m. lapkričio 3 d. pokalbio turinys liudija apie antikonkurencinį elgesį, kuris pasireiškė neskelbtinos informacijos, susijusios su didesnės kainos pasiūlymų lygiu būsimame aukcione, atskleidimu (žr. šio sprendimo 781–790 punktus). Tiesa, per šį pokalbį Nomura prekiautojas paaiškino nemanąs, kad šiuos klausimus reikėtų aptarti. Vis dėlto pokalbis tęsėsi įprasta tvarka, o jo pabaigoje UBS prekiautojas paskelbė savo vakaro programą.
1203
Kalbant apie 2011 m. lapkričio 28 d. pokalbį, pažymėtina, kad jo pradžioje nebuvo nurodyta jokių elementų, kurie leistų manyti, kad ginčijamas pažeidimas anksčiau buvo nutrauktas. Iš tikrųjų šio pokalbio pradžia rodo, kad prekiautojai labai skubiai paminėjo situaciją Belgijos Karalystėje, dėl kurios, pasak UniCredit prekiautojo, šios valstybės narės planuojamas aukcionas turėjo tapti įdomus. Vėliau UBS prekiautojas atskleidė neskelbtiną informaciją, susijusią su jo didesnės kainos pasiūlymo lygiu šiame aukcione (žr. šio sprendimo 791–797 punktus). Vėliau RBS prekiautojas pranešė, kad turi palikti pokalbių svetainę dėl priežasčių, susijusių su atitikties reikalavimų laikymusi, ir būtent šiomis aplinkybėmis Komisija nusprendė, kad ginčijamas vienintelis pažeidimas baigėsi 2011 m. lapkričio 28 d. pokalbiu.
1204
Reikia pridurti, kad, nepaisant to, jog 2011 m. gegužės 18 d. pokalbiu negali būti remiamasi Nomura atžvilgiu (žr. šio sprendimo 694–704 punktus), pertrauka nuo 2011 m. gegužės 5 d. pokalbio svetainėje CODS & CHIPS iki 2011 m. birželio 1 d. pokalbio toje pačioje svetainėje neįrodo, kad Komisijos nustatytas vienintelis pažeidimas buvo nutrauktas.
1205
Per šiuos pokalbius minėti prekiautojai, be kita ko, aptarė savo didesnės kainos pasiūlymų lygius ir savo medianines kainas būsimuose konkursuose. 2011 m. gegužės 5 d. pokalbyje nėra jokių požymių, kurie rodytų, kad prekiautojai svarstė galimybę nutraukti atitinkamus savo veiksmus ateityje, t. y. po šio pokalbio. Per šį pokalbį dalyviai, įvykdę antikonkurencinius veiksmus, išreiškė pasitenkinimą nagrinėjamame aukcione pasiektais rezultatais. Kalbant apie 2011 m. birželio 1 d. pokalbį, pažymėtina, kad jis iš karto po įprastų pasisveikinimų prasidėjo UBS prekiautojo klausimu RBS prekiautojui, kuriuo siekta sužinoti, ar jis dalyvavo tos dienos Prancūzijos aukcione. Vėliau buvo vykdomi antikonkurenciniai veiksmai ir, be kita ko, keičiamasi neskelbtina informacija apie šį aukcioną (žr. šio sprendimo 1199 punktą ir paskesnius 1383 ir 1384 punktus).
1206
Be to, dėl išvados, kad Komisija neįrodė, jog 2011 m. spalio 4 d. pokalbis buvo antikonkurencinis, reikia pabrėžti, kad tokiu teiginiu negalima įrodyti, jog vienintelis pažeidimas buvo nutrauktas laikotarpiu nuo 2011 m. rugsėjo 28 d. iki spalio 12 d.
1207
Viena vertus, reikėtų priminti, kad 2011 m. spalio 4 d. pokalbis yra svarbus konteksto elementas, nes patvirtina prekiautojų bendradarbiavimo dvasią sudėtingoje rinkoje ir atskleidžia, kad jie nurodė negalį padėti vienas kitam dėl sunkumų rinkoje (žr. šio sprendimo 746–749 punktus).
1208
Kita vertus, išnagrinėjus 2011 m. rugsėjo 28 d. ir 2011 m. spalio 12 d. pokalbių turinį matyti, kad juose neminima jokio elemento, kuriuo remiantis būtų galima spręsti, jog laikotarpiu nuo vienos iki kitos šio pažeidimo apraiškos aptariamų prekiautojų valios prisidėti prie ginčijamo pažeidimo nebeliko.
[Praleista]
e)
Dėl atsakomybės už vieną tęstinį pažeidimą priskyrimo „UniCredit“, „Nomura“ ir „Portigon“
[Praleista]
1230
Antrajame pagrinde ir dalyje trečiojo pagrindo UniCredit teigia, kad Komisija padarė klaidų, susijusių su jos dalyvavimu darant ginčijamą vieną tęstinį pažeidimą. Šis bankas taip pat nurodo šeštąjį pagrindą, susijusį su klaidomis, padarytomis nustatant jo dalyvavimo darant šį pažeidimą pradžią.
1231
Ketvirtajame pagrinde Nomura remiasi Komisijos padarytomis klaidomis, susijusiomis su jos dalyvavimu darant ginčijamą vieną tęstinį pažeidimą. Trečiajame pagrinde ir penktojo pagrindo ketvirtoje dalyje Nomura taip pat nurodo klaidas, susijusias būtent su jos dalyvavimo darant šį pažeidimą trukme, ir vienodo požiūrio principo pažeidimą.
1232
Ketvirtajame pagrinde Portigon teigia, kad Komisija padarė klaidingas išvadas dėl jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą tęstinio pobūdžio ir dėl jo dalyvavimo darant šį pažeidimą pabaigos datos. Šis bankas taip pat pateikia argumentus, iš kurių matyti, kad jis ginčija dalyvavimą darant minėtą pažeidimą ir apskritai savo atsakomybę.
1233
Visų pirma reikia pabrėžti, kad UniCredit ir Nomura argumentą, jog Komisija neturėjo teisės nustatyti jų dalyvavimo darant pažeidimą pradžios momento anksčiau, nei jų prekiautojas gavo teisės aktuose numatytą leidimą prekiauti šių bankų vardu, reikia atmesti dėl šio sprendimo 303–331 punktuose išdėstytų priežasčių. Tas pats pasakytina ir apie Portigon argumentą, kad šis bankas negali būti laikomas atsakingu už savo prekiautojo elgesį.
1234
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, tikslinga išnagrinėti, pirma, kitus UniCredit argumentus, kuriais jis ginčija tai, kad 2011 m. rugsėjo 9 d. data buvo nustatyta kaip jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą pradžia, ir, antra, UniCredit, Nomura ir Portigon argumentus, susijusius su jų dalyvavimu darant šį pažeidimą, taip pat, jei taikytina, su tęstiniu šio dalyvavimo pobūdžiu, trečia, Portigon argumentus, susijusius su jo dalyvavimo darant minėtą pažeidimą pabaiga, ir, ketvirta, Nomura argumentus, grindžiamus vienodo požiūrio principo pažeidimu.
1) Dėl 2011 m. rugsėjo 9 d. datos pripažinimo kaip „UniCredit“ dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą pradžios
1235
Ginčijamo sprendimo 761 konstatuojamojoje dalyje Komisija paaiškino, kad, siekdama nustatyti atitinkamo banko dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą pradžios datą, ji kaip kriterijų naudojo pirmąją jo prekiautojo prieigą prie bent vienos iš dviejų nuolatinių pokalbių svetainių (DBAC arba CODS & CHIPS) arba šios prieigos atnaujinimą, jei dirbdamas kitame banke jis jau buvo šių svetainių narys. Vis dėlto toje pačioje konstatuojamojoje dalyje Komisija pažymėjo, kad individualus banko dalyvavimas būtų prasidėjęs anksčiau, jei būtų buvę įrodyta, kad prieš įgydamas prieigą prie dviejų aptariamų nuolatinių pokalbių svetainių šio banko prekiautojas jau dalyvavo kituose antikonkurenciniuose pokalbiuose nenuolatinėse pokalbių svetainėse ar kitais būdais.
1236
Ginčijamo sprendimo 762 konstatuojamojoje dalyje ir 1 straipsnyje Komisija nustatė, kad UniCredit dalyvavo darant pažeidimą nuo 2011 m. rugsėjo 9 d. iki lapkričio 28 d. Siekdama pagrįsti UniCredit dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą pradžios momento nustatymą Komisija šio sprendimo 769 konstatuojamojoje dalyje nurodė, kad 2011 m. rugsėjo 9 d. ne tik buvo atnaujinta UniCredit prekiautojo prieiga prie pokalbių svetainės CODS & CHIPS, bet ir tai, kad 2011 m. rugsėjo 6 d. jis prie šios svetainės prisijungė naudodamasis savo buvusio darbdavio, t. y. Portigon, paskyra. Ji nusprendė, kad toks elgesys rodo, jog UniCredit prekiautojas nuolat domėjosi karteliu ir jame dalyvavo. Ji pridūrė, kad šis prekiautojas pasinaudojo tokia prieiga, siekdamas teikti informatyvias konsultacijas savo banke, ir (arba) kad jis investavo į santykius su konkuruojančiais prekiautojais, tikėdamasis, kad netrukus galės atnaujinti savo prekybos veiklą.
1237
Ieškinio šeštajame pagrinde UniCredit teigia, kad Komisija padarė klaidą, kai nustatė, kad jo dalyvavimas darant ginčijamą pažeidimą prasidėjo 2011 m. rugsėjo 9 d. Iš tikrųjų, pirma, jo dalyvavimo darant pažeidimą laikotarpis negali prasidėti anksčiau, nei jis faktiškai dalyvavo antikonkurenciniame pokalbyje, t. y. iki 2011 m. rugsėjo 26 d. Antra, vien tai, kad jo prekiautojas 2011 m. rugsėjo 9 d. prisijungė prie pokalbių svetainės CODS & CHIPS, nors tą dieną šioje svetainėje nevyko jokių pokalbių, negali būti laikoma šio prekiautojo dalyvavimu antikonkurenciniame pokalbyje. Trečia, Komisija negali remtis aplinkybe, kad jo prekiautojas anksčiau dirbo Portigon ir kad eidamas šias pareigas jis turėjo prieigą prie pokalbių svetainės CODS & CHIPS, tvirtindama, jog UniCredit nuo 2011 m. rugsėjo 9 d. žinojo apie bendrą planą. Jo prekiautojo ketinimai nėra svarbūs, nes jis antikonkurenciniame pokalbyje nedalyvavo.
1238
Komisija atsikerta, kad UniCredit prekiautojas 2007 m. buvo vienas iš pokalbių svetainių CODS & CHIPS ir DBAC steigėjų ir puikiai žinojo pokalbių svetainės CODS & CHIPS tikslą, nes buvo jų narys, kai dirbo kitiems bankams. Atsižvelgiant į tai, kad UniCredit prekiautojas sąmoningai vėl sudarė susitarimą, kuriuo siekta apriboti arba iškraipyti konkurenciją, Komisijai nereikėjo įrodyti, kad prekiautojas 2011 m. rugsėjo 9 d. dalyvavo konkrečiame antikonkurenciniame pokalbyje, kad būtų galima nustatyti, jog šiam bankui atsakomybė tenka nuo šios datos. Svarbu atsižvelgti į tai, kad nagrinėjamas prekiautojas 2011 m. rugsėjo 6 d. prisijungė prie pokalbių svetainės CODS & CHIPS, naudodamasis savo buvusio darbdavio paskyra, o tai rodo, kad jis ir toliau buvo suinteresuotas dalyvauti ginčijamame kartelyje. UniCredit atsakomybė grindžiama ne aplinkybe, ar prekiautojas perdavė informaciją savo darbdaviui, ar ne, o aplinkybe, kad šis prekiautojas 2011 m. rugsėjo 9 d. vėl prisijungė prie pokalbių svetainės CODS & CHIPS, visiškai suvokdamas šio kartelio tikslą, o tai rodo jo ketinimą siekti kartelio tikslų.
1239
Pirma, reikia pažymėti, kad ginčijamo sprendimo 339 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė, jog 2011 m. rugpjūčio 31 d.Portigon prekiautojas išėjo iš šio banko ir 2011 m. rugsėjo 1 d. pradėjo dirbti UniCredit. Šio sprendimo 340 konstatuojamojoje dalyje Komisija konstatavo, kad per 2011 m. rugsėjo 6 d. pokalbį CODS & CHIPS svetainėje RBS, UBS ir Nomura prekiautojai pasikeitė informacija apie medianines kainas ir didesnės kainos pasiūlymus prieš prasidedant aukcionui, taip pat patikrino kiekvieno dalyvio pasiūlymo teikimo strategiją. Minėto sprendimo 341 konstatuojamojoje dalyje Komisija pažymėjo, kad Portigon prekiautojas šiuo metu dirba UniCredit, kad 2011 m. rugsėjo 6 d. jis pradėjo dalyvauti pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, dar naudodamasis savo buvusio darbdavio, t. y. Portigon, paskyra, bet tos dienos pokalbyje aktyviai nedalyvavo. Toje pačioje konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė, kad 2011 m. rugsėjo 9 d. minėtas prekiautojas įgijo naują prieigą prie pokalbių svetainės CODS & CHIPS, naudodamasis paskyra, susieta su jo naujuoju darbdaviu, t. y. UniCredit. Ginčijamo sprendimo 342 konstatuojamojoje dalyje Komisija iš esmės konstatavo, kad 2011 m. rugsėjo 26 d.Nomura, RBS, UBS ir UniCredit prekiautojai dalyvavo antikonkurenciniame pokalbyje.
1240
Taigi iš šio sprendimo 1239 punkte pateikto priminimo matyti, kad Komisija laikėsi nuomonės, jog UniCredit į pokalbį įsitraukė nuo 2011 m. rugsėjo 9 d., t. y. nuo to momento, kai jo prekiautojas prisijungė prie pokalbių svetainės CODS & CHIPS iš su šiuo banku susietos paskyros, nors 2011 m. rugsėjo 6–26 d. minėtoje svetainėje nevyko jokių antikonkurencinių pokalbių.
1241
Antra, iš kelių ginčijamo sprendimo ištraukų matyti, kad pokalbių svetainių sukūrimas ir dalyvavimas jose savaime nebuvo laikomi antikonkurencinio pobūdžio susitarimo ar suderintų veiksmų buvimo įrodymu.
1242
Iš tikrųjų ginčijamo sprendimo 392 ir 644 konstatuojamosiose dalyse Komisija iš esmės paaiškino, kad nustatydama suinteresuotųjų bankų atsakomybę ji neatsižvelgė į pokalbius, kuriais siekta socialinių tikslų, arba į pokalbius, kuriais siekta išnagrinėti dvišalių sandorių galimybę ar pasikeisti nuomonėmis apie visiems jau žinomą rinkos kryptį, nors tokie pokalbiai vyko pažeidimo laikotarpiu ir abiejose aptariamose pokalbių svetainėse.
1243
Taigi pokalbių, dėl kurių priekaištauja Komisija, antikonkurencinis pobūdis yra susijęs tik su jų tikslu, o ne aplinkybėmis, kuriomis jie vyko.
1244
Trečia, tiesa, kad nebylus pritarimas neteisėtai iniciatyvai, viešai neatsiribojant nuo jos turinio arba nepranešant apie ją administracinėms institucijoms, sudaro palankias sąlygas tęsti pažeidimą ir neleidžia jo atskleisti. Toks bendrininkavimas yra pasyvus dalyvavimas darant pažeidimą, taigi juo galima pagrįsti įmonės atsakomybę vieno pažeidimo atveju (šiuo klausimu žr. 2004 m. sausio 7 d. Sprendimo Aalborg Portland ir kt. / Komisija, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ir C‑219/00 P, EU:C:2004:6, 84 punktą).
1245
Taip pat tiesa, kad įmonė galėjo tiesiogiai dalyvauti atliekant tik dalį tęstinį pažeidimą sudarančių antikonkurencinių veiksmų, tačiau žinojo apie visus siekiant tų pačių tikslų planuotus ar įgyvendintus kitų kartelio dalyvių pažeidimus arba galėjo pagrįstai juos numatyti ir buvo pasirengusi prisiimti su tuo susijusią riziką (žr. šio sprendimo 335 punktą).
1246
Vis dėlto neabejotina, kad 2011 m. rugsėjo 6–26 d. nevyko jokių antikonkurencinio pobūdžio pokalbių, todėl reikia atmesti galimybę, kad šiuo laikotarpiu ketinta atlikti tam tikrus veiksmus arba atskleisti savo elgesį rinkoje.
1247
Nesant pažeidimo apraiškos, pagal kurią būtų galima nustatyti įmonės ketinimą dalyvauti darant vieną tęstinį pažeidimą, vien žinojimo apie kitų įmonių numatomus ar įgyvendinamus veiksmus, kuriais daromas pažeidimas siekiant nustatyto vienintelio antikonkurencinio tikslo, arba vien galimybės pagrįstai juos numatyti ir pasirengimo prisiimti riziką nepakanka, kad būtų galima nuspręsti, jog įmonė pradėjo dalyvauti darant vieną tęstinį pažeidimą, ir tuo remiantis nustatyti šios įmonės dalyvavimo darant šį pažeidimą pradžios momentą.
1248
Viena vertus, kadangi pokalbių svetainėje CODS & CHIPS, prie kurios UniCredit2011 m. rugsėjo 9 d. buvo ką tik įgijęs prieigą per savo prekiautoją, nevyko jokių antikonkurencinio pobūdžio pokalbių, negalima teigti, kad tą dieną šis bankas nebyliai pritarė antikonkurencinio pokalbio turiniui ir taip paskatino tęsti pažeidimą.
1249
Kita vertus, tokiomis aplinkybėmis iš UniCredit, kuris tik neseniai buvo įgijęs prieigą prie pokalbių svetainės CODS & CHIPS, negalėjo būti reikalaujama, kad jis viešai atsiribotų nuo dar neįvykusių antikonkurencinių pokalbių turinio arba praneštų apie juos kompetentingoms administracinėms institucijoms.
1250
Jei būtų pritarta Komisijos argumentams, ji galėtų nuspręsti, kad UniCredit dalyvavo darant vieną tęstinį pažeidimą, net jei vėliau šios įmonės prekiautojas nedalyvavo jokiame antikonkurenciniame pokalbyje arba jei pažeidimas buvo nutrauktas prieš bet kokį naują antikonkurencinį pokalbį.
1251
Iš to matyti, kad dėl to, jog tą dieną, kai aptariamas prekiautojas savo naujojo darbdavio, t. y. UniCredit, vardu atnaujino prieigą prie pokalbių svetainės CODS & CHIPS, antikonkurenciniai pokalbiai nevyko, vien šios naujos prieigos nepakanka, kad būtų galima nustatyti, jog šio banko dalyvavimo darant pažeidimą pradžia yra 2011 m. rugsėjo 9 d., nors dėl savo ankstesnių darbo santykių su RBS, Natixis ir vėliau Portigon prekiautojas turėjo žinoti, kad šioje svetainėje vykstantys pokalbiai gali būti antikonkurenciniai.
1252
Šio vertinimo nepaneigia aplinkybė, kad 2011 m. rugsėjo 6 d.UniCredit prekiautojas prisijungė prie pokalbių svetainės CODS & CHIPS su vis dar aktyvia savo buvusio darbdavio paskyra ir tapo antikonkurencinio keitimosi informacija liudininku, aktyviai jame nedalyvaudamas.
1253
Visų pirma iš ginčijamo sprendimo 769 konstatuojamosios dalies matyti, jog Komisija nesirėmė 2011 m. rugsėjo 6 d. antikonkurenciniu pokalbiu, kad nustatytų UniCredit dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpio pradžios datą. Kad įrodytų UniCredit prekiautojo suinteresuotumą toliau dalyvauti kartelyje ir nustatytų, jog UniCredit dalyvavimo kartelyje pradžios data yra 2011 m. rugsėjo 9 d., ji rėmėsi būtent tą dieną įvykusiu prisijungimu.
[Praleista]
2) Dėl „UniCredit“, „Nomura“ ir „Portigon“ dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą ir šio dalyvavimo nuolatinio pobūdžio
[Praleista]
i) Dėl „UniCredit“ dalyvavimo darant pažeidimą
[Praleista]
1269
Antra, savo ieškinio trečiajame pagrinde UniCredit tvirtina, kad Komisija suklydo arba nepakankamai teisiškai įrodė, jog suinteresuotųjų bankų veiksmai dėl savo pobūdžio galėjo sudaryti vieną tęstinį pažeidimą.
1270
Kalbant konkrečiai, Komisija padarė teisės klaidą, nes įrodinėdama vieno tęstinio pažeidimo buvimą rėmėsi įrodymais, kurie nebuvo vienalaikiai, t. y. ankstesni už UniCredit dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpį.
1271
Be to, Komisija neatliko jokios veiksmų, susijusių tik su UniCredit dalyvavimo laikotarpiu, analizės ir rėmėsi dviem klaidingais priekaištais. Jos teigimu, pirma, šis bankas yra atsakingas už prekiautojo, neturinčio leidimo prekiauti, veiksmus, kita vertus, jis yra atsakingas už prekiautojo veiksmus ir žinias, kurių šis turėjo prieš ateidamas į minėtą banką.
1272
Aštuonių pokalbių, kuriuose dalyvavo šis bankas, apibendrinamoji analizė nepasiektų reikalaujamo įrodymų, reikalingų vieno tęstinio pažeidimo kvalifikavimui įrodyti, lygio, nes Komisija nesiekė išnagrinėti įtariamo antikonkurencinio veiksmų modelio tuo metu, kai UniCredit dalyvavo darant ginčijamą pažeidimą, t. y. nuo 2011 m. rugsėjo 9 d. iki lapkričio 28 d. Taigi šio dalyvavimo trukmė atitinka 3,5 % visos šio pažeidimo trukmės, o 1,6 % ginčijamo sprendimo 1 priede nurodytų pokalbių patenka į šį laikotarpį.
1273
Be to, UniCredit dalyvavimo laikotarpis yra laikotarpis, kuriam būdingas gerokai sumažėjęs suinteresuotųjų bankų savitarpio pokalbių dažnumas, o Komisija to nepažymėjo.
1274
Kadangi UniCredit teigia, kad Komisija nepagrįstai ją laiko atsakinga už prekiautojo, neturinčio leidimo prekiauti, veiksmus, šis argumentas turi būti atmestas dėl šio sprendimo 303–331 punktuose nurodytų priežasčių.
1275
Kadangi UniCredit priekaištauja dėl to, jog Komisija nusprendė, kad jis apie visą kartelio mastą sužinojo 2011 m. rugsėjo 9 d., reikia priminti, kad, kaip matyti iš UniCredit ieškinio šeštojo pagrindo analizės, Komisija klaidingai nusprendė, jog šio banko dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą pradžios data turėjo būti 2011 m. rugsėjo 9 d. (žr. šio sprendimo 1235–1258 punktus). Šis atskaitos taškas galėjo būti nustatytas tik pirmojo antikonkurencinio pokalbio, kuriame dalyvavo banko prekiautojas, dieną, t. y. 2011 m. rugsėjo 26 d.
1276
Svarbu pabrėžti, kad, išskyrus šio sprendimo 1143–1164 ir 1235–1258 punktuose aptartus argumentus, kuriuose teigiama, kad vienintelis pažeidimas buvo orientuotas į pirminę rinką, UniCredit neginčija ginčijamo sprendimo 413–424 konstatuojamosiose dalyse Komisijos padarytų išvadų dėl bendro plano ir vienintelio antikonkurencinio tikslo. UniCredit taip pat neginčija objektyvių veiksnių, kuriuos Komisija šiuo klausimu nurodė minėto sprendimo 416–424 konstatuojamosiose dalyse. Be to, reikia priminti, kad per posėdį UniCredit nurodė, jog ginčijo ne vieno tęstinio pažeidimo buvimą, o tik savo dalyvavimą darant minėtą pažeidimą.
1277
Kadangi UniCredit ginčija savo dalyvavimą darant vieną tęstinį pažeidimą, nes tas pažeidimas buvo susijęs su pirmine rinka ir nebuvo jokio ryšio tarp pirminės ir antrinės rinkų, reikia remtis šio sprendimo 1143–1164 punktais.
1278
Taigi, pirma, UniCredit ginčija tai, kad bet kokia neskelbtina informacija, susijusi su pirmine rinka, galėjo būti jo prekiautojo panaudota prekybai antrinėje rinkoje, kaip ir tai, kad medianinės kainos, kuriomis pasidalijo prekiautojai, yra neskelbtinos.
1279
Šiuo klausimu iš šio sprendimo 798–803 punktų matyti, kad, išskyrus 2011 m. spalio 4 d. pokalbį, septyni antikonkurenciniai pokalbiai, kuriuose UniCredit prekiautojas buvo, taigi juose dalyvavo, paskatino keitimąsi neskelbtina informacija tiek apie pirminę, tiek apie antrinę rinką.
1280
Kalbant konkrečiau, viena vertus, iš pokalbių, kuriuose dalyvavo UniCredit prekiautojas, matyti, kad per juos suinteresuotieji bankai keitėsi neskelbtina informacija apie būsimą ar vykstantį aukcioną pirminėje rinkoje, kaip antai apie pasiūlymą arba didesnės kainos pasiūlymo lygį. Tai nutiko per 2011 m. rugsėjo 26 d. pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 342 konstatuojamojoje dalyje („how much you thinking about overbidding in the Belgium longs?“„about 15 cents ten years“„41s im thinking 25-30 and 28s 22ish“), per 2011 m. spalio 12 d. pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 345 konstatuojamojoje dalyje („what overpaying?“„im just bidding small at avg“„same here I think“„plus 25 then“„I am paying +25 for part and + 15“„think it comes cheaper“), per 2011 m. lapkričio 2 d. pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 347 konstatuojamojoje dalyje („no more overbidding in Germany“„or france tomorrow“„till next time“„agree“), per 2011 m. lapkričio 3 d. pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 348 konstatuojamojoje dalyje („what we are overbidding“„15 yrs“„today“„we re thinking like 8–12 cents“), ir per 2011 m. lapkričio 28 d. pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 349 konstatuojamojoje dalyje („what u think belg“ <…> „gonna bid + 22 +20 +18“„for 10 yrs“ <…> „11“).
1281
Kita vertus, iš pokalbių, kuriuose dalyvavo UniCredit prekiautojas, matyti, kad per juos dalyviai keitėsi neskelbtina informacija apie antrinę rinką, kaip antai informacija apie medianines kainas. Taip buvo per 2011 m. rugsėjo 26 d. pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 342 konstatuojamojoje dalyje („where mids on longs“„i got 99.15“), ir per 2011 m. lapkričio 2 d. pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 347 konstatuojamojoje dalyje („what we got the curve to start“„99?“„99.2“„yeah 99.5 curve tho guess 99 with sell off“).
1282
Galiausiai iš pokalbių, kuriuose dalyvavo UniCredit prekiautojas, matyti, kad per šiuos pokalbius suinteresuotieji bankai keitėsi kita neskelbtina informacija apie antrinę rinką. Taip buvo per 2011 m. rugsėjo 26 d. pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 342 konstatuojamojoje dalyje („where do u have rag37 to dbr37 at the moment? 59.75?“„59,5“„ta“), per 2011 m. rugsėjo 28 d. pokalbį, minimą 343 konstatuojamojoje dalyje („my bloke said 05?“„makes sense I think“„I had 00 ish“„w should go higher“„no?“„yeah I think“), 2011 m. spalio 19 d. pokalbį, minimą 346 konstatuojamojoje dalyje („my bid dsl 42s for 5 m in ICAP“„ok its my offer on tv dont lift it!“) ir per 2011 m. lapkričio 2 d. pokalbį, minimą ginčijamo sprendimo 347 konstatuojamojoje dalyje („buying both btp spain“„im scrappy long 34s and it’s a royal dog“ <...> „bid 15 m 42s“).
1283
Reikia priminti, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 469–486 punktų, Komisija turėjo teisę nuspręsti, pirma, kad informacija apie pirminę rinką buvo svarbi ir galėjo suteikti konkurencinį pranašumą antrinėje rinkoje, ir, antra, kad informacija, susijusi su antrine rinka, buvo svarbi ir galėjo suteikti pranašumą vykdant veiklą pirminėje rinkoje. Be to, su antrine rinka susijusi informacija, pavyzdžiui, medianinės kainos, galėtų suteikti konkurencinį pranašumą šioje rinkoje.
1284
Taigi UniCredit prekiautojas dalyvavo pokalbiuose, kurių turinys ir antikonkurencinis pobūdis patvirtintas įrodymais, kurie yra vienalaikiai ginčijamo pažeidimo atžvilgiu ir kuriuos didele dalimi patvirtino pareiškimus dėl atleidimo nuo baudos pateikę subjektai. Per šiuos pokalbius prekiautojai keitėsi neskelbtina informacija, susijusia su pirminėje rinkoje sudarytais sandoriais. Ši informacija galėjo suteikti UniCredit pranašumą antrinėje rinkoje. Be to, per šiuos pokalbius prekiautojai, vykdydami veiklą antrinėje rinkoje, keitėsi neskelbtina informacija, suteikusia jiems pranašumą toje pačioje rinkoje arba suteikusia pranašumą dalyviams, taip pat veikiantiems pirminėje rinkoje.
1285
UniCredit prekiautojas per šiuos pokalbius neliko neaktyvus ir neskelbtiną informaciją gaudavo ne tik tada, kai būdavo prisijungęs prie pokalbių svetainės CODS & CHIPS. Per šiuos pokalbius UniCredit prekiautojas aktyviai dalyvavo keičiantis informacija.
1286
Kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 342, 343 ir 347 konstatuojamosiose dalyse nurodytų bei šio sprendimo 711–737 ir 762–780 punktuose išnagrinėtų 2011 m. rugsėjo 26 ir 28 d. bei lapkričio 2 d. pokalbių, jis uždavė kitiems prekiautojams klausimus, kurie galėjo lemti arba lėmė neskelbtinos informacijos atskleidimą pirminėje ir antrinėje rinkose („what do we think for Belgium today?“„where do u have rag37 to dbr37 at the moment?“„59.75?“„you see an opening call on bunds yet?“„what we got the curve to start?“„99 ?“).
1287
Be to, kaip matyti iš 2011 m. rugsėjo 26 ir 28 d., spalio 12 ir 19 d. bei lapkričio 2 bei 28 d. pokalbių, minimų atitinkamai ginčijamo sprendimo 342, 343, 345, 346, 347 ir 349 konstatuojamosiose dalyse ir ginčytų šio sprendimo 711–737, 750–780 ir 791–797 punktuose, UniCredit prekiautojas perdavė savo turėtą neskelbtiną informaciją („i got 99.15“„makes sense I think“„I had 00 ish“„im just bidding small at avg“„mid 108.58 I had“„my bid dsl 42s for 5m in ICAP“„92.8“„im scrappy long 34s and it's a royal dog“„bid 15m 42s“).
1288
Iš 2011 m. rugsėjo 28 d., spalio 19 d. ir lapkričio 2 d. pokalbių, minimų atitinkamai ginčijamo sprendimo 343, 346 ir 347 konstatuojamosiose dalyse, taip pat matyti, kad UniCredit prekiautojas reagavo į kitų dalyvių kvietimus imtis konkrečių veiksmų („yeah I think“„ok“„was tempted to lift u just then“„til next time...“).
1289
Vadinasi, Komisija tinkamai teisiškai įrodė, jog UniCredit prekiautojas ketino aktyviai ir sąmoningai prisidėti ir prisidėjo prie vienintelio ginčijamo pažeidimo antikonkurencinio tikslo tiek pirminėje, tiek antrinėje rinkose.
1290
Reikia pridurti, kad atsižvelgiant į tai, jog ginčijamas vienas tęstinis pažeidimas apėmė ir pirminę, ir antrinę rinkas ir kad šias dvi rinkas siejo tarpusavio ryšys, UniCredit negalima laikyti nekonkuruojančia įmone dėl to, kad veikė tik antrinėje rinkoje.
1291
Nors UniCredit veikė tik antrinėje rinkoje, Komisija turėjo teisę nuspręsti, kad, pirma, jis laikėsi bendro plano, kuriuo siekta vieno antikonkurencinio tikslo, įgyvendinto visų suinteresuotųjų bankų, vien dėl to, kad dalyvavo šio sprendimo 711–797 punktuose nagrinėtuose antikonkurencinio pobūdžio pokalbiuose, antra, kad jo elgesys turėjo įtakos įprastai konkurencijai, ir, trečia, kad jis atsižvelgė į informaciją, kuria pasikeista per šiuos pokalbius.
1292
Antra, kadangi UniCredit neigia, kad žinojo apie pažeidimą sudarančius veiksmus po 2011 m. rugsėjo 26 d., o tai nėra aišku iš ieškinio, svarbu priminti, kad, išskyrus 2011 m. spalio 4 d. pokalbį, UniCredit neįrodė, jog Komisija padarė vertinimo klaidą, kai nusprendė, kad šis bankas dalyvavo antikonkurencinio pobūdžio pokalbiuose, patenkančiuose į keturias veiksmų kategorijas, kurias ji nustatė analizės tikslais, t. y. kategorijas, apimančias antikonkurencinius veiksmus pirminėje ir antrinėje rinkose.
1293
Taigi Komisija galėjo daryti išvadą, kad UniCredit žinojo apie visus kitų suinteresuotųjų bankų numatytus ar įgyvendintus pažeidimus arba kad pagrįstai galėjo juos numatyti ir buvo pasirengęs prisiimti riziką.
1294
Taip juo labiau yra dėl to, kad pagal suformuotą jurisprudenciją Komisija, siekdama susidaryti bendrą vaizdą ir įrodyti parengiamuosius kartelio etapus, taip pat patvirtinti tam tikrų įrodymų aiškinimą, gali remtis ryšiais, kurie buvo užmegzti iki pažeidimo laikotarpio arba po jo (šiuo klausimu žr. 2008 m. liepos 8 d. Sprendimo Lafarge / Komisija, T‑54/03, nepaskelbtas Rink., EU:T:2008:255, 428 punktą; 2012 m. vasario 2 d. Sprendimo Denki Kagaku Kogyo ir Denka Chemicals / Komisija, T‑83/08, nepaskelbtas Rink., EU:T:2012:48, 188 punktą ir 2012 m. birželio 27 d. Sprendimo Coats Holdings / Komisija, T‑439/07, EU:T:2012:320, 60 punktą).
1295
Taigi Komisija turėjo teisę pasinaudoti žiniomis, kurias darbuotojas įgijo prieš pradėdamas dirbti naujoje įmonėje ir kurias jis faktiškai suteikė šiam naujam darbdaviui, kai šiomis žiniomis patvirtinama kita jos turima informacija.
1296
Nagrinėjamu atveju prieš pradėdamas eiti pareigas UniCredit šio banko prekiautojas, veikdamas kaip RBS, Natixis, o vėliau – Portigon prekiautojas, tiesiogiai dalyvavo atliekant antikonkurencinius veiksmus aptariamuose pokalbių svetainėse ir dvišaliuose pokalbiuose. Be to, UniCredit prekiautojo veiksmai, atlikti einant ankstesnes pareigas, atitiko visas Komisijos nurodytas kategorijas.
1297
Trečia, UniCredit konkrečiai nekritikuoja ginčijamo sprendimo 443–445 konstatuojamosiose dalyse Komisijos pateiktų įvertinimų, kuriais konstatuojamas tyčinis susijusių bankų indėlio į vieningą antikonkurencinį tikslą, kurio siekta šiame sprendime nustatytu bendru planu, pobūdis. Be to, antikonkurenciniai veiksmai, kuriuos vykdant dalyvavo UniCredit prekiautojas, pasireiškė keitimusi atitinkama neskelbtina informacija apie pirminę ir antrinę rinkas ar net prekybos veiklos antrinėje rinkoje koordinavimu uždaroje pokalbių svetainėje. Taip pat pokalbiai, kuriuose dalyvavo UniCredit prekiautojas, įrodo, kad jis buvo įsitikinęs, jog kitiems prekiautojams teikiama informacija nebus panaudota jo nenaudai ir kad keitimasis informacija, kuriame jis dalyvavo, suteiks jam tam tikrą pranašumą.
1298
Ketvirta, tiek, kiek UniCredit remiasi neva sumažėjusiu suinteresuotųjų bankų savitarpio kontaktų dažniu jo dalyvavimo darant ginčijamą vienintelį pažeidimą laikotarpiu, šis argumentas turi būti atmestas. Kadangi šis bankas teigia, jog toks sumažėjęs dažnis reikštų vieną ar daugiau pertrūkių tęsiant šį pažeidimą arba jo dalyvavimą darant pažeidimą, pakanka konstatuoti, kad minėtas bankas nepagrindė tokio prieštaravimo.
1299
Be to, teiginiu, kad Komisija nepakankamai aiškiai įrodė 2011 m. spalio 4 d. vykusių pokalbių antikonkurencinį pobūdį (žr. šio sprendimo 738–749 punktus), negalima paneigti UniCredit dalyvavimo darant ginčijamą vieną tęstinį pažeidimą nuo 2011 m. rugsėjo 26 d. iki 2011 m. lapkričio 28 d. tęstinumo. Iš tikrųjų iš šio sprendimo 716–737 ir 750–755 punktų matyti, kad UniCredit prekiautojas 2011 m. rugsėjo 28 d. ir 2011 m. spalio 12 d., t. y. likus nedaug laiko iki 2011 m. spalio 4 d. pokalbių ir netrukus po jų, dalyvavo antikonkurenciniuose pokalbiuose, kurie buvo to paties bendro plano dalis ir kuriais buvo siekiama to paties antikonkurencinio tikslo. Be to, 2011 m. spalio 4 d. pokalbis yra konteksto elementas, rodantis, kad EVO rinkoje būta sunkesnių laikotarpių (žr. šio sprendimo 746–749 punktus). Be to, nėra jokių įrodymų ar požymių, leidžiančių manyti, kad UniCredit atveju pažeidimas buvo nutrauktas.
1300
Penkta, kadangi UniCredit siekia sumažinti savo vaidmens darant ginčijamą pažeidimą svarbą arba konkurencinį pranašumą, kurį ji turėjo, remdamasi tuo, kad jo prekiautojas veikė tik antrinėje rinkoje, dera priminti, kad Komisijos apibrėžtas bendras planas apėmė tiek pirminę, tiek antrinę rinkas ir kad banko prekiautojas buvo suinteresuotas gauti su abiem rinkomis susijusią informaciją, kad galėtų vykdyti veiklą antrinėje rinkoje.
1301
Reikėtų pridurti, kad į aplinkybę, jog šis bankas negalėjo pasinaudoti bendro plano teikiamu pranašumu, nagrinėjamu atveju atsižvelgta ne stadijoje, kurioje nustatoma įmonės atsakomybė už dalyvavimą darant vieną tęstinį pažeidimą, o tik vertinant pažeidimo sunkumą arba aptariamos įmonės dalyvavimo darant pažeidimą sunkumą (šiuo klausimu žr. 2022 m. birželio 16 d. Sprendimo Sony Corporation ir Sony Electronics / Komisija, C‑697/19 P, EU:C:2022:478, 113 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Kitaip tariant, net darant prielaidą, kad toks būtų UniCredit suformuluotas argumentas, juo remiantis nebūtų galima suabejoti Komisijos išvadomis dėl šiam bankui priskirtinos atsakomybės už ginčijamą pažeidimą jo dalyvavimo laikotarpiu.
1302
Vadinasi, Komisija, remdamasi iš esmės vienalaikiais įrodymais, tinkamai įrodė, kad UniCredit nuo 2011 m. rugsėjo 26 d. iki 2011 m. lapkričio 28 d. dalyvavo darant vieną tęstinį pažeidimą, kuris konstatuotas ginčijamame sprendime, ir kad šis bankas gali būti laikomas atsakingu už šį pažeidimą šiuo laikotarpiu.
[Praleista]
ii) Dėl „Portigon“ dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą ir to dalyvavimo tęstinio pobūdžio
[Praleista]
– Dėl „Portigon“ dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą tęstinio pobūdžio
[Praleista]
1369
Kalbant apie 34 dienų pertrauką nuo 2011 m. balandžio 13 d. pokalbio iki 2011 m. gegužės 18 d. pokalbio, pažymėtina, kad ji atsirado dėl to, kad Portigon prekiautojas nedalyvavo 2011 m. gegužės 3 ir 5 d. vykusiuose pokalbių svetainės CODS & CHIPS dalyvių pokalbiuose. Pirmieji Portigon prekiautojo žodžiai per 2011 m. gegužės 18 d. pokalbį akivaizdžiai neatitinka vieno anksčiau dalyvavimą darant pažeidimą nutraukusio nario žodžių („[market] got to bounce today… German auction“). Likusioje 2011 m. gegužės 18 d. pokalbio dalyje nėra jokių duomenų, kuriais remiantis būtų galima įrodyti, kad Portigon prekiautojas savo dalyvavimą darant pažeidimą nutraukė iki minėto pokalbio.
1370
Dėl kitų neatitikimų, kuriais remiasi Portigon, pažymėtina, kad Bendrajam Teismui nepateikta jokių duomenų, kuriais remiantis būtų galima įrodyti, kad Portigon prekiautojas, pirma, būtų parodęs norą nutraukti savo dalyvavimą darant ginčijamą vieną tęstinį pažeidimą ir, antra, būtų išreiškęs norą vėl dalyvauti darant tą pažeidimą. Konkrečiai kalbant, pokalbio Bendrajame Teisme tonas ir spontaniškumas rodo nuolatinį Portigon prekiautojo norą tęsti veiksmus, kuriais prisidedama prie bendro plano, kuriuo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo, Komisijos apibrėžto ginčijamame sprendime.
1371
Portigon nepateikia jokių įrodymų, patvirtinančių, jog Komisija suklydo, nes nenustatė, kad jis nutraukė savo dalyvavimą darant ginčijamą pažeidimą. Visų pirma Portigon argumentas grindžiamas tik pertraukomis, skiriančiomis dvi šio pažeidimo, kurį darant jis dalyvavo, apraiškas. Be to, Portigon nepateikė jokių įrodymų, patvirtinančių, kad atsiribojo nuo aptariamą pažeidimą sudarančių veiksmų. Galiausiai Portigon nepateikė jokių kitų įrodymų ar duomenų, kurie leistų suabejoti jo dalyvavimo darant šį pažeidimą tęstiniu pobūdžiu nuo vienos pažeidimo apraiškos iki kitos, kuriose dalyvavo jo prekiautojas.
1372
Taigi atsižvelgiant, pirma, į Komisijos turimus įrodymus, susijusius su kartelio veikimo aplinkybėmis ir pertraukomis nuo vienos Portigon prekiautojo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą apraiškos iki kitos, antra, į tai, kad Portigon viešai neatsiribojo nuo pažeidimo, ir, trečia, nesant kitų aplinkybių, kuriomis šis bankas rėmėsi siekdamas įrodyti, kad jo dalyvavimas darant šį pažeidimą nutrūko, Komisija pagrįstai konstatavo, jog Portigon dalyvavimas darant šį pažeidimą nuo 2009 m. spalio 19 d. iki 2011 m. birželio 1 d. nebuvo nutrūkęs.
1373
Taigi Portigon argumentai, susiję su senatimi, taip pat atmetami.
3) Dėl „Portigon“ dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą pabaigos datos
1374
Ginčijamo sprendimo 761 konstatuojamojoje dalyje Komisija konstatavo, kad individualus susijusio banko dalyvavimas baigėsi tada, kai jo prekiautojas buvo pašalintas iš atitinkamos pokalbių svetainės. Ji pridūrė, kad šis individualus dalyvavimas baigėsi anksčiau, jei buvo įrodymų, jog prekiautojas nutraukė prekybos veiklą atitinkamo banko vardu iki tos datos arba jei šis prekiautojas kitaip nutraukė savo dalyvavimą antikonkurenciniuose pokalbiuose.
1375
Ginčijamo sprendimo 762 konstatuojamojoje dalyje ir 1 straipsnyje Komisija konstatavo, kad Portigon dalyvavo darant ginčijamą pažeidimą nuo 2009 m. spalio 19 d. iki 2011 m. birželio 3 d.
1376
Savo ieškinio ketvirtajame pagrinde Portigon iš esmės ginčija Komisijos nustatytą 2011 m. birželio 3 d. datą, kaip jos dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą pabaigos datą.
1377
Iš tikrųjų, pirma, bankas teigia, kad po paskutinio jo prekiautojo antikonkurencinio veiksmo, t. y. 2011 m. gegužės 18 d., jis negali būti laikomas atsakingu, net jeigu jo ir prekiautojo darbo sutartis galiojo ir po šios datos. Šiuo atžvilgiu 2011 m. birželio 1 d. pokalbių svetainėje CODS & CHIPS vykęs pokalbis neįrodo Portigon dalyvavimo antikonkurencinėje veikloje. Per šį pokalbį jo prekiautojo išsakytos pastabos nebuvo antikonkurencinės, o kitų prekiautojų išsakytos pastabos nebuvo susijusios su Portigon veiklos sritimi.
1378
Antra, priešingai, nei savo atsiliepime į ieškinį nurodo Komisija, įmonės dalyvavimo darant pažeidimą pabaigos data priklauso ne nuo darbuotojo, dalyvaujančio antikonkurenciniuose susitikimuose, darbo sutarties trukmės, o nuo šio darbuotojo elgesio. Komisija negali teigti, kad Portigon dalyvavimo darant pažeidimą laikotarpis tęsėsi po paskutinio jo prekiautojo antikonkurencinio veiksmo vien dėl to, kad jų sudaryta darbo sutartis nustojo galioti vėliau.
1379
Šiuo klausimu reikia pažymėti, pirma, kad ginčijamo sprendimo 330 konstatuojamojoje dalyje Komisija nustatė, jog per 2011 m. birželio 1 d. pokalbių svetainėje CODS & CHIPS vykusį pokalbį RBS, UBS, Nomura ir Portigon prekiautojai aptarė savo pasiūlymų teikimo strategiją, įskaitant didesnės kainos siūlymus ir medianines kainas, skirtą būsimam Prancūzijos aukcionui. Ji pridūrė, kad prekiautojai aptarė šio aukciono rezultatus.
1380
Minėto sprendimo 331 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė, kad per 2011 m. birželio 1 d. vykusius pokalbius Portigon prekiautojas pranešė, kad nuo 2011 m. birželio 3 d. nebedalyvaus pokalbių svetainėje. Šiuo klausimu ji pažymėjo, kad prekiautojo darbo sutartis baigėsi 2011 m. rugpjūčio 31 d., tačiau po 2011 m. birželio 3 d. jis atostogavo. Ji pridūrė, kad po 2011 m. birželio 3 d. minėtas prekiautojas vis dar turėjo prieigą prie pokalbių svetainės CODS & CHIPS, bet mažai tikėtina (angl. unlikely), kad po šios datos jis prekiavo Portigon vardu. Ginčijamo sprendimo 334 konstatuojamojoje dalyje Komisija pažymėjo, kad Portigon prekiautojas vis dar dalyvavo 2011 m. birželio 24 d. pokalbių svetainėje CODS & CHIPS vykusiame pokalbyje, nors ir atostogavo.
1381
Būtent šiomis aplinkybėmis Komisija nusprendė, kad Portigon dalyvavo darant ginčijamą pažeidimą iki 2011 m. birželio 3 d.
1382
Antra, Portigon ginčija ne 2011 m. birželio 1 d. pokalbio antikonkurencinį pobūdį, o tik savo dalyvavimą jame, nes šis pokalbis buvo susijęs su obligacijomis, kuriomis ji neprekiavo, o jo prekiautojo pastabos nebuvo antikonkurencinės.
1383
Šiuo klausimu iš atitinkamos pokalbio stenogramos matyti, kad 2011 m. birželio 1 d.Portigon prekiautojas iš tikrųjų dalyvavo pokalbių svetainėje CODS & CHIPS.
1384
Beje, tą dieną vykęs pokalbis tikrai buvo antikonkurencinio pobūdžio. Pokalbių svetainės CODS & CHIPS dalyviai faktiškai pasikeitė neskelbtina informacija apie savo aukciono strategijas, įskaitant didesnės kainos pasiūlymus ir medianines kainas, susijusias su būsimu Prancūzijos aukcionu.
1385
Taigi Komisija pagrįstai nusprendė, kad Portigon prekiautojas 2011 m. birželio 1 d. dalyvavo antikonkurenciniame pokalbyje.
[Praleista]
4.
Dėl pagrindų, grindžiamų klaidomis, padarytomis ginčijamą pažeidimą kvalifikuojant kaip „ribojimą dėl tikslo“
[Praleista]
a)
Dėl sąvokos „ribojimas dėl tikslo“
[Praleista]
1406
Darytina išvada, kad šioje nuostatoje, kaip ją aiškina Teisingumo Teismas, aiškiai atskiriama sąvoka „ribojimas dėl tikslo“ ir sąvoka „ribojimas dėl poveikio“, nes kiekvienai iš jų taikomos skirtingos įrodinėjimo taisyklės (šiuo klausimu žr. 2008 m. lapkričio 20 d. Sprendimo Beef Industry Development Society ir Barry Brothers, C‑209/07, EU:C:2008:643, 17 ir 33 punktus; 2014 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo CB / Komisija, C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, 51 punktą; 2015 m. liepos 16 d. Sprendimo ING Pensii, C‑172/14, EU:C:2015:484, 32 punktą ir 2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimo European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, 160 punktą).
1407
Taigi, kalbant apie veiksmus, kvalifikuojamus kaip „ribojimas dėl tikslo“, nereikia nustatyti ir juo labiau įrodyti jų poveikio konkurencijai, siekiant juos kvalifikuoti kaip „konkurencijos ribojimą“, kaip tai suprantama pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį, nes patirtis įrodo, kad tokie veiksmai lemia gamybos mažėjimą ir kainų didėjimą, o tai savo ruožtu lemia netinkamą išteklių paskirstymą, visų pirma pakenkiant vartotojams. Kiek tai susiję su šiais veiksmais, reikia įrodyti tik tai, kad jie iš tikrųjų gali būti kvalifikuoti kaip „ribojimas dėl tikslo“, tačiau tam nepakanka vien nepagrįstų teiginių (2020 m. sausio 30 d. Sprendimo Generics (UK) ir kt., C‑307/18, EU:C:2020:52, 64 ir 65 punktai).
1408
Atvirkščiai, kai nenustatytas susitarimo, įmonių asociacijos sprendimo ar suderintų veiksmų antikonkurencinis tikslas, reikia išnagrinėti jų poveikį, kad būtų įrodyta, jog šiuo elgesiu yra ar gali būti reikšmingai trukdoma, ribojama arba iškraipoma konkurencija (šiuo klausimu žr. 1998 m. gegužės 28 d. Sprendimo Deere / Komisija, C‑7/95 P, EU:C:1998:256, 77 punktą; 2020 m. sausio 30 d. Sprendimo Generics (UK) ir kt., C‑307/18, EU:C:2020:52, 66 punktą ir 2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimo European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, 169 punktą).
1409
Iš ginčijamo sprendimo 486–488 konstatuojamosiose dalyse iš esmės primintos Teisingumo Teismo jurisprudencijos taip pat matyti, kad sąvoka „ribojimas dėl tikslo“ turi būti aiškinama siaurai ir gali būti taikoma tik tam tikriems slaptiems įmonių veiksmų koordinavimo veiksmams, kurie yra pakankamai žalingi konkurencijai, kad būtų galima teigti, kad jų poveikio tyrimas nereikalingas (šiuo klausimu žr. 1966 m. birželio 30 d. Sprendimą LTM, 56/65, EU:C:1966:38, p. 359; 2018 m. sausio 23 d. Sprendimo F. Hoffmann-La Roche ir kt., C‑179/16, EU:C:2018:25, 78 punktą; 2020 m. sausio 30 d. Sprendimo Generics (UK) ir kt., C‑307/18, EU:C:2020:52, 67 punktą ir 2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimo European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, 161 ir 162 punktus).
1410
Be to, konkrečiu atveju siekiant nustatyti, ar susitarimas, įmonių asociacijos sprendimas arba suderinti veiksmai dėl savo pobūdžio yra pakankamai žalingi konkurencijai, kad juos būtų galima laikyti turinčiais tikslą jai trukdyti, riboti ar iškraipyti, reikia išnagrinėti, pirma, to susitarimo, sprendimo ar veiksmų turinį, antra, jų ekonominį ir teisinį kontekstą, ir, trečia, jais siekiamus tikslus (šiuo klausimu žr. 2014 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo CB / Komisija, C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, 53 punktą; 2018 m. sausio 23 d. Sprendimo F. Hoffmann-La Roche ir kt., C‑179/16, EU:C:2018:25, 79 punktą ir 2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimo European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, 165 punktą).
1411
Vertinant ekonominį ir teisinį kontekstą, kurį visų pirma išnagrinėjo Teisingumo Teismas, reikia atsižvelgti į prekių ar paslaugų, kuriems jis taikomas, pobūdį ir į realias nagrinėjamos rinkos ar rinkų veikimo sąlygas bei struktūrą (2014 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo CB / Komisija, C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, 53 punktas; 2018 m. sausio 23 d. Sprendimo F. Hoffmann-La Roche ir kt., C‑179/16, EU:C:2018:25, 80 punktas; 2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimo European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, 166 punktas).
1412
Šiuo klausimu reikia pasakyti, kad, priešingai, nei savo ieškinio pirmojo pagrindo pirmoje dalyje teigia Nomura, Komisija neturi remtis tvirta ir patikima patirtimi, galbūt patvirtinta nepriklausomais ekonominiais tyrimais, norėdama nustatyti, kad konkretus pažeidimas turi antikonkurencinį tikslą.
[Praleista]
b)
Dėl ginčijamo vieno tęstinio pažeidimo kvalifikavimo kaip „ribojimo dėl tikslo“
1) Pirminės pastabos
[Praleista]
1421
Ginčijamo sprendimo 496 konstatuojamojoje dalyje Komisija aiškiai nurodė, kad šios keturios veiksmų kategorijos buvo sudarytos analizės tikslais ir yra tarpusavyje susijusios bei iš dalies sutampa; tai patvirtinta ir šio sprendimo 533 konstatuojamojoje dalyje.
1422
Šie konstatavimai turi įtakos ne tik tam tikrų UniCredit, Nomura ir Portigon argumentų, kuriais šie bankai ginčija ginčijamo pažeidimo pripažinimą ribojimu dėl tikslo, reikšmingumui ir pagrįstumui, bet ir turimam pateikti šių bankų argumentų išaiškinimui, taip pat atsakymams, kuriuos į tuos argumentus turi pateikti Bendrasis Teismas.
i) Dėl kritikos, grindžiamos aptariamų pokalbių klasifikavimo klaidomis, padarytomis ginčijamą pažeidimą kvalifikuojant kaip „ribojimą dėl tikslo“
1423
Kaip nurodyta šio sprendimo 95 punkte, argumentai, grindžiami galimomis klaidomis priskiriant konkretų pokalbį prie vienos ar kitos iš keturių ginčijamo sprendimo 93, 382 ir 496 konstatuojamosiose dalyse nurodytų kategorijų, negali būti naudojami siekiant užginčyti Komisijos išvadą, kad nagrinėjamu vienu tęstiniu pažeidimu siekta antikonkurencinio tikslo.
1424
Tai ypač pasakytina apie UniCredit kritiką, kurioje šis bankas teigia, kad Komisija negali prieš jį remtis 2011 m. spalio 12 d. pokalbiu, nes tas pokalbis buvo priskirtas prie 3 kategorijos, apimančios tik pokalbius, susijusius su pirmine EVO rinka, o jis veikia tik antrinėje EVO rinkoje.
1425
Dėl tų pačių priežasčių Nomura kritika, susijusi su įtariama klaida, padaryta priskiriant 2011 m. rugsėjo 28 d. ir lapkričio 2 d. pokalbius prie 1 kategorijos, taip pat yra nereikšminga.
ii) Dėl ginčijamo vieno tęstinio pažeidimo sudedamųjų dalių užginčijimo tą pažeidimą kvalifikuojant kaip „ribojimą dėl tikslo“
1426
Šio sprendimo 1396 punkte nurodyta aplinkybė, kad Komisija pagrįstai nustatė, jog kartu vertinami visi pokalbiai, kuriais ji pagrįstai remiasi UniCredit, Nomura ar Portigon atžvilgiu, pagal formą sudaro vieną tęstinį pažeidimą, reiškia, kad, vertinant šio pažeidimo antikonkurencinį tikslą, suinteresuotieji bankai negali ginčyti anksčiau nustatyto vieno tęstinio pažeidimo sudedamųjų dalių.
1427
Tas pat pasakytina ir apie priekaištus, kad prie konkrečios kategorijos ar konkrečių pokalbių priskiriami pokalbiai nebuvo antikonkurenciniai arba nebuvo „bendro plano“ dalis.
1428
Vieno tęstinio pažeidimo antikonkurencinio tikslo vertinimo stadijoje nustatomas ne tik jo antikonkurencinis pobūdis ir jį sudarantys elementai, bet ir „bendro plano“ buvimas.
1429
Taigi šiame etape svarbu tik tai, ar šis anksčiau nustatytas pažeidimas yra pakankamai žalingas konkurencijai, todėl galima teigti, kad Komisija neprivalėjo nustatyti ir juo labiau įrodyti jo poveikio konkurencijai (2020 m. sausio 30 d. Sprendimo Generics (UK) ir kt., C‑307/18, EU:C:2020:52, 64 punktas).
1430
Vadinasi, reikia atmesti Nomura kritiką, išsakytą jo ieškinio antrajame pagrinde, kuris susijęs su ginčijamo pažeidimo pripažinimu „ribojimu dėl tikslo“ ir kuriame šis bankas teigia, kad „Komisija, kvalifikuodama pokalbius kaip antikonkurencinius, padarė faktų vertinimo ir teisės klaidą“.
1431
Taip pat reikia atmesti UniCredit ieškinio ketvirtajame pagrinde išdėstytą argumentą, kad Komisija neįrodė, jog „įtariamas „bendras planas“ lėmė pažeidimą dėl tikslo antrinėje rinkoje jo dalyvavimo laikotarpiu“.
iii) Dėl ginčijamo vieno tęstinio pažeidimo, kaip visumos, vertinimo, kurį atliko Komisija, jį kvalifikuodama kaip „ribojimą dėl tikslo“
1432
Tai, kad Komisija nustatė „visą EEE apimantį su EVO susijusį vieną tęstinį pažeidimą, sudarytą iš susitarimų ir (arba) suderintų veiksmų, kurių tikslas buvo apriboti ir (arba) iškraipyti konkurenciją EVO sektoriuje“, reiškia, kad pažeidimo antikonkurencinis tikslas turėtų būti vertinamas vieno ir tęstinio pažeidimo kontekste.
1433
Taigi, pirma, UniCredit ir Portigon, siekdami užginčyti ginčijamo vieno tęstinio pažeidimo antikonkurencinį tikslą, negali pagrįstai remtis tuo, kad, vertinant atskirai, tam tikri pokalbiai ar pokalbių kategorijos, įtraukti į šį pažeidimą, nėra pakankamai žalingi konkurencijai, kad galėtų būti pripažinti turinčiais antikonkurencinį tikslą.
1434
Niekas nedraudžia Komisijai nustatyti, kad vienu tęstiniu pažeidimu, sudarytu iš skirtingų veiksmų, kurie, jeigu juos reikėtų kvalifikuoti atskirai, ne visi galėtų būti kvalifikuojami kaip „ribojimas dėl tikslo“, siekta antikonkurencinio tikslo. Svarbu tik tai, ar šis vienas tęstinis pažeidimas, kaip visuma, yra pakankamai žalingas konkurencijai, kad jį būtų galima kvalifikuoti kaip tokį.
1435
Be to, nagrinėjamu atveju Komisija „visada laikėsi nuomonės, kad šios kategorijos yra glaudžiai susijusios ir iš dalies sutampa ir kad jų dabartinis suskirstymas buvo atliktas analizės tikslais“, kaip ji pažymėjo ginčijamo sprendimo 549 konstatuojamojoje dalyje.
1436
Taigi reikia atmesti UniCredit kritiką, kad Komisijos pasirinktos kategorijos, išskyrus tam tikrus pokalbius, priskirtus prie 4 kategorijos, yra susijusios tik su EVO pirmine rinka, todėl nepakankamos, kad būtų galima nustatyti antrinę rinką apimantį ribojimą dėl tikslo.
1437
Šiuos kaltinimus reikia atmesti juo labiau dėl to, kad Komisija teisingai nusprendė, jog informacija, kuria buvo keičiamasi aptariamose pokalbių svetainėse ir kuri susijusi su pirmine rinka, buvo svarbi antrinės rinkos dalyviams, ir atvirkščiai (žr. šio sprendimo 476–486 punktus).
1438
Dėl tų pačių priežasčių reikia atmesti ir Portigon kritiką, kad prie 4 kategorijos priskirti pokalbiai negali būti kvalifikuojami kaip „ribojimas dėl tikslo“, nors 14 iš 63 su šiuo banku susijusių pokalbių pateko tik į šią kategoriją.
1439
Antra, UniCredit, Nomura ir Portigon, ginčydami ginčijamo vieno tęstinio pažeidimo antikonkurencinį tikslą, negali veiksmingai remtis tuo, kad jų pačių dalyvavimo darant šį pažeidimą laikotarpiu pokalbiais, kuriuose jie dalyvavo, nesiekta antikonkurencinio tikslo.
1440
Iš tikrųjų pakankamas vieno tęstinio pažeidimo žalingumo konkurencijai laipsnis, leidžiantis jį kvalifikuoti kaip „ribojimą dėl tikslo“, kiekvienos šį veiksmą atliekant dalyvaujančios įmonės atveju negali būti vertinamas individualiai ir atskirai.
1441
Atvirkščiai, šis vertinimas, lemiantis visiems nagrinėjamiems veiksmams taikytinas įrodinėjimo taisykles (šiuo klausimu žr. 2020 m. sausio 30 d. Sprendimo Generics (UK) ir kt., C‑307/18, EU:C:2020:52, 63 punktą), turi būti atliekamas atsižvelgiant į objektyvius šio elgesio, vertinamo kaip visuma, požymius ir neatsižvelgiant į konkrečią kiekvienos juos atliekant dalyvavusios įmonės padėtį.
1442
Ši išvada grindžiama suformuota jurisprudencija, pagal kurią, viena vertus, įmonė, dalyvavusi darant vieną tęstinį pažeidimą savo veiksmais, kuriais siekta prisidėti prie viso pažeidimo padarymo, taip pat gali būti atsakinga už kitų įmonių veiksmus, atliktus darant tą patį pažeidimą per visą dalyvavimo darant minėtą pažeidimą laikotarpį (šiuo klausimu žr. 1999 m. liepos 8 d. Sprendimo Komisija / Anic Partecipazioni, C‑49/92 P, EU:C:1999:356, 83 punktą ir 2015 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Panasonic ir MT Picture Display / Komisija, T‑82/13, EU:T:2015:612, 81 punktą (nepaskelbtas Rink.)), ir, kita vertus, vien to, kad kiekviena įmonė dalyvavo darant pažeidimą jai būdingomis formomis, nepakanka, kad būtų atmesta galimybė taikyti jai atsakomybę už visą pažeidimą, įskaitant veiksmus, kuriuos faktiškai atliko kitos dalyvaujančios įmonės, bet kurie turi tą patį antikonkurencinį tikslą ar poveikį (1999 m. liepos 8 d. Sprendimo Komisija / Anic Partecipazioni, C‑49/92 P, EU:C:1999:356, 80 punktas).
1443
Vadinasi, reikia atmesti UniCredit, Nomura ir Portigon priekaištus, grindžiamus prielaida, kad, siekiant nustatyti antikonkurencinį tikslą atitinkamais jų dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiais, reikia atsižvelgti tik į tais laikotarpiais vykusius pokalbius.
1444
Taip pat reikia atmesti ieškinio trečiajame pagrinde suformuluotą UniCredit priekaištą, kad teiginys, jog šis bankas dalyvavo „darant vieną tęstinį pažeidimą, kurį sudaro konkurencijos ribojimas dėl tikslo, nėra pagrįstas atitinkamo laikotarpio įrodymais“ ir dėl to laikytinas teisės klaida.
1445
Neginčytina, kad visiškai laikydamasi šio sprendimo 1441 ir 1442 punktuose primintos jurisprudencijos Komisija įvertino ginčijamo vieno tęstinio pažeidimo pakankamą žalingumą konkurencijai, atsižvelgdama į pokalbius, vykusius prieš prasidedant UniCredit dalyvavimo laikotarpiui.
1446
Vis dėlto, viena vertus, Komisija taip pat rėmėsi 2011 m. rugsėjo 26 ir 28 d., spalio 12 ir 19 d. bei lapkričio 2, 3 ir 28 d. vykusiais pokalbiais (žr. ginčijamo sprendimo 514 konstatuojamąją dalį ir 985 bei 986 išnašas; 521 konstatuojamąją dalį ir 994 išnašą; 1011 išnašoje pateiktą nuorodą į 420 konstatuojamąją dalį ir 795 išnašą; 1014 išnašoje pateiktą nuorodą į 381 konstatuojamąją dalį ir 732 išnašą; 1015 išnašoje pateiktą nuorodą į 342 ir 345–349 konstatuojamąsias dalis; 1016 išnašoje pateiktą nuorodą į 342 konstatuojamąją dalį; 1017 išnašoje pateiktą nuorodą į 345 ir 348 konstatuojamąsias dalis; 1018 išnašoje pateiktą nuorodą į 381 ir 514 konstatuojamąsias dalis; 702–705 ir 708–717 konstatuojamąsias dalis). Tai darydama ši institucija padarė nuorodą į visus pagrįstai nustatytus su UniCredit susijusius pokalbius ir taip įvykdė pareigą motyvuoti.
1447
Kita vertus, tai, kad siekiant ginčijamą vieną tęstinį pažeidimą kvalifikuoti kaip „ribojimą dėl tikslo“ atsižvelgta į pokalbius, vykusius prieš prasidedant UniCredit dalyvavimo darant tą pažeidimą laikotarpiui, nereiškia, kad konstatuodama, jog šis bankas dalyvavo darant ginčijamą pažeidimą, Komisija rėmėsi įrodymais, kurie nėra vienalaikiai su faktinėmis aplinkybėmis, dėl kurių priekaištaujama.
1448
Iš tiesų dar prieš kvalifikuodama šį pažeidimą kaip „ribojimą dėl tikslo“, o tai buvo padaryta įrodinėjimo tikslais (šiuo klausimu žr. 2020 m. sausio 30 d. Sprendimo Generics (UK) ir kt., C‑307/18, EU:C:2020:52, 63 punktą), Komisija, atsižvelgdama tik į pokalbius, kuriuose UniCredit prekiautojas iš tikrųjų dalyvavo, nustatė, kad šis bankas dalyvavo darant vieną tęstinį pažeidimą.
1449
Trečia, UniCredit, kvestionuodamas ginčijamo vieno tęstinio pažeidimo antikonkurencinį tikslą, negali pagrįstai remtis aplinkybe, kad Komisija neįrodė, „jog pokalbių svetainėje CODS & CHIPS vykę pokalbiai galėjo būti tinkamai kvalifikuojami kaip ribojimas dėl tikslo kiekvienos iš šių dviejų rinkų atžvilgiu“, t. y. pirminės ir antrinės EVO rinkų atžvilgiu.
1450
Iš tikrųjų toks atskiras vykusių pokalbių, susijusių, viena vertus, su pirmine EVO rinka ir, kita vertus, antrine EVO rinka, pakankamo žalingumo konkurencijai nagrinėjimas prieštarautų pačiai ginčijamo sprendimo formuluotei ir ypač jo 1 straipsniui, kuriame nurodyta, kad pažeidimas, kurį darant dalyvavo suinteresuotieji bankai, buvo vienintelis.
1451
Aplinkybė, kad UniCredit mano, jog pirminė ir antrinė EVO rinkos yra atskiros reikšmingos rinkos, niekaip nekeičia ginčijamo pažeidimo apimties.
1452
Taip pat 2013 m. rugsėjo 16 d. Sprendimo Keramag Keramische Werke ir kt. / Komisija (T‑379/10 ir T‑381/10, nepaskelbtas Rink., EU:T:2013:457) 91 ir 92 punktai, kuriais remiasi UniCredit, nepagrindžia šio banko argumentų.
1453
Iš tikrųjų, priešingai nei byloje, kurioje priimtas 2013 m. rugsėjo 16 d. Sprendimas Keramag Keramische Werke ir kt. / Komisija (T‑379/10 ir T‑381/10, nepaskelbtas Rink., EU:T:2013:457), nagrinėjamu atveju UniCredit antrinėje EVO rinkoje tiesiogiai konkuravo su kitais susijusiais bankais, o pokalbiai dėl pirminės rinkos, kuriuose jis dalyvavo, suteikė jam konkurencinį pranašumą antrinėje rinkoje (žr. šio sprendimo 476–486 punktus).
[Praleista]
2) Dėl „UniCredit“ ir „Nomura“ kritikos dėl ginčijamo pažeidimo ekonominio konteksto vertinimo
[Praleista]
i) Dėl „UniCredit“ ir „Nomura“ kritikos, grindžiamos klaidingu ginčijamo pažeidimo ekonominio konteksto vertinimu
[Praleista]
1492
Viena vertus, UniCredit ir Nomura nepateikia jokių įrodymų, ypač skaičių, kurie patvirtintų, kad Komisija neteisingai nusprendė, jog šie bankai užėmė „didelę rinkos dalį“, kaip Komisija nusprendė ginčijamo sprendimo 532 konstatuojamojoje dalyje.
1493
Kita vertus, tie bankai taip pat nepateikia jokių įrodymų, leidžiančių abejoti Komisijos išvada, padaryta atsakant į Nomura argumentą, pateiktą per administracinę procedūrą ir pagrįstą santykinai maža šio banko rinkos dalimi, kad „ši galimybė patikrinti informacijos apie rinką tikslumą įgyjant papildomų žinių akivaizdžiai suteikia suinteresuotiesiems bankams konkurencinį pranašumą“.
1494
Taigi UniCredit ir Nomura neįrodė, kiek suinteresuotųjų bankų dydžio analizė turėjo reikšmės vertinant veiksmus, dėl kurių jiems prieštaraujama, t. y. veiksmus, susijusius su kainų derinimu, rinkos ar klientų pasidalijimu arba keitimusi neskelbtina komercine informacija.
1495
Vadinasi, UniCredit ir Nomura argumentus, susijusius su klaidingu EVO rinkos, taigi ir ginčijamo pažeidimo ekonominių aplinkybių, vertinimu, reikia atmesti kaip nepagrįstus.
1496
Vis dėlto ši išvada nepaneigia fakto, kad Komisija galėjo klaidingai įvertinti, ar kiekviena nagrinėjamų veiksmų rūšis ar net kiekvienas kritikuojamas pokalbis buvo pakankamai žalingi konkurencijai, kad būtų galima nagrinėjamus veiksmus, kaip visumą, kvalifikuoti kaip „ribojimą dėl tikslo“, o tai reikia išnagrinėti toliau.
3) Dėl „UniCredit“, „Nomura“ ir „Portigon“ kritikos dėl nepakankamo nagrinėjamų veiksmų žalingumo konkurencijai
1497
UniCredit savo ieškinio trečiajame pagrinde, Nomura savo ieškinio pirmajame ir antrajame pagrinduose ir Portigon savo ieškinio penktojo pagrindo pirmoje dalyje iš esmės teigia, kad ginčijamas vienas tęstinis pažeidimas nėra pakankamai žalingas konkurencijai, kad jį būtų galima kvalifikuoti kaip „ribojimą dėl tikslo“.
1498
Grįsdami savo kritiką bankai UniCredit, Nomura ir Portigon iš esmės teigia, kad visi pokalbiai, dėl kurių jiems priekaištaujama, arba jų dalis nepagrindžia Komisijos padarytų išvadų.
1499
Pirmiausia reikia priminti, viena vertus, kad vertinant, ar vienas tęstinis pažeidimas yra žalingas konkurencijai, būtina atsižvelgti į visus pažeidimą sudarančius veiksmus, ne tik į pokalbius, vykusius tais laikotarpiais, kai darant pažeidimą dalyvavo įmonės, ginčijančios tokį pažeidimo kvalifikavimą (žr. šio sprendimo 1441 punktą).
1500
Taigi šioje byloje ginčijamo vieno tęstinio pažeidimo kvalifikavimas kaip „ribojimo dėl tikslo“UniCredit, Nomura ir Portigon atžvilgiu bus vertinamas atsižvelgiant į nuo 2007 m. sausio 4 d. iki 2011 m. lapkričio 28 d. įvykusių apytiksliai 380 pokalbių, vertinamų kaip visuma, žalingumą, turint omenyje, viena vertus, pokalbius, kurių šie bankai neginčija arba juos ginčija nepagrįstai ir kurie dėl to turi būti laikomi galutinai kvalifikuotais, ir, kita vertus, šių bankų kritines pastabas, pareikštas dėl nedidelio jų skaičiaus.
1501
Šiuo klausimu pažymėtina, kad Portigon mano, jog „keitimasis konfidencialia informacija prieš aukcionus ir [per juos] gali būti laikomas ribojimu dėl tikslo“. Taigi iš 63 pokalbių, dėl kurių priekaištaujama šiam bankui, jis neginčija nė vieno, priskiriamo prie 1–3 kategorijų, ir ginčija tik 14 pokalbių, priskirtų prie 4 kategorijos, t. y. 2009 m. spalio 20 ir 21 d., 2009 m. lapkričio 6 d., 2010 m. sausio 14, 15 ir vasario 22 d., rugsėjo 9 ir lapkričio 17 d., taip pat du 2011 m. sausio 18 d. pokalbius bei 2011 m. balandžio 6, 11, 12 ir gegužės 18 d. pokalbius.
1502
Savo ruožtu iš 34 pokalbių, dėl kurių jam priekaištaujama, Nomura nesutinka su dvylika, būtent 2011 m. sausio 18 ir 26 d., vasario 3 ir 25 d., balandžio 5 ir 12 d., gegužės 3 ir 5 d., liepos 7 d., rugsėjo 28 d. ir lapkričio 2 d. pokalbius, suprasdamas, kad Bendrasis Teismas jau nusprendė, jog Komisija negalėjo jam priekaištauti dėl 2011 m. gegužės 18 d., birželio 22 d. ir spalio 4 d. pokalbių (žr. šio sprendimo 798 punktą).
1503
Be to, UniCredit ginčija septynis pokalbius, dėl kurių jam pagrįstai priekaištaujama, t. y. 2011 m. rugsėjo 26 ir 28 d., spalio 12 ir 19 d. bei lapkričio 2, 3 ir 28 d. pokalbius, nes, kaip žinoma, Bendrasis Teismas jau nusprendė, kad Komisija negalėjo prieš šį banką remtis 2011 m. spalio 4 d. pokalbiu (žr. šio sprendimo 798 punktą).
1504
Kita vertus, kaip Komisija teisingai nurodė ginčijamo sprendimo 532–544 konstatuojamosiose dalyse (žr. šio sprendimo 432–499 punktus), ginčijamas vienas tęstinis pažeidimas nulėmė įvairaus pobūdžio veiksmus, t. y. kainų nustatymą, asimetriškai didinantį EVO rinkos skaidrumą, prekybos strategijų derinimą ir keitimąsi neskelbtina informacija.
1505
Vadinasi, vertinimas, ar Komisija pagrįstai kvalifikavo ginčijamą vieną tęstinį pažeidimą kaip „ribojimą dėl tikslo“, nebus atliekamas, kaip, atrodo, ragina UniCredit, Nomura ir Portigon, vien atsižvelgiant į tai, kokį žalingą poveikį konkurencijai turėjo per nagrinėjamus pokalbius įvykęs keitimasis neskelbtina informacija, tačiau taip pat bus atsižvelgta ir į kitus per šiuos pokalbius atskleistus ir ankstesniame punkte nurodytus veiksmus.
1506
Šiuo klausimu, pirma, suformuotoje jurisprudencijoje nurodyta, kad ginčijamo sprendimo 535 konstatuojamojoje dalyje paminėti kainų nustatymo veiksmai yra ypač žalingi konkurencijai, nes gali sukelti kainų augimą arba gamybos, taigi ir pasiūlos, sumažėjimą, lemiančius blogą išteklių panaudojimą juos naudojančių įmonių ir vartotojų nenaudai (šiuo klausimu žr. 2008 m. lapkričio 20 d. Sprendimo Beef Industry Development Society ir Barry Brothers, C‑209/07, EU:C:2008:643, 17 ir 33 punktus; 2014 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo CB / Komisija, C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, 51 punktą; taip pat 2015 m. liepos 16 d. Sprendimo ING Pensii, C‑172/14, EU:C:2015:484, 32 punktą).
1507
Vadinasi, nagrinėjamu atveju Komisija galėjo nepadarydama klaidos nuspręsti, kad tokį žalingą poveikį turėjo ginčijamo sprendimo 1015 išnašoje nurodyti pokalbiai, po kurių suinteresuotųjų bankų prekiautojai sudarė, be kita ko, susitarimus, kuriais siekta išlyginti arba pakelti grąžos kreivę, siekiant savo naudai pakeisti EVO kainą pirminėje arba antrinėje rinkose (žr. ginčijamo sprendimo 498–502 konstatuojamąsias dalis ir šio sprendimo 418 punktą), arba keitėsi informacija apie suinteresuotųjų bankų prekiautojų aukciono pasiūlymų ar didesnės kainos pasiūlymų lygius arba kiekius (žr. ginčijamo sprendimo 506, 508 ir 512–514 konstatuojamąsias dalis ir šio sprendimo 419 punktą).
1508
Be to, kaip Komisija teisingai nurodo ginčijamo sprendimo 538 ir 542 konstatuojamosiose dalyse, tokie veiksmai buvo dar žalingesni dėl to, kad pirminėje rinkoje „kartelis faktiškai arba potencialiai kenkė skolos valdymo padaliniams, centrinių vyriausybių vardu organizuojantiems EVO aukcioną, taigi, netiesiogiai, ir atitinkamų valstybių ekonomikai“, dėl ko suinteresuotieji bankai „padidino savo galimybes gauti norimus EVO kiekius per aukcionus už mažesnę kainą, nei [jie] būtų turėję mokėti kitu atveju“.
1509
Tai konkrečiai taikytina, kiek tai susiję su Portigon dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiu, pokalbiams, įvykusiems 2009 m. lapkričio 5 d. (žr. ginčijamo sprendimo 275 konstatuojamąją dalį), 2009 m. lapkričio 30 d. (žr. 277 konstatuojamąją dalį), 2010 m. sausio 25 d. (žr. 280 konstatuojamąją dalį), 2010 m. vasario 3 d. (žr. 282 konstatuojamąją dalį), 2010 m. vasario 16 d. (žr. 285 konstatuojamąją dalį), 2010 m. balandžio 21 d. (žr. 289 konstatuojamąją dalį), 2010 m. balandžio 28 d., gegužės 18 d., birželio 28 d., liepos 1, 21 ir 28 d. (žr. 290 konstatuojamąją dalį), 2010 m. rugpjūčio 13 d. (žr. 291 ir 292 konstatuojamąsias dalis), 2010 m. rugsėjo 10 d. (žr. 295 konstatuojamąją dalį), 2010 m. rugsėjo 27 d. ir spalio 6 d. (žr. 296 konstatuojamąją dalį), 2010 m. spalio 7 d. (žr. 297 konstatuojamąją dalį), 2010 m. spalio 13 d. (žr. 298 konstatuojamąją dalį), 2010 m. spalio 14 d. (žr. 299 konstatuojamąją dalį), 2010 m. lapkričio 2 d. (žr. 301 konstatuojamąją dalį), 2010 m. lapkričio 4 d. (žr. 302 konstatuojamąją dalį), 2010 m. gruodžio 2 d. (žr. 304 konstatuojamąją dalį), 2011 m. sausio 6 d. (žr. 305 konstatuojamąją dalį), 2011 m. sausio 18 d. (žr. 307 konstatuojamąją dalį), 2011 m. sausio 25 d. (žr. 308 konstatuojamąją dalį), 2011 m. sausio 26 d. (žr. 309 konstatuojamąją dalį), 2011 m. vasario 3 d. (žr. 312 konstatuojamąją dalį), 2011 m. vasario 14 d. popietę (žr. 315 konstatuojamąją dalį), 2011 m. vasario 17 d. (žr. 316 konstatuojamąją dalį), 2011 m. vasario 25 d. (žr. 317 konstatuojamąją dalį), 2011 m. vasario 28 d. (žr. 318 konstatuojamąją dalį), 2011 m. balandžio 7 d. (žr. 322 konstatuojamąją dalį), 2011 m. balandžio 13 d. (žr. 325 konstatuojamąją dalį) ir 2011 m. birželio 1 d. (žr. 330 konstatuojamąją dalį). Kalbant būtent apie Nomura dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpį, tai galima pasakyti apie pokalbius, įvykusius 2011 m. sausio 18 d. (žr. ginčijamo sprendimo 307 konstatuojamąją dalį), 2011 m. sausio 25 d. (žr. 308 konstatuojamąją dalį), 2011 m. sausio 26 d. (žr. 309 konstatuojamąją dalį), 2011 m. vasario 3 d. (žr. 312 konstatuojamąją dalį), 2011 m. vasario 14 d. po pietų (žr. 315 konstatuojamąją dalį), 2011 m. vasario 17 d. (žr. 316 konstatuojamąją dalį), 2011 m. vasario 25 d. (žr. 317 konstatuojamąją dalį), 2011 m. vasario 28 d. po pietų (žr. 318 konstatuojamąją dalį), 2011 m. balandžio 7 d. (žr. 322 konstatuojamąją dalį), 2011 m. balandžio 13 d. (žr. 325 konstatuojamąją dalį), 2011 m. gegužės 3 d. (žr. 327 konstatuojamąją dalį), 2011 m. gegužės 5 d. (žr. 328 konstatuojamąją dalį), 2011 m. birželio 1 d. (žr. 330 konstatuojamąją dalį), 2011 m. liepos 7 d. (žr. 335 konstatuojamąją dalį), 2011 m. liepos 20 d. (žr. 337 konstatuojamąją dalį), 2011 m. rugpjūčio 22 d. (žr. 338 konstatuojamąją dalį), 2011 m. rugsėjo 6 d. (žr. 340 konstatuojamąją dalį), 2011 m. rugsėjo 26 d. (žr. 342 konstatuojamąją dalį), 2011 m. spalio 12 d. (žr. 345 konstatuojamąją dalį), 2011 m. spalio 19 d. (žr. 346 konstatuojamąją dalį), 2011 m. lapkričio 2 d. (žr. 347 konstatuojamąją dalį), 2011 m. lapkričio 3 d. (žr. 348 konstatuojamąją dalį) ir 2011 m. lapkričio 28 d. (žr. 349 konstatuojamąją dalį). Be to, tą patį galima pasakyti, kalbant būtent apie UniCredit dalyvavimo darant minėtą pažeidimą laikotarpį, apie pokalbius, įvykusius 2011 m. rugsėjo 26 d. (žr. 342 konstatuojamąją dalį), 2011 m. spalio 12 d. (žr. 345 konstatuojamąją dalį), 2011 m. spalio 19 d. (žr. 346 konstatuojamąją dalį), 2011 m. lapkričio 2 d. (žr. 347 konstatuojamąją dalį), 2011 m. lapkričio 3 d. (žr. 348 konstatuojamąją dalį) ir 2011 m. lapkričio 28 d. (žr. 349 konstatuojamąją dalį).
1510
Antra, labai žalinga konkurencijai galima laikyti klientų skirstymo praktiką, Komisijos įžvelgtą ginčijamo sprendimo 535 konstatuojamojoje dalyje bei 1017 išnašoje (šiuo klausimu žr. 2008 m. lapkričio 20 d. Sprendimo Beef Industry Development Society ir Barry Brothers, C‑209/07, EU:C:2008:643, 17 ir 33 punktus; 2014 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo CB / Komisija, C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, 51 punktą; 2015 m. liepos 16 d. Sprendimo ING Pensii, C‑172/14, EU:C:2015:484, 32 punktą ir 2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimo European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, 163 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
1511
Tai konkrečiai taikytina, kiek tai susiję būtent su Portigon dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiu, pokalbiams, įvykusiems 2010 m. vasario 3 d. (žr. ginčijamo sprendimo 282 konstatuojamąją dalį), 2010 m. spalio 7 d. (žr. 297 konstatuojamąją dalį), 2010 m. gruodžio 2 d. (žr. 304 konstatuojamąją dalį), 2011 m. vasario 17 d. (žr. 316 konstatuojamąją dalį), 2011 m. balandžio 7 d. (žr. 322 konstatuojamąją dalį), 2011 m. gegužės 3 d. (žr. 327 konstatuojamąją dalį) ir 2011 m. birželio 1 d. (žr. 330 konstatuojamąją dalį), paskui, kiek tai susiję būtent su UniCredit dalyvavimo darant minėtą pažeidimą laikotarpiu, pokalbiams, įvykusiems 2011 m. vasario 17 d. (žr. 316 konstatuojamąją dalį), 2011 m. balandžio 7 d. (žr. 322 konstatuojamąją dalį), 2011 m. gegužės 3 d. (žr. 327 konstatuojamąją dalį), 2011 m. birželio 1 d. (žr. 330 konstatuojamąją dalį), 2011 m. spalio 12 d. (žr. 345 konstatuojamąją dalį) ir 2011 m. lapkričio 3 d. (žr. 348 konstatuojamąją dalį), galiausiai, kiek tai susiję būtent su UniCredit dalyvavimo darant minėtą pažeidimą laikotarpiu, pokalbiams, įvykusiems 2011 m. spalio 12 d. (žr. 345 konstatuojamąją dalį) ir 2011 m. lapkričio 3 d. (žr. 348 konstatuojamąją dalį).
1512
Trečia, suformuotoje jurisprudencijoje nustatyta, kad keitimasis informacija, dėl kurio gali sumažėti arba išnykti suinteresuotųjų šalių netikrumas dėl to, kada, kokiu mastu ir kaip atitinkamos įmonės pakeis savo veiksmus rinkoje, yra pakankamai žalingas konkurencijai, todėl tirti jo poveikio nereikia (šiuo klausimu žr. 2023 m. sausio 12 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 115 ir 116 punktus bei juose nurodytą jurisprudenciją).
1513
Vis dėlto, kaip konstatuota šio sprendimo 1486 punkte, Komisija pagrįstai nusprendė, kad medianinės kainos, informacija apie parduotą obligacijų kiekį, grąžos kreivės, prekybos pozicijos, sindikato kainų nustatymo laikas ir informacija apie didesnės kainos pasiūlymus yra nevieša ir neskelbtina informacija, galinti suteikti jos turėtojams pranašumą EVO rinkoje – tiek pirminėje, tiek antrinėje – ir pirmiausia sumažinti šiai rinkai būdingą neapibrėžtumą.
1514
Taigi ginčijamo sprendimo 536–539 konstatuojamosiose dalyse Komisija teisingai pabrėžė, kad dėl reguliaraus keitimosi šia informacija ribotame suinteresuotųjų bankų rate padidėjo EVO rinkos skaidrumas, ir tai buvo naudinga tik šiems septyniems bankams, bet nenaudinga visiems kitiems bankams. Dėl to šio keitimosi informacija metu susidarė tik jiems naudinga informuotumo asimetrija, padėjusi „sumažinti tam tikrą netikrumą rinkoje ir konkurencinę įtampą tarp bankų, kuri būtų buvusi, jei ši informacija nebūtų buvusi atskleista“, ir galiausiai suteikusi jiems tam tikrą konkurencinį pranašumą prieš konkurentus (šiuo klausimu žr. 2023 m. sausio 12 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 203 punktą).
1515
Iš to matyti, kad, turint omenyje SESV 101 straipsnyje įtvirtintą savarankiškumo reikalavimą (2023 m. sausio 12 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 202 punktas), šio sprendimo 1513 punkte minimas keitimasis informacija, įvykęs per pokalbius, dėl kurių priekaištaujama suinteresuotiesiems bankams, yra pakankamai žalingas konkurencijai, kad prisidėtų prie ginčijamo vieno tęstinio pažeidimo, kaip visumos, kvalifikavimo kaip „ribojimo dėl tikslo“.
1516
Šiuo klausimu UniCredit, Nomura ir Portigon negali pagrįstai priekaištauti Komisijai dėl to, kad ji nepaisė 2019 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija (T‑105/17, EU:T:2019:675) 186–193 punktuose suformuluotų išvadų.
1517
Viena vertus, tuose punktuose Bendrasis Teismas visiškai nekonstatavo, kad atitinkama informacija, kuria buvo keičiamasi, t. y. informacija, susijusi su prekybos pozicijomis eurais nominuotų palūkanų normų išvestinių finansinių priemonių sektoriuje, negalėjo sumažinti ar pašalinti atitinkamos rinkos neapibrėžtumo laipsnio. Iš tiesų Bendrasis Teismas apsiribojo konstatavimu, kad Komisija tinkamai teisiškai neįrodė, jog taip buvo nagrinėjamu atveju (2019 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, 188 ir 191 punktai).
1518
Kita vertus, iš šio sprendimo 1513 ir 1514 punktų matyti, kad Komisija pabrėžė, jog informacija, kuria buvo keičiamasi nagrinėjamu atveju, suteikė prekiautojams informacinį pranašumą, dėl kurio jie galėjo atitinkamai pakoreguoti savo prekybos strategijas, ir dėl to sumažėjo arba išnyko neapibrėžtumo lygis EVO rinkoje.
1519
Galiausiai reikėtų pažymėti, kad suinteresuotųjų bankų įgyvendinti veiksmai vyko bankams palaikant ryšius tarpusavyje, ir visi šie bankai, išskyrus Portigon, tvirtino arba bent jau neginčijo savo, kaip rinkos formuotojų, statuso antrinėje EVO rinkoje, o tai reiškė, kad jie turėjo sudaryti ypač didelį kiekį sandorių, kad jų įsigytas turtas būtų likvidus (žr. ginčijamo sprendimo 559 konstatuojamąją dalį).
1520
Vis dėlto Bendrasis Teismas jau turėjo progą pažymėti, kad ši aplinkybė reiškia, jog konkurencijos taisyklių rinkoje laikymosi požiūriu ypač svarbu, kad rinkos formuotojai kainas nustatytų savarankiškai (2019 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, 145 punktas); beje, šią aplinkybę Komisija iš esmės pripažino ginčijamo sprendimo 562 konstatuojamojoje dalyje.
1521
Taigi Komisija nepadarė klaidos, kai nustatė, kad ginčijamas vienas tęstinis pažeidimas, vertinamas kaip visuma, buvo toks žalingas, kad jį galima laikyti „ribojimu dėl tikslo“.
1522
Kitais UniCredit, Nomura ir Portigon pateiktais argumentais negalima paneigti šios išvados.
1523
Pirma, dėl šių bankų argumentų, grindžiamų tam tikrų pokalbių antikonkurencingumo nebuvimu ar net nepakankamu kenksmingumu konkurencijai, šio sprendimo 1509 ir 1511 punktuose jau konstatuota, kad siekdama pagrįsti ginčijamo vieno tęstinio pažeidimo kvalifikavimą kaip „ribojimą dėl tikslo“ Komisija galėjo pagrįstai remtis Portigon atžvilgiu – 2011 m. sausio 18 d. pokalbiu, Nomura atžvilgiu – 2011 m. sausio 18 d. ir 26 d., 2011 m. vasario 3 d., 2011 m. gegužės 3 d. ir 5 d., 2011 m. liepos 7 d. ir 2011 m. lapkričio 2 d. pokalbiais ir UniCredit atžvilgiu – 2011 m. rugsėjo 26 d., 2011 m. spalio 12 d. ir 19 d. bei 2011 m. lapkričio 2, 3 ir 28 d. pokalbiais.
1524
Kalbant apie kitus pokalbius, kuriuos šie bankai nuolat ginčija, svarbu atkreipti dėmesį į tai, kas išdėstyta toliau.
1525
Išskyrus 2010 m. rugsėjo 9 d. pokalbį, kuriuo Komisija rėmėsi tik ginčijamo pažeidimo kontekstui apibūdinti (žr. ginčijamo sprendimo 294 konstatuojamąją dalį ir šio sprendimo 875 punktą), iš 663 ir 664 punktų (2011 m. vasario 25 d. pokalbis, kurį ginčija Portigon), 669 ir 670 punktų (2011 m. balandžio 5 d. pokalbis, kurį ginčija Nomura), 676 punkto (2011 m. balandžio 12 d. pokalbis, kurį ginčijo Nomura ir Portigon), 721 ir 736 (2011 m. rugsėjo 28 d. pokalbis, kurį ginčijo UniCredit ir Nomura), 818 punkto (2009 m. spalio 20 d. pokalbis, kurį ginčija Portigon), 827 punkto (2009 m. spalio 21 d. pokalbis, kurį ginčija Portigon), 832 punkto (2009 m. lapkričio 6 d. pokalbis, kurį ginčija Portigon), 852 punkto (2010 m. sausio 14 d. pokalbis, kurį ginčija Portigon), 871 punkto (2010 m. vasario 22 d. pokalbis, kurį ginčija Portigon), 883 punkto (2010 m. lapkričio 17 d. pokalbis, kurį ginčija Portigon), 899 punkto (2011 m. balandžio 6 d. pokalbis, kurį ginčija Portigon) ir 905 punkto (2011 m. balandžio 11 d. pokalbis, kurį ginčija Portigon) matyti, kad Komisija pagrįstai nusprendė, jog UniCredit, Nomura ir Portigon ginčijami pokalbiai buvo antikonkurenciniai.
1526
Be to, kaip matyti iš ankstesniame šio sprendimo punkte nurodytų punktų, per 2009 m. spalio 20 d. ir lapkričio 6 d., 2010 m. sausio 14 d., vasario 22 d. ir lapkričio 17 d., vasario 25 d., balandžio 5, 11 ir 12 d. bei 2011 m. rugsėjo 28 d. įvykusius pokalbius bent iš dalies buvo keičiamasi informacija, susijusia arba su suinteresuotųjų bankų taikomomis medianinėmis kainomis, arba su jų parduotais kiekiais, arba su jų grąžos kreivėmis, arba su jų prekybos pozicijomis, arba su jų pateiktų pasiūlymų ar didesnės kainos pasiūlymų lygiais.
1527
Šio sprendimo 1515 punkte buvo konstatuota, kad keitimasis tokia informacija yra žalingas konkurencijai tiek, kad dėl jo galima ginčijamą vieną tęstinį pažeidimą kvalifikuoti kaip „ribojimą dėl tikslo“.
1528
Be to, 2009 m. spalio 21 d., 2010 m. vasario 15 d. ir 2011 m. balandžio 6 d. pokalbiai buvo susiję su informacija apie sindikato kainos nustatymo laiką arba apie pagrindinių maklerių paslaugas skolos valdymo padaliniams valstybėse narėse emitentėse.
1529
Atsižvelgiant į konfidencialumo įsipareigojimus, kuriuos pagrindiniai makleriai privalo vykdyti palaikydami ryšius ir kuriuos Komisija nurodė ginčijamo sprendimo 33 konstatuojamojoje dalyje, o UniCredit, Nomura ir Portigon jų neginčijo, tokios informacijos perdavimas ir gavimas reiškia šių įsipareigojimų pažeidimą, galintį iš esmės pakeisti atitinkamų EVO išleidimo procesą, nepriklausomai nuo to, ar jos buvo išleistos sindikato, ar aukciono būdu.
1530
Antra, kalbant apie UniCredit argumentą, kad suinteresuotieji bankai, keisdamiesi informacija, galėjo pasiūlyti palankesnes kainas savo klientams, reikia pažymėti, kad šis argumentas grindžiamas prielaida, jog ginčijamas pažeidimas vyko tik antrinėje EVO rinkoje, nors buvo susijęs su visa šių obligacijų rinka – tiek pirmine, tiek antrine. Vadinasi, šiame argumente neatsižvelgiama į šio keitimosi informacija pasekmes pirminei rinkai.
1531
Be to, tas pats argumentas nekelia pagrįstų abejonių dėl šio keitimosi informacija žalingumo konkurencijai atitinkamoje rinkoje (2023 m. sausio 12 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 205 punktas) ir konkrečiai suinteresuotųjų bankų konkurentams bei jų klientams.
1532
Trečia, Nomura negali pagrįstai remtis tuo, kad ginčijamo vieno tęstinio pažeidimo kvalifikavimas kaip „ribojimo dėl tikslo“ turėtų būti grindžiamas „didele tvirta ir patikima patirtimi“ šioje srityje arba nepriklausomų autorių atliktais tyrimais ar ekonominėmis ataskaitomis.
1533
Iš tikrųjų, kaip jau paminėta šio sprendimo 1413 punkte, Teisingumo Teismas aiškiai nurodė, kad nėra reikalavimo, jog tokio pat pobūdžio elgesys kaip tas, kurį Komisija turi kvalifikuoti konkrečioje byloje, turėtų būti anksčiau Komisijos pasmerktas, kad galėtų būti laikomas konkurencijos ribojimu dėl tikslo.
1534
Panašiai negalima remtis argumentu, grindžiamu tyrimų ar ekonominių ataskaitų egzistavimu, nebent veiksmų, už kuriuos dar neskirta sankcija, kvalifikavimas kaip „ribojimo dėl tikslo“ priklausytų nuo visiškai atsitiktinės aplinkybės.
1535
Kaip buvo nurodyta šio sprendimo 1414 punkte, kvalifikuojant „ribojimą dėl tikslo“, vienintelis svarbus veiksnys yra individualus ir išsamus atitinkamos praktikos nagrinėjimas, kuris turi parodyti, kad ji yra pakankamai žalinga.
[Praleista]
4) Dėl „UniCredit“, „Nomura“ ir „Portigon“ kritikos, grindžiamos nagrinėjamų veiksmų poveikio nebuvimu
[Praleista]
1547
Iš to matyti, kad Portigon savo ieškinio penktojo pagrindo pirmos dalies antrajame argumente negali pagrįstai priekaištauti Komisijai dėl to, kad ji nenurodė motyvų šiuo klausimu.
1548
Bet kuriuo atveju reikia pažymėti, kad UniCredit teiginys, jog nagrinėjami veiksmai paveikė ne visus EVO antrinės rinkos klientus, o tik tam tikrus konkrečius EVO pirkėjus, yra nereikšmingas.
1549
Iš tikrųjų SESV 101 straipsnio 1 dalimi, kaip ir kitomis Sutartyje nustatytomis konkurencijos taisyklėmis, siekiama apsaugoti ne tik tiesioginius tam tikrų nustatytų ūkio subjektų interesus, bet ir rinkos struktūrą, o kartu ir pačią konkurenciją (šiuo klausimu žr. 2015 m. kovo 19 d. Sprendimo Dole Food ir Dole Fresh Fruit Europe / Komisija, C‑286/13 P, EU:C:2015:184, 125 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
1550
Taip pat reikia pažymėti, jog šio sprendimo 1543 punkte minima ekonometrinė analizė, kuria grindžiamas Nomura teiginys, kad nagrinėjami veiksmai neturėjo jokio poveikio, yra susijusi tik su šio banko veikla pirminėje rinkoje, t. y. jo dalyvavimu EVO aukcionuose, nors, viena vertus, pažeidimas, dėl kurio jam priekaištaujama, taip pat susijęs su antrine rinka, kurioje Nomura veikė lygiagrečiai, ir, kita vertus, pirminė ir antrinė EVO rinkos yra tarpusavyje susijusios (žr. ginčijamo sprendimo 45–50 konstatuojamąsias dalis).
1551
Dėl to UniCredit, Nomura ir Portigon argumentai, grindžiami įrodymų dėl nagrinėjamų veiksmų antikonkurencinio poveikio trūkumu, turi būti atmesti kaip nepagrįsti.
5) Išvada dėl ginčijamo vieno tęstinio pažeidimo kvalifikavimo kaip „ribojimo dėl tikslo“
1552
Iš visko, kas išdėstyta, matyti, kad ginčijamo sprendimo 532–544 konstatuojamosiose dalyse Komisija teisingai kvalifikavo ginčijamą vieną tęstinį pažeidimą kaip „ribojimą dėl tikslo“.
1553
Vadinasi, UniCredit ieškinio trečiąjį, ketvirtąjį ir penktąjį pagrindus, Nomura ieškinio pirmąjį ir antrąjį pagrindus ir Portigon ieškinio penktojo pagrindo pirmą dalį reikia atmesti kaip nepagrįstus.
1554
Atmetus šiuos pagrindus matyti, kad UniCredit ieškinio pirmasis pagrindas, susijęs su motyvavimo trūkumu, nes nebuvo apibrėžta atitinkama rinka ar rinkos, kuriose padarytas ginčijamas pažeidimas, taip pat yra nepagrįstas.
1555
Iš tikrųjų, viena vertus, Komisija yra įpareigota apibrėžti rinką priimdama sprendimą pagal SESV 101 straipsnį tik tada, kai, to nepadarius, neįmanoma nustatyti, ar nagrinėjamas susitarimas ar suderinti veiksmai gali paveikti valstybių narių tarpusavio prekybą ir ar jų tikslas arba poveikis yra konkurencijos trukdymas, ribojimas ar iškraipymas (šiuo klausimu žr. 2016 m. vasario 29 d. Sprendimo EGL ir kt. / Komisija, T‑251/12, nepaskelbtas Rink., EU:T:2016:114, 34 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
1556
Kita vertus, kai, kaip nagrinėjamu atveju, Komisija konstatuoja pažeidimą, kurio tikslas – konkurencijos ribojimas visoje Sąjungos teritorijoje, tokiam konkurencijos ribojimui konstatuoti nebūtina iš anksto apibrėžti geografinę rinką (šiuo klausimu žr. 1998 m. gegužės 14 d. Sprendimo Enso Española / Komisija, T‑348/94, EU:T:1998:102, 232 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
1557
UniCredit visiškai neteigė, kad neįmanoma nustatyti, ar ginčijamas pažeidimas galėjo paveikti valstybių narių prekybą, neapibrėžus atitinkamos rinkos ar rinkų, kuriose jis buvo padarytas.
[Praleista]
5.
Dėl pagrindų, grindžiamų klaidomis, padarytomis konstatuojant Komisijos teisėtą interesą nustatyti, kad „Natixis“, „BofA“ ir „Portigon“ padarė ginčijamą pažeidimą
a)
Dėl pagrindų, grindžiamų Reglamento Nr. 1/2003 7 straipsnio 1 dalies pažeidimu, nes Komisija neįrodė teisėto intereso nustatyti, kad „Natixis“, „BofA“ ir „Portigon“ padarė ginčijamą pažeidimą
[Praleista]
1) Dėl pagrindų, grindžiamų tuo, kad Komisija neturėjo teisėto intereso nustatyti, jog „Natixis“ ir „BofA“ padarė ginčijamą pažeidimą
i) Dėl „Natixis“ ieškinio trečiojo pagrindo pirmos dalies, grindžiamos pareigos motyvuoti pažeidimu
[Praleista]
1583
Viena vertus, nors pagal Reglamento Nr. 1/2003 7 straipsnio 1 dalį reikalaujama įrodyti teisėtą interesą nustatyti pažeidimą, kurio atžvilgiu Komisijos įgaliojimams skirti sankcijas suėjo senatis, vis dėlto Komisija neprivalo labiau motyvuoti savo sprendimo remdamasi savo ankstesne sprendimų praktika, konkrečiai nurodydama priežastis, kodėl priėmė kitokį sprendimą nei ankstesnėje byloje, kurioje buvo panaši ar identiška situacija arba tie patys rinkos dalyviai (šiuo klausimu žr. 2005 m. gruodžio 14 d. Sprendimo General Electric / Komisija, T‑210/01, EU:T:2005:456, 513 punktą).
1584
Būtent konkrečiomis kiekvienos bylos aplinkybėmis Komisija, naudodamasi turima diskrecija, turi spręsti dėl konkrečios įmonės padaryto pažeidimo nustatymo prasmingumo ir išsaugoti konkurencijos teisės veiksmingumą (pagal analogiją žr. 2012 m. kovo 29 d. Sprendimo Telefónica ir Telefónica de España / Komisija, T‑336/07, EU:T:2012:172, 357 punktą).
1585
Be to, ginčijamo sprendimo 787–791 konstatuojamosiose dalyse Komisija aiškiai atsakė į Natixis ir BofA argumentus dėl jos ankstesnės sprendimų praktikos.
1586
Kita vertus, tai, kad nėra gairių, kuriose būtų išdėstytos išsamios Reglamento Nr. 1/2003 7 straipsnio 1 dalies taikymo taisyklės, taip pat nėra pagrindas nustatyti Komisijai griežtesnę pareigą motyvuoti. Natixis nepateikė jokių argumentų šiam teiginiui pagrįsti.
1587
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Natixis ieškinio trečiojo pagrindo pirma dalis turi būti atmesta kaip nepagrįsta.
ii) Dėl „Natixis“ ieškinio pirmojo pagrindo ir trečiojo pagrindo antros dalies bei „BofA“ ieškinio antrojo pagrindo, grindžiamų tuo, kad motyvai, kuriais grindžiamas Komisijos teisėtas interesas nustatyti, jog „Natixis“ ir „BofA“ padarė ginčijamą pažeidimą, yra nepagrįsti
1588
Pirma, Natixis savo ieškinio pirmajame pagrinde ir BofA savo ieškinio antrojo pagrindo pirmoje dalyje iš esmės tvirtina, kad Komisija, nustatydama jų padarytą pažeidimą, pažeidė Reglamento Nr. 1/2003 7 straipsnio 1 dalį. Jų teigimu, Komisija negali įrodyti teisėto intereso nustatyti ginčijamą pažeidimą remdamasi bendrais pagrindais, nepagrįsdama šio intereso įrodymais, susijusiais su konkrečiomis ginčijamo pažeidimo aplinkybėmis, ir konkrečiais su atitinkama įmone susijusiais įrodymais, antraip poreikis įrodyti šį interesą netektų prasmės.
1589
Šiuo klausimu, Natixis ir BofA teigimu, keturios ginčijamo sprendimo 781–784 konstatuojamosiose dalyse nurodytos priežastys, išdėstytos šio sprendimo 1575–1579 punktuose, nepadeda įrodyti teisėto intereso joms priekaištauti dėl ginčijamo pažeidimo. Nors jos neginčija, kad Komisija gali atlikti bendrą jos nurodytų veiksnių įvertinimą, vis dėlto mano, kad nagrinėjamu atveju šie veiksniai tokio intereso neįrodo nei atskirai, nei kartu.
1590
Antra, ieškinio trečiojo pagrindo antroje dalyje bankas Natixis iš esmės teigia, kad ginčijamu sprendimu pažeidžiamas proporcingumo principas, nes siekiant, kad būtų veiksmingai įgyvendintos Sąjungos konkurencijos taisyklės, nebuvo būtina nustatyti ginčijamo pažeidimo, dėl kurio jam priekaištaujama, o jam kilusios nepalankios pasekmės, susijusios su rizika jo reputacijai ir ieškiniais dėl žalos atlyginimo, yra neproporcingos.
1591
Trečia, ieškinio antrojo pagrindo antroje dalyje bankas BofA priduria, kad ginčijamo sprendimo motyvai turėjo būti įvertinti atsižvelgiant į aplinkybes, susijusias su teisinio saugumo ir jo teisės į gynybą paisymo principais, o Komisija to nepagrįstai nepadarė.
1592
Konkrečiai BofA nurodo, kad nors ankstesnė Komisijos sprendimų praktika kitose bylose jai nėra privaloma, iš ankstesnių sprendimų vis dėlto matyti, kad anksčiau Komisija susilaikydavo nuo pažeidimo konstatavimo, jei įmonė neturėjo teisėto intereso.
1593
Pagal Reglamento Nr. 1/2003 7 straipsnio 1 dalies paskutinį sakinį Komisija gali konstatuoti, kad pažeidimas padarytas praeityje, jeigu ji turi teisėtą interesą tai daryti.
1594
Nagrinėjamu atveju Komisija nustatė, kad dėl keturių priežasčių, nurodytų ginčijamo sprendimo 781–784 konstatuojamosiose dalyse, ji turėjo teisėtą interesą konstatuoti Natixis ir BofA padarytą pažeidimą.
1595
Šie keturi motyvai grindžiami tuo, kad, pirma, Natixis ir BofA dalyvavo darant tą patį vieną tęstinį pažeidimą kaip ir kiti suinteresuotieji bankai, antra, kad jų įtraukimas į ginčijamą sprendimą ir jų veiksmų aprašymas buvo būtini siekiant paaiškinti bendrą ginčijamo pažeidimo veikimą ir visą jo apimtį, trečia, kad veiksmai, dėl kurių šiems bankams prieštaraujama, buvo labai sunkūs, ir galiausiai, ketvirta, kad, konstatavus pažeidimą, nuo jo nukentėję asmenys gali reikalauti žalos atlyginimo teisme, o Komisija – jei atitinkamas bankas ateityje padarytų panašų pažeidimą, pripažinti jo veiksmus recidyvu.
1596
Šiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas mano, kad kartu paimtų pirmųjų trijų Komisijos pateiktų motyvų pakanka, kad būtų įrodytas šios institucijos teisėtas interesas nustatyti ginčijamą Natixis ir BofA padarytą pažeidimą.
1597
Dėl pirmųjų dviejų pagrindų Komisija ginčijamo sprendimo 796–801 konstatuojamosiose dalyse teisingai nurodo, kad nustačius, jog Natixis ir BofA padarė ginčijamą pažeidimą, tapo paprasčiau įrodyti kiekvieno banko prekiautojų slaptų pokalbių dažnumą, jų santykių ir tęstinį šio pažeidimo pobūdį.
1598
Konkrečiai ginčijamo sprendimo 798 konstatuojamojoje dalyje, kalbant apie BofA, Komisija galėjo nepadarydama klaidos nuspręsti, kad, atsižvelgiant į tai, jog BofA prekiautojo aktyvus dalyvavimas pokalbių svetainėje CODS & CHIPS sustiprino prekiautojų tarpusavio priklausomybę siekiant palaikyti jų slaptus susitarimus ir gauti iš to naudos, BofA įtraukimas į ginčijamą sprendimą padėjo įrodyti ypatingą prekiautojų santykių pobūdį ir jų bendravimo reguliarumą.
1599
Panašiai ginčijamo sprendimo 801 konstatuojamojoje dalyje, susijusioje su Natixis, Komisija, siekdama pabrėžti ginčijamo pažeidimo tęstinį pobūdį, pagrįstai rėmėsi, be kita ko, nepertraukiamu jo prekiautojo dalyvavimu aptariamose pokalbių svetainėse, nepaisant to, kad keitėsi jo darbdaviai.
1600
Šiomis aplinkybėmis Natixis ir BofA negali pagrįstai teigti, kad jų įvardijimas ginčijamame sprendime buvo nereikšmingas ir iš esmės neprisidėjo prie ginčijamo pažeidimo nustatymo arba pažeidimo masto išaiškinimo.
1601
Pripažintina, kad Komisija galėjo pasinaudoti pirma minėtais duomenimis, susijusiais su Natixis ir BofA dalyvavimu, nusprendusi ginčijamame sprendime išlaikyti šių bankų anonimiškumą arba susilaikyti nuo išvados, kad jie padarė ginčijamą pažeidimą.
1602
Vis dėlto, priešingai, nei teigia Natixis ir BofA, Komisija visiškai neprivalo įrodyti būtinybės konstatuoti pažeidimą, kuriam yra suėjęs jos įgaliojimų skirti baudą senaties terminas. Reglamento Nr. 1/2003 7 straipsnio 1 dalyje tik reikalaujama įrodyti teisėtą interesą konstatuoti pažeidimą, nenustatant pareigos įrodyti tokio konstatavimo būtinybę. Įpareigojimas Komisijai įrodyti būtinybę nustatyti nagrinėjamą pažeidimą reikštų nepagrįstą įrodinėjimo pareigos padidinimą, o tai prieštarautų tame straipsnyje nustatytoms sąlygoms.
1603
Bet kuriuo atveju Bendrasis Teismas jau yra nusprendęs, kad aplinkybė, jog ankstesniuose sprendimuose Komisija nepripažino įmonių atsakingomis už lygiavertį elgesį, negali sukurti teisėto lūkesčio, kad ši institucija ateityje susilaikys nuo persekiojimo ir baudimo už tokį elgesį, jei Komisijos atliktas sprendimų praktikos pakeitimas, darant prielaidą, kad jis įvyko, yra pagrįstas teisingu atitinkamų teisės nuostatų taikymo srities aiškinimu (šiuo klausimu žr. 2010 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Deltafina / Komisija, T‑29/05, EU:T:2010:355, 428 punktą).
1604
Vadinasi, tik tai, kad Komisija galėjo nenustatyti, jog ieškovai padarė ginčijamą pažeidimą, nepaneigia jos teisėto intereso tai padaryti.
1605
Dėl trečiojo motyvo, susijusio su šių bankų veiksmų sunkumu, pabrėžtu ginčijamo sprendimo 783 konstatuojamojoje dalyje, pažymėtina, kad Komisija pagrįstai nusprendė, kad šis pažeidimas buvo ypač sunkus, atsižvelgiant į atitinkamą sektorių ir į finansų krizės, kurioje jis pasireiškė, aplinkybes.
1606
Šiuo klausimu Natixis ir BofA negali naudingai remtis mažesniu, palyginti su kitais susijusiais bankais, jų dalyvavimo darant aptariamą pažeidimą laipsniu. Darant ginčijamą pažeidimą Natixis dalyvavo šiek tiek ilgiau nei vienus metus ir penkis mėnesius, o BofA – šiek tiek ilgiau nei vienus metus ir devynis mėnesius, todėl iš Komisijos negalima reikalauti jų neįtraukti į ginčijamą sprendimą ir nenustatyti, kad jie padarė tą pažeidimą.
1607
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Natixis ir BofA nepagrįstai priekaištauja Komisijai, kad ši, konstatuodama teisėtą interesą nustatyti, kad jie padarė ginčijamą pažeidimą, rėmėsi tik bendraisiais pagrindais.
1608
Taigi, nesant būtinybės nagrinėti ketvirtojo Komisijos nurodyto motyvo pagrįstumo, Komisija teisiškai tinkamai įrodė, kad egzistuoja teisėtas interesas nustatyti, kad Natixis ir BofA padarė ginčijamą pažeidimą.
1609
Kiti Natixis ir BofA argumentai nepaneigia šios išvados.
1610
Pirma, dėl Natixis argumentų reikia pažymėti, kad jis negalėjo pagrįstai remtis proporcingumo principo pažeidimu, nes bendradarbiavo pagal pranešimą dėl atleidimo nuo baudų, bet, atsižvelgiant į pasibaigusį Komisijos įgaliojimų skirti baudą senaties terminą, iš to negavo jokios naudos.
1611
Nors tiesa, kad, nesumažinus baudos, už Natixis bendradarbiavimo pastangas nebus atlyginta, vis dėlto Komisija ginčijamo sprendimo 803 ir 804 konstatuojamosiose dalyse iš esmės teisingai priminė, kad pranešime dėl atleidimo nuo baudų nenumatyta įmonės galimybė išvengti atsakomybės už nustatytą pažeidimą.
1612
Iš tikrųjų šiame pranešime nustatyta sistema, pagal kurią bendrovėms, bendradarbiavusioms Komisijai atliekant tyrimą, gali būti atlyginama tik atleidžiant jas nuo baudų arba sumažinant šios baudos dydį (visų pirma žr. minėto pranešimo 8 ir 23 punktus).
1613
Be to, ginčijamo sprendimo 804 konstatuojamojoje dalyje Komisija teisingai pažymėjo, kad įmonės, kurios bendradarbiauja pagal pranešimą dėl atleidimo nuo baudų, tai daro kruopščiai apsvarsčiusios ir gerai išmanydamos savo elgesį, įskaitant jo trukmę. Taigi šios įmonės bendradarbiauja gerai žinodamos faktines aplinkybes ir ypač gerai susipažinusios su to pranešimo dėl atleidimo nuo baudų 36 punktu, pagal kurį Komisija nesprendžia, ar tenkinti prašymą, jei paaiškėja, kad jis susijęs su pažeidimais, kuriems taikomas Reglamento Nr. 1/2003 25 straipsnio 1 dalies b punkte nustatytas penkerių metų senaties terminas.
1614
Natixis taip pat negalėjo savo padėties palyginti su kitų pareiškėjų, prašiusių atleisti nuo baudos – RBS ir UBS – padėtimi, nes, kitaip nei jų atveju, Komisijos įgaliojimai skirti baudą Natixis buvo pasibaigę.
1615
Beje, kalbant apie tai, kad Natixis prašymo atleisti nuo baudos pateikimo stadijoje negalėjo tiksliai nustatyti, ar Komisijos įgaliojimai skirti jam baudą už dalyvavimą darant ginčijamą pažeidimą yra pasibaigę, pakanka priminti, kad šis netikrumas yra neatsiejama rizikos ir naudos analizės, atliekamos prieš įmonei priimant sprendimą, ar pateikti prašymą atleisti nuo baudos arba ją sumažinti, dalis, todėl aplinkybė, kuria remiasi Natixis, nesvarbi.
1616
Iš to matyti, kad Natixis bendradarbiavimas, net jei už jį nebuvo atlyginta kitaip, negali būti pagrindas paneigti Komisijos teisėtą interesą nustatyti, kad šis bankas padarė ginčijamą pažeidimą.
1617
Natixis juo labiau negali pagrįstai remtis ankstesne Komisijos sprendimų praktika taikant Reglamento Nr. 1/2003 7 straipsnio 1 dalį, kad galėtų kritikuoti ginčijamo sprendimo neproporcingumą ir teigti, jog „neįprastas“ Komisijos įgaliojimų vykdymas reiškia griežtą ginčijamos priemonės proporcingumo nagrinėjimą atsižvelgiant į aiškaus, nuspėjamo ir vienodo Sąjungos teisės taikymo svarbą.
1618
Kadangi šis argumentas grindžiamas Natixis ir kitų įmonių, dalyvaujančių ES konkurencijos teisės pažeidimų procedūrose, padėties palyginimu, jis turi būti atmestas, nes ankstesnė Komisijos sprendimų praktika nėra teisinis pagrindas, kuriuo remiamasi skiriant baudas ar nustatant konkurencijos teisės pažeidimus, ir yra tik orientacinio pobūdžio (pagal analogiją žr. 2009 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo Erste Group Bank ir kt. / Komisija, C‑125/07 P, C‑133/07 P, C‑135/07 P ir C‑137/07 P, EU:C:2009:576, 233 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
1619
Antra, kalbant apie BofA argumentus, reikia pasakyti, kad jis negali pagrįstai teigti, kad, tinkamai atsižvelgusi į teisinio saugumo ir jos teisės į gynybą paisymo principus ir turėdama galvoje laiką, praėjusį nuo jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą pabaigos iki ginčijamo sprendimo priėmimo, Komisija turėjo padaryti išvadą, jog nėra teisėto intereso nustatyti, kad šis bankas padarė tą pažeidimą.
1620
Šiuo klausimu reikia pasakyti, kad nors teisėtas interesas nustatyti ginčijamą pažeidimą turi būti konstatuojamas laikantis bendrųjų Sąjungos teisės principų, taip pat, konkrečiai kalbant, Komisijai neleidžiama neribotam laikui vilkinti savo įgaliojimų įgyvendinimo (šiuo klausimu žr. 1972 m. liepos 14 d. Sprendimo Geigy / Komisija, 52/69, EU:C:1972:73, 21 punktą ir 2002 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo Falck ir Acciaierie di Bolzano / Komisija, C‑74/00 P ir C‑75/00 P, EU:C:2002:524, 140 punktą), vis dėlto nagrinėjamu atveju negalima konstatuoti, kad dėl praėjusio laiko BofA gynyba tapo sudėtingesnė.
1621
Visų pirma, nors nuo BofA dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą pabaigos, t. y. 2008 m. lapkričio 6 d., iki prašymo pateikti informaciją apie šį pažeidimą gavimo, t. y. 2016 m. kovo 3 d., iš tiesų praėjo daugiau nei septyneri metai, vis dėlto reikėtų pažymėti, kad nuo 2015 m. rugsėjo 11 d., kai RBS pateikė oficialų prašymą atleisti nuo baudų, kaip apibrėžta pranešimo dėl atleidimo nuo baudų 14 punkte, iki minėto prašymo pateikti informaciją išsiuntimo BofA praėjo tik penki mėnesiai.
1622
Kadangi nuo BofA dalyvavimo darant pažeidimą pabaigos iki minėto oficialaus prašymo atleisti nuo baudos pateikimo praėjęs maždaug šešerių su puse metų laikotarpis visiškai negali būti prilygintas Komisijos aplaidumui ir juo negalima pagrįstai remtis prieš ją teigiant, kad buvo pažeista BofA teisė į gynybą, darytina išvada, kad šis bankas pats savanoriškai prisidėjo prie tokio ilgo laikotarpio susidarymo, sąmoningai slėpdamas informaciją apie nagrinėjamus veiksmus (šiuo klausimu žr. 2005 m. spalio 6 d. Sprendimo Sumitomo Chemical ir Sumika Fine Chemicals / Komisija, T‑22/02 ir T‑23/02, EU:T:2005:349, 91 punktą).
1623
Beje, kaip Komisija teisingai primena ginčijamo sprendimo 795 konstatuojamojoje dalyje, iš suformuotos jurisprudencijos matyti, kad pagal kiekvienai įmonei tenkančią bendrąją apdairumo pareigą BofA privalėjo užtikrinti, kad būtų tinkamai saugomi duomenys, leidžiantys atsekti jo veiklą, be kita ko, siekdamas turėti reikiamų įrodymų, jei būtų pradėtos teisminės ar administracinės procedūros (šiuo klausimu žr. 2018 m. liepos 12 d. Sprendimo Prysmian ir Prysmian Cavi e Sistemi / Komisija, T‑475/14, EU:T:2018:448, 101 punktą). Taigi, kadangi Komisija buvo pateikusi BofA prašymą suteikti informacijos, a fortiori jis turėjo būti dar rūpestingesnis ir imtis visų reikiamų priemonių, kad išsaugotų galbūt turimus įrodymus (šiuo klausimu žr. 2011 m. birželio 16 d. Sprendimo Heineken Nederland ir Heineken / Komisija, T‑240/07, EU:T:2011:284, 301 punktą; pagal analogiją taip pat žr. 2021 m. kovo 25 d. Sprendimo Xellia Pharmaceuticals ir Alpharma / Komisija, C‑611/16 P, EU:C:2021:245, 152 punktą).
1624
Paskui reikia pažymėti, kad BofA išsamiai nenurodė jei ne konkrečių trūkstamų įrodymų, tai bent jau incidentų, įvykių ar aplinkybių, dėl kurių jis negalėjo laikytis savo pareigos elgtis rūpestingai ir dėl kurių neva kilo sunkumų renkant išteisinamuosius įrodymus, kuriuos jis nurodo (šiuo klausimu žr. 2016 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Xellia Pharmaceuticals ir Alpharma / Komisija, T‑471/13, nepaskelbtas Rink., EU:T:2016:460, 358 punktą).
1625
Taip pat reikia pasakyti, kad nors BofA teigia, jog dėl praėjusio laiko jam tapo sunkiau perskaityti ir interpretuoti prekiautojų pokalbius, kuriais šioje byloje remiamasi kaip įrodymais, tai nepaneigia aplinkybės, kad šis bankas, kuris yra informuotas ir patyręs EVO sektoriaus dalyvis, nei savo rašytiniuose pareiškimuose, nei šiuo klausimu apklausiamas per posėdį, kaip pavyzdžio nenurodė jokios konkrečios situacijos, kai negalėjo pateikti vieno ar kelių pokalbių išaiškinimo arba kai nustatė didelį informacijos ar įrodymų trūkumą.
1626
Priešingai, BofA buvo suteikta galimybė remtis visais pranešimais, perduotais per pokalbių dieną, dėl kurios jam pareikšti prieštaravimai, kaip jis aiškiai patvirtino per teismo posėdį, kad nurodytų Komisijos nustatyto ginčijamo bendravimo kontekstą ir atskleistų savo vietą visame prekiautojų pokalbyje, todėl praėjęs laikas savaime negalėjo turėti didelės įtakos pokalbių supratimui.
1627
Be to, atsakant į BofA teiginį, kad jo supratimą apie pokalbius apsunkino tai, kad jis negalėjo susisiekti su buvusiu savo prekiautoju, kuris paliko šį banką prieš dešimt metų, reikia pasakyti, kad šis bankas nepateikė jokio ar prima facie įrodymo, įrodančio, kad iš tikrųjų bandė su juo susisiekti ir kad šis bandymas nebuvo sėkmingas.
1628
Galiausiai, kadangi BofA remiasi argumentais, kurie iš esmės grindžiami tuo, kad subjektai, prašantys atleisti nuo baudų, selektyviai pateikė turėtus įrodymus ir kad jų pareiškimų BofA atžvilgiu įrodomoji vertė buvo ribota, pakanka pažymėti, jog, viena vertus, praėjęs laikas neturi įtakos šiam selektyvumui ir, antra, BofA galėjo pateikti pastabas dėl visų bylos duomenų per administracinę procedūrą, todėl remiantis šiais argumentais negalima įrodyti ar patvirtinti jo teisės į gynybą pažeidimo.
1629
BofA argumentui, kad, atsižvelgiant į teisinio saugumo reikalavimus, Komisija ginčijamą sprendimą priėmė per vėlai, negalima pritarti, nes nagrinėjamoje byloje keliamas klausimas ne dėl Komisijos aplaidumo pradedant ar užbaigiant administracinę procedūrą, o tik dėl paprasto ir objektyvaus laiko tarpo, praėjusio nuo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą nutraukimo, netvirtinant, kad Komisija apie jį žinojo arba galėjo ar privalėjo žinoti tokiu momentu, kai būtų galėjusi savo veiksmus pradėti anksčiau (šiuo klausimu žr. 2005 m. spalio 6 d. Sprendimo Sumitomo Chemical ir Sumika Fine Chemicals / Komisija, T‑22/02 ir T‑23/02, EU:T:2005:349, 90 punktą).
1630
Iš tikrųjų, kai 2016 m. sausio 29 d. išsiuntė įvairius prašymus pateikti informacijos, Komisija 2019 m. sausio 31 d. įteikė suinteresuotiesiems bankams pranešimą apie prieštaravimus, 2019 m. spalio 22–24 d. išklausė šio pranešimo adresatus ir 2021 m. gegužės 20 d. priėmė ginčijamą sprendimą. Iš šios laiko sekos niekaip nematyti, kad procedūra truko neprotingai ilgai (šiuo klausimu žr. 2005 m. spalio 6 d. Sprendimo Sumitomo Chemical ir Sumika Fine Chemicals / Komisija, T‑22/02 ir T‑23/02, EU:T:2005:349, 90 punktą).
1631
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad Komisija, nepadarydama klaidos, galėjo nustatyti, kad Natixis ir BofA padarė ginčijamą pažeidimą.
1632
Vadinasi, Natixis ieškinio pirmasis pagrindas ir trečiojo pagrindo antra dalis, taip pat BofA ieškinio antrasis pagrindas turi būti atmesti kaip nepagrįsti.
b)
Dėl pagrindų, grindžiamų „Natixis“ ir „BofA“s teisės į gynybą pažeidimu, padarytu ginčijamo sprendimo 784 konstatuojamojoje dalyje nurodytame ketvirtajame motyve
1633
Natixis ieškinio antrajame pagrinde ir BofA ieškinio antrojo pagrindo pirmoje dalyje teigia, kad Komisija pažeidė jų teisę į gynybą, kai ginčijamo sprendimo 784 konstatuojamojoje dalyje nurodė ketvirtąjį motyvą, kuriuo rėmėsi įrodinėdama savo teisėtą interesą nustatyti ginčijamą pažeidimą ir kuris nebuvo įtrauktas į pranešimą apie prieštaravimus.
1634
Šiuo klausimu iš šio sprendimo 1588–1631 punktų matyti, kad Komisijos teisėtas interesas nustatyti, jog Natixis ir BofA padarė ginčijamą pažeidimą, yra pakankamai pagrįstas ginčijamo sprendimo 781–783 konstatuojamosiose dalyse išdėstytais motyvais. Vadinasi, ginčijamo sprendimo 784 konstatuojamosios dalies pažeidimas negali sukelti abejonių dėl to, kad Komisija turėjo teisėtą interesą nustatyti, jog Natixis ir BofA padarė ginčijamą pažeidimą.
1635
Bet kuriuo atveju Komisija nepaneigė Natixis ir BofA teisės į gynybą, kai ginčijamo sprendimo 784 konstatuojamojoje dalyje nurodė, kad jos interesas nustatyti ginčijamą pažeidimą taip pat yra pagrįstas, nes, pirma, jį nustačiusi ji galėtų pripažinti šių bankų veiksmus recidyvu, jeigu jie ateityje padarytų panašų pažeidimą, ir, antra, toks nustatymas palengvintų ieškinių dėl žalos atlyginimo pareiškimą su šiuo pažeidimu susijusioms įmonėms.
1636
Vien tai, kad ginčijamo sprendimo 784 konstatuojamojoje dalyje įrašytas ketvirtasis motyvas, nereiškia, kad šiems bankams priekaištaujama dėl kitokių pažeidimų nei tie, kurie jau buvo nurodyti pranešime apie prieštaravimus, arba dėl faktinių aplinkybių ir teisinio kvalifikavimo, dėl kurių jie nebūtų galėję pareikšti savo nuomonės, nes pranešimo apie prieštaravimus 685 punkte Komisija aiškiai nurodė ketinanti nustatyti, kad šie bankai padarė ginčijamą pažeidimą, nepaisydama to, kad jos įgaliojimams skirti jiems baudą buvo suėjusi senatis.
1637
Vadinasi, remiantis skirtumu tarp pranešimo apie prieštaravimus ir ginčijamo sprendimo negalima konstatuoti Natixis ir BofA teisės į gynybą pažeidimo, atsižvelgiant į šio sprendimo 116 ir 117 punktuose nurodytus reikalavimus, kurių Komisija privalo laikytis, kad užtikrintų atitinkamų įmonių teisę į gynybą.
1638
Ši išvada juo labiau įtikinama dėl intereso palengvinti ieškinių dėl žalos atlyginimo nagrinėjimą nacionaliniuose teismuose.
1639
Remdamasi tokiu teisėtu interesu, Komisija tik nurodė pasekmes, susijusias su SESV 101 straipsnio 1 dalyje nustatyto draudimo įgyvendinimu. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas ne kartą nusprendė, kad kiekvienas asmuo turi teisę reikalauti atlyginti antikonkurenciniais veiksmais padarytą žalą (šiuo klausimu žr. 2001 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo Courage ir Crehan, C‑453/99, EU:C:2001:465, 26 punktą ir 2006 m. liepos 13 d. Sprendimo Manfredi ir kt., C‑295/04 à C‑298/04, EU:C:2006:461, 60 punktą), nes tokie veiksmai padeda išlaikyti veiksmingą konkurenciją Sąjungoje ir atgraso nuo dažnai slaptų susitarimų ar veiksmų, galinčių riboti ar iškraipyti konkurenciją (šiuo klausimu žr. 2012 m. lapkričio 6 d. Sprendimo Otis ir kt., C‑199/11, EU:C:2012:684, 42 punktą ir 2019 m. kovo 14 d. Sprendimo Skanska Industrial Solutions ir kt., C‑724/17, EU:C:2019:204, 44 punktą).
1640
Tuo remiantis darytina išvada, kad, atsižvelgdami į pranešimo apie prieštaravimus 685 punktą, iš kurio aiškiai matyti Komisijos ketinimas nustatyti, kad Natixis ir BofA padarė ginčijamą pažeidimą, šie bankai galėjo pagrįstai numatyti, kad toks konstatavimas neišvengiamai palengvins sąlygas nukentėjusiesiems nuo antikonkurencinių veiksmų, dėl kurių jiems priekaištaujama, nacionaliniuose teismuose pareikšti ieškinius dėl žalos atlyginimo.
[Praleista]
6.
Dėl „UBS“, „UniCredit“ ir „Nomura“ ieškinių pagrindų, grindžiamų nemotyvavimu, teisės į gynybą pažeidimu ir klaidomis nustatant jiems skirtas baudas
[Praleista]
1652
Antra, UBS savo ieškinio pirmajame pagrinde, antrojo pagrindo pirmoje dalyje ir trečiajame–penktajame pagrinduose, UniCredit savo ieškinio septintajame ir aštuntajame pagrinduose ir Nomura savo ieškinio šeštajame pagrinde kritikuoja metodiką, kurią Komisija taikė, kai nustatė joms taikomas pakaitines vertes ir jų sumas.
1653
Trečia, savo ieškinių devintuosiuose pagrinduose UniCredit ir Nomura tvirtina, kad Komisija suklydo nustatydama jiems taikomą sunkumo koeficientą (gairių 20–23 punktai).
1654
Ketvirta, dešimtojo pagrindo pirmoje dalyje UniCredit teigia, kad nustatydama papildomos sumos dydį Komisija pažeidė bausmių ir sankcijų individualizavimo, taip pat proporcingumo principus.
1655
Kita vertus, savo ieškinių dešimtuosiuose pagrinduose UniCredit ir Nomura ginčija Komisijos atliktus jiems paskirtų baudų bazinio dydžio patikslinimus ir tai, kad nebuvo remtasi gairių 37 punktu.
1656
Šie su atitinkamų baudų apskaičiavimu susiję priekaištai bus nagrinėjami iš eilės ir šio sprendimo 1647–1655 punktuose nurodyta tvarka.
a)
Dėl pagrindų, grindžiamų „UBS“ ir „Nomura“ teisės į gynybą pažeidimu nustatant jiems skirtas baudas
1657
UBS savo ieškinio antrojo pagrindo antroje dalyje ir Nomura savo ieškinio aštuntajame pagrinde teigia, kad Komisija pažeidė jų teisę į gynybą, nes nuo pat administracinės procedūros pradžios neleido suprasti taikytos pakaitinės vertės nustatymo metodikos, todėl jie negalėjo veiksmingai jos ginčyti.
1658
Šiuo klausimu UBS teigia, kad pranešime apie prieštaravimus Komisija turėjo išsamiai paaiškinti skaičiavimo metodiką, nes ji buvo pagrįsta skaičiais išreikštu modeliu, kuriame mažinimo koeficientas turėjo atlikti esminį vaidmenį.
1659
Savo ruožtu Nomura teigia, kad iki laiško dėl baudų gavimo, taigi per didžiąją administracinės procedūros dalį, jis neturėjo jokių konkrečių duomenų apie pakaitinės vertės skaičiavimus, išskyrus pranešime apie prieštaravimus nurodytas tariamas sumas. Be to, po rašto dėl baudų Komisija savo metodiką tikslino tik dvišaliu pagrindu, iki 2021 m. kovo 22 d. susitikimo esamai padėčiai aptarti neleisdama jam žodžiu iškelti jokių su šia metodika susijusių problemų. Vis dėlto per šį susitikimą esamai padėčiai aptarti Komisija atskleidė esminius pradinės metodikos pakeitimus, dėl kurių iki ginčijamo sprendimo priėmimo nebuvo pateikta jokio rašytinio paaiškinimo, išskyrus netikslų 2021 m. kovo 25 d. elektroninį laišką.
1660
Pirmiausia reikia pažymėti, kad antrojo pagrindo antroje dalyje UBS priekaištauja Komisijai dėl to, kad ši pažeidė pareigą motyvuoti ir teisę į gynybą, ir remiasi pareigai motyvuoti taikytina jurisprudencija, t. y. 2019 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija (T‑105/17, EU:T:2019:675) 342–348 punktais arba 2019 m. liepos 10 d. Sprendimo Komisija / Icap ir kt. (C‑39/18 P, EU:C:2019:584) 30 ir 31 punktais, kad įrodytų savo teisės į gynybą pažeidimą.
1661
Vis dėlto šie du teiginiai yra skirtingi. Pirmasis teiginys susijęs su ginčijamo sprendimo turiniu, o antrasis, kurio, beje, UBS beveik nepagrindė, – su administracinės procedūros, per kurią buvo priimtas šis sprendimas, vykdymu ir ypač su suinteresuotųjų bankų teisės būti išklausytiems laikymusi per tą procedūrą.
1662
Taigi toliau šio sprendimo 1663–1675 punktuose bus nagrinėjami tik argumentai, susiję su įtariamu Nomura ir UBS teisės į gynybą pažeidimu, o argumentai dėl ginčijamo sprendimo nemotyvavimo bus nagrinėjami 1684–1695 punktuose.
1663
Šiuo klausimu reikia priminti, kad, kaip Komisija iš esmės pažymėjo ginčijamo sprendimo 835 konstatuojamojoje dalyje, kad įvykdytų savo pareigą paisyti įmonių teisės būti išklausytoms, Komisija pranešime apie prieštaravimus turi aiškiai pažymėti, jog spręs klausimą, ar įmonėms turi būti skirtos baudos, ir nurodyti baudos skyrimui galinčias daryti įtaką pagrindines faktines bei teisines aplinkybes, pavyzdžiui, pažeidimo sunkumą ir trukmę, taip pat tai, ar įtariamas pažeidimas buvo padarytas tyčia, ar dėl neatsargumo (žr. 2017 m. liepos 6 d. Sprendimo Toshiba / Komisija, C‑180/16 P, EU:C:2017:520, 21 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
1664
Iš šios jurisprudencijos taip pat matyti, kad, jeigu Komisija nurodė faktines ir teisines aplinkybes, kuriomis remsis skaičiuodama baudų dydį, ji neprivalo patikslinti, kaip kiekviena iš šių aplinkybių pasinaudos jį nustatydama (žr. 2017 m. liepos 6 d. Sprendimo Toshiba / Komisija, C‑180/16 P, EU:C:2017:520, 21 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją), ar nurodyti numatytų baudų dydžio bei a fortiori tikslios jų sumos (šiuo klausimu žr. 2009 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo Erste Group Bank ir kt. / Komisija, C‑125/07 P, C‑133/07 P, C‑135/07 P ir C‑137/07 P, EU:C:2009:576, 182 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją; taip pat 2019 m. lapkričio 7 d. Sprendimo Campine ir Campine Recycling / Komisija, T‑240/17, nepaskelbtas Rink., EU:T:2019:778, 360 punktą).
1665
Vis dėlto, kai Komisija ketina apskaičiuoti baudas nukrypdama nuo savo nustatyto metodo, toks nukrypimas įpareigoja apie tai konkrečiai paminėti pranešime apie prieštaravimus (šiuo klausimu žr. 2008 m. gruodžio 18 d. Sprendimo Coop de France bétail et viande ir kt. / Komisija, C‑101/07 P ir C‑110/07 P, EU:C:2008:741, 50 punktas).
1666
Nagrinėjamu atveju reikia konstatuoti, kad Komisija įvykdė jai keliamus reikalavimus.
1667
Pranešime apie prieštaravimus, išsiųstame atitinkamai Nomura ir UBS, Komisija pateikė išsamią informaciją apie privalomus įtariamo pažeidimo sunkumo ir trukmės kriterijus, taip pat apie tai, kad jis buvo padarytas tyčia (žr. pranešimo apie prieštaravimus 680–683 ir 694–698 punktus), kaip nurodyta šio sprendimo 1663 ir 1664 punktuose nurodytoje jurisprudencijoje.
1668
Ji taip pat nurodė, kad taikydama gairėse nustatytą metodiką ketino pasirinkti ne suinteresuotųjų bankų suteiktų paslaugų, susijusių su įtariamu pažeidimu, pardavimo vertę, o to pardavimo pakaitinę vertę, apskaičiuotą remiantis metinėmis tariamomis sumomis, kurias kiekvienas iš šių bankų uždirbo laikotarpiu, kai dalyvavo darant ginčijamą pažeidimą, ir kurioms būtų taikomas „koeficientas, atspindintis finansų sektoriaus, ypač EVO, ypatumus, kuriuo remdamasi Komisija galėtų apskaičiuoti baudą, užtikrinančią pakankamą atgrasomąjį poveikį“ (žr. pranešimo apie prieštaravimus 686–692 punktus). Be to, kiekvienam suinteresuotajam bankui skirtame atskirame ir konfidencialiame 2 priede Komisija nurodė tikslų tariamų sumų ir metinių tariamų sumų dydį, kurį ketino nustatyti.
1669
Per administracinę procedūrą Komisija taip pat išsiuntė Nomura ir UBS raštą dėl baudų, jame išsamiai paaiškino, kaip bus apskaičiuota jiems taikoma pakaitinė vertė. Ji nurodė, viena vertus, tariamų sumų, kurių bendra vertė buvo nurodyta pranešime apie prieštaravimus, apskaičiavimo tvarką (žr. rašto dėl baudų 5 ir 8–10 punktus) ir, kita vertus, koregavimo koeficiento, kurį ketino nustatyti, dydį ir jo apskaičiavimo tvarką, pateikdama išsamias matematines formules ir duomenis, kuriems šios formulės buvo taikomos (žr. rašto dėl baudų 11–38 punktus). Be to, ji suteikė suinteresuotiesiems bankams galimybę raštu pateikti pastabas dėl šio rašto turinio.
1670
Kalbant konkrečiai apie UBS, taip pat pažymėtina, kad nuo 2017 m. liepos mėnesio šis bankas, kaip pats teigia, dalyvavo „konstruktyviuose pokalbiuose apie tai, kaip geriausiai įvertinti „pardavimo vertę“ Komisijai atliekant EVO tyrimą“, dėl kurių 2017 m. liepos 11 d. įvyko susitikimas, o 2017 m. lapkričio 23 d. šis bankas išsiuntė 16 puslapių raštą „Case 40324 EGB – „Value of Sales“ – Q&A“. Be to, šiam bankui buvo suteikta galimybė pateikti pastabas dėl Komisijos pasiūlytos metodikos tiek rašytinėse pastabose (2019 m. balandžio 19 d. atsakymai į pranešimą apie prieštaravimus, 2019 m. spalio 2 d. raštas, 2020 m. vasario 17 d. raštas), tiek žodinėse pastabose (2019 m. spalio 22–24 d. išklausymas). Šiose pastabose, kurios buvo pateiktos prieš išsiunčiant raštą dėl baudų, UBS teigė, kad pateikė savo argumentus, susijusius su pakaitinės vertės apskaičiavimu ir kad ši vertė turėtų būti grindžiama galbūt pakoreguota jo „operacijų grynąja verte“. Be to, kai buvo išsiųstas raštas dėl baudų ir kai UBS pateikė savo pastabas šiuo klausimu, 2021 m. kovo 14 d. buvo surengtas susitikimas esamai padėčiai aptarti.
1671
Nomura savo procesiniuose dokumentuose taip pat nurodė, kad dar iki rašto dėl baudų jis kelis kartus turėjo progą pateikti savo pastabas dėl baudos, kurią Komisija ketino jam skirti, apskaičiavimo metodikos (atsakymai į 2019 m. gegužės 14 d. pranešimą apie prieštaravimus ir 2019 m. gruodžio 23 d. raštą), kad po šio rašto per dvišalius pokalbius jis taip pat galėjo gauti „papildomų paaiškinimų“ iš šios institucijos (2020 m. gruodžio 9 d. elektroninis laiškas), kad per 2021 m. kovo 22 d. vykusį susitikimą esamai padėčiai aptarti galėjo pateikti „konkrečių argumentų“, o iš 2021 m. kovo 25 d. elektroninio laiško galėjo sužinoti bendrą tariamų sumų vertę ir mažinimo koeficientą, kurį Komisija galiausiai ketino jam pritaikyti.
[Praleista]
b)
Dėl pagrindų, grindžiamų klaidomis nustatant „UBS“, „UniCredit“ ir „Nomura“ skirtų baudų dydžius
[Praleista]
1) Dėl „UBS“ ieškinio antrojo pagrindo pirmos dalies, kiek ji grindžiama gairių neatitinkančiu baudos bazinio dydžio nustatymu
[Praleista]
1702
Šis UBS argumentas grindžiamas klaidingu ginčijamo sprendimo 822 konstatuojamosios dalies aiškinimu. Šioje konstatuojamojoje dalyje Komisija visiškai nepritaikė jokio „diskonto koeficiento“ šio banko atveju nustatytai pakaitinei vertei, o tik pagrindė pasirinkimą remtis tokia verte dėl priežasčių, susijusių su UBS paskirtos baudos tinkamumu, visų pirma – proporcingumu ir atgrasomuoju pobūdžiu.
1703
Be to, kaip pažymėta šio sprendimo 1680 ir 1682 punktuose, Komisija nenukrypo nuo gairėse nustatytos bendros metodikos ir nepasinaudojo šių gairių 37 punktu.
1704
Bet kuriuo atveju pagal suformuotą jurisprudenciją atgrasymas yra baudos tikslas ir bendrasis reikalavimas, kuriuo Komisija vadovaujasi per visą baudos dydžio apskaičiavimo procedūrą, o siekiant atgrasymo tikslo nereikalaujama, kad būtinai būtų atskiras šio skaičiavimo etapas, skirtas bendrai visoms aplinkybėms, turinčioms reikšmės siekiant šio tikslo, įvertinti (šiuo klausimu žr. 2014 m. kovo 27 d. Sprendimo SainT‑Gobain Glass France ir kt. / Komisija, T‑56/09 ir T‑73/09, EU:T:2014:160, 380 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
1705
Vadinasi, UBS ieškinio antrojo pagrindo pirma dalis, kurioje teigiama, kad baudos bazinis dydis buvo nustatytas nesilaikant gairių, turi būti atmesta kaip nepagrįsta.
1706
Kadangi toje pačioje pirmojoje dalyje UBS taip pat kritikuoja Komisiją teigdamas, kad ji pažeidė gaires, nes pakaitinei vertei apskaičiuoti naudojo tariamas sumas arba nenaudojo pardavimo vertės, apskaičiuotos pagal Sąjungos teisės nuostatas dėl finansų įstaigų veiklos, reikia pažymėti, kad ši kritika, kuri taip pat išdėstyta jo ieškinio pirmajame pagrinde, pateikta dėl Komisijos pasirinktos metodikos. Taigi ji bus nagrinėjama toliau 1786–1800 punktuose, atsakant į pagrindus, grindžiamus klaidomis nustatant pakaitinę vertę.
2) Dėl pagrindų, grindžiamų klaidomis nustatant „UBS“, „UniCredit“ ir „Nomura“ skirtų baudų bazinius dydžius
1707
Kaip priminta šio sprendimo 1643 ir 1644 punktuose, UBS, Nomura ir UniCredit skirtų baudų bazinius dydžius Komisija apskaičiavo taip:
Pakaitinė vertė
Sunkumo koeficientas
Trukmės koeficientas
Bazinio dydžio kintamoji dalis
Papildomas atgrasomasis dydis
Bazinis dydis
UBS
298 490 616
18 %
4,83
259 686 836
53 728 311 (18 %)
313 415 000
UniCredit
350 132 029
17 %
0,17
9 920 407
59 522 445 (17 %)
69 442 000
Nomura
392 646 351
18 %
0,83
58 896 953
70 676 343 (18 %)
129 573 000
1708
Ieškinių pagrinduose dėl joms skirtų baudų bazinio dydžio apskaičiavimo UBS, UniCredit ir Nomura pirmiausia teigia, kad Komisija padarė klaidų, nustatydama atitinkamas jų pakaitines vertes.
1709
Paskui UniCredit ir Nomura teigia, jog Komisija suklydo, nustatydama atitinkamus jų sunkumo koeficientus.
1710
Galiausiai UniCredit teigia, kad Komisija, nustatydama papildomą atgrasomąjį dydį, taikė neteisingą koeficientą.
i) Dėl pagrindų, grindžiamų klaidomis nustatant pakaitinę vertę
1711
Kaip priminta šio sprendimo 1643 punkte, Komisija nusprendė, kad nustatant kiekvieno iš suinteresuotųjų bankų baudos dydį reikia apskaičiuoti pakaitinę vertę.
1712
Atsižvelgdama į EVO ypatumus Komisija ginčijamo sprendimo 815 ir 816 konstatuojamosiose dalyse nurodė, kad pakaitinės vertės apskaičiavimo atskaitos taškas turėtų būti EVO, kurias suinteresuotieji bankai pardavė antrinėje rinkoje individualiu jų dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiu, tariami kiekiai ir tariama vertė (toliau kartu – tariami dydžiai), neįtraukiant EVO, kuriomis prekiauta pirminėje rinkoje, kad būtų išvengta šių dydžių dvigubo įskaitymo rizikos.
1713
Šiuo tikslu, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 817 ir 819 konstatuojamųjų dalių, Komisija nustatė EVO, kuriomis kiekvienas suinteresuotasis bankas prekiavo su EEE esančiomis sandorio šalimis per savo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpį, tariamus dydžius, kaip nurodyta toliau:
„Taigi tariami dydžiai, kuriais prekiauta individualaus dalyvavimo kartelyje laikotarpiu, buvo perskaičiuoti nustatant metinius dydžius pagal koeficientą, susijusį su individualaus dalyvavimo trukme, visą dydį dalijant iš dalyvavimo mėnesių skaičiaus ir šį mėnesio vidurkį padauginant iš 12.“
1714
Vadinasi, Komisija nusprendė nenaudoti visų paskutinių metų, kai kiekvienas suinteresuotasis bankas dalyvavo darant ginčijamą pažeidimą, tariamų dydžių ir nukrypo nuo gairių 13 punkto (žr. ginčijamo sprendimo 817 ir 819 konstatuojamąsias dalis).
1715
Toliau ginčijamo sprendimo 821 ir 822 konstatuojamosiose dalyse Komisija pažymėjo, kad EVO buvo prekiaujama antrinėje rinkoje už kainą, išreikštą jų tariamo dydžio procentine dalimi. Tuo remdamasi ji padarė išvadą, kad pajamos iš šių sandorių atsispindėjo kiekvienos EVO, kurią prekiautojai įsigijo, paskui perpardavė, pirkimo ir pardavimo kainos skirtumą (angl. bid-ask spread) ir kad į šį skirtumą reikia atsižvelgti apskaičiuojant pakaitinę vertę.
1716
Šiuo tikslu Komisija nurodė, kad kiekvienam suinteresuotajam bankui nustatytus metinius tariamus dydžius reikia padauginti iš šiuo pirkimo ir pardavimo kainų skirtumu grindžiamo koeficiento (toliau – koregavimo koeficientas), t. y. iš kiekvienam bankui atskiro ir per pusę sumažinto vidutinio pirkimo ir pardavimo kainų skirtumo, siekiant atsižvelgti į tai, jog kiekvienas banko atliktas pirkimo ar pardavimo sandoris sudaro tik pusę viso EVO pirkimo-pardavimo sandorio (žr. ginčijamo sprendimo 822–824 konstatuojamąsias dalis).
1717
Siekdama apskaičiuoti kiekvienam suinteresuotajam bankui taikytiną koregavimo koeficientą Komisija, atsižvelgusi į suinteresuotųjų bankų pastabas, kurie jas pateikė gavę raštą dėl baudų, pirmiausia pasirinko 32 kategorijas reprezentatyvių EVO, kurias išleido aštuonios emitentės ir kurios buvo suskirstytos į keturias grupes pagal likusio išpirkimo termino intervalus (0–3 metai, 3–7 metai, 7–10 metų ir daugiau kaip 10 metų) (žr. ginčijamo sprendimo 827–846 konstatuojamąsias dalis).
1718
Taigi Komisija kiekvienam suinteresuotajam bankui nustatė konkretų kiekvienos iš šių 32 EVO kategorijų svertinį koeficientą ir jį nurodė ginčijamo sprendimo 2 priedo 2 lentelėje; UniCredit atveju jis buvo toks:
1719
Antra, taikydama ginčijamo sprendimo 826 konstatuojamojoje dalyje nurodytą metodiką Komisija atkūrė kiekvieno suinteresuotojo banko ir kiekvienos jo dalyvavimo darant pažeidimą dienos kainų skirtumą, kaip nurodyta toliau:
1720
Šį dienos pirkimo ir pardavimo kainų skirtumą kiekvieno suinteresuotojo banko atveju sudarė kiekvienos iš pasirinktų 32 EVO kategorijų dienos pirkimo ir pardavimo kainų skirtumo vidurkis, apskaičiuotas atsižvelgiant į tariamas [EVO] sumas, kurias uždirbo kiekvienas bankas, suskirstytas pagal emitentę ir išpirkimo terminą (žr. ginčijamo sprendimo 828 konstatuojamąją dalį).
1721
Siekdama nustatyti kiekvienos reprezentatyvios EVO kategorijos pirkimo ir pardavimo kainų skirtumą Komisija naudojo iš platformos Bloomberg platformos paimtus viešus duomenis, kurie, kaip ji manė, buvo geriausi turimi duomenys (žr. ginčijamo sprendimo 828 ir 852 konstatuojamąsias dalis).
1722
Ši platforma suteikia galimybę sužinoti kiekvienos iš reprezentatyvių EVO kategorijų vidutinį rinkos pirkimo ir pardavimo kainų skirtumą kiekvienos dienos pabaigoje (angl. end-of-day spread), apskaičiuotą pagal „Bloomberg BGN composite price source“ (toliau – BGN duomenys), grindžiamą kelių brokerių taikomomis ir orientacinėmis kainomis (žr. ginčijamo sprendimo 828 konstatuojamąją dalį ir 1410 išnašą).
1723
Trečia, kiekvieno suinteresuotojo banko atveju galutinį pirkimo ir pardavimo kainos skirtumą Komisija apskaičiavo naudodama paprastą dienos pirkimo ir pardavimo kainų skirtumų vidurkį, atitinkantį banko dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą dienas (1278 dienos UBS atveju, 57 dienos Unicredit atveju ir 225 dienos Nomura atveju), kurie nurodyti šio sprendimo 1719 punkte, vadovaujantis ginčijamo sprendimo 825 konstatuojamojoje dalyje nurodyta metodika, kaip išdėstyta toliau:
1724
UBS atveju ginčijamo sprendimo 831 ir 832 konstatuojamosiose dalyse Komisija nusprendė, kad galutinis pirkimo ir pardavimo kainos skirtumas yra 0,070 %, koregavimo koeficientas, suapvalintas iki mažesnės tūkstantosios dalies, yra 0,035 %, o atitinkama pakaitinė vertė – 298490616 EUR. UniCredit atveju ji nustatė 0,169 % galutinį pirkimo ir pardavimo kainos skirtumą, 0,084 % koregavimo koeficientą, suapvalintą iki mažesnės tūkstantosios dalies, ir 350132029 EUR atitinkamą pakaitinę vertę. Nomura atveju ji nustatė 0,134 % galutinį pirkimo ir pardavimo kainos skirtumą, 0,066 % koregavimo koeficientą, suapvalintą iki mažesnės tūkstantosios dalies, ir 392646351 EUR atitinkamą pakaitinę vertę.
1725
Šių skaičiavimų detalės išdėstytos ginčijamo sprendimo 2 konfidencialiame priede, kuris kiekvienam suinteresuotajam bankui yra skirtingas ir apie kurį pranešta tik jam.
1726
Atsižvelgdami į tai, bankai UBS, UniCredit ir Nomura kritikuoja jiems pritaikytas pakaitines vertes.
1727
Pirma, UBS, UniCredit ir Nomura kritikuoja Komisiją dėl to, kad ji pasirinko pakaitinę vertę, neturinčią jokio ryšio su jų ekonomine veikla.
1728
Antra, UBS skundžiasi, kad Komisija padarė teisės klaidą, nes apskaičiuodama jam taikytiną pakaitinę vertę netaikė Direktyvos 86/635.
1729
Trečia, UBS, UniCredit ir Nomura kritikuoja Komisiją padarius klaidų rengiant pakaitinės vertės apskaičiavimo metodiką ir apskritai ją taikant.
1730
Ketvirta, UniCredit ir Nomura kritikuoja Komisiją dėl klaidų, padarytų apskaičiuojant pakaitinę vertę remiantis konkrečia jų situacija.
– Dėl „UBS“, „UniCredit“ ir „Nomura“ kritikos, kad jiems pritaikytos pakaitinės vertės nesusijusios su jų ekonomine veikla
1731
UBS savo ieškinio pirmuosiuose dviejuose pagrinduose ir Nomura savo ieškinio šeštojo pagrindo pirmoje dalyje iš esmės tvirtina, kad sprendimas taikyti EVO, kuriomis prekiavo suinteresuotieji bankai, tariamus dydžius, kaip pakaitinės vertės apskaičiavimo atskaitos tašką, lėmė tai, kad Komisija pasirinko vertę, kuri neatspindi jų ekonominės veiklos.
1732
Iš tikrųjų šie tariami dydžiai yra ne kainos, o kiekio rodiklis. Turėtų būti naudojama suinteresuotųjų bankų suteiktų paslaugų vertė, atitinkanti pirkimo ir pardavimo kainų skirtumą, o ne turto, kuriuo prekiaujama, pagrindinė vertė, kuriai vėliau pritaikomas labai didelis koregavimo koeficientas.
1733
Nomura taip pat teigia, kad Komisija negalėjo pasirinkti tariamų dydžių, susijusių su antrinėje rinkoje jos vykdyta prekyba EVO, nes jo dalyvavimas darant pažeidimą šioje rinkoje nebuvo nustatytas. Kartu su UniCredit, kuris tai nurodo ieškinio septintajame pagrinde, Nomura taip pat teigia, kad Komisija negalėjo atsižvelgti į tariamus dydžius, susijusius su visomis EVO, nes per pokalbius, kuriais Komisija rėmėsi prieš juos, aptartas skaičius EVO ir aukcionų buvo nedidelis.
1734
Šiuo klausimu reikia priminti, kad siekdama nustatyti pakaitinę vertę Komisija taikė dviejų etapų metodiką, pagal ją kiekvienam suinteresuotajam bankui pirmiausia nustatė tariamus dydžius, kuriuos jie pardavė antrinėje rinkoje atitinkamais dalyvavimo darant nagrinėjamą pažeidimą laikotarpiais, ir, antra, pritaikė jiems koregavimo koeficientą, apskaičiuotą atsižvelgiant į ginčijamo sprendimo 812 konstatuojamojoje dalyje nurodytą aplinkybę, kad „tokie finansiniai produktai, kaip EVO, negeneruoja pardavimų įprastine šio termino prasme, nes <...> su jomis susijusios pajamos gaunamos iš kiekvienos obligacijos, kurią įsigyja ir vėliau parduoda prekiautojai, pirkimo ir pardavimo kainų skirtumo“.
1735
Iš to matyti, kad apskaičiuodama šią pakaitinę vertę Komisija iš tiesų rėmėsi dydžiu, kuris labiau atspindi kiekį, o ne vertę, ir ji tai aiškiai pripažino savo rašytiniuose paaiškinimuose.
1736
Vis dėlto šio sprendimo 1711–1724 punktuose nurodyti koregavimo koeficiento apskaičiavimo metodai, taikyti kiekvieno suinteresuotojo banko tariamiems dydžiams, leido Komisijai pakaitine verte laikyti dydį, kuris yra vertės rodiklis, nors atskaitos taškas šiai pakaitinei vertei apskaičiuoti buvo kiekio rodiklis.
1737
Kiekvieno iš suinteresuotųjų bankų parduotiems tariamiems dydžiams pritaikius pusę vidutinio jų pirkimo ir pardavimo kainų skirtumo (galutinis kainų skirtumas), galima nustatyti dydžius, iš kurių suinteresuotieji bankai gauna pelną arba patiria nuostolių.
1738
Šiuo klausimu UBS negali pagrįstai priekaištauti Komisijai, kad ji taikė pusę galutinio kainų skirtumo, o ne mažesnį koeficientą, motyvuodamas tuo, kad šis koeficientas „[žinoma] yra teorinis ir pagrįstas geriausiu įmanomu rezultatu, bet nėra pagrįstas jokiais faktiniais duomenimis“, nes ši institucija negalėjo baudos apskaičiavimo metodikos grįsti tik dalimi suinteresuotųjų bankų veiklos, net jei ši būtų atkurta.
1739
Taigi pakaitinė vertė atspindi suinteresuotųjų bankų veiklą, neatsižvelgiant į tai, ar ši veikla buvo pelninga, ar nuostolinga.
1740
Vien dėl aplinkybės, kad nustatydama šią pakaitinę vertę Komisija apskaičiavo kelis šimtus milijardų eurų siekiančius tariamus dydžius, o vėliau jiems pritaikė daugiau nei 99 % juos sumažinantį koregavimo koeficientą, negalima savaime atsieti šios pakaitinės vertės nuo suinteresuotųjų bankų ekonominės veiklos.
1741
Taip pat reikia pažymėti, kad ta aplinkybė, kaip teigia UBS, nediskriminuoja EVO sektoriuje veikiančių finansų įstaigų, palyginti su kitų ekonomikos sektorių įmonėmis, nes pirmosioms grėstų didesnės baudos nei antrosioms.
1742
Iš tikrųjų Komisijos pasirinkta skaičiavimo metodika yra tik neginčijamų EVO sektoriaus, kuriame negeneruojami pardavimai įprasta šio žodžio prasme, ypatumų pasekmė (žr. ginčijamo sprendimo 812 konstatuojamąją dalį), o tai lemia, kaip nurodė UBS, kad „EVO, kuriomis prekiavo [šis bankas], tariamų dydžių metinis kiekis yra beveik 20 kartų didesnis už vidutinę pardavimų vertę bet kuriame kitame sektoriuje“.
1743
Taigi UBS ir Nomura klysta teigdami, kad Komisija, kaip atskaitos tašku pakaitinei vertei apskaičiuoti remdamasi kiekvieno iš suinteresuotųjų bankų pirktais ir parduotais tariamais dydžiais, pasirinko su šių bankų ekonomine veikla nesusijusią vertę ir taip pažeidė vienodo požiūrio principą.
1744
Bankas Nomura taip pat klysta teigdamas, kad Komisija jam pritaikė tariamus dydžius, viršijančius jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą apimtį, ir dėl to jam taikytą pakaitinę vertę atskyrė nuo jo ekonominės veiklos.
1745
Kaip matyti iš to, kad šio sprendimo 1400 punkte Nomura ieškinio trečiasis–penktasis pagrindai buvo atmesti, Komisija pagrįstai konstatavo, kad laikotarpiu nuo 2011 m. sausio 18 d. iki 2011 m. lapkričio 28 d. šis bankas dalyvavo visose ginčijamo vieno tęstinio pažeidimo, kuris apėmė visą EVO sektorių, t. y. tiek pirminę, tiek antrinę šių obligacijų rinką, ir visą EEE, sudedamosiose dalyse.
1746
Vadinasi, Komisija visiškai pagrįstai nustatė Nomura tariamas sumas, susijusias su EVO, kuriomis šis bankas prekiavo antrinėje rinkoje.
1747
Dėl tos pačios priežasties, priešingai, nei teigia Nomura, Komisija į šiam bankui pritaikytus tariamus dydžius galėjo įtraukti dydžius, susijusius su EVO, kuriomis jis iš tikrųjų neprekiavo, arba dydžius, susijusius su aukcionais, kuriuose jis nedalyvavo, nes jie susiję su EVO, patenkančiomis į ginčijamo pažeidimo apimtį.
1748
Nenorint dirbtinai sumažinti tam tikros įmonės padaryto pažeidimo ekonominės svarbos ir neskirti baudų, kurios neturėtų realaus ryšio su nagrinėjamo kartelio taikymo sritimi, pakaitinė vertė, panašiai kaip pardavimų vertė, negali būti apskaičiuojama remiantis tik tais sandoriais, kuriuos, kaip nustatyta, realiai paveikė šis kartelis (pagal analogiją žr. 2014 m. lapkričio 12 d. Sprendimo Guardian Industries ir Guardian Europe / Komisija, C‑580/12 P, EU:C:2014:2363, 57 ir 58 punktus), bet, kaip nagrinėjamu atveju, tai galima padaryti remiantis visais į minėto kartelio sritį patenkančiais sandoriais (šiuo klausimu žr. 2011 m. birželio 16 d. Sprendimo Team Relocations ir kt. / Komisija, T‑204/08 et T‑212/08, EU:T:2011:286, 64 punktą).
1749
Nagrinėjamu atveju toks pasirinkimas dar labiau pateisinamas, turint omenyje, kad ginčijamo sprendimo 841 konstatuojamojoje dalyje Komisija pažymėjo, o Nomura šiuo klausimu neprieštaravo, kad „pokalbiai dėl konkrečių EVO [galėjo] turėti įtakos kitų EVO, kurios [nebuvo] aiškiai aptartos, kainoms ir strategijoms“.
1750
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, UBS ieškinio pirmajame ir antrajame pagrinduose, UniCredit ieškinio septintajame pagrinde ir Nomura ieškinio šeštojo pagrindo pirmoje dalyje išdėstyta kritika, kad jiems taikyta pakaitinė vertė nebuvo susijusi su jų ekonomine veikla, turi būti atmesta kaip nepagrįsta.
– Dėl „UBS“ kritikos, kad Komisija privalėjo taikyti Direktyvoje 86/635/EEB nustatytą apyvartos apskaičiavimo metodiką
1751
Pirmuosiuose dviejuose ieškinio pagrinduose UBS tvirtina, kad remdamasi suinteresuotųjų bankų pirktais ir parduotais tariamais dydžiais kaip atskaitos tašku apskaičiuojant pakaitinę vertę Komisija pažeidė lex specialis, taikomą Sąjungos finansų įstaigų ekonominės veiklos vertės vertinimui, t. y. Direktyvą 86/635, taigi padarė teisės klaidą.
1752
Šioje direktyvoje faktiškai nustatyta speciali finansinių paslaugų tarpininkų apyvartos apskaičiavimo metodika.
1753
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad Direktyvoje 86/635 iš tiesų numatytas kredito ir finansų įstaigų metinės finansinės atskaitomybės ir konsoliduotos finansinės atskaitomybės pateikimo koordinavimas. Vis dėlto šia direktyva siekiama tik užtikrinti „geresnį šių įstaigų metinės finansinės atskaitomybės ir konsoliduotos finansinės atskaitomybės palyginamumą“ ir jokiu būdu nesiekiama nustatyti, ypač Komisijai, konkrečios metodikos, pagal kurią būtų nustatoma tokių įstaigų pardavimų vertė apskaičiuojant baudas, kurias Komisija joms skiria už Sąjungos konkurencijos taisyklių pažeidimus.
1754
Tokią išvadą patvirtina jurisprudencija, pagal kurią tuo atveju, kai Komisija visiškai ar iš dalies nukrypsta nuo gairių – kaip nutiko nagrinėjamu atveju dėl pardavimų vertės nustatymo pagal tų gairių 13 punktą, – ji turi didelę diskreciją, neperžengdama Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse nustatytų ribų, nustatyti už Sąjungos konkurencijos teisės pažeidimus skiriamų baudų apskaičiavimo metodą (šiuo klausimu žr. 2014 m. lapkričio 12 d. Sprendimo Guardian Industries ir Guardian Europe / Komisija, C‑580/12 P, EU:C:2014:2363, 55 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją bei 2019 m. liepos 10 d. Sprendimo Komisija / Icap ir kt., C‑39/18 P, EU:C:2019:584, 25 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
1755
Aplinkybė, kad Komisija paprašė UBS apskaitos duomenų, parengtų pagal Direktyvą 86/635, kad galėtų išnagrinėti, ar jai turėtų būti taikoma Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalyje nustatyta didžiausia bauda, arba aplinkybė, kad 2004 m. sausio 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 139/2004 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės (OL L 24, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių kalba, 8 sk., 3 t., p. 40) 5 straipsnio 3 dalies a punkte numatyta, kad kredito įstaigose ir kitose finansų įstaigose Komisija vietoj apyvartos skaičiuoja „[tam tikrų] pajamų rūšių [sumą], kaip apibrėžta <...> Direktyvoje 86/635“, nesuteikia pagrindo paneigti ankstesnėje pastraipoje padarytą išvadą.
1756
Iš tikrųjų, naudojant Direktyvoje 86/635 nustatytą kredito įstaigų ir kitų finansų įstaigų apyvartos apskaičiavimo metodiką abiejose ankstesnėje pastraipoje paminėtose nuostatose, siekiama pagal tam tikrų konkrečių pajamų rūšių sumą nustatyti, UBS žodžiais tariant, „finansų įstaigos ekonominę svarbą“.
1757
Atvirkščiai, apskaičiuodama suinteresuotiesiems bankams skirtiną baudą šioje byloje Komisija siekia nustatyti ne visos suinteresuotosios finansų įstaigos veiklos apimtį, o tik jos veiklos dalį, kuri neginčytinai pasižymi ypatumais, dėl kurių reikia remtis ne EVO sandorių tariamais dydžiais, o pakaitine verte.
1758
Be to, neaišku, prie kurios iš Direktyvoje 86/635 nurodytų pajamų rūšių galėtų būti priskiriama suinteresuotųjų bankų prekybos EVO veikla. Šiuo klausimu UBS teigia, kad turimas omenyje „grynasis pelnas iš finansinių operacijų“. Vis dėlto atsižvelgiant, be kita ko, į visų ar dalies suinteresuotųjų bankų dalyvavimą sindikatuose, už kuriuos turi būti sumokėtas pasirašymo mokestis (angl. „underwriting fees“) (žr. ginčijamo sprendimo 32 konstatuojamąją dalį), pajamų rūšis „gautini komisiniai“ taip pat galėtų būti svarbi.
1759
Galiausiai UBS negali naudingai remtis nacionalinių konkurencijos institucijų praktika apskaičiuojant baudas, skiriamas už konkurencijos taisyklių pažeidimus, kuri neįpareigoja Komisijos (šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. 2007 m. gruodžio 18 d. Sprendimo Cementbouw Handel & Industrie / Komisija, C‑202/06 P, EU:C:2007:814, 56 punktą).
1760
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, UBS ieškinio pirmajame ir antrajame pagrinduose esanti kritika dėl Direktyvos 86/635 pažeidimo turi būti atmesta kaip nepagrįsta.
1761
Beje, kadangi dviejuose pirmuosiuose ieškinio pagrinduose UBS teigia, jog suinteresuotiesiems bankams taikytina pakaitinė vertė būtų buvusi tinkamiau apskaičiuota taikant Direktyvoje 86/635 numatytą metodiką, pagal kurią reikėtų rinktis „sandorių grynąją vertę“ arba „pakoreguotą sandorių grynąją vertę“, būtina pažymėti, jog ši kritika skiriasi nuo privalomo tos metodikos taikymo kritikos ir bus nagrinėjama toliau 1786–1800 punktuose kartu su šio banko ieškinio ketvirtuoju pagrindu.
– Dėl „UBS“, „UniCredit“ ir „Nomura“ pagrindų, grindžiamų pakaitinės vertės apskaičiavimo metodikos ir jos bendro įgyvendinimo klaidomis
1762
Kaip jau buvo priminta šio sprendimo 1717–1724 punktuose, Komisija nusprendė, jog siekiant nustatyti bazinį baudos dydį reikia remtis pakaitine verte, nustatoma padauginant EVO, kuriomis kiekvienas suinteresuotasis bankas prekiavo savo dalyvavimo darant ginčijamą sprendimą laikotarpiu, tariamą metinį dydį iš koregavimo koeficiento, apskaičiuoto imant 50 % kiekvieno iš šių bankų galutinio pirkimo ir pardavimo kainų skirtumo, o pats galutinis pirkimo ir pardavimo kainų skirtumas apskaičiuojamas paprasčiausiai nustatant 32 kategorijų reprezentatyvių EVO, kuriomis buvo prekiauta jų dalyvavimo darant šį pažeidimą laikotarpiu, dienos pirkimo ir pardavimo kainų skirtumo svertinį vidurkį.
1763
UBS savo ieškinio pirmojo pagrindo antroje dalyje, siejamoje su ketvirtuoju ir penktuoju pagrindais, UniCredit savo ieškinio septintojo pagrindo antroje–ketvirtoje dalyse ir Nomura savo ieškinio šeštojo pagrindo antroje–ketvirtoje dalyse kritikuoja Komisiją dėl to, kad apskaičiuodama pakaitinę vertę ji nesinaudojo „geriausia turima informacija“, kaip tai suprantama pagal gairių 15 punktą.
1764
Grįsdami savo reikalavimus UBS, UniCredit ir Nomura kritikuoja ir taikomų tariamų dydžių kiekį, ir koregavimo koeficiento apskaičiavimo metodą.
1765
Dėl tariamų dydžių kiekio UniCredit tvirtina, kad Komisija suklydo remdamasi visų antrinėje rinkoje sudarytų EVO sandorių kiekiu. Tai darydama ji neatsižvelgė į suinteresuotųjų bankų atliekamas rinkos formavimo funkcijas, dėl kurių jie patiria nuostolių kurso kritimo atveju ir turi vykdyti apsidraudimo sandorius, kurie dažniausiai nelemia pirkimo ir pardavimo kainų skirtumų.
1766
Dėl koregavimo koeficiento apskaičiavimo, konkrečiai – dėl Komisijos atliktos 32 kategorijų EVO atrankos ir svertinio įvertinimo, UniCredit teigia, kad taikydama tokią atranką Komisija neįtraukė kai kurių valstybių emitenčių ir panaudojo Prancūzijos išleistų EVO pirkimo ir pardavimo kainų skirtumą kaip Nyderlandų, Austrijos ir Suomijos išleistų EVO pakaitinę vertę (ginčijamo sprendimo 1413 išnaša).
1767
UniCredit teigimu, Komisija taip pat suklydo, kai pagal valstybę narę emitentę atrinktas EVO suskirstė pagal išpirkimo terminų kategorijas, apibrėžtas atsižvelgiant ne į jų išpirkimo terminą emisijos dieną, o į jų likutinį terminą, nes dėl to šios kategorijos tapo nevienalytės.
1768
Be to, UBS teigia, kad Komisija nepagrįstai rėmėsi atrinktomis EVO, kurių svertas buvo pastovus visą ginčijamo pažeidimo laikotarpį, nors, siekiant atsižvelgti į suinteresuotųjų bankų veiklos pokyčius, šis svertas turėjo būti iš naujo nustatomas kas mėnesį arba kasmet, kiekvienam išpirkimo termino intervalui ir kiekvienai emitentei. Komisija turėjo šią informaciją ir negalėjo prisidengti padidėjusiu šios metodikos sudėtingumu, kaip ji padarė ginčijamo sprendimo 850 konstatuojamojoje dalyje.
1769
Dėl to paties koregavimo koeficiento apskaičiavimo, šįkart apimant ir duomenis, naudojamus galutiniam pirkimo ir pardavimo kainų skirtumui apskaičiuoti, UBS, UniCredit ir Nomura teigia, kad Komisija negalėjo pagrįstai naudoti BGN duomenų, kad nustatytų kiekvienos iš 32 EVO kategorijų ir kiekvienos dienos pirkimo ir pardavimo kainų skirtumą.
1770
Be to, kad BGN duomenys rengiami neskaidriai, tie duomenys yra dienos pirkimo ir pardavimo kainų skirtumas, kuris apskaičiuojamas atsižvelgiant tik į orientacinį kursą. Vis dėlto iš Komisijos sprendimų praktikos, ekonominės doktrinos ir dviejų Nomura pateiktų ekonominių studijų, susijusių su šio banko sandoriais, matyti, kad faktiniai pirkimo ir pardavimo kainų skirtumai paprastai yra daug mažesni už šiuos kotiruojamus kainų skirtumus, ypač jei kalbama apie dvišalę prekiautojų prekybą. Be to, BGN duomenys neatspindi nei kainų skirtumų svyravimų per dieną, kaip turėtų būti pagal ekonominę doktriną, nei rinkos formuotojų trumpųjų ar ilgųjų pozicijų įtakos faktiškai susidarantiems skirtumams. Atvirkščiai, Nomura teigimu, BGN duomenys paprastai atspindi dienos laikotarpį, kai skirtumai didėja, ir tai patvirtina „tam tikra mokslinė doktrina“.
1771
Taigi UniCredit mano, kad Komisija turėjo teikti pirmenybę kainų skirtumams, nustatytiems remiantis ne BGN, o platformos MTS duomenimis (toliau – MTS duomenys), į kuriuos nepagrįstai nuspręsta neatsižvelgti ginčijamo sprendimo 1449 išnašoje ir kurie būtų puiki pakaitinė vertė medianinių kainų atveju.
1772
Dėl tos priežasties UBS, UniCredit ir Nomura mano, kad pakaitinė vertė, kuria Komisija rėmėsi jų atžvilgiu, yra netiksli, savavališka arba nesusijusi su jų faktine ekonomine veikla, taip pat atskleidžia akivaizdžią vertinimo klaidą ir dėl to pažeidžia gaires.
1773
Šiuo klausimu UBS priduria, kad Komisijos pasirinkta metodika lėmė tai, kad ji sąmoningai neatsižvelgė į prekybos EVO veiklos ypatumus (žr. ginčijamo sprendimo 854 konstatuojamąją dalį). Ši veikla turėtų būti vertinama kaip visuma ir laikotarpiu, atitinkančiu vidutinę atvirų pozicijų EVO atžvilgiu trukmę (pageidautina, kad tai būtų vienas mėnuo ir subsidiariai – dešimt dienų arba viena savaitė), siekiant atsižvelgti į portfelio atidarymo ir uždarymo laikotarpius, į kelių priemonių apsidraudimo strategijas, į portfelio valdymo ir prekybos paslaugų teikimo skirtumus, taip pat į suinteresuotiesiems bankams daromą konkurencinį spaudimą. Be to, Komisija rėmėsi teiginiais, susijusiais su EVO rinka, kurių ji nepagrindė, visų pirma ginčijamo sprendimo 854 konstatuojamojoje dalyje.
1774
Šiomis aplinkybėmis UBS, UniCredit ir Nomura teigia, kad Komisija turėjo pasirinkti metodiką, pagrįstą jų pačių sandorių duomenimis, apskaičiuotą pagal kiekvieno suinteresuotojo banko „sandorių grynąją vertę“, kaip apibrėžta Direktyvoje 86/635. Subsidiariai UBS teigia, kad Komisija turėjo taikyti „pakoreguotą sandorių grynąją vertę“, t. y. „sandorių grynąja verte“ pagrįstą metodiką, pagal kurią neigiami jos sandorių rezultatai buvo paversti teigiamais.
1775
UBS, UniCredit ir Nomura nuomone, šios dvi alternatyvios metodikos nėra pelno vertinimo priemonės, kaip ginčijamo sprendimo 814 ir 839 konstatuojamosiose dalyse nurodė Komisija. Nomura šiuo klausimu mano, kad „sandorių grynoji vertė“ ir „pakoreguota sandorių grynoji vertė“ atspindi prekiaujant EVO faktiškai gautą pelną ir patirtus nuostolius, o tai grindžiama tarptautiniais apskaitos standartais, „pagal kuriuos šie užskaitos duomenys laikomi pajamomis, o ne pelnu“. Panašiai UBS mano, kad „sandorių pelno (nuostolių) ataskaitoje vertinamos [prekiautojų] pajamos, o ne jų pelnas, nes iš šio mato neatimtos sąnaudos“.
1776
Bet kuriuo atveju UniCredit mano, kad jei Komisija manė, kad suinteresuotųjų bankų pateiktų duomenų nepakanka, turėjo per administracinę procedūrą paprašyti papildomų duomenų.
1777
Šiuo klausimu, viena vertus, kaip iš esmės priminta šio sprendimo 1754 punkte, pagal suformuotą jurisprudenciją Komisija turi didelę diskreciją pasirinkti baudų už Sąjungos konkurencijos taisyklių pažeidimą apskaičiavimo metodą.
1778
Nors priimdama gaires Komisija neabejotinai apribojo savo diskreciją, ji gali nuo jų nukrypti, jei tai pagrindžia (šiuo klausimu žr. 2019 m. liepos 10 d. Sprendimo Komisija / Icap ir kt., C‑39/18 P, EU:C:2019:584, 29 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
1779
Šiuo klausimu svarbu pažymėti, kad gairėse aprašytas metodas, pagal kurį nustatant skirtinų baudų bazinį dydį atsižvelgiama į su pažeidimu susijusių atitinkamų produktų pardavimų vertę, kartais gali pasirodyti nepritaikytas prie konkrečių bylos aplinkybių ir kad tokio tipo situacijai Komisija gali pagrįstai taikyti kitokį apskaičiavimo metodą, nei aprašytasis gairėse (šiuo klausimu žr. 2019 m. liepos 10 d. Sprendimo Komisija / Icap ir kt., C‑39/18 P, EU:C:2019:584, 27 punktą).
1780
Ši galimybė leidžia Komisijai visiškai nukrypti nuo gairėse nustatytos metodikos, remiantis jų 37 punktu, taip pat nukrypti nuo jų tik tam tikrais aspektais, taikant metodiką, kuri skiriasi nuo 13 punkte nustatytos metodikos, ir atitinkamai apskaičiuojant pakaitinę vertę (šiuo klausimu žr. 2016 m. rugsėjo 7 d. Sprendimo Pilkington Group ir kt. / Komisija, C‑101/15 P, EU:C:2016:631, 20–23 punktus ir 2023 m. gruodžio 20 d. Sprendimo Crédit Agricole ir Crédit Agricole Corporate and Investment Bank / Komisija, T‑113/17, apskųstas apeliacine tvarka, EU:T:2023:847, 474–476 punktus).
1781
Kita vertus, reikia pažymėti, kad gairių 15 punkte Komisijai nustatyta pareiga naudotis „geriausia turima informacija“, kai ši nustato tų gairių 13 punkte apibrėžtą įmonės pardavimų vertę, nepažeisdama jų 16 punkto.
1782
Vadinasi, šios bylos aplinkybėmis, kai Komisija nusprendė nukrypti nuo gairių 13 punkto ir dėl to bazinio baudos dydžio nenustatė pagal įmonės, kuri buvo tiesiogiai ar netiesiogiai susijusi su pažeidimu, prekių ar paslaugų pardavimo vertę, gairių 15 punktas negali būti taikomas tiesiogiai.
1783
Vis dėlto, kai įgyvendinama savo plačią diskreciją nustatyti baudos apskaičiavimo metodiką Komisija pasirenka nukrypti ne nuo visų gairių, ir tai leidžiama daryti pagal jų 37 punktą, o kaip nagrinėjamu atveju, tik nuo jų 13 punkto, ji negali nesilaikyti minėtų gairių pamatinių principų ir logikos, kuria jos grindžiamos (šiuo klausimu žr. 2019 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, 324 ir 345 punktus), visų pirma – šių gairių 15 punkto.
1784
Taikydama savo nustatytą metodiką ji privalo, be kita ko, užtikrinti, kad būtų atsižvelgta į geriausią turimą informaciją, Sąjungos teismui vykdant išsamią teisinę ir faktinę kontrolę (šiuo klausimu žr. 2011 m. gruodžio 8 d. Sprendimo Chalkor / Komisija, C‑386/10 P, EU:C:2011:815, 62 punktą ir 2019 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, 348 punktą).
1785
Taigi nagrinėjamu atveju Bendrasis Teismas turi nustatyti, ar Komisijos taikyta metodika, priminta šio sprendimo 1711–1724 punktuose, geriau atspindi suinteresuotųjų bankų veiklą nei šių bankų pasiūlytos alternatyvios metodikos (šiuo klausimu žr. 2019 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, 324 punktą).
–
Dėl UBS, UniCredit ir Nomura siūlomų alternatyvių metodikų
1786
Pagrindinė alternatyvi metodika, kurią siūlo UBS, taip pat UniCredit ir Nomura, grindžiama suinteresuotųjų bankų „sandorių grynąja verte“, kaip ji apibrėžta Direktyvoje 86/635. Šių bankų nuomone, ši „sandorių grynoji vertė“, gali būti tinkama pakaitinė vertė, atspindinti ginčijamo pažeidimo ekonominę svarbą ir kiekvieno banko, dalyvavusio darant šį pažeidimą, santykinę reikšmę, kaip tai suprantama pagal gairių 6 punktą.
1787
Ginčijamo sprendimo 814 ir 839 konstatuojamosiose dalyse Komisija aiškiai atmetė šią alternatyvią metodiką, motyvuodama tuo, kad ji grindžiama suinteresuotųjų bankų pajamomis, kad „pajamos iš prekybos veiklos iš esmės reiškia, kad reikia atsižvelgti ir į pelningus, ir į nuostolingus sandorius, sudarytus pažeidimo laikotarpiu, ir dėl to yra skaičius, palyginamas su pelnu iš prekybos veiklos“, kad „toks ribojimas prieštarautų gairių metodikoje taikomai logikai“ ir kad „pakaitine verte siekiama įvertinti įmonės ekonominę veiklą tam tikrame sektoriuje, o ne šios įmonės sėkmę vykdant šią veiklą“.
1788
Šiuose teiginiuose Komisija nepadarė jokios klaidos, ir jų negalima paneigti UBS, UniCredit ar Nomura pateiktais argumentais.
1789
Pirma, kaip teisingai pažymėjo Komisija, „sandorių grynąja verte“ pagrįsta metodika negali atspindėti suinteresuotųjų bankų ekonominės veiklos, susijusios su ginčijamu pažeidimu.
1790
Viena vertus, taikant šią metodiką, pagal kurią linkstama bendrai atsižvelgti į suinteresuotųjų bankų EVO prekybos veiklos nuostolius ir pelną, neigiami skirtumai atimami iš teigiamų skirtumų.
1791
Dėl to, nors šie neigiami skirtumai yra faktinės prekybos EVO veiklos, kuri patenka į ginčijamo pažeidimo taikymo sritį, tiesa, nuostolingos, rezultatas, jais sumažinamas „sandorių grynosios vertės“ dydis, taigi ir pakaitinė vertė, kurią UBS, UniCredit ir Nomura siūlo naudoti kaip pagrindą apskaičiuojant jiems skirtinos baudos bazinį dydį.
1792
Kita vertus, „sandorių grynąja verte“ grindžiama metodika reiškia, kad į prekybos sandorius, kurie patenka į ginčijamo pažeidimo taikymo sritį, bet dėl jų neatsiranda jokių skirtumų, neatsižvelgiama, nors tokie sandoriai sudaro didelę suinteresuotųjų bankų vykdomų sandorių dalį.
1793
Antra, aplinkybė, kad su prekybos EVO veikla susijusios išlaidos neišskaičiuojamos iš „sandorių grynosios vertės“ dydžių, netrukdė Komisijai ginčijamo sprendimo 814 ir 839 konstatuojamosiose dalyse pripažinti, kad „sandorių grynąja verte“ grindžiama metodika yra „palyginama su iš prekybos veiklos gaunamu pelnu“.
1794
Be aplinkybės, kad UBS ir Nomura savo pareiškimuose netiesiogiai pripažįsta, kad „sandorių grynoji vertė“ yra prekiautojų gautos „pajamos“ arba „pelnas“ (žr. šio sprendimo 1775 punktą), reikia pažymėti, kad tose 814 ir 839 konstatuojamosiose dalyse Komisija nesiekė nustatyti, kad ši vertė yra pelnas buhalterine prasme, bet iš esmės siekė pabrėžti, kad ji nėra „tinkama pakaitinė pardavimo vertė, kaip tai suprantama pagal gaires“.
1795
Trečia, tai, kad tarptautinės apskaitos taisyklės, Direktyva 86/635, Reglamento Nr. 139/2004 5 straipsnio 3 dalies a punktas ar nacionalinės konkurencijos institucijos finansų įstaigų veiklai numato kitokią metodiką, negali tapti pagrindu paneigti Komisijos vertinimą, nes, kaip nurodyta šio sprendimo 1753–1759 punktuose, konkrečiomis baudų, skiriamų pagal SESV 101 straipsnį, apskaičiavimo aplinkybėmis šie dokumentai ir praktika nebuvo privalomi šiai institucijai.
1796
Ginčijamo sprendimo 814 ir 839 konstatuojamosiose dalyse pateikta Komisijos išvada taip pat taikytina UBS subsidiariai pasiūlytai metodikai, grindžiamai „pakoreguota sandorių grynąja verte“.
1797
Ši antroji alternatyvi metodika nepadeda ištaisyti trūkumų, būdingų metodikai, pagal kurią veiklos apyvarta bet kuriuo atveju nustatoma įskaitant pelningus ir nuostolingus sandorius.
1798
Iš UBS procesinių dokumentų, darančiuose nuorodą į ekonominę analizę, kuri nebuvo pateikta Bendrajam Teismui, ir iš Komisijos procesinių dokumentų galima daryti išvadą, kad dėl „pakoreguota sandorių grynąja verte“ grindžiamos metodikos teigiamais rezultatais paverčiami ne visi nuostolingi sandoriai, o tik neigiamas veiklos grynasis rezultatas, gautas pasirinktu referenciniu laikotarpiu (pageidautina, kad tai būtų vienas mėnuo ir alternatyviai – dešimt dienų arba viena savaitė), ir jis, be to, nesutampa su vidutine UBS atvirųjų pozicijų trukme, kuri, šio banko teigimu, jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą buvo lygi 11,2 dienos.
1799
Be to, pagal tokią metodiką, kurią taikant nagrinėjamu atveju nereikia vertinti matematinio pagrįstumo ar referencinių laikotarpių tinkamumo, taip pat neleidžiama atsižvelgti į suinteresuotųjų bankų veiklą, kuri patenka į ginčijamo pažeidimo taikymo sritį ir dėl kurios sandoriai vykdomi be pirkimo ir pardavimo kainų skirtumo.
1800
Taigi UBS, UniCredit ir Nomura negali pagrįstai kritikuoti Komisijos už tai, kad ji nusprendė, jog „sandorių grynąja verte“ arba „pakoreguota sandorių grynąja verte“ pagrįsta metodika netinkama įgyvendinti gaires nagrinėjamu atveju, taigi atsisakė jas taikyti, apskaičiuodama kiekvieno iš šių bankų pakaitinę vertę.
–
Dėl Komisijos pasirinktos metodikos tinkamumo
1801
Šio sprendimo 1737 ir 1739 punktuose jau pažymėta, kad, nepaisant aplinkybės, jog pakaitinė vertė būdavo grindžiama tariamais dydžiais, kuriais prekiavo suinteresuotieji bankai, koregavimo koeficiento, apskaičiuoto atsižvelgiant į kiekvieno suinteresuotojo banko EVO pirkimo ir pardavimo kainų skirtumus pritaikymas tiems dydžiams leido nustatyti dydžius, nuo kurių šie bankai gaudavo pelno arba patirdavo nuostolių, taigi ir atspindėti suinteresuotųjų bankų tarpininkavimo veiklą, neatsižvelgiant į tai, ar ji buvo pelninga, ar nuostolinga.
1802
Vadinasi, reikia išnagrinėti, ar Komisijos patvirtintoje metodikoje nėra akivaizdžių vertinimo klaidų, kurios leistų abejoti jos tinkamumu nustatant UBS, UniCredit ir Nomura pakaitinę vertę.
Dėl visų tariamų dydžių, kuriais prekiavo suinteresuotieji bankai, panaudojimo
1803
Kalbant apie Komisijos nustatytų tariamų dydžių kiekį, pažymėtina, kad bankas UniCredit negali pagrįstai kritikuoti Komisijos už tai, kad apskaičiuodama koregavimo koeficientą rėmėsi visų EVO, kuriomis prekiavo su EEE esančiomis sandorio šalimis jo dalyvavimo darant aptariamą pažeidimą laikotarpiu, tariamais dydžiais.
1804
Komisija neturėjo pagrindo išskaičiuoti tariamų dydžių, dėl kurių susidarė neigiami pirkimo ir pardavimo kainos skirtumai, iš tariamų dydžių, kuriais prekiavo UniCredit.
1805
Pakaitinė vertė, kaip ir pardavimų vertė, nėra įmonių, kurioms Komisija skiria baudas pagal SESV 101 straipsnį, grynojo pelno matas (šiuo klausimu žr. 2021 m. balandžio 15 d. Sprendimo Italmobiliare ir kt. / Komisija, C‑694/19 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2021:286, 99 punktą).
1806
Taip pat Komisija neturėjo pagrindo neatsižvelgti į sandorius, kurių pirkimo ir pardavimo kainos skirtumas buvo lygus nuliui, nes tai buvo apsidraudimo sandoriai, kuriuos bankas sudarė kaip rinkos formuotojas.
1807
Pirma, UniCredit nepaaiškina, kaip atskirti apsidraudimo sandorius nuo sandorių, sudarytų teikiant prekybos paslaugas. Antra, jokie banko pateikti duomenys neįrodo, kad nuliniai skirtumai gali atsirasti tik apsidraudimo sandorių atveju. Galiausiai bet kuriuo atveju ir, kaip ginčijamo sprendimo 854 konstatuojamojoje dalyje teisingai pažymėjo Komisija, apsidraudimo sandoriai yra suinteresuotųjų bankų ekonominės veiklos sudedamoji dalis.
Dėl koregavimo koeficiento apskaičiavimo
1808
Dėl koregavimo koeficiento apskaičiavimo pažymėtina, kad UBS, UniCredit ir Nomura kritika yra susijusi, viena vertus, su tuo, kad Komisija naudojosi atrinktomis 32 EVO, kurias išleido aštuonios valstybės narės emitentės ir kurios buvo suskirstytos į keturias išpirkimo terminų grupes, kategorijomis ir, kita vertus, su BGN duomenų naudojimu apskaičiuojant kiekvienos iš daugiau kaip 100 EVO, kurios sudaro šias 32 EVO kategorijas, kasdienį pirkimo ir pardavimo kainų skirtumą.
1809
Visų pirma, kalbant apie Komisijos pasirinktų 32 EVO kategorijų rinkinį, pažymėtina, kad UniCredit iš pradžių kritikuoja patį principą, pagal kurį buvo atsižvelgiama į atrinktas, o ne visas EVO valstybes nares emitentes (žr. ginčijamo sprendimo 827 konstatuojamąją dalį ir ginčijamo sprendimo 1413 išnašą).
1810
Šiuo klausimu reikia priminti, viena vertus, kad gairėse aprašytas apskaičiavimo metodas, pagal kurį skirtinų baudų bazinis dydis apskaičiuojamas atsižvelgiant į su pažeidimu susijusių atitinkamų paslaugų pardavimų vertę, kartais gali būti netinkamas konkrečiomis bylos aplinkybėmis ir kad esant tokiai situacijai Komisija gali pagrįstai taikyti kitokį apskaičiavimo metodą, nei aprašytasis gairėse (šiuo klausimu žr. 2019 m. liepos 10 d. Sprendimo Komisija / Icap ir kt., C‑39/18 P, EU:C:2019:584, 27 punktą).
1811
Kita vertus, kaip jau buvo nurodyta šio sprendimo 1754 ir 1777 punktuose, Komisija turi plačią diskreciją, susijusią su baudų už Sąjungos konkurencijos taisyklių pažeidimus apskaičiavimo metodika.
1812
Iš to matyti, kad jei Komisija ne tik motyvuoja savo pasirinkimą, bet ir jį tinkamai teisiškai pagrindžia, iš jos negali būti atimta galimybė nustatant baudos bazinį dydį taikyti metodiką, pagal kurią atsižvelgiama į reprezentatyvias suinteresuotųjų įmonių veiklos imtis.
1813
Tai, kad duomenys, gauti iš reprezentatyvių imčių, nėra identiški duomenims, gautiems analizuojant jų pačių sandorius, yra būdinga taikomai metodikai ir negali trukdyti Komisijai taikyti tokios skaičiavimo metodikos, jeigu paaiškėja, kad imtys, į kurias atsižvelgiama, iš tikrųjų yra reprezentatyvios.
1814
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad jurisprudencijoje pripažįstama, jog gairių 13 punkte nurodyta pardavimų vertė nevisiškai tiksliai atspindi atitinkamo pažeidimo svarbą ir kad tai taip pat galima pasakyti apie pakaitinę vertę.
1815
Iš tikrųjų, nors Teisingumo Teismas patvirtino gairių 13 punkte Komisijos nustatytą metodiką, jis pripažįsta, viena vertus, kad šiame punkte nurodyta su pažeidimu susijusių prekių ar paslaugų apyvartos dalis gali tik parodyti šio pažeidimo mastą ir atspindėti jo ekonominę svarbą ir, kita vertus, kad negalima jam suteikti neproporcingai daug reikšmės (šiuo klausimu žr. 2009 m. kovo 19 d. Sprendimo Archer Daniels Midland / Komisija, C‑510/06 P, EU:C:2009:166, 74 ir 76 punktus bei juose nurodytą jurisprudenciją).
1816
Bendrasis Teismas taip pat nusprendė, kad baudos nustatymas pagal SESV 101 straipsnį nėra tikslus aritmetinis veiksmas (2011 m. spalio 5 d. Sprendimo Romana Tabacchi / Komisija, T‑11/06, EU:T:2011:560, 266 punktas ir 2015 m. liepos 15 d. Sprendimo SLM ir Ori Martin / Komisija, T‑389/10 ir T‑419/10, EU:T:2015:513, 436 punktas).
1817
Nagrinėjamu atveju ginčijamo sprendimo 825 ir 826 konstatuojamosiose dalyse bei 1410 ir 1411 išnašose Komisija nurodė, kad „galutinis pirkimo ir pardavimo kainų skirtumas kiekvieno suinteresuotojo banko atveju apskaičiuojamas kaip paprastas kasdienių pirkimo ir pardavimo kainų skirtumų, apskaičiuojamų kiekvieno suinteresuotojo banko dalyvavimo darant pažeidimą laikotarpio kiekvieną darbo dieną, vidurkis“ ir kad „kiekvienas kasdienis pirkimo ir pardavimo kainų skirtumas kiekvienam suinteresuotajam bankui apskaičiuojamas atskirai ir atitinka 32 reprezentatyvių EVO [kategorijų], [prie] kuri[ų] priskirti 32 konkretūs svertiniai koeficientai, pirkimo ir pardavimo kainų skirtumo svertinį vidurkį“.
1818
Ginčijamo sprendimo 827 konstatuojamojoje dalyje ir 1412, 1414 ir 1415 išnašose Komisija nurodė, kad „visos 32 reprezentatyvios EVO kategorijos buvo atrinktos aštuoniose valstybėse narėse emitentėse ir suskirstytos į keturias terminų grupes“. Šiuo klausimu ji nurodė, kad „aštuonių valstybių [narių] emitenčių reprezentatyvi imtis, kurią sudaro Belgija, Vokietija, Airija, Graikija, Ispanija, Prancūzija, Italija ir Portugalija, buvo apibrėžta nustatant 2, 5, 10 ir 30 metų likutinius terminus, atitinkamai 0–3 metų, 3–7 metų, 7–10 metų ir daugiau kaip 10 metų išpirkimo termino grupėms“, nes „šie išpirkimo terminai [buvo] labai paplitę obligacijų rinkoje, apskritai investuotojų bendruomenėje [buvo] laikomi „etaloniniais“ terminais“ ir „taip pat [atitiko] išpirkimo terminus, kuriuos dauguma skolos valdymo padalinių skelbia savo metiniame emisijos grafike“.
1819
Taikydama šį svertą Komisija ginčijamo sprendimo 2 priede kiekvienam suinteresuotajam bankui pateikė tokią savo koeficientų lentelę, kokia pateikta šio sprendimo 1718 punkte.
1820
Be to, šiame 2 priede Komisija pateikė 3–6 lenteles, kuriose dėl kiekvienos iš 32 nustatytų EVO kategorijų, pavyzdžiui, UBS atveju, buvo nurodyta:
1821
Iš ginčijamo sprendimo 827 konstatuojamosios dalies ir 1413 išnašos taip pat matyti, kad Komisijos atrinktos aštuonios valstybės narės emitentės atitinka – Nyderlandų, Austrijos ir Suomijos išleistas EVO prilyginant Prancūzijos išleistoms EVO – vienuolika valstybių narių, priklausiusių euro zonai, kurią klostantis nagrinėjamoms faktinėms aplinkybėms sudarė 17 valstybių narių.
1822
Iš to netiesiogiai matyti, kad į atrinktą grupę nebuvo įtrauktos šešios valstybės narės, nes Komisija nurodė, o UniCredit to neginčijo, kad su vienos iš jų – Liuksemburgo – išleistomis EVO nebuvo sudaryta jokių sandorių, o su kitų (Estijos, Kipro, Maltos, Slovėnijos ir Slovakijos) EVO sudarytų sandorių sumos buvo „labai nedidelės apimties“ (ginčijamo sprendimo 1413 išnaša).
1823
Pateikdama tokį pagrindimą, iš kurio suinteresuotieji bankai gavo pakankamai informacijos apie metodus, taikytus atrenkant 32 reprezentatyvias EVO kategorijas ir kiekvienoje iš šių 32 kategorijų atrinktas EVO, taip pat apie tai, ar jos buvo „on the run“, ar ne, Komisija nustatė, kad atrinkta EVO grupė buvo reprezentatyvi, be to, ji turėjo būti vienoda visų suinteresuotųjų bankų atveju, siekiant užtikrinti, kad bauda pagal gairių 6 punktą atspindėtų kiekvieno suinteresuotojo banko santykinį svorį darant ginčijamą pažeidimą.
1824
Aplinkybė, kad 2011 m. spalio mėnesį 0,5 % UniCredit prekybos buvo susijusi su Slovakijos išleistomis EVO, todėl į jas nebuvo atsižvelgta, nors šis bankas, jo teigimu, neprekiavo Airijos ar Graikijos išleistomis EVO, kurios vis tiek buvo įtrauktos į Komisijos atrinktą rinkinį, negali sukelti abejonių dėl šio rinkinio, reprezentavusio daugiau nei 90 % EVO, kuriomis tas bankas prekiavo 2011 m. spalio mėnesį, tariamų dydžių, reprezentatyvumo.
1825
Tokį rinkinį sudaryti Komisija juo labiau galėjo dėl to, kad, kaip nurodyta ginčijamo sprendimo 2 priedo 2 lentelėje, pateiktoje šio sprendimo 1718 punkte, jame buvo nustatytas kiekvieno suinteresuotojo banko 32 EVO kategorijų svertas.
1826
Iš lentelės matyti, viena vertus, kad apskaičiuojant koregavimo koeficientą nebuvo atsižvelgta į Komisijos atrinktas EVO kategorijas, kuriomis UniCredit neprekiavo, kaip antai visų išpirkimo terminų Airijos ir Portugalijos EVO, ir, kita vertus, kad EVO, kuriomis daugiausia prekiavo šis bankas, t. y. Vokietijos ir Italijos EVO, sudaro atitinkamai 26 % ir 61,6 % šiam bankui taikomos sverto matricos.
1827
Taip pat UniCredit argumentas, kad Nyderlandų, Austrijos ir Suomijos išleistos EVO prilygintos Prancūzijos išleistoms EVO, negali paneigti Komisijos atliktos atrankos reprezentatyvumo.
1828
Be aplinkybės, kad iš 2018 m. gegužės 14 d.UniCredit atsakymo į 2018 m. kovo 27 d. Komisijos prašymą pateikti informacijos matyti, jog paaiškėjo, kad šių trijų valstybių narių išleistų EVO, kuriomis prekiavo šis bankas, tariami dydžiai buvo nedideli, šis bankas apsiriboja teiginiu, jog Nyderlandų, Austrijos ir Suomijos išleistų EVO prilyginimas Prancūzijos išleistoms EVO buvo pagrįstas klaidinga prielaida, kad „pirkimo ir pardavimo kainų skirtumus lemia tik kredito reitingai arba kad galima daryti prielaidą, jog tuos pačius kredito reitingus turinčių valstybių pirkimo ir pardavimo kainų skirtumai yra vienodi“, nors, „priešingai, EVO likvidumas atliko daug didesnį vaidmenį nustatant pirkimo ir pardavimo kainų skirtumą“.
1829
Paskui dėl UniCredit priekaišto Komisijai, kad ji, pasirinkusi keturis išpirkimo terminų intervalus (0–3 metai, 3–7 metai, 7–10 metų ir daugiau kaip 10 metų), rėmėsi EVO kategorijų likutiniu terminu, o ne jų išpirkimo terminu jų emisijos dieną, reikia konstatuoti, kad šis bankas nepateikė jokių duomenų, be kita ko, skaičių, kurie padėtų nustatyti, kad EVO, kurių pradinis išpirkimo terminas yra vienodas, o likutinis terminas – skirtingas, pirkimo ir pardavimo kainų skirtumai buvo sumažinti labiau nei Komisijos pasirinktų EVO, t. y. EVO, kurių pradinis išpirkimo terminas buvo skirtingas, o likutinis terminas – vienodas, pirkimo ir pardavimo kainų skirtumai.
1830
Be to, atsiliepime į ieškinį Komisija nurodė, kad „panašaus likutinio termino EVO suteikia investuotojams (antrinėje rinkoje) tokį pat investavimo horizontą ir pasižymi tokiu pat jautrumu palūkanų normų svyravimams, nepriklausomai nuo emisijos metu nustatyto išpirkimo termino“.
1831
Vis dėlto dublike išdėstytas paprastas UniCredit teiginys, kad ankstesniame punkte minėtas Komisijos teiginys „praktiškai yra visiškai nereikšmingas, nes šiuo atveju EVO yra naudojamos kaip pirkimo ir pardavimo kainų skirtumų pakaitinė vertė“, nepakanka, kad būtų galima suabejoti šios institucijos teiginio patikimumu ir tuo remiantis konstatuoti, kad Komisija, suskirstydama aštuonių valstybių narių EVO pagal jų likutinius terminus, savo pakaitinės vertės apskaičiavimo metodikoje padarė akivaizdžią vertinimo klaidą.
1832
Galiausiai UBS negali pagrįstai kritikuoti Komisijos už tai, kad ji suinteresuotųjų bankų atžvilgiu visą jų dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpį taikė pastovų 32 EVO kategorijų svertą, kuris nebuvo atnaujinamas kas mėnesį ar kasmet.
1833
Nors nusprendusi neatnaujinti duomenų Komisija taikė ne tokį detalų 32 prekiautų EVO kategorijų svertą, kaip siūlytasis UBS, šis svertas atspindėjo suinteresuotųjų bankų veiklą jų dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiais, nes kiekvienam bankui buvo nustatytas atskirai ir remiantis tų bankų pateiktais duomenimis.
1834
Be to, kaip Komisija teisingai nurodė ginčijamo sprendimo 850 konstatuojamojoje dalyje, toks mėnesinis ar metinis kiekvienam bankui taikomo sverto atnaujinimas „gerokai [apsunkina] metodiką, nes pridedami papildomi duomenų rinkimo ir išsamių skaičiavimų etapai, susiję su tūkstančiais sandorių, tačiau reikšmingai [nepagerina] šios pagrįstos metodikos“.
1835
Taigi Komisijos sprendimas nustatyti nekintantį 32 EVO kategorijų svertą visais atitinkamais suinteresuotųjų bankų dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiais neperžengia Komisijos turimos diskrecijos parengti savo pakaitinės vertės apskaičiavimo metodiką ribų.
1836
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, UBS ir UniCredit negali pagrįstai teigti, kad Komisijos patvirtintoje pakaitinės vertės apskaičiavimo metodikoje, kiek ji pagrįsta 32 reprezentatyvių EVO kategorijų rinkiniu, padaryta viena ar daugiau akivaizdžių vertinimo klaidų.
1837
Antra, kalbant apie BGN duomenų panaudojimą, iš ginčijamo sprendimo 828 konstatuojamosios dalies ir 1416 išnašos matyti, kad apskaičiuodama galutinį pirkimo ir pardavimo kainų skirtumą, kurio apskaičiavimo metodika buvo priminta šio sprendimo 1723 punkte, Komisija 32 reprezentatyvioms EVO kategorijoms pritaikė BGN duomenis.
1838
Šiuo klausimu Komisija nurodė, kad „Bloomberg bendroji kaina [yra] realiuoju laiku nustatyta sudėtinė įmonių ir vyriausybių obligacijų kaina, pagrįsta taikomais ir orientaciniais kelių prekiautojų pirkimo ir pardavimo kainų skirtumais, [ir reiškia] esamas konsensusu nustatytas kainas“. Ji taip pat pridūrė, kad „istorinės kainos, grindžiamos BGN duomenimis, [yra] dienos pabaigos kainos“.
1839
Ginčijamo sprendimo 851 ir 852 konstatuojamosiose dalyse Komisija atmetė suinteresuotųjų bankų kritiką ir nurodė: kadangi „2007–2011 m. laikotarpio dienos pirkimo ir pardavimo kainos nebuvo žinomos, [ji laikosi nuomonės], kad istoriniai pirkimo ir pardavimo kursai, išvesti iš BGN duomenų, [yra] geriausia turima informacija, kuri [sudaro galimybę] teisingai ir sąžiningai atspindėti tikrąsias šalių vertybes ir ekonominę svarbą, nes tie kursai nustatomi tuo pačiu metu (dienos pabaigoje) ir dėl to [sudaro galimybę] apskaičiuoti patikimą pirkimo ir pardavimo kainų skirtumą“.
1840
Galiausiai ginčijamo sprendimo 1449 išnašoje Komisija atmetė UniCredit argumentus, teigdama:
„2021 m. vasario 15 d. pastabose <...> savo sandorių imties pirkimo ir pardavimo kainas UniCredit lygina su vidutinėmis kainomis, apskaičiuotomis pagal prekybos platformos (MTS) dienos duomenis, ir teigia, kad Komisijos naudojami pirkimo ir pardavimo kainų skirtumai yra didesni nei UniCredit iš tikrųjų gautas skirtumas. Vis dėlto vidutinės kainos, apskaičiuotos remiantis vienos prekybos platformos (MTS) duomenimis, palyginimas su UniCredit biržoje skelbiamomis kainomis nėra nuoseklus, nes jis lygina duomenis, gautus iš dviejų skirtingų šaltinių (ir kartais dėl to gaunamas neigiamas rezultatas), todėl negali parodyti jokių duomenų apie tikruosius UniCredit pirkimo ir pardavimo kainų skirtumus.“
1841
Šiuo klausimu šio sprendimo 1782–1784 punktuose jau buvo pažymėta, kad net jei Komisija nukrypsta nuo gairių 13 punkto, ji turi atsižvelgti į geriausią turimą informaciją.
1842
Taigi reikia nustatyti, ar BGN duomenys, kuriuos Komisija naudojo nustatydama galutinį kainų skirtumą, buvo „geriausia turima informacija“ taikant jos apibrėžtą metodiką.
1843
Šiomis aplinkybėmis ir atsižvelgiant į Komisijos ginčijamame sprendime išdėstytus motyvus (žr. 828, 851 ir 852 konstatuojamąsias dalis), ypač į tą, kuriuo ji atmetė argumentus, kuriais UniCredit rėmėsi per administracinę procedūrą (1449 išnaša), suinteresuotieji bankai negali apsiriboti teiginiu, kad Komisijos naudojamuose duomenyse yra vienas ar keli trūkumai.
1844
Atvirkščiai, jie privalo įrodyti, kad, pagal Komisijos teisėtai nustatytą metodiką, iš tikrųjų yra geresnių duomenų nei tie, kuriais rėmėsi ši institucija, ir kad ji iš tikrųjų juos turi (šiuo klausimu pagal analogiją žr. 2019 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, 324 punktą).
1845
Vis dėlto nagrinėjamoje byloje nei UBS, nei UniCredit, nei Nomura neįrodė, kad Komisija galėjo turėti geresnių duomenų nei BGN duomenys, nors pastarieji pateikia ne faktiškai tam tikro banko gautus pirkimo ir pardavimo kainų skirtumus, įvykdžius visą konkrečios EVO pirkimo ir perpardavimo sandorį, o tik įvertį, pagrįstą duomenimis, gautais remiantis „biržiniais pirkimo ir pardavimo kainų skirtumais“ konkrečiu laiku, t. y. dienos pabaigoje.
1846
Pirma, net jei reikėtų sutikti su Nomura, kad „tik faktinis skirtumas, t. y. kainos, kuriomis prekiautojai faktiškai pirko ir vėliau perpardavė EVO, <...> yra teisingas tarpininkavimo paslaugų kainos matas“, reikia pažymėti, kad Nomura nenurodo, jog siūlė Komisijai pateikti tokius duomenis per administracinę procedūrą, ir nepateikia šių duomenų per šį procesą. Iš tikrųjų jo ieškinio šeštojo pagrindo ketvirtoje dalyje Komisijai buvo priekaištaujama dėl to, kad ji nenustatė tarptautinius apskaitos standartus atitinkančių skaičių, taigi ir „sandorių grynosios vertės“.
1847
Be to, pagal metodiką, pagrįstą suinteresuotųjų bankų gautais faktiniais pirkimo ir pardavimo kainų skirtumais, Komisija turėtų kiekvienam suinteresuotajam bankui atskirai nustatyti ir taikyti kiekvieno nustatyto sandorio pajamingumo skirtumą kiekvieną to banko dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą dieną.
1848
Tai reikštų, kad kiekvieno suinteresuotojo banko ir kiekvieno pirkimo sandoriu atveju turi būti nustatyti atitinkami perpardavimo sandoriai, kad būtų galima apskaičiuoti faktinį šio sandorio pirkimo ir pardavimo kainų skirtumą tokiomis aplinkybėmis, kai pirkimo ir perpardavimo sandoriai nebūtinai įvykdomi tą pačią dieną (žr. šio sprendimo 1798 punktą), kai šių sandorių dydis nebūtinai yra vienodas, kai šis dydis turi įtakos EVO kainai ir kai dėl Nomura patvirtinto „EVO sektoriaus kainų (įskaitant einamosios paros kainas) kintamumo“ tampa sunku ar net neįmanoma nustatyti jokios skirtingais momentais sudaromų sandorių atitikties.
1849
Tokia metodika, jei dėl jos nebūtų pernelyg sunku ar net neįmanoma apskaičiuoti koregavimo koeficiento, bet kuriuo atveju Komisijai taptų neproporcinga administracine našta (pagal analogiją žr. generalinės advokatės J. Kokott išvados byloje Pilkington Group ir kt. / Komisija, C‑101/15 P, EU:C:2016:258, 37 punktą).
1850
Vadinasi, nei UBS, nei UniCredit, nei Nomura, kurie Komisijai priekaištauja, kad ji per administracinę procedūrą nepaprašė jų pateikti faktinių pirkimo ir pardavimo kainų skirtumų, negali pagrįstai to daryti dėl to, kad ji nenaudojo ar nebandė naudoti metodikos, pagal kurią būtų galima nustatyti visų sandorių, kuriuos suinteresuotieji bankai įvykdė per laikotarpį, kai dalyvavo darant ginčijamą pažeidimą, faktinius pirkimo ir pardavimo kainų skirtumus, taigi naudojo trečiosios šalies „biržinius“ duomenis.
1851
Antra, UBS, UniCredit ir Nomura nepateikė jokių įrodymų, patvirtinančių, kad būtų galima gauti išsamius ir nuoseklius biržinių duomenų rinkinius, išskyrus rinkinį, sudarytą iš BGN duomenų, kurie galėtų tinkamiau atspindėti suinteresuotųjų bankų veiklą.
1852
Reikia iš karto atmesti Nomura kritiką, kad BGN duomenų rengimo būdas yra iš dalies nežinomas, o tai reiškia, kad Komisija negalėtų jais pasinaudoti.
1853
Plačiai žinoma ir būtent ginčijamo sprendimo 40, 41, 505 ir 518 konstatuojamosiose dalyse patvirtinta, kad tokių platformų, kaip Bloomberg, duomenimis prekiautojai labai pasitiki, nes tokios internetinės platformos renka rinkos informaciją, kad vėliau ją perduotų visiems rinkos dalyviams.
1854
Be to, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 1416 išnašos, kurioje kalbama apie platformos Bloomberg parengtą dokumentą, BGN duomenys yra šaltinis, grindžiamas kelių ūkio subjektų įgyvendinamomis taikomomis ir orientacinėmis kainomis, kuriame nurodytos kainos, kad būtų galima pasiekti konsensusą, ir, be to, kaip pažymi Komisija, kurį bylos atžvilgiu parengė trečioji šalis.
1855
Kalbant apie kritiką, grindžiamą aplinkybe, kad BGN duomenyse pirkimo ir pardavimo kainų skirtumai gali būti pervertinti dėl dienos laiko, kuriuo jie nustatomi, reikia pažymėti, kad ji neatrodo nepagrįsta atsižvelgiant į suinteresuotųjų bankų pateiktas ekonomines ekspertizes ir mokslinius straipsnius.
1856
Vis dėlto nagrinėjamu atveju dėl šios išvados iš Komisijos negalima atimti galimybės remtis BGN duomenimis ir, atsižvelgiant į tai, pripažinti pagal juos apskaičiuotas koregavimo koeficiento sumas negaliojančiomis.
1857
Iš tikrųjų, viena vertus, negalima Komisijai priekaištauti dėl to, kad naudojo duomenis, tiksliai neatspindinčius realių kainų skirtumų, kuriems esant suinteresuotieji bankai vykdė sandorius, jeigu, kaip matyti iš rašto dėl baudų 25 punkto, būtent ši institucija neturėjo tikrų arba pakankamai reprezentatyvių duomenų ir jeigu siekdama atkurti pakaitinę vertę ji privalėjo taikyti metodą, grindžiamą alternatyviais, neišvengiamai mažiau tiksliais duomenimis.
1858
Beje, būtent todėl gairių 16 punkte numatyta, kad, „[k]ai įmonės pateikta informacija yra nepakankama ar nepatikima, Komisija gali nustatyti tos įmonės pardavimų vertę[,] remdamasi gautais daliniais duomenimis ir (arba) bet kokia kita informacija, kurią ji mano esant svarbia ar tinkama“.
1859
Kita vertus, iš šio sprendimo 1846–1850 punktų matyti, kad nebuvo numatyta metodika, grindžiama suinteresuotųjų bankų gautais faktiniais pirkimo ir pardavimo kainų skirtumais.
1860
Taip pat nebūtų buvę tinkamiau naudotis MTS duomenimis, kaip siūlė UniCredit, o Komisija atmetė ginčijamo sprendimo 1449 išnašoje, net jei remiantis jais būtų buvę galima pateikti dienos duomenis.
1861
Iš tikrųjų, viena vertus, kaip Komisija nurodė šioje išnašoje, MTS duomenų naudojimas turi trūkumų, dėl kurių, atsižvelgiant į Komisijos nustatytą metodiką, jie negalėtų būti tinkamesni nei BGN duomenys.
1862
Pirma, naudojantis MTS duomenimis, reikėtų atlikti tokį kiekvieno UniCredit sandorio, sudaryto jos dalyvavimo darant pažeidimą laikotarpiu, skaičiavimą:
1863
Kaip matyti iš UniCredit ieškinio 16 priedo, iš kurio paimta ankstesniame punkte nurodyta schema, atliekant tokius skaičiavimus, šio banko žodžiais tariant, susidarytų „numanomi skirtumai“, grindžiami numanomo pirkimo ir pardavimo kainų skirtumo (apskaičiuotu remiantis MTS duomenimis) ekstrapoliacija, taikoma minėto banko faktiškai taikytai pirkimo ar pardavimo kainai.
1864
Vis dėlto, kaip Komisija nurodė ginčijamo sprendimo 1449 išnašoje, atliekant tokius skaičiavimus reikėtų palyginti duomenis, kurie yra ne tik skirtingi (numanomą pirkimo ir pardavimo kainų skirtumą ir faktines pirkimo ar pardavimo kainas), bet ir gauti iš skirtingų šaltinių (MTS ir UniCredit), o ginčijamame sprendime nustatyto ir tik BGN duomenimis pagrįsto pirkimo ir pardavimo kainų skirtumo apskaičiavimas sudaro sąlygas palyginti vienodus ir iš to paties šaltinio gautus duomenis.
1865
Antra, atsižvelgiant į UniCredit ir Komisijos pateiktą informaciją, MTS duomenų patikimumas negali būti laikomas didesniu už BGN duomenų patikimumą.
1866
Iš tikrųjų, kaip Komisija pažymėjo ginčijamo sprendimo 1449 išnašoje ir kaip UniCredit pripažino ieškinio 86 išnašoje, MTS duomenys „kartais lemia numanomus neigiamus skirtumus“.
1867
Apskaitant sandorius, dėl kurių atsirado tokie „numanomi neigiami skirtumai“, būtų sumažintas šio banko veiklos mastas, nors susiję sandoriai yra minėto banko faktinės veiklos dalis. Be to, vien tokių sandorių neįtraukimu negalima kompensuoti MTS duomenų naudojimui būdingų trūkumų, nes dėl tokio neįtraukimo būtų nevisapusiškai atsižvelgta į suinteresuotųjų bankų veiklą.
1868
Toje pačioje ieškinio išnašoje UniCredit taip pat pripažino, kad „numanomus neigiamus skirtumus“ galima paaiškinti „laiko skirtumu nuo momento, kai sandoris faktiškai įvyko, iki momento, kai sandoris [buvo] užregistruotas [šio banko] sistemoje, t. y. tuo, kad vidutinis MTS kursas [ne visada] tiksliai sutapo su momentu, kai sandoris [buvo] faktiškai įvykdytas“.
1869
Vis dėlto atsižvelgiant į EVO, kurių kursas, pasak UniCredit, „kyla ir krinta kas sekundę“, rinkos nepastovumą tokiais laiko skirtumais neužtikrinamas pagal MTS duomenis apskaičiuojamų pirkimo ir pardavimo kainų skirtumų patikimumas, todėl jie gali būti nuvertinti arba pervertinti.
1870
Kita vertus, iš UniCredit atsakymo į Bendrojo Teismo klausimą matyti, kad Komisija turėjo kiekvieną iš 4965 sandorių, įvykusių nuo 2011 m. rugsėjo 9 d. iki 2011 m. lapkričio 28 d., palyginti su MTS duomenimis, kuriais remdamasi ji būtų galėjusi, naudodamasi kodavimo programine įranga, nustatyti atitinkamos EVO vidutinį kursą konkrečiu kiekvieno sandorio momentu, o vėliau – kiekvieno iš 4965 sandorių kursų „realų numanomą skirtumą“.
1871
Šiuo tikslu ir atsižvelgdama į UniCredit Bendrajam Teismui pateiktus skaičius, Komisija turėjo sugretinti du neapdorotų duomenų rinkinius, kurių pirmasis buvo susijęs su šio banko įvykdytais sandoriais ir jį sudarė 556304 įrašai, o antrajame buvo MTS duomenys, sudaryti iš 531 rinkmenų, kurių kiekvieną kartais sudarė daugiau kaip 40 mln. įrašų, o bendra apimtis siekė 1,2 TB.
1872
Vis dėlto negalima pagrįstai reikalauti, kad Komisija apdorotų tokį didelį duomenų kiekį, neužkraunant jai neproporcingai didelės administracinės naštos (žr. šio sprendimo 1849 punktą). Be to, net jeigu Komisija galėjo su jais susipažinti, reikia pažymėti, kad per administracinę procedūrą UniCredit jai nepateikė šių neapdorotų duomenų.
1873
Iš tikrųjų šis bankas tik pateikė studiją, kurioje buvo išdėstytos išvados, nepridėjęs savo duomenų rinkinio, o vėliau negalėjo bandyti užpildyti šios spragos, priekaištaudamas Komisijai dėl to, kad ji nepaprašė šio rinkinio pateikti.
1874
Vadinasi, per lyginamąjį tyrimą, kurį turėjo atlikti, Komisija nepadarė jokių klaidų, kai siekdama nustatyti geriausią turimą informaciją, kurią reikėjo naudoti pakaitinei vertei apskaičiuoti, neatsižvelgė į nepakankamai dokumentais pagrįstą UniCredit raginimą naudoti MTS duomenis.
1875
Be to, dėl UBS priekaišto Komisijai, kad apibrėždama koregavimo koeficiento apskaičiavimo metodiką arba naudodama BGN duomenis neatsižvelgė į EVO portfelių valdymo ypatumus (žr. šio sprendimo 1773 punktą), reikia konstatuoti, kad šis bankas visiškai nenustatė, kokie alternatyvūs metodai – išskyrus „sandorių grynosios vertės“ arba „pakoreguotos sandorių grynosios vertės“ naudojimą, į kuriuos Komisija pagrįstai neatsižvelgė (žr. šio sprendimo 1800 punktą), – arba kokie turimi duomenys būtų labiau padėję atsižvelgti į šiuos ypatumus.
1876
Be to, šis bankas negali kvestionuoti Komisijos pasirinktos metodikos vien teigdamas, kad ginčijamo sprendimo dalyje, kurioje atsakoma į suinteresuotųjų bankų per administracinę procedūrą pateiktus argumentus, ši institucija neįrodė tam tikrų faktinių teiginių, kaip antai tų, kuriuose ji laikėsi nuomonės, jog „likvidumo paieška, atvirų pozicijų laikymas ar likvidavimas rinkoje [buvo įtraukti] į pirkimo ir pardavimo kainas, kurias prekiautojai [siūlė] savo klientams“, arba kad „jei priėmus kliento pavedimą [jo portfelis] viršydavo jam leistinas rizikos ribas, prekiautojas taip pat [galėjo] atsisakyti skelbti kainą biržoje“ (žr. ginčijamo sprendimo 854 konstatuojamąją dalį).
1877
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija galėjo pagrįstai patvirtinti metodiką, pagal kurią buvo apskaičiuotas kiekvieno iš suinteresuotųjų bankų koregavimo koeficientas, ir šiuo tikslu panaudoti BGN duomenis, kuriuos galėjo pagrįstai laikyti „geriausia turima informacija“ šių bankų dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiu.
1878
Dėl tų pačių priežasčių UBS taip pat negali pagrįstai teigti, kad Komisijos pasirinkta metodika yra netiksli ir savavališka.
1879
Vadinasi, reikia atmesti UBS ieškinio pirmojo pagrindo antrą dalį ir ketvirtąjį bei penktąjį pagrindus, UniCredit ieškinio septintojo pagrindo antrą–ketvirtą dalis ir Nomura ieškinio šeštojo pagrindo antrą–ketvirtą dalis kaip nepagrįstus.
– Dėl „UniCredit“ ir „Nomura“ kritikos, grindžiamos klaidomis nustatant tam tikriems bankams būdingą pakaitinę vertę
1880
Savo ieškiniuose UniCredit ir Nomura išdėstė Komisijos pakaitinės vertės nustatymo metodikos ir jos bendro taikymo kritiką, kuri buvo atmesta šio sprendimo 1762–1879 punktuose.
1881
Šie bankai taip pat pateikė kritikos, konkrečiau susijusios su pakaitinės vertės, apskaičiuotos dauginant kiekvieno suinteresuotojo banko metinius tariamus dydžius iš kiekvienam iš jų atskirai nustatyto koregavimo koeficiento, nustatymu, kuriuo remtasi jų atžvilgiu ir kurį reikia išnagrinėti šio sprendimo 1885–1960 punktuose.
1882
Dėl tariamų dydžių nustatymo (žr. ginčijamo sprendimo 816–819 konstatuojamąsias dalis) UniCredit priekaištauja Komisijai, kad ši ją diskriminavo, nes atsižvelgė į jos, kaip ir kitų suinteresuotųjų bankų, tariamus dydžius, kuriais prekiauta tik antrinėje rinkoje.
1883
UniCredit ir Nomura taip pat kritikuoja Komisiją už tai, kad jiems taikytus tariamus dydžius apskaičiavo metams, nors darant ginčijamą pažeidimą jos dalyvavo trumpiau nei vienus metus.
1884
Kiek tai susiję su bankui Nomura taikytu koregavimo koeficiento nustatymu, konkrečiau kalbant, su 32 šiam bankui nustatytų reprezentatyvių OEE kategorijų svertu, naudojamu nustatant galutinį jo pirkimo ir pardavimo kainų skirtumą (žr. ginčijamo sprendimo 825–830 konstatuojamąsias dalis), šis bankas priekaištauja Komisijai, kad ši nenustatė tikslaus šių 32 kategorijų OEE sverto, nors buvo jai tokį pateikęs.
–
Dėl UniCredit kritikos, grindžiamos nediskriminavimo principo pažeidimu dėl to, kad jo ir kitų suinteresuotųjų bankų atžvilgiu buvo naudojami tik su antrine rinka susiję metiniai tariami dydžiai
1885
Ieškinio septintojo pagrindo pirmoje ir penktoje dalyse UniCredit teigia, kad Komisija jį diskriminavo, kai visų suinteresuotųjų bankų atveju pakaitinę vertę grindė tik „kiekvieno suinteresuotojo banko dalyvavimo laikotarpiu antrinėje rinkoje pirktų ir parduotų EVO tariamų dydžių pardavimo verte, nes tai [buvo] visų suinteresuotųjų bankų bendra veikla ir taip [buvo išvengta] rizikos, kad, apskaičiuojant baudą, tos pačios pajamos bus įskaitytos du kartus“ (žr. ginčijamo sprendimo 816 konstatuojamąją dalį).
1886
Kadangi ginčijamas pažeidimas buvo sutelktas į pirminę EVO rinką, UniCredit„nedalyvavo darant pažeidimą, kiek tai susiję su prekyba šioje rinkoje“, o į prekybą pirminėje rinkoje nebuvo atsižvelgta nė vieno iš suinteresuotųjų bankų atžvilgiu, Komisija turėjo nagrinėti tik pirminėje rinkoje pirktus ir parduotus dydžius. Kadangi Komisija to nepadarė, UniCredit buvo nubausta už visą savo dalyvavimą darant pažeidimą, o kitiems suinteresuotiesiems bankams sankcijos buvo skirtos tik už dalį jų dalyvavimo darant tą pažeidimą.
1887
Šiuo klausimu ginčijamo sprendimo 816 konstatuojamojoje dalyje Komisijos padarytas sprendimas apskaičiuojant pakaitinę vertę visų suinteresuotųjų bankų atžvilgiu remtis tik EVO antrinėje rinkoje pirktais ir parduotais tariamais dydžiais vis dėlto neatskleidžia jokio diskriminacinio požiūrio į UniCredit.
1888
Pirma, UniCredit neteisingai teigia, kad nedalyvavo darant ginčijamą pažeidimą, kiek tai susiję su pirmine rinka, arba kad šis pažeidimas buvo sutelktas į pirminę EVO rinką.
1889
Tiesa, ginčijamo sprendimo 861 konstatuojamojoje dalyje Komisija, siekdama apskaičiuoti UniCredit nustatytą ginčijamo pažeidimo sunkumo koeficientą, pažymėjo, kad šis bankas nevykdė veiklos pirminėje rinkoje.
1890
Vis dėlto iš šios konstatuojamosios dalies, kuri nėra susijusi su pakaitinės vertės nustatymu, negalima daryti išvados, kad Komisija nusprendė, jog UniCredit nedalyvavo darant šiame sprendime konstatuotą vieną tęstinį pažeidimą.
1891
Atvirkščiai, iš ginčijamo sprendimo rezoliucinės dalies aiškiai matyti, kad UniCredit laikoma atsakinga už visą ginčijamą pažeidimą ir kad šis pažeidimas susijęs su visa EVO rinka, o ne iš esmės su jų pirmine rinka.
1892
Be to, ginčijamo sprendimo 45–50 konstatuojamosiose dalyse Komisija teisingai pabrėžė pirminės ir antrinės EVO rinkų ryšį ir tai, kad su viena iš jų susijusi informacija domina kitą, ir atvirkščiai (žr. šio sprendimo 465–486 ir 597–614 punktus).
1893
Taigi, net jeigu UniCredit neveikė pirminėje rinkoje, teikdamas informaciją, kuria keitėsi su kitų suinteresuotųjų bankų prekiautojais, jis prisidėjo prie viso ginčijamo pažeidimo vykdymo ir turėjo iš jo naudos, kaip Komisija pažymėjo ginčijamo sprendimo 479 konstatuojamojoje dalyje.
1894
Antra, ginčijamo sprendimo 816 konstatuojamojoje dalyje Komisijos nurodyta priežastimi visiškai pateisinama tai, kad ji neatsižvelgė į tariamus dydžius, kuriais suinteresuotieji bankai prekiavo pirminėje EVO rinkoje, arba tuos dydžius įtraukė į tariamus dydžius, kuriais rėmėsi kitų suinteresuotųjų bankų nei UniCredit atžvilgiu.
1895
Iš tikrųjų, kadangi pirminėje rinkoje veikiančių nagrinėjamų bankų veikla buvo EVO įsigijimas ketinant jas greitai perparduoti antrinėje rinkoje (žr. ginčijamo sprendimo 37 konstatuojamąją dalį), siekiant nustatyti šių bankų veiklos mastą, iš valstybinių emitentų pirminėje rinkoje įsigytų tariamų dydžių apskaita buvo nereikalinga ir net galėjo būti šališka.
1896
Trečia, į specifinę UniCredit situaciją Komisija atsižvelgė kituose jam skirtos baudos apskaičiavimo etapuose (šiuo klausimu žr. 2013 m. rugsėjo 13 d. Sprendimo Total Raffinage Marketing / Komisija, T‑566/08, EU:T:2013:423, 454 punktą).
1897
Ginčijamo sprendimo 861 ir 868 konstatuojamosiose dalyse ši institucija šiam bankui pritaikė sunkumo koeficientą ir papildomą sumą, kurių abiejų dydis yra 17 %, t. y. dydžius, kurie buvo vienu procentiniu punktu mažesni, nei kitiems suinteresuotiesiems bankams taikyti dydžiai.
1898
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, UniCredit ieškinio septintojo pagrindo pirmą ir penktą dalis reikia atmesti kaip nepagrįstas.
1899
Beje, kadangi šio pagrindo pirmoje ir penktoje dalyse UniCredit galėtų teigti, kad nustatant jam taikomą sunkumo koeficientą ir papildomą atgrasomąją sumą buvo netinkamai atsižvelgta į jo padėtį, ši kritika bus nagrinėjama atitinkamai 1976–2003 ir 2004–2035 punktuose.
–
Dėl „UniCredit“ ir „Nomura“ kritikos dėl metinių tariamų dydžių, kuriais jie prekiavo, apskaičiavimo
1900
UniCredit ieškinio aštuntajame pagrinde ir Nomura ieškinio šeštojo pagrindo penktoje dalyje, siejamoje su jo ieškinio septintojo pagrindo antra dalimi, teigiama, kad Komisija padarė vertinimo klaidų arba pažeidė vienodo požiūrio ir bausmių bei sankcijų individualizavimo principus, apskaičiuodama metinius tariamus dydžius, kuriais jie prekiavo su EEE esančiomis sandorio šalimis atitinkamais dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiais, t. y. nuo 2011 m. rugsėjo 9 d. iki 2011 m. lapkričio 28 d. ir nuo 2011 m. sausio 18 d. iki 2011 m. lapkričio 28 d.
1901
Taip apskaičiavus suinteresuotųjų bankų pirktus ir parduotus metinius tariamus dydžius, ne tik neabejotinai buvo sulyginti tariami dydžiai, kuriais prekiavo bankai, darant ginčijamą pažeidimą dalyvavę ilgiau nei vienus metus, bet taip pat buvo dirbtinai padidinti UniCredit ir Nomura atžvilgiu nustatyti tariami dydžiai ir dėl to pervertinta jų santykinė reikšmė darant šį pažeidimą.
1902
Šiuo klausimu UniCredit nurodo, kad jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiu EVO, kuriomis prekiauta (visų pirma Italijos EVO, kurios sudarė didžiąją dalį jos prekybos), kiekis buvo ypač didelis, o šių EVO rinka buvo pasižymėjo dideliu nepastovumu, nulėmusiu gerokai didesnius pirkimo ir pardavimo kainų skirtumus, palyginti su įprastomis rinkos sąlygomis. Vadinasi, UniCredit buvo įvertintas bene griežčiausiai, palyginti su suinteresuotaisiais bankais, o toks vertinimas buvo „akivaizdžiai nepagrįstas ir netinkamas“. Taigi Komisija turėjo palyginti visų suinteresuotųjų bankų prekybos veiklos duomenis, susijusius su tuo pačiu laikotarpiu, t. y. paskutiniais ginčijamo pažeidimo metais ar net visa jo trukme.
1903
Dėl panašių priežasčių Nomura teigia, kad Komisija privalėjo atsižvelgti į šio banko per visus 2011 m. faktiškai pirktus ir parduotus tariamus dydžius.
1904
Iš pradžių reikia pažymėti, kad nei UniCredit, nei Nomura nekritikuoja Komisijos už tai, kad nustatydama tariamus dydžius, į kuriuos reikia atsižvelgti apskaičiuojant pakaitinę vertę, ji netaikė gairių 13 punkto, pagal kurį ši institucija paprastai naudoja bendrovės pardavimus per visus paskutinius metus, kai ji dalyvavo darant ginčijamą pažeidimą.
1905
Beje, nagrinėjamu atveju Komisijos pasirinkimas buvo visiškai pateisinamas dėl ginčijamo sprendimo 819 konstatuojamojoje dalyje nurodytų priežasčių, patvirtintų UniCredit ir Nomura argumentais, t. y. viena vertus, kad „daugumos suinteresuotųjų bankų individualaus dalyvavimo laikotarpis [buvo] skirtingas, o kai kuriais atvejais santykinai trumpas“, ir, kita vertus, kad „pirkimo ir pardavimo kainų skirtumas pažeidimo laikotarpiu“ buvo labai nepastovus.
1906
Galiausiai UniCredit ir Nomura kritikuoja tik tai, kad siekdama atsižvelgti į šias aplinkybes ir nepaisydama to, kad jų dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpis buvo trumpesnis nei vieni metai, Komisija, kaip ir kitų suinteresuotųjų bankų atveju, tariamus dydžius, kuriais jie prekiavo per visus kalendorinius mėnesius, kai dalyvavo darant ginčijamą pažeidimą, t. y. atitinkamai 2011 m. spalio mėnesį ir 2011 m. vasario–spalio mėnesiais (ginčijamo sprendimo 2 priedų 1 lentelė), perskaičiavo metams.
1907
Toks pasirinkimas, susijęs su baudos apskaičiavimo metodikos, kurios atžvilgiu, kaip jau buvo nurodyta šio sprendimo 1754 ir 1777 punktuose, Komisija turi plačią diskreciją, nustatymu, neatskleidžia jokios akivaizdžios Komisijos padarytos vertinimo ar teisės klaidos.
1908
Iš tikrųjų šio sprendimo 1905 punkte nurodytomis aplinkybėmis galima pateisinti tai, kad Komisija visų suinteresuotųjų bankų pirktus ir parduotus tariamus dydžius perskaičiavo metams vadovaudamasi ginčijamo sprendimo 819 konstatuojamojoje dalyje nurodyta metodika, pagal kurią ji iš pradžių visus kiekvieno suinteresuotojo banko dalyvavimo kartelyje laikotarpiu pirktus ir parduotus tariamus dydžius padalijo iš jo dalyvavimo mėnesių skaičiaus, paskui šį mėnesio vidurkį padaugino iš 12.
1909
Viena vertus, pirktų ir parduotų tariamų dydžių perskaičiavimas metams padeda išlyginti didelius metinius svyravimus, kurių ginčijamo pažeidimo laikotarpiu patyrė EVO rinka ir jį darant dalyvavę bankai, kartu atsižvelgiant į visą šių bankų veiklą, įskaitant vykdytą 2011 m., kurie, tiek Komisijos, tiek UniCredit ir Nomura nuomone, buvo metai, pasižymėję dideliu EVO rinkos nepastovumu, susijusiu su valstybės skolos krize.
1910
Kita vertus, dėl to, kad pirktų ir parduotų tariamų dydžių perskaičiavimas metams buvo taikomas visiems suinteresuotiesiems bankams, tai leido atspindėti kiekvieno banko santykinę reikšmę darant ginčijamą pažeidimą, kaip to reikalaujama pagal pardavimų vertei taikytiną jurisprudenciją (šiuo klausimu žr. 2014 m. lapkričio 12 d. Sprendimo Guardian Industries ir Guardian Europe / Komisija, C‑580/12 P, EU:C:2014:2363, 63 punktą), o tai taip pat taikoma pakaitinei vertei.
1911
Iš tikrųjų, kadangi kiekvieno suinteresuotojo banko metiniai tariami dydžiai yra pirmasis iš dviejų elementų, į kuriuos atsižvelgiama kiekvienam bankui atskirai apskaičiuojant pakaitinę vertę, jais remiantis galima išlaikyti esamą ryšį tarp kiekvienam suinteresuotajam bankui taikytų pakaitinių verčių ir galiausiai jiems skirtų baudų.
1912
UniCredit ir Nomura pateikti argumentai nepaneigia šių dviejų išvadų.
1913
Pirma, UniCredit ir Nomura negali pagrįstai teigti, kad jų dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpius, atitinkamai vieno ir devynių pilnų kalendorinių mėnesių, perskaičiuodama metams Komisija dirbtinai, taigi nepagrįstai, padidino jiems taikytinus tariamus dydžius.
1914
Nors tiesa, kad šis metinės vertės apskaičiavimas reiškė UniCredit ir Nomura atitinkamai vieną visą kalendorinį mėnesį ir devynis visus kalendorinius mėnesius vykdytos veiklos ekstrapoliavimą vieniems metams, jis buvo būtinas pagal gairėse nustatytus baudų apskaičiavimo principus, o Komisija siekė taikyti vertę, kuri buvo tiesiogiai proporcinga šių bankų faktinei veiklai jų dalyvavimo darant nagrinėjamą pažeidimą laikotarpiu.
1915
Viena vertus, UniCredit ir Nomura pirktų ir parduotų tariamų dydžių perskaičiavimas metams buvo būtinas dėl pačių baudų apskaičiavimo principų pagal gaires, nes pagal jas reikalaujama, kad pardavimo vertė arba pakaitinė vertė būtų nustatoma už metus, o to šie bankai neginčija, be kita ko, atsižvelgiant į jų siūlomus alternatyvius apskaičiavimo metodus.
1916
Vadinasi, Komisija negalėjo atsižvelgti tik į tariamus dydžius, kuriais tie bankai prekiavo atitinkamais jų dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiais, kurie abu buvo trumpesni nei vieni metai.
1917
Kita vertus, dėl UniCredit ir Nomura pirktų ir parduotų tariamų dydžių perskaičiavimo metams Komisija turėjo nustatyti vertę, griežtai proporcingą šių bankų faktinei veiklai atitinkamais jų dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiais, nes ji gaunama tariamus dydžius, kuriais tie bankai prekiavo atitinkamais jų dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiais paprasčiausiai padalijus iš visų kalendorinių mėnesių, kuriais jie dalyvavo darant ginčijamą pažeidimą, skaičiaus (UniCredit – visas vienas kalendorinis mėnuo, Nomura – visi devyni kalendoriniai mėnesiai) ir padauginus iš dvylikos, kad būtų galima nustatyti jų metinę vertę.
1918
Dėl to ir dėl visų suinteresuotųjų bankų tariamų dydžių perskaičiavimo metams Komisija taip pat užtikrino, kad būtų atsižvelgta į kiekvieno iš jų santykinį svorį darant ginčijamą pažeidimą ir atitinkamo jų įsitraukimo mastą.
1919
Nors dėl UniCredit ir Nomura tariamų dydžių perskaičiavimo metams Komisija galėjo jų atžvilgiu taikyti didesnius dydžius nei tariami dydžiai, kuriais tie bankai faktiškai prekiavo 2011 m., tokia aplinkybė neleidžia abejoti Komisijos pasirinktų metinių tariamų dydžių griežtu proporcingumu tariamiems dydžiams, kuriais šie bankai faktiškai prekiavo atitinkamais jų dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiais.
1920
Ši aplinkybė yra paprasta pasekmė to, kad atitinkamais dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiais EVO rinka buvo nepastovesnė nei tais 2011 m. mėnesiais, kai bankai nedalyvavo darant pažeidimą.
1921
Taip pat aplinkybė, kad UniCredit ir Nomura metiniai tariami dydžiai, šių bankų teigimu, yra gerokai didesni nei kitų bankų, kurie darant ginčijamą pažeidimą dalyvavo ilgiau nei jie arba užėmė didesnę rinkos dalį, dydžiai, yra paprasčiausia aplinkybės, kad UniCredit ir Nomura darant ginčijamą pažeidimą dalyvavo tik 2011 m., t. y. laikotarpiu, kai EVO rinka buvo nepastoviausia, pasekmė ir dėl to prekyba EVO ir jų pirkimo ir pardavimo kainų skirtumai buvo proporcingai didžiausi.
1922
Antra, UniCredit ir Nomura negali pagrįstai teigti, kad siekdama laikytis vienodo požiūrio ir bausmių bei sankcijų individualizavimo principų Komisija turėjo joms taikyti atitinkamai paskutinių ginčijamo pažeidimo metų ar net viso šio pažeidimo laikotarpio tariamus dydžius ir per visus 2011 m. pirktus ir parduotus tariamus dydžius.
1923
Viena vartus, iš šioje byloje taikytinų gairių taikymo principų, ypač jų 5 ir 6 punktų, matyti, kad pakaitinė vertė, kaip ir pardavimo vertė, turi būti apskaičiuojama atsižvelgiant į sandorius, susijusius su pažeidimu, už kurį baudžiama.
1924
Tai reiškia, kad Komisija negali atsižvelgti į nagrinėjamos įmonės vykdomą veiklą, kuri nepatenka į tariamo kartelio taikymo sritį (šiuo klausimu žr. 2016 m. rugsėjo 7 d. Sprendimo Pilkington Group ir kt. / Komisija, C‑101/15 P, EU:C:2016:631, 19 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją; taip pat 2021 m. kovo 25 d. Sprendimo Lundbeck / Komisija, C‑591/16 P, EU:C:2021:243, 187 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
1925
UniCredit ir Nomura nurodytų laikotarpių taikymas, be abejo, galėtų būti palankesnis šiems bankams, bet tai reikštų, kad apskaičiuojant šiems bankams taikomą pakaitinę vertę būtų remiamasi sandoriais, kurie įvyko ne jų dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiu.
1926
Kita vertus, suformuotoje jurisprudencijoje nustatyta, jog dėl to, kad nustatant santykį tarp skirtinų baudų būtina remtis darant tą patį pažeidimą dalyvavusių įmonių veikla, laikotarpį, į kurį turi būti atsižvelgta, reikia apibrėžti taip, kad gauti skaičiai būtų kuo lengviau palyginami, todėl konkreti įmonė negali reikalauti, kad Komisija ja remtųsi dėl kitokio laikotarpio nei tas, į kurį paprastai atsižvelgiama, tik jei įrodo, kad šiuo laikotarpiu jos vykdyta veikla dėl su ja susijusių priežasčių neparodo nei tikrojo jos dydžio ir ekonominės galios, nei jos padaryto pažeidimo masto (šiuo klausimu žr. 2021 m. rugsėjo 29 d. Sprendimo Tokin / Komisija, T‑343/18, EU:T:2021:636, 100 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
1927
Nagrinėjamu atveju UniCredit ir Nomura nepateikė jokių tokių įrodymų.
1928
Atvirkščiai, šio sprendimo 1915–1918 punktuose buvo nustatyta, kad Komisija visų suinteresuotųjų bankų atžvilgiu rėmėsi metiniais tariamais dydžiais, o UniCredit ir Nomura atžvilgiu taikyti tariami dydžiai buvo griežtai proporcingi tariamiems dydžiams, kuriais prekiauta per atitinkamai visą vieną mėnesį ir visus devynis kalendorinius mėnesius, kai jie dalyvavo darant ginčijamą pažeidimą, ir atspindėjo santykinį jų dalyvavimo darant pažeidimą mastą.
1929
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, UniCredit ieškinio aštuntasis pagrindas ir Nomura ieškinio šeštojo pagrindo penkta dalis bei septintojo ieškinio pagrindo antra dalis turi būti atmesti kaip nepagrįsti.
–
Dėl Nomura kritikos, grindžiamos 32 kategorijų EVO, kuriomis jis prekiavo, svertu
1930
Dėstydamas ieškinio šeštojo pagrindo penktos dalies antrąjį argumentą Nomura tvirtina, kad Komisija padarė vertinimo klaidą, kai siekdama nustatyti 32 EVO kategorijų, naudojamų korekcijos koeficientui apskaičiuoti, svertą atsisakė naudoti tikslius duomenis, kuriuos jis vis dėlto pateikė per administracinę procedūrą.
1931
Kaip jau buvo nurodyta šio sprendimo 1716–1724 punktuose, Komisija nustatė kiekvienam suinteresuotajam bankui atskirą koregavimo koeficientą, imdama pusę jų galutinio pirkimo ir pardavimo kainų skirtumo, apskaičiuoto nustatant paprastą jų kasdienių pirkimo ir pardavimo kainų skirtumų vidurkį, o patys šie kasdieniai pirkimo ir pardavimo kainų skirtumai kiekvieną atitinkamo banko dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą dieną buvo apskaičiuoti išvedant 32 kategorijų reprezentatyvių EVO, kurioms kiekvieno banko atveju priskirtas konkretus svertas, kasdienio pirkimo ir pardavimo kainų skirtumo sverto vidurkį.
1932
Siekdama nustatyti kiekvienos iš šių 32 kategorijų reprezentatyvių EVO svertą kiekvieno suinteresuotojo banko veikloje jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiu, Komisija per administracinę procedūrą paprašė kiekvieno iš šių bankų pateikti jai du duomenų rinkinius: viena vertus, faktinį EVO, kuriomis jie prekiavo kiekvienoje valstybėje emitentėje (neatsižvelgiant į jų išpirkimo terminus), kiekį, ir, antra, faktinį EVO, kuriomis jie prekiavo, kiekį pagal kiekvieną išpirkimo terminų grupę (neatsižvelgiant į jų emitentes).
1933
Sugretindama šiuos du duomenų rinkinius Komisija nustatė kiekvieno suinteresuotojo banko 32 kategorijų reprezentatyvių EVO svertą.
1934
Taigi Nomura atžvilgiu ji pritaikė tokį svertą (ginčijamo sprendimo 2 priedo 2 lentelė):
1935
Vykstant administracinei procedūrai Nomura atsiuntė Komisijai šio sprendimo 1932 punkte nurodytus du duomenų rinkinius, kad ji galėtų apskaičiuoti kiekvienos iš 32 reprezentatyvių EVO svertą, kiek tai su juo susiję. Be to, tai buvo vienintelis bankas, savanoriškai pateikęs šiai institucijai tikslius kiekvienos iš 32 reprezentatyvių EVO kategorijų kiekius, kuriais jis prekiavo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiu, taip nurodydamas tikslų šių 32 EVO kategorijų svertą.
1936
Tie duomenys, kurių išsamumo ir patikimumo Komisija neginčija, bet nesutinka su tuo, kad jie yra geriausia turima informacija, atskleidžia toliau išvardytus skirtumus:
1937
Nepaisant to, kad Nomura perdavė tikslius duomenis, Komisija ginčijamame sprendime paliko galioti šio sprendimo 1934 punkte nurodytus apytikslius duomenis, motyvuodama tuo, kad, atsižvelgiant į bankų pateiktus duomenis, geriausiu metodu laikytinas faktinio EVO, kuriomis kiekvienas atitinkamas bankas prekiavo kiekvienoje emisijos valstybėje, kiekio ir faktinio kiekvienos išpirkimo terminų grupės EVO, kuriomis prekiauta, kiekio kryžminis palyginimas (žr. ginčijamo sprendimo 848 ir 849 konstatuojamąsias dalis).
1938
Ginčijamo sprendimo 850 konstatuojamojoje dalyje ji taip pat pabrėžė būtinybę „taikyti visiems suinteresuotiesiems bankams tinkamą metodą, atsižvelgiant į jos turimą informaciją“ ir tai, kad, „nesant objektyvių suinteresuotųjų bankų atitinkamos padėties skirtumų, [ji] negali skirtingiems suinteresuotiesiems bankams taikyti skirtingų metodų“.
1939
Atsiliepime į ieškinį ir rašytiniame atsakyme į Bendrojo Teismo klausimą, pirma, Komisija teigė, kad naudodama tikslius Nomura pateiktus duomenis ji būtų pažeidusi ginčijamu sprendimu nubaustų skirtingų bankų vienodo vertinimo principą. Antra, ji tvirtina, kad net jei būtų galėjusi taikyti išsamesnį metodą šio banko atžvilgiu, jos atliktas svertų apskaičiavimas vis tiek tiksliai atspindėjo šio banko sandorių pasiskirstymą, todėl buvo tinkama to paties banko atžvilgiu pažeidimo laikotarpiu taikytina metodika.
1940
Taigi reikia išnagrinėti, ar Komisija galėjo pagrįstai neatsižvelgti į Nomura pateiktus tikslius duomenis.
1941
Šiuo klausimu šio sprendimo 1783 punkte jau buvo priminta, kad net jei Komisija nusprendžia nukrypti nuo gairių 13 punkte nurodytos metodikos, ji negali nukrypti nuo minėtose gairėse nustatytų pagrindinių principų ir logikos, kuriomis jos grindžiamos.
1942
Konkrečiai kalbant, ji turi užtikrinti, kad būtų atsižvelgiama į geriausią turimą informaciją, o daliniai duomenys būtų naudojami tik tada, kai įmonės pateikti duomenys neišsamūs arba nepatikimi.
1943
Šie reikalavimai yra dar griežtesni, kai pagal Komisijos patvirtintą metodiką ji turėjo pritaikyti didesnį nei 99 % koregavimo koeficientą kelių šimtų milijardų eurų tariamiems dydžiams (pagal analogiją žr. 2019 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, 328 punktą).
1944
Nagrinėjamoje byloje Komisija neginčija, kad Nomura pateikti duomenys buvo išsamūs ir patikimi, taigi tiksliai atspindėjo šio banko prekybos veiklą jo dalyvavimo darant aptariamą pažeidimą laikotarpiu.
1945
Iš šio sprendimo 1936 punkte nurodytos lentelės taip pat matyti, kad Komisijos pasirinktas Nomura 32 kategorijų reprezentatyvių EVO svertas kai kurių iš jų atveju labai skiriasi, palyginti su šio banko faktine prekybos veikla.
1946
Taigi Vokietijos EVO, kurių išpirkimo terminas yra 3–7 metai, atveju skirtumas yra 2,9 procentinio punkto, nes Komisija nustatė, jog šios EVO sudarė 16,8 % visų tariamų dydžių, kuriais prekiavo Nomura (t. y. apie 74,9 mlrd. EUR), o iš tikrųjų jos sudarė 19,7 % šių dydžių (t. y. apie 87,9 mlrd. EUR).
1947
Taip pat Italijos EVO, kurių išpirkimo terminas yra 3–7 metai, atveju yra 2 procentinių punktų neatitiktis, nes Komisija laikėsi nuomonės, kad šios EVO sudarė 9,9 % visų tariamų dydžių, kuriais prekiavo Nomura (t. y. apie 44,2 mlrd. EUR), nors iš tikrųjų jos sudarė tik 7,9 % šių dydžių (t. y. apie 35,2 mlrd. EUR).
1948
Iš to matyti, kad bent jau tam tikroms reprezentatyvioms EVO kategorijoms, sudarančioms didelę Nomura verslo dalį (t. y. daugiau kaip 27 %), Komisijos priimtas šio banko atžvilgiu taikomas svertas labai skyrėsi nuo sverto, apskaičiuoto pagal šio banko faktiškai vykdomą prekybos veiklą.
1949
Taigi atsižvelgiant į tai, kad Nomura pateikė išsamius ir patikimus duomenis, susijusius su jos prekybos veiklos paskirstymu tarp Komisijos atrinktų 32 reprezentatyvių EVO kategorijų, ginčijamo sprendimo 2 priedo 2 lentelėje Komisijos patvirtintas svertas negalėjo būti laikomas „geriausia turima informacija“ pakaitinei vertei apskaičiuoti.
1950
Šią išvadą patvirtina tai, kad dėl Komisijos sprendimo netaikyti 32 reprezentatyvių EVO kategorijų sverto, kuris nustatytas remiantis Nomura per administracinę procedūrą pateiktais duomenimis ir kuris tiksliai reprezentavo šio banko prekybos veiklą jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiu, minėtam bankui skirta bauda skiriasi daugiau nei 3,927 mln. EUR, t. y. maždaug 3 % jos sumos.
1951
Iš tikrųjų, remiantis Komisijos skaičiavimais, atliktais atsakant į Bendrojo Teismo klausimą, taip pat atsižvelgus į konkrečią Nomura veiklą nustatant šiam bankui 32 EVO kategorijų svertą, jam taikoma pakaitinė vertė sumažėja nuo 392646351 EUR iki 380747977 EUR, taigi ir jam skirta bauda sumažėja nuo 129573000 EUR iki 125646000 EUR.
1952
Vadinasi, Komisija negali pagrįstai teigti, kad ginčijamame sprendime Nomura atžvilgiu naudotas 32 reprezentatyvių EVO kategorijų svertas „vis tiek tiksliai atspindi [šio banko] prekybos pasiskirstymą“.
1953
Be to, tai, kad Komisija panaudojo Nomura pateiktus duomenis, nesukėlė abejonių dėl šios institucijos parengtos metodikos pakaitinei vertei nustatyti.
1954
Iš tiesų, kitaip nei, pavyzdžiui, kiekvieno suinteresuotojo banko metodai, taikomi apskaičiuojant tariamus dydžius, kuriais prekiavo, taip pat metodai, taikomi apskaičiuojant paros pirkimo ir pardavimo kainų skirtumą ir galutinį pirkimo ir pardavimo kainų skirtumą, arba 32 reprezentatyvių EVO kategorijų, taikytinų visiems bankams, kuriems skirtos sankcijos, ir sudarančių Komisijos pasirinktos metodikos pagrindą, pasirinkimas, Nomura duomenų, susijusių su šių 32 EVO kategorijų svertu jos prekybos veikloje, naudojimas yra tik vienas iš šios metodikos pritaikymo būdų, kuris nekeičia jos esmės, bet gali šio banko pagrįstu prašymu padaryti ją tikslesnę.
1955
Beje, galima pažymėti, kad pati Komisija pripažino, jog „galėjo taikyti išsamesnį metodą“, taip paliudydama, kad Nomura pateiktų tikslių duomenų naudojimas nekėlė abejonių dėl jos pasirinktos metodikos.
1956
Galiausiai Komisijai pasinaudojus tiksliais Nomura pateiktais duomenimis vienodo požiūrio principas taip pat nebūtų buvęs pažeistas.
1957
Per administracinę procedūrą Nomura buvo vienintelis bankas, savanoriškai pateikęs Komisijai tikslius duomenis, susijusius su šios įstaigos išlaikomų 32 reprezentatyvių EVO kategorijų svertu, išskiriant jį iš visų kitų bankų.
1958
Dėl šios priežasties Komisija, remdamasi vienodo požiūrio principu, neprivalėjo taikyti tik apytikrio svertinio koeficiento, nes jai buvo žinomas tikslus Nomura pateiktas svertinis koeficientas.
1959
Vadinasi, Komisija klaidingai atsisakė naudoti tikslius duomenis, kuriuos Nomura pateikė per administracinę procedūrą.
1960
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Nomura ieškinio šeštojo pagrindo penktos dalies antram argumentui reikia pritarti.
ii) Dėl pagrindų, grindžiamų klaidomis, padarytomis nustatant „UniCredit“ ir „Nomura“ sunkumo koeficientą
1961
Nustačiusi kiekvieno suinteresuotojo banko atžvilgiu atskirą pakaitinę vertę, ginčijamo sprendimo 859–863 konstatuojamosiose dalyse Komisija nurodė, kad dėl ginčijamo pažeidimo jai teko suinteresuotiesiems bankams nustatyti sunkumo koeficientą, lygų 18 % šios pakaitinės vertės (gairių 20 ir 23 punktai).
1962
Šis koeficientas buvo pagrįstas tuo, kad aptariamus veiksmus „sudarė susitarimai dėl kainų nustatymo, slaptas keitimasis informacija, rinkos pasidalijimas ir klientų paskirstymas“, o tai buvo „vieni sunkiausių konkurencijos apribojimų“. Komisija taip pat pažymėjo, kad veiksmai buvo susiję su visa EVO rinka (t. y. tiek su pirmine, tiek su antrine rinka), kad jie vykdyti visoje EEE ir buvo susiję su produktais, skirtais viešosioms lėšoms pritraukti kilus didelei finansų krizei, dėl kurios teko gelbėti finansų įstaigas, o kai kurios iš jų buvo įsitraukusios į ginčijamą pažeidimą.
1963
Vis dėlto atsižvelgdama į tai, kad UniCredit prekiautojas nevykdė veiklos pirminėje EVO rinkoje, Komisija sumažino šiam bankui taikomą sunkumo koeficientą iki 17 % (žr. ginčijamo sprendimo 861 konstatuojamąją dalį).
1964
Savo ieškinių devintuosiuose pagrinduose UniCredit ir Nomura kritikuoja Komisiją dėl įvairių klaidų, padarytų nustatant joms taikytą sunkumo koeficientą.
– Dėl „Nomura“ ieškinio devintojo pagrindo pirmos ir antros dalių, grindžiamų vertinimo klaidomis, padarytomis nustatant 18 % dydžio ginčijamo pažeidimo sunkumo koeficientą
1965
Ieškinio devintojo pagrindo pirmoje ir antroje dalyse Nomura tvirtina, kad Komisija padarė vertinimo klaidų, nustatydama ginčijamo pažeidimo sunkumo koeficientą, lygų 18 % pakaitinės vertės.
1966
Nomura teigimu, Komisija ginčijamo sprendimo 859 ir 863 konstatuojamosiose dalyse neteisingai nusprendė, kad nagrinėjami veiksmai yra susitarimai dėl kainų arba dėl rinkos ir klientų pasidalijimo, nors tokia kvalifikacija anksčiau nebuvo pasirinkta šiame sprendime, o tokiais veiksmais buvo laikomas tik keitimasis informacija, galintis turėti įtakos kainoms.
1967
Be to, atsižvelgiant į ankstesnę Komisijos sprendimų praktiką, nagrinėjamas elgesys turėtų būti laikomas sunkiu, o ne „pačiu sunkiausiu“, taigi pateisinančiu sunkumo koeficiento, lygaus 15 % pakaitinės vertės, nustatymą. Šiuo klausimu Nomura taip pat teigia, kad nagrinėjami veiksmai nebuvo susiję su manipuliavimu lyginamuoju indeksu ir juos atliko nedidelę rinkos dalį užimantys bankai, todėl mažai tikėtina, kad nedidelis nagrinėjamų pokalbių skaičius galėjo padaryti esminį poveikį EVO sektoriui arba viešosioms lėšoms.
1968
Iš pradžių reikia pažymėti, kad šio sprendimo 1966 punkte išdėstyta Nomura kritika grindžiama klaidingu ginčijamo sprendimo, kuriame aiškiai nurodyta, kad nagrinėjamas elgesys yra kainų nustatymas arba rinkos ir klientų paskirstymas, visų pirma 499, 532, 535 ir 568 konstatuojamųjų dalių, aiškinimu.
1969
Be to, kaip matyti iš suformuotos jurisprudencijos ir gairių 23 punkto, horizontalieji karteliai, lemiantys kainų nustatymą, gamybos pajėgumų ribojimą ar klientų pasidalijimą, vien dėl savo pobūdžio yra ypač žalingi konkurencijai (šiuo klausimu žr. 1966 m. birželio 30 d. Sprendimą LTM, 56/65, EU:C:1966:38, 359 p.; 2008 m. lapkričio 20 d. Sprendimo Beef Industry Development Society ir Barry Brothers, C‑209/07, EU:C:2008:643, 17 ir 33 punktus; 2014 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo CB / Komisija, C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, 51 punktą; 2015 m. liepos 16 d. Sprendimo ING Pensii, C‑172/14, EU:C:2015:484, 32 punktą; 2018 m. sausio 23 d. Sprendimo F. Hoffmann-La Roche ir kt., C‑179/16, EU:C:2018:25, 78 punktą; 2020 m. sausio 30 d. Sprendimo Generics (UK) ir kt., C‑307/18, EU:C:2020:52, 67 punktą ir 2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimo European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, 162 ir 163 punktus).
1970
Vadinasi, konstatavusi, kad nagrinėjamas pažeidimas, be kita ko, pasireiškė tokiais veiksmais, Komisija galėjo pripažinti, kad šis pažeidimas „buvo vienas sunkiausių konkurencijos apribojimų“. Taip buvo pateisintas gairių 21 punkte numatyto sunkumo intervalo viršutinėje dalyje numatyto 18 % koeficiento taikymas šiems veiksmams.
1971
Taip pat Komisijos nurodyta aplinkybė, kad nagrinėjami veiksmai buvo susiję su visa EEE ir su produktais, skirtais viešosioms lėšoms surinkti, taip pat siaučiant didelei finansų krizei, dar labiau pateisina tokio sunkumo koeficiento pasirinkimą.
1972
Taigi Komisija nepadarė vertinimo klaidos, kai nustatė ginčijamo pažeidimo sunkumo koeficientą, lygų 18 % pakaitinės vertės.
1973
Šios išvados negalima paneigti Nomura argumentu, grindžiamu ankstesne Komisijos sprendimų praktika, kuri bet kuriuo atveju, kaip nurodyta šio sprendimo 1618 punkte, nėra baudų skyrimo konkurencijos srityje teisinis pagrindas.
1974
Tokios išvados taip pat negalima paneigti argumentu, grindžiamu nagrinėjamų veiksmų „esminio poveikio“ nebuvimu dėl nedidelės suinteresuotųjų bankų užimamos rinkos dalies, nes, kaip pažymėta šio sprendimo 1970 punkte, Komisijos pasirinktą sunkumo koeficientą bet kuriuo atveju visiškai galima pagrįsti ginčijamo sprendimo 859 konstatuojamojoje dalyje nurodytais veiksniais (pagal analogiją žr. 2020 m. liepos 16 d. Sprendimo Nexans France ir Nexans / Komisija, C‑606/18 P, EU:C:2020:571, 105 punktą).
1975
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Nomura ieškinio devintojo pagrindo pirma ir antra dalys, kiek jose kritikuojamas 18 % nagrinėjamo pažeidimo sunkumo koeficiento nustatymas, turi būti atmestos kaip nepagrįstos.
– Dėl „UniCredit“ ieškinio devintojo pagrindo ir „Nomura“ ieškinio devintojo pagrindo pirmos, antros ir trečios dalių, grindžiamų vertinimo klaidomis ir bausmių ir sankcijų individualizavimo principo, proporcingumo principo ir vienodo požiūrio principo pažeidimais nustatant jiems pritaikytą sunkumo koeficientą
1976
UniCredit ieškinio devintajame pagrinde ir Nomura ieškinio devintojo pagrindo antroje bei trečioje dalyse kritikuoja Komisiją dėl to, kad nustatydama jiems taikomą sunkumo koeficientą ji netinkamai atsižvelgė į jų ribotą dalyvavimą darant ginčijamą pažeidimą.
1977
UniCredit teigia, kad Komisija pažeidė bausmių ir sankcijų individualizavimo ir proporcingumo principus, nes nesumažino jam pritaikyto sunkumo koeficiento daugiau nei vienu procentiniu punktu, nors jis nedalyvavo visuose ginčijamo pažeidimo aspektuose ir atliko nereikšmingą vaidmenį tose pažeidimo dalyse, kuriose dalyvavo.
1978
Nomura tvirtina, kad Komisija padarė vertinimo klaidų, nes nepakankamai atsižvelgė į tai, kad jis dalyvavo tik 34 pokalbiuose dėl tik 9 iš 17 euro zonos valstybių narių, kad jis buvo tik 10 iš šių 17 valstybių narių iždo vertybinių popierių specialistas, kad jo rinkos dalis pirminėje EVO rinkoje buvo nedidelė ir kad nagrinėjami veiksmai neturėjo įtakos jo rezultatams aukcionuose. Komisija taip pat pažeidė vienodo požiūrio principą, nes Nomura, kaip ir UniCredit, taikytas sunkumo koeficientas nebuvo sumažintas vienu procentiniu punktu, nors jo dalyvavimas darant ginčijamą pažeidimą buvo panašus į pastarojo banko dalyvavimą.
1979
Kaip pažymėjo UniCredit, suformuotoje jurisprudencijoje nurodyta, kad, jeigu pažeidimą padaro kelios įmonės, siekiant nustatyti joms skirtinų baudų dydį, reikia išnagrinėti kiekvienos iš jų dalyvavimo darant pažeidimą sunkumą (šiuo klausimu žr. 1999 m. liepos 8 d. Sprendimo Hercules Chemicals / Komisija, C‑51/92 P, Rink., EU:C:1999:357, 110 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
1980
Iš gairių ir jurisprudencijos taip pat matyti, kad reikia atskirti, viena vertus, pažeidimo objektyvaus sunkumo vertinimą, atliekamą nustatant sunkumo koeficientą, numatytą šių gairių 20–23 punktuose, ir, kita vertus, kiekvienos nubaustos įmonės dalyvavimo darant pažeidimą santykinio sunkumo vertinimą, atliekamą koreguojant šių gairių 27–31 punktuose numatytą bazinį dydį (žr. 2015 m. liepos 15 d. Sprendimo voestalpine et voestalpine Wire Rod Austria / Komisija, T‑418/10, EU:T:2015:516, 414 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
1981
Toks atskyrimas nereiškia, kad, kaip nagrinėjamu atveju, Komisija negalėtų nuspręsti, jog kartelyje dalyvaujančiai įmonei galima taikyti mažesnį sunkumo koeficientą nei kitoms įmonėms, be kita ko, tokiu atveju, kai darant vieną tęstinį pažeidimą ši įmonė neatliko kokio nors vaidmens įgyvendinant tam tikras pažeidimo dalis (šiuo klausimu žr. 2015 m. liepos 15 d. Sprendimo voestalpine et voestalpine Wire Rod Austria / Komisija, T‑418/10, EU:T:2015:516, 415 punktą).
1982
Nagrinėjamu atveju šio sprendimo 1969–1974 punktuose konstatuota, kad Komisija galėjo pagrįstai nustatyti ginčijamo pažeidimo sunkumo koeficientą, lygų 18 % pakaitinės vertės.
1983
Taigi reikia išnagrinėti, ar atsižvelgiant į UniCredit ir Nomura pateiktus įrodymus Komisija turėjo taikyti mažesnį sunkumo koeficientą nei tas, kuris jiems buvo pritaikytas ginčijamame sprendime.
1984
Pirma, kalbant apie UniCredit, reikia pažymėti, kad jam taikytas sunkumo koeficientas buvo sumažintas vienu procentiniu punktu, palyginti su kitiems bankams taikytu koeficientu, siekiant atsižvelgti į tai, kad jo prekiautojas nevykdė veiklos pirminėje rinkoje.
1985
Toks sumažinimas, dėl kurio jam taikomas ne 18 %, o 17 % pakaitinės vertės sunkumo koeficientas, yra teisingas UniCredit padėties įvertinimas.
1986
Nors tiesa, kad UniCredit, nevykdydamas pirminio prekiautojo veiklos, negalėjo gauti tiesioginės naudos iš antikonkurencinių veiksmų pirminėje rinkoje, vis dėlto nustatyta, kad jo prekiautojas ne tik dalyvavo atlikdamas antikonkurencinius veiksmus antrinėje rinkoje, kurie patenka į 4 kategoriją, bet ir buvo prisijungęs prie CODS & CHIPS pokalbių svetainės, kurioje aktyviai dalyvavo pokalbiuose, dariusiuose įtaką tiek antrinei, tiek pirminei rinkoms.
1987
Taip UniCredit prisidėjo prie viso ginčijamo pažeidimo veikimo ir, turint omenyje neskelbtinos komercinės informacijos, susijusios su pirmine rinka, atskleidimo svarbą prekybos veiklai antrinėje rinkoje (žr. ginčijamo sprendimo 50 konstatuojamąją dalį), kurią patvirtino ESMA (žr. šio sprendimo 566 ir 601 punktus), jis galėjo pasinaudoti pasikeista informacija vykdydamas veiklą antrinėje rinkoje.
1988
Be to, dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimo laikotarpiu UniCredit dalyvavo visuose suinteresuotųjų bankų pokalbiuose, kuriais Komisija pagrįstai rėmėsi. Taigi nedidelis pokalbių, dėl kurių priekaištaujama šiam bankui, skaičius yra tik tiesioginė jo trumpalaikio dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą, į kurį buvo atsižvelgta nustatant trukmės koeficientą, pasekmė (žr. ginčijamo sprendimo 864–866 konstatuojamąsias dalis). Tas pats pasakytina ir apie jo nedalyvavimą pokalbių svetainėje DBAC, kuria suinteresuotųjų bankų prekiautojai nebesinaudojo prieš UniCredit pradedant dalyvauti darant ginčijamą pažeidimą.
1989
Galiausiai UniCredit nurodytos aplinkybės, kad jis nežinojo apie savo prekiautojo elgesį arba greitai su juo išsiskyrė, nėra svarbios, nes, kaip nurodyta šio sprendimo 305 punkte, šis bankas gali būti laikomas atsakingu už savo darbuotojo elgesį ir jo atleidimas bet kuriuo atveju buvo pagrįstas ne jo dalyvavimu darant ginčijamą pažeidimą, o kaip nurodė UniCredit, jo padarytais „dideliais ir nepateisinamais nuostoliais“.
1990
Antra, Nomura buvo pritaikytas 18 % jo pakaitinės vertės sunkumo koeficientas, kuris taip pat yra teisingas jo padėties įvertinimas.
1991
Viena vertus, Komisijos negalima kaltinti, kad ji padarė kokią nors klaidą, vertindama Nomura padėtį šiuo atžvilgiu.
1992
Dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimo laikotarpiu Nomura dalyvavo visuose suinteresuotųjų bankų pokalbiuose, į kuriuos Komisija pagrįstai atsižvelgė. Taigi pokalbių, dėl kurių jam priekaištaujama, skaičius, kuris, Nomura požiūriu, yra nedidelis, nors būta 31 pokalbio, yra tik tiesioginė šio banko dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą trukmės, į kurią buvo atsižvelgta nustatant trukmės koeficientą, pasekmė (žr. ginčijamo sprendimo 864–866 konstatuojamąsias dalis).
1993
Taip pat aplinkybė, kad Nomura veikė tik pirminėje tam tikrų EVO rinkoje arba buvo smulkus šios rinkos dalyvis, negali pakeisti jam taikomo sunkumo koeficiento, nes Komisija teisingai nusprendė, kad ginčijamas pažeidimas apėmė visas EVO ir kad į šio banko nurodytą mažesnę veiklą buvo atsižvelgta nustatant jo pakaitinę vertę, kuri atspindi jo veiklos, tiesiogiai ar netiesiogiai susijusios su ginčijamu pažeidimu, ekonominę svarbą.
1994
Galiausiai dėl aplinkybės, kad Nomura dalyvavimas darant pažeidimą, jo nuomone, neturėjo įtakos jo veiklos rezultatams aukcionuose, reikia pažymėti, kad pasikeista informacija apie pirminę rinką taip pat buvo svarbi jo prekybos veiklai antrinėje rinkoje (žr. ginčijamo sprendimo 50 konstatuojamąją dalį, kurią patvirtino ESMA, kaip matyti iš šio sprendimo 566 punkto), į kurią neatsižvelgta ekonominėje analizėje, šio banko pateiktoje savo teiginiams pagrįsti.
1995
Kita vertus, Nomura negali pagrįstai remtis vienodo požiūrio principo pažeidimu dėl to, kad jam buvo pritaikytas didesnis sunkumo koeficientas nei UniCredit.
1996
Priešingai, nei teigia šis bankas, jo dalyvavimas darant ginčijamą pažeidimą nepanašus į UniCredit dalyvavimą, todėl nebūtų pateisinama jam taikyti 17 % sunkumo koeficientą.
1997
Nors Nomura, kaip ir UniCredit, dalyvavo visuose pokalbiuose, vykusiuose jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiu, vis dėlto šis bankas, priešingai nei UniCredit, aktyviai veikė tiek pirminėje, tiek antrinėje EVO rinkose, taigi galėjo tiesiogiai ir visapusiškai pasinaudoti informacija, gauta per pokalbius, kuriuose dalyvavo.
1998
Aplinkybė, kad, pasak Nomura, vienam iš jo prekiautojų iki 2011 m. kovo 4 d. nebuvo išduotas leidimas prekiauti, nesuteikia pagrindo abejoti šia išvada.
1999
Viena vertus, kaip Komisija nurodė ginčijamo sprendimo 768 konstatuojamojoje dalyje, aplinkybė, kad šis Nomura prekiautojas gavo naują prieigą prie pokalbių svetainės CODS & CHIPS, įrodo, kad kitų bankų prekiautojai buvo suinteresuoti vėl įtraukti jį į savo pokalbius ir kad jis turėjo galimybę įsitraukti į antikonkurencinius pokalbius, vykusius prieš atnaujinant jo leidimą prekiauti, ir aktyviai juose dalyvauti.
2000
Kita vertus, kitaip nei UniCredit atveju, Komisija niekaip nenurodė, kad ji negalėjo įrodyti, jog Nomura prekiautojas gautą informaciją perdavė pirminėje ar antrinėje rinkoje veikiantiems kolegoms, priešingai, nei šis bankas nurodo savo ieškinio 229.2 punkte.
2001
Be to, jei nepagrįsta kitaip, į paprasčiausią Nomura teiginį, kad, „kiek [jam] pavyko nustatyti, [jo prekiautojas] iš tikrųjų iki 2011 m. kovo 9 d. neįvykdė jokio EVO prekybos sandorio“, negalima atsižvelgti.
2002
Taigi Nomura taikytas sunkumo koeficientas nerodo jokios Komisijos vertinimo klaidos ar vienodo požiūrio principo pažeidimo.
2003
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, UniCredit ieškinio devintasis pagrindas ir Nomura ieškinio devintojo pagrindo pirma ir antra dalys, kiek jos susijusios su neatsižvelgimu į šio banko dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą sunkumą, ir to paties pagrindo trečia dalis turi būti atmesti kaip nepagrįsti.
iii) Dėl „UniCredit“ ieškinio dešimtojo pagrindo pirmos dalies, grindžiamos bausmių ir sankcijų individualizavimo ir proporcingumo principų pažeidimu nustatant papildomą atgrasomąjį dydį
2004
Subsidiariai pateiktoje ieškinio dešimtojo pagrindo pirmoje dalyje UniCredit tvirtina, kad Komisija pažeidė bausmių ir sankcijų individualizavimo ir proporcingumo principus, nes nustatydama baudos bazinį dydį pagal gairių 25 punktą papildomam dydžiui pritaikė pakaitinės vertės koeficientą, lygų 17 %.
2005
Kadangi apskaičiuodama papildomą dydį (gairių 25 punktas) Komisija nusprendė netaikyti trukmės koeficiento (gairių 24 punktas), ji turėjo UniCredit pritaikyti papildomą 59522445 eurų dydį, sudarantį apie 600 % šiam bankui skirtos baudos bazinio kintamojo dydžio, nurodyto ginčijamo sprendimo 867 konstatuojamojoje dalyje, nors Nomura atveju jis sudarė apie 120 %, Portigon atveju – apie 63 %, o RBS ir UBS atveju – apie 20 % baudos bazinio dydžio. Taip buvo pagrįstas gerokai mažesnio procentinio dydžio taikymas UniCredit, atsižvelgiant į mažesnį jo dalyvavimo darant pažeidimą mastą.
2006
Subsidiariai ir dėl tų pačių priežasčių UniCredit teigia, kad Komisija nepagrįstai nesivadovavo gairių 37 punktu, kad gerokai pakoreguotų papildomą sumą.
2007
Be to, subsidiariai ir dėl tų pačių priežasčių UniCredit teigia, kad Komisija turėjo nustatyti gairių 25 punkte numatytą minimalią sumą papildantį dydį, t. y. 15 %.
2008
Pirma, kalbant apie pagrindinį UniCredit argumentą, reikia priminti, kiek tai susiję su jo teiginiu dėl bausmių ir sankcijų individualizavimo principo pažeidimo, kad apskaičiuojant baudų, skiriamų pagal Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalį, dydį skirtingas požiūris į suinteresuotąsias įmones yra neatsiejamas nuo Komisijos įgaliojimų pagal šią nuostatą įgyvendinimo. Naudodamasi turima diskrecija Komisija turi individualizuoti sankciją atsižvelgdama į aptariamų įmonių veiksmus ir požymius, kad kiekvienu atveju užtikrintų visišką Sąjungos konkurencijos taisyklių veiksmingumą (žr. 2007 m. birželio 7 d. Sprendimo Britannia Alloys & Chemicals / Komisija, C‑76/06 P, EU:C:2007:326, 44 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
2009
Be to, tam, kad būtų laikomasi bausmių ir sankcijų individualizavimo principo, pakanka, kad galutinis baudos dydis atspindėtų skirtingų dalyvių padėties skirtumus, ir Komisijai nereikia kiekviename baudos dydžio apskaičiavimo etape diferencijuotai vertinti dalyvių (2013 m. rugsėjo 13 d. Sprendimo Total Raffinage Marketing / Komisija, T‑566/08, EU:T:2013:423, 454 punktas).
2010
Iš to matyti, kad paprasta aplinkybė, jog Komisija vieno suinteresuotojo banko atžvilgiu nustatė papildomą dydį, kuris sudaro santykinai daug didesnę nagrinėjamos baudos bazinio dydžio kintamojo dydžio proporcingą dalį nei kitų suinteresuotųjų bankų atveju, savaime negali tapti pagrindu nustatyti, kad UniCredit atžvilgiu buvo pažeistas bausmės individualizavimo principas.
2011
Be to, nagrinėjamu atveju toks pažeidimas juo labiau neįrodytas dėl to, kad, pirma, gairių 25 punkte numatyta, jog papildomas dydis, kuris atitinka visų dalyvių veiksmų ypatumus, o ne kiekvieno iš jų individualią situaciją (šiuo klausimu žr. 2019 m. liepos 11 d. Sprendimo Silver Plastics ir Johannes Reifenhäuser / Komisija, T‑582/15, nepaskelbtas Rink., EU:T:2019:497, 338 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją), apskaičiuojamas „neatsižvelgiant į įmonės dalyvavimo darant pažeidimą trukmę“, siekiant, be kita ko, atgrasyti įmones nuo konkurencijos teisės pažeidimų, net jeigu jie trunka tik trumpą laiką (2019 m. lapkričio 7 d. Sprendimo Campine ir Campine Recycling / Komisija, T‑240/17, nepaskelbtas Rink., EU:T:2019:778, 346 punktas).
2012
Taigi, UniCredit neginčijant gairių 25 punkto, kurį Komisija taikė specialiai, galiojimo, šiuo klausimu Komisija neturėjo atsižvelgti į UniCredit dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą trukmę.
2013
Antra, nepaisant šio sprendimo 2011 punkte nurodytos jurisprudencijos, reikia pažymėti, kad ginčijamo sprendimo 868 konstatuojamojoje dalyje Komisija pritaikė UniCredit konkretų papildomą 17 % pakaitinės vertės dydį, nors kitų susijusių bankų atveju jis buvo lygus 18 %, siekdama atsižvelgti į tai, kad „[UniCredit] prekiautojai veikė tik antrinėje rinkoje“.
2014
Taigi UniCredit nepagrįstai priekaištauja Komisijai, kad ji neatsižvelgė į jo specifinę padėtį ir taip pažeidė bausmių ir sankcijų individualizavimo principą.
2015
Šis bankas taip pat nepagrįstai teigia, kad dėl jam papildomai taikyto specifinio 17 % pakaitinės vertės koeficiento buvo pažeistas proporcingumo principas.
2016
Viena vertus, atsižvelgiant į gairių 25 punkto formuluotę, nė vienas iš šio banko pateiktų elementų neleidžia daryti išvados, kad Komisija jam neturėjo taikyti papildomo dydžio.
2017
Kaip Komisija teisingai nurodė ginčijamo sprendimo 871 konstatuojamojoje dalyje, ginčijamas pažeidimas pasireiškė konkurentų susitarimais ir suderintais veiksmais, taigi karteliu, kurio sunkumas ir žala konkurencijai pateisina tai, kad jam taikoma sankcija, kuria siekiama atgrasyti kitas įmones nuo tapačių ar panašių veiksmų.
2018
Šiuo klausimu, priešingai, nei teigia UniCredit, Komisija ginčijamo sprendimo 872 konstatuojamojoje dalyje galėjo pagrįstai atsižvelgti į tai, kad finansų sektoriuje jau buvo įvykę panašūs antikonkurenciniai veiksmai, nors šis bankas juose nedalyvavo.
2019
Iš tikrųjų siekiant atgrasomojo poveikio tikimasi, kad jį patirs ne tik įmonės, kurioms konkrečiai skirtas sprendimas, nustatantis baudas: jis taip pat turi paskatinti panašaus dydžio ir panašių išteklių turinčias įmones nedalyvauti panašiuose konkurencijos taisyklių pažeidimuose (žr. 2013 m. gruodžio 5 d. Sprendimo Caffaro / Komisija, C‑447/11 P, EU:C:2013:797, 37 punktą; šiuo klausimu taip pat žr. 2014 m. gruodžio 17 d. Sprendimo Pilkington Group ir kt. / Komisija, T‑72/09, nepaskelbtas Rink., EU:T:2014:1094, 302 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
2020
Kita vertus, UniCredit negali pagrįstai teigti, kad Komisijos nustatytas papildomas 17 % nuo pakaitinės vertės dydis viršija tai, kas būtų tinkama, ir turėtų būti nustatytas ties mažiausia 15 %–25 % pardavimų vertės intervalo riba, nurodyta gairių 25 punkte.
2021
Papildomą 17 % pakaitinės vertės dydį Komisija pagrįstai galėjo laikyti atitinkančiu, viena vertus, nagrinėjamų veiksmų sunkumą ir savaiminę žalą konkurencijai, taip pat būtinybę atgrasyti nuo jų pasikartojimo sektoriuje, kuriame neseniai buvo nustatyti panašūs pažeidimai, ir, kita vertus, tai, kad UniCredit veikė tik vienoje iš dviejų rinkų, kuriose buvo daromas ginčijamas pažeidimas.
2022
Taip pat pažymėtina, kad UniCredit dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą ypatumais nebuvo galima pateisinti to, kad Komisija pasirinktų papildomą dydį, kurio procentinė dalis buvo mažesnė nei 17 % pakaitinės vertės.
2023
Visų pirma 17 % pakaitinės vertės procentinė dalis yra gairių 25 punkte nurodyto intervalo apačioje.
2024
Be to, tuo, kad UniCredit veikė tik antrinėje rinkoje arba tik trumpą laiką dalyvavo darant ginčijamą pažeidimą, nebuvo galima pateisinti didesnio sumažinimo nei vienu procentiniu punktu, palyginti su kitiems suinteresuotiesiems bankams nustatytu papildomu dydžiu.
2025
Priešingai, nei teigia UniCredit, pokalbiai, kuriuose ji dalyvavo, iš tiesų buvo tokie pat sunkūs ar žalingi konkurencijai kaip ir tie, kurie vyko prieš jam pradedant dalyvauti darant ginčijamą pažeidimą, ir tuo galima pagrįsti Komisijos nuostatą, kad būtina atgrasyti nuo jų pasikartojimo tiek suinteresuotuosius bankus, tiek kitus finansų rinkos dalyvius.
2026
Taigi UniCredit nustačius mažesnį nei 17 % procentinį dydį, būtų suabejota Komisijos pareiga nuosekliai ir objektyviai pagrįstai įvertinti pažeidimo, kuriame dalyvavo šis bankas ir kiti suinteresuotieji bankai, sunkumą, o ji taip pat yra proporcingumo principo laikymosi dalis (šiuo klausimu žr. 2021 m. rugsėjo 29 d. Sprendimo Tokin / Komisija, T‑343/18, EU:T:2021:636, 63 punktą (nepaskelbtas Rink.) ir jame nurodytą jurisprudenciją).
2027
Galiausiai tai, kad dėl UniCredit pritaikyto 17 % koeficiento teko pritaikyti papildomą dydį, sudarantį apie 600 % jam skirtos baudos kintamojo bazinio dydžio arba daugiau nei 85 % šios baudos galutinio dydžio, neturi reikšmės, nes šis koeficientas atspindi teisingą gairių 25 punkte, siejamame su jų A skyriumi, kurių galiojimo UniCredit neginčija, Komisijos nustatytos metodikos taikymą.
2028
Beje, jei UniCredit norėjo kritikuoti Komisiją ne dėl jam nustatyto papildomo dydžio koeficiento, o dėl to, kad šis koeficientas buvo pritaikytas metinei pakaitinei vertei, nors šis bankas darant ginčijamą pažeidimą dalyvavo vos du mėnesius, ji privalėjo tai aiškiai nurodyti savo ieškinyje ir užginčyti gairių 25 punkto, kuriame tai numatyta, galiojimą.
2029
Tenka konstatuoti, kad UniCredit nepagrindė savo kritikos kitaip, nei lygindama su kitiems suinteresuotiesiems bankams taikytais papildomais dydžiais, išreikštais kintamojo bazinio dydžio procentinėmis dalimis.
2030
Vadinasi, nepažeisdama vertinimo, kurį atliks Bendrasis Teismas, pasinaudodamas savo neribota jurisdikcija, Komisija, įgyvendindama savo gaires, nepažeidė nei bausmių ir sankcijų individualizavimo principo, nei proporcingumo principo, kai skyrė UniCredit 17 % nuo pakaitinės vertės dydžio papildomą atgrasomąjį dydį.
[Praleista]
3) Dėl „UniCredit“ ieškinio dešimtojo pagrindo antros dalies ir „Nomura“ ieškinio dešimtojo pagrindo, grindžiamų klaidomis, padarytomis tikslinant jiems skirtų baudų bazinį dydį
[Praleista]
2052
Kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 382 konstatuojamosios dalies, Komisijos nustatytos kategorijos buvo sudarytos analizės tikslais, siekiant nustatyti vieną tęstinį pažeidimą, kurio tikslas yra antikonkurencinis, o ne tiek SESV 101 straipsnio pažeidimų, kiek yra šioje konstatuojamojoje dalyje nurodytų kategorijų. Šios kategorijos glaudžiai susijusios ir gali iš dalies sutapti, o tai reiškia, kad pokalbis gali būti priskirtas prie kelių kategorijų, kaip tai yra 10 iš 31 pokalbių, dėl kurių priekaištaujama bankui Nomura, atveju ir 2011 m. rugsėjo 28 d. bei lapkričio 2 d. pokalbių, kurie buvo neteisingai priskirti prie 1 kategorijos, atveju. Galiausiai reikia pažymėti, kad Komisija bet kuriuo atveju kritikavo Nomura dėl prie 4 kategorijos priskirtų 17 pokalbių, kurių ji nepriskyrė prie vienos ar kitos subkategorijos, priešingai, nei teigia Nomura.
2053
Antra, aplinkybė, kad gairių 28 punkto trečioje įtraukoje numatyta, jog įmonės atliktas kurstytojos (angl. instigator) vaidmuo leidžia Komisijai dėl sunkinančios aplinkybės padidinti baudos bazinį dydį, nereiškia, kad išimtinai pasyvus ar prisitaikėliškas Nomura vaidmuo, jeigu jis įrodytas šioje byloje, yra atsakomybę lengvinanti aplinkybė, kaip tai suprantama pagal gairių 29 punktą, suteikianti teisę sumažinti šiai įmonei skirtinos baudos bazinį dydį.
2054
Dėl šio aspekto reikia priminti, kad nors išimtinai pasyvus ar prisitaikėliškas įmonės vaidmuo buvo laikomas lengvinančia aplinkybe pagal Baudų nustatymo remiantis Reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalimi ir 65 straipsnio 5 dalimi gairių (OL C 9, 1998, p. 3) 3 punkto pirmą įtrauką, pagal baudų apskaičiavimo gaires jis tokiu nebelaikomas (2013 m. rugsėjo 16 d. Sprendimo Dornbracht / Komisija, T‑386/10, EU:T:2013:450, 194 punktas).
2055
Trečia, Nomura negali pagrįstai teigti, kad Komisija turėjo atsižvelgti į tai, kad jis iki 2011 m. kovo 9 d. ar net iki 2011 m. balandžio 5 d. nevykdė veiklos EVO rinkoje, nes, kaip matyti iš šio sprendimo 1351 punkto, ši institucija pagrįstai nusprendė, kad šio banko dalyvavimas darant ginčijamą pažeidimą prasidėjo 2011 m. sausio 18 d.
2056
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, UniCredit ieškinio dešimtojo pagrindo antrą dalį ir Nomura ieškinio dešimtąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstus.
c)
Dėl Komisijos klaidos, susijusios su „UniCredit“ dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą pradžia, pasekmėmis jam skirtos baudos teisėtumui
2057
Nepaisant to, kad UniCredit nepateikė jokių argumentų dėl savo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą trukmės poveikio baudos bazinio dydžio apskaičiavimui, būtina išnagrinėti Komisijos padarytos klaidos, susijusios su šio banko dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą pradžia, kuri neteisingai nustatyta 2011 m. rugsėjo 9 d., pasekmes.
2058
Kaip nurodyta šio sprendimo 1302 punkte, ši data turi būti perkelta į 2011 m. rugsėjo 26 d., o tai reiškia, kad UniCredit darant ginčijamą pažeidimą dalyvavo nuo 2011 m. rugsėjo 26 d. iki lapkričio 28 d.
2059
Nors toks perkėlimas reiškia, kad UniCredit dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą trukmė sutrumpėja 17 kalendorinių dienų, jis neturi įtakos šiam bankui taikomam 0,17 koeficientui dėl trukmės (gairių 24 punktas).
2060
Iš ginčijamo sprendimo 864 ir 865 konstatuojamųjų dalių aišku, kad šis trukmės koeficientas buvo apskaičiuotas „pagal dalyvavimo darant pažeidimą visų mėnesių skaičių“, t. y. visas mėnuo skaičiuojamas „nuo pradinės datos, atėmus visas dienas, viršijančias paskutinį visą mėnesį“. Pavyzdžiui, pažeidimo, daryto nuo 2007 m. sausio 4 d. iki 2011 m. lapkričio 28 d., atveju daugiklis skaičiuojamas remiantis visais mėnesiais, praėjusiais nuo 2007 m. sausio 4 d.“.
2061
Net atėmus 17 dienų, kurias Komisija buvo įtraukusi nepagrįstai, UniCredit dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą trukmė tebėra ilgesnė nei du visi mėnesiai.
2062
Šia išvada pagrindžiamas Komisijos pasirinktas trukmės koeficientas, lygus 0,17.
[Praleista]
7.
Dėl „Natixis“ ieškinio ketvirtojo pagrindo, grindžiamo ginčijamo sprendimo 3 straipsnio neteisėtumu
[Praleista]
2099
Nagrinėjamu atveju Komisija, nurodydama Natixis nebekartoti ginčijamo sprendimo 1 straipsnyje aprašytų veiksmų, taip pat bet kokių veiksmų, kurių tikslas ar poveikis yra toks pat arba panašus, niekaip neviršijo įgaliojimų, kuriuos ji turi pagal Reglamento Nr. 1/2003 7 straipsnio 1 dalį (pagal analogiją žr. 2010 m. balandžio 28 d. Sprendimo Gütermann ir Zwicky / Komisija, T‑456/05 ir T‑457/05, EU:T:2010:168, 65 punktą).
2100
Komisija pagrįstai nustatė, kad Natixis kartu su kitais suinteresuotaisiais bankais pažeidė SESV 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį, dalyvaudamas darant vieną tęstinį pažeidimą, susijusį su EVO ir apimantį visą EEE, ir to Natixis savo ieškinyje neginčijo.
2101
Tokiomis aplinkybėmis nurodydama Natixis ateityje susilaikyti nuo bet kokių ginčijamo sprendimo 1 straipsnyje aprašytų veiksmų ar elgesio, taip pat nuo bet kokių veiksmų ar elgesio, turinčių tokį patį ar panašų tikslą arba poveikį, Komisija tik nurodė pasekmes, kurios, kalbant apie šio banko elgesį ateityje, kyla iš minėtame 1 straipsnyje pateiktos išvados, ir taip užkirto kelią bet kokiam įrodinėjimo pareigos perkėlimui ir bet kokiam nekaltumo prezumpcijos principo pažeidimui.
2102
Taigi negalima teigti, kad Komisija viršijo pagal Reglamento Nr. 1/2003 7 straipsnio 1 dalį jai suteiktus įgaliojimus arba kad ginčijamo sprendimo 3 straipsnio antroje pastraipoje bankui Natixis nustatyti įpareigojimai viršija tai, kas tinkama ir būtina siekiant užkirsti kelią veiksmams, susijusiems su nustatytais pažeidimais, arba bet kokiems veiksmams, turintiems tokį pat ar panašų tikslą arba poveikį.
2103
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Natixis ieškinio ketvirtąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
8.
Išvada dėl reikalavimų panaikinti ginčijamą sprendimą
2104
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad visi bankų, kuriems Komisija neskyrė baudos, t. y. Natixis, BofA ir Portigon, nurodyti pagrindai turi būti atmesti.
2105
Vadinasi, Natixis byloje T‑449/21, BofA byloje T‑456/21 ir Portigon byloje T‑462/21 pareikšti ieškiniai turi būti atmesti visos apimties.
2106
Dėl bankų, kuriems Komisija skyrė baudas, pirma, iš to, kas išdėstyta, taip pat matyti, kad visi UBS nurodyti pagrindai yra atmesti, todėl reikia atmesti šio banko pirmąjį reikalavimą.
2107
Antra, išnagrinėjus UniCredit ieškinio antrąjį pagrindą matyti, kad jo dalyvavimas darant ginčijamame sprendime konstatuotą vieną tęstinį pažeidimą įrodytas tik laikotarpiu nuo 2011 m. rugsėjo 26 d. iki lapkričio 28 d. ir kad Komisija padarė klaidą, kai minėto sprendimo 1 straipsnio septintojoje įtraukoje padarė išvadą, kad ši įmonė dalyvavo darant vieną tęstinį pažeidimą nuo 2011 m. rugsėjo 9 d.
2108
Taigi, kaip matyti iš šio sprendimo 2067 punkto, ginčijamo sprendimo 2 straipsnio penktoje įtraukoje Komisija neteisingai nustatė UniCredit skirtos baudos dydį – 69442000 EUR.
2109
Darytina išvada, kad UniCredit suformuluotas pirmasis reikalavimas turi būti patenkintas iš dalies ir kad, viena vertus, ginčijamo sprendimo 1 straipsnio septintoji įtrauka turi būti panaikinta tiek, kiek šioje nuostatoje Komisija konstatavo, kad UniCredit dalyvavo darant vieną tęstinį pažeidimą nuo 2011 m. rugsėjo 9 d.; antra, to paties sprendimo 2 straipsnio penktoji įtrauka turi būti panaikinta tiek, kiek joje UniCredit nustatyta 69442000 EUR dydžio bauda.
2110
Trečia, išnagrinėjus Nomura ieškinio šeštojo pagrindo penktos dalies antrąjį argumentą, matyti, kad apskaičiuodama koregavimo koeficientą Komisija nepagrįstai atsisakė naudoti tikslų EVO, kuriomis prekiavo šis bankas, svertinį koeficientą, nors jis buvo pateiktas per administracinę procedūrą, ir kad dėl to ši institucija ginčijamo sprendimo 2 straipsnio antrojoje įtraukoje nepagrįstai nustatė Nomura skirtinos baudos dydį – 129573000 EUR.
2111
Iš to darytina išvada, kad ginčijamo sprendimo 2 straipsnio antroji įtrauka turi būti panaikinta tiek, kiek joje nustatyta, kad Nomura privalo sumokėti 129573000 eurų baudą.
D. Dėl UBS, UniCredit ir Nomura reikalavimų dėl neribotos jurisdikcijos
2112
Kadangi bylose T‑453/21 ir T‑455/21 nustatyti neteisėti veiksmai turi įtakos UniCredit ir Nomura skirtų baudų dydžiui ir kadangi šie bankai paprašė Bendrojo Teismo pasinaudoti savo neribota jurisdikcija jų atžvilgiu, atitinkamų baudų dydis turi būti persvarstytas.
2113
Kalbant apie UBS, kuriam bauda skirta nepadarius jokio pažeidimo, Bendrasis Teismas taip pat turėtų pasinaudoti savo neribota jurisdikcija, nes šis bankas prašė sumažinti jam skirtos baudos dydį.
2114
Naudodamasis SESV 261 straipsnyje ir Reglamento Nr. 1/2003 31 straipsnyje Sąjungos teismui suteikta neribota jurisdikcija, Sąjungos teismas turi teisę ne tik atlikti paprastą sankcijos teisėtumo kontrolę, bet ir nustatydamas baudos dydį pakeisti Komisijos – akto, kuriame nustatytas pradinis šios baudos dydis, rengėjos – vertinimą savuoju (žr. 2016 m. sausio 21 d. Sprendimo Galp Energía España ir kt. / Komisija, C‑603/13 P, EU:C:2016:38, 75 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją) ir, atsižvelgdamas į tai, panaikinti, sumažinti arba padidinti skirtą baudą.
2115
Tam, kad nustatytų įmonei skirtos baudos dydį Sąjungos teismas, naudodamasis savo neribota jurisdikcija, turi pats įvertinti bylos aplinkybes ir nagrinėjamo pažeidimo tipą. Atliekant šį vertinimą pagal Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 3 dalį, kiekvienos įmonės, kuriai skirta bauda, atveju reikia atsižvelgti į atitinkamo pažeidimo sunkumą ir jo trukmę, laikantis be kita ko, motyvavimo, proporcingumo, sankcijų individualizavimo ir vienodo požiūrio principų, o Sąjungos teismas neprivalo laikytis orientacinių taisyklių, kurias Komisija nustatė savo gairėse, net jeigu jos gali būti jam naudingos (šiuo klausimu žr. 2016 m. sausio 21 d. Sprendimo Galp Energía España ir kt. / Komisija, C‑603/13 P, EU:C:2016:38, 89 ir 90 punktus).
1.
Dėl „UBS“ reikalavimų
2116
Kaip matyti iš šio sprendimo 2106 punkto, Bendrasis Teismas nustatė, kad nė vienas iš penkių UBS pateiktų ieškinio pagrindų, kurie visi pateikti dėl ginčijamu sprendimu jam skirtos baudos, nebuvo pagrįstas.
2117
Nėra nieko, kas leistų manyti, jog teisėtai Komisijos paskirtą baudą Bendrasis Teismas, naudodamasis savo neribota jurisdikcija, turėtų sumažinti bent 65 %, kaip to prašo UBS.
2118
Šiuo klausimu UBS negali pagrįstai remtis aplinkybe, kad, koreguojant dienos kainų skirtumą, nustatytą remiantis BGN duomenimis, jam paskirta bauda turėtų būti sumažinta 32000000 EUR.
2119
Tokios korekcijos negalima pagrįsti ekonomine analize, kuria šiuo tikslu rėmėsi UBS, nes šioje analizėje nepateikiama reprezentatyvių duomenų, atspindinčių pirkimo ir pardavimo kainų skirtumus jos dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą metu, t. y. valstybės skolos krizės laikotarpiu.
2120
Viena vertus, joje pateikti dienos kainų skirtumų vidurkiai, apskaičiuoti atsižvelgiant į EVO, išleistas tik trijų valstybių narių emitenčių (Belgijos, Prancūzijos ir Vokietijos). Kita vertus, šie vidurkiai buvo apskaičiuoti remiantis duomenimis, susijusiais su metais, kurie buvo gerokai vėlesni nei UBS dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpis, t. y. 2018, 2019 ir 2021 metais.
2121
UBS taip pat negali pagrįstai reikalauti sumažinti baudą 24600000 EUR dėl būtinybės 32 kategorijų EVO kategorijų svertą apskaičiuoti mėnesiui.
2122
Net jei toks mėnesinis skaičiavimas galėtų būti palankesnis UBS, šio sprendimo 1835 punkte jau pažymėta, kad Komisijos metodinis pasirinkimas naudoti pastovius svertus neviršijo šios institucijos turimos diskrecijos rengiant pakaitinės vertės apskaičiavimo metodiką. Taip pat reikia pasakyti, kad ši metodika buvo taikoma visiems suinteresuotiesiems bankams. Be to, net Bendrajam Teismui naudojantis turima neribota jurisdikcija Komisijos pagrįstai pasirinktos metodikos, kuriai pritaria Bendrasis Teismas, pakeitimas vietoj šios institucijos nustatyto pastovaus 32 reprezentatyvių EVO kategorijų sverto UBS pritaikant 58 atskirus konkrečius mėnesio svertus, dėl ko šiam bankui būtų taikomi ne 32, o 1856 svertai, neatitiktų nei vienodo požiūrio principo, nei protingumo principo.
2123
Galiausiai UBS negali pagrįstai reikalauti, kad korekcija, kurios dydis, beje, neapibrėžtas, būtų atlikta tam, kad nustatytas koregavimo koeficientas būtų bent 50 % jo galutinio pirkimo ir pardavimo kainų skirtumo.
2124
Kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 1408 išnašos, šis 50 % koeficientas paaiškinamas taip:
„Nors konceptualiai, kai abu sandoriai vertinami kartu, prekiautojo gautos pajamos atitinka visą pirkimo ir pardavimo kainų skirtumą, vertinant kiekvieną iš dviejų sandorių atskirai, pajamos atitinka tariamą dydį, padaugintą iš pusės pirkimo ir pardavimo kainų skirtumo.“
2125
Vis dėlto, jei būtų taikomas mažesnis nei 50 % koeficientas, kiekvieno pirkimo ir kiekvieno pardavimo sandorio atveju nebūtų atsižvelgiama į dalį UBS gauto pirkimo ir pardavimo kainų skirtumo, nors šio sprendimo 1877 punkte nurodyta, kad galutinis pirkimo ir pardavimo kainų skirtumas, kurį šis bankas gavo naudodamasis BGN duomenimis, buvo grindžiamas „geriausia turima informacija“.
2126
Taigi UBS skirtos baudos dydis nekeičiamas ir yra 172378000 eurų.
2.
Dėl „UniCredit“ reikalavimų
2127
Šio sprendimo 1302 ir 2107 punktuose Bendrasis Teismas konstatavo, kad Komisija klaidingai pripažino 2011 m. rugsėjo 9 d. datą UniCredit dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą pradžia, o tai reiškia, kad ši data turėjo būti perkelta į 2011 m. rugsėjo 26 d.
2128
Vis dėlto Bendrasis Teismas, atsižvelgdamas į šios išvados pasekmes šio banko dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą trukmei ir korekcinio koeficiento, taigi ir pakaitinės vertės, apskaičiavimui (žr. šio sprendimo 2069 punktą), atmetė kaip nepagrįstus UniCredit pareikštus priekaištus dėl kitų aspektų, susijusių su šiam bankui skirtos baudos dydžio nustatymu, konkrečiai – dėl aspektų, susijusių su Komisijos pasirinkta metodika ir visuotiniu jos taikymu.
2129
Šiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas mano, kad naudodamasis neribota jurisdikcija jis gali pritarti Komisijos teisiškai pagrįstiems vertinimams, išdėstytiems ginčijamo sprendimo 810–863 konstatuojamosiose dalyse.
2130
Vis dėlto, pirma, jis turi nustatyti, ar, atsižvelgiant į pakaitinės vertės apskaičiavimo metodiką, sutrumpinus UniCredit dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą trukmę, reikėtų iš dalies pakeisti šiam bankui nustatytą pakaitinę vertę.
2131
Šiuo klausimu šio sprendimo 2065 ir 2066 punktuose jau pažymėta, kad atsakydama į Bendrojo Teismo klausimą Komisija apskaičiavo naują pakaitinę vertę, siekdama atsižvelgti į galimai sutrumpėjusią UniCredit dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą trukmę, ir kad tai padariusi ši institucija nustatė ne 0,084 %, o 0,086 % koregavimo koeficientą, t. y. ne 350132029 EUR, o 358468506 EUR pakaitinę vertę.
2132
Šį padidėjimą, kurio aritmetinio tikslumo UniCredit aiškiai nurodo neginčijantis, galima paaiškinti tuo, kad, nepaisant to, jog banko dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpis sutrumpėjo, naujas laikotarpis, į kurį atsižvelgiama, apima intensyviausią valstybės skolos krizės laikotarpį.
2133
Taigi Bendrasis Teismas mano, kad UniCredit atveju reikia taikyti 0,086 % koregavimo koeficientą ir dėl tos priežasties – jei šiam bankui taikytini tariami dydžiai nebūtų pakeisti – pakaitinę vertę, lygią 358468506 EUR.
2134
Antra, atsižvelgdamas į tai, kad buvo atmestas UniCredit ieškinio devintasis pagrindas, Bendrasis Teismas mano, kad jam turi būti taikomas 17 % sunkumo koeficientas.
2135
Trečia, kadangi UniCredit neginčija jam pritaikyto 0,17 dydžio koeficiento, atsižvelgdamas į šio sprendimo 2057–2062 punktus Bendrasis Teismas mano, kad jis gali būti paliktas galioti.
2136
Ketvirta, kalbant apie Komisijos nustatytą 59522445 eurų papildomą atgrasomąjį dydį, reikia pažymėti, viena vertus, kad UniCredit ginčijo šį dydį tik dėl to, jog dėl 17 % nuo pakaitinės vertės koeficiento taikymo arba šios institucijos atsisakymo remtis gairių 37 punktu, UniCredit buvo nustatytas proporcingai didesnis papildomas dydis nei kitiems bankams, ir, kita vertus, kad šis argumentas buvo atmestas šio sprendimo 2008–2035 punktuose.
2137
Vis dėlto iš jurisprudencijos matyti, kad nors įmonėms, pažeidusioms Sąjungos konkurencijos taisykles, skiriamomis baudomis turi būti ne tik baudžiama, bet ir atgrasoma (šiuo klausimu žr. 2014 m. balandžio 10 d. Sprendimo Komisija / Siemens Österreich ir kt. ir Siemens Transmission & Distribution ir kt. / Komisija, C‑231/11 P–C‑233/11 P, EU:C:2014:256, 59 punktą ir 2014 m. balandžio 10 d. Sprendimo Areva ir kt. / Komisija, C‑247/11 P ir C‑253/11 P, EU:C:2014:257, 132 punktą), jos negali būti per didelės (šiuo klausimu žr. 2012 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Novácke chemické závody / Komisija, T‑352/09, EU:T:2012:673, 46 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
2138
Pakaitinę vertę, susijusią su du mėnesius trukusiu UniCredit dalyvavimu darant ginčijamą pažeidimą, perskaičiavus kaip metinį dydį, taip siekiant apskaičiuoti šiam bankui atgrasymo tikslais taikytiną papildomą dydį, jam skirtina galutinė bauda turėtų būti lygi 71096000 EUR ir būtų pernelyg didelė.
2139
Dėl tos priežasties atsižvelgdamas į trumpą UniCredit dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą trukmę, šio pažeidimo sunkumą, šio banko vykdytas rinkos formavimo funkcijas, finansų krizės, per kurią buvo padarytas pažeidimas, kontekstą, taip pat į būtinybę užtikrinti, kad sankcija už šį pažeidimą turėtų atgrasomąjį poveikį, Bendrasis Teismas mano, kad 65000000 EUR bauda yra tinkama sankcija už UniCredit veiksmus, dėl kurių jam priekaištaujama (pagal analogiją žr. 2011 m. spalio 5 d. Sprendimo RomanaTabacchi / Komisija, T‑11/06, EU:T:2011:560, 285 punktą).
2140
Taigi UniCredit skirtos baudos dydis yra 65000000 eurų.
3.
Dėl „Nomura“ reikalavimų
2141
Šio sprendimo 1959 ir 1960 punktuose Bendrasis Teismas konstatavo, kad siekdama nustatyti Nomura 32 EVO kategorijų svertą Komisija padarė klaidą, nes nepasinaudojo tiksliais duomenimis, kuriuos šis bankas pateikė per administracinę procedūrą, ir kad dėl to Nomura šeštojo pagrindo penktos dalies antrajam argumentui reikia pritarti.
2142
Vis dėlto Bendrasis Teismas, atsižvelgdamas į šio konstatavimo pasekmes koregavimo koeficiento, taigi ir pakaitinės vertės, apskaičiavimui, kaip nepagrįstus atmetė šio banko pareikštus priekaištus dėl kitų aspektų, susijusių su jam skirtos baudos dydžio nustatymu, ypač į tuos, kurie siejami su Komisijos pasirinkta metodika ir bendru jos taikymu.
2143
Šiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas nusprendžia, kad pasinaudojęs turima neribota jurisdikcija jis gali pritarti Komisijos teisiškai pagrįstiems vertinimams, išdėstytiems ginčijamo sprendimo 810–872 ir 874–878 konstatuojamosiose dalyse.
[Praleista]
2147
Šio bazinio dydžio nereikia koreguoti, kad būtų atsižvelgta į Komisijos klaidas vertinant 2011 m. gegužės 18 d., birželio 22 d. ir spalio 4 d. pokalbių antikonkurenciškumą (žr. šio sprendimo 798 punktą), nes jos neturi įtakos šio banko dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą trukmei.
2148
Atsižvelgiant į šias aplinkybes ir į tai, kad nėra jokių Nomura atsakomybę lengvinančių ar sunkinančių aplinkybių, šiam bankui skiriama 125646000 EUR bauda.
IV. Dėl bylinėjimosi išlaidų
2149
Pagal Procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
2150
Kadangi UBS, Natixis, BofA ir Portigon visiškai pralaimėjo bylą, iš jų turi būti priteistos bylinėjimosi išlaidos atitinkamai bylose T‑441/21, T‑449/21, T‑456/21 ir T‑462/21, kaip to reikalavo Komisija.
2151
Kadangi UniCredit ir Nomura visiškai pralaimėjo bylą, iš jų turi būti priteistos bylinėjimosi išlaidos atitinkamai bylose T‑453/21 ir T‑455/21, kaip to reikalavo Komisija.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (penktoji išplėstinė kolegija)
nusprendžia:
1.
Sujungti bylas T‑441/21, T‑449/21, T‑453/21, T‑455/21, T‑456/21 ir T‑462/21, kad būtų bendrai priimtas sprendimas.
2.
Byloje T‑441/21:
–
atmesti ieškinį,
–
priteisti iš UBS Group AG ir UBS AG bylinėjimosi išlaidas.
3.
Byloje T‑449/21:
–
atmesti ieškinį,
–
priteisti iš Natixis bylinėjimosi išlaidas.
4.
Byloje T‑453/21:
–
panaikinti 2021 m. gegužės 20 d. Komisijos sprendimo C(2021) 3489 final byloje pagal SESV 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį (byla AT.40324 – Europos vyriausybių obligacijos) 1 straipsnio septintą įtrauką, kiek joje konstatuota, kad UniCredit SpA ir UniCredit Bank AG dalyvavo darant pažeidimą nuo 2011 m. rugsėjo 9 d. iki lapkričio 28 d., o ne nuo 2011 m. rugsėjo 26 d. iki lapkričio 28 d.,
–
panaikinti Sprendimo C(2021) 3489 final 2 straipsnio penktą įtrauką, kiek joje nustatyta, kad baudos, už kurios sumokėjimą solidariai atsako UniCredit ir UniCredit Bank, dydis yra 69442000 eurų,
–
nustatyti 65000000 eurų dydžio baudą, už kurios sumokėjimą UniCredit ir UniCredit Bank atsakingos solidariai,
–
atmesti likusią ieškinio dalį,
–
priteisti iš UniCredit ir UniCredit Bank bylinėjimosi išlaidas.
5.
Byloje T‑455/21:
–
panaikinti Sprendimo C(2021) 3489 final 2 straipsnio antrą įtrauką, kiek joje nustatyta, kad baudos, už kurios sumokėjimą solidariai atsako Nomura International plc ir Nomura Holdings, Inc., dydis yra 129573000 eurų,
–
nustatyti 125646000 eurų baudą, už kurios sumokėjimą Nomura International ir Nomura Holdings atsakingos solidariai,
–
atmesti likusią ieškinio dalį,
–
priteisti iš Nomura International ir Nomura Holdings bylinėjimosi išlaidas.
6.
Byloje T‑456/21:
–
atmesti ieškinį,
–
priteisti iš Bank of America N.A. ir Bank of America Corporation bylinėjimosi išlaidas.
7.
Byloje T‑462/21:
–
atmesti ieškinį,
–
priteisti iš Portigon AG bylinėjimosi išlaidas.
Papasavvas
Svenningsen
Mac Eochaidh
Martín y Pérez de Nanclares
Stancu
Paskelbta 2025 m. kovo 26 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalbos: vokiečių ir anglų.
(
1
)	Pateikiami tik tie šio sprendimo punktai, kuriuos Bendrasis Teismas mano esant tikslinga paskelbti.