Laikina versija
TEISINGUMO TEISMO (trečioji kolegija) SPRENDIMAS
2026 m. vasario 12 d.(*)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – SESV 267 straipsnis – Sąjungos teisės viršenybės principas – Tariama nacionalinės teisės neatitiktis nacionalinei Konstitucijai ir Sąjungos teisei – Kreipimosi į Konstitucinį Teismą sąlygos – Motyvuotas Sąjungos teisės taikymo pasekmių vertinimas – Kreipimasis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą – Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnio b punktas – Bylai taikytinos nacionalinės teisės nustatymas – Prašymo priimti prejudicinį sprendimą turinys – Pareiga ar teisė kreiptis į Konstitucinį Teismą prieš pateikiant Teisingumo Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą – Nebuvimas “
Byloje C‑56/25 (Petlichev)(i)
dėl Sofiyski gradski sad (Sofijos miesto teismas, Bulgarija) 2025 m. sausio 29 d. sprendimu, kurį Teisingumo Teismas gavo 2025 m. sausio 29 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą baudžiamojoje byloje prieš
MA,
dalyvaujant
Sofiyska gradska prokuratura,
TEISINGUMO TEISMAS (trečioji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas C. Lycourgos, teisėjai O. Spineanu-Matei, S. Rodin, N. Piçarra ir N. Fenger (pranešėjas),
generalinis advokatas J. Richard de la Tour,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–        Europos Komisijos, atstovaujamos F. Erlbacher ir E. Rousseva,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1        Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl SESV 267 straipsnio, Sąjungos teisės viršenybės principo ir Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnio b punkto išaiškinimo.
2        Šis prašymas pateiktas nagrinėjant baudžiamąją bylą, iškeltą MA dėl narkotinių medžiagų laikymo siekiant jas platinti.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Teisingumo Teismo procedūros reglamentas
3        Procedūros reglamento 94 straipsnyje „Prašymo priimti prejudicinį sprendimą turinys“ nustatyta:
„Be Teismui pagal procesą dėl prejudicinio sprendimo priėmimo pateikiamų klausimų, prašyme priimti prejudicinį sprendimą:
<...>
b)      pateikiamas nacionalinių nuostatų, kurios nagrinėjamu atveju galėtų
būti taikomos, turinys ir prireikus reikšminga nacionalinė teismų
praktika;
<...>“
Pagrindų sprendimas 2004/757/TVR
4        2004 m. spalio 25 d. Tarybos pamatinio sprendimo 2004/757/TVR, nustatančio būtiniausias nuostatas dėl nusikalstamų veikų sudėties požymių ir bausmių neteisėtos prekybos narkotikais srityje (OL L 335, 2004, p. 8), 4 straipsnio „Bausmės“ 1 dalyje nustatyta:
„Kiekviena valstybė narė imasi reikalingų priemonių, siekdama užtikrinti, kad už 2 ir 3 straipsniuose apibrėžtus nusikaltimus būtų baudžiama veiksmingomis, proporcingomis ir atgrasančiomis bausmėmis.
Kiekviena valstybė narė imasi reikalingų priemonių, kad užtikrintų, jog už 2 straipsnyje nurodytus nusikaltimus būtų baudžiama įkalinimo bausmėmis, kurių ilgiausias laikas ne mažiau kaip 1–3 metai.“
Bulgarijos teisė
5        Pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos Konstitutsia na Republika Bulgaria (Bulgarijos Respublikos Konstitucija; toliau – Bulgarijos Konstitucija) 150 straipsnio 2 dalyje nustatyta:
„Bet kuris teismas bylos šalies prašymu arba ex officio gali kreiptis į
[Konstitutsionen sad (Konstitucinis Teismas, Bulgarija)] su prašymu pripažinti, kad konkrečioje byloje taikytinas įstatymas prieštarauja Konstitucijai. Bylos nagrinėjimas tęsiamas, ir teismas, kurio sprendimas yra neskundžiamas, priima sprendimą po to, kai baigiasi procesas [Konstitutsionen sad (Konstitucinis Teismas)].“
6        Pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos Pravilnik za organizatsiata na deynostta na Konstitutsionnia sad (Konstitucinio Teismo procedūros reglamentas; toliau – Konstitucinio Teismo procedūros reglamentas) 18 straipsnio 3 dalyje nustatyta:
„[Varhoven kasatsionen sad (Aukščiausiasis Kasacinis Teismas, Bulgarija)] arba [Varhoven administrativen sad (Aukščiausiasis administracinis teismas, Bulgarija)] prašyme, susijusiame su jų nagrinėjama byla, turi būti pateiktas pagrįstas taikytinos teisės, įskaitant Sąjungos teisės poveikį, nagrinėjimas, jeigu ginčijama nuostata ar aktas patenka į Sąjungos teisės taikymo sritį.“
7        Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad Konstitucinio Teismo procedūros reglamento 18 straipsnio 3 dalis taip pat taikoma bendrosios kompetencijos teismo kreipimuisi į Konstitutsionen sad (Konstitucinis Teismas).
8        Pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms taikytinos redakcijos Nakazatelen kodeks (Baudžiamasis kodeksas) 354a straipsnyje nustatyta:
„1.      Tas, kas neturėdamas atitinkamo leidimo gamina, perdirba, įsigyja arba laiko narkotines medžiagas ar jų analogus, turėdamas tikslą jas platinti, arba platina narkotines medžiagas ar jų analogus, baudžiamas laisvės atėmimu nuo dvejų iki aštuonerių metų ir bauda nuo 5 000 [Bulgarijos levų (BGN) (apie 2 556,45 EUR) iki 20 000 BGN (apie 10 225,83 EUR)], kai tai yra labai pavojingos narkotinės medžiagos ar jų analogai, arba laisvės atėmimu nuo vienų iki šešerių metų ir bauda nuo 2 000 [BGN (apie 1 022,58 EUR) iki 10 000 BGN (apie 5 112,91 EUR)], kai tai yra pavojingos narkotinės medžiagos ar jų analogai. <...>
2.      Esant dideliam narkotinių medžiagų ar jų analogų kiekiui, baudžiama laisvės atėmimu nuo trejų iki dvylikos metų ir bauda nuo dešimties iki penkiasdešimties tūkstančių BGN. <...>“
9        Zakon za kontrol varhu narkotichnite veshtestva i prekursorite (Narkotinių medžiagų ir prekursorių kontrolės įstatymas) 26a straipsnyje nustatyta:
„Ministrų taryba nustato narkotinių medžiagų kainas baudžiamojo proceso tikslais.“
10      Pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms taikytinos redakcijos 1998 m. sausio 29 d.
Postanovlenie no 23 na Ministerski savet za opredeliane na tseni na narkotichnite veshtestva za nuzhdite na sadoproizvodstvoto (Ministrų tarybos Dekretas Nr. 23 dėl narkotinių medžiagų kainų nustatymo teismo proceso tikslais; DV, Nr. 15, 1998 m. vasario 6 d.) reglamentuojamas narkotinių medžiagų, nurodytų pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms taikytinos redakcijos naredba za reda za klasifitsirane na rasteniata i veshtestvata kato narkotichni (Nutarimas dėl augalų ir medžiagų priskyrimo narkotinėms medžiagoms; DV, Nr. 87, 2011 m. lapkričio 4 d.) 3 straipsnyje, kainos nustatymas teismo proceso tikslais.
11      Pagal šį 3 straipsnį metamfetaminas priskiriamas prie augalų ir medžiagų, keliančių didelį pavojų visuomenės sveikatai dėl jo netinkamo naudojimo kenksmingo poveikio ir kurios yra draudžiamos žmonių ir veterinarinėje medicinoje, o fentanilis – prie labai didelį pavojų keliančių medžiagų, naudojamų žmonių medicinoje ir veterinarijoje, kategorijos.
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
12      Sofiyski gradski sad (Sofijos miesto teismas, Bulgarija), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, pateiktu kaltinamuoju aktu MA buvo patrauktas baudžiamojon atsakomybėn už narkotinių medžiagų laikymą siekiant jas platinti.
13      Remiantis šiuo kaltinamuoju aktu, jis kaltinamas tuo, kad turėjo 4 metamfetamino dozes ir 22 fentanilio dozes, kurių bendra piniginė vertė yra 90 276,60 BGN (apie 46 166 EUR).
14      Atsižvelgiant į šią vertę, apskaičiuotą pagal Narkotinių medžiagų ir prekursorių kontrolės įstatymo 26a straipsnį ir šio sprendimo 10 punkte minėtą Ministrų tarybos dekretą Nr. 23 (toliau – nacionalinės nuostatos, susijusios su narkotinių medžiagų piniginės vertės nustatymu), nagrinėjama nusikalstama veika kvalifikuojama kaip narkotinių medžiagų ar jų analogų laikymas „dideliu kiekiu“, už kurį pagal Baudžiamojo kodekso 354a straipsnio 2 dalį baudžiama sunkesne laisvės atėmimo bausme ir didesne bauda, nei numatyta šio straipsnio 1 dalyje.
15      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad nacionalinės teisės nuostatos, susijusios su narkotinių medžiagų piniginės vertės nustatymu, prieštarauja tiek Bulgarijos Konstitucijoje, tiek Sąjungos teisėje pripažintam bausmių proporcingumo principui, nes nusikalstamos veikos sudėties požymis, t. y. narkotinių medžiagų ar jų analogų „didelio kiekio“ turėjimas, nustatomas remiantis savavališka ir klaidinga pinigine verte, o ne turimos veikliosios medžiagos kiekiu ar individualiomis dozėmis, kurios gali būti išgautos iš jos.
16      Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas patikslina, kad prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs ne su minėtų nacionalinės teisės nuostatų proporcingumo klausimu, kuris minimas tik kaip konteksto elementas, o tik su šio teismo pareiga ar galimybe kreiptis į Konstitutsionen sad (Konstitucinis Teismas) su prašymu peržiūrėti minėtų nacionalinės teisės nuostatų konstitucingumą prieš prireikus pateikiant Teisingumo Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą.
17      Šio teismo teigimu, nors jis turi galimybę kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą, nagrinėjamu atveju susijusį su Pamatinio sprendimo 2004/757 4 straipsnio 1 dalies išaiškinimu, būtų tikslingiau pirmiausia kreiptis į Konstitutsionen sad (Konstitucinis Teismas), kad būtų patikrinta, ar nacionalinės nuostatos, susijusios su narkotinių medžiagų piniginės vertės nustatymu, atitinka Bulgarijos Konstituciją. Tai, kad Konstitutsionen sad (Konstitucinis Teismas) žino nacionalinės teisės ypatumus, kad tas teismas priima sprendimą per trumpesnį terminą nei Teisingumo Teismas ir kad laikosi Sąjungos teisės viršenybės principo taip pat pateisina kreipimąsi į jį prieš kreipiantis į Teisingumo Teismą.
18      Kai ginčijama nacionalinė nuostata patenka į Sąjungos teisės taikymo sritį, kreipimosi į Konstitutsionen sad (Konstitucinis Teismas) sąlygos, numatytos Konstitucinio Teismo procedūros reglamento 18 straipsnio 3 dalyje, kaip jos aiškinamos šiame reglamente, užkerta kelią prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pirmiausia kreiptis į Konstitutsionen sad (Konstitucinis Teismas).
19      Iš tiesų pagal iš šios nuostatos kylančią procesinę taisyklę, kaip ją aiškina šis Konstitucinis Teismas, prašyme dėl nacionalinės nuostatos, kuri patenka į Sąjungos teisės taikymo sritį, atitikties Konstitucijai kontrolės, pateiktame pagal Bulgarijos Konstitucijos 150 straipsnio 2 dalį, turi būti pateiktas motyvuotas taikytinos teisės, įskaitant Sąjungos teisės taikymo pasekmes, vertinimas, antraip jis būtų atmestas kaip nepriimtinas. Taigi, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu,
jis nagrinėjamos bylos faktinėms aplinkybėms pirmiausia turi taikyti Sąjungos teisę, kai vertina šios teisės poveikį ginčijamų nacionalinių nuostatų taikymui ir, be kita ko, nustatydamas, ar šios nuostatos turi būti aiškinamos taip, kad atitiktų Sąjungos teisę, ar jos turi būti netaikomos.
20      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu Konstitucinio Teismo procedūros reglamento 18 straipsnio 3 dalis, kaip ją aiškina šis teismas, prieštarauja Sąjungos teisei keliais aspektais.
21      Pirma, prieš kreipdamasis į Konstitutsionen sad (Konstitucinis Teismas) prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, manydamas, kad būtina kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą, privalo laikytis reikalavimų, kylančių iš SESV 267 straipsnio ir, konkrečiau kalbant, iš Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnio b punkto, visų pirma reikalavimo sąžiningai ir aiškiai nurodyti nacionalinę teisę, kuri gali būti taikoma pagrindinėje byloje.
22      Vis dėlto nacionalinės nuostatos, susijusios su narkotinių medžiagų piniginės vertės nustatymu, kurios, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, prieštarauja Konstitucijai, tačiau jis neturi kompetencijos jas pripažinti tokiomis, šio teismo nuomone, negali būti laikomos „nacionalin[ėmis] nuostat[omis], kurios nagrinėjamu atveju galėtų būti taikomos“, kaip tai suprantama pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnio b punktą.
23      Antra, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad Konstitutsionen sad (Konstitucinis Teismas) jurisprudencija rodo to teismo nenorą užtikrinti Sąjungos teisės viršenybės principo laikymąsi ir norą patikrinti Sąjungos teisės atitiktį Bulgarijos Konstitucijai.
24      Iš tiesų būtent siekdamas užtikrinti Bulgarijos Konstitucijos viršenybę prieš Sąjungos teisę Konstitutsionen sad (Konstitucinis Teismas), remdamasis savo Procedūros reglamento 18 straipsnio 3 dalimi, įpareigoja visus nacionalinius teismus patikrinti Sąjungos teisės taikymo poveikį nagrinėjamoms nacionalinės teisės nuostatoms, kad galėtų kreiptis į tą teismą su prašymu peržiūrėti šių nacionalinės teisės nuostatų konstitucingumą. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, dėl minėto teismo Procedūros reglamento 18 straipsnio 3 dalies, kaip jis jį aiškina, nacionalinės teisės nuostata, kuri jau buvo išaiškinta taip, kad atitiktų Sąjungos teisę, vėliau būtų ginčijama kaip prieštaraujanti Konstitucijai.
25      Jeigu į Konstitutsionen sad (Konstitucinis Teismas) būtų kreiptasi prieš Teisingumo Teismą ir jeigu šis pirmasis teismas konstatuotų ginčijamų nacionalinių nuostatų atitiktį Bulgarijos Konstitucijai, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas vėliau galėtų pateikti Teisingumo Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą dėl tų pačių nacionalinės teisės nuostatų suderinamumo su Sąjungos teise, o tai leistų užtikrinti šios teisės viršenybę Bulgarijos Konstitucijos atžvilgiu.
26      Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar pagal SESV 267 straipsnį, Sąjungos teisės viršenybės principą ir Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnio b punktą nacionalinis teismas, kuriam kyla abejonių dėl nacionalinės teisės akto, patenkančio į Sąjungos teisės taikymo sritį, atitikties tiek nacionalinei Konstitucijai, tiek Sąjungos teisei, įpareigojamas ar įgaliojamas, pirma, atlikti nacionalinę konstitucingumo kontrolę, paskui prireikus kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą.
27      Tokiomis aplinkybėmis Sofiyski gradski sad (Sofijos miesto teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar SESV 267 straipsnis, Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnio b punktas ir [Sąjungos teisės viršenybės principas] turi būti aiškinami taip, kad tuo atveju, kai nacionalinis teismas abejoja dėl nacionalinės teisės nuostatos suderinamumo su Sąjungos teise, kartu būdamas įsitikinęs, kad ši nuostata prieštarauja [nacionalinei Konstitucijai], jis, prieš pateikdamas prašymą priimti prejudicinį sprendimą, privalo arba turi teisę nustatyti, ar ši nacionalinės teisės nuostata iš tiesų yra taikytina pagrindinėje byloje, kreipdamasis į Konstitucinį Teismą su prašymu pripažinti ją prieštaraujančia Konstitucijai?“
Dėl prejudicinio klausimo
28      Pirmiausia reikia priminti, kad, remiantis suformuota jurisprudencija, nacionaliniams teismams ir Teisingumo Teismui bendradarbiaujant, kaip numatyta SESV 267 straipsnyje, pastarasis nacionaliniam teismui turi pateikti naudingą atsakymą, kad šis galėtų priimti spendimą nagrinėjamoje byloje. Tokiu atveju Teisingumo Teismui gali tekti performuluoti jam pateiktus klausimus (šiuo klausimu žr. 2024 m. spalio 4 d. Sprendimo Bouskoura, C‑387/24 PPU, EU:C:2024:868, 36 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
29      Nagrinėjamu atveju pateiktas klausimas grindžiamas prielaida, kad nacionalinės nuostatos, susijusios su narkotinių medžiagų piniginės vertės nustatymu, prieštarauja tiek Bulgarijos Konstitucijai, tiek Sąjungos teisei.
30      Kaip nurodyta šio sprendimo 19 punkte, iš Konstitucinio Teismo procedūros reglamento 18 straipsnio 3 dalies, kaip ji išaiškinta to teismo, matyti, kad kai nacionalinis teismas jam pateikia prašymą peržiūrėti nacionalinės teisės aktų, patenkančių į Sąjungos teisės taikymo sritį, atitiktį Konstitucijai, šiame prašyme turi būti pateiktas motyvuotas taikytinos teisės, įskaitant Sąjungos teisės taikymo pasekmes, vertinimas, antraip jis būtų atmestas kaip nepriimtinas, o dėl to minėtas teismas, kilus abejonių dėl šios teisės aiškinimo, gali prieš tai kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą.
31      Kadangi šiuo reikalavimu, kylančiu iš Konstitucinio Teismo procedūros reglamento 18 straipsnio 3 dalies, kaip ją aiškina tas teismas, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone užkertamas kelias pirmenybės tvarka kreiptis į šį Konstitucinį Teismą prieš prireikus pateikiant Teisingumo Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą, pateiktu klausimu iš tikrųjų siekiama nustatyti, ar ši nuostata, kaip ją aiškina minėtas Konstitucinis Teismas, atitinka SESV 267 straipsnį, Sąjungos teisės viršenybės principą ir Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnio b punktą.
32      Šiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar SESV 267 straipsnis, Sąjungos teisės viršenybės principas ir Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnio b punktas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama valstybės narės procesinė norma, susijusi su kreipimosi į jos Konstitucinį Teismą sąlygomis, kaip tas teismas ją aiškina, pagal kurią nacionalinio teismo šiam Konstituciniam Teismui pateiktame prašyme atlikti į Sąjungos teisės taikymo sritį patenkančių nacionalinės teisės aktų konstitucingumo peržiūrą turi būti pateiktas motyvuotas jo nagrinėjamai bylai taikytinos teisės, įskaitant Sąjungos teisės taikymo pasekmes, vertinimas, dėl kurio minėtas teismas gali būti priverstas prieš tai kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą, antraip jis būtų atmestas kaip nepriimtinas.
33      Visų pirma dėl SESV 267 straipsnio reikia priminti, kad esminis Sutartimis sukurtos teisminės sistemos aspektas yra šioje nuostatoje numatytas prejudicinio sprendimo priėmimo procesas, kuriuo, užmezgant dialogą tarp teismų, t. y. Teisingumo Teismo ir valstybių narių teismų, siekiama užtikrinti vienodą Sąjungos teisės aiškinimą ir taip garantuoti jos nuoseklumą, visišką veiksmingumą, autonomiją ir galiausiai savitą Sutartimis sukurtos teisės pobūdį. Būtent tokia galimybe nacionalinis teismas turi pasinaudoti, kai jam kyla abejonių dėl jo nacionalinės teisės suderinamumo su Sąjungos teisės nuostata, kurią reikia aiškinti (šiuo klausimu žr. 2014 m. gruodžio 18 d. Nuomonės 2/13 (Sąjungos prisijungimas prie EŽTK), EU:C:2014:2454, 176 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją, taip pat 2025 m. gruodžio 18 d. Sprendimo Komisija / Lenkija (Teisingumo Teismo jurisprudencijos „ultra vires“ kontrolė – Sąjungos teisės viršenybė), C‑448/23, EU:C:2025:975, 111 ir 112 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
34      Remiantis Teisingumo Teismo suformuota jurisprudencija nacionaliniai teismai turi labai plačią diskreciją ar net pareigą kreiptis į Teisingumo Teismą, jeigu mano, kad jų nagrinėjamoje byloje kyla klausimų dėl Sąjungos teisės nuostatų aiškinimo ar jų galiojimo vertinimo, dėl kurių jie turi priimti sprendimą (2022 m. vasario 22 d. Sprendimo RS (Konstitucinio Teismo sprendimų padariniai), C‑430/21, EU:C:2022:99, 64 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
35      Taip pat pagal suformuotą jurisprudenciją nacionalinės teisės norma negali kliudyti nacionaliniam teismui pasinaudoti šia galimybe arba įvykdyti šią pareigą, kurios iš esmės neatsiejamos nuo SESV 267 straipsnyje nustatytos nacionalinių teismų ir Teisingumo Teismo bendradarbiavimo sistemos ir teismo, kuriam pavesta taikyti Sąjungos teisę, funkcijų, pagal šią nuostatą patikėtų nacionaliniams teismams (2023 m. birželio 5 d. Sprendimo Komisija / Lenkija (Teisėjų nepriklausomumas ir privatus gyvenimas), C‑204/21, EU:C:2023:442, 157 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
36      Šiomis aplinkybėmis nacionalinės teisės norma, kuri gali lemti tokią situaciją, kai nacionalinis teisėjas, be kita ko, pasirinks nepateikti Teisingumo Teismui prejudicinių klausimų, pažeidžia SESV 267 straipsnyje pripažintas nacionalinių teismų prerogatyvas ir atitinkamai kenkia šios bendradarbiavimo sistemos veiksmingumui (2021 m. liepos 15 d. Sprendimo Komisija / Lenkija (Teisėjų drausmės tvarka), C‑791/19, EU:C:2021:596, 226 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
37      Be to, buvo nuspręsta, kad jei su Sąjungos teise susijusią bylą nagrinėjantis nacionalinis teismas mano, jog nacionalinė nuostata ne tik prieštarauja Sąjungos teisei, bet ir yra antikonstitucinė, iš jo neatimama SESV 267 straipsnyje numatyta teisė ir jis neatleidžiamas nuo šiame straipsnyje įtvirtintos pareigos pateikti Teisingumo Teismui klausimų dėl Sąjungos teisės aiškinimo ar galiojimo dėl to, kad konstatavus vidaus teisės nuostatos prieštaravimą Konstitucijai privalu kreiptis į konstitucinį teismą (2010 m. birželio 22 d. Sprendimo Melki ir Abdeli, C‑188/10 ir C‑189/10, EU:C:2010:363, 45 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
38      Iš tikrųjų Sąjungos teisės veiksmingumui kiltų grėsmė, jei dėl privalomo kreipimosi į konstitucinį teismą su Sąjungos teise susijusią bylą nagrinėjantis nacionalinis teismas negalėtų pasinaudoti pagal SESV 267 straipsnį jam suteikta galimybe pateikti Teisingumo Teismui klausimų dėl Sąjungos teisės aiškinimo ar galiojimo, kad galėtų nuspręsti, ar nacionalinė nuostata su ja suderinama (šiuo klausimu žr. 2015 m. birželio 4 d. Sprendimą Kernkraftwerke Lippe-Ems, C‑5/14, EU:C:2015:354, 34 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją, taip pat 2017 m. gruodžio 20 d. Sprendimo Global Starnet, C‑322/16, EU:C:2017:985, 21 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
39      Antra, dėl Sąjungos teisės viršenybės principo, pagal kurį ši teisė yra viršesnė už valstybių narių teisę, reikia priminti, kad pagal šį principą reikalaujama, kad visos valstybių narių institucijos užtikrintų visišką įvairių Sąjungos normų veiksmingumą, nes valstybių narių teisė negali pakenkti šių skirtingų normų veiksmingumui minėtų valstybių teritorijoje (šiuo klausimu žr. 2025 m. liepos 10 d. Sprendimo DADA Music ir UPFR, C‑37/24, EU:C:2025:551, 76 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
40      Taigi tam, kad veiktų Teisingumo Teismo ir nacionalinių teismų bendradarbiavimo sistema, įtvirtinta SESV 267 straipsnyje, ir būtų laikomasi Sąjungos teisės viršenybės principo, būtina, kad nacionalinis teismas galėtų laisvai pateikti Teisingumo Teismui bet kurį, kaip pats mano, būtiną prejudicinį klausimą bet kuriuo tinkamu bylos nagrinėjimo momentu, net pasibaigus konstitucingumo kontrolės ad hoc procedūrai (2010 m. birželio 22 d. Sprendimo Melki ir Abdeli, C‑188/10 ir C‑189/10, EU:C:2010:363, 52 ir 57 punktai, taip pat 2014 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo A, C‑112/13, EU:C:2014:2195, 39 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
41      Be to, iš Sąjungos teisės viršenybės principo taip pat matyti, kad nacionaliniai teismai turi jurisdikciją vertinti nacionalinės teisės, šiuo atveju nacionalinių nuostatų, susijusių su narkotinių medžiagų piniginės vertės nustatymu, atitiktį Sąjungos teisei, neprivalėdami šiuo tikslu kreiptis į savo valstybės narės konstitucinį teismą (šiuo klausimu žr. 2019 m. birželio 24 d. Sprendimo Popławski, C‑573/17, EU:C:2019:530, 53 ir 54 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
42      Darytina išvada, kad pagal SESV 267 straipsnį ir Sąjungos teisės viršenybės principą draudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos nacionaliniai teismai, kuriems kyla abejonių dėl nacionalinės nuostatos, patenkančios į Sąjungos teisės taikymo sritį, atitikties nacionalinei Konstitucijai ir Sąjungos teisei, prieš pasinaudodami savo teise arba vykdydami savo pareigą kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą, turi kreiptis į savo valstybės narės konstitucinį teismą.
43      Vis dėlto nei pagal SESV 267 straipsnį, nei pagal Sąjungos teisės viršenybės principą nedraudžiami valstybės narės teisės aktai, pagal kuriuos nacionalinio teismo kreipimosi į šios valstybės narės konstitucinį teismą priimtinumas priklauso nuo to, ar šis teismas pateikia motyvuotą Sąjungos teisės taikymo nacionalinės teisės nuostatoms, kurios, jo nuomone, gali prieštarauti Konstitucijai, pasekmių vertinimą, o tai gali reikšti, kad minėtas teismas pirmiausia turi kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą.
44      Iš tiesų šios kreipimosi į atitinkamos valstybės narės konstitucinį teismą sąlygos niekaip neriboja kitų nacionalinių teismų galimybės kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą ir nelemia tokio prašymo atidėjimo.
45      Atvirkščiai, pačios minėtos kreipimosi sąlygos gali paskatinti šiuos nacionalinius teismus, kai jie ketina taikyti nacionalinės nuostatos konstitucingumo kontrolę, pirmiausia taikyti Sąjungos teisę, netrukdant jiems pasinaudoti savo teise arba įvykdyti pareigą kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą. Taigi tomis pačiomis sąlygomis siekiama skatinti iš SESV 267 straipsnio kylančių teisių ir pareigų įgyvendinimą ir Sąjungos teisės viršenybės principo laikymąsi nacionalinės teisės sistemoje.
46      Žinoma, tokios nacionalinio teismo kreipimosi į valstybės narės konstitucinį teismą sąlygos leidžia šiam teismui prireikus priimti sprendimą dėl nacionalinės nuostatos konstitucingumo po to, kai Teisingumo Teismas atsakys į to paties nacionalinio teismo pateiktą prašymą priimti prejudicinį sprendimą toje pačioje byloje. Vis dėlto tokia aplinkybė savaime neprieštarauja Sąjungos teisės viršenybės principui, jeigu minėtam nacionaliniam teismui nedraudžiama jo nagrinėjamoje byloje nustatyti visų iš šio principo kylančių pasekmių, primintų šio sprendimo 39 punkte, net ir po to, kai šis
konstitucinis teismas priėmė sprendimą.
47      Šiuo klausimu reikia priminti, pirma, kad Teisingumo Teismo sprendimas, priimtas per prejudicinio sprendimo priėmimo procedūrą, yra privalomas nacionaliniam teismui priimant sprendimą jo nagrinėjamoje byloje, kiek tai susiję su Sąjungos teisės aiškinimu. Taigi šis teismas prireikus turi nesilaikyti aukštesnės instancijos nacionalinio teismo vertinimų, jeigu atsižvelgdamas į Teisingumo Teismo pateiktą išaiškinimą mano, kad jie neatitinka Sąjungos teisės, ir prireikus netaikyti nacionalinės teisės normos, įpareigojančios jį laikytis šio aukštesnės instancijos teismo sprendimų (2022 m. vasario 22 d. Sprendimo RS (Konstitucinio Teismo sprendimų padariniai), C‑430/21, EU:C:2022:99, 74 ir 75 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
48      Antra, reikia pažymėti, kad, siekiant užtikrinti visų Sąjungos teisės nuostatų veiksmingumą, pagal viršenybės principą reikalaujama, visų pirma, kad nacionaliniai teismai savo vidaus teisę aiškintų taip, kad ji kuo labiau atitiktų Sąjungos teisę. Tokio aiškinimo reikalavimas apima, be kita ko, nacionaliniams teismams nustatytą pareigą prireikus pakeisti suformuotą jurisprudenciją, jeigu ji pagrįsta su Sąjungos teisės tikslais nesuderinamu nacionalinės teisės aiškinimu. Vis dėlto ši Sąjungos teisę atitinkančio aiškinimo pareiga turi tam tikras ribas ir negali būti pagrindas nacionalinę teisę aiškinti contra legem (2019 m. birželio 24 d. Sprendimo Popławski, C‑573/17, EU:C:2019:530, 57 punktas, 2024 m. spalio 15 d. Sprendimo KUBERA, C‑144/23, EU:C:2024:881, 52 punktas ir 2025 m. lapkričio 20 d. Sprendimo Framholm, C‑195/25, EU:C:2025:904, 67 ir 68 punktai).
49      Be to, pagal viršenybės principą nacionalinis teismas, įpareigotas taikyti Sąjungos teisės nuostatas pagal jam suteiktą jurisdikciją, tuo atveju, jei neturi įgaliojimų aiškinti nacionalinės teisės aktų atsižvelgdamas į Sąjungos teisės reikalavimus, turi pareigą užtikrinti visišką šių nuostatų veiksmingumą, prireikus savo iniciatyva netaikydamas jokios, net ir vėliau priimtos, joms prieštaraujančios nacionalinės teisės nuostatos ar praktikos, ir neprivalo prašyti, kad ši nacionalinė nuostata ar praktika būtų panaikinta teisėkūros arba kitokiomis konstitucinėmis priemonėmis, arba laukti, kol tai bus padaryta (šiuo klausimu žr. 1978 m. kovo 9 d. Sprendimo Simmenthal, 106/77, EU:C:1978:49, 24 punktą, 2019 m. birželio 24 d. Sprendimo Popławski, C‑573/17, EU:C:2019:530, 58 punktą ir 2025 m. rugpjūčio 1 d. Sprendimo Alace ir Canpelli, C‑758/24 ir C‑759/24, EU:C:2025:591, 63 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
50      Trečia, reikia pažymėti, kad reikalavimai, kylantys iš Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnio b punkto arba iš Europos Sąjungos Teisingumo Teismo rekomendacijų nacionaliniams teismams dėl prašymų priimti prejudicinį sprendimą pateikimo (OL C, C/2024/6008) 3, 12 ir 15 punktų, kuriais remiasi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, neturi įtakos šio sprendimo 42–49 punktuose padarytoms išvadoms.
51      Šiuo klausimu Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnio b punkte numatyta, kad, be Teisingumo Teismui pagal procesą dėl prejudicinio sprendimo priėmimo pateikiamų klausimų, prašyme priimti prejudicinį sprendimą pateikiamas nacionalinių nuostatų, kurios nagrinėjamu atveju galėtų būti taikomos, turinys ir prireikus reikšminga nacionalinė teismų praktika. Šis reikalavimas taip pat atsispindi pirmesniame šio sprendimo punkte nurodytų rekomendacijų 15 ir 16 punktuose.
52      Nagrinėjamu atveju nacionalinės teisės nuostata negali būti laikoma „galinčia būti taikoma“, kaip tai suprantama pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnio b punktą, vien dėl to, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla abejonių dėl šios nacionalinės nuostatos konstitucingumo.
53      Iš tiesų, pirma, kadangi, kaip, atrodo, yra Bulgarijos teisės atveju, tokia nacionalinės teisės nuostata lieka galioti tol, kol Konstitucinis Teismas konstatuos, kad ji prieštarauja Konstitucijai, vien tai, kad nacionalinis teismas abejoja dėl šios nacionalinės nuostatos konstitucingumo, negali pateisinti to, kad šis teismas, pateikdamas jo nagrinėjamam ginčui taikytiną teisę, neatsižvelgia į minėtą nuostatą. Tačiau šis teismas savo sprendime dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą gali visiškai laisvai išreikšti savo abejones dėl tos pačios nuostatos konstitucingumo.
54      Antra, reikia priminti, kad Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, jog nors, atsižvelgiant į aplinkybes, gali būti naudinga, kad bylos faktai būtų nustatyti ir grynai nacionalinės teisės klausimai būtų išspręsti tuo metu, kai kreipiamasi į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą, nacionaliniai teismai gali laisvai kreiptis į Teisingumo Teismą bet kuriuo, jų manymu, tinkamu proceso momentu (šiuo klausimu žr. 1993 m. spalio 27 d. Sprendimo Enderby, C‑127/92, EU:C:1993:859, 11 ir 12 punktus, 2015 m. birželio 4 d. Sprendimo Kernkraftwerke Lippe-Ems, C‑5/14, EU:C:2015:354, 31 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją, taip pat 2019 m. vasario 14 d. Sprendimo Milivojević, C‑630/17, EU:C:2019:123, 46 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
55      Trečia, atsižvelgiant į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo susirūpinimą dėl Konstitutsionen sad (Konstitucinis Teismas) jurisprudencijos, apibendrintos šio sprendimo 23 ir 24 punktuose, reikia priminti, kad valstybių narių konstituciniai teismai, kaip ir bendrosios kompetencijos teismai, privalo laikytis Sąjungos teisės viršenybės principo (2022 m. vasario 22 d. Sprendimo RS (Konstitucinio Teismo sprendimų padariniai), C‑430/21, EU:C:2022:99, 47–51 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija). Taigi, remiantis suformuota jurisprudencija, Sąjungos teisės viršenybės principas daro poveikį visoms valstybės narės institucijoms ir tam negali kliudyti net ir konstitucinio lygmens nacionalinės teisės nuostatos (šiuo klausimu žr. 2025 m. gruodžio 18 d. Sprendimo Komisija / Lenkija (Teisingumo Teismo jurisprudencijos „ultra vires“ kontrolė – Sąjungos teisės viršenybė), C‑448/23, EU:C:2025:975, 171 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
56      Be to, Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad nacionalinių teismų, kurių sprendimai pagal vidaus teisę negali būti skundžiami teismine tvarka, pareiga, išplaukianti iš SESV 267 straipsnio trečiosios pastraipos, kreiptis į Teisingumo Teismą su prejudiciniu klausimu taikoma bendradarbiaujant nacionaliniams teismams, kurie įpareigoti taikyti Sąjungos teisę, ir Teisingumo Teismui, kad visose valstybėse narėse būtų užtikrintas vienodas Sąjungos teisės taikymas ir aiškinimas. Šia pareiga pirmiausia siekiama išvengti valstybių narių nacionalinių teismų praktikos neatitikties Sąjungos teisės normoms. Be to, ši pareiga yra Teisingumo Teismo išimtinės kompetencijos priimti sprendimą dėl Sąjungos aktų galiojimo ir pateikti galutinį ir privalomą šios teisės išaiškinimą pasekmė (šiuo klausimu žr. 2025 m. gruodžio 18 d. Sprendimo Komisija / Lenkija (Teisingumo Teismo jurisprudencijos „ultra vires“ kontrolė – Sąjungos teisės viršenybė), C‑448/23, EU:C:2025:975, 205 ir 206 punktus).
57      Darytina išvada, kad jeigu konstituciniam teismui pateikiamas prašymas peržiūrėti nacionalinės teisės nuostatos, patenkančios į Sąjungos teisės taikymo sritį, atitiktį Konstitucijai, šis teismas iš principo privalo pateikti Teisingumo Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą pagal SESV 267 straipsnio trečią pastraipą, kai jam pateikiamas klausimas dėl Sąjungos teisės išaiškinimo arba antrinės teisės akto galiojimo, išskyrus atvejus, kai tas teismas konstatuoja, kad iškeltas klausimas nėra svarbus, kad Teisingumo Teismas jau yra išaiškinęs nagrinėjamą Sąjungos teisės nuostatą arba kad teisingas Sąjungos teisės aiškinimas yra toks akivaizdus, jog nekyla jokių pagrįstų abejonių (šiuo klausimu žr. 2024 m. spalio 15 d. Sprendimo KUBERA, C‑144/23, EU:C:2024:881, 34 ir 36 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
58      Be to, Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad jeigu valstybės narės konstitucinis teismas mano, kad antrinės Sąjungos teisės nuostata, kaip ją yra išaiškinęs Teisingumo Teismas, pažeidžia pareigą gerbti šios valstybės narės nacionalinį savitumą, jis pagal SESV 267 straipsnį privalo sustabdyti bylos nagrinėjimą ir kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą tam, kad būtų įvertintas šios nuostatos galiojimas atsižvelgiant į ESS 4 straipsnio 2 dalį, nes tik Teisingumo Teismas turi jurisdikciją konstatuoti Sąjungos akto negaliojimą. Be to, kadangi Teisingumo Teismas turi išimtinę jurisdikciją pateikti galutinį Sąjungos teisės išaiškinimą, valstybės narės konstitucinis teismas, remdamasis savo paties pateiktu Sąjungos teisės nuostatų, įskaitant SESV 267 straipsnį, aiškinimu, negali pagrįstai konstatuoti, kad Teisingumo Teismas priėmė sprendimą viršydamas savo kompetenciją, ir todėl atsisakyti laikytis Teisingumo Teismo priimto prejudicinio sprendimo (šiuo klausimu žr. 2022 m. vasario 22 d. Sprendimo RS (Konstitucinio Teismo sprendimų padariniai), C‑430/21, EU:C:2022:99, 71 ir 72 punktus ir 2025 m. gruodžio 18 d. Sprendimo Komisija / Lenkija (Teisingumo Teismo jurisprudencijos „ultra vires“ kontrolė – Sąjungos teisės viršenybė), C‑448/23, EU:C:2025:975, 223 ir 230 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
59      Galiausiai tuo atveju, kaip nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, kai konstitucinis teismas, pažeisdamas Sąjungos teisės viršenybės principą, atsisako vykdyti Teisingumo Teismo priimtą prejudicinį sprendimą, reikia priminti, kad, kaip nurodyta šio sprendimo 47 punkte, pagal suformuotą jurisprudenciją nacionalinis teismas, pasinaudojęs pagal SESV 267 straipsnį jam suteikta galimybe, priimdamas sprendimą pagrindinėje byloje yra saistomas Teisingumo Teismo pateikto nagrinėjamų nuostatų išaiškinimo. Taigi minėtas nacionalinis teismas, siekdamas užtikrinti visišką Sąjungos teisės normų veiksmingumą, savo nagrinėjamoje byloje turi netaikyti nacionalinio konstitucinio teismo, atsisakančio laikytis Teisingumo Teismo priimto prejudicinio sprendimo, vertinimų (šiuo klausimu žr. 2013 m. sausio 15 d. Sprendimo Križan ir kt., C‑416/10, EU:C:2013:8, 69 ir 70 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją ir 2022 m. vasario 22 d. Sprendimo RS (Konstitucinio Teismo sprendimų padariniai), C‑430/21, EU:C:2022:99, 77 punktą).
60      Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pateiktą klausimą reikia atsakyti, kad SESV 267 straipsnis, Sąjungos teisės viršenybės principas ir Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnio b punktas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiama valstybės narės procesinė norma, susijusi su kreipimosi į jos konstitucinį teismą sąlygomis, kaip ją aiškina šis teismas, pagal kurią nacionalinio teismo pateiktame prašyme dėl nacionalinės teisės aktų, patenkančių į Sąjungos teisės taikymo sritį, atitikties Konstitucijai kontrolės, kurį nagrinėja šis konstitucinis teismas, turi būti pateiktas motyvuotas jo nagrinėjamoje byloje taikytinos teisės, įskaitant Sąjungos teisės taikymo pasekmes, vertinimas, dėl kurio minėtas teismas gali prieš tai kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą, antraip jis būtų atmestas kaip nepriimtinas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
61      Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:
SESV 267 straipsnis, Europos Sąjungos teisės viršenybės principas ir Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnio b punktas
turi būti aiškinami taip:
pagal juos nedraudžiama valstybės narės procesinė norma, susijusi su kreipimosi į jos konstitucinį teismą sąlygomis, kaip ją aiškina šis teismas, pagal kurią nacionalinio teismo pateiktame prašyme dėl nacionalinės teisės aktų, patenkančių į Sąjungos teisės taikymo sritį, atitikties Konstitucijai kontrolės, kurį nagrinėja šis konstitucinis teismas, turi būti pateiktas motyvuotas jo nagrinėjamoje byloje taikytinos teisės, įskaitant Sąjungos teisės taikymo pasekmes, vertinimas, dėl kurio minėtas teismas gali prieš tai kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą, antraip jis būtų atmestas kaip nepriimtinas.
Parašai.
*      Proceso kalba: bulgarų.
i      Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.