62015TJ0381(02)_RES
Byla T‑381/15 RENV II
International Management Group (IMG)
prieš
Europos Komisiją
2024 m. rugsėjo 4 d. Bendrojo Teismo (devintoji išplėstinė kolegija) sprendimas
„Deliktinė atsakomybė – Sąjungos finansinės taisyklės – Tarptautinės organizacijos taikant netiesioginį valdymą vykdomas Sąjungos biudžetas – Sprendimas, kuriuo atsisakoma juridiniam asmeniui pripažinti tarptautinės organizacijos statusą – Pakankamai aiškus teisės normos, suteikiančios teisių privatiems asmenims, pažeidimas – Rūpestingumo pareiga – Turtinė žala – Subjekto, kaip tarptautinės organizacijos, galimybės sudaryti netiesioginio valdymo sutartis su Komisija ir rinkti atitinkamus administracinius mokesčius praradimas – Priežastinis ryšys – Tiesioginio ir tikro priežastinio ryšio reikalavimas – Konstatuoto neteisėtumo poveikio tarptautinės organizacijos statusui, būtinam žalai atlyginti, nebuvimas – Po neteisėto akto atsiradęs įvykis, į kurį Sąjungos teismas gali atsižvelgti – Atgaline data taikomas sprendimas, kuriuo konstatuojamas tarptautinės organizacijos statuso, būtino žalai atlyginti nagrinėjamu laikotarpiu, neturėjimas“
Teismo procesas – Bendrajam Teismui privalomas Teisingumo Teismo sprendimas – Sąlygos – Bylos grąžinimas išnagrinėjus apeliacinį skundą – Teisingumo Teismo apeliaciniame procese galutinai išspręsti teisės klausimai – „Res judicata“ galia – Apimtis
(Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio antra pastraipa; Bendrojo Teismo procedūros reglamento 215 straipsnis)
(žr. 27, 28 punktus)
Deliktinė atsakomybė – Sąlygos – Neteisėtumas – Pakankamai aiškus Sąjungos teisės pažeidimas – Komisijos rūpestingumo pareigos pažeidimas nagrinėjant tarptautinės organizacijos statusą – Sprendimo, akivaizdžiai neturinčio teisinio ir faktinio pagrindimo, priėmimas
(SESV 340 straipsnio antra pastraipa)
(žr. 37–43 punktus)
Europos Sąjungos biudžetas – Finansinis reglamentas – Biudžeto vykdymas – Vykdymas taikant netiesioginį valdymą – Speciali procedūra, taikoma tik tarptautinėms organizacijoms – Neteisėtas Komisijos sprendimas atsisakyti leisti subjektui sudaryti netiesioginio valdymo susitarimus dėl abejonių, susijusių su jo, kaip tarptautinės organizacijos, statusu – Galimybės sudaryti šiuos susitarimus ir gauti finansinę kompensaciją už netiesiogines išlaidas praradimas – Leistinumas
(Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 966/2012 58 straipsnio 1 dalies c punkto ii papunktis ir 60 straipsnio 2 dalis)
(žr. 47–50 punktus)
Deliktinė atsakomybė – Sąlygos – Neteisėtumas – Žala – Priežastinis ryšys – Neteisėtas Komisijos sprendimas atsisakyti leisti subjektui sudaryti netiesioginio valdymo susitarimus dėl abejonių, susijusių su jo, kaip tarptautinės organizacijos, statusu – Rūpestingumo pareigos pažeidimas – Konstatuoto neteisėtumo poveikio tarptautinės organizacijos statusui, būtinam žalai atlyginti, nebuvimas – Tiesioginio ir tikro priežastinio ryšio tarp šio neteisėtumo ir nurodytos žalos nebuvimas – Viso ieškinio dėl žalos atlyginimo atmetimas
(SESV 340 straipsnio antra pastraipa)
(žr. 58–66, 84 punktus)
Deliktinė atsakomybė – Sąlygos – Neteisėtumas – Žala – Priežastinis ryšys – Neteisėtas Komisijos sprendimas atsisakyti leisti subjektui sudaryti netiesioginio valdymo susitarimus dėl abejonių, susijusių su jo, kaip tarptautinės organizacijos, statusu – Atgaline data taikomas sprendimas, kuriuo konstatuojamas tarptautinės organizacijos statuso nebuvimas atitinkamu laikotarpiu – Realios ir tikros žalos nebuvimas – Viso ieškinio dėl žalos atlyginimo atmetimas
(SESV 340 straipsnio antra pastraipa)
(žr. 67–69, 84 punktus)
Deliktinė atsakomybė – Sąlygos – Neteisėtumas – Akto arba institucijos veiksmų neteisėtumo vertinimas – Pareiga atsižvelgti į teisines ir faktines aplinkybes, buvusias priimant šį aktą ar atliekant veiksmus
(SESV 340 straipsnio antra pastraipa)
(žr. 74, 75 punktus)
Deliktinė atsakomybė – Sąlygos – Neteisėtumas – Žala – Priežastinis ryšys – Vertinimas – Sąjungos teismo galimybė atsižvelgti į teisines ir faktines aplinkybes, susiklosčiusias po akto priėmimo ar neteisėtų veiksmų
(SESV 340 straipsnio antra pastraipa)
(žr. 76–79 punktus)
Santrauka
Bendrojo Teismo išplėstinė kolegija atmetė kaip nepagrįstą International Management Group (IMG) pareikštą ieškinį dėl žalos atlyginimo, kuriuo siekta, kad būtų atlyginta žala, jos tariamai patirta dėl 2015 m. gegužės 8 d. Europos Komisijos sprendimo nebesudaryti naujo susitarimo dėl įgaliojimų delegavimo taikant netiesioginį valdymą, kaip numatyta tuo metu galiojusiame Europos Sąjungos finansiniame reglamente (
1
), kol bus galutinai išaiškintas jos teisinis statusas (toliau – 2015 m. gegužės 8 d. sprendimas). Savo sprendime Bendrasis Teismas pirmą kartą pripažino tarptautinės organizacijos, kurios atžvilgiu Komisija neteisėtai atsisakė sudaryti susitarimą dėl Sąjungos biudžeto perdavimo taikant netiesioginį valdymą, galimybę reikalauti žalos atlyginimo už prarastą galimybę sudaryti tokį susitarimą.
Ieškovė International Management Group (IMG) buvo įsteigta 1994 m. lapkričio 25 d., siekiant sudaryti sąlygas valstybėms ir tarptautinėms organizacijoms, dalyvaujančioms atstatant Bosniją ir Hercegoviną, turėti tam skirtą įstaigą.
2013 m. lapkričio 7 d. Komisija, remdamasi Reglamentu Nr. 966/2012 (
2
), priėmė Įgyvendinimo sprendimą dėl 2013 m. metinės veiksmų programos dėl Mianmaro / Birmos (
3
) finansavimo iš bendrojo Sąjungos biudžeto. Šiame sprendime, be kita ko, buvo numatyta prekybos plėtros programa, kurios išlaidas turėjo finansuoti Sąjunga ir kurios įgyvendinimas turėjo būti užtikrintas taikant bendrą valdymą su ieškove.
2014 m. vasario 17 d. Europos kovos su sukčiavimu tarnyba (OLAF) pranešė Komisijai, kad pradėjo tyrimą dėl ieškovės statuso. Savo galutinėje ataskaitoje OLAF iš esmės nusprendė, kad ieškovė nėra tarptautinė organizacija, kaip tai suprantama pagal Reglamentą Nr. 1605/2002 (
4
) ir Reglamentą Nr. 966/2012.
Galiausiai Komisija priėmė 2015 m. gegužės 8 d. sprendimą, jame nusprendė, kad, kol nėra visiško tikrumo dėl ieškovės, kaip tarptautinės organizacijos, statuso, jos tarnybos su ja nebesudarys naujo susitarimo dėl įgaliojimų delegavimo taikant netiesioginį valdymą, kaip numatyta Reglamente Nr. 966/2012.
Ieškovė pareiškė ieškinį Bendrajame Teisme dėl 2015 m. gegužės 8 d. sprendimo panaikinimo ir jai padarytos žalos atlyginimo. 2017 m. vasario 2 d. Sprendimu IMG / Komisija (
5
) atmetus šį ieškinį, ieškovė pateikė apeliacinį skundą Teisingumo Teismui. 2019 m. sausio 31 d. Sprendimu International Management Group / Komisija (
6
) Teisingumo Teismas panaikino šį Bendrojo Teismo sprendimą ir 2015 m. gegužės 8 d. Komisijos sprendimą ir grąžino bylą T‑381/15 Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą dėl ieškovės prašymo atlyginti šiuo sprendimu tariamai padarytą žalą.
2020 m. rugsėjo 9 d. Sprendimu IMG / Komisija (
7
) Bendrasis Teismas atmetė ieškovės prašymą atlyginti žalą. Ji pateikė apeliacinį skundą Teisingumo Teismui.
2021 m. birželio 8 d. Komisija priėmė sprendimą atsisakyti atgaline data nuo 2014 m. gruodžio 16 d. (
8
) pripažinti ieškovei tarptautinės organizacijos statusą, numatytą Sąjungos finansinėse taisyklėse dėl Sąjungos lėšų įgyvendinimo taikant netiesioginį valdymą (toliau – 2021 m. birželio 8 d. sprendimas).
2022 m. rugsėjo 22 d. Sprendimu IMG / Komisija (
9
) Teisingumo Teismas iš dalies panaikino pirminį sprendimą ir grąžino bylą T‑381/15 RENV Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą dėl ieškovės prašymo atlyginti turtinę žalą, tariamai padarytą 2015 m. gegužės 8 d. sprendimu.
Bendrojo Teismo vertinimas
Pirmiausia Bendrasis Teismas priminė, kad, jei Teisingumo Teismas panaikina Bendrojo Teismo sprendimą ir bylą savo sprendimu grąžina nagrinėti iš naujo (
10
), Bendrasis Teismas turi priimti sprendimą dėl visų ieškovo reikalavimų, išskyrus tuos, dėl kurių buvo pateikti atsakymai Teisingumo Teismo nepanaikintuose pirminio Bendrojo Teismo sprendimo rezoliucinės dalies punktuose, ir tuos punktus pagrindžiančius motyvus, nes minėti rezoliucinės dalies punktai įgijo res judicata galią (
11
).
Bendrasis Teismas visų pirma priminė, kad Sąjungos deliktinės atsakomybės atsiradimas siejamas su visų sąlygų įvykdymu, t. y. turi būti padarytas pakankamai aiškus teisės normos, suteikiančios teisių privatiems asmenims, pažeidimas, taip pat turi būti padaryta reali žala ir egzistuoti priežastinis ryšys tarp subjektui, kuris atliko veiksmus, tenkančios pareigos pažeidimo ir nukentėjusių asmenų patirtos žalos.
Pirma, dėl sąlygos, susijusios su pakankamai aiškiu teisės normos, suteikiančios teisių privatiems asmenims, pažeidimu, Bendrasis Teismas pažymėjo, kad Komisija turi didelę diskreciją, kai įgyvendina jai tenkančią atsakomybę vykdyti Sąjungos biudžetą taikant netiesioginį valdymą, kuris leidžia šiai institucijai pavesti biudžeto vykdymo užduotis tarptautinėms organizacijoms (
12
). Be to, Bendrasis Teismas taip pat pabrėžė, kad rūpestingumo pareiga, kuri neatsiejama nuo gero administravimo principo (
13
) ir kuri bendrai taikoma Sąjungos administracijos veiksmams jos santykiuose su visuomene, įpareigoja Sąjungos institucijas veikti rūpestingai ir apdairiai nagrinėjant visas reikšmingas konkretaus atvejo aplinkybes.
Nagrinėjamu atveju iš sprendimo dėl apeliacinio skundo (
14
) matyti, kad Teisingumo Teismas konstatavo pakankamai aiškų Komisijai tenkančios rūpestingumo pareigos pažeidimą priimant 2015 m. gegužės 8 d. sprendimą. Todėl Bendrasis Teismas konstatavo, kad priimdama 2015 m. gegužės 8 d. sprendimą Komisija pažeidė jai tenkančią rūpestingumo pareigą ir taip padarė pakankamai akivaizdų Sąjungos teisės pažeidimą, dėl kurio kyla jos atsakomybė.
Antra, žala, kurią atlyginti prašoma ieškinyje dėl Sąjungos deliktinės atsakomybės pagal SESV 340 straipsnio antrą pastraipą, turi būti reali ir tikra. Be to, kad atsirastų Sąjungos deliktinė atsakomybė, žala turi gana tiesiogiai išplaukti iš neteisėtų institucijų veiksmų.
Bet kuriuo atveju šalis, kuri kelia klausimą dėl Sąjungos deliktinės atsakomybės, turi pateikti įtikinamų įrodymų tiek dėl jos nurodytos žalos buvimo, tiek dėl jos dydžio, taip pat įrodyti pakankamai tiesioginį priežastinį ryšį tarp atitinkamos institucijos veiksmų ir nurodytos žalos. Be to, realios ir tikros žalos buvimo Sąjungos teismas negali nustatyti abstrakčiai, o turi jį vertinti atsižvelgdamas į konkrečias faktines kiekvienos jo nagrinėjamos bylos aplinkybes.
Konkrečiai kalbant, Bendrasis Teismas konstatavo, kad, kai Komisija neteisėtai atsisako sudaryti susitarimą su tarptautine organizacija dėl įgaliojimų delegavimo taikant netiesioginį valdymą, atitinkama organizacija gali patirti žalos, kuri atitinka prarastą galimybę, susijusią su šiuo delegavimu. Sąjungos teisės pažeidimo atveju dėl atlygintinos žalos negalima visiškai neatsižvelgti į prarastą galimybę sudaryti susitarimą dėl įgaliojimų delegavimo taikant netiesioginį valdymą, nes, konkrečiai kalbant apie ekonominio pobūdžio ginčą, dėl tokio visiško neatsižvelgimo į šią galimybę faktiškai būtų neįmanoma atlyginti žalos.
Taigi iš to, kas išdėstyta, matyti, kad tokiomis aplinkybėmis, kokios nagrinėjamos šioje byloje, kai Komisija neteisėtai atsisako sudaryti susitarimą su tarptautine organizacija dėl įgaliojimų delegavimo taikant netiesioginį valdymą, atitinkama organizacija gali prašyti atlyginti žalą, atitinkančią ne finansinę kompensaciją už netiesiogines išlaidas, patirtas įgyvendinant tokį susitarimą, bet prarastą galimybę gauti tokią kompensaciją.
Pirma, dėl klausimo, ar tarp 2015 m. gegužės 8 d. sprendimo neteisėtumo ir ieškovės nurodytos prarastos galimybės yra pakankamai tiesioginis priežastinis ryšys, reikia priminti, kad šį neteisėtumą sudaro rūpestingumo pareigos, tenkančios Komisijai įgyvendinant savo diskreciją, pažeidimas. Vis dėlto neteisėtumas, kurį Sąjungos institucijai priimant sprendimą lemia rūpestingumo pareigos pažeidimas, nebūtinai turi įtakos atitinkamo sprendimo pagrįstumui. Taip yra 2015 m. gegužės 8 d. sprendimo neteisėtumo atveju.
Iš tiesų iš sprendimo dėl apeliacinio skundo (
15
) matyti, kad 2015 m. gegužės 8 d. sprendimo neteisėtumo konstatavimas neįpareigojo Komisijos pripažinti ieškovės, kaip tarptautinės organizacijos, statuso, kurio ji siekė, nors pagal Sąjungos finansines taisykles ir ieškovės atveju šis pripažinimas yra privaloma sąlyga tam, kad ji galėtų tęsti Sąjungos biudžeto vykdymą taikant netiesioginį valdymą, taigi ir tam, kad Bendrasis Teismas, nagrinėdamas šį ieškinį dėl žalos atlyginimo, galėtų konstatuoti, kad jis pateisina prarastą galimybę sudaryti naujus valdymo susitarimus su Komisija.
Taigi rūpestingumo pareigos pažeidimo 2015 m. gegužės 8 d. sprendime negalima laikyti tiesiogine ir tikra finansinės žalos, kuria ji remiasi, priežastimi, t. y. prarasta galimybe po šios datos kaip tarptautinei organizacijai sudaryti naujus susitarimus dėl Sąjungos biudžeto valdymo delegavimo taikant netiesioginį valdymą ir gauti numatytas sumas netiesioginėms išlaidoms kompensuoti.
Antra, dėl klausimo, ar ieškovės nurodyta žala yra reali ir tikra, iš 2021 m. birželio 8 d. sprendimo, kurio teisėtumą Bendrasis Teismas patvirtino 2024 m. rugsėjo 4 d. Sprendimu IMG / Komisija (
16
), atmesdamas kaip nepagrįstą ieškovės dėl šio sprendimo pareikštą ieškinį, matyti, kad nuo 2014 m. gruodžio 16 d. ieškovė negali reikalauti suteikti tarptautinės organizacijos statusą.
Taigi, kadangi pagal 2021 m. birželio 8 d. sprendimą ieškovė 2015 m. gegužės 8 d. sprendimo priėmimo dieną ir vėliau neatitiko Sąjungos finansinėse taisyklėse numatytos sąlygos turėti tarptautinės organizacijos statusą, ji neturėjo jokios galimybės tęsti Sąjungos biudžeto vykdymo taikant netiesioginį valdymą, todėl ir gauti numatytas sumas netiesioginėms išlaidoms kompensuoti.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, šis ieškinys dėl žalos atlyginimo, kuris grindžiamas prielaida, kad ieškovė yra tarptautinė organizacija, kaip tai suprantama pagal Sąjungos finansines taisykles, todėl turėjo rimtą galimybę tęsti Sąjungos biudžeto vykdymą taikant netiesioginį valdymą, negali būti patenkintas.
Sąjungos teismo atliekamas sprendimo panaikinimas neapima teisės į šio sprendimo adresato nurodytos finansinės žalos atlyginimą, jeigu po teismo sprendimo dėl panaikinimo priėmimo atitinkama institucija priima atgaline data taikomą sprendimą, kurio rezoliucinė dalis yra identiška, ir jeigu Sąjungos teismas mano, kad šio naujo sprendimo rezoliucinė dalis yra teisėta.
(
1
)	2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių ir kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 (OL L 298, 2012, p. 1).
(
2
)	Reglamento Nr. 966/2012 84 straipsnis.
(
3
)	Įgyvendinimo sprendimas C(2013) 7682 final.
(
4
)	2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento (OL L 248, 2002, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 4 t., p. 74).
(
5
)	2017 m. vasario 2 d. Sprendimas IMG / Komisija (T‑381/15, nepaskelbtas Rink., EU:T:2017:57).
(
6
)	2019 m. sausio 31 d. Sprendimas International Management Group / Komisija (C‑183/17 P ir C‑184/17 P, EU:C:2019:78).
(
7
)	2020 m. rugsėjo 9 d. Sprendimas IMG / Komisija (T‑381/15 RENV, EU:T:2020:406; toliau – pirminis sprendimas).
(
8
)	Tai data – 2014 m. gruodžio 16 d., kai Komisija nusprendė minėtame įgyvendinimo sprendime numatytos prekybos plėtros programos įgyvendinimą taikant netiesioginį valdymą patikėti kitai organizacijai nei ieškovė.
(
9
)	2022 m. rugsėjo 22 d. Sprendimas IMG / Komisija (C‑619/20 P ir C‑620/20 P, EU:C:2022:722, toliau – sprendimas dėl apeliacinio skundo).
(
10
)	Pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 215 straipsnį.
(
11
)	Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio antroje pastraipoje numatyta, kad, grąžinus bylą Bendrajam Teismui, Teisingumo Teismo sprendimas teisės klausimais tam teismui yra privalomas.
(
12
)	Pagal Reglamento Nr. 966/2012 58 straipsnio 1 dalį ir 2018 m. liepos 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos finansinio reglamento (ES, Euratomas) 2018/1046 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių, kuriuo iš dalies keičiami reglamentai (ES) Nr. 1296/2013, (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013, (ES) Nr. 1304/2013, (ES) Nr. 1309/2013, (ES) Nr. 1316/2013, (ES) Nr. 223/2014, (ES) Nr. 283/2014 ir Sprendimas Nr. 541/2014 bei panaikinamas Reglamentas Nr. 966/2012 (OL L 193, 2018, p. 1), 62 straipsnį.
(
13
)	Įtvirtintas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnyje.
(
14
)	Sprendimo dėl apeliacinio skundo 189–194 punktai.
(
15
)	Konkrečiai sprendimo dėl apeliacinio skundo 113 ir 156 punktai.
(
16
)	2024 m. rugsėjo 4 d. Sprendimas IMG / Komisija (T‑509/21, EU:C:2024:xxx).