Väliaikainen versio
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kahdeksas jaosto)
26 päivänä maaliskuuta 2026 (*)
Ennakkoratkaisupyyntö – Kuluttajansuoja – Direktiivi 98/6/EY – Tuotteiden hintojen ilmoittaminen – 2 artiklan a alakohta – Myyntihinnan käsite – Verkkomyynti – Kiinteät käsittelykulut, jos kokonaistilauksen arvo alittaa tietyn vähimmäismäärän – Näiden kulujen jättäminen kyseisen tuotteen myyntihinnan ulkopuolelle
Asiassa C‑62/25,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Bundesgerichtshof (liittovaltion ylin tuomioistuin, Saksa) on esittänyt 23.1.2025 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 29.1.2025, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
vastaan
JZ,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (kahdeksas jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja O. Spineanu-Matei sekä tuomarit N. Piçarra (esittelevä tuomari) ja N. Fenger,
julkisasiamies: N. Emiliou,
kirjaaja: A. Calot Escobar,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–        Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V., edustajanaan P. Wassermann, Rechtsanwalt,
–        Saksan hallitus, asiamiehinään J. Möller ja P. Wagner,
–        Euroopan komissio, asiamiehinään P. Kienapfel ja B.-R. Killmann,
päätettyään julkisasiamiestä kuultuaan ratkaista asian ilman ratkaisuehdotusta,
on antanut seuraavan
tuomion
1        Ennakkoratkaisupyyntö koskee kuluttajansuojasta kuluttajille tarjottavien tuotteiden hintojen ilmoittamisessa 16.2.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/6/EY (EYVL 1998, L 80, s. 27) 2 artiklan a alakohdan tulkintaa.
2        Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. (Kuluttajayhdistysten ja
‑järjestöjen keskusliitto, Saksa; jäljempänä BV) ja JZ, joka ylläpitää verkkokauppaa, ja joka koskee mahdollista velvollisuutta sisällyttää sen verkkosivustolla tarjottujen tavaroiden myyntihintaan kiinteät käsittelykulut, jotka on maksettava, jos tilauksen arvo alittaa tietyn vähimmäishinnan.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
3        Direktiivin 98/6 johdanto-osan 2, 6 ja 12 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”2)      on tärkeää taata kuluttajansuojan korkea taso; [Euroopan] yhteisön olisi edistettävä sitä erityisillä toimilla, jotka tukevat ja täydentävät jäsenvaltioiden noudattamaa politiikkaa tarkkojen, avoimien ja yksiselitteisten hintatietojen antamiseksi kuluttajille tarjottavissa tuotteissa,
– –
6)      myyntihinnan ja yksikköhinnan ilmoittamisvelvollisuus parantaa merkittävästi kuluttajavalistusta, koska se on helpoin keino antaa kuluttajille mahdollisuus arvioida ja vertailla tuotteiden hintoja parhaalla mahdollisella tavalla, ja tehdä näin tietoon perustuvia valintoja yksinkertaisen vertailun perusteella,
– –
12)       ainoastaan yhteisön tason säännöksillä voidaan taata yhtenäinen ja selkeä tiedotus, josta hyötyvät kaikki kuluttajat sisämarkkinoilla; – –”
4        Kyseisen direktiivin 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tämän direktiivin tarkoituksena on säännellä kauppiaiden kuluttajille tarjoamien tuotteiden myyntihinnan ja yksikköhinnan ilmoittamista kuluttajavalistuksen lisäämiseksi ja hintavertailun helpottamiseksi.”
5        Mainitun direktiivin 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a)      ’myyntihinnalla’ tuotteen lopullista yksikköhintaa tai tuotteen tietyn määrän hintaa, mukaan lukien [arvonlisävero] ja kaikki muut verot,
– –”
6        Kyseisen direktiivin 4 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Myyntihinnan ja yksikköhinnan on oltava yksiselitteisiä, helposti tunnistettavia ja selkeästi luettavia. – –”
Saksan oikeus
7        Hintamerkintäasetuksen (Preisangabenverordnung), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiaan (jäljempänä PAngV), 2 §:n 3 momentissa säädetään seuraavaa:
”Tässä asetuksessa tarkoitetaan
– –
3.      ’kokonaishinnalla’ hintaa, mukaan lukien liikevaihtovero ja muut hinnan osatekijät, joka tavarasta tai palvelusta on maksettava.”
8        PAngV:n 3 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Elinkeinonharjoittajan, joka tarjoaa tavaroita tai palveluja kuluttajille tai joka tavaroiden tai palvelujen tarjoajana mainostaa niitä kuluttajille ilmoittamalla hinnat, on ilmoitettava kokonaishinnat.”
9        PAngV:n 6 §:n 1 ja 2 momentissa säädetään seuraavaa:
”(1)      Elinkeinonharjoittajan, joka tarjoaa tavaroita tai palveluja kuluttajille etäsopimuksen tekemiseksi on 3 §:n 1 ja 2 momentissa ja 4 §:n 1 ja 2 momentissa vaadittujen tietojen lisäksi ilmoitettava,
1.      että tavaroista tai palveluista veloitettuihin hintoihin sisältyy arvonlisävero ja muut hinnan osatekijät
2.      onko maksettava kuljetus-, toimitus- tai lähetyskuluja tai muita lisäkustannuksia.
(2)      Jos kuljetus-, toimitus- tai lähetyskuluja tai muita lisäkustannuksia peritään, niiden määrä on ilmoitettava, sikäli kuin ne voidaan kohtuudella laskea etukäteen.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
10      JZ myy pölynimurien tarvikkeita, lisävarusteita ja varaosia verkkosivustolla www.staubsaugerservice.de. Se tarjosi 1.6.2022 kyseisellä sivustolla pölynimurien suodatinpusseja 14,90 euron hintaan, ja verkkosivuston otsikossa luki maininnat ”Maksuton toimitus 24 tunnin kuluessa kaikkialle Saksaan” ja ”Maksuton toimitus”.
11      Hintatietojen oikealla puolella oli tähti. Kun hiiren osoitinta siirsi tähden päälle, näkyviin tuli seuraava teksti: ”sisältää arvonlisäveron mutta ei lisäkuluja”. Hintamerkintä itsessään säilyi ennallaan. Napsauttamalla tähteä asiakas ohjattiin verkkosivuston alasivulle, jossa oli seuraavat tiedot:
”Lisäkulut
– – Tavaran arvosta riippuen voidaan periä kiinteät käsittelykulut, joita ei palauteta ja joiden suuruus on 3,95 € (tavaran arvo vähintään 11 €) ja 9 € (tavaran arvo alle 11 €) välillä. Vähintään 29 euron arvoisista tavaroista näitä käsittelykuluja/lisämaksua ei yleisesti peritä.”
12      Kun asiakas oli lisännyt valitun tuotteen ostoskoriin, näkyviin tuli hinta 14,90 euroa sekä lisäksi 3,95 euron määrä, joka selitettiin maininnalla ”Pientilausta koskeva lisämaksu/alennus (ei peritä vähintään 29 euron suuruisista ostoista)”.
13      BV piti tätä hintatietoa sopimattomana ja nosti Landgericht Hannoverissa (Hannoverin alueellinen alioikeus, Saksa) kanteen, jossa se vaati muun muassa, että JZ velvoitetaan lopettamaan tavaroiden tarjoaminen internetissä siten, että siellä ilmoitetaan hinnat, joihin kiinteät käsittelykulut eivät sisälly. Kyseinen tuomioistuin hyväksyi kanteen.
14      Oberlandesgericht Celle (Cellen osavaltion ylioikeus, Saksa) hylkäsi JZ:n tekemän valituksen johdosta BV:n kanteen sillä perusteella, että kiinteät käsittelykulut, jotka peritään ainoastaan silloin, kun tilauksen, joka sisältää kyseisen tuotteen ja mahdollisesti muita tuotteita, kokonaisarvo on alle tietyn määrän, on ilmoitettava erikseen, koska ne eivät ole osa kyseisen tuotteen kokonaishintaa.
15      BV teki tästä ratkaisusta Revision-valituksen Bundesgerichtshofiin (liittovaltion ylin tuomioistuin, Saksa), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin. Kyseisen tuomioistuimen mukaan vastaus kysymykseen siitä, onko kiinteät käsittelykulut, joista asiakas vapautetaan ainoastaan, jos hänen tilauksensa arvo ylittää tietyn määrän, sisällytettävä direktiivin 98/6
2 artiklan a alakohdassa tarkoitettuun tuotteen yksikköhintaan, ei ilmene selvästi tämän säännöksen sanamuodosta, jossa myyntihinnalla tarkoitetaan sekä tuotteen lopullista yksikköhintaa että myös tuotteen tietyn määrän hintaa.
16      Mainittu tuomioistuin palauttaa mieleen unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön, jonka mukaan tuotteen myyntihintaan on välttämättä sisällyttävä pakolliset ja ennakoitavat hinnanmuodostustekijät, joista kuluttaja on väistämättä vastuussa ja joita on pidettävä rahallisena vastikkeena kyseisen tuotteen hankkimisesta, ja pohtii tarkemmin, ovatko kyseessä olevat kiinteät käsittelykulut pakollisia ja kuluttajan ennakoitavissa. Se on taipuvainen katsomaan, että näitä kustannuksia ei ole pakko sisällyttää direktiivin 98/6
2 artiklan a alakohdassa tarkoitettuun myyntihintaan. Sen mukaan paras tapa välttää kuluttajan harhaanjohtaminen on yhtäältä ilmoittaa myyntihinta ilman kiinteitä käsittelykuluja ja toisaalta ilmoittaa kuluttajalle siitä, että nämä kulut peritään tietyn tilausrajan alittavissa tilauksissa, ja täsmentää niiden määrä.
17      Näissä olosuhteissa Bundesgerichtshof on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko kiinteät käsittelykulut, jotka jätetään perimättä vain, jos tilauksen kokonaisarvo ylittää tietyn vähimmäismäärän, sisällytettävä direktiivin [98/6] 2 artiklan a alakohdassa tarkoitettuun tuotteen yksikköhinnan osalta ilmoitettavaan myyntihintaan?”
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
18      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ainoalla kysymyksellään lähinnä, onko direktiivin 98/6
2 artiklan a alakohtaa tulkittava siten, että käsittelykulut, jotka yhtäältä vaihtelevat kyseessä olevan tuotteen ja mahdollisten muiden tuotteiden ostajan tekemän tilauksen kokonaismäärän mukaan ja jotka toisaalta on maksettava ainoastaan, jos tilauksen kokonaisarvo alittaa tietyn vähimmäismäärän, on sisällytettävä myyntihinnan käsitteeseen.
19      Direktiivin 98/6/EY
2 artiklan a alakohdan mukaan myyntihinnalla tarkoitetaan tuotteen lopullista yksikköhintaa tai tuotteen tietyn määrän hintaa, mukaan lukien arvonlisävero ja kaikki muut verot.
20      Myyntihintaan on lopullisena hintana välttämättä sisällyttävä pakolliset ja ennakoitavat hinnanmuodostustekijät, joista kuluttaja on väistämättä vastuussa ja joita on pidettävä rahallisena vastikkeena kyseisen tuotteen hankkimisesta (ks. vastaavasti tuomio 29.6.2023, Verband Sozialer Wettbewerb (Palautettavat pakkaukset), C‑543/21, EU:C:2023:527, 19 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
21      Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee yhtäältä, että kiinteitä käsittelykuluja peritään ainoastaan siinä tapauksessa, että ostettujen tuotteiden kokonaismäärä on alle tietyn vähimmäisarvon. Toisaalta silloin, kun näitä kiinteitä käsittelykuluja on maksettava, niiden määrä vaihtelee ostettujen tuotteiden kokonaismäärän mukaan.
22      Vaikka kyseiset kiinteät käsittelykulut sisältyvät rahalliseen vastikkeeseen kyseisen tuotteen hankkimisesta, niitä ei kuitenkaan voida pitää kuluina, joista kuluttaja on väistämättä vastuussa. Kuluttaja voi nimittäin välttyä maksamasta näitä kuluja, jos hän ostaa useita, jopa erilaisia, tuotteita saavuttaakseen vaaditun vähimmäisarvon. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on kuitenkin tutkia, onko tämä mahdollisuus välttyä kiinteiden käsittelykulujen maksamiselta todellinen, kun otetaan huomioon erityisesti kyseisen vähimmäisarvon määrä.
23      Kyseisten kulujen sisällyttäminen direktiivin 98/6
2 artiklan a alakohdassa tarkoitettuun myyntihintaan olisi siten omiaan vaarantamaan kyseisen hinnan lopullisuuden tämän tuomion 20 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla. Näin ollen niitä ei tarvitse sisällyttää kyseisessä säännöksessä tarkoitettuun myyntihinnan käsitteeseen.
24      Tätä tulkintaa tukevat direktiivin 98/6
1 artiklassa, luettuna kyseisen direktiivin johdanto-osan kuudennen perustelukappaleen valossa, esitetyt tavoitteet eli kuluttajavalistuksen parantaminen ja elinkeinonharjoittajien kuluttajille tarjoamien tuotteiden myyntihintojen vertailun helpottaminen, jotta kuluttajat voivat tehdä tietoon perustuvia valintoja. Tältä osin mainitun direktiivin johdanto-osan 12 perustelukappaleessa täsmennetään, että kyseisellä direktiivillä pyritään takaamaan yhtenäinen ja selkeä tiedotus, josta hyötyvät kaikki kuluttajat sisämarkkinoilla.
25      Lisäksi kyseisen direktiivin 4 artiklan 1 kohdan mukaan, luettuna kyseisen direktiivin johdanto-osan toisen perustelukappaleen valossa, kuluttajille tarjottavien tuotteiden myyntihinnan on oltava yksiselitteinen, helposti tunnistettava ja selkeästi luettava, jotta kuluttajien tiedot olisivat tarkkoja, avoimia ja yksiselitteisiä.
26      Nyt käsiteltävässä asiassa on yhtäältä niin, että ainoastaan tietyistä tarkasteltavana olevan tuotteen ostoista peritään kiinteitä käsittelykuluja, kun tilauksen kokonaismäärä on alle tietyn vähimmäismäärän. Toisaalta oston kokonaismäärän perusteella voidaan periä erilaisia kiinteitä käsittelykuluja. Näin ollen näiden kulujen määrän sisällyttäminen direktiivin 98/6
2 artiklan a alakohdassa tarkoitettuun tuotteen myyntihintaan merkitsisi kuluttajille vaaraa tehdä tältä osin virheellisiä vertailuja (ks. analogisesti tuomio 29.6.2023, Verband Sozialer Wettbewerb (Palautettavat pakkaukset), C‑543/21, EU:C:2023:527, 26 kohta).
27      Toisaalta, kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin perustellusti toteaa, se, että mahdollisesti perittävien kiinteiden käsittelykulujen määrä ilmoitetaan selkeästi erikseen ja kyseisen tuotteen myyntihinnan lisäksi, antaa kuluttajille mahdollisuuden arvioida ja vertailla tällaisen tuotteen hintoja ja tehdä tietoon perustuvia valintoja yksinkertaisten vertailujen perusteella tämän tuomion edellä 24 kohdassa mieleen palautettujen, direktiivin 98/6 tavoitteiden mukaisesti ja noudattaen tämän direktiivin johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa esitettyä vaatimusta, jonka mukaan hintatietojen on oltava avoimia ja yksiselitteisiä (ks. analogisesti tuomio 29.6.2023, Verband Sozialer Wettbewerb (Palautettavat pakkaukset), C‑543/21, EU:C:2023:527, 27 kohta).
28      Näissä olosuhteissa tavanomaisesti valistunut sekä kohtuullisen tarkkaavainen ja huolellinen keskivertokuluttaja pystyy laskemaan yhteen tuotteen hinnan ja mahdollisten kiinteiden käsittelykulujen määrän määrittääkseen kokonaismäärän, joka hänen on maksettava ostohetkellä (ks. analogisesti tuomio 29.6.2023, Verband Sozialer Wettbewerb (Palautettavat pakkaukset), C‑543/21, EU:C:2023:527, 28 kohta).
29      Esitettyyn kysymykseen on edellä esitetyn perusteella vastattava, että direktiivin 98/6
2 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että käsittelykuluja, jotka yhtäältä vaihtelevat kyseessä olevan tuotteen ja mahdollisten muiden tuotteiden ostajan tekemän tilauksen kokonaismäärän mukaan ja jotka toisaalta on maksettava ainoastaan, jos tilauksen kokonaisarvo alittaa tietyn vähimmäismäärän, ei tarvitse sisällyttää myyntihinnan käsitteeseen, jos nämä kulut on selvästi ilmoitettu ja jos kyseistä määrää ei vahvisteta siten, että kyseisten kulujen maksamiselta on käytännössä mahdotonta välttyä.
Oikeudenkäyntikulut
30      Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kahdeksas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Kuluttajansuojasta kuluttajille tarjottavien tuotteiden hintojen ilmoittamisessa 16.2.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/6/EY 2 artiklan a alakohtaa
on tulkittava siten, että
käsittelykuluja, jotka yhtäältä vaihtelevat kyseessä olevan tuotteen ja mahdollisten muiden tuotteiden ostajan tekemän tilauksen kokonaismäärän mukaan ja jotka toisaalta on maksettava ainoastaan, jos tilauksen kokonaisarvo alittaa tietyn vähimmäismäärän, ei tarvitse sisällyttää myyntihinnan käsitteeseen, jos nämä kulut on selvästi ilmoitettu ja jos kyseistä määrää ei vahvisteta siten, että kyseisten kulujen maksamiselta on käytännössä mahdotonta välttyä.
Allekirjoitukset
*      Oikeudenkäyntikieli: saksa.