61994CJ0045_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-45/94,
jonka Tribunal Superior de Justicia de Andalucía (Espanja) on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Ceuta
vastaan
Ayuntamiento de Ceuta
ennakkoratkaisun Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisehdoista ja perustamissopimusten mukautuksista 12 päivänä kesäkuuta 1985 tehdyn asiakirjan (EYVL L 302, s. 23) 25 artiklan sekä sen pöytäkirjan 2 tulkinnasta luettuina yhdessä ETY:n (nykyisin EY:n) ja EHTY:n perustamissopimusten tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevien määräysten kanssa,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(viides jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja D. A. O. Edward (esittelevä tuomari) sekä tuomarit J.-P. Puissochet, J. C. Moitinho de Almeida, C. Gulmann ja L. Sevón,
julkisasiamies: G. Tesauro,
kirjaaja: johtava hallintovirkamies H. A. Rühl,
ottaen huomioon kirjalliset huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
- Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Ceuta, edustajinaan asianajajat Antonio Hierro Echevarría ja Antonio Hierro Hernández-Mora, Madrid,
- Ayuntamiento de Ceuta, edustajanaan asianajaja Antonio Tastet Díaz, Granada,
- Espanjan hallitus, asiamiehinään yhteisön oikeutta ja toimielimiä koskevan kansallisen koordinoinnin pääjohtaja Alberto José Navarro González ja ulkoasiainministeriön oikeudellisen osaston valtionasiamies Rosario Silva de Lapuerta,
- Ranskan hallitus, asiamiehinään ulkoasiainministeriön oikeudellisen osaston apulaispäällikkö Catherine de Salins ja saman ministeriön ulkoasiainsihteeri Nicolas Eybalin,
- Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään oikeudellisen yksikön virkamiehet Francisco Enrique González Díaz ja Francisco Fialho,
ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,
kuultuaan Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Ceutan, Ayuntamiento de Ceutan, Espanjan hallituksen ja Euroopan yhteisöjen komission esittämät suulliset huomautukset 23.3.1995 pidetyssä käsittelyssä,
kuultuaan julkisasiamiehen 18.5.1995 pidetyssä suullisessa käsittelyssä esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1 Tribunal Superior de Justicia de Andalucía on esittänyt 16.12.1993 tekemällään ja 4.2.1994 yhteisöjen tuomioistuimeen saapuneella päätöksellä EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan mukaisesti ennakkoratkaisukysymyksen Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisehdoista ja perustamissopimusten mukautuksista 12 päivänä kesäkuuta 1985 tehdyn asiakirjan (EYVL L 302, s. 23) 25 artiklan sekä sen pöytäkirjan 2 tulkinnasta luettuina yhdessä ETY:n (nykyisin EY:n) ja EHTY:n perustamissopimusten tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevien määräysten kanssa.
2 Tämä kysymys on esitetty Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Ceutan ja Ayuntamiento de Ceutan välisessä oikeudenkäynnissä, joka koskee Ayuntamiento de Ceutan 24.9.1991 antaman sen kunnallisen säädöksen kumoamista, jolla vahvistettiin lopullisesti tuotanto- ja tuontivero (arbitrio) Ceutan kaupungissa (Boletín oficial de Ceuta, 25.9.1991, s. 143).
3 Ceuta ja Melilla ovat Pohjois-Afrikan rannikolla sijaitsevia Espanjan alueita, joilla on erityisasema.
4 Liittymisasiakirjan 25 artiklassa määrätään seuraavaa:
"1. Jollei 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuista poikkeuksista ja tämän asiakirjan muista määräyksistä muuta johdu, perustamissopimuksia ja Euroopan yhteisöjen toimielinten antamia säädöksiä sovelletaan Kanariansaariin sekä Ceutaan ja Melillaan.
2. Edellytyksistä, joilla tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevia ETY:n ja EHTY:n perustamissopimusten määräyksiä sekä yhteisön toimielinten tullilainsäädännöstä ja kauppapolitiikasta antamia säädöksiä sovelletaan Kanariansaariin sekä Ceutaan ja Melillaan, määrätään pöytäkirjassa 2.
- - "
5 Pöytäkirjassa 2 olevan 1 artiklan 2 kohdan mukaan Kanariansaaret sekä Ceuta ja Melilla eivät kuulu yhteisön tullialueeseen.
6 Tämän pöytäkirjan 6 artiklassa määrätään seuraavaa:
"1. Yhteisön tullialueelta peräisin olevien tuotteiden tuonti Kanariansaarille sekä Ceutaan ja Melillaan vapautetaan tulleista ja vaikutukseltaan vastaavista maksuista 2 ja 3 kohdassa määrätyin edellytyksin.
2. Kanariansaarilla sekä Ceutassa ja Melillassa voimassa olevat tullit sekä Kanariansaarilla voimassa oleva 'arbitrio insular - tarifa general' -niminen maksu poistetaan asteittain yhteisön tullialueelta peräisin olevilta tuotteilta liittymisasiakirjan 30, 31 ja 32 artiklassa määrätyn aikataulun mukaisesti ja niissä määrätyin edellytyksin.
- - "
7 Liittymisasiakirjan 31 artiklan mukaan tuontitullit poistetaan viimeistään 1.1.1993.
8 Ennakkoratkaisupyyntöä koskevasta päätöksestä ilmenee, että Ceutassa perittiin vuoteen 1991 saakka kunnallista veroa tavaroiden tuonnista.
9 Pitääkseen tämän veron voimassa Espanjan kuningaskunnan liityttyä Euroopan yhteisöihin Espanjan lainsäätäjä päätti saattaa veron piiriin myös Ceutassa valmistetut hyödykkeet. Tämän vuoksi se antoi 25.3.1991 Ceutassa ja Melillassa sovellettavasta, tuotantoon ja tuontiin kohdistuvasta kunnallisesta verosta (arbitrio) lain nro 8/1991 (Boletín oficial del Estado, 26.3.1991, s. 9418).
10 Ayuntamiento de Ceuta antoi edellä mainitun kunnallisen säädöksen 24.9.1991 pannakseen tämän lain täytäntöön.
11 Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Ceuta nosti kumoamiskanteen Tribunal Superior de Justicia de Andalucíassa, koska se katsoi, että kyseinen kunnallinen säädös on laiton.
12 Katsottuaan, että asian ratkaisu edellytti yhteisön oikeuden määräysten ja säännösten tulkintaa, tämä kansallinen tuomioistuin lykkäsi asian käsittelyä ja esitti yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
"Onko Espanjan kuningaskunnan Euroopan yhteisöihin liittymistä koskevista liittymisehdoista tehdyn asiakirjan 25 artiklan 2 kohdan sekä sen pöytäkirjan 2 mukaan, luettuina yhdessä ETY:n ja EHTY:n perustamissopimusten tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevien määräysten kanssa, pidettävä sallittuna sellaista toimenpidettä, joka on toteutettu 25.3.1991 annetulla Espanjan lailla nro 8/1991, ja jolla vahvistetaan tuotanto- ja tuontivero Ceutan ja Melillan kaupungeissa, jos mainittua veroa koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen vuoksi 'ylimääräinen verorasitus puuttuu lähes kokonaan sisäisten liiketoimien osalta' ja jos samalla yhteisön tullialueelta peräisin olevia tuontitavaroita koskeva vero pidetään tosiasiallisesti voimassa?"
13 On syytä tutkia ensin liittymisasiakirjan keskeisiä artikloita ja sitten
EY:n ja EHTY:n perustamissopimusten tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevia artikloita.
Liittymisasiakirja
14 Pääasian vastaaja väittää EY:n ja EHTY:n perustamissopimusten tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevien määräysten osalta, ettei liittymisasiakirjan vastaista ole se, että tulleja vaikutukseltaan vastaavaa maksua pidetään voimassa Ceutan alueella. Se katsoo, että vaikka vaikutukseltaan vastaavat maksut mainitaan nimenomaisesti pöytäkirjassa 2 olevan 6 artiklan 1 kohdassa, ainoastaan tullit ja Kanariansaarilla voimassa oleva erityinen maksu mainitaan saman artiklan 2 kohdassa, johon 1 kohdassa viitataan siinä määrätyn tulleista ja maksuista vapauttamisen edellytysten osalta.
15 Tätä väitettä ei voida hyväksyä.
16 Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sellaista tulleja koskevaa säädöstä, jossa ei nimenomaisesti mainita vaikutukseltaan vastaavia maksuja, on tulkittava siten, että säädöksen tarkoituksena on koskea myös näitä maksuja (ks. erityisesti asia C-260/90, Leplat, tuomio 12.2.1992, Kok. 1992, s. I-643, 15 kohta).
17 Pöytäkirjassa 2 olevan 6 artiklan 2 kohdan tarkoituksena on esittää tarkemmin, kuinka on toteutettava saman artiklan 1 kohdassa asetettu päämäärä eli tullien ja vaikutukseltaan vastaavien maksujen poistaminen.
18 On siis syytä tulkita 2 kohtaa siten, että se koskee sekä vaikutukseltaan vastaavia maksuja että tulleja suppeassa merkityksessä.
19 Näin ollen pöytäkirjassa 2 olevan 6 artiklan mukaan Ceutassa voimassa olevat tullit ja vaikutukseltaan vastaavat maksut oli poistettava asteittain liittymisasiakirjan 30, 31 ja 32 artiklassa määrätyn aikataulun mukaisesti ja niissä määrätyin edellytyksin eli viimeistään 1.1.1993.
20 Tämä lopputulos koskee sekä sellaisia Ceutaan tuotuja tuotteita, jotka ovat peräisin Espanjasta, että niitä, jotka tulevat yhteisön tullialueen muilta osilta (ks. yhdistetyt asiat C-363/93 ja C-407/93-C-411/93, Lancry ym., tuomio 9.8.1994, Kok. 1994, s. I-3957).
21 EY:n perustamissopimuksen 95 artiklaa puolestaan sovelletaan Ceutan alueeseen liittymisasiakirjan 25 artiklan perusteella.
Tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevat määräykset
22 Pääasian vastaaja ja Espanjan hallitus väittävät, ettei arbitrio ole tulleja vaikutukseltaan vastaava maksu, vaan sellainen sisäinen vero, joka ei ole syrjivä, koska se kohdistuu sekä maahan tuotuihin tuotteisiin että paikallisiin tuotteisiin.
23 On aluksi syytä todeta, että kansallinen tuomioistuin on ennakkoratkaisupyyntöä koskevassa päätöksessään todennut seuraavaa:
"- - sellaisen veron käyttöön ottaminen, joka kohdistuu hyödykkeiden paikallistuotantoon Ceutassa, on ainoastaan veruke sellaisen tuontiveron säilyttämiseksi, joka oli pitänyt poistaa vuonna 1991. Tämä tuotantovero on sisällöltään sellainen, että se menettää käytännössä kaiken merkityksen sen tuontiveron säilyttämiseen nähden, jonka Espanjan lainsäätäjä aikoo pitää voimassa - - ."
24 Tämä lausuma perustuu ennen kaikkea yhdessä kyseisen kunnallisen säädöksen antamista edeltäneessä Dirección generale de tributosin kertomuksessa tehtyyn toteamukseen. Tämä toteamus kuuluu seuraavasti:
"Lainsäätäjä on ottanut käyttöön sellaisen verotusrakennelman, jonka vuoksi käytännössä ylimääräinen verorasitus puuttuu lähes kokonaan sisäisten liiketoimien osalta ottaen huomioon, että Ceutan ja Melillan kaupungeissa on hyvin vähän teollista tuotantoa tai valmistusta, joten vero kohdistuu ennen kaikkea Ceutaan ja Melillaan tuotaviin hyödykkeisiin. Tällä veron jakaantumisella vuorostaan suojataan
paremmin paikallista tuotantoa - joka vapautetaan verosta pääasiallisilta osiltaan - ja sen avulla voidaan hankkia paremmin julkisia varoja, koska maahan tuotujen tavaroiden kauppa on yksi näiden kahden edellä mainitun kaupungin tyypillisimmistä taloudellisen toiminnan aloista."
25 Ennakkoratkaisupyyntöä koskevassa päätöksessä ei kuitenkaan selitetä tarkemmin niitä syitä, joiden vuoksi kansalliset viranomaiset päätyivät tällaiseen lopputulokseen; siinä ei myöskään selitetä asianomaisten viranomaisten kertomuksissa ja yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyssä ennakkoratkaisukysymyksessä käytetyn ilmaisun "lähes kokonaan" ulottuvuutta.
26 On syytä korostaa tältä osin, että kansallisen tuomioistuimen asiana on ratkaista kaikki sellaiset tosiasioihin liittyvät kysymykset, joilla on merkitystä sen käsiteltäväksi saatetussa asiassa, sekä arvioida kansallisten säännösten ulottuvuutta ja sitä, kuinka niitä on sovellettava. Yhteisöjen tuomioistuin voi kuitenkin ennakkoratkaisukysymysten perusteella arvioida erilaisia tilanteita ja ilmoittaa kunkin tilanteen osalta ne yhteisön oikeuteen kuuluvat arviointiperusteet, joita kansallisen tuomioistuimen on sovellettava.
27 Esillä olevassa asiassa on syytä erityisesti määrittää, kuuluuko riidanalainen vero EY:n perustamissopimuksen 9 ja 12 artiklan, joita vastaa EHTY:n perustamissopimuksen 4 artiklan a alakohta, vai EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan soveltamisalaan.
28 Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kaikenlainen yksipuolisesti tavaroille asetettu maksu, jonka perusteena on valtion rajan ylittäminen, on perustamissopimuksen 9, 12, 13 ja 16 artiklassa tarkoitettu vaikutukseltaan vastaava maksu, jos se ei ole varsinainen tulli; asia on näin riippumatta maksun nimikkeestä ja perimistavasta. Tällainen maksu jää kuitenkin tämän määritelmän ulkopuolelle, jos se kuuluu sellaiseen sisäisten julkisoikeudellisten maksujen yleiseen järjestelmään, joita peritään järjestelmällisesti eri tuotteista objektiivisten perusteiden mukaisesti niiden alkuperästä riippumatta, jolloin se kuuluu perustamissopimuksen 95 artiklan soveltamisalaan (ks. tältä osin asia 15/81, Schul, tuomio 5.5.1982, Kok. 1982, s. 1409, 20 kohta).
29 Koska 95 artiklan päämääränä on tavaroiden vapaan liikkuvuuden varmistaminen jäsenvaltioiden välillä tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa poistamalla kaikenlainen sellainen suojelu, joka voi aiheutua siitä, että sisäisiä syrjiviä veroja sovelletaan toisista jäsenvaltioista peräisin oleviin tuotteisiin, mainitun artiklan on taattava sisäisten verojen täydellinen neutraalisuus kotimaisten tuotteiden ja maahan tuotujen tuotteiden välisen kilpailun kannalta. Tässä artiklassa tarkoitettua kieltoa sovelletaan aina, kun vero on sellainen, että sillä ei rohkaista toisista jäsenvaltioista peräisin olevien hyödykkeiden tuontia vaan suositaan sisäistä tuotantoa (ks. asia 252/86, Bergandi, tuomio 3.3.1988, Kok. 1988, s. 1343, 24 ja 25 kohta).
30 Tämän vuoksi esillä olevan kaltaisessa tapauksessa kansallisen tuomioistuimen on ensinnäkin tutkittava, luodaanko niillä lakien ja muiden säädösten säännöksillä, joissa vahvistetaan riidanalainen vero, avoimesti sellainen yleinen järjestelmä, jota sovelletaan erotuksetta objektiivisten perusteiden mukaisesti paikallisiin tuotteisiin ja maahan tuotuihin tuotteisiin. Sen on tämän jälkeen tutkittava, noudatetaanko näitä säännöksiä sovellettaessa näitä samoja vaatimuksia.
31 On syytä todeta mainituista seikoista, että kansallinen tuomioistuin esittää ennakkoratkaisupyyntöä koskevassa päätöksessään seuraavaa: "ei voida liioin väittää, että kysymyksessä olisi kansalliseen sisäiseen verojärjestelmään kuuluva vero, joka kohdistuu erotuksetta tuontitavaroihin ja (kaupungin alueella) valmistettuihin tavaroihin."
32 Esitettyjen asiakirjojen mukaan riidanalaisissa kansallisissa säännöksissä perustetaan tältä osin maahan tuotuihin tuotteisiin ja paikallisiin tuotteisiin erikseen sovellettavat järjestelmät.
33 Vaikka tämä erottelu voikin olla ilmaus kahden erillisen verojärjestelmän olemassaolosta, sen perusteella ei voida yksin katsoa, ettei perustamissopimuksen 95 artiklaa ole sovellettava esillä olevassa asiassa.
34 Tämä erottelu voi kuitenkin heikentää järjestelmän avoimuutta siinä määrin, ettei kansallisella tuomioistuimella ole mahdollisuutta varmistaa, että maahan tuoduista tuotteista ja paikallisista tuotteista peritään täysin samanlaista veroa objektiivisten perusteiden mukaisesti niiden alkuperästä riippumatta.
35 On myös mahdollista, että toimivaltaiset kansalliset viranomaiset eivät täytä näitä vaatimuksia soveltaessaan riidanalaisia säädöksiä. Näin voisi olla erityisesti asian laita, jos viranomaiset käyttävät verosta vapauttamista koskevaa toimivaltaansa siten, että paikallista tuotantoa suositaan järjestelmällisesti.
36 Kansallisen tuomioistuimen asiana on siten tutkia, onko vero tosiasiallisesti maahan tuotujen tuotteiden osalta tulleja vastaava maksu, vaikka se näyttäisikin sisäiseltä verolta.
37 On syytä lopuksi mainita, että ilmaisun "lähes kokonaan" käyttäminen ennakkoratkaisukysymyksessä voi merkitä sitä, että vaikka suurin osa paikallisesta tuotannosta on vapautettu verosta, pientä osaa siitä ei ole vapautettu. Tämän vuoksi voidaan ajatella kolmea eri tilannetta, joissa kussakin oikeudelliset seuraukset ovat erilaiset.
38 Ensimmäisessä tilanteessa veroa peritään objektiivisten perusteiden mukaisesti, joita sovelletaan samalla tavalla paikallisiin tuotteisiin ja maahan tuotuihin tuotteisiin, vaikka suurin osa paikallista tuotantoa onkin vapautettu siitä. Se kuuluisi tällöin perustamissopimuksen 95 artiklan soveltamisalaan.
39 Toisessa tilanteessa ne paikalliset tuotteet, jotka eivät ole verovapaita, kuuluvat määrättyyn tuoteryhmään, ja säännöksillä on katsottava otetun käyttöön kaksi erillistä verojärjestelmää, joista toista sovelletaan määrättyyn paikallisten ja maahan tuotujen tuotteiden ryhmään ja toista kaikkiin muihin maahan tuotuihin tuotteisiin. Ensimmäinen järjestelmä kuuluu 95 artiklan soveltamisalaan ja toisella otetaan käyttöön tulleja vaikutukseltaan vastaava maksu.
40 Kolmannessa tilanteessa sillä, että pientä osaa paikallisesta tuotannosta ei ole vapautettu verosta, pyritään ainoastaan peittämään se tosiasia, että kyseessä on todellisuudessa tulleja vaikutukseltaan vastaava maksu.
41 Kansallisen tuomioistuimen asiana on määrittää kysymyksessään käytetyn ilmaisun "lähes kokonaan" ulottuvuus ja tehdä sen osalta päätelmät edellä esitettyjen toteamusten mukaisesti.
42 Espanjan hallituksen ja Ayuntamiento de Ceutan esittämästä väitteestä, jonka mukaan, kun yhteisöjen tuomioistuin tulkitsee EY:n ja EHTY:n perustamissopimuksia, sen on otettava huomioon Ceutan syrjäinen asema ja yhteisön sitoumus edistää muita heikommassa asemassa olevien alueiden taloudellista kehitystä, on syytä todeta, että koska erityisiä yhteisön poikkeustoimenpiteitä ei ole, EY:n ja EHTY:n perustamissopimusten tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevia säännöksiä on sovellettava täysimääräisesti Ceutassa.
43 On syytä tällöin vastata ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kysymykseen siten, että liittymisasiakirjan määräysten ja sen pöytäkirjan 2, luettuina yhdessä EY:n perustamissopimuksen 9 ja 12 artiklan tai EHTY:n perustamissopimuksen 4 artiklan a alakohdan taikka EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan kanssa, vastaista on, että jäsenvaltio perii sellaista veroa, joka kohdistuu maahantuotuihin tuotteisiin tai joihinkin näiden tuotteiden ryhmiin, mutta ei samanlaisiin paikallisiin tuotteisiin, joko niiden säädösten sanamuodon perusteella, joissa tämä vero vahvistetaan, tai sen tavan perusteella, jolla viranomaiset soveltavat tätä veroa, ja näin siitäkin huolimatta, että mainittu vero näyttäisi sisäiseltä verolta.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
44 Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Espanjan ja Ranskan hallituksille sekä Euroopan yhteisöjen komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(viides jaosto)
on ratkaissut Tribunal Superior de Justicia de Andalucían 16.12.1993 tekemällä päätöksellä esittämät kysymykset seuraavasti:
Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisehdoista ja perustamissopimusten mukautuksista 12 päivänä kesäkuuta 1985 tehdyn asiakirjan määräysten ja sen pöytäkirjan 2, luettuina yhdessä EY:n perustamissopimuksen 9 ja 12 artiklan tai EHTY:n perustamissopimuksen 4 artiklan a alakohdan taikka EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan kanssa, vastaista on, että jäsenvaltio perii sellaista veroa, joka kohdistuu maahan tuotuihin tuotteisiin tai joihinkin näiden tuotteiden ryhmiin, mutta ei samanlaisiin paikallisiin tuotteisiin, joko niiden säädösten sanamuodon perusteella, joissa tämä vero vahvistetaan, tai sen tavan perusteella, jolla viranomaiset soveltavat tätä veroa, ja näin siitäkin huolimatta, että mainittu vero näyttäisi sisäiseltä verolta.