61991CJ0159_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved domme af 14. januar og 11. februar 1991 indgaaet til Domstolen den 18. juni s.aa. har Tribunal des affaires de sécurité sociale de l' Hérault i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt Domstolen to praejudicielle spoergsmaal om fortolkningen af traktatens artikel 85 og 86.
2 Disse spoergsmaal er rejst i to sager mellem Poucet og Pistre og henholdsvis Caisse mutuelle régionale du Languedoc-Roussillon (herefter benaevnt "Camulrac"), som varetager administrationen af ordningen vedroerende forsikring mod udgifterne ved sygdom og barsel for selvstaendige erhvervsdrivende, der ikke er beskaeftiget inden for landbruget, samt Assurances générales de France (herefter benaevnt "AGF"), som Camulrac har en aftale med, og Caisse autonome nationale de compensation de l' assurance vieillesse des artisans de Clermont-Ferrand (herefter benaevnt "Cancava").
3 Poucet og Pistre har gjort indsigelse mod de for dem forkyndte paalaeg om betaling af socialsikringsbidrag, som de skylder ovennaevnte organer. Poucet og Pistre bestrider ikke princippet om obligatorisk sygeforsikring, men har gjort gaeldende, at de frit boer kunne henvende sig til ethvert privat forsikringsselskab, der er etableret paa Faellesskabets omraade, og ikke vaere tvunget til at underkaste sig betingelser, som ensidigt er fastsat af ovennaevnte organer, der indtager en dominerende stilling i strid med traktatens regler om fri konkurrence.
4 Da tvisterne rejser spoergsmaal om fortolkning af faellesskabsretten, har Tribunal des affaires de sécurité sociale de l' Hérault udsat sagerne og forelagt foelgende enslydende praejudicielle spoergsmaal:
"Skal et organ, som varetager administrationen af en saerlig socialsikringsordning, betragtes som en virksomhed i henhold til traktatens artikel 85 og 86?
Er en dominerende stilling, som i henhold til en medlemsstats nationale ret er tillagt et organ, der varetager administrationen af en saerlig socialsikringsordning, forenelig med faellesmarkedet?"
5 Vedroerende de faktiske omstaendigheder og de relevante bestemmelser i hovedsagerne, retsforhandlingernes forloeb samt de til Domstolen indgivne skriftlige indlaeg henvises i oevrigt til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
Foerste spoergsmaal
6 Det maa indledningsvis paapeges, at faellesskabsretten ikke begraenser medlemsstaternes kompetence til selv at udforme deres socialsikringsordninger, jf. Domstolens dom af 7. februar 1984 (sag 238/82, Duphar, Sml. s. 523, praemis 16).
7 Inden for rammerne af det socialsikringssystem, der er tale om i hovedsagen, er selvstaendige erhvervsdrivende, der ikke er beskaeftiget inden for landbruget, omfattet af en obligatorisk social beskyttelse med selvstaendige lovbestemte ordninger, bl.a. ordningen vedroerende forsikring mod udgifterne ved sygdom og barsel for selvstaendige erhvervsdrivende, der ikke er beskaeftiget inden for landbruget, og ordningen vedroerende alderdomsforsikring for haandvaerkererhvervene, som der er tale om i disse sager.
8 Disse ordninger forfoelger et socialt formaal og bygger paa solidaritetsprincippet.
9 Ordningerne gaar nemlig ud paa at sikre samtlige heraf omfattede personer en forsikring mod risikoen for sygdom, alderdom, doedsfald og invaliditet, uanset disse personers formueforhold og sundhedstilstand paa det tidspunkt, hvor de har tilsluttet sig ordningerne.
10 Om solidaritetsprincippet bemaerkes, at solidariteten i ordningen vedroerende forsikring mod udgifterne ved sygdom og barsel kommer til udtryk ved, at ordningen finansieres ved bidrag, der er proportionale med indtaegterne ved erhvervsvirksomhed og alderspensioner. Alene invalidepensionister og andre pensionister med den laveste indkomst er fritaget fra betaling af disse bidrag, mens ydelserne er de samme for samtlige berettigede. Endvidere bevarer personer, der ikke laengere er omfattet af ordningen, vederlagsfrit deres ret til ydelser i ét aar. Denne solidaritet indebaerer en omfordeling af ressourcerne mellem de mest velhavende og dem, som uden en saadan ordning ville staa uden den noedvendige sociale sikring paa grund af deres ressourcer og sundhedstilstand.
11 I alderdomsforsikringen kommer solidariteten til udtryk ved, at det er de bidrag, der indbetales af de erhvervsaktive, som finansierer pensionerne for pensionisterne. Solidariteten viser sig ligeledes ved, at der opnaas pensionsrettigheder uden bidragspligt og pensionsrettigheder, som ikke afhaenger af de indbetalte bidrags stoerrelse.
12 Endelig kommer solidariteten til udtryk ved, at de overskudsgivende socialsikringsordninger bidrager til finansieringen af de ordninger, der har strukturbetingede oekonomiske vanskeligheder.
13 Det fremgaar af det ovenfor anfoerte, at de saaledes udformede socialsikringsordninger bygger paa et system med obligatorisk medlemskab, som er uomgaengeligt noedvendigt, hvis der skal vaere tale om solidaritet og oekonomisk ligevaegt mellem ordningerne.
14 Sagens akter viser, at administrationen af de i hovedsagerne omhandlede ordninger ved lov er paalagt socialsikringsorganer, der er undergivet statskontrol udoevet af bl.a. socialministeren og budgetministeren samt l' Inspection générale des finances og l' Inspection générale de la sécurité sociale.
15 De paagaeldende organer udfoerer deres opgave ved at anvende loven og har saaledes ikke mulighed for at paavirke bidragenes stoerrelse, midlernes anvendelse eller ydelsernes stoerrelse. For saa vidt angaar administrationen af ordningen vedroerende sygdom og barsel kan de regionale sygekasser overdrage det til visse organer, f.eks. i Frankrig de organer, der er omfattet af sygesikringsloven eller forsikringsloven, paa deres vegne at opkraeve bidrag og udbetale ydelser. Dog kan disse organer, som da blot optraeder som sygekassernes befuldmaegtigede, ikke anses for omfattet af forelaeggelsesdommene.
16 Spoergsmaalet om, hvorvidt virksomhedsbegrebet i henhold til traktatens artikel 85 og 86 omfatter organer, der varetager administrationen af socialsikringsordninger som dem, der er naevnt af den nationale ret, skal vurderes paa denne baggrund.
17 I den forbindelse skal der henvises til, at ifoelge Domstolens praksis (jf. bl.a. dom af 23.4.1991, sag C-41/90, Hoefner og Elser, Sml. I, s. 1979, praemis 21) omfatter begrebet virksomhed inden for konkurrenceretten enhver enhed, som udoever oekonomisk virksomhed, uanset denne enheds retlige status og dens finansieringsmaade.
18 Sygekasserne eller de organer, der medvirker ved administrationen af den offentlige socialsikring, har en rent social funktion. Denne virksomhed bygger paa princippet om national solidaritet og drives ikke med vinding for oeje. De udbetalte ydelser er fastlagt i lovgivningen og er uafhaengige af det beloeb, der er betalt i bidrag.
19 Denne virksomhed er saaledes ikke af oekonomisk karakter, og de organer, der udfoerer den, er ikke virksomheder i henhold til traktatens artikel 85 og 86.
20 I betragtning af ovenstaaende maa den nationale rets spoergsmaal besvares saaledes, at begrebet virksomhed i traktatens artikel 85 og 86 ikke omfatter organer som de i forelaeggelsesdommene beskrevne, der varetager administrationen af socialsikringsordninger.
Andet spoergsmaal
21 I betragtning af svaret paa det foerste spoergsmaal findes det ufornoedent at tage stilling til det andet praejudicielle spoergsmaal.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
22 De udgifter, der er afholdt af den franske og den tyske regering samt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Tribunal des affaires de sécurité sociale de l' Hérault ved domme af 14. januar og 11. februar 1991, for ret:
Begrebet virksomhed i traktatens artikel 85 og 86 omfatter ikke organer som de i forelaeggelsesdommene beskrevne, der varetager administrationen af socialsikringsordninger.