Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 19. november 2019 – Syyttäjä og Tulli
(Sag C-486/19) (1)
»Præjudiciel forelæggelse – artikel 99 i Domstolens procesreglement – statsstøtte – afgift på sukkervarer, konsumis og læskedrikke – afgiftsfritagelse af lignende produkter, der kan udgøre statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF – beføjelse til at idømme en strafferetlig sanktion i tilfælde af manglende overholdelse af de forpligtelser, der er forbundet med denne afgift«
1.      Præjudicielle spørgsmål – besvarelse, der klart kan udledes af retspraksis – anvendelse af procesreglementets artikel 99
(Art. 267 TEUF; Domstolens procesreglement, art. 99)
(jf. præmis 19 og 20)
2.      Statsstøtte – traktatens bestemmelser – anvendelsesområde – afgifter med fritagelser, der bedømmes som støtte – omfattet – nationale strafferetlige sanktioner idømt som følge af manglende overholdelse af forpligtelser vedrørende en afgift med fritagelser – umuligt for de afgiftspligtige at påberåbe sig, at fritagelserne har karakter af støtte – undtagelser – afgiften og fritagelsen en integrerende del af en støtteforanstaltning – afgiften og støtteforanstaltningen udgør to uadskillelige dele af en og samme skatteforanstaltning – foreligger ikke
(Art. 107, stk. 1, TEUF)
(jf. præmis 21-28 samt konkl.)
Konklusion
EU-retten skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en fysisk person, som handler på vegne af et selskab, der er pålagt en forbrugsafgift på visse produkter, såsom den i hovedsagen omhandlede afgift, og som har tilsidesat de forpligtelser, der er forbundet med denne afgift, idømmes en strafferetlig sanktion i medfør af gældende national ret, selv om den afgiftsfritagelse, som andre virksomheder har nydt godt af i forhold til lignende produkter, måtte anses for statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF.
1 –      EUT C 295 af 2.9.2019.