62022TJ0142_RES
Cauza T‑142/22
Landesbank Baden‑Württemberg
împotriva
Comitetului unic de rezoluție
Hotărârea Tribunalului (Camera a opta extinsă) din 17 iulie 2024
„Uniunea economică și monetară – Uniunea bancară – Mecanism unic de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții (MUR) – Fondul unic de rezoluție (FUR) – Decizia SRB privind calculul contribuțiilor ex ante pentru anul 2017 – Obligația de motivare – Protecție jurisdicțională efectivă – Egalitate de tratament – Principiul proporționalității – Marja de apreciere a SRB – Excepție de nelegalitate – Marja de apreciere a Comisiei – Limitarea în timp a efectelor hotărârii”
Instituțiile Uniunii Europene – Exercitarea competențelor – Competență de a adopta acte delegate conferită Comisiei – Întindere – Aprecieri și evaluări complexe – Marjă largă de apreciere – Determinarea metodologiei de calcul al contribuțiilor ex ante la Fondul unic de rezoluție (FUR) – Stabilirea criteriilor de adaptare a contribuțiilor menționate – Control jurisdicțional – Limite
[art. 290 TFUE; Regulamentul nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului, considerentul (41); Directiva 2014/59 a Parlamentului European și a Consiliului, considerentele (105)-(107) și art. 103 alin. (7)]
(a se vedea punctele 34, 36 și 41)
Dreptul Uniunii Europene – Principii – Securitate juridică – Reglementare a Uniunii – Cerință de claritate și de previzibilitate – Dispoziții privind contribuțiile ex ante la mecanismele de finanțare a rezoluției – Acordarea unei marje de apreciere Comitetului unic de rezoluție (SRB) în ceea ce privește metodologia de calcul al contribuțiilor ex ante – Condiții – Definire cu o claritate suficientă a limitelor și a modalităților de exercitare a unei asemenea competențe
[art. 296 al doilea paragraf TFUE; Regulamentul nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului; Regulamentul nr. 2015/63 al Comisiei, art. 4-7 și 9 și anexa I; Directiva 2014/59 a Parlamentului European și a Consiliului]
(a se vedea punctele 78-81 și 84)
Acte ale instituțiilor – Motivare – Obligație – Întindere – Decizie a Comitetului unic de rezoluție (SRB) de stabilire a contribuțiilor ex ante la Fondul unic de rezoluție (FUR) – Lipsa necesității de a menționa în această decizie toate elementele care permit să se verifice exactitatea calculului contribuției – Evaluare comparativă a obligației de motivare și a principiului general al protecției secretului comercial al instituțiilor în cauză – Legalitatea dispozițiilor privind metodologia de calcul a contribuțiilor ex ante la FUR – Principiul respectării secretului comercial – Obligația SRB de a publica și de a transmite instituțiilor în cauză, într‑o formă agregată și anonimizată, informațiile referitoare la instituții pentru calcularea contribuției ex ante
[art. 296 al doilea paragraf TFUE; Regulamentul nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului; Regulamentul nr. 2015/63 al Comisiei, art. 4-7 și 9 și anexa I; Directiva 2014/59 a Parlamentului European și a Consiliului]
(a se vedea punctele 210-221, 278 și 280)
Acte ale instituțiilor – Motivare – Obligație – Întindere – Decizie a Comitetului unic de rezoluție (SRB) de stabilire a contribuțiilor ex ante la Fondul unic de rezoluție (FUR) – Lipsa necesității de a menționa în această decizie toate elementele care permit să se verifice exactitatea calculului contribuției – Evaluare comparativă a obligației de motivare și a principiului general al protecției secretului comercial al instituțiilor în cauză – Date mai vechi de cinci ani care conțin informații esențiale privind poziția comercială a altor instituții de credit – Menținerea secretului comercial cu privire la aceste date – Condiții – Actualitatea informațiilor respective privind poziția comercială a instituțiilor în cauză
(Regulamentul nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului; Directiva 2014/59 a Parlamentului European și a Consiliului)
(a se vedea punctele 242-250)
Acte ale instituțiilor – Motivare – Obligație – Întindere – Furnizarea de către autor a unor explicații cu privire la motivele actului în cursul procedurii în fața instanței Uniunii – Condiții – Inexistența unor contradicții și obligația de coerență a explicațiilor cu motivele menționate
(art. 296 al doilea paragraf TFUE)
(a se vedea punctul 281)
Acte ale instituțiilor – Motivare – Obligație – Întindere – Decizie a Comitetului unic de rezoluție (SRB) de stabilire a contribuțiilor ex ante la Fondul unic de rezoluție (FUR) – Obligația SRB de a comunica instituțiilor în cauză metodologia de calcul al acestor contribuții și metodologia de determinare a cuantumului nivelului‑țintă anual
(art. 296 al doilea paragraf TFUE; Regulamentul nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului; Regulamentul 2015/81 al Consiliului, art. 4; Regulamentul nr. 2015/63 al Comisiei, art. 4-7 și 9 și anexa I; Directiva 2014/59 a Parlamentului European și a Consiliului)
(a se vedea punctele 283 și 284)
Acte ale instituțiilor – Motivare – Obligație – Întindere – Decizie a Comitetului unic de rezoluție (SRB) de stabilire a contribuțiilor ex ante la Fondul unic de rezoluție (FUR) – Motivare care se întemeiază exclusiv pe alte acte juridice, cum ar fi decizii intermediare, care precizează și completează anumite aspecte ale stabilirii contribuțiilor menționate – Lipsa publicării sau a comunicării către instituții a acestor alte acte – Nelegalitate
(art. 296 al doilea paragraf TFUE)
(a se vedea punctele 388 și 389)
Dreptul Uniunii Europene – Principii – Dreptul la apărare – Dreptul la protecție jurisdicțională efectivă – Întindere – Decizie a Comitetului unic de rezoluție (SRB) de stabilire a contribuțiilor ex ante la Fondul unic de rezoluție (FUR) – Principiul contradictorialității – Excepții – Principiul general al protecției secretului comercial – Evaluare comparativă – Admisibilitate
(Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, art. 47; Regulamentul nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului; Regulamentul nr. 2015/63 al Comisiei, art. 4-7 și 9 și anexa I; Directiva 2014/59 a Parlamentului European și a Consiliului)
(a se vedea punctele 401-406 și 410-414)
Rezumat
Sesizat cu o acțiune în anulare, pe care o admite, Tribunalul anulează decizia Comitetului unic de rezoluție (denumit în continuare „SRB”) privind stabilirea contribuțiilor ex ante pentru anul 2017 la Fondul unic de rezoluție (denumit în continuare „FUR”) pentru Landesbank Baden‑Württemberg, reclamanta, ca urmare a încălcării de către SRB a obligației sale de motivare referitoare la stabilirea nivelului‑țintă anual.
În hotărârea sa, Tribunalul aduce precizări cu privire la evaluarea comparativă a obligației de motivare care revine SRB și a obligației acestuia din urmă de a respecta secretul comercial al instituțiilor în cauză pentru date mai vechi de cinci ani la momentul adoptării deciziei de stabilire a contribuțiilor ex ante.
Reclamanta este o instituție de credit de drept public cu sediul în Germania. Aceasta face parte dintr‑un sistem instituțional de protecție (denumit în continuare „SIP”) al Sparkassen‑Finanzgruppe (Grupul financiar al caselor de economii, Germania).
La 15 decembrie 2021, SRB a adoptat o decizie (
1
) în care a stabilit (
2
) contribuțiile ex ante la FUR pentru anul 2017 pentru reclamantă (denumită în continuare „decizia atacată”). Prin această decizie, SRB a remediat viciile de formă identificate în Hotărârea din 15 iulie 2021, Comisia/Landesbank Baden‑Württemberg și SRB (
3
), care au condus la anularea deciziei (
4
) privind calculul contribuțiilor ex ante pentru anul 2017 la FUR, în măsura în care o privea pe reclamantă.
Aprecierea Tribunalului
În primul rând, Tribunalul amintește că principiul însuși al metodei de calcul al contribuțiilor ex ante (
5
) implică utilizarea de către SRB a unor date acoperite de secretul comercial, care nu pot fi preluate în motivarea deciziei de stabilire a contribuțiilor ex ante.
În această privință, Tribunalul constată că decizia atacată furnizează motivele pentru care datele instituțiilor care au fost luate în considerare în scopul calculării contribuției ex ante pentru anul 2017 sunt acoperite de secretul comercial. În special, SRB a observat în decizia atacată că secretele comerciale ale instituțiilor erau considerate informații confidențiale. În cadrul calculării contribuțiilor ex ante, informațiile furnizate de instituții prin intermediul formularelor lor de declarare a datelor, pe care se întemeiază SRB pentru calcularea contribuției lor ex ante, erau considerate secrete de afaceri.
În plus, în această decizie, SRB a arătat că îi era interzis să divulge punctele de date ale fiecărei instituții, care constituiau baza de calcul în decizia menționată, deși era autorizat să divulge punctele de date agregate și comune, în măsura în care aceste date sunt cumulate. În aceste condiții, instituțiile beneficiau, potrivit deciziei menționate, de o transparență totală în calcularea contribuției lor anuale de bază și a multiplicatorului lor de ajustare pentru etapele de calcul al acestei contribuții și puteau obține datele comune utilizate fără distincție de SRB pentru toate instituțiile ajustate în funcție de profilul lor de risc pentru etapele de calcul privind „discretizarea indicatorilor”, „includerea semnului atribuit” și „calculul contribuțiilor anuale”.
În al doilea rând, Tribunalul respinge argumentul întemeiat pe caracterul insuficient al acestor explicații, în măsura în care, la data la care a fost adoptată decizia atacată, datele celorlalte instituții aveau o vechime de șase ani și, ca urmare a acestui fapt, nu mai erau acoperite de secretul comercial, deși, în pofida acestui fapt, SRB nu a furnizat motivele pentru care aceste date nu au fost divulgate.
Astfel Tribunalul amintește că, atunci când informațiile care au putut să constituie secrete de afaceri la un anumit moment dat sunt mai vechi de cinci ani, se consideră în principiu, din cauza trecerii timpului, că sunt istorice și că și‑au pierdut, din acest motiv, caracterul secret, cu excepția cazului în care, în mod excepțional, partea care se prevalează de acest caracter demonstrează că, în pofida vechimii lor, aceste informații constituie încă elemente esențiale ale poziției sale comerciale sau ale celor ale terților în cauză.
În această privință, deși datele individuale ale instituțiilor pe care se întemeia decizia atacată erau mai vechi de cinci ani, Tribunalul subliniază totuși că poziția relativă a unei instituții în raport cu cea a concurenților săi poate, în realitatea economică a sectorului bancar, să rămână identică sau similară pentru o perioadă îndelungată, care depășește cinci ani. Într‑adevăr, anumite elemente, precum modelul comercial sau activitățile unei astfel de unități, rămân stabile pe termen scurt și mediu, astfel încât o instituție care a prezentat cândva un profil de risc ridicat, în raport cu datele care sunt mai vechi de cinci ani, poate continua să prezinte un asemenea profil la sfârșitul perioadei inițiale. Așadar, în pofida vechimii lor, aceste informații constituie încă elemente esențiale ale poziției comerciale a instituțiilor de credit. În aceste condiții, dacă astfel de date esențiale ar fi divulgate prin intermediul motivării deciziei atacate, operatorii economici care își desfășoară activitatea în sectorul bancar s‑ar putea întemeia pe acestea pentru a deduce poziția comercială actuală a unei instituții.
Mai mult, Tribunalul respinge argumentul reclamantei potrivit căruia SRB, pentru a‑și îndeplini obligația de motivare, ar fi trebuit să îi furnizeze, într‑o formă anonimizată, o listă care să cuprindă toate datele instituțiilor care sunt repartizate în același interval cu aceasta. Astfel, pe de o parte, a impune SRB o asemenea cerință ar depăși cerințele impuse de jurisprudența referitoare la motivarea deciziilor SRB de stabilire a contribuțiilor ex ante și, pe de altă parte, fie și o listă cu date anonimizate aferente unui anumit interval risca să permită operatorilor economici care își desfășoară activitatea în domeniul bancar, care sunt operatori avizați, să afle secrete comerciale ale anumitor instituții. Un asemenea risc există în special în ceea ce privește instituțiile de dimensiuni mari și cele stabilite în statele membre în care nu există decât un număr limitat de instituții obligate la plata contribuției ex ante. Astfel, nu este exclus ca, în aceste cazuri, un operator avizat să fie în măsură să deducă identitatea unor asemenea instituții chiar dacă datele acestora din urmă ar fi anonimizate.
Prin urmare, Tribunalul consideră că SRB nu ar fi trebuit să divulge în motivarea deciziei atacate datele individuale ale celorlalte instituții care permit verificarea calculului contribuției sale ex ante, întrucât, deși au o vechime de șase ani, constituie încă elemente esențiale ale poziției comerciale a acestor instituții.
(
1
)	Decizia SRB/ES/SRF/2021/22 a Comitetului unic de rezoluție (SRB) din 15 decembrie 2021 privind calculul contribuțiilor ex ante pentru anul 2021 la Fondul unic de rezoluție în ceea ce privește Landesbank Baden‑Württemberg.
(
2
)	Conform articolului 70 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO 2014, L 225, p. 1).
(
3
)	Hotărârea din 15 iulie 2021, Comisia/Landesbank Baden‑Württemberg și SRB (C‑584/20 P și C‑621/20 P, EU:C:2021:601).
(
4
)	Decizia SRB/ES/2017/05 a Comitetului unic de rezoluție (SRB) din 11 aprilie 2017 privind calculul contribuțiilor ex ante pentru anul 2017 la Fondul unic de rezoluție.
(
5
)	Așa cum reiese din Regulamentul nr. 806/2014 și din Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 93/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO 2014, L 173, p. 190).