62009CJ0133_RO
Părţi
Motivele
Dizpozitiv
Părţi
În cauza C‑133/09,
având ca obiect o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată în temeiul articolului 234 CE de Fővárosi Bíróság (Ungaria), prin decizia din 23 februarie 2009, primită de Curte la 8 aprilie 2009, în procedura
József Uzonyi
împotriva
Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve,
CURTEA (Camera a patra),
compusă din domnul J.‑C. Bonichot, președinte de cameră, doamna C. Toader, domnii K. Schiemann, L. Bay Larsen (raportor) și doamna A. Prechal, judecători,
avocat general: domnul J. Mazák,
grefier: domnul B. Fülöp, administrator,
având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 8 iulie 2010,
luând în considerare observațiile prezentate:
– pentru domnul Uzonyi, de Y. Uzonyi, ügyvéd;
– pentru guvernul maghiar, de doamna R. Somssich, de domnul M. Fehér și de doamna K. Szíjjártó, în calitate de agenți;
– pentru Comisia Europeană, de domnul B. Simon și de doamna F. Clotuche-Duvieusart, în calitate de agenți,
având în vedere decizia de judecare a cauzei fără concluzii, luată după ascultarea avocatului general,
pronunță prezenta
Hotărâre
Motivele
1. Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește interpretarea articolului 143ba alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001 (JO L 270, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 49, p. 177), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 319/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 (JO L 58, p. 32, Ediție specială 03/vol. 70, p. 108, denumit în continuare „Regulamentul nr. 1782/2003”).
2. Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între domnul Uzonyi, pe de o parte, și Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve (Serviciul central al Biroului pentru Agricultură și Dezvoltare Rurală, denumit în continuare „Hivatal”), pe de altă parte, cu privire la o cerere de plată separată pentru zahăr.
Cadrul juridic
Dreptul comunitar
3. Articolul 143ba din Regulamentul nr. 1782/2003, intitulat „Plata separată pentru zahăr”, prevede la alineatul (1) primul paragraf:
„Prin derogare de la articolul 143b, noile state membre care aplică schema de plăți unice pe suprafață pot decide, până la 30 aprilie 2006, să acorde pentru anii 2006, 2007 și 2008 o plată separată pentru zahăr agricultorilor eligibili în cadrul schemei de plăți unice pe suprafață. Plata în cauză se acordă pe baza unor criterii obiective și nediscriminatorii, precum:
– cantitățile de sfeclă de zahăr, de trestie de zahăr sau de cicoare care fac obiectul unor contracte de livrare încheiate în conformitate cu articolul 19 din Regulamentul (CE) nr. 1260/2001;
– cantitățile de zahăr sau de sirop de inulină produse în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1260/2001;
– numărul mediu de hectare destinate culturii sfeclei de zahăr, a trestiei de zahăr sau a cicoarei utilizate pentru producția de zahăr sau sirop de inulină și care fac obiectul unor contracte de livrare încheiate în conformitate cu articolul 19 din Regulamentul (CE) nr. 1260/2001
și pentru o perioadă reprezentativă, care ar putea fi diferită pentru fiecare produs, din unul sau mai mulți ani de comercializare 2004/2005, 2005/2006 și 2006/2007, care urmează să fie stabiliți de statele membre înainte de 30 aprilie 2006.”
4. Prin articolul 1 punctul 2 din Regulamentul (CE) nr. 2011/2006 al Consiliului din 19 decembrie 2006 de adaptare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori, a Regulamentului (CE) nr. 318/2006 privind organizarea comună a piețelor în sectorul zahărului și a Regulamentului (CE) nr. 320/2006 de instituire a unui regim temporar de restructurare a industriei zahărului în Comunitatea Europeană, datorită aderării Bulgariei și a României la Uniunea Europeană (JO L 384, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 81, p. 40), intrat în vigoare la 1 ianuarie 2007, cea de a doua teză a articolului 143ba alineatul (1) primul paragraf a fost înlocuită cu următorul text:
„Această plată se acordă pentru o perioadă reprezentativă – care poate fi diferită pentru fiecare produs – dintr‑unul sau din mai mulți dintre anii de comercializare 2004/2005, 2005/2006 și 2006/2007, care urmează a fi stabilită de statele membre înainte de 30 aprilie 2006 pe baza unor criterii obiective și nediscriminatorii, precum:
– cantitățile de sfeclă de zahăr, trestie de zahăr și cicoare care fac obiectul contractelor de furnizare încheiate în conformitate cu articolul 19 din Regulamentul (CE) nr. 1260/2001 sau cu articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 318/2006, după caz;
– cantitățile de zahăr sau de sirop de inulină produse în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1260/2001 sau cu Regulamentul (CE) nr. 318/2006, după caz;
– numărul mediu de hectare destinate cultivării de sfeclă de zahăr, trestie de zahăr sau de cicoare, utilizate pentru producerea zahărului sau a siropului de inulină și care fac obiectul contractelor de furnizare încheiate în conformitate cu articolul 19 din Regulamentul (CE) nr. 1260/2001 sau cu articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 318/2006, după caz.”
5. Această modificare, ce nu este aplicabilă ratione temporis
acțiunii principale, este invocată în acțiunea principală de pârât, ca element de interpretare a articolului 143ba din Regulamentul nr. 1782/2003.
Reglementarea națională
6. Articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul 48/2006 (VI.22.) al Ministerului Agriculturii și Dezvoltării Rurale (FVM) privind plata separată pentru zahăr acordată agricultorilor eligibili în cadrul schemei de plată unică pe suprafață ( Magyar Közlöny
2006/75, denumit în continuare „Regulamentul Ministerului Agriculturii și Dezvoltării Rurale”) prevede:
„Pot beneficia de plată agricultorii care:
a) sunt eligibili pentru plata unică pe suprafață în temeiul legislației specifice pe durata exercițiului de referință;
b) dispun de un drept de livrare a sfeclei de zahăr pe perioada de referință sau de un contract întemeiat pe cota de zahăr a Sloveniei;
c) și‑au îndeplinit obligațiile corespunzătoare dreptului de livrare a sfeclei de zahăr.
[…]”
7. Dreptul de livrare se stabilește în funcție de cantitatea de sfeclă de zahăr necesară pentru fabricarea cantității de zahăr sub cotă atribuite statului membru în temeiul dreptului comunitar.
8. Articolul 5 din Regulamentul Ministerului Agriculturii și Dezvoltării Rurale prevede:
„1) Cererea de plată trebuie să fie însoțită de următoarele înscrisuri justificative:
a) un document justificativ provenit de la Consiliul Zahărului, referitor la cantitatea (exprimată în tone) de drepturi de livrare (16 %) ce îi revine solicitantului la 1 iulie 2004 și la 1 iulie 2005 (calculată în mod uniform pe baza unui randament de 140 kg/t),
b) un document justificativ provenit de la organismul de gestiune titular al cotelor pentru transformarea sfeclei de zahăr, referitor la cantitatea (exprimată în tone) de sfeclă de zahăr «A» și «B» (16 %) livrată în temeiul contractelor de cultivare pe durata anilor de comercializare 2004/2005 sau 2005/2006 (documentele justificative ale întreprinderilor de prelucrare urmează să fie corectate, dacă este cazul, astfel încât să țină cont în mod uniform de un randament în zahăr de 140 kg);
c) un document justificativ provenit de la federația regională competentă a producătorilor de sfeclă de zahăr, care să ateste faptul că solicitantul și‑a îndeplinit obligațiile corespunzătoare drepturilor de livrare;
d) orice alt document justificativ care să demonstreze eligibilitatea.
2) În ceea ce îi privește pe membrii unui grup de producători, instalațiile de prelucrare vor atesta cantitatea totală livrată de grupul de producători, iar acesta din urmă va atesta cantitățile livrate de membri în cadrul grupului.
[…]”
Procedura principală și întrebarea preliminară
9. La 28 iunie 2006, domnul Uzonyi, reclamant în acțiunea principală, a introdus la Hivatal, pentru anul 2006, o cerere de plată separată pentru zahărul rezultat din producția proprie de sfeclă de zahăr livrată apelând la serviciile unui operator cu rol de intermediere, de coordonare și de asistență în activitatea de producție a agricultorilor în beneficiul cărora activează.
10. Însă domnul Uzonyi nu a putut face dovada propriilor drepturi de livrare a sfeclei de zahăr și a respectării obligațiilor corespunzătoare acestor drepturi decât în raport cu intermediarul.
11. Prin decizia din 18 aprilie 2007, Hivatal a respins cererea acestuia pentru motivul că nu era eligibil pentru acordarea ajutorului, întrucât nu prezentase documentele justificative impuse la articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul Ministerului Agriculturii și Dezvoltării Rurale.
12. Domnul Uzonyi a contestat pe cale administrativă această decizie de respingere.
13. Contestația menționată a fost respinsă prin decizia din 6 iulie 2007 a Ministerului Agriculturii și Dezvoltării Rurale, în drepturile căruia s‑a subrogat Hivatal, pârâtul din acțiunea principală.
14. În susținerea deciziei de respingere, s‑a considerat că sunt eligibili pentru plată numai agricultorii care dispun de drepturi de livrare a sfeclei de zahăr și care și‑au îndeplinit obligațiile corespunzătoare. Astfel, în măsura în care documentele justificative ce însoțeau cererea nu priveau drepturile de livrare și respectarea obligațiilor corespunzătoare acestora cu privire la solicitantul însuși, ci aveau ca obiect drepturile și obligațiile ce reveneau intermediarului, nu ar fi fost îndeplinite cerințele de la articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul Ministerului Agriculturii și Dezvoltării Rurale.
15. Domnul Uzonyi a introdus o acțiune împotriva deciziei de respingere la instanța de trimitere. Acesta invocă existența unei discriminări între producătorii ce livrează ei înșiși sfeclă de zahăr și cei care livrează sfeclă de zahăr prin intermediar, solicitând aplicarea prin analogie a articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul Ministerului Agriculturii și Dezvoltării Rurale privind livrările de sfeclă de zahăr prin intermediul grupurilor de producători.
16. Pârâtul din acțiunea principală susține în fața instanței de trimitere că aplicarea unor criterii obiective și nediscriminatorii privește perioada reprezentativă la care face trimitere articolul 143ba din Regulamentul nr. 1782/2003, iar nu persoanele eligibile pentru plata prevăzută de aceeași dispoziție. Pârâtul consideră că această afirmație este confirmată de modificarea adusă articolului 143ba din Regulamentul nr. 1782/2003 prin articolul 1 punctul 2 din Regulamentul nr. 2011/2006. Această modificare ar reprezenta o simplă clarificare a cuprinsului prevederii, fără să îi modifice sensul. Atât înainte, cât și după modificare, aplicarea criteriilor obiective și nediscriminatorii nu ar privi, așadar, decât perioada reprezentativă.
17. Instanța de trimitere apreciază că articolul 2 și articolul 5 din Regulamentul Ministerului Agriculturii și Dezvoltării Rurale exclud de la plată agricultorii ce nu se află în relații contractuale directe cu fabricantul de zahăr, ci au încheiat un contract de cultivare cu un intermediar titular de drepturi de livrare în funcție de suprafețele exploatate de producătorii în numele cărora operează. Astfel, acești agricultori nu sunt în măsură să demonstreze, în scopul de a obține plata, faptul că sunt ei înșiși titulari ai drepturilor de livrare impuse de Regulamentul Ministerului Agriculturii și Dezvoltării Rurale.
18. Aceeași instanță arată că, în schimb, agricultorii care sunt membri ai unui grup de producători, care nu se află în relații contractuale directe cu fabricantul de zahăr, ci au încheiat un contract de cultivare cu un grup titular de drepturi de livrare în funcție de suprafețele exploatate de membrii grupului, pot obține plata separată pentru zahăr în temeiul dispozițiilor în vigoare ale articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul Ministerului Agriculturii și Dezvoltării Rurale, prin prezentarea unui document justificativ provenind de la acel grup.
19. Potrivit instanței, ar trebui să se ia în considerare jurisprudența constantă a Curții, în temeiul căreia articolul 34 alineatul (2) al doilea paragraf CE, care prevede interzicerea oricărei discriminări în cadrul politicii agricole comune, nu este decât expresia specifică a principiului general al egalității.
20. Instanța de trimitere consideră că modul de redactare a dispoziției comunitare ce trebuie interpretată nu este clar, ținând cont, în plus, de faptul că această dispoziție a fost ulterior modificată. Aceasta adaugă că, în cazul în care Curtea ar declara că, în temeiul articolului 143ba din Regulamentul nr. 1782/2003, producătorii de sfecl ă de zahăr care livrează prin intermediar sunt în aceeași măsură eligibili pentru plata separată pentru zahăr ca și cei care livrează sfecla ei înșiși, o asemenea plată ar putea fi acordată, pentru anul 2006, reclamantului din acțiunea principală, precum și multor altor persoane care au introdus acțiuni aflate în prezent pe rolul instanțelor naționale, ca urmare a aplicării prin analogie a articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul Ministerului Agriculturii și Dezvoltării Rurale.
21. În acest context, Fövárosi Bíróság a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
„Formularea «[p]lata în cauză se acordă pe baza unor criterii obiective și nediscriminatorii» de la articolul 143ba alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003, în versiunea în vigoare până la 31 decembrie 2006, implică faptul că, în ceea ce privește dreptul la plata separată pentru zahăr în legătură cu plata unică pe suprafață, nu era posibil să se distingă după cum agricultorii livrau sfecla de zahăr direct (ei înșiși) sau indirect (prin intermediar) în vederea procesării acesteia?”
Cu privire la întrebarea preliminară
22. Prin întrebarea adresată, interpretată prin prisma motivării deciziei de trimitere, instanța națională solicită în esență Curții să stabilească dacă articolul 143ba alineatul (1) din Regulamentul nr. 1782/2003 trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în acțiunea principală, care exclude de la beneficiul plății separate pentru zahăr un agricultor, nedeținător de drepturi de livrare, care livrează sfeclă de zahăr unui fabricant de zahăr printr‑un intermediar titular al unor asemenea drepturi, în condițiile în care această reglementare acordă plata separată unui agricultor titular de drepturi de livrare care livrează sfeclă de zahăr direct unui fabricant de zahăr, precum și unui agricultor nedeținător de drepturi de livrare, membru al unui grup de producători, care livrează sfeclă de zahăr unui fabricant de zahăr prin intermediul acelui grup, titularul drepturilor de livrare.
23. Pentru a răspunde la această întrebare, trebuie să se stabilească dacă o asemenea reglementare națională instituie o discriminare interzisă de articolul 143ba din Regulamentul nr. 1782/2003.
24. Cu privire la susținerile pârâtului în cadrul acțiunii principale, cu titlu introductiv trebuie constatat că:
– articolul 143ba din Regulamentul nr. 1782/2003, în toate versiunile lingvistice ale redactării sale aplicabile acțiunii principale, prevede în mod clar că plata separată pentru zahăr se acordă pe baza unor criterii obiective și nediscriminatorii agricultorilor eligibili în cadrul schemei de plată unice pe suprafață;
– niciuna dintre versiunile lingvistice ale articolului menționat nu stabilește o relație între criteriile obiective și nediscriminatorii, pe de o parte, și determinarea perioadelor reprezentative, pe de altă parte.
25. Modificarea ulterioară a articolului 143ba introdusă prin articolul 1 punctul 2 din Regulamentul nr. 2011/2006 nu repune în discuție aceste constatări.
26. Astfel, chiar dacă nu se poate exclude posibilitatea ca, prin excepție, o dispoziție de modificare să poată fi folosită ca element de interpretare a dispoziției modificate, o asemenea eventualitate este exclusă a priori
atunci când dispoziția anterioară este clară în toate versiunile sale lingvistice.
27. În orice caz, se constată că dispoziția de modificare invocată în prezenta cauză nu este clară în toate cele 19 versiuni lingvistice disponibile. Astfel, șase dintre acestea, și anume versiunile în limbile daneză, estonă, franceză, maghiară, polonă și portugheză, prezintă diferențe de redactare, devenind astfel cel puțin surse de ambiguitate cu privire la aspectul dacă aplicarea criteriilor obiective și nediscriminatorii se impune pentru acordarea plății sau pentru determinarea perioadei reprezentative.
28. În plus, celelalte 13 versiuni lingvistice, și anume versiunile în limbile spaniolă, cehă, germană, greacă, engleză, italiană, letonă, lituaniană, olandeză, slovenă, slovacă, finlandeză și suedeză, sunt la fel de clare ca și dispoziția ce trebuie interpretată.
29. Trebuie să se rețină, așadar, că articolul 143ba din Regulamentul nr. 1782/2003 condiționează acordarea, de către noile state membre, a unei plăți separate pentru zahăr aplicării de către acestea a unor criterii obiective și nediscriminatorii.
30. Articolul menționat nu face astfel decât să reia interdicția discriminării prevăzută la articolul 34 alineatul (2) al doilea paragraf CE.
31. În această privință, potrivit unei jurisprudențe constante, interzicerea discriminării în cadrul politicii agricole comune nu reprezintă decât expresia specifică a principiului general al egalității, care impune ca situații comparabile să nu fie tratate în mod diferit și ca situații diferite să nu fie tratate în același mod, cu excepția cazului în care un astfel de tratament este justificat în mod obiectiv [a se vedea în special, referitor la articolul 34 alineatul (2) al doilea paragraf CE, Hotărârea din 11 iulie 2006, Franz Egenberger, C‑313/04, Rec., p. I‑6331, punctul 33, Hotărârea din 11 iunie 2009, Agrana Zucker, C‑33/08, Rep., p. I‑5035, punctul 46, și Hotărârea din 20 mai 2010, Agrana Zucker, C‑365/08, nepublicată încă în Repertoriu, punctul 42].
32. Regulamentul nr. 319/2006 a inserat articolul 143ba în Regulamentul nr. 1782/2003 în versiunea anterioară modificărilor aduse acestuia.
33. Din considerentele (2), (6), (7) și (9)-(11) ale Regulamentului nr. 319/2006 rezultă că acesta are drept obiectiv asigurarea unui sprijin pentru venitul „agricultorilor” care produc sfeclă de zahăr și care sunt eligibili în cadrul schemei de plată unică pe suprafață.
34. Regulamentul menționat nu stabilește nicio legătură între acordarea unei plăți separate pentru zahăr și modul de livrare, direct sau indirect, a sfeclei de zahăr de la agricultori către fabricanții de zahăr. În plus, nu stabilește nicio legătură între plata separată pentru zahăr și împrejurarea că agricultorul este sau nu este titular de drepturi de livrare.
35. Luând în considerare obiectivul Regulamentului nr. 319/2006, agricultorii ce produc sfeclă de zahăr se află, așadar, în situații comparabile, indiferent dacă livrează aceste produse direct sau indirect unui fabricant de zahăr sau dacă sunt sau nu sunt ei înșiși titulari ai drepturilor de livrare prevăzute de reglementarea națională.
36. Or, potrivit interpretării date de instanța de trimitere dreptului național aplicabil acțiunii principale, interpretare confirmată de aceasta în răspunsul la cererea de clarificări adresată de Curte ca urmare a interpretărilor divergente date acestui drept în cuprinsul observațiilor depuse în fața sa, un agricultor ce recurge la serviciile unui intermediar, nedeținător de drepturi de livrare, care livrează sfeclă de zahăr unui fabricant de zahăr printr‑un intermediar titular al drepturilor de livrare, nu poate beneficia în mod direct de acordarea unei plăți separate pentru zahăr, spre deosebire, pe de o parte, de un agricultor titular de drepturi de livrare ce efectuează el însuși o livrare și, pe de altă parte, de un agricultor ce nu este titular de drepturi de livrare care livrează sfeclă de zahăr fabricantului de zahăr prin intermediul unui grup de producători titular al unor asemenea drepturi, al cărui membru este.
37. Rezultă că o reglementare națională precum cea în cauză în acțiunea principală tratează în mod diferit situații comparabile.
38. Prin urmare, trebuie să se verifice dacă acest tratament diferit este justificat în mod obiectiv.
39. Guvernul maghiar a arătat în observațiile sale scrise că intermediarul este în general mai în măsură să îndeplinească sarcinile administrative corespunzătoare plății separate pentru zahăr. Soluția reținută de dreptul național ar fi în general mai favorabilă producătorului. Aceasta ar favoriza o gestionare eficientă a dosarelor, administrația netrebuind să se pronunțe decât cu privire la cererile intermediarilor, iar nu și cu privire la cererile tuturor producătorilor ce acționează prin intermediar.
40. În cursul procedurii orale, guvernul maghiar a precizat că, în opinia sa, pentru a îndeplini condițiile prevăzute la articolul 143ba din Regulamentul 1782/2003, intermediarul trebuie să fie el însuși eligibil pentru a fi inclus în schema de plată unică pe suprafață.
41. Totuși, trebuie arătat că, potrivit interpretării instanței de trimitere, apartenența unui agricultor la un grup de producători titular al drepturilor de livrare nu se opune acordării directe către agricultorul menționat a unei plăți separate pentru zahăr, cu toate că persoana interesată nu este ea însăși titulară de drepturi de livrare.
42. Rezultă astfel că agricultorii membri ai unui grup de producători pot prezenta ei înșiși o cerere de plată separată pentru zahăr fără a li se opune considerații întemeiate pe împrejurarea că un tratament colectiv al cererilor ar fi mai eficient. Or, astfel de considerații pot fi
aplicate atât acestei categorii de agricultori, cât și celei a agricultorilor care recurg la serviciile unui intermediar și care nu sunt titulari de drepturi de livrare.
43. În definitiv, chiar presupunând că li s‑ar putea opune agricultorilor care recurg la serviciile unui intermediar sau membrilor unui grup ce nu livrează ei înșiși fabricanților de zahăr, aceste considerații nu ar constitui în toate împrejurările o justificare obiectivă pentru tratamentul diferit aplicat acestor două tipuri de agricultori în comparație cu un agricultor ce livrează el însuși fabricantului de zahăr.
44. Acestea nu ar putea fi invocate îndeosebi în cazul în care condițiile prevăzute pentru acordarea plății separate la cererea intermediarului ar avea în cele din urmă efectul de a‑i priva pe agricultorii interesați de beneficiul acestei plăți, spre exemplu, atunci când:
– agricultorilor confruntați cu neformularea cererilor de către intermediar nu li s‑ar permite să prezinte direct, în locul acestuia, o cerere de plată separată;
– prezentarea, prin intermediar, a unei cereri de plată separată în numele agricultorilor ar fi subordonată condiției ca acesta să fie el însuși eligibil pentru a fi inclus în schema de plată unică pe suprafață, în timp ce articolul 143ba din Regulamentul nr. 1782/2003 nu impune îndeplinirea acestei condiții decât în persoana agricultorului care solicită plata separată, iar nu și în persoana intermediarului ce îl reprezintă.
45. În consecință, trebuie concluzionat că o diferență de tratament precum cea în cauză în acțiunea principală nu este justificată în mod obiectiv.
46. Prin urmare, trebuie să se răspundă la întrebarea adresată că articolul 143ba alineatul (1) din Regulamentul nr. 1782/2003 trebuie interpretat în sensul că acesta se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în acțiunea principală, care exclude de la beneficiul plății separate pentru zahăr un agricultor nedeținător de drepturi de livrare care livrează sfeclă de zahăr unui fabricant de zahăr printr‑un intermediar titular al unor asemenea drepturi, în condițiile în care această reglementare acordă plata separată unui agricultor titular de drepturi de livrare care livrează sfeclă de zahăr direct unui fabricant de zahăr, precum și unui agricultor nedeținător de drepturi de livrare, membru al unui grup de producători, care livrează sfeclă de zahăr unui fabricant de zahăr prin intermediul acelui grup, titularul drepturilor de livrare.
47. În orice caz, este de competența instanței naționale să aprecieze dacă este posibil să dea reglementării naționale o interpretare conformă cu dreptul comunitar aplicabil.
Cu privire la cheltuielile de judecată
48. Întrucât, în privința părților din acțiunea principală, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.
Dizpozitiv
Pentru aceste motive, Curtea (Camera a patra) declară:
Articolul 143ba alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 319/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în acțiunea principală, care exclude de la beneficiul plății separate pentru zahăr un agricultor nedeținător de drepturi de livrare care livrează sfeclă de zahăr unui fabricant de zahăr printr‑un intermediar titular al unor asemenea drepturi, în condițiile în care această reglementare acordă plata separată unui agricultor titular de drepturi de livrare care livrează sfeclă de zahăr direct unui fabricant de zahăr, precum și unui agricultor nedeținător de drepturi de livrare, membru al unui grup de producători, care livrează sfeclă de zahăr unui fabricant de zahăr prin intermediul acelui grup, titularul drepturilor de livrare.