62016CC0314
CONCLUZIILE AVOCATULUI GENERAL
YVES BOT
prezentate la 7 septembrie 2017 (
1
)
Cauza C‑314/16
Comisia Europeană
împotriva
Republicii Cehe
„Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru – Directiva 2006/126/CE – Transporturi – Permis de conducere – Extinderea definițiilor categoriilor C1 și C, precum și limitarea definiției categoriei D1”
1.
Prin cererea introductivă, Comisia Europeană solicită Curții să constate că:
–
prin faptul că nu și‑a îndeplinit obligația de a reuni în definiția categoriilor C1 și C doar alte autovehicule decât cele din categoriile D1 sau D, Republica Cehă nu și‑a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (1) și al articolului 4 alineatul (4) literele (d) și (f) din Directiva 2006/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2006 privind permisele de conducere (
2
) și
–
prin faptul că a restrâns definiția categoriei D1 la automobilele proiectate și construite pentru transportul a peste opt pasageri, Republica Cehă nu și‑a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (1) și al articolului 4 alineatul (4) litera (h) din această directivă.
2.
În prezentele concluzii, vom arăta motivele pentru care considerăm că această acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor este întemeiată.
I. Cadrul juridic
A.
Dreptul Uniunii
3.
Potrivit considerentelor (1), (2) și (12) ale Directivei 2006/126:
„(1)
Directiva 91/439/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind permisele de conducere[ (
3
)] a fost modificată în mod substanțial de mai multe ori. Odată cu noile modificări aduse respectivei directive este oportun, în scopul clarificării, ca dispozițiile respective să fie reformate.
(2)
Normele privind permisele de conducere sunt elemente esențiale ale politicii comune în domeniul transporturilor, contribuie la îmbunătățirea siguranței rutiere și facilitează libera circulație a persoanelor care își stabilesc reședința într‑un stat membru, altul decât statul care a eliberat permisul. Ținând seama de importanța mijloacelor de transport individuale, posesia unui permis de conducere recunoscut în mod corespunzător de un stat membru gazdă favorizează libera circulație și libertatea de stabilire a persoanelor. În ciuda progreselor înregistrate în privința armonizării normelor referitoare la permisele de conducere, între statele membre au continuat să existe diferențe semnificative cu privire la normele privind […] subcategoriile de vehicule care necesită o armonizare mai profundă, pentru a contribui la punerea în aplicare a politicilor comunitare.
[…]
(12)
Definițiile categoriilor ar trebui să reflecte într‑o mai mare măsură caracteristicile tehnice ale vehiculelor respective și aptitudinile necesare pentru conducerea unui vehicul.”
4.
Această directivă prevede la articolul 1 alineatul (1), intitulat „Model de permis”:
„(1)   În conformitate cu dispozițiile prezentei directive, statele membre introduc un permis de conducere național, bazat pe modelul comunitar din anexa I. Semnul distinctiv al statului membru care eliberează permisul figurează pe emblema de la pagina 1 a modelului comunitar de permis de conducere.”
5.
Articolul 4 din directiva menționată, alineatele (1) și (4), intitulat „Categorii, definiții și vârste minime”, prevede:
„(1)   Permisul de conducere prevăzut la articolul 1 autorizează conducerea autovehiculelor din categoriile definite în continuare. Acesta poate fi eliberat începând de la vârsta minimă indicată pentru fiecare categorie. Prin «autovehicul» se înțelege orice vehicul prevăzut cu un motor de propulsie care circulă pe un drum prin mijloace proprii, cu excepția vehiculelor care se deplasează pe șine.
[…]
(4)   Autovehicule:
–
«autovehicul» înseamnă orice vehicul cu motor, utilizat în mod obișnuit pentru transportul persoanelor sau mărfurilor pe drum sau pentru tractarea, pe drum, a vehiculelor utilizate pentru transportul persoanelor sau mărfurilor. Acest termen include troleibuzele, adică vehiculele conectate la o linie electrică și care nu circulă pe șine. Nu include tractoarele agricole sau forestiere;
[…]
(d)
Categoria C1:
autovehicule, altele decât cele din categoria D1 sau D, a căror masă maximă autorizată depășește 3500 kg, fără să depășească 7500 kg, și care sunt proiectate și construite pentru transportul a maximum opt pasageri în afară de conducătorul auto; la autovehiculele din această categorie se poate atașa o remorcă cu o masă maximă autorizată de 750 kg.
[…]
(f)
Categoria C:
autovehicule, altele decât cele din categoria D1 sau D, a căror masă maximă autorizată depășește 3500 kg și care sunt proiectate și construite pentru transportul a maximum opt pasageri în afară de conducătorul auto; la autovehiculele din această categorie se poate atașa o remorcă cu o masă maximă autorizată care nu depășește 750 kg.
[…]
(h)
Categoria D1:
autovehicule proiectate și construite pentru transportul a maximum 16 pasageri în afară de conducătorul auto și care au o lungime maximă ce nu depășește 8 m; la autovehiculele din această categorie se poate atașa o remorcă având o masă maximă autorizată care nu depășește 750 kg.
[…]
(j)
Categoria D
autovehicule concepute și construite pentru transportul a peste opt pasageri în afară de conducătorul auto; la autovehiculele care pot fi conduse cu un permis din categoria D se poate atașa o remorcă având o masă maximă autorizată care nu depășește 750 kg,
[…]”
6.
Potrivit articolului 7 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/126, intitulat „Eliberarea, valabilitatea și reînnoirea”:
„(1)   Permisele de conducere se eliberează numai solicitanților care:
(a)
au promovat un test de verificare a aptitudinilor și comportamentului și un test teoretic și îndeplinesc normele medicale, în conformitate cu dispozițiile anexelor II și III.”
7.
Articolul 16 din această directivă, intitulat „Transpunerea”, prevede:
„(1)   Statele membre adoptă și publică, până la 19 ianuarie 2011, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma articolului 1 alineatul (1), articolului 3, articolului 4 alineatele (1), (2), (3) și (4) literele (b)-(k) […]. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele acestor dispoziții.
(2)   Statele membre aplică aceste dispoziții de la 19 ianuarie 2013.
[…]”
B.
Dreptul ceh
8.
Articolul 80a alineatul 1 literele g), h) și i) din Zákon č. 361/2000 Sb. o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (Legea nr. 361/2000 Rec., privind circulația pe căile de comunicare terestre și de modificare a anumitor legi), astfel cum a fost modificată ultima dată (
4
), prevede:
„1)   În categoria
[…]
g)
C1 sunt încadrate autovehiculele, cu excepția tractoarelor, a căror masă maximă autorizată depășește 3500 kg, fără să depășească 7500 kg, care sunt destinate transportului a maximum opt persoane în afară de conducătorul auto și cărora li se poate atașa o remorcă a cărei masă maximă autorizată nu depășește 750 kg;
h)
C sunt încadrate autovehiculele, cu excepția tractoarelor și a vehiculelor prevăzute la litera g), a căror masă maximă autorizată depășește 3500 kg, care sunt destinate transportului a maximum opt persoane în afară de conducătorul auto și cărora li se poate atașa o remorcă a cărei masă maximă autorizată nu depășește 750 kg;
i)
D1 sunt încadrate autovehiculele a căror lungime nu depășește 8 m, care sunt destinate transportului unui număr de 8 până la maximum 16 persoane în afară de conducătorul auto și cărora li se poate atașa o remorcă a cărei masă maximă autorizată nu depășește 750 kg.”
II. Procedura precontencioasă
9.
Prin scrisoarea din 11 iulie 2014, Comisia a adresat Republicii Cehe o scrisoare de punere în întârziere, în care atrăgea atenția acestui stat membru asupra faptului că unele dispoziții ale legislației sale interne și în special cele privind definiția categoriilor C1, C și D1 a permiselor de conducere nu erau conforme cu Directiva 2006/126.
10.
După ce a examinat argumentele invocate de Republica Cehă, care figurează în răspunsul din 8 octombrie 2014, Comisia a emis, prin scrisoarea din 27 februarie 2015, un aviz motivat. De asemenea, aceasta a invitat Republica Cehă să ia măsurile necesare pentru a se conforma acestui aviz în termen de două luni de la primire. Acest termen a fost prelungit până la 27 mai 2015, la cererea Republicii Cehe.
11.
Prin scrisoarea din 22 mai 2015, Republica Cehă a răspuns la avizul motivat indicând, cu privire la definiția categoriilor de vehicule C, C1 și D1, că, „pentru a înlătura orice risc de echivoc și a asigura un mai mare nivel al securității juridice, Republica Cehă acceptă să aducă modificări parțiale dispozițiilor juridice în vigoare, care ar trebui să răspundă cerințelor Comisiei”.
12.
În lipsa unei comunicări cu privire la eventuala adoptare a modificărilor avute astfel în vedere și considerând că, în orice caz, neîndeplinirea obligațiilor reproșată continua la data expirării termenului stabilit în avizul motivat, Comisia a sesizat Curtea cu prezenta cerere introductivă.
III. Argumentele părților
A.
Comisia
13.
În susținerea acțiunii formulate, Comisia invocă două motive.
14.
Prin intermediul primului motiv, aceasta arată că, la articolul 4 alineatul (4) din Directiva 2006/126, definițiile categoriilor de vehicule C1 și C sunt deosebite în mod expres de categoriile D1 și D și că dreptul ceh nu ar fi reluat această condiție astfel formulată: „autovehicule, altele decât cele din categoria D1 sau D”. Această omisiune ar avea drept consecință faptul că, în statul membru respectiv, titularul unui permis de categoria C1 sau C ar fi autorizat să conducă un vehicul construit pentru transportul a maximum opt pasageri, independent de faptul că a fost proiectat pentru transportul de călători sau de mărfuri, în condițiile în care această directivă impune un permis de conducere din categoria D1 sau D în cazul în care vehiculul este proiectat și construit pentru transportul de pasageri.
15.
Comisia ilustrează consecințele unei asemenea omisiuni, luând exemplul unui minibus care asigură un confort ridicat sau al unor autovehicule speciale blindate proiectate pentru transportul de pasageri. Date fiind caracteristicile lor tehnice (nu mai mult de opt pasageri, masă care depășește 3500 kg și lungimea mai mică sau egală cu opt metri), acestea ar putea fi conduse de titularul unui permis din categoria C1, în condițiile în care ar trebui impus un permis din categoria D1 în cazul transportului de persoane.
16.
Prin intermediul celui de al doilea motiv, Comisia afirmă că, în timp ce articolul 4 alineatul (4) litera (h) din Directiva 2006/126 definește categoria D1 în sensul că cuprinde autovehiculele „proiectate și construite pentru transportul a maximum 16 pasageri în afară de conducătorul auto”, dreptul ceh, impunând un număr minim de opt persoane, ar fi introdus o condiție suplimentară, contrar articolului 4 alineatul (4) litera (h) din această directivă.
17.
În susținerea acestor două motive, Comisia arată că, în mod tradițional, categoria C reunește autovehicule destinate transportului de mărfuri, în timp ce categoria D reunește autovehicule destinate transportului de pasageri. Acest lucru nu ar împiedica totuși ca autovehiculele din categoria C să poată transporta și pasageri. În această situație, ar fi vorba mai ales despre echipa transportată în vederea manipulării încărcăturii vehiculului.
18.
Întrucât anumite caracteristici tehnice ale categoriilor C și C1 sunt identice cu cele ale categoriilor D1 și D, Comisia subliniază necesitatea de a rezerva acestora din urmă vehiculele proiectate pentru transportul de persoane.
19.
Comisia se prevalează de istoricul legislativ al reglementării Uniunii privind permisele de conducere. Aceasta arată că:
–
Prima directivă 80/1263/CEE (
5
) privind introducerea unui permis de conducere comunitar ar fi stabilit la articolul 3 alineatul (1) o distincție între categoriile C și D după cum autovehiculele erau utilizate pentru transportul de mărfuri (categoria C) sau de pasageri (categoria D), această din urmă categorie fiind, în plus, delimitată de numărul autorizat de pasageri, care trebuia să fie mai mare sau egal cu opt.
–
Directiva 91/439/CEE (
6
) privind permisele de conducere ar fi introdus ulterior, la articolul 3 alineatele (1) și (2), împărțirea în subcategoriile C și C1, pe de o parte, precum și D și D1, pe de altă parte. Diferențierea autovehiculelor în funcție de finalitatea lor (transportul de pasageri sau de mărfuri) nu ar mai fi fost „atât de clară” (
7
) întrucât definiția categoriilor C și C1 nu mai menționa transportul de mărfuri. Cu toate acestea, categoriile C și D erau definite în cuprinsul acesteia ca excluzându‑se reciproc. Și subcategoriile cu cifra 1 desemnau, în principiu, vehiculele de mai mici dimensiuni.
20.
Comisia mai menționează faptul că definiția categoriilor ar fi fost modificată în mod nesemnificativ în Directiva 2006/126. Legiuitorul Uniunii ar fi adăugat în directiva menționată numărul maxim autorizat de pasageri care pot fi transportați în autovehiculele din categoriile C și C1, acest număr corespunzând echipei care poate fi transportată în principal pentru manipularea încărcăturii. Expresia „transportul de mărfuri” nu ar figura textual în dispozițiile care definesc categoriile C. Cu toate acestea, ar reieși din anexa II, intitulată „Cerințe minime pentru examenele de conducere”, că vehiculele din categoriile C sunt destinate în principal transportului de mărfuri și vehiculele din categoriile D transportului de pasageri. În plus, Directiva 2006/126 ar fi eliminat limita minimă de opt pasageri pentru autovehiculele din categoria D1. Astfel, această categorie ar fi definită doar prin numărul maxim de pasageri, care nu poate fi mai mare de șaisprezece, și prin lungimea maximă a vehiculului, stabilită la opt metri.
B.
Republica Cehă
21.
Republica Cehă consideră că cererea introductivă formulată de Comisie nu este întemeiată și solicită Curții respingerea acesteia. Ea susține că metoda pe care a ales‑o conduce la o transpunere adecvată și comprehensibilă a dispozițiilor în discuție, garantând obiectivul urmărit de Directiva 2006/126.
22.
Această parte consideră, pe de o parte, că, în conformitate cu dreptul Uniunii, nu era obligată să efectueze o transpunere literală a dispozițiilor acestei directive și că putea alege să clarifice criteriile obiective care permit să se distingă diferitele categorii de autovehicule, cu condiția ca această alegere să determine rezultatul așteptat.
23.
Aceasta consideră, pe de altă parte, că legiuitorul Uniunii a definit categoriile de vehicule la articolul 4 alineatul (4) din directiva menționată, prin caracteristici tehnice care se suprapun, fără a face trimitere la transportul de mărfuri și de persoane, lăsând în același timp statelor membre obligația de a distinge aceste categorii, astfel cum ar indica formularea „autovehicule, altele decât cele din categoria D1 sau D”. Prin urmare, Republica Cehă ar fi procedat la o delimitare, la nivel național, a categoriilor de vehicule Cl, C, și D1, precisă, comprehensibilă și care să nu genereze în practică niciun fel de litigii, îndeplinind obiectivul, stabilit de dreptul Uniunii, de a distinge categoriile de vehicule în funcție de obiectul transportului (
8
). Aceasta își justifică astfel alegerea de a fi diferențiat categoria D1 prin numărul de pasageri care pot fi transportați (prag mai mare de opt).
24.
Republica Cehă subliniază astfel că varietatea criteriilor distinctive, precum cel al masei vehiculului (categoriile C și C1), lungimea vehiculului (categoria D1), sau chiar numărul maxim sau minim de persoane transportate (C, C1, D, D1), conduce la suprapuneri care dau naștere la neînțelegeri sau confuzii din moment ce un singur vehicul se poate încadra în mai multe categorii.
25.
Aceasta precizează de asemenea că, în lipsa unei diferențieri, categoria de autovehicule Dl (autovehicule cu o lungime maximă de opt metri care pot transporta maximum șaisprezece pasageri) ar absorbi de facto categoriile Cl și C. S‑ar putea deduce de asemenea că conducerea unui camion de mai puțin de opt metri ar ține de permisul de conducere din categoria D1 și, numai pentru că ar depăși opt metri, ar ține de permisul de conducere din categoria C1.
26.
În memoriul în duplică, Republica Cehă arată că justificarea oferită de Comisie potrivit căreia vehiculele din categoriile C sunt „destinate în principal transportului de mărfuri” și vehiculele din categoriile D sunt „destinate în principal transportului de pasageri” (
9
) ar fi în mod fundamental incertă și de aplicare practică contestabilă. Potrivit Republicii Cehe, termenul „în principal” ar asigura posibilitatea de a se îndepărta de la normă, cu atât mai mult cu cât clasificarea strictă a vehiculelor în funcție de unul dintre aceste criterii nu ar fi întotdeauna posibilă și, în plus, de‑a lungul timpului, ar putea exista modificări ale modului de utilizare principal al vehiculelor.
27.
Republica Cehă nu este de acord nici cu afirmația Comisiei potrivit căreia transpunerea în dreptul ceh ar conduce la o limitare inacceptabilă a definiției categoriei de vehicule D1. Comisia ar arăta în mod greșit că minibusul care asigură un confort ridicat sau autovehiculele speciale blindate, care pot primi maximum opt pasageri în afară de conducătorul auto, s‑ar încadra în categoria de vehicule D1, potrivit Directivei 2006/126.
28.
Conform Republicii Cehe, categoria de vehicule D1 reprezintă un subansamblu al categoriei de vehicule D, astfel cum reiese din denumirea sa și din istoricul legislativ al definiției categoriilor de vehicule la nivelul Uniunii Europene. Ar fi vorba despre o versiune „simplificată” a categoriei D și, prin urmare, a unei părți determinate din vehiculele din c ategoria D pentru care, având în vedere caracteristicile lor, deținerea unei versiuni simplificate a permisului de conducere din categoria D ar fi suficientă. Întrucât pragul referitor la numărul de persoane care pot fi transportate figurează în definiția categoriei D (
10
), acesta trebuie reluat în categoria D1. Sub acest prag, vehiculele s‑ar putea încadra doar în categoria C sau eventual C1.
IV. Analiza noastră
29.
Discuția privește conținutul dispozițiilor Directivei 2006/126 care definește două categorii principale de vehicule (C, D) și subcategoriile acestora (C1, D1), precum și în esență finalitatea acestora care nu figurează în mod expres la articolul 4 alineatul (4) literele (d), (f), (h) și (j) din acest text, respectiv efectuarea unei distincții între vehiculele pentru transportul de persoanele și cele de altă natură.
30.
La fel ca și Comisia, ne pare necesar să arătăm care sunt sensul și întinderea excluderii din categoriile D și D1, reținută ca prim criteriu distinctiv al categoriilor C și C1, repoziționând‑o pe aceasta în contextul său (
11
) și reamintind obiectivele urmărite de reglementarea din care face parte (
12
).
31.
Dispozițiile Directivei 2006/126 reprezintă rezultatul reformării Directivei 91/439, justificată de modificările acesteia din urmă efectuate în mai multe rânduri.
32.
Această directivă a abrogat Directiva 80/1263, care organizase instituirea unui permis de conducere comunitar pentru a asigura recunoașterea reciprocă de către statele membre a permiselor de conducere naționale, precum și schimbarea permiselor titularilor care își transferă reședința normală sau locul de muncă dintr‑un stat membru în altul.
33.
În această directivă, legiuitorul european a definit diferite categorii de vehicule netractate, desemnate prin literele de la A la D și diferențiate între ele în funcție de diferite criterii.
34.
Astfel, la articolul 3 alineatul (1) din directiva menționată erau clasificate în ordine crescătoare vehiculele cu două sau cu trei roți (categoria A), apoi autovehiculele, altele decât cele din această categorie cu o limită de greutate (3500 kg) și cu un număr limitat de locuri (maximum opt în afară de locul conducătorului auto), care fac parte din categoria B.
35.
Celelalte vehicule erau diferențiate în raport cu această categorie pe baza următoarelor caracteristici:
–
C: utilizate pentru „transportul de mărfuri și, așadar, [a căror greutate] maximă autorizată depășește 3500 kg”,
–
D: utilizate pentru „transportul de persoane și care au peste opt locuri, în afară de cel al conducătorului auto”.
36.
Modelul de permis de conducere care figurează în anexa I la Directiva 80/1263 conținea termenii acestor dispoziții.
37.
Anexa II la această directivă, intitulată „Cerințe minime pentru examenele de conducere”, nu prevedea condiții speciale pentru examenul teoretic, care să permită diferențierea permiselor în funcție de categoria de vehicule C sau D.
38.
Începând cu 1 iulie 1996, data punerii în aplicare a Directivei 91/439, legiuitorul a ales să distingă categoriile C și D în mod diferit, cu un obiectiv precis.
39.
Astfel, după cum rezultă din al treilea, din al patrulea și din al cincilea considerent, această directivă constituie o a doua etapă, după cea traversată în 1980, care constă în armonizarea categoriilor și a subcategoriilor de vehicule, precum și a condițiilor minime de eliberare a permisului de conducere și în reamintirea caracterului imperativ al dispozițiilor comune (
13
). În aceste condiții au fost instituite subcategoriile C1 și D1 la articolul 3 alineatul (2) din directiva menționată.
40.
Distincția dintre categoria C sau D de vehicule, justificată de transportul de mărfuri și de pasageri în Directiva 80/1263, nu mai figurează în aceiași termeni în textul Directivei 91/439. Categoria D este rezervată „autovehiculelor utilizate pentru transportul de persoane” și categoria C, la fel ca și subcategoria C1, este definită generic: „alte autovehicule decât cele din categoria D”.
41.
Cu toate acestea, respectiva distincție se materializează, pentru prima dată, în modelul de permis de conducere, care figurează în anexa I la această directivă. Se vede, în dreptul literei C, pictograma a două camioane sau vehicule grele. C1 este înscris în dreptul celui de mai mici dimensiuni. În dreptul literei D figurează pictograma a două autobuze, iar pentru D1 autobuzul are o lungime mai mică.
42.
În anexa II la directiva menționată sunt enunțate condițiile necesare pentru conducerea vehiculelor cu cerințe specifice pentru fiecare categorie de vehicule, printre care vehiculele C și D, cu o listă specială rezervată categoriei D:
„5.5. Categoria D
Conducătorii vehiculelor din categoriile menționate trebuie să demonstreze cunoașterea:
5.5.1.
normelor referitoare la persoanele transportate;
5.5.2.
modului de comportare în caz de accident;
5.5.3.
aceștia mai trebuie să fie în stare să ia măsuri speciale de siguranță a vehiculului.”
43.
Intenția de a menține categoria specifică de vehicul „utilizat [exclusiv] pentru transportul de persoane” (sau, cu alte cuvinte, „categoria D”) reiese în mod clar din alegerea termenilor noilor dispoziții rezultate din Directiva 91/439.
44.
Astfel, categoria C este definită implicit în prezent în raport cu categoria D, iar nu cu categoria B (
14
), ca urmare a masei vehiculelor avute în vedere. S‑a ținut seama și de necesitatea de a nu limita doar la transportul de mărfuri vehiculele din categoria C. Transportul de persoane, pentru care vehiculele sunt proiectate exclusiv, continuă să justifice existența unei categorii specifice (D).
45.
Aceleași criterii sunt respinse pentru definirea categoriilor C1 și D1, care corespund unor vehicule care au aceeași funcție, însă de dimensiuni mai mici (situații în care masa sau numărul de pasageri este limitat). Masa vehiculului constituie elementul de diferențiere între categoriile (
15
) C și C1, în timp ce în cazul categoriilor D și D1 este vorba despre numărul de pasageri, peste opt (
16
) sau, respectiv, mai mult de opt și fără a depăși șaisprezece.
46.
Directiva 2006/126 a îmbunătățit definiția acestor categorii diferite (
17
), fără a modifica totuși distincția principală a categoriei D, rezervată transportului de persoane.
47.
Astfel, excluderea categoriei D în definiția categoriilor C și C1 este menținută și completată prin adăugarea categoriei D1. Modelul de permis de conducere conține aceleași pictograme precum cele descrise la punctul 41 din prezentele concluzii (
18
). Mai mult, specificațiile care figurează în anexa II la aceasta (
19
), la care se referă și guvernul ceh în memoriul în apărare (
20
), sunt concordante.
48.
Obiectivul urmărit este precizat în considerentul (12) al directivei menționate, potrivit căruia „[d]efinițiile categoriilor ar trebui să reflecte într‑o mai mare măsură caracteristicile tehnice ale vehiculelor respective și aptitudinile necesare pentru conducerea unui vehicul”.
49.
Astfel, în ceea ce privește cerințele minime pentru examenele de conducere și testul teoretic, dispozițiile specifice ale Directivei 2006/126 cu privire la categoriile C și D, precum și subcategoriile acestora ilustrează din nou diferența întemeiată pe obiectul principal al transportului:
„4.1.9.
Factorii de siguranță legați de încărcarea vehiculului: controlul încărcăturii (stivuire și fixare), dificultăți legate de diferite tipuri de încărcătură (de exemplu, lichide, încărcătură suspendată, …), încărcarea și descărcarea mărfurilor și utilizarea echipamentelor de încărcare (doar categoriile C, CE, C1, C1E);
4.1.10.
Responsabilitatea conducătorului auto privind transportul călătorilor, confortul și siguranța călătorilor, transportul copiilor, verificări necesare înainte de plecare; toate tipurile de autobuze ar trebui să facă parte din proba teoretică (autobuze și autocare pentru transport public, autobuze cu dimensiuni speciale, …) (doar categoriile D, DE, D1, D1E).
[…]
4.2. Verificarea obligatorie a cunoștințelor generale privind următoarele dispoziții suplimentare referitoare la categoriile C, CE, D și DE:
[…]
4.2.8.
Responsabilitatea conducătorului auto în privința primirii, transportului și livrării mărfurilor în conformitate cu condițiile convenite (doar categoriile C, CE).”
50.
Aceeași situație se regăsește și în ceea ce privește testul de verificare a aptitudinilor și a comportamentului:
„5.2.
Vehiculele utilizate în cadrul probelor de verificare a aptitudinilor și comportamentului respectă criteriile minime menționate mai jos. Statele membre pot să prevadă dispoziții pentru criterii mai riguroase sau pot adăuga alte criterii.
[…]
Categoria C:
Un vehicul din categoria C cu masa maximă autorizată de cel puțin 12000 kg, cu lungimea de cel puțin 8 m, cu lățimea de cel puțin 2,40 m și care poate să atingă o viteză de cel puțin 80 km/h; prevăzut cu sistem de prevenire a blocării roților în timpul frânării (ABS), echipat cu o cutie de viteze cu cel puțin opt trepte de mers înainte și aparatură de înregistrare în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 3821/85[ (
21
)]; compartimentul de marfă din remorcă constă într‑un corp închis care este cel puțin tot atât de lat și de înalt ca și cabina; vehiculul trebuie prezentat cu o masă totală minimă reală de 10000 kg.
[…]
Categoria C1:
Un vehicul din subcategoria C1 cu masa maximă autorizată de cel puțin 4000 kg, cu o lungime de cel puțin 5 m și care poate să atingă o viteză de cel puțin 80 km/h; prevăzut cu sistem de prevenire a blocării roților în timpul frânării (ABS), echipat cu aparatură de înregistrare în conformitate cu Regulamentul […] nr. 3821/85; compartimentul de marfă din remorcă constă într‑un corp închis care este cel puțin tot atât de lat și înalt ca și cabina.
[…]
Categoria D:
Un vehicul din categoria D cu lungimea de cel puțin 10 m, cu lățimea de cel puțin 2,40 m și care poate atinge o viteză de cel puțin 80 km/h; prevăzut cu sistem de prevenire a blocării roților în timpul frânării (ABS), echipat cu aparatură de înregistrare în conformitate cu Regulamentul […] nr. 3821/85.
[…]
Categoria D1:
Un vehicul din subcategoria D1 cu masa maximă autorizată de cel puțin 4000 kg, cu lungimea de cel puțin 5 m și care poate să atingă o viteză de cel puțin 80 km/h; prevăzut cu sistem de prevenire a blocării roților în timpul frânării (ABS), echipat cu aparatură de înregistrare în conformitate cu Regulamentul […] nr. 3821/85.”
51.
Mai mult, potrivit aceleiași logici, în ceea ce privește aptitudinile și comportamentul care trebuie verificat în ceea ce privește categoriile C și D și subcategoriile acestora, se precizează:
„8.1.6.
Controlarea elementelor de siguranță legate de încărcarea vehiculului: caroseria, învelișul, ușile pentru marfă, mecanismul de încărcare (în cazul în care este disponibil), încuierea cabinei, modul de încărcare, fixarea încărcăturii (doar pentru categoriile C, CE, C1, C1E).
[…]
8.1.8.
Capacitatea de a lua măsuri speciale privind siguranța vehiculului: verificarea caroseriei, a ușilor de serviciu, a ieșirilor de urgență, a echipamentului de prim ajutor, a stingătoarelor de incendiu și a altor echipamente de siguranță (doar pentru categoriile D, DE, D1, D1E).
[…]
8.2. Manevre speciale care urmează să fie testate în ceea ce privește siguranța rutieră: […]
8.2.3.
Parcarea în siguranță pentru încărcare/descărcare sau la o rampă/platformă de încărcare sau la o instalație similară (doar pentru categoriile C, CE, C1, C1E).
8.2.4.
Parcarea pentru a permite călătorilor accesul în autobuz sau coborârea din autobuz în siguranță (doar pentru categoriile D, DE, D1, D1E).”
52.
Nu avem niciun fel de îndoieli, în urma lecturii dispozițiilor Directivei 2006/126, luate în ansamblu, că definițiile categoriilor de vehicule se întemeiază pe distincția transportului de persoane, nemodificat din 1980. Este vorba despre un criteriu clar și precis, care justifică excluderea D1 sau D în definiția categoriilor C și C1. Chiar dacă alegerea unei formulări prescurtate poate fi discutată (
22
), considerăm că aceasta nu lasă loc echivocului.
53.
În consecință, opțiunea legiuitorului Uniunii de a preciza numărul maxim de persoane care pot fi transportate în camioane (categoriile C sau C1), ca ultim criteriu pentru aceste vehicule, nu este de natură să creeze confuzii.
54.
Această opțiune nu este de natură nici să atenueze importanța adăugării termenilor „altele decât cele din categoria D1 sau D” la începutul articolului 4 alineatul (4) literele (d) sau (f) din această directivă potrivit aceluiași procedeu precum cel reținut la articolul 3 din Directiva 91/439. Astfel, importanța acesteia se deduce din cerința potrivit căreia conducătorul unui vehicul din această categorie justifică cunoștințele cu privire la transportul de pasageri, confortul și siguranța acestora.
55.
Acesta este motivul pentru care, dată fiind necesitatea imperativă de a garanta siguranța rutieră a persoanelor (
23
), în mod uniform în cadrul Uniunii, susținem, astfel cum a afirmat în mod întemeiat Comisia în susținerea cererii sale introductive, că se impune reluarea textuală a dispozițiilor clare și precise ale directivei menționate (
24
). În plus, transpunerea literală permite, în acest caz particular, îndeplinirea unui alt obiectiv primordial, urmărit de la Prima directivă 80/1263, respectiv acela de a facilita buna circulație și libertatea de stabilire a persoanelor, procedând la armonizarea normelor cu privire la permisele de conducere.
56.
Rezultă că nu se poate admite ca alegerea unor criterii diferite să conducă la un rezultat contrar celui avut în vedere de Directiva 2006/126, și anume ca transportul exclusiv de persoane să poată fi asigurat de conducătorii auto, autorizați să conducă vehicule din categoria C sau C1, cărora li s‑ar solicita să justifice în principal cunoștințele în ceea ce privește primirea, transportul și livrarea mărfurilor, încărcarea și fixarea încărcăturii, precum și descărcarea.
57.
Or, exemplul dat de Comisie ilustrează perfect consecințele alegerii efectuate de legiuitorul ceh prin stabilirea unui prag la peste opt persoane pentru categoria D1 (
25
): un minibus cu o lungime mai mică de opt metri care servește la transportul a mai puțin de opt persoane face parte din categoria C sau C1, în timp ce cerințele necesare sunt cele referitoare la transportul de persoane.
58.
Argumentația guvernului ceh, care nu ia în considerare particularitatea vehiculului, în măsura în care nu servește pentru transportul de mărfuri, nu este, așadar, convingătoare. Menționarea ansamblului caracteristicilor tehnice ale vehiculelor, reținute în Directiva 2006/126, este de asemenea inutilă din moment ce acestea corespund utilizării pentru care aceste vehicule sunt destinate. Astfel, categoria C, rezervată în mod tradițional vehiculelor grele, este definită în subsidiar prin masa vehiculului, numărul de pasageri fiind echivalent cu cel al categoriei B. Categoria D este definită doar printr‑un prag al pasagerilor, iar subcategoria D1 se distinge prin numărul maxim de persoane transportate și prin lungimea vehiculului construit în acest scop.
59.
Toate aceste considerații ne determină să apreciem că, prin faptul că nu a exclus vehiculele D și D1 din categoriile C și C1 și prin faptul că a adăugat la categoria D1 un prag de opt pasageri, Republica Cehă nu și‑a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (1) și al articolului 4 alineatul (4) literele (d), (f) și (h) din Directiva 2006/126.
V. Cheltuieli de judecată
60.
În temeiul articolului 138 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Curții de Justiție, partea care cade în pretenții este obligată, la cerere, la plata cheltuielilor de judecată. Întrucât Comisia a solicitat obligarea Republicii Cehe la plata cheltuielilor de judecată, iar Republica Cehă a căzut în pretenții, se impune obligarea acesteia din urmă la plata cheltuielilor de judecată.
VI. Concluzie
61.
Având în vedere considerațiile care precedă, propunem Curții să se pronunțe după cum urmează:
„1)
Prin faptul că nu și‑a îndeplinit obligația de a reuni în definiția categoriilor C1 și C doar alte autovehicule decât cele din categoriile D1 sau D, Republica Cehă nu și‑a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (1) și al articolului 4 alineatul (4) literele (d) și (f) din Directiva 2006/126/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2006 privind permisele de conducere.
2)
Prin faptul că a restrâns definiția categoriei D1 la autovehiculele proiectate și construite pentru transportul a peste opt pasageri, Republica Cehă nu și‑a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 4 alineatul (1) și al articolului 4 alineatul (4) litera (h) din această directivă.
3)
Obligă Republica Cehă la plata cheltuielilor de judecată.”
ANEXĂ: Tabel recapitulativ cu privire la conținutul principalelor directive referitoare la permisele de conducere
Directiva 80/1263
Articolul 3 alineatul (1)
Directiva 91/439
Articolul 3 alineatele (1) și (2)
Directiva 2006/126
Articolul 4 alineatul (4) literele (d), (f), (h) și (j)
C
Autovehicule „utilizate pentru transportul de mărfuri”
> 3 500 kg
„alte autovehicule decât cele din categoria D”
> 3 500 kg
„autovehicule, altele decât cele din categoria D1 sau D”
> 3 500 kg
„proiectate și construite pentru transportul a maximum opt pasageriîn afară de conducătorul auto”
C1
Fără obiect
„alte autovehicule decât cele din categoria D”
> 3 500 kg și ≤ 7 500 kg
„autovehicule, altele decât cele din categoria D1 sau D”
> 3 500 kg și ≤ 7 500 kg
„proiectate și construite pentru transportul a maximum opt pasageriîn afară de conducătorul auto”
D
Autovehicule „utilizate pentru transportul de persoane”
care au mai mult de opt locuri în afară de locul conducătorului auto
Autovehicule „utilizate pentru transportul de persoane”
care au mai mult de opt locuri, în afară de cel al conducătorului auto
Autovehicule „concepute și construite pentru transportul a peste opt pasageri în afară de conducătorul auto”
D1
Fără obiect
Autovehicule „utilizate pentru transportul de persoane”
> opt și ≤ șaisprezece locuri în afară de locul conducătorului auto
Autovehicule „proiectate și construite pentru transportul a maximum 16 pasageriîn afară de conducătorul auto”
Lungime de maximum: 8 m
(
1
)	Limba originală: franceza.
(
2
)	JO 2006, L 403, p. 18, Ediție specială, 7/vol. 17, p. 216.
(
3
)	JO 1991, L 237, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 2, p. 62.
(
4
)	Este vorba despre una dintre măsurile naționale de punere în aplicare notificate Comisiei ca asigurând transpunerea Directivei 2006/126, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/113/CE a Comisiei din 25 august 2009 (JO 2009, L 223, p. 31) și prin Directiva 2011/94/UE a Comisiei din 28 noiembrie 2011 (JO 2011, L 314, p. 31).
(
5
)	Prima directivă a Consiliului din 4 decembrie 1980 privind introducerea unui permis de conducere comunitar (JO 1980, L 375, p. 1).
(
6
)	Directiva Consiliului din 29 iulie 1991 privind permisele de conducere (JO 1991, L 237, p. 1, Ediție specială, 07/vol. 2, p. 62).
(
7
)	A se vedea punctul 5 din memoriul în replică.
(
8
)	A se vedea punctele 19 și 20 din memoriul în apărare.
(
9
)	A se vedea punctul 7 din acest memoriu în duplică.
(
10
)	„[P]entru transportul a peste opt pasageri în afară de conducătorul auto” la articolul 4 alineatul (4) litera (j) din Directiva 2006/126.
(
11
)	A se vedea tabelul recapitulativ din anexa la prezentele concluzii.
(
12
)	În conformitate cu metoda de analiză avută în vedere de către Curte, a se vedea Hotărârea din 26 octombrie 2006, Comisia/Spania (C‑36/05, EU:C:2006:672, punctele 24 și 25).
(
13
)
(
14
)	Fac parte din această categorie vehiculele a căror masă maximă nu depășește 3500 kg.
(
15
)	Care constituie cel de al doilea criteriu pentru aceste categorii, precum în Directiva 80/1263.
(
16
)	Acest prag de mai mult de opt persoane trebuie pus de asemenea în legătură cu plafonul care figurează în categoria B.
(
17
)	A se vedea considerentul (2) al acestei directive.
(
18
)	Model reînnoit prin Directiva 2011/94.
(
19
)	Extrase, citate la punctele 49-51 din prezentele concluzii, sublinierea noastră.
(
20
)	A se vedea punctele 15-17 din acest memoriu în apărare.
(
21
)	Regulamentul Consiliului din 20 decembrie 1985 privind aparatura de înregistrare în transportul rutier (JO 1985, L 370, p. 8, Ediție specială, 07/vol. 1, p. 234).
(
22
)	Pentru înlăturarea oricărei îndoieli, nu ar trebui să se prefere pe viitor formularea „altele decât cele care sunt utilizate exclusiv pentru transportul de persoane”?
(
23
)	A se vedea punctul 51 din Hotărârea din 22 mai 2014, Glatzel (C‑356/12, EU:C:2014:350), și jurisprudența citată: „În această privință, potrivit jurisprudenței constante a Curții, îmbunătățirea siguranței rutiere constituie un obiectiv de interes general al Uniunii (a se vedea în acest sens în special Hotărârea din 5 octombrie 1994, Hotărârea van Schaik, C‑55/93, EU:C:1994:363, punctul 19, Hotărârea din 21 martie 2002, Cura Anlagen, C‑451/99, EU:C:2002:195, punctul 59, Hotărârea din 15 martie 2007, Comisia/Finlanda, C‑54/05, EU:C:2007:168, punctul 40, Hotărârea din 10 februarie 2009, Comisia/Italia, C‑110/05, EU:C:2009:66, punctul 60, Hotărârea din 22 octombrie 2009, Comisia/Portugalia, C‑438/08, EU:C:2009:651, punctul 48, Hotărârea din 11 martie 2010, Attanasio Group, C‑384/08, EU:C:2010:133, punctul 50, Hotărârea din 19 mai 2011, Grasser, C‑184/10, EU:C:2011:324, punctul 26, precum și Hotărârea din 13 octombrie 2011, Apelt, C‑224/10, EU:C:2011:655, punctul 47)”. A se vedea de asemenea, cu privire la finalitatea Directivei 2006/126, reamintită foarte recent, Hotărârea din 26 aprilie 2017, Popescu (C‑632/15, EU:C:2017:303, punctul 40).
(
24
)	Situație care trebuie să fie deosebită de ipotezele în care Curtea a enunțat că „[pentru] transpunerea în dreptul național a unei directive […] poate fi suficient, în funcție de conținutul său, un context juridic general, cu condiția ca acesta să asigure efectiv deplina aplicare a directivei într‑un mod suficient de clar și de precis pentru ca, în cazul în care directiva vizează crearea de drepturi pentru particulari, beneficiarii să fie în măsură să își cunoască drepturile în totalitate și să le invoce, dacă este cazul, în fața instanțelor naționale”. A se vedea Hotărârea din 9 aprilie 1987, Comisia/Italia (363/85, EU:C:1987:196, punctul 7 și jurisprudența citată).
(
25
)	În condițiile în care fusese eliminat prin Directiva 2006/126 pentru a fi înlocuit cu lungimea vehiculului.