62021CJ0607_RES
Cauza C‑607/21
XXX
împotriva
État belge
[cerere de decizie preliminară formulată de Conseil d’État (Belgia)]
Hotărârea Curții (Camera întâi) din 10 aprilie 2025
„Trimitere preliminară – Cetățenia Uniunii – Directiva 2004/38/CE – Dreptul de liberă circulație și de ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora – Articolul 3 – Destinatari – Articolul 2 punctul 2 litera (d) – Membru de familie – Ascendent direct al partenerului unui cetățean al Uniunii aflat în întreținerea acestui cetățean al Uniunii și/sau a acestui partener – Aprecierea condiției de a se afla «în întreținere» – Data pertinentă pentru determinarea dependenței materiale – Articolul 10 – Condiții pentru eliberarea unui permis de ședere – Caracterul declarativ al unui permis de ședere – Depunerea în statul membru gazdă a unei cereri de permis de ședere după mai mulți ani de la plecarea din țara de origine – Incidența unei situații de ședere ilegală în temeiul reglementării naționale asupra aprecierii condiției de a se afla «în întreținere»”
Cetățenia Uniunii – Dreptul de liberă circulație și de liberă ședere pe teritoriul statelor membre – Directiva 2004/38 – Destinatari – Resortisant al unei țări terțe, ascendent direct al partenerului unui cetățean al Uniunii, aflat în întreținerea acestui cetățean al Uniunii și/sau a acestui partener – Resortisant în cauză care se alătură acestui partener și acestui cetățean, ambii cetățeni ai Uniunii, în statul membru gazdă – Stat membru în cauză care este cel al cetățeniei cetățeanului căruia i s‑a alăturat, iar nu cel al cetățeniei partenerului acestuia- Includere
[Directiva 2004/38 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 2 pct. 2, art. 3 alin. (1) și art. 7 alin. (1) lit. (a), (b) și (c) și alin. (2)]
(a se vedea punctele 28-34)
Cetățenia Uniunii – Dreptul de liberă circulație și de liberă ședere pe teritoriul statelor membre – Directiva 2004/38 – Destinatari – Resortisant al unei țări terțe, ascendent direct al partenerului unui cetățean al Uniunii, aflat în întreținerea acestui cetățean al Uniunii și/sau a acestui partener – Condiția relației de dependență – Apreciere având în vedere situația acestui ascendent în țara sa de origine la data plecării sale pe baza unor documente eliberate anterior acestei date – Trecerea mai multor ani între data sosirii în statul membru gazdă și data depunerii unei cereri de permis de ședere – Apreciere având în vedere situația acestui ascendent în statul membru gazdă la data depunerii acestei cereri de permis de ședere
[Directiva 2004/38 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 2 pct. 2 lit. (d), art. 7 alin. (2) și art. 10]
(a se vedea punctele 35-59 și dispozitiv 1)
Cetățenia Uniunii – Dreptul de liberă circulație și de liberă ședere pe teritoriul statelor membre – Directiva 2004/38 – Drept de ședere derivat din drepturile de care beneficiază un cetățean al Uniunii – Destinatari – Resortisant al unei țări terțe, ascendent direct al partenerului unui cetățean al Uniunii, aflat în întreținerea acestui cetățean al Uniunii și/sau a acestui partener – Îndeplinirea condiției relației de dependență demonstrată atât la data sosirii sale în statul membru gazdă, cât și la data cererii sale de permis de ședere depusă după mai mulți ani de la sosirea sa – Includere – Condiții – Ședere ilegală a ascendentului în cauză în statul membru gazdă la data cererii sale – Lipsa incidenței
[Directiva 2004/38 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 2 pct. 2 lit. (d), art. 7 alin. (2) și art. 10]
(a se vedea punctele 61-66 și dispozitiv 2)
Rezumat
Sesizată cu titlu preliminar în cadrul unui litigiu privind o cerere de permis de ședere formulată de un ascendent direct al partenerului unui cetățean al Uniunii Europene, Curtea aduce precizări cu privire la aprecierea condiției referitoare la relația de dependență dintre acest ascendent direct și acest cetățean sau partenerul său, în scopul obținerii unui drept de ședere derivat în temeiul Directivei 2004/38 (
1
).
XXX, cetățean marocan, este mama unui resortisant belgian care locuiește în Belgia împreună cu partenera sa, doamna N. E. K., care are cetățenia neerlandeză și care a făcut o declarație de coabitare cu fiul lui XXX în anul 2005 în Belgia.
Intrată în luna iulie 2011 pe teritoriul belgian, XXX a depus în luna septembrie 2011 la autoritățile belgiene o cerere de permis de ședere în calitate de ascendentă directă aflată în întreținerea fiului său.
Întrucât această cerere a fost respinsă ca urmare a unei modificări a dreptului belgian privind reîntregirea familiei, XXX a depus, în anul 2015, o a doua cerere de permis de ședere, de această dată în calitate de membră a familiei doamnei N. E. K.
Această nouă cerere a fost respinsă pentru motivul, în primul rând, că XXX nu a furnizat dovada că membrii de familie cărora li s‑a alăturat dispuneau de resurse suficiente pentru a o lua în întreținere și, în al doilea rând, că documentele care dovedeau relația sa de dependență erau prea vechi. Această respingere, precum și ordinul de a părăsi teritoriul belgian care o însoțea au fost confirmate de Conseil du contentieux des étrangers (Consiliul Contenciosului privind Străinii, Belgia).
O a treia cerere de permis de ședere depusă de XXX în 2017 ca membră a familiei partenerei fiului său a fost de asemenea respinsă, autoritățile belgiene considerând că documentele care dovedeau dependența lui XXX, care datau din anii 2010 și 2011, erau prea vechi.
Printr‑o hotărâre din august 2019, Conseil du contentieux des étrangers (Consiliul Contenciosului privind Străinii), considerând că documentele prezentate de XXX urmăreau să dovedească existența unei situații de dependență financiară în anii 2010 și 2011, dar nu permiteau să se dovedească o asemenea situație la data cererii sale de permis de ședere, în anul 2017, a confirmat această respingere.
Sesizată cu o acțiune împotriva acestei hotărâri, instanța de trimitere a decis să solicite Curții să se pronunțe cu privire la momentul pertinent pentru a aprecia condiția referitoare la relația de dependență și cu privire la eventuala incidență asupra acestei aprecieri pe care ar putea să o aibă șederea ilegală a solicitantului pe teritoriul statului membru gazdă.
Aprecierea Curții
Cu titlu prealabil, Curtea precizează că ascendenții direcți care se află în întreținerea partenerului unui cetățean al Uniunii care locuiește într‑un stat membru a cărui cetățenie nu o are trebuie să fie considerați, în scopul aplicării drepturilor garantate de Directiva 2004/38, ca fiind membrii familiei unui cetățean al Uniunii, cu condiția ca parteneriatul înregistrat să îndeplinească criteriile prevăzute la articolul 2 punctul 2 litera (b) din aceeași directivă. În speță, întrucât instanța de trimitere pare să considere că declarația de coabitare efectuată în anul 2005 echivalează cu încheierea unui astfel de parteneriat, Directiva 2004/38 este aplicabilă. Astfel, cu condiția ca XXX să poată demonstra că se află în întreținerea gospodăriei căreia i s‑a alăturat, în sensul articolului 2 punctul 2 litera (d) din această directivă, ea se poate prevala de beneficiul drepturilor garantate de directiva menționată și în special de un drept de ședere pentru o perioadă mai mare de trei luni în temeiul articolului 7 alineatul (2) din aceeași directivă.
Pe fond, în primul rând, Curtea arată că, în aplicarea Directivei 2004/38 (
2
), pentru a stabili dacă ascendentul direct al partenerului unui cetățean al Uniunii se află în întreținerea acestui cetățean al Uniunii și/sau a acestui partener, autoritatea națională competentă trebuie să țină seama atât de situația respectivului ascendent în țara sa de origine la data la care a părăsit‑o și s‑a alăturat cetățeanului Uniunii menționat în statul membru gazdă, dacă este cazul pe baza unor documente eliberate înainte de această dată, cât și de situația ascendentului respectiv în statul membru menționat la data depunerii unei cereri de permis de ședere, în cazul în care au trecut mai mulți ani între aceste două date.
Pentru a ajunge la această concluzie, Curtea examinează, mai întâi, data la care trebuie apreciată condiția referitoare la relația de dependență prevăzută la articolul 2 punctul 2 litera (d) din Directiva 2004/38. În această privință, în ceea ce privește o situație în care mai mulți ani separă plecarea resortisantului unei țări terțe din țara sa de origine și de cererea sa de permis de ședere, autoritatea națională competentă trebuie, în cadrul procedurii administrative prevăzute la articolul 10 din Directiva 2004/38, să furnizeze un permis de ședere solicitantului, resortisant al unei țări terțe, după ce a verificat că acesta îndeplinește condițiile pentru a beneficia de un drept de ședere pentru o perioadă mai mare de trei luni (
3
), în special că intră sub incidența noțiunii de „membru de familie”, în sensul directivei menționate. Or, într‑o asemenea situație, dacă autoritatea națională competentă nu ar verifica, cu ocazia examinării cererii de permis de ședere, faptul că ascendentul direct al partenerului unui cetățean al Uniunii, care i s‑a alăturat fizic în statul membru gazdă cu câțiva ani înainte de introducerea cererii respective, se află, la momentul introducerii acesteia, în întreținerea respectivului cetățean al Uniunii și/sau a acestui partener (
4
), ar exista un risc ca ascendentului menționat să i se acorde un permis de ședere, deși nu îndeplinește condițiile prevăzute (
5
) pentru a beneficia de un drept de ședere pentru o perioadă mai mare de trei luni și, astfel, de un asemenea permis de ședere. În consecință, la momentul introducerii cererii de permis de ședere, resortisantul unei țări terțe trebuie să demonstreze că dispune de calitatea de „ascendent direct care se află în întreținere”, în sensul articolului 2 punctul 2 litera (d) din Directiva 2004/38.
În continuare, Curtea precizează că, într‑o asemenea situație de decalaj de mai mulți ani între sosirea ascendentului direct al partenerului cetățeanului Uniunii în statul membru gazdă și depunerea cererii sale de permis de ședere, acest ascendent trebuie să facă de asemenea dovada că se află în întreținerea respectivului cetățean și/sau a acestui partener la data sosirii sale pe teritoriul statului membru în cauză. Astfel, dacă controlul condiției aferente legăturii de dependență ar fi limitat la cel al situației ascendentului direct în statul membru gazdă la data introducerii cererii de permis de ședere, acestui ascendent i s‑ar putea elibera un astfel de permis chiar dacă, la data la care s‑a alăturat fizic cetățeanului Uniunii, acesta nu îndeplinea condițiile necesare pentru a beneficia de un drept de ședere pentru o perioadă mai mare de trei luni, ceea ce, pe de altă parte, ar fi contrar obiectivelor urmărite de Directiva 2004/38. În special, un asemenea control limitat, pe de o parte, ar risca să extindă numărul beneficiarilor potențiali ai drepturilor conferite de această directivă, încălcând astfel voința exprimată de legiuitorul Uniunii, și, pe de altă parte, ar implica riscul unei eludări a cerințelor prevăzute de directiva menționată.
Curtea adaugă că aceste riscuri nu există însă atunci când ascendentul direct în cauză a intrat pe teritoriul statului membru gazdă și a avut reședința în acest stat într‑o primă etapă în temeiul unui drept de ședere, autonom sau derivat, care poate fi acordat în dreptul Uniunii în temeiul unei alte dispoziții decât articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2004/38 sau chiar în temeiul dreptului național. Prin urmare, într‑o asemenea situație, este suficient ca acest ascendent să facă dovada că se află în întreținerea cetățeanului Uniunii și/sau a partenerului acestuia în statul membru respectiv la data depunerii cererii sale de permis de ședere.
În sfârșit, în ceea ce privește mijlocul de probă admis pentru a permite persoanei interesate să demonstreze că dispune de calitatea de „ascendent direct aflat în întreținere” (
6
), articolul 10 alineatul (2) litera (d) din Directiva 2004/38 se limitează să precizeze că, pentru eliberarea permisului de ședere, statele membre trebuie să solicite documente justificative care să ateste că sunt îndeplinite condițiile prevăzute la acest articol 2 punctul 2 litera (d), inclusiv, așadar, cea privind relația de dependență. În lipsa unei precizări cu privire la acest mijloc de probă, trebuie să se considere că o astfel de probă poate fi făcută prin orice mijloc adecvat. În această privință, documentele eliberate în trecut și care atestă existența unei situații de dependență în țara de origine a acestui ascendent direct la data la care s‑a alăturat fizic acestui cetățean al Uniunii și acestui partener nu pot fi considerate prea vechi.
În al doilea rând, Curtea statuează că, în temeiul Directivei 2004/38 (
7
), un ascendent direct al partenerului unui cetățean al Uniunii care poate demonstra că, atât la data cererii sale de permis de ședere, depusă după mai mulți ani de la sosirea sa în statul membru gazdă, cât și la data acestei sosiri, se află în întreținerea acestui cetățean al Uniunii și/sau a acestui partener beneficiază de un drept de ședere derivat din drepturile de care beneficiază un cetățean al Uniunii, pentru o perioadă mai mare de trei luni, constatat prin eliberarea unui permis de ședere, dacă cetățeanul Uniunii menționat îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 7 din această directivă. Acest drept de ședere nu poate fi refuzat pentru motivul că, în temeiul reglementării naționale, ascendentul respectiv locuiește, la data cererii menționate, în mod ilegal pe teritoriul statului membru respectiv.
Cu privire la acest aspect, Curtea arată în special că Directiva 2004/38, deși condiționează aplicabilitatea sa, pentru ascendenții direcți, de relația de dependență, prevăzută în esență la articolul 2 punctul 2 litera (d) din aceasta, nu condiționează calitatea de „membru de familie”, în sensul aceleiași dispoziții, de o „ședere legală” în statul membru gazdă.
(
1
)	Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO 2004, L 158, p. 77, Ediție specială, 05/vol. 7, p. 56, și rectificări în JO 2004, L 229, p. 35, în JO 2005, L 197, p. 34, precum și în JO 2007, L 204, p. 28). Mai precis, această condiție referitoare la relația de dependență este prevăzută la articolul 2 punctul 2 litera (d) din Directiva 2004/38.
(
2
)	Curtea se întemeiază pe articolul 2 punctul 2 litera (d) din Directiva 2004/38 coroborat cu articolul 7 alineatul (2) și cu articolul 10 din această directivă.
(
3
)	În temeiul articolului 7 alineatul (2) din Directiva 2004/38.
(
4
)	În sensul articolului 2 punctul 2 litera (d) din Directiva 2004/38.
(
5
)	Articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2004/38.
(
6
)	În sensul articolului 2 punctul 2 litera (d) din Directiva 2004/38.
(
7
)	Curtea se întemeiază pe articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2004/38 coroborat cu articolul 2 punctul 2 litera (d) și cu articolul 10 din această directivă.