62022TJ0142_RES
Věc T‑142/22
(zveřejnění formou výňatků)
Landesbank Baden-Württemberg
v.
Jednotný výbor pro řešení krizí
Rozsudek Tribunálu (osmého rozšířeného senátu) ze dne 17. července 2024
„Hospodářská a měnová unie – Bankovní unie – Jednotný mechanismus pro řešení krizí úvěrových institucí a některých investičních podniků (SRM) – Jednotný fond pro řešení krizí (SRF) – Rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (SRB) o výpočtu příspěvků předem na rok 2017 – Povinnost uvést odůvodnění – Účinná soudní ochrana – Rovné zacházení – Zásada proporcionality – Prostor pro uvážení Jednotného výboru pro řešení krizí – Námitka protiprávnosti – Prostor pro uvážení Komise – Časové omezení účinků rozsudku“
Orgány Evropské unie – Výkon pravomocí – Pravomoc svěřená Komisi k přijímání aktů v přenesené pravomoci – Rozsah – Komplexní posouzení a hodnocení – Široký prostor pro uvážení – Určení metody výpočtu příspěvků předem do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRF) – Stanovení kritérií pro úpravu uvedených příspěvků – Soudní přezkum – Meze
(Článek 290 SFEU; nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 806/2014, bod 41 odůvodnění; směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59, body 105 až 107 odůvodnění a čl. 103 odst. 7)
(viz body 34, 36, 41)
Právo Evropské unie – Zásady – Právní jistota – Unijní právní úprava – Požadavek na jasnost a předvídatelnost – Ustanovení týkající se příspěvků předem do mechanismů financování k řešení krizí – Přiznání prostoru pro uvážení Jednotnému výboru pro řešení krizí (SRB) ohledně metody výpočtu příspěvků předem – Podmínky – Dostatečně jasně vymezená definice rozsahu a způsobů výkonu tohoto prostoru pro uvážení
(Článek 296 druhý pododstavec SFEU; nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 806/2014; nařízení Komise 2015/63, články 4 až 7, článek 9 a příloha I; směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59)
(viz body 78–81, 84)
Akty orgánů – Odůvodnění – Povinnost – Rozsah – Rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (SRB), kterým se stanoví příspěvky předem do Jednotného fondu pro řešení krizí – Neexistence nezbytnosti uvést v tomto rozhodnutí všechny skutečnosti umožňující ověřit správnost výpočtu příspěvků – Poměření povinnosti uvést odůvodnění s obecnou zásadou ochrany obchodního tajemství dotyčných institucí – Legalita ustanovení upravujících metodu výpočtu příspěvků předem do Jednotného fondu pro řešení krizí – Zásada dodržování obchodního tajemství – Povinnost Jednotného výboru pro řešení krizí zveřejnit a předat dotyčným institucím v souhrnné a anonymizované podobě informace týkající se institucí pro účely výpočtu příspěvku předem
(Článek 296 druhý pododstavec SFEU; nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 806/2014; nařízení Komise 2015/63, články 4 až 7, článek 9 a příloha I; směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59)
(viz body 210–221, 278, 280)
Akty orgánů – Odůvodnění – Povinnost – Rozsah – Rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (SRB), kterým se stanoví příspěvky předem do Jednotného fondu pro řešení krizí – Neexistence nezbytnosti uvést v tomto rozhodnutí všechny skutečnosti umožňující ověřit správnost výpočtu příspěvků – Poměření povinnosti uvést odůvodnění s obecnou zásadou ochrany obchodního tajemství dotyčných institucí – Údaje starší pěti let, které obsahují zásadní informace o obchodním postavení ostatních úvěrových institucí – Zachování obchodního tajemství těchto údajů – Podmínky – Aktuálnost uvedených informací o obchodním postavení dotyčných institucí
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 806/2014; směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59)
(viz body 242–250)
Akty orgánů – Odůvodnění – Povinnost – Rozsah – Poskytnutí vysvětlení ohledně důvodů aktu jeho autorem v průběhu řízení před unijním soudem – Podmínky – Neexistence rozporů a povinnost soudržnosti vysvětlení s uvedenými důvody
(Článek 296 druhý pododstavec SFEU)
(viz bod 281)
Akty orgánů – Odůvodnění – Povinnost – Rozsah – Rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (SRB), kterým se stanoví příspěvky předem do Jednotného fondu pro řešení krizí – Povinnost Jednotného výboru pro řešení krizí sdělit dotyčným institucím metodu výpočtu těchto příspěvků a metodu stanovení roční cílové úrovně
(Článek 296 druhý pododstavec SFEU; nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 806/2014; nařízení Komise 2015/63, články 4 až 7, článek 9 a příloha I; směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59)
(viz body 283, 284)
Akty orgánů – Odůvodnění – Povinnost – Rozsah – Rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (SRB), kterým se stanoví příspěvky předem do Jednotného fondu pro řešení krizí – Odůvodnění spočívající pouze na jiných právních aktech, jako jsou mezitímní rozhodnutí, která upřesňují a doplňují určitá hlediska stanovení uvedených příspěvků – Nezveřejnění a nesdělení těchto jiných aktů institucím – Protiprávnost
(Článek 296 druhý pododstavec SFEU)
(viz body 388, 389)
Právo Evropské unie – Zásady – Právo na obhajobu – Právo na účinnou soudní ochranu – Rozsah – Rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (SRB), kterým se stanoví příspěvky předem do Jednotného fondu pro řešení krizí – Zásada kontradiktornosti – Výjimky – Obecná zásada ochrany obchodního tajemství – Rovnováha – Přípustnost
(Listina základních práv Evropské unie, článek 47; nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 806/2014; nařízení Komise 2015/63, články 4 až 7, článek 9 a příloha I; směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59)
(viz body 401–406, 410–414)
Shrnutí
Tribunál, jemuž byla předložena žaloba na neplatnost, které vyhověl, zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (dále jen „Jednotný výbor“ nebo „SRB“) o stanovení příspěvků předem na rok 2017 do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRF), co se týče Landesbank Baden-Württemberg, protože Jednotný výbor porušil povinnost uvést odůvodnění, pokud jde o určení roční cílové úrovně.
Tribunál ve svém rozsudku podal upřesnění ohledně nastolení rovnováhy mezi povinností Jednotného výboru uvést odůvodnění a jeho povinností zachovávat obchodní tajemství dotyčných institucí, pokud jde o údaje, jež byly v okamžiku přijetí rozhodnutí, kterým se stanoví příspěvky předem, starší pěti let.
Žalobkyně je veřejnoprávní úvěrovou institucí se sídlem v Německu. Je součástí institucionálního systému ochrany (dále jen „SPI“) Sparkassen-Finanzgruppe (finanční skupina spořitelen, Německo).
Dne 15. prosince 2021 přijal Jednotný výbor rozhodnutí (
1
), v němž stanovil (
2
) příspěvky předem na rok 2017 do Jednotného fondu pro řešení krizí, co se týče žalobkyně (dále jen „napadené rozhodnutí“). Tímto rozhodnutím Jednotný výbor odstranil formální vady zjištěné v rozsudku ze dne 15. července 2021, Komise v. Landesbank Baden-Württemberg a SRB (
3
), které vedly ke zrušení rozhodnutí (
4
) o výpočtu příspěvků předem na rok 2017 do Jednotného fondu pro řešení krizí v rozsahu, v němž se týkalo žalobkyně.
Závěry Tribunálu
Zaprvé Tribunál připomněl, že samotná zásada metody výpočtu příspěvků předem (
5
) předpokládá, že Jednotný výbor použije údaje, na které se vztahuje obchodní tajemství a nemohou být převzaty do odůvodnění rozhodnutí o stanovení příspěvků předem.
V tomto ohledu konstatoval, že napadené rozhodnutí uvádí důvody, proč se na údaje o institucích, které byly zohledněny pro výpočet příspěvku předem na rok 2017, vztahuje obchodní tajemství. Konkrétně v napadeném rozhodnutí Jednotný výbor uvedl, že obchodní tajemství institucí je považováno za důvěrné informace. V rámci výpočtu příspěvků předem jsou informace poskytnuté institucemi prostřednictvím formulářů pro vykazování údajů, z nichž Jednotný výbor vychází při výpočtu jejich příspěvku předem, považovány za obchodní tajemství.
Jednotný výbor navíc v tomto rozhodnutí uvedl, že má zakázáno zveřejnit údaje každé instituce, které tvoří základ pro výpočty v uvedeném rozhodnutí, avšak je oprávněn zveřejnit agregované a společné údaje, jelikož jsou tyto údaje uvedeny v souhrnné podobě. Instituce tak měly podle uvedeného rozhodnutí k dispozici zcela transparentní výpočet jejich základního ročního příspěvku a multiplikátoru pro úpravu příspěvků v jednotlivých etapách výpočtu tohoto příspěvku a mohly získat také společné údaje použité Jednotným výborem bez rozdílu u všech institucí, u nichž došlo k úpravě podle jejich rizikového profilu, v etapách výpočtu týkajících se „diskretizace ukazatelů“, „uvedení přiřazeného znaménka“ a „výpočtu ročních příspěvků“.
Zadruhé Tribunál odmítl argument vycházející z nedostatečnosti těchto vysvětlení, jelikož k datu přijetí napadeného rozhodnutí byly údaje ostatních institucí staré šest let, a proto se na ně již nevztahovalo obchodní tajemství, třebaže Jednotný výbor navzdory tomu neuvedl důvody, proč nebyly tyto údaje zpřístupněny.
Tribunál připomněl, že informace, které mohly být v určité době obchodním tajemstvím a jejich stáří je pět a více let, jsou totiž v důsledku uplynutí času v zásadě považovány za historické, a z tohoto důvodu pozbyly své tajné povahy, ledaže výjimečně účastník, který tuto povahu uplatňuje, prokáže, že navzdory svému stáří tyto informace stále představují zásadní znaky jeho obchodního postavení nebo postavení třetích osob.
V tomto ohledu Tribunál nicméně poukázal na to, že i když byly uvedené individuální údaje institucí, na kterých bylo založeno napadené rozhodnutí, starší pěti let, relativní postavení instituce ve vztahu k postavení jejích konkurentů může v hospodářské realitě bankovního odvětví zůstat stejné nebo podobné po delší dobu přesahující pět let. Některé prvky, jako je obchodní model nebo činnosti takové instituce, totiž zůstávají v krátkodobém a střednědobém horizontu stabilní, takže instituce s kdysi vysokým rizikovým profilem může s ohledem na údaje, které jsou starší pěti let, mít takový profil i na konci počátečního období. Navzdory svému stáří tak tyto informace stále představují hlavní znaky obchodního postavení úvěrových institucí. Za těchto podmínek, pokud by takové podstatné údaje byly zpřístupněny prostřednictvím odůvodnění napadeného rozhodnutí, hospodářské subjekty působící v bankovním sektoru by z nich mohly vycházet, aby z nich odvodily současné obchodní postavení instituce.
Tribunál navíc odmítl argument žalobkyně, že Jednotný výbor musí ke splnění povinnosti uvést odůvodnění poskytnout žalobkyni v anonymizované formě seznam všech údajů od institucí, které se nacházejí v témže intervalu jako ona. Uložit Jednotnému výboru takový požadavek by totiž šlo nad rámec požadavků stanovených judikaturou týkající se odůvodnění rozhodnutí Jednotného výboru, kterými se stanoví příspěvky předem, a kromě toho i seznam obsahující anonymizované údaje pro určitý interval mohl umožnit hospodářským subjektům působícím v bankovním sektoru, které jsou obezřetnými subjekty, dozvědět se obchodní tajemství některých institucí. Takové riziko existuje zejména u velkých institucí a těch, které mají sídlo v členských státech, v nichž existuje pouze omezený počet institucí, které mají povinnost platit příspěvek předem. Není totiž vyloučeno, že v těchto případech bude obezřetný subjekt schopen dovodit totožnost těchto institucí, přestože byly anonymizovány.
Tribunál měl tedy za to, že v odůvodnění napadeného rozhodnutí nebyl Jednotný výbor povinen zpřístupnit individuální údaje ostatních institucí umožňující ověřit výpočet jejího příspěvku předem, neboť ačkoli jejich stáří činí šest let, představují stále hlavní znaky obchodního postavení těchto institucí.
(
1
) – Rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (SRB) SRB/ES/2021/82 ze dne 15. prosince 2021 o výpočtu příspěvků předem na rok 2017 do Jednotného fondu pro řešení krizí, co se týče Landesbank Baden-Württemberg.
(
2
) – Podle čl. 70 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. 2014, L 225, s. 1).
(
3
) – Rozsudek ze dne 15. července 2021, Komise v. Landesbank Baden-Württemberg a SRB (C‑584/20 P a C‑621/20 P, EU:C:2021:601).
(
4
) – Rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (SRB) SRB/ES/2017/05 ze dne 11. dubna 2017 o výpočtu příspěvků předem na rok 2017 do Jednotného fondu pro řešení krizí.
(
5
) – Jak vyplývá z nařízení z nařízení č. 806/2014 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 093/2010 a (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. 2014, L 173, s. 190).