62008CC0229
YVES BOT
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2009. szeptember 3. (
1
)
C-229/08. sz. ügy
Colin Wolf
kontra
Stadt Frankfurt am Main
„2000/78/EK irányelv — A 4. cikk (1) bekezdése — Az életkor alapján történő hátrányos megkülönböztetés tilalma — A tűzoltói köztisztviselői munkakörbe történő felvételhez 30 éves legfelső korhatárt előíró nemzeti rendelkezés — Kitűzött cél — A »valódi és meghatározó foglalkozási követelmény« fogalma”
1.
A Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Németország) a jelen előzetes döntéshozatali eljárásban elsősorban arra keresi a választ, hogy a foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, 2000. november 27-i 2000/78/EK tanácsi irányelv (
2
) 6. cikkének (1) bekezdése értelmében igazolt-e az a nemzeti rendelkezés, amely 30 éves korban állapítja meg a középszintű tűzoltás-technikai szolgálati pályára történő felvételhez szükséges felső korhatárt.
2.
A kérelmet C. Wolf és a Stadt Frankfurt am Main (Frankfurt am Main város) közötti, a középszintű tűzoltás-technikai szolgálatra az előbbi által benyújtott jelentkezésnek az utóbbi által a 30 éves korhatár túllépése miatti figyelmen kívül hagyása tárgyában folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő.
3.
A jelen indítványban ki fogom fejteni, hogy miért vélem azt, hogy az említett korhatárt előíró német szabályozás a 2000/78 irányelv 4. cikkének (1) bekezdése és 6. cikkének (1) bekezdése értelmében igazolható.
I – Jogi háttér
A – A 2000/78 irányelv
4.
A 2000/78 irányelv 1. cikke szerint az irányelv célja a valláson, meggyőződésen, fogyatékosságon, életkoron vagy szexuális irányultságon alapuló, foglalkoztatás és munkavégzés során alkalmazott hátrányos megkülönböztetés elleni küzdelem általános kereteinek a meghatározása az egyenlő bánásmód elvének a tagállamokban történő megvalósítására tekintettel.
5.
Az említett irányelv (18) preambulumbekezdése szerint az irányelv „nem kívánja meg különösen a fegyveres erőktől, a rendőrségtől, a büntetés-végrehajtási vagy vészhelyzet-elhárító szolgálatoktól, hogy olyan személyeket vegyenek föl vagy foglalkoztassanak, akiknek nincsenek meg a szükséges képességeik, hogy a tőlük elvárt feladatokat elvégezzék e szolgálatok jogszabályban meghatározott működőképességének megőrzése céljából”.
6.
Az említett irányelv 2. cikke kimondja:
„(1)   Ezen irányelv alkalmazásában az »egyenlő bánásmód elve« azt jelenti, hogy az 1. cikkben említett okok alapján nem szabad semmiféle közvetlen vagy közvetett hátrányos megkülönböztetést tenni.
(2)   Az (1) bekezdés alkalmazásában:
a)
közvetlen hátrányos megkülönböztetés akkor áll fenn, ha egy személy egy másikhoz képest kedvezőtlenebb elbánásban részesül, részesült vagy fog részesülni egy hasonló helyzetben az 1. cikkben hivatkozott okok bármelyike alapján;
[…]”
7.
A 2000/78 irányelv 3. cikke (1) bekezdésének a) pontja kimondja:
„A Közösségre átruházott hatáskörök korlátain belül ezt az irányelvet minden személyre alkalmazni kell, mind a köz-, mind a magánszféra vonatkozásában, beleértve a köztestületeket [helyesen: közjogi szervezeteket] is a következőkre tekintettel:
a)
a munkavállaláshoz, önálló vállalkozáshoz, a foglalkozáshoz való hozzájutás feltételei, beleértve a kiválasztási és toborzási feltételeket, bármely tevékenységi ágban és a szakmai hierarchia minden szintjén, beleértve az előmenetelt is.”
8.
Ezen irányelv 4. cikkének (1) bekezdése a következőkről rendelkezik:
„A 2. cikk (1) és (2) bekezdése ellenére a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy az 1. cikkben említett okokkal kapcsolatos jellemző alapján történő megkülönböztetés nem jelent hátrányos megkülönböztetést, ha az érintett foglalkozási tevékenység jellege vagy végrehajtásának feltételrendszere miatt, az ilyen jellemző valódi és meghatározó foglalkozási követelményt kíván meg, feltéve hogy a cél jogszerű, és a követelmény arányos.”
9.
Az említett irányelv 6. cikkének (1) bekezdése kimondja:
„A 2. cikk (2) bekezdése ellenére a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy az életkoron alapuló eltérő bánásmód nem jelent hátrányos megkülönböztetést, ha – a nemzeti jog keretein belül – egy törvényes cél által objektíven és ésszerűen igazolt, beleértve a foglalkoztatáspolitikát, a munkaerő-piaci és a szakképzési célkitűzéseket [helyesen: különösen a jogszerű foglalkoztatáspolitikai, munkaerő-piaci és szakképzési célkitűzések által], és ha a cél elérésének eszközei megfelelők és szükségesek.
Az ilyen eltérő bánásmód magában foglalhatja, többek között:
a)
a foglalkoztatáshoz és a szakképzéshez történő hozzájutás külön [helyesen: különleges] feltételekhez kötését, külön foglalkoztatási és munkafeltételeket, beleértve az elbocsátási és javadalmazási feltételeket, a fiatalok, az idősebb munkavállalók és a tartásra kötelezett személyek [helyesen: a gondoskodási kötelezettséggel rendelkező személyek] szakmai beilleszkedésének elősegítése vagy védelmük biztosítása céljából;
b)
a foglalkoztatáshoz vagy bizonyos foglalkoztatáshoz kapcsolódó előnyökhöz való hozzájutás minimumkorhatárhoz, szakmai tapasztalathoz vagy szolgálatban eltöltött időhöz kötését;
c)
a felvétel maximális korhatárhoz kötését, amely a kérdéses állás képzési követelményein vagy a nyugdíjazás előtt munkaviszonyban töltött, ésszerű időszakon alapul.”
10.
A 2000/78 irányelv 17. cikke a következőkről rendelkezik:
„A tagállamok meghatározzák az irányelv következtében elfogadott nemzeti rendelkezések megsértése esetén alkalmazandó szankciókat, és minden szükséges intézkedést megtesznek annak biztosítására, hogy azokat alkalmazzák. A szankciónak, amely állhat az áldozat részére fizetendő kártérítésből, hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lennie. […]”.
B – A nemzeti szabályozás
1. Hessen tartomány szabályozása
11.
A hivatásos tűzoltóságok beavatkozó erőinél dolgozó tisztviselők szolgálati pályafutásáról szóló 1994. december 21-i Hessen tartományi rendelet (
3
) (Hessische Feuerwehrlaufbahnverordnung) 3 §-a (1) bekezdésének 1. pontja előírja, hogy a középszintű tűzoltás-technikai szolgálati pályára csak olyan jelentkezők vehetők fel, akiknek életkora nem haladja meg a harminc évet.
12.
A tisztviselőkről szóló 1962. március 21-i Hessen tartományi törvény (Hessisches Beamtengesetz) (
4
) 194. és 197. §-a a következőképpen rendelkezik:
„194. § – Nyugdíjazás
(1)   A hivatásos állományú rendőrök annak a hónapnak a végén vonulhatnak nyugdíjba, amikor a hatvanadik életévüket (korhatár) betöltik.
(2)   A szolgálat érdekében és a rendőr kérelmére a nyugdíjazás a 60. életév betöltését követően határozott, de egy évet meg nem haladó időre, legfeljebb a 62. életév betöltéséig elhalasztható.
[…]
197. § – Jogállás
(1)   A 187. és a 192–194. §-t analógia útján alkalmazni kell a hivatásos tűzoltóságok beavatkozó erőinél dolgozó tisztviselőkre.
[…]”
2. A szövetségi szabályozás
13.
A szövetségi és tartományi tisztviselők, valamint bírák javadalmazásáról szóló 1976. augusztus 24-i törvény (Gesetz über die Versorgung der Beamten und Richter in Bund und Ländern) (
5
) 4. és 14. §-ának az alapügy tényállása idején hatályos változata kimondja:
„4. § – A nyugdíjjogosultság megnyílása és a nyugdíj összegének kiszámítása
(1)   A köztisztviselő nyugdíjra akkor jogosult, ha
1.
legalább öt év szolgálati idővel rendelkezik.
[…]
14. § – A nyugdíj összege
(1)   Minden nyugdíjjogosultságot megalapozó, szolgálati viszonyban eltöltött év után a nyugdíj összege a nyugdíj alapjául szolgáló illetmény (5. cikk) 1,79375%-a, ami azonban összesen nem haladhatja meg az illetmény 71,75%-át.
[…]
(4)   A nyugdíj összege legalább a nyugdíj alapjául szolgáló illetmény 35%-a (5. §).
[…]”
14.
Az esélyegyenlőségről szóló 2006. augusztus 14-i általános törvény (Allgemeines Gleichbehandlungsgesetz) (
6
) ültette át a 2000/78 irányelvet.
15.
Az AGG 15. §-a a következőképpen rendelkezik:
„15. § – Kártérítés
(1)   A hátrányos megkülönböztetés tilalmának megsértésével okozott kárt a munkáltató köteles megtéríteni. Nem köteles kártérítésre, ha a kötelezettségszegésért nem felelős.
(2)   A munkavállaló a nem vagyoni kárért megfelelő pénzbeli kártérítést követelhet. A felvétel elutasítása esetén a kártérítés nem haladhatja meg a háromhavi munkabért, amennyiben a munkavállaló felvételét hátrányos megkülönböztetéstől mentes kiválasztási eljárást követően utasították el.
(3)   A munkáltató kollektív szerződés alkalmazása esetén csak akkor köteles kártérítésre, ha szándékosan vagy súlyosan gondatlanul járt el.
[…]”
II – Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
16.
Az 1976. december 9-én született felperes a Frankfurt am Main város Tűzoltó-parancsnokságára 2006. október 4-én érkezett levelével felvételét kérte a középszintű tűzoltás-technikai szolgálathoz.
17.
2006. november 13-án Frankfurt am Main város tájékoztatta C. Wolfot, hogy a következő felvételre 2007. augusztus 1-jén kerül sor. Ezt a 2007 augusztusában tartandó kiválasztási eljárás miatt 2008. február 1-jére halasztották.
18.
Frankfurt am Main város 2007. február 28-i levelével tájékoztatta C. Wolfot, hogy jelentkezése a 30 éves felső korhatár átlépése miatt nem vehető figyelembe.
19.
C. Wolf 2007. április 12-én az AGG 21. cikke alapján kártérítés iránti kérelmet nyújtott be Frankfurt am Main városhoz. A kért kártérítés összege a felvétele esetén őt megillető háromhavi fizetésének felelt meg.
20.
Miután ezt a kérelmet a 2007. május 4-i, 2007. október 10-én helyben hagyott határozattal elutasították, C. Wolf a Verwaltungsgericht Frankfurt am Mainhoz keresetet nyújtott be a 2007. május 4-i és 2007. október 10-i határozatok megsemmisítése és Frankfurt am Main város kártérítés fizetésére való kötelezése iránt.
21.
E bíróság előtt C. Wolf arra hivatkozott, hogy a FeuerwLVO ellentétes az AGG-vel.
22.
A kérdést előterjesztő bíróság, mivel kételyei merültek föl a német szabályozásnak a 2000/78 irányelv 6. és 17. cikkével való összeegyeztethetőségét illetően, felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal végett az alábbi tíz kérdést terjesztette a Bíróság elé:
„1)
Általában széles mérlegelési jogkörrel és szabályozási szabadsággal rendelkezik-e a nemzeti jogalkotó a[z...] irányelv 6. cikkének (1) bekezdése által biztosított mozgástér kihasználására, vagy e mozgástér a szükséges mértékre korlátozódik, ha az említett irányelv 6. cikke (1) bekezdése második albekezdése c) pontjának megfelelően – a nyugdíjazás előtti szolgálati idő legrövidebb időszakára tekintettel – a felvétel maximális korhatárhoz kötéséről van szó?
2)
Konkretizálja-e a[z…] irányelv 6. cikke (1) bekezdése második albekezdésének c) pontjában rögzített szükségesség az említett irányelv 6. cikke (1) bekezdésének első albekezdésében megjelölt eszközök megfelelőségét, és így korlátozza-e ezen általánosan megfogalmazott szabályozás hatályát?
3)
a)
A[z...] irányelv 6. cikke (1) bekezdésének első albekezdése keretében törvényes célról van-e szó, ha a munkáltató a felvétel felső korhatárának meghatározásával érvényesíti az alkalmazandó tisztviselők lehetőség szerint leghosszabb aktív szolgálati idejéhez fűződő érdekét?
b)
Már akkor sem megfelelő az ilyen cél megvalósítása, ha az azt eredményezi, hogy a tisztviselők tovább teljesítenek szolgálatot, mint ami az 5 év szolgálati idő letelte utáni előrehozott nyugdíjazás esetére törvényben biztosított minimális ellátás megszerzéséhez szükséges?
c)
Csak akkor nem megfelelő az ilyen cél megvalósítása, ha az azt eredményezi, hogy a tisztviselők tovább teljesítenek szolgálatot, mint ami az előrehozott nyugdíjazás esetére törvényben biztosított minimális ellátás megszerzéséhez statisztikailag szükséges, ami jelenleg 19,51 év?
4)
a)
A[z...] irányelv 6. cikke (1) bekezdésének első albekezdése értelmében vett törvényes célnak minősíthető-e a lehetőség szerint alacsony felvételi életkor révén az összesen alkalmazandó tisztviselők számának lehetőség szerinti alacsonyan tartása annak érdekében, hogy az egyedi esetekkel összefüggő ellátások, mint a baleseti vagy betegségi ellátások (családtagoknak is járó támogatások) számát lehetőség szerint alacsonyan tartsák?
b)
E tekintetben milyen jelentőséggel bírhat az a körülmény, hogy a növekvő életkorral a (családtagok részére is nyújtott) baleseti ellátások és betegség esetén nyújtott támogatások összege magasabb, mint fiatalabb tisztviselők esetén, így idősebb tisztviselők felvételével az e tekintetben felmerülő kiadások összességében emelkedhetnének?
c)
E tekintetben alátámasztott előrejelzések vagy statisztikák szükségesek-e, vagy általános valószínűségi feltételezések is elegendők?
5)
a)
A[z...] irányelv 6. cikke (1) bekezdése első albekezdése értelmében vett törvényes célnak tekinthető-e, ha valamely munkáltató annak érdekében kíván a felvétel során meghatározott felső korhatárt alkalmazni, hogy »az adott pályán kiegyensúlyozott korstruktúrát« biztosítson?
b)
Adott esetben milyen követelményeknek kell megfelelniük az ilyen korstruktúra kialakítására vonatkozó megfontolásoknak ahhoz, hogy valamely igazolás feltételeinek megfeleljenek (megfelelő és szükséges jelleg, szükségesség)?
6)
A[z...] irányelv 6. cikke (1) bekezdésének első albekezdése értelmében vett törvényes megfontolásnak tekinthető-e, ha a munkáltató a felvételi felső korhatárt illetően arra hivatkozik, hogy általában ezen életkor betöltéséig lehetséges a középszintű tűzoltói szolgálati kiképzés tárgyi alkalmazási feltételeinek teljesítése a megfelelő iskolai végzettség és szakmai képzés formájában?
7)
Mely szempontok alapján kell elbírálni, hogy a nyugdíjazásig teljesítendő legrövidebb szolgálati idő megfelelő vagy szükséges-e?
a)
Igazolható-e a legrövidebb szolgálati idő szükségessége kizárólag a munkáltatónál alkalmazott minősítés (a középszintű tűzoltói szolgálatra való alkalmasság) egyedül a munkáltató által finanszírozott megszerzésének ellentételezéseként, annak érdekében, hogy az ilyen minősítésre tekintettel a megfelelő további szolgálati idő e munkáltatónál biztosítva legyen, hogy így a tisztviselő ily módon fokozatosan ledolgozza képzésének költségeit?
b)
Milyen hosszú lehet legfeljebb a képzést követő szolgálati idő szakasza? Meghaladhatja-e az 5 évet, és ha igen, milyen feltételek mellett?
c)
Igazolható-e a legrövidebb szolgálati idő megfelelősége vagy szükségessége a 7.a) kérdésre adott választól függetlenül azzal a megfontolással, hogy az olyan tisztviselők esetében, akiknek a nyugellátását egyedül a munkáltató finanszírozza, a felvételtől a nyugdíjazás várható időpontjáig terjedő elvárandó aktív szolgálati időnek elegendőnek kell lennie ahhoz, hogy a tisztviselő a nyugdíjazás esetére törvényben biztosított minimális ellátásra jelenleg 19,51 éves szolgálati idővel jogot szerezzen?
d)
Megfordítva, a felvétel megtagadása a[z...] irányelv 6. cikkének (1) bekezdése alapján csak akkor igazolható, ha különben az érintett személyt olyan életkorban vennék fel, amely a várható nyugdíjazáskor ahhoz vezetne, hogy a minimális ellátást nyújtani kellene, annak ellenére, hogy az érintett arra még nem szerzett volna jogot?
8)
a)
A nyugdíjazás[nak az …] irányelv 6. cikke (1) bekezdése második albekezdésének c) pontja szerinti megítélése szempontjából a nyugdíjazás törvényben meghatározott korhatára, amelyet követően nyugdíj folyósítására kerül sor, vagy valamely adott tisztviselői vagy foglalkozási csoport nyugdíjazáskor jellemző statisztikai átlagéletkora az irányadó?
b)
Milyen mértékben kell adott esetben tekintetbe venni, hogy egyes tisztviselők esetében a rendes nyugdíjazás legfeljebb két évvel elhalasztható? E körülmény a felvételi felső korhatár megfelelő mértékű emeléséhez vezet-e?
9)
A legrövidebb szolgálati idő[nek az …] irányelv 6. cikke (1) bekezdésének keretében történő kiszámítása során számításba vehető-e a tisztviselői jogviszonyban legelőször elvégzendő képzés? E tekintetben jelentőséggel bír, hogy a képzés idejét a nyugdíjjogosultság megszerzése szempontjából a nyugdíjjogosultságot megalapozó szolgálati időként teljes mértékben figyelembe kell-e venni, vagy a képzés idejét nem lehet olyan időszakként figyelembe venni, amelyre a munkáltató a[z...] irányelv 6. cikke (1) bekezdése második albekezdésének c) pontja alapján legrövidebb szolgálati időt követelhet meg?
10)
Összeegyeztethetők-e az AGG 15. §-a (1) bekezdésének második mondatában és (3) bekezdésében foglalt rendelkezések a[z...] irányelv 17. cikkével?”
III – Elemzés
23.
Az első kilenc kérdés együttes vizsgálatát indítványozom. E kérdésekkel a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kívánja megtudni a Bíróságtól, hogy a 2000/78 irányelv 6. cikkének (1) bekezdése igazolja-e azt a nemzeti szabályozást, amely 30 éves korban állapítja meg a középszintű tűzoltás-technikai szolgálati pályára történő felvételhez szükséges korhatárt.
24.
A kérdést előterjesztő bíróság az előzetes döntéshozatal iránti kérelmében olyan különböző célokat említ, amelyek a FeuerwLVO 3. §-a (1) bekezdésének 1. pontjában szereplő – főszabály szerint a 2000/78 irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a) pontja által tiltott – életkoron alapuló eltérő bánásmódhoz kapcsolódnak. Úgy vélem, hogy a fent említett bíróságnak adandó hasznos válaszhoz nem szükséges megvizsgálni valamennyi célt.
25.
Ugyanis azon pontos és részletes válaszok fényében, amelyeket a német kormány adott a Bíróság által az eljárás során feltett kérdésekre, álláspontom szerint a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem elemzésének a 30 éves korhatár megállapításához kötődő alapvető célra, vagyis a tűzoltótestület működőképességét és hatékony működését biztosító kiegyensúlyozott korstruktúra létrehozására kell összpontosulnia.
26.
A német kormány által szolgáltatott magyarázatok szerint a középszintű tűzoltás-technikai szolgálat tagjainak a helyszínen kell beavatkozniuk. A tűzoltás-technikai szolgálat irányítói és vezetői feladataival szemben a középszintű tűzoltás-technikai szolgálat tevékenysége jórészt fizikai jellegű.
27.
A középszintű tűzoltás-technikai szolgálat különböző tevékenységi területeihez tartozik a tűz elleni küzdelem, a személyek mentése, a környezetvédelemmel és a viharkárok elhárításával kapcsolatos feladatok, az állatok mentése, a veszélyes állatok befogása, valamint olyan támogató tevékenységek végzése, mint például a védelmi felszerelések és a beavatkozáshoz használt járművek karbantartása és ellenőrzése.
28.
Mindegyik tevékenységi terület különböző fizikai teljesítő képességet igényel. A tűz elleni küzdelmet és a személyek mentését magában foglaló első két tevékenységi területen a középszintű tűzoltás-technikai szolgálat tisztviselőinek rendkívül magas fizikai követelményeknek kell megfelelniük. E tekintetben megjegyzendő, hogy a védőruházat súlya már eléri a 30 kilogrammot.
29.
A fizikai teljesítőképességgel kapcsolatos követelmények miatt ezt a két tevékenységi területet a 30 és legfeljebb 50 év közötti korosztályból álló korstruktúra jellemzi. Ugyanis azzal, hogy az életkor előrehaladtával a fizikai teljesítőképesség csökken, a 45 és 50 évesek között szinte már alig van olyan tisztviselő, aki a tűz elleni küzdelem és a személyek mentése területén dolgozhat.
30.
Az említett életkort meghaladó tisztviselőket olyan, a középszintű tűzoltás-technikai szolgálattól eltérő feladatokkal kell megbízni, amelyek alacsonyabb fizikai követelményeket támasztanak.
31.
Ebben az összefüggésben értelmezve egyértelműnek tűnik a középszintű tűzoltás-technikai szolgálati pályára történő felvételi korhatár 30 évben való rögzítésének létjogosultsága. Annak biztosításáról van szó, hogy a szolgálat tisztviselői a rendkívül kemény fizikai követelményeket támasztó feladatukat ésszerűen hosszú időtartam alatt megfelelően el tudják látni. Ha figyelembe vesszük azt is, hogy a harmincéves korhatárhoz még hozzá kell számítani a kétéves képzés időtartamát, akkor ez azt jelenti, hogy a középszintű tűzoltástechnikai szolgálat tisztviselője 18 (ha az 50 éves kort vesszük számításba), vagy 13 évig (ha az 45 éves kort vesszük számításba) dolgozhat azokon a területeken, amelyek rendkívül magas fizikai teljesítőképességet igényelnek.
32.
A középszintű tűzoltás-technikai szolgálat gondos megszervezése azt igényli, hogy ha az idősebb tisztviselőket fizikailag kevésbé megterhelő területek ellátásával bízzák meg, akkor a nagyobb fizikai igénybevételt jelentő tevékenységek terén olyan fiatalabb tisztviselők váltsák fel őket, akik ésszerűen hosszú ideig tudnak e tevékenységi területen dolgozni. Így érthető a középszintű tűzoltás-technikai szolgálat területén alkalmazott 30 éves felvételi korhatár, mivel ezzel lehetővé válik, hogy a fizikailag nagyobb igénybevételt jelentő állások, illetve a fizikailag kevésbé megterhelő állások között biztosított átjárást mindig olyan fiatal tisztviselők felvételével ellentételezzék, akik kellően hosszú ideig alkalmasak az olyan feladatok ellátására, mint például a tűz elleni küzdelem és a személyek mentése.
33.
A német kormány állításait a munka- és sportegészségüggyel kapcsolatos tanulmányok adataira alapozta. E kormány szerint igazolt orvosi és biológiai adatok támasztják alá azt a célkitűzést, hogy biztosítsák a tisztviselők alkalmazásának ésszerű időtartamát azokon a tevékenységi területeken, amelyek rendkívül magas fizikai követelményeket támasztanak, és amelyek tekintetében orvosi és biológiai szempontból a korhatár kb. 45 és 50 éves kor között van. E tanulmányokból kiderül, hogy az életkor emelkedésével csökken a szív- és érrendszer, a tüdő és az izomzat teljesítőképessége, valamint az emberi test ellenálló képessége. Márpedig a középszintű tűzoltástechnikai szolgálat terén éppen ezeknek a testi funkcióknak van döntő jelentőségük.
34.
Ráadásul a fent említett tanulmányok a nehéz munkakörülményeknek kitett munkavállalók esetében a korai öregedés jelenségére világítanak rá. Mivel a középszintű tűzoltás-technikai szolgálat tagjai környezet miatti fizikai megterhelésnek (pl. hőség, nedvesség és zaj), rendkívül nagy fizikai igénybevételnek (pl. nehéz terhek felemelése és mozgatása, kényszertesthelyzetben végzett munka) vannak kitéve, valamint éjszakai és váltott műszakban végeznek munkát, ezért ez az említett foglalkozási csoport öregedési folyamatának felgyorsulásához vezethet. Álláspontom szerint ez a jelenség kiemeli annak szükségességét, hogy olyan fiatal, a legnehezebb feladatokat is kellően hosszú ideig ellátni képes tisztviselők váltsák fel azokat, akik ezeket a feladatokat már nem képesek ellátni.
35.
A fenti megfontolásokra figyelemmel véleményem szerint nem fér kétség ahhoz, hogy a középszintű tűzoltás-technikai szolgálati pályára történő felvételhez szükséges 30 éves korhatár akár a 2000/78 irányelv 4. cikke (1) bekezdése, akár ugyanezen irányelv 6. cikke (1) bekezdése alapján igazolható.
36.
Először is a 2000/78 irányelv 4. cikkének (1) bekezdését illetően emlékeztetek arra, hogy ez utóbbi értelmében „a 2. cikk (1) és (2) bekezdése ellenére a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy az 1. cikkben említett okokkal kapcsolatos jellemző alapján történő megkülönböztetés nem jelent hátrányos megkülönböztetést, ha az érintett foglalkozási tevékenység jellege vagy végrehajtásának feltételrendszere miatt, az ilyen jellemző valódi és meghatározó foglalkozási követelményt kíván meg, feltéve hogy a cél jogszerű, és a követelmény arányos”.
37.
Márpedig láttuk, hogy a középszintű tűzoltás-technikai szolgálat több tevékenységi területe, valamint a fő feladatai végrehajtásához szükséges feltételek rendkívül nagy fizikai teljesítőképességet igényelnek. Természetesen e fizikai teljesítőképesség az életkorral csökken, ezért véleményem szerint az életkor olyan jellemző, amely elválaszthatatlanul kötődik az e szakmához tartozó, nagy fizikai igénybevételt jelentő tevékenységek megfelelő végzéséhez. Álláspontom szerint ebből kifolyólag a középszintű tűzoltás-technikai szolgálat működőképessége biztosítása céljából a 30 éves korhatár valódi és meghatározó foglalkozási követelménynek tekinthető.
38.
E cél törvényes jellege egyértelműen a 2000/78 irányelv (18) preambulumbekezdéséből ered, amely – mint már fentebb kifejtésre került –, leszögezi, hogy „ez az irányelv nem kívánja meg […] a fegyveres erőktől, a rendőrségtől, a büntetés-végrehajtási vagy vészhelyzet-elhárító szolgálatoktól, hogy olyan személyeket vegyenek föl vagy foglalkoztassanak, akiknek nincsenek meg a szükséges képességeik, hogy a tőlük elvárt feladatokat elvégezzék e szolgálatok jogszabályban meghatározott működőképességének megőrzése céljából” (
7
). Ráadásul ez a követelmény arányosnak minősül, mivel mint ahogy azt a német kormány magyarázatai is mutatják, nem lépi túl az ahhoz szükséges mértéket, hogy a középszintű technikai szolgálat tűzoltói kellően hosszú ideig megfelelően elláthassák a legnagyobb fizikai igénybevételt jelentő feladatokat.
39.
A fentiekből álláspontom szerint az következik, hogy a középszintű tűzoltás-technikai szolgálati pályára történő felvételhez szükséges 30 éves korhatár a 2000/78 irányelv 4. cikkének (1) bekezdése alapján igazolható.
40.
A 2000/78 irányelv 6. cikkének (1) bekezdését illetően, emlékeztetek arra, hogy ez utóbbi cikk értelmében az életkoron alapuló eltérő bánásmód „nem jelent hátrányos megkülönböztetést, ha – a nemzeti jog keretein belül – egy törvényes cél által objektíven és ésszerűen igazolt, beleértve a foglalkoztatáspolitikát, a munkaerő-piaci és a szakképzési célkitűzéseket [helyesen: különösen a jogszerű foglalkoztatáspolitikai, munkaerő-piaci és szakképzési célkitűzések által], és ha a cél elérésének eszközei megfelelők és szükségesek”.
41.
A 2000/78 irányelv 6. cikkének (1) bekezdése értelmében „törvényesnek” tekinthető, és ennek következtében az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvétől való eltérés igazolására alkalmas célok a szociálpolitika területére tartozó célok, mint például a foglalkoztatáspolitikával, a munkaerőpiaccal vagy a szakképzéssel kapcsolatos célok (
8
).
42.
Álláspontom szerint a tűzoltótestület működőképességét és hatékony működését biztosító kiegyensúlyozott korstruktúra létrehozására irányuló cél olyan foglalkoztatáspolitikai célnak minősül, amely a 2000/78 irányelv 6. cikkének (1) bekezdése értelmében „törvényesnek” tekinthető. A tűzoltótestületen belül létrehozandó kiegyensúlyozott korstruktúra ugyanis az e testület működését meghatározó azon foglalkoztatáspolitika részének tekinthető, amelynek feltételeit az ellátandó feladatok határozzák meg, és amely nyomós közérdeket szolgál.
43.
Azon kérdést illetően, hogy az említett cikk értelmében az e célok elérése érdekében alkalmazott eszközök „megfelelők és szükségesek”-e, emlékeztetni kell, hogy a tagállamok kétségtelenül széles mérlegelési jogkörrel rendelkeznek a szociál- és foglalkoztatáspolitika területén kitűzött célok elérésére alkalmas intézkedések megválasztásában (
9
).
44.
A 2000/78 irányelv (18) preambulumbekezdése ezt a széles mérlegelési jogkört megerősíti, mivel a rendőrségi, a büntetés-végrehajtási és a vészhelyzet-elhárító szolgálatokra vonatkozó foglalkoztatáspolitika meghatározásáról van szó.
45.
E körülmények alapján, valamint a német kormány magyarázataiból következő és az előzőekben általam előadott összefüggésekre való tekintettel úgy vélem, hogy a FeuerwLVO 3. §-a (1) bekezdésének 1. pontja a középszintű tűzoltás-technikai szolgálati pályára történő felvételhez szükséges 30 éves korhatár előírásával nem haladja meg azt a mértéket, amely megfelelő és szükséges a tűzoltótestület működőképességét és hatékony működését biztosító kiegyensúlyozott korstruktúra létrehozásához.
46.
Végezetül, mivel a jelen ügyben a 2000/78 irányelv értelmében az életkor alapján történő hátrányos megkülönböztetés tilalma egyáltalán nem sérült, úgy vélem, hogy az e tilalom megsértésének következményeire vonatkozó tizedik kérdésre nem szükséges válaszolni.
IV – Végkövetkeztetések
47.
Ezekre a megfontolásokra tekintettel azt javaslom a Bíróságnak, állapítsa meg, hogy:
„A foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, 2000. november 27-i 2000/78/EK tanácsi irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a) pontját, 4. cikkének (1) bekezdését, valamint 6. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint az alapeljárás tárgyát képező, amely 30 éves korban állapítja meg a középszintű tűzoltás-technikai szolgálati pályára történő felvételhez szükséges korhatárt.”
(
1
)	Eredeti nyelv: francia.
(
2
)	HL L 303., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 79. o.
(
3
)	A továbbiakban: FeuerwLVO.
(
4
)	GVBl. I. 26. o.
(
5
)	BGBl. I, 3839. o.
(
6
)	BGBl. 2006 I, 1897. o., a továbbiakban: AGG.
(
7
)	Kiemelés tőlem.
(
8
)	A C-88/08. sz. Hütter-ügyben 2009. június 18-án hozott ítélet (EBHT 2009., I-5325. o.) 41. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
(
9
)	Uo., a 45. pont és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.