62022TJ0307_RES
Дело T‑307/22
A2B Connect BV и др.
срещу
Съвет на Европейския съюз
Решение на Общия съд (първи разширен състав) от 26 март 2025 година
„Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна — Временна забрана за излъчване и спиране на разрешенията за излъчване на съдържанието на някои медии — Временна забрана за рекламиране на продукти или услуги в съдържание, произведено или излъчено от някои медии — Компетентност на Съвета — Свобода на изразяване на мнение и свобода на информация — Пропорционалност — Задължение за мотивиране“
Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети спрямо определени лица и образувания с оглед на положението в Украйна — Временна забрана за излъчване и спиране на разрешенията за излъчване на съдържанието на някои медии — Забрана за рекламиране на продукти или услуги в съдържание, произведено или излъчено от някои медии — Съдебен контрол за законосъобразност — Обхват — Разпоредба с общо действие, която има отношение към индивидуална ограничителна мярка — Включване
(член 24, параграф 1, членове 29 и 40 ДЕС; член 263, четвърта алинея и член 275, втора алинея ДФЕС; член 4ж, параграфи 1 и 3 от Решение 2014/512/ОВППС на Съвета, изменено с решения (ОВППС) 2022/351 и (ОВППС) 2022/884; член 2е, параграфи 1 и 3 от Регламент № 833/2014 на Съвета, Регламенти 2022/350 и 2022/879)
(вж. т. 23—33)
Актове на институциите — Решения — Специфични разпоредби относно общата външна политика и политика на сигурност (ОВППС) — Компетентност на Съюза в областта на ОВППС — Обхват — Решения, предвиждащи мерки, които могат пряко да изменят правното положение на частноправните субекти — Включване — Определяне на предмета на ограничителните мерки от Съвета — Временна забрана за излъчване и спиране на разрешенията за излъчване на съдържанието на някои медии — Допустимост — Забрана за рекламиране на продукти или услуги в съдържание, произведено или излъчено от някои медии — Компетентност за приемане на санкциите, предоставена на национален регулаторен орган — Липса на последици
(член 24, параграф 1, членове 29 и 40 ДЕС; член 263, четвърта алинея и член 275, втора алинея ДФЕС; член 4ж, параграфи 1 и 3 от Решение 2014/512/ОВППС на Съвета, изменено с решения (ОВППС) 2022/351 и (ОВППС) 2022/884; член 2е, параграфи 1 и 3 от Регламент № 833/2014 на Съвета, Регламенти 2022/350 и 2022/879)
(вж. т. 44—54)
Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети спрямо определени лица и образувания с оглед на положението в Украйна — Временна забрана за излъчване и спиране на разрешенията за излъчване на съдържанието на някои медии — Забрана за рекламиране на продукти или услуги в съдържание, произведено или излъчено от някои медии — Съдебен контрол за законосъобразност — Обхват — Жалба за отмяна — Подзаконов акт, с който се привежда в действие решение на Съюза, прието в рамките на общата външна политика и политика на сигурност — Компетентност на съдилищата на Съюза — Включване
(член 215 ДФЕС; Регламенти № 833/2014, 2022/350 и 2022/879 на Съвета)
(вж. т. 61 и 62)
Актове на институциите — Мотивиране — Задължение — Обхват — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна — Временна забрана за излъчване и спиране на разрешенията за излъчване на съдържанието на някои медии — Забрана за рекламиране на продукти или услуги в съдържание, произведено или излъчено от някои медии — Актове с общо приложение — Допустимост на мотиви, които се ограничават до посочване на цялостното положение, довело до приемането на акта, и на общите цели, преследвани от същия
(член 29 ДЕС; член 215 и член 296, втора алинея ДФЕС; член 2е, параграфи 1 и 3 от Регламент № 833/2014, Регламенти 2022/350 и 2022/879)
(вж. т. 70—73, 76—81 и 85)
Основни права — Свобода на изразяване — Закрепване както в Хартата на основните права, така и в Европейската конвенция за правата на човека — Еднакъв смисъл и обхват — Ниво на защита, гарантирано от Хартата, което не нарушава нивото на защита, гарантирано от посочената конвенция
(член 11 от Хартата на основните права на Европейския съюз)
(вж. т. 102, 103 и 105—107)
Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Украйна — Временна забрана за излъчване и спиране на разрешенията за излъчване на съдържанието на някои медии — Забрана за рекламиране на продукти или услуги в съдържание, произведено или излъчено от някои медии — Ограничаване на правото на свобода на изразяване — Допустимост — Условие — Ограничение, предвидено в закона — Понятие — Акт с общ обхват, при който е налице ясно и предвидимо правно основание в правото на Съюза — Включване
(член 11 и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз; член 2е, параграфи 1 и 3 от Регламент № 833/2014 на Съвета, Регламенти 2022/350 и 2022/879)
(вж. т. 104 и 111—115)
Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Украйна — Временна забрана за излъчване и спиране на разрешенията за излъчване на съдържанието на някои медии — Забрана за рекламиране на продукти или услуги в съдържание, произведено или излъчено от някои медии — Ограничаване на правото на свобода на изразяване — Допустимост — Условие — Зачитане на същественото съдържание на свободата на изразяване — Понятие — Актове с временен и обратим характер, които не засягат тази свобода сама по себе си — Включване
(член 11 и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз; член 2е, параграфи 1 и 3 от Регламент № 833/2014 на Съвета, Регламенти 2022/350 и 2022/879)
(вж. т. 116—118, 120 и 121)
Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Украйна — Временна забрана за излъчване и спиране на разрешенията за излъчване на съдържанието на някои медии — Забрана за рекламиране на продукти или услуги в съдържание, произведено или излъчено от някои медии — Ограничаване на правото на свобода на изразяване — Допустимост — Условие — Преследване на обща цел, призната като такава от Съюза — Понятие — Защита на обществения ред и обществената сигурност на Съюза — Опазване на международния мир и международната сигурност — Включване
(член 3_параграф 1, член 5 и член 21, параграф 2, буква в) ДЕС; член 11 и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз; член 2е, параграфи 1 и 3 от Регламент № 833/2014 на Съвета, Регламенти 2022/350 и 2022/879)
(вж. т. 122 и 123)
Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Украйна — Временна забрана за излъчване и спиране на разрешенията за излъчване на съдържанието на някои медии — Забрана за рекламиране на продукти или услуги в съдържание, произведено или излъчено от някои медии — Ограничаване на правото на свобода на изразяване — Допустимост — Условие — Спазване на принципа на пропорционалност — Нарушение — Липса
(член 11 член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз; член 2е, параграфи 1 и 3 от Регламент № 833/2014 на Съвета, Регламенти 2022/350 и 2022/879)
(вж. т. 124—135)
Жалба за отмяна — Основания — Жалба срещу регламенти на Съвета за приемане на ограничителни мерки с оглед на положението в Украйна —Основание, изведено от нарушение на правото на свобода на изразяване на мнение и на информация на потребителите на услуги на доставчик на интернет услуги — Невъзможност за съответния оператор да се позове на правото на свобода на изразяване на мнение и на информация на своите ползватели
(член 263 ДФЕС)
(вж. т. 136—140)
Резюме
В решението си Общият съд отхвърля жалбата за отмяна, подадена от дружествата жалбоподатели срещу актовете, с които Съветът забранява на всеки установен в Европейския съюз оператор, от една страна, да разпространява, разрешава или улеснява излъчването на съдържание от юридическите лица, образуванията или органите, изброени в приложенията към обжалваните актове, и от друга страна, да рекламира стоки или услуги в съдържание, разпространявано от тях (
1
). Това дело по-специално позволява на Общия съд да се произнесе по условията за признаване на компетентността му да разглежда законосъобразността на решенията, приети в рамките на общата външна политика и политика на сигурност (ОВППС) по отношение на жалбоподателите, на които се налагат тези забрани.
Това решение се вписва в контекста на поредица от ограничителни мерки, приети от Съюза вследствие на военната агресия, извършена от Руската федерация срещу Украйна на 24 февруари 2022 г. Жалбоподателите, които са установени в Нидерландия и чиито имена не фигурират в приложените към спорните актове списъци, са доставчици на услуги за достъп до интернет за частноправни субекти или за предприятия.
В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват липсата на компетентност на Съвета да приеме обжалваните актове и нарушението на правото на свобода на изразяване на мнение и свобода на информация (
2
) и на правото на добра администрация (
3
), гарантирани от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“).
Съображения на Общия съд
Като разглежда служебно въпроса за компетентността си да се произнесе по законосъобразността на спорните актове, Общият съд приема, на първо място, че следва да се произнесе само по законосъобразността на обжалваните регламенти. В това отношение той припомня най-напред, че относно актовете, приемани на основание разпоредбите в областта на ОВППС, възможността да бъдат обжалвани пред съдилищата на Съюза, възниква на основание член 275, втора алинея ДФЕС поради същността им на индивидуални решения. Решение, което предвижда ограничителни мерки, може да се счита за решение с индивидуален характер, ако лицето е посочено поименно в това решение. Доколкото обаче имената на жалбоподателите не са посочени нито в текста на измененото Решение 2014/512, нито в измененото приложение IX към него, Общият съд констатира, че обжалваните решения не представляват ограничителни мерки по отношение на жалбоподателите. Всъщност разглежданите ограничителни мерки трябва да се разбират като мерки с общо приложение по отношение на жалбоподателите, доколкото последните са част от образуванията, принадлежащи към общата и абстрактна категория на „операторите“, на които е забранено да излъчват съдържание от „юридическите лица, образуванията или органите“, изброени в приложение IX към Решение 2014/512, изменено, и са с индивидуално приложение по отношение на последните.
Следователно жалбоподателите не могат да се позовават на индивидуалния характер на разглежданите ограничителни мерки по отношение на медиите, посочени в текста на Решение 2014/512, изменено, за да обосноват компетентността на Общия съд да разгледа жалбата им за отмяна. За сметка на това Общият съд трябва да осигури пълен контрол за законосъобразност на актовете на Съюза, каквито са обжалваните регламенти, приети на основание член 215 ДФЕС.
Що се отнася, на второ място, до компетентността на Съвета да приеме съответните регламенти, Общият съд припомня, от една страна, че съгласно член 215, параграф 2 ДФЕС предварителното условие при проверка на компетентността на Съвета да приеме обжалваните регламенти, е той да е компетентен да приеме обжалваните решения, които му предоставят това правомощие, и от друга страна, че в отношенията си с останалата част от света Съюзът утвърждава и насърчава своите ценности и интереси и допринася за защитата на своите граждани (
4
), мира, сигурността и стриктното спазване на международното право. По-нататък Общият съд отбелязва, че от съвместното тълкуване на членове 21 и 23, член 24, параграф 1, член 25, член 28, параграф 1, първа алинея и член 29 ДЕС следва, че понятието „позиция на Съюза“ може да бъде тълкувано широко, така че на основание член 29 ДЕС могат да се приемат по-конкретно решения, предвиждащи мерки, които могат пряко да изменят правното положение на частноправни субекти. Освен това Съветът разполага с широка свобода на преценка при определянето на предмета на ограничителните мерки, които Съюзът приема в областта на ОВППС. Следователно той правилно е приел, че в условията на международната криза, предизвикана от агресията на Руската федерация срещу Украйна, е възможно сред подходящите мерки в отговор на сериозната заплаха за мира по границите на Съюза и на нарушаването на международното право може да фигурира и забрана за излъчване на съдържание на някои медии под контрола на ръководството на Руската федерация, с мотива че те подкрепяли тази агресия чрез продължителни и съгласувани пропагандни дейности, насочени към гражданското общество в Съюза и в съседните държави, и чрез забрана за рекламирането на продукти или услуги в съдържание, произведено или излъчено от съответните медии.
Общият съд отбелязва, че тъй като пропагандата и дезинформационните кампании, които посочените медии предприемат, могат да подкопаят стълбовете на демократичните общества и са неразделна част от съвременния военен арсенал, разглежданите ограничителни мерки се вписват в преследваните от Съюза цели, които са му възложени с член 3, параграфи 1 и 5 ДЕС. Понеже в това отношение разглежданите дейности представляват съществена и пряка заплаха за обществения ред и сигурността на Съюза, тези мерки, насочени към опазване на ценностите на Съюза, неговите основни интереси, сигурност и независимост и насочени към запазване на мира, всъщност са пряко свързани с целите на ОВППС (
5
).
Освен това Общият съд подчертава, че обстоятелството, че националните регулаторни органи имат правомощието да санкционират аудио-визуална медия за неподходящо редакционно съдържание, не влиза в противоречие с признатата на Съвета компетентност да приема ограничителни мерки, целящи да се наложи временна и обратима забрана за излъчване на определено медийно съдържание. Всъщност компетентността, която националните административни органи черпят от вътрешното законодателство, не преследва същите цели, не стъпва на същите ценности и не може да гарантира същите резултати като една еднообразна и незабавна намеса на цялата територия на Съюза, каквато може да се осъществи съгласно ОВППС.
Накрая, Общият съд сочи, че приемането на обжалваните актове не може да бъде поставено под въпрос от възможността на Съюза да се намесва в областта на аудио-визуалните услуги на основание на други категории правомощия, уредени от Договора за функционирането на ЕС (
6
). Всъщност осъществяването на политиките, посочени в членове 3—6 ДФЕС, не трябва да засяга прилагането на процедурите и обхвата на правомощията на институциите, предвидени в Договорите с оглед на упражняването на правомощията на Съюза съгласно ОВППС (
7
).
На трето място, що се отнася до твърдяното нарушение на правото на добра администрация, Общият съд констатира, че Съветът е изложил достатъчно мотиви в обжалваните регламенти. В това отношение той припомня, че що се отнася до разпоредбите с общо приложение, мотивирането може да се ограничи до посочване, от една страна, на цялостното положение, довело до приемането им, и от друга, на общите цели, които те следва да постигнат, и че правото на Съюза не налага никакво задължение на Съвета да оповести документите, свързани с процеса му на вземане на решения.
Що се отнася, на четвърто и последно място, до твърдяното незачитане на свободата на изразяване на мнение и свободата на информация, и по-специално на свободата на разпространяване на информация, Общият съд припомня, че правата и свободите, закрепени в член 11 от Хартата, не са абсолютни, а трябва да се разглеждат във връзка с тяхната социална функция. Така, дори да се предположи, от една страна, че доставчиците на интернет услуги като жалбоподателите могат да се считат за носители на самостоятелно право на свобода на разпространяване на информация, и от друга страна, че временната забрана да се допринася за излъчването на медийното съдържание, за което се отнасят разглежданите ограничителни мерки, и забраната за рекламиране на продукти или услуги в съдържание, разпространявано от тези медии, могат да представляват намеса в упражняването на посочената свобода, Общият съд припомня, че се допуска налагането на ограничения на упражняването на правата, признати в Хартата (
8
).
В случая Общият съд счита, че с оглед на естеството и целта на разглежданите забрани е било целесъобразно Съветът да вземе предвид доставчиците на интернет услуги, каквито са жалбоподателите, независимо от вида на средствата за предаване или разпространение на съдържание, като оператори, които трябва да осигурят прилагането, а следователно и ефективността на посочените забрани на територията на Съюза.
Накрая, Общият съд констатира, че в подкрепа на жалбата си за отмяна жалбоподателите не могат да се позовават на правото на ползвателите на техните услуги да получават информация, тъй като самите те не са титуляри на такова право.
(
1
)	Решение (ОВППС) 2022/351 на Съвета от 1 март 2022 година за изменение на Решение 2014/512/ОВППС относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна (ОВ L 65, 2022 г., стр. 5), Регламент (ЕС) 2022/350 на Съвета от 1 март 2022 година за изменение на Регламент (ЕС) № 833/2014 относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна (ОВ L 65, 2022 г., стр. 1), Решение (ОВППС) 2022/884 на Съвета от 3 юни 2022 година за изменение на Решение 2014/512/ОВППС относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна (ОВ L 153, 2022 г., стр. 128) и Регламент (ЕС) 2022/879 на Съвета от 3 юни 2022 година за изменение на Регламент (ЕС) № 833/2014 относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна (ОВ L 153, 2022 г., стр. 53).
(
2
)	Член 11 от Хартата.
(
3
)	Член 41 от Хартата.
(
4
)	Член 3, параграф 5 ДЕС.
(
5
)	Член 21, параграф 2, букви а) и в) ДЕС.
(
6
)	Член 4, параграф 2 ДФЕС.
(
7
)	Съгласно член 40, втора алинея ДЕС.
(
8
)	Член 52, параграф 1 от Хартата.