62007CC0301
ELEANOR SHARPSTON
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2009. április 30. (
1
)
C-301/07. sz. ügy
PAGO International GmbH
kontra
Tirolmilch registrierte Genossenschaft mbH
„Védjegyek — 40/94/EK rendelet — A 9. cikk (1) bekezdésének c) pontja — A Közösségben jó hírnevet élvező védjegy — A jó hírnév földrajzi kiterjedtsége”
1.
A 40/94/EK tanácsi rendelet (
2
) (a továbbiakban: 40/94 rendelet) 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja a „Közösségben jó hírnevet élvező” közösségi védjegy jogosultja számára lehetővé teszi, hogy megakadályozza a közösségi védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölés használatát a közösségi védjegy árujegyzékében szereplő árukhoz, illetve szolgáltatásokhoz nem hasonló árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban. A jelen ügyben az Oberster Gerichtshof (legfelsőbb bíróság, Ausztria), elsősorban azt kérdezi, hogy valamely közösségi védjegy „jó hírnevet élvez-e a Közösségben” akkor, ha a jó hírnevet csak egy tagállamban élvezi. Másodsorban, abban az esetben, ha a fenti kérdésre nemleges a válasz, a kérdést előterjesztő bíróság azt tudakolja, hogy a csak egy tagállamban „jó hírnevet” élvező védjegy a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja alapján oltalomban részesül-e ebben a tagállamban úgy, hogy elrendelhető a bitorlástól való eltiltás az adott tagállamra korlátozódóan.
A vonatkozó közösségi szabályozás
2.
A 40/94 rendeletet és a 89/104/EGK első tanácsi irányelvet (a továbbiakban: 89/104 irányelv) (
3
) azzal a céllal alkották meg, hogy megszüntesse a belső piacon az áruk és szolgáltatások szabad mozgása és a verseny akadályait. (
4
) A két jogi eszköz nem egymással versengő, hanem egymást kiegészítő rendszereket vezet be. (
5
) A Bíróság ezért a 40/94 rendelet és a 89/104 irányelv párhuzamos rendelkezéseit általában azonos módon értelmezi. (
6
)
A 40/94 rendelet
3.
A 40/94 rendelet 1. cikke a közösségi védjegy fogalmát vezeti be. Az 1. cikk (2) bekezdése értelmében: „A közösségi védjegyoltalom egységes jellegű, és a Közösség egész területén azonos hatályú: csak a Közösség egésze tekintetében […] képezheti […] használatot tiltó határozat tárgyát.”
4.
A 9. cikk (1) bekezdése értelmében:
„A közösségi védjegyoltalom a jogosult számára kizárólagos jogokat biztosít. A kizárólagos jogok alapján a jogosult bárkivel szemben felléphet, aki engedélye nélkül gazdasági tevékenység körében használ
a)
a közösségi védjeggyel azonos megjelölést olyan árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban, amelyek azonosak a közösségi védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal;
b)
olyan megjelölést, amelyet a fogyasztók a közösségi védjeggyel összetéveszthetnek a megjelölés és a közösségi védjegy azonossága vagy hasonlósága, valamint a megjelölés és a közösségi védjegy árujegyzékében szereplő áruk, illetve szolgáltatások azonossága vagy hasonlósága miatt; az összetéveszthetőség magában foglalja azt az esetet is, ha a fogyasztók a megjelölést gondolati képzettársítás (asszociáció) útján kapcsolhatják a korábbi védjegyhez;
c)
a közösségi védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölést a közösségi védjegy árujegyzékében szereplő árukhoz, illetve szolgáltatásokhoz nem hasonló árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban, feltéve hogy a közösségi védjegy a Közösségben jó hírnevet élvez, és a megjelölés alapos ok nélkül történő használata sértené vagy tisztességtelenül kihasználná a közösségi védjegy megkülönböztető képességét vagy jó hírnevét.”
A 89/104 irányelv
5.
A 89/104 irányelv „azo[n] nemzeti jogszabályi rendelkezések […] [közelítésére irányul], amelyek a belső piac működését a legközvetlenebbül érintik”. (
7
)
6.
A 89/104 irányelv 5. cikkének (2) bekezdése, amely a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének c) pontját tükrözi vissza, a következőképpen szól:
„Bármelyik tagállam előírhatja továbbá, hogy a jogosult bárkivel szemben felléphet, aki hozzájárulása nélkül gazdasági tevékenység körében a védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölést használ az árujegyzékben szereplő árukhoz, illetve szolgáltatásokhoz nem hasonló árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban,[ (
8
)] feltéve hogy a védjegy a tagállamban jó hírnevet élvez, és a megjelölés alapos ok nélkül történő használata sértené vagy tisztességtelenül kihasználná a védjegy megkülönböztető képességét vagy jó hírnevét.”
A tényállás és az alapeljárás
7.
A PAGO International GmbH (a továbbiakban: Pago) jogosultja a – többek között – gyümölcsitalokra és gyümölcslevekre vonatkozó közösségi védjegynek. A Pago védjegyének lényeges alkotóeleme egy zöld színű üvegpalack (a Pago évek óta használja ezeket termékei forgalmazására) karakteres címkét és kupakot magában foglaló ábrája, amely mellett egy nagy betűkkel „PAGO” névvel megjelölt gyümölcslével töltött pohár ábrája is látható.
8.
A Tirol Milch registrierte Genossenschaft mbH (a továbbiakban: Tirol Milch) Ausztriában a „Lattella” elnevezésű, üvegpalackba töltött tejalapú gyümölcsitalt forgalmaz, amelynek külső megjelenése több szempontból (forma, szín, címke, kupak) is hasonlít a Pago közösségi védjegyében ábrázolt palack külső megjelenéséhez. A Tirol Milch italának reklámja – akárcsak a Pago közösségi védjegye – a palackot itallal töltött pohár mellett ábrázolja.
9.
Nem képezi vita tárgyát az, hogy nem áll fenn az összetévesztés veszélye, mivel a Pago és a Tirol Milch által a palackokon használt címkéket a „Pago”, illetve „Lattella” feliratokkal látták el, és mindkét név széles körben ismert Ausztriában. Az előzetes döntéshozatalra utaló végzésből következő tényállás rövid összefoglalójából kitűnik, hogy az alapeljárásban részt vevő felek abból indultak ki, hogy a 9. cikk (1) bekezdése c) pontjának feltételei teljesültek, amennyiben először, a vitatott megjelölés a Pago közösségi védjegyével azonos vagy ahhoz hasonló, és másodszor, a Tirol Milch által forgalmazott ital nem tekinthető hasonlónak a Pago által forgalmazott italhoz.
10.
A Pago ideiglenes intézkedés iránti kérelmet nyújtott be a Handelsgericht Wienhez (bécsi kereskedelmi bíróság, Ausztria), amely arra irányult, hogy a bíróság a Tirol Milchet tiltsa el azoktól a cselekményektől, amellyel védjegybitorlást valósít meg, nevezetesen i. italának a vita tárgyát képező palackokban való reklámozásától, felkínálásától, forgalomba hozatalától vagy a palackok más módon történő felhasználásától, valamint ii. a palackot itallal töltött pohár mellett ábrázoló reklám közzétételétől. A fenti bíróság elrendelte az ideiglenes intézkedést, azonban a Landesgericht Wien (bécsi felsőfokú tartományi bíróság, Ausztria) ezt a döntést megváltoztatta. A Pago fellebbezést nyújtott be az Oberster Gerichtshofhoz.
11.
Az Oberster Gerichtshof álláspontja szerint az a kérdés, hogy a Pago közösségi védjegyével kapcsolatos védjegybitorlás megvalósult-e, egyedül a 40/94 rendelet alapján ítélhető meg. Mivel azonban a Pago védjegye Ausztriában jó hírnevet élvez ugyan, azonban a többi tagállamban ez nem feltétlenül áll fenn, az Oberster Gerichtshof úgy véli, iránymutatásra van szüksége a tekintetben, hogyan kell értelmezni a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének c) pontjában szereplő „a Közösségben jó hírnevet élvez” kifejezést. Ennek megfelelően a nemzeti bíróság előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
„1.
A 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja alapján »jó hírnevet élvező védjegyként« közösségi szintű oltalmat élvez-e valamely közösségi védjegy akkor, ha az csak egyetlen tagállamban »élvez jó hírnevet«?
2.
Az 1. kérdésre adandó nemleges válasz esetén: valamely, egyetlen tagállamban »jó hírnevet élvező« védjegy e tagállamban a rendelet 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja alapján oltalmat élvezhet-e úgy, hogy erre a tagállamra korlátozódóan rendelik el az eltiltást?”
12.
Írásbeli észrevételeket nyújtott be a Pago, a Tirol Milch és a Bizottság, amelyek mindannyian jelen voltak a tárgyaláson.
Az első kérdésről
Előzetes észrevételek
13.
Az első kérdést olyan módon teszik fel, amely azt sugallja, hogy a válasz „igen” vagy „nem” lehet, amely viszont azt vonja maga után, hogy bármilyen válasz is szülessék, az minden olyan esetre vonatkozni fog, ahol a szóban forgó védjegy csak egy tagállamban élvez jó hírnevet. Álláspontom szerint egy ennél rugalmasabb megközelítést kell követni.
14.
A Pago úgy véli, az első kérdésre igenlő választ kell adni. A Tirol Milch érvelése szerint viszont a kérdést nemlegesen kell megválaszolni. A Bizottság árnyaltabb megközelítést követ, azonban arra a következtetésre jut, hogy kivételes esetekben a csak egy tagállamban jó hírnevet élvező védjegy a 9. cikk (1) bekezdésének c) pontja alá tartozhat.
15.
Mindhárom fél egyetért azonban abban, hogy a General Motors ügyben hozott ítélet (
9
) kiindulópontként szolgál a vizsgálathoz.
A General Motors ügyben hozott ítélet
16.
A General Motors ügyben hozott ítéletében a Bíróság a 89/104 irányelv 5. cikkének (2) bekezdését (a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdése c) pontjának párhuzamos rendelkezését) értelmezte. Abban az ügyben a kérdés az volt, hogy a védjegy „jó hírnevet élvezett-e [valamely] tagállamban”, ahol a szóban forgó „tagállam” a három Benelux ország volt, amelyeket a védjegyek szempontjából egy területnek kell tekinteni.
17.
Mind a 89/104 irányelv 5. cikkének (2) bekezdésében, mind a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének c) pontjában két szempont található a „jó hírnévvel kapcsolatos feltételt” illetően, amelyek közül mindkettőnek teljesülnie kell annak érdekében, hogy a védjegy oltalmat élvezhessen. Először, a védjegynek jó hírnevet kell élveznie. (
10
) Másodszor, a jó hírnévnek egy meghatározott földrajzi területen kell fennállnia. (
11
) A General Motors ügyben a Bíróság a fenti feltételeket a következők szerint vizsgálta. Először, a vásárlók azon köre, amelyben a korábbi védjegynek jó hírnevet kell élveznie, lehet a nagyközönség vagy egy szakavatottabb vásárlóközönség is. (
12
) Másodszor, a jogszabályokból nem következik, hogy a védjegy a vásárlóközönség meghatározott százalékának körében ismert legyen. (
13
) Harmadszor, a védjegynek, amelyre nézve az oltalmat kérték, az azzal ellátott árukon vagy szolgáltatásokon keresztül az érintett vásárlóközönség jelentős része által kell ismertnek lennie. (
14
) Végül, a nemzeti bíróságnak valamennyi lényeges körülményt figyelembe kell vennie, így különösen a védjegy piaci részesedését, használatának intenzitását, földrajzi kiterjedését és időtartamát, valamint a vállalkozás által a védjegy népszerűsítésére fordított beruházás mértékét. (
15
)
18.
A Bíróság kimondta, hogy a nem hasonló termékekre vagy szolgáltatásokra is kiterjedő oltalom érdekében a védjegynek az azzal ellátott árukon vagy szolgáltatásokon keresztül az érintett vásárlóközönség jelentős része által ismertnek kell lennie; a Benelux védjegy esetében elegendő volt, hogy a Benelux államok területének jelentős hányadán rendelkezik jó hírnévvel, amely terület állhat a Benelux államok egyikének egy részéből is. (
16
)
A Bíróságnak analógia útján alkalmaznia kell-e a General Motors ügyben hozott ítéletet?
19.
Amint azt már fent jeleztem, a 89/104 irányelv 5. cikkének (2) bekezdése és a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja párhuzamos rendelkezések; és a Bíróság a fenti két jogi eszköz párhuzamos rendelkezéseit általában ugyanúgy értelmezi. (
17
) Következésképpen egyetértek a felekkel abban, hogy a General Motors ügyben hozott ítéletet analógia útján alkalmazni kell. Ebből következik, hogy a védjegy jogosultjának a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének c) pontjában biztosított oltalomban való részesülése érdekében nem kell bizonyítania, hogy a védjegy a Közösség egésze tekintetében jó hírnevet élvez. A területének „jelentős hányada” is elegendő. Jelentős hányadnak minősül-e azonban egy tagállam területe? Egyáltalán ez-e a kérdés megközelítésének helyes módja?
A felek érvei
20.
A Pago előadja, hogy a General Motors ügyben hozott ítéletet alkalmazni kell, és védjegyének nem kell a Közösség egésze tekintetében ismertnek lennie. Az alapeljárásban tényként fogadták el, hogy a jogvita tárgyát képező védjegy Ausztriában jó hírnevet élvez. Nincs akadálya annak, hogy Ausztria a Közösség jelentős hányadának legyen tekinthető. A Pago következésképpen azzal érvel, hogy védjegye a 9. cikk (1) bekezdésének c) pontja szerinti oltalomban részesíthető. A Pago ezen kívül hivatkozik a jogszabály felépítésére, és a 40/94 rendelet 50. cikke (1) bekezdése a) pontjának értelmezésén alapuló érvet is előad, amely rendelkezés szintén a „Közösségben” kifejezést használja. Ezen utóbbi érvvel a General Motors ügyben hozott ítélet vonatkozásainak áttekintése után foglalkozom. (
18
)
21.
A Tirol Milch egyetért abban, hogy a General Motors ügyben hozott ítéletet analógia útján alkalmazni kell, azonban megállapítja, hogy az első kérdés olyan módon került megfogalmazásra, amely nem tesz különbséget a különböző tagállamok között. A tagállamok viszont nagymértékben különböznek egymástól területük és lakosságuk száma alapján. Az első kérdésre adott igenlő válasz azt jelentené, hogy a csupán Máltán – az Európai Unió lakosságának 0,08%-át és gazdaságának 0,04%-át kitevő tagállamban – jó hírnévvel rendelkező közösségi védjegyet, mint jó hírnevet élvező védjegyet, oltalom illetné meg a Közösség egészének tekintetében. A Tirol Milch azzal érvel, hogy meg kell állapítani, a szóban forgó terület jelentősnek minősül-e a Bíróság által a General Motors ügyben kifejtettek szerint. A 9. cikk (1) bekezdésének c) pontja szempontjából a tagállamok határai nem bírnak jelentőséggel. A döntő kérdés az, hogy az a terület, ahol a védjegy jó hírnevet élvez, gazdasági szempontból jelentősnek minősül-e a Közösség egésze tekintetében, amely az ezen a területen élvezett jó hírnév alapján igazolná az oltalmat a Közösség egészére nézve. Egyetlen tagállam területe tehát csak (gazdasági szempontból) elég nagy tagállamok, mint például Németország esetében elegendő, a kisebb tagállamok esetében nem.
22.
A Bizottság, szintén a General Motors ügyben hozott ítéletet alkalmazva, akként vélekedik, hogy valamely közösségi védjegy a 9. cikk (1) bekezdésének c) pontja értelmében akkor „élvez jó hírnevet a Közösségben”, ha az a védjeggyel ellátott áruk és szolgáltatások potenciális vásárlóiként a Közösségben megcélzott vásárlói kör jelentős része által ismert. Valamely védjegy „jó hírnevének” értékelése során különbséget kell tenni az érintett vásárlóközönség meghatározása és a megkövetelt jó hírnév mértékének meghatározása között.
23.
A Bizottság úgy véli, hogy a 9. cikk (1) bekezdésének c) pontja akkor biztosít oltalmat, ha a védjegy az érintett vásárlóközönség jelentős része által ismert. Az érintett vásárlóközönséget a Közösség területén belül a nemzeti határokra való hivatkozás nélkül kell meghatározni, és nem csak egy tagállam vásárlóközönségét tekintve.
24.
A Bizottság álláspontja szerint a „Közösségben” élvezett jó hírnév nem követeli meg, hogy a védjegy valamennyi tagállamban ismert legyen. Egyes kivételes esetekben az egyetlen tagállam területén élvezett jó hírnév is elegendő, amennyiben az érintett vásárlóközönség kizárólag ebben a tagállamban található.
25.
A Bizottság összeköti tehát az érintett vásárlóközönség és az érintett terület fogalmát.
Elemzés
26.
Az első kérdés megközelítése szempontjából nem találom különösen hasznosnak a felek érveléseit. Így a Pago azon állítása, hogy a védjegye Ausztriában széles körben ismert, habár azt a kérdést előterjesztő bíróság is elismeri, a jogvitát nem viszi előbbre. Nem magyarázza el, hogyan kell meghatározni, mi minősül általában a Közösség jelentős hányadának, sem azt, Ausztriát miért kell különösen a Közösség jelentős hányadának tekinteni. Mivel a Tirol Milch azzal érvel, hogy a nemzeti határok nem bírnak jelentőséggel, ezt követő elemzése (amely pontosan ezeken a határokon alapszik) non sequiturnak tűnik számomra. Továbbá, ez ahhoz a (nagyon kényes) kérdéshez vezet, hogy melyik tagállam minősül kellőképpen fontosnak ahhoz, hogy „jelentősnek” lehessen tekinteni.
27.
A Bizottság elemzését azonban – tág értelemben – hasznos kiindulópontnak találom.
28.
A 9. cikk (1) bekezdése c) pontjának célja, hogy a közösségi védjegy jogosultja a védjegy által biztosított kizárólagos jogait harmadik felekkel szemben megvédhesse, feltéve ha bizonyítani tudja, hogy közösségi védjegye a Közösségben jó hírnevet élvez, és a 9. cikk (1) bekezdésének c) pontjában meghatározott többi feltétel is teljesül.
29.
A 40/94 rendelet kiindulópontja az, hogy a közösségi védjegy egységes jellegű. (
19
) Valóban, a Közösségi védjegyet annak érdekében alkották meg, hogy „a vállalkozások termékeit és szolgáltatásait – a határokra való tekintet nélkül – a Közösség egész területén azonos eszközökkel megkülönböztethetővé tevő védjegyek” álljanak a vállalkozások rendelkezésére. (
20
) E körülmények között úgy tűnik számomra, hogy a közösségi védjegy jó hírneve terjedelmének meghatározása során a tagállam határaira összpontosító megközelítés alapvetően rosszul értelmezett. A kiindulópont inkább a Közösség határokra való tekintet nélkül vett területe, mint egységes és oszthatatlan egész. Ennek következtében nem bír jelentőséggel, hogy a jó hírnév egy vagy több tagállamban áll-e fenn. Hasonlóképpen nem bír jelentőséggel az sem, hogy ezek a tagállamok „nagyok”, „közepesek” vagy „kicsik” (a fogalmakat bármilyen alapon is meghatározva).
A General Motors ügyben hozott ítélet alkalmazása
30.
Először azt kell megállapítani, hogy a védjegy „jó hírnevet” élvez-e. Ennek érdekében a nemzeti bíróságnak meg kell határoznia a védjegy által érintett vásárlóközönséget a Közösség egésze összefüggésében, tekintet nélkül a tagállamok határaira. Az érintett vásárlóközönség meghatározását követően (
21
) a nemzeti bíróságnak azt kell megállapítania, hogy a védjegy jó hírnevet élvez-e az azzal ellátott árukon vagy szolgáltatásokon keresztül az érintett vásárlóközönség jelentős része körében.
31.
A nemzeti bíróságnak ezt követően azt kell meghatároznia, hogy a védjegy jó hírnevet élvez-e a „Közösségben”. Annak elfogadásából kell kiindulnia, hogy a védjegy jogosultjának nem kell bizonyítania, hogy a védjegy a Közösség egészében jó hírnevet élvez. A 9. cikk (1) bekezdésének c) pontja alkalmazásához elegendő, ha a védjegy a Közösség „jelentős hányadában” élvez jó hírnevet. (
22
) A General Motors ügyben hozott ítélet nem szolgáltat további iránymutatást a tekintetben, hogyan kell értelmezni az érintett terület „jelentős hányadát”.
32.
A Bíróság ítélkezési gyakorlata azonban azt meghatározza, mi nem minősül „jelentős hányadnak”. A Nieto Nuño ügyben hozott ítéletben (
23
) a Bíróság egy ehhez hasonló, a 89/104 irányelv 4. cikke (2) bekezdésének d) pontja szerinti a védjegy „közismert[ségének]” fogalmával kapcsolatban megállapította, hogy Spanyolországban Tarragona városa és annak környéke nem minősül a tagállam jelentős hányadának. A „Közösség jelentős hányadának” fogalma tekintetében, analógia útján, ugyanezen érvelés alkalmazásából következik, hogy ha a „hányad” – méretét és gazdasági súlyát objektív módon tekintve – elhanyagolható a Közösség egészével összevetve, és ahol az érintett vásárlóközönség a Közösség területén jobban szétoszlik, (
24
) ez a rész nem tekinthető a Közösség „jelentős hányadának”. Ez következik a „jelentős” kifejezés mindennapi jelentéséből is. Ez felel meg továbbá a józan észnek is.
33.
Sok és változatos elképzelhető helyzet van. A spektrum egyik végén a nagyközönségnek szánt közhasználati termékeket jelölő, e nagyközönség körében jó hírnevet élvező védjegyek állnak, amelyeknek nagy földrajzi területen kell ismertnek lenniük ahhoz, hogy a „Közösségben jó hírnevet” élvező védjegyként lehessen őket jellemezni. A másik véglet a regionális szakavatott vásárlóközönségnek szánt, különös termékeket jelölő védjegyek, amelyeknek sokkal kisebb területen kell ismertnek lenniük. A szakmai közönségnek szánt termékek nagy területen lehetnek elterjedtek (attól függően, hogy az adott szakma milyen széles körben elterjedt tagsággal rendelkezik), azonban, abszolút értelemben, ezek valószínűleg kevesebb ember által ismertek, mint a nagyközönség számára forgalmazott termékek.
34.
Csakúgy, mint az érintett vásárlóközönség fogalma, a „jó hírnév” területi szempontja sem határozható meg valamely absztrakt számra, vagy a tagállamok konkrét számára való hivatkozással. A nemzeti bíróságnak több szempontot is értékelnie kell annak meghatározása során, hogy valamely adott védjegy jó hírnévvel rendelkezik-e a Közösség jelentős hányadában. Ilyen szempontok például, de nem kizárólag a Közösségen belüli terület gazdasági jelentősége, azon terület földrajzi kiterjedése, amelyben a védjegy jó hírnevet élvez, és az érintett vásárlóközönség demográfiai jellemzői.
35.
Annak meghatározása érdekében, hogy a korábbi védjegy a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében jó hírnevet élvez-e a Közösség jelentős hányadában, a nemzeti bíróságnak az üggyel kapcsolatos általános értékelést kell elvégeznie, és meg kell határoznia azon vásárlóközönséget, amelyben a korábbi védjegy ismertséget szerzett. Minden ilyen vizsgálatnak szükségképpen rugalmasnak kell lennie.
36.
Végül, röviden érintenem kell a Pagonak a 40/94 rendelet felépítésére vonatkozó érvelését is. A Pago arra a tényre hivatkozik, hogy a „Közösségben” kifejezés megjelenik a 40/94 rendelet 50. cikke (1) bekezdésének a) pontjában is. (
25
) A Pago előadja, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az 50. cikk (1) bekezdésének a) pontja szempontjából elegendő a védjegy mindössze egy tagállamban történő használata. A Pago érvelése szerint, ha az egyetlen tagállamban történő használat elegendő a közösségi védjeggyel kapcsolatos jogok fenntartásához, analógia útján, az egyetlen tagállamban élvezett jó hírnévnek elegendőnek kell lennie a 9. cikk (1) bekezdésének c) pontja szerinti oltalomban való részesüléshez.
37.
Számomra nem meggyőző ez az érv.
38.
Először, a Pago által hivatkozott egyetlen „állandó ítélkezési gyakorlat” a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (a továbbiakban: OHIM) első fellebbezési tanácsának a Reno Schuhcentrum kontra Payless ShoeSource Worldwide ügyben (
26
) hozott határozata, amely azzal az esettel foglalkozik, hogy az exportra szánt termékek védjeggyel történő ellátása a „Közösségben történő használatnak” minősül-e. Ez az ügy tehát, amely a Bíróság számára csupán meggyőző erővel bír, teljesen más kérdéssel foglalkozik. Nem állítja, hogy elegendő az egyetlen tagállamban történő használat, csupán annyit mond ki, hogy nem szükséges, hogy a védjegy „a Közösségben mindenhol” használatra kerüljön. Az említett határozat jelenleg fellebbezési szakaszban van az Elsőfokú Bíróság előtt. (
27
)
39.
Másodszor, az 50. cikk az eddig védelmet élvezett védjegyoltalom megszűnésének okaival foglalkozik. A 9. cikk a közösségi védjegyoltalom tartalmát és annak feltételeit határozza meg. A két rendelkezés tárgya teljesen más; és nem fogadom el, hogy az 50. cikk (1) bekezdésének a) pontjára hivatkozó (gyenge) érvelés segítséget nyújt a 9. cikk (1) bekezdése c) pontja helyes értelmezésének megállapítását illetően.
40.
Összefoglalva: valamely közösségi védjegy Közösségben élvezett jó hírnevét nem lehet azon az alapon megállapítani, hogy a védjegy jó hírnevet élvez-e valamelyik tagállamban. A közösségi védjegy egységes jellegéből következik, hogy azt a Közösség területét egészében kell tekintetbe venni. A General Motors ügyben hozott ítéletet analógia útján alkalmazni kell annak megállapítása érdekében, mi minősül a Közösség jelentős hányadának. Ezt minden egyes esetben a védjeggyel ellátott árukon vagy szolgáltatásokon keresztül érintett vásárlóközönség, valamint a jó hírnév által felölelt terület jelentőségének figyelembevételével kell megállapítani, amely területet annak földrajzi kiterjedése, lakossága és gazdasági jelentősége határoz meg a Közösség területének egésze összefüggésében.
41.
Következésképpen javaslom, hogy a Bíróság az első kérdést a következőképpen válaszolja meg: a közösségi védjegy a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében „a Közösségben jó hírnevet élvező” védjegyként közösségi szintű oltalmat élvez, amennyiben a Közösség jelentős hányadában jó hírnevet élvez. Nem a nemzeti határoktól függ, hogy ebből a szempontból mi minősül a Közösség jelentős hányadának, hanem azt az ügy lényeges körülményeinek értékelése alapján kell megállapítani, figyelembe véve különösen i. a védjeggyel ellátott árukon vagy szolgáltatásokon keresztül érintett vásárlóközönséget, és a vásárlóközönség azon részét, amelynek körében a védjegy ismert, valamint ii. a jó hírnév által felölelt terület jelentőségét, amelyet annak földrajzi kiterjedése, lakossága és gazdasági jelentősége határoz meg.
A második kérdésről
42.
Második kérdésével a nemzeti bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja összefüggésében valamely, mindössze egy tagállamban jó hírnevet élvező közösségi védjegy, amennyiben a Közösség egészében nem részesül oltalomban, mindazonáltal az adott tagállamban jogosult-e oltalomra úgy, hogy elrendelhető a bitorlástól való eltiltás az adott tagállam területére korlátozottan.
43.
Az első döntéshozatali kérdésre tett javaslatomban szereplő válaszban benne rejlik az is, hogy az a védjegy, amely csak egy tagállamban élvez jó hírnevet, nem minősül a 9. cikk (1) bekezdésének c) pontja értelmében vett a „Közösségben jó hírnevet élvező” védjegynek. Tekintve, hogy a „Közösségben élvezett jó hírnév” fennállása az a különös feltétel, amely szükséges a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdése c) pontjának alkalmazhatóságához, azt lehetne gondolni, hogy a második kérdésre adandó válasz nyilvánvaló. Amennyiben nem teljesül ez a feltétel, nincs jogosultság az oltalomra sem. A második kérdésre adandó válasz ebben az esetben (automatikusan) az lesz, hogy a nemzeti bíróság nem szolgáltathat jogorvoslatot nem létező jogok érvényesítésére.
44.
Úgy tűnik számomra, hogy a második kérdést ezért úgy kell érteni, hogy amennyiben valamely közösségi védjegy olyan területen élvez jó hírnevet, amely a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja szempontjából nem minősül a Közösség jelentős hányadának, ettől függetlenül oltalomban részesül ezen a területen (amely egybeeshet egy vagy több tagállam területével) úgy, hogy elrendelhető a bitorlástól való eltiltás az adott területre korlátozódóan.
45.
A Pago azzal érvel, hogy ha nem létezne ilyen korlátozott oltalom, a közösségi védjegy nem lenne megfelelő alternatívája a nemzeti védjegynek – amely eredmény nem áll összhangban a közösségi jogalkotónak a közösségi védjegy bevezetésével kapcsolatos céljával –, mivel az egyetlen tagállamban jó hírnevet élvező közösségi védjegy jogosultja ebben a tagállamban nem lenne képes védjegyének védelmére anélkül, hogy nemzeti védjeggyel is rendelkezne. A Pago ezen kívül azzal érvel, hogy ritka a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja által meghatározott, közösségszintű védjegybitorlás, nevezetesen a közösségi védjegy megkülönböztető képességének sérelme vagy tisztességtelen kihasználása, amely a tisztességtelen verseny egyik formája. Következésképpen lényeges, hogy a védjegy jogosultja arra a tagállamra korlátozott jogorvoslatért folyamodhasson, ahol a bitorlás veszélye fennáll, vagy bekövetkezett.
46.
Ezen érveket nem fogadom el.
47.
Először is, igaz, hogy a közösségi védjegy és a nemzeti védjegy hasonló céllal rendelkezik (
28
) annyiban, hogy mind a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdése c) pontjának, mind a 89/104 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének (a párhuzamos rendelkezések) az a célja, hogy védelmet nyújtson a védjegy jó hírnevének csorbítása ellen. Ezt a célt azonban különböző módon érik el, (
29
) és különböző összefüggésben működnek.
48.
Amennyiben valamely nemzeti védjegy „jó hírnevet élvez a tagállamban”, a jogosult az egész tagállam területére kiterjedő oltalmat kérhet a 89/104 irányelv 5. cikkének (2) bekezdése alapján (lásd a General Motors ügyben hozott ítéletet). Amennyiben a védjegy „a Közösségben élvez jó hírnevet”, a közösségi védjegy egységes jellege (
30
) azt jelenti, hogy a védjegy hasonlóképpen oltalmat élvez a Közösség egész területén (és nem csupán a Közösség azon „jelentős hányadában”, amely alapul szolgált annak meghatározásához, hogy a szóban forgó védjegy a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja szempontjából valóban „jó hírnevet élvez a Közösségben”). (
31
)
49.
Úgy tűnik számomra, hogy pontosan azért, mert a közösségi védjegy számára biztosított oltalom ennyire kiterjedt, a 40/94 rendeletben meghatározott feltételeknek teljes mértékben teljesülniük kell az oltalom alkalmazhatóságához. Nyilvánvaló kapcsolat áll fenn annak bizonyítási követelménye, hogy a védjegy jó hírnevet élvez a Közösség jelentős hányadában, és az egész Közösségre kiterjedő oltalom megadásának igazolása között.
50.
Másodszor, ha valamely vállalkozás (fokozatosan) több tagállamban történő használat céljából kíván védjegyet lajstromoztatni, ésszerűnek tűnik az a feltételezés, hogy inkább közösségi védjegybejelentést fog benyújtani, mintsem az egyes tagállamokban több védjegybejelentést, kivéve ha valamely különös oka van arra, hogy másként járjon el. Elfogadom, hogy ha ez a védjegy jó hírnevet élvez valamely tagállamban (annak jelentős hányada tekintetében), azonban a Közösség jelentős hányadában nem, az adott tagállamban történő nemzeti lajtromozásra van szükség annak érdekében, hogy a védjegy jó hírnevét az adott tagállamban megvédje, (
32
) mivel ilyen védelem nem áll rendelkezésre a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerinti közösségi védjegy alapján. (
33
) Ez összhangban van azzal az elképzeléssel, hogy a közösségi védjegy és a nemzeti védjegy eltérő szinten, de párhuzamosan működik.
51.
A Pago utolsó érvét nagyon röviden érintem. A bitorlás terjedelme hatást gyakorolhat a jogosult által kért jogorvoslat módjára, ez azonban inkább eljárásjogi, és nem anyagi jogi kérdés. A kérdés szempontjából nem bír jelentőséggel, hogy a 9. cikk (1) bekezdésének c) pontja alapján biztosítva van-e egyáltalán az oltalom.
52.
Következésképpen javaslom, hogy a második kérdést olyan értelemben kell megválaszolni, miszerint az a közösségi védjegy, amely a Közösség jelentős hányadának nem minősülő területen élvez jó hírnevet, a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja alapján nem részesül az erre a területre korlátozódó oltalomban. Következésképpen nem rendelhető el a bitorlástól való eltiltás erre a területre korlátozódóan.
Utószó: a második kérdés alternatív értelme?
53.
A második kérdésben az arra helyezett hangsúlyt tekintve, hogy elrendelhető-e egyetlen tagállam területére korlátozott eltiltás, lehetséges, hogy a nemzeti bíróság valójában azt kérdezi, hogy abban az esetben, ha a védjegyről megállapítják, hogy a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja alapján oltalmat élvez, a nemzeti bíróság elrendelheti-e a védjegy bitorlásától való eltiltást egy tagállamra korlátozódóan. Habár, ahogyan azt az első kérdésre adott elemzésemben jeleztem, a „Közösségben jó hírnevet élvező” védjegy általában nem egyetlen tagállam határaival azonos területen lévő vásárlóközönség által közismert, és általában túlterjeszkedik a határokon, a védjegy jogosultjának azonban elsősorban – talán kizárólag – egyetlen tagállamban kell szembenéznie a védjegye megsértésének veszélyével. Úgy tűnik, itt pontosan ez a helyzet áll fenn.
54.
Az első kérdésre javasolt válasszal kapcsolatos álláspontom fényében a második kérdés (itt átfogalmazott változata) valószínűleg pusztán elméleti jellegű. Abban az esetben azonban, ha a Bíróság ítéletében (vagy a kérdést előterjesztő bíróság az ügy hozzá való visszakerülését követően) olyan értelmű döntést hoz, hogy a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerinti oltalom alkalmazható, az átfogalmazott kérdés esetlegesen releváns lehet. Nagyon röviden kifejtem ezért, hogyan válaszolnám meg.
55.
A 40/94 rendelet X. címe a közösségi védjegyekkel összefüggő jogvitákban a joghatóság és eljárás részletes szabályait határozza meg. Ezek a szabályok olyan formában kerültek megfogalmazásra, amelyből egyértelmű, hogy a joghatóságra és a határozatok végrehajtására vonatkozó más közösségi szabályokkal együtt alkalmazandók. (
34
) A 40/94 rendelet a közösségi védjegy egységes jellegével összhangban rendelkezik a közösségi védjegybíróságról minden tagállamra nézve, (
35
) amelyek a 93. cikk (1) és (4) bekezdésében meghatározott joghatósági szabályok alapján eljáró bíróságként a tagállamok bármelyikének területén elkövetett vagy megkísérelt védjegybitorlási cselekményekre nézve rendelkeznek joghatósággal. (
36
) Ez azért van így, mert szükség lehet arra, hogy az így eljáró közösségi védjegybíróságok országhatáron túli joghatóságot gyakoroljanak a védjegyjogosult hatékony védelme érdekében. (
37
)
56.
A fentieket leszögezve a 40/94 rendelet egyértelműen azt a lehetőséget is számba vette, hogy a védjegyjogosult az elkövetett vagy megkísérelt védjegybitorlási cselekmény helye szerinti tagállam bíróságához kíván fordulni, (
38
) ilyen körülmények között az említett bíróságok joghatósága kifejezetten „csak az abban a tagállamban elkövetett vagy megkísérelt cselekményekre terjed ki, ahol a bíróság székhelye van.” (
39
)
57.
Ritkán vagy egyáltalán nem elfogadható, hogy a bíróság a szükségesnél szélesebb körű határozatot hozzon. Ha a védjegybitorlás egyetlen tagállamra korlátozódik (a jelen esetben Ausztriára), általában elegendő, ha a bitorlástól való eltiltásról szóló határozat ennek megfelelően szintén ezen egyetlen tagállamra korlátozódik. Álláspontom szerint a 40/94 rendeletben semmi sem zárja ki, hogy a hatáskörrel rendelkező bíróság ilyen korlátozott tartalmú határozatot hozzon.
58.
Megismétlem azonban, hogy a fent kifejtett elemzés kizárólag arra az esetre vonatkozik, ha az oltalom a 40/94 rendelet alapján ténylegesen alkalmazható.
Végkövetkeztetések
59.
A fentiek alapján azt javasolom, hogy a Bíróság az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre a következő válaszokat adja:
1)
A közösségi védjegy a közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20-i 40/94 tanácsi rendelet 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében „a Közösségben jó hírnevet élvező” védjegyként közösségi szintű oltalmat élvez, amennyiben a Közösség jelentős hányadában jó hírnevet élvez. Nem a nemzeti határoktól függ, hogy ebből a szempontból mi minősül a Közösség jelentős hányadának, hanem azt minden egyes ügy lényeges körülményeinek értékelése alapján kell megállapítani, figyelembe véve különösen i. a védjeggyel ellátott árukon vagy szolgáltatásokon keresztül érintett vásárlóközönséget, és a vásárlóközönség azon részét, amelynek körében a védjegy ismert, valamint ii. a jó hírnév által felölelt terület jelentőségét, amelyet annak földrajzi kiterjedése, lakossága és gazdasági jelentősége határoz meg.
2)
Az a közösségi védjegy, amely a Közösség jelentős hányadának nem minősülő területen élvez jó hírnevet, a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja alapján nem részesül az erre a területre korlátozódó oltalomban. Következésképpen nem rendelhető el a bitorlástól való eltiltás erre a területre korlátozódóan.
(
1
)	Eredeti nyelv: angol.
(
2
)	A közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20-i 40/94/EK tanácsi rendelet (HL 1994. L 11., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.).
(
3
)	A védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1988. december 21-i 89/104/EGK első tanácsi irányelv (HL 1989. L 40., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 92. o.), hatályon kívül helyezte (habár érdemben nem módosította) a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2008/95/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (kodifikált változat) HL 2008. L 299., 25. o.).
(
4
)	Lásd a két jogi aktus első preambulumbekezdését.
(
5
)	Lásd a közösségi védjegyről szóló tanácsi rendeletre vonatkozó javaslat (COM (80) 635., 23. o.) első pontját.
(
6
)	Lásd, például a Bíróság C-304/06. P. sz., Eurohypo kontra OHIM ügyben 2008. május 6-án hozott ítéletének (EBHT 2008., I-3297. o.) 54. pontját a védjegy lajstromozásának a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b), c) és d) pontjában és a 89/104 irányelv 3. cikkének (1) bekezdésében felsorolt feltétlen kizáró okait illetően, valamint a Bíróság C-108/05. sz. Bovemij Verzekeringen ügyben hozott ítéletének (EBHT 2006., I-7605. o.) 22. pontját, amelyben a 89/104 irányelv 3. cikkének (3) bekezdéséről, valamint a 40/94 rendelet 7. cikkének (3) bekezdéséről van szó.
(
7
)	Lásd a harmadik preambulumbekezdést.
(
8
)	A Bíróság a C-292/00. sz. Davidoff-ügyben 2003. január 9-én hozott ítéletének (EBHT 2003., I-389. o.) 30. pontjában akként értelmezte az 5. cikk (2) bekezdését, hogy az arra az esetre is vonatkozik, amikor a két megjelöléssel ellátott áruk vagy szolgáltatások hasonlók vagy azonosak.
(
9
)	A Bíróság C-375/97. sz., General Motors kontra Yplon ügyben 1999. szeptember 14-én hozott ítélete (EBHT 1999., I-5421. o.).
(
10
)	A feltétel e szempontjának magyarázatát az ítélet 23. pontja tartalmazza, amelyben a Bíróság kifejti, hogy annak bizonyítása érdekében, hogy a vásárlóközönség gondolati képzettársítást hozhat létre az oltalmazni kért védjegy és a védjegyjogosult szerint a védjegyhez fűződő jogait megsértő későbbi védjegy között, szükség van annak bizonyítására, hogy a védjegyjogosult által oltalmazni kért korábbi védjegy a vásárlóközönség körében bizonyos mértékű ismertséggel rendelkezik.
(
11
)	A 89/104 irányelv 5. cikkének (2) bekezdésében „a tagállam”, a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének c) pontjában „a Közösség”.
(
12
)	A 24. pont.
(
13
)	A 25. pont.
(
14
)	A 26. pont.
(
15
)	A 27. pont.
(
16
)	A 29. és a 31. pont.
(
17
)	Lásd a fenti 3. pontot és a fenti 6. lábjegyzetben hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(
18
)	Lásd a lenti 36. pontot.
(
19
)	Lásd a 40/94 rendelet első és második preambulumbekezdését, és az 1. cikkének (2) bekezdését.
(
20
)	Lásd az első preambulumbekezdést (kiemelés tőlem).
(
21
)	A kritériumok alkalmazását illetően lásd a fenti 9. lábjegyzetben hivatkozott General Motors ügyben hozott ítélet 24. és 25. pontját.
(
22
)	A 28. pont.
(
23
)	A Bíróság C-328/06. sz. Nieto Nuño ügyben 2007. november 22-én hozott ítélete (EBHT 2007., I-10093. o.).
(
24
)	Nem lehetetlen olyan helyzetet elképzelni, amelyben, az érintett vásárlóközönség megvizsgálását követően a nemzeti bíróság arra a következtetésre juthat, hogy valamely korlátozott földrajzi területen élvezett jó hírnév a „Közösségben” élvezett jó hírnévnek minősül, ha az érintett vásárlóközönség (kivételesen) erre a területre korlátozódik. Így, feltehetően, a skótszoknya készítőket célzó termékek védjegyei jó hírnévvel rendelkezhetnek a Közösségben az érintett vásárlóközönség körében, amely kör viszont (valószínűleg) egyetlen tagállam (részére) korlátozódik. Gyanítom azonban, hogy ezek az esetek valószínűleg ritkán merülnek fel.
(
25
)	Az 50. cikk (1) bekezdésének a) pontja lényegében a Közösségi védjegy megszűnéséről rendelkezik abban az esetben, ha a jogosult a védjegy tényleges használatát a Közösségben megszakítás nélkül öt éven át elmulasztja.
(
26
)	Az R 1209/2005-1. sz. ügyben 2007. február 28-án hozott határozat.
(
27
)	A T-173/07. sz., Reno Schuhcentrum kontra OHIM ügy, jelenleg folyamatban.
(
28
)	Lásd a fenti 4. lábjegyzetet.
(
29
)	Lásd a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló első tanácsi irányelvre vonatkozó javaslat (COM (80) 635 végleges, 1. o.) harmadik pontját: „A rendelettervezet más módon ugyanazt a célt igyekszik elérni, mint az irányelv […]” [nem hivatalos fordítás].
(
30
)	Lásd a fenti 3. és 29. pontot, valamint a 19. és 20. lábjegyzetet.
(
31
)	Lásd az első kérdéssel kapcsolatos elemzést.
(
32
)	Úgy tűnik, a Pago a terméke tekintetében ténylegesen rendelkezik nemzeti védjeggyel. A jelen előzetes döntéshozatali kérelem megoldatlan rejtélyeinek egyike – amelyet azonban nem kívánok vizsgálni –, hogy a nemzeti bíróság előtti eljárás a nemzeti védjegy helyett miért a Pago közösségi védjegyén alapult.
(
33
)	A 9. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontjában biztosított jogok védelméhez nincs szükség annak bizonyítására, hogy a megjelölés „a Közösségben jó hírnevet élvez”.
(
34
)	Lásd a X. cím 1. fejezetét, amelynek egyetlen rendelkezése (a 90. cikk) közvetlenül utal a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról és a bírósági határozatok végrehajtásáról szóló, 1968. szeptember 27-én Brüsszelben aláírt egyezményre (a továbbiakban: brüsszeli egyezmény). Az egyezménynek a négy későbbi csatlakozási egyezménnyel módosított, egységes szerkezetbe foglalt változatát a HL 1998. C 27. 1. oldalán tették közzé. A brüsszeli egyezményt időközben felváltotta a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 44/2001/EK tanácsi rendelet (HL 2001. L 12., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 4. kötet, 42. o.) (a továbbiakban: brüsszeli rendelet). Az EK 299. cikk értelmében Dánia és egyes meghatározott területek nem tartoznak a brüsszeli rendelet hatálya alá.
(
35
)	A 40/94 rendelet 91. cikke határozza meg.
(
36
)	Lásd a 40/94 rendelet 94. cikkének (1) bekezdését, és (az ideiglenes és biztosítási intézkedések tekintetében) a 99. cikkének (2) bekezdését.
(
37
)	Lásd a 40/94 rendelet tizenötödik preambulumbekezdését, amely kimondja, hogy a közösségi védjegyek érvényessége és bitorlása tárgyában hozott határozatoknak a Közösség egész területére kiterjedő hatállyal kell bírniuk. Lásd továbbá a Bíróság C-316/05. sz. Nokia-ügyben 2006. december 14-én hozott ítéletének (EBHT 2006., I-12083. o.) 25. és 33. pontját, amely hangsúlyozza, hogy a közösségi védjegyekre vonatkozó oltalomnak egységesnek kell lennie a Közösség egész területén.
(
38
)	Lásd a 40/94 rendelet 93. cikkének (5) bekezdését.
(
39
)	A 40/94 rendelet 94. cikkének (2) bekezdése.