62020TO0727_RES
Дело T‑727/20
Nigar Kirimova
срещу
Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
Определение на Общия съд (четвърти разширен състав) от 9 март 2022 година
„Жалба за отмяна — Представителство от адвокат, който няма качеството на трето независимо от жалбоподателя лице — Недопустимост“
Съдебно производство — Искова молба или жалба — Изисквания за форма — Подпис на адвокат — Понятие за адвокат — Самостоятелно тълкуване
(член 19, трета алинея от Статута на Съда; член 51, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд)
(вж. т. 17)
Съдебно производство — Искова молба или жалба — Изисквания за форма — Изисквания по отношение на лицето, което може да подпише исковата молба или жалбата — Качество на трето лице по отношение на страните — Представителство от адвокат, член на организационната единица, наела страната — Неспазване на изискването за независимост
(член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз; член 19, трета алинея от Статута на Съда)
(вж. т. 18—22, 24—27, 31—33, 37 и 46)
Съдебно производство — Искова молба или жалба — Изисквания за форма — Изисквания по отношение на лицето, което може да подпише исковата молба или жалбата — Качество на трето лице по отношение на страните — Представителство от адвокат, който няма качеството на трето лице — Недопустимост — Отстраняване след изтичане на срока за обжалване — Недопустимост
(член 19, трета алинея от Статута на Съда; член 78, параграф 6 от Процедурния правилник на Общия съд)
(вж. т. 47)
Резюме
Г‑жа Kirimova, азербайджанска гражданка, е юрист в адвокатска кантора. За да може да бъде вписана в списъка на професионалните представители в Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), тя иска дерогация от изискването да бъде гражданка на една от държавите — членки на Европейското икономическо пространство. След като изпълнителният директор на EUIPO отхвърля това искане, г‑жа Kirimova подава жалба пред Общия съд. Жалбата е подписана от адвокат, член на същата кантора, в която г‑жа Kirimova работи към момента на подаване на жалбата.
С определението си Общият съд, заседаващ в разширен състав, отхвърля жалбата като недопустима. Той отбелязва, че жалбоподателката и нейният адвокат са поддържали особено тесни професионални отношения и че както адвокатът, така и кантората, в която той работи, имат пряк интерес от изхода на настоящия спор, който се отнася пряко до упражняваната от жалбоподателката професия в кантората. Ето защо Общият съд приема, че изискването адвокатът да бъде трето независимо от жалбоподателя лице (
1
) явно не е спазено.
Съображения на Общия съд
Най-напред Общият съд припомня, че за целите на предявяването на иск или жалба пред него дадена страна трябва да се ползва от услугите на трето лице, което действа напълно независимо, за да защити по най-добрия начин интересите на своя клиент, а именно правото му на ефективна съдебна защита (
2
). Процесуалното представителство изисква връзка на доверие, основана на частен избор и на договаряне, тъй като правният субект е свободен да избере своя адвокат, като по принцип последният е свободен да избира своите клиенти. В този смисъл всяка намеса в това отношение следва да се основава на сериозни причини, които разкриват ясната и наложителна необходимост от защита на жалбоподателя от неговия адвокат. Следователно независимостта на адвоката се разбира не като липса на каквато и да било връзка с неговия клиент, а като липса на връзки, които явно засягат способността му да изпълнява задачата си по защита, като обслужва по най-добрия начин интересите на своя клиент.
По-нататък Общият съд отбелязва, че възможността съдът на Съюза да отхвърли жалбите като недопустими е ограничена само до случаите на явна липса на независимост на адвоката. Случаите, при които може да се попречи на адвокат да представлява доверителя си, трябва да са само от такова естество и степен, които да показват ясно, че дори и официално да е трета страна по отношение на жалбоподателя, адвокатът има икономически или лични връзки с предмета на спора или с една от страните, което поражда разумно съмнение относно неговата действителна независимост. В това отношение Общият съд подчертава, че всяко положение трябва да се разглежда поотделно, като се вземе предвид работната среда, в която работи адвокатът.
Накрая, Общият съд констатира, че в случая жалбоподателката и нейният адвокат поддържат особено тесни професионални отношения в рамките на една и съща кантора. Освен това кантората и адвокатът поддържат непрекъснато интереса си към подадената от жалбоподателката молба до EUIPO и към разрешаването на спора, в пряка връзка с упражняваната от жалбоподателката професия в рамките на кантората, като дори твърдят, че обжалваното решение ще им причинява вреда. Следователно при тези обстоятелства адвокатът на жалбоподателката не може да се разглежда като трето независимо лице и следователно да се представя като независим трети „адвокат“.
От друга страна, фактът, че връзката между кантората и адвоката и жалбоподателката е прекъсната след подаването на жалбата и че занапред жалбоподателката се подпомага от втори адвокат извън кантората, няма никакво значение за допустимостта на жалбата. Всъщност Общият съд припомня, от една страна, че допустимостта на жалбата се преценява с оглед на положението към момента на подаване на жалбата, а от друга страна, че изискването за представителство от оправомощен адвокат не може да бъде отстранено след изтичането на срока за обжалване (
3
).
(
1
)	Това изискване следва от член 19, трета алинея от Статута на Съда на Европейския съюз.
(
2
)	Гарантирано в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
(
3
)	На основание член 78, параграф 6 от Процедурния правилник на Общия съд.