Решение на Съда (втори състав) от 11 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — производство, образувано по жалба на CX
(Дело C-629/16)1
(Преюдициално запитване — Международни автомобилни превози — Споразумение за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция — Член 9 — Допълнителен протокол — Членове 41 и 42 — Свободно предоставяне на услуги — Клауза „standstill“ — Решение № 1/95 на Съвета за асоцииране ЕО—Турция — Членове 5 и 7 — Свободно движение на стоки — Национална правна уредба, която ограничава правото на предприятията за товарни превози със седалище в Турция да изпращат свои автомобили да пътуват на територията на съответната държава членка — Задължение да се снабдят или с разрешително, предоставяно в рамките на квота, определяна въз основа на двустранна спогодба между държавата членка и Турция, или с разрешение за случаен превоз от значим обществен интерес)
Език на производството: немски
Запитваща юрисдикция
Verwaltungsgerichtshof
Страни в главното производство
CX
в присъствието на: Bezirkshauptmannschaft Schärding
Диспозитив
Разпоредбите на Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, подписано на 12 септември 1963 г. в Анкара от Република Турция, от една страна, и от държавите — членки на ЕИО, и от Общността, от друга, и сключено, одобрено и утвърдено от името на Общността с Решение 64/732/ЕИО на Съвета от 23 декември 1963 г., на Допълнителния протокол, подписан на 23 ноември 1970 г. в Брюксел и сключен, одобрен и утвърден от името на Общността с Регламент (ЕИО) № 2760/72 на Съвета от 19 декември 1972 г., и на Решение № 1/95 на Съвета за асоцииране ЕО—Турция от 22 декември 1995 година за осъществяване на заключителния етап на митническия съюз трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка като приложимата в главното производство, съгласно която предприятията за автомобилни товарни превози със седалище в Турция могат да извършват такива превози с местоназначение в тази държава членка или през нейна територия само ако разполагат с разрешителни, които се предоставят в рамките на квота, определяна за този тип превози въз основа на двустранната спогодба между посочената държава членка и Република Турция, или ако им е издадено разрешение с оглед на наличието на значим обществен интерес, стига тази правна уредба да не въвежда ново ограничение на свободното предоставяне на услуги по смисъла на член 41, параграф 1 от Допълнителния протокол, което запитващата юрисдикция следва да провери.
____________
1 ОВ C 104, 3.4.2017 г.