62010CC0420
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
NIILA JÄÄSKINENA,
predstavljeni 27. oktobra 2011 (
1
)
Zadeva C-420/10
Söll GmbH
proti
Tetra GmbH(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Landgericht Hamburg (Nemčija))
„Dajanje biocidnih pripravkov v promet — Direktiva 98/8/ES — Člen 2(1) — Pojem ‚biocidni pripravek‘ — Algicid — Pripravek, ki povzroči flokulacijo škodljivih organizmov, ne da bi jih uničil, odvračal ali naredil neškodljive — Aktivna snov aluminij-hidroksid-klorid — Pojem, kemično ali biološko delovanje“
I – Uvod
1.
Ta zadeva daje Sodišču prvič priložnost, da opredeli pojem „biocidni pripravek“ in s tem področje uporabe Direktive 98/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998 o dajanju biocidnih pripravkov v promet (
2
) (v nadaljevanju: Direktiva o biocidih).
2.
Stranki iz postopka v glavni stvari, in sicer družbi Söll GmbH (v nadaljevanju: Söll) in Tetra GmbH (v nadaljevanju: Tetra) si nasprotujeta glede vprašanja, ali je algicid TetraPond AlgoRem, katerega aktivna snov je aluminij-hidroksid-klorid, biocidni pripravek v smislu Direktive o biocidih. Predložitveno sodišče, Landgericht Hamburg (Nemčija), želi med drugim izvedeti, ali mora biti za biološki ali kemični proces, ki se zahteva v tej direktivi, učinkovanje na škodljivi organizem neposredno ali posredno. Po mnenju predložitvenega sodišča zadevni pripravek alg ne ubije, temveč povzroča njihovo aglutinacijo, kar olajšuje njihovo mehansko odstranitev, ki je predvidena v navodilu za uporabo zadevnega pripravka.
3.
Glede na sistem, ki ga določa Direktiva o biocidih, je v pristojnosti držav članic, da odločijo, ali neki pripravek spada na področje uporabe te direktive. To pogosto obsega tudi podrobno in zapleteno preučitev zadevnega pripravka (
3
). Zato Sodišče ne more pojasniti in natančno opredeliti zadevnega pojma za vse prihodnje primere, temveč lahko predložitvenemu sodišču in državam članicam, ki so pristojne za uporabo Direktive o biocidih, da le nekaj koristnih napotkov glede razlage te direktive.
II – Pravo
A – Ureditev Unije
4.
Namen Direktive o biocidih je vzpostavitev ureditve Unije glede dovoljenj in dajanja v promet biocidnih pripravkov za njihovo uporabo.
5.
Člen 2(1)(a), (d) in (f) navedene direktive določa:
„V tej direktivi se uporabljajo naslednje opredelitve:
(a)
Biocidni pripravki
Aktivne snovi in pripravki, ki vsebujejo eno ali več aktivnih snovi, pripravljeni v obliki, v kakršni se dobavljajo uporabniku, in predvideni, da se z njimi uničuje, odvrača, naredi neškodljivo, prepreči delovanje, ali kako drugače vpliva na škodljivi organizem na kemičen ali biološki način.
Izčrpen seznam 23 vrst pripravkov z opisom posameznih vrst je podan v Prilogi V;
[…]
(d)
Aktivna snov
Snov ali mikroorganizem, tudi virus ali gliva, s splošnim ali posebnim delovanjem na škodljive organizme ali proti njim;
[…]
(f)
Škodljiv organizem
Vsak organizem, katerega prisotnost je nezaželena, ali ki ima škodljiv učinek na človeka ali njegove dejavnosti, ali na proizvode, ki jih uporablja ali proizvaja, ali pa na živali ali okolje.“
6.
Priloga V k Direktivi o biocidih, ki je naslovljena „Vrste biocidnih pripravkov in njihovi opisi, kot je navedeno v členu 2(1)(a) te direktive“, med drugim določa:
„Med te vrste pripravkov ne sodijo pripravki, zajeti v direktivah, navedenih v členu 1(2) te direktive za namen teh direktiv in njihovih poznejših sprememb.
1.
Glavna skupina: Dezinfekcijska sredstva in splošni biocidni pripravki
[…]
2.
vrsta izdelkov: razkužila in drugi biocidni pripravki za zasebne površine in površine, namenjene javnemu zdravstvu
[…] ter pripravki, ki se uporabljajo kot algicidi.
Med področja uporabe sodijo med drugim plavalni bazeni, akvariji, kopalne in druge vode; klimatske naprave; stene in tla v zdravstvenih in drugih ustanovah; kemična stranišča, odpadne vode, odpadki iz bolnišnic, prst in drugi substrati (na igriščih).
[…]“
7.
V skladu s členom 16(2) Direktive o biocidih je bil izveden program dela za pregled vseh aktivnih snovi v biocidnih pripravkih, ki so že bile v prometu 14. maja 2000 (v nadaljevanju: obstoječe aktivne snovi). Vpis obstoječih aktivnih snovi v priloge I, I A in I B k tej direktivi je pogoj za izdajo dovoljenja in za dajanje v promet biocidnih pripravkov, ki vsebujejo te snovi.
8.
Začetna faza programa je bila določena z Uredbo Komisije (ES) št. 1896/2000 z dne 7. septembra 2000 o prvi fazi programa iz člena 16(2) Direktive 98/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta o biocidnih proizvodih (
4
).
9.
Skladno s členom 3(1) Uredbe št. 1896/2000 vsak proizvajalec obstoječe aktivne snovi, dane v promet za uporabo v biocidnih pripravkih, „opredeli“ to aktivno snov, tako da Komisiji Evropskih skupnosti predloži informacije o aktivni snovi, navedene v Prilogi I k tej uredbi.
10.
Člen 4 te uredbe med drugim določa, da proizvajalci, formulatorji in združenja, ki želijo zaprositi za vključitev obstoječe aktivne snovi v eni ali več vrstah biocidnih pripravkov v Prilogo I ali Prilogo I A k Direktivi o biocidih, prijavijo to aktivno snov Komisiji.
11.
Na podlagi člena 6(1)(b) Uredbe št. 1896/2000 je uredbo, ki vsebuje med drugim izčrpen seznam obstoječih aktivnih snovi, za katere je Komisija sprejela vsaj eno prijavo, treba po prijavi iz prejšnje točke sprejeti v skladu s postopkom, določenim v členu 28 Direktive o biocidih.
12.
Člen 3 Uredbe Komisije (ES) št. 2032/2003 z dne 4. novembra 2003 o drugi fazi desetletnega delovnega programa iz člena 16(2) Direktive 98/8 in o spremembi Uredbe (ES) št. 1896/2000 (
5
) napotuje na tri priloge, ki se nanašajo na opredeljene in prijavljene obstoječe aktivne snovi. Priloga I k Uredbi št. 2032/2003 vsebuje izčrpen seznam obstoječih aktivnih snovi, ki so bile opredeljene. Priloga II k tej uredbi vsebuje izčrpen seznam obstoječih aktivnih snovi, v zvezi s katerimi je Komisija med drugim sprejela vsaj eno prijavo. Priloga III k tej uredbi vsebuje seznam obstoječih aktivnih snovi, ki so bile identificirane, vendar zanje ni bila sprejeta prijava niti ni bilo izraženo zanimanje države članice.
13.
Uredba Komisije (ES) št. 1451/2007 z dne 4. decembra 2007 o drugi fazi desetletnega delovnega programa iz člena 16(2) Direktive 98/8 (
6
) je nadomestila Uredbo št. 2032/2003, ki je bila večkrat spremenjena.
B – Nacionalna ureditev
14.
Določbe Direktive o biocidih so bile v nemško zakonodajo prenesene z zakonom o biocidnih pripravkih (Biozidgesetz) z dne 20. junija 2002 (
7
). Z vidika zakonodajne tehnike so bila pravila prenesena v zakon o varstvu pred nevarnimi snovmi (Gesetz zum Schutz vor gefährlichen Stoffen), imenovanem „Chemikaliengesetz“ (v nadaljevanju: ChemG), in v okviru tega zakona zlasti v člen 3b ter člena 12a in 12j.
15.
Zakonska opredelitev biocidnih pripravkov iz člena 2(1)(a) Direktive o biocidih je bila prenesena v nemško zakonodajo s členom 3b(1), točka 1, ChemG.
16.
Predložitveno sodišče ugotavlja, da mora za razlago člena 3b(1), točka 1, ChemG uporabiti razlago člena 2(1)(a) Direktive o biocidih.
III – Postopek v glavni stvari, vprašanji za predhodno odločanje in postopek pred Sodiščem
17.
Družbi Söll in Tetra sta konkurenčni družbi na področju trženja algicidov, ki se uporabljajo v ribnikih, predvsem v umetnih ribnikih na vrtovih, v naravnih bazenih in bazenih, namenjenih kopanju, in sta v sporu glede opredelitve enega od takih pripravkov kot biocidnega pripravka.
18.
Družba Söll, tožeča stranka v postopku v glavni stvari, meni, da je algicid TetraPond AlgoRem biocidni pripravek, ki ga ni mogoče tržiti. Meni, da družba Tetra krši določbe o lojalni konkurenci, in sicer z vidika kršitve pravila o ravnanju na trgu, saj je dala algicid TetraPond AlgoRem v promet, čeprav ga ni mogoče tržiti. Družba Söll se sklicuje na člena 3 in 4, točka 14, zakona o nelojalni konkurenci (Gesetz gegen den unlauteren Wettbewerb) v povezavi s členoma 12a(1) in 28(8) ChemG.
19.
Predložitveno sodišče navaja, da bi bilo trženje zadevnega pripravka nezakonito, če bi bil opredeljen kot biocid v smislu Direktive o biocidih (
8
).
20.
Posebnost pripravka je v tem, da na alge ne vpliva neposredno kemično ali biološko. Nasprotno, povzroča aglutinacijo alg, ne da bi jih uničil. Ta aglutinacija ali flokulacija olajšuje mehansko odstranitev alg iz vode.
21.
Predložitveno sodišče navaja, da je bila zadevna aktivna snov, to je aluminij-hidroksid-klorid, v skladu s členom 3 Uredbe št. 1896/2000 opredeljena kot „obstoječa aktivna snov“ in da je trenutno vključena v Prilogo I k Uredbi št. 1451/2007 (
9
). Ker pa ni bila prijavljena v skladu s členom 4 Uredbe št. 1896/2000, ni bila vključena v Prilogo II k Uredbi št. 1451/2007 in je zato ni mogoče tržiti kot aktivno biocidno snov v skladu s členom 4(1) te zadnjenavedene uredbe.
22.
Landgericht Hamburg je glede na to, da ni moglo jasno odgovoriti na vprašanja o razlagi in uporabi prava Skupnosti, ki so se pojavila v okviru obravnavanega spora, prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje postavilo ti vprašanji:
„1.
Ali se za opredelitev pripravka kot ‚biocidnega pripravka‘ v smislu člena 2(1)(a) Direktive [o biocidih] zahteva, da ta pripravek neposredno učinkuje na sam škodljivi organizem biološko ali kemično, tako da ga uniči, odvrača, naredi neškodljivega, prepreči njegovo delovanje ali kako drugače vpliva nanj, ali pa zadošča že posreden učinek na škodljivi organizem?
2.
Če Sodišče šteje, da za opredelitev pripravka kot ‚biocidnega pripravka‘ v smislu člena 2(1)(a) Direktive [o biocidih] zadošča že posredno biološko ali kemično učinkovanje na škodljivi organizem: katere zahteve morajo biti pri posrednem učinkovanju posameznega pripravka na škodljivi organizem izpolnjene, da se ta pripravek lahko opredeli kot biocidni pripravek v smislu člena 2(1)(a) Direktive [o biocidih], ali pa je mogoče utemeljiti biocidnost z vsakršnim posrednim učinkom?“
23.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe je na Sodišče prispel 23. avgusta 2010. Družbi Söll in Tetra, Kraljevina Belgija ter Komisija so predložile pisna stališča. Družba Söll in Komisija sta bili zastopani na obravnavi, ki je potekala 22. junija 2011.
IV – Analiza
24.
Vprašanji za predhodno odločanje, ki ju je postavilo predložitveno sodišče, se nanašata na opredelitev pojma „biocidni pripravki“. Predložitveno sodišče se namreč sprašuje, ali mora pripravek neposredno učinkovati na sam škodljivi organizem biološko ali kemično, tako da ga uniči, odvrača, naredi neškodljivega, prepreči njegovo delovanje ali kako drugače vpliva nanj, ali pa zadošča že posreden učinek na škodljivi organizem.
25.
Z drugimi besedami, predložitveno sodišče želi izvedeti, ali na področje uporabe Direktive o biocidih spada le pripravek, ki neposredno učinkuje na škodljivi organizem, ali mora na področje njene uporabe spadati tudi pripravek, ki vpliva le na okolje tega organizma.
26.
Opredelitev biocidnega pripravka v Direktivi o biocidih je sestavljena iz treh bistvenih elementov, in sicer mora biti aktivna snov, ta snov mora biti namenjena uničenju organizma, odvračanju organizma, temu, da se ga naredi neškodljivega, da se prepreči njegovo delovanje ali da se kako drugače vpliva nanj, in, nazadnje, delovanje te snovi mora biti kemično ali biološko.
27.
Že samo besedilo te direktive potrjuje, da pripravki, ki so namenjeni neposrednemu vplivanju na škodljivi organizem, vsekakor spadajo na področje uporabe te direktive. Prva elementa opredelitve, ki ju določa Direktiva o biocidih, namreč opisujeta učinek neposredne nevtralizacije (aktivne snovi in pripravki, namenjeni temu, „da ga uničijo, odvračajo, naredijo neškodljivega, preprečijo njegovo delovanje ali kako drugače vplivajo nanj“. Če je pripravek, ki ga sestavlja ena ali več aktivnih snovi, namenjen temu, da se ga uporabi za ta namen, in to z biološkim ali kemičnim delovanjem, gre za biocidni pripravek.
28.
Kako pa je treba obravnavati pripravke, ki učinkujejo le na okolje organizma, ne pa na sam organizem?
29.
Prva ugotovitev je nedvomna, in sicer besedilo Direktive o biocidih ne izključuje uporabe te direktive za take pripravke.
30.
Menim, da se je v zvezi z obravnavanim primerom treba zadržati pri zadnjem delu drugega elementa opredelitve, ki se nanaša na namen navedene snovi, in se vprašati po pomenu besedne zveze „kako drugače vpliva“ na škodljivi organizem.
31.
Glede tega sta stranki opozorili na razlike, ki obstajajo med jezikovnimi različicami člena 2(1)(a) Direktive o biocidih (
10
). V nekaterih jezikovnih različicah je namreč to zadnje merilo oblikovano nekoliko bolj restriktivno, med drugim v nemški različici, ki jo citira predložitveno sodišče („in anderer Weise zu bekämpfen“), in v francoski različici („combattre de toute autre manière“) (
11
). Nekatere druge različice, pa se sklicujejo na – s širšimi izrazi opredeljen – učinek „nadzorovanja“, kot angleška različica („exert a controlling effect“) in enako italijanska različica („esercitare altro effetto di controllo“) (
12
).
32.
To, da Direktiva o biocidih uresničuje cilj varstva ljudi, živali in okolja, po mojem mnenju pritrjuje ideji, da je razlaga zadevne besedne zveze, v skladu s katero se ta besedna zveza nanaša zelo široko na „nadzorovanje“ škodljivih organizmov, bolj skladna s cilji te direktive v okoliščinah, ko so pripravki razpršeni v okolje.
33.
Takemu razumevanju pritrjuje opredelitev aktivne snovi. V skladu s členom 2(1)(d) Direktive o biocidih gre za snov ali mikroorganizem, tudi virus ali glivo, ki splošno ali posebno deluje na škodljive organizme ali proti njim. Zato opredelitev biocidnega pripravka ni omejena le na pripravke, ki vsebujejo aktivne snovi, ki vplivajo na škodljivi organizem. Ta opredelitev zajema tudi aktivne snovi, ki splošno ali posebno delujejo proti škodljivim organizmom.
34.
Zato se mi zdi preoblikovanje, ki ga predlaga Komisija, primerno. V skladu z mnenjem Komisije bi bilo vprašanje, preoblikovano s splošnejšimi izrazi, tako: ali se Direktiva o biocidih nanaša tudi na pripravek, v zvezi s katerim obstaja nevarnost za okolje zaradi njegovega kemičnega ali biološkega delovanja, delovanje tega pripravka na ciljne organizme pa ni ne biološko ne kemično?
35.
Z drugimi besedami, treba se je vprašati, ali pripravek sproži verigo vzrokov in posledic, katere rezultat je, da postane življenje škodljivega organizma težavnejše, da se zmanjša njegova prisotnost ali da postane škodljivi organizem bolj nadzorovan. V takem primeru je zadevni pripravek sestavni del postopka, katerega namen je natančno to, da se bojuje zoper škodljivi organizem ali da se ga nadzoruje. Treba ga je torej opredeliti kot biocid, čeprav ne učinkuje tako, da neposredno vpliva na škodljivi organizem kemično ali biološko.
36.
Poleg tega je treba dodati, da Direktiva o biocidih ne zahteva, da aktivna snov pripravka uniči škodljivi organizem. V obravnavanem primeru sta stranki in predložitveno sodišče poudarili, da alge ne umrejo po vnosu pripravka, temveč nadaljujejo fotosintezo, in da se flokulacija, ki jo povzroči aktivna snov, lahko uniči z mešanjem vode. V zvezi s tem je treba navesti, da so v Prilogi V k Direktivi o biocidih med pripravki iz točke 19 („repelenti in sredstva za privabljanje (atraktanti)“) med drugim „pripravki, ki se neposredno ali posredno uporabljajo za nadzor škodljivih organizmov […], z odbijanjem ali privabljanjem“. Če je pripravek, ki odbija škodljive organizme, naveden med biocidnimi pripravki, to pomeni, da uničenje škodljivih organizmov ni nujen pogoj za to, da se pripravek opredeli kot biocidni pripravek.
37.
Zato je treba pojem „biocidni pripravki“ v Direktivi o biocidih razlagati široko in ugotoviti, da ta pojem ne izključuje pripravkov, katerih kemično in biološko delovanje vpliva na okolje škodljivega organizma, ne pa na sam organizem.
38.
Vendar, čeprav se Direktiva o biocidih uporablja za biocidne pripravke, opredeljene v njenem členu 2(1)(a), pa izključuje pripravke, ki so opredeljeni v drugih direktivah, naštetih v njenem členu 1(2), ali spadajo na področje uporabe teh direktiv. Treba je torej upoštevati, da Direktiva o biocidih spada v skupino okoli dvajsetih drugih direktiv. Njeno področje uporabe je treba razlagati tako, da se ne prekriva z drugimi direktivami, naštetimi v njenem členu 1(2) (
13
).
39.
Poleg tega mora biti mogoče, da se področje uporabe Direktive o biocidih opredeli v konkretnih primerih na podlagi objektivnih elementov. V obravnavani zadevi je treba opozoriti na dva konkretna elementa.
40.
Prvič, po mnenju predložitvenega sodišča je zadevna aktivna snov vsebovana v Prilogi I k Direktivi o biocidih. Iz tega vpisa izhaja, da je bila ta aktivna snov opredeljena kot obstoječa aktivna snov, uporabljena v biocidnih pripravkih.
41.
Drugič, opozoriti je treba, da so algicidi kot vrsta pripravkov, ki spadajo na področje uporabe te direktive, navedeni kot primer v Prilogi V (med vrstami izdelkov v točki 2) k Direktivi o biocidih. Treba je torej ugotoviti, da je evropski zakonodajalec želel uvrstiti pripravke, ki so namenjeni boju zoper alge, na področje uporabe Direktive o biocidih. Pri razlagi meril, ki določajo področje uporabe te direktive, je treba dosledno upoštevati primere, ki jih je navedel zakonodajalec in so jasno razvidni iz te direktive.
42.
Vendar gre tu le za objektivne indice, ki jih ni mogoče uporabljati mehanično (
14
). Spomniti je treba, da se Direktiva o biocidih uporablja na zelo različnih področjih, kar dobro kažejo primeri, ki so navedeni v priročniku za sprejemanje odločitev, ki ga je Komisija pripravila za države članice za uporabo Direktive o biocidih (
15
). Na podlagi teh primerov je jasno, da morajo nacionalni organi vsak primer podrobno analizirati (
16
).
V – Predlog
43.
Na podlagi navedenega Sodišču predlagam, naj na vprašanji za predhodno odločanje, ki ju je predložilo Landgericht Hamburg (Nemčija), odgovori:
1.
Da bi bilo zadevni pripravek mogoče opredeliti kot „biocidni pripravek“ v smislu člena 2(1)(a) Direktive 98/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998 o dajanju biocidnih pripravkov v promet, ni potrebno, da ta pripravek na škodljivi organizem vpliva neposredno biološko ali kemično.
2.
Posredno biološko ali kemično delovanje na škodljivi organizem ali zoper njega zadostuje, da je to delovanje sestavni del vzročno-posledične verige, katere namen je kako drugače vplivati na škodljivi organizem.
(
1
)	Jezik izvirnika: francoščina.
(
2
)	UL L 123, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 23, str. 3. Sodne prakse v zvezi s to direktivo ni veliko. Glej na primer sodbo z dne 15. julija 2004 v zadevi Schreiber (C-443/02, ZOdl., str. I-7275).
(
3
)	Glej na primer primere, ki so opisani v „Manual of Decisions for Implementation of Directive 98/8/EC concerning the placing on the market of biocidal products“, ki je bil nazadnje spremenjen 6. januarja 2011 in ki je v angleškem jeziku dostopen na spletnem mestu: http://ec.europa.eu/environment/biocides/index.htm.
(
4
)	UL L 228, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 30, str. 266.
(
5
)	UL L 307, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 41, str. 92.
(
6
)	UL L 325, str. 3.
(
7
)	BGBl. I, str. 2076.
(
8
)	Predložitveno sodišče navaja, da je prišlo v sodni praksi na nacionalni ravni glede tega vprašanja do razhajanj.
(
9
)	Zaradi jasnosti poudarjam, da se zdi, da aluminij-hidroksid-klorid v Prilogo I k Uredbi št. 1451/2007 ni uvrščen pod tem imenom, vendar pa ta priloga vsebuje snovi s podobnim imenom, med drugim bazičen aluminijev klorid (št. CE 215 477 2, št. CAS 1327 41 9) in dialuminijev klorid pentahidroksid (št. CE 234 933 1, št. CAS 12042 91 0).
(
10
)	V skladu s sodno prakso je treba v primeru razhajanj med jezikovnimi različicami iste določbe določbo razlagati glede na splošno sistematiko in namen predpisa, katerega del je (glej, nazadnje, sodbo z dne 3. marca 2011 v zadevi Komisija proti Nizozemski, C-41/09, ZOdl., str. I-831, točka 44).
(
11
)	Glej tudi dansko in nizozemsko različico.
(
12
)	Glej tudi špansko, portugalsko, finsko in švedsko različico.
(
13
)	Med direktivami, naštetimi v njenem členu 1(2), je Direktiva Sveta z dne 27. julija 1976 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi s kozmetičnimi izdelki (76/768/EGS) (UL L 262, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 3, str. 285). Na podlagi te direktive je bil sprejet Sklep Komisije 96/335/ES z dne 8. maja 1996 o določitvi popisa in skupne nomenklature sestavin, ki se uporabljajo v kozmetičnih izdelkih (UL L 132, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 16, str. 3). Ta sklep, ki temelji na Sklepu Komisije 2006/257/ES z dne 9. februarja 2006 o spremembi Sklepa 96/335/ES o določitvi popisa in skupne nomenklature sestavin, ki se uporabljajo v kozmetičnih izdelkih (UL L 97, str. 1), tudi navaja dialuminijev klorid pentahidroksid (glej opombo 9 teh sklepnih predlogov).
(
14
)	Tako na primer pripravek, ki vsebuje kofein, ne spada avtomatično na področje uporabe direktive, čeprav je kofein uvrščen kot aktivna snov v Prilogo I k Uredbi št. 1451/2007, če uporabniki tega pripravka niso tisti, na katere se nanaša Direktiva o biocidih.
(
15
)	Zgoraj v opombi 3.
(
16
)	Poleg tega opozarjam, da je Komisija predlagala revizijo Direktive o biocidih; glej med drugim dokumenta COM(2008) 620 in COM(2009) 267. Komisija predlaga, naj Direktivo o biocidih nadomesti uredba. V zakonodajnem postopku je bila predlagana natančnejša opredelitev biocidnega pripravka (glej točko 31 teh sklepnih predlogov). Vendar ta postopek še ni končan.