62023CJ0727
SODBA SODIŠČA (sedmi senat)
z dne 29. januarja 2026 (
*1
)
„Pritožba – Javni uslužbenci – Pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev – Začasni uslužbenci – Odločba o neprerazvrstitvi – Možnost uprave, da pred sodiščem Evropske unije dopolni obrazložitev odločbe o neprerazvrstitvi – Pogoji – Izjemni primeri – Načelo skladnosti med upravno pritožbo in naknadno tožbo – Ničnostna tožba“
V zadevi C‑727/23 P,
zaradi pritožbe na podlagi člena 56 Statuta Sodišča Evropske unije, vložene 28. novembra 2023,
PB, ki ga zastopa N. de Montigny, avocate,
pritožnik,
druga stranka v postopku je
Enotni odbor za reševanje (EOR), ki ga zastopajo H. Ehlers in L. Forestier, agenta, skupaj z A. Duron in D. Waelbroeckom, avocats,
tožena stranka v postopku na prvi stopnji,
SODIŠČE (sedmi senat),
v sestavi F. Schalin, predsednik senata, M. Gavalec in Z. Csehi (poročevalec), sodnika,
generalni pravobranilec: R. Norkus,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi razsojeno brez sklepnih predlogov,
izreka naslednjo
Sodbo
1
PB s pritožbo predlaga razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 20. septembra 2023, PB/EOR (T‑293/22, EU:T:2023:577; v nadaljevanju: izpodbijana sodba), s katero je to zavrnilo njegovo tožbo, vloženo na podlagi člena 270 PDEU za razglasitev ničnosti odločbe Enotnega odbora za reševanje (v nadaljevanju: EOR) z dne 16. julija 2021 o njegovi neprerazvrstitvi po koncu prerazvrstitvenega obdobja 2021 (v nadaljevanju: sporna odločba o neprerazvrstitvi).
Pravni okvir
Kadrovski predpisi
2
Člen 45(1) Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi), ki se po analogiji uporabljajo za začasne uslužbence v skladu s členom 16, prvi odstavek, Pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije (v nadaljevanju: PZDU), določa:
„O napredovanju odloča organ za imenovanja ob upoštevanju člena 6(2). Razen če se uporabi postopek iz členov 4 in 29(1), lahko uradniki napredujejo le, če so zaposleni na delovnem mestu, ki ustreza eni od vrst delovnih mest iz oddelka A Priloge I za naslednji višji razred. Napredovanje se izvede z imenovanjem uradnika v naslednji višji razred njegove funkcionalne skupine. Napredujejo lahko izključno uradniki, ki dopolnijo najmanj dve leti v svojem razredu, po preučitvi primerjalnih odlik uradnikov, upravičenih do napredovanja. Pri preučitvi primerjalnih odlik organ za imenovanja upošteva predvsem poročila o uradnikih, uporabo jezikov pri izvrševanju nalog, razen jezikov, za katere so predložili dokazila o temeljitem znanju v skladu s točko (f) člena 28, in raven odgovornosti.“
3
Člen 90(2) Kadrovskih predpisov določa:
„Vsaka oseba, za katero veljajo ti kadrovski predpisi, lahko pri organu za imenovanja vloži pritožbo zoper akt, ki je imel zanjo negativne posledice, ne glede na to, ali je omenjeni organ sprejel odločitev ali pa ni sprejel nobenega od ukrepov, predpisanih v Kadrovskih predpisih. Pritožbo je treba vložiti v treh mesecih. […]“
PZDU
4
Člen 2 PZDU določa:
„V teh pogojih za zaposlitev ‚začasni uslužbenec‘ pomeni:
[…]
(f)
uslužbenca, ki se zaposli na delovno mesto s seznama delovnih mest, priloženega delu proračuna v zvezi z agencijo iz člena 1a(2) Kadrovskih predpisov, in sta ga proračunska organa opredelila kot začasno, razen vodij agencij in namestnikov vodij agencij, kot je navedeno v aktu Unije o ustanovitvi agencije, in uradnikov, ki so bili v interesu službe napoteni v agencijo.“
5
Člen 54 PZDU določa:
„Začasni uslužbenci iz člena 2(f) se razvrstijo v naslednji višji razred izključno na podlagi izbora med uslužbenci, ki so v svojem razredu delali vsaj dve leti, potem ko se preučijo primerjalne odlike takih začasnih uslužbencev in poročila o njih. Smiselno se uporablja zadnji stavek člena 45(1) in člena 45(2) Kadrovskih predpisov. Multiplikatorji enakovrednosti povprečne kariere, določeni za uradnike v oddelku B Priloge I h Kadrovskim predpisom, ne smejo biti preseženi.
V skladu s členom 110 Kadrovskih predpisov vsaka agencija sprejme splošne predpise za izvajanje tega člena.“
SDI
6
Člen 4 Odločbe EOR z dne 24. aprila 2017 o splošnih določbah za izvajanje člena 54 PZDU (v nadaljevanju: SDI), naslovljen „Podlaga postopka prerazvrstitve“, določa:
„1.   Podlaga za postopek prerazvrstitve je primerjalna ocena uspešnosti začasnih uslužbencev, ki izpolnjujejo pogoje. Varen elektronski sistem, s katerim se upravlja poslovno leto, vsebuje informacije, potrebne za to primerjalno oceno. [Organ, pooblaščen za sklepanje pogodb o zaposlitvi (v nadaljevanju: OPSP)] pri tej oceni upošteva zlasti:
(a)
poročila o začasnih uslužbencih od zadnje prerazvrstitve ali, če te ni bilo, od zaposlitve, in zlasti ocenjevalna poročila, pripravljena v skladu s splošnimi določbami za izvajanje člena 43 Kadrovskih predpisov;
(b)
uporabo jezikov, ki niso jezik, za katerega so začasni uslužbenci dokazali poglobljeno znanje v skladu s členom 12(2)(e) RAA, pri opravljanju svojih nalog; in
(c)
raven odgovornosti, ki jih izvajajo.
2.   V primeru enake uspešnosti začasnih uslužbencev, ki izpolnjujejo pogoje na podlagi treh elementov iz odstavka 1, lahko OPSP podredno upošteva druge elemente.“
7
V skladu s členom 5 SDI postopek prerazvrstitve EOR poteka v teh fazah:
–
na prvem mestu, kadrovska služba objavi upravno obvestilo o koncu ocenjevalnega obdobja (člen 5(1) SDI);
–
na drugem mestu, člani urada se posvetujejo z ocenjevalci uslužbencev, ki izpolnjujejo pogoje (člen 5(3), prvi pododstavek, SDI) in nato opravijo prvo primerjalno oceno uspešnosti teh uslužbencev (člen 5(3), drugi pododstavek, SDI);
–
na tretjem mestu, predsednik EOR se posvetuje z odborom osebja in mu na njegovo zahtevo posreduje podredna merila, ki se upoštevajo v primeru enake uspešnosti (člen 5(4) SDI);
–
na četrtem mestu, predsednik EOR določi seznam uslužbencev, predlaganih za prerazvrstitev (člen 5(5) SDI), ki ga posreduje vsem članom osebja EOR in skupnemu odboru za prerazvrstitev v (v nadaljevanju: skupni odbor) (člen 5(6) SDI);
–
na petem mestu, uslužbenci, ki niso navedeni na tem seznamu, lahko pred skupnim odborom vložijo pritožbo, ker niso bili predlagani za prerazvrstitev. Skupni odbor opravi primerjalno oceno uspešnosti uslužbencev, ki izpolnjujejo pogoje, in OPSP predloži seznam uslužbencev, ki jih priporoča za prerazvrstitev (člen 5(7) SDI).
–
na šestem mestu, OPSP opravi primerjalno oceno uspešnosti uslužbencev, ki izpolnjujejo pogoje, in sprejme seznam uslužbencev, ki jih je treba prerazvrstiti (člen 5(8) SDI). Ta seznam se objavi za osebje EOR (člen 5(9) SDI).
Dejansko stanje
8
Dejansko stanje je v točkah od 2 do 10 izpodbijane sodbe opisano tako:
„2
EOR je 1. novembra 2016 tožečo stranko zaposlil kot začasnega uslužbenca na podlagi člena 2(f) [PZDU] in jo razvrstil v razred AD 6, stopnja 2. Nato je bila tožeča stranka kot pravnik razporejena v enoto 01 sekretariata EOR.
3
Tožeča stranka je, potem ko je bila uspešna v zunanjem postopku zaposlovanja, ki ga je organiziral EOR, sklenila novo pogodbo o zaposlitvi v isti enoti, na podlagi katere je bila 1. oktobra 2017 prerazvrščena v razred AD 7.
4
EOR je s službenim sporočilom predsednice EOR (v nadaljevanju: predsednica) z dne 11. maja 2021, ki je bilo poslano osebju EOR […], začel s postopkom prerazvrstitve začasnih uslužbencev za leto 2021 […].
5
Predsednica imena tožeče stranke ni vključila na seznam uslužbencev, predlaganih za prerazvrstitev, ki je bil objavljen 14. junija 2021.
6
Tožeča stranka je 22. junija 2021 pri [skupnem odboru ] vložila pritožbo, ker njeno ime ni bilo predlagano na seznam za prerazvrstitev. Ta odbor je 9. julija 2021 s tremi glasovi proti dvema odločil, da [OPSP-ju] ne bo priporočil njene prerazvrstitve.
7
Predsednica je kot OPSP 16. julija 2021 osebju vročila seznam uslužbencev, ki so bili prerazvrščeni v obdobju 2021, na tem seznamu pa ni bilo imena tožeče stranke.
8
Tožeča stranka je od 19. julija do 19. septembra 2021 vložila več prošenj za dostop do dokumentov, zlasti glede prerazvrstitvenih obdobij od 2019 do 2021 […]. EOR je 1. oktobra 2021 tožeči stranki odobril delni dostop do zahtevanih dokumentov.
9
Tožeča stranka je 15. oktobra 2021 na podlagi člena 90(2) [Kadrovskih predpisov], ki se na podlagi člena 46 PZDU po analogiji uporablja za začasne uslužbence, vložila upravno pritožbo zoper odločbo o neprerazvrstitvi. Ta pritožba je bila zavrnjena s sklepom EOR z dne 14. februarja 2022 (v nadaljevanju: sklep o zavrnitvi).
10
Po vložitvi pritožbe EOR ni podaljšal pogodbe tožeče stranke in je prekinil njeno delovno razmerje.“
Tožba pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba
9
Pritožnik je 19. maja 2022 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložil tožbo, navedeno v točki 1 te sodbe.
10
Splošno sodišče je v točki 31 izpodbijane sodbe ugotovilo, da je pritožnik v utemeljitev tožbe v bistvu navedel šest tožbenih razlogov:
–
prvi se nanaša na neobstoj primerjalne ocene uspešnosti vseh uslužbencev, ki so izpolnjevali pogoje;
–
drugi se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve in napako pri izračunu delovne dobe v razredu;
–
tretji se nanaša na presojo ravni odgovornosti;
–
četrti se nanaša na nepravilnosti, ki so vplivale na postopek prerazvrstitve;
–
peti se nanaša na kršitev ciljnega povprečja iz Priloge II k SDI,
–
šesti pa se podredno nanaša na očitno napako pri oceni uspešnosti pritožnika in njegove delovne dobe v razredu.
11
Splošno sodišče je z izpodbijano sodbo zavrnilo vse te tožbene razloge in posledično zavrnilo tudi pritožnikovo ničnostno tožbo.
Predlogi strank v pritožbenem postopku
12
Pritožnik Sodišču predlaga, naj:
–
izpodbijano sodbo razveljavi;
–
sporno odločbo o neprerazvrstitvi razglasi za nično in
–
EOR naloži plačilo stroškov, ki so pritožniku nastali v pritožbenem postopku in postopku na prvi stopnji.
13
EOR Sodišču predlaga, naj:
–
tožbo zavrže kot nedopustno oziroma vsekakor zavrne kot neutemeljeno in
–
pritožniku naloži plačilo stroškov.
Pritožba
14
Pritožnik v utemeljitev tožbe v bistvu navaja osem pritožbenih razlogov. Pritožnik namreč poleg šestih pritožbenih razlogov, naštetih v pritožbi, najprej navaja tako imenovani „uvodni“ pritožbeni razlog horizontalne narave, ki je v repliki opredeljen kot prvi pritožbeni razlog in se nanaša na dopustnost prilog in tožbenih razlogov, ter nazadnje pritožbeni razlog, ki se nanaša na napačno razdelitev stroškov v izpodbijani sodbi. Pritožbeni razlogi, našteti v pritožbi, pa se nanašajo: drugi na neobstoj primerjalne ocene uspešnosti vseh uslužbencev, ki so izpolnjevali pogoje; tretji na neobstoj obrazložitve, četrti na presojo ravni odgovornosti, peti na kršitve postopka, šesti na kršitev ciljnih povprečij iz kadrovskih predpisov, ki jih je uporabil SDI, in sedmi na očitno napako pri presoji.
Dopustnost pritožbe
Trditve strank
15
EOR se primarno sklicuje na nedopustnost pritožbe v celoti, z obrazložitvijo, da je nejasna in da se ponavlja, tako da imajo nekateri njeni deli in očitki nedosledno strukturo.
16
Pritožnik izpodbija utemeljenost te trditve.
Presoja Sodišča
17
Iz člena 256(1), drugi pododstavek, PDEU, iz člena 58, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije in iz člena 168(1)(d) Poslovnika Sodišča izhaja, da je treba v pritožbi natančno navesti grajane dele sodbe ali sklepa, katerih razveljavitev se predlaga, ter pravne trditve, s katerimi se ta predlog posebej utemeljuje, sicer pritožba oziroma zadevni pritožbeni razlog ni dopusten (sodba z dne 3. marca 2022, WV/SEAE, C‑162/20 P, EU:C:2022:153, točka 44 in navedena sodna praksa).
18
Pritožbeni razlog, katerega utemeljitev ni dovolj jasna in natančna, da bi Sodišče lahko opravilo nadzor nad zakonitostjo, zlasti ker bistveni elementi, na katere se ta pritožbeni razlog opira, iz besedila te pritožbe, ki je v zvezi s tem formulirano nejasno in dvoumno, ne izhajajo dovolj dosledno in razumljivo, teh zahtev med drugim ne izpolnjuje in ga je zato treba razglasiti za nedopustnega. Sodišče je tudi razsodilo, da je treba kot očitno nedopustno zavreči pritožbo, ki ima nedosledno strukturo in v kateri se omejuje na splošne trditve ter ki ne vsebuje natančnih navedb v zvezi s točkami izpodbijane odločbe, pri katerih naj bi bila potencialno podana napačna uporaba prava (sodba z dne 3. marca 2022, WV/ESZD, C‑162/20 P, EU:C:2022:153, točka 45 in navedena sodna praksa).
19
Čeprav bi bila v obravnavanem primeru navedba nekaterih trditev iz te pritožbe za lažje razumevanje teh trditev gotovo lahko jasnejša, pa ta pritožba vsebuje vrsto pravnih trditev, ki se nanašajo prav na jasno opredeljene elemente izpodbijane sodbe. Zato na podlagi trditev EOR ni mogoče sklepati, da navedena pritožba v celoti ni dopustna.
20
V teh okoliščinah je treba to pritožbo razglasiti za dopustno.
Utemeljenost
21
Pritožnik s prvim delom tretjega pritožbenega razloga in prvim delom sedmega pritožbenega razloga, ki ju je treba preučiti skupaj in najprej, trdi, da je Splošno sodišče po eni strani napačno uporabilo pravo, ker je menilo, da je EOR med postopkom imel pravico dopolniti obrazložitev sporne odločbe o neprerazvrstitvi, in po drugi strani kršil načelo skladnosti med upravno pritožbo in tožbo, ker je kot nedopusten zavrglo tožbeni razlog, ki se je nanašal na napačno oceno uspešnosti pritožnika.
Prvi del tretjega pritožbenega razloga
Trditve strank
22
Pritožnik s prvim delom tretjega pritožbenega razloga v bistvu trdi, da je Splošno sodišče v točkah 238 in od 240 do 245 izpodbijane sodbe napačno uporabilo pravo, ker je menilo, da je EOR imel pravico med postopkom dopolniti obrazložitev sporne odločbe o neprerazvrstitvi. V zvezi s tem bi Splošno sodišče po eni strani moralo upoštevati izjemnost take možnosti in po drugi strani naj ne bi moglo utemeljeno šteti, da so informacije, ki so bile pritožniku posredovane 1. oktobra 2021 v odgovor na njegove prošnje za dostop, pomenile začetek obrazložitve, ki je v skladu z zahtevo iz sodne prakse, na katero se je navedeno sodišče sklicevalo. Poleg tega pritožnik v okviru tega dela navaja trditve, ki so tesno povezane s preučitvijo prvega dela sedmega pritožbenega razloga in se nanašajo na posledice nezadostne obrazložitve sporne odločbe o neprerazvrstitvi za dopustnost sedmega pritožbenega razloga, ki se podredno nanaša na očitno napako pri presoji njegove uspešnosti.
23
EOR trdi, da prvi del tretjega pritožbenega razloga ni dopusten in da vsekakor ni utemeljen. V zvezi s tem EOR po eni strani trdi, da pritožnik s tem delom zgolj ponavlja trditve v zvezi s kršitvijo obveznosti obrazložitve, ki jih je navedel že pred Splošnim sodiščem, in tako Sodišče poziva, naj ponovno preuči to trditev, za kar pa Sodišče ni pristojno. Po drugi strani pa EOR meni, da iz sodne prakse Splošnega sodišča, na katero se slednje sklicuje v točki 238 izpodbijane sodbe, izhaja, da nezadostnost obrazložitve, ki je bila podana v predhodni fazi, ne more upravičiti razglasitve ničnosti zadevne odločbe, če OPSP med postopkom predloži dodatna pojasnila in če je zadevna oseba že pred vložitvijo tožbe razpolagala z elementi, ki pomenijo začetek obrazložitve. S tega vidika naj dejstvo, da so bili upoštevni elementi predloženi le v odgovor na vprašanja Splošnega sodišča, ne bi bilo pomembno.
Presoja Sodišča
24
Glede dopustnosti prvega dela tretjega pritožbenega razloga je treba opozoriti, da pritožnik s tem delom v bistvu Splošnemu sodišču očita, da je dopustilo, da je EOR med postopkom dopolnil obrazložitev sporne odločbe o neprerazvrstitvi. Zato ta trditev ne more biti zgolj ponovitev trditve, navedene v tožbi pred Splošnim sodiščem, saj je EOR to dopolnilno obrazložitev predložil po vložitvi te tožbe. Ugovor nedopustnosti prvega dela tretjega pritožbenega razloga, ki ga je podal EOR, je torej treba zavrniti.
25
Glede utemeljenosti tega prvega dela tretjega pritožbenega razloga je treba najprej poudariti, da mora biti obrazložitev zadevni osebi načeloma sporočena hkrati z odločbo, ki posega v njen položaj, in da neobstoja obrazložitve ni mogoče popraviti s tem, da je zadevna oseba o razlogih za to odločbo seznanjena med postopkom pred sodiščem Unije. V skladu z ustaljeno sodno prakso je namreč mogoče, ko ne gre za neobstoj obrazložitve, ampak za njeno nezadostnost, s pojasnili, podanimi med postopkom, izjemoma popraviti to nezadostnost, tako da s tožbenim razlogom, ki se nanaša na to nezadostnost, ni mogoče več upravičiti razglasitve ničnosti zadevne odločbe (glej v tem smislu sodbi z dne 28. februarja 2008, Neirinck/Komisija, C‑17/07 P, EU:C:2008:134, točki 50 in 51, in z dne 11. junija 2020, Komisija/Di Bernardo, C‑114/19 P, EU:C:2020:457, točki 51 in 52).
26
Zato možnost, da bi se nezadostna obrazložitev – kot kršitev postopka – naknadno popravila tako, da se med postopkom dodala obrazložitev, ni absolutna. Taka možnost je namreč omejena na „izjemne primere“, v katerih ni sporno, da so bili vsaj glavni razlogi za sprejetje upravne odločbe, ki posega v položaj, njenemu naslovniku predstavljeni jasno in nedvoumno.
27
V obravnavani zadevi je Splošno sodišče v točkah 232 in 235 izpodbijane sodbe ugotovilo, da posamični in upoštevni razlog, ki upravičuje sporno odločbo o neprerazvrstitvi, ni bil jasno naveden v sklepu o zavrnitvi, saj EOR ni zavzel stališča o ravni uspešnosti pritožnika. Natančneje, Splošno sodišče je v točkah 233 in 234 te sodbe navedlo, da v tej odločbi ni bilo izrecno navedeno, kakšen je bil za pritožnika posamični rezultat primerjalne ocene uspešnosti vseh uslužbencev, ki so zaporedoma izpolnjevali pogoje, čeprav bi mu moral OPSP vsaj sporočiti, ali je bila njegova uspešnost nižja oziroma, odvisno od primera, enaka uspešnosti uslužbencev iz istega razreda, ki so bili prerazvrščeni, ter v primeru, da je bila enaka, pojasniti, na podlagi katerega podrednega merila oziroma meril so bili ti uslužbenci razvrščeni.
28
Vendar je Splošno sodišče v točkah od 239 do 245 navedene sodbe v bistvu ugotovilo, da bi pritožnik lahko iz mnenja skupnega odbora, ki je bilo pritožniku v odgovor na njegovo prošnjo za dostop posredovano 1. oktobra 2021, sklepal, da je vzrok za njegovo neprerazvrstitev lahko njegova nezadostna uspešnost, tako da je bilo na podlagi navedb, ki jih je EOR predložil med postopkom, mogoče dopolniti obrazložitev sklepa o zavrnitvi in zagotoviti zadostno obrazložitev sporne odločbe o neprerazvrstitvi.
29
V zvezi s tem je treba na prvem mestu opozoriti, da obveznost obrazložitve na eni strani zahteva, da obrazložitev jasno in nedvoumno izraža razlogovanje zadevne institucije ali organa Unije, ki je akt izdal, tako da se lahko zadevne osebe seznanijo z utemeljitvijo sprejetega ukrepa in da lahko pristojno sodišče opravi nadzor, na drugi strani pa je treba to obveznost presojati glede na vse okoliščine obravnavane zadeve, zlasti glede na vsebino akta, naravo navedenih razlogov in interes za pojasnitev, ki ga lahko imajo naslovniki akta ali druge osebe, na katere se ta akt neposredno in posamično nanaša. Zato je glede na namen te zahteve in glede na vse te elemente mogoče ugotoviti, da je obrazložitev odločbe neobstoječa ali nezadostna (sodba z dne 11. junija 2020, Komisija/Di BernardoC‑114/19 P, EU:C:2020:457, točka 54).
30
Zato je treba razlikovati med dvema različnima primeroma, in sicer med neobstojem obrazložitve akta in nezadostno obrazložitvijo akta, pri čemer za vsakega od teh primerov veljajo lastna pravila. Namreč, v primeru neobstoja obrazložitve izpodbijane odločbe institucija ali organ, ki jo je sprejel, ne more popraviti te napake s predložitvijo te obrazložitve sodišču Unije, medtem ko se odločba, ki je pomanjkljiva zaradi nezadostne obrazložitve, lahko naknadno popravi, vendar le če to upravičujejo izjemne okoliščine (glej v tem smislu sodbo z dne 11. junija 2020, Komisija/Di BernardoC‑114/19 P, EU:C:2020:457, točki 52 in 60).
31
Poleg tega je to, da obrazložitev ne obstaja, mogoče ugotoviti tudi v primeru, kadar zadevna odločba vsebuje nekatere elemente obrazložitve. Če je obrazložitev protislovna ali nerazumljiva, torej pomeni, da obrazložitev ne obstaja. Enako velja tudi, kadar so elementi obrazložitve, navedeni v tej odločbi, tako pomanjkljivi, da njenemu naslovniku v okviru sprejetja te odločbe nikakor ne omogočajo, da bi razumel razlogovanje njenega avtorja (glej v tem smislu sodbo z dne 11. junija 2020, Komisija/Di Bernardo, C‑114/19 P, EU:C:2020:457, točka 55 in navedena sodna praksa).
32
V obravnavani zadevi pa ni sporno, da ne v sporni odločbi o neprerazvrstitvi, ki ima obliko tabele, v kateri so navedeni prerazvrščeni uslužbenci in se sklicuje na primerjalno analizo uspešnosti vseh uslužbencev, ki so izpolnjevali pogoje, ne v sklepu o zavrnitvi ni naveden posamični razlog, ki bi upravičeval neprerazvrstitev pritožnika.
33
Glede mnenja skupnega odbora, ki je bilo pritožniku posredovano v odgovor na njegovo prošnjo za dostop, je iz točk 138, 157, 240 in 388 izpodbijane sodbe razvidno, da je v navedenem mnenju navedeno zgolj to, da je ta odbor – po pregledu pritožnikove dokumentacije in po primerjalni analizi njegove uspešnosti in uspešnosti drugih uslužbencev iz njegovega razreda, ki so izpolnjevali pogoje – podal priporočilo, naj pritožnik ne bo prerazvrščen. Iz tega izhaja, da je bila obrazložitev mnenja, ki jo je skupni odbor podal v zvezi s primerjalno oceno uspešnosti, oblikovana na splošno, kar je s tega vidika enakovredno besedilu sporne odločbe o neprerazvrstitvi, tako da na podlagi te obrazložitve ni mogoče jasno in nedvoumno ugotoviti, ali je uspešnost pritožnika nižja ali enaka uspešnosti tistih uslužbencev v njegovem razredu, ki so bili prerazvrščeni.
34
Ker torej v sporni odločbi o neprerazvrstitvi ni niti najmanjše obrazložitve sporne odločbe o neprerazvrstitvi glede posebnih razlogov, zaradi katerih bi glede pritožnika morala biti posamično sprejeta taka odločba, je treba šteti, da v tem obvestilu „obrazložitev ne obstaja“ – v smislu sodne prakse, navedene v točki 31 te sodbe – in da jo zadevni organ, v obravnavanem primeru EOR, ne more naknadno popraviti z dodatno obrazložitvijo med postopkom (glej po analogiji sodbo z dne 11. junija 2020, Komisija/Di Bernardo, C‑114/19 P, EU:C:2020:457, točka 60).
35
Na drugem mestu, tudi ob predpostavki, da je Splošno sodišče pravilno ugotovilo, da mnenje skupnega odbora dejansko pomeni začetek obrazložitve sporne odločbe o neprerazvrstitvi, je dejstvo, da institucije, uradi in agencije Unije načeloma nimajo pravice, da pred sodiščem Unije popravijo svoje nezadostno obrazložene odločbe in da to sodišče nima nobene obveznosti, da za presojo, ali je izpolnjena obveznost obrazložitve, upošteva dopolnilna pojasnila, ki jih je zadevna institucija ali organ podal šele med postopkom (sodba z dne 11. junija 2020, Komisija/Di Bernardo, C‑114/19 P, EU:C:2020:457, točka 58).
36
Tako je le v „izjemnih primerih“, kot so tisti, značilni za okoliščine v zvezi z izvedbo natečaja, na katerem sodeluje veliko število kandidatov, v katerih zadevna institucija ali organ Unije iz praktičnih razlogov ni sposoben vsem kandidatom pravočasno zagotoviti zadostne obrazložitve, se obrazložitev lahko dopolni s pojasnili, ki jih avtor akta poda med postopkom (glej v tem smislu sodbi z dne 28. februarja 2008, Neirinck/Komisija, C‑17/07 P, EU:C:2008:134, točka 57, in z dne 11. junija 2020, Komisija/Di Bernardo, C‑114/19 P, EU:C:2020:457, točki 53 in 59).
37
V obravnavani zadevi pa Splošno sodišče, kot pravilno trdi pritožnik, nikakor ni preverilo, ali se EOR lahko sklicuje na obstoj takih izjemnih okoliščin v smislu sodne prakse, navedene v točki 30 te sodbe.
38
V zvezi s tem je treba še navesti, da EOR niti ni trdil, še manj pa dokazal, da s praktičnega vidika ni mogel vsakemu uslužbencu, ki ni bil prerazvrščen, pravočasno zagotoviti zadostne obrazložitve. Vsekakor, tudi če bi mnenje skupnega odbora, ki je bilo pritožniku posredovano v odgovoru na njegovo prošnjo za dostop, pomenilo začetek obrazložitve sporne odločbe o neprerazvrstitvi, to, da je bil pritožniku podroben odgovor poslan po tem, ko se je ta pritožil pri tem odboru, ali še toliko bolj v sklepu o zavrnitvi, ne bi povzročilo prevelike delovne obremenitve EOR, saj se je primerjalna preučitev pritožb nanašala le na pritožnika in dva druga uslužbenca iz istega razreda, kot je pritožnik (glej po analogiji sodbo z dne 28. februarja 2008, Neirinck/Komisija, C‑17/07 P, EU:C:2008:134, točka 58).
39
Poleg tega „izjemni primeri“ iz točke 36 te sodbe zajemajo primere, v katerih zadevna institucija ali organ Unije s praktičnega vidika ne more pravočasno zagotoviti zadostne obrazložitve vsaki zadevni osebi. V obravnavani zadevi pa nikakor ni dokazano, da EOR praktično ni mogel pravno zadostno utemeljiti sporne odločbe o neprerazvrstitvi. Zato zgolj trditve, ki jih je EOR navedel v svojih pisnih vlogah na prvi stopnji ali v odgovorih na vprašanja Splošnega sodišča, ne morejo nadomestiti pomanjkljive obrazložitve, ki jo je že od začetka vsebovala ta odločba.
40
Na tretjem mestu, poudariti je treba, da Splošno sodišče prav tako ni preverilo, ali je z njegovo odločitvijo, da izjemoma dovoli, da EOR med postopkom dopolni obrazložitev te odločbe, ogrožena pritožnikova pravica do obrambe in zlasti, ali je kršeno načelo enakosti orožij.
41
Tudi če sodišče Unije ugotovi, da gre za „izjemen primer“, v katerem lahko zadevni instituciji ali organu dovoli, da dopolni obrazložitev akta, s katerim se posega v položaj, namreč taka odobritev ni samodejna. Ob upoštevanju neravnotežja med strankama, ki ga lahko povzroči prepozna sporočitev razlogov za ta akt, mora sodišče Unije še preveriti, ali odločitev, da se izjemoma dovoli predložitev dopolnilne obrazložitve, ne pomeni kršitve pravice do obrambe. V zvezi s tem mora zlasti upoštevati fazo postopka, v kateri je zadevna institucija ali organ Unije podal pojasnila, in se prepričati, ali je zadevna oseba nanje dejansko lahko odgovorila (glej v tem smislu sodbo z dne 11. junija 2020, Komisija/Di Bernardo, C‑114/19 P, EU:C:2020:457, točka 59).
42
V obravnavani zadevi pa Splošno sodišče s tem, da je odločilo, da je treba EOR dovoliti, da dopolni obrazložitev sporne odločbe o neprerazvrstitvi, v bistvu z utemeljitvijo, da je pritožnik iz pripravljalnega dokumenta za to odločbo „lahko“ sklepal, kaj bi „lahko“ bil vzrok za njegovo neprerazvrstitev, ni spoštovalo teh načel in se zlasti ni prepričalo o tem, ali je kršena pritožnikova pravica do obrambe.
43
Iz vsega navedenega izhaja, da je Splošno sodišče torej napačno presodilo, da EOR dopolnilno obrazložitev lahko predloži med postopkom. Splošno sodišče je torej s tem, da je presodilo, da sporna odločba o neprerazvrstitvi ni bila nezadostno obrazložena, napačno uporabilo pravo.
44
Iz tega izhaja, da je prvi del tretjega pritožbenega razloga utemeljen.
Prvi del sedmega pritožbenega razloga
Trditve strank
45
Pritožnik s prvim delom sedmega pritožbenega razloga, ki se nanaša na točke od 365 do 373 izpodbijane sodbe, Splošnemu sodišču v bistvu očita kršitev načela skladnosti med upravno pritožbo in tožbo, ker je njegov tožbeni razlog, ki se nanaša na to, da je EOR napačno ocenil njegovo uspešnost, zavrglo kot nedopusten.
46
Pritožnik v utemeljitev tega dela po eni strani trdi, da so trditve, ki so bile v okviru tega tožbenega razloga navedene v utemeljitev njegove tožbe na prvi stopnji, ustrezale trditvam, navedenim v njegovi upravni pritožbi. Opozarja tudi, da v skladu s sodno prakso Splošnega sodišča pritožnik lahko, kadar navedeni dejanski elementi in trditve ostanejo enaki, pred Splošnim sodiščem spremeni naslov tožbenega razloga, ki ga je navedel v upravni pritožbi, zato tega tožbenega razloga ni mogoče razglasiti za nedopustnega na tej podlagi. Po drugi strani naj bi Splošno sodišče, glede na to, da je pritožnik sam vložil upravno pritožbo in je iste trditve ponovil v tožbi na prvi stopnji, posebej ozko razlagalo načelo skladnosti. Nasprotno, Splošno sodišče naj bi EOR dovolilo, da posamični razlog za neprerazvrstitev pritožnika navede šele v fazi sodnega postopka. V obravnavani zadevi naj bi pritožnik tožbeni razlog, ki se nanaša na napačno oceno njegove uspešnosti, navedel podredno, če bi sporna odločba o neprerazvrstitvi dejansko temeljila na tej oceni. Šele na podlagi dodatne obrazložitve, ki jo je EOR predložil med sodnim postopkom, je postalo jasno, da je ta odločba dejansko temeljila na navedeni oceni.
47
EOR se sklicuje na nedopustnost prvega dela sedmega pritožbenega razloga, ker pritožnik z njim Sodišču dejansko predlaga, naj ponovno preuči tožbeni razlog, na katerega se je pritožnik skliceval že v postopku pred Splošnim sodiščem. Ta del pritožbenega razloga naj vsekakor ne bi bil utemeljen.
Presoja Sodišča
48
Glede dopustnosti prvega dela sedmega pritožbenega razloga, s katerim pritožnik Splošnemu sodišču očita kršitev načela skladnosti med upravno pritožbo in tožbo, je treba poudariti, da takega tožbenega razloga ni bilo mogoče navesti v tožbi na prvi stopnji, saj je Splošno sodišče to skladnost preučilo šele v izpodbijani sodbi. Ugovor nedopustnosti tega dela pritožbenega razloga, ki ga je podal EOR, je torej treba zavrniti.
49
Glede utemeljenosti navedenega prvega dela sedmega pritožbenega razloga iz sodne prakse Sodišča izhaja, da je za dosego cilja predhodnega postopka, in sicer omogočiti mirno reševanje sporov, na eni strani potrebno, da se organ za imenovanja lahko dovolj natančno seznani z očitki, ki jih zadevne osebe izrazijo v zvezi z odločbo, ki posega v njihov položaj. Po drugi strani pa uprava upravnih pritožb ne sme razlagati ozko, ampak jih mora, nasprotno, presojati široko. Iz tega sledi, da morajo imeti tožbeni predlogi v tožbah, ki jih pred sodiščem Unije vložijo uradniki, isti namen kot pritožbeni predlogi v upravni pritožbi, in lahko vsebujejo zgolj tiste tožbene trditve, ki temeljijo na istih razlogih kot trditve, navedene v upravni pritožbi, tudi če je te trditve v sodnem postopku mogoče razširiti s predložitvijo tožbenih razlogov in trditev, ki niso bili nujno navedeni v upravni pritožbi, so pa z njo tesno povezani (glej v tem smislu sodbo z dne 23. aprila 2002, Campogrande/Komisija, C‑62/01 P, EU:C:2002:248, točki 33 in 34).
50
Ker je predhodni postopek neformalne narave in zadevne osebe v tej fazi na splošno delujejo brez pomoči odvetnika, namen člena 91 Kadrovskih predpisov ni strogo in dokončno omejiti morebitni sodni postopek, kadar s tožbo nista spremenjena ne podlaga ne predmet upravne pritožbe (glej v tem smislu sodbi z dne 7. maja 1986, Rihoux in drugi/Komisija, 52/85, EU:C:1986:199, točka 12, in z dne 23. aprila 2002, Campogrande proti Komisiji, C‑62/01 P, EU:C:2002:248, točka 35).
51
V obravnavani zadevi ni sporno, da je pritožnikovo upravno pritožbo zoper sporno odločbo o neprerazvrstitvi pripravil pritožnik sam, ne da bi v njej izrecno navedel očitek, da je EOR napačno ocenil njegovo uspešnost. Pritožnik je namreč v tej fazi, ko je vložil upravno pritožbo, poznal le seznam začasnih uslužbencev, ki so bili prerazvrščeni. Pritožnik je torej v tej upravni pritožbi, kot pravilno trdi v pritožbi, menil, da mu je EOR dal prenizko oceno, saj ni upošteval razlogov, zaradi katerih so bile njegove poklicne izkušnje ocenjene kot nezadostne, pri čemer je za to svoj položaj primerjal s položajem drugih sodelavcev istega razreda, kot je njegov, ki pa so bili prerazvrščeni. Enake trditve so bile v celoti ponovljene v okviru šestega tožbenega razloga na prvi stopnji. V teh okoliščinah je treba šteti, da je tožbeni razlog, ki se nanaša na napačno oceno uspešnosti pritožnika, dovolj tesno povezan z upravno pritožbo, ki jo je pritožnik vložil v okviru predhodnega postopka.
52
Poleg tega je treba navesti, da je iz točk od 232 do 235 izpodbijane sodbe razvidno, da pritožnik tudi po sklepu o zavrnitvi še vedno ni imel na voljo vseh upoštevnih informacij, na podlagi katerih bi se lahko seznanil s posamičnim razlogom, na katerem je temeljila sporna odločba o neprerazvrstitvi, zato še toliko bolj ni gotovo, da je imel možnost ta razlog navesti v fazi upravne pritožbe (glej po analogiji sodbo z dne 25. junija 2020, Schneider/EUIPO, C‑116/19 P, EU:C:2020:501, točka 36).
53
Poleg tega je treba ta prvi del sedmega pritožbenega razloga preučiti glede na poseben postopkovni položaj, v katerem je Splošno sodišče upravi dovolilo, da dopolni obrazložitev sporne odločbe o neprerazvrstitvi, ne da bi zadostno preverilo, ali bi s takšnim dovoljenjem poseglo v pritožnikovo pravico do obrambe. Da gre za takšen poseg, pa je mogoče ugotoviti, kadar dopolnilna obrazložitev, ki jo navede uprava, spremeni samo bistvo akta, ki posega v položaj, in je naslovnik tega akta zato prisiljen vsebinsko prilagoditi svojo utemeljitev, da bi primerno odgovoril na nove trditve.
54
Iz vsega navedenega izhaja, da je Splošno sodišče s tem, da je pritožnikov tožbeni razlog, ki se nanaša na to, da je EOR napačno ocenil njegovo uspešnost, zavrglo kot nedopusten, napačno uporabilo pravo.
55
Iz tega izhaja, da je prvi del sedmega pritožbenega razloga utemeljen.
56
Glede na vse te preudarke je treba prvemu delu tretjega pritožbenega razloga in prvemu delu sedmega pritožbenega razloga ugoditi ter izpodbijano sodbo razveljaviti, ne da bi bilo treba preučiti druge dele tretjega in sedmega pritožbenega razloga oziroma druge pritožbene razloge.
Tožba pred Splošnim sodiščem
57
V skladu s členom 61, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije lahko to v primeru razveljavitve odločbe Splošnega sodišča zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču ali pa samo dokončno odloči o sporu, če stanje postopka to dovoljuje.
58
Ker stanje postopka to dovoljuje, je treba o tožbenih predlogih za razglasitev ničnosti sporne odločbe o neprerazvrstitvi odločiti.
59
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da je EOR s tem, da v tej odločbi ni navedel, ali je bila uspešnost pritožnika nižja ali, odvisno od primera, enaka uspešnosti drugih prerazvrščenih uslužbencev istega razreda, kot je njegov, ali v primeru, da je bila uspešnost pritožnika enaka uspešnosti drugih uslužbencev, ni natančno navedel, na podlagi katerega ali katerih podrednih meril je bilo odločeno o njihovi razvrstitvi, kršil obveznost obrazložitve, ki mu je bila naložena. Navedeno odločbo je zato treba razglasiti za nično.
Stroški
60
Sodišče v skladu s členom 184(2) Poslovnika odloči o stroških, če je pritožba utemeljena in če samo dokončno odloči v sporu.
61
V skladu s členom 138(1) tega poslovnika, ki se na podlagi člena 184(1) navedenega poslovnika uporablja za pritožbeni postopek, se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki.
62
Ker je v obravnavani zadevi pritožnik predlagal, naj se EOR naloži plačilo stroškov, in ker ta s predlogi ni uspel, se mu naloži, da poleg svojih stroškov nosi tudi stroške, ki so pritožniku nastali v okviru tega pritožbenega postopka in postopka na prvi stopnji.
Iz teh razlogov je Sodišče (sedmi senat) razsodilo:
1.
Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 20. septembra 2023, PB/EOR (T‑293/22, EU:T:2023:577), se razveljavi.
2.
Odločba Enotnega odbora za reševanje (EOR) z dne 16. julija 2021 o neprerazvrstitvi PB po koncu postopka prerazvrstitve za leto 2021 se razglasi za nično.
3.
EOR poleg lastnih stroškov nosi tudi stroške, ki jih je PB imel v okviru tega pritožbenega postopka in postopka na prvi stopnji.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: francoščina.