62009CJ0536_SL
Stranke
Razlogi za odločitev
Izrek
Stranke
V zadevi C‑536/09,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Upravno sodišče Republike Slovenije (Slovenija) z odločbo z dne 15. decembra 2009, ki je prispela na Sodišče 21. decembra 2009, v postopku
Marija Omejc
proti
Republiki Sloveniji,
SODIŠČE (sedmi senat),
v sestavi D. Šváby, predsednik senata, G. Arestis (poročevalec) in J. Malenovský, sodnika,
generalni pravobranilec: J. Mazák,
sodna tajnica: A. Impellizzeri, administratorka,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 16. februarja 2011,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
– za M. Omejc M. Klofutar, odvetnik,
– za slovensko vlado N. Aleš Verdir in V. Klemenc, zastopnici,
– za Evropsko komisijo F. Clotuche-Duvieusart, M. Peternel in D. Kukovec, zastopniki,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi razsojeno brez sklepnih predlogov,
izreka naslednjo
Sodbo
Razlogi za odločitev
1. Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 23(2) Uredbe Komisije (ES) št. 796/2004 z dne 21. aprila 2004 o podrobnih pravilih za izvajanje navzkrižne skladnosti, modulacije in integriranega administrativnega in kontrolnega sistema, predvidenih z Uredbo Sveta (ES) št. 1782/2003 [z dne 29. septembra 2003] o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike ter o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete (UL L 141, str. 18).
2. Ta predlog je bil podan v okviru spora med M. Omejc, nosilko kmetijskega gospodarstva, in Republiko Slovenijo, ki jo zastopa Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, glede tega, da je Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano zavrnilo pritožbo, ki jo je M. Omejc vložila zoper odločbo Agencije Republike Slovenije za kmetijske trge in razvoj podeželja (v nadaljevanju: plačilna agencija), s katero je bila zavrnjena njena vloga za uveljavljanje neposredne podpore v kmetijstvu za leto 2006.
Pravni okvir
3. V uvodni izjavi 1 Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 z dne 29. septembra 2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete ter o spremembi uredb (EGS) št. 2019/93, (ES) št. 1452/2001, (ES) št. 1453/2001, (ES) št. 1454/2001, (ES) 1868/94, (ES) št. 1251/1999, (ES) št. 1254/1999, (ES) št. 1673/2000, (EGS) št. 2358/71 in (ES) št. 2529/2001 (UL L 270, str. 1) je navedeno:
„Določiti je treba skupne pogoje za neposredna plačila iz različnih shem dohodkovne podpore v okviru skupne kmetijske politike.“
4. Člen 2 Uredbe št. 1782/2003 določa:
„V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve
a) ‚kmet‘ je fizična ali pravna oseba oziroma združenje fizičnih ali pravnih oseb, ne glede na pravni status, ki je združenju in njenim članom dodeljen z nacionalno zakonodajo, katere kmetijsko gospodarstvo se nahaja na ozemlju Skupnosti, kot je navedeno v členu 299 [ES], in ki opravlja kmetijsko dejavnost,
[…]“
5. V uvodni izjavi 29 Uredbe št. 796/2004 je navedeno:
„Skladnost z določbami glede shem pomoči, upravljanih v okviru integriranega sistema, bi bilo treba učinkovito nadzorovati. V ta namen in zaradi uskladitve nadzora v vseh državah članicah je treba podrobneje določiti merila in tehnične postopke za izvajanje upravnih pregledov in pregledov na kraju samem glede meril o izpolnjevanju pogojev, določenih za sheme pomoči, in obveznosti navzkrižne skladnosti. Kar zadeva preglede skladnosti z merili o izpolnjevanju pogojev, bi morali biti pregledi na kraju samem nenapovedani. Kadar je to primerno, bi se morale države članice zavezati, da bodo kombinirale različna preverjanja v skladu s to uredbo.“
6. V uvodni izjavi 55 te uredbe je navedeno:
„Za zaščito finančnih interesov Skupnosti bi bilo treba sprejeti ustrezne ukrepe za boj proti nepravilnostim in goljufijam. Sprejeti bi bilo treba posebne določbe za nepravilnosti, ki se ugotovijo v zvezi z merili o izpolnjevanju pogojev za različne zadevne sheme pomoči.“
7. Člen 23 Uredbe št. 796/2004 določa:
„1. Administrativni pregledi in pregledi na kraju samem, predvideni v tej uredbi, se opravijo tako, da zagotovijo učinkovito preverjanje skladnosti s pogoji, pod katerimi se pomoči dodelijo, ter zahtev in standardov za navzkrižno skladnost.
2. Zahtevki za pomoč se zavrnejo, če kmet ali njegov zastopnik prepreči opravo pregleda na kraju samem.“
8. Člen 25(1) te uredbe določa:
„Pregledi na kraju samem so nenajavljeni. Pod pogojem, da namen pregleda ni ogrožen, se lahko vnaprej obvesti o pregledu, vendar je treba strogo upoštevati najmanjše potrebno obdobje. Táko obvestilo ne sme preseči 48 ur razen v pravilno utemeljenih primerih.“
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
9. M. Omejc je 15. marca 2006 pri plačilni agenciji vložila vlogo za pridobitev neposredne podpore v kmetijstvu za leto 2006.
10. Pri prvi nenajavljeni kontroli površin in živine kmetijskega gospodarstva, katerega nosilka je tožeča stranka v postopku v glavni stvari, 7. septembra 2006, je bila ugotovljena samo ena nepravilnost, to je, da ena od ovac na tem gospodarstvu ni bila predpisano označena.
11. Da bi kontrolorka plačilne agencije preverila, ali je bila ta nepravilnost odpravljena, je 24. novembra 2006 hotela opraviti drug pregled na kraju samem. Dan pred nameravanim pregledom je poklicala na fiksno telefonsko številko kmetijskega gospodarstva in o pregledu obvestila očeta M. Omejc, ki je živel na kmetijskem gospodarstvu. Vendar je tožeča stranka v postopku v glavni stvari, ki tam ni več živela, v vlogi navedla telefonsko številko mobilnega telefona, na kateri je bila dosegljiva.
12. Ker oče M. Omejc te ni bil zmožen obvestiti o izvedbi tega pregleda in ker ni bil pooblaščen za zastopanje svoje hčere, navedena kontrolorka brez navzočnosti M. Omejc ni mogla opraviti pregleda potrebne dokumentacije in torej dokončati pregleda na kraju samem 24. novembra 2006. Tožeča stranka v postopku v glavni stvari je bila o tem seznanjena šele po tem, ko je kontrolorko poklicala na telefonsko številko, ki jo je ta pustila pri njenem očetu, in je bil pregled že končan.
13. Plačilna agencija je na podlagi člena 23(2) Uredbe št. 796/2004 z odločbo z dne 14. decembra 2006 zavrnila vlogo M. Omejc za podporo z obrazložitvijo, da tožeča stranka v postopku v glavni stvari osebi, pooblaščeni s strani te agencije, ni omogočila opraviti pregleda na kraju samem.
14. M. Omejc se je 27. decembra 2006 zoper to odločbo pritožila na Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. To je z odločbo z dne 18. aprila 2007 to pritožbo zavrnilo, saj je presodilo, da je bil pregled na kraju samem preprečen oziroma onemogočen izključno iz razlogov, ki so bili na strani tožeče stranke v postopku v glavni stvari, in da je torej plačilna agencija pravilno uporabila določbo člena 23(2) Uredbe št. 796/2004.
15. M. Omejc je 27. junija 2007 pri Upravnem sodišču Republike Slovenije vložila tožbo, s katero zahteva odpravo odločbe o zavrnitvi njene pritožbe in dodelitev podpore, za katero je zaprosila.
16. To sodišče v predlogu za sprejetje predhodne odločbe navaja, da člen 23(2) Uredbe št. 796/2004 ne določa, ali se lahko vloga za podporo zavrne tako v primeru namernega ravnanja kot v primeru malomarnosti kmeta ali njegovega zastopnika. Poleg tega naj pojem „zastopnik“ v tej določbi ne bi bil opredeljen. Ker je navedeno sodišče tako menilo, da je za rešitev spora o glavni stvari potrebna razlaga te določbe Uredbe št. 796/2004, je prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1. Ali je treba [besedno zvezo] ‚prepreči pregled na kraju samem‘ razlagati z uporabo nacionalnega prava, ki pojem preprečitve veže na namerno ravnanje določene osebe oziroma na njeno malomarnost?
2. Če je odgovor na prvo vprašanje negativen: Ali je treba [besedno zvezo] ‚prepreči pregled na kraju samem‘ razlagati tako, da poleg namernih dejanj ali namerno povzročenih okoliščin, ki onemogočajo opravo pregleda, zajema tudi vsako drugo dejanje ali opustitev, ki ga je mogoče pripisati malomarnosti kmeta ali njegovega zastopnika, če zaradi tega pregled na kraju samem ni mogel biti v celoti opravljen?
3. Če [je] odgovor na drugo vprašanje pozitiven: Ali je izrek sankcije iz člena 23(2) Uredbe [št. 796/2004] vezan na to, da je bil kmet o delu pregleda, ki zahteva njegovo sodelovanje, primerno obveščen?
4. Ali je v primeru, ko nosilec kmetijskega gospodarstva ne živi na kmetiji, treba vprašanje zastopnika iz člena 23(2) Uredbe [št. 796/2004] presojati po nacionalnem ali po skupnostnem/unijskem pravu?
5. Če je treba [to] vprašanje […] presojati po skupnostnem/unijskem pravu: Ali je treba določbo člena 23(2) Uredbe [št. 796/2004] razlagati tako, da je za zastopnika kmeta pri pregledih na kraju samem treba šteti vsako polnoletno poslovno sposobno osebo, ki živi na kmetiji in ji je zaupana vsaj delna skrb za kmetijo?
6. Če je treba [navedeno] vprašanje […] presojati po skupnostnem/unijskem pravu in je odgovor na [peto vprašanje] negativen: Ali je nosilec kmetije (kmet v smislu 23(2) Uredbe [št. 796/2004]), ki ne živi na kmetiji, dolžan postaviti zastopnika, ki je na kmetiji praviloma vsak čas dosegljiv?“
Vprašanja za predhodno odločanje
Prvo in drugo vprašanje
17. Predložitveno sodišče s prvim in drugim vprašanjem, ki ju je treba obravnavati skupaj, v bistvu sprašuje, ali je besedna zveza „prepreči pregled na kraju samem“ iz člena 23(2) Uredbe št. 796/2004 samostojen pojem prava Unije, ki ga je treba razlagati enotno v vseh državah članicah, in če je tako, ali ga je treba razlagati, kot da poleg namernih dejanj zajema tudi vsako dejanje ali opustitev, ki jo je mogoče pripisati malomarnosti kmeta ali njegovega zastopnika, če je bilo zaradi tega preprečeno, da bi bil pregled na kraju samem v celoti opravljen.
18. V zvezi s tem je treba takoj poudariti, da se, kar zadeva pojem, ki mu ustreza besedna zveza „prepreči pregled na kraju samem“, niti navedeni člen 23(2) niti nobena druga določba Uredbe št. 796/2004 ne sklicuje na nacionalno pravo.
19. V teh okoliščinah v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča tako iz zahtev po enotni uporabi prava Unije kot iz načela enakosti izhaja, da je treba izraze določbe prava Unije, ki se za opredelitev svojega smisla in pomena ne sklicuje posebej na pravo držav članic, običajno razlagati samostojno in enotno v celotni Evropski uniji, in sicer ob upoštevanju okvira, v katerega je določba umeščena, in cilja, ki mu sledi zadevna ureditev (glej zlasti sodbe z dne 18. januarja 1984 v zadevi Ekro, 327/82, Recueil, str. 107, točka 11; z dne 19. septembra 2000 v zadevi Linster, C‑287/98, Recueil, str. I‑6917, točka 43, in z dne 21. oktobra 2010 v zadevi Padawan, C‑467/08, še neobjavljena v ZOdl., točka 32).
20. Iz te sodne prakse izhaja, da je treba besedno zvezo „prepreči pregled na kraju samem“, ki jo vsebuje določba iz uredbe, ki se nikjer ne sklicuje na nacionalno pravo, šteti za samostojen pojem prava Unije, katerega smisel in pomen morata biti enaka v vseh državah članicah. Zato mora razlago te besedne zveze, ki bo v pravnem redu Unije enotna, podati Sodišče.
21. V zvezi s tem je treba opozoriti na ustaljeno sodno prakso Sodišča, v skladu s katero je pri razlagi določbe prava Unije treba upoštevati ne le njeno besedilo, ampak tudi okvir, v katerega je umeščena, in cilje, ki jih sledi ureditev, katere del je (glej zlasti sodbe z dne 17. novembra 1983 v zadevi Merck, 292/82, Recueil, str. 3781, točka 12; z dne 1. marca 2007 v zadevi Schouten, C‑34/05, ZOdl., str. I‑1687, točka 25, in z dne 22. decembra 2010 v zadevi Feltgen in Bacino Charter Company, C‑116/10, še neobjavljena v ZOdl., točka 12).
22. Najprej je treba ugotoviti, da samo besedilo člena 23(2) Uredbe št. 796/2004 ne vsebuje nobene navedbe glede smisla, ki bi ga naj imela besedna zveza „prepreči pregled na kraju samem“ iz tega člena. Določeno je namreč le, da se zahtevki za pomoč zavrnejo, če kmet ali njegov zastopnik „prepreči pregled na kraju samem“, in nikakor ne, da mora biti preprečitev tega pregleda posledica ravnanja, ki poleg namernih dejanj zajema tudi vsako dejanje ali opustitev, ki jo je mogoče pripisati malomarnosti kmeta ali njegovega zastopnika.
23. Dalje, iz primerjave različnih jezikovnih različic člena 23(2) Uredbe št. 796/2004 je razvidno, da je besedna zveza „prepreči pregled na kraju samem“ iz tega člena različno prevedena. V nekaterih jezikovnih različicah, kot so različice v angleškem, francoskem in slovenskem jeziku, je uporabljen izraz „prepreči“, medtem ko je v drugih jezikovnih različicah uporabljen drug izraz. Tako je v različici v nemškem jeziku uporabljen izraz „onemogoči“, v skladu z različico v italijanskem jeziku pa se zahtevki za pomoč zavrnejo, če „pregleda na kraju samem ni bilo mogoče opraviti iz razlogov, ki jih je mogoče pripisati kmetu ali njegovemu zastopniku.“
24. Ob obstoju takih jezikovnih razlik pa pomena zadevnega pojma prava Unije ni mogoče presojati zgolj na podlagi razlage besedila. Zato je treba ta pojem razlagati glede na okvir, v katerega je umeščen, ter glede na splošno sistematiko in namen ureditve, katere del je (glej v tem smislu sodbe z dne 27. marca 1990 v zadevi Cricket St Thomas, C‑372/88, Recueil, str. I‑1345, točka 19; z dne 19. aprila 2007 v zadevi Velvet & Steel Immobilien, C‑455/05, ZOdl., str. I‑3225, točka 20, in z dne 9. oktobra 2008 v zadevi Sabatauskas in drugi, C‑239/07, ZOdl., str. I‑7523, točka 39).
25. Glede okvira, v katerega je umeščen pojem, ki mu ustreza besedna zveza „prepreči pregled na kraju samem“, je treba ugotoviti, da je ta pojem v členu 23 Uredbe št. 796/2004, ki je v tej uredbi posebej pomemben, saj določa splošna načela, po katerih je treba opraviti preglede. V zvezi s tem je v prvem odstavku tega člena določeno, da se administrativni pregledi in pregledi na kraju samem, predvideni v navedeni uredbi, opravijo tako, da zagotovijo učinkovito preverjanje skladnosti s pogoji, pod katerimi se pomoči dodelijo, ter zahtev in standardov za navzkrižno skladnost.
26. Končno, iz besedila uvodnih izjav 29 in 55 Uredbe št. 796/2004 je razvidno, da je namen te uredbe, kar zadeva opravo pregledov, zagotoviti učinkovit nadzor skladnosti z določbami glede shem pomoči, upravljanih v okviru integriranega sistema, in s sprejetjem ustreznih ukrepov za boj proti nepravilnostim in goljufijam zaščititi finančne interese Unije.
27. Iz tega izhaja, da so pregledi za uresničitev ciljev, ki jim sledi Uredba št. 796/2004, nujni in da ima lahko s tega vidika njihovo oviranje le pomembne pravne posledice, kot je zavrnitev zahtevkov za pomoč, kakor v zvezi s pregledi na kraju samem določa člen 23(2) te uredbe.
28. Čeprav so glede na navedene cilje boja proti nepravilnostim in goljufijam pomembne pravne posledice upravičene, če kmet ali njegov zastopnik z namernim ravnanjem prepreči pregled na kraju samem v smislu člena 23(2) Uredbe št. 796/2004, pa ni tako, če je kmet ali njegov zastopnik sprejel vse ukrepe, ki se lahko od njega razumno zahtevajo za zagotovitev, da bi se ta pregled v celoti opravil. Zavrnitev zahtevkov za pomoč v skladu s to določbo je tako v primeru, da kmet ali njegov zastopnik ni namerno ravnal, upravičena le, če je kmet ali njegov zastopnik navedeni pregled ali njegov del preprečil ali onemogočil s kakršnim koli dejanjem ali opustitvijo, ki jo je mogoče pripisati njegovi malomarnosti, kadar ni sprejel takih ukrepov.
29. Zato so okoliščine, da je kmet ali njegov zastopnik sprejel vse razumne ukrepe v svoji moči, da bi zagotovil, da se ne bi preprečilo ali onemogočilo tega, da se pregled opravi v celoti, zlasti s tem, da je zadevni plačilni agenciji sporočil telefonsko številko, na kateri je dosegljiv, da je ravnal v dobri veri s skrbnostjo preudarnega nosilca kmetijskega gospodarstva in da je izključeno vsakršno goljufivo ravnanje, dejavniki, ki so pomembni za ugotovitev, ali je ta kmet ali njegov zastopnik preprečil pregled na kraju samem v smislu člena 23(2) Uredbe št. 796/2004. Predložitveno sodišče mora presoditi, ali so v zadevi v postopku v glavni stvari glede na dejansko stanje v zadevi te okoliščine izkazane.
30. Glede na zgoraj navedeno je na prvo in drugo vprašanje treba odgovoriti, da je besedna zveza „prepreči pregled na kraju samem“ iz člena 23(2) Uredbe št. 796/2004 samostojen pojem prava Unije, ki ga je treba v vseh državah članicah razlagati enotno, in sicer tako, da poleg namernih dejanj zajema tudi vsako dejanje ali opustitev, ki jo je mogoče pripisati malomarnosti kmeta ali njegovega zastopnika, če je bilo zaradi tega preprečeno, da bi bil pregled na kraju samem v celoti opravljen, kadar kmet ali njegov zastopnik ni sprejel vseh ukrepov, ki se lahko od njega razumno zahtevajo za zagotovitev, da bi se ta pregled v celoti opravil.
Tretje vprašanje
31. Predložitveno sodišče s tretjim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je zavrnitev zahtevkov za pomoč na podlagi člena 23(2) Uredbe št. 796/2004 vezana na to, da je bil kmet ali njegov zastopnik o delu pregleda na kraju samem, ki zahteva njegovo sodelovanje, primerno obveščen.
32. V zvezi s tem je treba ugotoviti, da člen 23(2) Uredbe št. 796/2004 ne določa nobene obveznosti obvestitve kmeta ali njegovega zastopnika o pregledu na kraju samem ali o njegovem delu. V skladu s to določbo je zavrnitev zahtevkov za pomoč upravičena zgolj na podlagi preprečitve tega pregleda, ne glede na to, ali je bil nosilec kmetijskega gospodarstva o tem, da se bo opravil pregled, primerno obveščen. Iz tega izhaja, da zavrnitev zahtevkov, določena v tem členu, ni odvisna od tega, da je bil nosilec kmetijskega gospodarstva ali njegov zastopnik o delu pregleda na kraju samem, ki zahteva njegovo sodelovanje, predhodno primerno obveščen.
33. Poleg tega iz nobene druge določbe Uredbe št. 796/2004 ne izhaja, da bi moral biti nosilec kmetijskega gospodarstva pred opravo pregleda na kraju samem na to opozorjen. Nasprotno, kot določa člen 25(1) te uredbe, so pregledi na kraju samem načeloma nenajavljeni, o pregledu pa se lahko vnaprej obvesti le pod določenimi pogoji.
34. Glede na te preudarke je na tretje vprašanje treba odgovoriti, da zavrnitev zahtevkov za pomoč na podlagi člena 23(2) Uredbe št. 796/2004 ni vezana na to, da je bil kmet ali njegov zastopnik o delu pregleda na kraju samem, ki zahteva njegovo sodelovanje, primerno obveščen.
Četrto in peto vprašanje
35. Predložitveno sodišče s četrtim in petim vprašanjem, ki ju je treba obravnavati skupaj, v bistvu sprašuje, ali je pojem „zastopnik“ iz člena 23(2) Uredbe št. 796/2004 samostojen pojem prava Unije, ki ga je treba razlagati enotno v vseh državah članicah, in ali je morda ta pojem treba razlagati tako, da pri pregledih na kraju samem zajema vsako polnoletno poslovno sposobno osebo, ki živi na kmetijskem gospodarstvu in ji je zaupana vsaj delna skrb za kmetijsko gospodarstvo.
36. V zvezi s tem je treba takoj poudariti, da se, kar zadeva pojem „zastopnik“ iz člena 23(2), niti navedeni člen niti nobena druga določba Uredbe št. 796/2004 ne sklicuje na nacionalno pravo.
37. Iz sodne prakse, na katero je bilo opozorjeno v točki 19 te sodbe, izhaja, da je treba pojem „zastopnik“, ki ga vsebuje določba iz uredbe, ki se na nobenem mestu ne sklicuje na nacionalno pravo, šteti za samostojen pojem prava Unije, katerega smisel in pomen morata biti enaka v vseh državah članicah. Zato mora razlago navedenega pojma „zastopnik“, ki bo v pravnem redu Unije enotna, podati Sodišče.
38. Kot je razvidno iz točke 27 te sodbe, člen 23(2) Uredbe št. 796/2004 določa, da ima to, da kmet prepreči pregled na kraju samem, zanj pomembne pravne posledice, saj se v tem primeru zahtevki za pomoč zavrnejo. Prav tako je treba poudariti, da ta člen določa enake posledice ne glede na to, ali je pregled preprečen zaradi ravnanja kmeta ali zaradi ravnanja njegovega zastopnika, saj se kmet in njegov zastopnik glede tega obravnavata enako.
39. Iz tega izhaja, da se v primeru, da je pregled na kraju samem preprečen zaradi ravnanja zastopnika kmeta, zahtevki za pomoč zavrnejo, kmet pa tako nosi pravne posledice dejanj in opustitev svojega zastopnika. Ker mora v tem primeru kmet nositi vso odgovornost za ravnanje svojega zastopnika, je mogoče vsako polnoletno poslovno sposobno osebo, ki živi na kmetijskem gospodarstvu in ji je zaupana vsaj delna skrb za kmetijsko gospodarstvo, šteti za „zastopnika“ kmeta v smislu člena 23(2) Uredbe št. 796/2004 le, če je bila volja kmeta, da se taka oseba določi za njegovo zastopanje, jasno izražena.
40. Glede na zgoraj navedeno je na četrto in peto vprašanje treba odgovoriti, da je pojem „zastopnik“ iz člena 23(2) Uredbe št. 796/2004 samostojen pojem prava Unije, ki ga je treba v vseh državah članicah razlagati enotno, in sicer tako, da pri pregledih na kraju samem zajema vsako polnoletno poslovno sposobno osebo, ki živi na kmetijskem gospodarstvu in ji je zaupana vsaj delna skrb za kmetijsko gospodarstvo, če je kmet jasno izrazil svojo voljo dati tej osebi pooblastilo za njegovo zastopanje in se je torej zavezal, da bo odgovoren za vsa njena dejanja in opustitve.
Šesto vprašanje
41. Predložitveno sodišče s šestim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 23(2) Uredbe št. 796/2004 razlagati tako, da je kmet, ki ne živi na kmetijskem gospodarstvu, katerega nosilec je, dolžan postaviti zastopnika, ki je na kmetijskem gospodarstvu praviloma vsak čas dosegljiv.
42. V zvezi s tem je treba navesti, da niti člen 23(2) Uredbe št. 796/2004 niti nobena druga določba te uredbe ne določa, da je kmet, ki ne živi na kmetijskem gospodarstvu, katerega nosilec je, dolžan postaviti zastopnika.
43. Poleg tega glede na to, da je cilj pregledov zagotoviti učinkovito preverjanje skladnosti s pogoji, pod katerimi se pomoči dodelijo, ter zahtev in standardov za navzkrižno skladnost, določeno v členu 23(1) Uredbe št. 796/2004, od kmeta nikakor ni mogoče zahtevati postavitve zastopnika zgolj zato, ker ne živi na svojem kmetijskem gospodarstvu. Šteti je treba, da je ta cilj dosežen, če kmet ali njegov zastopnik ni preprečil pregleda na kraju samem v smislu člena 23(2) te uredbe, kakor ga Sodišče razlaga v točki 30 te sodbe.
44. Prav tako je treba navesti, da nobena določba Uredbe št. 796/2004 ne določa, da bi moral biti kmet na kmetijskem gospodarstvu, katerega nosilec je, vsak čas dosegljiv. Iz tega tako izhaja, da tega ni mogoče zahtevati od kmetovega zastopnika. Za tako obveznost bi bilo vsekakor treba šteti, da je pretirano zavezujoča in da je v praksi ni mogoče spoštovati.
45. Glede na te preudarke je na šesto vprašanje treba odgovoriti, da je treba člen 23(2) Uredbe št. 796/2004 razlagati tako, da kmet, ki ne živi na kmetijskem gospodarstvu, katerega nosilec je, ni dolžan postaviti zastopnika, ki bi bil na kmetijskem gospodarstvu praviloma vsak čas dosegljiv.
Stroški
46. Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Izrek
Iz teh razlogov je Sodišče (sedmi senat) razsodilo:
1. Besedna zveza „prepreči pregled na kraju samem“ iz člena 23(2) Uredbe Komisije (ES) št. 796/2004 z dne 21. aprila 2004 o podrobnih pravilih za izvajanje navzkrižne skladnosti, modulacije in integriranega administrativnega in kontrolnega sistema, predvidenih z Uredbo Sveta (ES) št. 1782/2003 [z dne 29. septembra 2003] o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike ter o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete je samostojen pojem prava Unije, ki ga je treba v vseh državah članicah razlagati enotno, in sicer tako, da poleg namernih dejanj zajema tudi vsako dejanje ali opustitev, ki jo je mogoče pripisati malomarnosti kmeta ali njegovega zastopnika, če je bilo zaradi tega preprečeno, da bi bil pregled na kraju samem v celoti opravljen, kadar kmet ali njegov zastopnik ni sprejel vseh ukrepov, ki se lahko od njega razumno zahtevajo za zagotovitev, da bi se ta pregled v celoti opravil.
2. Zavrnitev zahtevkov za pomoč na podlagi člena 23(2) Uredbe št. 796/2004 ni vezana na to, da je bil kmet ali njegov zastopnik o delu pregleda na kraju samem, ki zahteva njegovo sodelovanje, primerno obveščen.
3. Pojem „zastopnik“ iz člena 23(2) Uredbe št. 796/2004 je samostojen pojem prava Unije, ki ga je treba v vseh državah članicah razlagati enotno, in sicer tako, da pri pregledih na kraju samem zajema vsako polnoletno poslovno sposobno osebo, ki živi na kmetijskem gospodarstvu in ji je zaupana vsaj delna skrb za kmetijsko gospodarstvo, če je kmet jasno izrazil svojo voljo dati tej osebi pooblastilo za njegovo zastopanje in se je torej zavezal, da bo odgovoren za vsa njena dejanja in opustitve.
4. Člen 23(2) Uredbe št. 796/2004 je treba razlagati tako, da kmet, ki ne živi na kmetijskem gospodarstvu, katerega nosilec je, ni dolžan postaviti zastopnika, ki bi bil na kmetijskem gospodarstvu praviloma vsak čas dosegljiv.