SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE
JULIANE KOKOTT
predstavljeni dne 18. septembra 2025(1)
Zadeva C-131/24
Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales in drugi.
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe Bundesverwaltungsgericht (zvezno upravno sodišče, Avstrija)
„ Predhodno odločanje – Okolje – Direktiva 2009/147/ES – Ohranjanje prosto živečih ptic – Prepoved namernega vznemirjanja ptic – Projekt gradnje državne ceste, ki lahko privede do vznemirjanja posameznih primerkov nekaterih vrst – Ukrepi za izboljšanje habitatov – Dokaz o učinkovitosti – Mnenje strokovnjaka “
I.      Uvod
1.        V členu 5(d) Direktive o pticah(2) je določena prepoved namernega vznemirjanja ptic v taki meri, da bi vznemirjanje postalo moteče glede na cilje te direktive. Iz sodne prakse je razvidno, da ta prepoved zajema tudi vznemirjanje, ki vključuje le strinjanje s tako možnostjo.(3) Ali pa velja prepoved vznemirjanja tudi tedaj, ko se njene neugodne vplive na habitat ptic izravna z izboljšanjem habitata v drugih krajih? In kako bi bilo treba presojati učinkovitost ukrepa za izboljšanje pred njegovo izvedbo? Ti vprašanji Bundesverwaltungsgericht (zvezno upravno sodišče, Avstrija) naslavlja na Sodišče.
II.    Pravni okvir
A.      Direktiva o pticah
2.        V uvodnih izjavah 3, 5, 7 in 8 Direktive o pticah so pojasnjeni njeni cilji:
„(3)      Število mnogih vrst prosto živečih ptic, ki so naravno prisotne na evropskem ozemlju držav članic, upada, v nekaterih primerih zelo hitro. Ta upad resno ogroža ohranjanje naravnega okolja predvsem zato, ker je s tem ogroženo biološko ravnovesje.
(4)      […]
(5)      V okviru ciljev Skupnosti, ki se nanašajo na izboljšanje življenjskih razmer ter trajnostnega razvoja je treba doseči ohranitev vrst prosto živečih ptic, naravno prisotnih na evropskem ozemlju držav članic.
(6)      […]
(7)      Cilj ohranjanja je dolgoročno varovanje in upravljanje naravnih virov kot sestavnega dela dediščine evropskih narodov. Nadzor nad naravnimi viri omogoča in ureja njihovo uporabo na podlagi ukrepov, potrebnih za vzdrževanje in prilagajanje naravnega ravnovesja med vrstami, kolikor je to razumno mogoče.
(8)      Ohranjanje, vzdrževanje ali obnavljanje zadostne raznovrstnosti ter površine habitatov so nujni za ohranitev vseh vrst ptic. Nekatere vrste ptic naj bi bile predmet posebnih ukrepov za ohranitev njihovih habitatov, da se zagotovi preživetje in razmnoževanje ptic na njihovem območju razširjenosti. Ti ukrepi morajo upoštevati tudi selitvene vrste in se uskladiti tako, da se vzpostavi skladna celota.“
3.        V uvodni izjavi 10 Direktive o pticah se med drugim zahteva, ohranjanje nekaterih vrst ptic na „zadovoljivi ravni“:
„Nekatere vrste se zaradi svojega populacijskega nivoja, geografske razporeditve in stopnje razmnoževanja lahko lovijo v vsej Skupnosti, kar predstavlja sprejemljivo izkoriščanje; kadar se vzpostavijo in spoštujejo nekatere omejitve, mora biti tak lov združljiv z vzdrževanjem populacije teh vrst na zadovoljivi ravni.“
4.        V členu 1 Direktive o pticah je določeno področje njene uporabe:
„Ta direktiva se nanaša na ohranjanje vseh prostoživečih vrst ptic, naravno prisotnih na evropskem ozemlju držav članic, kjer se uporablja Pogodba. Njen cilj je varovanje, upravljanje in nadzor nad temi vrstami in določa pravila njihovega izkoriščanja.“
5.        Člen 2 Direktive o pticah vsebuje načelno obveznost držav članic glede ohranjanja ptičjih vrst:
„Države članice sprejmejo potrebne ukrepe za vzdrževanje populacije vseh vrst iz člena 1 na stopnji, ki ustreza zlasti ekološkim, znanstvenim in kulturnim zahtevam, ob upoštevanju gospodarskih in rekreacijskih zahtev, ali za prilagajanje populacije teh vrst tej stopnji.“
6.        Člen 3 Direktive o pticah določa splošno obveznost za uresničitev člena 2:
„1.      Glede na zahteve iz člena 2 države članice sprejmejo potrebne ukrepe za ohranitev, vzdrževanje ali ponovno vzpostavitev zadostne raznovrstnosti in površine habitatov za vse vrste ptic iz člena 1.
2.      Ohranjanje, vzdrževanje in ponovno vzpostavljanje biotopov in habitatov vključujejo zlasti naslednje ukrepe:
(a)      ustanovitev zavarovanih območij;
(b)      vzdrževanje in upravljanje habitatov v skladu z ekološkimi zahtevami na zavarovanih območjih in izven njih;
(c)      ponovno vzpostavitev uničenih biotopov;
(d)      ustvarjanje biotopov.“
7.        Člen 5 Direktive o pticah vsebuje prepovedi, ki niso vezane na območje:
„Brez poseganja v člena 7 in 9 države članice sprejmejo potrebne ukrepe za uvedbo splošnega sistema varstva vseh vrst ptic iz člena 1, ki prepovedujejo zlasti:
[…]
(d)      namerno vznemirjanje ptic, zlasti v času razmnoževanja in vzreje mladičev, v taki meri, da bi vznemirjanje postalo moteče glede na cilje te direktive;“
8.        Člen 9(1) Direktive o pticah dovoljuje odstopanja od prepovedi iz člena 5:
„1.      Države članice lahko odstopajo od določb členov 5 do 8, kadar ni na voljo druge zadovoljive rešitve, zaradi:
(a)      –       interesov zdravja in varstva ljudi,
–      interesov varnosti v zračnem prometu,
–      preprečitve resne škode na posevkih, živini, gozdovih, ribiških območjih in vodi,
–      varstva rastlinstva in živalstva;
(b)      raziskovanja in izobraževanja ter za doseljevanje, ponovno naseljevanje in gojitev, potrebno za te namene;
(c)      dopustitve ujetja, posedovanja ali druge sprejemljive oblike uporabe določenih ptic v majhnem številu pod strogo nadzorovanimi pogoji in na selektivni podlagi.“
B.      Direktiva o habitatih
9.        V členu 6(3) Direktive o habitatih(4) je določena tako imenovana presoja posledic za območje:
„Pri vsakem načrtu ali projektu, ki ni neposredno povezan z upravljanjem območja ali zanj potreben, pa bi sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti lahko pomembno vplival na območje, je treba opraviti ustrezno presojo njegovih posledic glede na cilje ohranjanja tega območja. Glede na ugotovitve presoje posledic za območje in ob upoštevanju določb odstavka 4 pristojni nacionalni organi soglašajo z načrtom ali projektom šele potem, ko se prepričajo, da ne bo škodoval celovitosti zadevnega območja, in, če je primerno, ko pridobijo mnenje javnosti.“
10.      Člen 12(1) Direktive o habitatih vsebuje načelne prepovedi zaradi varstva vrst:
„Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, da vzpostavijo sistem strogega varstva živalskih vrst iz Priloge IV(a) na njihovem naravnem območju razširjenosti, ki prepoveduje:
(a)      vse oblike namernega ujetja ali ubitja osebkov teh vrst v naravi;
(b)      namerno vznemirjanje teh vrst, zlasti med razmnoževanjem, vzrejo mladičev, zimskim spanjem in selitvijo;
(c)      namerno uničevanje ali odvzem jajc iz narave;
(d)      poškodovanje ali uničenje razmnoževališč ali počivališč.“
11.      Člen 16(1) Direktive o habitatih vsebuje odstopanja od člena 12:
„Če ni druge zadovoljive možnosti in če odstopanje ne škoduje vzdrževanju ugodnega stanja ohranjenosti populacij zadevne vrste na njihovem naravnem območju razširjenosti, države članice lahko odstopijo od določb členov 12, 13, 14 ter 15(a) in (b):
(a)      zaradi varstva prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst in ohranjanja naravnih habitatov;
(b)      da preprečijo resno škodo, zlasti na posevkih, živini, gozdovih, ribištvu in vodi ter drugih vrstah premoženja;
(c)      zaradi interesov zdravja ljudi in javne varnosti ali zaradi drugih razlogov prevladujočega javnega interesa, ki je lahko tudi socialne ali gospodarske narave, in zaradi koristnih posledic bistvenega pomena za okolje;
(d)      zaradi raziskovanja in izobraževanj, zaradi doseljevanja in ponovnega naseljevanja teh vrst ter za to potrebne vzrejo, vključno z umetnim razmnoževanjem rastlin;
(e)      da pod strogo nadzorovanimi pogoji dovolijo selektiven in omejen odvzem ali zadrževanje nekaterih osebkov vrst, navedenih v Prilogi IV, v omejenem številu, ki ga določijo pristojni nacionalni organi.“
III. Dejansko stanje in predlog za sprejetje predhodne odločbe
12.      Niederösterreichische Landesregierung (deželna vlada Spodnje Avstrije, Avstrija) je 12. novembra 2019 po presoji vplivov na okolje podelila dovoljenje za sporni cestni projekt. Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales (okoljska organizacija VIRUS – društvo projektna delavnica za okolje in socialo) ter drugi občani in okoljska združenja so pri Bundesverwaltungsgericht (zvezno upravno sodišče, Avstrija) vložili tožbo, s katero so izpodbijali to dovoljenje in uveljavljali zlasti, da so kršene določbe o varstvu vrst iz Direktive o pticah. Različne vrste ptic, zlasti vrste gozdnih ptic kot je srednji detel (Dendrocopos medius oziroma Leiopicus medius), uporabljajo predele, na katere bi škodljivo vplival hrup, ki bi prihajal od nove ceste.
13.      V skladu z izvedenskim mnenjem izvedenca za varstvo narave, ki ga je imenovalo sodišče, pa se pričakuje, da bi imele prizadete vrste ptic koristi zaradi omejitve del, določenih v projektu, na določene mesece, in ukrepov za izboljšanje stanja habitatov na predelih zunaj območja imisij, ki se jih lahko opredeli kot pogoje.
14.      V postopku je zlasti sporna učinkovitost ukrepov, ki jih je predlagal nosilec projekta, glede izboljšanja stanja gozda in varstva starih dreves v oddaljenosti vsaj 300 metrov od ceste in v skupni površini 6,6 hektarjev v regionalnem obsegu ukrepov v prid srednjega detla in drugih vrst gozdnih ptic.
15.      V skladu z izvedenskima mnenjema obeh izvedencev, ki sta sodelovala v postopku, naj v primeru izvedbe teh predlaganih ukrepov ne bi prišlo do takega vznemirjanja zadevnih vrst, ki bi lahko bilo moteče glede na cilje Direktive o pticah. Z ukrepi naj sicer ne bi bilo možno preprečiti vznemirjanja posameznih primerkov v gozdu, na katerega se projekt konkretno nanaša. V skladu z oceno izvedencev pa predlagani ukrepi zagotavljajo habitat in pogoje za razširjenost vrst kot ptic gnezdilk.
16.      Izvedenec je pred predložitvenim sodiščem navedel, da ne ve za nobena dela, zaradi katerih bi bila vprašljiva primernost načrtovanih ukrepov za varstvo srednjega detla. In tudi iz ekologije vrste ne izhaja nič takega. Zato naj ne bi bilo zadostno utemeljenih dvomov glede učinkovitosti teh ukrepov. Edino, kar je še potrebno, je celosten in strokovno podprt monitoring, ki ne bi le odpravil vsakega dvoma, temveč bi tudi lahko dokazal učinkovitost ukrepov. Na vprašanje sodišča, ali obstaja en sam zanesljiv dokumentiran primer, v katerem bi načrtovani ukrepi prenehanja izkoriščanja privedli do tega, da bi se preprečilo vznemirjanje srednjega detla zaradi projekta ali da bi se stanje ohranjenosti vrste na območju projekta izboljšalo, je izvedenec odgovoril, da kljub intenzivnemu raziskovanju in tudi na podlagi izmenjave izkušenj s kolegi ni našel nobene take jasne študije.
17.      Bundesverwaltungsgericht (zvezno upravno sodišče, Avstrija) je zato Sodišču predložilo ti vprašanji:
1)      Ali je treba člen 5 Direktive o pticah razlagati tako, da dejanski stan namernega vznemirjanja iz točke (d) tega člena ni izpolnjen, če sicer lahko pride do vznemirjanja posameznih primerkov nekaterih vrst, vendar pa se z ukrepi, ki so izvedeni pravočasno in v primerni obliki, prepreči vsak vpliv na cilje, določene v členu 2 navedene direktive?
2)      Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali mora biti v zvezi z učinkovitostjo ukrepov izključen vsak znanstveni dvom v tem smislu, da za to zadostuje dobro utemeljena strokovna ocena izvedenca, ki ga imenuje sodišče, ali pa morajo biti nasprotno objektivno znanstveno dokumentirane uspešne praktične izkušnje s temi ukrepi?
18.      Umweltorganisation VIRUS – Verein Projektwerkstatt für Umwelt und Soziales (okoljska organizacija VIRUS – društvo projektna delavnica za okolje in socialo), ki se ji je pridružila tudi državljanska pobuda „Nein zur Spange Wörth“, Niederösterreichische Landesregierung (deželna vlada za Spodnjo Avstrijo), družba Autobahnen- und Schnellstraßen-Finanzierungs-Aktiengesellschaft (ASFINAG), mesto Sankt Pölten, Republika Avstrija, Češka republika, Kraljevina Švedska ter Evropska komisija so predložili pisna stališča.
19.      Sodišče se je v skladu s členom 76(2) Poslovnika odpovedalo izvedbi ustne obravnave, ker meni, da ima dovolj informacij za sprejem odločitve v zadevi.
20.      Sodišče pa je postopek 19. novembra 2024 prekinilo do izdaje sodbe z dne 1. avgusta 2025, Voore Mets in Lemeks Põlva (C-784/23, EU:C:2025:609).
IV.    Pravna presoja
21.      V ozadju obeh vprašanj je okoliščina, da bi tako gradnja kot tudi obratovanje sporne ceste vznemirjalo zlasti srednjega detla, a tudi druge vrste gozdnih ptic. Zato želi predložitveno sodišče razjasniti, ali prepoved vznemirjanja iz člena 5(d) Direktive o pticah nasprotuje projektu.
22.      V skladu s členom 5(d) Direktive o pticah morajo države članice prepovedati namerno vznemirjanje evropskih vrst ptic, zlasti v času razmnoževanja in vzreje mladičev, v taki meri, da bi vznemirjanje postalo moteče glede na cilje te direktive.
23.      Ta prepoved dopolnjuje nadaljnje prepovedi iz člena 5(a) do (c) Direktive o pticah, ki se nanašajo na namerno ubitje ali ujetje teh vrst ter na namerno uničenje ali poškodovanje njihovih gnezd in jajc. Sodišče je pred kratkim odločilo, da te prepovedi ne veljajo le za človeške dejavnosti, katerih cilj je škodovanje pticam, temveč tudi za dejavnosti, pri katerih se dopušča možnost takega škodovanja, čeprav očitno nimajo takega cilja.(5)
24.      Da bi preprečili uporabo prepovedi vznemirjanja, naj bi v oddaljenosti vsaj 300 metrov od ceste v skupni površini 6,6 hektarjev v okviru regionalnih ukrepov izvedli ukrepe v korist srednjega detla in drugih vrst gozdnih ptic. Med drugim naj bi ohranili nekatera stara drevesa, ki bi jih sicer podrli.
25.      Obstaja velik interes, da se s tovrstnimi ukrepi prepreči uporabo prepovedi iz člena 5 Direktive o pticah. Kot sem pred kratkim prikazala, bi dosledna uporaba teh prepovedi močno ovirala človeške dejavnosti.(6) Zato je vprašljivo, ali so skladne z varstvom lastnine in gospodarsko svobodo iz členov 16 in 17 Listine o temeljnih pravicah.(7) Če bi lahko uporabo prepovedi preprečili z ukrepi za izboljšanje habitatov v drugih krajih, kot je medtem izrecno predvideno za določene projekte za uvajanje obnovljivih virov energije,(8) bi ta konflikt omilili.
26.      Kot predstavljam v nadaljevanju, pa je upoštevanje obravnavanih ukrepov možno le, ker člen 5(d) Direktive o pticah predpostavlja, da postane vznemirjanje moteče glede na cilje iz Direktive o pticah (v zvezi s tem pod A). Druge prepovedi takega pogoja ne vsebujejo. V nadaljevanju bom zaradi odgovora na drugo vprašanje preučila, kako je treba ocenjevati učinkovitost takih ukrepov (v zvezi s tem pod B).
A.      Prvo vprašanje – Prepoved vznemirjanja in izravnalni ukrepi
27.      Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem za predhodno odločanje sprašuje, ali je mogoče uporabo prepovedi vznemirjanja iz člena 5(d) Direktive o pticah preprečiti z ukrepi za izboljšanje habitata prizadetih vrst ptic v drugih krajih.
28.      Predložitveno sodišče zlasti sprašuje, ali sodba People over Wind(9) nasprotuje upoštevanju teh ukrepov (v zvezi s tem pod 1). Ta sodba se nanaša na predhodno oceno potrebnosti formalne presoje poslabšanja ohranitvenih območij iz člena 6(3) Direktive o habitatih. Izravnalne ukrepe pa je treba uvrstiti v normativno strukturo člena 5(d) Direktive o pticah (v zvezi s tem pod 2).
1.      Sodba People over Wind
29.      Sodba People over Wind se je sicer nanašala na upoštevanje ukrepov za preprečevanje in zmanjšanje vplivov na področju varstva narave, a pri natančnejši preučitvi nima pomena za razlago prepovedi vznemirjanja.
30.      V tistem primeru je šlo za predhodno oceno, ali je potrebno, v skladu s členom 6(3), prvi stavek, Direktive o habitatih, opraviti formalno presojo posledic projekta za zadevno ohranitveno območje. V skladu s to določbo je treba glede načrtov in projektov, ki niso neposredno povezani z upravljanjem območja ali za to niso potrebni, a bi lahko tako območje posamično ali v povezavi z drugimi načrti in projekti bistveno poslabšali, opraviti presojo posledic glede na cilje ohranjanja tega območja.
31.      V skladu s sodbo People over Wind pri predhodni oceni, ali je taka presoja sploh potrebna, ni dopustno upoštevati ukrepov, katerih namen je preprečiti ali zmanjšati škodljive posledice tega načrta ali projekta na zadevno območje.(10) V kakšnem obsegu so tovrstni ukrepi učinkoviti, je treba namreč preveriti v okviru formalne presoje, ki je drugačne kakovosti kot predhodna ocena in zagotavlja dolgoročnejša jamstva.(11)
32.      Predlog za sprejetje predhodne odločbe in različni udeleženci pravilno poudarjajo, da te argumentacije že zato ni mogoče prenesti na obravnavani primer, ker prepoved vznemirjanja iz člena 5(d) Direktive o pticah, drugače kot člen 6(3), prvi stavek, Direktive o habitatih, za varstvo območij ne določa niti predhodne ocene niti kakršnega koli postopka formalne presoje, v katerem je treba presojati vplive vznemirjanja.
2.      Uvrstitev v normativni okvir prepovedi vznemirjanja
33.      Upoštevanje ukrepov za izboljšanje habitata prizadetih vrst v drugih krajih je treba prej uvrstiti v normativni okvir prepovedi vznemirjanja iz člena 5(d) Direktive o pticah, ki nasprotuje vznemirjanju, ki bi postalo moteče glede na cilje te direktive. Glede tega se je treba najprej posvetiti ukrepom za zmanjšanje ali preprečitev vznemirjanja (v zvezi s tem pod a), nato pa pomenu izravnalnih ukrepov na vzdrževanje zadovoljivih populacij ptic (v zvezi s tem pod b) in na koncu na poseben položaj, da vznemirjanje zaradi izravnalnih ukrepov ne preprečuje ponovne vzpostavitve zadovoljive populacije neke vrste (v zvezi s tem pod c).
a)      Ukrepi za zmanjšanje ali preprečevanje vznemirjanja
34.      Če ukrepi preprečujejo, da bi nek projekt vznemirjal ptice, prepovedi vznemirjanja iz člena 5(d) Direktive o pticah ni mogoče uporabiti, ker vznemirjanja ni. In če ti ukrepi sicer ne preprečijo vznemirjanja, a ga vsaj zmanjšajo, je možno, da vznemirjanje ne postane moteče glede na cilje Direktive o pticah. V presojo o tem, ali prepoved vznemirjanja nasprotuje nekemu projektu, je zato treba vključiti tovrstne ukrepe.(12)
35.      V enako smer kaže upoštevanje ukrepov za preprečevanje ali zmanjšanje škod v že omenjeni formalni presoji iz člena 6(3), prvi stavek, Direktive o habitatih. Ta presoja naj pokaže, ali nek projekt vpliva na ohranitveno območje kot tako. Če so z določenim projektom povezani varstveni ukrepi, s katerimi se želi preprečiti ali zmanjšati njegove škodljive vplive na zadevno ohranitveno območje, je treba te ukrepe seveda upoštevati pri presoji.(13)
36.      Ukrepi, s katerimi bi bilo mogoče v postopku v glavni stvari preprečiti ali zmanjšati vznemirjanje, so sicer mogoči, vendar igrajo na podlagi obravnavanih podatkov le majhno vlogo. Glede tega so predlagane le časovne omejitve del, s katerimi naj se prepreči, da bi se ptice vznemirjalo z gradbenimi deli v posebej občutljivih časovnih obdobjih.
37.      Poleg tega bi lahko pomislili tudi na varovalne zidove, ki bi lahko zmanjšali hrup ali optične motnje ter tveganje trka ptic z vozili, ki izhajajo iz uporabe ceste. Tudi omejitve uporabe bi bile možne, na primer prepoved vožnje ali vsaj omejitev hitrosti v obdobju razmnoževanja in vzreje mladičev, ki je navedeno v členu 5(d) Direktive o pticah. Predlog za sprejetje predhodne odločbe pa ne vsebuje podatkov o takih nadaljnjih ukrepih za preprečevanje ali zmanjšanje vznemirjanja.
b)      Izravnalni ukrepi
38.      Ukrepi, ki v drugih krajih izboljšajo habitat prizadetih vrst, pa ne pomenijo ukrepov za preprečevanje ali zmanjšanje vznemirjanja.(14) Vznemirjanja nekaterih ptic očitno ne morejo niti preprečiti niti ne morejo zmanjšati svojega vpliva na te ptice, kar priznava tudi predložitveno sodišče.
39.      Pri takih ukrepih gre bolj za poskus, izravnati vplive vznemirjanja. Dopušča se, da je del habitata prizadetih vrst zaradi hrupa manj privlačen ali se te vrste celo popolnoma prežene iz teh predelov. V zameno za to se izboljša druge predele, tako da se v najboljšem primeru v seštevku pridobi vsaj enako veliko prav tako primernega habitata, ki ga prizadete vrste – četudi morebiti ne zadevni primerki – ustrezno koristijo.
40.      Ker izravnalni ukrepi ne vplivajo na vznemirjanje, lahko uporabo prepovedi vznemirjanja preprečijo le, če vznemirjanje zaradi ukrepov v smislu člena 5(d) Direktive o pticah ne postane moteče glede na cilje te direktive.
41.      Ti cilji so, kot je razvidno iz uvodnih izjav 3, 5, 7 in 8 ter člena 2 v povezavi z uvodno izjavo 10 Direktive o pticah, v tem, da se vzdržuje populacije vseh evropskih vrst ptic na zadovoljivi stopnji ali se jih prilagodi tej stopnji.(15)
42.      V skladu s členom 2 Direktive o pticah mora stopnja ustrezati zlasti ekološkim, znanstvenim in kulturnim zahtevam, ob upoštevanju gospodarskih in rekreacijskih zahtev. Države članice pa teh dejavnikov ne smejo med seboj prosto tehtati, da bi določile zadovoljivo raven populacije. V skladu s členom 1 je namreč glavni cilj te direktive, ohraniti vse prosto živeče vrste ptic, ki so domače na evropskem območju držav članic. Posledično gre podobno kot pri stanju ohranjenosti vrste, ki je ključni pojem Direktive o habitatih,(16) za to, ali se bo vrsta dolgoročno ohranjala kot preživetja sposobna sestavina svojih naravnih habitatov. Za to so pomembne ekološke in znanstvene zahteve vsakokratne vrste. Zlasti mora biti trajno na voljo zadosten habitat, območje razširjenosti pa naj bi ostalo vsaj stabilno. Kulturne, gospodarske in rekreacijske zahteve pa lahko pridejo do izraza šele potem, ko in če je zagotovljeno dolgoročno ohranjanje.
43.      Na podlagi vezanosti na te cilje prepoved torej nasprotuje vznemirjanju, ki bi lahko populacijo vrste ptic tako močno zmanjšalo, da ta ne bi bila več zadovoljiva, ali ki bi nezadovoljivo populacijo še naprej zmanjševalo.
44.      Če je pričakovati tako vznemirjanje, člen 5(d) Direktive o pticah ne omogoča upoštevanja izravnalnih ukrepov.(17) Tudi, če izravnalni ukrep poveča populacijo vrste, jo vznemirjanje še vedno zmanjšuje. Norma ne vsebuje ničesar, kar bi kazalo na to, da bi lahko ta dva vpliva medsebojno izravnali.
45.      Poleg tega je učinkovitost izravnalnih ukrepov pri varstvu vrst povezana s precejšnjo negotovostjo. Drugo vprašanje za predhodno odločanje to ponazori. Na podlagi takih dvomov v učinkovitost izravnalnih ukrepov Sodišče praviloma odklanja njihovo upoštevanje pri presoji vplivov na ohranitvena območja.(18)
46.      Drugega argumenta, ki je pomemben v razpravi o izravnalnih ukrepih pri varstvu območja, pa na prvi pogled ni mogoče prenesti na prepoved vznemirjanja.
47.      Pri varstvu območja so izravnalni ukrepi določeni kot pogoj za odstopanje od varstva območja iz člena 6(4) Direktive o habitatih v obliki ukrepov za zagotavljanje koherentnosti mreže ohranitvenih območij (Natura 2000). Vendar jih je zakonodajalec kombiniral z nadaljnjimi zahtevami, zlasti s presojo obstoja alternativ in ugotavljanjem nujnih razlogov pretežnega javnega interesa. Tem dodatnim zahtevam bi se v primeru upoštevanja izravnalnih ukrepov v okviru člena 6(3) izognili.(19)
48.      V nasprotju s tem se odstopanja od prepovedi vznemirjanja v skladu s členom 9 Direktive o pticah ne pogojuje z izravnalnimi ukrepi. Posledično se ni bati izogibanja določbam o odstopanju.
49.      Ob natančnejši obravnavi pa bi lahko upoštevanje izravnalnih ukrepov pri prepovedi vznemirjanja povzročilo celo še bolj izrazito izogibanje.
50.      V skladu s členom 3 Direktive o pticah so države članice namreč neodvisno od vznemirjanja ne le zavezane ohranjati zadostno raznovrstnost in površine habitatov za vse vrste ptic. Take habitate morajo celo vzdrževati ali ponovno vzpostavljati, če so nezadostni.(20) Uredba o obnovi narave(21) pa konkretizira te obveznosti in dopušča velikodušne roke za ukrepe, ki jih zahteva. Vendar to ničesar ne spremeni na temeljni obveznosti iz člena 3 Direktive o pticah, ki obstaja že več kot 40 let in v primeru Avstrije od njenega pristopa(22).
51.      Če je zadovoljiva stopnja populacija zadevne vrste dejansko odvisna od svojih habitatov – in le tedaj bi lahko ukrepi za izboljšanje habitatov pozitivno vplivali na nezadovoljivo populacijo –, bi morale države članice v skladu s členom 3 Direktive o pticah tako ali tako vzdrževati ali ponovno vzpostaviti potrebne habitate te vrste.
52.      Zato države članice ne morejo dopuščati nadaljnjega poslabšanja nezadovoljive populacije že zaradi tega, ker se na poslabšanje navežejo ukrepi za izboljšanje, ki kljub temu ne bi zadostovali, da bi dosegli zadovoljivo populacijo.
53.      Nasprotno, vpliv izravnalnih ukrepov je pri presoji vznemirjanja načeloma mogoče upoštevati le, če se zagotovi, da se populacije prizadete vrste kljub vznemirjanju vzdržuje na zadovoljivi stopnji. Potem ni pomembno, ali ta rezultat temelji na izravnalnih ukrepih ali na ukrepih iz člena 3 Direktive o pticah.
c)      Zmožnosti za ponovno vzpostavitev
54.      Vendar pa je treba ta rezultat, kot pri podobnih prepovedih v zvezi z varstvom vrst v skladu z Direktivo o habitatih, spremeniti tako, da se lahko tudi pri nezadovoljivi populaciji vznemirjanje izjemoma dopusti, če ne preprečuje ponovne vzpostavitve zadovoljive populacije.
55.      Pri varstvu vrst na podlagi Direktive o habitatih je varovanje ugodnega stanja ohranjenosti populacij zadevnih živalskih vrst v njihovem naravnem območju razširjenosti nujen predpogoj za odobritev odstopanja iz 16(1) Direktive o habitatih od prepovedi iz člena 12 te direktive.(23) Ta pogoj je treba razumeti kot tu obravnavano zahtevo, da se zagotovi zadovoljiva populacija vznemirjenih vrst ptic.
56.      Iz tega bi lahko sklepali, da so odstopanja na podlagi člena 16(1) Direktive o habitatih dopustna le v primeru ugodnega stanja ohranjenosti. Sodišče pa tudi pri neugodnem stanju ohranjenosti izjemoma dopušča odstopanje, če to ne preprečuje ponovne vzpostavitve ugodnega stanja ohranjenosti.(24)
57.      Ta ugotovitev se je nanašala na položaj, v katerem je bila populacija zadevne vrste sicer premajhna, da bi domnevali ugodno ohranitveno stanje, vendar se je v letih pred tem močno povečala.(25) Zato se je zdela prognoza, da se bo neugodno ohranitveno stanje te vrste kljub ubitju posameznih primerkov še dalje izboljševalo, prepričljiva, tako da bi lahko ponovno vzpostavili ugodno ohranitveno stanje. Pri tako ugodni prognozi za doseganje cilja Direktive o habitatih, da se vzpostavi ugodno ohranitveno stanje, ni potrebno, da država članica kljub sicer večinskim interesom, čaka z dopustitvijo poseganja, dokler ni doseženo ugodno ohranitveno stanje. Zato je Sodišče priznalo, da je lahko odstopanje za zadevno vrsto nevtralno, čeprav bi povzročilo izgubo posamičnih primerkov.
58.      Če pa pri odstopanju od prepovedi ubitja iz člena 12(1)(a) Direktive o habitatih zadostuje možnost ponovne vzpostavitve ugodnega ohranitvenega stanja, bi moralo biti toliko bolj zadoščeno ciljem Direktive o pticah glede prepovedi vznemirjanja ptic iz člena 5(d) Direktive o pticah, če vznemirjanje ne bo preprečilo ponovne vzpostavitve zadovoljive stopnje.
59.      Vznemirjanje ima namreč bistveno manjši neugodni vpliv kot ubitje. Hkrati v naravi prihaja bistveno pogosteje do vznemirjanja kot do ubitja. Poleg tega veljajo prepovedi iz Direktive o pticah za vse ptice, in je njihovo področje uporabe torej precej širše kot pri prepovedih iz Direktive o habitatih, ki veljajo le za nekaj redkih vrst. Zato lahko prepoved vznemirjanja iz člena 5(d) Direktive o pticah človeške dejavnosti bistveno močneje ovira, kot prepoved ubitja iz člena 12(1)(a) Direktive o habitatih.
60.      Zato lahko izravnalni ukrepi za izboljšanje habitata prizadetih vrst na drugih krajih pri presoji prepovedi vznemirjanja podprejo prognozo, da vznemirjanje ne bo preprečevalo ohranitve ali vsaj ponovne vzpostavitve zadovoljive stopnje. Ker pa gre za prognozo, je mogoče v tej povezavi upoštevati tako že izvedene izravnalne ukrepe kot tudi ukrepe, ki jih je šele treba izvesti. Res je, da izravnalni ukrepi pri tem glede na svojo naravo ne morejo biti izvedeni neposredno na kraju vznemirjanja, ker tam vznemirjenje negativno vpliva na kakovost življenjskega prostora. Izvesti pa se morajo v ozki geografski povezavi z vznemirjanjem, ker bi bilo sicer mogoče pričakovati, da se stopnja zadevnih vrst vsaj lokalno ne more ohraniti ali ponovno.
3.      Odgovor na prvo vprašanje
61.      Na prvo vprašanje je torej treba odgovoriti, da je vznemirjanje ptic, ki vodi do zmanjšanja populacije vznemirjanih vrst ptic, združljivo s členom 5(d) Direktive o pticah le, če populacija kljub vznemirjanju še vedno ostaja na zadovoljivi stopnji in je pričakovati, da vznemirjanje ne bo preprečevalo ponovne vzpostavitve zadovoljive stopnje. Pri presoji tega vprašanja smejo države članice upoštevati vpliv ukrepov za izboljšanje habitatov v drugem kraju.
B.      Drugo vprašanje – Presoja učinkovitosti izravnalnih ukrepov
62.      Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem sprašuje, ali mora biti izključen vsak znanstveni dvom glede učinkovitosti ukrepov za izboljšanje habitata prizadetih vrst v drugih krajih v smislu, da za to zadostuje dobro utemeljena strokovna ocena izvedenca, ki ga imenuje sodišče, ali pa morajo biti uspešne praktične izkušnje s temi ukrepi objektivno znanstveno dokumentirane.
63.      Objektivno znanstveno dokumentiranje bi ob natančni obravnavi terjalo dve zahtevni študiji. Na eni strani bi bilo treba identificirati neugodne vplive vznemirjanja na populacijo prizadetih vrst. Na drugi strani pa bi bilo treba ugotoviti ugodne vplive izravnalnih ukrepov na to populacijo. Obe raziskavi bi ravno v gozdnih habitatih terjali dolgoročno primerjavo stanja pred in po vsakokratnem ukrepu. Tako je zlasti vpliv ohranjanja starih in odmrlih dreves po svoji naravi odvisen od poteka časa. Tudi vpliv vznemirjanja zaradi projekta se bo s potekom časa spreminjal. Poleg tega je treba od razvoja obeh predmetov preučitve ločiti druge dejavnike, kot so na primer vremenske razmere, ponudba hrane ali bolezni.
64.      Tudi če bi obstajale take študije za podobne primere, bi bilo – kot poudarjajo Niederösterreichische Landesregierung (deželna vlada Spodnje Avstrije), mesto Sankt Pölten in družba ASFINAG – še vedno vprašljivo, v kolikšni meri bi lahko njihove izsledke dejansko prenesli na ta primer.
65.      Zato ni presenetljivo, da izvedenec ni mogel najti nobene študije, ki bi dokončno razjasnila učinkovitost spornih izravnalnih ukrepov. Obstajajo le študije, ki pomenijo določen indic.(26)
66.      V nadaljevanju je treba torej razjasniti, kako je treba presojati učinkovitost izravnalnih ukrepov. Glede tega je treba najprej preučiti premiso predložitvenega sodišča, da je treba izključiti vsak znanstveni dvom glede učinkovitosti izravnalnih ukrepov (v zvezi s tem pod 1), nato pa je treba za presojo zapletenih znanstvenih vprašanj preučiti splošna merila prava Unije (v zvezi s tem pod 2).
1.      Izključitev znanstvenega dvoma?
67.      Predložitveno sodišče iz sodne prakse Sodišča razbere, da mora biti izključen vsak razumni znanstveni dvom oziroma vsak razumni dvom v učinkovitost izravnalnih ukrepov iz vidika znanosti.
68.      Niti v členu 5(d) niti v drugih določbah Direktive o pticah ali v sodni praksi ni izrecnega sklicevanja na možnost uporabe tega merila v zvezi s prepovedjo vznemirjanja. Vendar pa Sodišče v smislu tega merila razlaga različne druge določbe ob sklicevanju na posebej ozko jezikovno razlago previdnostnega načela, določenega v člena 191(2) PDEU.(27) Zato je treba podrobneje preučiti, ali se lahko to strogo merilo uporabi tudi za presojo izravnalnih ukrepov v povezavi s prepovedjo vznemirjanja.
69.      Vendar pa bom prikazala, da niti sodne prakse k določbi o odstopanju iz člena 16 Direktive o habitatih (v zvezi s tem pod a) niti sodne prakse k odobritvi projekta iz člena 6(3), drugi stavek, te direktive (v zvezi s tem pod b) ali sodne prakse k členu 14 te direktive (v zvezi s tem pod c) ni mogoče prenesti na člen 5(d) Direktive o pticah.
a)      Sodna praksa k členu 16 Direktive o habitatih
70.      Najprej bi lahko pomislili na uporabo sodne prakse k členu 16 Direktive o habitatih. V skladu s to določbo je vzdrževanje ali ponovna vzpostavitev ugodnega ohranitvenega stanja prizadete vrste pogoj za odstopanje od prepovedi v zvezi z varstvom vrst iz člena 12 te direktive.(28) Takega odstopanja država članica ne sme uporabiti, če po preučitvi najboljših razpoložljivih znanstvenih podatkov ostaja negotovo, ali bo mogoče ugodno ohranitveno stanje populacij vrste, ki ji grozi izumrtje, kljub temu odstopanju vzdrževati ali ponovno vzpostaviti.(29)
71.      Vendar, ali to velja tudi za uporabo prepovedi vznemirjanja iz člena 5(d) Direktive o pticah? Ali prepoved nasprotuje projektu, če po preučitvi najboljših razpoložljivih znanstvenih podatkov kljub izravnalnim ukrepom ostaja negotovo, ali je mogoče vzdrževati ali ponovno vzpostaviti zadostno stopnjo prizadetih vrst ptic?
72.      Pogoj vzdrževanja ali ponovne vzpostavitve ugodnega ohranitvenega stanja za uporabo člena 16 Direktive o habitatih ima podobno funkcijo kot pogoj iz člena 5(d) Direktive o pticah, da populacija prizadetih ptic kljub vznemirjanju še naprej ostane na zadovoljivi stopnji, ali če je mogoče pričakovati, da vznemirjanje ne bo preprečilo bodoče ponovne vzpostavitve zadovoljive stopnje. Dokler je ta pogoj izpolnjen, lahko tudi zaradi izravnalnih ukrepov, prepovedi vznemirjanja po tu zastopanem mnenju ni mogoče uporabiti.
73.      V členu 16 Direktive o habitatih pa je določeno odstopanje od prepovedi iz člena 12 in ga je zato treba razlagati ozko.(30) Sodišče to praviloma zahteva v primeru odstopanj, ker se sicer boji, da bi pravilom, glede katerih so dopustna odstopanja, odvzeli njihov pomen.(31) Temu pogledu ustreza strogo merilo presoje, ki zahteva, da se izključi vsaka negotovost, preden se uporabi odstopanje.
74.      V nasprotju s tem je poslabšanje populacije zadevnih vrst ptic ali zmožnosti, da se ta ponovno vzpostavi, predpostavka za uporabo prepovedi vznemirjanja iz člena 5(d) Direktive o pticah. Sodne prakse k členu 16 tako ni mogoče neposredno prenesti na ta primer.
b)      Sodna praksa k členu 6(3), drugi stavek, Direktive o habitatih
75.      Sodišče pa ob sklicevanju na ozko razumevanje previdnostnega načela ne razlaga le določb o odstopanju. Izvor tega razumevanja je namreč v razlagi člena 6(3), drugi stavek, Direktive o habitatih, na katero se sklicuje tudi predložitveno sodišče. Potemtakem pristojni nacionalni organi odobrijo načrt oziroma projekt le, če so ugotovili, da se zadevno območje Natura 2000 kot tako ne bo poslabšalo.
76.      Glede te določbe je Sodišče odločilo, da je dovoljeno odobriti načrte in projekte, ki bi lahko vplivali na ohranitveno območje, le če iz znanstvenega vidika ne obstaja noben razumni dvom, da nimajo škodljivih učinkov na to območje.(32)
77.      Drugače kot člen 6(3), drugi stavek, Direktive o habitatih, pa prepoved vznemirjanja iz člena 5(d) Direktive o pticah ni zapisana tako, da morajo biti izključeni pomembni vplivi na cilje direktive, da bi dopustili vznemirjanje. Nasprotno, potrebna je pozitivna ugotovitev takih vplivov, da bi lahko uporabili prepoved vznemirjanja.(33) Tako tudi ni mogoče neposredno uporabiti sodne prakse k členu 6(3), drugi stavek.
c)      Sodna praksa k členu 14 Direktive o habitatih
78.      Sodna praksa k členu 14(1) Direktive o habitatih je še najbližja členu 5(d) Direktive o pticah. V skladu s členom 14(1) države članice z ustreznimi ukrepi zagotovijo, da sta odvzem osebkov nekaterih prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst v interesu Skupnosti iz narave ter njihovo izkoriščanje združljiva z vzdrževanjem ugodnega stanja ohranjenosti teh vrst.
79.      Sodišče je to določbo razlagalo tako, da zadevna država članica ne sme dovoliti odvzema ali izkoriščanja neke vrste, če po presoji najboljših razpoložljivih podatkov, ostane negotovost glede vprašanja, ali je to izkoriščanje združljivo z vzdrževanjem ugodnega stanja ohranjenosti.(34)
80.      Besedilo člena 14(1) Direktive o habitatih in člena 5(d) Direktive o pticah je podobno, saj obe ureditvi terjata pozitivno ugotovitev, ali je odvzem ali izkoriščanje na eni strani ali vznemirjanje na drugi strani združljivo z ugodnim stanjem ohranjenosti ali zadovoljivo populacijo prizadete vrste.
81.      Posamezne varovane vrste pa se jasno razlikujejo. Člen 14(1) Direktive o habitatih varuje vrste v interesu Skupnosti, ki jih je treba v skladu z opredelitvijo v členu 1(g) te direktive posebej varovati. Medtem ko velja prepoved vznemirjanja iz člena 5(d) Direktive o pticah za vse ptice, povsem neodvisno od njihove ogroženosti in potrebe po njihovem varstvu.
82.      Poleg tega sega prepoved edinega sprejemljivega(35) vznemirjanja ptic po svoji naravi precej dlje kot omejitve odvzema ali izkoriščanja vrst, ki jih je treba posebej varovati. Vznemirjanje ptic je precej pogosto sprejemljivo, medtem ko bo do odvzema ali izkoriščanja vrst, ki jih je treba posebej varovati in ki so praviloma redke, prihajalo precej redkeje in bo to temeljilo na zavestni odločitvi.
83.      Zaradi tega razlikovanja je upravičeno, da se členu 14 Direktive o habitatih priznava široko področje uporabe, členu 5(d) Direktive o pticah pa ne.
d)      Vmesni predlog
84.      Na podlagi tega sklepam, da prepoved vznemirjanja iz člena 5(d) Direktive o pticah ne velja že tedaj, ko po presoji najboljših razpoložljivih znanstvenih podatkov ostaja negotovost ali razumen dvom glede vprašanja, ali je mogoče vzdrževati ali ponovno vzpostaviti zadovoljivo stopnjo prizadetih vrst ptic. Nasprotno, še preden se lahko prepoved uporabi, je potrebna pozitivna ugotovitev, da vznemirjanje poslabša zadovoljivo stopnjo prizadetih vrst ptic ali preprečuje njeno ponovno vzpostavitev.
2.      Merila prava Unije za izvedbo zapletenih znanstvenih ocen
85.      Zapletene znanstvene ocene, ki so potrebne za uporabo prepovedi vznemirjanja iz člena 5(d) Direktive o pticah, bi morale biti opravljene na podlagi običajnih meril.
86.      V zvezi s tem je treba zato, ker ni določb v pravu Unije glede presoje prepovedi vznemirjanja, najprej omeniti načelo postopkovne avtonomije držav članic, kot to navaja mesto Sankt Pölten. Ker to načelo velja tudi za vprašanja dokazovanja,(36) ga je mogoče uporabiti za presojo učinkovitosti izravnalnih ukrepov. Načeloma morajo zato države članice določiti, kako jih je treba presojati.
87.      Pravila v državah članicah pa morajo izpolnjevati dva pogoja, in sicer, da niso manj ugodna od tistih, ki urejajo podobne položaje v nacionalnem pravu (načelo enakovrednosti), in da v praksi ne onemogočajo ali pretirano otežujejo uresničevanja pravic, ki jih podeljuje pravo Unije (načelo učinkovitosti).(37)
88.      Načelo učinkovitosti v primeru prepovedi vznemirjanja pomeni predvsem, da dokazovanje pomembnih vplivov na cilje Direktive o pticah ne sme biti nesorazmerno oteženo.
89.      Glede načela enakovrednosti različni udeleženci poudarjajo, da avstrijska sodišča redno uporabljajo znanstveno utemeljena mnenja izvedencev, ki jih imenujejo.
90.      Poleg tega je treba upoštevati nadaljnja načela prava Unije, kot na primer načelo dobrega upravljanja in že omenjeno previdnostno načelo.
91.      Države članice načela dobrega upravljanja pri uporabi prava Unije sicer ne upoštevajo zaradi člena 41 Listine,(38) ampak kot splošno pravno načelo prava Unije.(39) To od upravnega organa med drugim zahteva, da skrbno in nepristransko preuči vse upoštevne vidike, tako da se prepriča, da ima v zvezi s tem ob sprejetju odločbe najpopolnejše in najzanesljivejše podatke.(40)
92.      Poleg tega terjajo ukrepi na podlagi previdnostnega načela – torej zlasti uporaba določb okoljskega prava Unije – praviloma obsežno oceno zadevnih tveganj na podlagi najzanesljivejših razpoložljivih znanstvenih podatkov in najnovejših mednarodnih raziskav.(41) Sodišče to upravičeno zahteva tudi na področju varstva narave praviloma(42) in zlasti zaradi izkazovanja pogojev za odstopanje od varstvene ureditve Direktive o pticah,(43) vendar ne da bi se izrecno sklicevalo na ta načela.
93.      Končno morajo biti zadevne ugotovitve tudi ustrezno obrazložene. Tudi to izhaja iz pravice do dobrega upravljanja(44) in je poleg tega za odločitve s področja okoljskega prava, ki v skladu s členom 6 Aarhuške konvencije(45) terjajo udeležbo javnosti, zapisano v členu 6(9) te konvencije. Vendar tudi učinkovit sodni preizkus odločitev in učinkovito pravno varstvo predpostavljata, da sodišče, ki zadevo obravnava, in tisti, ki iščejo pravno varstvo, bodisi z odločitvijo ali vsaj na zahtevo dobijo dostop do obrazložitve izpodbijane odločbe.(46)
94.      Posledično je odgovor na drugo vprašanje, da je mogoče zapletene presoje, ki so potrebne za uporabo prepovedi vznemirjanja iz člena 5(d) Direktive o pticah, v sodnem postopku opreti na utemeljena mnenja sodnih izvedencev, ki morajo temeljiti na najzanesljivejših razpoložljivih znanstvenih podatkih in najnovejših mednarodnih raziskavah.
V.      Predlog
95.      Tako predlagam Sodišču, naj na predlog za sprejetje predhodne odločbe odgovori tako:
1)      Vznemirjanje ptic, ki privede do zmanjšanja populacije vznemirjenih vrst ptic, je združljivo s členom 5(d) Direktive 2009/147/ES o ohranjanju prosto živečih ptic, le če ostane ta populacija kljub vznemirjanju še naprej na zadovoljivi stopnji ali če je mogoče pričakovati, da vznemirjanje ne bo preprečilo ponovne vzpostavitve zadovoljive stopnje. Pri presoji tega vprašanja smejo države članice upoštevati vplive ukrepov za izboljšanje habitatov te vrste v drugem kraju.
2)      Zapletene presoje v sodnem postopku, ki so potrebne pri uporabi prepovedi vznemirjanja iz člena 5(d) Direktive 2009/147, se lahko opirajo na obrazložena mnenja izvedencev, ki morajo prav tako temeljiti na najzanesljivejših razpoložljivih znanstvenih podatkih in najnovejših mednarodnih raziskavah.
1      Jezik izvirnika: nemščina.
2      Direktiva 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto živečih ptic (UL 2010, L 20, str. 7).
3      Sodba z dne 1. avgusta 2025, Voore Mets in Lemeks Põlva (C-784/23, EU:C:2025:609, točka 49).
4      Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102) kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2013/17/EU z dne 13. maja 2013 (UL 2013, L 158, str. 193).
5      Sodba z dne 1. avgusta 2025, Voore Mets in Lemeks Põlva (C-784/23, EU:C:2025:609, točka 49).
6      Moji sklepni predlogi v zadevi Voore Mets in Lemeks Põlva (C-784/23, EU:C:2025:67, točke 39, 40 in 47).
7      Moji sklepni predlogi v zadevi Voore Mets in Lemeks Põlva (C-784/23, EU:C:2025:67, točke od 92 do 101).
8      Najprej člen 6 Uredbe Sveta (EU) 2022/2577 z dne 22. decembra 2022 o okviru za pospešitev uvajanja energije iz obnovljivih virov (UL 2022, L 335, str. 36) kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (EU) 2024/223 z dne 22. decembra 2023 (UL L, 2024/223), pozneje člen 15c(1), člen 15e(2) in (4) ter člen 16a(5) Direktive (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov (UL 2018, L 328, str. 82) kakor je bila spremenjena z Direktivo (EU) 2023/2413 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. oktobra 2023 o spremembi Direktive (EU) 2018/2001, Uredbe (EU) 2018/1999 in Direktive 98/70/ES glede spodbujanja energije iz obnovljivih virov ter razveljavitvi Direktive Sveta (EU) 2015/652 (UL, L 2023/2413).
9      Sodba z dne 12. aprila 2018, People Over Wind in Sweetman (C-323/17, EU:C:2018:244).
10      Sodba z dne 12. aprila 2018, People Over Wind in Sweetman (C-323/17, EU:C:2018:244, točka 40).
11      Sodba z dne 12. aprila 2018, People Over Wind in Sweetman (C-323/17, EU:C:2018:244, točke od 37 do 39).
12      Tako razumem sodbo z dne 17. aprila 2018, Komisija/Poljska (Beloveški gozd) (C-441/17, EU:C:2018:255, točki 255 in 259).
13      Sodbi z dne 15. maja 2014, Briels in drugi (C-521/12, EU:C:2014:330, točka 28), in z dne 25. julija 2018, Grace in Sweetman (C-164/17, EU:C:2018:593, točka 51).
14      Tako glede varstva območja sodba z dne 7. novembra 2018, Coöperatie Mobilisation for the Environment in drugi (C-293/17 in C-294/17, EU:C:2018:882, točka 125). Sodba z dne 26. aprila 2017, ki je bila sprejeta prej, Komisija/Nemčija (Moorburg) (C-142/16, EU:C:2017:301, točka 38), pa je glede tega dvoumna.
15      Sodba z dne 1. avgusta 2025, Voore Mets in Lemeks Põlva (C-784/23, EU:C:2025:609, točka 51).
16      Glej člen 1(i) Direktive o habitatih in moje sklepne predloge v zadevi Eesti Suurkiskjad (C-629/23, EU:C:2024:1029, zlasti točke od 43 do 46).
17      Podobno glede varstva območja iz člena 6(3) Direktive o habitatih sodba z dne 21. julija 2016, Orleans in drugi (C-387/15 in C-388/15, EU:C:2016:583, točka 57).
18      Sodbe z dne 15. maja 2014, Briels in drugi (C-521/12, EU:C:2014:330, točka 32), z dne 21. julija 2016, Orleans in drugi (C-387/15 in C-388/15, EU:C:2016:583, točka 55), z dne 26. aprila 2017, Komisija/Nemčija (Moorburg) (C-142/16, EU:C:2017:301, točki 37 in 38), z dne 25. julija 2018, Grace in Sweetman (C-164/17, EU:C:2018:593, točke od 51 do 53), ter z dne 7. novembra 2018, Coöperatie Mobilisation for the Environment in drugi (C-293/17 in C-294/17, EU:C:2018:882, točka 126).
19      Sodba z dne 15. maja 2014, Briels in drugi (C-521/12, EU:C:2014:330, točke od 33 do 38), in z dne 21. julija 2016, Orleans in drugi (C-387/15 in C-388/15, EU:C:2016:583, točke od 60 do 63).
20      Glej sodbo z dne 13. junija 2002, Komisija/Irska (Barjanski snežni jereb) (C-117/00, EU:C:2002:366, točke od 15 do 21).
21      Uredba (EU) 2024/1991 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. junija 2024 o obnovi narave in spremembi Uredbe (EU) 2022/869 (UL L, 2024/1991).
22      V tem smislu sodba z dne 23. marca 2006, Komisija/Avstrija (C-209/04, EU:C:2006:195, točka 43).
23      Sodba z dne 10. maja 2007, Komisija/Avstrija (Prenos Direktive o habitatih v deželah) (C-508/04, EU:C:2007:274, točka 115).
24      Sodbi z dne 14. junija 2007, Komisija/Finska (Lov na volkove) (C-342/05, EU:C:2007:341, točka 29), in z dne 10. oktobra 2019, Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola (C-674/17, EU:C:2019:851, točka 68).
25      Glej sodbo z dne 14. junija 2007, Komisija/Finska (Lov na volkove) (C-342/05, EU:C:2007:341, točka 26) in moji sklepni predlogi v zadevi Komisija/Finska (Lov na volkove) (C-342/05, EU:C:2006:752, točka 44).
26      Glej na primer Michalek, K. G., Auer, J. A., Großberger, H., Schmalzer, A., in Winkler, H. (2001), Die Einflüsse von Lebensraum, Witterung und Waldbewirtschaftung auf die Brutdichte von Bunt-und Mittelspecht (Picoides major
und P. medius) im Wienerwald, Abhandlungen und Berichte aus dem Museum Heineanum, 5, str. od 31 do 58, ali Mollet, P., Zbinden, N., in Schmid, H. (2009), Steigende Bestandszahlen bei Spechten und anderen Vogelarten dank Zunahme von Totholz?| An increase in the population of woodpeckers and other bird species thanks to an increase in the quantities of deadwood?, Schweizerische Zeitschrift für Forstwesen, 160(11), str. od 334 do 340.
27      Glej v nadaljevanju poleg obravnavanih sodb k Direktivi o habitatih še glede zakonodaje s področja odpadkov sodbo z dne 24. oktobra 2019, Prato Nevoso Termo Energy (C-212/18, EU:C:2019:898, točka 58), in glede Direktive 2010/75/EU z dne 24. novembra 2010 o industrijskih emisijah (UL 2010, L 334, str. 17) sodbo z dne 9. marca 2023, Sdruzhenie „Za Zemyata – dostap do pravosadie“ in drugi (C-375/21, EU:C:2023:173, točka 53). Glej glede tega tudi Sobotta, C. (2020), „Recent applications of the precautionary principle in the jurisprudence of the CJEU – a new yardstick in EU environmental decision making?“, ERA Forum Vol. 21, p. 723.
28      Glej zgoraj, točke od 55 do 57.
29      Sodba z dne 10. oktobra 2019, Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola (C-674/17, EU:C:2019:851, točke 66, 68 in 69).
30      Sodbe z dne 20. oktobra 2005, Komisija/Združeno kraljestvo (prenos Direktive o habitatih) (C-6/04, EU:C:2005:626, točka 111), in z dne 10. oktobra 2019, Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola (C-674/17, EU:C:2019:851, točka 30). Glej tudi moje sklepne predloge v zadevi ASCEL (C-436/22, EU:C:2024:83, točka 66).
31      Sodbe z dne 12. julija 1962, Acciaierie Ferriere e Fonderie di Modena/Visoka oblast (16/61, EU:C:1962:29, stran 610 [stran 575 francoske različice]), z dne 14. decembra 1962, Komisija/Luksemburg in Belgija (2/62 in 3/62, EU:C:1962:45, stran 884 [stran 830 francoske različice]), in z dne 30. aprila 2024, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Bolzano (C-178/22, EU:C:2024:371, točka 48).
32      Sodbe z dne 7. septembra 2004, Waddenvereniging in Vogelbeschermingsvereniging (C-127/02, EU:C:2004:482, točki 58 in 59), z dne 17. aprila 2018, Komisija/Poljska (Beloveški gozd) (C-441/17, EU:C:2018:255, točka 117), in z dne 15. junija 2023, Eco Advocacy (C-721/21, EU:C:2023:477, točka 38).
33      Glej moje sklepne predloge v zadevi ASCEL (C-436/22, EU:C:2024:83, točka 67) in v zadevi PAN Europe/Komisija (C-316/24 P, EU:C:2025:422, točki 117 in 128).
34      Sodbi z dne 29. julija 2024, ASCEL (C-436/22, EU:C:2024:656, točka 72), in z dne 12. junija 2025, Eesti Suurkiskjad (C-629/23, EU:C:2025:429, točka 42).
35      Sodba z dne 1. avgusta 2025, Voore Mets und Lemeks Põlva (C‑784/23, EU:C:2025:609, točka 49).
36      Sodbi z dne 21. junija 2017, W in drugi (C-621/15, EU:C:2017:484, točka 25) in z dne 6. oktobra 2020, La Quadrature du Net in drugi (C-511/18, C-512/18 in C-520/18, EU:C:2020:791, točki 222 in 223).
37      Sodbe z dne 16. decembra 1976, Rewe-Zentralfinanz in Rewe-Zentral (33/76, EU:C:1976:188, točka 5), z dne 15. aprila 2008, Impact (C-268/06, EU:C:2008:223, točki 44 in 46), in z dne 19. decembra 2019, Deutsche Umwelthilfe(C-752/18, EU:C:2019:1114, točka 33).
38      Sodbi z dne 17. julija 2014, YS in drugi (C-141/12 in C-372/12, EU:C:2014:2081, točka 67), in z dne 17. decembra 2015, WebMindLicenses (C-419/14, EU:C:2015:832, točka 83).
39      Sodbe z dne 8. maja 2014, N. (C-604/12, EU:C:2014:302, točki 49 in 50), z dne 14. maja 2020, Agrobet CZ (C-446/18, EU:C:2020:369, točka 43), in z dne 22. septembra 2022, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság in drugi (C-159/21, EU:C:2022:708, točka 35).
40      Sodbi z dne 14. maja 2020, Agrobet CZ (C-446/18, EU:C:2020:369, točka 44), in z dne 21. oktobra 2021, CHEP Equipment Pooling (C-396/20, EU:C:2021:867, točka 48).
41      V tem smislu sodbe z dne 28. januarja 2010, Komisija/Francija (C-333/08, EU:C:2010:44, točka 92), z dne 1. oktobra 2019, Blaise in drugi (C-616/17, EU:C:2019:800, točka 46, glej tudi točki 93 in 94), ter z dne 9. novembra 2023, Global Silicones Council in drugi/Komisija (C-558/21 P, EU:C:2023:839, točka 66).
42      Glej na primer sodbi z dne 7. septembra 2004, Waddenvereniging in Vogelbeschermingsvereniging, (C-127/02, EU:C:2004:482, točka 54), in z dne 12. junija 2025, Eesti Suurkiskjad (C-629/23, EU:C:2025:429, točka 42).
43      Sodbi z dne 23. aprila 2020, Komisija/Finska (Spomladanski lov na samce navadne gage) (C-217/19, EU:C:2020:291, točka 70), in z dne 17. marca 2021, One Voice in Ligue pour la protection des oiseaux (C-900/19, EU:C:2021:211, točka 30).
44      Sodbe z dne 8. maja 2019, PI (C-230/18, EU:C:2019:383, točka 57), z dne 24. novembra 2020, Minister van Buitenlandse Zaken (C-225/19 in C-226/19, EU:C:2020:951, točka 34), in z dne 24. februarja 2022, SC Cridar Cons (C-582/20, EU:C:2022:114, točka 54).
45      Konvencija o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah iz leta 1998 (UL 2005, L 124, str. 4), ki je bila sprejeta s Sklepom Sveta 2005/370/ES z dne 17. februarja 2005 (UL 2005, L 124, str. 1).
46      V tem smislu sodbi z dne 15. oktobra 1987, Heylens in drugi (222/86, EU:C:1987:442, točka 15), in z dne 30. aprila 2009, Mellor (C-75/08, EU:C:2009:279, točka 59). Glej tudi moje sklepne predloge v zadevi Holohan in drugi (C-461/17, EU:C:2018:649, točka 65).