SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA (šesti senat)
z dne 15. septembra 2011(*)
„Znamka Skupnosti – Postopek za razveljavitev – Besedna znamka Skupnosti CENTROTHERM – Resna in dejanska uporaba znamke – Člen 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009“
V zadevi T‑427/09,
centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG, s sedežem v Blaubeurenu (Nemčija), ki jo zastopa O. Löffel, odvetnik,
tožeča stranka,
proti
Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT), ki ga zastopata G. Schneider, zastopnik, in R. Manea, zastopnica,
tožena stranka,
druga stranka v postopku pred odborom za pritožbe UUNT, intervenientka pred Splošnim sodiščem, je
Centrotherm Systemtechnik GmbH s sedežem v Brilonu (Nemčija), ki jo zastopata J. Albrecht in U. Vormbrock, odvetnika,
zaradi tožbe zoper odločbo četrtega odbora za pritožbe UUNT z dne 25. avgusta 2009 (zadeva R 6/2008-4) v zvezi s postopkom za razveljavitev med družbama centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG in Centrotherm Systemtechnik GmbH,
SPLOŠNO SODIŠČE (šesti senat),
v sestavi E. Moavero Milanesi, predsednik, N. Wahl (poročevalec) in S. Soldevila Fragoso, sodnika,
sodna tajnica: T. Weiler, administratorka,
na podlagi tožbe, vložene v sodnem tajništvu Splošnega sodišča 22. oktobra 2009,
na podlagi odgovorov na tožbo, ki sta ju UUNT in intervenientka vložila v sodnem tajništvu Splošnega sodišča 26. januarja 2010,
na podlagi predlogov strank za izvedbo obravnave,
na podlagi sklepa z dne 30. marca 2011 o združitvi zadev T-427/09 in T-434/09 za izvedbo ustnega postopka,
na podlagi obravnave z dne 5. maja 2011
izreka naslednjo
Sodbo
Dejansko stanje
1        Intervenientka, družba Centrotherm Systemtechnik GmbH, je 7. septembra 1999 pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL 1994, L 1, str. 1), kakor je bila spremenjena (nadomeščena z Uredbo Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Skupnosti (UL L 78, str. 1)), vložila zahtevo za registracijo znamke Skupnosti.
2        Znamka, za katero je bila zahtevana registracija, je besedni znak CENTROTHERM.
3        Proizvodi in storitve, za katere je bila zahtevana registracija, spadajo v razrede 11, 17, 19 in 42 v smislu Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji proizvodov in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil revidiran in spremenjen, in za vsakega od teh razredov ustrezajo temu opisu:
–        razred 11: „napeljave za odvajanje odpadnih plinov, ki nastanejo pri ogrevanju, tuljave za dimnike, cevi za kotle; nastavki za plinske gorilnike; mehanski deli grelnih naprav, klimatskih naprav, naprav za proizvodnjo pare, za sušenje in prezračevanje; naprave za filtracjo zraka in deli zanje; mehanski deli plinskih naprav; pipe za dovodne cevi; lopute za dimnike“;
–        razred 17: „Cevne spojnice, cevne objemke, armature za cevovode, gibke cevi, vsi prej omenjeni izdelki so nekovinski; tesnila, tesnilne snovi; tesnilni, mašilni in izolacijski material; delno obdelane plastične snovi; izdelki iz plastičnih snovi iz razreda 17“;
–        razred 19: „gradbeni material; cevi, cevovodi, zlasti za gradnjo; vodovodna napeljava, odcepne cevi; armature za gradbeništvo; zidne preobleke, gradbeni paneli, paneli; podaljški za dimnike; dimniške cevi, dimniški poklopci, dimniške kape, kaminski okviri, vsi prej omenjeni proizvodi so nekovinski“;
–        razred 42: „gradbeno svetovanje, načrtovanje gradenj, inženirske storitve, tehnološko načrtovanje projektov; geodetske storitve“.
4        Znamka CENTROTHERM je bila 19. januarja 2001 registrirana kot znamka Skupnosti za proizvode in storitve, navedene v točki 3 zgoraj.
5        Tožeča stranka, družba centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG, je 7. februarja 2007 na podlagi členov 15 in 50(1)(a) Uredbe št. 40/94 (postala člena 15 in 51(1)(a) Uredbe št. 207/2009) pri UUNT vložila zahtevo za razveljavitev znamke CENTROTHERM glede vseh registriranih proizvodov in storitev.
6        Zahteva za razveljavitev je bila 15. februarja 2007 vročena intervenientki, ki je bila pozvana, naj v trimesečnem roku predstavi morebitne pripombe in predloži dokaze o resni in dejanski uporabi sporne znamke.
7        V pripombah z dne 11. maja 2007 je intervenientka nasprotovala zahtevi za razveljavitev in je, da bi prikazala resno in dejansko uporabo svoje znamke, predložila te dokaze:
–        štirinajst digitalnih fotografij;
–        štiri račune;
–        izjavo z naslovom „Eidesstattliche Versicherung“ (častna izjava), ki jo je pripravil g. W., poslovodja intervenientke.
8        Intervenientka je navedla, da ima še veliko kopij računov, ki pa jih sprva ni predložila zaradi zaupnosti. Ko je potrdila, da bi lahko predložila druge dokumente, je oddelek za izbris pri UUNT zaprosila, naj sprejme ustrezni postopkovni ukrep, če bi želel, da bi bili drugi posamezni dokazi in dokumenti vloženi v spis.
9        Oddelek za izbris je 30. oktobra 2007 razveljavil znamko CENTROTHERM, ker je ugotovil, da dokazi, ki jih je predložila intervenientka, niso zadoščali za prikaz resne in dejanske uporabe te znamke.
10      Intervenientka je 14. decembra 2007 zoper to odločbo vložila pritožbo, ki ji je četrti odbor za pritožbe UUNT z odločbo z dne 25. avgusta 2009 (v nadaljevanju: izpodbijana odločba) delno ugodil.
11      Odbor za pritožbe je razveljavil odločbo oddelka za izbris in zavrnil zahtevo za razveljavitev glede proizvodov „napeljave za odvajanje odpadnih plinov, ki nastanejo pri ogrevanju, tuljave za dimnike, cevi za kotle; nastavki za plinske gorilnike; mehanski deli grelnih naprav; mehanski deli plinskih naprav; pipe za dovodne cevi; lopute za dimnike“ iz razreda 11, „cevne spojnice, objemke, armature za cevovode, gibke cevi, vsi prej omenjeni izdelki so nekovinski“ iz razreda 17 in „cevi, cevovodi, zlasti za gradnjo; odcepne cevi; dimniške cevi“ iz razreda 19. Odbor za pritožbe je pritožbo v preostalem zavrnil.
12      Natančneje, odbor za pritožbe je menil, da je bila resna in dejanska uporaba znamke CENTROTHERM za petletno obdobje pred vložitvijo zahteve za razveljavitev, in sicer 7. februarja 2007 (v nadaljevanju: upoštevno obdobje), glede proizvodov, navedenih v točki 11 zgoraj, dokazana, ker so fotografije, ki jih je predložila intervenientka, prikazovale naravo uporabe znamke in ker so predloženi računi potrjevali, da so se omenjeni proizvodi tržili pod sporno znamko.
Predlogi strank
13      Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–        izpodbijano odločbo razveljavi v delu, v katerem je zahteva za razveljavitev znamke CENTROTHERM zavrnjena;
–        UUNT naloži plačilo stroškov.
14      UUNT in intervenientka Splošnemu sodišču predlagata, naj:
–        tožbo zavrne;
–        tožeči stranki naloži plačilo stroškov.
Pravo
Trditve strank
15      Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja en sam tožbeni razlog, ki se nanaša na napačno presojo dokazov. Ker je odbor za pritožbe menil, da so dokazi, ki jih je predložila intervenientka, zadoščali za prikaz resne in dejanske uporabe sporne znamke, naj bi kršil člen 51(1)(a) Uredbe št. 207/2009 ter pravili 40(5) in 22(2) in (3) Uredbe Komisije (ES) št. 2868/95 z dne 13. decembra 1995 za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti (UL L 303, str. 1), kakor je bila spremenjena.
16      Tožeča stranka meni, da so s presojo, ki jo je opravil odbor za pritožbe, kršene zahteve iz upoštevnih določb in sodne prakse, in sicer glede dokazov o naravi, kraju, trajanju in obsegu uporabe znamke. Tožeča stranka v bistvu trdi, da na fotografijah ni datumov, da na računih ni navedena sporna znamka ampak firma intervenientke, da častna izjava poslovodje intervenientke nima dokazne vrednosti in da na podlagi vseh teh različnih dokazov skupaj ni mogoče ugotoviti, da so bili proizvodi, vidni na fotografijah, dejansko dani v promet v upoštevnem obdobju.
17      UUNT prereka trditve tožeče stranke in trdi, da čeprav dokazi, ki so bili vloženi v spis, vsak zase ne pomenijo primernih dokazov o resni in dejanski uporabi, vendar skupaj nedvomno prikazujejo uporabo sporne znamke, ki jo je mogoče opredeliti kot resno in dejansko.
18      Tudi intervenientka prereka trditve tožeče stranke. Čeprav priznava, da so bile fotografije, ki so bile vložene v spis, posnete po poteku upoštevnega obdobja, meni, da bi bilo od imetnika znamke pretirano zahtevati, naj predloži fotografije proizvodov, ki so bili dani v promet mesece ali celo leta prej in na katerih so poleg tega datumi, ki pričajo, kdaj v upoštevnem obdobju so bile te fotografije posnete. To naj bi dejansko pomenilo, da mora imetnik znamke redno, iz preventivnih razlogov, fotografirati vse svoje proizvode in shraniti fotografije, da bi jih lahko predložil v morebitnem postopku za razveljavitev. Po mnenju intervenientke taka zahteva ni uresničljiva.
19      Intervenientka poleg tega poudarja značilnosti zadevnega trga. Glede tega trdi, da so proizvodi in storitve, varovani z njeno znamko, proizvodi, ki se ne tržijo pri končnem potrošniku, ampak pri gradbenih podjetjih. V bistvu se proizvodi ne tržijo v maloprodaji ali po spletu, ampak se ponujajo neposredno in dobavljajo poslovnim strankam. To naj bi pomenilo, da se proizvodi, zajeti z znamko CENTROTHERM, ne oglašujejo toliko v časopisih, revijah, po radiu, televiziji ali spletu, ampak na specializiranih sejmih in v prospektih, poslovnih pismih in na računih intervenientke. Glavno izkoriščanje znamke naj bi bilo predvsem to, da se jo nalepi na proizvode in na njihovo embalažo, torej na škatle iz lepenke in na palete.
20      Po mnenju intervenientke se na zadevnem trgu običajno ne uporablja in promovira veliko število blagovnih znamk. Medtem ko naj bi kupci potrošniških proizvodov običajno imeli dostop do velikega števila enakih izdelkov proizvodov, ki jih ponuja več različnih ponudnikov, in bi se morali ozirati na znamko, naj bi kupci proizvodov, ki so upoštevni v tej zadevi, na splošno v dolgih obdobjih kupovali celotno paleto proizvodov in dodatkov ter z njimi povezanih storitev samo pri enem ponudniku. Po mnenju intervenientke je to razlog, da običajno navedba firme ali znaka, tako kot znamka, zadošča za razlikovanje celotne palete proizvodov.
Presoja Splošnega sodišča
21      Najprej je treba opozoriti na postopek in cilj, ki jima sledi sankcija razveljavitve, in na načela, ki urejajo izvajanje dokazov v postopku za razveljavitev.
22      Iz členov 15(1), prvi pododstavek, in 51(1)(a) Uredbe št. 207/2009 je razvidno, da se pravice imetnika blagovne znamke Skupnosti razveljavijo na podlagi zahteve pri UUNT, če se blagovna znamka v neprekinjenem obdobju petih let v Evropski uniji za proizvode in storitve, za katere je bila registrirana, ni uporabljala resno in dejansko in za njeno neuporabo ni upravičenih razlogov.
23      Pravilo 40(5) Uredbe št. 2868/95 določa, da UUNT ob zahtevi za razveljavitev pozove imetnika znamke Skupnosti, naj v roku, ki mu ga določi, priskrbi dokaz o uporabi znamke. Če dokaz ni predložen v določenem roku, se znamka Skupnosti razveljavi. V skladu s pravilom 22(3) Uredbe št. 2868/95 – ki se za zahteve za razveljavitev uporablja na podlagi pravila 40(5) te uredbe – mora dokaz o uporabi znamke zajemati podatke o kraju, času, obsegu in naravi uporabe znamke.
24      Ratio legis zahteve, da se mora znamka uporabljati resno in dejansko, da bi bila varovana na podlagi prava Unije, izhaja iz dejstva, da register UUNT ne sme postati predmet strateškega in statističnega vlaganja, s katerim bi bil neaktivnemu imetniku podeljen časovno neomejen zakoniti monopol. Nasprotno in v skladu z uvodno izjavo 10 Uredbe št. 207/2009 mora ta register vestno odražati označbe, ki jih podjetja dejansko uporabljajo na trgu za razlikovanje svojih proizvodov in storitev v gospodarskem prometu (glede tega in po analogiji glej sklep Sodišča z dne 27. januarja 2004 v zadevi La Mer Technology, C-259/02, Recueil, str. I‑1159, točke od 18 do 22).
25      V skladu s sodno prakso se znamka uporablja resno in dejansko, če se v skladu s svojo bistveno funkcijo – ki je zagotavljanje istovetnosti izvora proizvodov ali storitev, za katere je bila registrirana – uporablja, da bi se ustvaril oziroma ohranil trg za te proizvode in storitve, drugače kot pri simbolični uporabi, katere edini cilj je ohranjanje pravic, ki izhajajo iz znamke. Poleg tega pogoj resne in dejanske uporabe znamke zahteva, da se znamka, kakršna je varovana na zadevnem ozemlju, uporablja javno in navzven (glej sodbo Splošnega sodišča z dne 27. septembra 2007 v zadevi La Mer Technology proti UUNT – Laboratoires Goëmar (LA MER), T-418/03, neobjavljena v ZOdl., točka 54 in navedena sodna praksa).
26      Čeprav je pojem resne in dejanske uporabe v nasprotju z vsako uporabo, ki je minimalna in ne zadošča za ugotovitev, da se znamka na določenem trgu uporablja dejansko in učinkovito, zahteva za resno in dejansko uporabo vseeno ni namenjena presojanju gospodarskega uspeha ali nadzorovanju poslovne strategije podjetja niti pridržanju varstva znamk samo za njihovo obsežno tržno uporabo (sodba Splošnega sodišča z dne 23. februarja 2006 v zadevi Il Ponte Finanziaria proti UUNT – Marine Enterprise Projects (BAINBRIDGE), T-194/03, ZOdl., str. II-445, točka 32).
27      Natančneje, za preučitev, ali se je v tej zadevi obravnavana znamka uporabljala resno in dejansko, je treba opraviti celovito presojo dokazov, vloženih v spis, ob upoštevanju vseh pomembnih okoliščin zadeve. Ta presoja mora temeljiti na vseh dejstvih in okoliščinah, ki so pomembne za ugotovitev resnične uporabe znamke na trgu – še posebej tega, ali se v zadevnem gospodarskem sektorju taka uporaba šteje za upravičeno za ohranjanje ali ustvarjanje deleža na trgu za blago ali storitve, ki jih varuje znamka –, narave tega blaga ali storitev, značilnosti trga ter obsega in pogostosti uporabe znamke (glej zgoraj navedeno sodbo LA MER, točke od 53 do 55 in navedena sodna praksa).
28      V zvezi z obsegom uporabe zadevne znamke je treba upoštevati zlasti, koliko je bila znamka na trgu uporabljana, dolžino obdobja, v katerem se je znamka uporabljala, ter pogostost njene uporabe (glej zgoraj navedeno sodbo LA MER, točka 56 in navedena sodna praksa). Taka presoja pomeni določeno soodvisnost med upoštevanimi dejavniki. Tako je lahko majhen obseg proizvodov ali storitev, ki se tržijo pod navedeno znamko, kompenziran z veliko intenzivnostjo ali stalnostjo med uporabo te znamke in obratno (glej zgoraj navedeno sodbo LA MER, točka 57 in navedena sodna praksa).
29      Vendar, manjši ko je tržni obseg uporabe znamke, bolj se zahteva, da imetnik znamke predloži dodatne podatke, na podlagi katerih je mogoče izključiti morebitne dvome o resni in dejanski uporabi zadevne znamke (sodba Splošnega sodišča z dne 18. januarja 2011 v zadevi Advance Magazine Publishers proti UUNT – Capela & Irmãos (VOGUE), T-382/08, neobjavljena v ZOdl., točka 31).
30      Poleg tega resna in dejanska uporaba znamke ne more biti dokazana z verjetnostjo ali domnevami, temveč mora temeljiti na konkretnih in objektivnih dokazih, ki dokazujejo učinkovito in zadostno uporabo znamke na zadevnem trgu (glej zgoraj navedeno sodbo LA MER, točka 59 in navedena sodna praksa).
31      Vprašanje, ali je odbor za pritožbe pravilno menil, da so dokazi, ki jih je predložila intervenientka, prikazovali resno in dejansko uporabo znamke CENTROTHERM za proizvode, ki so navedeni v točki 11 zgoraj, je treba presoditi glede na te ugotovitve. Po mnenju tožeče stranke je ugotovitev odbora za pritožbe brez zadostne dejanske podlage.
32      V tej zadevi so dokazi, ki jih je intervenientka predložila pred oddelkom za izbris, da bi dokazala resno in dejansko uporabo svoje znamke, častna izjava njenega poslovodje, štirje računi in štirinajst digitalnih fotografij.
33      Najprej je treba ugotoviti, da iz sklepanja odbora za pritožbe ne izhaja, da njegova ugotovitev glede dokazanosti resne in dejanske uporabe v zvezi s proizvodi, ki so navedeni v točki 11 zgoraj, temelji na častni izjavi poslovodje intervenientke. Kot je razvidno iz točk od 26 do 30 izpodbijane odločbe, je namreč odbor za pritožbe resno in dejansko uporabo znamke CENTROTHERM ugotovil na podlagi dokazne vrednosti fotografij v povezavi z dokazno vrednostjo štirih računov. Sklicevanja na to izjavo – navedeno v točkah od 27 do 31 izpodbijane odločbe – zgolj opozarjajo na njene pomanjkljivosti in na neobstoj dodatnih dokazov, ki bi potrjevali njeno vsebino.
34      Zato je treba preučiti, ali je na podlagi celovite presoje fotografij in štirih računov mogoče ugotoviti, da se je sporna znamka v skladu z načeli, opredeljenimi v sodni praksi, ki je navedena v točkah od 25 do 29 zgoraj, uporabljala resno in dejansko.
35      V zvezi s tem je treba poudariti, da so bili od štirih računov trije izdani julija 2006 in zadevajo Dansko, Madžarsko in Slovaško, eden od njih pa je bil izdan januarja 2007 in zadeva Nemčijo. Beseda „centrotherm“ se pojavlja v glavah teh računov in jo spremlja logotip intervenientke, ki izraža njeno firmo in njen poštni naslov.
36      Ti računi izkazujejo, da je intervenientka štirim strankam prodala več proizvodov s področja vodoinstalaterstva (cevi, objemke, kompleti za povezave s kotli, kolena, maske za izpušne sisteme), katerih znesek skupaj z računom iz leta 2007 pomeni manj kot 0,03 % prometa, ki je bil, po navedbah poslovodje intervenientke, leta 2006 ustvarjen s prodajo proizvodov z znamko CENTROTHERM.
37      Iz tega sledi, da je intervenientka pred UUNT predložila razmeroma šibke dokaze o prodaji glede na znesek, ki je naveden v izjavi njenega poslovodje. Zato bi bilo, tudi če bi odbor za pritožbe to izjavo upošteval, treba ugotoviti, da v spisu ni dovolj dokazov za podporo njene vsebine glede vrednosti prodaje. Poleg tega se glede časovnega vidika uporabe znamke ti računi nanašajo na zelo kratko in natančno določeno obdobje, in sicer na 12., 18. in 21. julij 2006 ter na 9. januar 2007.
38      Glede predloženih fotografij je treba ugotoviti, da je znamka CENTROTHERM jasno vidna samo na sedmih od štirinajstih fotografij, in sicer kot:
–        odtis na dveh ceveh;
–        odtis na dveh predmetih, za katera se zdi, da sta dela cevi;
–        nalepka na predmetu, za katerega se zdi, da je paleta, in na dveh škatlah iz lepenke.
39      Na štirih drugih fotografijah ni nikakor mogoče razločiti sledi sporne znamke.
40      Na zadnjih treh fotografijah je mogoče razločiti sledi znamke CENTROTHERM, in sicer:
–        črke „centroth“ na ustju cevi;
–        logotip družbe intervenientke in neberljiv tekst poleg tega logotipa, ki verjetno ustreza besedilu glave na predloženih računih, na cevi in na predmetu, za katerega se zdi, da je ustje cevi.
41      Na nobeni od teh fotografij ni datuma, vendar je – kot je navedeno v točki 18 zgoraj – intervenientka na obravnavi priznala, da so bile te fotografije posnete po poteku upoštevnega obdobja. Poleg tega na podlagi teh fotografij ni mogoče določiti proizvodov, ki so zapakirani na paleti in v dveh škatlah iz lepenke, na katerih so nalepke CENTROTHERM. Čeprav je na dveh od teh nalepk podatek glede vodoinstalaterstva, niti s fotografij niti iz računov ni razvidno, kaj je dejansko v teh embalažah.
42      Poleg tega številke predmetov, ki so vidne na nalepkah, ne ustrezajo številkam predmetov, navedenim na računih, ki jih je predložila intervenientka. Tako na podlagi predloženih fotografij in računov ni mogoče sklepati, da je intervenientka proizvode in embalaže, ki se vidijo na predloženih fotografijah, dejansko dala na trg v upoštevnem obdobju.
43      Tako je treba ugotoviti, da na podlagi celovite presoje dokazov, ki so navedeni v točkah od 35 do 42 zgoraj, ni mogoče sklepati ali vsaj domnevati, da se je sporna znamka za proizvode, navedene v točki 11 zgoraj, v upoštevnem obdobju uporabljala resno in dejansko.
44      Zato je odbor za pritožbe s tem, da je menil, da je intervenientka za te proizvode dokazala resno in dejansko uporabo znamke CENTROTHERM, storil napako.
45      S trditvami intervenientke, navedenimi v točkah od 18 do 20 zgoraj, da je v bistvu zaradi posebnosti trga težko zbrati dokaze, te ugotovitve ni mogoče ovreči.
46      Načini in sredstva dokazovanja resne in dejanske uporabe znamke namreč niso omejeni. Splošno sodišče tega, da v tej zadevi resna in dejanska uporaba ni bila dokazana, ni ugotovilo zato, ker bi moral biti dosežen posebno visok dokazni prag, ampak zato, ker se je intervenientka odločila, da bo predložila omejeno število dokazov (glej točko 8 zgoraj). Oddelek za izbris je prejel fotografije slabe kakovosti, na katerih so predmeti, katerih številke ne ustrezajo predmetom, ki so bili – kot je razvidno iz redkih računov – prodani. Poleg tega se ti računi nanašajo na kratko obdobje in prikazujejo prodaje, katerih vrednost je glede na vrednost, ki naj bi jo intervenientka ustvarila, minimalna. Ugotoviti je treba tudi, da je intervenientka na obravnavi potrdila, da med računi in fotografijami, ki jih je predložila pred UUNT, ni bilo nobene neposredne povezave.
47      Tožbi se torej ugodi.
Stroški
48      V skladu s členom 87(2) Poslovnika Splošnega sodišča se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. UUNT ni uspel, zato se mu v skladu s predlogi tožeče stranke naloži plačilo stroškov, ki jih je ta priglasila. Intervenientka s predlogi ni uspela, zato nosi svoje stroške.
Iz teh razlogov je
SPLOŠNO SODIŠČE (šesti senat)
razsodilo:
1.      Odločba četrtega odbora za pritožbe Urada za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) z dne 25. avgusta 2009 (zadeva R 6/2008-4) se razveljavi v delu, v katerem je bila z njo delno razveljavljena odločba oddelka za izbris z dne 30. oktobra 2007.
2.      UUNT nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG.
3.      Centrotherm Systemtechnik GmbH nosi svoje stroške.
Moavero Milanesi
Wahl
Soldevila Fragoso
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 15. septembra 2011.
Podpisi
*Jezik postopka: nemščina.