62009CJ0536_SK
Účastníci konania
Odôvodnenie
Výrok
Účastníci konania
Vo veci C‑536/09,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Upravno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) z 15. decembra 2009 a doručený Súdnemu dvoru 21. decembra 2009, ktorý súvisí s konaním:
Marija Omejc
proti
Slovinskej republike,
SÚDNY DVOR (siedma komora),
v zložení: predseda siedmej komory D. Šváby, sudcovia G. Arestis (spravodajca) a J. Malenovský,
generálny advokát: J. Mazák,
tajomník: A. Impellizzeri, referentka,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní zo 16. februára 2011,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
– M. Omejc, v zastúpení: M. Klofutar, advokát,
– slovinská vláda, v zastúpení: N. Aleš Verdir a V. Klemenc, splnomocnené zástupkyne,
– Európska komisia, v zastúpení: F. Clotuche‑Duvieusart, M. Peternel a D. Kukovec, splnomocnení zástupcovia,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
Odôvodnenie
1. Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 23 ods. 2 nariadenia Komisie (ES) č. 796/2004 z 21. apríla 2004, ktoré ustanovuje podrobné pravidlá na uplatňovanie krížového plnenia, modulácie a integrovaného správneho a kontrolného systému uvedeného v nariadení Rady (ES) č. 1782/2003, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá pre režimy priamej podpory v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov (Ú. v. EÚ L 141, s. 18; Mim. vyd. 03/044, s. 243).
2. Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi M. Omejcovou, majiteľkou poľnohospodárskeho podniku, a Slovinskou republikou, v zastúpení ministerstvom poľnohospodárstva, lesného hospodárstva a výživy, vo veci zamietnutia sťažnosti týmto ministerstvom, ktorú dotknutá podala proti rozhodnutiu Agentúry Slovinskej republiky pre poľnohospodársky trh a rozvoj vidieka (ďalej len „platiaci orgán“), ktorým bola zamietnutá jej žiadosť o získanie priamej podpory pre poľnohospodárov na rok 2006.
Právny rámec
3. Odôvodnenie č. 1 nariadenia Rady (ES) č. 1782/2003 z 29. septembra 2003, ktorým sa stanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory v rámci Spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov a ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Ú. v. EÚ L 270, s. 1; Mim. vyd. 03/040, s. 269), znie:
„Je potrebné stanoviť spoločné podmienky pre priame platby v rámci rôznych režimov podpory príjmov, na ktoré sa vzťahuje Spoločná poľnohospodárska politika.“
4. Článok 2 nariadenia č. 1782/2003 znie:
„Na účely tohto nariadenia sa:
a) ‚poľnohospodárom‘ rozumie fyzická alebo právnická osoba alebo skupina fyzických alebo právnických osôb nehľadiac na právnu formu skupiny a jej členov podľa vnútroštátnych právnych predpisov jednotlivých členských štátov, ktorých poľnohospodársky podnik sa nachádza na území spoločenstva podľa článku [299 ES] a ktoré vykonávajú poľnohospodársku činnosť;
…“
5. Podľa odôvodnenia č. 29 nariadenia č. 796/2004:
„Súlad s ustanoveniami platobných režimov podpory riadený formou integrovaného systému sa bude účinne sledovať. Z tohto dôvodu a tiež z dôvodu harmonizácie úrovne sledovania vo všetkých členských štátoch, je nevyhnutné stanoviť podrobné pravidlá a technické postupy na vykonávanie administratívnych kontrol a kontrol na mieste pri dodržiavaní jednak oprávnenosti podmienok režimov podpory a krížových plnení. Navyše čo sa týka kontrol oprávnenosti nárokov, kontroly na mieste majú byť vo všeobecnosti neohlásené. Pokiaľ je to vhodné členské štáty vykonajú kombinovanú kontrolu na základe tohto nariadenia.“
6. Podľa odôvodnenia č. 55 tohto nariadenia:
„Na ochranu finančných záujmov spoločenstva je potrebné prijať primerane účinné opatrenia na boj proti nedostatkom a podvodom. V prípadoch zistených nedostatkov s ohľadom na podmienky posúdenia vhodnosti rôznych režimov podpory je potrebné urobiť samostatné ustanovenia.“
7. Článok 23 nariadenia č. 796/2004 znie:
„1. Administratívne kontroly a kontroly na mieste uvedené v tomto nariadení sa majú vykonať takým spôsobom, aby zaistili účinné overenie dodržiavania podmienok podľa ktorých sa vyplácajú podpory a požiadaviek a príslušných štandardov krížového plnenia.
2. Príslušná žiadosť o získanie priamej podpory sa odmietne, ak poľnohospodár alebo jeho zástupca zabránia, aby sa uskutočnila kontrola na mieste.“
8. Článok 25 ods. 1 tohto nariadenia stanovuje:
„Kontroly na mieste majú byť neohlásené. Avšak za predpokladu, že účel kontroly nie je ohrozený, môžu sa oznámiť vopred, oznámenie vopred sa má obmedziť na minimálne potrebný čas. Takéto oznámenie nesmie, s výnimkou riadne odôvodnených prípadov, prekročiť 48 hodín.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
9. Dňa 15. marca 2006 podala M. Omejc platiacemu orgánu žiadosť o získanie priamej podpory pre poľnohospodárov na rok 2006.
10. Dňa 7. septembra 2006, počas prvej neohlásenej kontroly pozemkov a zvierat v poľnohospodárskom podniku, ktorého je žalobkyňa vo veci samej majiteľkou, bola zistená jedna nezrovnalosť, konkrétne jedna z oviec tohto podniku nemala na uchu známku.
11. S cieľom zistiť, či bola táto nezrovnalosť napravená, inšpektorka platiaceho orgánu chcela 24. novembra 2006 uskutočniť druhú kontrolu na mieste. Deň pred uskutočnením kontroly inšpektorka zavolala na pevnú linku poľnohospodárskeho podniku a o kontrole informovala otca M. Omejcovej, ktorý v podniku býval. Žalobkyňa vo veci samej, ktorá už na tejto adrese nebývala, uviedla vo svojej žiadosti o získanie priamej podpory svoje číslo mobilného telefónu, na ktorom bola dostupná.
12. Otec M. Omejcovej nemohol informovať dotknutú o uskutočnení tejto kontroly, a keďže nebol splnomocnený na zastupovanie svojej dcéry, inšpektorka nemohla v neprítomnosti M. Omejcovej preveriť potrebné dokumenty a ani ukončiť kontrolu na mieste 24. novembra 2006. Žalobkyňa vo veci samej bola s týmito skutočnosťami oboznámená, až keď kontaktovala inšpektorku na telefónnom čísle, ktoré táto inšpektorka nechala jej otcovi, čiže až po ukončení kontroly.
13. Platiaci orgán rozhodnutím zo 14. decembra 2006 zamietol žiadosť M. Omejcovej o získanie priamej podpory na základe článku 23 ods. 2 nariadenia č. 796/2004 z dôvodu, že žalobkyňa vo veci samej neumožnila oprávnenej osobe uskutočnenie kontroly na mieste.
14. Dňa 27. decembra 2006 M. Omejc podala proti tomuto rozhodnutiu sťažnosť na ministerstvo poľnohospodárstva, lesného hospodárstva a výživy. Rozhodnutím z 18. apríla 2007 ministerstvo túto sťažnosť zamietlo s odôvodnením, že kontrole na mieste sa zabránilo, bola dokonca zmarená, z dôvodov, ktoré možno pripísať len žalobkyni vo veci samej, a že platobná agentúra teda ustanovenie článku 23 ods. 2 nariadenia č. 796/2004 použila správne.
15. Dňa 27. júna 2007 M. Omejc podala na Upravno sodišče Republike Slovenije žalobu o neplatnosť rozhodnutia o zamietnutí sťažnosti, ako aj o poskytnutie požadovanej podpory.
16. V návrhu na začatie prejudiciálneho konania vnútroštátny súd uvádza, že článok 23 ods. 2 nariadenia č. 796/2004 nespresňuje, či sa žiadosť o získanie priamej podpory musí zamietnuť tak v prípade úmyselného správania, ako aj v prípade nedbanlivosti poľnohospodára alebo jeho zástupcu. Okrem toho toto ustanovenie nedefinuje pojem „zástupca“. Vnútroštátny súd po tom, čo dospel k záveru, že rozhodnutie sporu vo veci samej si vyžaduje výklad tohto ustanovenia nariadenia č. 796/2004, rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1. Má sa výraz ‚ak… zabránia, aby sa uskutočnila kontrola na mieste‘ vykladať podľa vnútroštátneho práva, ktoré spája pojem ‚zabrániť‘ s úmyselným správaním určitého subjektu alebo jeho nedbanlivosťou?
2. V prípade zápornej odpovede na prvú otázku, má sa výraz ‚ak… zabránia, aby sa uskutočnila kontrola na mieste‘ vykladať v tom zmysle, že zahŕňa okrem úmyselného konania alebo úmyselne spôsobených okolností, ktoré spôsobujú nemožnosť uskutočnenia kontroly na mieste, aj akékoľvek iné konanie alebo akékoľvek iné opomenutie, ktoré môže byť zavinené nedbanlivosťou poľnohospodára alebo jeho zástupcu, pokiaľ v dôsledku neho nebolo možné vykonať úplnú kontrolu na mieste?
3. V prípade kladnej odpovede na druhú otázku, závisí uloženie postihu podľa článku 23 ods. 2 nariadenia [č. 796/2004] od podmienky, či bol poľnohospodár náležite oboznámený o časti kontroly, ktorá si vyžaduje jeho spoluprácu?
4. V prípade, že majiteľ poľnohospodárskeho podniku nebýva v podniku, má sa problém definície subjektu, ktorý je zástupcom v zmysle článku 23 ods. 2 nariadenia [č. 796/2004] posudzovať na základe vnútroštátneho práva alebo práva Spoločenstva?
5. Ak sa má tento problém posudzovať na základe práva Spoločenstva, má sa článok 23 ods. 2 nariadenia [č. 796/2004] vykladať v tom zmysle, že za subjekt, ktorý je zástupcom poľnohospodára počas kontrol na mieste, sa má považovať akákoľvek plnoletá osoba so spôsobilosťou na právne úkony, ktorá býva v podniku a ktorej je zverená aspoň časť správy poľnohospodárskeho podniku?
6. V prípade, že sa má uvedený problém posudzovať na základe práva Spoločenstva a odpoveď [na otázku č. 5] je záporná, je majiteľ poľnohospodárskeho podniku (poľnohospodár v zmysle článku 23 ods. 2 nariadenia [č. 796/2004]), ktorý nebýva v podniku, povinný vymenovať na zastupovanie zástupcu, ktorého možno spravidla kedykoľvek zastihnúť v podniku?“
O prejudiciálnych otázkach
O prvej a druhej otázke
17. V prvej a druhej otázke, ktoré treba preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či je výraz „ak… zabránia, aby sa uskutočnila kontrola na mieste“ uvedený v článku 23 ods. 2 nariadenia č. 796/2004 samostatným pojmom práva Únie, ktorý treba vykladať rovnako vo všetkých členských štátoch, prípadne, či sa tento pojem má vykladať v tom zmysle, že zahŕňa okrem úmyselného konania aj akékoľvek iné konanie alebo akékoľvek opomenutie zavinené nedbanlivosťou poľnohospodára alebo jeho zástupcu, ktoré zabránilo uskutočneniu kontroly na mieste v celom rozsahu.
18. V tejto súvislosti treba uviesť, že ani článok 23 ods. 2, ani nijaké iné ustanovenie nariadenia č. 796/2004 neobsahujú odkaz na pojem vnútroštátneho práva členských štátov, ktorý by zodpovedal výrazu „ak…zabránia, aby sa uskutočnila kontrola na mieste“.
19. Za týchto okolností podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora z potreby jednotného uplatňovania práva Únie, ako aj zo zásady rovnosti vyplýva, že znenie ustanovenia práva Únie, ktoré neobsahuje žiadny výslovný odkaz na právo členských štátov s cieľom určiť jeho zmysel a rozsah pôsobnosti, si v zásade vyžaduje samostatný a jednotný výklad v celej Európskej únii, ktorý musí zohľadňovať kontext ustanovenia a cieľ sledovaný príslušnou právnou úpravou (pozri najmä rozsudky z 18. januára 1984, Ekro, 327/82, Zb. s. 107, bod 11; z 19. septembra 2000, Linster, C‑287/98, Zb. s. I‑6917, bod 43, a z 21. októbra 2010, Padawan, C‑467/08, zatiaľ neuverejnený v Zbierke, bod 32).
20. Z uvedenej judikatúry vyplýva, že výraz „ak…zabránia, aby sa uskutočnila kontrola na mieste“ uvedený v ustanovení nariadenia, ktoré neodkazuje na vnútroštátne právo, treba považovať za samostatný pojem práva Únie, ktorého zmysel a rozsah musia byť vo všetkých členských štátoch rovnaké. Súdnemu dvoru prináleží dať tomuto výrazu v právnom poriadku Únie jednotný výklad.
21. V tomto ohľade treba pripomenúť ustálenú judikatúru Súdneho dvora, podľa ktorej je pre výklad ustanovenia práva Únie potrebné zohľadniť nielen jeho znenie, ale aj jeho kontext a ciele sledované právnou úpravou, ktorej je súčasťou (pozri najmä rozsudky zo 17. novembra 1983, Merck, 292/82, Zb. s. 3781, bod 12; z 1. marca 2007, Schouten, C‑34/05, Zb. s. I‑1687, bod 25, ako aj z 22. decembra 2010, Feltgen a Bacino Charter Company, C‑116/10, zatiaľ neuverejnený v Zbierke, bod 12).
22. V tejto súvislosti treba v prvom rade poznamenať, že samotné znenie článku 23 ods. 2 nariadenia č. 796/2004 nijako nenaznačuje význam, aký sa má priznať v ňom uvedenému výrazu „ak…zabránia, aby sa uskutočnila kontrola na mieste“. V tomto ustanovení sa uvádza, že príslušná žiadosť o získanie priamej podpory sa zamietne, ak poľnohospodár alebo jeho zástupca „zabránia, aby sa uskutočnila kontrola na mieste“, vôbec však nespresňuje, či zabránenie uskutočneniu kontroly musí spočívať v úmyselnom konaní, alebo zahŕňa okrem úmyselného konania aj akékoľvek iné konanie či akékoľvek opomenutie zavinené nedbanlivosťou poľnohospodára, prípadne jeho zástupcu.
23. Z porovnania rôznych jazykových verzií článku 23 ods. 2 nariadenia č. 796/2004 ďalej vyplýva, že pokiaľ ide o výraz „ak…zabránia, aby sa uskutočnila kontrola na mieste“, toto ustanovenie nie je jednotné. Niektoré jazykové verzie, ako napríklad verzie v anglickom, francúzskom a slovinskom jazyku, používajú pojem „zabrániť“, zatiaľ čo iné verzie používajú odlišnú formuláciu. Nemecká jazyková verzia tak používa výraz „znemožniť“ a talianska jazyková verzia viaže zamietnutie žiadosti na podmienku, že „kontrola na mieste sa nemohla uskutočniť z dôvodov zapríčinených poľnohospodárom alebo jeho zástupcom“.
24. Vzhľadom na takéto jazykové odchýlky pritom nemožno rozsah príslušného dotknutého pojmu práva Únie posudzovať výlučne na základe doslovného výkladu. Preto je potrebné vykladať tento pojem vo svetle kontextu, do ktorého zapadá, a štruktúry a cieľov nariadenia, ktorého je súčasťou (pozri v tomto zmysle rozsudky z 27. marca 1990, Cricket St Thomas, C‑372/88, Zb. s. I‑1345, bod 19; z 19. apríla 2007, Velvet & Steel Immobilien, C‑455/05, Zb. s. I‑3225, bod 20, ako aj z 9. októbra 2008, Sabatauskas a i., C‑239/07, Zb. s. I‑7523, bod 39).
25. Pokiaľ ide o kontext, v akom sa pojem zodpovedajúci výrazu „ak…zabránia, aby sa uskutočnila kontrola na mieste“ používa, treba uviesť, že tento pojem sa uvádza v článku 23 nariadenia č. 796/2004, ktorý má v rámci tohto nariadenia osobitný význam, pretože ustanovuje všeobecné zásady, podľa ktorých sa majú kontroly uskutočňovať. V tejto súvislosti odsek 1 tohto ustanovenia stanovuje, že administratívne kontroly a kontroly na mieste uvedené v tomto nariadení sa majú uskutočniť takým spôsobom, aby zaistili účinné overenie dodržiavania tak podmienok, podľa ktorých sa vyplácajú podpory, ako aj požiadaviek a príslušných štandardov krížového plnenia.
26. Napokon z odôvodnení č. 29 a 55 nariadenia č. 796/2004 vyplýva, že pokiaľ ide o uskutočnenie kontrol, toto nariadenie sa najmä zameriava na zaistenie súladu s ustanoveniami platobných režimov podpory riadených formou integrovaného systému, ako aj na účinnú ochranu finančných záujmov Únie prijatím primerane účinných opatrení na boj proti nedostatkom a podvodom.
27. Z toho vyplýva, že kontroly sú na dosiahnutie cieľov sledovaných nariadením č. 796/2004 nevyhnutné, a ak sa bráni ich uskutočneniu, môže to mať z tohto pohľadu významné právne dôsledky, akými je zamietnutie príslušnej žiadosti o získanie priamej podpory, tak ako to pre kontroly na mieste ustanovuje článok 23 ods. 2 tohto nariadenia.
28. Aj keď vzhľadom na ciele opatrení proti nedostatkom a podvodom sú tieto významné právne dôsledky odôvodnené, ak poľnohospodár alebo jeho zástupca konajú úmyselne s cieľom vyhnúť sa kontrole na mieste v zmysle článku 23 ods. 2 nariadenia č. 796/2004, neplatí to v prípade, keď poľnohospodár alebo jeho zástupca prijal všetky opatrenia, ktoré od neho možno rozumne žiadať, aby zabezpečil uskutočnenie kontroly v celom rozsahu. Ak poľnohospodár alebo jeho zástupca nekonajú úmyselne, je zamietnutie príslušných žiadostí podľa tohto ustanovenia odôvodnené len v tom prípade, ak tieto subjekty bránili kontrole alebo ju čiastočne, alebo úplne znemožnili v dôsledku akéhokoľvek konania alebo opomenutia zavineného z nedbanlivosti bez toho, aby prijali také opatrenie.
29. Preto skutočnosť, že poľnohospodár alebo jeho zástupca prijal všetky primerané opatrenia, ktoré od neho možno rozumne žiadať, aby zabezpečil, že sa úplnej kontrole na mieste nebude brániť alebo že sa kontrola neznemožní, najmä ak príslušnému platiacemu orgánu oznámil telefónne číslo, na ktorom je dostupný, konal v dobrej viere a so starostlivosťou riadneho poľnohospodára a ak je akékoľvek podvodné konanie vylúčené, predstavuje dôležitý prvok pre rozhodnutie, či poľnohospodár alebo jeho zástupca zabránili, aby sa uskutočnila kontrola na mieste v zmysle článku 23 ods. 2 nariadenia č. 796/2004. Je na vnútroštátnom súde, aby posúdil, či tieto skutočnosti boli vzhľadom na všetky skutkové okolnosti prejednávanej veci vo veci samej preukázané.
30. Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na prvú a druhú otázku odpovedať tak, že výraz „ak … zabránia, aby sa uskutočnila kontrola na mieste“ uvedený v článku 23 ods. 2 nariadenia č. 796/2004 je samostatným pojmom práva Únie, ktorý treba vykladať rovnako vo všetkých členských štátoch v tom zmysle, že okrem úmyselného konania zahŕňa akúkoľvek nedbanlivosť poľnohospodára alebo jeho zástupcu, ktorá má za následok zabránenie kontrole na mieste v celom rozsahu, ak tento poľnohospodár alebo jeho zástupca neprijal všetky opatrenia, ktoré od neho možno rozumne žiadať, aby zabezpečil uskutočnenie kontroly v celom rozsahu.
O tretej otázke
31. Svojou treťou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či zamietnutie príslušnej žiadosti o získanie priamej podpory na základe článku 23 ods. 2 nariadenia č. 796/2004 závisí od toho, či bol poľnohospodár alebo jeho zástupca náležite oboznámený o časti kontroly na mieste, ktorá si vyžaduje jeho spoluprácu.
32. Z tohto hľadiska treba poznamenať, že článok 23 ods. 2 nariadenia č. 796/2004 nestanovuje žiadnu povinnosť oznámiť poľnohospodárovi alebo jeho zástupcovi uskutočnenie kontroly na mieste alebo jej časti. V súlade s týmto ustanovením je už samotné zabránenie kontrole dôvodom na zamietnutie príslušnej žiadosti, a to nezávisle na tom, či bol majiteľ poľnohospodárskeho podniku náležite oboznámený s tým, že kontrola sa uskutoční. Z toho vyplýva, že zamietnutie žiadosti podľa uvedeného ustanovenia nezávisí od podmienky, či tento poľnohospodár alebo jeho zástupca bol náležite vopred informovaný o časti kontroly na mieste, ktorá si vyžaduje jeho účasť.
33. Okrem toho zo žiadneho iného ustanovenia nariadenia č. 796/2004 nevyplýva, že by majiteľ poľnohospodárskeho podniku mal byť varovaný pred uskutočnením kontroly na mieste. Naopak, ako vyplýva z článku 25 ods. 1 tohto nariadenia, kontroly na mieste sa obvykle uskutočňujú bez ohlásenia a oznámenie vopred možno uskutočniť len za určitých podmienok.
34. Vzhľadom na tieto úvahy je potrebné na tretiu otázku odpovedať tak, že zamietnutie príslušnej žiadosti o získanie priamej podpory na základe článku 23 ods. 2 nariadenia č. 796/2004 nezávisí od toho, či bol poľnohospodár alebo jeho zástupca náležite oboznámený o časti kontroly na mieste, ktorá si vyžaduje jeho spoluprácu.
O štvrtej a piatej otázke
35. Vo štvrtej a piatej otázke, ktoré treba preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či pojem „zástupca“ uvedený v článku 23 ods. 2 nariadenia č. 796/2004 je samostatným pojmom práva Únie, ktorý treba vykladať rovnako vo všetkých členských štátoch, prípadne či sa tento pojem má chápať v tom zmysle, že zahŕňa počas kontrol na mieste akúkoľvek plnoletú osobu so spôsobilosťou na právne úkony, ktorá býva v podniku a ktorej je zverená aspoň časť správy poľnohospodárskeho podniku.
36. V tejto súvislosti treba uviesť, že ani článok 23 ods. 2, ani nijaké iné ustanovenie nariadenia č. 796/2004 neobsahuje odkaz na vnútroštátne právo členských štátov, pokiaľ ide o pojem „zástupca“ uvedený v predmetnom článku.
37. Z judikatúry uvedenej v bode 19 tohto rozsudku vyplýva, že pojem „zástupca“ uvedený v ustanovení nariadenia, ktoré neodkazuje na vnútroštátne právo, treba vykladať ako samostatný pojem práva Únie, ktorého zmysel a rozsah musia byť vo všetkých členských štátoch rovnaké. Súdnemu dvoru prináleží, aby dal tomuto pojmu „zástupca“ v právnom poriadku Únie jednotný výklad.
38. Ako vyplýva z bodu 27 tohto rozsudku, článok 23 ods. 2 nariadenia č. 796/2004 stanovuje, že ak poľnohospodár zabráni, aby sa uskutočnila kontrola na mieste, vystavuje sa významným právnym dôsledkom, pretože príslušné žiadosti o získanie priamej podpory budú v takomto prípade zamietnuté. Treba tiež uviesť, že toto ustanovenie vyvoláva rovnaké dôsledky, či už sa kontrole zabránilo konaním poľnohospodára alebo jeho zástupcu, ktorí sa z tohto hľadiska posudzujú rovnako.
39. Preto v prípade, že konanie zástupcu poľnohospodára zabráni uskutočneniu kontroly na mieste, príslušná žiadosť o získanie priamej podpory sa zamietne a poľnohospodár znáša právne dôsledky konania alebo opomenutia svojho zástupcu. Vzhľadom na to, že v tomto prípade má poľnohospodár celkovú zodpovednosť za správanie svojho zástupcu, za „zástupcu“ v zmysle článku 23 ods. 2 nariadenia č. 796/2004 možno považovať akúkoľvek plnoletú osobu so spôsobilosťou na právne úkony, ktorá býva v podniku a ktorej je zverená aspoň časť správy poľnohospodárskeho podniku, iba vtedy, ak poľnohospodár jasne vyjadril vôľu nechať sa ňou zastupovať.
40. Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na štvrtú a piatu otázku odpovedať tak, že pojem „zástupca“ uvedený v článku 23 ods. 2 nariadenia č. 796/2004 je samostatným pojmom práva Únie, ktorý treba vykladať rovnako vo všetkých členských štátoch v tom zmysle, že počas kontrol na mieste zahŕňa akúkoľvek plnoletú osobu so spôsobilosťou na právne úkony, ktorá býva v podniku a ktorej je zverená aspoň časť správy poľnohospodárskeho podniku, ak poľnohospodár jasne vyjadril svoju vôľu a poveril ju zastupovaním, čím sa zaviazal, že bude zodpovedať za každé konanie a každé opomenutie tejto osoby.
O šiestej otázke
41. Svojou šiestou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 23 ods. 2 nariadenia č. 796/2004 vykladať v tom zmysle, že poľnohospodár, ktorý nebýva v podniku, ktorého je majiteľom, je povinný splnomocniť zástupcu, ktorého možno spravidla kedykoľvek zastihnúť v podniku.
42. V tejto súvislosti treba uviesť, že ani článok 23 ods. 2 nariadenia č. 796/2004, ani žiadne iné ustanovenie tohto nariadenia neukladá poľnohospodárovi, ktorý nebýva v podniku, ktorého je majiteľom, povinnosť vymenovať zástupcu.
43. Okrem toho cieľom kontrol je, aby zaistili účinné overenie dodržiavania podmienok, podľa ktorých sa vyplácajú podpory, a požiadaviek a príslušných štandardov krížového plnenia v zmysle článku 23 ods. 1 nariadenia č. 796/2004, a preto od poľnohospodára vôbec nemožno žiadať, aby určil zástupcu iba z toho dôvodu, že nebýva vo svojom podniku. Tento cieľ sa považuje za dosiahnutý, ak poľnohospodár alebo jeho zástupca nezabránil uskutočneniu kontroly na mieste v zmysle odseku 2 tohto článku 23, ako ho Súdny dvor vykladá v bode 30 tohto rozsudku.
44. Treba zároveň uviesť, že žiadne ustanovenie nariadenia č. 796/2004 neukladá poľnohospodárovi povinnosť, aby ho bolo možné v podniku, ktorého je majiteľom, kedykoľvek zastihnúť. Z toho vyplýva, že túto povinnosť nemá ani zástupca poľnohospodára. Takúto povinnosť v každom prípade treba posúdiť ako nadmerne reštriktívnu a v praxi by ju nebolo možné plniť.
45. Vzhľadom na tieto úvahy je potrebné na tretiu otázku odpovedať tak, že článok 23 ods. 2 nariadenia č. 796/2004 treba vykladať v tom zmysle, že poľnohospodár, ktorý nebýva v podniku, ktorého je majiteľom, nie je povinný vymenovať zástupcu, ktorého možno spravidla kedykoľvek zastihnúť v tomto podniku.
O trovách
46. Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Výrok
Z týchto dôvodov Súdny dvor (siedma komora) rozhodol takto:
1. Výraz „ak… zabránia, aby sa uskutočnila kontrola na mieste“ uvedený v článku 23 ods. 2 nariadenia Komisie (ES) č. 796/2004 z 21. apríla 2004, ktoré ustanovuje podrobné pravidlá na uplatňovanie krížového plnenia, modulácie a integrovaného správneho a kontrolného systému uvedeného v nariadení Rady (ES) č. 1782/2003, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá pre režimy priamej podpory v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov, je samostatným pojmom práva Únie, ktorý treba vykladať rovnako vo všetkých členských štátoch v tom zmysle, že okrem úmyselného konania zahŕňa akúkoľvek nedbanlivosť poľnohospodára alebo jeho zástupcu, ktorá má za následok zabrániť kontrole na mieste v celom rozsahu, ak tento poľnohospodár alebo jeho zástupca neprijal všetky opatrenia, ktoré od neho možno rozumne žiadať, aby zabezpečil uskutočnenie kontroly v celom rozsahu.
2. Zamietnutie príslušnej žiadosti o získanie priamej podpory na základe článku 23 ods. 2 nariadenia č. 796/2004 nezávisí od toho, či bol poľnohospodár alebo jeho zástupca náležite oboznámený o časti kontroly na mieste, ktorá si vyžaduje jeho spoluprácu.
3. Pojem „zástupca“ uvedený v článku 23 ods. 2 nariadenia č. 796/2004 je samostatným pojmom práva Únie, ktorý treba vykladať rovnako vo všetkých členských štátoch v tom zmysle, že počas kontrol na mieste zahŕňa akúkoľvek plnoletú osobu so spôsobilosťou na právne úkony, ktorá býva v podniku a ktorej je zverená aspoň časť správy poľnohospodárskeho podniku, ak poľnohospodár jasne vyjadril svoju vôľu a poveril ju zastupovaním, čím sa zaviazal, že bude zodpovedať za každé konanie a každé opomenutie tejto osoby.
4. Článok 23 ods. 2 nariadenia č. 796/2004 treba vykladať v tom zmysle, že poľnohospodár, ktorý nebýva v podniku, ktorého je majiteľom, nie je povinný vymenovať zástupcu, ktorého možno spravidla kedykoľvek zastihnúť v tomto podniku.