62013CJ0021_SK
Účastníci konania
Odôvodnenie
Výrok
Účastníci konania
Vo veci C‑21/13,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Finanzgericht Hamburg (Nemecko) z 19. septembra 2012 a doručený Súdnemu dvoru 15. januára 2013, ktorý súvisí s konaním:
Simon, Evers, & Co. GmbH
proti
Hauptzollamt Hamburg‑Hafen,
SÚDNY DVOR (druhá komora),
v zložení: predsedníčka druhej komory R. Silva de Lapuerta, sudcovia J. L. da Cruz Vilaça (spravodajca), G. Arestis, J.‑C. Bonichot a A. Arabadžiev,
generálny advokát: Y. Bot,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
– Simon, Evers, & Co. GmbH, v zastúpení: H. Henninger, Rechtsanwalt,
– grécka vláda, v zastúpení: M. Tassopoulou a K. Boskovits, splnomocnení zástupcovia,
– portugalská vláda, v zastúpení: A. Coutinho da Silva a L. Inez Fernandes, splnomocnení zástupcovia,
– Rada Európskej únie, v zastúpení: S. Boelaert, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci A. Polcyn, avocate,
– Európska komisia, v zastúpení: T. Maxian Rusche, splnomocnený zástupca,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 10. apríla 2014,
vyhlásil tento
Odôvodnenie
Rozsudok
1. Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka platnosti nariadenia Rady (ES) č. 499/2009 Rady z 11. júna 2009, ktorým sa rozširuje konečné antidumpingové clo uložené nariadením (ES) č. 1174/2005 na dovoz ručných paletových vozíkov a ich hlavných častí s pôvodom v Čínskej ľudovej republike na dovoz rovnakého výrobku zasielaného z Thajska, či už deklarovaného ako výrobok s pôvodom v Thajsku, alebo nie (Ú. v. EÚ L 151, s. 1, ďalej len „sporné nariadenie“).
2. Tento návrh bol podaný v rámci sporu, v ktorom proti sebe stoja Simon, Evers & Co. GmbH (ďalej len „Simon, Evers“) a Hauptzollamt Hamburg‑Hafen (Hlavný colný úrad prístavu Hamburg, ďalej len „Hauptzollamt“), vo veci rozhodnutia, ktorým uvedený úrad uložil spoločnosti Simon, Evers povinnosť zaplatiť antidumpingové clo.
Právny rámec
3. Ustanovenia upravujúce uplatňovanie antidumpingových opatrení Európskou úniou, ktoré boli účinné v čase skutkových okolností sporu vo veci samej, boli obsiahnuté v nariadení Rady (ES) č. 384/96 z 22. decembra 1995 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. ES L 56, s. 1; Mim. vyd. 11/010, s. 45), zmenenom a doplnenom nariadením Rady (ES) č. 461/2005 z 8. marca 2004 (Ú. v. EÚ L 77, s. 12, ďalej len „základné nariadenie“).
4. Článok 13 základného nariadenia nazvaný „Obchádzanie“ znie:
„1. Antidumpingové clá uložené podľa tohto nariadenia možno rozšíriť na dovozy podobných výrobkov… z tretích krajín…, keď dochádza k obchádzaniu platných opatrení. … Pod obchádzaním sa rozumie zmena v štruktúre obchodu medzi tretími krajinami a spoločenstvom, alebo medzi jednotlivými spoločnosťami tejto krajiny podliehajúcej opatreniam a spoločenstvom, ktorá vychádza z praxe, procesu alebo činnosti, pre ktorú neexistuje iná dostatočne náležitá príčina alebo iné ekonomické opodstatnenie okrem uloženia cla, a keď sú k dispozícii dôkazy o ujme alebo o oslabovaní nápravných účinkov cla v súvislosti s cenami a/alebo množstvami podobného výrobku, a keď sú k dispozícii dôkazy o dumpingu vo vzťahu k predtým stanoveným normálnym hodnotám pre podobné výrobky, ak je to potrebné v súlade s ustanoveniami článku 2.
…
2. Montážna činnosť v spoločenstve alebo v tretej krajine sa považuje za obchádzanie platných opatrení, ak:
a) sa táto činnosť začala alebo podstatne vzrástla od začatia antidumpingového prešetrovania alebo tesne pred jeho začatím a príslušné diely pochádzajú z krajiny, na ktorú sa vzťahujú opatrenia;
…
a
c) nápravné účinky cla sú vážne oslabené z hľadiska cien a/alebo množstiev podobného zmontovaného výrobku a existujú dôkazy o dumpingu vo vzťahu k predtým stanoveným normálnym hodnotám na takéto alebo podobné výrobky.
3. V zmysle tohto článku sa prešetrovania začnú na základe podnetu Komisie alebo na základe žiadosti niektorého členského štátu alebo ktorejkoľvek zainteresovanej strany, na základe dostatočných dôkazov, ktoré sa vzťahujú na faktory ustanovené v odseku 1. Začatie prešetrovania sa uskutoční po konzultácií s poradným výborom prostredníctvom nariadenia Komisie, ktoré môže tiež nariadiť colným orgánom, aby dovozy podrobili registrácii v súlade s článkom 14 odsek 5, alebo aby požadovali záruky. Prešetrovania vykonáva Komisia, ktorej môžu pomáhať colné orgány, a ukončia sa do deviatich mesiacov. Ak skutočnosti, tak ako boli s konečnou platnosťou stanovené, opodstatňujú rozšírenie opatrení, toto rozšírenie vykoná Rada, konajúc na návrh predložený Komisiou po konzultácií s poradným výborom. …
…“
5. Podľa článku 14 ods. 6 základného nariadenia:
„Členské štáty podajú každý mesiac Komisii správy o dovozoch, ktoré podliehajú prešetrovaniu a opatreniam a o výške ciel vybraných podľa tohto nariadenia.“
6. Článok 18 ods. 1 a 6 základného nariadenia stanovuje:
„1. V prípadoch, keď ktorákoľvek zainteresovaná strana odmietne prístup k potrebným informáciám alebo ich inak neposkytne v lehote stanovenej v tomto nariadení, prípadne významným spôsobom vytvára prekážky uskutočneniu prešetrovania, predbežné alebo konečné zisteniam, či už pozitívne alebo negatívne možno vypracovať na základe dostupných skutočností. … Zainteresované strany by mali byť upozornené na dôsledky odmietnutia spolupráce.
…
6. Ak ktorákoľvek zainteresovaná strana nespolupracuje alebo spolupracuje len čiastočne, takže sa tým neposkytnú relevantné informácie, výsledok môže byť pre túto stranu menej priaznivý, ako by tomu bolo v prípade, ak by táto spolupracovala.“
7. Na základe prešetrovania vedeného Komisiou v období od 1. apríla 2003 do 31. marca 2004 (ďalej len „pôvodné prešetrovanie“) prijala Únia nariadenie Rady (ES) č. 1174/2005 z 18. júla 2005 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečnom výbere dočasného cla uloženého na dovozy ručných paletovacích vozíkov a ich hlavných častí s pôvodom v Čínskej ľudovej republike (Ú. v. EÚ L 189, s. 1), zmenené a doplnené nariadením Rady (ES) č. 684/2008 zo 17. júla 2008 (Ú. v. EÚ L 192, s. 1, ďalej len „nariadenie č. 1174/2005“).
8. Podľa článku 1 ods. 1 nariadenia č. 1174/2005:
„Týmto sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz ručných paletov[ý]ch vozíkov a ich hlavných častí, t. j. podvozku a hydrauliky, zaradených pod kódy KN ex842790 00 a ex843120 00 (kódy TARIC 8427900010 a 8431200010), s pôvodom v Čínskej ľudovej republike. …“
9. Ako vyplýva z piateho odôvodnenia nariadenia Komisie (ES) č. 923/2008 z 12. septembra 2008, ktorým sa začína prešetrovanie týkajúce sa možného obchádzania antidumpingových opatrení uložených nariadením Rady (ES) č. 1174/2005 zmeneným a doplneným nariadením Rady (ES) č. 684/2008 na dovoz ručných paletových vozíkov a ich hlavných častí s pôvodom v Čínskej ľudovej republike dovozom ručných paletových vozíkov a ich hlavných častí zasielaných z Thajska, ktoré majú alebo nemajú deklarovaný pôvod v Thajsku, a ktorým sa zavádza registrácia tohto dovozu (Ú. v. EÚ L 252, s. 3), Komisia sa rozhodla začať prešetrovanie (ďalej len „prešetrovanie obchádzania“) na základe dostatočných dôkazov, ktoré už na prvý pohľad poukazovali na to, že antidumpingové opatrenia na dovoz ručných paletových vozíkov a ich hlavných častí s pôvodom v Čínskej ľudovej republike sa obchádzajú prostredníctvom montáže výrobku, ktorý je predmetom prešetrovania, v Thajsku. Komisia prijala na tento účel nariadenie č. 923/2008.
10. Z odôvodnenia 10 sporného nariadenia vyplýva, že obdobie prešetrovania obchádzania sa vzťahovalo na obdobie od 1. septembra 2007 do 31. augusta 2008 (ďalej len „obdobie prešetrovania“).
11. Podľa odôvodnenia 6 sporného nariadenia „Komisia oficiálne informovala o začatí prešetrovania [obchádzania] orgány ČĽR a Thajska, výrobcov/vývozcov v ČĽR a Thajsku, dovozcov v Spoločenstve, o ktorých bolo známe, že sa ich záležitosť týka [, ako aj výrobné odvetvie Spoločenstva – neoficiálny preklad ]. Dotazníky boli zaslané známym výrobcom/vývozcom v ČĽR a v Thajsku, ako aj dovozcom v Spoločenstve, ktorí boli Komisii známi z pôvodného prešetrovania, a stranám, ktoré sa prihlásili v rámci lehôt uvedených v článku 3 nariadenia [č. 923/2008]. Zainteresované strany dostali možnosť oznámiť svoje stanoviská písomne a požiadať o vypočutie do termínu stanoveného v [tomto nariadení]. Všetky strany boli informované, že nespolupráca môže viesť k uplatneniu článku 18 základného nariadenia a k zisteniam založeným na dostupných skutočnostiach.“
12. Z odôvodnenia 7 sporného nariadenia vyplýva, že vyvážajúci výrobcovia z Thajska nezaslali žiadne vyplnené dotazníky a ani od thajských orgánov Komisia nedostala žiadne pripomienky.
13. V odôvodnení 8 sporného nariadenia sa uvádza, že „jeden čínsky vyvážajúci výrobca vyplnil dotazník a uviedol v ňom svoj predaj na vývoz do ES, ako aj určitý nevýrazný vývoz príslušného výrobku do Thajska. Od čínskych orgánov neboli doručené žiadne pripomienky“.
14. Okrem toho z odôvodnenia 9 tohto nariadenia vyplýva, že „deväť dovozcov zo Spoločenstva predložilo vyplnené dotazníky, v ktorých uviedlo svoj dovoz z Číny a Thajska. Na základe ich dotazníkov sa vo všeobecnosti usúdilo, že v roku 2006, t. j. v roku nasledujúcom po začatí uplatňovania [konečných – neoficiálny preklad ] antidumpingových ciel, došlo k zvýšeniu dovozu z Thajska a náhlemu zníženiu dovozu z ČĽR. V nasledujúcich rokoch sa dovoz z ČĽR znovu zvýšil, pričom zároveň sa mierne znížil dovoz z Thajska, ale stále bol na omnoho vyššej úrovni ako v roku 2005“.
15. Pokiaľ ide o zmenu v štruktúre obchodu medzi tretími krajinami a Úniou, odôvodnenia 16 až 21 sporného nariadenia znejú takto:
„(16) Z dôvodu nespolupráce akejkoľvek thajskej spoločnosti boli objem a hodnota vývozu príslušného výrobku z Thajska do Spoločenstva stanovené na základe dostupných informácií, ktorými sú v tomto prípade štatistické údaje zozbierané členskými štátmi a zhromaždené Komisiou podľa článku 14 ods. 6 základného nariadenia a údaje Eurostatu. …
(17) Po zavedení antidumpingových opatrení sa dovoz [ručných paletových vozíkov a ich hlavných častí] z Thajska zvýšil zo 7 458 vozíkov v roku 2005 na 64 706 vozíkov v roku 2007 a počas [obdobia prešetrovania] sa znížil na 42 056 vozíkov.
(18) Pokiaľ ide o Čínu, dovoz [ručných paletových vozíkov a ich hlavných častí] do ES sa zvýšil z 240 639 vozíkov v roku 2005 na 538 271 vozíkov v roku 2007 a na 584 786 vozíkov počas [obdobia prešetrovania]. Podľa dostupných informácií je toto zvýšenie spôsobené najmä zvýšením vývozu jediného čínskeho vyvážajúceho výrobcu, pre ktorého platia najnižšie sadzby antidumpingového cla. Čínsky vývoz pochádzajúci od tejto konkrétnej strany v skutočnosti predstavuje prevažný percentuálny podiel zvýšenia dovozu [ručných paletových vozíkov a ich hlavných častí] do ES z ČĽR medzi rokom 2005 a koncom [obdobia prešetrovania]
(19) Vzhľadom na uvedenú situáciu sa usudzuje, že došlo k zmene štruktúry obchodu medzi ES_ČĽR a Thajskom. Dovoz z ČĽR sa naďalej zvyšoval, ale dá sa to priamo pripísať výkonnosti vývozu jedného z čínskych vyvážajúcich výrobcov, ktorý spolupracoval pri pôvodnom prešetrovaní a ktorému bolo udelené najnižšie antidumpingové clo. Na druhej strane dovoz z Thajska sa medzi rokom 2005 a 2007 zvýšil o 868 % a počas [obdobia prešetrovania] sa stabilizoval na nárast o 564 % v porovnaní s rokom 2005.
(20) V krátkosti, hoci sa v rámci zistenej štruktúry obchodu ukazuje pretrvávanie vývozu z ČĽR, ukazuje sa aj výrazné zvýšenie vývozu z Thajska. Pretrvávanie alebo neustály nárast vývozu z ČĽR, hoci omnoho nižší medzi rokom 2007 a [obdobím prešetrovania], než nárast, ktorý sa zistil v pôvodnom prešetrovaní, sa dá vysvetliť skutočnosťou, že prevažná väčšina vývozu pochádzala od čínskej spoločnosti s najnižšou sadzbou antidumpingového cla. Na druhej strane štruktúru, pokiaľ ide o Thajsko, bolo možné vysvetliť jedine ako dôsledok činností smerujúcich k obchádzaniu opatrení.
(21) Dovoz do Spoločenstva z Thajska sa začal zvyšovať počas obdobia, keď Spoločenstvo vykonávalo pôvodné prešetrovanie. Pripomína sa, že orgány v Thajsku, ako aj potenciálni thajskí výrobcovia/vývozcovia boli informovaní o súčasnom prešetrovaní. Neboli však doručené žiadne dôkazy, na základe ktorých by sa vysvetlilo toto výrazné zvýšenie, a ani žiadna thajská spoločnosť nespolupracovala pri prešetrovaní predložením požadovaných vyplnených dotazníkov. V tejto súvislosti by sa malo zdôrazniť, ako sa uvádza v odôvodnení 7, že z informácií, ktoré mala v tom čase Komisia k dispozícii, sa javilo, že v Thajsku sa uskutočňuje značné množstvo montážnych činností súvisiacich s [ručnými paletovými vozíkmi a ich hlavnými časťami]. Na druhej strane neboli doručené žiadne dôkazy preukazujúce, že v Thajsku sa skutočne vyrába[jú ručné paletové vozíky a ich hlavné časti]. Na základe informácií, ktoré sú k dispozícii, sa preto dospelo k záveru, že keďže neexistuje iný dostatočný dôvod alebo hospodárske odôvodnenie v zmysle článku 13 ods. 1 základného nariadenia, zmena v štruktúre obchodu pramenila z antidumpingového cla uloženého na [ručné paletové vozíky a ich hlavné časti] s pôvodom v [Číne].“
16. V nadväznosti na prešetrenie obchádzania bolo prijaté sporné nariadenie.
17. Článok 1 tohto nariadenia stanovuje:
„1. Konečné antidumpingové clo uplatniteľné na ‚všetky ostatné spoločnosti‘ uložené nariadením (ES) č. 1174/2005 na dovoz ručných paletových vozíkov a ich hlavných častí, t. j. podvozku a hydrauliky, vymedzených v článku 1 nariadenia [č. 1174/2005] s pôvodom v [Číne] sa týmto rozširuje na ručné paletové vozíky a ich hlavné časti, t. j. podvozok a hydrauliku, vymedzené v článku 1 [č. 1174/2005], zaradené pod kódy KN ex 8427 90 00 a ex 8431 20 00 (kódy TARIC 8427900011 a 8431200011), zasielané z Thajska, či už deklarované ako výrobky s pôvodom v Thajsku, alebo nie.
2. Clá, ktoré sa rozširujú odsekom 1, sa vyberajú za dovoz registrovaný v súlade s článkom 2 nariadenia (ES) č. 923/2008 a článkom 13 ods. 3 a článkom 14 ods. 5 [základného] nariadenia.
…“
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
18. Spoločnosť Simon, Evers doviezla v októbri 2008 z Thajska ručné paletové vozíky.
19. Hauptzollamt 12. augusta 2009 výmerom dovozného cla na základe sporného nariadenia požadoval, aby Simon, Evers zaplatila antidumpingové clo vo výške 9 666,90 eura.
20. Keďže Hauptzollamt rozhodnutím z 21. februára 2011 zamietol odvolanie podané proti tomuto výmeru ako nedôvodné, Simon, Evers podala žalobu na Finanzgericht Hamburg.
21. Tento súd má pochybnosti, či sú v prejednávanej veci splnené podmienky na konštatovanie obchádzania antidumpingového cla, ktoré sú stanovené v článku 13 ods. 1 základného nariadenia. Konkrétnejšie sa pýta, či zmena objemu vývozu z predmetných tretích krajín môže sama osebe preukázať spojitosť medzi dovozom z krajiny podliehajúcej antidumpingovému clu a dovozom z krajiny, na ktorú sa má antidumpingové clo rozšíriť. Pokiaľ ide o vývoj dovozu z Thajska, Finanzgericht Hamburg uvádza, že tento vývoz najprv počas roka 2007 výrazne vzrástol a následne v priebehu obdobia prešetrovania významne klesol.
22. Vnútroštátny súd tiež pochybuje o skutočnosti, že by sa zmena v štruktúre obchodu medzi tretími krajinami a Úniou mohla pripísať zavedeniu antidumpingového cla na paletové vozíky s pôvodom v Číne vzhľadom na to, že v priebehu dotknutého obdobia došlo k výraznému zvýšeniu samotného dovozu z Číny. Ak neexistujú dôkazy umožňujúce jednak vysvetliť výrazné zvýšenie vývozu z Thajska a jednak preukázať neexistenciu skutočnej výroby ručných paletových vozíkov v Thajsku, je zrejme prinajmenšom sporné, že by bolo možné vyvodiť záver, že v prípade neexistencie akéhokoľvek iného dostatočného dôvodu alebo hospodárskeho odôvodnenia v zmysle článku 13 ods. 1 základného nariadenia, vyplýva zmena v štruktúre obchodu zo zavedenia antidumpingového cla na ručné paletové vozíky s pôvodom v Číne.
23. Za týchto podmienok Finanzgericht Hamburg rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Je [sporné] nariadenie neplatné, pretože Komisia v rozpore s podmienkami vyplývajúcimi z článku 13 [základného] nariadenia, ktoré sa týkajú určenia obchádzania antidumpingových opatrení, dospela k záveru o existencii obchádzania len z dôvodu, že objem príslušného vývozu z Thajska sa po zavedení opatrení značne zvýšil, pričom však so zreteľom na nespoluprácu thajských vývozcov nevykonala žiadne ďalšie konkrétne zistenia?“
O prejudiciálnej otázke
Úvodné pripomienky
24. Na úvod treba uviesť, že svojou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či je sporné nariadenie neplatné z dôvodu, že inštitúcie Únie z právneho hľadiska dostatočne nezistili „obchádzanie“ v zmysle článku 13 ods. 1 základného nariadenia, a to preto, že sa v ňom nespresňuje ani zmena v štruktúre obchodu medzi tretími krajinami a Úniou, ani existencia praxe, procesu alebo činnosti, pre ktoré nie je v prípade nespolupráce thajských vývozcov iná dostatočne náležitá príčina alebo iné ekonomické opodstatnenie ako zavedenie antidumpingového cla.
25. Simon, Evers v písomných pripomienkach predložených Súdnemu dvoru uviedla ďalší dôvod neplatnosti sporného nariadenia, ktorý sa zakladá na tom, že inštitúcie Únie nepreukázali oslabenie nápravných účinkov antidumpingového cla v súvislosti s cenami a/alebo množstvami podobných výrobkov.
26. Podľa ustálenej judikatúry konanie upravené článkom 267 ZFEÚ vychádza z jasného rozdelenia úloh medzi vnútroštátnymi súdmi a Súdnym dvorom tak, že výlučne vnútroštátnemu súdu, ktorý vec prejednáva a musí prevziať zodpovednosť za rozhodnutie sporu, prináleží, aby s prihliadnutím na osobitosti veci, posúdil potrebu rozhodnutia o prejudiciálnej otázke pre vydanie svojho rozhodnutia, ako aj relevantnosť otázok, ktoré položí Súdnemu dvoru (pozri najmä rozsudok Hoesch Metals and Alloys, C‑373/08, EU:C:2010:68, bod 59).
27. Z ustálenej judikatúry takisto vyplýva, že článok 267 ZFEÚ nepredstavuje procesný prostriedok, ktorý majú k dispozícii účastníci sporu prebiehajúceho pred vnútroštátnym súdom, takže Súdny dvor nemôže byť povinný posúdiť platnosť práva Únie len z dôvodu, že túto otázku pred ním položil jeden z týchto účastníkov konania vo svojich písomných pripomienkach (pozri rozsudok MSD Sharp & Dohme, C‑316/09, EU:C:2011:275, bod 23, ako aj citovanú judikatúru).
28. Za týchto podmienok netreba rozšíriť skúmanie platnosti sporného nariadenia s ohľadom na dôvody, ktoré vnútroštátny súd neuviedol (pozri rozsudok Nuova Agricast, C‑390/06, EU:C:2008:224, bod 44).
O platnosti sporného nariadenia
29. Z ustálenej judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že v oblasti spoločnej obchodnej politiky a osobitne v oblasti ochranných obchodných opatrení disponujú inštitúcie Únie širokou mierou voľnej úvahy z dôvodu zložitosti hospodárskych, politických a právnych situácií, ktoré musia preskúmať. Čo sa týka súdneho preskúmania takéhoto posúdenia, musí sa obmedziť na overenie toho, či boli dodržané príslušné procesné pravidlá, či sú skutkové zistenia, ktoré sa zohľadnili pri spornej voľbe, vecne presné a či nedošlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu týchto skutkových zistení alebo k zneužitiu právomoci (pozri rozsudok Rada a Komisia/Interpipe Niko Tube a Interpipe NTRP, C‑191/09 P a C‑200/09 P, EU:C:2012:78, bod 63, ako aj citovanú judikatúru).
30. Pokiaľ ide konkrétnejšie o obchádzanie antidumpingových opatrení, článok 13 ods. 1 základného nariadenia uvádza, že sa ním rozumie zmena v štruktúre obchodu medzi tretími krajinami a Úniou, ktorá vychádza z praxe, procesu alebo činnosti, pre ktoré nie je iná dostatočne náležitá príčina alebo iné ekonomické opodstatnenie ako uloženie antidumpingového cla, a keď sú k dispozícii dôkazy o ujme alebo o oslabovaní nápravných účinkov cla v súvislosti s cenami a/alebo množstvami podobného výrobku.
31. Podľa článku 13 ods. 3 tohto nariadenia Komisii prislúcha, aby na základe dôkazov, z ktorých na prvý pohľad vyplývajú praktiky obchádzania, začala prešetrovanie. Ak skutočnosti, ktoré boli preukázané počas tohto prešetrovania umožňujú vyvodiť záver o existencii takéhoto obchádzania, Komisia navrhne Rade, aby antidumpingové opatrenia rozšírila.
32. Nijaké ustanovenie základného nariadenia však Komisii v rámci prešetrovania týkajúceho sa existencie obchádzania nepriznáva právomoc prinútiť výrobcov alebo dovozcov, ktorých sa podnet týka, aby sa zúčastnili na prešetrovaní alebo predložili informácie. Komisia je teda pri získavaní potrebných informácií závislá od dobrovoľnej spolupráce zainteresovaných strán.
33. Práve z toho dôvodu normotvorca Únie stanovil v článku 18 ods. 1 základného nariadenia, že v prípadoch, keď ktorákoľvek zo zainteresovaných strán odmietne prístup k potrebným informáciám alebo ich inak neposkytne, prípadne významným spôsobom vytvára prekážky uskutočneniu prešetrovania, predbežné alebo konečné zistenia, či už pozitívne alebo negatívne možno vypracovať na základe dostupných údajov.
34. Navyše článok 18 ods. 6 toho istého nariadenia spresňuje, že ak ktorákoľvek zainteresovaná strana nespolupracuje alebo spolupracuje len čiastočne, takže sa tým neposkytnú relevantné informácie, výsledok môže byť pre túto stranu menej priaznivý, ako by to bolo v prípade, ak by spolupracovala.
35. Aj keď je pravda, že základné nariadenie a konkrétne jeho článok 13 ods. 3 stanovuje zásadu, podľa ktorej dôkazné bremeno v súvislosti s obchádzaním nesú inštitúcie Únie, nič to nemení na tom, že cieľom článku 18 ods. 1 a 6 základného nariadenia, ktorý stanovuje, že v prípade nespolupráce zainteresovaných strán môžu tieto inštitúcie pri záveroch prešetrovania o existencii obchádzania vychádzať z dostupných údajov a že stranám, ktoré nespolupracovali, hrozí riziko, že sa budú nachádzať v menej výhodnej situácii, je výrazne uľahčiť túto situáciu dokazovania.
36. Ako uviedol generálny advokát v bodoch 68 a 69 týchto návrhov, z článku 18 základného nariadenia nepochybne vyplýva, že normotvorca Únie nemal v úmysle zaviesť právnu domnienku, ktorá by umožňovala z odmietnutia spolupráce zainteresovaných alebo dotknutých strán priamo vyvodiť existenciu obchádzania a oslobodila by inštitúcie Únie od akejkoľvek dôkazného bremena. Vzhľadom však na možnosť vyvodiť závery, dokonca aj konečné, na základe dostupných údajoch a na možnosť pristupovať k strane, ktorá nespolupracuje alebo spolupracuje iba čiastočne, menej priaznivo ako v prípade jej spolupráce, je však rovnako zjavné, že inštitúcie Únie môžu pri vyvodení záveru o existencii obchádzania v zmysle článku 13 ods. 1 základného nariadenia vychádzať zo súboru súhlasných nepriamych dôkazov.
37. Akékoľvek iné riešenie by mohlo ohroziť účinnosť opatrení na ochranu obchodu v Únii vždy, keď inštitúcie Únie čelia odmietnutiu spolupráce v rámci prešetrovania, ktorého cieľom je preukázať obchádzanie.
38. Otázku platnosti sporného nariadenia treba posúdiť s ohľadom na tieto úvahy.
39. Po prvé treba pripomenúť, že v tomto prípade thajskí vyvážajúci výrobcovia, ako aj thajské orgány pri prešetrovaní obchádzania nespolupracovali. Navyše jediný čínsky vyvážajúci výrobca oznámil svoj predaj na vývoz do Únie, ako aj určitý nevýrazný vývoz príslušného výrobku do Thajska, pričom od čínskych orgánov neboli doručené žiadne pripomienky.
40. Ako pritom vyplýva z odôvodnenia 6 sporného nariadenia, Komisia informovala o začatí prešetrovania obchádzania čínske a thajské orgány, ako aj dotknutých vyvážajúcich výrobcov a dovozcov v Spoločenstve, ako aj výrobné odvetvie Spoločenstva. Navyše dotazníky boli zaslané uvedeným vyvážajúcim výrobcom a dovozcom v Spoločenstve, pričom dostali príležitosť oznámiť svoje stanoviská písomne a byť vypočutí Komisiou.
41. Z dôvodu nespolupráce zainteresovaných strán boli objem a hodnota vývozu ručných paletových vozíkov z Thajska a Číny do Únie stanovené Radou len na základe dostupných informácií, ktorými sú v tomto prípade štatistické údaje zozbierané členskými štátmi a preskúmané Komisiou podľa článku 14 ods. 6 základného nariadenia a údaje Eurostatu.
42. Tieto informácie umožnili inštitúciám Únie dospieť k záveru, že po zavedení antidumpingových opatrení na dovoz ručných paletových vozíkov s pôvodom v Číne sa dovoz ručných paletových vozíkov s pôvodom v Thajsku zvýšil zo 7 458 vozíkov v roku 2005 na 64 706 vozíkov v roku 2007 a počas obdobia prešetrovania sa dovoz znovu znížil na 42 056 vozíkov. To predstavovalo nárast o 868 % medzi rokmi 2005 a 2007 a počas obdobia prešetrovania nárast o 564 % v porovnaní s rokom 2005.
43. Pokiaľ o dovoz ručných paletových vozíkov s pôvodom v Číne do Únie, inštitúcie Únie uviedli, že sa zvýšil z 240 639 vozíkov v roku 2005 na 538 271 vozíkov v roku 2007 a na 584 786 vozíkov počas obdobia prešetrovania. Podľa dostupných informácií, ktoré mali k dispozícii tieto inštitúcie, bolo toto zvýšenie spôsobené najmä zvýšením vývozu čínskeho vyvážajúceho výrobcu, pre ktorého platili najnižšie sadzby antidumpingového cla, a to 7,6 %, zatiaľ čo ostatní vyvážajúci výrobcovia podliehali antidumpingovému clu v rozmedzí od 28,5 % do 46,7 %.
44. Z týchto skutočností po prvé vyplýva, že dovozy z Thajska sa od roku 2005, teda od uplatnenia antidumpingového cla na dovoz z Číny, výrazne zvýšili, po druhé, že existoval hodnoverný ekonomický dôvod na odôvodnenie nárastu tohto dovozu od roku 2005 a po tretie, že tento nárast bol v porovnaní s nárastom dovozu z Thajska podstatne nižší.
45. Simon, Evers však tvrdí, že štruktúra obchodu medzi tretími krajinami a Úniou sa značne nezmenila, keďže zmena v štruktúre obchodu v zmysle článku 13 ods. 1 základného nariadenia sa vyznačuje tým, že dovoz z krajiny podliehajúcej antidumpingovému clu sa musí po nadobudnutí účinnosti antidumpingových opatrení znížiť, zatiaľ čo dovoz podobných výrobkov z krajiny, kde údajne došlo k obchádzaniu, sa musí zvýšiť.
46. Vo veci samej však takáto podmienka nie je splnená.
47. V tomto ohľade treba zdôrazniť, že požiadavka nahradenia dovozu z krajiny podliehajúcej antidumpingovému clu dovozom z krajiny, kde dochádza k obchádzaniu, sa neuvádza ako nevyhnutná podmienka existencie obchádzania v článku 13 ods. 1 základného nariadenia.
48. Navyše ako uviedol generálny advokát v bode 87 svojich návrhoch, definícia „obchádzania“ je formulovaná v bode 13 ods. 1 základného nariadenia veľmi široko, čo dáva inštitúciám Únie široký priestor pre voľnú úvahu, a najmä, že povaha a spôsob „zmeny v štruktúre obchodu medzi tretími krajinami a Spoločenstvom“ nie sú nijako konkretizované.
49. Preto treba konštatovať, že Rada z právneho hľadiska dostatočne preukázala zmenu v štruktúre obchodu medzi Čínou, Thajskom a Úniou.
50. Po druhé, pochybnosti, ktoré vnútroštátny súd vyslovil v súvislosti s platnosťou sporného nariadenia, sa zakladajú na skutočnosti, že inštitúcie Únie nepredložili dôkaz, že zmenu v štruktúre obchodu medzi dotknutými tretími krajinami a Úniou spôsobilo obchádzanie antidumpingového cla zavedeného na dovoz z Číny.
51. Ako teda vyplýva z článku 13 ods. 1 základného nariadenia, existencia obchádzania vyžaduje, aby sa preukázalo, že okrem uloženia antidumpingového cla neexistuje iná dostatočne náležitá príčina alebo iné ekonomické opodstatnenie pre prax, proces alebo činnosti, ktoré sú zodpovedné za zmenu v štruktúre obchodu medzi tretími krajinami a Úniou.
52. V prejednávanej veci zo sporného nariadenia vyplýva, že inštitúcie pri vyvodení záveru o existencii takéhoto obchádzania vychádzali zo súboru súhlasných nepriamych dôkazov. Konštatovali, že zmena v štruktúre obchodu medzi Thajskom a Úniou začala práve po zavedení antidumpingového cla na dovoz z Číny. Táto časová zhoda predstavuje významný nepriamy dôkaz umožňujúci preukázať rozumný a logický vzťah medzi značným zvýšením dovozu z Thajska a uložením antidumpingového cla.
53. Okrem toho z odôvodnenia 21 sporného nariadenia vyplýva, že informácie, ktoré mala Komisia v tom čase k dispozícii, naznačovali, že v Thajsku sa uskutočňuje značné množstvo montážnych činností dotknutého výrobku.
54. Napokon thajskí a čínski vyvážajúci výrobcovia, ani thajská vláda neposkytli inštitúciám Únie dôkazy, ktoré by umožnili vysvetliť značný nárast dovozu ručných paletových vozíkov z Thajska. Osobitne týmto inštitúciám neboli doručené dôkazy o tom, že v Thajsku existovala skutočná výroba ručných paletových vozíkov.
55. Nespolupráca podnikov a dotknutých vnútroštátnych orgánov pri prešetrovaní obchádzania teda inštitúciám Únie zabránila, aby s dostatočnou istotou určili dôvody zmeny v štruktúre obchodu medzi Thajskom a Úniou.
56. V situácii, ktorá sa vyznačuje úplným odmietnutím spolupráce pri prešetrovaní obchádzania, však inštitúcie Únie boli pri vyvodení záveru o existencii praxe, procesu alebo činnosti v Thajsku, ktorých jediným cieľom bolo obísť antidumpingové clo vzťahujúce sa na dovoz z Číny, oprávnené vychádzať z nepriamych dôkazov. Za týchto podmienok zainteresovaným stranám prislúchalo, aby v súvislosti s touto činnosťou predložili dôkaz o inom primeranom dôvode, než je dôvod vyhnúť sa uvedenému antidumpingovému clu (pozri analogicky rozsudok Brother International, C‑26/88, EU:C:1989:637, bod 29).
57. Z toho vyplýva, že Rada sa nedopustila zjavne nesprávneho posúdenia skutkového stavu tým, že v spornom nariadení zastávala názor, že došlo k obchádzaniu opatrení v zmysle článku 13 ods. 1 základného nariadenia.
58. Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba odpovedať, že pri preskúmaní otázky položenej vnútroštátnym súdom nevyšli najavo žiadne skutočnosti, ktoré by mohli mať vplyv na platnosť sporného nariadenia.
O trovách
59. Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Výrok
Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:
Pri preskúmaní otázky položenej vnútroštátnym súdom nevyšli najavo žiadne skutočnosti, ktoré by mohli mať vplyv na platnosť nariadenia Rady (ES) č. 499/2009 Rady z 11. júna 2009, ktorým sa rozširuje konečné antidumpingové clo uložené nariadením (ES) č. 1174/2005 na dovoz ručných paletových vozíkov a ich hlavných častí s pôvodom v Čínskej ľudovej republike na dovoz rovnakého výrobku zasielaného z Thajska, či už deklarovaného ako výrobok s pôvodom v Thajsku, alebo nie.