62003CC0109_SK
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Tento návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný College van Beroep voor het bedrijfsleven (Holandsko) sa týka záležitosti spojenej s liberalizáciou trhu v oblasti telekomunikačných služieb. Vnútroštátny súd položil otázky týkajúce sa rozsahu povinnosti poskytovateľov telefónnej hlasovej služby poskytovať informácie na účely vyhotovenia univerzálnych telefónnych zoznamov. Súdny dvor bol požiadaný o výklad článku 6 ods. 3 smernice 98/10/ES(2) . Okrem toho je vzhľadom na otázky vnútroštátneho súdu a skutkový stav v konaní vo veci samej potrebné zvážiť možné uplatnenie článku 82 ES.
I – Právny rámec Spoločenstva upravujúci služby poskytovania telefónnych zoznamov v čase rozhodnom na účely konania
2. Počas obdobia rozhodného pre toto konanie boli osobitné ustanovenia týkajúce sa telefónnych zoznamov upravené v troch smerniciach: v smernici 98/10/ES, smernici 97/66/ES(3) a smernici 96/19 ES(4) .
3. Právnym základom smernice 98/10/ES je pôvodný článok 100a Zmluvy ES a táto sa týka harmonizácie podmienok pre otvorený a účinný prístup k pevným verejným telefónnym sieťam a pevným verejným telefónnym službám v prostredí otvorených a konkurenčných trhov, ako aj podmienok ich užívania, v súlade so zásadami poskytnutia otvorenej siete (ONP).(5) Cieľom smernice je „definovať súbor služieb, ku ktorým by v rámci univerzálnej služby mali prístup všetci užívatelia, vrátane spotrebiteľov, za prijateľnú cenu, primeranú osobitným vnútroštátnym podmienkam“.(6) [ neoficiálny preklad ]
4. Pojem univerzálna služba je definovaný v článku 2 ods. 2 písm. f) ako minimálny definovaný súbor služieb, ktoré sú dostupné v určenej kvalite všetkým koncovým užívateľom bez ohľadu na ich geografickú polohu a s prihliadnutím na osobitné vnútroštátne podmienky za prijateľnú cenu.
5. Smernica do zoznamu služieb zahŕňa dostupné telefónne zoznamy, čo je opodstatnené v súvislosti s univerzálnou službou. Odôvodnenie č. 7 to vysvetľuje takto: „Keďže je vydávanie telefónnych zoznamov konkurenčnou činnosťou, ... keďže užívateľom a spotrebiteľom majú byť dostupné všeobecné telefónne zoznamy a informačné služby o telefónnych číslach, obsahujúce všetkých zaradených účastníkov s ich príslušnými číslami (vrátane pevných, mobilných a osobných telefónnych čísel); keďže smernica nespochybňuje stav, keď určité telefónne zoznamy a služby o telefónnych číslach sú účastníkom poskytované bezodplatne.“ [ neoficiálny preklad ]
6. Článok 6 smernice 98/10/ES stanovuje:
„1. Ustanovenia tohto článku sa uplatňujú s výhradou požiadaviek vyplývajúcich z právnej úpravy o ochrane osobných údajov a súkromia, akou je smernica 95/46/ES a smernica 97/66/ES.
2. Členské štáty zabezpečia, aby:
a) účastníci mali právo na zápis do verejne dostupných telefónnych zoznamov, na jeho kontrolu a ak je to potrebné na úpravu zápisu alebo na likvidáciu údajov, ktoré sa ich týkajú;
b) telefónne zoznamy všetkých účastníkov, ktorí sa nevyjadrili proti ich uverejneniu v zozname, vrátane pevných, mobilných a osobných účastníckych čísel, boli k dispozícii užívateľom vo forme schválenej štátnym normalizačným úradom, či už v tlačenej alebo elektronickej podobe, alebo v obidvoch týchto podobách a aby boli pravidelne aktualizované;
c) aspoň jedna informačná služba o telefónnych číslach, pokrývajúca všetky uvedené účastnícke čísla, bola k dispozícii všetkým užívateľom, vrátane užívateľov verejných telefónnych automatov.
3. S cieľom zabezpečiť poskytovanie služieb, na ktoré odkazuje odsek 2 písm. b) a c), členské štáty zabezpečia, aby všetky organizácie prideľujúce telefónne čísla účastníkom, vyhoveli všetkým náležitým žiadostiam a sprístupnili relevantné informácie v dohodnutom formáte a za podmienok, ktoré sú spravodlivé, nákladovo orientované a nediskriminačné.
4. Členské štáty zabezpečia, aby organizácie poskytujúce služby, na ktoré odkazuje odsek 2 písm. b) a c), dodržovali zásadu zákazu diskriminácie pri zaobchádzaní a prezentácii informácií, ktoré majú k dispozícii.“ [ neoficiálny preklad ]
7. Smernica 97/66/ES upravuje spracovávanie osobných údajov a ochranu súkromia v telekomunikačnej oblasti. Článok 11 upravuje „telefónne zoznamy účastníkov.“ Odsek 1 stanovuje:
„Osobné údaje, nachádzajúce sa v tlačených alebo elektronických telefónnych zoznamoch účastníkov, ktoré sú verejne prístupné alebo dostupné prostredníctvom informačnej služby o telefónnych číslach, by mali byť obmedzené na údaje postačujúce na určenie príslušného účastníka, ak účastník nedal jednoznačný súhlas na sprístupnenie dodatočných osobných údajov. Účastník má právo, aby bol na základe svojej žiadosti bezplatne vynechaný z tlačeného alebo elektronického zoznamu, aby uviedol, že jeho osobné údaje nemôžu byť používané na účely priameho marketingu, aby bola jeho adresa v časti vynechaná a aby nebol uvedený odkaz o jeho pohlaví, ak je to možné z jazykového hľadiska.“ [ neoficiálny preklad ]
8. Článok 1 ods. 6 smernice Komisie 96/19/ES (ktorý mení článok 4 smernice 90/388/EHS(7) ) stanovuje, okrem iného:
„Členské štáty zabezpečia, aby boli na ich území zrušené všetky výlučné práva týkajúce sa vytvárania a poskytovania služieb telefónnych zoznamov, vrátane uverejňovania zoznamov účastníkov a informačnej služby o telefónnych číslach.“ [ neoficiálny preklad ]
9. Vyššie uvedené smernice – hoci boli platné v čase skutočností vedúcich k sporu vo veci samej – už v súčasnosti nie sú v platnosti. Ustanovenie približne zodpovedajúce článku 11 smernice 97/66/ES o zoznamoch účastníkov a ochrane osobných údajov bolo začlenené do smernice 2002/58/ES, kým ustanovenia o službách telefónnych zoznamov boli začlenené do nového spoločného regulačného rámca pre elektronické komunikačné siete a služby.(8) Podľa článku 5 ods. 1 písm. a) smernice 2002/22/ES(9) musia členské štáty zabezpečiť, aby koncoví užívatelia mali k dispozícii aspoň jeden úplný zoznam vo forme schválenej príslušným úradom, buď vytlačený, alebo elektronický, alebo v oboch formách a aby bol pravidelne aktualizovaný (aspoň raz za rok). Článok 25 ods. 2 smernice 2002/22/ES stanovuje:
„2. Členské štáty zabezpečia, aby na účely zabezpečenia verejne prístupných informačných služieb a telefónnych zoznamov všetky podniky, ktoré prideľujú telefónne čísla účastníkom, splnili všetky odôvodnené požiadavky na sprístupnenie príslušných informácií v dohodnutom formáte za podmienok, ktoré sú spravodlivé, objektívne, nákladovo orientované a nediskriminačné.“
II – Skutkový stav, vnútroštátna právna úprava a prejudiciálne otázky
10. KPN Telecom BV (ďalej len „KPN“) je poskytovateľom univerzálnej telekomunikačnej služby v Holandsku. Má zákonnú povinnosť podľa Telecommunicatiewet (zákona o telekomunikáciách) vydávať univerzálny telefónny zoznam. KPN poveril v skutočnosti vydávaním a distribúciou tohto zoznamu spoločnosť Telefoongids Media BV.
11. Na účely vydávania konkurenčných telefónnych zoznamov na CD-ROMe a na internete Denda Multimedia BV, vedľajší účastník v tomto konaní, (ďalej len „Denda“) a Topware CD-Service AG (ďalej len „Topware“) požiadali KPN, aby im sprístupnil základné údaje týkajúce sa účastníkov služby KPN (t. j. meno, adresu, mesto, telefónne číslo a poštové smerovacie číslo a poznámku o tom, či je číslo používané výlučne ako faxové číslo), ako aj všetky dodatočné údaje, s výnimkou reklamných oznamov, uvedené na bielych stránkach telefónneho zoznamu vydaného KPN (t. j. mobilné telefónne číslo, povolanie, uvedenie v zozname pod odlišným menom alebo v inej obci).
12. KPN odmietol poskytnúť tieto dodatočné informácie. Navyše im odmietol poskytnúť základné údaje za cenu nižšiu ako 0,85 NLG (0,39 eur) za jeden údaj.
13. V roku 1997 Denda a Topware podali sťažnosť proti KPN na Onafhankelijke Post en Telecommunicatie Autoriteit (holandský nezávislý úrad pôšt a telekomunikácií; ďalej len „OPTA“), pričom tvrdili, že KPN tým, že odmietol poskytnúť dodatočné údaje a cenou, ktorú stanovil za základné údaje, porušil zákon o telekomunikáciách a ďalej najmä článok 43 Besluit ONP huurlijnen en telefonie (rozhodnutie týkajúce sa prenajatých liniek a telefónnej hlasovej služby ONP) (ďalej len „BOHT“)(10) .
14. Článok 43 BOHT stanovuje, že každý, kto pridelí telefónne čísla pevnej verejnej telefónnej služby, čísla mobilnej verejnej telefónnej služby a osobné telefónne čísla „sprístupní na základe žiadosti tieto čísla spolu so súvisiacimi údajmi v dohodnutej podobe a za podmienok, ktoré sú spravodlivé, nákladovo orientované a nediskriminačné“, na účely vydania telefónnych zoznamov a zabezpečenia informačnej služby o telefónnych číslach pre účastníkov uvedenej v Besluit universele dienstverlening (rozhodnutie o poskytovaní univerzálnej služby). Článok 43 BOHT preberá v Holandsku článok 6 ods. 3 smernice 98/10/ES.
15. OPTA 29. septembra 1999 rozhodol, že KPN bol povinný poskytnúť iba základné údaje o svojich účastníkoch. Cena stanovená KPN by však nemala presiahnuť hraničné náklady skutočného poskytnutia základných údajov, prípadne zvýšené o primeranú prirážku zisku. Konkrétne KPN mal stanoviť nižšiu cenu ako 0,005 NLG (0,0023 eur) za položku. KPN, Denda a Topware podali proti tomuto rozhodnutiu sťažnosti.
16. Rozhodnutím zo 4. decembra 2000 OPTA opravil svoje rozhodnutie zo septembra 1999 a stanovil, že KPN mal povinnosť poskytnúť všetky informácie, ktoré dostáva od svojich účastníkov na spracovanie („kant en klaar“). Toto zahŕňa telefónne číslo prípojky, meno a iniciálky, prípadne obchodné meno, úplnú adresu, vrátane poštového smerovacieho čísla, prípadné ďalšie položky telefónneho čísla pod iným menom, informáciu o tom, či je prípojka používaná (výlučne) ako fax, položku obsahujúcu mobilné telefónne číslo (čísla), ďalšiu položku týkajúcu sa povolania a ďalšie položky v iných obciach. Potvrdila svoje skoršie rozhodnutie vo vzťahu k povoleniu účtovať cenu za položky.
17. KPN podal odvolanie proti rozhodnutiu OPTA na Arrondissementsrechtbank (okresný súd) v Rotterdame. Toto odvolanie bolo zamietnuté rozsudkom z 21. júna 2001. KPN následne podal odvolanie na College van Beroep voor het bedrijfsleven. Keďže College dospel k záveru, že článok 43 BOHT preberá článok 6 ods. 3 smernice 98/10/ES, rozhodol položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
1. Majú sa slová „relevantné informácie“ [ neoficiálny preklad ] uvedené v článku 6 ods. 3 smernice 98/10/ES (Ú. v. ES L 101, s. 24) vykladať v tom zmysle, že sa týkajú iba telefónnych čísel pridelených dotknutými organizáciami s uvedením mena, adresy, bydliska a poštového smerovacieho čísla osoby, ktorej bolo číslo pridelené, či poznámkou o tom, že číslo je (výlučne) používané ako faxové číslo, alebo že sa týkajú rovnako iných údajov, ktoré majú tieto organizácie k dispozícii, ako je dodatočné uvedenie povolania, iného mena, inej obce alebo čísiel mobilných telefónov?
2. Má sa výraz „vyhoveli všetkým náležitým žiadostiam... za podmienok, ktoré sú spravodlivé, nákladovo orientované a nediskriminačné“ [ neoficiálny preklad ] v ustanovení uvedenom v prvej otázke, vykladať v tom zmysle, že:
a) čísla s uvedením mena, adresy, bydliska a poštového smerovacieho čísla osoby, ktorej bolo číslo pridelené, musia byť sprístupnené iba za náhradu hraničných nákladov za samotné sprístupnenie, a
b) iné údaje než sú tie uvedené pod písmenom a) musia byť sprístupnené za náhradu preukázaných výdavkov, pri ktorých poskytovateľ údajov preukáže, že ich vynaložil na získanie alebo obstaranie týchto údajov?“
III – Posúdenie
A – Ktoré informácie sú „relevantné“ v zmysle článku 6 ods. 3 smernice 10/98/ES?
18. Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd pýta, akých údajov sa týka výraz „relevantné“ v zmysle článku 6 ods. 3 predmetnej smernice.
19. Doslovné znenie smernice 98/10/ES neobsahuje žiadnu konkrétnu indikáciu týkajúcu sa významu pojmu „relevantné informácie“ v článku 6 ods. 3. Na to, aby bolo možné odpovedať na prvú otázku, ktorú položil vnútroštátny súd, je potrebné vziať do úvahy kontext tohto ustanovenia a účel smernice.(11)
20. Ako som už uviedol, cieľom smernice je zaručiť dostupnosť kvalitných pevných verejných telefónnych služieb v celom Spoločenstve a definovať súbor služieb, ku ktorým by mali mať prístup všetci užívatelia vrátane spotrebiteľov za prijateľnú cenu. Je jasné, že snaha definovať a harmonizovať služby univerzálnej telefónnej služby, najmä telefónne zoznamy, je spojená s liberalizáciou trhov telefónnej hlasovej služby. Bolo by pre spotrebiteľov nepraktické, keby v dôsledku existencie viacerých poskytovateľov telefónnej hlasovej služby boli informácie o účastníkoch rozptýlené vo viacerých telefónnych zoznamoch. Podobne zmena poskytovateľa by bola menej atraktívna, keby to zahŕňalo nevyžiadané vylúčenie z telefónnych zoznamov. Tieto nevýhody pre koncových užívateľov by mohli dokonca mať poškodzujúci účinok na hospodársku súťaž na trhu telefónnych hlasových služieb. Článok 6 smernice preto chráni existenciu univerzálnej služby telefónnych zoznamov z obavy, že by ich trh nemusel chcieť poskytovať. Podporuje vydávanie všeobecných telefónnych zoznamov tým, že vyžaduje od členských štátov, aby zabezpečili, že všetci poskytovatelia telefónnych služieb sprístupnia informácie z telefónnych zoznamov. Ako súčasť tohto ustanovenia by pojem „relevantné informácie“ mal byť chápaný zo zreteľom na cieľ smernice, ktorým je ochrana užívateľov.
21. Súdnemu dvoru boli predložené v zásade tri prístupy výkladu pojmu „relevantné informácie“. Výklad KPN spája „relevantný“ s tým, čo je potrebné pre zriadenie a údržbu spojenia telefónnej hlasovej služby. KPN uvádza, že „relevantné informácie“ zahŕňajú iba informácie, ktoré poskytnú účastníci na účely ich uverejnenia v telefónnom zozname a ktoré sú pritom nevyhnutne spojené s poskytovaním pevných telefónnych služieb.
22. Druhý výklad, ktorý podporuje OPTA a Denda, spája pojem „relevantný“ s tým, čo je potrebné na dosiahnutie hospodárskej súťaže na trhu služieb telefónnych zoznamov. Podľa OPTA a Denda, „relevantné informácie“ zahŕňajú všetky informácie uverejnené samotným KPN v jeho vlastných telefónnych zoznamoch. Tento výklad je podporený želaním vyvážiť výhodu, ktorú získal KPN na trhu služieb telefónnych zoznamov, ako výsledok jeho minulosti, keď bol hlavným – a až donedávna výlučným – poskytovateľom telefónnej hlasovej služby a vydavateľom všeobecných telefónnych zoznamov v Holandsku. Ak majú byť konkurenti schopní vydať telefónny zoznam, ktorý môže primerane konkurovať so zoznamom KPN, musia mať nevyhnutne k dispozícii všetky informácie uvedené v takomto zozname.
23. Tretia alternatíva, ktorú obhajuje Komisia, spája „relevantné“ s tým, čo je potrebné na poskytovanie univerzálnej služby telefónnych zoznamov.
24. Iba tretí prístup je v súlade s cieľom smernice 98/10/ES. Ako Komisia správne uviedla, „relevantný“ na účely smernice neznamená relevantný pre schopnosť konkurovať na trhu univerzálnej služby telefónnych zoznamov, ale relevantný na zabezpečenie poskytovania týchto služieb. Smernica – v súlade s článkom 6 smernice Komisie 96/19/ES – uznáva, že poskytovanie služieb telefónnych zoznamov je konkurenčnou činnosťou, a preto podporuje vytváranie rôznych
všeobecných telefónnych zoznamov, požadujúc existenciu aspoň jedného, ale to neznamená, že jej cieľom je podporovať hospodársku súťaž na trhu služieb telefónnych zoznamov namiesto ponechania univerzálnej služby určitej kvality.
25. Takisto vyplýva z cieľa smernice 98/10/ES, že v rozpore s tvrdením KPN, „relevantné informácie“ sa nemôžu jednoducho obmedziť na informácie, ktoré sú nevyhnutne spojené s poskytovaním telefónnej hlasovej služby. Povinnosť poskytovateľov telefónnej hlasovej služby poskytnúť „relevantné informácie“ pre vydanie všeobecného telefónneho zoznamu takisto zahŕňa povinnosť zhromažďovať tieto informácie, aj keď to nie je, prísne vzaté, potrebné na poskytovanie telefónnej hlasovej služby.(12) Povinnosťou poskytovateľov zhromažďovať relevantné informácie o účastníkoch zjavne nie sú dotknuté práva účastníkov na nerozširovanie osobných údajov alebo na ich neuverejnenie vo všeobecných telefónnych zoznamoch.
26. Vzhľadom na to, že smernica 98/10/ES neobsahuje priamu definíciu a že pojem univerzálnej služby je ovplyvnený vývojom trhu a rozdielov v požiadavkách užívateľov jednotlivých štátov, je ponechané na každý členský štát, aby definoval presný rozsah pojmu „relevantné informácie“ s prihliadnutím na osobitné vnútroštátne podmienky.(13) Akýkoľvek výklad by však mal zohľadniť nasledujúce aspekty.
27. Po prvé „relevantné informácie“ by mali aspoň zahŕňať zoznam pevných, mobilných a osobných čísiel a mená, adresy a mestá spojené s týmito číslami. Toto sú minimálne záznamy, ktoré užívatelia telefónnych zoznamov potrebujú na identifikáciu účastníkov čísel, ktoré hľadajú. Tieto informácie musia byť teda považované za „relevantné“ v zmysle článku 6 ods. 3 smernice 98/10/ES.
28. Po druhé, ako som uviedol vyššie, „relevantný“ na účely článku 6 ods. 3 znamená relevantný na poskytnutie univerzálnej služby. Pri určovaní relevantnej informácie, navyše popri minimálnom súbore záznamov, členské štáty by mali zohľadniť, čo typický užívateľ požaduje od telefónneho zoznamu, čo môže byť rôzne v jednotlivých členských štátoch. V tomto ohľade môžu vziať do úvahy, čo užívatelia tradične očakávajú, že nájdu v telefónnom zozname – napríklad povolanie, titul, atď. – a bez pochýb, dlhoročný výlučný poskytovateľ telefónnych zoznamov mohol formovať očakávania a želania užívateľov vo veľkom rozsahu, ako OPTA uviedol vo svojich písomných pripomienkach. Nemožno však automaticky predpokladať, že čokoľvek tento poskytovateľ vydal alebo vydá vo svojich zoznamoch musí byť považované za relevantné v zmysle smernice. V prípade Holandska by to znamenalo, že štandardy pre univerzálnu službu telefónnych zoznamov a povinnosť každého poskytovateľa telefónnej hlasovej služby zhromažďovať a dodať relevantné informácie by boli úplne závislé na tom, čo sa KPN rozhodne vydať vo svojom telefónnom zozname. Ani znenie, ani cieľ článku 6 nepodporuje takýto úzky výklad.(14)
29. OPTA uviedol, že článok 43 BOHT ukladá povinnosť KPN dodať všetky informácie o účastníkoch, ktoré má k dispozícii, aj keď KPN nemal povinnosť zhromažďovať takéto informácie. Samotná smernica však nepodporuje takýto výklad. Článok 6 ods. 3 ukladá rovnakú povinnosť zhromažďovať a dodávať informácie o účastníkoch každému poskytovateľovi telefónnej hlasovej služby, bez rozlišovania na základe štruktúry trhu alebo existencie zákonnej povinnosti vydávať dostupné telefónne zoznamy. Od KPN sa nemôže očakávať ani to, že zhromaždí, ani to, že dodá viac informácií ako iní poskytovatelia telefónnej hlasovej služby, odkazujúc na článok 6 ods. 3 smernice.
30. Okrem toho, ako odôvodnenie č. 7 smernice zdôrazňuje, poskytovanie služby telefónnych zoznamov je konkurenčnou činnosťou. Hospodárska súťaž medzi poskytovateľmi služieb telefónnych zoznamov môže takisto znamenať hospodársku súťaž vo vzťahu k obsahu telefónnych zoznamov. Poskytovatelia telefónnej hlasovej služby môžu veľmi dobre získať viac informácií, ako je relevantné na účely článku 6 ods. 3 smernice, ak to neporušuje požiadavky ochrany súkromia a ochrany údajov. Takisto môžu vydávať – alebo dať vydať – zoznam, ktorý by obsahoval viac ako len „relevantné“ informácie. Táto možnosť, že niektoré telefónne zoznamy môžu ponúkať viac informácií ako iné, nenarušuje dostupnosť univerzálnej služby telefónnych zoznamov, ak sú užívatelia schopní nájsť informácie, ktoré typicky považujú za relevantné.
31. Pochopiteľne, hospodárska súťaž, čo sa týka obsahu telefónnych zoznamov, môže byť ohrozená, ak KPN odmietne prístup k informáciám podstatným na to, aby bolo možné súťažiť. V tomto ohľade je potrebné poznamenať, že všeobecné pravidlá hospodárskej súťaže sa môžu uplatňovať popri osobitných pravidlách sektoru v smerniciach 98/10/ES a 96/19/ES. Ak KPN má povinnosť dodať viac informácií ako to, čo je považované za relevantné pre poskytovanie univerzálnej služby telefónnych zoznamov, nevyplýva to z článku 6 ods. 3 smernice 98/10/ES, ale pravdepodobne z uplatnenia článku 82 ES.
Uplatnenie článku 82 ES
32. OPTA a Denda uvádzajú, že informácie o účastníkoch vydané v zozname KPN sú nevyhnutným vstupom pre tých, ktorí chcú vydávať telefónny zoznam, ktorý môže účinne súťažiť s takýmto zoznamom. Z judikatúry Súdneho dvora týkajúcej sa článku 82 ES vyplýva, že odmietnutie poskytnutia môže predstavovať zneužitie dominantného postavenia na trhu, pokiaľ bráni výrobku, aby vstúpil na sekundárny trh ako konkurencia vlastného výrobku podniku s dominantným postavením na danom trhu.(15) Okrem analýzy smernice sa budem venovať prípadnému uplatneniu tejto judikatúry (na ktorú sa často odkazuje ako na „doktrínu podstatnej infraštruktúry“)(16) na konanie prebiehajúce pred vnútroštátnym súdom. Nebudem sa venovať všetkým podmienkam pre uplatnenie článku 82 ES, ale zameriam sa na to, či odmietnutie, zo strany poskytovateľa telefónnej hlasovej služby, dodať požadované informácie o účastníkoch, môže predstavovať zneužitie.(17)
33. Vo veci Magill(18) Súdny dvor stanovil, že výkon výlučného práva jeho vlastníkom môže v sebe zahŕňať zneužitie. V tejto veci sa tri televízne spoločnosti opierali o výlučné práva a odmietli dodať informácie o svojich televíznych programoch vydavateľovi, ktorý chcel vydávať týždenník s prehľadom televíznych programov. Tým, že odmietli poskytnúť prístup k základným informáciám, čo je podstatný materiál, nevyhnutný pre zostavenie takého prehľadu programov, tieto spoločnosti si vyhradili pre seba sekundárny trh týždenníkov s prehľadom televíznych programov, čím došlo k vylúčeniu akejkoľvek hospodárskej súťaže na danom trhu. Odmietnutie, za okolností danej veci, viedlo k zneužitiu dominantného postavenia na trhu, čím bol porušený článok 86 Zmluvy ES (teraz článok 82 ES).(19)
34. Odôvodnenie vo veci Magill bolo potvrdené rozsudkom Súdneho dvora vo veci Bronner, hoci v tejto veci Súdny dvor rozhodol, že odmietnutie poskytnúť prístup k systému distribúcie denníkov nepredstavuje zneužitie dominantného postavenia v zmysle článku 86 Zmluvy ES.(20)
35. Súdny dvor v rozhodnutí v prejudiciálnom konaní z 29. apríla 2004 vo veci IMS Health(21), na základe rozsudkov vo veciach Magill a Bronner, rekapituloval kumulatívne podmienky, ktoré musia byť splnené, aby sa odmietnutie zo strany podniku, ktorý vlastní autorské práva, poskytnúť prístup k výrobku alebo službe nevyhnutnej pre výkon určitej činnosti považovalo za zneužitie, konkrétne: a) odmietnutie je takej povahy, že vylučuje akúkoľvek hospodársku súťaž na sekundárnom trhu, b) bráni vzniku nového výrobku, po ktorom majú spotrebitelia potenciálne dopyt, c) odmietnutie nie je objektívne odôvodnené.(22)
36. Na to, aby sa na odmietnutie poskytnutia vzťahoval článok 82 ES, musí od začiatku existovať dominantné postavenie, ktoré umožňuje dominantnému podniku brániť hospodárskej súťaži na sekundárnom trhu. Toto vyžaduje identifikáciu primárneho trhu vstupov a sekundárny trh, pre ktorý sú tieto vstupy podstatné.(23)
37. Vo veci Magill Súdny dvor rozhodol, že informácie o týždennom programe predstavovali špecifický trh, ktorý nebolo možné stotožniť s trhom informácií o televíznych programoch vo všeobecnosti.(24) Táto úzka definícia trhu výrobku vyplývala zo skutočnosti, že informácie, ktoré mali televízne spoločnosti, nebolo možné zamieňať s inými informáciami o televíznych programoch. Vzhľadom na dané okolnosti boli televízne spoločnosti jediným zdrojom informácií o ich vlastných televíznych programoch a v dôsledku toho mali televízne spoločnosti de facto
monopol na tieto informácie.(25) Podobne, v prípade poskytovateľov telefónnej hlasovej služby by sa mohlo usudzovať, že majú de facto
monopol na informácie o svojich účastníkoch, ak sú takéto informácie nenahraditeľné a podstatné pre pôsobenie na sekundárnom trhu.
38. Za týchto okolností by bolo potrebné posúdiť, či KPN je v postavení, kde môže brániť efektívnej hospodárskej súťaži s vlastnými telefónnymi zoznamami tým, že zadržiava informácie o účastníkoch, na ktoré sa nevzťahuje článok 6 ods. 3 smernice 98/10/ES. V rámci tohto posúdenia by bolo potrebné stanoviť, že konkurent nemôže prakticky alebo odôvodnene zhromažďovať a aktualizovať požadované informácie o účastníkoch sám – t. j., že vydávanie telefónneho zoznamu bez požadovaných informácií alebo zhromažďovanie týchto informácií inými spôsobmi by nebolo z ekonomického hľadiska možné.(26)
39. Povinnosť podniku s dominantným postavením na trhu pomáhať svojim konkurentom podľa článku 82 ES by sa však nemala brať na príliš ľahkú váhu, odmietnutie poskytnúť konkurentovi plnenie sa však nemôže automaticky považovať za zneužitie len preto, že predmetné vstupy sú potrebné na súťaženie na sekundárnom trhu. Musí sa udržiavať rovnováha medzi záujmom zachovania alebo vytvorenia voľnej hospodárskej súťaže na určitom trhu a záujmom nepoškodzovať investovanie a inovácie tým, že sa by sa požadovalo, aby prínosy obchodného úspechu rozdelili aj konkurentom.
40. Napríklad v prípade, že chýba objektívne odôvodnenie, odmietnutie poskytnúť výrobky alebo služby, ktoré sú potrebné na súťaženie na sekundárnom trhu s výrobkom podniku, ktorý má dominantné postavenie na danom trhu, sa môže považovať za zneužitie, keď zahŕňa zastavenie dodávok existujúcemu odberateľovi,(27) podmienené spájanie dodávky výrobkov,(28) keď podnik, ktorý má zákonný monopol, diskriminuje zahraničných súťažiteľov,(29) alebo v rámci práv duševného vlastníctva, keď odmietnutie bráni vzniku nového výrobku, po ktorom potenciálne existuje dopyt.(30)
41. Odmietnutie poskytnúť plnenie zo strany podniku s dominantným postavením na trhu môže viesť k zneužitiu dominantného postavenia v prípade nedávno deregulovaného priemyslu, v ktorom vstupy potrebné pre odvodený trh získal podnik ako priamy výsledok svojho predchádzajúceho postavenia ako zákonného monopolu a keď prístup k týmto vstupom nie je regulovaný osobitnou právnou úpravou pre túto oblasť. Za týchto podmienok, keď dodávateľ má výhodu na sekundárnom trhu, ktorú získal, pretože predtým nemal konkurenciu, potenciálne škodlivý účinok na investície a inovácie vyplývajúci zo stanovenia povinnosti poskytnúť plnenie je minimálny a je pravdepodobne vyvážený záujmom podpory hospodárskej súťaže. Ako podotkol jeden komentátor, opatrenia na dereguláciu alebo liberalizáciu priemyselných sektorov „by nemali význam, keby sa dotknuté spoločnosti, väčšina z ktorých má dominantné postavenie vo svojich odvetviach, mohli voľne ďalej integrovať a diskriminovať v prospech svojich vlastných plánovaných činností“.(31)
42. V tomto ohľade je potrebné poznamenať, že primeranú odmenu za investície a inovácie je možné dosiahnuť tak, že sa bude žiadať primeraná náhrada od kupujúceho potrebných vstupov. Aj keď odmietnutie poskytnúť plnenie týchto vstupov musí byť považované za zneužitie, pri určovaní podmienok poskytnutia sa musí zohľadniť vyššie uvedená rovnováha, čo znamená, že tieto podmienky by mali byť primerané a nediskriminačné, berúc do úvahy na jednej strane primeraný výnos, ktorý je potrebný ako odmena za investície a inovácie s prihliadnutím na okolnosti konkrétneho prípadu a na druhej strane záujem podporovať hospodársku súťaž na danom sekundárnom trhu.
43. Posúdenie, či situácia vo vzťahu ku KPN spĺňa kritériá, na základe ktorých odmietnutie poskytnutia informácií o účastníkoch, na ktoré sa nevzťahuje článok 6 ods. 3 smernice 98/10/ES, predstavuje zneužitie v zmysle článku 82 ES, by sa malo urobiť vo svetle vyššie uvedených skutočností.
44. Teda okrem minimálneho rozsahu záznamov, ktoré patria pod pojem „relevantné informácie“, členské štáty by mali definovať s prihliadnutím na vnútroštátne okolnosti, ktoré informácie sú relevantné na poskytovanie univerzálnej služby telefónnych zoznamov. Každý poskytovateľ telefónnej hlasovej služby má povinnosť, ktorú obmedzujú iba práva jeho účastníkov, zhromažďovať tieto informácie od svojich účastníkov a vyhovieť všetkým primeraným žiadostiam o ich sprístupnenie subjektom, ktoré zamýšľa jú vydať všeobecný telefónny zoznam. Pokiaľ KPN má povinnosť poskytnúť informácie, ktorých rozsah je väčší, ako sa považuje za relevantné pre poskytovanie univerzálnej služby telefónnych zoznamov, nevyplýva to z článku 6 ods. 3 smernice 98/10/ES, ale pravdepodobne z uplatnenia článku 82 ES. Bolo by potrebné posúdiť, či je v postavení, keď môže brániť efektívnej hospodárskej súťaži voči svojim vlastným telefónnym zoznamom tým, že zadrží informácie o účastníkoch, na ktoré sa nevzťahuje článok 6 ods. 3 smernice 98/10/ES.
B – Výpočet ceny za informácie o účastníkoch telefónnych služieb
45. Vo svojej druhej otázke týkajúcej sa toho istého ustanovenia smernice 98/10/ES vnútroštátny súd žiada o výklad slov „vyhoveli všetkým náležitým žiadostiam... za podmienok, ktoré sú spravodlivé, nákladovo orientované a nediskriminačné“ [ neoficiálny preklad ], aby sa mohlo určiť, ako vypočítať cenu, ktorú je KPN oprávnený účtovať za vyššie uvedené údaje. Konkrétnejšie, vnútroštátny súd chce vedieť, ktoré náklady vynaložené v súvislosti s činnosťami zhromažďovania, udržiavania a poskytovania relevantných informácií o telefónnych zoznamoch môžu byť zahrnuté do ceny.
46. Nie je potrebné pripomínať, že poskytovateľom telefónnej hlasovej služby vznikajú náklady v súvislosti so zhromažďovaním, udržiavaním a poskytovaním informácií o účastníkoch. To isté platí vo vzťahu k informáciám neuvedeným v telefónnych zoznamoch, t. j. informáciám, ktoré niekto nechce, aby boli uvedené v telefónnom zozname. Hoci tieto informácie nie sú, prísne vzaté, potrebné pre poskytovanie telefónnej hlasovej služby, z článku 6 ods. 2 a 3 smernice 98/10/ES vyplýva, že každý poskytovateľ má povinnosť udržiavať zoznam svojich účastníkov, ktorí si neželajú byť v zozname.
47. Rozpočítanie nákladov spojených s udržiavaním zoznamov obsahujúcich informácie, ktoré nie sú v telefónnych zoznamoch (tajný zoznam), bolo jednou zo záležitostí, ktorým sa Súdny dvor venoval vo svojom rozsudku zo 6. decembra 2001 vo veci Komisia/Francúzsko(32) . Uvedená vec sa týkala, okrem iného, vnútroštátneho systému pre deľbu čistých nákladov povinnosti poskytovať pevné univerzálne telefónnej hlasovej služby. Systém zahŕňal udržiavanie tajných zoznamov ako nákladovú položku pri poskytovaní univerzálnej služby zostavovania všeobecných telefónnych zoznamov. Súdny dvor však rozhodol, že udržiavanie tajného zoznamu patrí skôr pod správu účtov účastníkov poskytovateľa, ako pod univerzálnu službu zostavovania všeobecných telefónnych zoznamov.(33) Podľa môjho názoru to isté platí aj vo vzťahu k informáciám relevantným pre telefónne zoznamy.
48. Na účely rozpočítania nákladov udržiavanie databázy s informáciami relevantnými pre telefónne zoznamy, ako aj tajné zoznamy musí byť, po prvé a najmä, považované za činnosť, ktorá je spojená s poskytovaním telefónnej hlasovej služby, a nie za samostatnú činnosť, na ktorú musia byť vynaložené ďalšie náklady, aby bolo možné vydať všeobecné telefónne zoznamy. Napokon pre poskytovateľov telefónnej hlasovej služby je veľmi dôležité, aby jej účastníci boli uvedení v telefónnych zoznamoch, pretože toto bude podporovať využívanie ich služieb.
49. Keď článok 6 ods. 3 odkazuje na poskytovanie „relevantných informácií“ za podmienok, ktoré sú nákladovo orientované, implikuje to, že kompenzácia nákladov na zhromažďovanie a udržiavanie databázy s takýmito informáciami nemôže byť súčasťou týchto podmienok. Tieto náklady musí vynaložiť každý poskytovateľ telefónnej hlasovej služby a sú už zahrnuté v nákladoch a príjmoch štandardnej telefónnej hlasovej služby. Prenos týchto nákladov na osoby, ktoré žiadajú o informácie z telefónnych zoznamov, či už ich retroaktívnym distribuovaním alebo inak, by viedlo k prílišnej kompenzácii, ktorá nie je zlučiteľná s požiadavkami a cieľmi článku 6 ods. 3.
50. Návrh KPN spojiť cenu za „relevantné informácie“ [ neoficiálny preklad ] s počtom koncových užívateľov telefónnych zoznamov nemôže byť považovaný za nákladovo orientovaný v zmysle článku 6 ods. 3 smernice. Náklady na zhromažďovanie a udržiavanie týchto informácií sú spojené s počtom účastníkov telefónnej hlasovej služby, nie s počtom všeobecných telefónnych zoznamov alebo užívateľov týchto zoznamov.
51. Situácia by bola iná iba v prípade, keby poskytovateľ telefónnych služieb mohol preukázať, že musel vynaložiť ďalšie osobitné náklady na to, aby bol schopný splniť svoje povinnosti zhromažďovať a poskytovať informácie relevantné pre telefónne zoznamy vydavateľom všeobecných telefónnych zoznamov a že by tieto náklady nemusel vynaložiť v rámci správy účtov vlastných účastníkov. Zjavným príkladom je náklad na prenos informácií z telefónnych zoznamov vydavateľom, ktorí sú tretími stranami. Pojem spravodlivých, nákladovo orientovaných podmienok v článku 6 ods. 3 vyžaduje, aby tieto náklady znášali vydavatelia telefónnych zoznamov.
52. Riadnym dôsledkom článku 6 ods. 3 by bolo to, že koneční užívatelia telefónnej hlasovej služby by znášali náklady spojené so zhromažďovaním a udržiavaním informácií z telefónnych zoznamov,(34) kým koneční užívatelia telefónnych zoznamov by znášali náklady spojené s dodávaním týchto informácií vydavateľom „ich“ telefónneho zoznamu.(35)
53. Je potrebné usúdiť, že pojem „nákladovo orientované podmienky“ požaduje, aby vydavateľ všeobecného telefónneho zoznamu nahradil poskytovateľom telefónnej hlasovej služby skutočné náklady prenosu relevantných informácií z telefónnych zoznamov smerom k tomuto konkrétnemu vydavateľovi. Zostávajúce náklady môžu byť vzaté do úvahy, ak poskytovateľ telefónnych služieb môže preukázať, že mu vznikli tieto náklady na to, aby bol schopný splniť svoju povinnosť zhromažďovať a poskytovať relevantné informácie z telefónnych zoznamov a že by mu tieto náklady neboli vznikli v rámci správy účtov svojich účastníkov.
54. Naopak, podmienky upravujúce poskytovanie informácií o účastníkoch, na ktoré sa nevzťahuje článok 6 ods. 3 smernice, ale museli by byť poskytnuté na základe článku 82 Zmluvy, môžu povoľovať primeraný výnos z investícií vykonaných na zhromaždenie a udržiavanie týchto informácií.
55. Článok 6 ods. 3 smernice, ako aj článok 82 ES však požadujú, aby podmienky poskytnutia neboli diskriminačné. Tieto podmienky poskytnutia preto nemôžu, bez objektívneho odôvodnenia, znevýhodňovať súťažiacich vydavateľov telefónnych zoznamov voči konkurentovi spojenému s poskytovateľom telefónnych hlasových služieb, od ktorého sa požadujú informácie o účastníkoch.
IV – Návrh
56. Vzhľadom na vyššie uvedené navrhujem Súdnemu dvoru, aby odpovedal College van Beroep voor het Bedrijfsleven takto:
1. Relevantnými informáciami na účely článku 6 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/10/ES z 26. februára 1998 o uplatnení ustanovení o otvorenej sieti (ONP) na telefónnu hlasovú službu a o univerzálnej službe pre telekomunikácie v konkurenčnom prostredí [ neoficiálny preklad ] sú informácie, ktoré vzhľadom na osobitné vnútroštátne podmienky musia byť uvedené v telefónnom zozname v rámci poskytovania univerzálnej služby telefónnych zoznamov. Tieto údaje nevyhnutne zahŕňajú minimálne údaje, ktoré postačujú užívateľovi zoznamu na identifikáciu účastníkov, ktorých telefónne číslo hľadá.
2. Čo sa týka poskytnutia „relevantných informácií“ za „podmienok, ktoré sú spravodlivé, nákladovo orientované a nediskriminačné“ [ neoficiálny preklad ] v zmysle článku 6 ods. 3 smernice 98/10/ES, je možné zohľadniť iba náklady skutočného poskytnutia takýchto informácií a iné náklady, vo vzťahu ku ktorým poskytovateľ telefónnej hlasovej služby môže preukázať, že ich musel vynaložiť na to, aby bol schopný plniť svoje povinnosti zhromažďovať a poskytnúť relevantné informácie z telefónnych zoznamov a ktoré by nebol musel vynaložiť v rámci správy účtov jeho vlastných účastníkov.
(1) .
(2)
–	Smernica Európskeho parlamentu a Rady 98/10/ES z 26. februára 1998 o uplatnení ustanovení o otvorenej sieti (ONP) na telefónnu hlasovú službu a o univerzálnej službe pre telekomunikácie v konkurenčnom prostredí [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 101, s. 24). Táto smernica nahradila smernicu Európskeho parlamentu a Rady 95/62/ES z 13. decembra 1995 o uplatnení ustanovení o otvorenej sieti (ONP) na telefónnu hlasovú službu [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 321, s. 6).
(3)
–	Smernica Európskeho parlamentu a Rady 97/66/ES z 15. decembra 1997 o spracovávaní osobných údajov a ochrane súkromia v telekomunikačnej oblasti [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 24, 1998, s. 1).
(4)
–	Smernica Komisie 96/19/ES z 13. marca 1996, ktorá mení a dopĺňa smernicu 90/388/EHS o hospodárskej súťaži na trhoch telekomunikačných služieb [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 74, s. 13).
(5)
–	Pozri takisto smernicu o telefónnej hlasovej službe z roku 1995, ktorá uplatňuje princípy ONP na telefónnu hlasovú službu.
(6)
–	Článok 1 ods. 1.
(7)
–	Smernica Komisie 90/388/EHS z 28. júna 1990 o hospodárskej súťaži na trhoch telekomunikačných služieb [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 192, s. 10).
(8)
–	Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/58/ES z 12. júla 2002 týkajúca sa spracovávania osobných údajov a ochrany súkromia v sektore elektronických komunikácií (smernica o súkromí a elektronických komunikáciách (Ú. v. ES L 201, s. 37) a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/21/ES zo 7. marca 2002 o spoločnom regulačnom rámci pre elektronické komunikačné siete a služby (rámcová smernica) (Ú. v. ES L 108, s. 33).
(9)
–	Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/22/ES zo 7. marca 2002 o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb (smernica univerzálnej služby) (Ú. v. ES L 108, s. 51).
(10)
–	Staatsblad 1998, s. 639.
(11)
–	Pozri napríklad rozsudky Súdneho dvora zo 6. februára 2003, Stichting ter Exploitatie van Naburige Rechten (SENA)/Nederlandse Omroep Stichting (NOS), C‑245/00, Zb. s. I‑1251, bod 23; z 19. septembra 2000, Linster, C‑287/98, Zb. s. I‑6917, bod 43; z 18. januára 1984, Ekro BV Vee- en Vleeshandel/Produktschap voor Vee en Vlees, 327/82, Zb. s. 107, bod 11.
(12)
–	Podobná situácia existuje vo vzťahu k informáciám mimo telefónnych zoznamov, t. j. informáciám, ktoré niekto nechce, aby boli uvedené v telefónnom zozname. Hoci taká informácia nie je, striktne vzaté, potrebná na poskytovanie telefónnej hlasovej služby, jej poskytovatelia majú povinnosť udržiavať zoznam svojich vlastných účastníkov, ktorí nechcú byť uverejnení v zozname.
(13)
–	Pozri článok 1 ods. 1 smernice 98/10/ES.
(14)
–	Inou otázkou je, či smernica bráni členským štátom, aby uložili povinnosti poskytovateľom telefónnej hlasovej služby dodať údaje o účastníkoch, iné ako sú tie, ktoré sú potrebné na zabezpečenie univerzálnej služby telefónnych zoznamov. Hoci by takéto opatrenia samozrejme mali byť zlučiteľné s predpismi práva Spoločenstva, usudzujem, že nič v samotnej smernici nebráni členským štátom uložiť takéto ďalšie povinnosti.
(15)
–	Pozri v tomto zmysle rozsudky Súdneho dvora zo 6. marca 1974, Commercial Solvents/Komisia, spojené veci 6/73 a 7/73, Zb. s. 223; z 3. októbra 1985, CBEM/CLT a IPB, 311/84, Zb. s. 3261; zo 6. apríla 1995, RTE a ITP/Komisia (ďalej len „Magill“), spojené veci C‑241/91 P a C‑242/91 P, Zb. s. I‑743, a bod 43 návrhov, ktoré predniesol generálny advokát F. Jacobs vo veci Bronner/Mediaprint, C‑7/97, Zb. s. I‑7791. „Sekundárny trh“ sa niekedy označuje ako „príbuzný trh“ alebo „odvodený trh“.
(16)
–	Myšlienka, že vylúčenie hospodárskej súťaže na sekundárnom trhu je možné dosiahnuť odmietnutím dodať podstatný vstup alebo poskytnúť prístup k podstatnej infraštruktúre. Doktrína bola označená aj ako „nie doktrína, ale skôr kvalifikácia, ktorá uvádza, že existujú výnimky z práva uchovať si vlastné výtvory, ale nehovorí nám, aké sú tie výnimky.“ (AREEDA, P.: Essential Facilities: An Epithet in Need of Limiting Principles, In: Antitrust Law Journal,
Zv. 58, 1990, s. 841.) Detailnú analýzu nedávnej judikatúry Súdneho dvora na túto tému je možné nájsť v návrhoch, ktoré predniesol generálny advokát A. Tizzano 2. októbra 2003 vo veci, IMS Health GmbH & Co. OHG/NDC Health GmbH & Co. KG, C‑418/01. Generálny advokát F. Jacobs podal prehľad relevantnej judikatúry a praxe v Európskej únii a Spojených štátoch v bodoch 35 – 53 svojich návrhov z 28. mája 1998 v už citovanej veci Bronner/Mediaprint. Pre súčasný stav záležitostí týkajúcich sa doktríny podstatnej infraštruktúry podľa práva Spojených štátov pozri nedávne rozhodnutie Najvyššieho súdu Spojených štátov z 13. januára 2004, Verizon Communications Inc./Law Offices of Curtis V. Trinko, 540 U.S. ___ (2004). Najvyšší súd Spojených štátov ani nerozlišuje, ani neodmieta doktrínu podstatnej infraštruktúry „vypracovanú niektorými nižšími súdmi“.
(17)
–	Informácie predložené Súdnemu dvoru nie sú dostatočné na vykonanie podrobnejšej analýzy podľa článku 82 ES, ktorá by zvyčajne zahŕňala zohľadnenie vplyvu na obchod medzi štátmi a podmienky dominantného postavenia na podstatnej časti spoločného trhu.
(18)
–	Rozsudok RTE a ITP/Komisia, už citovaný.
(19)
–	Body 46 až 57 tohto rozsudku.
(20)
–	Rozsudok Bronner/Mediaprint, už citovaný, body 41 až 47.
(21)
–	Rozsudok IMS Health GmbH & Co. OHG/NDC Health GmbH & Co. KG, už citovaný.
(22)
–	Rozsudok IMS Health, už citovaný, bod 38.
(23)
–	Aj keď tieto trhy existujú iba potenciálne. Pozri body 57 a 59 návrhov, ktoré predniesol generálny advokát A. Tizzano vo veci IMS Health, už citovanej v poznámke 16.
(24)
–	Rozsudok Súdu prvého stupňa z 10. júla 1991, RTE/Komisia, T-69/89, Zb. s. II-485, bod 61.
(25)
–	Rozsudok Magill, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 47. Pozri takisto rozsudok Bronner, už citovaný v poznámke pod čiarou 20, body 33 – 35.
(26)
–	Na definovanie toho, čo je ekonomicky možné, nestačí jednoducho usúdiť, že potenciálni konkurenti na sekundárnom trhu sú alebo budú schopní získať hospodársku silu na podporu dlhodobých investičných nákladov, ktoré sú potrebné na získanie podobného postavenia, ako má podnikateľ s dominantným postavením na primárnom trhu.
(27)
–	Rozsudok Commercial Solvents/Komisia, už citovaný, bod 25.
(28)
–	Rozsudok CBEM/CLT a IPB, už citovaný, bod 26, a rozsudok Súdneho dvora z 13. decembra 1991, GB-Inno-BM, C‑18/88, Zb. s. I‑5941, body 18 – 19.
(29)
– 	Rozsudok Súdneho dvora z 18. júna 1991, ERT, C‑260/89, Zb. s. I‑2925, bod 37.
(30)
–	Rozsudky Magill,
už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 54, a IMS Health, už citovaný v poznámke pod čiarou 21, bod 38.
(31)
–	TEMPLE LANG, J.: Defining legitimate competition: companies’ duties to supply competitors and access to essential facilities, In: Fordham International Law Journal, Zv.18, 1994, s. 437 – 524, najmä s. 483.
(32)
–	Vec C‑146/00, Zb. s. I‑9767.
(33)
–	V bode 68.
(34)
–	Podobne koncoví užívatelia telefónnej hlasovej služby znášajú náklady zhromažďovania a udržiavania informácií z tajných zoznamov. Článok 11 ods. 1 smernice 97/66/ES stanovuje, že účastníci majú právo byť neuvedení v zozname zadarmo. To znamená, že nie je povolené účtovať náklady zhromažďovania a udržiavania informácií z tajných zoznamov konkrétnemu účastníkovi, ktorého sa takéto neuvedenie týka. Je však možné určiť, že náklady na udržiavanie informácií z telefónnych zoznamov a tajných zoznamov sa prenesú na koncových užívateľov telefónnej hlasovej služby, nie koncovým užívateľom telefónnych zoznamov.
(35)
–	Pripúšťam, že konečné účtovanie nákladov môže byť v skutočnosti zložitejšie, napríklad preto, že účelom iných zdrojov príjmov je pokryť tieto náklady (napr. príjmy z reklám), alebo preto, že podnikateľ je poskytovateľom hlasovej telefónie a tak isto vydavateľom všeobecného telefónneho zoznamu. Za posledne uvedených okolností by poskytovateľ mohol – za predpokladu, že pravidlá hospodárskej súťaže by to povoľovali – rozhodnúť o rozúčtovaní nákladov rôzne medzi dve kategórie koncových užívateľov. Možnosť podnikateľa krížovo financovať svoje vlastné činnosti však neovplyvňuje posúdenie toho, aké sú spravodlivé a nákladovo orientované podmienky poskytnutia relevantných informácií z telefónnych zoznamov inému podniku.