61994CC0152_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
1 I detta mål har Rechtbank van eerste aanleg te Gent (Belgien) begärt att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande angående räckvidden av artikel 52 i EG-fördraget, vilken rör etableringsfrihet, i samband med frågan om vem som får göra dentala ingrepp på hästar.
2 Enligt artikel 4 i den belgiska lagen av den 22 augusti 1991 om utövande av veterinärmedicinsk verksamhet (nedan kallad "lagen")(1), får veterinärmedicinsk verksamhet bara utövas av personer som innehar ett utbildningsbevis i veterinärmedicin. Enligt artikel 3.1.6 i lagen omfattas kirurgiska och dentala ingrepp på djur av begreppet veterinärmedicinsk verksamhet.
3 Geert van Buynder är belgisk medborgare och är i Belgien åtalad för att ha företagit kirurgiska och dentala ingrepp på djur, utan att uppfylla de villkor för att vara veterinär som har fastställts i artikel 4 i lagen. I målet har den tilltalade förklarat att han har behandlat tandrader på hästar, huvudsakligen genom att raspa hästarnas tänder när det på grund av naturlig nötning har uppstått hack och vassa kanter på dessa. På detta sätt förebygger man bitsår i tunga och gom samt matsmältningsproblem. Han ger varken bedövning eller mediciner åt djuren.
4 Den tilltalade har anfört att den verksamhet som han utövar kan utövas fritt i Belgiens grannländer. Han har i detta sammanhang framlagt en förteckning över personer hemmahörande i Nederländerna, Frankrike, Tyskland, och så vidare, vilka utför samma behandling, och har gjort följande uttalande: "Jag anser i övrigt att om ett yrke får utövas någonstans inom Europeiska gemenskaperna, måste det också få utövas i Belgien." Åklagarmyndigheten har inte bestritt att de personer till vilka den tilltalade har hänvisat företar dentala ingrepp på hästar i Belgien under liknande omständigheter. Enligt tillgängliga uppgifter kan den tilltalade inte bevisa att dessa personer inte är veterinärer. Åklagarmyndigheten har inte bevisat att de är det.
5 Rechtbank van eerste aanleg te Gent har, genom beslut av den 2 juni 1991, begärt ett förhandsavgörande av domstolen angående följande fråga:
"Innebär den etableringsfrihet som fastställs i artikel 52 i EEG-fördraget att alla, även de som inte är veterinärer, har rätt att företa dentala ingrepp på hästar utan att använda vare sig bedövning eller mediciner?"
6 Den tilltalade har i första hand yrkat att domstolen skall avvisa talan, under åberopande av att det under förfarandet vid den nationella domstolen har begåtts rättegångsfel och att han inte har företagit dentala ingrepp på hästar på det sätt som avses i artikel 3.1.6 i lagen, utan att han endast har skött underhåll av hästtänder. I andra hand har han yrkat att domstolen som svar på frågan i begäran om förhandsavgörande skall förklara att artikel 52 i fördraget, rörande etableringsfrihet, innebär att vem som helst har rätt att raspa hästtänder, oavsett om han är veterinär eller inte.
7 Kommissionen, den belgiska regeringen och Förenade konungariket har anfört att målet rör ett rent inhemskt förhållande, på vilket fördragets bestämmelser om etableringsfrihet inte är tillämpliga.
8 Jag finner inget skäl att efterkomma den tilltalades yrkande om avvisning. Det samarbetsförfarande som har inrättats genom artikel 177 innebär att det ankommer på den nationella domstolen, och inte på denna domstol, att ta ställning till om det finns grund för invändningen att en begäran om förhandsavgörande saknar relevans på grund av att den bygger på en felaktig tolkning av nationell rätt.(2)
9 Av domstolens fasta rättspraxis framgår att fördragets bestämmelser om etableringsfrihet inte skall tillämpas på en medlemsstats rent inhemska förhållanden, som till exempel när en medborgare i en medlemsstat är bosatt i den staten och inom dess territorium utövar en verksamhet som egenföretagare beträffande vilken han inte kan stödja sig på någon tidigare utbildning i en annan medlemsstat.(3)
10 Den tilltalade är belgisk medborgare och bosatt i Belgien. Målet rör hans verksamhet som egenföretagare, som består i behandling av hästar i Belgien. Han har inte något utbildningsbevis i veterinärmedicin utfärdat i en medlemsstat. Målet rör således en medlemsstats rent inhemska förhållanden, och enligt domstolens fasta rättspraxis är artikel 52 i fördraget därmed inte tillämplig.
Förslag till avgörande
11 Jag föreslår därför att domstolen besvarar de frågor som Rechtbank van eerste aanleg te Gent har ställt i begäran om förhandsavgörande, enligt beslut av den 2 juni 1994, på följande sätt:
Artikel 52 i fördraget är inte tillämplig på en medlemsstats rent inhemska förhållanden, som till exempel när en medborgare i en medlemsstat är bosatt i den staten och inom dess territorium utövar en verksamhet som egenföretagare för vilken han inte har erhållit någon utbildning i en annan medlemsstat.
(1) -
Belgisch Staatsblad av den 15 oktober 1991, s. 22981.
(2) - Se till exempel dom av den 16 april 1991, Eurim-Pharm (C-347/89, Rec. s. I-1747, punkt 14-17).
(3) - Se senaste rättspraxis, dom av den 16 februari 1995, Aubertin m.fl. (C-29/94 - C-35/94, REG s. I-301, punkt 9-10).