62023TJ0202_RES
Mål T‑202/23
Ville Kivikoski m.fl.
mot
Europeiska unionens råd
Tribunalens dom (nionde avdelningen i utökad sammansättning) av den 30 april 2025
”Personalmål – Tjänstemän – Befordran – Befordringsförfarandet för år 2022 – Beslut att inte befordra sökanden till lönegrad AST 8 – Talan om ogiltigförklaring – Berättigat intresse av att få saken prövad – Styrkande av befordringsutsikter – Upptagande till prövning – Artikel 6.2 i tjänsteföreskrifterna – Multiplikationsfaktorer – Artikel 45.1 i tjänsteföreskrifterna – Jämförelse av kvalifikationer”
Talan väckt av tjänstemän – Berättigat intresse av att få saken prövad – Talan mot ett beslut att inte befordra någon – Nödvändigt att visa att det finns befordringsutsikter
(Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 6.2, 35, 45.1, 90 och 91)
(se punkterna 15–28)
Tjänstemän – Befordran – Villkor – Iakttagande av de vägledande multiplikationsfaktorerna för likvärdighet i den genomsnittliga karriärutvecklingen – Syftet med faktorerna – Möjlighet att tillämpa en annan faktor än den som föreskrivs i tjänsteföreskrifterna vid obalans mellan antalet befordringsbara tjänstemän i vissa lönegrader och den genomsnittliga väntetiden i dessa lönegrader – Saknas
(Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 6.2 och 45 samt bilaga I, avsnitt B)
(se punkterna 36–49)
Resumé
Ville Kivikoski och två andra tjänstemän vid Europeiska unionens råd väckte talan vid tribunalen, som i utökad sammansättning ogiltigförklarar rådets beslut att inte befordra dem till lönegrad AST 8 under befordringsförfarandet för år 2022 (nedan kallat det angripna beslutet). Tribunalen gör härigenom vissa förtydliganden avseende styrkandet av en eventuell sökandes berättigade intresse av att göra gällande att de multiplikationsfaktorer (nedan kallade multiplikationsfaktorerna) som föreskrivs i avsnitt B i bilaga I till tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i Europeiska unionen (nedan kallade tjänsteföreskrifterna), vilka tillämpas vid befordringsförfaranden, är oförenliga med artikel 6.2 i tjänsteföreskrifterna. Tribunalen gör i detta sammanhang dessutom en tolkning av artikel 6.2 i tjänsteföreskrifterna, jämförd med avsnitt B i bilaga I till dessa (nedan kallade bestämmelserna i tjänsteföreskrifterna), genom att uttala sig om innebörden av, dels, uttrycket ”principen om befordran efter merit” i artikel 45 i tjänsteföreskrifterna, dels uttrycket ”tjänstemän i aktiv tjänst” i artikel 35 i tjänsteföreskrifterna.
I juni 2022 offentliggjorde rådet förteckningen över befordringsbara tjänstemän som bland annat kunde styrka minst två års tjänstgöringstid i sin lönegrad den 1 januari 2022, samt antalet tillgängliga befordringar för varje tjänstegrupp och varje lönegrad under befordringsförfarandet för år 2022. I denna förteckning angavs sökandenas namn bland de 81 tjänstemän som kunde befordras till lönegrad AST 8 och att det skulle öppnas 18 möjligheter till befordran till denna lönegrad.
I juli 2022 antog rådet det angripna beslutet genom att offentliggöra och godkänna förteckningen över de anställda i tjänstegruppen AST som rekommenderades för befordran av den rådgivande befordringskommittén. Sökandenas namn fanns inte med i förteckningen.
Till stöd för sitt klagomål, vilket rådet avslog, gjorde sökandena gällande att det angripna beslutet stred mot bestämmelserna i tjänsteföreskrifterna, eftersom 37 befordringsmöjligheter, i stället för 18, borde ha öppnats till lönegrad AST 8 för befordringsförfarandet för år 2022.
Tribunalens bedömning
För det första, vad gäller frågan huruvida talan kan tas upp till prövning, erinrar tribunalen om att när en tjänsteman stöder sig på en grund som avser att de multiplikationsfaktorer som tillämpats vid ett befordringsförfarande är oförenliga med artikel 6.2 i tjänsteföreskrifterna, är tjänstemannen skyldig att visa sig ha ett berättigat intresse av att åberopa denna grund genom att visa att vederbörande, med hänsyn till sin personliga situation, skulle ha haft utsikter att bli befordrad om antalet tjänster hade varit korrekt.
I enlighet med denna bestämmelse i tjänsteföreskrifterna ska, utan att det påverkar principen om befordran efter merit i enlighet med artikel 45 i tjänsteföreskrifterna, antalet lediga tjänster i varje lönegrad den 1 januari varje år motsvara det antal tjänstemän som den 1 januari föregående år hade aktiv tjänst i lönegraden under, multiplicerat med de faktorer för den lönegraden som anges i avsnitt B i bilaga I till tjänsteföreskrifterna, det vill säga 25 procent för lönegraderna AST 5–AST 8.
I detta avseende avser uttrycket ”tjänstemän i aktiv tjänst” en av de positioner som avses i artikel 35 i tjänsteföreskrifterna. Det framgår av den bestämmelsen, jämförd med artikel 6.2 i tjänsteföreskrifterna, att vid det årliga fastställandet av antalet lediga tjänster för varje lönegrad ska endast den administrativa ställningen för tjänstemän som den 1 januari föregående år hade aktiv tjänst i lönegraden under beaktas, utan hänsyn till deras rätt till en eventuell befordran.
Tribunalen påpekar att samtliga tjänstemän som kunde befordras till lönegrad AST 8, däribland sökandena, i förevarande fall hade fullgjort en minsta tjänstgöringstid i lönegrad AST 7 den 1 januari 2022. Den omständigheten att sökandena inte skilde sig från andra befordringsbara tjänstemän vad gäller betygsättning eller ansvar som de hade indikerar att sökandena, för det fall multiplikationsfaktorerna hade tillämpats, på samma sätt som övriga befordringsbara tjänstemän och med förbehåll för den jämförelse av kvalifikationer som föreskrivs i artikel 45.1 i tjänsteföreskrifterna, skulle ha haft utsikter att befordras vid befordringsförfarandet för år 2022.
Tribunalen finner följaktligen att sökandena har visat att de, för det fall antalet möjligheter till befordran till lönegrad AST 8 hade varit korrekt vid befordringsförfarandet för år 2022, det vill säga 37 i stället för de 18 som rådet hade tillkännagivit, skulle ha haft utsikter att bli befordrade och att de följaktligen har visat att de har ett berättigat intresse av att göra gällande att de multiplikationsfaktorer som tillämpats är oförenliga med artikel 6.2 i tjänsteföreskrifterna och följaktligen att de har ett berättigat intresse av att få saken prövad.
För det andra, vad gäller iakttagandet av multiplikationsfaktorerna, påpekar tribunalen att det av uttrycket ”utan att det påverkar principen om befordran efter merit i enlighet med artikel 45” i artikel 6.2 i tjänsteföreskrifterna, som hänvisar till ett senare skede av befordringsförfarandet, inte går att dra slutsatsen att denna princip kan tillämpas för att avvika från tillämpningen av multiplikationsfaktorerna på det antal tjänstemän som den 1 januari föregående år hade aktiv tjänst i lönegraden under vid fastställandet av det årliga antalet lediga tjänster för varje lönegrad och följaktligen av möjligheterna till befordran.
För övrigt har multiplikationsfaktorerna två olika syften. Enligt artikel 6.2 i tjänsteföreskrifterna syftar de till att beräkna antalet tjänster per år som är öppna för befordran för varje lönegrad och ska i detta syfte tillämpas på grundval av ett femårigt genomsnitt. För det andra gör de det möjligt att, oberoende av artikel 6.2 i tjänsteföreskrifterna, fastställa den genomsnittliga karriärtiden i en lönegrad. Vad gäller denna fråga ska hänsyn tas till de multiplikationsfaktorer som var tillämpliga under de år då tjänstemannen var i den aktuella lönegraden, och den begränsning i form av det krav på fem år som föreskrivs i artikel 6.2 i tjänsteföreskrifterna är således inte tillämplig. Härav följer att frågan om fastställande av den genomsnittliga karriärtiden i en lönegrad ska skiljas från frågan om fastställande av antalet tjänster som ska öppnas för en viss lönegrad vid ett befordringsförfarande.
Rådet kunde således varken tillämpa en annan multiplikationsfaktor än den som föreskrivs i avsnitt B i bilaga I till tjänsteföreskrifterna eller avvika från antalet tjänstemän i aktiv tjänst i lönegrad AST 7 den 1 januari 2021, i den mening som avses i artikel 35 i tjänsteföreskrifterna, jämförd med artikel 6.2 i dessa.
För det första innebär inte de särskilda omständigheter, även om de antas vara styrkta, som kännetecknar situationen för tjänstemän i lönegrad AST 7, vilka rådet har beskrivit i sina inlagor, att man genom korrigerande åtgärder kan avvika från den klara och precisa ordalydelsen i tjänsteföreskrifterna utan att äventyra genomförandet av bestämmelser som är högre upp i hierarkin, såsom bestämmelserna i tjänsteföreskrifterna och anställningsvillkoren för övriga anställda i Europeiska unionen eller de allmänna rättsprinciperna.
Rådets argument att tjänstemännens faktiska karriärutveckling ska jämföras med den genomsnittliga väntetid i varje lönegrad som föreskrivs i avsnitt B i bilaga I till tjänsteföreskrifterna i händelse av obalans mellan antalet befordringsbara tjänstemän i vissa lönegrader och den genomsnittliga väntetiden i dessa lönegrader är inte relevant, eftersom frågan om fastställande av antalet möjligheter till befordran till lönegrad AST 8 under befordringsförfarandet för år 2022 inte ska förväxlas med frågan om fastställande av den genomsnittliga karriärtiden inom lönegrad AST 7, vilken, i motsats till den första frågan, inte omfattas av den begränsning som följer av det femåriga genomsnittet som föreskrivs i artikel 6.2 i tjänsteföreskrifterna.
För det andra har rådet inte visat att tillämpningen av bestämmelserna i tjänsteföreskrifterna i förevarande mål, särskilt med hänsyn till skillnaden mellan antalet befordringsbara tjänstemän och antalet befordringsmöjligheter, utgjorde hinder för den jämförelse av tjänstemännens kvalifikationer som föreskrivs i artikel 45.1 i tjänsteföreskrifterna.