62021TJ0618_RES
Mål T‑618/21
WV
mot
Översättningscentrum för Europeiska unionens organ
Tribunalens dom (sjunde avdelningen) av den 5 oktober 2022
”Personalmål – Tillfälligt anställda – Sjukledighet – Otillåten frånvaro – Uppsägning av avtalet utan uppsägningstid – Artikel 16 i anställningsvillkoren för övriga anställda – Artikel 48 b i anställningsvillkoren för övriga anställda – Skadeståndsansvar”
Tjänstemän – Tillfälligt anställda – Uppsägning av avtal om tillsvidareanställning efter utgången av sjukledighet – Villkor – Kumulativ karaktär
(Anställningsvillkoren för övriga anställda, artikel 16 andra stycket och artikel 48 b)
(se punkt 29)
Tjänstemän – Tillfälligt anställda – Uppsägning av avtal om tillsvidareanställning efter utgången av sjukledighet – Villkor – Överskridande av tiden för betald sjukledighet – Administrationens kontrollskyldighet – Åsidosättande på grund av den anställdes otillåtna frånvaro – Otillåtlighet
(Anställningsvillkoren för övriga anställda, artikel 16 andra stycket och artikel 48 b)
(se punkterna 35, 36 och 41)
Tjänstemän – Tillfälligt anställda – Uppsägning av avtal om tillsvidareanställning efter utgången av sjukledighet – Villkor – Omöjligt för den anställde att återinträda i tjänst – Tidpunkt som ska beaktas – Tidpunkt efter utgången av den fastställda tidsfristen för sjukledighet med lön
(Anställningsvillkoren för övriga anställda, artikel 16 andra stycket och artikel 48 b)
(se punkt 40)
Resumé
WV anställdes av Översättningscentrum för Europeiska unionens organ (CdT) år 1997 och skrev under ett avtal om tillsvidareanställning år 2004. Mellan den 23 juli och den 15 november 2019 åtnjöt WV sjukledighet med bibehållen lön. CdT ansåg att hans frånvaro mellan den 18 november 2019 till den 7 februari 2020 var otillåten. Däremot godtog CdT frånvaron från den 8 februari till den 10 april 2020 och från den 29 april till den 4 maj 2020 såsom tillåten frånvaro. Från och med den 5 maj 2020 ansågs sökandens frånvaro som otillåten.
WV:s advokat begärde att hennes klient skulle betecknas som invalidiserad. Hon angav att det med hänsyn till WV:s hälsotillstånd var otänkbart att inom en snar framtid återgå till en normal situation. Genom en skrivelse av den 14 september 2020 avslog CdT denna begäran och informerade WV om att man hade för avsikt att tillämpa artikel 48 b i anställningsvillkoren för övriga anställda i Europeiska unionen (nedan kallade anställningsvillkoren för övriga anställda) i syfte att säga upp hans anställning.
Den 26 november 2020 antogs ett beslut om att avsluta WV:s anställning utan uppsägningstid med stöd av den ovannämnda bestämmelsen, där det ges möjlighet att säga upp en anställning utan uppsägningstid om den anställde är oförmögen att återuppta sitt arbete efter utgången av en sjukledighet med lön. WV väckte därefter talan vid tribunalen med yrkande om ogiltigförklaring av detta beslut (nedan kallat det angripna beslutet).
Tribunalen biföll talan och ogiltigförklarade det angripna beslutet. I domen prövade tribunalen frågan, som ännu inte avgjorts i rättspraxis, huruvida administrationen kan säga upp en anställds anställning med stöd av artikel 48 b i anställningsvillkoren för övriga anställda enbart på grundval av dennes otillåtna frånvaro och tjänstens intresse, utan att pröva huruvida villkoren i artikel 16 andra stycket i anställningsvillkoren för övriga anställda, till vilken det hänvisas i artikel 48 b i dessa anställningsvillkor, är uppfyllda.
Tribunalens bedömning
Tribunalen preciserar att det framgår av artikel 16 andra stycket och artikel 48 b i anställningsvillkoren för övriga anställda att en anställds kontraktsanställning kan sägas upp när två villkor samtidigt är uppfyllda, nämligen när den tidsfrist som fastställts för sjukledigheten med lön har passerats och den anställde saknar möjlighet att återinträda i tjänst efter utgången av nämnda frist.
Vad gäller det första villkoret, avseende passerandet av den tidsfrist som fastställts för sjukledighet med lön, erinrar tribunalen om att den sjukledighet med lön som anges i artikel 48 b i anställningsvillkoren för övriga anställda, efter vars utgång en bedömning ska göras av möjligheten för den anställde att återinträda i tjänst, är den ledighet som föreskrivs i artikel 16 andra stycket i anställningsvillkoren för övriga anställda.
Det framgår av artikel 48 b jämförd med artikel 16 andra stycket i anställningsvillkoren för övriga anställda att en anställd kan sägas upp utan uppsägningstid efter utgången av sjukledighet med lön för det fall denna ledighet överstiger antingen tre månader eller den tid den tillfälligt anställde arbetat, om den senare tiden är längre.
Följaktligen var CdT, för att säga upp sökandens anställning med stöd av artikel 48 b i anställningsvillkoren för övriga anställda, skyldig att kontrollera att detta villkor var uppfyllt.
Tribunalen konstaterar i detta avseende att CdT ansåg att eftersom WV:s otillåtna frånvaro fick dennes rätt till sjukledighet med lön att upphöra, befriade den otillåtna frånvaron administrationen från skyldigheten att kontrollera huruvida villkoret om överskridande av den tidsfrist som fastställts för sökandens sjukledighet med lön var uppfyllt. Det föreskrivs emellertid inte, vare sig i artikel 48 b i anställningsvillkoren för övriga anställda, som ligger till grund för det angripna beslutet, eller i bestämmelserna i artikel 16 andra stycket i anställningsvillkoren för övriga anställda där det sistnämnda villkoret fastställs, att ett beslut om uppsägning utan uppsägningstid kan antas utan en föregående kontroll av huruvida fristen för den sjukledighet med lön som den anställde beviljats i enlighet med villkoren i artikel 16 andra stycket i anställningsvillkoren för övriga anställda har överskridits. Det framgår inte heller av någon av dessa bestämmelser eller av artikel 59 i tjänsteföreskrifterna (i vilken det bland annat fastställs vad som gäller vid sjukledighet och otillåten frånvaro) att man i händelse av otillåten frånvaro vid tidpunkten för den aktuella uppsägningen och före detta datum hade en möjlighet att i stället för att kontrollera villkoret avseende överskridande av den tidsfrist för sjukledighet med lön som föreskrivs i artikel 16 andra stycket i anställningsvillkoren för övriga anställda, konstatera att det föreligger sådan otillåten frånvaro. CdT har således genom det angripna beslutet tillämpat ett villkor avseende otillåten frånvaro som inte föreskrivs i artikel 48 b eller artikel 16 andra stycket i anställningsvillkoren för övriga anställda och sagt upp WV:s tillsvidareanställning utan att ha kontrollerat att det första villkoret i dessa bestämmelser var uppfyllt.
När det gäller det andra villkoret, att den anställde är oförmögen att återinträda i tjänst efter utgången av den fastställda tidsfristen för sjukledigheten med lön, konstaterar tribunalen att det av skrivelserna från WV:s advokat framgår att WV har medgett att det var omöjligt för honom att återgå i tjänst, vilket CdT beaktade i det angripna beslutet genom att upprepa innehållet i nämnda skrivelser.
Det andra villkoret kan emellertid inte anses vara uppfyllt, eftersom det datum då denna omöjlighet skulle konstateras, enligt artikel 48 b i anställningsvillkoren för övriga anställda, inföll efter den fastställda fristen för sjukledigheten med lön, vilken inte hade varit föremål för CdT:s bedömning. Tribunalen finner således att CdT, genom att anta det angripna beslutet, åsidosatte artikel 48 b och artikel 16 andra stycket i RAA.