USNESENÍ SOUDU (kasačního senátu)
24. září 2008
Věc T-105/08 P
Kris Van Neyghem
v.
Komise Evropských společenství
„Kasační opravný prostředek – Veřejná služba – Zamítnutí žaloby v prvním stupni – Nábor – Otevřené výběrové řízení – Nepřipuštění k ústní zkoušce – Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“
Předmět: Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 13. prosince
2007, Van Neyghem v. Komise (F‑73/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), kterým se navrhovatel domáhá zrušení tohoto
rozsudku.
Rozhodnutí: Kasační opravný prostředek se zamítá. Kris Van Neyghem ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí
v rámci řízení v tomto stupni.
Shrnutí
1.      Kasační opravný prostředek – Důvody kasačního opravného prostředku – Zkreslení důkazů – Věcná nesprávnost skutkových zjištění
vyplývající z písemností ve spisu – Přípustnost
(Článek 225 A ES; statut Soudního dvora, příloha I, čl. 11 odst. 1)
2.      Úředníci – Výběrové řízení – Výběrová komise – Zamítnutí kandidatury – Povinnost uvést odůvodnění
(Služební řád, čl. 25 druhý pododstavec; příloha III, článek 6)
3.      Úředníci – Výběrové řízení – Hodnocení výkonu uchazečů – Posuzovací pravomoc výběrové komise
(Služební řád, příloha III)
1.      Ve stadiu kasačního opravného prostředku jsou přípustné důvody opravného prostředku týkající se zjišťování skutkového stavu
a jeho posouzení v napadeném rozsudku, pokud navrhovatel tvrdí, že Soud pro veřejnou službu učinil zjištění, jejichž věcná
nesprávnost vyplývá z písemností ve spisu, nebo že zkreslil důkazy, které mu byly předloženy. O takové zkreslení se jedná,
pokud se posouzení existujících důkazů, aniž jsou uplatněny důkazy nové, jeví jako zjevně nesprávné.
(viz body 29 a 32)
Odkazy: Soudní dvůr, 24. října 2002, Aéroports de Paris v. Komise, C‑82/01 P, Recueil, s. I‑9297, bod 56; Soudní dvůr, 18.
ledna 2007, PKK a KNK v. Rada, C‑229/05 P, Sb. rozh., s. I‑439, body 32 až 35 a 37
2.      Požadavek odůvodnění rozhodnutí výběrové komise musí být v souladu s povinností zachovat tajemství, která se na činnost výběrové
komise vztahuje na základě článku 6 přílohy III služebního řádu. Výběrová komise se při odůvodňování svého rozhodnutí o nepřipuštění
kandidáta ke zkoušce proto může omezit na to, že kandidátovi sdělí známky a body, které mu byly přiděleny a není povinna upřesnit,
které z odpovědí byly hodnoceny jako nedostačující, ani vysvětlit, proč byly tyto odpovědi takto hodnoceny.
(viz body 34 a 35)
Odkazy: Soudní dvůr, 4. července 1996, Parlament v. Innamorati, C‑254/95 P, Recueil, s. I‑3423, bod 24; Soud, 27. března 2003,
Martínez Páramo a další v. Komise, T‑33/00, Recueil FP, s. I‑A‑105 a II‑541, bod 44; Soud, 19. února 2004, Konstantopoulou
v. Soudní dvůr, T‑19/03, Recueil FP, s. I‑A‑25 a II‑107, bod 27
3.      Posouzení, která provádí výběrová komise při hodnocení znalostí a schopností kandidátů, jakož i rozhodnutí, jimiž konstatuje
neúspěch kandidáta při zkoušce, jsou výrazem hodnotového soudu o výkonu kandidáta při zkoušce. Výběrová komise disponuje za
účelem hodnocení výsledků zkoušek výběrového řízení širokou posuzovací pravomocí, přičemž opodstatněnost jejích hodnotových
soudů může být soudem Společenství přezkoumávána pouze v případě zjevného porušení pravidel vztahujících se na její jednání,
zjevné nesprávnosti, zneužití pravomoci, nebo též pokud byly zjevně překročeny meze její posuzovací pravomoci.
(viz body 46 a 47)
Odkazy: Soudní dvůr, 16. června 1987, Kolivas v. Komise, 40/86, Recueil, s. 2643, bod 11; Soud, 11. února 1999, Jiménez v.
OHIM, T‑200/97, Recueil FP, s. I‑A‑19 a II‑73, bod 40; Soud, 31. května 2005, Gibault v. Komise, T‑294/03, Sb. VS, s. I‑A‑141
a II‑635, bod 41