62020TJ0371_RES
Spojené věci T‑371/20 a T‑554/20
Pollinis France
v.
Komise
Rozsudek Tribunálu (šestého rozšířeného senátu) ze dne 14. září 2022
„Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Stálý výbor pro rostliny, zvířata, potraviny a krmiva – Pokyny EFSA k hodnocení rizik přípravků na ochranu rostlin týkajících se včel – Individuální stanoviska členských států – Odepření přístupu – Článek 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001 – Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu“
Orgány Evropské unie – Právo veřejnosti na přístup k dokumentům – Nařízení č. 1049/2001 – Výjimky z práva na přístup k dokumentům – Ochrana rozhodovacího procesu – Podmínky – Konkrétní skutečné a vážné ohrožení uvedeného procesu
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1049/2001, čl. 4 odst. 3 první pododstavec)
(viz body 40–42, 116, 117, 135)
Orgány Evropské unie – Právo veřejnosti na přístup k dokumentům – Nařízení č. 1049/2001 – Výjimky z práva na přístup k dokumentům – Ochrana rozhodovacího procesu – Ochrana dokumentů vyhotovených v rámci již skončeného řízení – Rozsah
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1049/2001, čl. 4 odst. 3 první a druhý pododstavec)
(viz body 56–60)
Orgány Evropské unie – Právo veřejnosti na přístup k dokumentům – Nařízení č. 1049/2001 – Výjimky z práva na přístup k dokumentům – Ochrana rozhodovacího procesu – Rozsah – Dokumenty související s prací výborů v rámci postupů projednávání ve výborech – Přístup k dokumentům uvádějícím stanoviska jednotlivých členských států – Přípustnost – Meze
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1049/2001, čl. 4 odst. 3 první pododstavec, a nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 182/2011, bod 19 odůvodnění a čl. 9 odst. 1 a 2)
(viz body 93–107)
Shrnutí
Žalobkyně, Pollinis France, je francouzská nevládní organizace, která působí v oblasti ochrany životního prostředí a jejímž cílem je ochrana divokých a běžných včel, jakož i podpora udržitelného zemědělství s cílem přispět k zachování opylovačů.
Dne 27. ledna 2020 a 8. dubna 2020 předložila žalobkyně Evropské komisi dvě žádosti o přístup (
1
) k některým dokumentům týkajícím se pokynů Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) k posuzování rizik přípravků na ochranu rostlin týkajících se včel, přijatých úřadem EFSA dne 27. června 2013 (dále jen „pokyny týkající se včel z roku 2013“).
Dvěma rozhodnutími ze dne 19. června 2020 a 21. července 2020 (
2
) Komise odepřela žalobkyni přístup k některým dokumentům a poskytla jí částečný přístup k některým dalším dokumentům vztahujícím se k pokynům týkajícím se včel z roku 2013 (dále jen „napadená rozhodnutí“). Odepření přístupu bylo založeno na výjimce týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce (
3
) a na výjimce týkající se ochrany probíhajícího rozhodovacího procesu, které jsou obě stanoveny v nařízení č. 1049/2001 (
4
).
Žalobkyně podala k Tribunálu dvě žaloby znějící na zrušení napadených rozhodnutí.
Rozsudkem vydaným v rozšířeném senátu Tribunál tato rozhodnutí zrušuje v rozsahu, v němž odepírají přístup k požadovaným dokumentům na základě výjimky týkající se ochrany probíhajícího rozhodovacího procesu. Při této příležitosti se vyjadřuje ke kvalifikaci rozhodovacího procesu jako probíhajícího nebo uzavřeného a k přístupu k dokumentům uvádějícím stanoviska jednotlivých členských států vyjádřená ve výboru v rámci postupu projednávání ve výborech.
Závěry Tribunálu
Před meritorním přezkumem žalob Tribunál nejprve upřesňuje předmět žaloby znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 19. června 2020.
V projednávané věci toto rozhodnutí nahradilo implicitní zamítavé rozhodnutí tím, že poskytlo výslovnou odpověď na potvrzující žádost podanou žalobkyní dne 25. března 2020. Žalobkyně předložila návrh na úpravu žaloby (
5
) směřující k tomu, aby žaloba byla napříště považována za návrh na zrušení tohoto explicitního rozhodnutí.
Tribunál poznamenává, že návrh na úpravu žaloby nemusí nahradit žalobu v plném rozsahu, ale musí obsahovat upravená návrhová žádání, a v případě potřeby upravené žalobní důvody a argumenty, jakož i důkazy a důkazní návrhy související s úpravou návrhových žádání (
6
). V projednávaném případě přitom návrh na úpravu žaloby tuto žalobu doplnil, což takto chápaly obě strany. Tribunál má tedy za to, že předmětem dotčené žaloby byl návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 19. června 2020.
Pokud jde o věc samou, Tribunál zaprvé zkoumal, zda Komise správně uplatnila výjimku týkající se ochrany probíhajícího rozhodovacího procesu. V tomto ohledu konstatuje, že rozhodovací proces, ke kterému se požadované dokumenty vztahují, nemohl být v okamžiku přijetí napadených rozhodnutí považován za probíhající. Tribunál totiž uvádí, že v daném okamžiku již nebylo cílem žádného rozhodovacího procesu provést pokyny týkající se včel z roku 2013 a že naopak Komise se implicitně, ale nutně rozhodla, že již nebude tyto pokyny uplatňovat, a dokonce výslovně požádala úřad EFSA, aby provedl jejich revizi. Vzhledem k tomu, že taková revize, která v okamžiku přijetí napadených rozhodnutí stále probíhala, znamenala nemožnost určit obsah případných revidovaných pokynů, formu jejich případného přijetí a postup, který bude případně za tímto účelem použit, má Tribunál za to, že tato revize znamenala absenci samotného účelu rozhodovacího procesu Komise v okamžiku přijetí napadených rozhodnutí.
Kromě toho Tribunál zdůrazňuje, že tato revize byla podle všeho zamýšlena s ohledem na nemožnost přijmout pokyny týkající se včel z roku 2013 a s cílem umožnit rychlé přijetí „revidovaných pokynů týkajících se včel“.
Z toho podle Tribunálu vyplývá, že rozhodovací proces Komise, jehož předmětem byly pokyny týkající se včel z roku 2013, byl v okamžiku přijetí napadených rozhodnutí ukončen, a v důsledku toho Komise nemohla platně založit uvedená rozhodnutí na výjimce, jejímž cílem je ochrana rozhodovacího procesu orgánu týkajícího se záležitosti, v níž orgán ještě nerozhodl.
Zadruhé pro případ, že by se uvedená výjimka uplatnila, Tribunál zkoumal důvody uvedené Komisí v napadených rozhodnutích. V tomto ohledu v rozsahu, v němž Komise v napadených rozhodnutích uvedla, že některá ustanovení vzorového jednacího řádu (
7
) výslovně vylučují stanoviska jednotlivých členských států z přístupu veřejnosti, Tribunál poznamenává, že výbory podléhají stejným pravidlům jako Komise, pokud jde o přístup veřejnosti k dokumentům, a sice pravidlům nařízení č. 1049/2001, a že neexistuje zvláštní pravidlo o přístupu veřejnosti k dokumentům týkajícím se práce výborů (
8
). Ustanovení vzorového jednacího řádu, jichž se Komise dovolává v napadených rozhodnutích, nemohou chránit individuální stanoviska vyjádřená členskými státy nad rámec toho, co stanoví nařízení č. 1049/2001 (
9
).
Z judikatury dále vyplývá (
10
), že pravidla Unie týkající se přístupu k dokumentům nemohou odůvodnit, aby orgán ze zásady odepřel přístup k dokumentům týkajícím se jeho jednání z důvodu, že obsahují informace týkající se postoje zástupců členských států. Z toho vyplývá, pokud jde o přístup veřejnosti k dokumentům souvisejícím s prací výborů v rámci postupů projednávání ve výborech, že Komise nemůže mít za to, že relevantní právní rámec ze zásady vylučuje přístup veřejnosti k individuálním stanoviskům členských států.
Tribunál dále poznamenává, že ustanovení vzorového jednacího řádu, kterých se dovolává Komise v napadených rozhodnutích, nemohou být vykládána v tom smyslu, že vylučují přístup veřejnosti k individuálním stanoviskům členských států, o který je požádáno na základě žádosti. Tribunál upřesňuje, že okolnost, že podle vzorového jednacího řádu souhrnný záznam z prací výborů neobsahuje stanoviska jednotlivých členských států, nemá v oblasti přístupu k dokumentům žádný dopad, a nemůže tedy předjímat přístup veřejnosti k dokumentům uvádějícím daná stanoviska, o které je požádáno na základě žádosti.
Tribunál tak dospívá k závěru, že na rozdíl od toho, co tvrdila Komise v napadených rozhodnutích, postupy projednávání ve výborech, a zejména vzorový jednací řád, samy o sobě nevyžadují, aby byl přístup k dokumentům, které uvádějí stanoviska jednotlivých členských států, odepřen za účelem ochrany rozhodovacího procesu dotyčného výboru (
11
), což nijak nebrání Komisi, aby v řádně odůvodněných případech odepřela přístup k dokumentům týkajícím se stanovisek jednotlivých členských států v uvedeném výboru, pokud by jejich zpřístupnění mohlo konkrétním způsobem ohrozit zájmy chráněné výjimkami stanovenými v nařízení č. 1049/2001 (
12
).
Tribunál poté, co posoudil ostatní důvody uvedené Komisí v napadených rozhodnutích, má za to, že neumožňují prokázat takové ohrožení, a v důsledku toho podpořit uplatnění výjimky stanovené v čl. 4 odst. 3 prvním pododstavci nařízení č. 1049/2001, i kdyby byla v projednávané věci použitelná.
Tribunál tudíž dospívá k závěru, že Komise v napadených rozhodnutích porušila čl. 4 odst. 3 první pododstavec nařízení č. 1049/2001 tím, že odmítla zpřístupnit požadované dokumenty z důvodu, že by z toho vyplývalo vážné ohrožení probíhajícího rozhodovacího procesu.
(
1
) – Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. 2006, L 264, s. 13).
(
2
) – Rozhodnutí Komise C(2020) 4231 final ze dne 19. června 2020 a C(2020) 5120 final ze dne 21. července 2020.
(
3
) – Článek 4 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1049/2001.
(
4
) – Článek 4 odst. 3 první pododstavec nařízení č. 1049/2001.
(
5
) – Článek 86 odst. 1 a 2 jednacího řádu stanoví, že je-li akt, jehož zrušení je navrhováno, nahrazen nebo změněn jiným aktem se stejným předmětem, může žalobce před ukončením ústní části řízení nebo před rozhodnutím Tribunálu, že rozhodne bez konání ústní části řízení, žalobu upravit tak, že tuto novou skutečnost zohlední, a to provedením uvedené úpravy samostatným podáním a ve lhůtě stanovené v čl. 263 šestém pododstavci SFEU, v níž lze navrhnout zrušení aktu, který je důvodem úpravy žaloby.
(
6
) – Článek 86 odst. 4 jednacího řádu Tribunálu.
(
7
) – Vzorový jednací řád výborů (Úř. věst. 2011, C 206, s. 11, dále jen „vzorový jednací řád“), který přijala Komise.
(
8
) – Viz bod 19 odůvodnění a čl. 9 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. 2011, L 55, s. 13).
(
9
) – Článek 4 odst. 3 první pododstavec nařízení č. 1049/2001.
(
10
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 10. října 2001, British American Tobacco International (Investments) v. Komise (T‑111/00, EU:T:2001:250, bod 52 a citovaná judikatura).
(
11
) – Ve smyslu čl. 4 odst. 3 prvního pododstavce nařízení č. 1049/2001.
(
12
) – Článek 4 nařízení č. 1049/2001.