ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA9. března 1978 (*)„Nepoužití zákona, který je v rozporu s právem Společenství, vnitrostátním soudem“Ve věci 106/77_jejímž
předmětem je žádost předložená Soudnímu dvoru na základě čl. 177
Smlouvy o EHS Pretore de Susa (Itálie) a směřující
k získání, ve sporu probíhajícím před tímto soudem mezi Amministrazione delle Finanze dello Stato       aSimmenthal SpA, se sídlem v Monza_rozhodnutí
o předběžné otázce o výkladu článku 189 Smlouvy o EHS
a konkrétněji o důsledcích přímé použitelnosti práva
Společenství v případě rozporu s případnými odporujícími
ustanoveními vnitrostátního zákona_SOUDNÍ DVŮR_ve
složení: H. Kutscher, předseda, M. Sørensen a G. Bosco,
předsedové senátů,
A. M. Donner, P. Pescatore, A. J. Mackenzie Stuart
a A. O’Keeffe, soudci_generální advokát: G. Reischlvedoucí soudní kanceláře: A. Van Houttevydává tentoRozsudek1        Usnesením
ze dne 28. července 1977, došlým Soudnímu dvoru dne 29. srpna 1977,
Pretore de Susa (soud v Susa) na základě článku 177 Smlouvy
o EHS položil dvě předběžné otázky týkající se zásady přímé
použitelnosti práva Společenství, jak je uvedena v článku 189
Smlouvy, s cílem určit důsledky této zásady v případě rozporu
pravidla práva Společenství a pozdějšího ustanovení vnitrostátního
zákona. 2        Je
třeba připomenout, že v dřívějším stadiu sporu Pretore předložil
Soudnímu dvoru předběžné otázky, které mu měly umožnit posoudit
slučitelnost se Smlouvou a některými nařízeními – zejména
s nařízením Rady č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné
organizaci trhu s hovězím a telecím masem (Úř. věst. L 148,
s. 24) – veterinárních a hygienických poplatků, vybíraných při
dovozu hovězího a telecího masa na základě „úplného znění“
italských veterinárních a hygienických zákonů, jejichž výše byla
naposledy stanovena stupnicí přiloženou k zákonu č. 1239 ze dne 30.
prosince 1970 (Gazzetta Ufficiale č. 26  ze dne 1. února
1971). 3        V
důsledku odpovědí podaných Soudním dvorem v rozsudku 35/76 ze dne
15. prosince 1976 (Recueil, s. 1871) Pretore posoudil vybírání
předmětných poplatků jako neslučitelné s ustanoveními práva
Společenství a vydal vůči Amministrazione delle Finanze dello Stato
(ústřední daňové správě) platební rozkaz na vrácení neprávem vybraných
poplatků, zvýšených o úroky.
4        Tento
platební rozkaz byl předmětem odporu ze strany Amministrazione delle
Finanze (daňové správy). 5        Vzhledem
k argumentům předloženým účastníky během řízení, které následovalo
po tomto odporu, Pretore konstatoval, že je postaven před otázku
rozporu mezi některými normami Společenství a pozdějším
vnitrostátním zákonem, konkrétně zákonem č. 1239/70. 6        Připomněl,
že pro řešení takové otázky se podle nedávné judikatury italského
ústavního soudu (rozsudky 232/75 a 205/75, usnesení 206/76)
vyžaduje, aby byla otázka, zda je sporný zákon protiústavní podle článku
11 ústavy, předložena samotnému Ústavnímu soudu. 7        Pretore
se s ohledem jednak na zavedenou judikaturu Soudního dvora ohledně
použitelnosti práva Společenství v právních řádech členských
států, a jednak na nevýhody, které mohou vyplynout ze situací, ve
kterých soudce místo toho, aby z vlastní pravomoci rozhodl
o nepoužitelnosti zákona, který brání plnému účinku práva
Společenství, musí vznést otázku ústavnosti, obrátil na Soudní dvůr, aby
mu předložil dvě takto formulované otázky: a)      Vzhledem
k tomu, že podle článku 189 Smlouvy o EHS a ustálené
judikatury Soudního dvora Evropských společenství musí mít přímo
použitelná ustanovení práva Společenství, i přes jakoukoli vnitřní
normu nebo praxi členských států, plný účinek v právních řádech
těchto států a být v nich jednotně používaná, aby byla
zaručena subjektivní práva založená ve prospěch jednotlivců, vyplývá
z toho, že dosah těchto norem musí být chápán v tom smyslu, že
případná pozdější vnitrostátní ustanovení, která by byla v rozporu
s těmito normami Společenství, je třeba pokládat za bez dalšího
nepoužitelná, aniž by bylo nezbytné čekat na jejich odstranění samotným
vnitrostátním zákonodárcem (zrušení) nebo jinými ústavními orgány
(prohlášení protiústavnosti), zejména pokud se má za to, co se týče této
druhé možnosti, že až do doby, než je vydáno příslušné prohlášení, je
vnitrostátní zákon plně použitelný, takže normy Společenství nemohou mít
účinky, a jejich plné a jednotné použití tudíž není zaručeno,
stejně jako nejsou chráněna subjektivní práva založená ve prospěch
jednotlivců? b)      V
souvislosti s předchozí otázkou za předpokladu, že by právo
Společenství připouštělo, že ochrana subjektivních práv založených
„přímo použitelnými“ ustanoveními práva Společenství může být odložena
až do okamžiku skutečného zrušení případných vnitrostátních opatření,
která jsou v rozporu s těmito normami Společenství,
příslušnými vnitrostátními orgány, musí mít toto zrušení ve všech
případech plnou zpětnou účinnost, aby se zabránilo tomu, že subjektivní
práva utrpí jakoukoli újmu? K otázkám předloženým Soudnímu dvoru 8        Ve
svém ústním vyjádření zástupce italské vlády upozornil Soudní dvůr na
rozsudek Ústavního soudu č. 163/77 ze dne 22. prosince 1977, vydaný na
základě otázek o ústavnosti vznesených soudy v Miláně
a Římě, který prohlásil protiústavnost některých ustanovení zákona
č. 1239 ze dne 30. prosince 1970, mezi nimi i těch, které se týkají
sporu probíhajícího před Pretore de Susa.9        Jelikož
byla zpochybňovaná ustanovení odstraněna v důsledku prohlášení
protiústavnosti, otázky položené Pretore tím ztrácejí svůj význam,
a proto na ně již není třeba odpovídat. 10      K
tomu je třeba připomenout, že v souladu se svou ustálenou praxí
Soudní dvůr pokládá žádost o rozhodnutí o předběžné otázce,
podanou na základě článku 177, za předloženou tak dlouho, dokud žádost
není vzata zpět soudem, který ji podal, nebo zrušena soudem vyššího
stupně na základě opravného prostředku. 11      Takový
účinek z uvedeného rozsudku nevyplývá, neboť byl vynesen
v rámci řízení, které nesouviselo se sporem, který vedl
k předložení předběžných otázek Soudnímu dvoru a jeho účinek
vůči třetím osobám Soudnímu dvoru nepřísluší posoudit. 12      Předběžnou námitku vznesenou italskou vládou tedy nelze přijmout. K věci samé13      První
otázka se ve své podstatě týká upřesnění důsledků přímé použitelnosti
ustanovení práva Společenství v případě neslučitelnosti
s pozdějším ustanovením zákonodárství členského státu. 14      Z tohoto
pohledu přímá použitelnost znamená, že pravidla práva Společenství musí
působit plně a jednotným způsobem účinky ve všech členských
státech od svého vstupu v platnost a po celou dobu své
platnosti. 15      Tato
ustanovení jsou tak bezprostředním zdrojem práv a povinností pro
všechny, kterých se týkají, ať se jedná o členské státy, nebo
o jednotlivce, kteří jsou účastníky právních vztahů, na které se
vztahuje právo Společenství. 16      Tento
účinek se rovněž týká každého soudce, který má v rámci své
pravomoci, jakožto orgán členského státu, za úkol chránit práva přiznaná
jednotlivcům právem Společenství. 17      Navíc
na základě zásady přednosti práva Společenství mají ustanovení Smlouvy
a přímo použitelné akty orgánů ve svých vztazích
s vnitrostátním právem členských států za následek nejen to, že
pouhým svým vstupem v platnost činí bez dalšího nepoužitelným
jakékoli ustanovení vnitrostátního práva, které by s nimi bylo
v rozporu, ale nadto – ježto tyto ustanovení a akty jsou
nedílnou součástí, ovšem s vyšší právní silou, právního řádu
platného na území každého členského státu – brání platnému vytváření
nových vnitrostátních zákonů v rozsahu, v němž by byly
neslučitelné s normami Společenství. 18      Uznání
jakékoli právní účinnosti vnitrostátních zákonů, které zasahují do
oblasti, v níž Společenství vykonává legislativní pravomoc, nebo
jsou jinak neslučitelné s ustanoveními práva Společenství, by totiž
znamenalo popření efektivního charakteru závazků bezpodmínečně
a neodvolatelně přijatých členskými státy na základě Smlouvy,
a zpochybnilo by tak samotné základy Společenství. 19      Totéž
pojetí vyplývá ze stavby článku 177 Smlouvy, podle kterého má každý
vnitrostátní soud možnost obrátit se na Soudní dvůr pokaždé, když
usoudí, že rozhodnutí o předběžné otázce ohledně výkladu nebo
platnosti vztahující se k právu Společenství, je nezbytné
k tomu, aby mohl vydat svůj rozsudek. 20      Užitečný
účinek tohoto ustanovení by byl oslaben, pokud by soudci bylo zabráněno
použít právo Společenství okamžitě a v souladu
s rozhodnutím nebo judikaturou Soudního dvora. 21      Ze
všeho výše uvedeného vyplývá, že každý vnitrostátní soudce, který
rozhoduje v rámci své pravomoci, má povinnost plně používat právo
Společenství a chránit práva, která toto právo poskytuje
jednotlivcům, tím, že ponechá nepoužité jakékoli ustanovení
vnitrostátního zákona, které by případně bylo s právem Společenství
v rozporu, ať už by takové ustanovení předcházelo pravidlu
Společenství, nebo bylo vůči němu pozdější. 22      S
požadavky vlastními samotné povaze práva Společenství by tudíž bylo
neslučitelné jakékoli ustanovení vnitrostátního právního řádu, či
jakákoli právní, správní nebo soudní praxe, které by měly za následek
oslabení účinnosti práva Společenství tím, že by odmítaly soudci
příslušnému pro použití tohoto práva pravomoc učinit v samotném
okamžiku tohoto použití vše, co je nezbytné, pro to, aby byly ponechány
stranou vnitrostátní legislativní ustanovení případně tvořící překážku
pro plnou účinnost norem Společenství. 23      Tak
by tomu bylo, kdyby v případě rozporu mezi ustanovením práva
Společenství a pozdějším vnitrostátním zákonem bylo řešení tohoto
střetu vyhrazeno jinému orgánu, majícímu vlastní posuzovací pravomoc,
než je soudce, který má zajistit použití práva Společenství, byť by
z toho vyplývající překážka pro plnou účinnost tohoto práva byla
jen dočasná.
24      Na
první otázku je tedy třeba odpovědět tak, že vnitrostátní soudce
pověřený v rámci své pravomoci použitím ustanovení práva
Společenství má povinnost zajistit plný účinek těchto norem podle
potřeby i tak, že ze své vlastní pravomoci ponechá nepoužité
jakékoli odporující ustanovení vnitrostátního zákonodárství, byť by bylo
pozdějšího data, aniž by musel žádat nebo čekat na předchozí odstranění
tohoto ustanovení legislativní cestou nebo jakýmkoli jiným ústavním
postupem. 25      Druhá
otázka v podstatě směřuje k tomu, zda – za předpokladu, že by
bylo připuštěno, že ochrana práv poskytovaných ustanoveními
Společenství může být odložena až do okamžiku skutečného odstranění
případných odporujících vnitrostátních opatření příslušnými
vnitrostátními orgány – musí mít toto odstranění ve všech případech
plnou zpětnou účinnost, aby se zabránilo tomu, že předmětná práva utrpí
jakoukoli újmu. 26      Z
odpovědi na první otázku vyplývá, že vnitrostátní soudce má povinnost
zajistit ochranu práv poskytnutých ustanoveními právního řádu
Společenství, aniž by musel žádat nebo čekat na skutečné odstranění
k tomu oprávněnými vnitrostátními orgány, případných vnitrostátních
opatření, která by bránila přímému a okamžitému použití pravidel
Společenství. 27      Druhá otázka je tedy bezpředmětná.  Náklady řízení28      Náklady
vlády Italské republiky, jakož i náklady Komise Evropských
společenství, které předložily Soudními dvoru svá vyjádření, se
nenahrazují.29      Vzhledem
k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení,
povahu incidenčního řízení vzhledem ke sporu probíhajícímu před Pretore
de Susa, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný Pretore
de Susa. Z těchto důvodů SOUDNÍ DVŮR o otázkách, které mu byly předloženy usnesením Pretore de Susa ze dne 28. července 1977, rozhodl takto: Vnitrostátní
soudce pověřený v rámci své pravomoci použitím ustanovení práva
Společenství má povinnost zajistit plný účinek těchto norem podle
potřeby i tak, že ze své vlastní pravomoci ponechá nepoužité
jakékoli odporující ustanovení vnitrostátního zákonodárství, byť by bylo
pozdějšího data, aniž by musel žádat nebo čekat na předchozí odstranění
tohoto ustanovení legislativní cestou nebo jakýmkoli jiným ústavním
postupem. Kutscher SørensenBoscoDonnerPescatoreMackenzieStuart       O’Keeffe Takto vyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 9. března 1978.Vedoucí soudní kancelář       PředsedaA. Van Houtte       H. Kutscher* Jednací jazyk: italština.