62021CC0613
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY
LAILY MEDINA
přednesené dne 22. září 2022 (
1
)
Věc C‑613/21 P
Evropský parlament
proti
Fernandu Carbajo Ferrerovi
„Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Postup jmenování na pozici ředitele — Oznámení o volném pracovním místě — Zamítnutí žádosti kandidáta a jmenování jiného kandidáta — Nesrovnalosti ve výběrovém řízení — Zjevně nesprávné posouzení — Transparentnost — Rovné zacházení — Zamítnutí žádosti — Žaloba na neplatnost a na náhradu škody“
I. Úvod
1.
Přijímání vyšších úředníků se řídí služebním řádem úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“) (
2
) a případně zvláštními interními akty orgánu. V obecné rovině je cílem výběrových řízení umožnit správním orgánům informovaně se rozhodnout, který kandidát je pro danou pozici nejvhodnější, a zajistit transparentnost postupu přijímání do zaměstnání a rovné zacházení se všemi kandidáty. Tento kasační opravný prostředek, kterým Evropský parlament napadá rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021, Carbajo Ferrero v. Parlament (T‑670/19, nezveřejněný, EU:T:2021:435; dále jen „napadený rozsudek“), se týká konkrétních aspektů výběrového řízení na pozice vyšších úředníků unijních orgánů, a zejména vzájemného vztahu kritérií uplatňovaných v průběhu takového řízení v rámci srovnávací analýzy kvalit kandidátů. Jedná se o důležitou záležitost, protože určuje prostor pro uvážení správního orgánu v průběhu výběrového řízení.
II. Skutečnosti předcházející sporu
2.
Skutečnosti předcházející sporu byly vylíčeny v bodech 1 až 18 napadeného rozsudku a lze je pro účely tohoto řízení shrnout následovně.
3.
F. Carbajo Ferrero je úředníkem, který nastoupil do služebního poměru v Evropském parlamentu dne 21. dubna 1986. V rámci Parlamentu vykonával různé funkce v oblasti tisku, informací, kultury a médií.
4.
Za účelem obsazení pozice ředitele na generálním ředitelství pro komunikaci – ředitelství pro média (dále jen „ředitel pro média“) zveřejnil Parlament dne 27. února 2018 oznámení o volném pracovním místě podle čl. 29 odst. 1 písm. a) služebního řádu (dále jen „oznámení o volném pracovním místě“). Lhůta pro podání žádostí byla stanovena na 23. března 2018. F. Carbajo Ferrero odpověděl na oznámení o volném pracovním místě dne 22. března 2018.
5.
Parlament obdržel na základě zveřejněného oznámení o volném pracovním místě tři žádosti. Aby však Parlament získal možnost širšího výběru kandidátů na pozici ředitele pro média, zveřejnil dne 27. března 2018 oznámení o přeložení podle čl. 29 odst. 1 písm. b) služebního řádu (dále jen „oznámení o přeložení“). Kromě toho Parlament zveřejnil dne 13. dubna 2018 v Úředním věstníku Evropské unie oznámení o výběrovém řízení podle čl. 29 odst. 2 služebního řádu (Úř. věst. 2018, C 132 A, s. 1) (dále jen „oznámení o výběrovém řízení“).
6.
Lhůta pro podání žádostí, jak je uvedeno v oznámení o výběrovém řízení, byla stanovena do 27. dubna 2018. Celkem se přihlásilo šestnáct kandidátů, z toho tři na základě oznámení o volném pracovním místě, jeden na základě oznámení o přeložení a dvanáct v návaznosti na oznámení o výběrovém řízení. Mezi nimi byl kandidát A, který dne 26. dubna 2018 podal svou žádost na základě oznámení o výběrovém řízení.
7.
V červnu 2018 byly vzhledem k tomu, že ještě nebyl jmenován ředitel pro média, F. Carbajo Ferrerovi dočasně uloženy povinnosti spojené s touto pozicí s cílem zajistit kontinuitu služby v rámci ředitelství pro média.
8.
V souvislosti se jmenováním ředitele pro média byl v souladu s rozhodnutím předsednictva Parlamentu (dále jen „předsednictvo“) ze dne 16. května 2000, kterým se stanoví jednotlivé kroky postupu při jmenování vyšších úředníků, ve znění rozhodnutí předsednictva ze dne 18. února 2008 (dále jen „rozhodnutí, kterým se stanoví jednotlivé kroky postupu“), zřízen poradní výbor pro jmenování vyšších úředníků (dále jen „poradní výbor“).
9.
Poradní výbor na svém zasedání konaném dne 4. října 2018 přijal kritéria pro srovnávací analýzu kvalit kandidátů (dále jen „kritéria srovnávacího hodnocení“). Na základě těchto kritérií poradní výbor sestavil seznam kandidátů a doporučil předsednictvu kandidáty, kteří by měli být pozváni k pohovoru. Předsednictvo toto doporučení jednomyslně schválilo. Mezi kandidáty, kteří byli pozváni k pohovoru, byli F. Carbajo Ferrero, který se přihlásil na základě oznámení o volném pracovním místě, kandidát A, který se přihlásil na základě oznámení o výběrovém řízení, a kandidát B, který se jako jediný přihlásil na základě oznámení o přeložení.
10.
Před setkáním s kandidáty poradní výbor schválil jako základ pohovorů sedm témat či okruhů, aby mohl na základě těchto pohovorů analyzovat žádosti a sestavit pořadí kandidátů.
11.
Pohovory se uskutečnily dne 19. listopadu 2018.
12.
Na základě pohovorů s kandidáty zařazenými do užšího výběru předložil poradní výbor předsednictvu odůvodněnou zprávu jako podklad pro rozhodnutí. V této zprávě seřadil kandidáty podle kvalit a připojil doporučení ohledně toho, kteří kandidáti jsou pro obsazení pozice ředitele pro média nejvhodnější. Předsednictvo tuto zprávu projednalo na zasedání konaném dne 10. prosince 2018. V zápisu z tohoto zasedání bylo uvedeno, že poradní výbor navrhl na obsazení volného místa tři kandidáty, které seřadil podle pořadí, přičemž na prvním místě se umístil kandidát A, na druhém místě F. Carbajo Ferrero a na třetím místě kandidát B. Předsednictvo jakožto orgán oprávněný ke jmenování se rozhodlo řídit se doporučením poradního výboru a na předmětnou pozici jmenovalo kandidáta A.
13.
Dne 11. prosince 2018 informoval generální ředitel GŘ pro komunikaci jeho zaměstnance o ukončení výběrového řízení a poděkoval F. Carbajo Ferrerovi za plnění povinností, které v rámci tohoto ředitelství dočasně převzal od června 2018.
14.
Elektronickou zprávou ze dne 12. prosince 2018 generální tajemník oznámil F. Carbajo Ferrerovi rozhodnutí o zamítnutí jeho žádosti a o jmenování kandidáta A do funkce ředitele pro média (dále jen „napadené rozhodnutí“).
15.
Dne 8. března 2019 podal žalobce proti napadenému rozhodnutí stížnost na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu. Tato stížnost byla zamítnuta.
III. Řízení před Tribunálem a napadený rozsudek
16.
Dne 1. října 2019 podal F. Carbajo Ferrero na základě článku 270 SFEU žalobu k Tribunálu, kterou se domáhal zaprvé zrušení napadeného rozhodnutí a zadruhé náhrady újmy, kterou údajně utrpěl.
17.
Napadeným rozsudkem Tribunál zrušil napadené rozhodnutí a uložil Parlamentu zaplatit žalobci z titulu náhrady majetkové újmy částku 40000 EUR.
18.
Na podporu své žaloby uplatnil F. Carbajo Ferrero pět žalobních důvodů. Parlament ve své žalobní odpovědi požádal Tribunál, aby žalobu zčásti odmítl jako nepřípustnou a zčásti ji zamítl jako neopodstatněnou, nebo podpůrně žalobu v plném rozsahu zamítl jako neopodstatněnou.
19.
V bodě 43 napadeného rozsudku Tribunál nejprve zamítl námitku Parlamentu ohledně přípustnosti druhého žalobního důvodu uplatněného F. Carbajo Ferrerem. Poté v bodě 74 napadeného rozsudku zamítl první část druhého žalobního důvodu uplatněného F. Carbajo Ferrerem vycházející z protiprávnosti rozhodnutí, kterým se stanoví jednotlivé kroky postupu, a článku 6 oznámení o výběrovém řízení. Tribunál rovněž v bodě 106 napadeného rozsudku zamítl první žalobní důvod uplatněný F. Carbajo Ferrerem vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění.
20.
Tribunál poté přezkoumal druhou část druhého žalobního důvodu uplatněného F. Carbajo Ferrerem vycházející z toho, že výběrové řízení bylo v rozporu s článkem 27 služebního řádu a zásadami právní jistoty, transparentnosti, řádné správy a rovného zacházení.
21.
Zaprvé Tribunál v bodě 111 napadeného rozsudku na úvod připomněl, že dodržování zásady rovného zacházení v průběhu výběrového řízení na pozici úředníka vyžaduje, aby byla kritéria srovnávacího hodnocení stanovena před dotčeným výběrovým řízením (
3
).
22.
Zadruhé Tribunál v bodě 112 napadeného rozsudku konstatoval, že kritéria pro srovnávací analýzu kvalit kandidátů by se v průběhu výběrového řízení neměla měnit, aby se předešlo riziku, že tato kritéria budou upravována podle došlých žádostí.
23.
Zatřetí Tribunál v bodě 113 napadeného rozsudku rozhodl, že kritéria srovnávacího hodnocení musí být oznámena orgánu oprávněnému ke jmenování, aby byl tento orgán informován o tom, jakým způsobem byly tyto kvality posouzeny ve fázi užšího výběru kandidátů pro pohovor, jakož i ve fázi samotného pohovoru.
24.
Začtvrté Tribunál v bodě 114 napadeného rozsudku rozhodl, že i když správní orgán má širokou posuzovací pravomoc, pokud jde o organizaci výběrového řízení, přísluší soudům Evropské unie, aby zajistily rovné zacházení s kandidáty ze strany správního orgánu (
4
).
25.
V návaznosti na tyto závěry Tribunál v bodě 117 napadeného rozsudku konstatoval, že při posuzování odpovědí na otázky, které byly na základě již zmíněného seznamu sedmi témat či okruhů položeny kandidátům poradním výborem během pohovorů, nebyla zohledněna tři kritéria srovnávacího hodnocení stanovená v první fázi výběrového řízení na základě oznámení o volném pracovním místě, oznámení o přeložení a oznámení o výběrovém řízení.
26.
Tribunál pak v bodě 118 napadeného rozsudku uvedl, že ačkoli je možné klást kandidátům otázky, tyto otázky by se neměly stát novými kritérii srovnávacího hodnocení.
27.
V bodě 123 napadeného rozsudku Tribunál dále konstatoval, že předsednictvo jakožto orgán oprávněný ke jmenování nebylo informováno o tom, že kritéria srovnávacího hodnocení byla nahrazena sedmi tématy či okruhy používanými během pohovorů.
28.
S ohledem na tyto úvahy Tribunál v bodě 125 napadeného rozsudku vyhověl druhé části druhého žalobního důvodu uplatněného F. Carbajo Ferrerem na podporu jeho žaloby a konstatoval, že přijetí napadeného rozhodnutí předcházely nesrovnalosti ve výběrovém řízení.
29.
Tribunál poté v bodě 145 napadeného rozsudku vyhověl druhé části třetího žalobního důvodu uplatněného F. Carbajo Ferrerem, a proto i celému tomuto žalobnímu důvodu v rozsahu, v němž obsahoval tvrzení, že napadené rozhodnutí bylo stiženo vadou spočívající ve zjevně nesprávném posouzení. Podle Tribunálu jmenoval oprávněný orgán kandidáta A na danou pozici, aniž by byl řádně informován o odborné praxi F. Carbajo Ferrera.
30.
Ve světle těchto úvah Tribunál v bodě 146 napadeného rozsudku rozhodl, že napadené rozhodnutí zruší bez toho, aby přezkoumával zbývající žalobní důvody uplatněné žalobcem.
31.
Konečně v bodech 173 a 174 napadeného rozsudku Tribunál částečně vyhověl návrhu F. Carbajo Ferrera na náhradu újmy v rozsahu, v němž se týkal majetkové újmy utrpěné v důsledku napadeného rozhodnutí, a uložil Parlamentu, aby F. Carbajo Ferrerovi zaplatil částku ve výši 40000 EUR.
IV. Návrhová žádání účastníků řízení před Soudním dvorem
32.
Svým kasačním opravným prostředkem se Parlament domáhá toho, aby Soudní dvůr zrušil napadený rozsudek, vrátil věc Tribunálu a o náhradě nákladů řízení rozhodl později.
33.
Podpůrně se Parlament domáhá toho, aby Soudní dvůr zrušil napadený rozsudek, zamítl žalobu F. Carbajo Ferrera a uložil mu náhradu nákladů řízení v plném rozsahu.
34.
Odpůrce navrhuje, aby Soudní dvůr kasační opravný prostředek zamítl a uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení v plném rozsahu.
V. Cílená analýza kasačního opravného prostředku
35.
Na podporu svých návrhových žádání Parlament uplatňuje dva důvody kasačního opravného prostředku. První důvod vychází z nesprávného právního posouzení a zkreslení skutkového stavu týkajícího se závěru ohledně nesrovnalostí ve výběrovém řízení. Druhý důvod vychází z toho, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zkreslil skutkový stav a důkazy, pokud jde o závěr, že napadené rozhodnutí je stiženo vadou spočívající ve zjevně nesprávném posouzení. Podpůrně parlament tvrdí, že Tribunál neuvedl odůvodnění a porušil zásadu proporcionality tím, že nezkoumal důsledky zrušení napadeného rozhodnutí.
36.
V souladu s požadavkem Soudního dvora bude toto stanovisko omezeno na analýzu zaprvé prvního a zadruhé podpůrného důvodu kasačního opravného prostředku.
A.
První důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení a zkreslení skutkového stavu v souvislosti se závěrem ohledně nesrovnalostí ve výběrovém řízení
37.
První důvod kasačního opravného prostředku se skládá ze čtyř částí. Protože jsou vzájemně propojeny, budu je analyzovat společně.
38.
V první části prvního důvodu kasačního opravného prostředku Parlament tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, pokud jde o výklad rozhodnutí, kterým se stanoví jednotlivé kroky postupu, a že uváděné důvody jsou rozporné. Parlament zaprvé tvrdí, že kritéria srovnávacího hodnocení se používají pouze během první fáze výběrového řízení. V rámci dotčeného výběrového řízení poradní výbor schválil tři kritéria srovnávacího hodnocení (
5
) a poté sedm témat k diskusi během pohovorů (
6
). Tribunál se tak podle Parlamentu dopustil pochybení, když v bodech 118 a 119 napadeného rozsudku vytkl poradnímu výboru, že změnil kritéria srovnávacího hodnocení ve fázi pohovoru. Zadruhé Parlament uvádí, že rozhodnutí, kterým se stanoví jednotlivé kroky postupu, nevyžaduje, aby poradní výbor poskytoval předsednictvu ve druhé fázi výběrového řízení jakékoli informace. Tribunál se tedy měl dopustit nesprávného právního posouzení, když v bodech 120 až 124 napadeného rozsudku vytkl poradnímu výboru, že neinformoval předsednictvo o změně kritérií srovnávacího hodnocení ve fázi pohovoru. Zatřetí, pokud jde o toto nesprávné právní posouzení, Parlament tvrdí, že odůvodnění napadeného rozsudku je rozporné.
39.
Ve druhé části prvního důvodu kasačního opravného prostředku Parlament tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu a použití zásady rovného zacházení. Zaprvé Parlament zpochybňuje relevanci rozsudku Booss a Fischer v. Komise (
7
), o který Tribunál opřel svůj závěr uvedený v bodech 111 a 112 napadeného rozsudku, dle něhož by se kritéria srovnávacího hodnocení neměla v průběhu výběrového řízení měnit. Parlament dále tvrdí, že obecný zákaz měnit kritéria srovnávacího hodnocení v průběhu výběrového řízení není slučitelný s přílohou III článkem 5 první a třetí větou služebního řádu. Zadruhé Parlament uvádí, že Tribunál nezkoumal, zda témata, o nichž se diskutovalo během pohovoru, souvisela s podmínkami stanovenými v oznámení o výběrovém řízení a zda byli někteří kandidáti zvýhodněni oproti ostatním.
40.
Ve třetí části prvního důvodu kasačního opravného prostředku Parlament napadá výklad a použití zásady transparentnosti Tribunálem. Zpochybňuje závěr Tribunálu uvedený v bodech 120 až 124 napadeného rozsudku, dle něhož poradní výbor neinformoval předsednictvo o změně kritérií srovnávacího hodnocení ve fázi pohovoru. Kromě toho Parlament tvrdí, že Tribunál rozhodl ultra petita, jelikož žalobce namítal porušení zásady transparentnosti vůči kandidátům, a nikoli vůči předsednictvu.
41.
Ve čtvrté části prvního důvodu kasačního opravného prostředku Parlament uvádí, že Tribunál zkreslil skutkový stav. Zpochybňuje závěr uvedený v bodě 119 napadeného rozsudku, jímž Tribunál rozhodl, že rozřazení podle kvality nemůže vycházet „výlučně“ z odpovědí kandidátů týkajících se sedmi témat či okruhů, o nichž se diskutovalo během pohovoru. Tvrdí, že i kdyby kritéria srovnávacího hodnocení nebyla ve druhé fázi výběrového řízení použita, ze žádné z informací, jimiž Soudní dvůr disponuje, nevyplývá, že by tato kritéria nebyla zohledněna pro účely rozřazení kandidátů podle kvalit.
42.
Pokud jde o výklad rozhodnutí, kterým se stanoví jednotlivé kroky postupu, provedený Tribunálem, F. Carbajo Ferrero ve své kasační odpovědi tvrdí, že i když správní orgán má ve vztahu k organizaci výběrového řízení širokou posuzovací pravomoc, musí respektovat zásadu rovného zacházení se všemi kandidáty. Uvádí, že rozhodnutí, kterým se stanoví jednotlivé kroky postupu, neumožňuje použití různých kritérií srovnávacího hodnocení v závislosti na fázi výběrového řízení. Pokud jde o zásadu transparentnosti, poznamenává, že čl. 4 písm. c) uvedeného rozhodnutí ukládá poradnímu výboru povinnost předložit předsednictvu kritéria srovnávacího hodnocení. Parlament se proto mýlí, když tvrdí, že toto rozhodnutí nestanoví povinnost informovat orgán oprávněný ke jmenování v případě jakékoli změny těchto kritérií v průběhu výběrového řízení.
43.
Pokud jde o výklad zásady rovného zacházení, F. Carbajo Ferrero je toho názoru, že Tribunál v bodě 111 napadeného rozsudku správně vycházel z rozsudku ve věci Booss a Fischer v. Komise (
8
). Naopak má za to, že rozsudky ve věcech Mavridis v. Parlament (
9
) a Verros v. Parlament (
10
) citované Parlamentem v jím podaném kasačním opravném prostředku jsou irelevantní. Tvrdí rovněž, že výkladem Tribunálu nebyla porušena příloha III služebního řádu. Nakonec F. Carbajo Ferrero tvrdí, že Parlament v řízení před Tribunálem nevznesl otázku, zda nová kritéria srovnávacího hodnocení přijatá ve fázi pohovoru mohla zvýhodnit některé kandidáty.
44.
Pokud jde o výklad zásady transparentnosti, F. Carbajo Ferrero připomíná, že ve své žalobě podané k Tribunálu uplatnil žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy. Tribunál tedy podle něj nerozhodl ultra petita.
45.
Pokud jde o důvod kasačního opravného prostředku týkající se zkreslení skutkového stavu, F. Carbajo Ferrero tvrdí, že je neopodstatněný. V tomto ohledu uvádí, že ze zápisu ze zasedání ze dne 10. prosince 2018 vyplývá, že poradní výbor navrhl ke jmenování na dotčenou pozici tři kandidáty „v pořadí podle preference“, a nikoli „s ohledem na dovednosti a kompetence vhodné pro obsazovanou pracovní pozici“.
46.
Podstatou sporu mezi účastníky řízení je otázka, zda Tribunál správně vyložil rozhodnutí, kterým se stanoví jednotlivé kroky postupu, když v bodě 112 napadeného rozsudku konstatoval, že kritéria srovnávacího hodnocení by neměla být v průběhu výběrového řízení měněna. Východiskem pro analýzu této otázky je znění článků 4 a 5 rozhodnutí, kterým se stanoví jednotlivé kroky postupu, ve vztahu k vedoucím pozicím (
11
). První krok spočívá v tom, že poradní výbor stanoví na základě oznámení o volném pracovním místě (
12
) kritéria srovnávacího hodnocení. Druhý krok spočívá v tom, že poradní výbor provede srovnávací analýzu kvality kandidátů a sestaví seznam kandidátů, které doporučuje k pohovoru. Třetí krok spočívá v doručení tohoto seznamu a kritérií srovnávacího hodnocení přijatých poradním výborem předsednictvu jakožto orgánu oprávněnému ke jmenování. Čtvrtý krok spočívá v tom, že předsednictvo schválí seznam kandidátů, kteří budou pozváni na pohovor. Pátý krok spočívá v tom, že poradní výbor uskuteční tyto pohovory a vypracuje o nich zprávu. Šestý krok spočívá v tom, že generální tajemník doručí tuto zprávy spolu s doporučením předsedovi Parlamentu a předsednictvu. Sedmý a poslední krok postupu spočívá v tom, že předsednictvo na návrh předsedy schválí rozhodnutí o tom, který kandidát má být jmenován.
47.
Parlament uvádí, že ze znění tohoto rozhodnutí vyplývá, že postup výběru vyšších úředníků sestává primárně ze dvou fází. První z nich je srovnávací analýza kvalit kandidátů a schválení seznamu kandidátů, které předsednictvo pozve k pohovoru. Druhá fáze spočívá v uskutečnění pohovorů s kandidáty uvedenými na tomto seznamu. Parlament tvrdí, že kritéria srovnávacího hodnocení se používají pouze v první fázi postupu, zatímco ve druhé fázi nic neukládá použití stejných kritérií, nebo jinými slovy, nic nezakazuje použití nových kritérií pro pohovor. Z jeho podání tedy vyplývá, že Tribunál dospěl k nesprávnému závěru, že výběrové řízení bylo stiženo vadou spočívající ve výskytu nesrovnalostí.
48.
V tomto ohledu podotýkám, že rozhodnutí, kterým se stanoví jednotlivé kroky postupu, sestává ze sledu kroků popsaných výše v bodě 46. Toto rozhodnutí nerozděluje uvedené kroky do konkrétních nebo samostatných fází. Naopak, všechny tyto kroky jsou vzájemně provázány a společně tvoří jediné výběrové řízení, které je vymezeno oznámením o volném pracovním místě (případně oznámením o výběrovém řízení). Konečný cíl těchto kroků je stejný jako u každého výběrového řízení. Konkrétně čl. 27 odst. 1 stanoví, že přijímání do zaměstnání se řídí potřebou orgánu zajistit si služby úředníků s nejvyšší úrovní způsobilosti, výkonnosti a bezúhonnosti, vybraných na co nejširším zeměpisném základě ze státních příslušníků členských států Unie (
13
).
49.
Z podrobného zkoumání jednotlivých kroků postupu vyplývá, že první krok je pilířem celého postupu, který vrcholí jmenováním nejvhodnějšího kandidáta na dotčenou pozici. V rámci tohoto prvního kroku jsou totiž poradním výborem na základě oznámení o volném pracovním místě (případně oznámení o výběrovém řízení) vypracována kritéria srovnávacího hodnocení. Oznámení o volném pracovním místě a kritéria srovnávacího hodnocení představují prvky nezbytné pro to, aby předsednictvo schválilo seznam kandidátů, kteří budou pozváni k pohovoru. Pohovor se koná až poté, co předsednictvo na základě výše uvedených kritérií schválí seznam kandidátů. Mezi schválením užšího výběru kandidátů a pohovorem, který je s nimi veden, existuje jasná souvislost. Pokud jsou tyto kroky provázány, pak musí být provázána rovněž hodnotící kritéria uplatňovaná v jednotlivých krocích. Podle mého názoru tedy Parlament uměle rozděluje jednotlivé kroky výběrového řízení.
50.
Na rozdíl od toho, co tvrdí Parlament, pojetí výběrového řízení jako kontinuálního procesu nečiní pohovory s uchazeči zbytečnými ani nezbavuje správní orgány možnosti stanovit metody organizace výběrového řízení. Pokud jde o tyto metody užívané v různých fázích výběrového řízení za účelem posouzení kvality kandidátů, mají správní orgány širokou posuzovací pravomoc. To platí tím spíše, jedná-li se o vedoucí pozice. Je nesporné, že poradní výbor může při pohovorech s kandidáty klást jakékoli otázky, které považuje za nezbytné. Je rovněž možné tyto otázky strukturovat podle různých témat či okruhů. Orgánu oprávněnému ke jmenování nelze vytýkat, že od kandidátů na takové vedoucí pozice požaduje, aby například sdělili, jak chápou dotčenou pozici (
14
), nebo uvedli svou vizi týkající se ředitelství.
51.
Na jedné straně je však třeba připomenout, že podle ustálené judikatury Soudního dvora má orgán oprávněný ke jmenování při porovnávání kvalit kandidátů široký prostor pro uvážení, zejména s ohledem na obsazovanou pozici, avšak toto uvážení musí uplatňovat v mezích, které si sám stanovil v oznámení o volném pracovním místě (
15
). Tento široký prostor pro uvážení musí správní orgán navíc uplatňovat při plném zohlednění všech relevantních platných pravidel, včetně případných vnitřních procesních pravidel, která přijal (
16
). V projednávané věci je relevantním aktem rozhodnutí, kterým se stanoví jednotlivé kroky postupu.
52.
Na druhé straně veškerá témata či okruhy použité v rámci pohovoru musí vycházet z kritérií srovnávacího hodnocení. Jinými slovy, taková témata či okruhy nemění původní kritéria, ale jsou vodítkem pro poradní výbor při posuzování vhodnosti kandidátů s ohledem na jednotlivá kritéria během pohovoru. Tribunál proto v bodě 118 napadeného rozsudku správně zdůraznil, že otázky položené během pohovoru by se neměly stávat „novými kritérii“ pro srovnávací hodnocení kvalit kandidátů přijatými během výběrového řízení po sestavení užšího výběru kandidátů, kteří budou pozváni k pohovoru.
53.
Tribunál v tomto ohledu správně hledal vodítko v rozsudku ve věci Booss a Fischer v. Komise (
17
), který vychází z rozsudků ve věcech Culin v. Komise (
18
) a Grassi v. Rada (
19
). Na základě této judikatury Tribunál v bodech 111 a 112 napadeného rozsudku rozhodl, že zásada rovného zacházení s kandidáty vyžaduje, aby kritéria srovnávacího hodnocení byla stanovena před zahájením výběrového řízení a aby tato kritéria nebyla v průběhu výběrového řízení upravována nebo měněna.
54.
Parlament zpochybňuje relevanci této judikatury tvrzením, že se týkala oznámení o volném pracovním místě zveřejněného podle čl. 29 odst. 1 písm. a) služebního řádu, zatímco v projednávané věci se předsednictvo rozhodlo obsáhnout širší okruh zájemců a zveřejnilo oznámení o výběrovém řízení na základě čl. 29 odst. 2 služebního řádu. Parlament tvrdí, že toto ustanovení stanoví zvláštní postup, v jehož rámci může orgán oprávněný ke jmenování použít v průběhu výběrového řízení kritéria, která nebyla uvedena v oznámení o volném pracovním místě. V tomto ohledu se opírá o rozsudky ve věcech Mavridis v. Parlament (
20
) a Verros v. Parlament (
21
).
55.
Mám za to, že tyto dva posledně uvedené rozsudky nepodporují závěr Parlamentu, dle něhož je možné měnit kritéria srovnávacího hodnocení v průběhu výběrového řízení. Z této judikatury vyplývá, že v rámci zvláštního postupu stanoveného v čl. 29 odst. 2 služebního řádu není orgán oprávněný ke jmenování povinen použít ustanovení přílohy III služebního řádu týkající se vyhlášení výběrového řízení. V průběhu výběrového řízení tedy může uplatnit kritéria, která nejsou výslovně uvedena v oznámení o volném pracovním místě. Totéž platí pro výběrovou komisi, na kterou orgán oprávněný ke jmenování delegoval svou pravomoc provádět výběr.
56.
V projednávané věci však Tribunál poradnímu výboru nevytýkal, že vykonává svou pravomoc stanovit kritéria srovnávacího hodnocení (
22
). Tribunál rovněž nekritizoval ani stanovení témat či okruhů, kterými se poradní výbor řídil během pohovoru. Vzhledem k tomu, že se Parlament rozhodl použít rozhodnutí, kterým se stanoví jednotlivé kroky postupu, byl poradní výbor povinen stanovit uvedená kritéria pouze na základě znění oznámení o výběrovém řízení. Kromě toho by „legitimita“ jakýchkoli témat či okruhů pro účely pohovorů, které mají být vedeny, musela vycházet z těchto kritérií a v konečném důsledku z oznámení o výběrovém řízení. V rámci dotčeného výběrového řízení, které se řídí čl. 29 odst. 2 služebního řádu a vnitřními pravidly chování, představuje oznámení o výběrovém řízení vnější limity celého výběrového řízení, přičemž kritéria představují konkrétní vyjádření těchto vnějších limitů. Případná témata či okruhy pro diskusi během pohovoru proto nemohou být zcela odlišná od kritérií srovnávacího hodnocení stanovených na počátku výběrového řízení. Představují rozšíření či konkretizaci těchto kritérií. Vytvoření nezbytného propojení mezi kritérii a tématy použitými při pohovoru pak přísluší poradnímu výboru.
57.
Domnívám se proto, že Tribunál v bodě 119 napadeného rozsudku správně rozhodl, že pořadí kandidátů podle kvalit nemůže být založeno výlučně na odpovědích poskytnutých k sedmi tématům či okruhům, o nichž se diskutovalo během pohovoru, neboť takový přístup by nesplňoval požadavek, dle něhož se kritéria srovnávacího hodnocení nesmí v průběhu výběrového řízení měnit.
58.
Pokud jde o tvrzení Parlamentu, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když v bodech 120 až 124 napadeného rozsudku konstatoval, že se ve výběrovém řízení vyskytovaly nesrovnalosti, neboť předsednictvo nebylo poradním výborem informováno o změně kritérií výběru, podotýkám, že tento argument se zakládá na nesprávném předpokladu. Jak bylo prokázáno výše, tímto nesprávným předpokladem je, že kritéria srovnávacího hodnocení mohou být v průběhu výběrového řízení měněna. Poradní výbor může formulovat otázky, které vyplývají z kritérií stanovených v prvním kroku. Poradní výbor pak musí ve své zprávě pro předsednictvo dokázat, jak odpovědi na tyto otázky prokazují vhodnost kandidátů při řádném zohlednění těchto kritérií.
59.
Parlament se navíc mýlí, když tvrdí, že Tribunál v bodech 120 až 124 napadeného rozsudku rozhodl ultra petita, pokud jde o porušení zásady transparentnosti. Soudní dvůr konstatoval porušení této zásady v souvislosti s porušením povinnosti informovat předsednictvo o tématech či okruzích pro diskusi během pohovoru a o souvislosti mezi těmito tématy a kritérii srovnávacího hodnocení.
60.
Tvrzení Parlamentu, že se Tribunál v bodech 120 až 124 napadeného rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení, je proto třeba odmítnout.
61.
Nepřesvědčila mě ani výtka Parlamentu, dle níž je odůvodnění napadeného rozsudku v těchto bodech rozporné. Tato výtka podle mého názoru vychází z nesprávného porozumění napadenému rozsudku. V jeho bodech 66 až 73 Tribunál rozhodl, že orgány mají širokou posuzovací pravomoc, pokud přijmou vnitřní pravidla, která stanoví postup výběru kandidátů na vedoucí pozice, a že rozhodnutí, kterým se stanoví jednotlivé kroky postupu, slouží jako všeobecný rámec pro výběrové řízení. Tribunál tedy konstatoval, že není namístě stanovovat kritéria srovnávacího hodnocení v textu uvedeného rozhodnutí. V této fázi odůvodnění se Tribunál nezabýval otázkou konzistentnosti kritérií uplatňovaných v průběhu výběrového řízení ani požadavkem ohledně informování předsednictva. Zamítnutí námitky protiprávnosti rozhodnutí, kterým se stanoví jednotlivé kroky postupu, v bodě 74 napadeného rozsudku tedy nezpochybňuje zjištění, které bylo učiněno v bodech 120 až 124 napadeného rozsudku, týkající se nesrovnalostí v postupu použitém v průběhu konkrétního výběrového řízení.
62.
Parlament dále vytýká Tribunálu, že dospěl k závěru, dle něhož došlo k porušení zásady rovného zacházení, aniž by přezkoumal, zda témata či okruhy, o nichž se diskutovalo během pohovorů, souvisely s podmínkami stanovenými v oznámení o výběrovém řízení (
23
). V tomto ohledu podotýkám, že Parlament neusiluje o prokázání souvislosti mezi tématy či okruhy nadnesenými během pohovoru, kritérii stanovenými na počátku výběrového řízení a oznámením o výběrovém řízení. Parlament kupříkladu netvrdil, že by témata či okruhy použité ve fázi pohovoru představovaly konkretizaci kritérií stanovených v prvním kroku a oznámení o výběrovém řízení. Místo toho ve svém kasačním opravném prostředku tvrdí, že ve fázi pohovoru již poradní výbor nebyl vázán kritérii, která původně přijal. Parlament tedy neprávem vytýká Tribunálu, že měl přezkoumat existenci souvislosti, kterou sám považuje za zbytečnou.
63.
Mám za to, že Tribunál v bodě 112 napadeného rozsudku správně konstatoval, že změna kritérií srovnávacího hodnocení v průběhu výběrového řízení s sebou nese riziko, že tato kritéria budou upravena s ohledem na kandidáty na obsazovanou pracovní pozici. Parlament v podstatě tvrdí, že riziko nepostačuje a že Tribunál měl přezkoumat, zda témata či okruhy schválené k použití v průběhu pohovoru nezvýhodňují některé kandidáty. Na podporu svého tvrzení Parlament odkazuje na rozsudky ve věcech Vlachou v. Účetní dvůr (
24
) a Caturla-Poch a de la Fuente Pascual v. Parlament (
25
). Z těchto dvou rozsudků vyplývá, že systém či metoda hodnocení kvalifikace uchazečů by objektivně neměly být takové povahy, aby zvýhodňovaly některé kandidáty a jiné znevýhodňovaly (
26
). Podle mého názoru však tato judikatura nepotvrzuje závěr, že zjištění porušení zásady rovného zacházení ve výběrovém řízení vyžaduje v každém konkrétním případě přezkoumání toho, zda byli někteří kandidáti zvýhodnění a jiní znevýhodněni. Situace, která nastala v projednávané věci, navíc vyvolává jinou otázku, a sice otázku vztahu mezi kritérii a tématy či okruhy pro diskusi během pohovoru stanovenými za účelem výběru nejvhodnějšího kandidáta.
64.
Konečně tvrzení Parlamentu, že Tribunál v bodě 119 napadeného rozsudku zkreslil skutkový stav, když rozhodl, že rozřazení kandidátů podle kvality by nemělo být založeno výlučně na jejich odpovědích týkajících se sedmi témat či okruhů pro diskusi během pohovoru, podle mého názoru patrně vychází z nesprávného výkladu napadeného rozsudku. Zaprvé použití výrazu „výlučně“ (ve francouzštině „uniquement“) Tribunálem lze vysvětlit pomocí konstatování uvedeného v bodě 118 napadeného rozsudku, že otázky položené během pohovoru by se neměly stát novými kritérii srovnávacího hodnocení. Lze jej rovněž vysvětlit konstatováním Tribunálu uvedeným v bodě 123 napadeného rozsudku, že kritéria srovnávacího hodnocení nebyla v rámci pohovoru použita. Zadruhé prokázání skutečnosti, že kritéria a témata či okruhy použité v průběhu výběrového řízení spolu souvisí a že byly orgánem oprávněným ke jmenování zohledněny jako celek, přísluší Parlamentu.
65.
Ve světle výše uvedených úvah navrhuji, aby Soudní dvůr první důvod kasačního opravného prostředku zamítl.
B.
Podpůrný důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení v rámci výkladu zásady proporcionality s ohledem na důsledky zrušení napadeného rozhodnutí
66.
Parlament podpůrně tvrdí, že zrušení rozhodnutí o jmenování A na pozici ředitele pro média je stiženo vadou spočívající v nesprávném právním posouzení, které je důsledkem nedostatku odůvodnění a porušení zásady proporcionality. Poukazuje na to, že Tribunál zrušil rozhodnutí přijaté ve prospěch třetí osoby, jmenovitě kandidáta A. S odkazem na rozsudek Tribunálu ve věci Spadafora v. Komise (
27
) tvrdí, že Tribunál měl na základě zvážení všech protichůdných zájmů přezkoumat, zda sankce v podobě zrušení tohoto rozhodnutí není nepřiměřená.
67.
F. Carbajo Ferrero podotýká, že A se nemohl dovolávat zásady legitimního očekávání vzhledem k tomu, že rozhodnutí o jeho jmenování na dotčenou pozici bylo napadeno, a v každém případě tvrdí, že zrušení rozhodnutí nepředstavovalo s ohledem na dotčenou nesrovnalost nepřiměřenou sankci.
68.
Mám za to, že Parlament oprávněně tvrdí, že Tribunál v bodě 146 napadeného rozsudku zrušil napadené rozhodnutí, aniž by přezkoumal, zda je toto zrušení přiměřené. Argumentace, která je pro projednávaný spor zjevně relevantní, je obsažena v rozsudku Tribunálu ve věci Spadafora v. Komise (
28
). V tomto rozsudku bylo konstatováno, že kandidát musí být v zásadě navrácen do situace, v níž se nacházel před vznikem nesrovnalostí ve výběrovém řízení. Pokud však navrácení do předchozí situace zahrnuje zrušení aktů, jejichž adresáty jsou třetí osoby a jež jsou pro ně příznivé, je třeba přezkoumat, zda toto zrušení nepředstavuje s ohledem na dotčenou nesrovnalost nepřiměřenou sankci. V této souvislosti je třeba vzít v úvahu povahu protiprávního jednání, k němuž došlo, zájem kandidáta, zájem třetích osob a zájmy služby.
69.
V projednávané věci je zřejmé, že zrušením napadeného rozhodnutí může být dotčen kandidát A, který byl jmenován na předmětnou pozici. Za těchto okolností vyžaduje zrušení jeho jmenování předchozí posouzení přiměřenosti takového zrušení, které zahrnuje zvážení všech dotčených zájmů. Tribunál se proto dopustil nesprávného právního posouzení, když v bodě 146 napadeného rozsudku rozhodl o zrušení napadeného rozhodnutí, aniž by takové posouzení provedl.
70.
Je však třeba připomenout, že pokud se ukáže, že v odůvodnění rozhodnutí Tribunálu došlo k porušení unijního práva, avšak je patrné, že jeho výrok je opodstatněný z jiných právních důvodů, nemůže takové porušení vést ke zrušení tohoto rozhodnutí a je třeba odůvodnění nahradit (
29
).
71.
O takový případ se jedná v projednávané věci. Zvážení všech dotčených zájmů by vskutku mělo vést ke zrušení napadeného rozhodnutí, aniž by tím však byla dotčena povinnost správního orgánu nalézt řešení spravedlivé vůči kandidátu A. Konkrétně, výběrové řízení je stiženo vadou spočívající ve výskytu zjevných nesrovnalostí. Jak jsem vysvětlila výše v rámci analýzy prvního důvodu kasačního opravného prostředku, poradní výbor by neměl měnit kritéria srovnávacího hodnocení v průběhu výběrového řízení. Pokud jde o F. Carbajo Ferrera, jeho zájem tkví ve zrušení napadeného rozhodnutí, aby tak mohl mít prospěch ze své žaloby. Pokud jde o správní orgán, nespatřuji v tom žádnou újmu pro zájem služby. Zrušení napadeného rozhodnutí nenahrazuje posouzení správního orgánu ohledně toho, kterého kandidáta jmenovat na dotčenou pozici. Parlament bude muset obnovit výběrové řízení s tím, že odstraní nesrovnalosti zjištěné v napadeném rozsudku. Na konci tohoto nového výběrového řízení může vybrat kandidáta, který je pro dotčenou pozici nejvhodnější. Pokud jde o kandidáta A, jeho situace je odlišná. Zrušení napadeného rozhodnutí pro kandidáta A znamená riziko ztráty pozice, na kterou byl jmenován. A co víc, kandidát A není za uvedenou nesrovnalost odpovědný. I kdyby, jak tvrdí F. Carbajo Ferrero, kandidát A nemohl ignorovat skutečnost, že jeho jmenování nebylo konečné, neboť u Tribunálu byla projednávána žaloba proti rozhodnutí o jeho jmenování, faktem zůstává, že kandidát A se ničeho nedopustil.
72.
Skutečnost, že jsou dotčeny zájmy kandidáta A, přesto neznamená, že by se Soudní dvůr měl zdržet potvrzení zrušení napadeného rozhodnutí s ohledem na dotčené nesrovnalosti. Správní orgán je však povinen hledat spravedlivé řešení této situace s ohledem na dotčenou třetí osobu. Přesněji řečeno, pokud bude na konci nového výběrového řízení na dotčenou pozici jmenována jiná osoba, je Parlament povinen chránit zájmy kandidáta A.
73.
Vzhledem k výše uvedenému mám za to, že je třeba podpůrný důvod kasačního opravného prostředku zamítnout jako irelevantní.
VI. Závěry
74.
Vzhledem k výše uvedenému navrhuji, aby Soudní dvůr zamítl jak první důvod kasačního opravného prostředku, tak i podpůrný důvod kasačního opravného prostředku.
(
1
) – Původní jazyk: angličtina.
(
2
) – Nařízení (EHS) č. 31, (ESAE) č. 11, kterým se stanoví služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropského hospodářského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii (Úř. věst. 1962, 45, s. 1385).
(
3
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 3. března 1993, Booss a Fischer v. Komise (T‑58/91, EU:T:1993:15, bod 67).
(
4
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 12. března 2008, Giannini v. Komise (T‑100/04, EU:T:2008:68, body 132 a 133 a citovaná judikatura).
(
5
) – Tato kritéria byla následující: „1) konkrétní zkušenosti v oblastech uvedených v oznámení o volném pracovním místě nebo v oznámení o výběrovém řízení: vedení velkého oddělení v oblasti médií, tisku a telekomunikací; 2) správa nebo řízení: zkušenosti s řízením (v oblastech, jako jsou lidské zdroje, řízení, rozpočet, finance atd.); 3) mezinárodní zkušenost: pracovní zkušenost v unijním nebo mezinárodním prostředí“ (volný překlad podání navrhovatele z francouzského originálu).
(
6
) – Tato témata byla následující: „1) důvody pro podání žádosti o tuto pozici a strategická vize a plán činnosti ředitelství; 2) jak zajistit, aby všechny komunikační kanály byly využívány k předávání ucelených sdělení v souladu se strategickým prováděcím rámcem (SPR); 3) komunikační priority pro příští volební rok; 4) jak zvýšit dopad návštěv na vysoké úrovni, důležitých legislativních spisů a plenárních zasedání z hlediska médií; 5) prosazování politiky rovnosti žen a mužů; 6) problémy spojené s přerušením činností a stanovením negativních priorit; 7) jak co nejlépe využít možnosti povýšení pracovních pozic AST na pozice AD v rámci úkolů vyšší úrovně a nedostatku zdrojů“ (volný překlad podání navrhovatele z francouzského originálu).
(
7
) – Rozsudek ze dne 3. března 1993, T‑58/91, EU:T:1993:15.
(
8
) – Rozsudek ze dne 3. března 1993, T‑58/91, EU:T:1993:15.
(
9
) – Rozsudek ze dne 19. května 1983, 289/81, EU:C:1983:142.
(
10
) – Rozsudek ze dne 19. května 1983, 306/81, EU:C:1983:143.
(
11
) – Znění tohoto rozhodnutí je citováno v bodě 47 napadeného rozsudku.
(
12
) – Text rozhodnutí, kterým se stanoví jednotlivé kroky postupu, odkazuje pouze na oznámení o volném pracovním místě. V projednávané věci však bylo toto rozhodnutí použitelné i ve vztahu k výběrovému řízení uskutečněnému na základě oznámení o výběrovém řízení, jak vyplývá z bodu 50 napadeného rozsudku.
(
13
) – Viz bod 67 napadeného rozsudku.
(
14
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 13. prosince 1990, Kalavros v. Soudní dvůr (T‑160/89 a T‑161/89, EU:T:1990:86, bod 37).
(
15
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 7. února 1990, Culin v. Komise (C‑343/87, EU:C:1990:49, bod 19).
(
16
) – Viz rozsudek ze dne 28. září 2017, Hristov v. Komise a EMA (T‑495/16 RENV I a T‑495/16 RENV II, nezveřejněný, EU:T:2017:676, bod 139 a citovaná judikatura).
(
17
) – Rozsudek ze dne 3. března 1993, T‑58/91, EU:T:1993:15, bod 67.
(
18
) – Rozsudek ze dne 7. února 1990, C‑343/87, EU:C:1990:49, bod 19.
(
19
) – Rozsudek ze dne 30. října 1974, 188/73, EU:C:1974:112.
(
20
) – Rozsudek ze dne 19. května 1983, 289/81, EU:C:1983:142, bod 16.
(
21
) – Rozsudek ze dne 19. května 1983, 306/81, EU:C:1983:143, bod 16.
(
22
) – V bodě 69 napadeného rozsudku Tribunál naopak potvrdil široký prostor pro uvážení těchto orgánů v rámci výběrového řízení podle čl. 29 odst. 2 služebního řádu.
(
23
) – Parlament cituje celou řadu bodů své žalobní odpovědi a dupliky, které předložil v prvním stupni řízení. Tyto body však nesměřují k prokázání souvislosti mezi různými kritérii a těmito tématy v průběhu výběrového řízení. V duplice se nachází jeden argument Parlamentu, který by mohl být relevantní, dle něhož „odborná praxe“ může být spojena s různými prvky uvedenými v bodech 4 a 5 oznámení o výběrovém řízení. Tento argument však ve svých podáních nerozvádí a netvrdí, že témata, o nichž se diskutovalo během pohovoru, souvisejí s kritérii stanovenými na počátku výběrového řízení.
(
24
) – Rozsudek ze dne 6. února 1986, 143/84, EU:C:1986:55.
(
25
) – Rozsudek ze dne 13. července 1989, 361/87 a 362/87, EU:C:1989:317.
(
26
) – Rozsudek ze dne 6. února 1986, Vlachou v. Účetní dvůr (143/84, EU:C:1986:55, body 17 a 19).
(
27
) – Rozsudek ze dne 5. prosince 2017, T‑250/16 P, nezveřejněný, EU:T:2017:866, bod 110.
(
28
) – Tamtéž.
(
29
) – Rozsudek ze dne 10. února 2021, RFA International v. Komise (C‑56/19 P, EU:C:2021:102, bod 61).