Predbežné znenie
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (prvá komora)
z 21. mája 2026(*)
„ Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Predchádzanie využívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí alebo financovania terorizmu – Smernica (EÚ) 2015/849 – Článok 31 – Pojem právnych štruktúr so ‚štruktúrou alebo funkciami, ktoré sú podobné správe zvereného majetku‘ – Fiduciárne mandáty uzavreté správcovskými spoločnosťami zriadenými podľa talianskeho práva (mandato fiduciario) – Prístup osôb, ktoré majú legitímny záujem, k informáciám o konečných užívateľoch výhod – Platnosť – Články 7 a 8 Charty základných práv Európskej únie – Rešpektovanie súkromného a rodinného života – Ochrana osobných údajov – Zásada právnej istoty – Pojem ‚legitímny záujem‘ – Právo na účinný súdny opravný prostriedok – Dočasná právna ochrana “
V spojených veciach C‑684/24 a C‑685/24,
ktorých predmetom sú dva návrhy na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Consiglio di Stato (Štátna rada, Taliansko) z 15. októbra 2024 a doručený Súdnemu dvoru 17. októbra 2024, ktorý súvisí s konaniami:
Across Fiduciaria SpA (C‑684/24),
Galvani Fiduciaria Srl,
Sfo Fiduciaria Srl
proti
Presidenza del Consiglio dei ministri,
Ministero dell’Economia e delle Finanze,
Ministero delle Imprese e del Made in Italy,
Garante per la protezione dei dati personali,
Unione italiana delle Camere di commercio, industria, artigianato e agricoltura (Unioncamere),
Infocamere Scpa,
za účasti:
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Roma,
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Milano, Monza‑Brianza, Lodi,
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Bologna,
a
Unione Fiduciaria SpA (C‑685/24),
Assoservizi Fiduciari,
Torino Fiduciaria –
Fiditor Srl,
Ser‑Fid Italiana Fiduciaria e di Revisione SpA
proti
Ministero delle Imprese e del Made in Italy,
Presidenza del Consiglio dei ministri,
Ministero dell’Economia e delle Finanze,
Garante per la protezione dei dati personali,
Unione italiana delle Camere di commercio, industria, artigianato e agricoltura (Unioncamere),
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Milano, Monza‑Brianza, Lodi,
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Torino,
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Roma,
Infocamere Scpa,
za účasti:
Aletti Fiduciaria SpA,
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Roma,
Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Milano, Monza‑Brianza, Lodi,
SÚDNY DVOR (prvá komora),
v zložení: predseda prvej komory F. Biltgen, sudcovia I. Ziemele a A. Kumin (spravodajca),
generálny advokát: J. Richard de la Tour,
tajomník: G. Chiapponi, referent,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 25. septembra 2025,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–        Across Fiduciaria SpA, Galvani Fiduciaria Srl a Sfo Fiduciaria Srl, v zastúpení: G. Battagliese, A. Pazzaglia, a I. Valas, avvocati,
–        Unione Fiduciaria SpA, Assoservizi Fiduciari, Torino Fiduciaria – Fiditor Srl a Aletti Fiduciaria SpA, v zastúpení: C. Angelici, D. Contini, B. G. Mattarella a F. Sciaudone, avvocati,
–        Ser‑Fid Italiana Fiduciaria e di Revisione SpA, v zastúpení: U. Corea a G. Marini, avvocati,
–        Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Roma, v zastúpení: S. Scafetta, avvocato,
–        talianska vláda, v zastúpení: S. Fiorentino, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci G. Aiello a F. Montanaro, avvocati dello Stato,
–        nemecká vláda, v zastúpení: J. Möller a P. Wagner, splnomocnení zástupcovia,
–        Európsky parlament, v zastúpení: M. Menegatti, M. Migliorati a E. Paladini, splnomocnení zástupcovia,
–        Rada Európskej únie, v zastúpení: I. Gurov, K. Pleśniak a G. Rugge, splnomocnení zástupcovia,
–        Európska komisia, v zastúpení: A. Bouchagiar, A. Manzaneque Valverde, P. A. Messina a G. von Rintelen, splnomocnení zástupcovia,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 11. decembra 2025,
vyhlásil tento
Rozsudok
1        Návrhy na začatie prejudiciálneho konania sa týkajú:
–        platnosti článku 31 ods. 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/849 z 20. mája 2015 o predchádzaní využívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí alebo financovania terorizmu, ktorou sa mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 648/2012 a zrušuje smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/60/ES a smernica Komisie 2006/70/ES (Ú. v. EÚ L 141, 2015, s. 73), zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/843 z 30. mája 2018 (Ú. v. EÚ L 156, 2018, s. 43) (ďalej len „smernica 2015/849“), vzhľadom na články 7 a 8 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“) a článok 8 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, podpísaný v Ríme 4. novembra 1950 (ďalej len „EDĽP“), ako aj výkladu článku 31 ods. 4 a 7a smernice 2015/849, článku 47 Charty a článku 6 EDĽP (vec C‑684/24), a
–        platnosti článku 31 ods. 1, 2 a 10 smernice 2015/849 z hľadiska článku 114 a článku 288 tretieho odseku ZFEÚ, ako aj výkladu článku 5 ods. 4 ZEÚ, článkov 6 až 8 a 16 Charty, odôvodnení 1, 2, 4, 5 a 12 až 17, článku 2, článku 3 bodu 6 a článkov 30 a 31 smernice 2015/849 a odôvodnení 4, 5, 16, 17 a 25 až 34 smernice 2018/843 (vec C‑685/24).
2        Tieto návrhy boli predložené v rámci dvoch sporov, ktorých účastníkmi sú na jednej strane spoločnosti Across Fiduciaria SpA, Galvani Fiduciaria Srl a Sfo Fiduciaria Srl (vec C‑684/24), ako aj Unione Fiduciaria SpA, Assoservizi Fiduciari, Torino Fiduciaria – Fiditor Srl a Ser‑Fid Italiana Fiduciaria e di Revisione SpA (vec C‑685/24) a na druhej strane Presidenza del Consiglio dei ministri (predsedníctvo Rady ministrov, Taliansko), Ministero dell’Economia e delle Finanze (Ministerstvo hospodárstva a financií, Taliansko), Ministero delle Imprese e del Made in Italy (Ministerstvo priemyslu a Made in Italy, Taliansko), Garante per la protezione dei dati personali (kontrolór ochrany osobných údajov, Taliansko), Unione italiana delle Camere di commercio, industria, artigianato e agricoltura (Unioncamere), Infocamere Scpa (vec C-684/24), ako aj Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Milano, Monza‑Brianza, Lodi, Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Torino a Camera di commercio, industria, artigianato e agricoltura di Roma (vec C‑685/24), týkajúcich sa povinností informovania a prístupu v súvislosti s fiduciárnymi mandátmi uzavretými fiduciárnymi spoločnosťami podľa talianskeho práva.
Právny rámec
Právo Únie
Smernica 2015/849
3        Odôvodnenia 12, 14, a 16 smernice 2015/849 stanovujú:
„(12)      Je potrebné identifikovať akúkoľvek fyzickú osobu, ktorá ovláda právny subjekt alebo nad ním vykonáva kontrolu. Členské štáty by mali v záujme zabezpečenia účinnej transparentnosti zaistiť, aby sa tieto ustanovenia vzťahovali na čo najrozsiahlejšiu škálu právnych subjektov zaregistrovaných alebo zriadených akýmkoľvek iným mechanizmom na ich území. …
…
(14)      Potreba presných a aktuálnych informáci[í] o konečnom užívateľovi výhod je kľúčovým faktorom pri vysledovaní páchateľov trestných činov, ktorí by inak mohli skryť svoju totožnosť za podnikovú štruktúru. Členské štáty by preto mali zabezpečiť, aby subjekty zaregistrované na ich území v súlade s vnútroštátnym právom získali a mali okrem základných informácií, akými sú názov a adresa sídla spoločnosti a doklad o registrácii a vlastníckom práve, aj primerané, presné a aktuálne informácie o tom, kto ich skutočne vlastní [o ich konečných užívateľoch výhod – neoficiálny preklad]. … Členské štáty by tiež mali zabezpečiť, aby k informáciám o vlastníckych právach [konečných užívateľoch výhod – neoficiálny preklad] získali prístup aj iné osoby, ktoré môžu preukázať legitímny záujem v súvislosti s praním špinavých peňazí, financovaním terorizmu a súvisiacimi predikatívnymi trestnými činmi, ako napríklad korupciou, daňovou trestnou činnosťou a podvodmi, a to v súlade s pravidlami týkajúcimi sa ochrany údajov. Osoby, ktoré môžu preukázať legitímny záujem, by mali mať prístup k informáciám týkajúcim sa povahy a rozsahu držaného podielu konečného užívateľa výhod pozostávajúceho z jeho približnej hodnoty.
…
(16)      Včasný prístup k informáciám o vlastníckych právach [konečných užívateľoch – neoficiálny preklad] by sa mal zabezpečiť tak, aby sa zabránilo akémukoľvek riziku informovania dotknutej spoločnosti.“
4        Článok 1 ods. 1 tejto smernice stanovuje:
„Táto smernica má za cieľ zabrániť používaniu finančného systému [Európskej ú]nie na účely prania špinavých peňazí a financovania terorizmu.“
5        Článok 2 uvedenej smernice vymedzuje jej pôsobnosť.
6        Článok 3 tej istej smernice znie:
„Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
…
6.      ‚konečný užívateľ výhod‘ je akákoľvek fyzická(‑é) osoba(‑y), ktorá(‑é) skutočne ovláda(‑jú) alebo vykonáva(‑jú) kontrolu nad klientom, a/alebo fyzická(‑é) osoba(‑y), v mene ktorej(‑ých) sa transakcia alebo činnosť vykonáva, pričom medzi konečných užívateľov výhod patria aspoň:
…
b)      v prípade správy zvereného majetku (trust): všetky tieto osoby:
i)      zriaďovateľ/zriaďovatelia (settlor);
ii)      správca/správcovia (trustee);
iii)      protektor/protektori, ak sú určení;
iv)      beneficienti, alebo ak sa ešte len majú určiť jednotlivci, ktorí majú prospech z právnej štruktúry alebo právneho subjektu, skupina osôb, v ktorých hlavnom záujme sa táto právna štruktúra alebo subjekt zakladá alebo funguje;
v)      akákoľvek iná fyzická osoba, ktorá vykonáva skutočnú kontrolu nad zvereným majetkom prostredníctvom priameho alebo nepriameho vlastníctva alebo inými prostriedkami;
c)      v prípade právnych subjektov, ako sú nadácie, a právnych štruktúr podobných správe zvereného majetku, fyzická(‑é) osoba(‑y), ktorá(‑é) má(majú) rovnocenné alebo podobné postavenie ako osoby uvedené v písmene b);
…“
7        Kapitola III smernice 2015/849, nazvaná „Informácie o vlastníckych právach [o konečných užívateľoch výhod – neoficiálny preklad]“, obsahuje najmä články 30 a 31 tejto smernice.
8        Článok 30 ods. 1 prvý pododsek uvedenej smernice stanovuje:
„Členské štáty zabezpečia, aby podnikateľské subjekty a iné právne subjekty zaregistrované na ich území boli povinné získavať a mať primerané, presné a aktuálne informácie o tom, kto ich skutočne vlastní, vrátane podrobností o držaných podieloch konečných užívateľov výhod. …“
9        Článok 31 tej istej smernice stanovuje:
„1.      Členské štáty zabezpečia, aby sa tento článok uplatňoval na správu zvereného majetku a iné typy právnych štruktúr, ako sú napríklad fiducie, určité typy Treuhand alebo fideicomiso, ak majú takéto štruktúry štruktúru alebo funkcie podobné správe zvereného majetku. Členské štáty vymedzia charakteristické znaky s cieľom určiť, v ktorých prípadoch majú právne štruktúry takú štruktúru alebo funkcie, ktoré sú podobné správe zvereného majetku, pokiaľ ide o takého právne štruktúry upravené v ich práve.
Členské štáty vyžadujú, aby správcovia každého majetku výslovne zvereného do správy[,] spravovaného v danom členskom štáte[,] získali a mali primerané, presné a aktuálne informácie o vlastníckych právach [o konečných užívateľoch výhod – neoficiálny preklad], pokiaľ ide o správu zvereného majetku. Tieto informácie zahŕňajú totožnosť:
a)      zriaďovateľa/zriaďovateľov (settlor);
b)      správcu/správcov (trustee);
c)      protektora/protektorov, ak sú určení;
d)      beneficientov alebo triedy beneficientov;
e)      akejkoľvek inej fyzickej osoby vykonávajúcej účinnú kontrolu nad majetkom zvereným do správy.
Členské štáty zabezpečia, aby porušenia tohto článku podliehali účinným, primeraným a odrádzajúcim opatreniam alebo sankciám.
2.      Členské štáty zabezpečia, aby správcovia alebo osoby zastávajúce rovnocenné pozície v podobných právnych štruktúrach uvedených v odseku 1 tohto článku informovali včas povinné subjekty o svojom postavení a poskytli im informácie uvedené v odseku 1 tohto článku, ak ako správcovia alebo osoby zastávajúce rovnocennú pozíciu v podobných právnych štruktúrach nadviažu obchodný vzťah alebo vykonávajú príležitostnú transakciu presahujúcu limity stanovené v článku 11 písm. b), c) a d).
…
3a.      Členské štáty vyžadujú, aby sa informácie o vlastníckych právach [o konečných užívateľoch výhod – neoficiálny preklad] v prípade majetku výslovne zvereného do správy a podobných právnych štruktúr uvedených v odseku 1 uchovávali v centrálnom registri konečných užívateľov výhod zriadenom členským štátom, v ktorom má správca zvereného majetku alebo osoba zastávajúca rovnocennú pozíciu v podobnej právnej štruktúre sídlo alebo bydlisko.
…
4.      Členské štáty zabezpečia, aby boli informácie o vlastníckych právach [o konečných užívateľoch výhod – neoficiálny preklad] správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry prístupné v každom prípade:
a)      príslušným orgánom a [finančným spravodajským jednotkám], a to bez obmedzenia;
b)      povinným subjektom, a to v rámci povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi v súlade s kapitolou II;
c)      každej fyzickej alebo právnickej osobe, ktorá môže preukázať legitímny záujem;
…
Informácie dostupné fyzickým alebo právnickým osobám uvedeným v písmenách c) a d) prvého pododseku obsahujú meno, mesiac a rok narodenia a krajinu pobytu a štátnu príslušnosť konečného užívateľa výhod, ako aj povahu a rozsah držaného podielu konečného užívateľa výhod.
Členské štáty môžu za podmienok určených vo vnútroštátnom práve poskytnúť prístup k dodatočným informáciám umožňujúcim identifikáciu konečného užívateľa výhod. Uvedené dodatočné informácie zahŕňajú aspoň dátum narodenia alebo kontaktné údaje v súlade s pravidlami na ochranu údajov. Členské štáty môžu umožniť širší prístup k informáciám uchovávaným v registri v súlade so svojím vnútroštátnym právom.
…
4a.      Členské štáty sa môžu rozhodnúť sprístupniť informácie uchovávané v ich vnútroštátnych registroch uvedených v odseku 3a za podmienky registrácie online a úhrady poplatku, ktorý nesmie presiahnuť administratívne náklady za sprístupnenie informácií vrátane nákladov za vedenie a vytvorenie registra.
5.      Členské štáty vyžadujú, aby informácie uchovávané v centrálnom registri v zmysle odseku 3a boli primerané, presné a aktuálne a zavedú na tento účel mechanizmy. …
…
7a.      Členské štáty môžu v jednotlivých prípadoch za výnimočných okolností, ktoré sa stanovia vo vnútroštátnom práve, ak by prístup uvedený v odseku 4 prvom pododseku písm. b), c) a d) vystavil konečného užívateľa výhod neprimeranému riziku podvodu, únosu, vydierania, obťažovania, násilia alebo zastrašovania, alebo ak je konečným užívateľom výhod maloletá alebo inak právne nespôsobilá osoba, stanoviť výnimku z takéhoto prístupu ku všetkým alebo niektorým informáciám o vlastníckych právach [o konečných užívateľoch výhod – neoficiálny preklad]. Členské štáty zabezpečia, aby sa takéto výnimky udeľovali na základe podrobného posúdenia výnimočnej povahy okolností. Zaručia sa práva na správne preskúmanie rozhodnutia o výnimke a na účinný súdny opravný prostriedok. Členský štát, ktorý udelil výnimky, uverejní každý rok štatistické údaje o počte udelených výnimiek a uvedených dôvodoch a tieto údaje predloží [Európskej k]omisii.
…
10.      Členské štáty oznámia Komisii kategórie, popis charakteristických znakov, mená a prípadne právny základ správ zvereného majetku a podobných právnych štruktúr uvedených v odseku 1 do10. júla 2019. Komisia do 10. septembra 2019 uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie konsolidovaný zoznam takýchto správ zvereného majetku a podobných právnych štruktúr.
Komisia do 26. júna 2020 predloží Európskemu parlamentu a Rade [Európskej únie] správu, v ktorej posúdi, či boli všetky správy zvereného majetku a podobné právne štruktúry uvedené v odseku 1, ktoré podliehajú právu členských štátov, náležite identifikované a či sa na ne vzťahujú povinnosti stanovené v tejto smernici. Komisia v náležitých prípadoch prijme potrebné kroky a bude konať na základe zistení tejto správy.“
Smernica 2018/843
10      Podľa odôvodnení 4, 27 až 30, 32 a 42 smernice 2018/843:
„4.      … Je potrebné zvýšiť celkovú transparentnosť hospodárskeho a finančného prostredia Únie. Predchádzanie praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu môže byť účinné len v prostredí, ktoré nevyhovuje páchateľom hľadajúcim úkryt pre svoje financie za pomoci netransparentných štruktúr. Celistvosť finančného systému Únie závisí od transparentnosti podnikateľských subjektov a iných právnych subjektov, správ zvereného majetku (trusts) a podobných právnych štruktúr. Cieľom tejto smernice je nielen odhaľovať a vyšetrovať pranie špinavých peňazí, ale aj brániť jeho vzniku. Zvyšovanie transparentnosti by mohlo byť silným odstrašujúcim prostriedkom.
…
(27)      Pravidlá, ktoré sa uplatňujú na správy zvereného majetku a podobné právne štruktúry, pokiaľ ide o prístup k informáciám o ich vlastníckych právach [o ich konečných užívateľoch výhod – neoficiálny preklad], by mali byť porovnateľné so zodpovedajúcimi pravidlami, ktoré platia pre podnikateľské subjekty a iné právne subjekty. Vzhľadom na rôzne typy správy zvereného majetku, ktoré v súčasnosti existujú v Únii, ako aj na ešte väčšiu rôznorodosť podobných právnych štruktúr, rozhodnutie o tom, či správa zvereného majetku alebo podobné právne štruktúry sú alebo nie sú porovnateľne podobné s podnikateľskými subjektmi a inými právnymi subjektmi, by malo byť prijímané členskými štátmi. Cieľom vnútroštátnych právnych predpisov transponujúcich uvedené ustanovenia by malo byť zabrániť tomu, aby sa správa zvereného majetku alebo podobné právne štruktúry používali na účely prania špinavých peňazí, financovania terorizmu alebo súvisiacich predikatívnych trestných činov.
(28)      Vzhľadom na rôzne charakteristiky správy zvereného majetku a podobných právnych štruktúr by mali mať členské štáty možnosť určovať podľa vnútroštátneho práva a v súlade s pravidlami na ochranu údajov úroveň transparentnosti, pokiaľ ide o správu zvereného majetku a podobné právne štruktúry, ktoré nie sú porovnateľné s podnikateľskými subjektmi a inými právnymi subjektmi. Riziká prania špinavých peňazí a financovania terorizmu sa môžu líšiť na základe charakteristík typu správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry, porozumenie uvedených rizík sa môže časom vyvíjať, napríklad z dôvodu národného a nadnárodného hodnotenia rizika. Z tohto dôvodu by členské štáty mali mať možnosť stanoviť širší prístup k informáciám o vlastníckych právach v prípade správy zvereného majetku a podobných právnych štruktúr, ak takýto prístup predstavuje nevyhnutné a primerané opatrenie s legitímnym cieľom, ktorým je predchádzanie využívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí alebo financovania terorizmu. Pri určovaní úrovne transparentnosti informácií o vlastníckych právach v prípade takejto správy zvereného majetku alebo podobných právnych štruktúr by členské štáty mali náležite zohľadniť ochranu základných práv jednotlivcov, predovšetkým právo na súkromie a ochranu osobných údajov. Prístup k informáciám o vlastníckych právach v prípade správy zvereného majetku a podobných právnych štruktúr by mal byť poskytnutý akejkoľvek osobe, ktorá môže preukázať legitímny záujem. Prístup by sa mal udeliť aj akejkoľvek osobe, ktorá podá písomnú žiadosť v súvislosti so správou zvereného majetku či podobnou právnou štruktúrou a má v držbe alebo vlastní kontrolný podiel v akomkoľvek podnikateľskom subjekte alebo inom právnom subjekte registrovanom mimo Únie, prostredníctvom priameho alebo nepriameho vlastníctva, a to aj prostredníctvom akcií na doručiteľa alebo prostredníctvom kontroly inými prostriedkami. Kritériá a podmienky udelenia prístupu k žiadostiam o informácie o vlastníckych právach v prípade správy zvereného majetku a podobných právnych štruktúr by mali byť dostatočne presné a v súlade s cieľmi tejto smernice. Členské štáty by mali mať možnosť zamietnuť písomnú žiadosť, ak existujú opodstatnené dôvody na podozrenie, že písomná žiadosť nie je v súlade s cieľmi tejto smernice.
(29)      S cieľom zaručiť právnu istotu a rovnaké podmienky je nevyhnutné jasne stanoviť, ktoré právne štruktúry usadené v celej Únii by sa mali považovať za podobné správe zvereného majetku z hľadiska ich funkcie alebo štruktúry. Preto by každý členský štát mal byť povinný určiť správu zvereného majetku, ak je uznaná vnútroštátnym právom, a podobné právne štruktúry, ktoré môžu byť zriadené v súlade s ich vnútroštátnym právnym rámcom alebo zvyklosťami a ktoré majú štruktúru alebo funkciu podobnú správe zvereného majetku, ako napríklad umožnenie rozluky alebo oddelenia medzi zákonným a skutočným vlastníctvom aktív [zákonným vlastníkom a konečným užívateľom výhod – neoficiálny preklad]. Potom by členské štáty mali Komisii oznámiť kategórie, opis vlastností, názvy a v prípade potreby právny základ tejto správy zvereného majetku a podobných právnych štruktúr s cieľom ich uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie, aby sa umožnila ich identifikácia inými členskými štátmi. Malo by sa vziať do úvahy, že správa zvereného majetku a podobné právne štruktúry môžu mať rôzne právne charakteristiky naprieč Úniou. V prípade, že charakteristiky správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry majú porovnateľnú štruktúru alebo funkciu s charakteristikami podnikateľských subjektov a iných právnych subjektov, prístup verejnosti k informáciám o vlastníckych právach [o konečných užívateľoch výhod – neoficiálny preklad] by prispel k boju proti zneužívaniu správy zvereného majetku a podobných právnych štruktúr, podobne ako prístup verejnosti môže prispieť k predchádzaniu zneužívania podnikateľských subjektov a iných právnych subjektov na účely prania špinavých peňazí a financovania terorizmu.
(30)      Prístup verejnosti k informáciám o vlastníckych právach [o konečných užívateľoch výhod – neoficiálny preklad] umožňuje väčšiu kontrolu informácií občianskou spoločnosťou, a to aj zo strany tlače alebo organizácií občianskej spoločnosti, a prispieva k zachovaniu dôvery v integritu obchodných transakcií a finančného systému. Môže prispieť k boju proti zneužívaniu podnikateľských subjektov a iných právnych subjektov a právnych štruktúr na účely prania špinavých peňazí alebo financovania terorizmu, a to pomocou pri vyšetrovaní, ako aj dôsledkami na dobré meno, za predpokladu, že každý, kto by mohol s nimi realizovať transakcie, pozná totožnosť konečného užívateľa výhod. Uľahčuje tiež včasnú a efektívnu dostupnosť informácií pre finančné inštitúcie a orgány vrátane orgánov tretích krajín zapojených do boja proti takýmto trestným činom. Prístup k uvedeným informáciám by tiež pomohol vyšetrovaniam týkajúcim sa prania špinavých peňazí, súvisiacich predikatívnych trestných činov a financovania terorizmu.
…
(32)      Dôvera investorov a širokej verejnosti vo finančné trhy závisí do veľkej miery od existencie presného režimu zverejňovania údajov, ktorý zaisťuje transparentnosť vo vlastníckych právach [v konečných užívateľoch výhod – neoficiálny preklad] a kontrolných štruktúrach podnikateľských subjektov a iných právnych subjektov, ako aj určitých druhov správy zvereného majetku a podobných právnych štruktúr. Členské štáty by preto mali umožniť prístup k informáciám o vlastníckych právach [konečných užívateľoch výhod – neoficiálny preklad] dostatočne uceleným a koordinovaným spôsobom, stanovením jasných pravidiel o prístupe verejnosti, aby tretie strany mohli v celej Únii zisťovať, kto je konečným užívateľom výhod plynúcich z vlastníctva podnikateľských subjektov a iných právnych subjektov, ako aj určitých druhov správy zvereného majetku a podobných právnych štruktúr.
…
(42)      Členské štáty by vo svojom vnútroštátnom práve mali určiť legitímny záujem ako všeobecný pojem, aj ako kritérium pre prístup k informáciám o vlastníckych právach [o konečných užívateľoch výhod – neoficiálny preklad]. Tieto vymedzenia by predovšetkým nemali obmedzovať pojem legitímneho záujmu na prípady prebiehajúceho správneho alebo súdneho konania, a mali by umožňovať, aby sa zohľadnila preventívna práca v oblasti boja proti praniu špinavých peňazí, financovaniu terorizmu a súvisiacim predikatívnym trestným činom, ktorú vykonávajú mimovládne organizácie a investigatívni novinári, tam, kde je to vhodné. …“
Talianske právo
Legislatívny dekrét č. 231/2007
11      Článok 1 ods. 2 písm. ee) decreto legislativo n. 231 –
Attuazione della direttiva 2005/60/CE concernente la prevenzione dell’utilizzo del sistema finanziario a scopo di riciclaggio dei proventi di attività criminose e di finanziamento del terrorismo nonchè della direttiva 2006/70/CE che ne reca misure di esecuzione (legislatívny dekrét č. 231, ktorým sa vykonáva smernica 2005/60/ES o predchádzaní využívania finančného systému na účely prania špinavých peňazí a financovania terorizmu, ako aj smernica 2006/70/ES o zavedení vykonávacích opatrení) z 21. novembra 2007 (GURI č. 290 zo 14. decembra 2007, riadna príloha č. 268), v znení uplatniteľnom na konanie vo veci samej (ďalej len „legislatívny dekrét č. 231/2007“), vymedzuje „poskytovateľa služieb spoločnostiam a správam zvereného majetku“ ako „každú fyzickú alebo právnickú osobu, ktorá poskytuje tretím osobám v rámci svojej profesijnej činnosti jednu z týchto služieb:… vykonávať funkciu správcu majetku výslovne zvereného do správy alebo v podobnej právnej štruktúre, alebo zabezpečiť, aby takú funkciu zastávala iná osoba“.
12      Článok 20 legislatívneho dekrétu č. 231/2007 sa týka identifikácie konečného užívateľa výhod.
13      Článok 21 ods. 3 a 4 tohto legislatívneho dekrétu stanovuje:
„3.      Správy zvereného majetku…, ako aj podobné právne štruktúry, ktoré majú sídlo alebo bydlisko na území Talianskej republiky, sú povinné zapísať sa do obchodného registra do osobitného oddielu, ktorý je na to určený. Informácie uvedené v článku 22 ods. 5 týkajúce sa konečných užívateľov výhod v týchto správach zvereného majetku a podobných právnych štruktúrach, ktorí majú sídlo alebo bydlisko na území Talianskej republiky, oznámi správca alebo správcovia alebo iná osoba v mene správcu alebo osoby, ktorá uplatňuje rovnocenné práva, právomoci a oprávnenia v podobných právnych štruktúrach, do obchodného registra, aby sa v ňom uchovávali, výlučne elektronicky a s výnimkou z poplatku hradeného kolkom. …
4.      Prístup k informáciám uvedeným v článku 22 ods. 5 týkajúcim sa konečných užívateľov výhod správ zvereného majetku je povolený:
…
da)      … jednotlivcom vrátane tých, ktorí majú kolektívny záujem, relevantný a osobitný právny záujem, v prípadoch, keď je znalosť konečných užívateľov výhod nevyhnutná na zabezpečenie alebo obranu záujmu zodpovedajúceho právne chránenej situácii, ak títo jednotlivci majú konkrétne a zdokumentované dôkazy o tom, že konečný užívateľ výhod a právny vlastník sú odlišné osoby. Záujem musí byť priamy, konkrétny a skutočný a v prípade subjektov zastupujúcich kolektívne záujmy sa nesmie zhodovať so záujmom osôb patriacich do zastupovanej kategórie. Za výnimočných okolností, keď by konečného užívateľa výhod vystavil neprimeranému riziku podvodu, únosu, vydierania, obťažovania, násilia alebo zastrašovania, alebo ak je konečný užívateľ výhod právne nespôsobilý alebo maloletý, možno v jednotlivých prípadoch a po dôkladnom posúdení výnimočnej povahy okolností odmietnuť prístup ku všetkým alebo niektorým informáciám o konečných užívateľoch výhod. …“
14      Článok 22 ods. 5 a 5a uvedeného legislatívneho dekrétu stanovuje:
„5.      Správcovia majetku výslovne zvereného do správy, upravenej prostredníctvom [legge n. 364 (zákon č. 364) zo 16. októbra 1989 (GURI č. 261 z 8. novembra 1989, riadny dodatok č. 84)], ako aj osoby vykonávajúce rovnocenné práva, právomoci a oprávnenia v podobných právnych štruktúrach, pokiaľ sú usadené alebo majú sídlo na území Talianskej republiky, získavajú a uchovávajú primerané, presné a aktuálne informácie o osobách, ktoré majú práva týkajúce sa správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry, t. j. informácie o totožnosti zriaďovateľa/zriaďovateľov, správcu/správcov, protektora/protektorov alebo inej osoby konajúcej na účet správcu, prípadne oprávnených osôb alebo skupín oprávnených osôb a iných fyzických osôb vykonávajúcich kontrolu nad správou zvereného majetku alebo nad podobnou právnou štruktúrou a akejkoľvek inej fyzickej osoby, ktorá vykonáva skutočnú kontrolu nad správou zvereného majetku alebo podobnou právnou štruktúrou prostredníctvom priameho alebo nepriameho vlastníctva alebo inými prostriedkami. Správcovia majetku výslovne zvereného do správy a osoby vykonávajúce rovnocenné práva, právomoci a oprávnenia v podobných právnych štruktúrach uchovávajú tieto informácie počas obdobia, ktoré nesmie byť kratšie ako päť rokov po skončení výkonu ich funkcie správcu, a bezodkladne ich sprístupnia orgánom uvedeným v článku 21 ods. 2 písm. a) a b). Tí istí správcovia, ktorí v tomto postavení nadviažu trvalý alebo profesijný vzťah, alebo vykonávajú príležitostné poskytovanie služieb, oznámia svoj status povinným subjektom.
5a.      Na účely tohto dekrétu sa za právne štruktúry podobné správam zvereného majetku považujú subjekty a štruktúry, ktoré vzhľadom na svoju štruktúru a funkcie majú rovnaké právne účinky ako správy majetku výslovne zvereného do správy, a to aj pokiaľ ide o určenie majetku na určitý účel, a nad ktorými iná osoba než vlastník vykonáva kontrolu v prospech jedného alebo viacerých oprávnených osôb alebo na účely dosiahnutia osobitného cieľa.“
Ministerská vyhláška č. 55/2022
15      Článok 1 písm. g) decreto del Ministero dell’Economia e delle Finanze, n. 55 – Regolamento recante disposizioni in materia di comunicazione, accesso e consultazione dei dati e delle informazioni relativi alla titolarità effettiva di imprese dotate di personalità giuridica, di persone giuridiche private, di trust produttivi di effetti giuridici rilevanti ai fini fiscali e di istituti giuridici affini al trust (vyhláška ministerstva hospodárstva a financií č. 55 – nariadenie, ktorým sa zavádzajú ustanovenia týkajúce sa oznamovania, prístupu k údajom a informáciám o konečných užívateľoch výhod v podnikoch s právnou subjektivitou, súkromných právnických osobách, správach zvereného majetku s príslušnými právnymi účinkami v oblasti daní a podobných právnych štruktúrach, ako je správa zvereného majetku), z 11. marca 2022 (GURI č. 121 z 25. mája 2022, s. 1; ďalej len „ministerská vyhláška č. 55/2022“) definuje podobné právne štruktúry ako subjekty a štruktúry, „ktoré vzhľadom na svoju štruktúru a funkcie majú rovnaké právne účinky ako správy majetku výslovne zvereného do správy, a to aj pokiaľ ide o určenie majetku na určitý účel, a nad ktorými iná osoba než vlastník vykonáva kontrolu v prospech jedného alebo viacerých oprávnených osôb alebo na účely dosiahnutia osobitného cieľa, v súlade s článkom 22 ods. 5a [legislatívneho dekrétu č. 231/2007]“.
16      Článok 7 ods. 2 a 3 ministerskej vyhlášky č. 55/2022 stanovuje:
„2.      Údaje a informácie o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku a podobných právnych štruktúr, ktoré sa musia zapísať do osobitného oddielu, oznamované podľa článku 3 a uchovávané v osobitnej časti obchodného registra, sa sprístupnia každej fyzickej alebo právnickej osobe, vrátane osôb s kolektívnym záujmom, ktoré majú právo na prístup k týmto údajom v súlade s článkom 21 ods. 4 písm. da) prvou a druhou vetou [legislatívneho dekrétu č. 231/2007], na základe predloženia odôvodnenej žiadosti o prístup miestne príslušnej obchodnej komore, z ktorej vyplýva, že sú splnené podmienky uvedené v tom istom článku 21 ods. 4 písm. da) prvej a druhej vete. Do 20 dní od podania žiadosti miestne príslušná obchodná komora povolí prístup alebo oznámi žiadateľovi svoje odôvodnené zamietnutie prostredníctvom overenej elektronickej pošty. V prípade neposkytnutia informácií v uvedenej lehote sa prístup považuje za zamietnutý.
3.      … miestne príslušná obchodná komora postúpi žiadosť o prístup uvedenú v odsekoch 1 a 2 dotknutej strane zaslaním oznámenia na overenú e‑mailovú adresu oznámenú v súlade s článkom 4 ods. 1 písm. e). Do 10 dní od doručenia tejto žiadosti môže dotknutá strana predložiť odôvodnené námietky prostredníctvom overenej elektronickej pošty. Obchodná komora posúdi v každom jednotlivom prípade výnimočné okolnosti uvedené v článku 21 ods. 2 písm. f) a článku 21 ods. 4 písm. da) [legislatívneho dekrétu č. 231/2007], ktoré predložila dotknutá strana a ktoré odôvodňujú úplné alebo čiastočné zamietnutie prístupu, pričom zohľadní aj zásadu proporcionality medzi uvádzaným rizikom a záujmom o prístup. Miestne príslušná obchodná komora môže po posúdení výnimočných okolností, na ktoré sa odvoláva zainteresovaná strana, úplne alebo čiastočne odmietnuť prístup k údajom uvedeným v odsekoch 1 a 2. Odôvodnené zamietnutie prístupu sa žiadateľovi oznámi prostredníctvom overenej elektronickej pošty do 20 dní odo dňa podania žiadosti o prístup. Ak k oznámeniu nedôjde v stanovenej lehote, prístup sa považuje za zamietnutý.“
Spory vo veciach samých a prejudiciálne otázky
17      Žalobkyne vo veci samej, s výnimkou spoločnosti Assoservizi Fiduciari, sú správcovské spoločnosti založené podľa talianskeho práva. V rámci prebratia článku 31 smernice 2015/849 do talianskeho právneho poriadku boli fiduciárne mandáty uzavreté týmito spoločnosťami považované za právne štruktúry, ktoré majú „štruktúru alebo funkcie podobné správe zvereného majetku“ v zmysle tohto článku 31 ods. 1, čo má za následok povinnosť poskytnúť informácie o dotknutých konečných užívateľoch výhod.
18      Žalobkyne vo veci samej, odvolávajúc sa najmä na nezlučiteľnosť vnútroštátnych pravidiel preberajúcich článok 31 smernice 2015/849 s právom Únie, ako aj na nezákonnosť samotného tohto článku 31, sa obrátili na Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Regionálny správny súd pre Lazio, Taliansko), ktorý ich žaloby zamietol. Následne sa obrátili na Consiglio di Stato (Štátna rada, Taliansko), ktorá je vnútroštátnym súdom predkladajúcim návrhy na začatie prejudiciálneho konania.
19      Vzhľadom na žalobné dôvody uvedené žalobkyňami vo veci samej sa predkladajúci vnútroštátny súd domnieva, že spory, ktoré prejednáva, si vyžadujú, aby sa rozhodlo o platnosti a výklade článku 31 smernice 2015/849.
20      V prvom rade tento súd uvádza, že niektoré zo žalobkýň vo veci samej spochybňujú platnosť ustanovení článku 31 ods. 1, 2 a 10 smernice 2015/849 v rozsahu, v akom sú v rozpore s článkom 114 a článkom 288 tretím odsekom ZFEÚ, ako aj so zásadou potrebného účinku. Podľa nich tieto ustanovenia nie sú jasné, presné a predvídateľné, pokiaľ ide o ich účinky, a neumožňujú dosiahnuť cieľ právnej istoty, keďže táto smernica odkazuje najmä na neurčité právne pojmy, ako je pojem „podobnosť“, bez stanovenia nevyhnutných objektívnych spoločných kritérií.
21      V druhom rade, pokiaľ ide o zahrnutie fiduciárnych mandátov do pôsobnosti článku 31 smernice 2015/849 ako právnych štruktúr, ktoré majú „štruktúru alebo funkcie podobné správe zvereného majetku“, predkladajúci vnútroštátny súd sa po prvé pýta na rozsah pojmu „istituti giuridici“ (právne konštrukcie) uvedeného v talianskom znení tohto článku 31 ods. 1, 2 a 10.
22      Podľa tohto súdu vzhľadom na význam, ktorý talianska právna náuka dáva pojmu „istituto“ vo vnútroštátnom právnom poriadku, by sa tento pojem mohol chápať tak, že odkazuje na existenciu koordinovaného súboru pravidiel a zásad upravujúcich sociálny fenomén, pričom takýto prístup sa nezdá byť v súlade s ostatnými jazykovými verziami uvedeného článku 31 ods. 1, 2 a 10. Je tiež možné, že uvedený pojem sa týka konkrétnej a špecifickej hospodársko‑právnej transakcie, čo si však vyžaduje analýzu od prípadu k prípadu, a preto vyvoláva pochybnosti z hľadiska právnej istoty. Uvedený súd sa teda prikláňa k tretiemu prístupu, podľa ktorého sa rovnaký pojem má vykladať s odkazom na druhy hospodársko‑právnych transakcií posudzovaných v závislosti od ich základných charakteristík, ktoré majú v každom prípade „štruktúru alebo funkcie podobné správe zvereného majetku“.
23      Po druhé predkladajúci vnútroštátny súd pripomína, že v súlade s článkom 31 ods. 1 a 10 smernice 2015/849 prináleží členským štátom identifikovať právne štruktúry, ktoré majú „štruktúru alebo funkcie podobné správe zvereného majetku“ a oznámiť Komisii „kategórie, popis charakteristických znakov, mená a prípadne právny základ správ zvereného majetku a podobných právnych štruktúr“, ktorých konsolidovaný zoznam Komisia uverejňuje v Úradnom vestníku Európskej únie. Keďže Talianska republika vykonala požadované oznámenie a zaradila medzi tieto podobné právne štruktúry fiduciárny mandát podľa talianskeho práva (mandato fiduciario), tento súd sa pýta na konštitutívny alebo deklaratórny rozsah tohto oznámenia a konsolidovaného zoznamu uverejneného Komisiou na základe tohto článku 31 ods. 10.
24      Po tretie predkladajúci vnútroštátny súd chce objasniť, či štruktúru alebo funkcie fiduciárnych mandátov uzavretých správcovskými spoločnosťami založenými podľa talianskeho práva možno považovať za „podobné správe zvereného majetku“ v zmysle uvedeného článku 31 ods. 1. V tejto súvislosti spresňuje, že podľa takého fiduciárneho mandátu dotknutá správcovská spoločnosť nadobúda právo vykonávať práva týkajúce sa majetku alebo kapitálu, ktoré jej boli zverené, avšak bez toho, aby k nim nadobudla vlastníctvo, ktoré zostáva v rukách fiducianta. Vzniká teda otázka, či sa možno domnievať, že tento fiduciárny mandát má „štruktúru alebo funkcie podobné správe zvereného majetku“, aj keď nezahŕňa prevod vlastníctva majetku alebo kapitálu, ktorý je predmetom uvedeného mandátu.
25      Po štvrté tento súd uvádza, že podľa žalobkýň vo veci samej rozhodnutie podriadiť správcovské spoločnosti založené podľa talianskeho práva povinnostiam stanoveným v článku 31 smernice 2015/849, pokiaľ ide o fiduciárne mandáty, ktoré uzavreli, by bolo v rozpore najmä so zásadou proporcionality. Povinnosti stanovené pravidlami, ktoré sa už uplatňujú na činnosti týchto spoločností, sú dostatočné na dosiahnutie cieľov sledovaných touto smernicou.
26      V treťom rade vzhľadom na to, že v súlade s článkom 31 ods. 4 prvým pododsekom písm. c) smernice 2015/849 sú informácie o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry prístupné každej fyzickej alebo právnickej osobe, ktorá môže preukázať legitímny záujem, žalobkyne vo veci samej spochybňujú neprimeraný rozsah okruhu osôb, ktorým bol udelený prístup, a tvrdia, že možnosť uplatňovať právo na prístup, ak by bola podmienená len existenciou nedefinovaného „legitímneho záujmu“, by bola zdrojom neistoty, pokiaľ ide o jeho uplatňovanie. Absencia prísnejších podmienok oprávňujúcich jednotlivcov na prístup k informáciám o týchto konečných užívateľoch výhod je teda nezlučiteľná najmä so základnými právami na rešpektovanie súkromného života a na ochranu osobných údajov, ktoré sú zakotvené v článkoch 7 a 8 Charty.
27      Vo štvrtom rade predkladajúci vnútroštátny súd vyjadruje pochybnosti, pokiaľ ide o vnútroštátnu právnu úpravu, ktorou sa preberá článok 31 ods. 4 prvý pododsek písm. c) smernice 2015/849. Žalobkyne vo veci samej s odkazom najmä na rozsudok z 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers (C‑37/20 a C‑601/20, EU:C:2022:912), totiž tvrdia, že táto vnútroštátna právna úprava nie je v súlade s právom Únie, pretože umožňuje príliš široký prístup k informáciám o konečných užívateľoch výhod.
28      V piatom a poslednom rade sa predkladajúci vnútroštátny súd pýta na výklad článku 31 ods. 7a smernice 2015/849. Podľa prvej vety tohto ustanovenia za okolností uvedených v tomto ustanovení môžu členské štáty stanoviť výnimku z prístupu ku všetkým alebo niektorým informáciám o konečných užívateľoch výhod v jednotlivých prípadoch. Okrem toho tento článok 31 ods. 7a v tretej vete stanovuje, že sa zaručia práva na správne preskúmanie rozhodnutia o výnimke a na účinný súdny opravný prostriedok.
29      V tejto súvislosti tento súd spresňuje, že hoci vnútroštátna právna úprava preberajúca článok 31 ods. 7a smernice 2015/849 stanovuje predchádzajúcu výmenu informácií medzi dotknutým konečným užívateľom výhod a príslušnou obchodnou komorou, ktorá je subjektom, ktorý má rozhodnúť o žiadosti o prístup k informáciám o konečných užívateľoch výhod, táto vnútroštátna právna úprava nestanovuje opravný prostriedok, ktorý by bolo možné uplatniť vopred. Právna ochrana konečných užívateľov výhod je teda stanovená až ex post, a to možnosťou napadnúť na správnom súde rozhodnutie, ktorým sa vyhovelo žiadosti o prístup k týmto informáciám. V tomto kontexte uvedený súd vyjadruje pochybnosti o primeranosti uvedenej vnútroštátnej právnej úpravy vo vzťahu k právam a záujmom dotknutých konečných užívateľov výhod.
30      Za týchto podmienok Consiglio di Stato (Štátna rada, Taliansko) vo veci C‑684/24 rozhodla prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.      Je článok 31 ods. 4 [smernice 2015/849], ktorý umožňuje prístup k informáciám o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry, zlučiteľný s [článkami 7 a 8 Charty], ako [aj s článkom 8 EDĽP] v rozsahu, v akom umožňuje prístup v každom prípade každej fyzickej alebo právnickej osobe, ‚ktorá môže preukázať legitímny záujem‘, pričom nešpecifikuje a nevymedzuje samotný pojem ‚legitímny záujem‘, ktorého vymedzenie tak ponecháva v plnom rozsahu na voľnú úvahu členských štátov, čo vedie k riziku, že okruh osôb s právom na prístup bude vymedzený príliš široko, čo by zase mohlo ohroziť základné ľudské práva osoby uvedenej vyššie?
2.      Bránia záruky stanovené v článku 31 ods. 7a [smernice 2015/849] týkajúce sa práva na správne preskúmanie rozhodnutia o výnimke (za výnimočných okolností, ktoré sa stanovia vo vnútroštátnom práve) z prístupu podľa odseku 4 [tohto článku 31] (prístup je v každom prípade povolený k informáciám o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry), a to s prihliadnutím na ochranu poskytovanú článkom 47 [Charty], ako aj článkom 6 EDĽP, zlučiteľnými s článkami 6 a 7 [ministerskej vyhlášky č. 55/2022], v rozsahu, v akom [tieto ustanovenia] priznávajú mimosúdnemu správnemu orgánu, akým je miestne príslušná obchodná komora, právomoc rozhodovať o zverejnení údajov, ktorých účinok je nezvratný, a v rozsahu, v akom stanovujú právo konečného užívateľa výhod na súdne preskúmanie až v neskoršej fáze?“
31      Vo veci C‑685/24 Consiglio di Stato (Štátna rada) tiež rozhodla prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.      Má sa pojem ‚istituti giuridici‘ [právne štruktúry] uvedený v talianskom znení článku 31 ods. 1, 2 a 10 [smernice 2015/849] vykladať v tom zmysle, že v súlade s tým, čo možno vyvodiť z ostatných hlavných jazykových znení a z kontextu a účelov [tejto] smernice, sa vzťahuje na existenciu zosúladeného súboru pravidiel a zásad upravujúcich určitý sociálny jav, alebo naopak na konkrétnu a osobitnú hospodársko‑právnu transakciu, alebo, ako ďalšia možnosť, na druhy hospodársko‑právnych transakcií posudzovaných podľa ich podstatných charakteristických znakov, ktoré majú v každom prípade štruktúru alebo funkcie podobné ako správa zvereného majetku?
2.      Má sa článok 31 ods. 10 [smernice 2015/849] vykladať v tom zmysle, že oznámenia členských štátov Komisii a správa Komisie Európskemu parlamentu a Rade nie sú právne záväzné, ale ide len o dokumenty, v ktorých sa uvádzajú právne štruktúry podobné správe zvereného majetku v rôznych právnych poriadkoch, v dôsledku čoho je úlohou vnútroštátneho súdu a Súdneho dvora, aby v prípade sporu overili, či štruktúra alebo funkcie týchto konštrukcií sú podobné štruktúre alebo funkciám správy zvereného majetku, a to len s ohľadom na ustanovenia [tejto] smernice, keďže predmetné dokumenty nemožno považovať za dopĺňajúce záväzné právo [Únie]?
3.      Má sa právo Európskej únie, najmä odôvodnenia 1, 2, 4, 5 a 12 až 17, ako aj články 2, 3… bod 6 a článok 31 smernice [2015/849] a tiež odôvodnenia 4, 5, 16, 17, a 25 až 34 smernice [2018/843] vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, akou je článok 1 ods. 2 písm. ee) a články 20 až 22 legislatívneho dekrétu č. 231/20[0]7 v časti, v ktorej táto právna úprava zahŕňa medzi právne štruktúry, ktoré majú podobnú štruktúru a funkcie ako správa zvereného majetku, aj fiduciárne mandáty správcovských spoločností?
4.      Bráni právo Únie, najmä zásada proporcionality a ustanovenia článku 31 ods. 1 [smernice 2015/849] v spojení s článkom 5 ods. 4 ZEÚ a odôvodneniami 5 a 27 smernice [2018/843], takej vnútroštátnej právnej úprave, akou je článok 1 ods. 2 písm. ee) a články 20 až 22 legislatívneho dekrétu č. 231/20[0]7, v rozsahu, v akom medzi právne štruktúry, ktoré majú podobnú štruktúru a funkcie ako správa zvereného majetku, zahŕňa aj fiduciárne mandáty správcovských spoločností, hoci činnosť týchto spoločností podlieha viacerým povinnostiam a dohľadu rôznych vnútroštátnych orgánov a vzhľadom na riziká, ktoré môžu byť spojené s vykonanými transakciami?
5.      Sú ustanovenia článku 31 ods. 1, 2 a 10 [smernice 2015/849] neplatné z dôvodu [ich] rozporu s článkom 114 a článkom 288 [tretím odsekom] ZFEÚ a so zásadou potrebného účinku?
6.      Majú sa právo Únie, a najmä odôvodnenia 1, 2, 5 a 12 až 17 [smernice 2015/849], ako aj články 30 a 31 tejto smernice, odôvodnenia 4, 5, 16, 17 a 25 až 34 smernice [2018/843], články 6 [až] 8 a 16 Charty a zásada proporcionality zakotvená v článku 5 ods. 4 ZEÚ, najmä vzhľadom na rozsudok z 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers (C‑37/20 a C‑601/20, EU:C:2022:912), vykladať v tom zmysle, že bránia takej vnútroštátnej právnej úprave, akou je článok 21 ods. 4 písm. da) legislatívneho dekrétu č. 231/2007 a článku 7 ods. 2 ministerskej vyhlášky č. 55/2022, ktorý umožňuje prístup k informáciám jednotlivcom, vrátane tých, ktorí majú kolektívny záujem, relevantný a osobitný právny záujem, v prípadoch, keď je znalosť konečných užívateľov výhod nevyhnutná na zabezpečenie alebo obranu záujmu zodpovedajúceho právne chránenej situácii, ak títo jednotlivci majú konkrétne a zdokumentované dôkazy o tom, že konečný užívateľ výhod a právny vlastník sú odlišné osoby, pričom [táto právna úprava] navyše vyžaduje, aby bol záujem priamy, konkrétny a skutočný, a v prípade subjektov, ktoré zastupujú kolektívne záujmy, sa nezhoduje so záujmom osôb patriacich do zastupovanej kategórie?“
Konanie na Súdnom dvore
32      Uznesením predsedu Súdneho dvora z 2. septembra 2025, Across Fiduciaria a i. (C‑684/24 a C‑685/24, EU:C:2025:727), bol návrh predkladajúceho vnútroštátneho súdu na prejednanie týchto vecí v skrátenom konaní podľa článku 105 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora zamietnutý. Týmto uznesením však predseda Súdneho dvora rozhodol, že tieto veci sa majú prejednať prednostne podľa článku 53 ods. 3 tohto rokovacieho poriadku.
O prípustnosti
33      Ser‑Fid Italiana Fiduciaria e di Revisione sa domnieva, že otázky položené vo veci C‑685/24 sú irelevantné, a teda neprípustné. Predkladajúci vnútroštátny súd sformuloval svoje otázky týkajúce sa predpokladanej zákonnosti zahrnutia fiduciárnych mandátov uzavretých správcovskými spoločnosťami založenými podľa talianskeho práva v Taliansku do právnych štruktúr, ktoré majú „štruktúru alebo funkcie podobné správe zvereného majetku“ v zmysle článku 31 ods. 1 smernice 2015/849, pričom citoval pravidlá talianskeho práva, ktorými sa preberá táto smernica, ktoré v skutočnosti nestanovujú takéto zahrnutie.
34      V tejto súvislosti treba na jednej strane pripomenúť, že podľa článku 94 rokovacieho poriadku každý návrh na začatie prejudiciálneho konania obsahuje „stručné zhrnutie predmetu sporu, ako aj relevantné skutočnosti, ktoré zistil vnútroštátny súd, alebo aspoň zhrnutie skutkového stavu, z ktorého prejudiciálne otázky vychádzajú“, „znenie vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré možno v danom prípade použiť, a prípadne príslušnú vnútroštátnu judikatúru“, ako aj „uvedenie dôvodov, pre ktoré sa vnútroštátny súd rozhodol položiť otázku o výklade alebo platnosti určitých ustanovení práva Únie, ako aj súvislosti, ktoré vnútroštátny súd vidí medzi týmito ustanoveniami a svojou právnou úpravou uplatniteľnou vo vnútroštátnom konaní“.
35      Na druhej strane treba pripomenúť, že konanie uvedené v článku 267 ZFEÚ sa zakladá na jasnom rozdelení právomocí medzi vnútroštátnymi súdmi a Súdnym dvorom. Iba vnútroštátny súd má právomoc zistiť a posúdiť skutkový stav veci, ktorú prejednáva, ako aj vykladať a uplatňovať vnútroštátne právo. Rovnako prislúcha výlučne vnútroštátnemu súdu, ktorému bol spor predložený a ktorý musí prevziať zodpovednosť za vydané súdne rozhodnutie, aby s prihliadnutím na osobitosti veci posúdil tak nevyhnutnosť, ako aj relevantnosť otázok, ktoré kladie Súdnemu dvoru (rozsudok zo 7. novembra 2024, Centro di Assistenza Doganale Mellano, C‑503/23, EU:C:2024:933, bod 32 a citovaná judikatúra).
36      V prejednávanej veci predkladajúci vnútroštátny súd podrobne opísal právny a skutkový kontext, ako aj dôvody, ktoré ho viedli k položeniu otázky o platnosti a výklade určitých ustanovení práva Únie, aby mohol vydať svoj rozsudok. Okrem toho otázka, či sú premisy, z ktorých vnútroštátny súd vychádza v rámci svojej otázky, nesprávne alebo nie, predstavuje otázku patriacu do skutkového rámca, ktorého správnosť Súdnemu dvoru neprináleží preverovať [rozsudok z 27. februára 2025, Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej (Spôsob správy PKI), C‑18/23, EU:C:2025:119, bod 37 a citovaná judikatúra).
37      Otázky položené vo veci C‑685/24 sú preto prípustné.
O prejudiciálnych otázkach
O piatej otázke položenej vo veci C‑685/24
38      Piata otázka vo veci C‑685/24, ktorú treba preskúmať ako prvú, sa podľa svojho znenia týka platnosti článku 31 ods. 1, 2 a 10 smernice 2015/849 z hľadiska článku 114 a článku 288 tretieho odseku ZFEÚ, ako aj zásady potrebného účinku. Z informácií poskytnutých predkladajúcim vnútroštátnym súdom na podporu tejto otázky však jasne vyplýva, že sa týka konkrétne dodržiavania zásady právnej istoty, pričom tento súd odkazuje na argumentáciu niektorých žalobkýň vo veci samej v konaní vo veci C-685/24, podľa ktorej ustanovenia tejto smernice nie sú jasné, presné a predvídateľné, pokiaľ ide o ich účinky. Podľa týchto informácií uvedená smernica obsahuje neurčité právne pojmy, ako je pojem „podobnosť“, bez stanovenia potrebných objektívnych spoločných kritérií.
39      Treba teda konštatovať, že touto otázkou predkladajúci vnútroštátny súd žiada Súdny dvor, aby určil, či článok 31 ods. 1, 2 a 10 smernice 2015/849 porušuje zásadu právnej istoty.
40      Z ustálenej judikatúry vyplýva, že zásada právnej istoty si na jednej strane vyžaduje, aby boli právne pravidlá jasné a presné, a na druhej strane, aby ich uplatnenie bolo pre osoby podliehajúce súdnej právomoci predvídateľné, najmä ak môžu mať nepriaznivé dôsledky. Táto zásada si najmä vyžaduje, aby právna úprava umožnila dotknutým osobám presne poznať rozsah povinností, ktoré im ukladá, a aby tieto osoby mohli jednoznačne poznať svoje práva a povinnosti a podľa toho konať [rozsudok zo 4. októbra 2024, Litva a i./Parlament a Rada (Balík mobility), C‑541/20 až C‑555/20, EU:C:2024:818, bod 158, ako aj citovaná judikatúra].
41      Tieto požiadavky však nemožno chápať v tom zmysle, že bránia tomu, aby normotvorca Únie v norme, ktorú prijíma, použil abstraktný právny pojem, ani v tom zmysle, že vyžadujú, aby v takej abstraktnej norme boli spomenuté rôzne konkrétne prípady, v ktorých sa môže uplatniť, lebo normotvorca nedokáže vopred určiť všetky tieto prípady [rozsudok zo 4. októbra 2024, Litva a i./Parlament a Rada (Balík mobility), C‑541/20 až C‑555/20, EU:C:2024:818, bod 159, ako aj citovaná judikatúra].
42      Nie je tak potrebné, aby samotný legislatívny akt poskytoval spresnenia technickej povahy, pretože normotvorca Únie môže využiť všeobecný právny rámec, ktorý sa má prípadne spresniť neskôr [rozsudok zo 4. októbra 2024, Litva a i./Parlament a Rada (Balík mobility), C‑541/20 až C‑555/20, EU:C:2024:818, bod 160, ako aj citovaná judikatúra].
43      V dôsledku toho skutočnosť, že legislatívny akt priznáva voľnú úvahu orgánom, ktoré sú poverené jeho uplatňovaním, sama osebe neporušuje požiadavku predvídateľnosti pod podmienkou, že rozsah a spôsoby výkonu takejto právomoci sú dostatočne presne definované so zreteľom na sledovaný legitímny cieľ, aby existovala primeraná ochrana proti svojvôli [rozsudok zo 4. októbra 2024, Litva a i./Parlament a Rada (Balík mobility), C‑541/20 až C‑555/20, EU:C:2024:818, bod 161, ako aj citovaná judikatúra].
44      Pokiaľ ide o článok 31 smernice 2015/849, z jeho odseku 1 prvého pododseku prvej vety vyplýva, že tento článok sa má uplatňovať „na správu zvereného majetku a iné typy právnych štruktúr, ako sú napríklad fiducie, určité typy Treuhand alebo fideicomiso, ak majú takéto štruktúry štruktúru alebo funkcie podobné správe zvereného majetku“. Uvedený článok 31 ods. 1 prvý pododsek druhá veta dodáva, že „členské štáty vymedzia charakteristické znaky s cieľom určiť, v ktorých prípadoch majú právne štruktúry takú štruktúru alebo funkcie, ktoré sú podobné správe zvereného majetku, pokiaľ ide o takého právne štruktúry upravené v ich práve“.
45      Okrem toho v súlade s článkom 31 ods. 2 smernice 2015/849 členské štáty zabezpečia, aby správcovia alebo osoby zastávajúce rovnocenné pozície v podobných právnych štruktúrach uvedených v tomto článku 31 ods. 1 poskytli určité informácie, ak sú splnené podmienky stanovené v uvedenom článku 31 ods. 2.
46      Napokon článok 31 ods. 10 prvý pododsek smernice 2015/849 na jednej strane stanovuje, že členské štáty oznámia Komisii kategórie, popis charakteristických znakov, mená a prípadne právny základ správ zvereného majetku a podobných právnych štruktúr uvedených v tomto článku 31 ods. 1, najneskôr do 10. júla 2019. Na druhej strane podľa tohto ustanovenia Komisia do 10. septembra 2019 uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie konsolidovaný zoznam takýchto správ zvereného majetku a podobných právnych štruktúr.
47      Pokiaľ ide o pojem „správy zvereného majetku“, na ktoré sa vzťahuje článok 31 smernice 2015/849, treba uviesť, že táto smernica tento pojem nedefinuje a že jazykové verzie tejto smernice vykazujú určité rozdiely. Uvedený pojem sa však môže vykladať dostatočne jasne, keďže vo väčšine svojich jazykových verzií, vrátane talianskej jazykovej verzie, sa výslovne odkazuje na „trust“. Pojem „trust“ označuje právny koncept, ktorý je rozšírený v krajinách common law a pre ktorý existuje, ako uviedol generálny advokát v bodoch 45 a 46 svojich návrhov, presná definícia v medzinárodnom práve verejnom.
48      Článok 31 smernice 2015/849 sa uplatňuje aj na „iné typy právnych štruktúr“, ktoré sú v odsekoch 2 a 10 tohto článku 31 kvalifikované ako „podobné právne štruktúry“. Ako vyplýva z odseku 1 druhej vety uvedeného článku 31 a z odôvodnenia 27 smernice 2018/843, členským štátom prináleží vymedziť tieto iné typy právnych štruktúr, ktoré sa riadia ich príslušnými právnymi poriadkami.
49      V rámci vymedzenia uvedených iných typov právnych štruktúr sú členské štáty viazané podmienkou stanovenou v článku 31 ods. 1 prvom pododseku smernice 2015/849, podľa ktorej sa to týka len právnych štruktúr, ktoré majú „štruktúru alebo funkcie, ktoré sú podobné správe zvereného majetku“. V tejto súvislosti musia členské štáty zohľadniť riziko vlastné danej právnej štruktúre, že bude použitá na účely prania špinavých peňazí a financovania terorizmu. Smernica 2015/849 má totiž za hlavný cieľ zabrániť využívaniu finančného systému na takéto účely (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. januára 2026, Steiermärkische Bank und Sparkasse a i., C‑291/24, EU:C:2026:52, bod 24, ako aj citovanú judikatúru).
50      Za týchto podmienok je legislatívna technika zvolená normotvorcom Únie v súlade s judikatúrou pripomenutou v bode 43 tohto rozsudku, keďže rozsah a spôsoby výkonu voľnej úvahy, ktorú smernica 2015/849 priznáva orgánom povereným jej vykonávaním, sú definované s dostatočnou presnosťou.
51      Okrem toho, ako sa uvádza v odôvodnení 29 smernice 2018/843, práve s cieľom zaručiť právnu istotu sú členské štáty podľa článku 31 ods. 10 smernice 2015/849 povinné oznámiť Komisii kategórie, opis vlastností, názov a v prípade potreby právny základ správy zvereného majetku a podobných právnych štruktúr a Komisia je povinná uverejniť konsolidovaný zoznam takýchto správ zvereného majetku a podobných právnych štruktúr. Cieľom týchto požiadaviek je teda zabezpečiť, aby dotknuté osoby mohli presne poznať rozsah svojich povinností v súlade s judikatúrou pripomenutou v bode 40 tohto rozsudku.
52      Okrem toho je potrebné zohľadniť aj osobitosti regulačnej oblasti. Odôvodnenie 27 smernice 2018/843 totiž odkazuje na rôzne typy správy zvereného majetku, ktorá v súčasnosti existuje v Únii, ako aj na ešte väčšiu rôznorodosť podobných právnych štruktúr. Súdny dvor už rozhodol, že v závislosti od všeobecného kontextu a osobitných okolností oblasti, ktorá sa má harmonizovať, je normotvorcovi Únie udelený priestor pre voľnú úvahu, pokiaľ ide o techniku aproximácie, ktorá je najvhodnejšia na dosiahnutie požadovaného výsledku, najmä v oblastiach, pre ktoré sú charakteristické zložité technické osobitosti (pozri v tomto zmysle rozsudok z 3. decembra 2019, Česká republika/Parlament a Rada, C‑482/17, EU:C:2019:1035, bod 60, ako aj citovanú judikatúru).
53      Navyše je irelevantné tvrdenie, ktoré uvádzajú niektoré žalobkyne vo veci samej v konaní vo veci C-685/24, podľa ktorého mnohé členské štáty informovali Komisiu, že v ich právnom poriadku neexistujú podobné právne štruktúry ako správa zvereného majetku, hoci vo všetkých právnych poriadkoch členských štátov existujú právne štruktúry zhodné s mandátom bez zastúpenia alebo v každom prípade právne štruktúry, ktoré causa fiduciae oddeľujú konečného užívateľa výhod a právneho užívateľa výhod.
54      Toto tvrdenie sa totiž týka otázky, či si členské štáty splnili povinnosti, ktoré im vyplývajú z článku 31 ods. 1 a 10 smernice 2015/849, a nemôže spochybniť zlučiteľnosť tohto ustanovenia so zásadou právnej istoty.
55      Z uvedeného vyplýva, že článok 31 ods. 1, 2 a 10 smernice 2015/849 neporušuje zásadu právnej istoty.
56      Vzhľadom na tieto úvahy treba na piatu otázku vo veci C‑685/24 odpovedať tak, že preskúmanie tejto otázky neodhalilo žiadnu skutočnosť, ktorá by mohla ovplyvniť platnosť článku 31 ods. 1, 2 a 10 smernice 2015/849.
O prvej až štvrtej otázke položenej vo veci C‑685/24
57      Svojou prvou až štvrtou otázkou vo veci C‑685/24, ktoré treba preskúmať spoločne a v druhom rade, sa predkladajúci vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 31 ods. 1 smernice 2015/849 vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej sa fiduciárne mandáty uzavreté správcovskými spoločnosťami založenými podľa talianskeho práva (mandato fiduciario) považujú za patriace pod pojem „iné typy právnych štruktúr“ v zmysle tohto ustanovenia.
58      V tejto súvislosti treba na úvod uviesť, že oznámenie vykonané členským štátom v súlade s článkom 31 ods. 10 prvým pododsekom smernice 2015/849 nemá záväznú normatívnu hodnotu, pokiaľ ide o otázku, či dotknutá právna štruktúra patrí pod tento pojem.
59      Ako totiž vyplýva z odôvodnenia 29 smernice 2018/843, cieľom tohto oznámenia, ako aj uverejnenia konsolidovaného zoznamu správ zvereného majetku a podobných právnych štruktúr Komisiou je uľahčiť ich identifikáciu ostatnými členskými štátmi s cieľom zabezpečiť právnu istotu, a tým zabezpečiť, ako vyplýva z bodu 51 tohto rozsudku, aby dotknuté osoby mohli presne poznať rozsah svojich povinností.
60      Po tomto spresnení treba pripomenúť, že článok 31 ods. 1 smernice 2015/849 sa má uplatňovať „na správu zvereného majetku a iné typy právnych štruktúr, ako sú napríklad fiducie, určité typy Treuhand alebo fideicomiso, ak majú takéto štruktúry štruktúru alebo funkcie podobné správe zvereného majetku“.
61      Keďže smernica 2015/849 nedefinuje ani pojem „iné typy právnych štruktúr“, ani pojem „správa zvereného majetku“, na ktorý sa vzťahuje tento prvý pojem, určenie ich významu a rozsahu sa musí vykonať podľa ich obvyklého významu v bežnom jazyku, pričom sa zároveň zohľadnia súvislosti, v ktorých sa používajú, ako aj účel sledovaný právnou úpravou, v ktorej sa nachádzajú (pozri analogicky rozsudok z 1. októbra 2020, Entoma, C‑526/19, EU:C:2020:769, bod 29 a citovanú judikatúru).
62      V tejto súvislosti treba uviesť, ako bolo uvedené v bode 47 tohto rozsudku, že pokiaľ ide o pojem „správa zvereného majetku“, jazykové verzie článku 31 ods. 1 smernice 2015/849 vykazujú určité rozdiely, pričom väčšina z nich však výslovne odkazuje na pojem „trust“, ktorý označuje právny koncept rozšírený v krajinách common law. Okrem toho s cieľom ilustrovať „iné typy právnych štruktúr“, na ktoré odkazuje, toto ustanovenie uvádza „fiducie“, ako aj „určité typy Treuhand alebo fideicomiso“.
63      Pokiaľ ide o pojem „právne štruktúry“ v zmysle článku 31 ods. 1 smernice 2015/849, jazykové verzie tohto ustanovenia vykazujú aj určité rozdiely. Ako totiž uvádza predkladajúci vnútroštátny súd, v talianskej verzii uvedeného ustanovenia („istituti giuridici“) možno tento pojem chápať tak, že sa vzťahuje na koordinovanú právnu úpravu určitého fenoménu, ktorý má právny význam. Naopak sa zdá, že formulácie použité v nemeckej („Rechtsvereinbarungen“) alebo anglickej verzii („legal arrangements“) kladú dôraz na dohodu vyjednanú medzi zúčastnenými stranami. Zdá sa, že iné jazykové verzie, ako sú napríklad
španielska („instrumentos jurídicos“) alebo francúzska („constructions juridiques“), odkazujú na prípady rôznej povahy.
64      Vzhľadom na tieto rozdiely medzi jazykovými verziami článku 31 ods. 1 smernice 2015/849 pojem „právne štruktúry“ nemožno chápať reštriktívne, teda v tom zmysle, že predpokladá existenciu osobitnej právnej úpravy upravujúcej predmetnú transakciu, pretože by to znamenalo, že formulácia použitá v jednej z jazykových verzií tohto ustanovenia má prednosť pred jeho inými jazykovými verziami, čo by nebolo v súlade s požiadavkou jednotnosti pri uplatňovaní práva Únie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. februára 2026, Opera Laboratori Fiorentini, C‑313/24, EU:C:2026:91, bod 28 a citovaná judikatúra). Vzhľadom na to, že tento článok 31 ods. 1 odkazuje vo väčšine svojich jazykových verzií na „typy“ právnych štruktúr, tento pojem sa vzťahuje na právne úkony, ktoré možno kategorizovať v závislosti od ich charakteristických vlastností. Tento výklad je podporený úlohou vymedzenia a oznámenia, ktorú majú členské štáty podľa uvedeného článku 31 ods. 1 prvého pododseku druhej vety a článku 31 ods. 10 prvého pododseku.
65      Okrem toho uplatniteľnosť článku 31 smernice 2015/849 na „iné typy právnych štruktúr“ v zmysle tohto článku 31 ods. 1 predpokladá, že tieto právne štruktúry
majú „štruktúru alebo funkcie podobné správe zvereného majetku“.
66      Pokiaľ ide o kontext, do ktorého patrí článok 31 smernice 2015/849, a ciele sledované touto smernicou, treba uviesť, že tento článok 31 je súčasťou kapitoly III tejto smernice, nazvanej „Informácie o vlastníckych právach“. V tejto súvislosti sa v odôvodnenia 12 a 14 uvedenej smernice zdôrazňuje, že na zabezpečenie účinnej transparentnosti je dôležitá identifikácia akejkoľvek fyzickej osoby, ktorá ovláda právny subjekt alebo nad ním vykonáva kontrolu, ako aj potreba presných a aktuálnych informácií o konečnom užívateľovi výhod.
67      Pokiaľ ide konkrétnejšie o pravidlá, ktoré sa uplatňujú na správu zvereného majetku a podobné právne štruktúry, z odôvodnenia 27 smernice 2018/843 vyplýva, že cieľom vnútroštátnych právnych predpisov transponujúcich tieto ustanovenia by malo byť zabrániť tomu, aby sa správa zvereného majetku alebo podobné právne štruktúry používali na účely prania špinavých peňazí, financovania terorizmu alebo na páchanie súvisiacich predikatívnych trestných činov. V tejto súvislosti sa v odôvodnení 28 tejto smernice spresňuje, že riziká prania špinavých peňazí a financovania terorizmu sa môžu líšiť na základe charakteristík typu správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry.
68      V tejto súvislosti Komisia vo svojich písomných pripomienkach predložených Súdnemu dvoru uviedla, že v kontexte smernice 2015/849 zavedenie pojmu „iné typy právnych štruktúr“ umožňuje zahrnúť do pôsobnosti článku 31 tejto smernice kategórie transakcií, ktoré, aj keby neboli kvalifikované ako „správa zvereného majetku“, vedú k oddeleniu medzi konečným užívateľom výhod z aktív a osobou, ktorej sú tieto aktíva zverené a ktorá vstupuje do vzťahu s tretími osobami v rámci ich správy, čo vytvára „efekt závoja“, ktorý tretím osobám zatajuje tohto konečného užívateľa výhod alebo tieto právne vzťahy.
69      Preto, ako bolo uvedené v bode 49 tohto rozsudku, pri vymedzení „iných typov právnych štruktúr“ v zmysle článku 31 ods. 1 smernice 2015/849, členské štáty musia zohľadniť riziko vlastné danej právnej štruktúre, že bude použitá na účely prania špinavých peňazí a financovania terorizmu.
70      V prejednávanej veci predkladajúci vnútroštátny súd spresňuje, že fiduciárny mandát (mandato fiduciario) nie je predmetom úplného regulačného rámca, ale že kategórie hospodárskych transakcií patriacich do inštitútu fiduciárnej transakcie sa úplne odlišujú podľa svojej štruktúry, funkcie a účinkov. Okrem toho z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vo veci C‑685/24 vyplýva, že tento fiduciárny mandát má zrejme štrukturálne a funkčné charakteristiky, ktoré ho približujú správe zvereného majetku. Ide najmä o mechanizmus umiestnenia cudzieho majetku v mene inej osoby na účely administrácie a správy tohto majetku, ktorý zahŕňa oddelenie osoby, ktorá vykonáva administráciu a správu tohto majetku, od osoby, ktorá ju poveruje touto úlohou a v ktorej záujme je táto úloha vykonávaná na základe fiduciárneho vzťahu. Okrem toho predkladajúci vnútroštátny súd odkazuje na „efekt závoja“, ktorý so sebou prináša umiestnenie uvedeného majetku v mene správcu, pričom správca vykonáva „funkciu štítu“, ktorá umožňuje zatajiť totožnosť fiducianta, čo predstavuje relevantnú skutočnosť vzhľadom na hlavný cieľ sledovaný smernicou 2015/849.
71      Za týchto podmienok môžu fiduciárne mandáty uzavreté správcovskými spoločnosťami založenými podľa talianskeho práva (mandato fiduciario) patriť pod pojem „iné typy právnych štruktúr“ v zmysle článku 31 ods. 1 smernice 2015/849, čo prináleží overiť predkladajúcemu vnútroštátnemu súdu.
72      V tejto súvislosti je irelevantná skutočnosť, že podľa predkladajúceho vnútroštátneho súdu sa umiestnenie majetku v mene mandatára zriadené na základe fiduciárneho mandátu vykonáva bez prevodu vlastníctva. Takýto prevod vlastníctva totiž nemožno považovať za povinnú podmienku na kvalifikovanie transakcií ako „iných typov právnych štruktúr“ v zmysle článku 31 ods. 1 smernice 2015/849. Hoci odôvodnenie 29 smernice 2018/843 v tejto súvislosti ako príklad odkazuje na „rozluk[u] alebo oddeleni[e] medzi [zákonným vlastníkom aktív a konečným užívateľom výhod z nich]“, nestanovuje prevod vlastníctva ako povinnú podmienku.
73      Navyše úvaha uvedená v bode 71 tohto rozsudku nie je spochybnená ani argumentáciou, ktorú uvádzajú žalobkyne vo veci C‑685/24, podľa ktorej rôzne vnútroštátne právne úpravy upravujúce činnosti správcovských spoločností už postačujú na dodržanie cieľov smernice 2015/849. V tejto súvislosti stačí poznamenať, ako podrobne uviedol predkladajúci vnútroštátny súd vo svojom návrhu na začatie prejudiciálneho konania vo veci C‑685/24, že tieto vnútroštátne právne úpravy ukladajú povinnosti, ktoré úplne nezodpovedajú povinnostiam uloženým článkom 31 tejto smernice, keďže tento článok sleduje širšie a odlišné ciele v oblasti transparentnosti a prevencie.
74      Vzhľadom na všetky vyššie uvedené dôvody treba na prvú až štvrtú otázku vo veci C‑685/24 odpovedať tak, že článok 31 ods. 1 smernice 2015/849 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej sa fiduciárne mandáty uzavreté správcovskými spoločnosťami založenými podľa talianskeho práva (mandato fiduciario) považujú za patriace pod pojem „iné typy právnych štruktúr“ v zmysle tohto ustanovenia.
O prvej otázke položenej vo veci C‑684/24
75      Svojou prvou otázkou vo veci C‑684/24, ktorú treba preskúmať v treťom rade, sa predkladajúci vnútroštátny súd v podstate pýta na platnosť článku 31 ods. 4 prvého pododseku písm. c) smernice 2015/849 z hľadiska článkov 7 a 8 Charty, ako aj článku 8 EDĽP.
76      V rozsahu, v akom sa predkladajúci vnútroštátny súd odvoláva na článok 8 EDĽP, treba na úvod pripomenúť, že hoci – ako potvrdzuje článok 6 ods. 3 ZEÚ – základné práva zaručené EDĽP sú ako všeobecné zásady súčasťou práva Únie a hoci článok 52 ods. 3 Charty stanovuje, že práva obsiahnuté v Charte, ktoré zodpovedajú právam zaručeným EDĽP, majú rovnaký zmysel a rozsah, ako majú práva priznané uvedeným Dohovorom, tento Dohovor nepredstavuje, kým k nemu Únia nepristúpila, právny nástroj formálne začlenený do právneho poriadku Únie. Preskúmanie zákonnosti aktov Únie treba preto vykonať len vzhľadom na základné práva zaručené Chartou, v danom prípade vzhľadom na články 7 a 8 Charty (pozri v tomto zmysle rozsudok z 15. februára 2016, N., C‑601/15 PPU, EU:C:2016:84, body 45 a 46, ako aj citovanú judikatúru).
O prístupe každej fyzickej alebo právnickej osoby, ktorá môže preukázať legitímny záujem, k informáciám o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry
77      Článok 7 Charty zaručuje každému právo na rešpektovanie jeho súkromného a rodinného života, obydlia a komunikácie, zatiaľ čo článok 8 ods. 1 Charty každému výslovne priznáva právo na ochranu osobných údajov, ktoré sa ho týkajú.
78      Ako vyplýva z článku 31 ods. 1 druhého pododseku ods. 2 a 3a smernice 2015/849, členské štáty sú povinné stanoviť, že sa zhromažďujú a uchovávajú určité informácie o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry. Na účely uplatnenia tohto ustanovenia je pojem „konečný užívateľ výhod“ definovaný v článku 3 bode 6 písm. b) a c) tejto smernice.
79      Podľa článku 31 ods. 4 prvého pododseku písm. c) smernice 2015/849 členské štáty zabezpečia, aby boli informácie o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry prístupné v každom prípade každej fyzickej alebo právnickej osobe, ktorá môže preukázať legitímny záujem. Dostupné informácie podľa tohto článku 31 ods. 4 druhého pododseku zahŕňajú meno, mesiac a rok narodenia a krajinu pobytu a štátnu príslušnosť konečného užívateľa výhod, ako aj povahu a rozsah držaného podielu konečného užívateľa výhod.
80      Uvedený článok 31 ods. 4 tretí pododsek dodáva, že členské štáty môžu za podmienok určených vo vnútroštátnom práve poskytnúť prístup k dodatočným informáciám umožňujúcim identifikáciu konečného užívateľa výhod, pričom tieto dodatočné informácie obsahujú aspoň dátum narodenia alebo kontaktné údaje v súlade s pravidlami na ochranu údajov. Okrem toho môžu členské štáty umožniť širší prístup k informáciám uchovávaným v registri v súlade so svojím vnútroštátnym právom.
81      V tejto súvislosti treba uviesť, že vzhľadom na to, že údaje uvedené v článku 31 ods. 4 druhom pododseku smernice 2015/849 obsahujú informácie o identifikovaných fyzických osobách, a to o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry, prístup každej fyzickej alebo právnickej osoby, ktorá môže preukázať legitímny záujem o tieto informácie, má vplyv na základné právo na rešpektovanie súkromného života zaručené v článku 7 Charty, pričom v tomto kontexte nie je relevantná skutočnosť, že predmetné údaje sa môžu týkať pracovných činností. Okrem toho sprístupnenie uvedených údajov predstavuje spracovanie osobných údajov, na ktoré sa vzťahuje článok 8 Charty (pozri analogicky rozsudok z 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers, C‑37/20 a C‑601/20, EU:C:2022:912, bod 38, ako aj citovanú judikatúru).
82      Treba tiež uviesť, ako vyplýva z ustálenej judikatúry, že sprístupnenie osobných údajov tretím osobám predstavuje zásah do základných práv zakotvených v článkoch 7 a 8 Charty, bez ohľadu na ďalšie použitie poskytnutých informácií. V tejto súvislosti nie je dôležité, či predmetné informácie týkajúce sa súkromného života majú alebo nemajú citlivú povahu alebo či pre dotknuté osoby z dôvodu tohto zásahu vyplynuli alebo nevyplynuli prípadné nepriaznivé následky (rozsudok z 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers, C‑37/20 a C‑601/20, EU:C:2022:912, bod 39 a citovaná judikatúra).
83      Preto prístup každej fyzickej alebo právnickej osoby, ktorá môže preukázať legitímny záujem na informáciách o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry, stanovený v článku 31 ods. 4 prvom pododseku písm. c) smernice 2015/849, predstavuje zásah do práv zaručených v článkoch 7 a 8 Charty.
O odôvodnení predmetného zásahu
84      Základné práva zakotvené v článkoch 7 a 8 Charty nie sú absolútnymi výsadami, ale musia sa vnímať vo vzťahu k ich úlohe v spoločnosti (rozsudok z 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers, C‑37/20 a C‑601/20, EU:C:2022:912, bod 45, ako aj citovaná judikatúra).
85      Podľa článku 52 ods. 1 prvej vety Charty musí byť akékoľvek obmedzenie výkonu práv a slobôd uznaných touto Chartou stanovené zákonom a musí rešpektovať ich podstatu. Podľa článku 52 ods. 1 druhej vety Charty možno pri dodržaní zásady proporcionality tieto práva a slobody obmedziť len vtedy, ak je to nevyhnutné a skutočne to zodpovedá cieľom všeobecného záujmu, ktoré sú uznané Úniou, alebo ak je to potrebné na ochranu práv a slobôd iných. V tejto súvislosti článok 8 ods. 2 Charty spresňuje, že osobné údaje musia byť spracované najmä „na určené účely na základe súhlasu dotknutej osoby alebo na inom oprávnenom základe ustanovenom zákonom“.
–       O dodržaní zásady zákonnosti
86      Pokiaľ ide o požiadavku, podľa ktorej musí byť každé obmedzenie výkonu základných práv stanovené zákonom, táto požiadavka znamená, že samotný akt, ktorý umožňuje zásah do týchto práv, musí vymedzovať rozsah obmedzenia výkonu dotknutého práva, pričom treba na jednej strane spresniť, že táto požiadavka nevylučuje, aby bolo predmetné obmedzenie formulované dostatočne široko na to, aby sa mohlo prispôsobiť rôznym prípadom, ako aj zmenám situácií, a na druhej strane, že Súdny dvor môže v prípade potreby prostredníctvom výkladu objasniť konkrétny rozsah obmedzenia z hľadiska samotného znenia predmetnej právnej úpravy Únie, ako aj jej všeobecnej štruktúry a cieľov, ktoré sleduje, ako sú vykladané s ohľadom na základné práva zaručené Chartou (rozsudok z 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers, C‑37/20 a C‑601/20, EU:C:2022:912, bod 47, ako aj citovaná judikatúra).
87      V tejto súvislosti treba uviesť, že obmedzenie výkonu základných práv zaručených v článkoch 7 a 8 Charty, ktoré vyplýva z prístupu každej fyzickej alebo právnickej osoby, ktorá môže preukázať legitímny záujem na informáciách o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry, je stanovené legislatívnym aktom Únie, konkrétne smernicou 2015/849. V tomto kontexte článok 31 ods. 1 druhý pododsek, článok 31 ods. 2 a článok 31 ods. 4 druhý pododsek tejto smernice spresňujú, ktoré taxatívne vymenované informácie sa majú zhromaždiť a v akom rozsahu sú prístupné osobám, ktoré môžu preukázať legitímny záujem.
88      Je pravda, že článok 31 ods. 4 tretí pododsek uvedenej smernice ponecháva členským štátom mieru voľnej úvahy na to, aby poskytli buď prístup k dodatočným informáciám umožňujúcim identifikáciu konečného užívateľa výhod, ktoré zahŕňajú aspoň dátum narodenia alebo kontaktné údaje, alebo širší prístup k informáciám uchovávaným v registri. Táto miera voľnej úvahy je však ohraničená požiadavkou, podľa ktorej podmienky tohto prístupu k dodatočným informáciám musia byť „určen[é] vo vnútroštátnom práve“ a tento širší prístup k informáciám uchovávaným v registri sa musí poskytnúť „v súlade s… vnútroštátnym právom“.
89      Okrem toho článok 31 tej istej smernice vo svojom odseku 7a stanovuje podmienky, za ktorých môžu členské štáty stanoviť výnimky z prístupu
každej fyzickej alebo právnickej osoby, ktorá môže preukázať legitímny záujem na informáciách o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry, stanoveného v tomto článku 31 ods. 4 prvom pododseku písm. c).
90      Za týchto podmienok treba konštatovať, že zásada zákonnosti bola dodržaná.
–       O rešpektovaní podstaty základných práv zaručených článkami 7 a 8 Charty
91      Pokiaľ ide o rešpektovanie podstaty základných práv zakotvených v článkoch 7 a 8 Charty, treba uviesť, že informácie, na ktoré sa výslovne odkazuje v článku 31 ods. 4 druhom pododseku smernice 2015/849, možno zaradiť do dvoch samostatných kategórií údajov, pričom prvá zahŕňa údaje týkajúce sa totožnosti konečného užívateľa výhod (meno, mesiac a rok narodenia, krajina pobytu, ako aj štátnu príslušnosť) a druhá zahŕňa údaje ekonomickej povahy (povaha a rozsah držaného podielu) (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers, C‑37/20 a C‑601/20, EU:C:2022:912, bod 50).
92      Okrem toho, hoci je pravda, že článok 31 ods. 4 tretí pododsek smernice 2015/849 umožňuje členským štátom poskytnúť prístup k dodatočným informáciám, nič to nemení na tom, že v súlade s týmto článkom 31 ods. 1 druhým pododsekom jedine „primerané“ informácie o konečných užívateľoch výhod a o držaných podieloch môžu byť získavané, uchovávané, a v dôsledku toho potenciálne sprístupňované verejnosti, čo vylučuje najmä informácie, ktoré nemajú primeraný vzťah s cieľmi tejto smernice (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers, C‑37/20 a C‑601/20, EU:C:2022:912, bod 51).
93      Nezdá sa však, že by sprístupnenie informácií, ktoré majú takýto vzťah, nejakým spôsobom ohrozilo podstatu základných práv zaručených v článkoch 7 a 8 Charty (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers, C‑37/20 a C‑601/20, EU:C:2022:912, bod 52).
94      V tomto kontexte treba tiež uviesť, že každé získavanie, uchovávanie a sprístupňovanie informácií na základe smernice 2015/849 musí v plnom rozsahu spĺňať požiadavky vyplývajúce z nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje smernica 95/46/ES (všeobecné nariadenie o ochrane údajov) (Ú. v. EÚ L 119, 2016, s. 1) (rozsudok z 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers, C‑37/20 a C‑601/20, EU:C:2022:912, bod 53).
95      Za týchto podmienok zásah, ktorý spôsobuje prístup každej fyzickej alebo právnickej osoby, ktorá môže preukázať legitímny záujem na informáciách o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry, stanovený v článku 31 ods. 4 prvom pododseku písm. c) smernice 2015/849, rešpektuje podstatu základných práv zakotvených v článkoch 7 a 8 Charty (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers, C‑37/20 a C‑601/20, EU:C:2022:912, bod 54).
–       O cieli všeobecného záujmu, ktorý je uznaný Úniou
96      Smernica 2015/849 má podľa samotného znenia jej článku 1 ods. 1 za cieľ zabrániť používaniu finančného systému Únie na účely prania špinavých peňazí a financovania terorizmu. V tejto súvislosti odôvodnenie 4 smernice 2018/843 spresňuje, že sledovanie tohto cieľa môže byť účinné len v prostredí, ktoré nevyhovuje páchateľom, a že zlepšenie celkovej transparentnosti hospodárskeho a finančného prostredia Únie by mohlo predstavovať odstrašujúci prostriedok (rozsudok z 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers, C‑37/20 a C‑601/20, EU:C:2022:912, bod 55).
97      Pokiaľ ide konkrétnejšie o cieľ sledovaný prístupom každej fyzickej alebo právnickej osoby, ktorá môže preukázať legitímny záujem na informáciách o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry, zavedený smernicou 2018/843, z odôvodnení 29 a 30 tejto smernice vyplýva, že prístup verejnosti k informáciám o týchto konečných užívateľoch výhod by prispel k boju proti zneužívaniu správy zvereného majetku a podobných právnych štruktúr na účely prania špinavých peňazí alebo financovania terorizmu.
98      V tomto kontexte odôvodnenie 30 uvedenej smernice uvádza, že tento prístup verejnosti umožňuje väčšiu kontrolu informácií občianskou spoločnosťou, a to aj zo strany tlače alebo organizácií občianskej spoločnosti, a prispieva k zachovaniu dôvery v integritu obchodných transakcií a finančného systému. Okrem toho odôvodnenie 32 smernice 2018/843 spresňuje, že dôvera investorov a širokej verejnosti vo finančné trhy závisí do veľkej miery od existencie presného režimu zverejňovania údajov, ktorý zaisťuje transparentnosť, pokiaľ ide o konečných užívateľov výhod a kontrolné štruktúry podnikateľských subjektov a iných právnych subjektov, ako aj určitých druhov správy zvereného majetku a podobných právnych štruktúr.
99      Z uvedeného vyplýva, že normotvorca Únie tým, že stanovil prístup každej fyzickej alebo právnickej osoby, ktorá môže preukázať legitímny záujem na informáciách o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry, má za cieľ zabrániť praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu tak, že prostredníctvom zvýšenej transparentnosti vytvorí prostredie, pri ktorom bude menej pravdepodobné, že sa použije na tieto účely (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers, C‑37/20 a C‑601/20, EU:C:2022:912, bod 58).
100    Tento účel pritom predstavuje cieľ všeobecného záujmu, ktorý môže odôvodniť zásahy, hoci aj závažné, do základných práv zakotvených v článkoch 7 a 8 Charty (rozsudok z 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers, C‑37/20 a C‑601/20, EU:C:2022:912, bod 59, ako aj citovaná judikatúra).
–       O spôsobilej, nevyhnutnej a primeranej povahe predmetného zásahu
101    Podľa ustálenej judikatúry primeranosť opatrení, z ktorých vyplýva zásah do práv zaručených v článkoch 7 a 8 Charty, vyžaduje dodržiavanie požiadaviek spôsobilosti a nevyhnutnosti, ako aj požiadavky, ktorá sa týka primeranosti týchto opatrení vo vzťahu k sledovanému cieľu (rozsudok z 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers, C‑37/20 a C‑601/20, EU:C:2022:912, bod 63, ako aj citovaná judikatúra).
102    Konkrétnejšie, výnimky z ochrany osobných údajov a jej obmedzenia sa uskutočňujú v medziach toho, čo je prísne nevyhnutné, pričom, ak sa ponúka výber medzi viacerými opatreniami vhodnými na dosiahnutie sledovaných legitímnych cieľov, je potrebné prikloniť sa k najmenej obmedzujúcemu opatreniu. Okrem toho cieľ všeobecného záujmu nemožno sledovať bez zohľadnenia skutočnosti, že ho treba zosúladiť so základnými právami, ktorých sa dotklo opatrenie, a to náležitým vyvážením cieľa všeobecného záujmu a dotknutých práv, aby sa zabezpečilo, že nepríjemnosti spôsobené týmto opatrením nebudú neprimerané vo vzťahu k sledovaným cieľom. Možnosť odôvodniť obmedzenie práv zaručených v článkoch 7 a 8 Charty treba posudzovať prostredníctvom merania závažnosti zásahu, ktorý spôsobí takéto obmedzenie, a overenia, či je dôležitosť cieľa všeobecného záujmu sledovaného týmto obmedzením priamoúmerná tejto závažnosti (rozsudok z 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers, C‑37/20 a C‑601/20, EU:C:2022:912, bod 64, ako aj citovaná judikatúra).
103    Okrem toho na splnenie požiadavky proporcionality musí dotknutá právna úprava obsahujúca zásah stanoviť jasné a presné pravidlá upravujúce rozsah a uplatnenie opatrení, ktoré stanovuje, a ukladajúce minimálne požiadavky tak, aby dotknuté osoby mali dostatočné záruky umožňujúce účinne chrániť ich osobné údaje pred rizikami zneužitia. Táto právna úprava musí najmä vymedziť okolnosti a podmienky, za akých možno prijať opatrenie upravujúce spracovanie takýchto údajov, čím sa zabezpečí, aby zásah nešiel nad rámec toho, čo je striktne nevyhnutné. Nevyhnutnosť disponovať takými zárukami je o to dôležitejšia, keď sú osobné údaje sprístupnené širokej verejnosti, a teda potenciálne neobmedzenému počtu osôb, a môžu odhaliť citlivé informácie o dotknutých osobách (rozsudok z 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers, C‑37/20 a C‑601/20, EU:C:2022:912, bod 65, ako aj citovaná judikatúra).
104    V súlade s touto judikatúrou treba po prvé overiť, či prístup každej fyzickej alebo právnickej osoby, ktorá môže preukázať legitímny záujem na informáciách o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry je spôsobilý na dosiahnutie sledovaného cieľa všeobecného záujmu, po druhé, či zásah do práv zaručených článkami 7 a 8 Charty, ktorý vyplýva z takéhoto prístupu, je obmedzený na to, čo je striktne nevyhnutné, v tom zmysle, že cieľ nemožno primerane dosiahnuť rovnako účinným spôsobom inými prostriedkami, ktoré menej zasahujú do týchto základných práv dotknutých osôb, a po tretie, či tento zásah nie je neprimeraný vo vzťahu k tomuto cieľu, čo zahŕňa najmä vyváženie dôležitosti tohto cieľa a závažnosti uvedeného zásahu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers, C‑37/20 a C‑601/20, EU:C:2022:912, bod 66).
105    Po prvé treba konštatovať, že prístup každej fyzickej alebo právnickej osoby, ktorá môže preukázať legitímny záujem na informáciách o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry, môže prispieť k dosiahnutiu cieľa všeobecného záujmu uvedeného v bode 99 tohto rozsudku, spočívajúceho v predchádzaní praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu, a to z dôvodu, že zavedenie tohto prístupu a z toho vyplývajúca zvýšená transparentnosť sa podieľajú na vytvorení prostredia, pri ktorom bude menej pravdepodobné, že sa využije na tieto účely (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers, C‑37/20 a C‑601/20, EU:C:2022:912, bod 67).
106    Po druhé právna úprava, akou je právna úprava stanovená v článku 31 ods. 4 prvom pododseku písm. c) smernice 2015/849, podľa ktorej sa prístup k informáciám poskytuje členom verejnosti, ktorí môžu preukázať legitímny záujem, môže v zásade obmedziť zásah do práv zaručených v článkoch 7 a 8 Charty na to, čo je striktne nevyhnutné.
107    Akékoľvek obmedzenie prístupu len na príslušné orgány a povinné subjekty uvedené v článku 31 ods. 4 písm. a) a b) smernice 2015/849 by naopak nevyhnutne bránilo dosiahnutiu cieľa spočívajúceho v predchádzaní praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu prostredníctvom zvýšenej transparentnosti.
108    Po tretie, pokiaľ ide o otázku, či predmetný zásah nie je neprimeraný tomuto cieľu, treba na jednej strane zdôrazniť jeho význam, ktorý, ako bolo pripomenuté v bode 100 tohto rozsudku, môže odôvodniť zásahy, hoci aj závažné, do základných práv zakotvených v článkoch 7 a 8 Charty.
109    Na druhej strane, pokiaľ ide o závažnosť zásahu, je pravda, že poskytnuté informácie týkajúce sa totožnosti konečného užívateľa výhod, ako aj povahy a rozsahu držaných podielov konečných užívateľov výhod môžu umožniť vytvoriť profil týkajúci sa určitých osobných identifikačných údajov a ekonomickej situácie dotknutej osoby.
110    V rozsudku z 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers (C‑37/20 a C‑601/20, EU:C:2022:912, body 41 až 44), Súdny dvor rozhodol, že prístup každého člena širokej verejnosti, a teda potenciálne neobmedzeného počtu osôb, k týmto informáciám predstavuje závažný zásah do základných práv zakotvených v článkoch 7 a 8 Charty.
111    Z tohto rozsudku však vyplýva, že v porovnaní s takýmto režimom režim, ktorý okrem prístupu príslušných orgánov a určitých subjektov stanovuje aj prístup každej osoby alebo organizácie, ktorá môže preukázať legitímny záujem, predstavuje podstatne menej závažný zásah do týchto základných práv (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers, C‑37/20 a C‑601/20, EU:C:2022:912, bod 85).
112    Treba dodať, že normotvorca Únie v článku 31 ods. 7a smernice 2015/849 výslovne zohľadnil rôzne riziká, ktorým môže byť vystavený konečný užívateľ výhod, a povolil členským štátom stanoviť výnimku týkajúcu sa prístupu k všetkým alebo časti informácií, ktoré sa ho týkajú. Okrem toho v súlade s článkom 31 ods. 4a a 5 tejto smernice môžu členské štáty podmieniť sprístupnenie dotknutých informácií online registráciou a musia zabezpečiť, aby uchovávané informácie boli primerané, presné a aktuálne.
113    Okrem toho, pokiaľ ide o pochybnosti predkladajúceho vnútroštátneho súdu týkajúce sa skutočnosti, že normotvorca Únie nespresnil ani nedefinoval hranice pojmu „legitímny záujem“ a ponechal toto definovanie na členských štátoch, treba uviesť, ako to urobil generálny advokát v bodoch 64 až 67 svojich návrhov, že všeobecná štruktúra a ciele smernice 2015/849 umožňujú vymedziť rozsah tohto pojmu v tom zmysle, že ak chce osoba získať prístup k informáciám o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry, musí predložiť dôkaz o svojom legitímnom záujme v súvislosti s cieľom predchádzania a boja proti praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu.
114    Ako je totiž spresnené v odôvodnení 14 smernice 2015/849, členské štáty by mali zabezpečiť, aby sa prístup k informáciám o konečných užívateľoch výhod poskytol osobám, ktoré môžu preukázať legitímny záujem v súvislosti s praním špinavých peňazí, financovaním terorizmu a súvisiacimi predikatívnymi trestnými činmi, ako sú korupcia, daňové trestné činy a podvody.
115    Okrem toho, ako už Súdny dvor uviedol s odkazom na odôvodnenie 30 smernice 2018/843, tak tlač, ako aj organizácie občianskej spoločnosti, ktoré súvisia s predchádzaním a bojom proti praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu, majú legitímny záujem na prístupe k informáciám o konečných užívateľoch výhod. To isté platí pre osoby spomínané tiež v tomto odôvodnení, ktoré chcú poznať totožnosť konečných užívateľov výhod zo spoločnosti alebo iných právnych subjektov z dôvodu, že môžu s nimi uzavrieť transakcie, alebo aj pre finančné inštitúcie a orgány podieľajúce sa na boji proti porušeniam v oblasti prania špinavých peňazí alebo financovania terorizmu, keďže tieto posledné uvedené subjekty už nemajú prístup k predmetným informáciám na základe článku 31 ods. 4 prvého pododseku písm. a) a b) smernice 2015/849 (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. novembra 2022, Luxembourg Business Registers, C‑37/20 a C‑601/20, EU:C:2022:912, bod 74).
116    Z odôvodnenia 42 smernice 2018/843 navyše vyplýva, že definícia pojmu „legitímny záujem“ v práve členských štátov by sa nemala obmedzovať na prípady prebiehajúceho správneho alebo súdneho konania a že musí prípadne umožňovať zohľadniť preventívne opatrenia vykonávané mimovládnymi organizáciami a investigatívnymi novinármi v oblasti boja proti praniu špinavých peňazí, financovaniu terorizmu a súvisiacim predikatívnym trestným činom.
117    Za týchto podmienok rozsah pojmu „legitímny záujem“ v zmysle článku 31 ods. 4 prvého pododseku písm. c) smernice 2015/849, ktorý je takto spresnený vzhľadom na znenie, štruktúru a ciele predmetnej právnej úpravy, zodpovedá požiadavke jasnosti a presnosti pripomenutej v bode 103 tohto rozsudku.
118    Zásah, ktorý spôsobuje prístup každej fyzickej alebo právnickej osoby, ktorá môže preukázať legitímny záujem na informáciách o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry do základných práv zakotvených v článkoch 7 a 8 Charty, preto nie je neprimeraný cieľu sledovanému normotvorcom Únie.
119    Zo všetkých predchádzajúcich úvah vyplýva, že preskúmanie prvej otázky vo veci C‑684/24 neodhalilo žiadnu skutočnosť, ktorá by mohla mať vplyv na platnosť článku 31 ods. 4 prvého pododseku písm. c) smernice 2015/849.
O šiestej otázke položenej vo veci C‑685/24
120    Svojou šiestou otázkou vo veci C‑685/24, ktorú treba preskúmať vo štvrtom rade, sa predkladajúci vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 31 ods. 4 prvý pododsek písm. c) smernice 2015/849 vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá umožňuje prístup k informáciám o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry jednotlivcom, vrátane tých, ktorí majú kolektívny záujem, a ktorí preukážu relevantný a osobitný právny záujem, v prípadoch, keď je znalosť týchto konečných užívateľov výhod nevyhnutná na zabezpečenie alebo obranu záujmu zodpovedajúceho právne chránenej situácii a ak títo jednotlivci majú dôkazy o tom, že konečný užívateľ výhod nie je právny vlastník, pričom táto vnútroštátna právna úprava okrem toho vyžaduje, aby tento právny záujem bol priamy, konkrétny a skutočný, a v prípade subjektov zastupujúcich kolektívne záujmy sa nesmie zhodovať so záujmom osôb patriacich do zastupovanej kategórie.
121    Táto otázka sa v podstate týka pochybností predkladajúceho vnútroštátneho súdu o zlučiteľnosti talianskej právnej úpravy preberajúcej článok 31 ods. 4 prvý pododsek písm. c) smernice 2015/849, s právom Únie, ktoré sa spájajú s argumentáciou, podľa ktorej táto právna úprava umožňuje príliš široký prístup k informáciám o konečných užívateľoch výhod.
122    V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že členské štáty disponujú mierou voľnej úvahy na stanovenie opatrení na prebratie, ktoré môžu byť prispôsobené rôznym možným situáciám (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. januára 2008, Promusicae, C‑275/06, EU:C:2008:54, bod 67).
123    Pritom pri vykonávaní opatrení na prebratie smernice musia orgány členských štátov nielen vykladať svoje vnútroštátne právo v súlade s touto smernicou, ale takisto dbať na to, aby nevychádzali z výkladu tejto smernice, ktorý by kolidoval so základnými právami chránenými právnym poriadkom Únie alebo s inými všeobecnými zásadami uznávanými v tomto právnom poriadku (pozri v tomto zmysle rozsudky z 29. januára 2008, Promusicae, C‑275/06, EU:C:2008:54, bod 68, a z 21. júna 2022, Ligue des droits humains, C‑817/19, EU:C:2022:491, bod 87, ako aj citovanú judikatúru).
124    Preto, ako uviedol generálny advokát v bode 70 svojich návrhov, príslušné orgány musia prijať výklad pojmu „legitímny záujem“, ktorý zabezpečuje spravodlivú rovnováhu medzi na jednej strane cieľom predchádzania a boja proti praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu, ktorý sleduje smernica 2015/849, a na druhej strane právami chránenými článkami 7 a 8 Charty. Tieto orgány nemôžu ani systematicky odmietať prístup k informáciám o konečných užívateľoch výhod, ani naopak vždy vyhovieť žiadostiam o prístup.
125    V prejednávanej veci treba poznamenať, ako uviedol generálny advokát v bode 68 svojich návrhov, že prostredníctvom vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá je predmetom šiestej otázky vo veci C‑685/24, taliansky zákonodarca upravil podmienky, za ktorých môžu jednotlivci získať prístup k informáciám o konečných užívateľoch výhod, pričom spresnil pojem „legitímny záujem“, no ponechal príslušným orgánom, ktoré ho musia uplatniť v prejednávanej veci, určitú mieru voľnej úvahy.
126    V tejto súvislosti predkladajúci vnútroštátny súd, ktorý má jediný právomoc vykladať vnútroštátne právo, na jednej strane spresnil, že vnútroštátna právna úprava, o ktorú ide vo veci samej, vyžaduje tak existenciu relevantného a osobitného právneho záujmu, ako aj skutočnosť, že prístup je nevyhnutný na zabezpečenie alebo obranu záujmu zodpovedajúceho právne chránenej situácii. Tento súd na druhej strane uviedol, že odkaz uvedený v tejto právnej úprave na „osobitnú“ povahu tohto záujmu treba chápať tak, že odkazuje na ciele sledované smernicou 2015/849.
127    Na záver, ako zdôraznil generálny advokát v bode 70 svojich návrhov, príslušným orgánom náleží, aby vychádzali z výkladu pojmu „legitímny záujem“, ktorý zabezpečuje spravodlivú rovnováhu medzi, na jednej strane cieľom predchádzania a boja proti praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu a, na druhej strane právami chránenými článkami 7 a 8 Charty.
128    Za týchto podmienok sa na základe informácií, ktoré má Súdny dvor k dispozícii, a s výhradou konečného posúdenia, ktoré prináleží predkladajúcemu vnútroštátnemu súdu, nezdá, že by taliansky zákonodarca prekročil mieru voľnej úvahy, ktorou disponoval v rámci prebratia článku 31 ods. 4 prvého pododseku písm. c) smernice 2015/849.
129    Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na šiestu otázku vo veci C‑685/24 odpovedať tak, že článok 31 ods. 4 prvý pododsek písm. c) smernice 2015/849 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá umožňuje prístup k informáciám o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry jednotlivcom, vrátane tých, ktorí majú kolektívny záujem, a ktorí preukážu relevantný a osobitný právny záujem, v prípadoch, keď je znalosť týchto konečných užívateľov výhod nevyhnutná na zabezpečenie alebo obranu záujmu zodpovedajúceho právne chránenej situácii a ak títo jednotlivci majú dôkazy o tom, že konečný užívateľ výhod nie je právny vlastník, pričom táto vnútroštátna právna úprava okrem toho vyžaduje, aby tento právny záujem bol priamy, konkrétny a skutočný, a v prípade subjektov zastupujúcich kolektívne záujmy sa nesmie zhodovať so záujmom osôb patriacich do zastupovanej kategórie.
O šiestej otázke položenej vo veci C‑684/24
130    Svojou druhou otázkou vo veci C‑684/24, ktorú treba preskúmať v piatom a poslednom rade, sa predkladajúci vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 31 ods. 7a smernice 2015/849 v spojení s článkom 47 Charty vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá priznáva mimosúdnemu správnemu orgánu právomoc udeliť výnimku týkajúcu sa prístupu k informáciám o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry, podľa tohto článku 31 ods. 7a, a ktorá nestanovuje, že dotknutý konečný užívateľ výhod by mohol požívať dočasnú právnu ochranu, ak sa takáto výnimka neudelí.
131    Z článku 31 ods. 7a prvej vety smernice 2015/849 vyplýva, že za výnimočných okolností, ktoré sa stanovia vo vnútroštátnom práve, ak by prístup každej fyzickej alebo právnickej osoby, ktorá môže preukázať legitímny záujem, vystavil konečného užívateľa výhod jednému alebo viacerým rizikám uvedeným v tomto ustanovení, alebo ak je konečným užívateľom výhod maloletá alebo inak nespôsobilá osoba, členské štáty môžu v jednotlivých prípadoch stanoviť výnimku z prístupu ku všetkým alebo niektorým z týchto informácií. Druhá a tretia veta tohto článku 31 ods. 7a okrem toho stanovujú, že členské štáty zabezpečia, aby sa takéto výnimky udeľovali na základe podrobného posúdenia výnimočnej povahy okolností a aby bolo zaručené právo na správne preskúmanie rozhodnutia o výnimke a na účinný súdny opravný prostriedok.
132    Ako teda jasne vyplýva zo znenia článku 31 ods. 7a smernice 2015/849, toto ustanovenie zohľadňuje možnosť, aby sa mimosúdnemu správnemu orgánu priznala právomoc udeliť výnimky týkajúce sa prístupu k informáciám o konečných užívateľoch výhod.
133    Keď členské štáty vykonávajú tento článok 31 ods. 7a, musia zohľadniť článok 47 Charty, ktorý vyžaduje, aby rozhodnutie správneho orgánu, ktorý sám nespĺňa podmienky nezávislosti a nestrannosti stanovené v tomto poslednom uvedenom článku, podliehalo neskoršiemu preskúmaniu zo strany súdneho orgánu, ktorý má okrem iného právomoc skúmať všetky relevantné otázky (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 16. mája 2017, Berlioz Investment Fund, C‑682/15, EU:C:2017:373, bod 55, a zo 14. mája 2020, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél‑alföldi Regionális Igazgatóság, C‑924/19 PPU a C‑925/19 PPU, EU:C:2020:367, bod 128, ako aj citovanú judikatúru).
134    Okrem toho vnútroštátny súd konajúci vo veci, ktorá sa riadi právom Únie, musí mať možnosť nariadiť predbežné opatrenia s cieľom zabezpečiť úplnú účinnosť súdneho rozhodnutia o existencii a rozsahu práv vyplývajúcich z práva Únie, ktoré má byť vydané (pozri v tomto zmysle rozsudky z 19. júna 1990, Factortame a i., C‑213/89, EU:C:1990:257, bod 21; z 13. marca 2007, Unibet, C‑432/05, EU:C:2007:163, bod 67, ako aj z 2. júna 2022, Skeyes, C‑353/20, EU:C:2022:423, bod 53).
135    V prejednávanej veci z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vo veci C‑684/24 vyplýva, že podľa talianskej právnej úpravy, ktorou sa preberá článok 31 ods. 7a smernice 2015/849, je miestne príslušná obchodná komora, a teda mimosúdny orgán, poverená prijímaním rozhodnutí o výnimke, ale že tieto rozhodnutia môžu byť predmetom následného preskúmania súdnym orgánom. Naopak, v rozpore s požiadavkou vyplývajúcou z judikatúry citovanej v predchádzajúcom bode tohto rozsudku, tento súdny orgán nie je oprávnený nariadiť predbežné opatrenia v rámci tohto následného preskúmania. Pokiaľ ide o tento posledný bod, tento článok 31 ods. 7a v spojení s článkom 47 Charty teda bráni takejto právnej úprave.
136    Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na druhú otázku vo veci C‑684/24 odpovedať tak, že článok 31 ods. 7a smernice 2015/849 v spojení s článkom 47 Charty sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá priznáva mimosúdnemu správnemu orgánu právomoc udeliť výnimku týkajúcu sa prístupu k informáciám o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry, podľa tohto článku 31 ods. 7a. Naproti tomu toto ustanovenie bráni takejto vnútroštátnej právnej úprave v rozsahu, v akom táto právna úprava nestanovuje, že dotknutý konečný užívateľ výhod by mohol požívať dočasnú právnu ochranu, ak takáto výnimka nie je udelená.
O trovách
137    Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred predkladajúcim vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol takto:
1.      Preskúmanie piatej otázky položenej vo veci C‑685/24 neodhalilo žiadnu skutočnosť, ktorá by mohla ovplyvniť platnosť článku 31 ods. 1, 2 a 10 smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/849 z 20. mája 2015 o predchádzaní využívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí alebo financovania terorizmu, ktorou sa mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 648/2012 a zrušuje smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/60/ES a smernica Komisie 2006/70/ES, zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/843 z 30. mája 2018.
2.      Článok 31 ods. 1 smernice 2015/849, zmenenej smernicou 2018/843,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
nebráni vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej sa fiduciárne mandáty uzavreté správcovskými spoločnosťami založenými podľa talianskeho práva (mandato fiduciario) považujú za patriace pod pojem „iné typy právnych štruktúr“ v zmysle tohto ustanovenia.
3.      Preskúmanie prvej otázky vo veci C‑684/24 neodhalilo žiadnu skutočnosť, ktorá by mohla mať vplyv na platnosť článku 31 ods. 4 prvého pododseku písm. c) smernice 2015/849, zmenenej smernicou 2018/843.
4.      Článok 31 ods. 4 prvý pododsek písm. c) smernice 2015/849, zmenenej smernicou 2018/843,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá umožňuje prístup k informáciám o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry jednotlivcom_vrátane tých, ktorí majú kolektívny záujem, a ktorí preukážu relevantný a osobitný právny záujem, v prípadoch, keď je znalosť týchto konečných užívateľov výhod nevyhnutná na zabezpečenie alebo obranu záujmu zodpovedajúceho právne chránenej situácii a ak títo jednotlivci majú dôkazy o tom, že konečný užívateľ výhod nie je právny vlastník, pričom táto vnútroštátna právna úprava okrem toho vyžaduje, aby tento právny záujem bol priamy, konkrétny a skutočný, a v prípade subjektov zastupujúcich kolektívne záujmy sa nesmie zhodovať so záujmom osôb patriacich do zastupovanej kategórie.
5.      Článok 31 ods. 7a smernice 2015/849, zmenenej smernicou 2018/843, v spojení s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá priznáva mimosúdnemu správnemu orgánu právomoc udeliť výnimku týkajúcu sa prístupu k informáciám o konečných užívateľoch výhod správy zvereného majetku alebo podobnej právnej štruktúry, podľa tohto článku 31 ods. 7a. Naproti tomu toto ustanovenie bráni takejto vnútroštátnej právnej úprave v rozsahu, v akom táto právna úprava nestanovuje, že dotknutý konečný užívateľ výhod by mohol požívať dočasnú právnu ochranu, ak takáto výnimka nie je udelená.
Podpisy
*      Jazyk konania: taliančina.