62025TJ0177
A TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE (öt bíróval eljáró ötödik tanács)
2026. január 28. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – Vámunió – Uniós Vámkódex – Import‑ és exporteljárások – Vámkontingensek – A kontingens kimerítése a megnyitásának első napján – A kontingensszám TARIC‑kódba való beillesztésének hiánya – A vámáru‑nyilatkozat utólagos módosítása a kontingensbe való felvétel érdekében – Olyan módosítás fogalma, amely lehetővé teszi, »hogy a nyilatkozattevő megfeleljen az áruknak a szóban forgó vámeljárás alá vonásával kapcsolatos kötelezettségeinek« – A 952/2013/EU rendelet 173. cikkének (3) bekezdése”
A T‑177/25. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Naczelny Sąd Administracyjny (legfelsőbb közigazgatási bíróság, Lengyelország) a Bírósághoz 2025. február 24‑én érkezett, 2024. december 30‑i határozatával terjesztett elő
a C. sp. z o.o. sp.k.
és
a Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Gdańsku
között,
a Prokurator Krajowy
részvételével folyamatban lévő eljárásban,
A TÖRVÉNYSZÉK (öt bíróval eljáró ötödik tanács),
tagjai: M. Sampol Pucurull elnök, T. Pynnä, J. Laitenberger (előadó), M. Stancu és W. Valasidis bírák,
főtanácsnok: J. Martín y Pérez de Nanclares,
hivatalvezető: V. Di Bucci,
tekintettel arra, hogy a Bíróság az Európai Unió Bírósága alapokmánya 50b. cikkének harmadik bekezdése alapján 2025. március 12‑én továbbította az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet a Törvényszékhez,
tekintettel az Európai Unió Bírósága alapokmánya 50b. cikke első bekezdésének c) pontjában említett ügycsoportra,
tekintettel az eljárás írásbeli szakaszára,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
a C. sp. z o.o. sp.k. képviseletében G. Flisiak és P. Kubala radcowie prawni,
–
a lengyel kormány képviseletében B. Majczyna és D. Lutostańska, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében B. Eggers és K. Herrmann, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
A Naczelny Sąd Administracyjny (legfelsőbb közigazgatási bíróság, Lengyelország) által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem az EUSZ 2. cikknek, valamint az Uniós Vámkódex létrehozásáról szóló, 2013. október 9‑i 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 269., 1. o.; helyesbítések: HL 2013. L 287., 90. o.; HL 2016. L 267., 2. o.; HL 2018. L 173., 35. o.; a továbbiakban: Uniós Vámkódex) 22. cikke (3) bekezdésének, 120. cikke (1) bekezdésének és 173. cikke (3) bekezdésének értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet a C. Sp. z o.o. sp. k., egy lengyel jog szerinti, többek között természetes mézet importáló társaság és a Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Gdańsku (a gdański adóhatóság igazgatója, Lengyelország; a továbbiakban: vámhatóság) között annak tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, hogy e hatóság megtagadta a nulla vámtétel alkalmazását a C. által Ukrajnából az Európai Unióba behozott árura.
Jogi háttér
Az Uniós Vámkódex
3
Az Uniós Vámkódex 15. cikke (2) bekezdése a) pontjának szövege a következő:
„[…]
(2)   A vám‑árunyilatkozat, az átmeneti megőrzési árunyilatkozat, a belépési gyűjtő árunyilatkozat, a kilépési gyűjtő árunyilatkozat, az újrakiviteli árunyilatkozat vagy újrakiviteli értesítés vámhatóságoknak történő benyújtásával, vagy az engedély vagy bármely más határozat iránti kérelem benyújtásával az érintett személy felelősséggel tartozik a következőkért:
a)
az árunyilatkozatban, értesítésben vagy kérelemben megadott információ pontossága és teljessége;
[…]”
4
Az Uniós Vámkódex 22. cikke a következőket írja elő:
„(1)   Ha valamely személy kérelmez egy, a vámjogszabályok alkalmazásához kapcsolódó határozatot, e személynek minden, az illetékes vámhatóságok által kért, a határozathozatalhoz szükséges információt rendelkezésre kell bocsátania.
A vámjogszabályokban meghatározott feltételeknek megfelelően a határozatot kérelmezheti több személy is, és az vonatkozhat több személyre is.
Eltérő rendelkezés hiányában az illetékes vámhatóság az azon a helyen illetékes hatóság, ahol a kérelmező vámügyi tevékenységekkel kapcsolatos főkönyveit vezetik, vagy ahol ezek hozzáférhetőek, és ahol a határozat hatálya alá eső tevékenységeknek legalább egy részét végezni fogják.
[…]
(3)   Eltérő rendelkezés hiányában az illetékes vámhatóság az (1) bekezdésben említett határozatot késedelem nélkül és legkésőbb a kérelem befogadásától számított 120 napon belül meghozza, és erről a kérelmezőt egyidejűleg értesíti.
Amennyiben a vámhatóságok a határozat meghozatalának határidejét nem tudják betartani, a vonatkozó határidő lejárta előtt erről értesítik a kérelmezőt, megjelölve a határidő túllépésének indokait, és feltüntetve azt a további időtartamot, amelyet a határozat meghozatalához szükségesnek tartanak. Eltérő rendelkezés hiányában ez a további időtartam nem haladhatja meg a 30 napot.
A második albekezdés sérelme nélkül, a vámhatóságok a határozat meghozatalára a vámjogszabályokban megállapított határidőt meghosszabbíthatják, amennyiben a kérelmező a feltételeknek és kritériumoknak való megfelelést célzó kiigazítások megtétele érdekében meghosszabbítást kér. A kiigazításokról és a megtételükhöz szükséges további időtartamról tájékoztatni kell a vámhatóságot, amely határoz a meghosszabbításról.
[…]”
5
Az Uniós Vámkódex 120. cikke a következőképpen szól:
„(1)   A 116. cikk (1) bekezdésének második albekezdésében és a 117., 118. és 119. cikkben említettektől eltérő esetekben a behozatali vagy kiviteli vám összegét méltányosságból vissza kell fizetni vagy el kell engedni, ha a vámtartozás olyan különleges körülmények között keletkezett, amelyek között az adósnak megtévesztés vagy nyilvánvaló hanyagság nem tulajdonítható.
(2)   Az (1) bekezdésben említett különleges körülmények akkor állnak fenn, ha az eset körülményei alapján egyértelmű, hogy az adós kivételes helyzetben van az ugyanazon üzletágban tevékenykedő más gazdálkodókhoz képest, és hogy ilyen körülmények hiányában nem szenvedte volna el a behozatali vagy kiviteli vám összegének beszedéséből adódó hátrányt.”
6
Az Uniós Vámkódex 162. cikke a következőképpen szól:
„A normál vám‑árunyilatkozatnak tartalmaznia kell minden olyan adatot, amely azon vámeljárásra vonatkozó rendelkezések alkalmazásához szükséges, amelyre az árut bejelentik.”
7
Az Uniós Vámkódex 173. cikke a következőképpen szól:
„(1)   A nyilatkozattevő számára kérelem esetén meg kell engedni, hogy a vám‑árunyilatkozat egy vagy több adatát módosítsa, azt követően, hogy azt a vámhatóság már elfogadta. A módosítás nem eredményezheti, hogy a vám‑árunyilatkozat az eredeti áruktól eltérő árukra vonatkozzon.
(2)   Nem engedhető meg ilyen módosítás, ha azt a következő események bármelyike után kérelmezték:
a)
a vámhatóság tájékoztatta a nyilatkozattevőt arról, hogy meg kívánja vizsgálni az árut,
b)
a vámhatóság megállapította, hogy a vám‑árunyilatkozat adatai helytelenek;
c)
a vámhatóság már átengedte az árut.
(3)   A nyilatkozattevő kérelme esetén a vám‑árunyilatkozat elfogadása napjától számított három éven belül engedhető meg a vám‑árunyilatkozatnak az áruk átengedését követő módosítása annak érdekében, hogy a nyilatkozattevő megfeleljen az áruknak a szóban forgó vámeljárás alá vonásával kapcsolatos kötelezettségeinek.”
Az (EU) 2015/2447 végrehajtási rendelet
8
Az Uniós Vámkódex egyes rendelkezéseinek végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. november 24‑i (EU) 2015/2447 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2015. L 343., 558. o.) 49. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Az ebben a cikkben és az e rendelet 50–54. cikkében meghatározott módszerre hivatkozó uniós jogszabályoknak megfelelően megnyitott vámkontingenseket a szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó vám‑árunyilatkozatok elfogadásának időbeli sorrendje alapján kell kezelni.”
9
A 2015/2447 végrehajtási rendelet 50. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A vámhatóságok megvizsgálják, hogy a vámkontingenst megnyitó uniós jogszabály értelmében érvényes‑e a vámkontingens igénybevétele iránti kérelem, amelyet a nyilatkozattevő a szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó vám‑árunyilatkozatban tett.
(2)   Amennyiben a nyilatkozattevő által tett, vámkontingens igénybevétele iránti érvényes kérelmet tartalmazó szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó vám‑árunyilatkozatot elfogadnak, és a vámhatóságok megkapták a vámkontingens megadásához szükséges összes alátámasztó okmányt, a vámhatóságok haladéktalanul továbbítják a Bizottsághoz a kérelmet, megjelölve a vám‑árunyilatkozat elfogadásának dátumát és a kérelmezett pontos mennyiséget.”
10
A 2015/2447 végrehajtási rendelet 51. cikkének (3) bekezdése szerint:
„A Bizottság minden vámkontingens esetében a hozzá beérkezett, vámkontingens igénybevétele iránti kérelmek alapján, a vonatkozó vám‑árunyilatkozatok elfogadásának időbeli sorrendjét követve osztja ki a mennyiségeket olyan mértékben, ahogy az adott vámkontingens fennmaradó egyenlege azt megengedi.”
Az (EU) 2017/1566 rendelet
11
A társulási megállapodás keretében elérhető kereskedelmi kedvezményeket kiegészítő, Ukrajnára vonatkozó ideiglenes autonóm kereskedelmi intézkedések bevezetéséről szóló, 2017. szeptember 13‑i (EU) 2017/1566 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2017. L 254., 1. o.) 1. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A társulási megállapodásban meghatározott nulltarifás vámkontingenseket kiegészítve az e rendelet I. és II. mellékletében felsorolt mezőgazdasági termékek az említett mellékletekben meghatározott uniós nulltarifás vámkontingensek keretein belül hozhatók be Ukrajnából az Unióba. Az említett nulltarifás vámkontingenseket a következők szerint kell kezelni:
a)
az e rendelet I. mellékletében felsorolt mezőgazdasági termékek nulltarifás vámkontingenseit a Bizottság [a …] 2015/2447 végrehajtási rendelet 49–54. cikkének megfelelően kezeli;
[…]”
12
A 2017/1566 rendeletnek „Az 1. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett mezőgazdasági termékekre vonatkozó nulltarifás vámkontingensek” című I. melléklete a következőket mondja ki:
„A Kombinált Nómenklatúra (KN) értelmezésére vonatkozó szabályok ellenére az árumegnevezés szövege csupán tájékoztató jellegűnek tekintendő. E melléklet alkalmazásában a preferenciális rendszer alkalmazási körét a 2017. október 1‑jén hatályos KN‑kódok alapján kell meghatározni.”
13
A 2017/1566 rendelet I. melléklete tartalmaz egy táblázatot, amelynek szövege a következő:
Sorszám
KN‑kód
Árumegnevezés
Éves kontingensmennyiség
(eltérő rendelkezés hiányában tonnában kifejezett nettó tömeg)
09.6750
0409
Természetes méz
2500
[…]
[…]
[…]
[…]
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
14
A 2017/1566 rendelet, amely többek között engedélyezi az Ukrajnából származó méznek az említett rendelet I. mellékletében meghatározott uniós vámmentes kontingensek keretében az Unióba történő behozatalát, 2017. október 1‑jén lépett hatályba. Ebben az időpontban – amely vasárnapra esett, így nem volt munkanap – azonban a megfelelő kontingensszámot nem vették fel az európai TARIC‑ (az Európai Unió integrált vámtarifája) és a lengyel ISZTAR‑ (integrált informatikai vámtarifarendszer) rendszerekbe.
15
2017. október 1‑jén sikertelen volt a C. arra irányuló kísérlete, hogy vámáru‑nyilatkozatot nyújtson be az Ukrajnából származó mézre vonatkozóan, amelyhez csatolta a 2017/1566 rendelettel megnyitott 09.6750 kontingens igénybevételére irányuló kérelmet a vámáru‑nyilatkozat 39. rovatának kitöltésével. 2017. október 2‑án, miután a vámkontingensszám hiányzik a TARIC‑ és az ISZTAR‑rendszerbe, a C. vámáru‑nyilatkozatot nyújtott be a fent említett árura vonatkozóan, és a vámáru‑nyilatkozat 39. rovatában a 09.6750 kontingensszám megjelölésével nulla vámtétel alkalmazását kérte.
16
A Naczelnik Urzędu Celno‑Skarbowego w Gdańsku (a gdański vám‑ és adóhivatal igazgatója, Lengyelország) a vámáru‑nyilatkozat ellenőrzését követően megállapította, hogy a 09.6750 kontingens már az érvényességének első napján, azaz 2017. október 1‑jén kimerült, és 2018. március 27‑i közigazgatási határozatával a 17,3%‑os általános vámtarifa alkalmazásával állapította meg a C. által fizetendő vámokat. Panaszt követően a vámhatóság 2018. augusztus 29‑én helybenhagyta ezt a határozatot.
17
A C. keresetet indított a Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (gdański vajdasági közigazgatási bíróság, Lengyelország) előtt. 2019. február 13‑i ítéletével ez utóbbi hatályon kívül helyezte a vámhatóság határozatát, és ez utóbbit arra kötelezte, hogy tárjon fel további bizonyítékokat, és tegyen új megállapításokat az érintett kontingensszám informatikai rendszerekbe való felvétele elmaradásának okaira, e probléma bekövetkezésének időpontjára, valamint arra vonatkozóan, hogy ez a probléma az Ukrajnából származó méz valamennyi importőrét érintette‑e, és hogy a többi importőr milyen módon nyújtotta be vámáru‑nyilatkozatát, ami a 09.6750 kontingens kimerüléséhez vezetett. E bíróság arra is kötelezte a vámhatóságot, hogy az Uniós Vámkódex 120. cikkének (1) bekezdésében előírt kritériumok figyelembevételével értékelje e körülményeket.
18
A 2019. február 13‑i ítéletet követően indított felülvizsgálati eljárás keretében a vámhatóság kiegészítette az ezen ügyre vonatkozó iratokat, hozzáadva a lengyel pénzügyminiszter és az Európai Bizottság által adott magyarázatokat. Ezen iratokból kitűnik, hogy 2017. október 1‑jén a kérelmek teljes mennyisége meghaladta a rendelkezésre álló 2500 tonnát, és hogy az importőrök a vámáru‑nyilatkozatok ugyanezen a napon történő benyújtásakor ténylegesen kimerítették a 09.6750 kontingenst. 2017. október 1‑jén ugyanis az áruk szabad forgalomba bocsátását a legkedvezőbb ország vámja mellett kérték, majd az Uniós Vámkódex 173. cikkének (3) bekezdése alapján módosították vámáru‑nyilatkozataikat annak érdekében, hogy e vámáru‑nyilatkozatokat kiegészítsék a 09.6750 kontingensszámra való hivatkozással. E tekintetben tehát megállapítást nyert, hogy 2017. október 1‑jén 165 importőr nyújtott be ténylegesen nyilatkozatot.
19
2020. augusztus 31‑i határozatával a vámhatóság fenntartotta álláspontját, és ismét megerősítette a gdański vámhivatal igazgatójának határozatát. A vámhatóság úgy ítélte meg, hogy mivel a TARIC‑ és az ISZTAR‑rendszert 2017. október 2‑án frissítették, valamennyi importőr ugyanabban a helyzetben volt, és lehetősége volt arra, hogy az érintett áru általános vámmal történő behozatalának engedélyezését kérő vámáru‑nyilatkozatot nyújtson be, majd ezt követően e nyilatkozat módosításával a 09.6750 kontingens keretében nulla vámtétel alkalmazása iránti kérelmet terjesszen elő. A vámhatóság ebből azt a következtetést vonta le, hogy ezen ügy körülményei kizárják annak lehetőségét, hogy az Uniós Vámkódex 120. cikkének (1) bekezdésében előírtaknak megfelelően méltányossági okokból elismerjék a vámok törlésére vonatkozó indokok fennállását, mivel 2017. október 1‑jén egyetlen importőr sem tudott vámáru‑nyilatkozatot tenni a 09.6750 kontingens igénybevételének kérelmezésével.
20
A C. által a vámhatóság határozatával szemben benyújtott keresetet a Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (gdański vajdasági közigazgatási bíróság) 2021. március 17‑i ítéletével elutasította. Ebben az ítéletben e bíróság úgy ítélte meg, hogy az Uniós Vámkódex 56. cikkének (3) bekezdése és 173. cikkének (3) bekezdése azt igazolja, hogy 2017. október 1‑jén a vámáru‑nyilatkozatot nem preferenciális tarifával nyújtsák be, és hogy azt a szóban forgó kontingensszám TARIC‑rendszerbe való beillesztését követően módosítsák. E bíróság szerint a vámhatóság eleget tett a 2019. február 13‑i ítéletből eredő kötelezettségeinek, és a szükséges mértékben kiegészítette az iratokat. Egyébiránt e bíróság úgy ítélte meg, hogy mivel a C.‑t nem kezelték eltérően a többi importőrtől, nem teljesültek az Uniós Vámkódex 120. cikke (1) bekezdésének alkalmazási feltételei.
21
A C. felülvizsgálati kérelmet nyújtott be az ítélettel szemben a Naczelny Sąd Administracyjnyhoz (legfelsőbb közigazgatási bíróság), amely a kérdést előterjesztő bíróság.
22
A kérdést előterjesztő bíróság szerint komoly kétségek merülnek fel azzal kapcsolatban, hogy a gazdasági szereplő módosíthatja‑e vámáru‑nyilatkozatát annak érdekében, hogy olyan preferenciális vámtarifában részesüljön, amiről tudatosan úgy döntött, hogy nem kéri azt az említett nyilatkozat benyújtásakor, tekintettel arra, hogy erre technikailag nem volt lehetőség, és a vámáru‑nyilatkozat eredeti változatát csak abból a célból nyújtották be, hogy elsőbbséget szerezzenek más importőrökkel szemben. Megjegyzi, hogy az ahhoz fűződő jog, hogy az Uniós Vámkódex 173. cikkének (3) bekezdése alapján kérelmezzék a vámáru‑nyilatkozat módosítását, kivételt képez az említett nyilatkozat visszavonhatatlanságának elve alól, és hogy annak fő célja az alkalmazandó vámkötelezettségek végrehajtása. Mint ilyet, e jogot szigorúan kell értelmezni, és annak a vámáru‑nyilatkozatban szereplő hibák és elírások kijavítására kell korlátozódnia, ami kizárja a vámáru‑nyilatkozatban szereplő importőri szándéknyilatkozat módosítását. Az említett bíróság úgy véli, hogy az Uniós Vámkódex 173. cikkének (3) bekezdése szerinti módosítás iránti kérelem keretében a vámhatóság szabadon értékelheti annak jogszerűségét az importőr jóhiszeműségére vonatkozó kritérium figyelembevételével.
23
Abban az esetben, ha megengedett a vámáru‑nyilatkozatnak a vámkontingensben való részesülés érdekében történő módosítása, a kérdést előterjesztő bíróság arra is keresi a választ, hogy az érintett kontingens igénybevételére irányuló módosítás iránti kérelemnek visszaható hatállyal kell‑e bírnia, akár az eredeti vámáru‑nyilatkozat benyújtásának időpontjától, akár attól az időponttól kezdve, amikor a módosítást engedélyező határozat jogerőssé vált. E tekintetben az említett bíróság megjegyzi, hogy az Uniós Vámkódex 173. cikkének (3) bekezdése szerinti módosítás iránti kérelem megköveteli, hogy a vámhatóság e kérelemről az Uniós Vámkódex 22. cikke (3) bekezdésének megfelelően 120 napon belül határozatot hozzon, és hogy e határozat a jogerőre emelkedését megelőzően bírósági felülvizsgálat tárgyát képezheti.
24
Végül, továbbra is abban az esetben, ha megengedett a vámáru‑nyilatkozatnak a vámkontingensben való részesülés érdekében történő módosítása, a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy az Uniós Vámkódex 120. cikke alapján lehetőség van‑e a vámtartozás visszafizetésére vagy elengedésére.
25
E körülmények között a Naczelny Sąd Administracyjny (legfelsőbb közigazgatási bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1) Úgy kell‑e értelmezni az [EUSZ 2. cikket], hogy az egyenlőség, az igazságosság és a szolidaritás elvét sérti a kontingens igénybevétele során a lehető legkorábbi időpontban megfelelő vámáru‑nyilatkozatot benyújtó jogalanyokkal szemben azon jogalanyok előnyben részesítése, akik azzal a szándékkal nyújtják be [az érintett] vámáru‑nyilatkozatot, hogy azt az [Uniós Vámkódex] 173. cikkének (3) bekezdése alapján később módosítsák?
2) Úgy kell‑e értelmezni az Uniós Vámkódex 173. cikkének (3) bekezdését, hogy az »az áruknak a szóban forgó vámeljárás alá vonásával kapcsolatos kötelezettségeknek való megfelelés« érdekében lehetővé teszi a vámáru‑nyilatkozat módosítását annak kiegészítésével (például a kontingensszámmal) és az általános vámtételnek a vámáru‑nyilatkozatban preferenciális vámtétellel történő felváltásával?
3) Úgy kell‑e értelmezni az Uniós Vámkódex 22. cikkének a 173. cikk (3) bekezdésével összefüggésben értelmezett (3) bekezdését, hogy a kontingensnek a hiányos vámáru‑nyilatkozatot benyújtó személy általi igénybevétele iránti kérelem benyújtásának napja az eredeti benyújtás napja, vagy az a nap, amikor jogerőre emelkedik az a közigazgatási határozat, amellyel a vámhatóság hozzájárul a vámáru‑nyilatkozat módosításához, feltételezve, hogy a határozat meghozatalára rendelkezésre álló maximális határidő 120 nap?
4) Úgy kell‑e értelmezni az Uniós Vámkódex 120. cikkének (1) bekezdését, hogy a vámtartozás keletkezésének olyan különleges körülményeire vonatkozó feltétel, »amelyek között az adósnak megtévesztés vagy nyilvánvaló hanyagság nem tulajdonítható«, akkor is fennáll, ha e tartozás annak ellenére keletkezik, hogy a lehető legkorábbi időpontban a vámkontingensből eredő preferenciális vámtétel alkalmazásával szabályos vámáru‑nyilatkozatot nyújtottak be?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Előzetes észrevételek
26
Elöljáróban meg kell állapítani, hogy első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy összeegyeztethető‑e az egyenlő bánásmódnak, a hátrányos megkülönböztetés tilalmának és a szolidaritásnak az EUSZ 2. cikkben foglalt elvével a korábban benyújtott és elfogadott vámáru‑nyilatkozatnak az Uniós Vámkódex 173. cikkének (3) bekezdése alapján történő módosítása révén egy vámkontingensszám utólagos hozzáadása abban az esetben, ha a nyilatkozattevő e módosítással elsőbbséget kíván magának biztosítani a vámkontingens‑kiosztás keretében. E kérdés tehát valójában azon lehetőség korlátainak tisztázására irányul, hogy az Uniós Vámkódex 173. cikkének (3) bekezdése szerinti, a második kérdés tárgyát képező módosítással éljenek. Az első kérdés tehát nem vet fel az Európai Unió Bírósága alapokmánya 50b. cikkének második bekezdése értelmében az EUSZ 2. cikk értelmezésére vonatkozó független kérdést.
Az első és a második kérdésről
27
Első és második kérdésével, amelyeket tehát együtt kell vizsgálni, a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy az Uniós Vámkódex 173. cikkének (3) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy az lehetővé teszi a gazdasági szereplő számára, hogy a korábban benyújtott vámáru‑nyilatkozatot egy meghatározott vámkontingensszámmal egészítse ki annak érdekében, hogy e nyilatkozatban az eredetileg szereplő általános vámtétel helyett preferenciális vámot kérelmezzen.
28
Az Uniós Vámkódex 173. cikkének (3) bekezdése lehetővé teszi a vámhatóság számára, hogy a nyilatkozattevő kérésére és e nyilatkozat elfogadásától számított három éven belül engedélyezze a vámáru‑nyilatkozat módosítását az áru átengedése után, annak érdekében, hogy a nyilatkozattevő eleget tehessen az áruknak az érintett vámeljárás alá vonására vonatkozó kötelezettségeinek.
29
Ennélfogva annak meghatározása érdekében, hogy az Uniós Vámkódex 173. cikkének (3) bekezdése alkalmazandó‑e abban az esetben, ha a nyilatkozattevő a vámáru‑nyilatkozatot utólag egy különleges vámkontingens számával egészíti ki, hogy abban az eredetileg kért általános vámtétel helyett preferenciális vám kivetését kérje, az Uniós Vámkódex 173. cikkének (3) bekezdése értelmében vett arra irányuló „módosítás” fogalmát kell értelmezni, „hogy a nyilatkozattevő megfeleljen az áruknak a szóban forgó vámeljárás alá vonásával kapcsolatos kötelezettségeinek”.
30
Emlékeztetni kell arra, hogy valamely uniós jogi rendelkezés értelmezéséhez nemcsak annak szövegét, hanem szövegkörnyezetét, és annak a szabályozásnak a célkitűzéseit is figyelembe kell venni, amelynek az részét képezi (lásd: 2020. július 16‑iPfeifer & Langen ítélet, C‑97/19, EU:C:2020:574, 34. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
31
Először is, ami az Uniós Vámkódex 173. cikke (3) bekezdésének szövegét illeti, meg kell állapítani, hogy az említett cikk különböző nyelvi változatai, azaz a spanyol, a francia és a lengyel nyelvi változat a „rectificación”, a „rectification”, illetve a „sprostowanie” kifejezéseket használja. E megfogalmazás azt sugallja, hogy az említett rendelkezés csak a vámáru‑nyilatkozatot érintő egyszerű hibák kijavítását teszi lehetővé. Ezzel szemben más nyelvi változatok a vámáru‑nyilatkozat „módosításának” fogalmához közelebb álló tágabb értelmű kifejezéseket használnak. Például a német és az angol nyelvi változat az „Änderung”, illetve az „amendment” kifejezéseket alkalmazza. Meg kell állapítani, hogy bár a már elfogadott vámáru‑nyilatkozathoz valamely vámkontingensszám hozzáadása nem minősíthető pusztán az e nyilatkozatot érintő hiba kijavításának, az ilyen kiegészítés az ilyen nyilatkozat módosításának minősülhet. Márpedig a Bíróság több alkalommal megállapította, hogy egy uniós jogi rendelkezés valamely nyelvi változatának megfogalmazása nem szolgálhat e rendelkezés értelmezésének kizárólagos alapjául, illetve e tekintetben nem élvezhet elsőbbséget más nyelvi változatokkal szemben. Az uniós jog rendelkezéseit ugyanis egységesen kell értelmezni és alkalmazni az Unió valamennyi nyelvén készült változatok figyelembevételével. Valamely uniós jogi szöveg egyes nyelvi változatai közötti eltérés esetén a szóban forgó rendelkezést a szövegkörnyezete, és azon szabályozás célkitűzései alapján kell értelmezni, amelynek az részét képezi (lásd: 2019. szeptember 18‑iVIPA ítélet, C‑222/18, EU:C:2019:751, 37. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
32
Másodszor, ami azt a szövegkörnyezetet illeti, amelybe az Uniós Vámkódex 173. cikkének (3) bekezdése illeszkedik, emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint az Uniós Vámkódex bevalláson alapul. Célja, hogy a lehető legnagyobb mértékben korlátozza a vámalakiságokat és ellenőrzéseket, ugyanakkor megelőzze azokat a csalásokat és szabálytalanságokat, amelyek kárt okozhatnak az Unió költségvetésének. Ezen előzetes vámáru‑nyilatkozatoknak a vámunió megfelelő működése szempontjából fennálló jelentősége miatt kötelezi az Uniós Vámkódex a 15. cikkében a nyilatkozattevőket arra, hogy pontos és teljes körű információkat szolgáltassanak (lásd: 2020. július 9‑iUnipack ítélet, C‑391/19, EU:C:2020:547, 22. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
33
Ezen, arra irányuló kötelezettségnek, hogy a nyilatkozattevő pontos és kimerítő információkat szolgáltasson, velejárója a már elfogadott vámáru‑nyilatkozat visszavonhatatlanságának elve, amely elv alóli kivételeket az e tárgyú uniós szabályozás szigorúan meghatározza (lásd: 2014. szeptember 17‑iBaltic Agro ítélet, C‑3/13, EU:C:2014:2227, 43. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
34
Bár a vámáru-nyilatkozatnak az elfogadását követő visszavonhatatlansága ezen elvét az Uniós Vámkódex keretében enyhíti az annak 173. cikkében előírt, a vámáru‑nyilatkozat módosításának lehetősége, ez a lehetőség kivételt képez ezen elv alól, amelyet szigorúan kell értelmezni (2023. június 8‑iZes Zollner Electronic ítélet, C‑640/21, EU:C:2023:457, 43. pont).
35
Ez a szigorú értelmezés egyébiránt az uniós jogalkotó szándékát tükrözi. Ez kitűnik az Uniós Vámkódex 173. cikke (3) bekezdésének e jogalkotó által elfogadott rendelkezései és a Bizottság által az Uniós Vámkódex létrehozásáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló, 2012. február 20‑i COM(2012) 64 final javaslat 149. cikkében e tekintetben javasolt szöveg összehasonlításából. A jogalkotó ugyanis az említett kódex 173. cikkét kiegészítette azzal a feltétellel, amely szerint az e rendelkezésben előírt módosítás csak annak érdekében kérhető az áruk átengedését követően, hogy a nyilatkozattevő eleget tehessen az áruknak az érintett vámeljárás alá vonásával kapcsolatos kötelezettségeinek, és így kifejezte azon szándékát, hogy korlátozza a vámáru‑nyilatkozatok módosításának lehetőségeit (2023. június 8‑iZes Zollner Electronic ítélet, C‑640/21, EU:C:2023:457, 44. pont).
36
Harmadszor, ami az alapügyben szóban forgó szabályozás által követett célokat illeti, meg kell állapítani, hogy azok megerősítik az Uniós Vámkódex 173. cikke (3) bekezdésének olyan értelmezését, amely kizárja annak lehetőségét, hogy a vámáru‑nyilatkozat elfogadását és az áruk kiadását követően azt módosítás útján egy meghatározott vámkontingens számával egészítsék ki annak érdekében, hogy az abban eredetileg kérelmezett általános vámtétel helyett preferenciális vámot alkalmazzanak.
37
Egyrészt, amint a fenti 32. pontból kitűnik, a nyilatkozattevők azon kötelezettsége, hogy a vámáru‑nyilatkozataikban pontos és teljes körű információkat szolgáltassanak, alapvető szerepet játszik a vámellenőrzések megfelelő működésében, valamint a csalás és a szabálytalanságok elleni küzdelemben. E céllal tehát összhangban áll, hogy a vámáru‑nyilatkozatok módosításának lehetőségei szigorúan korlátozottak legyenek. Közelebbről, aligha egyeztethető össze ezzel a céllal, hogy a vámáru‑nyilatkozatot annak elfogadását és az áru kiadását követően kizárólag abból a célból lehessen módosítani, hogy az eredetileg kérelmezett általános vám helyett preferenciális vámot vessenek ki.
38
E tekintetben azt is meg kell állapítani, hogy a vámáru‑nyilatkozatoknak az áruk átengedését követő, a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendeletnek (HL 1992. L 302., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 4. kötet, 307. o.; a továbbiakban: Közösségi Vámkódex) az Uniós Vámkódex 173. cikke (3) bekezdését megelőző 78. cikke alapján történő felülvizsgálatát illetően a Bíróság megállapította, hogy a Közösségi Vámkódex 78. cikkének rendszere abban áll, hogy a vámeljárást a tényleges helyzethez igazítsa (lásd: 2017. október 12‑iTigers ítélet, C‑156/16, EU:C:2017:754, 31. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Így a Bíróság megállapította, hogy a Közösségi Vámkódex 78. cikkének (3) bekezdése, amely lehetővé tette a vámhatóságok számára, hogy új adatok alapján megtegyék a helyzet rendezéséhez szükséges intézkedéseket, többek között a vámáru‑nyilatkozatot érintő, nem szándékos hibák vagy mulasztások esetén volt alkalmazandó (lásd ebben az értelemben: 2005. október 20‑iOverland Footwear ítélet, C‑468/03, EU:C:2005:624, 69. és 70. pont; 2019. július 10‑iCEVA Freight Holland ítélet, C‑249/18, EU:C:2019:587, 38. pont).
39
Márpedig úgy tűnik, hogy a vámáru‑nyilatkozat anélkül történő benyújtása, hogy ahhoz az uniós jogszabályok által e kontingens számának a TARIC‑ és ISZTAR‑rendszerbe való beillesztését megelőzően megnyitott vámkontingens igénybevétele iránti kérelmet csatoltak volna, a nyilatkozattevő szándékos választásának körébe tartozik, aminek vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata. Következésképpen e szám utólagos hozzáadása nem tekinthető úgy, mint amely a fenti 38. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlat értelmében – amely továbbra is releváns az Uniós Vámkódex 173. cikke (3) bekezdésének értelmezése szempontjából – a vámeljárásnak a tényleges helyzethez való igazítására irányul. Ezzel ugyanis a nyilatkozattevő nem a vámjogi helyzetének rendezésére törekszik, hanem arra, hogy biztosítsa magának az érintett vámkontingenshez kapcsolódó preferenciális vámot azáltal, hogy azzal felváltja az általános vámot, amelynek alkalmazását az eredeti vámáru‑nyilatkozatban szándékosan kérte.
40
Másrészt emlékeztetni kell arra, hogy a 2015/2447 végrehajtási rendelet (20) preambulumbekezdéséből kitűnik, hogy az említett rendeletben szereplő, a vámkontingensek kezelésére vonatkozó szabályok célja e kontingensek helyes és egységes alkalmazásának biztosítása. Márpedig ellentétes ezzel a célkitűzéssel, ha a vámáru‑nyilatkozatot elfogadását követően az Uniós Vámkódex 173. cikkének (3) bekezdése szerinti módosítás útján különleges vámkontingensben való részesülés iránti kérelemmel lehetne kiegészíteni.
41
A 2015/2447 végrehajtási rendelet 49. cikke (1) bekezdésének, 50. cikke (2) bekezdésének és 51. cikke (3) bekezdésének együttes olvasatából ugyanis az következik, hogy a nyilatkozattevő különleges vámkontingensben való részesülés iránti kérelmét az eredeti vámáru‑nyilatkozattal egyidejűleg kell benyújtani annak érdekében, hogy ez utóbbi elfogadásának időpontja meghatározhassa e kontingens kiosztásának időrendi sorrendjét. Márpedig úgy tűnik, hogy a vámáru‑nyilatkozatnak az általános vám alkalmazásával történő benyújtásával az uniós jogszabályok által megnyitott vámkontingens hatálybalépésének napján, és ezt követően az említett szám TARIC‑ és ISZTAR‑rendszerbe történő beillesztésének napján egy vámkontingensszám módosítás útján történő hozzáadásával a nyilatkozattevő arra törekszik, hogy e kontingens kiosztása keretében elsőbbséget biztosítson magának azon importőrökkel szemben, akik olyan vámáru‑nyilatkozatot nyújtottak be, amelyhez az említett kontingensnek az említett rendszerekbe való felvételét követő lehető legrövidebb időn belül kérelmet mellékeltek, aminek vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.
42
A fenti megfontolásokra tekintettel az első és második kérdésre azt a választ kell adni, hogy az Uniós Vámkódex 173. cikkének (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az nem teszi lehetővé a gazdasági szereplő számára, hogy a korábban benyújtott vámáru‑nyilatkozatot egy meghatározott vámkontingensszámmal egészítse ki annak érdekében, hogy e nyilatkozatban az eredetileg szereplő általános vámtétel helyett preferenciális vámot kérelmezzen.
A harmadik és a negyedik kérdésről
43
Harmadik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy a nyilatkozattevő vámkontingensben való részesülés iránti kérelemének a korábban benyújtott vámáru‑nyilatkozat módosítása útján történő utólagos hozzáadása visszaható hatállyal bír‑e e kontingens odaítélése során. E kérdés tehát azon a feltevésen alapul, hogy az Uniós Vámkódex 173. cikkének (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az lehetővé teszi egy kontingensszám ilyen utólagos hozzáadását.
44
Végül negyedik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság az Uniós Vámkódex 120. cikkében szereplő, a vámtartozás visszafizetését vagy elengedését megalapozó feltételek értelmezését kéri. Közelebbről a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy alkalmazható‑e ez a cikk olyan helyzetben, amelyben a vámtartozás annak ellenére keletkezett, hogy a nyilatkozattevőnek a vámkontingens útján bevezetett preferenciális vám iránti kérelmét tartalmazó vámáru‑nyilatkozatot a lehető leghamarabb benyújtották a kontingensszám TARIC‑ és IZTAR‑rendszerbe történő bevezetését követően. Márpedig ez a kérdés az alapügyhöz hasonló esetben csak akkor merül fel, ha megállapítható, hogy a vámhatóságok jogosultak a vámkontingenst a szándékosan az érintett kontingensszámnak az említett rendszerekbe való beillesztését megelőzően benyújtott vámáru‑nyilatkozatok alapján kiosztani, amelyeket később – módosítás útján – az említett kontingens igénybevételére irányuló kérelemmel egészítenek ki. Így a negyedik kérdés szintén azon a feltevésen alapul, hogy az Uniós Vámkódex 173. cikkének (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az lehetővé teszi az ilyen módosítás elvégzését.
45
A fentiekre tekintettel, és mivel a második kérdésre adott válaszból az következik, hogy az Uniós Vámkódex 173. cikkének (3) bekezdését nem lehet úgy értelmezni, hogy az lehetővé teszi a gazdasági szereplő számára, hogy a vámáru‑nyilatkozatot vámkontingensszám hozzáadásával módosítsa, a harmadik és a negyedik kérdésre nem szükséges válaszolni.
A költségekről
46
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Törvényszék elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (öt bíróval eljáró ötödik tanács)
a következőképpen határozott:
Az Uniós Vámkódex létrehozásáról szóló, 2013. október 9‑i 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 173. cikkének (3) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
az nem teszi lehetővé a gazdasági szereplő számára, hogy a korábban benyújtott vámáru‑nyilatkozatot egy meghatározott vámkontingensszámmal egészítse ki annak érdekében, hogy e nyilatkozatban az eredetileg szereplő általános vámtétel helyett preferenciális vámot kérelmezzen.
Sampol Pucurull
Pynnä
Laitenberger
Stancu
Valasidis
Kihirdetve Luxembourgban, a 2026. január 28‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: lengyel.