62023CJ0511_RES
Vec C‑511/23
Caronte & Tourist SpA
proti
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (AGCM)
(návrh na začatie prejudiciálneho konania_ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio)
Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 30. januára 2025
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Hospodárska súťaž – Článok 102 ZFEÚ – Zneužitie dominantného postavenia – Poskytnutie prostriedkov vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže na to, aby uplatňovali pravidlá hospodárskej súťaže – Smernica (EÚ) 2019/1 – Nezávislosť vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže – Článok 4 ods. 5 – Stanovenie priorít pre postupy týkajúce sa uplatňovania článkov 101 a 102 ZFEÚ – Pokuty ukladané podnikom a združeniam podnikov – Článok 13 – Konania o porušení pravidiel práva hospodárskej súťaže – Dodržanie primeranej lehoty – Vnútroštátna právna úprava, ktorá ukladá povinnosť vnútroštátnemu orgánu podať oznámenie námietok v prekluzívnej lehote 90 dní odo dňa, keď sa dozvedel o podstatných náležitostiach porušenia – Úplné a automatické zrušenie rozhodnutia vnútroštátneho orgánu na ochranu hospodárskej súťaže v prípade nedodržania tejto lehoty – Zásada ne bis in idem – Preklúzia právomoci začať nové konanie o porušení za tie isté skutky – Zásada efektivity – Právo podnikov na obhajobu“
Prejudiciálne otázky – Právomoc Súdneho dvora – Žiadosť o výklad týkajúci sa uplatnenia ustanovenia práva Únie, ktoré vnútroštátne právo ustanovuje za uplatniteľné, na vnútroštátnu situáciu – Právomoc poskytnúť tento výklad
(Článok 267 ZFEÚ)
(pozri body 29 – 34)
Akty inštitúcií – Smernice – Vykonanie členskými štátmi – Povinnosti členských štátov počas lehoty na prebratie – Povinnosť neprijať ustanovenia, ktoré by ohrozovali cieľ stanovený smernicou – Povinnosť vnútroštátnych súdov odo dňa nadobudnutia účinnosti smernice a v čo najväčšej miere vykladať vnútroštátne právo tak, aby sa neohrozilo dosiahnutie sledovaného cieľa
(Článok 4 ods. 3 ZEÚ; článok 288 tretí odsek ZFEÚ)
(pozri body 36 – 40)
Hospodárska súťaž – Pravidlá Únie – Uplatňovanie vnútroštátnymi orgánmi na ochranu hospodárskej súťaže – Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie práva Únie v oblasti hospodárskej súťaže a ukladá sa pokuta – Uplatniteľnosť vnútroštátnych procesných predpisov – Podmienky – Dodržanie zásady efektivity – Vnútroštátna právna úprava stanovujúca povinnosť vnútroštátneho orgánu pristúpiť k oznámeniu námietok v prekluzívnej lehote 90 dní odo dňa, keď sa dozvedel o podstatných náležitostiach porušenia – Právna úprava spôsobilá narušiť prevádzkovú nezávislosť vnútroštátneho orgánu na ochranu hospodárskej súťaže – Právna úprava predstavujúca systémové riziko beztrestnosti porušení práva Únie v oblasti hospodárskej súťaže – Neprípustnosť
(Článok 102 ZFEÚ; smernica Európskeho parlamentu a Rady 2019/1, článok 4 ods. 5 a článok 13 ods. 1)
(pozri body 43 – 61, 66 – 76, 81 a výrok)
Hospodárska súťaž – Pravidlá Únie – Uplatňovanie vnútroštátnymi orgánmi na ochranu hospodárskej súťaže – Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie práva Únie v oblasti hospodárskej súťaže a ukladá sa pokuta – Uplatniteľnosť vnútroštátnych procesných predpisov – Podmienky – Dodržanie zásady efektivity – Porušenie práva dotknutých podnikov na obhajobu – Vyváženie uvedených podmienok pri stanovení lehôt uplatňujúcich sa na konania o porušení
(Článok 102 ZFEÚ; smernica Európskeho parlamentu a Rady 2019/1, článok 3 ods. 1 a 2)
(pozri body 62 – 65)
Hospodárska súťaž – Pravidlá Únie – Povinnosti členských štátov – Zákaz prijať alebo ponechať v účinnosti opatrenia spochybňujúce potrebný účinok týchto pravidiel – Povinnosti vnútroštátnych súdov – Povinnosť výkladu vnútroštátnej právnej úpravy v súlade s právom Únie – Obsah
(Článok 102 ZFEÚ; smernica Európskeho parlamentu a Rady 2019/1)
(pozri body 78 – 80)
Zhrnutie
V odpovedi na návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Regionálny správny súd pre Lazio, Taliansko), Súdny dvor konštatoval, že smernica 2019/1 (
1
) a článok 102 ZFEÚ bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá vnútroštátnemu orgánu na ochranu hospodárskej súťaže ukladá povinnosť začať fázu kontradiktórneho vyšetrovania v rámci konania na ochranu hospodárskej súťaže, ktoré vedie, v lehote 90 dní od okamihu, keď sa dozvedel o podstatných náležitostiach údajného porušenia.
Dňa 24. marca 2018 Autorità garante della concorrenza e del mercato (Úrad na ochranu hospodárskej súťaže a trhu, Taliansko, ďalej len „AGCM“) dostal sťažnosť na ceny uplatňované spoločnosťou Caronte & Tourist SpA (ďalej len „C&T“), ktorá poskytuje služby prepravy trajektom v Messinskom prielive (Taliansko).
Po tom, čo AGCM kontaktoval prístavný orgán v Messine na účel toho, aby získal dodatočné informácie, 4. augusta 2020 oznámil spoločnosti C&T svoje rozhodnutie začať konanie s cieľom zistiť, či došlo k porušeniu v oblasti hospodárskej súťaže.
Rozhodnutím z 11. apríla 2022 AGCM na základe vnútroštátnej právnej úpravy konštatoval zneužitie dominantného spoločnosti C&T z dôvodu neprimerane vysokých cien za službu prepravy trajektom v Messinskom prielive. V dôsledku toho tento orgán uložil spoločnosti C&T zákaz pokračovať v takomto postupe a uložil jej pokutu.
C&T napadla rozhodnutie z 11. apríla 2022 na Regionálnom správnom súde pre Lazio, pričom namietala najmä oneskorené začatie fázy kontradiktórneho vyšetrovania v rámci konania, v ktorom bolo vydané toto rozhodnutie.
V tejto súvislosti uvedený súd vysvetľuje, že v súlade s vnútroštátnou právnou úpravou, ako ju vykladá Consiglio di Stato (Štátna rada, Taliansko), musí AGCM začať fázu kontradiktórneho vyšetrovania v rámci konania v oblasti hospodárskej súťaže oznámením námietok v lehote 90 dní od okamihu, keď sa dozvedel o podstatných náležitostiach údajného porušenia, ktoré sa môžu obmedziť na prvé upozornenie na porušenie (ďalej len „sporná lehota“). Akékoľvek prekročenie tejto lehoty by podľa neho viedlo k úplnému zrušeniu rozhodnutia AGCM prijatého na záver konania o porušení, a to bez toho, aby bol dotknutý podnik povinný preukázať ujmu, ktorá mu bola spôsobená z dôvodu nedodržania spornej lehoty. Na základe zásady ne bis in idem by AGCM podľa neho už nemohol začať nové vyšetrovanie vo veci tej istej praktiky, a to ani vtedy, ak ju dotknutý podnik nikdy neukončil.
Keďže Regionálny správny súd pre Lazio mal pochybnosti o zlučiteľnosti takejto právnej úpravy s právom Únie v oblasti hospodárskej súťaže, rozhodol sa v tejto súvislosti obrátiť na Súdny dvor.
Posúdenie Súdnym dvorom
Súdny dvor najskôr uviedol, že v prejednávanej veci bolo rozhodnutie AGCM začať fázu kontradiktórneho vyšetrovania v rámci konania o porušení voči spoločnosti C&T prijaté počas lehoty na prebratie smernice 2019/1, ktorej cieľom je poskytnúť orgánom členských štátov na ochranu hospodárskej súťaže prostriedky na účinnejšie vykonávanie pravidiel hospodárskej súťaže a zabezpečiť tak riadne fungovanie vnútorného trhu. Z ustálenej judikatúry pritom vyplýva, že členské štáty, ktorým je smernica určená, sa musia počas lehoty na prebratie smernice zdržať prijímania opatrení, ktoré by mohli vážne ohroziť dosiahnutie výsledku stanoveného touto smernicou.
Vzhľadom na toto spresnenie Súdny dvor konštatoval, že vnútroštátny súd sa svojou prejudiciálnou otázkou v podstate pýta, či sa smernica 2019/1 a článok 102 ZFEÚ majú vykladať v tom zmysle, že bránia takej vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej.
V tejto súvislosti Súdny dvor najprv pripomenul, že hoci v prípade, že neexistuje osobitná právna úprava Únie, patrí stanovenie a uplatňovanie pravidiel, ktoré upravujú procesné lehoty v oblasti zisťovania porušení a ukladania sankcií vnútroštátnymi orgánmi na ochranu hospodárskej súťaže, do právomoci členských štátov a členské štáty musia pri výkone tejto právomoci dodržiavať právo Únie.
Vnútroštátne pravidlá stanovujúce takéto lehoty tak musia pri dodržaní zásady právnej istoty smerovať k tomu, aby orgány hospodárskej súťaže vybavovali veci v primeranej lehote, pričom súčasne nesmú mať za následok ohrozenie účinného presadzovania článkov 101 a 102 ZFEÚ, ako aj smernice 2019/1 vo vnútroštátnom právnom poriadku.
Na to, aby si vnútroštátne orgány hospodárskej súťaže mohli účinne splniť svoju povinnosť vykonať právo Únie v oblasti hospodárskej súťaže, musia byť schopné priznať sťažnostiam, ktoré im boli predložené, rôzne stupne priority, pričom na tento účel majú širokú mieru voľnej úvahy. Priznanie takejto širokej miery voľnej úvahy je okrem iného odôvodnené aj z hľadiska smernice 2019/1.
V tejto súvislosti tak zo samotného účelu fázy konania o porušení v oblasti hospodárskej súťaže, ktorá predchádza oznámeniu námietok, ako aj zo širokej miery voľnej úvahy, ktorú musí mať vnútroštátny orgán na ochranu hospodárskej súťaže pri stanovovaní priorít svojich konaní týkajúcich sa uplatňovania článku 102 ZFEÚ, vyplýva, že v tejto fáze konania musí byť takýto orgán schopný nielen vykonať všetky predbežné vyšetrovacie opatrenia, ako aj často zložité skutkové a právne posúdenia, ktoré potrebuje na posúdenie toho, či je začatie kontradiktórnej fázy vyšetrovania odôvodnené, ale tiež vybrať si v závislosti od stupňa priority, ktorý chce pri výkone svojej prevádzkovej nezávislosti priznať prebiehajúcemu konaniu o porušení, najvhodnejší čas na prípadné začatie jeho fázy kontradiktórneho vyšetrovania.
Vnútroštátny orgán na ochranu hospodárskej súťaže tak musí mať možnosť dočasne odložiť začatie fázy kontradiktórneho vyšetrovania v danom konaní, hoci už preukázal existenciu podstatných náležitostí údajného porušenia. Takýto dočasný odklad však nemôže mať za následok prekročenie primeranej lehoty, v ktorej musí byť ukončená fáza konania o porušení predchádzajúca oznámeniu námietok.
Vzhľadom na vyššie uvedené Súdny dvor poznamenáva, že uplatnenie spornej lehoty na predbežnú fázu vyšetrovacích konaní vedených AGCM môže viesť k tomu, že AGCM bude povinný zaobchádzať so všetkými konaniami o porušení, ktoré vedie, bez rozlišovania, a to tak, že nezohľadní okolnosti vlastné každému konaniu, ale bude postupovať len na základe chronologického poradia, čím sa mu zabráni stanoviť si a uplatňovať priority konaní týkajúcich sa uplatňovania článkov 101 a 102 ZFEÚ.
Dôsledky spojené s prekročením spornej lehoty môžu navyše zabrániť AGCM v plnej spolupráci v rámci Európskej siete pre hospodársku súťaž, ktorú, ako vyplýva zo smernice 2019/1, tvoria vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže a Európska komisia na účely úzkej spolupráce v oblasti uplatňovania a presadzovania článkov 101 a 102 ZFEÚ.
Okrem toho Súdny dvor na jednej strane uvádza, že právo na obhajobu podnikov, voči ktorým sa vedie konanie o porušení, nemôže byť v žiadnom prípade porušené len z dôvodu nedodržania spornej lehoty. Na druhej strane sa zdá, že právne dôsledky vyplývajúce z nedodržania spornej lehoty, ako ich opísal vnútroštátny súd, môžu vyvolať systematické riziko beztrestnosti skutkov predstavujúcich porušenie práva Únie v oblasti hospodárskej súťaže, čo by bolo v rozpore so zásadou efektivity.
Za týchto podmienok Súdny dvor konštatoval, že uplatnenie spornej lehoty na činnosť AGCM mohlo mať za následok narušenie prevádzkovej nezávislosti tohto orgánu, ako aj vznik systematického rizika beztrestnosti skutkov predstavujúcich porušenia článku 102 ZFEÚ. Z uvedeného vyplýva, že vnútroštátne ustanovenia, ktoré stanovujú spornú lehotu, môžu vážne ohroziť dosiahnutie cieľa stanoveného smernicou 2019/1.
Vzhľadom na vyššie uvedené Súdny dvor dospel k záveru, že smernica 2019/1, ako aj článok 102 ZFEÚ v spojení so zásadou efektivity sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá v rámci konania na účely konštatovania protisúťažného postupu, vedeného vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže, na jednej strane tomuto orgánu ukladá povinnosť začať fázu kontradiktórneho vyšetrovania v rámci tohto konania vydaním oznámenia námietok dotknutému podniku v lehote 90 dní od okamihu, keď sa dozvedel o podstatných náležitostiach údajného porušenia, ktoré sa môžu obmedziť na prvé upozornenie na toto porušenie, a na druhej strane sankcionuje nedodržanie tejto lehoty úplným zrušením konečného rozhodnutia uvedeného orgánu na záver konania o porušení, ako aj zánikom jeho právomoci začať nové konanie o porušení týkajúce sa toho istého postupu.
Okrem toho, keďže podľa talianskeho práva sa prekluzívna lehota 90 dní, o ktorú ide v prejednávanej veci, uplatňuje aj na fázu predbežného preskúmania nekalých obchodných praktík podnikov namierených proti spotrebiteľom zo strany AGCM, Súdny dvor v odpovedi na paralelný návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Regionálny správny súd pre Lazio, rozsudkom z toho istého dňa (
2
) a z dôvodov podobných tým, ktoré sú uvedené vyššie, dospel k záveru, že články 11 a 13 smernice 2005/29 (
3
) v spojení so zásadou efektivity sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá za rovnakých podmienok, ako sú podmienky opísané vyššie, ukladá vnútroštátnemu orgánu, zodpovednému za zabezpečenie uplatňovania právnej úpravy v oblasti ochrany spotrebiteľa, povinnosť začať fázu kontradiktórneho vyšetrovania v rámci konania o porušení, ktoré vedie, v lehote 90 dní od okamihu, keď sa dozvedel o podstatných náležitostiach údajného porušenia.
(
1
)	Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/1 z 11. decembra 2018 o posilnení právomocí orgánov na ochranu hospodárskej súťaže v členských štátoch na účely účinnejšieho presadzovania práva a o zabezpečení riadneho fungovania vnútorného trhu (Ú. v. EÚ L 11, 2019, s. 3).
(
2
)	Rozsudok z 30. januára 2025, Trenitalia (C‑510/23).
(
3
)	Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 84/450/EHS, smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („smernica o nekalých obchodných praktikách“) (Ú. v. EÚ L 149, 2005, s. 22).