62007CC0317
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY
JULIANE KOKOTT
prednesené 11. septembra 2008 (
1
)
Vec C-317/07
Konanie začaté na návrh
Lahti Energia Oy
„Smernica 2000/76/ES — Spaľovanie odpadov — Čistenie a spaľovanie — Surový plyn vyrábaný z odpadu — Pojem odpad — Spaľovňa odpadov — Zariadenie na spoluspaľovanie“
I — Úvod
1.
V prejednávanej veci ide o výklad smernice 2000/76/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 4. decembra 2000 o spaľovaní odpadov (
2
) (ďalej len „smernica o spaľovaní odpadov“). Týka sa zariadenia, v ktorom dochádza k zmene odpadov na palivový plyn, ktorý je po jeho vyčistení spoluspaľovaný v elektrárni používajúcej čierne uhlie. Treba objasniť, v akom rozsahu sa na túto činnosť vzťahuje smernica o spaľovaní odpadov.
II — Právny rámec
A — Smernica o spaľovaní odpadov
2.
Článok 1 smernice o spaľovaní odpadov zakotvuje jej cieľ:
„Cieľom tejto smernice je v najväčšej možnej miere predchádzať záporným vplyvom na životné prostredie alebo ich obmedzovať, najmä znečisťovanie emisiami zo spaľovania a spoluspaľovania odpadov do ovzdušia, pôdy, povrchových a podzemných vôd a z toho vyplývajúce riziká pre zdravie ľudí.
Tento cieľ sa musí dosahovať prostredníctvom prísnych prevádzkových podmienok a technických požiadaviek, stanovením limitných hodnôt emisií zo spaľovní a zariadení na spoluspaľovanie odpadov v spoločenstve a tiež plnením požiadaviek smernice 75/442/EHS.“ (
3
)
3.
Podľa článku 2 ods. 1 sa táto smernica vzťahuje na spaľovne a zariadenia na spoluspaľovanie.
4.
Odpady, spaľovne odpadov a zariadenia na spoluspaľovanie odpadov vymedzuje článok 3 body 1, 4 a 5:
„Pre účely tejto smernice:
1.
‚odpad‘ znamená akýkoľvek tuhý alebo kvapalný odpad definovaný v článku 1 písm. a) smernice 75/442/EHS;
…
4.
‚spaľovňa odpadov‘ znamená akúkoľvek stálu alebo mobilnú technickú jednotku a zariadenie určené pre tepelné spracovanie odpadov so zužitkovaním vznikajúceho spaľovacieho tepla alebo bez neho. Sem patrí spaľovanie oxidáciou odpadov, ako aj ostatné procesy tepelného spracovania ako sú pyrolytické, splyňovacie alebo plazmové procesy, pokiaľ sa látky vznikajúce pri spracovaní následne spaľujú.
Táto definícia sa vzťahuje na areál a celú spaľovňu vrátane všetkých spaľovacích liniek, príjmu a skladovania odpadov, interných zariadení na predúpravu, systémov dodávky odpadov, paliva a vzduchu, kotla, zariadení na úpravu a čistenie spalín, zariadení pre spracovanie alebo skladovanie rezíduí a odpadových vôd v areáli, komínov, zariadení a systémov pre riadenie spaľovacích operácií, záznamov a monitorovania podmienok spaľovania;
5.
‚zariadenie na spoluspaľovanie odpadov‘ znamená akékoľvek stále alebo mobilné zariadenie, ktorého hlavným účelom je výroba energie alebo materiálnych výrobkov a:
—
ktoré využíva odpady ako základné alebo prídavné palivo; alebo
—
v ktorom sa odpady tepelne spracovávajú s cieľom zneškodnenia.
Ak spoluspaľovanie prebieha takým spôsobom, že hlavným účelom zariadenia nie je výroba energie alebo materiálnych výrobkov, ale skôr tepelné spracovanie odpadov, zariadenie sa považuje za spaľovňu v zmysle odseku 4.
Táto definícia sa týka areálu a celého zariadenia vrátane všetkých liniek pre spoluspaľovanie, príjmu a skladovania odpadov, interných zariadení na predúpravu odpadu, systémov dodávky odpadov, paliva a vzduchu, kotla, zariadení na úpravu a čistenie spalín, interných zariadení na úpravu alebo skladovanie zvyškov a odpadových vôd, komínov, zariadení a systémov pre riadenie spaľovacích operácií, záznam a monitorovanie podmienok spaľovania.“
5.
Článok 7 ods. 1 a 2 upravuje limitné hodnoty emisií do ovzdušia:
„1.   Spaľovne musia byť navrhnuté, vybavené, vybudované a prevádzkované takým spôsobom, aby sa neprekračovali limitné hodnoty emisií v spalinách stanovené v prílohe V.
2.   Zariadenia na spoluspaľovanie musia byť navrhnuté, vybavené, vybudované a prevádzkované takým spôsobom, aby sa neprekračovali limitné hodnoty emisií v spalinách určené podľa prílohy II alebo stanovené v nej.
…“
6.
V prípade spoluspaľovania, smernica o spaľovaní odpadov stanovuje dva typy limitných hodnôt. Jedna limitná hodnota sa vzťahuje na emisie vznikajúce pri spaľovaní odpadov a druhá na emisie z bežných palív. Obe limitné hodnoty sa prostredníctvom tzv. pravidla miešania spočítajú do jednej limitnej hodnoty pre príslušnú znečisťujúcu látku.
B — Porovnanie požiadaviek vzťahujúcich sa na zariadenia na spoluspaľovanie a požiadaviek vzťahujúcich sa na veľké spaľovacie zariadenia
7.
Emisiu určitých znečisťujúcich látok do ovzdušia z elektrární spaľujúcich čierne uhlie upravuje smernica 2001/80/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2001 o obmedzení emisií určitých znečisťujúcich látok do ovzdušia z veľkých spaľovacích zariadení. (
4
)
8.
Pri porovnaní limitných hodnôt, ktoré sa v rámci pravidla miešania majú použiť na bežné tuhé palivá spaľované spolu s odpadmi v zariadeniach na spoluspaľovanie s požiadavkami na veľké spaľovacie zariadenia v zmysle článku 4 v spojení s prílohami III, VI a VII smernice 2001/80, sa vynárajú nasledujúce rozdiely.
9.
Pokiaľ ide o SO2, existujúce veľké spaľovacie zariadenia môžu vypúšťať emisie v rozmedzí medzi 2000 mg SO2 /Nm3 a 400 mg SO2 /Nm3, v závislosti od ich veľkosti, kým zariadenia na spoluspaľovanie len medzi 850 mg SO2 /Nm3 a 200 mg SO2 /Nm3, čo znamená medzi 42,5 % a 50 % limitných hodnôt stanovených pre veľké spaľovacie zariadenia. Naopak, pre nové veľké spaľovacie zariadenia platia takisto prísne alebo prísnejšie hodnoty ako pre zariadenia na spoluspaľovanie, to znamená 200 mg SO2 /Nm3.
10.
Do roku 2016 môžu existujúce veľké spaľovacie zariadenia vypúšťať 600 mg/Nm3 alebo 500 mg/Nm3 NOx, v závislosti od ich veľkosti, zariadenia na spoluspaľovanie nesmú prekročiť, podľa ich veľkosti, hodnoty 400 mg/Nm3, 300 mg/Nm3 alebo 200 mg/Nm3. Po roku 2016, najväčšie z týchto veľkých zariadení musia dodržiavať tie isté hodnoty, ktoré sú stanovené pre zariadenia na spoluspaľovanie, zatiaľ čo pre menšie zariadenia sú stanovené prísnejšie kritériá. Nové zariadenia musia naopak spĺňať rovnaké požiadavky ako zariadenia na spoluspaľovanie a pre väčšie zariadenia medzi 100 až 300 MWh je stanovená limitná hodnota, ktorá je prísnejšia.
11.
Nakoniec zariadenia na spoluspaľovanie — rovnako ako nové veľké spaľovacie zariadenia — môžu vypúšťať emisie prachu v rozmedzí, v závislosti od ich veľkosti, medzi 50 mg/Nm3 až 30 mg/Nm3. Naopak, existujúce veľké spaľovacie zariadenia môžu vypúšťať značne vyššie percento prachu, v rozmedzí medzi 50 mg/Nm3 až 100 mg/Nm3. Limitné hodnoty stanovené pre zariadenia na spoluspaľovanie teda dosahujú, v závislosti od ich veľkosti, rozsah medzi 30 % až 50 % hodnôt stanovených pre veľké spaľovacie zariadenia.
12.
Limitné hodnoty podľa smernice 2001/80 pre existujúce zariadenia môžu byť však ešte vyššie, ak existujúce zariadenia spadajú do rámca národného programu znižovania emisií, na ktorý odkazuje článok 4 ods. 6 smernice.
C — Ustanovenia smernice Rady 96/61/ES z 24. septembra 1996 o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia (
5
)
13.
Nakoniec sú významné aj niektoré ustanovenia smernice 96/61. Článok 2 ods. 3 vymedzuje pojem zariadenie:
„Na účely tejto smernice:
…
3.
‚zariadenie‘ — stacionárna technická jednotka, kde sa vykonáva jedna alebo viac činností uvedených v prílohe I a všetky ostatné priamo s tým spojené činnosti, ktoré majú technickú nadväznosť na činnosti vykonávané na tomto mieste a ktoré by mohli mať vplyv na emisie a znečisťovanie životného prostredia.“
14.
Článok 3 smernice 96/61 stanovuje základné povinnosti prevádzkovateľa zariadenia. Treba tu zdôrazniť najmä použitie najlepších dostupných techník:
„Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na to, aby príslušné orgány zabezpečili, že zariadenia budú prevádzkované tak, aby:
a)
sa prijali všetky vhodné preventívne opatrenia proti znečisťovaniu, najmä použitím najlepších dostupných techník.“
15.
Podľa článku 5 ods. 1 smernice 96/61 sa tieto požiadavky na existujúce zariadenia uplatňujú od 30. októbra 2007. (
6
)
III — Skutkové okolnosti a prejudiciálne otázky
16.
Predmetom tohto sporu je povolenie týkajúce sa úpravy zariadení. Konkrétne, existujúci plynový generátor má byť doplnený o zariadenie na čistenie generátorového plynu. Žiadateľom je Lahti Energia Oy (ďalej len „Lahti Energia“). Ide o spoločnosť dodávajúcu energiu, ktorá je vo vlastníctve mesta Lahti. Jej činnosť zahrňuje, okrem iného, dodávku elektriny, tepla, zemného plynu a iných foriem energií, ako aj výrobu a predaj súvisiacich výrobkov.
17.
Lahti Energia prevádzkuje elektráreň v Kymijärvi a plynový generátor nachádzajúci sa na tom istom mieste. Elektráreň vyrába teplo a elektrinu s efektívnosťou vyššou ako 70 %. Ako palivo využíva predovšetkým uhlie, zemný plyn približne do 5 % a do 15 % plyn vyrobený v plynovom generátore.
18.
Plynový generátor vyrába plyn „systémom splyňovania mokrým procesom s kombinovaným cyklom“. Tento postup spočíva vo výrobe palivového plynu oxidáciou tuhého odpadu pri teplote približne od 850 do 900 stupňov Celzia. Na tento účel sa využíva približne 30 % drevného odpadu z drevospracujúceho priemyslu, približne 10 % dreva z demolácií, približne 30 % paliva získaného zo separovaného tuhého komunálneho odpadu, ako aj približne 30 % odpadu, ktorý tvoria použité pneumatiky a plasty.
19.
Vyrobený plyn obsahuje najmä tuhé znečisťujúce látky, ťažké kovy a chlór. Preto je zámerom Lahti Energie doplniť existujúci plynový generátor zariadením na čistenie plynu. Čistenie spočíva v tom, že sa vyrobený plyn ochladzuje na 350 stupňov a filtruje sa. Takto sa plyn zbavuje 99,9 % tuhých znečisťujúcich látok, 96 % až 99 % ťažkých kovov a 95 % chlóru. Obsahuje teda menej nečistôt, ako použité uhlie.
20.
Vyčistený plyn tvoria v podstate spáliteľné časti vodíka, oxidu uhoľnatého a metánu, ako aj nespáliteľné časti vody, oxidu uhličitého a dusíka.
21.
Po vyčistení je plyn dopravený do hlavného kotla elektrárne, kde sa spaľuje uhlím. Oproti spaľovaniu nefiltrovaného generátorového plynu, ale aj oproti väčšine hlavných bežných palív, vzniká menej emisií chlóru, ťažkých kovov, dioxínov a furánov.
22.
Dňa 4. decembra 2002 podala Lahti Energia žiadosť o udelenie povolenia týkajúceho sa navrhovaných úprav plynového generátora. V povolení z 19. marca 2004 Úrad pre životné prostredie (Ympäristölupavirasto) konštatoval, že plynový generátor pre upravené palivo a elektráreň využívajúca plyn spolu vytvárajú zariadenie na spoluspaľovanie odpadov v zmysle smernice o spaľovaní odpadov. V rozhodnutí o povolení preto stanovil limitné hodnoty, ktoré vyplývajú z tejto smernice a z fínskej právnej úpravy, ktorou bola uvedená smernica prebratá.
23.
Lahti Energia podala proti uvedenému rozhodnutiu žalobu. Prvostupňový súd 11. júla 2006 žalobu zamietol. V súčasnosti prebieha vo veci odvolacie konanie pred Korkein hallinto-oikeus. Tento súd položil Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:
1.
Má sa článok 3 bod 1 smernice o spaľovaní odpadov vykladať tak, že smernica sa neuplatňuje na spaľovanie plynného odpadu?
2.
Má byť plynový generátor, ktorý vyrába plyn z odpadu prostredníctvom pyrolytického postupu, považovaný za spaľovňu odpadov v zmysle článku 3 bodu 4 smernice o spaľovaní odpadov, aj keď v tomto zariadení neexistuje spaľovacia linka?
3.
Má byť spaľovanie generátorového plynu — ktorý je vyrobený v plynovom generátore a po ukončení splyňovacieho procesu vyčistený — v kotle v elektrárni považované za činnosť v zmysle článku 3 smernice o spaľovaní odpadov? Má nejaký význam skutočnosť, že namiesto fosílnych palív je ako palivo použitý vyčistený plyn a že emisie na jednotku energie produkované elektrárňou sú pri využití vyčisteného generátorového plynu vyrobeného z odpadu nižšie ako pri využití iných palív? Má pri výklade pôsobnosti smernice o spaľovaní odpadov význam, že vzhľadom na technické aspekty výroby a na ich vzájomnú vzdialenosť vytvára plynový generátor a elektráreň jedno zariadenie alebo že vyčistený plyn vyrobený v plynovom generátore môže byť prepravený a použitý napríklad na výrobu energie, ako pohonná hmota alebo na iné účely?
4.
Za akých podmienok je možné považovať vyčistený plyn vyrobený v plynovom generátore za výrobok tak, že sa naň neuplatňuje právna úprava týkajúca sa odpadu?
24.
Písomné pripomienky predložili Lahti Energia Oy, Stredisko životného prostredia provincie Häme (Hämeen ympäristökeskus), združenie Priatelia prírody v Salpausselkä (Salpausselän luonnonystävät ry), Talianska republika, Holandské kráľovstvo, Rakúska republika, Fínska republika a Komisia Európskych spoločenstiev. Lahti Energia, združenie Priatelia prírody, Fínsko a Komisia sa zúčastnili aj na ústnej časti konania 10. júla 2008.
IV — Právne posúdenie
25.
Korkein hallinto-oikeus má rozhodnúť, či sa na elektráreň spaľujúcu čierne uhlie v Kymijärvi vzťahujú limitné hodnoty stanovené pre zariadenia na spoluspaľovanie v zmysle smernice o spaľovaní odpadov, alebo veľkorysejšie limitné hodnoty stanovené pre existujúce zariadenia podľa smernice 2001/80 o veľkých spaľovacích zariadeniach.
A — Úvodné poznámky
26.
Rozdielne limitné hodnoty vyplývajú z prechodných ustanovení smernice o spaľovaní odpadov a smernice 2001/80 o veľkých spaľovacích zariadeniach.
27.
Pokiaľ ide o zariadenia na spoluspaľovanie, smernica o spaľovaní odpadov stanovuje dva typy limitných hodnôt. Jedna limitná hodnota sa vzťahuje na emisie vznikajúce pri spaľovaní odpadov a druhá na emisie z bežných palív. Obe limitné hodnoty sa prostredníctvom tzv. pravidla miešania spočítajú do jednej limitnej hodnoty pre príslušnú znečisťujúcu látku. Pre výpočet limitných hodnôt sa v obidvoch prípadoch použije takzvané pravidlo miešania s tým, že pre príslušnú znečisťujúcu látku sa stanoví len jedna limitná hodnota.
28.
Vyčistený plyn vyrobený z odpadov sa len minimálnou mierou podieľa na emisiách. V prejednávanej veci sú preto relevantné len limitné hodnoty týkajúce sa spaľovania bežných palív. Za týchto okolností sa na nové zariadenia, podľa obidvoch smerníc, vzťahujú v podstate tie isté limitné hodnoty emisií. To je uvedené najmä v prílohe II v bode II.2.1 smernice o spaľovaní odpadov, podľa ktorej musia byť príslušné hodnoty prispôsobené prísnejším hodnotám stanoveným podľa smernice o veľkých spaľovacích zariadeniach.
29.
Na základe článku 20 ods. 1 smernice o spaľovaní odpadov sa tieto požiadavky stanovené pre nové zariadenia od 28. decembra 2005 uplatňujú na všetky spaľovne a zariadenia na spoluspaľovanie, teda aj na existujúce zariadenia. Z toho dôvodu, najneskôr do tohto dátumu, mali tieto zariadenia prispôsobiť prevádzkové podmienky.
30.
Smernica o veľkých spaľovacích zariadeniach stanovuje však pre existujúce a nové zariadenia odlišné limitné hodnoty. Limitné hodnoty pre existujúce veľké spaľovacie zariadenia sú menej prísne ako limitné hodnoty, ktoré stanovuje smernica o spaľovaní odpadov. (
7
)
31.
Keby sa elektráreň považovala za existujúce veľké spaľovacie zariadenie, mohla by podľa dostupných informácií spĺňať limitné hodnoty. Ťažkosti s dodržiavaním limitných hodnôt však vznikajú v prípade zariadenia na spoluspaľovanie. Tieto ťažkosti nevznikajú v súvislosti s emisiami vznikajúcimi pri spaľovaní generátorového plynu, ale emisiami, ktoré vznikajú pri spaľovaní čierneho uhlia. Pri spoluspaľovaní plynu v podstate dochádza k zníženiu emisií znečisťujúcich látok, pretože obsahuje relatívne malé množstvo nečistôt spôsobujúcich takéto emisie. Naopak, pri použití čierneho uhlia dochádza tak výrazne k zvýšeniu emisií znečisťujúcich látok, že sa dodržanie limitných hodnôt stanovených pre zariadenie na spoluspaľovanie už nedá zaručiť.
32.
Vnútroštátny súd preto zdôrazňuje, že uplatnením prísnejších limitných hodnôt by sa využívanie generátorového plynu stalo menej príťažlivým, hoci sa tým znižujú emisie a nahrádzajú sa iné palivá. V podstate sa teda pýta, či sa elektráreň a plynový generátor ako celok má považovať za zariadenie na spoluspaľovanie v zmysle smernice o spaľovaní odpadov, alebo či ide o dve samostatné zariadenia s tým, že prinajmenšom elektráreň už nespadá do rozsahu pôsobnosti smernice. Vnútroštátny súd sa v rámci rôznych prejudiciálnych otázok snaží o to, aby boli stanovené objektívne kritériá potrebné na rozhodnutie o tejto otázke.
33.
V nasledujúcich bodoch analyzujem predovšetkým prvú a štvrtú prejudiciálnu otázku, ktoré sa týkajú generátorového plynu vyrobeného po ukončení splyňovacieho procesu, a potom druhú a tretiu týkajúce sa obidvoch zariadení.
B — O prvej prejudiciálnej otázke — Spaľovanie plynného odpadu
34.
Svojou prvou prejudiciálnou otázkou chce vnútroštátny súd vedieť, či je spaľovanie plynného odpadu vyňaté z oblasti pôsobnosti smernice o spaľovaní odpadov. Zdá sa, že vnútroštátny súd sa prikláňa k téze, že spaľovanie plynu vyrobeného v plynovom generátore, ku ktorému dochádza v elektrárni, nepredstavuje spaľovanie odpadov v zmysle smernice.
35.
Hoci vnútroštátny súd v tejto otázke odkazuje na článok 3 ods. 1 smernice o spaľovaní odpadov, ktorý definuje pojem „odpad“, táto definícia má vzhľadom na rozsah pôsobnosti smernice len malý význam. Ako zdôrazňuje združenie Priatelia prírody, táto smernica sa nevzťahuje na konkrétne odpady, ale podľa článku 2 ods. 1 sa vzťahuje na spaľovne a na zariadenia na spoluspaľovanie.
36.
Tieto dva typy zariadení sú definované v článku 3 ods. 4 a 5 smernice o spaľovaní odpadov. Určujúcim kritériom je zaobchádzanie s odpadmi, presnejšie ich tepelné spracovanie alebo ich využitie ako palivo. V tomto kontexte je definícia odpadu podľa článku 3 ods. 1 relevantná. Len spracovanie odpadov v zmysle tejto definície môže viesť k tomu, že pôjde o zariadenie podľa tejto smernice.
37.
Článok 3 ods. 1 smernice o spaľovaní odpadov vymedzuje odpad ako akýkoľvek tuhý alebo kvapalný odpad definovaný v článku 1 písm. a) rámcovej smernice o odpadoch. (
8
) Ako tvrdia najmä Rakúsko a Komisia, smernica sa teda nevzťahuje na zariadenia, ktoré nespaľujú alebo tepelne nespracovávajú tuhý alebo kvapalný odpad, ale len plynný odpad.
38.
V rozpore s názorom Lahti Energia, Talianska a Fínska z toho nevyplýva, že sa smernica o spaľovaní odpadov nevzťahuje na spaľovanie plynných látok. Ako uviedli Stredisko životného prostredia, združenie Priatelia prírody, Holandsko, Rakúsko a Komisia smernica sa týka aj spaľovania plynných látok vyrobených z odpadov.
39.
To vyplýva najmä zo skutočnosti, že článok 3 bod 4 smernice o spaľovaní odpadov uvádza ako príklady tepelného spracovania pyrolytické a splyňovacie procesy, pokiaľ sa látky vznikajúce pri tomto spracovaní následne spaľujú. Ak by výrobky, ktoré vznikli tepelným spracovaním, viac nespadali do rámca pôsobnosti smernice o spaľovaní odpadov, nevzťahovala by sa smernica na spaľovanie týchto látok. Z toho dôvodu by väčšinu ustanovení smernice, to znamená ustanovení týkajúcich sa spaľovania (
9
), nebolo možné uplatniť na splyňovanie s následným spaľovaním.
40.
So zreteľom na prejednávanú vec z toho vyplýva, že samotná elektráreň nemôže predstavovať zariadenie v zmysle smernice o spaľovaní odpadov, pretože podľa tejto smernice v nej nedochádza k spaľovaniu alebo tepelnému spracovaniu nijakého odpadu. Nemožno však vylúčiť, že elektráreň spolu s plynovým generátorom treba považovať za zariadenie na spoluspaľovanie v zmysle smernice z toho dôvodu, že v ňom dochádza ku spaľovaniu generátorového plynu. To treba preskúmať v rámci tretej prejudiciálnej otázky.
41.
Na prvú prejudiciálnu otázku treba preto odpovedať v tom zmysle, že smernica o spaľovaní odpadov sa nevzťahuje na zariadenia, ktoré spaľujú alebo tepelne spracovávajú len plynné odpady.
C — O štvrtej prejudiciálnej otázke — Strata povahy odpadu
42.
Svojou štvrtou otázkou, ktorú treba analyzovať pred druhou a treťou otázkou, sa vnútroštátny súd pýta, za akých podmienok je možné považovať vyčistený plyn vyrobený v plynovom generátore za výrobok tak, že sa naň neuplatňuje právna úprava týkajúca sa odpadu.
43.
Vnútroštátny súd ako príklad uvádza pohonnú látku vyrobenú z biologického odpadu. Ak by táto látka predstavovala odpad, motorové vozidlá, ktoré ju používajú, by sa potom mali považovať za zariadenia na spoluspaľovanie v zmysle smernice o spaľovaní odpadov.
44.
V prejednávanej veci ide o plyn, ktorý je vyrobený z odpadu. Skutočnosť, že dochádza k zmene odpadu na plyn nevedie nevyhnutne k strate povahy odpadu. Odpadom v zmysle smernice o spaľovaní odpadov totiž môžu byť aj plynné látky. Podľa článku 2 ods. 1 písm. a) rámcovej smernice o odpadoch, sú z pôsobnosti tejto smernice vyňaté len plynné odpady vypúšťané do atmosféry. Z toho dôvodu, pokiaľ nie sú plynné látky vypúšťané do atmosféry — ako je to v tomto prípade — môžu byť v podstate považované za odpad.
45.
Podľa smernice o spaľovaní odpadov však plynné látky nemôžu byť odpadom. (
10
) Z toho možno vyvodiť záver, že plynné látky nemajú byť v zásade považované za odpad spadajúci do rámca pôsobnosti tejto smernice.
46.
Rámcová smernica o odpadoch takéto obmedzenie pojmu odpad v podstate umožňuje, pretože jej článok 2 ods. 2 stanovuje, že špecifické pravidlá pre konkrétne prípady alebo doplňujúce pravidlá upravujúce zaobchádzanie s určitými kategóriami odpadu môžu byť upravené osobitnými smernicami. Takáto osobitná smernica sa môže považovať za lex specialis vo vzťahu k smernici o odpadoch, takže jej ustanovenia majú prednosť pred naposledy uvedenou smernicou v situáciách, ktoré má špecificky upravovať. (
11
)
47.
Účelom definície odpadu obsiahnutej v smernici o spaľovaní odpadov však nie je stanoviť výnimku zo všeobecného pojmu odpadu. Jej cieľom je len označiť odpady, ktorých spaľovanie alebo tepelné spracovanie charakterizuje spaľovne a zariadenia na spoluspaľovanie. Navyše smernica o spaľovaní odpadov sa v zásade uplatňuje naďalej, pokiaľ sa odpady tepelne spracovávajú do plynnej formy. (
12
) Preto smernica o spaľovaní odpadov nevylučuje, aby v týchto zariadeniach vznikali plynné odpady v zmysle rámcovej smernice o odpadoch.
48.
Napriek tomu môže tepelné spracovanie spojené s následným čistením zmeniť generátorový plyn na látku, ktorá stratila povahu odpadu.
49.
Ani smernica o spaľovaní odpadov, ani rámcová smernica o odpadoch nestanovujú výslovne, alebo — ako zdôraznilo združenie Priatelia prírody a Stredisko životného prostredia — neurčujú kritériá týkajúce sa straty povahy odpadu. Súdny dvor však vysvetlil, že odpad po jeho recyklácii v zmysle smernice Európskeho Parlamentu a Rady 94/62/ES z 20. decembra 1994 o obaloch a odpadoch z obalov (
13
), nemožno naďalej považovať za odpad, ale za výrobok. (
14
)
50.
V rozsudku Niselli Súdny dvor zovšeobecnil svoj výklad týkajúci sa smernice 94/62 o obaloch a odpadoch z obalov. Železný odpad teda nemožno považovať za odpad, pokiaľ je recyklovaný na oceliarske výrobky a uvedený proces spracovania je skončený. Tieto výrobky musia byť podobné ako iné oceliarske výrobky vyrobené z primárnych surovín, do takej miery, aby ich od nich nebolo možné odlíšiť. (
15
)
51.
Táto právna úvaha sa netýka len železného odpadu, ale analogicky ju možno uplatniť aj na iný odpad. Strata povahy odpadu by však bola v prejednávanej veci vylúčená v tom prípade, keby bolo potrebné za každých okolností recykláciou zmeniť odpad na materiál, z ktorého bol pôvodne vyrobený. Je teda nepravdepodobné, že odpad, ktorý je predmetom spracovania v prejednávanej veci, pochádza z látky podobnej generátorovému plynu.
52.
Súdny dvor o uvedenej recyklácii rozhodoval najmä v rozsudku Mayer Parry Recycling. Pokiaľ ide o recykláciu v uvedenej veci, podľa smernice 94/62 o obaloch a odpadoch z obalov musí byť odpad uvedený do svojho pôvodného stavu, aby jeho vlastnosti boli porovnateľné s vlastnosťami pôvodného materiálu. (
16
)
53.
V súvislosti so stratou povahy odpadu nie je však určujúcou skutočnosť, že odpady sú recyklované. Recyklácia je len jednou možnou formou zhodnocovania odpadov. Naopak, dôležitejšie je, aby boli odpady spracované v procese úpravy tak, aby ich nebolo možné odlíšiť od primárnych surovín alebo iných výrobkov.
54.
Táto analýza zodpovedá judikatúre Súdneho dvora, ktorá sa týka vymedzenia rozdielov medzi vedľajšími produktmi a odpadmi z výroby. Súdny dvor v tejto judikatúre zdôrazňuje najmä, že nie je žiaden dôvod podriadiť ustanoveniam právnych predpisov o odpadoch látky, materiály alebo suroviny, ktoré majú hospodársky hodnotu výrobkov, nezávisle od akéhokoľvek spracovania a ktoré ako také spadajú pod právnu úpravu vzťahujúcu sa na tieto výrobky. (
17
)
55.
V prejednávanej veci možno vyvodiť nasledujúce: vyčistený generátorový plyn je výsledkom stanoveného postupu spracovania. Treba teda preskúmať, či je dostatočne podobný primárnym surovinám alebo iným výrobkom, aby sa viac nepovažoval za odpad.
56.
Strata povahy odpadu, rovnako ako v prípade, keď je potrebné určiť, či nejaký materiál je alebo nie je odpadom, sa musí overiť vzhľadom na všetky okolnosti. (
18
) Významnou je tiež otázka, či je tento zmenený výrobok obchodovateľný, alebo či elektráreň môže na trhu získať palivo s podobnými vlastnosťami, ktoré sa nepovažuje za odpad. Samotná obchodovateľnosť však nepostačuje, pretože aj látky a predmety, ktoré majú obchodnú hodnotu, môžu byť odpadom. (
19
) Skôr je dôležité, aby mal zmenený odpad podobné vlastnosti ako zodpovedajúce primárne suroviny alebo výrobok, najmä so zreteľom na nebezpečenstvo hroziace životnému prostrediu.
57.
Možno sa domnievať, že generátorový plyn pred filtráciou nie je ešte dostatočne podobný iným výrobkom alebo primárnym surovinám, pretože obsahuje nečistoty, zatiaľ čo vyčistený generátorový plyn je podľa všetkého podobný zemnému plynu a iným podobným plynným palivám. Nakoniec to prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.
58.
Na štvrtú otázku je teda potrebné odpovedať v tom zmysle, že vyčistený plyn vyrobený v plynovom generátore má byť považovaný za výrobok s tým, že sa naň viac nevzťahujú právne predpisy o odpadoch, pokiaľ je dostatočne podobný primárnym surovinám alebo iným výrobkom.
D — O druhej prejudiciálnej otázke — Neexistencia spaľovacej linky
59.
Druhou prejudiciálnou otázkou chce vnútroštátny súd zistiť, či má byť plynový generátor, ktorý vyrába plyn z odpadu prostredníctvom pyrolytického postupu, považovaný za spaľovňu odpadov v zmysle článku 3 bodu 4 smernice o spaľovaní odpadov, aj keď v tomto zariadení neexistuje spaľovacia linka. V prejednávanej veci sa na prvý pohľad môže zdať, že ide o zariadenie na spoluspaľovanie, ktorého spaľovaciu linku eventuálne predstavuje elektráreň. Keďže objasnenie skutkových okolností je úlohou vnútroštátneho súdu, Súdny dvor by z dôvodu tohto prvého dojmu nemal pochybovať o relevantnosti tejto prejudiciálnej otázky.
60.
Odpady sa podľa článku 3 bodu 4 smernice o spaľovaní odpadov tepelne spracovávajú v spaľovniach. Pojem tepelné spracovanie zahŕňa výslovne procesy, akými sú pyrolýza, splyňovanie a plazmové procesy, pokiaľ sa látky vznikajúce pri spracovaní následne spaľujú.
61.
Na prvý pohľad sú tieto požiadavky v prejednávanej veci dodržané. Ako uvádza rakúska vláda, generátor plynu vyrába z tuhého odpadu palivový plyn, ktorý sa následne spaľuje v elektrárni. Holandská vláda zastáva rovnaký postoj a tvrdí, že spaľovňa nemusí vykazovať všetky prvky uvedené v článku 3 bode 4 druhom pododseku smernice o odpadoch. Najmä nemusí mať spaľovaciu linku.
62.
Ostatní účastníci konania sa však domnievajú, že spaľovňa si vyžaduje existenciu spaľovacej linky. Komisia zdôrazňuje najmä, že spaľovanie je za každých okolností podmienkou uplatnenia smernice o spaľovaní odpadov a že preto by sa v zariadení malo vykonávať.
63.
Vnútroštátny súd, Stredisko životného prostredia a fínska vláda správne konštatujú, že mnohé z ustanovení smernice o spaľovaní odpadov možno uplatniť len na proces spaľovania. To sa týka najmä právnej úpravy obsiahnutej v článku 6 o prevádzkových podmienkach, požiadaviek merania podľa článku 11, ako aj ustanovení o zužitkovaní tepla v zmysle článku 4 bodu 2 písm. b) a článku 6 ods. 6.
64.
Z toho dôvodu sú spaľovacie kotle v podstate rozhodujúcou vlastnosťou spaľovne alebo zariadenia na spoluspaľovanie, čo umožňuje jednotlivé zariadenia od seba odlíšiť. (
20
)
65.
Predpokladom spaľovania však nie je nevyhnutnosť, aby sa uskutočnilo vo vnútri zariadenia. Prejednávaná vec je dôkazom toho, že odpad určený na spaľovanie môže byť tepelne spracovaný aj bez vlastnej spaľovacej linky.
66.
Smernica o spaľovaní odpadov sa v zmysle článku 1 netýka len zabraňovania alebo obmedzovania znečisťovania, ktoré spôsobujú emisie do ovzdušia. Naopak, zahŕňa aj ďalšie negatívne vplyvy na životné prostredie, akými sú znečisťovanie pôdy a vôd.
67.
Smernica o spaľovaní odpadov stanovuje v niektorých ustanoveniach, ktoré sa uplatňujú nezávisle od existencie spaľovacej linky, ďalšie ciele. Ide najmä o právnu úpravu týkajúcu sa použitých odpadov, článok 4 ods. 2 písm. a), ods. 4 písm. a) a ods. 5, ako aj článok 5, o ustanovenia týkajúce sa znižovania množstva a zneškodňovania zvyškov, článok 4 ods. 2 písm. c) a d), ako aj článok 9 a ak sa uplatňuje, tak prípadne aj právna úprava týkajúca sa odstránenia odpadovej vody v zmysle článku 8.
68.
Navyše článok 6 ods. 4 smernice o spaľovaní odpadov svedčí o tom, že zákonodarca Spoločenstva vzal do úvahy aj netypické zariadenia. Z toho vyplýva, že možno stanoviť odlišné prevádzkové podmienky, pokiaľ sú však splnené podmienky tejto smernice. Toto ustanovenie umožňuje reagovať na špecifické riziká pre životné prostredie vyplývajúce zo zariadení, ktoré nemajú vlastnú spaľovaciu linku.
69.
Aj keď nemožno vylúčiť, že všeobecná právna úprava v oblasti odpadov by viedla k podobným výsledkom, cieľom osobitných ustanovení smernice o spaľovaní odpadov podľa jej článku 1 druhého odseku je práve konkretizovať všeobecné požiadavky rámcovej smernice o odpadoch vo vzťahu k jednému z uvedených zariadení. Tento cieľ možno dosiahnuť aj vtedy, keď uvedené zariadenia nemajú žiadnu spaľovaciu linku.
70.
Vzhľadom na to, že smernicu o spaľovaní odpadov možno zrozumiteľne a s určitými obmedzeniami uplatniť na zariadenia bez vlastnej spaľovacej linky, nie je možné, aby boli tieto zariadenia vyňaté z rámca jej pôsobnosti, a to v rozpore s výslovným znením definície spaľovne uvedenej v článku 3 bode 4.
71.
Pre úplnosť treba pripomenúť, že zariadením na tepelné spracovanie odpadov môže byť aj zariadenie na spoluspaľovanie v zmysle článku 3 bodu 5 smernice o spaľovaní odpadov. To predpokladá, že hlavným účelom tohto zariadenia je vyrábať energiu alebo materiálne výrobky. (
21
) Na rozdiel od definície spaľovne v zmysle článku 3 bodu 4, tepelné spracovanie podľa článku 3 bodu 5 nie je výslovne spojené s predpokladom, že látky, ktoré vzniknú spracovaním, sú následne spaľované.
72.
Lahti Energia v tejto súvislosti uvádza, že pyrolytický proces tepelného spracovania v plynovom generátore nie je v článku 3 bode 5 smernice o spaľovaní odpadov výslovne uvedený ako proces používaný v zariadeniach na spoluspaľovanie. V rámci definície spaľovne podľa článku 3 bodu 4 sa však okrem spaľovania uvádza tepelné spracovanie (
22
), ktorého príkladom je pyrolýza. Neexistuje dôvod, aby sa pojem tepelného spracovania chápal odlišne v závislosti od toho, či sa uskutoční v spaľovni alebo v zariadení na spoluspaľovanie. Preto zariadením, v ktorom sa tepelne spracovávajú odpady prostredníctvom pyrolýzy, môže byť aj zariadenie na spoluspaľovanie.
73.
V rámci tretej prejudiciálnej otázky bude možné pozornejšie preskúmať, ktorý z dvoch typov zariadení je zariadením, ktoré je v prejednávanej veci relevantné a taktiež, či možno tieto dve zariadenia považovať za jeden celok.
74.
Na druhú otázku je preto potrebné odpovedať tak, že plynový generátor, ktorý vyrába plyn z odpadu prostredníctvom pyrolytického postupu možno považovať za spaľovňu v zmysle článku 3 bodu 4 smernice o spaľovaní odpadov, aj keď v tomto zariadení neexistuje spaľovacia linka.
E — O tretej prejudiciálnej otázke — Posúdenie elektrárne a plynového generátora ako celku?
75.
Tretia otázka sa týka samotnej podstaty prejednávanej veci. Treba objasniť, či a za akých podmienok má byť spaľovanie generátorového plynu — ktorý je vyrobený v plynovom generátore a po ukončení splyňovacieho procesu vyčistený — v kotle v elektrárni považované za činnosť, na ktorú sa vzťahuje článok 3 smernice o spaľovaní odpadov.
76.
Vzhľadom na to, že hlavným účelom spaľovania vyčisteného generátorového plynu je výroba energie, možno tvrdiť, že elektráreň treba považovať za zariadenie na spoluspaľovanie v zmysle článku 3 bodu 5 smernice o spaľovaní odpadov. Zariadenie na spoluspaľovanie je zariadením, ktorého hlavným účelom je výroba energie alebo materiálnych výrobkov a ktoré využíva odpady ako základné alebo prídavné palivo, alebo v ktorom sa odpady tepelne spracovávajú s cieľom zneškodnenia.
77.
Keby sa elektráreň považovala za samostatné zariadenie, nedochádzalo by k využívaniu odpadov ako paliva a ani k ich tepelnému spracovaniu. Generátorový plyn ako plynná látka nie je teda odpadom v zmysle smernice o spaľovaní odpadov.
78.
K spracovaniu týchto odpadov dochádza naopak v plynovom generátore. K spaľovaniu generátorového plynu dochádza teda len v zariadení na spoluspaľovanie, pokiaľ sa elektráreň a plynový generátor považujú za jedno zariadenie na spoluspaľovanie odpadov.
79.
Ako uvádza vnútroštátny súd, smernica o spaľovaní odpadov nevymedzuje všeobecný pojem zariadenie, táto definícia sa však nachádza v článku 2 ods. 3 smernice 96/61. Podľa nej je zariadenie stacionárna technická jednotka, kde sa vykonáva jedna alebo viac činností uvedených v prílohe I smernice 96/61 a všetky ostatné priamo s tým spojené činnosti, ktoré majú technickú nadväznosť na činnosti vykonávané na tomto mieste a ktoré by mohli mať vplyv na emisie a znečisťovanie životného prostredia.
80.
Hoci sa táto definícia nevzťahuje na smernicu o spaľovaní odpadov, zdá sa mi byť rozumné uplatniť ju analogicky na účely zabezpečenia koherentnej právnej úpravy týkajúcej sa povolenia zariadení. Smernica o spaľovaní odpadov dodnes neobsahuje žiadne ustanovenie, ktoré by nasvedčovalo tomu, že pojem zariadenia podľa tejto smernice sa má chápať inak ako pojem zariadenia obsiahnutý v smernici 96/61. Naopak, obidve smernice sú neoddeliteľnou súčasťou koherentného systému. Najmä odôvodnenia č. 12, 13 a 26, ako aj článok 4 body 2, 4, 7 a 8, článok 12 ods. 1 a 2, článok 14 a článok 15 smernice o spaľovaní odpadov odkazujú na smernicu 96/61. Vzhľadom na uvedené treba konštatovať, že tieto smernice vychádzajú v podstate z jednotného pojmu zariadenia.
81.
Okrem toho Komisia navrhla, aby bola smernica 96/61 v budúcnosti spojená so smernicou o spaľovaní odpadov a smernicou o veľkých spaľovacích zariadeniach, ako aj s ďalšími smernicami. (
23
) Ak by zákonodarca Spoločenstva pristúpil k tomuto návrhu, jednotný pojem zariadenie obsiahnutý v smernici 96/61 sa v budúcnosti bude môcť uplatniť aj na zariadenia na spoluspaľovanie.
82.
Pri uplatnení uvedeného pojmu zariadenie v rámci smernice o spaľovaní odpadov však nemožno za rozhodujúce považovať či sa vykonávajú činnosti uvedené v prílohe I smernice 96/61, ale musí ísť o činnosti, na ktoré sa vzťahuje smernica o spaľovaní odpadov.
83.
Preto treba preskúmať, či elektráreň a plynový generátor tvoria stálu technickú jednotku, kde sú spaľované alebo tepelne spracované odpady a kde sa vykonávajú všetky ostatné priamo s tým spojené činnosti, ktoré majú technickú nadväznosť na činnosti vykonávané na tomto mieste a ktoré by mohli mať vplyv na emisie a znečisťovanie životného prostredia.
84.
Z toho dôvodu je podstatou zariadenia plynový generátor, ktorý tepelne spracováva odpady a spaľovanie generátorového plynu v elektrárni môže preto predstavovať priamo s tým spojenú činnosť, ktorá má technickú nadväznosť na splyňovanie a ktorá môže mať vplyv na emisie a znečisťovanie životného prostredia.
85.
Pri výklade charakteristických znakov týkajúcich sa priameho spojenia a technickej nadväznosti treba venovať pozornosť tomu, aby nedošlo k obídeniu uplatnenia požiadaviek týkajúcich sa životného prostredia tak, že sa projekt ako celok rozdelí na menšie čiastkové projekty a posudzuje sa oddelene. (
24
) To zdôraznili najmä Stredisko životného prostredia, združenie Priatelia prírody, rakúska vláda a Komisia.
86.
Skutočnosť, že v prejednávanej veci bol na účely využitia plynu v elektrárni vybudovaný plynový generátor, ktorý má byť takýmto spôsobom prevádzkovaný aj v budúcnosti, svedčí v prospech existencie priameho spojenia a technickej nadväznosti. Tento dojem potvrdzuje schematické znázornenie obidvoch jednotiek, ktoré predložila Lahti Energia. Neexistuje nič, z čoho by sa dalo vyvodiť, že sa generátorový plyn využíva iným spôsobom.
87.
Okrem toho smernica o spaľovaní odpadov vytvára medzi tepelným spracovaním odpadov a spaľovaním generátorového plynu určité spojenie. Aj keď podmienku týkajúcu sa následného spaľovania výrobku obsahuje len definícia tepelného spracovania v spaľovni, z ustanovení smernice ako celku vyplýva, že uvedené zariadenia sú chápané v spojení s procesom spaľovania. To dokazujú najmä limitné hodnoty emisií znečisťujúcich látok do ovzdušia.
88.
Za týchto okolností nie sú tvrdenia vnútroštátneho súdu týkajúce sa nahrádzania fosílnych palív a znižovania emisií, pokiaľ ide o uplatnenie smernice o spaľovaní odpadov, priamo relevantné. Tieto účinky treba iste uznať, avšak — ako uvádza Rakúsko — práve nahrádzanie fosílnych palív je základnou vlastnosťou zariadenia na spoluspaľovanie. (
25
)
89.
Ani relatívne nízky podiel plynu v palivách využívaných v elektrárni nebráni požiadavke týkajúcej sa priameho spojenia a technickej nadväznosti. Smernica o spaľovaní odpadov sa uplatňuje nezávisle od podielu odpadov na spoluspaľovaní. Zdá sa však, že podľa praxe, odpady tvoria spravidla len malú časť využívaných palív. (
26
)
90.
Talianska vláda však zastáva názor, že proti existencii priameho spojenia medzi týmito dvomi jednotkami svedčí skutočnosť, že spojenie týchto zariadení sa nezakladá na technickej potrebe, ale na vôli ich prepojenia.
91.
Najmä, keď sa vyčistený generátorový plyn už nepovažuje za odpad, ale za výrobok, prepojenie týchto dvoch jednotiek nie je teda technicky nevyhnutné. Môže byť teda bez problémov nahradený podobným výrobkom, napríklad zemným plynom. Zároveň, generátorový plyn môže byť využitý aj iným spôsobom, napríklad v elektrárni, v obdobiach nízkej spotreby energie.
92.
Okrem toho, keď generátorový plyn nie je odpadom, okolnosť, že elektráreň je podriadená splneniu požiadaviek stanovených pre zariadenia na spoluspaľovanie, prestáva byť v súlade so zásadou rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie. Táto zásada vyžaduje, aby porovnateľné situácie neboli posudzované rozdielne a rozdielne situácie neboli posudzované rovnako, ak takéto posudzovanie nie je objektívne odôvodnené. (
27
)
93.
Vzhľadom na to, že text sekundárneho práva Spoločenstva sa má vykladať v rámci možností v zmysle jeho súladu so všeobecnými zásadami práva Spoločenstva, (
28
) priame spojenie a technická nadväznosť v zmysle definície spaľovne generátorového plynu by v prípade, že sa plyn už nemá považovať za odpad, mali byť vylúčené. K tomuto záveru dospela aj fínska, talianska a holandská vláda.
94.
Naopak, keď ide o vyrobený plyn, ktorý je ešte odpadom, jeho spoluspaľovanie sa dostatočne odlišuje od spaľovania bežných palív a uplatnenie smernice o spaľovaní odpadov je teda odôvodnené.
95.
Zákonodarca Spoločenstva síce na prvý pohľad stanovením odlišných limitných hodnôt pre existujúce zariadenia vyrábajúce energiu, v závislosti od toho, či využívajú (aj) odpady, spôsobil rozpor. Pokiaľ však ide o znečisťovanie životného prostredia, nie je relevantné, či emisie znečisťujúce životné prostredie pochádzajú z odpadov alebo z bežných palív. Tento rozpor by v zásade mohol byť prekážkou vhodného nahradzovania primárnych surovín odpadmi a — v prejednávanej veci — by mohol viesť k zvýšeniu celkových emisií.
96.
Pri prijímaní právnych predpisov v rôznych oblastiach môže zákonodarca disponovať určitou mierou voľnej úvahy. (
29
) Táto miera autonómie závisí najmä od cieľov, ktoré sleduje. V prípade zložitých politických rozhodnutí je táto miera obyčajne široká. (
30
)
97.
Prejednávaná vec sa týka komplexnej právnej úpravy v oblasti životného prostredia. Preto sa súdne preskúmanie musí nevyhnutne obmedziť na overenie toho, či sa zákonodarca pri realizácii týchto cieľov nedopustil zjavne nesprávneho posúdenia. (
31
)
98.
Komisia v tejto súvislosti v priebehu pojednávania zdôraznila skutočnosť, že limitné hodnoty podľa smernice o veľkých spaľovacích zariadeniach a smernice o spaľovaní odpadov predstavujú len minimálne požiadavky. Najmä, ako je uvedené v odôvodnení č. 13 smernice o spaľovaní odpadov a v odôvodnení č. 8 smernice o veľkých spaľovacích zariadeniach, zo smernice 96/61 môžu vyplývať prísnejšie podmienky.
99.
Článok 3 písm. a) smernice 96/61 požaduje, aby boli uvedené zariadenia prevádzkované tak, aby sa použili najlepšie dostupné techniky a aby tieto zariadenia dodržiavali príslušné limitné hodnoty. Komisia zastáva názor, že limitné hodnoty, ktoré majú byť v prejednávanej veci použité na predmetné zariadenia, sú prísnejšie ako limitné hodnoty stanovené v smernici o spaľovaní odpadov. Svedčí to o tom, že keď zákonodarca pre staré zariadenia stanovil odlišné limitné hodnoty v smernici o spaľovaní odpadov a v smernici o veľkých spaľovacích zariadeniach, nebol povinný dospieť k záveru, že o požiadavkách vzťahujúcich sa na tieto rôzne zariadenia je potrebné rozhodnúť s konečnou platnosťou.
100.
Okrem toho Komisia v odpovedi na otázku položenú na pojednávaní uviedla, že stanovenie prísnejších limitných hodnôt podľa smernice o spaľovaní odpadov pre staršie zariadenia smeruje k tomu, aby sa zabezpečilo, že sa budú odpady využívať len v zariadeniach vybavených najlepšími dostupnými technikami podľa smernice 96/61.
101.
Okrem toho, ako vyplýva najmä z tvrdenia združenia Priatelia prírody, nemožno súhlasiť s tým, aby sa odpady využívali ako palivo neobmedzene. Čím sú menšie požiadavky na spaľovanie a spoluspaľovanie odpadov, tým sa alternatívy stávajú menej príťažlivé. To má dôsledky najmä na predchádzanie tvorby odpadov a ich recykláciu. Pre životné prostredie môžu byť tieto alternatívy výhodnejšie. Preto podľa článku 3 rámcovej smernice o odpadoch a podľa odôvodnenia č. 8 smernice o spaľovaní odpadov má predchádzanie tvorby odpadov, prinajmenšom, prednosť pred jeho zhodnocovaním prostredníctvom spaľovania. (
32
)
102.
Napokon smernica Rady 1999/31/ES z 26. apríla 1999 o skládkach odpadov (
33
) vyžaduje, aby boli odpady pred ich uložením na skládku spracované. (
34
) Spaľovanie odpadov je najrozšírenejším spôsobom spracovania odpadov. (
35
) Ak by pre prevádzkovateľov zariadení mal byť tento spôsob z dôvodu prísnych limitných hodnôt menej príťažlivý, dodatočné náklady by musel v konečnom dôsledku znášať pôvodca odpadu. To zodpovedá zásade „znečisťovateľ platí“. (
36
)
103.
Preto pri stanovovaní limitných hodnôt pre existujúce zariadenia podľa smernice o spaľovaní odpadov mali byť zohľadnené a dané do rovnováhy rôzne aspekty. Vo svetle týchto úvah nerovnosť zaobchádzania s existujúcimi zariadeniami na spoluspaľovanie v porovnaní s veľkými spaľovacími zariadeniami nie je zjavne neodôvodnená.
104.
Na tretiu prejudiciálnu otázku preto treba odpovedať tak, že spaľovanie plynu — ktorý je vyrobený v plynovom generátore a po ukončení splyňovacieho procesu vyčistený — v kotle v elektrárni napojenej na plynový generátor, má byť považované za činnosť v zmysle článku 3 smernice o spaľovaní odpadov, pokiaľ je generátorový plyn v čase jeho spaľovania odpadom.
F — Zhrnutie
105.
Odpovede na jednotlivé prejudiciálne otázky svedčia o tom, že pokiaľ sa z odpadov prostredníctvom ich splyňovania vyrába palivový plyn určený na spaľovanie, v zásade treba uplatniť smernicu o spaľovaní odpadov. Táto smernica sa v každom prípade vzťahuje na plynový generátor. O spaľovanie plynu ide aj vtedy, keď je príslušné zariadenie v priamom spojení s plynovým generátorom a existuje medzi nimi technická nadväznosť. Je potrebné konštatovať, že takéto priame spojenie existuje vtedy, keď sa plyn v čase spaľovania považuje za odpad. Pochybnosti vznikajú, ak sa plyn po jeho vyčistení dostatočne podobá surovinám alebo iným výrobkom.
106.
V tomto kontexte možno v budúcnosti položiť ďalšie otázky. Treba zvážiť situáciu, keď sa plyn, ktorý sa má považovať za odpad, spaľuje v zariadeniach, ktoré nie sú napojené na plynový generátor napríklad, keď sa plyn prepravuje v cisternách. Otázne je aj to, ako treba pristupovať ku splyňovaniu, ak plyn nie je určený na spaľovanie, ale na výrobu iných výrobkov, napríklad na výrobu plastov. V prejednávanej veci však tieto otázky nevyžadujú odpoveď.
V — Návrh
107.
Navrhujem preto Súdnemu dvoru, aby na položené prejudiciálne otázky odpovedal takto:
1.
Smernica 2000/76/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 4. decembra 2000 o spaľovaní odpadov sa nevzťahuje na zariadenia, ktoré spaľujú alebo tepelne spracovávajú len plynné odpady.
2.
Plynový generátor, ktorý vyrába plyn z odpadu prostredníctvom pyrolytického postupu, sa má považovať za spaľovňu v zmysle článku 3 bodu 4 smernice 2000/76/ES, aj keď v tomto zariadení neexistuje spaľovacia linka.
3.
Spaľovanie plynu — ktorý je vyrobený v plynovom generátore a po ukončení splyňovacieho procesu vyčistený — v kotle v elektrárni, ktorá je napojená na plynový generátor, má byť považované za činnosť v zmysle článku 3 smernice 2000/76/ES, pokiaľ je generátorový plyn v čase jeho spaľovania odpadom.
4.
Vyčistený plyn vyrobený v plynovom generátore má byť považovaný za výrobok s tým, že sa naň viac nevzťahujú právne predpisy o odpadoch, pokiaľ je dostatočne podobný primárnym surovinám alebo iným výrobkom.
(
1
)	Jazyk prednesu: nemčina.
(
2
)	Ú. v. ES L 332, s. 91; Mim. vyd. 15/005, s. 353.
(
3
)	Generálna advokátka doplňuje: smernica 75/442 (ďalej len „rámcová smernica o odpadoch“) bola konsolidovaná a nahradená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2006/12/ES z 5. apríla 2006 o odpadoch (Ú. v. EÚ L 114, s. 9).
(
4
)	Ú. v. ES L 309, s. 1; Mim. vyd. 15/006, s. 299.
(
5
)	Ú. v. ES L 257, s. 26; Mim. vyd. 15/003, s. 80, kodifikovaná smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2008/1/ES z 15. januára 2008 o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia, Ú. v. EÚ L 24, s. 8.
(
6
)	Pozri správu Komisie o implementácii smernice 96/61/ES o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia z 3. novembra 2005, KOM(2005) 540 v konečnom znení, s. 4.
(
7
)	Podrobnejšie v tejto súvislosti pozri bod 8 a nasl. vyššie.
(
8
)	Podľa tejto smernice pojem odpad zahrnuje akúkoľvek látku alebo predmet, ktorej sa jej držiteľ zbavuje, chce sa zbaviť alebo je povinný sa zbaviť (pozri nedávny rozsudok z 24. júna 2008, Commune di Mesquer, C-188/07, Zb. s. I-4501, bod 37 a nasl.). Ani kodifikácia smernice 2006/12 nepriniesla v tejto súvislosti žiadne zmeny.
(
9
)	Pozri bod 63 vyššie.
(
10
)	Pozri bod 37 vyššie.
(
11
)	Rozsudok z 10. mája 2007, Thames Water Utilities, C-252/05, Zb. s. I-3883, bod 39.
(
12
)	Pozri bod 38 vyššie.
(
13
)	Ú. v. ES L 365, s. 10; Mim. vyd. 13/013, s. 349.
(
14
)	Rozsudok z 19. júna 2003, Mayer Parry Recycling, C-444/00, Zb. s. I-6163, bod 61 a nasl.
(
15
)	Rozsudok z 11. novembra 2004, Niselli, C-457/02, Zb. s. I-10853, bod 52.
(
16
)	Rozsudok už citovaný v poznámke pod čiarou 14, bod 67 a nasl.
(
17
)	Rozsudky z 18. apríla 2002, Palin Granit a Vehmassalon Kansanterveystyön Kuntayhtymän hallitus, C-9/00, Zb. s. I-3533, bod 35, a Commune de Mesquer, už citovaný v poznámke pod čiarou 8, bod 43, ako aj uznesenie z 15. januára 2004, Saetti a Frediani, C-235/02, Zb. s. I-1005, bod 35.
(
18
)	Pokiaľ ide o definíciu vedľajších produktov a odpadov z výroby pozri rozsudky z 15. júna 2000, ARCO Chemie Nederland a i., C-418/97 a C-419/97, Zb. s. I-4475, body 73 a 88; z 1. marca 2007, KVZ retec, C-176/05, Zb. s. I-1721, bod 63, a z 18. decembra 2007, Komisia/Taliansko, C-194/05, Zb. s. I-11661, bod 41, C-195/05, Zb. s. I-11699, bod 42, a C-263/05, Zb. s. I-11745, bod 40.
(
19
)	Rozsudky Palin Granit a Vehmassalon Kansanterveystyön Kuntayhtymän hallitus, už citovaný v poznámke pod čiarou 17, bod 29, a KVZ, už citovaný v poznámke pod čiarou 18, bod 61.
(
20
)	Pozri moje návrhy z 22. mája 2008, ktoré som predniesla vo veci Gävle Kraftvärme, C-251/07 (rozsudok z 11. septembra 2008, Zb. s. I-7047), bod 19 a nasl.
(
21
)	Pozri moje návrhy, ktoré som predniesla vo veci Gävle Kraftwärme, už citované v poznámke pod čiarou 20, bod 34.
(
22
)	V pôvodnom návrhu Komisie, KOM(1998) 558, Ú. v. ES C 372, 1998, s. 11, tepelné spracovanie ešte nebolo súčasťou pojmu zariadenia na spoluspaľovanie, ale bolo pridané v rámci legislatívneho procesu, pozri desiaty návrh zmeny v prvom čítaní Parlamentu, Ú. v. ES C 219, s. 249, a Spoločnú pozíciu Rady (ES) č. 7/2000 z 25. novembra 1999, Ú. v. ES C 25, s. 17.
(
23
)	Pozri článok 2 ods. 3 návrhu smernice Európskeho parlamentu a Rady o priemyselných emisiách (integrovaná prevencia a kontrola znečisťovania životného prostredia), KOM(2007) 844 v konečnom znení.
(
24
)	Rozsudky z 21. septembra 1999, Komisia/Írsko, C-392/96, Zb. s. I-5901, bod 76, a zo 16. septembra 2004, Komisia/Španielsko, C-227/01, Zb. s. I-8253, bod 53, ktoré sa týkajú smernice Rady 85/337/EHS z 27. júna 1985 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie, Ú. v. ES L 175, s. 40; Mim. vyd. 15/001, s. 248.
(
25
)	Pozri moje návrhy, ktoré som predniesla vo veci Gävle Kraftwärme, už citované v poznámke pod čiarou 20, bod 38.
(
26
)	Pozri Reference Document on Best Available Techniques for Large Combustion Plants, júl 2006, s. 489 a nasl. (http://ec.europa.eu/comm/environment/ippc/brefs/lcp_bref_0706.pdf). Tento dokument vypracovala Komisia v spolupráci s národnými expertmi na základe smernice 96/61.
(
27
)	Rozsudky z 10. januára 2006, IATA a ELFAA, C-344/04, Zb. s. I-403, bod 95; z 12. septembra 2006, Eman a Sevinger, C-300/04, Zb. s. I-8055, bod 57, a z 11. septembra 2007, Lindorfer/Rada, C-227/04 P, Zb. s. I-6767, bod 63.
(
28
)	Rozsudky zo 6. novembra 2003, Lindqvist, C-101/01, Zb. s. I-12971, bod 87; z 27. júna 2006, Parlament/Rada, C-540/03, Zb. s. I-5769, bod 105; zo 4. októbra 2007, Schutzverband der Spirituosen-Industrie, C-457/05, Zb. s. I-8075, bod 22; z 29. januára 2008, Promusicae, C-275/06, Zb. s. I-271, bod 68, a z 10. júla 2008, Bertelsmann a Sony Corporation of America/Impala, C-413/06 P, Zb. s. I-4951, bod 174.
(
29
)	Rozsudky z 13. apríla 2000, Karlsson a i., C-292/07, Zb. s. I-2737, body 35 a 49, a Lindorfer, už citovaný v poznámke pod čiarou 26, bod 78. Pozri tiež návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Poiares Maduro 3. apríla 2008 vo veci Huber, C-524/06, vec v konaní, bod 29, a z 21. mája 2008 vo veci Arcelor, C-127/07, vec v konaní, bod 30 a nasl.
(
30
)	Pozri najmä rozsudky z 11. septembra 2003, Steinicke, C-77/02, Zb. s. I-9027, bod 61, a z 22. novembra 2005, Mangold, C-144/04, Zb. s. I-9981, bod 63, týkajúce sa cieľov v oblasti politiky zamestnanosti.
(
31
)	Pokiaľ ide o podmienky uplatnenia článku 174 ES pozri rozsudky z 15. júla 1998, Hi-Tech, C-284/95, Zb. s. I-4301, bod 37, a z 15. decembra 2005, Grécko/Komisia, C-86/03, Zb. s. I-10979, bod 88, ktoré sa týkajú zákonodarcu Spoločenstva.
(
32
)	Parlament navrhuje stanoviť v rámci zmeneného a doplneného znenia rámcovej smernice o odpadoch, ktoré je v súčasnosti prejednávané, hierarchiu odpadov, podľa ktorej má mať predchádzanie vzniku odpadov, opakované využívanie a recyklácia prednosť pred výrobou energie z odpadov (článok 4 navrhovaného konsolidovaného znenia, príloha k stanovisku zo 17. júna 2008, TA/2008/282/).
(
33
)	Ú. v. ES L 182, s. 1; Mim. vyd. 15/004, s. 228.
(
34
)	Rozsudok zo 14. apríla 2005, Deponiezweckverband Eiterköpfe, C-6/03, Zb. s. I-2753.
(
35
)	Pozri správu Komisie adresovanú Rade a Európskemu parlamentu z 30. marca 2005 o národných stratégiách pre realizáciu redukcie množstva biologicky odbúrateľného odpadu idúceho na skládky na základe článku 5 ods. 1 smernice 1999/31/ES o skládkach odpadov, KOM(2005) 105 v konečnom znení.
(
36
)	Pozri moje návrhy, ktoré som predniesla 13. marca 2008 vo veci Commune de Mesquer, C-188/07 (rozsudok už citovaný v poznámke pod čiarou 8), bod 120 a nasl.