Predbežné znenie
NÁVRHY
GENERÁLNEHO
ADVOKÁTA
MANUEL
CAMPOS
SÁNCHEZ‑BORDONA
prednesené
26. februára
2026(1)
Vec C‑147/25
„Inter Rao Lietuva“ AB
proti
Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos
[návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
ktorý
podal
Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Najvyšší
správny
súd,
Litva)]
„ Prejudiciálne
konanie – Spoločná
zahraničná a bezpečnostná
politika – Nariadenie
(EÚ)
č. 269/2014 – Článok 2 – Rozhodnutie
2014/145/SZBP – Článok 2 – Reštriktívne opatrenia prijaté v súvislosti so situáciou na Ukrajine – Vnútroštátne
opatrenie,
ktoré
stanovuje
zmrazenie
finančných
prostriedkov a hospodárskych
zdrojov
osoby
spojenej s osobami
sankcionovanými
Úniou – Rozsah
súdneho
preskúmania – Dôkazný
štandard
týkajúci
sa väzby
na
sankcionované
osoby “
1.        Litovské
orgány v roku
2022
zostavili
„zoznam
fyzických
osôb a právnických
osôb
prepojených
so
subjektmi,
na
ktoré
sa
vzťahujú
medzinárodné
sankcie“. V tomto
zozname
sa
uvádzalo,
že
aktíva
spoločnosti
Inter Rao Lietuva AB(2) sa
zmrazujú z dôvodu
väzieb
tejto
spoločnosti
na
osoby,
na
ktoré
sa
vzťahujú
reštriktívne
opatrenia
prijaté v rozhodnutí
2014/145/SZBP(3) a v nariadení
(EÚ)
č. 269/2014(4).
2.        Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Najvyšší
správny
súd,
Litva)
pred
vydaním
rozhodnutia o žalobe,
ktorou
Inter Rao napadla
svoje
zaradenie
do
tohto
zoznamu,
podal
na
Súdny
dvor
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania, v ktorom
uvádza
svoje
pochybnosti
týkajúce
sa
výkladu
uplatniteľných
predpisov
Únie.
3.        Tento
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania
umožní
Súdnemu
dvoru
určiť,
či a do
akej
miery
možno
jeho
judikatúru
týkajúcu
sa
zoznamov
(osôb a subjektov,
na
ktoré
sa
vzťahujú
reštriktívne
opatrenia)
schválených
Úniou
uplatniť
aj
na
zoznamy,
ktoré
môžu
zostaviť
členské
štáty
pri
vykonávaní
uvedených
reštriktívnych
opatrení.
I.      Právny rámec
A.      Právo Únie
1.      Rozhodnutie 2014/145
4.        Článok 2 stanovuje:
„1.      Zmrazujú
sa
všetky
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje,
ktoré
patria,
sú vo vlastníctve, v držbe
alebo
pod
kontrolou:
a)      fyzických
osôb,
ktoré
sú
zodpovedné
za podporu
alebo
vykonávanie
činností
alebo
politík,
ktoré
narúšajú
alebo
ohrozujú
územnú
celistvosť,
zvrchovanosť a nezávislosť
Ukrajiny
alebo
stabilitu,
alebo
bezpečnosť
na Ukrajine,
alebo
ktoré
brzdia
prácu
medzinárodných
organizácií
na Ukrajine;
b)      právnických
osôb,
subjektov
alebo
orgánov,
ktoré
materiálne
alebo
finančne
podporujú
konanie
narúšajúce
alebo
ohrozujúce
územnú
celistvosť,
zvrchovanosť a nezávislosť
Ukrajiny;
c)      právnických
osôb,
subjektov
alebo
orgánov
na Kryme
alebo v Sevastopole,
ktorých vlastníctvo
sa
previedlo v rozpore s ukrajinským
právom,
alebo
právnických
osôb,
subjektov
alebo
orgánov, v prospech
ktorých
sa
takýto
prevod
uskutočnil;
d)      fyzických
alebo
právnických
osôb,
subjektov
alebo
orgánov,
ktoré
materiálne
alebo
finančne
podporujú
ruských
činiteľov s rozhodovacou
právomocou
zodpovedných
za anexiu
Krymu
alebo
za destabilizáciu
Ukrajiny
alebo z nich
majú
prospech;
e)      fyzických
alebo
právnických
osôb,
subjektov
alebo
orgánov,
ktoré
realizujú
transakcie
so
separatistickými
skupinami v ukrajinskom
regióne
Donbas;
f)      fyzických
alebo
právnických
osôb,
subjektov
alebo
orgánov,
ktoré
materiálne
alebo
finančne
podporujú
vládu
Ruskej
federácie
zodpovednú
za anexiu
Krymu a za destabilizáciu
Ukrajiny
alebo z nej
majú
prospech,
alebo
g)      popredných
podnikateľov
alebo
právnické
osoby,
subjekty
alebo
orgány
zapojené
do hospodárskych
odvetví,
ktoré
poskytujú
významný
zdroj
príjmov
vláde
Ruskej
federácie,
ktorá
je
zodpovedná
za anexiu
Krymu a za destabilizáciu
Ukrajiny,
a fyzických
alebo
právnických
osôb,
subjektov
alebo
orgánov,
ktoré
sú s nimi
spojené,
ako
sa
uvádzajú v prílohe.
2.      Fyzickým
alebo
právnickým
osobám,
subjektom
alebo
orgánom
uvedeným v prílohe
sa
priamo
ani
nepriamo
nesprístupnia
žiadne
finančné
prostriedky
ani
hospodárske
zdroje, a to
ani v ich
prospech.
…“
5.        V článku 3 sa
uvádza:
„1.      Rada
konajúca
jednomyseľne
na
návrh
členského
štátu
alebo
vysokého
predstaviteľa
Únie
pre
zahraničné
veci a bezpečnostnú
politiku
rozhodne o stanovení a zmene
zoznamu
uvedeného v prílohe.
2.      Rada
oznámi
rozhodnutie
uvedené v odseku
1
vrátane
dôvodov
zaradenia
na
zoznam
dotknutej
fyzickej
alebo
právnickej
osobe,
subjektu
alebo
orgánu
buď
priamo,
ak
je
jej
adresa
známa,
alebo
prostredníctvom
uverejnenia
oznámenia, a poskytne
takejto
osobe,
subjektu
alebo
orgánu
možnosť
vyjadriť
pripomienky.
3.      V prípade
predloženia
pripomienok
alebo
zásadných
nových
dôkazov
Rada
preskúma
rozhodnutie
uvedené v odseku
1 a dotknutú
osobu,
subjekt
alebo
orgán o tom
príslušným
spôsobom
informuje.“
6.        Článok 4 ods. 1
znie:
„V prílohe
sa
uvádzajú
dôvody,
na
základe
ktorých
boli
fyzické
alebo
právnické
osoby,
subjekty
alebo
orgány
uvedené v článku 1 ods. 1 a článku 2 ods. 1
zaradené
na
zoznam.“
2.      Nariadenie č. 269/2014
7.        Článok 2 stanovuje:
„1.      Zmrazujú
sa
všetky
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje,
ktoré
patria
akýmkoľvek
fyzickým
alebo
právnickým
osobám,
subjektom
alebo
orgánom,
alebo
fyzickým
alebo
právnickým
osobám,
subjektom
alebo
orgánom,
ktoré
sú s nimi
spojené, a ktoré
sú
uvedené v zozname v prílohe I,
ako
aj
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje,
ktoré
sú v držbe
alebo
pod
kontrolou
takýchto
fyzických
osôb,
právnických
osôb,
subjektov
alebo
orgánov.
2.      Žiadne
finančné
prostriedky
ani
hospodárske
zdroje
sa
priamo
ani
nepriamo
nesprístupnia
fyzickým
alebo
právnickým
osobám,
subjektom
alebo
orgánom,
alebo
fyzickým
alebo
právnickým
osobám,
subjektom
alebo
orgánom,
ktoré
sú s nimi
spojené, a ktoré
sú
uvedené v zozname v prílohe I,
ani
sa
neposkytnú v ich
prospech.“
8.        Článok 3 ods. 1
spresňuje,
že príloha I zahŕňa
fyzické
alebo
právnické
osoby,
subjekty
alebo
orgány
uvedené v tomto
odseku,
ako
aj
fyzické
alebo
právnické
osoby,
subjekty
alebo
orgány,
ktoré
sú s nimi
spojené.
Podľa
odseku
2
tohto
článku príloha I obsahuje
dôvody
zaradenia
dotknutých
fyzických
alebo
právnických
osôb,
subjektov
alebo
orgánov
do
zoznamu.
9.        V článku 14
sa
uvádza:
„1.      Ak
Rada
rozhodne,
že
sa
na
fyzickú
alebo
právnickú
osobu,
subjekt
alebo
orgán
vzťahujú
opatrenia
uvedené v článku 2,
príslušne
zmení prílohu I.
2.      Rada
dotknutej
fyzickej
alebo
právnickej
osobe,
subjektu
alebo
orgánu
uvedeným v odseku
1
oznámi
svoje
rozhodnutie
vrátane
dôvodov
zaradenia
do
zoznamu, a to
buď
priamo,
ak
je
ich
adresa
známa,
alebo
prostredníctvom
uverejnenia
oznámenia, a poskytne
tak
dotknutej
fyzickej
alebo
právnickej
osobe[,]
subjektu
alebo
orgánu
možnosť
vyjadriť
pripomienky.
3.      Ak
sa
predložia
pripomienky
alebo
zásadné
nové
dôkazy,
Rada
preskúma
svoje
rozhodnutie a dotknutú
fyzickú
alebo
právnickú
osobu,
subjekt
alebo
orgán o tom
príslušným
spôsobom
informuje.
4.      Zoznam v prílohe I sa
pravidelne,
aspoň
každých
12
mesiacov
preskúmava.“
10.      Článok 17
znie:
„Toto
nariadenie
sa
uplatňuje:
…
d)      na
akúkoľvek
právnickú
osobu,
subjekt
alebo
orgán,
ktoré
sa
nachádzajú
na
území
Únie
alebo
mimo
neho a sú
založené
alebo
zriadené
podľa
práva
členského
štátu;
e)      na
každú
právnickú
osobu,
subjekt
alebo
orgán v súvislosti s akoukoľvek
podnikateľskou
činnosťou,
ktorá
sa
úplne
alebo
čiastočne
vykonáva v Únii.“
B.      Litovské právo
1.      Lietuvos Respublikos ekonominių ir kitų tarptautinių sankcijų įgyvendinimo įstatymas č. IX‑2160(5)
11.      Článok 12 v znení,
ktoré
nadobudlo
účinnosť
27. apríla
2022,
stanovoval,
že
za
dohľad
nad
uplatňovaním
medzinárodných
finančných
sankcií
zodpovedá
najmä
Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba prie
Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos (Útvar
pre
vyšetrovanie
finančnej
kriminality
Ministerstva
vnútra
Litovskej
republiky).(6)
12.      Odsek
3
toho
istého
článku
stanovoval,
že
FNTT
bude
koordinovať,
monitorovať a zabezpečovať
uplatňovanie
finančných
sankcií
(obmedzení
nakladania s finančnými
prostriedkami a hospodárskymi
zdrojmi) v Litovskej
republike.
2.      Lietuvos Respublikos tarptautinių sankcijų įstatymas(7)
13.      Zákon č. IX‑2160
bol
nahradený
zákonom o medzinárodných
sankciách,
ako
vyplýva z Lietuvos Respublikos ekonominių ir kitų tarptautinių sankcijų įgyvendinimo įstatymo č. IX‑2160
pakeitimo įstatymas č. XIV‑1020(8).
14.      Článok 4 ods. 4,
ktorý
nadobudol
účinnosť
17. mája
2022,
stanovuje,
že
FNTT
musí
poskytnúť
informácie o rozhodnutiach
prijatých v súvislosti
so
subjektmi
sankcionovanými
za
ich
prepojenie
so
subjektmi
uvedenými
na
zoznamoch
sankcionovaných
osôb
fyzickým a právnickým
osobám,
správcom
verejných
registrov a správcom
štátnych
informačných
systémov,
ktorí
uplatňujú
uvedené
sankcie.
15.      Článok 11
stanovuje:
„1.      Príslušné
orgány
[ako
FNTT]
pri
uplatňovaní
medzinárodných
sankcií v rámci
svojej
pôsobnosti:
(1)      prijímajú
rozhodnutia
stanovené v aktoch,
ktorými
sa
zavádzajú
medzinárodné
sankcie;
…
4.      FNTT
koordinuje,
monitoruje a zabezpečuje
uplatňovanie
finančných
sankcií
(obmedzení
nakladania s finančnými
prostriedkami a hospodárskymi
zdrojmi) v Litve.
…“
3.      Vyhláška č. 1679
16.      Postup
monitorovania
uplatňovania
medzinárodných
sankcií
je
upravený
vyhláškou č. 1679 z 30. decembra
2004. Bod 11
tejto
vyhlášky v znení
účinnom
od
30. januára
2019
do
27. mája
2022
stanovoval,
že
FNTT
bude
monitorovať,
pravidelne
overovať a zhromažďovať
údaje
týkajúce
sa
uplatňovania
finančných
sankcií
od
rôznych
subjektov,
ako
sú
finančné
inštitúcie
alebo
investičné
spoločnosti.
4.      Vyhláška č. 535
17.      Vyhláška č. 1679
bola
nahradená
vyhláškou č. 535 z 25. mája
2022.
Podľa bodu 13
vyhlášky
č. 535 FNTT
pri
výkone
svojich
funkcií
príslušného
orgánu,
ktoré
sú
stanovené v článku 11
odseku
1
zákona o medzinárodných
sankciách,
koordinuje,
monitoruje a zabezpečuje
uplatňovanie
finančných
sankcií
(obmedzení
nakladania s finančnými
prostriedkami a hospodárskymi
zdrojmi) v Litve.
18.      V bode 13.2
sa
uvádza:
„Ak
FNTT
zistí…,
že
podľa
kritérií
stanovených v textoch
upravujúcich
medzinárodné
sankcie
právnická
osoba…
patrí
subjektu,
na
ktorý
sa
vzťahujú
sankcie,
alebo
je
ním
kontrolovaná,
vydá
rozhodnutie, v ktorom
určí,
že
finančné
sankcie
sa
musia
uplatňovať
aj
na
túto
právnickú
osobu…
Zoznam
právnických
osôb…,
ktoré
patria
subjektu,
na
ktorý
sa
vzťahujú
sankcie,
alebo
ktoré
taký
subjekt
kontroluje,
zostavený a aktualizovaný
na
základe
prijatých
rozhodnutí,
sa
zverejní
na
webovom
sídle
FNTT a zašle
orgánom,
ktoré
spravujú
štátne
registre a štátne
informačné
systémy,
do
dvoch
pracovných
dní
od
prijatia
príslušných
rozhodnutí.“
19.      Podľa bodu 15
rozhodnutia
FNTT
uvedené v bode 13.2
predstavujú
záväzné
normatívne
akty,
ktorými
sa
uplatňujú
medzinárodné
sankcie v Litve.
II.    Skutkový stav, spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
20.      Opis
skutkového
stavu,
ktorý
sa
nachádza v rozhodnutí
vnútroštátneho
súdu,
zahŕňa
nižšie
uvedený
skutkový
stav.
21.      Inter Rao podniká v Litve
ako
dovozca
elektriny a nezávislý
dodávateľ
elektriny.
22.      51 % akcií
spoločnosti
Inter Rao vlastní
fínska
spoločnosť
RaoNordic,
ktorá
je
vo
výlučnom
vlastníctve
spoločnosti
Inter Rao Ues so
sídlom v Ruskej
federácii.
23.      FNTT
28. apríla
2022
zaradil
spoločnosť
Inter Rao do
„zoznamu
fyzických
osôb a právnických
osôb
prepojených
so
subjektmi,
na
ktoré
sa
vzťahujú
medzinárodné
sankcie“
(ďalej
len
„vnútroštátny
zoznam“
alebo
„sporný
zoznam“).(9)
24.      Vo
vnútroštátnom
zozname
sa
uvádzalo,
že
aktíva
spoločnosti
Inter Rao sa
zmrazujú z dôvodu
jej
väzieb
na G. H.,
na
ktorého
sa
vzťahovali
reštriktívne
opatrenia
podľa
nariadenia č. 269/2014.
25.      Inter Rao predložila
FNTT
12. mája
2022
žiadosť o svoje
vyradenie z vnútroštátneho
zoznamu a potvrdenie,
že
sa
na
ňu
nevzťahujú
sankcie.
26.      Dňa
25. mája
2022
FNTT
opravil
sporný
zoznam,
odstránil z neho
informáciu o väzbách
spoločnosti
Inter Rao na G. H. a uviedol,
že
táto
spoločnosť
je
prepojená s prezidentom
Ruskej
federácie,
na
ktorého
sa
vzťahovali
reštriktívne
opatrenia
podľa
rozhodnutia
(SZBP)
2022/331(10).
27.      FNTT
vydal
27. mája
2022
rozhodnutie
„o uplatnení
nariadenia
[č. 269/2014]
na
spoločnosť
Inter Rao…“
(ďalej
len
„rozhodnutie č. 1“), v ktorom
konštatoval,
že
vymazanie
informácie
týkajúcej
sa
spoločnosti
Inter Rao zverejnenej
na
jeho
webovom
sídle
nemá
právny
základ.
28.      V rozhodnutí č. 1
sa
konštatuje,
že
–        51 % akcií
spoločnosti
Inter Rao vlastní
Rao Nordic,
fínska
spoločnosť,
ktorej
100 % akcií
vlastní
Rao Ues,
spoločnosť z Ruskej
federácie.
Akcionármi
spoločnosti
Rao Ues sú
spoločnosť
Rosneftgaz,
ktorá
vlastní
26,37 % akcií;
spoločnosť
Inter Rao Capital Group,
ktorá
vlastní
29,56 % akcií;
spoločnosť
PJSC
FGC
UES,
ktorá
vlastní
8,57 % akcií,
pričom zvyšných
34,24 % akcií
je
kótovaných
na
Moskovskej
burze
cenných
papierov a vlastnia
ich
menšinoví
akcionári,
–        hlavnými
akcionármi
ruskej
spoločnosti
Inter Rao Ues sú
spoločnosti
nepriamo
kontrolované
Ruskou
federáciou,
ktorá
je
prezidentskou
federatívnou
republikou,
pričom
hlava
štátu a prezident
Ruskej
federácie
podlieha
reštriktívnym
opatreniam
podľa
rozhodnutia
2022/331.
29.      Inter Rao podala
30. mája
2022
ďalšiu
žiadosť o vyradenie z vnútroštátneho
zoznamu,
pričom
tvrdila,
že
žiadny z akcionárov
spoločnosti
Inter Rao Ues nemá
kontrolný
podiel a že
títo
akcionári
nepodliehajú
sankciám.
30.      FNTT
vydal
23. júna
2022
druhé
rozhodnutie
„o uplatnení
rozhodnutia
[2022/231]
na
spoločnosť
Inter Rao…“
(ďalej
len
„rozhodnutie č. 2“). V ňom
konštatoval,
že
vymazanie
informácie zverejnenej
na
jeho
webovom
sídle
nemá
právny
základ.
31.      FNTT v rozhodnutí č. 2
zopakoval
okolnosti
uvedené v rozhodnutí
č. 1
týkajúce
sa
akcionárskej
štruktúry
spoločnosti
Inter Rao a uviedol,
že
spoločnosti
Rosneftgaz aj
Inter Rao Capital Group
vlastnia
viac
ako
25 % akcií, a preto
sa
spoločne
považujú
za
držiteľov
50 % alebo
viac
akcií, a že
sú
nepriamo
vlastnené
Ruskou
federáciou,
ktorá
má
právo
prijímať
rozhodnutia
týkajúce
sa
spoločností a mať z nich
prospech.
32.      FNTT
vydal
20. júla
2022
„príkaz
č. V‑174“, v ktorom
sa
nachádza
zoznam
právnických
osôb
alebo
iných
organizácií
bez
právnej
subjektivity
vlastnených
alebo
kontrolovaných
subjektom,
na
ktorý
sa
vzťahujú
sankcie. V bode 1 tohto
zoznamu
je
uvedená
Inter Rao.
33.      Inter Rao podala
na
Vilniaus apygardos administracinis teismas (Krajský
správny
súd
Vilnius,
Litva)
žalobu,
ktorou
sa
domáhala
zrušenia
rozhodnutí č. 1 a 2,
ktoré
vydal
FNTT,
ako
aj
svojho
vyradenia
zo
sporného
zoznamu.
34.      Inter Rao po
tom,
čo
boli
jej
návrhy v prvostupňovom
konaní
zamietnuté,
podala
odvolanie
na
Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Najvyšší
správny
súd),
ktorý
predkladá
Súdnemu
dvoru
tieto
prejudiciálne
otázky:
„1.      Umožňuje
článok 2
rozhodnutia 2014/145… a článok 2
nariadenia…
č. 269/2014 v spojení
so
zásadou
riadnej
správy
vecí
verejných
zakotvenou v článku 41
Charty
[základných
práv
Európskej
únie,
ďalej
len
‚Charta‘]
prijatie
vnútroštátneho
opatrenia,
na
základe
ktorého
sa
osoba,
ktorá
nie
je
uvedená v prílohe I k rozhodnutiu 2014/145…
alebo v prílohe I k nariadeniu…
č. 269/2014,
zaradí
do
zoznamu
osôb,
ktorých
aktíva
sa
zmrazujú z dôvodu
ich
väzieb
na
osoby,
na
ktoré
sa
vzťahujú
sankcie,
pričom
proti
takémuto
vnútroštátnemu
opatreniu
je
možné
namietať
pred
príslušným
orgánom
až
po
tomto
zaradení
do
zoznamu?
2.      Je
podľa
článku 19
ods. 1
druhého
pododseku ZEÚ v spojení s článkom 47
Charty
požiadavka
účinného
súdneho
preskúmania
splnená
preskúmaním
zákonnosti
rozhodnutia o zmrazení
majetku
osoby v rámci
vykonávania
reštriktívnych
opatrení
EÚ
vnútroštátnym
súdom,
ktoré
zahŕňa
preskúmanie
dodržania
procesných
pravidiel a splnenia
povinnosti
odôvodnenia,
preskúmanie
správnosti
skutkových
okolností,
zjavne
nesprávneho
posúdenia
týchto
skutkových
okolností,
ako
aj
preskúmanie,
či
nedošlo k zneužitiu
právomoci?
3.      Vyžaduje
sa v ustanoveniach
článku 2
rozhodnutia 2014/145… a článku 2
nariadenia…
č. 269/2014 v spojení s článkom 19
ods. 1
druhým
pododsekom ZEÚ a článkom 47
Charty
pri
preukazovaní
väzieb
osoby
na
predstaviteľov
politických
orgánov
Ruskej
federácie
pred
vnútroštátnym
súdom
posúdenie
okolností
týkajúcich
sa
skutočnej
existencie a účinnosti
kontroly
vykonávanej
politickými
orgánmi
Ruskej
federácie
nad
právnickými
osobami
pôsobiacimi v tejto
krajine,
ktoré
nemusí
byť
možné
preukázať
objektívnymi a dostatočne
spoľahlivými
nepriamymi
dôkazmi
predloženými
vo
veci, a je
možné
uznať
príslušných
predstaviteľov
politických
orgánov
Ruskej
federácie
za
osoby
vykonávajúce
kontrolu
nad
touto
osobou
na
základe
vládnych
právomocí,
ktoré
majú?“
III. Konanie na Súdnom dvore
35.      Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania
bol
doručený
do
kancelárie
Súdneho
dvora
17. februára
2025.
36.      Písomné
pripomienky
predložili
Inter Rao,
Įmonių bankroto administravimo ir teisinių paslaugų biuras UAB,
talianska,
lotyšská,
litovská a holandská
vláda,
ako
aj
Európska
komisia.
37.      Súdny
dvor
nepovažoval
za
nevyhnutné
uskutočniť
pojednávanie.
IV.    Analýza
38.      Vnútroštátny
súd
sa
pýta
na
okamih, v ktorom
sa
má
osobe
umožniť
napadnúť
svoje
zaradenie
do
vnútroštátneho
zoznamu
(prvá
prejudiciálna
otázka), a na
rozsah
súdneho
preskúmania
opatrenia
týkajúceho
sa
zaradenia
do
zoznamu
(druhá a tretia
prejudiciálna
otázka).
39.      Pred
preskúmaním
týchto
troch
prejudiciálnych
otázok
je
vhodné
poukázať
na
to,
že
vnútroštátny
súd
označuje
FNTT
ako
orgán,
ktorý
uložil
sporné
reštriktívne
opatrenia.(11)
40.      Ako
nedávno
pripomenul
generálny
advokát
Norkus, v práve
Únie
sa
„reštriktívne
opatrenia“ v skutočnosti
prijímajú
rozhodnutiami
Rady,
ktoré
„vymedzujú
pozíciu
Únie k určitej
záležitosti
geografickej
alebo
vecnej
povahy“, v rámci
spoločnej
zahraničnej a bezpečnostnej
politiky
(SZBP) a na
základe
článku 29 ZEÚ.(12)
A.      Prvá prejudiciálna otázka
41.      Vnútroštátny
súd
sa
pýta,
či
právne
predpisy
Únie
(článok 2 rozhodnutia
2014/145, článok 2 nariadenia č. 269/2014 a článok 41
Charty)
pripúšťajú,
aby
osoba,
ktorá
nie
je
uvedená
na
zoznamoch
Únie,
ale
je
uvedená
na
vnútroštátnom
zozname,
mohla
namietať
proti
svojmu
zaradeniu
do
tohto
vnútroštátneho
zoznamu
až
po
jeho
zverejnení.
42.      Talianska a holandská
vláda,
ako
aj
Komisia
sa
domnievajú,
že
pri
zodpovedaní
prvej
otázky
treba
posúdiť
nielen
okamih
napadnutia
zaradenia
do
vnútroštátneho
zoznamu,
ale
ešte
predtým
tiež
zákonnosť
tohto
zoznamu.
43.      Hoci
sa
zdá,
že
vnútroštátny
súd
nepochybuje o zákonnosti
vnútroštátneho
zoznamu
(skôr
akceptuje
jeho
existenciu,
pričom
diskusia
je
obmedzená
len
na
zaradenie
spoločnosti
Inter Rao do
tohto
zoznamu),
domnievam
sa,
že
Súdny
dvor
by
sa
nemal
vyhnúť
rozboru
tohto
predpokladu.
Ak
by
dospel k záveru,
že
neexistuje
právny
základ, o ktorý
by
sa
opierala
existencia
vnútroštátneho
zoznamu,
nebolo
by
potrebné
rozhodnúť o okamihu
prípadného
napadnutia
jeho
obsahu
ani o rozsahu
súdneho
preskúmania
opatrenia
týkajúceho
sa
zaradenia
do
zoznamu.
44.      Po
tomto
spresnení
sa
možno
zaoberať
oboma
aspektmi
prvej
prejudiciálnej
otázky.
1.      Zákonnosť vnútroštátneho zoznamu finančných prostriedkov a zdrojov, ktoré sa majú zmraziť
45.      Rada
prijala
na
základe článku 29 ZEÚ rozhodnutie
2014/145, o reštriktívnych
opatreniach
vzhľadom
na
konanie,
ktorým
sa
narúša
alebo
ohrozuje
územná
celistvosť,
zvrchovanosť a nezávislosť
Ukrajiny.
46.      Keďže
rozhodnutia
prijaté v rámci
SZBP
nemajú
priamy
účinok
vo
vnútroštátnom
právnom
poriadku
členských
štátov,
nemôžu
samy
osebe
ukladať
povinnosti
právnickým
alebo
fyzickým
osobám.
Ich
vykonanie
si
teda
vyžaduje
prijať
na
základe
článku 215 ZFEÚ
akty
sekundárneho
práva,
ktorých
predmetom
je
„prerušenie
alebo
čiastočné
alebo
úplné
obmedzenie
hospodárskych a finančných
vzťahov s jednou
alebo
viacerými
tretími
krajinami“
(odsek
1)
alebo
„reštriktívne
opatrenia
voči
fyzickým
alebo
právnickým
osobám,
skupinám
alebo
neštátnym
subjektom“
(odsek
2).(13)
47.      Z tohto
dôvodu v prejednávanej
veci
Rada
na
základe článku 215 ZFEÚ prijala v ten
istý
deň
ako
rozhodnutie
2014/145
nariadenie č. 269/2014 o reštriktívnych
opatreniach
vzhľadom
na
konanie uvedené v spomenutom
rozhodnutí.
Podľa článku 288
druhého
odseku
ZFEÚ
je
toto
nariadenie
záväzné
vo
svojej
celistvosti a priamo
uplatniteľné
vo
všetkých
členských
štátoch.
48.      Za
týchto
okolností,
ako
uviedla
holandská
vláda,
je
potrebné
rozlišovať
medzi:
–        uložením
reštriktívnych
opatrení,
ku
ktorému
dochádza
na
úrovni
Únie
označením
osoby
alebo
subjektu v prílohe I k nariadeniu č. 269/2014,
–        možným
zostavením
zoznamu
na
vnútroštátnej
úrovni, v ktorom
sú
identifikované
subjekty
kontrolované
osobou
alebo
subjektom,
ktoré
sú
uvedené v spomenutej
prílohe.(14)
49.      Povinnosť
zmraziť
finančné
prostriedky a hospodárske
zdroje
vyplýva
priamo z článku 2 ods. 1
nariadenia č. 269/2014 a vzťahuje
sa
na
osoby
alebo
subjekty
uvedené v prílohe I k tomuto
nariadeniu.
50.      Zaradenie
spoločnosti
Inter Rao do
sporného
zoznamu
nepredstavuje
uloženie
dodatočnej
sankcie
zo
strany
FNTT.
Presnejšie
povedané,
toto
zaradenie
nemá
rovnaký
účinok
ako
zaradenie
do
zoznamu v prílohe I k nariadeniu č. 269/2014;
to
znamená,
že
sa
ním
nerozširuje
rozsah
osôb a subjektov,
na
ktoré
sa
vzťahujú
reštriktívne
opatrenia
prijaté
Úniou.
51.      Iná
vec
je,
že – ako
uviedla
Komisia a holandská
vláda – členské
štáty
môžu
zostaviť
zoznamy
osôb
alebo
subjektov,
ktorých
finančné
prostriedky
sa
zmrazia z dôvodu
ich
väzieb
na
osoby
alebo
subjekty
uvedené v prílohe I k nariadeniu č. 269/2014.
52.      V tomto
zmysle,
ako
poznamenala
Komisia,
ak
by
sa
úloha
spočívajúca v identifikácii a zmrazení
aktív,
ktoré
patria
subjektu
uvedenému v prílohe I k nariadeniu
(EÚ) č. 269/2014
alebo
nad
ktorými
tento
subjekt
vykonáva
kontrolu,
zverila
výlučne
súkromným
subjektom,
mohlo
by
to
ohroziť
účinné
uplatňovanie
sankcií,
najmä
ak
sú
tieto
aktíva
skryté v zložitých
právnych
štruktúrach.(15)
53.      Súhlasím s holandskou
vládou v tom,
že
zostavenie
zoznamov,
ako
je
sporný
zoznam,
samo
osebe
nie
je v rozpore s právom
Únie,
keďže
ani
nariadenie č. 269/2014,
ani
žiadne
iné
ustanovenie
nezakazuje
ich
používanie.
54.      Okrem
toho
by
neexistoval
dôvod
zakázať
zoznamy,
ako
je
sporný
zoznam,
ktoré
môžu
prispieť k právnej
istote a k účinnému
uplatňovaniu
práva
Únie.
Sú
to
nástroje,
ktoré
poskytujú
istotu
samotnému
dotknutému
subjektu a ostatným
trhovým
subjektom:
ak
orgány
dohľadu
určili,
že
určité
finančné
prostriedky
alebo
hospodárske
zdroje
sa
musia
zmraziť,
pre
účinnosť
reštriktívnych
opatrení
je
užitočné,
aby
jednotlivci
mohli
poznať
toto
posúdenie.(16)
55.      Tieto
zoznamy
sú
obzvlášť
užitočné,
lebo
na
rozdiel
od
identifikácie
osôb,
subjektov a orgánov,
ktorých
finančné
prostriedky a zdroje
priamo
podliehajú
reštriktívnym
opatreniam
uloženým
Úniou,
identifikácia
týchto
finančných
prostriedkov a hospodárskych
zdrojov
nie
vždy
zodpovedá
presným a jednoznačným
identifikačným
parametrom.
56.      Osobami,
subjektmi a orgánmi,
ktorých
sa
týkajú
reštriktívne
opatrenia,
sú
totiž v zásade
osoby,
subjekty a orgány
uvedené v prílohe I k nariadeniu č. 269/2014.
Naopak
finančnými
prostriedkami a zdrojmi,
ktorých
zmrazenie
Únia
nariaďuje,
nie
sú
len
finančné
prostriedky a zdroje,
ktoré
sú
vo
vlastníctve
osôb,
subjektov a orgánov
uvedených v prílohe I,
ale
aj
finančné
prostriedky a zdroje,
ktoré
podľa článku 2 rozhodnutia
2014/145
patria
týmto
osobám,
subjektom a orgánom,
sú v ich
držbe
alebo
pod
ich
kontrolou.(17)
57.      Keďže
identifikácia
aktív,
ktoré
sa
majú
zmraziť,
môže
byť
mimoriadne
zložitá a náročná,
nič
nebráni
členským
štátom v tom,
aby s cieľom
uľahčiť
účinnosť
reštriktívnych
opatrení
poverili
vnútroštátny
orgán
úlohou
identifikovať
ich a zverejniť
ich v zozname,
ako
je
sporný
zoznam.
58.      Hodnota
vnútroštátneho
zoznamu
spočíva v zaznamenaní
identifikácie
aktív a zdrojov,
ktoré
sa
na
základe
reštriktívnych
opatrení
schválených
Úniou
musia
zmraziť.
2.      Okamih napadnutia zaradenia do vnútroštátneho zoznamu
59.      Práve z dôvodu,
že v spornom
zozname
sú
uvedené
finančné
prostriedky a zdroje,
ktoré
neboli
zmrazené,
ale
musia
sa
zmraziť
na
základe
práva
Únie,
vnútroštátne
orgány
sú
oprávnené
prijať
ho
bez
toho,
aby
predtým
museli
vypočuť
dotknuté
osoby.
60.      V záujme
účinnosti
zmrazenia
musí
zaradenie
do
vnútroštátneho
zoznamu
„svojou
samotnou
povahou
využívať
účinok
prekvapenia“,
ktorý
Súdny
dvor
považuje
za
nevyhnutný,
keď
orgány
Únie
prijímajú
reštriktívne
opatrenia.(18)
61.      Zaradenie
do
zoznamu v prílohe k I nariadeniu č. 269/2014
môže
odôvodniť
určité
úpravy
zásady
riadnej
správy
vecí
verejných,
ako
vysvetlím
nižšie.
To
isté
platí
pre
zaradenie
do
vnútroštátneho
zoznamu, v ktorom
sú
uvedené
finančné
prostriedky a zdroje,
ktoré
sa
majú
zmraziť,
na
účely
vykonania
reštriktívneho
opatrenia
uloženého
právom
Únie.
62.      Článok 41
Charty,
na
ktorý
sa
odvoláva
vnútroštátny
súd,
„nie
je
určen[ý]
členským
štátom,
ale
výlučne
inštitúciám,
orgánom a úradom
Únie“.(19) Platí
však,
že
„právo
na
riadnu
správu
vecí
verejných,
zakotvené v článku 41
Charty,
odráža
všeobecnú
zásadu
práva
Únie,
ktorá
sa
má
uplatňovať
na
členské
štáty
pri
uplatňovaní
tohto
práva“.(20)
63.      Zaradenie
do
zoznamu
zostaveného
vnútroštátnymi
orgánmi s cieľom
uľahčiť
vykonávanie
reštriktívnych
opatrení
schválených
Úniou
sa
preto
musí
posudzovať s ohľadom na judikatúru, v ktorej
sa
vykladá článok 41
Charty.
64.      Podľa
uvedenej
judikatúry
sa
právo
na
riadnu
správu
vecí
verejných
spája s povinnosťou
správnych
orgánov
odôvodniť
svoje
rozhodnutia(21) a s právom
každého
na
nestranné
prejednanie jeho
veci v primeranej
lehote(22).
65.      Právo
na
riadnu
správu
vecí
verejných
podľa článku 41 ods. 2 písm. a)
Charty
zahŕňa
najmä
„právo
každého
na
vypočutie
pred
prijatím
akéhokoľvek
individuálneho
opatrenia,
ktoré
by
sa
ho
mohlo
nepriaznivo
dotýkať“.
Odôvodnenie
tohto
individuálneho
opatrenia – ak
má
byť
opodstatnené,
objektívne a nestranné – nemôže
ignorovať
dôvody,
ktoré
osoba,
ktorej
sa
toto
opatrenie
týka,
uviedla
na
svoju
obranu.(23)
66.      Súdny
dvor
však v súvislosti s postupom
schvaľovania
individuálnych
opatrení
prijatých v rámci
nariadení,
ako
je
nariadenie
uplatnené v tomto
prípade,
konštatoval,
že
–        „pokiaľ
ide o práva
na
obhajobu,
osobitne
právo
byť
vypočutý
vo
veci
obmedzujúcich
opatrení,
aké
ukladá
sporné
nariadenie,
nemožno
od
orgánov
Spoločenstva
vyžadovať,
aby
oznámili
tieto
dôvody
pred
pôvodným
zahrnutím
fyzickej
alebo
právnickej
osoby
do
uvedeného
zoznamu“,(24)
–        „z dôvodov
týkajúcich
sa
tiež
cieľa
sledovaného
sporným
nariadením a účinnosti
ním
upravených
opatrení
orgány
Spoločenstva
rovnako
nemali
povinnosť
pristúpiť k vypočutiu
žalobcov
pred
pôvodným
zahrnutím
ich
mien a názvov
do
zoznamu
prebratého
do prílohy I tohto
nariadenia“.(25)
67.      Súdny
dvor
spresnil,
že
povinnosť
oznámiť
dôvody
zaradenia
do
zoznamu
sa
musí
splniť
„buď v okamihu,
keď
sa o tomto
zahrnutí
rozhodne,
alebo
prinajmenšom
tak
rýchlo,
ako
je
to
len
možné
po
tom,
čo
sa o ňom
rozhodlo,
aby
sa
týmto
adresátom
umožnil
výkon
ich
práva
podať
žalobu v stanovených
lehotách“.(26)
68.      Z vyššie
uvedeného
vyplýva,
že článok 41
Charty
(a tým
skôr článok 2 rozhodnutia
2014/145 a článok 2 nariadenia č. 269/2014)
nebráni
vnútroštátnemu
ustanoveniu
alebo
vnútroštátnej
praxi,
ktoré
umožňujú
až
dodatočne
namietať
proti
zaradeniu
do
sporného
zoznamu.
69.      V znení
prvej
otázky
sa
odkazuje
na
dôvody
odôvodňujúce
zaradenie
do
zoznamu. V súlade
so
stanoviskom
talianskej
vlády
sa
však
domnievam,
že
táto
otázka
objektívne
súvisí s treťou
prejudiciálnou
otázkou a treba
ju
posúdiť
pri
rozbore
tejto
tretej
otázky.(27)
B.      Dôvody zaradenia do vnútroštátneho zoznamu finančných prostriedkov a zdrojov, ktoré sa majú zmraziť, a rozsah ich súdneho preskúmania (tretia a druhá prejudiciálna otázka)
70.      Odpoveď
na
obe
otázky,
ktorú
možno
poskytnúť
spoločne,
vychádza z toho,
že
právo
Únie
nebráni
zostaveniu
zoznamu,
akým
je
sporný
zoznam,
ani
nebráni
vnútroštátnej
právnej
úprave
alebo
praxi,
ktorá
umožňuje
až
dodatočne
namietať
proti
zaradeniu
do
tohto
zoznamu.
71.      Po
stanovení
týchto
predpokladov
je
potrebné
preskúmať,
aké
dôvody
môžu
odôvodniť
zaradenie
osoby
alebo
subjektu
do
vnútroštátneho
zoznamu a aký
má
byť
rozsah
súdneho
preskúmania
takého
zaradenia.
72.      Podľa
vnútroštátneho
súdu
je
sporné
zaradenie
do
zoznamu
odôvodnené
prepojením
spoločnosti
Inter Rao s prezidentom
Ruskej
federácie,
na
ktorého
sa
vzťahujú
medzinárodné
sankcie
podľa
rozhodnutia
2022/331.(28)
73.      Vnútroštátny
súd:
–        uznáva,
že v prejednávanom
prípade
„neexistujú
priame
dôkazy,
ktoré
by
odôvodňovali
konkrétne
väzby
spoločnosti
Inter Rao na
prezidenta
Ruskej
federácie,(29)
–        domnieva
sa
však,
že
„autokratická a oligarchická
povaha
vládneho
režimu“ v Ruskej
federácii
(čo
je
všeobecne
známa
skutočnosť,
ktorá
si
nevyžaduje
ďalšie
dokazovanie)
vedie k účinnej a skutočnej,
ale
neformálnej
kontrole
politických
orgánov a podnikateľských
subjektov
tohto
štátu,
okrem
iného
nad
subjektmi
pôsobiacimi v hospodársky a politicky
významných
odvetviach,
ako
je
odvetvie
energetiky, o ktoré
ide v prejednávanej
veci,(30)
–        uvádza,
že
„za
týchto
podmienok
je
potrebné
dospieť k záveru,
že
prezident
Ruskej
federácie
na
základe
svojich
fakticky
neobmedzených
právomocí,
bez
ohľadu
na
podiel
akcií,
ktoré
vlastní
on
sám
alebo
iné
osoby z jeho
okolia
spojené s vládou
Ruskej
federácie,
môže…
vykonávať
skutočnú a účinnú
kontrolu
nad
osobami
pôsobiacimi v Ruskej
federácii,
čím
sleduje
politické
ciele
nepriateľské
proti
Európskej
únii a jej
členským
štátom a zároveň z toho
má
hospodárske
výhody“.(31)
74.      V súlade s článkom 2 rozhodnutia
2014/145
je
prepojením,
ktoré
je
relevantné
pre
identifikáciu
finančných
prostriedkov a zdrojov,
ktoré
sa
majú
zmraziť,
že…
patria,
sú vo vlastníctve, v držbe
alebo
pod
kontrolou…
„fyzických
osôb,
ktoré
sú
zodpovedné
za podporu
alebo
vykonávanie
činností
alebo
politík,
ktoré
narúšajú
alebo
ohrozujú
územnú
celistvosť,
zvrchovanosť a nezávislosť
Ukrajiny“ a „fyzický[ch]
alebo
právnický[ch]
os[ôb],
subjekto[v]
alebo
orgáno[v]
uvedený[ch] v prílohe“.
75.      Pokiaľ – ako
uviedla
Komisia – priami
alebo
nepriami
akcionári
spoločnosti
Inter Rao nie
sú
uvedení v prílohe I k nariadeniu č. 269/2014
ani
sa
nezdá,
že
by
táto
spoločnosť
nepriamo
patrila
prezidentovi
Ruskej
federácie,(32) je
potrebné
určiť,
či
je
Inter Rao pod
jeho
kontrolou.
76.      Podľa
môjho
názoru
samotná
skutočnosť,
že
vládny
režim,
ktorý
existuje v Ruskej
federácii,
má
„autokratickú a oligarchickú“
povahu
(aby
som
použil
pojmy
uvedené v rozhodnutí
vnútroštátneho
súdu),
nepredstavuje
dostatočný
dôkaz
na
preukázanie
kontroly
uvedenej v článku 2 nariadenia č. 269/2014 a v článku 2 rozhodnutia
2014/145.
77.      Ak
by
to
bolo
tak,
reštriktívne
opatrenia
prijaté
Úniou
by
vychádzali z tejto
jedinej
informácie
pri
identifikácii
finančných
prostriedkov a zdrojov,
ktoré
sa
majú
zmraziť,
ktorými
by
boli
finančné
prostriedky a zdroje
všetkých
spoločností
pôsobiacich
na
území
Ruskej
federácie.
78.      Kontrola
nad
finančnými
prostriedkami a zdrojmi,
ktorá
je
uvedená v článku 2 nariadenia č. 269/2014,
nemôže
byť
len
abstraktná,
ale
musí
byť
skutočná a konkrétna a dostatočne
presvedčivo
preukázaná.
Súdne
preskúmanie
reštriktívneho
opatrenia
prijatého
na
základe
existencie
takejto
kontroly
vykonávanej
osobou
uvedenou v prílohe I k nariadeniu č. 269/2014
nemôže
byť
obmedzené
na
„abstraktné
posúdenie
pravdepodobnosti
uvádzaných
dôvodov“.(33)
79.      V tejto
veci
je
relevantnou
skutočnosťou,
na
ktorú
poukazuje
vnútroštátny
súd,
že
51 % základného
imania
spoločnosti
Inter Rao patrí
fínskej
spoločnosti,
ktorej
výlučným
vlastníkom
je
ruská
spoločnosť.
Podľa
Komisie
má
posledná
uvedená
spoločnosť
monopol
na
vývoz a dovoz
elektriny v Rusku a zároveň
je
jednou z najväčších
ruských
štátnych
energetických
spoločností z hľadiska
trhovej
kapitalizácie a kontroluje
niekoľko
energetických
spoločností v zahraničí
vrátane
tepelných a vodných
elektrární,
prevádzkovateľov
sústav a obchodníkov s energiou.(34)
80.      Z tejto
skutočnosti
(ktorú
musí
definitívne
overiť
vnútroštátny
súd)
by
sa
dalo
vyvodiť,
že
ak
ruská
štátna
spoločnosť
vlastní
prostredníctvom
fínskej
spoločnosti
viac
ako
50 % základného
imania
spoločnosti
Inter Rao,
je
logické
predpokladať,
že
môže
mať
dominantný
vplyv
na
samotnú
spoločnosť
Inter Rao.(35)
81.      Ak
by
sa
potvrdil
dominantný
vplyv
ruskej
štátnej
spoločnosti
na
spoločnosť
Inter Rao,
bolo
by
ešte
potrebné
overiť,
či
je
prezident
Ruskej
federácie
schopný
vykonávať
kontrolu
nad
uvedenou
spoločnosťou,
ktorá
má
dominantný
vplyv.
82.      Na
overenie
tejto
okolnosti
Komisia
navrhla
ako
relevantný
prvok
týkajúci
sa
kontextu
skutočnosť,
že
prezident
Ruskej
federácie
mohol
využiť
svoju
právomoc
kontrolovať
štátne
spoločnosti v energetickom
sektore.(36)
83.      Aj
keď
neexistujú
konkrétnejšie
dôkazy,
ktoré
by
naznačovali,
že
prezident
Ruskej
federácie
kontroluje
spoločnosti,
ktoré
majú
dominantný
vplyv
na
spoločnosť
Inter Rao,
túto
okolnosť
musí
posúdiť
vnútroštátny
súd,
ktorý
musí
preskúmať
dôkazy
nie
izolovane,
ale v kontexte,
do
ktorého
patria.
84.      Na
splnenie
dôkazného
bremena
bude
stačiť,
že
existuje
„súbor
dostatočne
konkrétnych,
presných a zhodujúcich
sa
nepriamych
dôkazov“, z ktorých
možno
vyvodiť,
že
prezident
Ruskej
federácie
je
schopný
vykonávať
kontrolu
nad
energetickými
spoločnosťami
svojej
krajiny a v dôsledku
toho
aj
nad
spoločnosťami, v ktorých
majú
tieto
ruské
štátne
spoločnosti
významný
vplyv.(37)
85.      Právo
Únie v konečnom
dôsledku
dovoľuje,
aby
vnútroštátny
súd
posúdil
všetky
okolnosti
prípadu
vrátane
okolností
všeobecnej
povahy
alebo
okolností
týkajúcich
sa
kontextu a použil
odôvodnené a vyvrátiteľné
domnienky,
ak
je
povaha
tejto
kontroly
neformálna
alebo
ťažko
zdokumentovateľná.
Podstatné
je,
aby
posúdenie
existencie
rozhodujúceho
vplyvu
bolo
primerané a konzistentné a aby
ho
dotknuté
osoby
mohli
spochybniť.
86.      Pokiaľ
ide
konkrétne o rozsah
súdneho
preskúmania
dôvodov
odôvodňujúcich
zaradenie
do
vnútroštátneho
zoznamu
finančných
prostriedkov a zdrojov,
ktoré
sa
majú
zmraziť,
domnievam
sa,
že
sa
uplatní
judikatúra
Súdneho
dvora
vydaná v súvislosti s reštriktívnymi
opatreniami
uloženými
inštitúciami
Únie.
87.      Nesúhlasím s názorom
spoločnosti
Inter Rao(38),
že
nie
je
vhodné
uplatniť
judikatúru
Súdneho
dvora
aj
na
zmrazenie
finančných
prostriedkov a zdrojov, o ktorom
rozhodli
vnútroštátne
orgány.
Keď
takéto
zmrazenie
vyplýva
práve z dodržiavania
právnych
predpisov
Únie,
nevidím
dôvod,
prečo
by
sa
mala
ignorovať
judikatúra
Súdneho
dvora
týkajúca
sa
jeho
súdneho
preskúmania.
88.      Ako
usmernenie
pre
vnútroštátny
súd
teda
môžu
poslúžiť
úvahy,
ktoré v tejto
súvislosti
uviedol
Súdny
dvor,
pričom
ako
vhodný
príklad
možno
spomenúť
úvahy
obsiahnuté v rozsudku z 1. augusta
2025(39) v tomto
znení:
–        „pri
preskúmaní
zákonnosti
dôvodov, o ktoré
sa
opiera
rozhodnutie
zapísať
meno
určitej
osoby
do
zoznamu
osôb,
na
ktoré
sa
vzťahujú
reštriktívne
opatrenia,
alebo
ho
tam
ponechať,
účinnosť
súdneho
preskúmania
zaručená v článku 47
[Charty]
najmä
vyžaduje,
aby
sa
súd
Únie
uistil,
či
sa
toto
rozhodnutie,
ktoré
má,
pokiaľ
ide o dotknutú
osobu,
individuálny
dosah,
opiera o dostatočne
silný
skutkový
základ.
Je
preto
potrebné
overiť
skutočnosti
uvádzané v zhrnutí
dôvodov, o ktoré
sa
predmetné
rozhodnutie
opiera
tak,
aby
súdne
preskúmanie
nebolo
obmedzené
len
na
abstraktné
posúdenie
pravdepodobnosti
uvádzaných
dôvodov,
ale
aby
sa
týkalo
otázky,
či
sú
tieto
dôvody,
alebo
aspoň
jeden z nich,
ktorý
je
sám
osebe
dostatočný
na
odôvodnenie
tohto
rozhodnutia,
podložené“,(40)
–        „takéto
posúdenie
sa
musí
vykonať
preskúmaním
dôkazov
nie
izolovane,
ale v kontexte,
do
ktorého
patria,
pričom
Rada
svoje
dôkazné
bremeno
unesie,
ak
súdu
Únie
predloží
súbor
dostatočne
konkrétnych,
presných a zhodujúcich
sa
nepriamych
dôkazov
umožňujúcich
preukázať
existenciu
dostatočného
spojenia
medzi
osobou,
proti
ktorej
je
namierené
opatrenie,
ktorým
sa
zmrazujú
finančné
prostriedky, a dotknutým
režimom…
Inými
slovami, v prípade
pochybností
je
úlohou
príslušného
orgánu
Únie,
aby
preukázal
dôvodnosť
dôvodov
uplatňovaných
proti
dotknutej
osobe,
pričom
táto
osoba
nie
je
povinná
predložiť
opačné
dôkazy
svedčiace o neexistencii
ich
dôvodnosti.
Hoci
sa
nevyžaduje,
aby
tento
orgán
predložil
súdu
Únie
všetky
informácie a dôkazy
týkajúce
sa
uvádzaných
dôvodov,
je
potrebné,
aby
boli
dôvody
použité
proti
dotknutej
osobe
podložené
informáciami a dôkazmi“.(41)
89.      To
sú
nevyhnutné
požiadavky
týkajúce
sa
minimálnej
podstaty
práva
na
účinnú
súdnu
ochranu
zaručeného článkom 47
Charty. V rovnakej
miere
sa
musia
dodržiavať v súdnych
konaniach, v ktorých
sa
skúma
zákonnosť
vnútroštátnych
aktov
vykonávajúcich
reštriktívne
opatrenia
prijaté
Úniou,
ako
sú
opatrenia
stanovené v nariadení č. 269/2014.(42)
90.      Uznávam
však,
že
táto
odpoveď
nemusí
splniť
očakávania
vnútroštátneho
súdu,
ktorý
žiada
od
Súdneho
dvora
presnejšie
usmernenia
týkajúce
sa
kritérií,
ktoré
musí
použiť
pri
posudzovaní
zákonnosti
vnútroštátnych
rozhodnutí, o ktoré
ide v prejednávanej
veci.
91.      Súdny
dvor
vykladá
právo
Únie,
ale
neuplatňuje
ho
(hoci
toto
rozlíšenie
nie
je
vždy
jednoznačné)
vo
veciach,
ktoré
sú
predmetom
návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
týkajúceho
sa
vykonávania
vnútroštátnych
opatrení
na
zmrazenie
finančných
prostriedkov a zdrojov,
ako
je
opatrenie, o ktoré
ide v prejednávanej
veci.
Poslednú
uvedenú
úlohu
plnia
vnútroštátne
súdy.
92.      Z tohto
hľadiska
Súdny
dvor
nemôže
namiesto
vnútroštátneho
súdu
posúdiť
dostatočné
priame
alebo
nepriame
dôkazy,
ktoré
preukazujú,
či
existujú
dôvody
na
zmrazenie
finančných
prostriedkov a zdrojov
konkrétnej
spoločnosti z dôvodu
kontroly,
ktorú
nad
ňou
vykonávajú
osoby
uvedené v prílohe I k nariadeniu č. 269/2014.
93.      Na
tento
účel
stačí
uviesť,
že
súčasťou
preskúmania
zákonnosti
napadnutých
rozhodnutí
musia
byť
parametre
uvedené
vnútroštátnym
súdom(43) a akékoľvek
ďalšie
parametre
potrebné
na
zabezpečenie
neobmedzeného
súdneho
preskúmania
vnútroštátnych
rozhodnutí.
V.      Návrh
94.      Vzhľadom
na
vyššie
uvedené
navrhujem
odpovedať
na
otázky,
ktoré
položil
Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Najvyšší
správny
súd,
Litva),
takto:
1.      Článok 2 rozhodnutia Rady 2014/145/SZBP
zo 17. marca 2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie, ktorým sa narúša alebo ohrozuje územná celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny,
zmeneného
rozhodnutím
Rady
(SZBP)
2022/660 z 21. apríla
2022, a článok 2
nariadenia Rady (EÚ) č. 269/2014 zo 17. marca 2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie narúšajúce alebo ohrozujúce územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny,
zmeneného
vykonávacím
nariadením
Rady
(EÚ)
2022/658 z 21. apríla
2022, v spojení s článkom 41
Charty
základných
práv
Európskej
únie
sa
majú
vykladať v tom
zmysle,
že:
nebránia
vnútroštátnemu
opatreniu,
na
základe
ktorého
sa
osoba,
ktorá
nie
je
uvedená v prílohe k rozhodnutiu
2014/145
alebo v prílohe I k nariadeniu
č. 269/2014,
zaradí
do
zoznamu
osôb,
ktorých
aktíva
sa
zmrazujú podľa
týchto
ustanovení,
pričom
dotknutá
osoba
alebo
dotknutý
subjekt
môže
namietať
proti
svojmu
zaradeniu
do
tohto
zoznamu
pred
príslušným
orgánom
až
po
tomto
zaradení.
2.      Článok 2 rozhodnutia
2014/145 a článok 2 nariadenia č. 269/2014 v spojení s článkom 19 ods. 1
druhým
pododsekom ZEÚ a s článkom 47
Charty
sa
majú
vykladať v tom
zmysle,
že:
nebránia
tomu,
aby
sa
na
účely
preukázania,
že
spoločnosť
podlieha
kontrole
politických
orgánov
Ruskej
federácie, v konaní
na
vnútroštátnom
súde
zohľadnili
okolnosti
týkajúce
sa
skutočnej
existencie a účinnosti
neformálnej
kontroly
vykonávanej
týmito
politickými
orgánmi
nad
tými,
ktorí
majú
dominantný
vplyv
na
túto
spoločnosť,
aj
keď
také
okolnosti
nemožno
potvrdiť
priamymi
listinnými
dôkazmi,
pokiaľ
je
tento
záver
založený
na
objektívnych a dostatočne
presvedčivých
nepriamych
dôkazoch a dotknutá
osoba
mala
možnosť
vyvrátiť
ho v súdnom
konaní
so
všetkými
zárukami.
1      Jazyk prednesu: španielčina.
2      Ďalej
len
„Inter Rao“.
3      Rozhodnutie Rady zo 17. marca 2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie, ktorým sa narúša alebo ohrozuje územná celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 78, 2014, s. 16),
zmenené
rozhodnutím
Rady
(SZBP)
2022/660 z 21. apríla
2022
(Ú. v. EÚ L 120,
2022,
s. 11).
4      Nariadenie Rady zo 17. marca 2014 o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie narúšajúce alebo ohrozujúce územnú celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 78, 2014, s. 6),
zmenené
vykonávacím
nariadením
Rady
(EÚ)
2022/658 z 21. apríla
2022
(Ú. v. EÚ L 120,
2022,
s. 1).
5      Zákon Litovskej republiky č. IX‑2160 o uplatňovaní hospodárskych a iných medzinárodných sankcií z 22. apríla 2004 (Žin., 2004, č. 68‑2369).
6      Ďalej
len
„FNTT“.
7      Zákon Litovskej republiky o medzinárodných sankciách.
8      Zákon
Litovskej
republiky č. XIV‑1020,
ktorým
sa
mení
zákon č. IX‑2160 o uplatňovaní
hospodárskych a iných
medzinárodných
sankcií z 19. apríla
2022
(TAR,
2022, č. 2022‑8433).
9      Sporný
zoznam,
ako
aj
všetky
súvisiace
zmeny
boli
zverejnené
na
webovom
sídle
FNTT.
10      Rozhodnutie Rady z 25. februára 2022, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/145/SZBP o reštriktívnych opatreniach vzhľadom na konanie, ktorým sa narúša alebo ohrozuje územná celistvosť, zvrchovanosť a nezávislosť Ukrajiny (Ú. v. EÚ L 52, 2022, s. 1).
11      Napríklad v bode 45
rozhodnutia
vnútroštátneho
súdu.
12      Návrhy,
ktoré
predniesol
generálny
advokát
Norkus vo
veci
Čiekuri‑Shishki (C‑480/24,
EU:C:2025:672, bod 27).
13      Tamže.
14      Bod 16
písomných
pripomienok
holandskej
vlády.
15      Bod 20
písomných
pripomienok
Komisie. V tomto
bode
sa
ďalej
uvádza,
že z tohto
dôvodu
orgány
verejnej
moci v niektorých
členských
štátoch
zostavujú
zoznam
aktív,
na
ktoré
sa
vzťahuje
ich
právomoc.
16      Bod 13
písomných
pripomienok
holandskej
vlády.
17      V článku 2 nariadenia č. 269/2014
sa
hovorí o vlastníctve,
držbe a kontrole.
Na
znaky
týchto
právnych
kategórií
som
poukázal v návrhoch,
ktoré
som
predniesol
vo
veci
T
Trust
(C‑483/23,
EU:C:2025:559, body 67 a 109),
pričom
som
vysvetlil,
že
zahrnutie
pojmu
„kontrola“
nad
finančnými
prostriedkami a hospodárskymi
zdrojmi
do
článku 2
ods. 1
nariadenia
č. 269/2014
dopĺňa
kritériá
týkajúce
sa
vlastníctva a držby
týchto
prostriedkov
alebo
zdrojov.
Jeho
zahrnutie
zodpovedá
zámeru
normotvorcu
Únie
uzavrieť
okruh
možných
situácií, a tak
zabrániť
obchádzaniu
reštriktívnych
opatrení.
18      Rozsudok z 3. septembra
2008,
Kadi a Al
Barakaat International
Foundation/Rada a Komisia
(C‑402/05 P a C‑415/05 P,
EU:C:2008:461);
ďalej
len
„rozsudok
Kadi a Al
Barakaat International
Foundation/Rada a Komisia“, bod 340:
„tieto
opatrenia
[musia]
svojou
samotnou
povahou
využívať
účinok
prekvapenia
a…
uplatniť
sa
okamžite“.
19      Pozri
napríklad
rozsudok z 24. novembra
2020,
Minister
van
Buitenlandse Zaken (C‑225/19 a C‑226/19,
EU:C:2020:951, bod 33).
20      Rozsudok z 10. februára
2022,
Bezirkshauptmannschaft Hartberg‑Fürstenfeld (Premlčacia
lehota)
(C‑219/20,
EU:C:2022:89, bod 37).
21      Rozsudok z 21. decembra
2023,
Infraestruturas de
Portugal a Futrifer Indústrias Ferroviárias (C‑66/22,
EU:C:2023:1016, bod 87).
22      Rozsudok z 8. mája
2014, N. (C‑604/12,
EU:C:2014:302, bod 50).
23      Ako
zdôraznila
Komisia,
to
zahŕňa
právo
na
prístup k spisu,
ktoré
súdy
Únie v konaniach
týkajúcich
sa
reštriktívnych
opatrení
vyložili
spôsobom,
ktorý
vnútroštátne
súdy
musia
uplatňovať
mutatis mutandis pri
preskúmavaní
vykonávacích
opatrení
svojich
vlastných
orgánov
(bod 33
písomných
pripomienok
Komisie).
24      Rozsudok
Kadi a Al
Barakaat International
Foundation/Rada a Komisia
(bod 338).
25      Rozsudok
Kadi a Al
Barakaat International
Foundation/Rada a Komisia
(bod 341).
26      Rozsudok
Kadi a Al
Barakaat International
Foundation/Rada a Komisia
(bod 336).
27      Body 24 a 25
písomných
pripomienok
talianskej
vlády.
28      Body 36 a 37
rozhodnutia
vnútroštátneho
súdu.
29      Bod 72
rozhodnutia
vnútroštátneho
súdu.
30      Bod 73
rozhodnutia
vnútroštátneho
súdu.
31      Bod 73
rozhodnutia
vnútroštátneho
súdu.
32      Bod 57
písomných
pripomienok
Komisie.
33      Rozsudok z 18. júla
2013,
Komisia a i./Kadi
(C‑584/10 P,
C‑593/10 P a C‑595/10 P,
EU:C:2013:518, bod 119).
34      Bod 68
písomných
pripomienok
Komisie.
35      Hoci
nie
sú
právne
záväzné,
sú
užitočné
kritériá
stanovené v dokumente
Rady o najlepších
postupoch
EÚ
na
účinné
vykonávanie
reštriktívnych
opatrení
(aktualizovanom
3. júla
2024;
dokument č. 11623/24). V bode 63
tohto
dokumentu
sa
uvádza,
že
ak
je
subjekt
vlastnený,
hoci
aj
spoločne, v rozsahu
najmenej
50 % právnickou
osobou
alebo
subjektom,
ktoré
sú
uvedené
na
zozname
Únie,
možno
konštatovať,
že
je
vlastnený
osobou
označenou v tomto
zozname.
36      Komisia v bode 69
svojich
písomných
pripomienok
poukazuje
na
prezidentský
dekrét z 31. marca 2022
týkajúci
sa
osobitného
postupu,
ktorý
umožňuje
zahraničným
kupujúcim
splniť
si
záväzky
voči
ruským
dodávateľom
zemného
plynu,
na
základe
ktorého
prezident
uložil
kupujúcim z „nepriateľských
krajín“
(vrátane
členských
štátov
Únie),
aby
všetky
svoje
platby
za
plyn
prepravovaný
plynovodom
uskutočňovali v rubľoch, a nie v cudzej
mene
uvedenej v zmluve.
37      Pozri v tomto
zmysle
analogicky
judikatúru
sformulovanú v rozsudku z 21. apríla
2015,
Anbouba/Rada
(C‑605/13 P,
EU:C:2015:248, body 50 a 51).
38      Bod 54
písomných
pripomienok
spoločnosti
Inter Rao.
Podľa
jej
názoru
sa
postup
vykonávania
sankcií
Únie
príslušnými
vnútroštátnymi
orgánmi
značne
odlišuje
od
postupu
prijímania
rozhodnutí
Rady,
takže
judikatúru
Súdneho
dvora
týkajúcu
sa
povinností
tejto
inštitúcie
nemožno
uplatniť
na
prejednávanú
vec.
39      Vec
Timčenko/Rada
(C‑702/23 P,
EU:C:2025:605)
(ďalej
len
„rozsudok
Timčenko/Rada“).
40      Rozsudok
Timčenko/Rada
(bod 38 a citovaná
judikatúra).
41      Rozsudok
Timčenko/Rada
(bod 39 a citovaná
judikatúra).
42      V odôvodnení
6
nariadenia č. 269/2014
sa
uvádza,
že
toto
nariadenie
sa
má
uplatňovať v súlade
so
základnými
právami a zásadami
uznanými
Chartou,
„najmä
[s]
práv[om]
na
účinný
prostriedok
nápravy a spravodlivý
proces“.
43      „Dodržanie
procesných
pravidiel a splnenie
povinnosti
odôvodnenia,
preskúmanie
správnosti
skutkových
okolností,
zjavne
nesprávneho
posúdenia
týchto
skutkových
okolností,
ako
aj
preskúmanie,
či
nedošlo k zneužitiu
právomoci“.