62008CO0364
UZNESENIE SÚDNEHO DVORA (ôsma komora)
z 24. októbra 2008 (
*1
)
Vo veci C-364/08,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Tribunal de première instance d’Arlon (Belgicko) z 24. júla 2008 a doručený Súdnemu dvoru, ktorý súvisí s konaním:
Marc Vandermeir
proti
Belgickému kráľovstvu — SPF Finances,
SÚDNY DVOR (ôsma komora),
v zložení: predseda ôsmej komory T. von Danwitz, sudcovia R. Silva de Lapuerta (spravodajkyňa) a E. Juhász,
generálny advokát: M. Poiares Maduro,
tajomník: R. Grass,
so zreteľom na to, že Súdny dvor má v súlade s článkom 104 ods. 3 prvým pododsekom svojho rokovacieho poriadku v úmysle rozhodnúť odôvodneným uznesením,
po vypočutí generálneho advokáta,
vydal toto
Uznesenie
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článkov 43 ES a 49 ES.
2
Tento návrh bol predložený v rámci sporu medzi pánom Vandermeirom a Belgickým kráľovstvom — SPF Finances, ktorý sa týka zdanenia vozidla registrovaného a prenajatého na lízing v Luxembursku.
Právny rámec
3
Podľa vnútroštátneho súdu sú ustanovenia vnútroštátnej právnej úpravy relevantnej v spore vo veci samej takéto.
4
Článok 3 Zákonníka o daniach, ktoré sú podobné daniam z príjmu, v znení relevantnom v spore vo veci samej (ďalej len „zákonník“), ktorý sa nachádza v hlave II s názvom „Cestná daň z prevádzky motorových vozidiel“, znie:
„z parných a motorových vozidiel slúžiacich buď na prepravu osôb, alebo na cestnú prepravu tovaru alebo akýchkoľvek iných vecí sa odvádza daň.“
5
Článok 6 zákonníka stanovuje:
„Daňovníkom dane je každý, kto používa pre svoju vlastnú potrebu… jedno alebo viac vozidiel stanovených v článkoch 3 a 4, ktoré má buď vo vlastníctve alebo v osobnej držbe, alebo ich má trvalo alebo obvykle k dispozícii na základe nájomnej alebo inej zmluvy.“
6
Článok 21 prvý odsek zákonníka znie takto:
„Platiť daň je povinná fyzická alebo právnická osoba, ktorá je alebo má byť uvedená na potvrdení o registrácii, pokiaľ vozidlo je alebo musí byť zapísané na meno tejto osoby v registri Riaditeľstva pre registráciu vozidiel.“
7
Článok 5 ods. 1 bod 9 zákonníka oslobodzuje od dane „motorové vozidlá používané osobou s bydliskom v Belgicku, ktoré tejto osobe poskytol jej zamestnávateľ usadený v zahraničí a ktoré sú zaregistrované v zahraničí“.
8
Článok 94 prvý odsek bod 1 zákonníka, ktorý sa nachádza v hlave V tohto zákonníka s názvom „Daň z uvedenia do prevádzky“, stanovuje:
„v prospech štátu je vyrubená daň podobná dani z príjmu, ktorá sa vzťahuje na:
1.
vozidlá…, akými sú vozidlá definované v právnych predpisoch o registrácii motorových vozidiel…, ak tieto vozidlá sú alebo musia byť označené poznávacou značkou… vydanou v rámci tejto právnej úpravy.“
9
Podľa článku 99 zákonníka pri vozidlách uvedených v článku 94 prvom odseku bode 1 tohto zákonníka sa predpokladá, že boli uvedené do prevádzky na verejných komunikáciách v Belgicku, pokiaľ sú alebo musia byť zapísané do registra vedeného Úradom cestnej premávky.
10
Podľa článku 108 zákonníka, nachádzajúceho sa v hlave VI tohto zákonníka s názvom „Vyrovnávacia spotrebná daň“:
„v prospech štátu je vyrubená vyrovnávacia spotrebná daň na vozidlá…, ktorých motory sú poháňané naftou.“
11
Článok 2 zákonníka, ktorý sa nachádza v hlave I tohto zákonníka s názvom „Spoločné ustanovenia“, oprávňuje Belgické kráľovstvo na uloženie správnych pokút, pokiaľ daňovník porušuje ustanovenia zákonníka.
12
Článok 3 kráľovského nariadenia z 20. júla 2001 o registrácii vozidiel, vo verzii relevantnej v spore vo veci samej, stanovuje:
„§ 1   Osoby s bydliskom, resp. so sídlom v Belgicku zaregistrujú vozidlá, ktoré plánujú uviesť do prevádzky v Belgicku, v registri vozidiel podľa článku 6, a to aj v prípade, ak tieto vozidlá už boli zaregistrované v zahraničí.
Bydliskom, resp. sídlom v Belgicku sa rozumie, že tieto osoby spĺňajú niektorú z nasledujúcich podmienok:
a)
sú zapísané v registri obyvateľstva v belgickej obci;
…
§ 2   Povinnosť zaregistrovať vozidlá v Belgicku, ktoré sú zaregistrované v zahraničí a uvedené do prevádzky osobami uvedenými v § 1, sa nevzťahuje na nasledujúce prípady:
…
2.
vozidlo používané fyzickou osobou na účely výkonu jej zamestnania, prípadne na súkromné účely, poskytnuté zahraničným zamestnávateľom, s ktorým táto osoba uzatvorila pracovnú zmluvu; v tomto prípade sa potvrdenie vydané správnym orgánom, v ktorého kompetencii je [daň z pridanej hodnoty], musí nachádzať vo vozidle; podrobné podmienky používania vozidla stanoví ministerstvo financií;
…“
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
13
Pán Vandermeir má bydlisko v Belgicku.
14
V roku 2004 pracoval ako nezávislý novinár v Luxembursku, kde vlastnil kanceláriu a jeho klientela bola skoro výlučne luxemburská. Skutočnosť, že sa usadil v tomto členskom štáte, bola overená luxemburským inšpektorom sociálneho zabezpečenia.
15
Vo februári 2004 si pán Vandermeir od luxemburskej spoločnosti prenajal na lízing vozidlo zaregistrované v Luxembursku s poznávacou značkou FM7687 v mene tejto spoločnosti.
16
Dňa 10. augusta 2004 bol pán Vandermeir kontrolovaný belgickou colnou správou, ktorá vyhotovila zápisnicu o porušení právnych predpisov v oblasti registrácie.
17
Táto zápisnica bola zaslaná belgickým daňovým úradom, ktoré následne pánovi Vandermeirovi za zdaňovacie obdobie roku 2004 vyrubili cestnú daň z prevádzky motorového vozidla, daň z uvedenia do prevádzky, vyrovnávaciu spotrebnú daň a správnu pokutu.
18
Pán Vandermeir podal 23. decembra 2005 proti týmto daniam a správnej pokute sťažnosť.
19
Keďže táto sťažnosť bola rozhodnutím z 26. júna 2007 zamietnutá, podal pán Vandermeir na vnútroštátny súd žalobu.
20
Za týchto podmienok sa Tribunal de première instance d’Arlon rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Odporujú články 43 [ES] a/alebo 49 ES tomu, aby vnútroštátna právna úprava prvého členského štátu, tak ako v predmetnom spore, ukladala samostatne zárobkovo činnej osobe s bydliskom v tomto štáte povinnosť registrovať v ňom svoje motorové vozidlo, zatiaľ čo vykonáva samostatnú zárobkovú činnosť skoro výlučne v druhom členskom štáte zo stálej prevádzkarne, ktorú vlastní, a to v prípade, ak toto vozidlo nie je určené na prevažne trvalé používanie na území prvého členského štátu ani sa v skutočnosti takýmto spôsobom nepoužíva?“
O prejudiciálnej otázke
21
Podľa článku 104 ods. 3 prvého pododseku rokovacieho poriadku, ak môže byť odpoveď na prejudiciálnu otázku jednoznačne vyvodená z judikatúry, môže Súdny dvor po vypočutí generálneho advokáta kedykoľvek rozhodnúť odôvodneným uznesením.
22
Na úvod je potrebné poznamenať, že okrem niektorých výnimiek irelevantných v prejednávanom spore nebolo zdaňovanie motorových vozidiel na úrovni Spoločenstva harmonizované. Členské štáty preto môžu v tejto oblasti voľne vykonávať svoju daňovú suverenitu za predpokladu, že budú rešpektovať právo Spoločenstva (pozri rozsudky z 21. marca 2002, Cura Anlagen, C-451/99, Zb. s. I-3193, bod 40; z, Komisia/Dánsko, C-464/02, Zb. s. I-7929, bod 74; z, Nadin a Nadin-Lux, C-151/04 a C-152/04, Zb. s. I-11203, bod 40; z, Komisia/Fínsko, C-232/03, bod 46, ako aj uznesenia z, van de Coevering, C-242/05, Zb. s. I-5843, bod 23, a z, Ilhan, C-42/08, bod 17).
O existencii obmedzení slobody usadiť sa a slobodného poskytovania služieb
23
Podľa článku 43 ES sa obmedzenia slobody usadiť sa štátnych príslušníkov jedného členského štátu na území iného členského štátu zakazujú.
24
Podľa ustálenej judikatúry je za takéto obmedzenia nutné považovať všetky opatrenia, ktoré výkon tejto slobody zakazujú, prekážajú mu alebo ho robia menej príťažlivým (pozri rozsudky z 30. novembra 1995, Gebhard, C-55/94, Zb. s. I-4165, bod 37; z, CaixaBank France, C-442/02, Zb. s. I-8961, bod 11, a zo, Columbus Container Services, C-298/05, Zb. s. I-10451, bod 34).
25
Hoci cieľom ustanovení Zmluvy o ES týkajúcich sa slobody usadiť sa je podľa ich znenia zabezpečiť v hostiteľskom členskom štáte zaobchádzanie podľa podmienok stanovených pre vlastných štátnych príslušníkov, tieto ustanovenia rovnako bránia tomu, aby členský štát pôvodu zasahoval do usadenia sa niektorého zo svojich štátnych príslušníkov alebo spoločnosti založenej v súlade s jeho právnou úpravou v inom členskom štáte (pozri rozsudky zo 16. júla 1998, ICI, C-264/96, Zb. s. I-4695, bod 21; z, Cadbury Schweppes a Cadbury Schweppes Overseas, C-196/04, Zb. s. I-7995, bod 42, ako aj z, Lidl Belgium, C-414/06, Zb. s. I-3601, bod 19).
26
Povinnosť registrácie, akou je povinnosť registrácie uložená samostatne zárobkovo činným osobám majúcim bydlisko v Belgicku právnou úpravou relevantnou v spore vo veci samej, bráni prístupu týchto osôb k samostatne zárobkovým činnostiam v iných členských štátoch, a preto prekáža výkonu slobody usadiť sa týmito osobami alebo ho robí menej príťažlivým (pozri v tomto zmysle rozsudky Komisia/Dánsko, už citovaný, bod 46; Nadin a Nadin-Lux, už citovaný, body 36 a 37, ako aj Komisia/Fínsko, už citovaný, bod 40).
27
Následne táto povinnosť predstavuje obmedzenie slobody usadiť sa, v zásade zakázané článkom 43 ES.
28
Článok 49 ES zakazuje obmedzenia slobodného poskytovania služieb vnútri Spoločenstva.
29
Podľa ustálenej judikatúry toto ustanovenie bráni uplatneniu akejkoľvek vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá bez objektívneho odôvodnenia obmedzuje možnosť poskytovateľa služieb využívať účinne túto slobodu alebo v dôsledku ktorej je sťažené poskytovanie služieb medzi členskými štátmi oproti poskytovaniu služieb len v rámci jedného členského štátu (pozri rozsudok Cura Anlagen, už citovaný, body 29 a 30, ako aj uznesenia z 30. mája 2006, Leroy, C-435/04, Zb. s. I-4835, bod 11, a van de Coevering, už citované, body 19 a 20).
30
Povinnosť registrácie, akou je povinnosť registrácie, ktorá je predmetom sporu vo veci samej, má teda za účinok sťaženie výkonu cezhraničného lízingu (pozri rozsudok Cura Anlagen, už citovaný, bod 37, a uznesenie Leroy, už citované, bod 12).
31
Táto povinnosť teda predstavuje obmedzenie v zmysle článku 49 ES.
O odôvodnení obmedzení slobody usadiť sa a slobodného poskytovania služieb
32
Z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že členský štát môže uložiť povinnosť registrácie motorového vozidla prenajatého na lízing pracovníkom s bydliskom v tomto štáte od spoločnosti usadenej v inom členskom štáte vtedy, ak toto vozidlo má byť prevažne trvalo používané na území prvého členského štátu alebo ak je skutočne používané týmto spôsobom (pozri v tomto zmysle rozsudky Cura Anlagen, už citovaný, bod 42; Komisia/Dánsko, už citovaný, body 75 až 78; Nadin a Nadin-Lux, už citovaný, bod 41, ako aj Komisia/Fínsko, už citovaný, bod 47).
33
Ak naproti tomu tieto podmienky nie sú splnené, potom je väzba vozidla registrovaného v určitom členskom štáte na iný členský štát slabšia, v dôsledku čoho je potrebné ďalšie odôvodnenie sporného obmedzenia (pozri rozsudky Komisia/Dánsko, už citovaný, bod 79; Komisia/Fínsko, už citovaný, bod 48, a uznesenie van de Coevering, už citované, bod 26).
34
Pokiaľ ide o prípadné odôvodnenie povinnosti registrácie, ktorá je predmetom sporu vo veci samej, Súdny dvor už rozhodol na jednej strane, že článok 43 ES odporuje tomu, aby vnútroštátna právna úprava členského štátu ukladala samostatne zárobkovo činnej osobe s bydliskom v tomto štáte povinnosť registrovať v tomto členskom štáte služobné vozidlo, ktoré jej bolo poskytnuté spoločnosťou, v ktorej je zamestnaná, usadenou v inom členskom štáte, ak toto vozidlo nemá byť prevažne trvalo používané na území prvého členského štátu ani sa v skutočnosti takýmto spôsobom nepoužíva (pozri rozsudok Nadin a Nadin-Lux, už citovaný, bod 55, ako aj uznesenie Leroy, už citované, bod 13), a na druhej strane, že článok 49 ES odporuje tomu, aby vnútroštátna právna úprava členského štátu ukladala osobe, ktorá má bydlisko v tomto členskom štáte, povinnosť registrovať v tomto členskom štáte vozidlo prenajaté od lízingovej spoločnosti usadenej v inom členskom štáte, ak toto vozidlo nemá byť prevažne trvalo používané na území prvého členského štátu ani sa v skutočnosti takýmto spôsobom nepoužíva (pozri uznesenie Leroy, už citované, bod 14).
35
Z toho vyplýva, že keďže pán Vandermeir nepoužíva svoje vozidlo za podmienok uvedených v bode 32 tohto uznesenia, okolnosť, že vykonáva svoju samostatne zárobkovú činnosť v Luxembursku ako fyzická osoba so stálou prevádzkarňou v tomto členskom štáte, a nie ako člen predstavenstva alebo konateľ spoločnosti usadenej v tom istom členskom štáte, alebo skutočnosť, že si prenajal vozidlo na lízing od luxemburskej spoločnosti sám, a nie prostredníctvom zamestnávateľa, ktorý by mu ho dal hneď potom k dispozícii, nemôže odôvodniť povinnosť registrácie, ktorá je predmetom sporu vo veci samej.
36
Vzhľadom na vyššie uvedené je potrebné na položenú otázku odpovedať tak, že články 43 ES a 49 ES sa majú vykladať v tom zmysle, že odporujú vnútroštátnej právnej úprave členského štátu, aká je predmetom sporu vo veci samej, podľa ktorej samostatne zárobkovo činná osoba s bydliskom v tomto štáte je povinná registrovať v ňom svoje vozidlo prenajaté na lízing od spoločnosti usadenej v inom členskom štáte, ak toto vozidlo nie je určené na prevažne trvalé používanie na území prvého členského štátu ani sa v skutočnosti takýmto spôsobom nepoužíva.
O trovách
37
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (ôsma komora) rozhodol takto:
Články 43 ES a 49 ES sa majú vykladať v tom zmysle, že odporujú vnútroštátnej právnej úprave členského štátu, aká je predmetom sporu vo veci samej, podľa ktorej samostatne zárobkovo činná osoba s bydliskom v tomto štáte je povinná registrovať v ňom svoje vozidlo prenajaté na lízing od spoločnosti usadenej v inom členskom štáte, ak toto vozidlo nie je určené na prevažne trvalé používanie na území prvého členského štátu ani sa v skutočnosti takýmto spôsobom nepoužíva.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: francúzština.