62018TO0762_RES
Vec T‑762/18 R
Sofia AthanasiadouaKonstantinos Soulantikas
proti
Európskej komisii
Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 10. septembra 2019
„Konanie o nariadení predbežného opatrenia – Finančné ustanovenia (rozpočet, finančný rámec, vlastné zdroje, boj proti podvodom) – Nútený výkon – Návrh na zastavenie – Prípustnosť – Neexistencia naliehavosti“
Konanie o nariadení predbežného opatrenia – Odklad výkonu – Podmienky prípustnosti – Návrh na zastavenie núteného výkonu rozhodnutia, ktoré ukladá peňažný záväzok – Nepodanie žaloby vo veci samej – Neexistencia vplyvu“
(Článok 256 ods. 1 ZFEÚ, články 278 a 299 ZFEÚ; Charta základných práv Európskej únie, článok 47; Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 156 ods. 1)
(pozri body 31 – 36)
Zhrnutie
V rozsudku Athanasiadou a Soulantikas/Komisia (T‑762/18 R) z 10. septembra 2019 predseda Všeobecného súdu v súvislosti s návrhom na nariadenie predbežného opatrenia zamietol námietku neprípustnosti týkajúcu sa nepodania žaloby vo veci samej.
Pani Athanasiadou a pán Soulantikas, s bydliskom v Grécku, založili občiansku spoločnosť ECOSE. Táto spoločnosť uzatvorila s Výkonnou agentúrou pre vzdelávanie, audiovizuálny sektor a kultúru zmluvu o grante na uskutočnenie projektu s názvom „Seniori v akcii“. Na základe správy audítora odporúčajúcej získať späť sumu 59696,98 eura Komisia prijala rozhodnutie o vymáhaní tejto sumy spolu so splatnými úrokmi od ECOSE (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“). V súlade s ustanoveniami gréckeho občianskeho súdneho poriadku Komisia prikročila k doručeniu napadnutého rozhodnutia a platobného rozkazu prostredníctvom služieb súdneho doručovateľa. Žalobcovia 30. októbra 2018 podali odpor na Monomeles Protodikeio Athinon (Súd prvého stupňa Atény – samosudca, Grécko). Dňa 31. decembra 2018 žalobcovia podali na Všeobecný súd návrh založený na článku 299 ZFEÚ (
1
), na zastavenie núteného výkonu napadnutého rozhodnutia. Komisia vo svojich pripomienkach dospela k záveru, že návrh na nariadenie predbežného opatrenia je neprípustný z dôvodu, že v rozpore s článkami 161 a 156 (
2
) Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu nebola podaná žiadna žaloba o neplatnosť sporného rozhodnutia.
Predseda Všeobecného súdu po prvé pripomenul, že má výlučnú právomoc nariadiť zastavenie núteného výkonu napadnutého rozhodnutia, pričom príslušnosť dotknutých vnútroštátnych súdov sa obmedzuje na preskúmanie sťažností na protiprávnosť rozhodnutí. (
3
)
Po druhé zdôraznil, že článok 156 uvedeného rokovacieho poriadku stanovuje odlišné procesné režimy v závislosti od právneho základu, na ktorom sa zakladá návrh na nariadenie predbežného opatrenia. Požiadavka stanovená v článku 156 ods. 1 uvedeného rokovacieho poriadku, ktorá podmieňuje prípustnosť návrhu na zastavenie výkonu aktu inštitúcie predchádzajúcim alebo súčasným podaním žaloby vo veci samej proti tomuto aktu, je výslovne obmedzená na návrhy podané na základe článkov 278 ZFEÚ a 157 AE. Táto povinnosť sa teda v prejednávanej veci nevyhnutne neuplatní.
Predseda Všeobecného súdu po tretie konštatoval, že splnenie tejto povinnosti by žalobcov zbavilo práva na účinný prostriedok nápravy. Za okolností prejednávanej veci musí byť totiž možné požiadať súd Únie, ktorý je jediný na to oprávnený, aby prípadne rozhodol o zastavení núteného výkonu rozhodnutia a vnútroštátne súdy tak mali čas potrebný na výkon ich právomoci preskúmať sťažnosti na protiprávny spôsob výkonu rozhodnutia podľa článku 299 ods. 4 ZFEÚ.
Predseda Všeobecného súdu zdôraznil, že za tohto predpokladu musia dôvody uplatnené v rámci dokazovania existencie fumus boni juris predstavovať dôvody, ktoré spadajú do právomoci vnútroštátneho súdu a sú prima facie dôvodné. Dôvody týkajúce sa zákonnosti rozhodnutia by totiž boli neúčinné, pokiaľ by sa neuplatnili v rámci návrhu založeného na článku 278 ZFEÚ, sprevádzajúceho žalobu vo veci samej podanú podľa článku 263 ZFEÚ, lebo dôvodnosť rozhodnutia, ktoré predstavuje exekučný titul, možno napadnúť na súde rozhodujúcom o neplatnosti len na základe tohto ustanovenia.
Všeobecný súd v tejto súvislosti uviedol, že niektoré z dôvodov uvádzaných žalobcami na podporu splnenia podmienky fumus boni juris, o ktorých prima facie dôvodnosti nie je v tomto štádiu potrebné rozhodnúť, sa v prejednávanej veci týkajú práve konania o nútenom výkone rozhodnutia v Grécku a sťažnosti na protiprávny spôsob výkonu rozhodnutia, a teda spadajú do právomoci vnútroštátneho súdu. Návrh na nariadenie predbežného opatrenia tak smeruje k tomu, aby vnútroštátnemu súdu umožnil vykonávať právomoci, ktoré mu vyplývajú z článku 299 ZFEÚ.
Predseda Všeobecného súdu preto dospel k záveru, že námietku neprípustnosti založenú na nepodaní žaloby vo veci samej treba zamietnuť. Návrh na nariadenie predbežného opatrenia bol napokon zamietnutý pre neexistenciu naliehavosti.
(
1
)	Podľa článku 299 ZFEÚ sú akty Komisie, ktoré ukladajú peňažný záväzok osobám, iným než sú štáty, vykonateľné. Výkon rozhodnutia sa riadi predpismi občianskeho práva procesného štátu, na výsostnom území ktorého sa vykonáva. Doložku vykonateľnosti pripojí k rozhodnutiu len formálnym overením pravosti titulu vnútroštátny orgán, ktorého tým poverí vláda príslušného členského štátu a vyrozumie o tom Komisiu a Súdny dvor Európskej únie. Ak sú na žiadosť oprávnenej strany splnené tieto formálne náležitostí, strana môže o výkon rozhodnutia v súlade s vnútroštátnym právom požiadať priamo príslušný orgán. Výkon rozhodnutia možno zastaviť len rozhodnutím Súdneho dvora Európskej únie. Sťažnosti na protiprávny spôsob výkonu rozhodnutia však podliehajú právomoci vnútroštátnych súdov príslušnej krajiny.
(
2
)	Článok 156 ods. 1 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu stanovuje, že návrh na odklad výkonu aktu prijatého inštitúciou podľa článku 278 ZFEÚ a článku 157 AE je prípustný len vtedy, ak navrhovateľ tento akt napadol žalobou na Všeobecnom súde.
(
3
)	V súlade s článkom 299 ZFEÚ v spojení s článkom 256 ods. 1 ZFEÚ, článkom 39 ods. 1 a článkom 53 ods. 1 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie.