62023CJ0461
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (siedma komora)
zo 17. októbra 2024 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Životné prostredie – Smernica 2001/42/ES – Posudzovanie vplyvov určitých plánov a programov na životné prostredie – Článok 3 ods. 2 písm. b) – Smernica 92/43/EHS – Článok 6 ods. 3 – Právne akty, pri ktorých sa vyžaduje posúdenie – Vnútroštátny právny akt označujúci lokalitu za osobitné chránené územie – Zoznam ľudských činností, ktoré sú v tejto lokalite zakázané, okrem výnimiek“
Vo veci C‑461/23,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht (Vyšší správny súd pre spolkovú krajinu Dolné Sasko, Nemecko) zo 4. júla 2023 a doručený Súdnemu dvoru 24. júla 2023, ktorý súvisí s konaním:
Umweltforum Osnabrücker Land eV
proti
Landkreis Osnabrück,
SÚDNY DVOR (siedma komora),
v zložení: predseda prvej komory F. Biltgen, vykonávajúci funkciu sudcu siedmej komory, predsedníčka piatej komory M. L. Arastey Sahún a sudca J. Passer (spravodajca),
generálny advokát: M. Campos Sánchez‑Bordona,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
Umweltforum Osnabrücker Land eV, v zastúpení: F. Heß, Rechtsanwältin,
–
Landkreis Osnabrück, v zastúpení: A. Blume a R. Wiemann, Rechtsanwälte,
–
nemecká vláda, v zastúpení: J. Möller a A. Hoesch, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci K. Dingemann, F. Fellenberg, K. Reiter a D. Römling, Rechtsanwälte,
–
Írsko, v zastúpení: M. Browne, Chief State Solicitor, A. Joyce a M. Tierney, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci B. Kennedy, SC a A. Caroll, BL,
–
Európska komisia, v zastúpení: C. Hermes a M. Noll‑Ehlers, splnomocnení zástupcovia,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/42/ES z 27. júna 2001 o posudzovaní účinkov určitých plánov a programov na životné prostredie (Ú. v. ES L 197, s. 30; Mim. vyd. 15/006, s. 157).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Umweltforum Osnabrücker Land eV a Landkreis Osnabrück (okres Osnabrück, Nemecko) vo veci zákonnosti nariadenia prijatého týmto okresom, ktoré sa týka označenia chráneného krajinného územia ako základného prvku lokality Natura 2000.
Právny rámec
Právo Únie
Smernica 2001/42
3
Článok 1 smernice 2001/42 s názvom „Ciele“ stanovuje:
„Cieľom tejto smernice je zabezpečiť vysokú úroveň ochrany životného prostredia a prispieť k integrácii environmentálnych úvah do prípravy a schvaľovania plánov a programov so zreteľom na podporu trvalo udržateľného rozvoja tým, že sa zabezpečí, v súlade s touto smernicou, vykonanie environmentálneho posudzovania určitých plánov a programov, ktoré majú pravdepodobne významné účinky na životné prostredie.“
4
Článok 2 tejto smernice znie takto:
„Na účely tejto smernice:
a)
‚plány a programy‘ sú plány a programy vrátane tých, na ktorých financovaní sa podieľa Európske spoločenstvo, ako aj ich akékoľvek modifikácie:
–
ktoré sú predmetom prípravy a/alebo schvaľovania úradom na štátnej, regionálnej alebo miestnej úrovni alebo ktoré úrad pripravuje na schválenie prostredníctvom parlamentného alebo vládneho legislatívneho postupu a
–
ktoré vyžadujú legislatívne, regulatívne alebo správne predpisy;
…“
5
Článok 3 tejto smernice, nazvaný „Rozsah“, stanovuje:
„1.   Environmentálne posudzovanie sa vykonáva v súlade s článkami 4 až 9 pre plány a programy uvedené v odsekoch 2 až 4, ktoré majú pravdepodobne významné environmentálne účinky.
2.   S výhradou odseku 3 sa environmentálne posudzovanie vykonáva pre všetky plány a programy:
a)
ktoré sa pripravujú pre poľnohospodárstvo, lesníctvo, rybárstvo, energetiku, priemysel, dopravu, odpadové hospodárstvo, vodné hospodárstvo, telekomunikácie, turistiku, plánovanie miest a vidieka alebo využívanie územia a ktoré stanovujú rámec pre súhlas budúceho rozvoja [pre budúce povoľovanie – neoficiálny preklad] projektov uvedených v prílohách I a II k smernici [Rady] 85/337/EHS [z 27. júna 1985 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie (Ú. v. ES L 175, 1985, s. 40; Mim. vyd. 15/001, s. 248)], alebo
b)
pri ktorých sa určilo, že vyžadujú posudzovanie podľa článku 6 alebo 7 smernice [Rady] 92/43/EHS [z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (Ú. v. ES L 206, 1992, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102)] s ohľadom na ich pravdepodobný účinok na lokality.
3.   Plány a programy uvedené v odseku 2, ktoré určujú využívanie malých území na miestnej úrovni a menšie modifikácie plánov a programov na ktoré sa vzťahuje odsek 2, vyžadujú environmentálne posudzovanie iba v prípade, ak členské štáty určia, že majú pravdepodobne významné environmentálne účinky.
4.   Členské štáty určia, či iné plány alebo programy ako sú uvedené v odseku 2, ktoré stanovujú rámec pre odsúhlasenie budúceho rozvoja projektov, majú pravdepodobne významné environmentálne účinky.
5.   Členské štáty určia, či plány alebo programy, na ktoré sa vzťahujú odseky 3 a 4 majú pravdepodobne významné environmentálne účinky preskúmaním každého jednotlivého prípadu, alebo špecifikovaním typov plánov a programov alebo kombináciou oboch týchto prístupov. Na tento účel členské štáty vezmú vo všetkých prípadoch do úvahy relevantné kritériá uvedené v prílohe II a tým zabezpečia, že sa plány a programy s pravdepodobne významnými účinkami na životné prostredie zahrnú pod účinnosť tejto smernice.
…“
6
Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/92/EÚ z 13. decembra 2011 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie (Ú. v. EÚ L 26, 2012, s. 1), ktorá nadobudla účinnosť 17. februára 2012, zrušila a nahradila smernicu 85/337. Podľa článku 14 druhého odseku smernice 2011/92 sa „odkazy na smernicu [85/337] považujú za odkazy na [smernicu 2011/92]“.
Smernica 92/43
7
Článok 4 ods. 4 smernice 92/43 stanovuje:
„Po schválení lokality európskeho významu v súlade s postupom uvedeným v odseku 2 označí príslušný členský štát čo najskôr túto lokalitu ako osobitné chránené územie, najneskôr však do šiestich rokov, a vypracuje priority z hľadiska významu lokalít pre zachovanie v priaznivom stave alebo obnovenie do takéhoto stavu typov prirodzených biotopov uvedených v prílohe I alebo druhov uvedených v prílohe II a pre koherenciu sústavy Natura 2000 a z hľadiska rizika degradácie alebo deštrukcie, ktorým sú tieto lokality vystavené.“
8
Článok 6 tejto smernice znie:
„1.   Pre osobitne chránené územia vytvoria členské štáty potrebné ochranné opatrenia obsahujúce v prípade potreby príslušné plány riadenia, osobitne navrhnuté pre dané lokality alebo začlenené do ďalších plánov rozvoja, a primerané štatutárne, administratívne alebo zmluvné opatrenia, ktoré zodpovedajú ekologickým požiadavkám typov prirodzených biotopov uvedených v prílohe I a druhov uvedených v prílohe II, vyskytujúcich sa v týchto lokalitách.
2.   Členské štáty podniknú primerané kroky, aby sa na osobitne chránených územiach predišlo poškodeniu prirodzených biotopov a biotopov druhov, ako aj rušeniu druhov, pre ktoré boli územia označené za chránené, pokiaľ by takéto rušenie bolo podstatné vo vzťahu k cieľom tejto smernice.
3.   Akýkoľvek plán alebo projekt, ktorý priamo nesúvisí so správou lokality alebo nie je potrebný pre ňu, ale môže pravdepodobne významne ovplyvniť túto lokalitu, či už samotne, alebo v spojení s inými plánmi alebo projektmi, podlieha primeranému odhadu jeho dosahov na danú lokalitu z hľadiska cieľov ochrany lokality. Na základe výsledkov zhodnotenia dosahov [posudzovania vplyvov – neoficiálny preklad] na lokalitu a podľa ustanovení odseku 4 príslušné vnútroštátne orgány súhlasia s plánom alebo projektom iba po presvedčení sa, že nepriaznivo neovplyvní integritu príslušnej lokality, a v prípade potreby po získaní stanoviska verejnosti.
…“
9
Podľa článku 7 tejto smernice:
„Záväzky vyplývajúce z článku 6 ods. 2, 3 a 4 tejto smernice nahradia akékoľvek záväzky vyplývajúce z prvej vety článku 4 ods. 4 smernice [Rady] 79/409/EHS [z 2. apríla 1979 o ochrane voľne žijúceho vtáctva (Ú. v. ES L 103, 1979, s. 1; Mim. vyd. 15/001, s. 98)], pokiaľ ide o územia klasifikované podľa článku 4 ods. 1 alebo podobne uznané podľa článku 4 ods. 2 uvedenej smernice, a to odo dňa vykonania tejto smernice alebo oznámenia, alebo uznania členským štátom podľa smernice [79/409], ak je tento druhý dátum neskorší.“
10
Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES z 30. novembra 2009 o ochrane voľne žijúceho vtáctva (Ú. v. EÚ L 20, 2010, s. 7), ktorá nadobudla účinnosť 15. februára 2010, zrušila a nahradila smernicu 79/409. Podľa článku 18 druhého odseku smernice 2009/147 sa „odkazy na smernicu [79/409] považujú za odkazy na [smernicu 2009/147].“
Nemecké právo
UVPG
11
V § 35 Gesetz über die Umweltverträglichkeitsprüfung (zákon o posudzovaní vplyvov na životné prostredie) z 12. februára 1990 (BGBl. 1990 I, s. 205) sa v znení uplatniteľnom na spor vo veci samej (ďalej len „UVPG“) stanovuje:
„1.   Strategické environmentálne posudzovanie sa musí uskutočniť v prípade plánov a programov, ktoré
(1)
sú vymenované v prílohe 5 bode 1 alebo
(2)
sú vymenované v prílohe 5 bode 2 a stanovujú rámec pre rozhodovanie o prípustnosti projektov vymenovaných v prílohe 1 alebo projektov, ktoré si podľa predpisov spolkovej krajiny vyžadujú posúdenie vplyvov na životné prostredie alebo predbežné posúdenie konkrétneho prípadu.
2.   V prípade plánov a programov, ktoré nie sú uvedené v odseku 1, je strategické environmentálne posudzovanie potrebné iba v prípade, ak stanovujú rámec pre rozhodovanie o prípustnosti projektov vymenovaných v prílohe 1 alebo iných projektov a po predbežnom posúdení konkrétneho prípadu v zmysle odseku 4 pravdepodobne majú významné účinky na životné prostredie. …
…“
12
V § 36 UVPG sa uvádza:
„Strategické environmentálne posudzovanie sa musí vykonať pre plány a programy, ktoré podliehajú posudzovaniu vplyvov podľa § 36 prvej vety bodu 2 [Gesetz über Naturschutz und Landschaftspflege (Bundesnaturschutzgesetz) (zákon o ochrane prírody a starostlivosti o krajinu) (Spolkový zákon o ochrane prírody) z 29. júla 2009 (BGBl. 2009 I, s. 2542), v znení uplatniteľnom na spor vo veci samej (ďalej len ‚BNatSchG‘)].“
13
Podľa § 37 UVPG:
„Ak sú plány alebo programy uvedené v § 35 ods. 1 alebo § 36 predmetom len malej zmeny alebo určujú využívanie malých území na miestnej úrovni, strategické environmentálne posudzovanie sa vykoná len vtedy, ak predbežné posúdenie konkrétneho prípadu v súlade s § 35 ods. 4 preukáže, že plán alebo program môže mať významné účinky na životné prostredie. …“
BNatSchG
14
V § 20 ods. 2 BNatSchG sa stanovuje:
„Časti prírody a krajiny môžu byť chránené
…
4. ako chránené krajinné územie v súlade s § 26;
…“
15
V § 22 BNatSchG sa uvádza:
„1.   Ochrana častí prírody a krajiny sa uskutočňuje na základe vyhlásenia o klasifikácii. …
…
2a.   Klasifikácia podľa odseku 1, ktorá
(1)
sa uskutočnila prostredníctvom zákona, iného právneho predpisu alebo stanov, a
(2)
nespĺňa požiadavky smernice [2001/42], pretože strategické environmentálne posudzovanie požadované podľa tejto smernice sa neuskutočnilo,
sa naďalej uplatňuje, ak nesúlad s týmito požiadavkami vyplýva z rozhodnutia Súdneho dvora Európskej únie, a to za predpokladu, že uvedené rozhodnutie povoľuje jej uplatňovanie. Úkony potrebné na nápravu nesúladu so smernicou [2001/42] sa musia vykonať čo najskôr v rámci doplňujúceho postupu. …
…“
16
Podľa § 26 ods. 1 BNatSchG:
„Chránené krajinné oblasti sú oblasti stanovené právne záväzným spôsobom, v ktorých sa vyžaduje osobitná ochrana prírody a krajiny
(1)
z dôvodu zachovania, rozvoja alebo obnovy životaschopnosti a funkčnosti ekosystému alebo regeneračnej schopnosti a trvalo udržateľného využívania prírodných zdrojov vrátane ochrany lokalít a biotopov, určitých voľne žijúcich živočíchov a určitých voľne rastúcich rastlín;
…“
17
V § 32 BNatSchG sa stanovuje:
„…
2.   Lokality zaradené do zoznamu uvedeného v článku 4 ods. 2 treťom pododseku smernice [92/43] sa v súlade s článkom 4 ods. 4 tejto smernice a na základe príslušných cieľov ochrany klasifikujú ako chránené časti prírody a krajiny v zmysle § 20 ods. 2.
3.   Vyhlásenie o klasifikácii určuje cieľ ochrany v súlade s príslušnými cieľmi ochrany, ako aj hranice lokality. Musí sa v ňom objasniť, či je potrebné chrániť prioritné typy prirodzených biotopov alebo prioritné druhy. Prostredníctvom povinností a zákazov, ako aj vhodných opatrení riadenia a rozvoja je potrebné zabezpečiť, aby boli splnené požiadavky článku 6 smernice [92/43]. …
…“
18
Podľa § 33 ods. 1 BNatSchG:
„Akékoľvek zmeny a rušenia, ktoré by mohli viesť k podstatnému poškodeniu lokality Natura 2000 v jej prvkoch, ktoré sú podstatné pre ciele starostlivosti alebo ochrany, sú zakázané. …“
19
V § 34 BNatSchG sa stanovuje:
„1.   Pred každým povolením alebo realizáciou projektu sa musí vykonať posúdenie jeho vplyvov na ciele ochrany lokality Natura 2000, ak tento projekt sám alebo v spojení s inými plánmi a projektmi môže mať významný vplyv na danú lokalitu a neslúži priamo na správu lokality. Ak je lokalita sústavy Natura 2000 chránenou stranou prírody a krajiny v zmysle § 20 ods. 2, kritériá posudzovania vplyvov vyplývajú z cieľa ochrany a ustanovení prijatých na tento účel, pokiaľ už boli zohľadnené rôzne ciele ochrany. …
…
6.   Ak podľa iných ustanovení projekt v zmysle odseku 1 prvej vety, ktorý orgán nevykonáva, nevyžaduje správne rozhodnutie alebo oznámenie orgánu, musí sa oznámiť príslušnému orgánu pre ochranu prírody a krajiny. …
7.   Vo vzťahu k chráneným častiam prírody alebo krajiny v zmysle § 20 ods. 2… sa odseky 1 až 6 uplatňujú len za predpokladu, že ochranné ustanovenia vrátane ustanovení o výnimkách a oslobodeniach nepodriaďujú zákonnosť projektov prísnejším pravidlám. …
…“
20
V § 36 BNatSchG sa uvádza:
„§ 34 ods. 1 až 5 sa uplatňujú mutatis mutandis.
…
(2)
na plány, ktoré musia orgány dodržiavať alebo zohľadňovať pri prijímaní rozhodnutí.
…“
Zákon spolkovej krajiny Dolné Sasko o ochrane prírody
21
Podľa § 19 Niedersächsisches Naturschutzgesetz (zákon spolkovej krajiny Dolné Sasko o ochrane prírody) z 19. februára 2010 v znení uplatniteľnom na spor vo veci samej:
„Orgán príslušný v oblasti ochrany prírody môže nariadením klasifikovať územia v súlade s § 26 ods. 1 BNatSchG ako chránené krajinné územia.“
Dotknuté nariadenie
22
V § 1 Verordnung über das Landschaftsschutzgebiet „Bäche im Artland“ in den Städten Quakenbrück, Fürstenau und Bersenbrück sowie den Gemeinden Menslage, Nortrup, Badbergen, Berge, Bippen, Eggermühlen, Kettenkamp, Ankum und Merzen, Landkreis Osnabrück (nariadenie o chránenej krajinnej oblasti „Potoky v Artlande“ v mestách Quakenbrück, Fürstenau a Bersenbrück, obciach Menslage, Nortrup, Badbergen, Berge, Bippen, Eggermühlen, Kettenkamp, Ankum a Merzen a okrese Osnabrück) z 30. septembra 2019 (ďalej len „dotknuté nariadenie“) s názvom „Chránená krajinná oblasť“ sa stanovuje:
„1.   Lokalita, ktorá je podrobnejšie identifikovaná v odsekoch 2 a 3, sa klasifikuje ako chránené krajinné územie, ktoré má názov ‚Potoky v Artlande‘.
…
4.   Chránené krajinné územie je základným prvkom lokality [Natura 2000] ‚Potoky v Artlande‘… klasifikovaným podľa smernice [92/43]. Cieľom klasifikácie je v súlade s § 32 ods. 2 BNatSchG zachovanie lokality ako lokality [Natura 2000] a zabezpečenie koherencie európskej ekologickej sústavy Natura 2000.
5.   Územie chránenej krajinnej oblasti má veľkosť približne 1095 ha.
…“
23
Podľa § 2 dotknutého nariadenia s názvom „Charakteristika oblasti“:
„1.   Prírodný priestor a vlastnosti terénu
Chránené krajinné územie ‚Potoky v Artlande‘ sa nachádza v geografickej oblasti ‚Vresoviská v povodí Ems a Hunte a v oblasti dolného ústia Dümmer‘. Potoky sa považujú za tečúce vody s ponorenou vodnou vegetáciou, ktorá je reprezentatívna pre prírodnú oblasť, a najmä za dôležitý biotop pre druhy rýb a bezstavovcov uvedených v prílohe II smernice 92/43. Aluviálne jelšové (jaseňové) háje pozdĺž potokov a priľahlé mokraďové brezové háje sú prioritnými prírodnými biotopmi v zmysle smernice 92/43. Prítomnosť ďalších neprioritných prírodných biotopov, ako sú vlhkomilné spoločenstvá, malé prechodné bažiny a trasoviská, zmiešané acidofilné bukové a dubové lesy, ako aj mloka hrebenatého (Triturus cristatus) a roháča veľkého (Lucanus cervus), druhov uvedených v prílohe II, zvyšuje hodnotu oblasti.
…“
24
V § 3 dotknutého nariadenia s názvom „Osobitný cieľ ochrany“ sa v odseku 4 stanovuje:
„Okrem § 3 ods. 1 a 2 tohto nariadenia je osobitným cieľom lokality [Natura 2000] na chránenom krajinnom území (ciele ochrany v zmysle § 7 ods. 1 bodu 9 BNatSchG) zachovať alebo obnoviť priaznivý stav ochrany v zmysle § 7 ods. 1 bodu 10 BNatSchG prirodzených biotopov európskeho významu uvedených v prílohe I a živočíšnych druhov uvedených v prílohe II smernice 92/43 vyskytujúcich sa v lokalite, ktoré sú relevantné vo vzťahu k cieľu ochrany,
(1)
okrem iného prirodzených prioritných biotopov (príloha I smernice 92/43):
…
(2)
okrem iného ostatných prirodzených biotopov (príloha I smernice 92/43):
…
(3)
okrem iného živočíšnych druhov (príloha II smernice 92/43):
…“
25
Podľa § 4 dotknutého nariadenia s názvom „Zákazy“:
„V súlade s § 26 ods. 2 BNatSchG je zakázané akékoľvek konanie, ktorým sa menia vlastnosti územia definované v § 2 tohto nariadenia alebo ktoré sú v rozpore so všeobecným cieľom alebo osobitným cieľom ochrany uvedeným v § 3 tohto nariadenia. V súlade s § 33 ods. 1 BNatSchG je zakázané akokoľvek konanie, ktoré môže podstatným spôsobom poškodiť lokalitu Natura 2000 v jej prvkoch podstatných pre ciele ochrany a cieľ ochrany podľa tohto nariadenia.
V chránenej krajinnej oblasti je preto zakázané toto konanie:
…
(10) vykonávanie prvého zalesňovania;
(11) premena lesov na iné využitie;
…“
26
V § 5 dotknutého nariadenia s názvom „Výnimky“ sa stanovuje:
„1.   Na konanie alebo využitie uvedené v odsekoch 2 až 7 sa nevzťahujú zákazy stanovené v § 4.
…
3.   V súlade so zásadami [Wasserhaushaltsgesetz (zákon o správe a ochrane vôd), Niedersächsisches Wassergesetz (zákon spolkovej krajiny Dolné Sasko o vode)] a BNatSchG, ako aj s nasledujúcimi požiadavkami vyplývajúcimi z cieľa ochrany, nie je zakázaná riadna údržba vody:
(1)
za predpokladu, že osoba zodpovedná za túto údržbu predloží príslušnému okresu najneskôr do 31. januára každého roka pre vody druhého stupňa plán údržby, ktorý zahŕňa všetky opatrenia údržby patriace do rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia plánované na príslušný rok údržby, požiadavky podľa § 5 ods. 3 bod 2 písm. b) až c), e) a h) tohto nariadenia sa neuplatňujú, pokým tento plán schváli príslušný okres.
(2)
Ak nebol predložený plán údržby v súlade s § 5 ods. 3 bodom 1 tohto nariadenia, údržba vôd druhého stupňa uvedených v § 2 a ich okolia musí byť v súlade s nasledujúcimi pravidlami:
…
b)
kosenie vo forme čiastočného kosenia pozdĺž línie toku je povolené počas celého roka. Ak koryto vodného toku nie je dostatočne široké na to, aby umožňovalo čiastočné kosenie pozdĺž línie toku, kosí sa len na jednej strane alebo po častiach; na odchýlenie sa od uvedených pravidiel sa vyžaduje predchádzajúci súhlas príslušného orgánu v oblasti ochrany prírody;
…
4.   Nie je zakázané riadne využívanie prostredníctvom rybolovu v súlade s [Niedersächsisches Fischereigesetz (zákon spolkovej krajiny Dolné Sasko o rybolove) a Binnenfischereiordnung (nariadenie o sladkovodnom rybolove)], pričom sa v čo najväčšej miere zachovávajú podmienky a spoločenstvá prirodzene existujúce v lokalite, najmä vodná a plávajúca listová vegetácia a vegetácia na brehoch vodných plôch, a v súlade s nasledujúcimi požiadavkami vyplývajúcimi z cieľa ochrany:
(1)
je povolené opätovné zarybňovanie len [druhmi, ktoré sú súčasťou] prirodzeného spektra druhov tečúcich vôd uvedených v § 2, za predpokladu, že ide o druhy, pre ktoré predpisy o sladkovodnom rybolove platné v deň zarybňovania nepodmieňujú zarybňovanie povolením a je zabezpečené, že zarybňovanie nebude mať vplyv na prioritné alebo typické druhy biotopov uvedené v článku 3 alebo ich vytlačí.
…
5.   Nie je zakázané riadne poľnohospodárske využívanie pôdy v súlade s osvedčenými postupmi uvedenými v § 5 ods. 2 a týmito požiadavkami vyplývajúcimi z cieľa ochrany:
…
6.   Nie je zakázané riadne lesné hospodárstvo v súlade s § 11 [Niedersächsischen Gesetz über den Wald und die Landschaftsordnung (zákon spolkovej krajiny Dolné Sasko o lese a o organizácii využívania krajiny)] a s § 5 ods. 3 BNatSchG, ako aj s nasledujúcimi požiadavkami vyplývajúcimi z cieľa ochrany:
…
(7)
Vytváranie nových lesných plôch je povolené len so súhlasom príslušného orgánu v oblasti ochrany prírody.
…
8.   V prípadoch uvedených v odsekoch 2, 3, 5 a 6 vydá príslušný orgán v oblasti ochrany prírody požadovaný súhlas…, pokiaľ nie je dôvod očakávať trvalý vplyv alebo narušenie chránenej krajinnej oblasti alebo jej prvkov, ktoré sú nevyhnutné pre ciele ochrany a zachovania podľa tohto nariadenia. …
9.   V prípadoch povinného oznámenia uvedeného v odsekoch 2, 4, 6 a 7 môže príslušný orgán pre ochranu prírody prijať opatrenia nevyhnutné na zabezpečenie dodržiavania cieľa ochrany tohto nariadenia. … Príslušný orgán v oblasti ochrany prírody môže v každom jednotlivom prípade zakázať vykonanie oznámených konaní alebo opatrení, ak je narušený cieľ ochrany vyplývajúci z tohto nariadenia.
…“
27
V § 7 dotknutého nariadenia, nazvanom „Nariaďovacia právomoc“, sa v odseku 1 stanovuje:
„… orgán pre ochranu prírody môže nariadiť obnovenie predchádzajúceho stavu, ak boli porušené zákazy uvedené v § 4 alebo požiadavky na schválenie alebo oznámenie uvedené v § 5 tohto nariadenia a ak bola príroda alebo krajina protiprávne zničená, poškodená alebo zmenená.“
28
V § 9 dotknutého nariadenia, nazvanom „Vykonávanie opatrení na zachovanie a obnovu“, sa v odseku 1 stanovuje:
„Ustanovenia obsiahnuté v § 4 a 5 tohto nariadenia vo všeobecnosti zodpovedajú opatreniam, ktorých cieľom je zachovať priaznivý stav biotopov uvedených v prílohe I a živočíšnych druhov uvedených v prílohe II smernice [92/43], ktoré sa nachádzajú v [chránenej krajinnej oblasti].“
29
V § 10 dotknutého nariadenia s názvom „Správne delikty“ sa v odseku 1 stanovuje:
„Správneho deliktu sa dopustí… každý, kto bez výnimky podľa § 5 alebo § 6 úmyselne alebo z nedbanlivosti poruší zákazy uvedené v § 4 tohto nariadenia.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
30
Dňa 30. septembra 2019 okres Osnabrück prijal dotknuté nariadenie, ktorým označil chránené krajinné územie „Potoky v Artlande“ ako základný prvok rovnomennej lokality Natura 2000 (ďalej len „dotknutá lokalita“).
31
Okres Osnabrück počas procesu prijímania tohto nariadenia zabezpečil účasť verejnosti, vrátane účasti žalobkyne vo veci samej, tým, že umožnil verejnosti nahliadnuť do návrhu nariadenia a rôznych súvisiacich máp, ako aj do dôvodovej správy. Okres Osnabrück však pred prijatím dotknutého nariadenia nevykonal posúdenie vplyvu na životné prostredie podľa smernice 2001/42, ani žiadne predbežné preskúmanie potreby takéhoto posúdenia.
32
Dňa 13. októbra 2020 žalobkyňa vo veci samej podala žiadosť o preskúmanie zákonnosti predmetného nariadenia, pričom sa odvolávala na porušenie ustanovení týkajúcich sa životného prostredia, najmä ustanovení, ktorými sa preberá právo Únie.
33
Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht (Vyšší správny súd spolkovej krajiny Dolné Sasko, Nemecko), ktorý je vnútroštátnym súdom, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania v prejednávanej veci, usudzuje, že vzhľadom na rozsudok z 22. februára 2022, Bund Naturschutz in Bayern (C‑300/20, EU:C:2022:102, body 60 až 69), neexistovala nijaká povinnosť podľa § 35 UVPG, ktorá je založená na článku 3 ods. 2 písm. a) smernice 2001/42, vykonať posúdenie vplyvov na životné prostredie pred prijatím predmetného nariadenia.
34
Podľa tohto súdu je však možné, že pred takýmto prijatím bolo potrebné vykonať posúdenie vplyvu na životné prostredie podľa ustanovení § 36 UVPG v spojení s § 36 prvou vetou bodom 2 a § 34 ods. 1 prvou vetou BNatSchG, ktoré sú založené na ustanoveniach článku 3 ods. 2 písm. b) smernice 2001/42 v spojení s článkom 6 ods. 3 smernice 92/43.
35
V tejto súvislosti sa vnútroštátny súd v prvom rade pýta, najmä vzhľadom na rozsudok z 12. júna 2019, CFE (C‑43/18, EU:C:2019:483, body 49 a 50), či akt, akým je dotknuté nariadenie, ktorým členský štát označí lokalitu za osobitné chránené územie v súlade so smernicou 92/43, treba v každom prípade považovať za akt, ktorý priamo súvisí so správou lokality alebo je pre ňu nevyhnutný, bez ohľadu na jeho normatívny obsah.
36
Keďže podľa jeho názoru proti takémuto výkladu svedčí viacero faktorov, vnútroštátny súd sa ďalej snaží zistiť, po druhé, či a za akých podmienok sa pravidlá, akými sú výnimky uvedené v § 5 ods. 3 až 6 dotknutého nariadenia, musia považovať za priamo súvisiace so správou dotknutej lokality alebo pre ňu nevyhnutné.
37
Po tretie za predpokladu, že by sa tieto výnimky nemali chápať tak, že spočívajú len v spresnení pôsobnosti zákazov stanovených v § 4 predmetného nariadenia, ale ako samostatné pravidlá, ktoré priamo nesúvisia so správou dotknutej lokality alebo pre ňu nie sú nevyhnutné, sa vnútroštátny súd po prvé pýta, aký vplyv na existenciu povinnosti vykonať posúdenie vplyvov na životné prostredie podľa smernice 2001/42 má skutočnosť, že činnosti, na ktoré sa tieto výnimky vzťahujú, už nebudú pred ich vykonaním podliehať posudzovaniu vplyvov v každom jednotlivom prípade podľa článku 6 ods. 3 smernice 92/43, a aj keby boli predmetom takéhoto posúdenia, vykonávalo by sa na základe konkrétnych kritérií a podmienok stanovených týmito výnimkami, po druhé skutočnosť, že činnosti povolené na základe týchto výnimiek sa už v dotknutej lokalite vykonávajú dlhý čas, a po tretie skutočnosť, že predmetné nariadenie treba v závislosti od konkrétneho prípadu považovať za plán, ktorý určuje využívanie malých území na miestnej úrovni v zmysle článku 3 ods. 3 smernice 2001/42.
38
Napokon po štvrté sa vnútroštátny súd pýta na spôsoby, ktoré by posúdenie vplyvu ma životné prostredie prípadne malo dodržať.
39
Za týchto podmienok Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht (Vyšší správny súd spolkovej krajiny Dolné Sasko) rozhodol prerušiť konanie a predložiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Má sa článok 3 ods. 2 písm. b) smernice 2001/42 v spojení s článkom 6 ods. 3 smernice 92/43 vykladať v tom zmysle, že všetky predpisy v právnom akte, ktorým členský štát označí lokalitu za osobitné chránené územie podľa smernice 92/43, sa bez ohľadu na ich normatívny obsah majú považovať za priamo súvisiace so správou lokality alebo pre ňu potrebné, s tým dôsledkom, že právny akt ako plán nepodlieha posudzovaniu vplyvov na životné prostredie podľa článku 3 ods. 2 písm. b) smernice 2001/42 v spojení s článkom 6 ods. 3 smernice 92/43, alebo v závislosti od obsahu jednotlivých ustanovení tohto aktu možno prijať iný prístup, takže jednotlivé ustanovenia tohto právneho aktu by sa mali považovať za (zložky) plánu priamo súvisiace so správou lokality alebo pre ňu potrebné a iné ustanovenia nie?
2.
Ak odpoveď na prvú otázku pozostáva z druhej časti alternatívy: Má sa článok 3 ods. 2 písm. b) smernice 2001/42 v spojení s článkom 6 ods. 3 smernice 92/43 vykladať v tom zmysle, že jednotlivá úprava, ktorá je obsiahnutá v právnom akte členského štátu, ktorým sa lokalita označí za osobitné chránené územie v zmysle smernice 92/43, ktorou sa stanovujú ciele ochrany a príkazy a zákazy, sa považuje za (zložky) plánu priamo súvisiace so správou lokality alebo pre ňu potrebné, ak táto právna úprava vylučuje určité činnosti vykonávané v tejto lokalite z rozsahu stanovených povinností a zákazov a ak tieto činnosti neslúžia priamo na zabezpečenie dodržiavania cieľov ochrany, ale treba ich považovať za opatrenia správy alebo údržby na iné účely, ktoré majú povahu projektu v zmysle článku 6 ods. 3 smernice 92/43?
3.
V prípade kladnej odpovede na druhú otázku: Má sa článok 3 ods. 2 písm. b) smernice 2001/42 v spojení s článkom 6 ods. 3 smernice 92/43 vykladať v tom zmysle, že nie je vylúčené významné ovplyvnenie lokality v dôsledku právnej úpravy, aká je opísaná v druhej otázke, obsiahnutej v právnom akte, ktorým sa táto lokalita označuje za osobitné chránené územie v zmysle smernice 92/43 a ktorý dostatočne presným spôsobom stanovuje kritériá a spôsoby vykonávania činností, na ktoré sa vzťahuje a ktoré majú povahu projektu v zmysle článku 6 ods. 3 smernice 92/43, ak vnútroštátne právo nepodmieňuje tieto činnosti povolením a príslušný orgán z dôvodu predmetnej právnej úpravy upustí od požiadavky predchádzajúceho oznámenia pre tieto činnosti a individuálneho posúdenia vplyvov projektov na lokalitu podľa článku 6 ods. 3 smernice 92/43 alebo vykoná posúdenie vplyvov projektov na lokalitu v každom jednotlivom prípade a v rámci toho posúdi vplyvy projektu z hľadiska splnenia kritérií a podmienok stanovených právnou úpravou opísanou v druhej otázke?
4.
V prípade kladnej odpovede na druhú otázku: Má sa článok 3 ods. 2 písm. b) smernice 2001/42 v spojení s článkom 6 ods. 3 smernice 92/43 vykladať v tom zmysle, že neexistuje dôvod obávať sa významného ovplyvnenia lokality v dôsledku takej právnej úpravy, aká je opísaná v druhej otázke, nachádzajúcej sa v právnom akte, ktorý túto lokalitu označuje za osobitné chránené územie v zmysle smernice 92/43, ak sa činnosti, na ktoré sa vzťahuje táto úprava, vo všeobecnosti vykonávajú už dlho a kritériá a spôsoby vykonávania týchto činností stanovené uvedenou úpravou v žiadnom prípade neumožňujú zintenzívnenie alebo rozšírenie týchto činností na lokalitu?
5.
Ak sa z dôvodu odpovede na uvedené otázky má vychádzať z existencie povinnosti vykonania posudzovania vplyvu na životné prostredie podľa článku 3 ods. 2 písm. b) smernice 2001/42 v spojení s článkom 6 ods. 3 smernice 92/43 z dôvodu obsahu jednotlivých predpisov právneho aktu na označenie lokality za osobitne chránené územie v zmysle smernice 92/43: Má sa článok 3 ods. 3 smernice 2001/42 vykladať v tom zmysle, že vtedy, ak sa označenie lokality považuje za ovplyvňovanie využívania malých území na miestnej úrovni, má orgán členského štátu [z dôvodu] už skôr existujúcej klasifikácie lokality ako lokality s európskym významom v zmysle článku 4 ods. 2 tretieho pododseku smernice 92/43 spravidla predpokladať, že označenie za chránené územie má pravdepodobné významné vplyvy na životné prostredie?
6.
Ak sa z dôvodu odpovede na predchádzajúce otázky má vychádzať z existencie povinnosti vykonania posúdenia vplyvu na životné prostredie z dôvodu obsahu jednotlivých ustanovení právneho aktu označujúceho lokalitu za osobitne chránené územie v zmysle smernice 92/43: Má sa článok 3 ods. 2 písm. b) smernice 2001/42 v spojení s článkom 6 ods. 3 smernice 92/43 vykladať v tom zmysle, že len tieto jednotlivé ustanovenia sú predmetom posúdenia vplyvu na životné prostredie alebo sa takéto posúdenie vzťahuje na celý obsah právneho aktu?
7.
Ak sa z dôvodu odpovede na predchádzajúce otázky má vychádzať z existencie povinnosti vykonania posúdenia vplyvu na životné prostredie z dôvodu obsahu jednotlivých ustanovení právneho aktu označujúceho lokalitu za osobitne chránené územie v zmysle smernice 92/43: Má sa článok 4 ods. 1 smernice 2001/42, podľa ktorého sa posúdenie vplyvu na životné prostredie uvedené v článku 3 vykonáva počas prípravy plánu alebo programu a pred jeho schválením, vykladať v tom zmysle, že ak sa nevykonalo posúdenie vplyvu plánu alebo prvkov plánu na životné prostredie, nie je možné ho vykonať a posteriori po prijatí plánu alebo prvkov plánu v rámci ďalšieho konania, a teda napraviť procesnú vadu spočívajúcu v nevykonaní posúdenia vplyvu na životné prostredie?“
O prejudiciálnych otázkach
O prvej a druhej otázke
40
Svojou prvou a druhou otázkou, ktoré treba preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 3 ods. 2 písm. b) smernice 2001/42 v spojení s článkom 6 ods. 3 smernice 92/43 vykladať v tom zmysle, že právny akt, ktorým dotknutý členský štát označí lokalitu za osobitné chránené územie podľa smernice 92/43 a v ktorom sú vymenované ľudské činnosti, ktoré sú v tejto lokalite zakázané, okrem výnimiek, ktoré tento akt tiež stanovuje, patrí pod pojem „plány a programy“ v zmysle smernice 2001/42, pri ktorých je environmentálne posudzovanie povinné.
41
Článok 3 ods. 2 písm. b) smernice 2001/42 podmieňuje povinnosť podrobiť konkrétny plán alebo program environmentálnemu posudzovaniu podľa tejto smernice tým, že sa vyžaduje posudzovanie podľa článkov 6 a 7 smernice 92/43.
42
V súlade s článkom 6 ods. 3 smernice 92/43 sa vyžaduje primerané posúdenie každého plánu alebo projektu, ktorý priamo nesúvisí so správou lokality alebo nie je pre ňu potrebný, ale môže pravdepodobne významne ovplyvniť túto lokalitu, či už samotne, alebo v spojení s inými plánmi alebo projektmi.
43
Právny akt, ktorým členský štát označí lokalitu za osobitné chránené územie podľa smernice o biotopoch, však priamo súvisí so správou lokality alebo je pre ňu potrebný. Článok 4 ods. 4 tejto smernice totiž vyžaduje takéto určenie na účely jej vykonania (rozsudok z 12. júna 2019, CFE, C‑43/18, EU:C:2019:483, bod 49).
44
Je nesporné, že toto posúdenie nemožno automaticky rozšíriť na všetky ustanovenia takéhoto aktu bez overenia ich obsahu. Predovšetkým nemožno a priori vylúčiť, že tento právny akt obsahuje aj ustanovenia, ktoré nijako nesúvisia s výkonom povinnosti stanovenej v článku 4 ods. 4 smernice 92/43 zo strany dotknutého členského štátu a ktoré priamo nesúvisia so správou dotknutej lokality alebo nie sú pre ňu inak potrebné.
45
S výhradou overení, ktoré prináleží vykonať vnútroštátnemu súdu, sa však nezdá, že by dotknuté nariadenie obsahovalo takéto ustanovenia.
46
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa článku 4 ods. 4 smernice 92/43 po schválení lokality európskeho významu musí dotknutý členský štát čo najskôr, najneskôr však do šiestich rokov, označiť túto lokalitu za osobitné chránené územie, pričom určí priority podľa významu lokalít pre zachovanie alebo obnovu priaznivého stavu ochrany typu prirodzeného biotopu alebo druhu a pre koherenciu sústavy Natura 2000. Tento členský štát musí tiež jednak v súlade s týmto ustanovením smernice 92/43, ako ho vykladá Súdny dvor, určiť v rovnakých lehotách a pred stanovením týchto priorít ciele ochrany, ktoré musia byť špecifické, a jednak stanoviť v súlade s článkom 6 ods. 1 tejto smernice ochranné opatrenia [pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. júna 2023, Komisia/Írsko (Ochrana osobitných chránených území), C‑444/21, EU:C:2023:524, body 45, 53, 65 a 66].
47
Podľa článku 6 ods. 1 smernice 92/43 ochranné opatrenia v prípade potreby zahŕňajú „primerané štatutárne, administratívne alebo zmluvné opatrenia“.
48
Ochranné opatrenia, ktoré musí dotknutý členský štát zaviesť podľa tohto článku 6 ods. 1, tak môžu spočívať najmä vo vytvorení právneho režimu, ktorého cieľom je obmedziť na území dotknutej lokality a s prihliadnutím na stanovené ciele ochrany ľudské činnosti vo vzťahu k tomu, čo bolo predtým povolené v tejto lokalite.
49
Ustanovenia aktu o vyhlásení lokality za osobitne chránené územie, ktorým sa príslušný členský štát snaží zaviesť takýto právny režim, treba preto považovať za ustanovenia, ktoré „priamo súvisia so správou lokality alebo sú pre ňu potrebné“.
50
Vzhľadom na to, že smernica 92/43 neobsahuje v tomto ohľade žiadne spresnenie, členské štáty sú aj naďalej oprávnené určiť vo svojom právnom poriadku druh noriem, ktoré považujú za najvhodnejšie na účely zavedenia takéhoto právneho režimu.
51
V prejednávanej veci právny režim zavedený dotknutým nariadením pozostáva zo súboru ustanovení, medzi ktoré patrí článok 4 tohto nariadenia, ktorý stanovuje zákazy, a jeho článok 5, ktorý vymenúva „akty a použitia“, na ktoré sa tieto zákazy nevzťahujú.
52
V tejto súvislosti vnútroštátny súd okrem iného uvádza, že sa domnieva, že výnimky stanovené v § 5 dotknutého nariadenia majú za cieľ povoliť v určitom rámci pokračovanie prevádzkových činností, ktoré už boli vykonávané v dotknutej lokalite a ktoré sa už v súčasnosti vykonávajú, najmä na obchodné účely, ako je rybolov, poľnohospodárstvo, lesníctvo, ako aj niektoré opatrenia na údržbu vôd, s cieľom zabrániť neprimeranému zásahu do práv majiteľov a nositeľov práv dotknutých ochranou dotknutej lokality.
53
Nič to však nemení na tom, že s výhradou overení, ktoré prináleží vykonať tomuto súdu, je § 5 dotknutého nariadenia súčasťou ustanovení, ktorých cieľom je ako celok zaviesť právny režim, ktorý sa považuje za nevyhnutný na účely ochrany okrem iného označeného osobitného chráneného územia, v prejednávanej veci dotknutej lokality.
54
Zdá sa, že to potvrdzuje § 9 dotknutého nariadenia, ktorý vo svojom odseku 1 stanovuje, že ustanovenia uvedené v § 4 a § 5 tohto nariadenia „sú vo všeobecnosti zhodné s opatreniami na udržanie typov biotopov v priaznivom stave ochrany uvedených v prílohe I a živočíšnych druhov uvedených v prílohe II smernice [92/43] vyskytujúcich sa [v dotknutej lokalite]“, ako aj znenie § 7 ods. 1 a § 10 ods. 1 tohto nariadenia.
55
Z toho vyplýva, že s výhradou overení, ktoré má vykonať vnútroštátny súd, treba dotknuté nariadenie považovať za priamo súvisiace so správou dotknutej lokality alebo pre ňu ako celok potrebné.
56
Vzhľadom na všetky tieto dôvody treba na prvú a druhú otázku odpovedať tak, že článok 3 ods. 2 písm. b) smernice 2001/42 v spojení s článkom 6 ods. 3 smernice 92/43 sa má vykladať v tom zmysle, že právny akt, ktorým dotknutý členský štát označí lokalitu za osobitné chránené územie podľa smernice 92/43 a v ktorom sú vymenované ľudské činnosti, ktoré sú v tejto lokalite zakázané, okrem výnimiek, ktoré tento akt tiež stanovuje, patrí pod pojem „plány a programy“ v zmysle smernice 2001/42, pri ktorých je environmentálne posudzovanie povinné.
O tretej až siedmej otázke
57
Vzhľadom na odpoveď na prvú a druhú otázku nie je potrebné odpovedať na tretiu až siedmu otázku.
O trovách
58
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (siedma komora) rozhodol takto:
Článok 3 ods. 2 písm. b) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/42/ES z 27. júna 2001 o posudzovaní účinkov určitých plánov a programov na životné prostredie, v spojení s článkom 6 ods. 3 smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
právny akt, ktorým dotknutý členský štát označí lokalitu za osobitné chránené územie podľa smernice 92/43 a v ktorom sú vymenované ľudské činnosti, ktoré sú v tejto lokalite zakázané, okrem výnimiek, ktoré tento akt tiež stanovuje, patrí pod pojem „plány a programy“ v zmysle smernice 2001/42, pri ktorých je environmentálne posudzovanie povinné.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.