NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
ATHANASIOS RANTOS
prednesené 11. júla 2024(1)
Vec C‑205/23
Engie România SA
proti
Autoritatea Naţională de Reglementare în Domeniul Energiei
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul București (Vyšší súd Bukurešť, Rumunsko)]
„ Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Energetika – Smernica 2009/73/ES – Vnútorný trh so zemným plynom – Článok 3 – Povinnosti služby vo verejnom záujme a ochrana spotrebiteľa – Porušenie povinnosti transparentnosti zo strany dodávateľa zemného plynu vo vzťahu k domácim odberateľom – Kumulácia správnych sankcií za to isté protiprávne konanie – Charta základných práv Európskej únie – Článok 50 – Zásada ne bis in idem – Článok 52 ods. 1 – Obmedzenia zásady ne bis in idem – Proporcionalita “
I.      Úvod
1.        Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Bucureşti (Vyšší súd Bukurešť, Rumunsko), sa týka výkladu článkov 50 a 52 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“), ako aj zásady proporcionality.
2.        Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Engie România SA (ďalej len „Engie“ alebo „odvolateľka“), ktorá je dodávateľom zemného plynu, a Autoritatea Națională de Reglementare în Domeniul Energiei (Národný regulačný úrad pre oblasť energetiky – Úrad pre reguláciu sieťových odvetví, Rumunsko, ďalej len „ANRE“) týkajúceho sa zápisnice, ktorú vypracoval uvedený úrad, konštatujúcej a sankcionujúcej správny delikt, ktorého sa údajne dopustila Engie.
3.        V súlade s požiadavkou Súdneho dvora sa tieto návrhy zameriavajú na analýzu druhej prejudiciálnej otázky, ktorá sa týka uplatňovania zásady ne bis in idem zakotvenej v článku 50 Charty, v spojení s jej článkom 52 ods. 1, ktorý zavádza obmedzenia tejto zásady. Presnejšie, kladie sa v podstate otázka, či uloženie správnej sankcie dodávateľovi zemného plynu tak orgánom pre reguláciu sieťových odvetví, ako aj orgánom na ochranu spotrebiteľa za skutky, ktoré sú totožné, ale sankcionované oddelene týmito dvoma orgánmi na základe odlišných ustanovení, predstavuje odôvodnené obmedzenie uplatňovania tejto zásady.
4.        Táto vec ponúka Súdnemu dvoru príležitosť, aby na jednej strane viac spresnil svoju judikatúru týkajúcu sa zohľadnenia zásady ne bis in idem v kontexte, kde popri sebe existujú dve správne konania kontroly a sankcionovania právnickej osoby, vedené paralelne dvoma rôznymi príslušnými orgánmi, ktoré vydali samostatné akty ukladajúce individuálne sankcie za údajne tie isté stíhané skutky, a na druhej strane určil, v akej miere táto kumulácia aktov rešpektuje zásadu proporcionality zakotvenú v práve Únie.
II.    Právny rámec
A.      Právo Únie
5.        Zásada ne bis in idem, uvedená v článku 50 Charty s názvom „Právo nebyť stíhaný alebo potrestaný v trestnom konaní dvakrát za ten istý trestný čin“, stanovuje:
„Nikoho nemožno stíhať alebo potrestať v trestnom konaní za trestný čin, za ktorý už bol v rámci Únie oslobodený alebo odsúdený konečným rozsudkom v súlade so zákonom.“
6.        Článok 51 Charty s názvom „Rozsah pôsobnosti“ stanovuje vo svojom odseku 1:
„Ustanovenia tejto Charty sú pri dodržaní zásady subsidiarity určené pre inštitúcie, orgány, úrady a agentúry Únie, a tiež pre členské štáty výlučne vtedy, ak vykonávajú právo Únie. V dôsledku toho rešpektujú práva, dodržiavajú zásady a podporujú ich uplatňovanie v súlade so svojimi príslušnými právomocami a pri zachovaní obmedzení právomocí Únie, ktoré boli na ňu prenesené zmluvami.“
7.        Článok 52 Charty s názvom „Rozsah a výklad práv a zásad“ stanovuje vo svojom odseku 1:
„Akékoľvek obmedzenie výkonu práv a slobôd uznaných v tejto Charte musí byť ustanovené zákonom a rešpektovať podstatu týchto práv a slobôd. Za predpokladu dodržiavania zásady proporcionality možno tieto práva a slobody obmedziť len vtedy, ak je to nevyhnutné a skutočne to zodpovedá cieľom všeobecného záujmu, ktoré sú uznané Úniou, alebo ak je to potrebné na ochranu práv a slobôd iných.“
B.      Rumunské právo
8.        Článok 143 ods. 1 písm. k) Legea nr. 123 energiei electrice și a gazelor naturale (zákon č. 123 o elektrickej energii a zemnom plyne) z 10. júla 2012(2) (ďalej len „zákon č. 123/2012“) stanovuje:
„Dodávateľ zemného plynu má predovšetkým tieto povinnosti:
…
k)      transparentne informovať koncových odberateľov o účtovaných cenách/tarifách, ako aj o všeobecných podmienkach prístupu a využívania služieb poskytovaných dodávateľom.“
9.        Článok 194 bod 24a tohto zákona stanovuje:
„Nasledujúce skutočnosti predstavujú porušenia ustanovení upravujúcich činnosti v odvetví zemného plynu:… porušenie povinností zo strany účastníkov trhu so zemným plynom, ktoré im vyplývajú z článku 143 ods. 1, článku 144a a článku 145 ods. 4 písm. g).“
10.      Podľa článku 195 bodu 2 písm. c) uvedeného zákona sa za uvedený správny delikt uloží pokuta od 20 000 do 400 000 rumunských lei (RON) (približne od 4 057 eur do 81 147 eur).
III. Spor vo veci samej, prejudiciálne otázky a konanie pred Súdnym dvorom
11.      Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor (Národný úrad na ochranu spotrebiteľov, Rumunsko, ďalej len „ANPC“) rozhodnutím zo 14. septembra 2021 konštatoval, že Engie pri svojej hospodárskej činnosti použila klamlivé a agresívne obchodné praktiky(3) a uložil jej povinnosť ukončiť tieto praktiky, prerušiť svoju činnosť až do ukončenia uvádzaných nekalých obchodných praktík a zachovať cenu dodávky zemného plynu domácim odberateľom.
12.      Dňa 11. októbra 2021 ANRE dospel k záveru, že Engie ako autorizovaný dodávateľ zemného plynu porušila svoju povinnosť transparentnosti stanovenú v článku 143 ods. 1 písm. k) zákona č. 123/2012, a uložil jej správnu pokutu v celkovej výške 800 000 RON (približne 160 000 eur) (ďalej len „dotknutá zápisnica“) z dôvodu, že tento dodávateľ sa na jednej strane dopustil porušení týkajúcich sa obsahu niektorých ponúk dodávky zemného plynu a na druhej strane neuviedol dostatočne jasne možnosť úpravy ceny dodávky zemného plynu v priebehu obdobia dvanástich mesiacov, na ktoré boli uzatvorené zmluvy s jeho odberateľmi. ANRE okrem toho nariadil Engie, aby prijala všetky potrebné opatrenia na to, aby po prvé oznámila svojim dvanástim koncovým odberateľom zachovanie pevnej ceny zemného plynu, ku ktorej sa zaviazala, po druhé aby zrušila dodatky zaslané týmto odberateľom, po tretie aby identifikovala všetkých koncových odberateľov, ktorí akceptovali štandardné ponuky za pevnú cenu platnú na obdobie stanovené v týchto ponukách a ku ktorým boli neskôr zaslané oznámenia a dodatky s cieľom zvýšiť cenu dodaného zemného plynu pred skončením tohto obdobia, a po štvrté aby oznámila uvedeným odberateľom zachovanie pevnej ceny plynu v súlade s uvedenými ponukami a zrušenie zaslaných dodatkov.
13.      Za týchto okolností podala Engie proti dotknutej zápisnici žalobu na Judecătoria Sectorului 4 București (Súd prvej inštancie [obvod 4] Bukurešť, Rumunsko). Rozhodnutím zo 14. marca 2022 tento súd zamietol danú žalobu ako nedôvodnú. Engie podala proti tomuto rozhodnutiu odvolanie na Tribunalul București (Vyšší súd Bukurešť), ktorý je v tejto veci vnútroštátnym súdom.
14.      Tento súd po prvé uvádza, že je potrebné objasniť, či ANRE môže od dodávateľa zemného plynu vyžadovať uplatňovanie inej ako trhovej ceny upravenej v článku 3 ods. 1 smernice 2009/73/ES(4) ako následok uvádzaného porušenia povinnosti transparentnosti vo vzťahu k odberateľom.
15.      Po druhé tento súd uvádza, že tak ANRE, ako aj ANPC v podstate konštatovali rovnaký skutkový stav, ale kvalifikovali ho odlišným spôsobom a uložili Engie samostatnými aktami správne pokuty, ako aj rovnakú povinnosť nápravy, a to obnoviť cenu stanovenú v štandardnej ponuke, v danom prípade z apríla 2021. Tento súd sa preto domnieva, že treba určiť, či sa zásada ne bis in idem uplatňuje na sankcie, ktoré prvý orgán uložil na základe zákona č. 123/2012, ktorým bola do rumunského právneho poriadku prebratá smernica 2009/73, a druhý orgán na základe rumunskej právnej úpravy týkajúcej sa ochrany spotrebiteľa.
16.      Za týchto podmienok Tribunalul București (Vyšší súd Bukurešť) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu tieto prejudiciálne otázky:
„1.      Môže údajné porušenie povinnosti transparentnosti uloženej dodávateľom zemného plynu vo vzťahu k domácim odberateľom, prebraté do vnútroštátneho práva, v rámci ktorého sa považuje za správny delikt, viesť aj k tomu, že príslušný vnútroštátny orgán zaviaže dodávateľa zemného plynu, aby vo vzťahu k spotrebiteľom uplatnil cenu uloženú v správnom konaní, ktorá nezohľadňuje zásadu voľnej tvorby cien na trhu so zemným plynom, t. j. zásadu zakotvenú v ustanoveniach článku 3 ods. 1 [smernice 2009/73]?
2.      Možno skutočnosť, že určitého dodávateľa zemného plynu sankcionuje jednak orgán na ochranu spotrebiteľa, ako aj orgán pre reguláciu sieťových odvetví, a to prostredníctvom dvoch samostatných zápisníc o spáchaní správneho deliktu, ktorými sa dodávateľovi ukladajú rovnaké opatrenia (duplicita správnych aktov ukladajúcich opatrenia), považovať za odôvodnené obmedzenie zásady ne bis in idem v zmysle ustanovení článku 52 [Charty] alebo je táto skutočnosť v rozpore s uvedenou zásadou?
Zodpovedá takáto kumulácia aktov, ktorými rôzne orgány ukladajú na základe totožného skutkového stavu rovnaké opatrenia, zásade proporcionality?“
17.      Písomné pripomienky predložili Engie, ANRE, rumunská a grécka vláda, ako aj Európska komisia. Títo účastníci konania boli tiež vypočutí na pojednávaní, ktoré sa uskutočnilo 24. apríla 2024.
IV.    Analýza
A.      O druhej prejudiciálnej otázke
18.      Vnútroštátny súd sa svojou druhou prejudiciálnou otázkou, ktorá je predmetom týchto cielených návrhov, v podstate pýta, či sa články 50 a 52 Charty majú vykladať v tom zmysle, že uloženie sankcie dodávateľovi zemného plynu tak zo strany orgánu pre reguláciu sieťových odvetví, ako aj zo strany orgánu na ochranu spotrebiteľa za totožné skutky, ale sankcionované oddelene dvoma orgánmi na základe odlišných právnych základov, predstavuje odôvodnené obmedzenie uplatňovania zásady ne bis in idem.
1.      Úvodné poznámky
a)      O rozsahu pôsobnosti článku 50 Charty
19.      Na úvod treba pripomenúť, že rozsah pôsobnosti Charty je v súvislosti s konaním členských štátov vymedzený v jej článku 51 ods. 1, podľa ktorého sú ustanovenia Charty určené pre členské štáty výlučne vtedy, ak vykonávajú právo Únie.(5)
20.      Pokiaľ ide o prejednávanú vec, z informácií poskytnutých vnútroštátnym súdom vyplýva, že predmetné dve zápisnice boli vypracované na základe rumunskej právnej úpravy preberajúcej smernice 2009/73 a 2005/29/ES(6). Preto v miere, v akej tieto vnútroštátne právne úpravy predstavujú výkon práva Únie, patria do pôsobnosti Charty v zmysle jej článku 51, takže článok 50 tejto Charty sa má uplatňovať vo veci samej.
21.      Treba tiež pripomenúť, že zásada ne bis in idem, tak ako je zakotvená v článku 50 Charty, predstavuje základnú zásadu práva Únie,(7) ktorá zakazuje kumuláciu tak stíhaní, ako aj sankcií trestnoprávnej povahy, v zmysle tohto článku, za rovnaké skutky a proti tej istej osobe.(8) Obmedzenie zásady ne bis in idem však môže byť odôvodnené na základe článku 52 ods. 1 Charty, keďže sú splnené podmienky uvedené v tomto ustanovení.(9)
b)      O „trestnoprávnom“ charaktere stíhaného protiprávneho konania
22.      Na úvod treba uviesť, že z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že na účely posúdenia trestnoprávnej povahy predmetných stíhaní a sankcií sú relevantné tri kritériá. Prvým kritériom je právna kvalifikácia porušenia vo vnútroštátnom práve, druhým je samotná povaha porušenia a tretím je stupeň prísnosti sankcie, ktorá hrozí dotknutej osobe.(10)
23.      Po prvé, pokiaľ ide o kritérium týkajúce sa právnej kvalifikácie porušenia vo vnútroštátnom práve, treba konštatovať, že uložené sankcie sú podľa vnútroštátneho súdu kvalifikované vo vnútroštátnom práve ako sankcie za „správne delikty“ a že konania, ktoré viedli k uloženiu týchto sankcií, sú správnymi konaniami.
24.      Z ustálenej judikatúry Súdneho dvora však vyplýva, že článok 50 Charty sa neobmedzuje len na stíhania a sankcie, ktoré sú vnútroštátnym právom kvalifikované ako „trestné“, ale vzťahuje sa – bez ohľadu na kvalifikáciu vo vnútroštátnom práve – na stíhania a sankcie, ktoré treba považovať za stíhania a sankcie trestnej povahy na základe dvoch ďalších kritérií uvedených v bode 22 vyššie.(11)
25.      Po druhé, pokiaľ ide o kritérium týkajúce sa povahy porušenia, to zahŕňa overenie toho, či predmetná sankcia má najmä represívny účel bez ohľadu na okolnosť, že plní tiež preventívny cieľ. Zo samotnej povahy trestných sankcií totiž vyplýva, že smerujú tak k represii, ako aj k prevencii nezákonného konania.(12) Naopak opatrenie, ktoré sa obmedzuje na náhradu škody spôsobenej dotknutým porušením, nemá trestnoprávnu povahu.(13)
26.      Pokiaľ ide o prejednávanú vec, z informácií, ktoré má k dispozícii Súdny dvor, vyplýva, že porušenie povinností transparentnosti a informovania spotrebiteľov zo strany dodávateľa zemného plynu je podľa ustanovení zákona č. 123/2012 sankcionovateľné peňažnou pokutou.(14) To isté platí, pokiaľ ide o sankcie, ktoré ukladá ANPC na základe zákona č. 363/2007, ktorý stanovuje, že nekalé alebo klamlivé obchodné praktiky sú tiež sankcionovateľné pokutami.(15) Okrem toho z týchto informácií tiež vyplýva, že okrem peňažných sankcií oba orgány prijali dodatočné nápravné opatrenia (ktoré vnútroštátny súd kvalifikoval ako „povinnosti nápravy“) ukladajúce Engie povinnosť obnoviť cenu stanovenú v štandardnej ponuke z apríla 2021.
27.      V tejto súvislosti treba rozlišovať na jednej strane medzi správnymi sankciami uloženými zo strany ANPC a ANRE a na druhej strane dodatočnými nápravnými opatreniami, ktoré tieto orgány prijali. S výhradou posúdení, ktoré prislúcha vykonať vnútroštátnemu súdu, sa síce nezdá, že by bolo možné spochybniť, že peňažné sankcie uložené Engie sledujú tak represívny, ako aj preventívny cieľ, neplatí to, pokiaľ ide o dodatočné opatrenia, a to vzhľadom na judikatúru Súdneho dvora uvedenú v bode 25 vyššie, podľa ktorej opatrenie, ktoré sa obmedzuje na nahradenie [alebo nápravu] škody spôsobenej dotknutým porušením, nemá trestnoprávnu povahu.
28.      Po tretie, pokiaľ ide o kritérium týkajúce sa prísnosti uloženej sankcie, ktorá musí byť posúdená v závislosti od maximálneho stanoveného trestu,(16) treba konštatovať, že zo skutočností uvedených v spise, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, vyplýva, že Engie boli uložené dve sankcie vo výške 800 000 RON (približne 160 000 eur) v prípade sankcie, ktorú uložil ANRE,(17) a 150 000 RON (približne 30 000 eur) v prípade sankcie, ktorú uložil ANPC.(18)
29.      Vnútroštátnemu súdu teda prislúcha overiť na základe všetkých skutočností, ktoré má k dispozícii, či sú výšky týchto sankcií dostatočne prísne na to, aby mohli byť kvalifikované ako sankcie „trestnoprávnej povahy“.(19)
2.      O podmienkach uplatňovania zásady ne bis in idem
30.      Uplatnenie zásady ne bis in idem podlieha dvojakej podmienke, a to na jednej strane aby existovalo skoršie právoplatné rozhodnutie (podmienka bis) a na druhej strane aby sa na ten istý skutkový stav (a tie isté dotknuté osoby) vzťahovalo skoršie rozhodnutie a neskoršie stíhania alebo neskoršie rozhodnutia (podmienka idem).(20)
a)      O podmienke „bis“
31.      Pokiaľ ide o podmienku bis, na to, aby sa na súdne rozhodnutie mohlo nazerať ako na právoplatne rozhodujúce o skutkovom stave predloženom v druhom konaní, je potrebné nielen to, aby toto rozhodnutie nadobudlo právoplatnosť, ale aj to, aby bolo vydané po posúdení vzťahujúcom sa na vec samu.(21)
32.      Súdny dvor v tejto súvislosti tiež spresnil, že hoci uplatnenie zásady ne bis in idem predpokladá existenciu skoršieho právoplatného rozhodnutia, nevyhnutne z nej nevyplýva, že neskoršie rozhodnutia, ktorým táto zásada bráni, môžu byť len rozhodnutiami prijatými po tomto skoršom právoplatnom rozhodnutí. Táto zásada totiž vylučuje, aby sa v prípade, že existuje právoplatné rozhodnutie, mohlo začať trestné stíhanie za tie isté skutky alebo aby takéto stíhanie mohlo pokračovať.(22)
33.      V prejednávanej veci zo spisu predloženému Súdnemu dvoru vyplýva, že rozhodnutie ANPC bolo s konečnou platnosťou zrušené príslušným súdom pre nedostatok právomoci bez toho, aby preskúmal vec samu.(23) Ako však už bolo uvedené v bode 31 vyššie, podmienka bis vyžaduje existenciu právoplatného rozhodnutia posudzujúceho vec samu, čo je podmienka, ktorá zrejme v prejednávanej veci nie je splnená.
34.      V každom prípade je vnútroštátny súd vzhľadom na vyššie uvedené úvahy príslušný určiť, či bola podmienka bis skutočne splnená, a následne môže pristúpiť k preskúmaniu podmienky idem.
b)      O podmienke „idem“
35.      Pokiaľ ide o podmienku idem, zo samotného znenia článku 50 Charty vyplýva, že zakazuje stíhať alebo potrestať v trestnom konaní tú istú osobu viac než raz za ten istý trestný čin.
36.      Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora kritérium relevantné na posúdenie existencie toho istého porušenia je kritérium totožnosti skutkového stavu. Článok 50 Charty tak zakazuje uložiť za tie isté skutky viacero sankcií trestnej povahy v rôznych konaniach vedených na tieto účely.(24) Okrem toho z judikatúry Súdneho dvora tiež vyplýva, že právna kvalifikácia skutkového stavu a chránený právny záujem z hľadiska vnútroštátneho práva nie sú relevantné na účely konštatovania existencie toho istého porušenia, keďže rozsah ochrany udeľovanej v článku 50 Charty sa nemôže meniť v závislosti od členského štátu.(25)
37.      Ak podmienka idem vyžaduje, aby boli skutkové okolnosti totožné, zásada ne bis in idem sa nebude uplatňovať, keď predmetné skutkové okolnosti nie sú totožné, ale len podobné. Totožnosť skutkových okolností sa totiž chápe ako súbor konkrétnych skutočností vyplývajúcich z udalostí, ktoré sú v podstate tie isté, keďže zahŕňajú toho istého pôvodcu a sú navzájom neoddeliteľne spojené v čase a priestore.(26)
38.      V prejednávanej veci vnútroštátny súd na jednej strane konštatoval, že dve konania, o ktoré ide vo veci samej, sa týkajú tej istej právnickej osoby, a to Engie, a na druhej strane sa domnieval, že skutkové okolnosti konštatované zo strany ANRE a ANPC sú v podstate totožné, teda praktiky odvolateľky pozostávajúce zo zmeny ceny zemného plynu, napriek skutočnosti, že boli týmito dvoma orgánmi kvalifikované odlišne.
39.      Hoci rumunská vláda a ANRE podľa všetkého spochybňujú opis skutkového stavu tak, ako ho uvádza vnútroštátny súd, tvrdiac, že skutkový stav konštatovaný a sankcionovaný týmito orgánmi nie je totožný,(27) treba pripomenúť, že pri otázkach týkajúcich sa výkladu práva Únie, položených vnútroštátnym súdom v rámci právnej úpravy a skutkových okolností, ktoré tento súd vymedzí na vlastnú zodpovednosť a ktorých správnosť Súdnemu dvoru neprináleží preverovať, platí prezumpcia relevantnosti.(28) V rozsahu, v akom sa vnútroštátny súd domnieva, že skutkové okolnosti, za ktoré bola Engie sankcionovaná dvoma orgánmi, sú totožné v zmysle judikatúry Súdneho dvora uvedenej v bode 37 vyššie, teda táto kumulácia predstavuje obmedzenie základného práva zaručeného článkom 50 Charty.
40.      V každom prípade prislúcha vnútroštátnemu súdu in fine určiť, či skutky, ktoré boli predmetom dvoch konaní vo veci samej, začatých v prvom prípade na základe odvetvovej právnej úpravy z oblasti energetiky a v druhom prípade na základe práva na ochranu spotrebiteľa, sú totožné. V tejto súvislosti mu prislúcha preskúmať skutkový stav zohľadnený v rámci každého z týchto konaní, ako aj obdobie uvádzaného porušenia.(29)
3.      O odôvodnení prípadného obmedzenia základného práva zaručeného v článku 50 Charty
41.      Treba pripomenúť, že obmedzenie základného práva zaručeného v článku 50 Charty možno odôvodniť len na základe jej článku 52 ods. 1 V súlade s prvou vetou tohto odseku akékoľvek obmedzenie výkonu práv a slobôd uznaných v tejto Charte musí byť ustanovené zákonom a rešpektovať podstatu týchto práv a slobôd. Podľa druhej vety tohto odseku možno za predpokladu dodržiavania zásady proporcionality tieto práva a slobody obmedziť len vtedy, ak je to nevyhnutné a skutočne to zodpovedá cieľom všeobecného záujmu, ktoré sú uznané Úniou, alebo ak je to potrebné na ochranu práv a slobôd iných.
a)      O ochrane jedného alebo viacerých cieľov všeobecného záujmu
42.      Ako vyplýva z nedávneho rozsudku bpost, Súdny dvor sa domnieval, že kumulácia sankcií môže byť odôvodnená, pokiaľ stíhania začaté dvomi odlišnými orgánmi sledujú doplňujúce sa ciele, ktorých predmetom sú rôzne aspekty toho istého protiprávneho správania.(30) Súdny dvor v tomto rozsudku okrem toho uviedol, že orgány verejnej moci si môžu legitímne zvoliť doplňujúce právne odpovede voči niektorým správaniam škodlivým pre spoločnosť prostredníctvom rôznych postupov, ktoré tvoria koherentný celok, a to tak, aby sa vo svojich rôznych aspektoch zaoberali predmetným sociálnym problémom, pokiaľ kombinácia týchto právnych odpovedí nepredstavuje neprimeranú záťaž pre dotknutú osobu.(31)
43.      Pokiaľ ide o prejednávanú vec, zdá sa, že táto podmienka je splnená, keďže na jednej strane opatrenia nariadené zo strany ANPC smerovali výlučne k ukončeniu nekalých a klamlivých obchodných praktík vo vzťahu k odberateľom, zatiaľ čo opatrenia, ktoré nariadil ANRE, mali za cieľ zabezpečiť transparentnosť cien na rumunskom energetickom trhu v špecifickom kontexte liberalizácie odvetvia zemného plynu, a tým jeho riadne fungovanie.(32) Je teda legitímne, aby členský štát potrestal jednak porušenie odvetvovej právnej úpravy, ktorej cieľom je liberalizácia trhu so zemným plynom, a jednak pravidiel týkajúcich sa nekalých obchodných praktík s cieľom zaručiť vysokú úroveň ochrany spotrebiteľov.(33)
44.      Vyplýva z toho, že zásada ne bis in idem v zásade nie je porušená, ak je totožné správanie predmetom samostatných vyšetrovacích konaní založených na odlišných právnych ustanoveniach sledujúcich odlišné a doplňujúce sa ciele, akými sú ochrana spotrebiteľov a dodržiavanie transparentnosti cien na trhu s energiou.
45.      Okrem toho skutočnosť, že ochrana spotrebiteľov ako cieľ všeobecného záujmu môže byť sledovaná nielen vnútroštátnou právnou úpravou v oblasti ochrany spotrebiteľov, ale aj – nepriamym spôsobom a z odlišného hľadiska –právnou úpravou z odvetvia energetiky,(34) nemôže spochybniť doplňujúci charakter cieľov sledovaných týmito dvoma súbormi pravidiel.
46.      Predchádzajúci výklad založený na komplementárnosti cieľov sledovaných dvoma právnymi úpravami sa zdá byť podporený aj samotným znením smernice 2009/73 (ktoré bolo prebraté do vnútroštátneho práva zákonom č. 123/2012), ktorá vo svojej prílohe I bode 1 stanovuje, že opatreniami na ochranu spotrebiteľa uvedenými v článku 3 tejto smernice nie sú dotknuté právne predpisy Únie v oblasti ochrany spotrebiteľa.
b)      O proporcionalite a potrebe obmedzenia
47.      Pokiaľ ide o dodržiavanie zásady proporcionality, treba pripomenúť, že vyžaduje, aby kumulácia stíhaní a sankcií stanovená vnútroštátnou právnou úpravou nešla nad rámec toho, čo je primerané a potrebné na uskutočnenie legitímnych cieľov sledovaných touto právnou úpravou. Z ustálenej judikatúry vyplýva, že ak existuje možnosť rozhodnúť sa medzi viacerými primeranými opatreniami, je potrebné sa prikloniť k najmenej obmedzujúcemu, s ubezpečením sa, že spôsobené nevýhody nie sú neprimerané sledovaným cieľom.(35)
48.      Pokiaľ ide o striktnú nevyhnutnosť takejto kumulácie stíhaní a sankcií, v súlade s judikatúrou Súdneho dvora treba posúdiť, či existujú jasné a presné pravidlá umožňujúce predvídať, ktoré konania a opomenutia môžu byť predmetom kumulácie stíhaní a sankcií. Okrem toho treba určiť, či boli tieto dve konania vedené dostatočne koordinovane a v dostatočne úzkej časovej súvislosti a či sankcia prípadne uložená v konaní, ktoré bolo z časového hľadiska prvé, bola zohľadnená pri posudzovaní druhej sankcie takým spôsobom, aby zaťaženie dotknutých osôb vyplývajúce z tejto kumulácie bolo obmedzené na nevyhnutne potrebnú mieru a aby súhrn uložených sankcií zodpovedal závažnosti spáchaných porušení.(36)
49.      V prvom rade treba uviesť, že existencia dvoch rôznych právnych úprav, ktoré sa uplatňujú paralelne, umožňuje dotknutým spoločnostiam vopred poznať s veľkou mierou predvídateľnosti prípadné sankcie, ktorým sú vystavené. Okrem toho nie je prekvapujúce, že spoločnosť, ktorá je aktívna na trhu výroby alebo distribúcie energie, sa musí zosúladiť s rôznymi odvetvovými právnymi úpravami sledujúcimi odlišné alebo doplňujúce sa ciele, a prípadne môže byť konfrontovaná s rôznymi paralelnými sankciami za to isté správanie na základe právnych aktov sledujúcich odlišné ciele.
50.      Okrem toho spis, ktorý má k dispozícii Súdny dvor, naznačuje úzke časové prepojenie medzi dvoma vedenými konaniami a medzi rozhodnutiami prijatými na základe odvetvovej právnej úpravy z oblasti energetiky a práva na ochranu spotrebiteľa, ako aj spoluprácu a výmenu informácií medzi dotknutými orgánmi (stanovenú osobitne rumunskou právnou úpravou), čo tiež prislúcha posúdiť vnútroštátnemu súdu.
51.      Vzhľadom na vyššie uvedené sa domnievam, že článok 50 Charty v spojení s jej článkom 52 ods. 1 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby bol dodávateľ zemného plynu sankcionovaný dvomi rôznymi zápisnicami – prvou vypracovanou orgánom na ochranu spotrebiteľa a druhou orgánom pre reguláciu sieťových odvetví – za podmienky, že:
–        stíhania a sankcie sa zakladajú na odlišných právnych ustanoveniach sledujúcich odlišné a doplňujúce sa ciele všeobecného záujmu, ktoré tak odôvodňujú kumuláciu stíhaní a sankcií,
–        existujú jasné a presné pravidlá umožňujúce predvídať, ktoré konania a opomenutia môžu byť predmetom kumulácie stíhaní a sankcií, a umožňujúce zabezpečiť koordináciu medzi dvoma príslušnými orgánmi,
–        dané dve konania boli vedené dostatočne koordinovaným spôsobom v krátkom časovom intervale a
–        všetky uložené sankcie zodpovedajú závažnosti porušení.
Návrh
52.      Vzhľadom na predchádzajúce úvahy navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na druhú prejudiciálnu otázku, ktorú položil Tribunalul Bucureşti (Vyšší súd Bukurešť, Rumunsko), takto:
Článok 50 Charty základných práv Európskej únie v spojení s jej článkom 52 ods. 1 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby bol dodávateľ zemného plynu sankcionovaný dvomi rôznymi zápisnicami – prvou vypracovanou orgánom na ochranu spotrebiteľa a druhou orgánom pre reguláciu sieťových odvetví – za podmienky, že:
–        stíhania a sankcie sa zakladajú na odlišných právnych ustanoveniach sledujúcich odlišné a doplňujúce sa ciele všeobecného záujmu, ktoré tak odôvodňujú kumuláciu stíhaní a sankcií,
–        existujú jasné a presné pravidlá umožňujúce predvídať, ktoré konania a opomenutia môžu byť predmetom kumulácie stíhaní a sankcií, a umožňujúce zabezpečiť koordináciu medzi dvoma príslušnými orgánmi,
–        dané dve konania boli vedené dostatočne koordinovaným spôsobom v krátkom časovom intervale a
–        všetky uložené sankcie zodpovedajú závažnosti porušení.
1      Jazyk prednesu: francúzština.
2      Monitorul Oficial al României, časť I, č. 485 zo 16. júla 2012.
3      ANPC odvolateľke vytýkal, že odberateľom následne oznámila ponuky uvádzajúce odlišné ceny, a tým ich uviedla do omylu. Odvolateľka totiž už po troch mesiacoch oznámila odberateľom zmenu ceny stanovenej v pôvodnej ponuke, pričom pôvodná cena mala platiť počas obdobia dvanástich mesiacov.
4      Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh so zemným plynom, ktorou sa zrušuje smernica 2003/55/ES (Ú. v. EÚ L 211, 2009, s. 94).
5      Rozsudok z 13. júna 2017, Florescu a i. (C‑258/14, EU:C:2017:448, bod 44, ako aj citovaná judikatúra).
6      Presnejšie zákon č. 123/2012 preberá do vnútroštátneho práva smernicu 2009/73, zatiaľ čo zákon č. 363/2007 preberá smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 84/450/EHS, smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („smernica o nekalých obchodných praktikách“) (Ú. v. EÚ L 149, 2005, s. 22).
7      Rozsudok z 15. októbra 2002, Limburgse Vinyl Maatschappij a i./Komisia (C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, C‑250/99 P až C‑252/99 P a C‑254/99 P, EU:C:2002:582, bod 59).
8      Rozsudky z 20. marca 2018, Menci (C‑524/15, EU:C:2018:197, bod 25), a z 22. marca 2022, bpost (C‑117/20, ďalej len „rozsudok bpost“, EU:C:2022:202, bod 22, ako aj citovaná judikatúra).
9      Rozsudok z 20. marca 2018, Menci (C‑524/15, EU:C:2018:197, body 41, 44, 46, 49, 53 a 55).
10      Rozsudok bpost, bod 25 a citovaná judikatúra. Pozri tiež rozsudok ESĽP z 8. júna 1976, Engel a i. v. Holandsko (CE:ECHR:1976:0608JUD000510071, bod 82).
11      Rozsudok bpost, bod 26.
12      Rozsudky z 20. marca 2018, Menci (C‑524/15, EU:C:2018:197, bod 31), a zo 14. septembra 2023, Volkswagen Group Italia a Volkswagen Aktiengesellschaft (C‑27/22, EU:C:2023:663, bod 49).
13      Rozsudok z 20. marca 2018, Garlsson Real Estate a i. (C‑537/16, EU:C:2018:193, bod 33).
14      Presnejšie, porušenie povinnosti stanovenej v článku 143 ods. 1 písm. k) zákona č. 123/2012 predstavuje správny delikt, ktorý je sankcionovateľný pokutou od 20 000 do 400 000 RON (približne od 4 057 eur do 81 147 eur).
15      Návrh na začatie prejudiciálneho konania neobsahuje žiaden odkaz na výšku pokút stanovených uplatniteľnou právnou úpravou. Rovnako pripomienky účastníkov konania neuvádzajú žiadnu doplňujúcu informáciu o rozsahu možných pokút.
16      Rozsudok zo 4. mája 2023, MV – 98 (C‑97/21, EU:C:2023:371, bod 46).
17      Treba uviesť, že výška tejto sankcie prihliada na viacero správnych deliktov, ktoré konštatoval ANRE.
18      Hoci rozhodnutie vnútroštátneho súdu neuvádza uloženie pokuty voči Engie na základe vyššie citovanej právnej úpravy, z písomných pripomienok tak odvolateľky, ako aj rumunskej vlády vyplýva, že okrem povinnosti uloženej Engie obnoviť pôvodnú cenu dohodnutú s dotknutými odberateľmi ANPC uložil Engie pokutu vo výške 150 000 RON (približne 30 000 eur).
19      Okrem toho pripomínam, že podľa judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva mierna prísnosť správnej pokuty nemôže sama osebe stačiť na to, aby zabránila jej kvalifikácii za „trestnú sankciu“ [rozsudok ESĽP zo 6. októbra 2020, Pfenning Distributie S.R.L v. Rumunsko, (CE:ECHR:2020:1006JUD007588213, bod 27)]. Pozri napokon aj rozsudok ESĽP z 8. júla 2019, Mihalache v. Rumunsko (CE:ECHR:2019:0708JUD005401210, bod 62).
20      Rozsudok bpost, bod 28.
21      Rozsudok bpost, bod 29.
22      Rozsudok zo 14. septembra 2023, Volkswagen Group Italia a Volkswagen Aktiengesellschaft (C‑27/22, EU:C:2023:663, bod 59).
23      Treba uviesť, že hoci sa táto informácia nenachádza v rozhodnutí vnútroštátneho súdu, bola uvedená rumunskou vládou v rámci jej písomných pripomienok a následne bola potvrdená na ústnej časti konania bez toho, aby bola spochybnená ostatnými účastníkmi konania prítomnými na pojednávaní.
24      Rozsudok bpost, bod 33.
25      Rozsudok bpost, bod 34 a citovaná judikatúra.
26      Rozsudok bpost, body 31, 33, 36 a 37.
27      Podľa týchto účastníkov konania ANRE uložil Engie sankciu za porušenie povinnosti transparentnosti pri stanovení štandardnej ponuky, zatiaľ čo ANPC jej uložil sankciu za klamlivé alebo agresívne obchodné praktiky pozostávajúce v zaslaní neskorších oznámení týkajúcich sa zmeny taríf.
28      Rozsudok z 11. januára 2024, Societatea Civilă Profesională de Avocaţi AB & CD (C‑252/22, EU:C:2024:13, bod 38).
29      Pozri v tomto zmysle rozsudok bpost, bod 38.
30      Pozri v tomto zmysle rozsudok bpost, bod 50.
31      Rozsudok bpost, bod 49.
32      Pre úplnosť uvádzam, že dodržiavanie transparentnosti cien je len nepriamym cieľom ochrany spotrebiteľov.
33      Pozri analogicky rozsudok bpost, bod 47.
34      Ochrana spotrebiteľov je sledovaná „priamo“ ako hlavný cieľ práva na ochranu spotrebiteľov, ale v rámci odvetvovej právnej úpravy v oblasti energetiky, ktorá sleduje predovšetkým zabezpečenie riadneho fungovania dotknutého trhu, je sledovaná iba „nepriamo“.
35      Rozsudok z 20. marca 2018, Menci (C‑524/15, EU:C:2018:197, bod 46 a citovaná judikatúra).
36      Rozsudok bpost, bod 51.