Predbežné znenie
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
MACIEJ SZPUNAR
prednesené 5. februára 2026(1)
Vec C‑873/24 [Marwanak](i)
GK,
NU,
TZ,
MV,
UK
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof (Spolkový súdny dvor, Nemecko)]
„ Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Justičná spolupráca v občianskych veciach – Nariadenie (EÚ) č. 650/2012 – Európske osvedčenie o dedičstve – Povinnosti vydávajúceho orgánu – Dedičstvo zahŕňajúce nehnuteľný majetok nachádzajúci sa v inom členskom štáte,
ako
je členský štát vydávajúci osvedčenie – Ustanovenia registrového práva členského štátu, v ktorom sa nachádza nehnuteľný majetok, podmieňujúce zápis do katastra nehnuteľností uvedením informácií o dedenej nehnuteľnosti v osvedčení – Povinnosť uviesť tieto informácie v prípade univerzálnej sukcesie“
I.      Úvod
1.        Návrh na začatie prejudiciálneho konania v tejto veci sa týka otázky, ktorá je predmetom sporov od nadobudnutia účinnosti nariadenia (EÚ) č. 650/2012(2), a to: V akých situáciách by sa informácie o majetku, ktorý je predmetom dedičstva, mali zahrnúť do európskeho osvedčenia o dedičstve (EOD)? Pochybnosti vyplývajú zo skutočnosti, že hoci ustanovenia nariadenia č. 650/2012 stanovujú možnosť uviesť takéto informácie v EOD, ich znenie, pokiaľ ide o okolnosti, za ktorých by sa tak malo stať, nie je jasné.
2.        Tento problém je obzvlášť zásadný v prípade rozdielov medzi požiadavkami dedičského práva a registrového práva v rôznych členských štátoch. Na jednej strane ustanovenia rozhodného práva pre dedenie môžu stanovovať, že dedenie sa uskutočňuje univerzálnou sukcesiou, v dôsledku čoho sa zloženie dedičstva neurčuje vo fáze osvedčovania dedičských práv dedičov. Na druhej strane ustanovenia registrového práva členského štátu, v ktorého registri je zdedený majetok zapísaný, môžu podmieňovať zápis práv dediča do registra uvedením informácií o zdedenom majetku v dokumente, na základe ktorého sa vykoná zápis. Má sa v takejto situácii informácia o zdedenom majetku zahrnúť do EOD?
3.        Táto otázka už bola predmetom mojich úvodných úvah v návrhoch, ktoré som predniesol vo veci Registrų centras(3). V tom čase som sa vyslovil proti povinnosti uvádzať v EOD informácie o nehnuteľnom majetku, ktorý je súčasťou dedičstva, ak celé dedičstvo prechádza na jedného dediča na základe univerzálnej sukcesie
.(4) Rozsudok Registrų centras(5)napokon túto otázku nevyriešil, pretože nebola priamo predmetom prejudiciálnej otázky vnútroštátneho súdu.(6) O tejto otázke bude rozhodnuté rozsudkom v prejednávanej veci.
II.    Právny rámec
A.      Právo Únie
1.      Nariadenie č. 650/2012
4.        Odôvodnenia 7, 18, 67, 68 a 71 nariadenia č. 650/2012 stanovujú:
„(7)      Je potrebné uľahčiť riadne fungovanie vnútorného trhu odstránením prekážok voľného pohybu osôb, ktoré v súčasnosti narážajú na problémy pri uplatňovaní svojich práv v kontexte dedenia, ktoré má cezhraničné dôsledky. …
…
(18)      Požiadavky na zápis práva k nehnuteľnému alebo hnuteľnému majetku do registra by sa mali z rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia vylúčiť. Zákonné podmienky a spôsob vykonania zápisu a orgány zodpovedné za kontrolu toho, či sú splnené všetky požiadavky a či je predložená alebo založená úplná dokumentácia alebo či obsahuje potrebné informácie…, by sa preto mali určiť v právnom poriadku členského štátu, v ktorom sa register vedie…. Orgány môžu predovšetkým skontrolovať, či právo zosnulého na majetok, ktorý je predmetom dedičstva a ktorý je uvedený v dokumente predloženom na zápis, je právo, ktoré je ako také zapísané v registri alebo ktoré je inak preukázané v súlade s právnym poriadkom členského štátu, v ktorom sa register vedie. … [EOD] vydané podľa tohto nariadenia by predovšetkým malo predstavovať platnú písomnosť na zápis majetku, ktorý je predmetom dedičstva, do registra členského štátu. To by však orgánom, ktoré sa venujú registrácii, nemalo brániť v tom, aby osobu žiadajúcu o zápis požiadali o poskytnutie takých dodatočných informácií alebo predloženie takých dodatočných dokumentov, aké sa požadujú podľa právneho poriadku členského štátu, v ktorom sa vedie register, napríklad informácie alebo dokumenty týkajúce sa zaplatenia daní. …
…
(67)      Na účely rýchleho, plynulého a účinného vyporiadania dedičstva s cezhraničnými dôsledkami v Únii sa predpokladá, že dedičia… by mali mať možnosť ľahko preukázať svoje postavenie a/alebo práva a právomoci v inom členskom štáte, napríklad v členskom štáte, v ktorom sa nachádza majetok patriaci do dedičstva. S cieľom umožniť im to by sa týmto nariadením malo zaviesť vytvorenie jednotného osvedčenia, [EOD]….
(68)      Orgán, ktorý vydáva [EOD], by mal zohľadňovať formálne náležitosti nevyhnutné pre zápis nehnuteľného majetku v členskom štáte, v ktorom sa vedie register. Na tento účel by sa v tomto nariadení mala ustanoviť výmena informácií o týchto formálnych náležitostiach medzi členskými štátmi.
…
(71)      [EOD] by malo mať rovnaké účinky vo všetkých členských štátoch. Nemalo by byť samostatným exekučným titulom, ale malo by mať dôkazný účinok a mala by platiť domnienka, že je dokladom o skutočnostiach, ktoré boli preukázané podľa rozhodného práva pre dedenie alebo podľa iného rozhodného práva pre konkrétne skutočnosti, ako je napríklad hmotnoprávna platnosť právnych úkonov nakladania s majetkom pre prípad smrti. Dôkazný účinok [EOD] by sa nemal vzťahovať na prvky, ktoré nie sú upravené v tomto nariadení, ako je otázka príslušnosti alebo otázka, či určitý majetok patril zosnulému. Každej osobe, ktorá vykoná platby alebo odovzdá majetok z dedičstva osobe uvedenej v [EOD] ako osobe oprávnenej prijať takúto platbu alebo majetok ako dedič alebo odkazovník, by sa mala poskytnúť primeraná ochrana, ak konala v dobrej viere a spoliehala sa pri tom na presnosť informácií potvrdených v [EOD]. Rovnaká ochrana by sa mala poskytnúť každej osobe, ktorá sa spolieha na presnosť informácií potvrdených v [EOD] a kúpi alebo dostane majetok z dedičstva od osoby uvedenej v [EOD] ako osoby oprávnenej s týmto majetkom nakladať. ….“
5.        Článok 1 tohto nariadenia s názvom „Rozsah pôsobnosti“ stanovuje:
„1.      Toto nariadenie sa vzťahuje na dedenie majetku zosnulých osôb. Nevzťahuje sa na daňové, colné ani správne veci.
2.      Z rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia sú vylúčené:
…
k)      povaha vecných práv;
l)      zápis práv k nehnuteľnostiam alebo hnuteľným veciam do registra vrátane právnych náležitostí takéhoto zápisu a účinky zápisu alebo opomenutia zápisu takýchto práv do registra.“
6.        Kapitola VI uvedeného nariadenia s názvom „Európske osvedčenie o dedičstve“ obsahuje články 62 až 73.
7.        Článok 62 uvedeného nariadenia s názvom „Zavedenie európskeho osvedčenia o dedičstve“ v
odsekoch 1 a 3 stanovuje:
„1.      Týmto nariadením sa zavádza [EOD], ktoré sa vydá na účely použitia v inom členskom štáte a má účinky uvedené v článku 69.
…
3.      [EOD] nenahrádza vnútroštátne doklady používané na podobné účely v členských štátoch. [EOD], ktoré sa raz vydá na použitie v inom členskom štáte, má však účinky uvedené v článku 69 aj v členskom štáte, ktorého orgány ho vystavili v súlade s touto kapitolou.“
8.        Článok 63 tohto nariadenia definuje potenciálne účely vydania EOD a v odsekoch 1 a 2 stanovuje:
„1.      [EOD] je určené na to, aby ho využívali dedičia, odkazovníci s priamymi právami k dedičstvu a vykonávatelia závetu alebo správcovia dedičstva, ktorí sa potrebujú v inom členskom štáte dovolať svojho postavenia alebo uplatniť svoje práva ako dedičia alebo odkazovníci a/alebo svoje právomoci ako vykonávatelia závetu alebo správcovia dedičstva.
2.      [EOD] možno využívať najmä na preukázanie jednej alebo viacerých z týchto skutočností:
a)      postavenie a/alebo práva každého dediča… a ich príslušné dedičské podiely;
b)      pridelenie konkrétneho majetku, ktorý je súčasťou dedičstva, dedičom… uvedeným v [EOD];
….“
9.        Článok 66 nariadenia č. 650/2012, nazvaný „Preskúmanie žiadosti“, stanovuje:
„1.      Orgán štátu pôvodu [Vydávajúci orgán – neoficiálny preklad] po doručení žiadosti overí informácie, vyhlásenia, doklady a ostatné dôkazy, ktoré žiadateľ predložil. Vyšetrovanie potrebné na overenie tvrdených skutočností uskutoční aj bez návrhu, ak je to ustanovené alebo povolené v jeho právnom poriadku, alebo vyzve žiadateľa, aby poskytol ďalšie dôkazy, ktoré považuje za potrebné.
2.      Ak žiadateľ nebol schopný predložiť overené kópie príslušných dokladov, ktoré spĺňajú podmienky potrebné na preukázanie ich pravosti, orgán štátu pôvodu [vydávajúci orgán – neoficiálny preklad] sa môže rozhodnúť uznať aj iné dôkazné prostriedky.
3.      Ak tak právny poriadok štátu pôvodu ustanovuje a sú splnené v ňom stanovené podmienky, môže orgán štátu pôvodu [vydávajúci orgán – neoficiálny preklad] žiadať, aby boli vyhlásenia vykonané pod prísahou alebo aby sa namiesto prísahy urobilo čestné vyhlásenie.
4.      Orgán štátu pôvodu [Vydávajúci orgán – neoficiálny preklad] vykoná všetky potrebné kroky, aby sa zabezpečilo informovanie oprávnených osôb o žiadosti o [EOD]. Ak je to potrebné na zistenie skutočností, ktoré sa majú osvedčiť, vypočuje zainteresované osoby a prípadných vykonávateľov závetu alebo správcov dedičstva a pristúpi k zverejneniu oznámení s cieľom umožniť ďalším prípadným oprávneným osobám, aby uplatnili svoje práva.
5.      Na účely tohto článku príslušný orgán členského štátu poskytne na požiadanie orgánu z iného členského štátu pôvodu informácie uchovávané najmä v katastroch nehnuteľností, registroch matričných úradov, registroch listín a právnych skutočností, ktoré sú významné pre dedenie alebo úpravu majetkových práv vyplývajúcich z manželského zväzku alebo rovnocenných majetkových práv zosnulého, ak by príslušný orgán bol podľa vnútroštátneho právneho poriadku oprávnený poskytnúť takéto informácie inému vnútroštátnemu orgánu.“
10.      Článok 67 uvedeného nariadenia s názvom „Vydanie [EOD]“ v odseku 1 stanovuje:
„Orgán štátu pôvodu [vydávajúci orgán – neoficiálny preklad] vydá [EOD] bezodkladne v súlade s postupom ustanoveným v tejto kapitole po tom, ako boli skutočnosti, ktoré sa majú osvedčiť, preukázané podľa rozhodného práva pre dedenie alebo iného práva rozhodného pre dané skutočnosti. Na tento účel použije tlačivo stanovené v súlade s konzultačným postupom uvedeným v článku 81 ods. 2.
….“
11.      V súlade s článkom 68 uvedeného nariadenia s názvom „Obsah [EOD]“:
„Ak sa to požaduje na účely, na ktoré sa [EOD] vydáva, uvedú sa v ňom tieto informácie:
…
l)      dedičský podiel, ktorý pripadá na každého z dedičov, a prípadne zoznam práv a/alebo majetku pre každého dediča;
….“
12.      Článok 69 uvedeného nariadenia, nazvaný „Účinky [EOD]“, stanovuje:
„1.      [EOD] má účinky vo všetkých členských štátoch bez potreby osobitného konania.
2.      Platí domnienka, že [EOD] je dokladom o skutočnostiach, ktoré boli preukázané podľa rozhodného práva pre dedenie alebo podľa iného rozhodného práva pre konkrétne skutočnosti. O osobe, ktorá je v [EOD] uvedená ako dedič… platí domnienka, že má postavenie uvedené v [EOD] a/alebo práva alebo právomoci uvedené v [EOD], pričom tieto práva alebo právomoci podliehajú výlučne podmienkam a/alebo obmedzeniam uvedeným v [EOD].
3.      Každá osoba, ktorá – konajúc na základe informácií osvedčených v [EOD] – zaplatí alebo odovzdá majetok osobe uvedenej v [EOD] ako oprávnenej prijať platbu alebo majetok, sa považuje za osobu, ktorá uskutočnila transakciu s osobou oprávnenou prijať platbu alebo majetok, a to s výnimkou prípadu, keď vedela alebo v dôsledku hrubej nedbanlivosti nevedela, že obsah [EOD] nezodpovedá skutočnosti.
4.      Ak osoba, ktorá je v [EOD] uvedená ako osoba oprávnená nakladať s majetkom, ktorý je predmetom dedičstva, s takýmto majetkom naloží v prospech inej osoby, táto iná osoba, pokiaľ koná na základe informácií osvedčených v [EOD], sa považuje za osobu, ktorá uskutočnila transakciu s osobou oprávnenou nakladať s dotknutým majetkom, s výnimkou prípadu, keď vedela alebo v dôsledku hrubej nedbanlivosti nevedela, že obsah [EOD] nezodpovedá skutočnosti.
5.      [EOD] predstavuje platný doklad na zápis práva k majetku, ktorý je predmetom dedičstva, do príslušného registra členského štátu bez toho, aby bol dotknutý článok 1 ods. 2 písm. k) a l).“
13.      Článok 70 tohto nariadenia v
odsekoch 1 a 3 stanovuje:
„1.      Originál [EOD] uchováva orgán štátu pôvodu [vydávajúci orgán – neoficiálny preklad], ktorý žiadateľovi alebo každej inej osobe, ktorá preukáže oprávnený záujem, vydá jeden alebo viac osvedčených odpisov.
…
3.      Vydané osvedčené odpisy sú platné na obmedzené obdobie šiestich mesiacov….“
2.      Vykonávacie nariadenie č. 1329/2014
14.      Článok 1 ods. 5 vykonávacieho nariadenia (EÚ) č. 1329/2014(7) stanovuje:
„Tlačivo, ktoré sa má použiť na [EOD] podľa článku 67 ods. 1 [nariadenia č. 650/2012], sa stanovuje v prílohe 5 ako tlačivo V [ďalej len
‚OED‘].“
15.      Tlačivo [OED] obsahuje viacero príloh vrátane prílohy IV s názvom „Postavenie a práva dediča (dedičov)“.
16.      Body 8 až 10 tejto prílohy IV stanovujú rubriky na uvedenie informácií, ktorých predmet je opísaný takto:
„8.      Dedič má právo na tento dedičský podiel (uveďte):…
9.      Majetok pridelený dedičovi, pre ktorý sa požaduje osvedčenie (spresnite, o aký majetok ide a uveďte príslušné identifikačné údaje)…:
10.      Podmienky a obmedzenia týkajúce sa práv dediča (uveďte, či sú práva dediča obmedzené podľa rozhodného práva pre dedenie alebo na základe právneho úkonu nakladania s majetkom pre prípad smrti):….“
17.      Žiadny z vyššie uvedených bodov nebol v tlačive EOD označený ako povinný.
18.      V poznámke pod čiarou 13 k tlačivu EOD sa uvádzajú doplňujúce vysvetlivky, ktoré sa týkajú znenia bodu 9 prílohy IV k tomuto tlačivu. Podľa tohto bodu je potrebné do uvedenej rubriky vo väčšine jazykových verzií v prvom rade uviesť, či dedič získal vlastnícke alebo iné práva na majetok, a v druhom prípade uviesť povahu týchto práv a ďalšie osoby, ktoré majú takisto majetkové práva.(8) Po druhé v prípade registrovaného majetku je na účely jeho identifikácie potrebné uviesť informácie požadované podľa právneho poriadku členského štátu, v ktorom sa register vedie. Okrem toho sa v záverečnej časti poznámky pod čiarou 13 stanovuje možnosť priložiť k EOD v prípade potreby príslušné dokumenty.
B.      Nemecké právo
19.      Vnútroštátne ustanovenie § 1922 Bürgerliches Gesetzbuch (Občiansky zákonník; ďalej len „BGB“) s názvom „Univerzálna sukcesia“, ktorý sa uplatňuje v tomto prípade, má v odseku 1 nasledujúce znenie:
„Smrťou osoby prechádza (dedenie) jej majetok (dedičstvo) ako celok na jednu alebo viacero osôb (dedičov).“
C.      České právo
20.      Zákon č. 256/2013 Sb., o katastru nemovitostí (katastrální zákon) (zákon č. 256/2013 o katastri nehnuteľností; ďalej len „zákon o katastri nehnuteľností“), v § 8 písm. a) až h) stanovuje podrobné evidenčné údaje o nehnuteľnostiach, ktoré musia byť uvedené v dokumentoch tvoriacich základ pre zápis do katastra nehnuteľností a odlišujú sa v závislosti od toho, či sa zápis týka zastavaného alebo nezastavaného pozemku, budovy, ktorá nie je súčasťou pozemku, alebo budovy vo výstavbe, alebo budovy zapísanej v katastri nehnuteľností na základe iného zákona, prípadne pozemku evidovaného zjednodušeným postupom.
21.      V súlade s § 17 ods. 2 písm. a) zákona o katastri nehnuteľností katastrálny úrad v registračnom konaní preskúma, či predložená úradná listina spĺňa požiadavky dokumentu pre zápis do katastra nehnuteľností.
22.      Vyhláška č. 357/2013 Sb., o katastru nemovitostí (katastrální vyhláška) (vyhláška č. 357/2013 o katastri nehnuteľností; ďalej len „vyhláška o katastri nehnuteľností“), v § 69 ods. 6 stanovuje:
„Ak dokument vydaný za podmienok stanovených v priamo uplatniteľnom právnom predpise Európskej únie potvrdzujúcom univerzálnu sukcesiu neuvádza práva alebo nehnuteľnosti, ktoré sú predmetom zákonného dedenia, pretože to neumožňuje právny systém krajiny, v ktorej bol dokument vydaný, katastrálny úrad zapíše zmenu vlastníctva alebo iného vecného práva na základe tohto dokumentu a vyhlásenia zákonného dediča spolu s požiadavkami uvedenými v § 66 ods. 4 písm. a) až d) a f).“
III. Spor vo veci samej, prejudiciálne otázky a konanie na Súdnom dvore
23.      Poručiteľ a jeho manželka spísali 1. marca 2013 spoločný závet, v ktorom sa vzájomne určili za dedičov a svoju dcéru určili za jedinú dedičku toho z manželov, ktorý zomrie ako druhý.(9) Poručiteľ zomrel 5. októbra 2015 s posledným obvyklým pobytom v Nemecku. Jeho dcéra zomrela 5. januára 2019 a jeho manželka 21. februára 2022. Súčasťou majetku poručiteľa bol aj pozemok v Českej republike.
24.      Žalobcovia sú potomkami zosnulej dcéry. Dňa 27. apríla 2023 podali na príslušný okresný súd v Nemecku návrh na vydanie EOD s cieľom vysporiadať dedičstvo vo vzťahu k nehnuteľnosti nachádzajúcej sa v Českej republike. Vo svojej žiadosti označili manželku poručiteľa za jeho jedinú dedičku a deti dcéry poručiteľa ako dedičov manželky poručiteľa, každé s dedičským podielom vo výške 1/5. Okrem toho žiadali, aby bola v EOD špecifikovaná nehnuteľnosť v Českej republike, ktorá patrí do dedičstva. Uviedli, že zápis dedičstva do katastra nehnuteľností na základe EOD je vzhľadom na to, že dcéra poručiteľa zomrela skôr ako manželka poručiteľa, podľa českého zákona o katastri nehnuteľností možný len vtedy, ak je nehnuteľnosť, ktorá je predmetom zápisu, v EOD presne identifikovaná.
25.      Uznesením z 19. júla 2023 okresný súd zamietol návrh žalobcov v časti, v ktorej žiadali, aby bola v EOD uvedená nehnuteľnosť nachádzajúca sa v Českej republike. Oberlandesgericht (Vyšší krajinský súd, Nemecko; ďalej len „OLG“) uznesením z 11. decembra 2023 zamietol odvolanie, ktoré bolo podané proti uvedenému uzneseniu. OLG v odôvodnení uviedol, že uvedenie informácií o jednotlivých predmetoch dedičstva, ktoré by neboli založené na domnienke súladu s právom a ochrany legitímnych očakávaní podľa nariadenia č. 650/2012, by bolo v rozpore s cieľom nariadenia, a to vytvoriť nástroj s formalizovaným obsahom, ktorý sa môže bez problémov používať v každom členskom štáte. Podľa OLG nie je stanovené, že vydávajúci orgán má vykonať zisťovanie, či určitý predmet dedičstva bol v čase začatia dedičského konania stále vo vlastníctve poručiteľa.
26.      Žalobcovia podali proti rozhodnutiu OLG dovolanie na Bundesgerichtshof (Spolkový súdny dvor, Nemecko), vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania. Domáhajú sa vydania EOD, v ktorom bude uvedené, že súčasťou dedičstva je nehnuteľnosť, ktorá sa nachádza sa v Českej republike.
27.      Vnútroštátny súd uvádza, že výklad ustanovenia článku 68 písm. l) nariadenia č. 650/2012 je nejasný. Časť nemeckej judikatúry a literatúry zastáva názor, že ak sa uplatňuje nemecké hmotné dedičské právo, špecifikácia predmetov dedičstva v EOD neprichádza do úvahy vzhľadom na zásadu univerzálnej sukcesie, ktorá je v ňom stanovená. Zástancovia opačného názoru poukazujú na účel EOD, ktorým je zjednodušenie dedičského konania v členských štátoch, čo svedčí v prospech zahrnutia takýchto informácií do tohto dokumentu.
28.      Uvedený súd uvádza, že zo znenia článku 68 písm. l) nariadenia č. 650/2012 vyplýva, že k uvedeniu takejto informácie v EOD by malo dôjsť len v prípade prechodu časti dedičstva na dediča s vecnoprávnym účinkom. Zdôrazňuje však, že EOD by nebolo účinné, ak by neuvedenie takejto informácie viedlo k zamietnutiu zápisu z dôvodu, že nebola splnená požiadavka stanovená registrovým právom štátu, v ktorom sa nehnuteľnosť nachádza.
29.      Za týchto podmienok Bundesgerichtshof (Spolkový súdny dvor) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.      Má sa článok 68 písm. l) nariadenia č. 650/2012 vykladať v tom zmysle, že [EOD] musí obsahovať informácie, ktoré sa podľa vnútroštátneho práva štátu, v ktorom sa nachádza pozostalosť, vyžadujú na zápis dediča ako vlastníka do katastra nehnuteľností, pokiaľ ide o nehnuteľnosť, ktorá je súčasťou dedičstva a nachádza sa v inom členskom štáte, ako je štát vydávajúceho orgánu, ak dedič požiadal o uvedenie takýchto informácií v [EOD] na účely zápisu ako vlastníka do katastra nehnuteľností v štáte, v ktorom sa nehnuteľnosť nachádza, a zápis do katastra nehnuteľností v štáte, v ktorom sa nehnuteľnosť nachádza, sa podľa vnútroštátneho práva štátu, v ktorom sa nehnuteľnosť nachádza, môže v prípade, ak je [EOD] jediným dokumentom predloženým k zápisu, uskutočniť iba vtedy, ak [EOD] obsahuje tieto údaje?
2.      Je pre odpoveď na prvú otázku relevantné, či podľa rozhodného dedičského práva k prevodu dedičstva dochádza univerzálnou sukcesiou?
3.      Je pre odpoveď na prvú otázku relevantné, či podľa vnútroštátneho práva štátu, v ktorom sa nehnuteľnosť nachádza, možno zápis uvedený v prvej otázke do katastra nehnuteľností štátu, v ktorom sa nehnuteľnosť nachádza, vykonať okrem predloženia [EOD], ktoré obsahuje údaje uvedené v prvej otázke, aj tak, že dedič alebo po jeho smrti jeho dedičia predložia katastru nehnuteľností štátu, v ktorom sa nehnuteľnosť nachádza, aj ďalší dokument obsahujúci vyhlásenie dediča alebo po jeho smrti vyhlásenie jeho dedičov?“
30.      Písomné pripomienky predložili žalobcovia v hlavnom konaní, česká, nemecká, španielska a poľská vláda, ako aj Európska komisia. Pojednávanie nebolo nariadené.
IV.    Analýza
A.      O prípustnosti návrhu na začatie prejudiciálneho konania
31.      V rozsudku Albausy(10)Súdny dvor konštatoval, že návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý obsahoval otázky týkajúce sa konania o vydanie EOD a
bol podaný okresným súdom, ktorý je podľa nemeckého práva vydávajúcim orgánom EOD, je neprípustný. Dôvodom tohto rozhodnutia bolo, že orgán vydávajúci EOD nevykonáva súdnu funkciu, a preto nie je oprávnený predložiť Súdnemu dvoru otázku podľa článku 267 ZFEÚ.(11)
32.      Takáto situácia v prejednávanej veci nenastáva, pretože vnútroštátnym súdom je súd rozhodujúci o opravnom prostriedku proti rozhodnutiu, ktorým bolo zamietnuté odvolanie proti uzneseniu orgánu vydávajúceho EOD. Z ustálenej judikatúry Súdneho dvora pritom vyplýva, že súd, ktorý rozhoduje o odvolaní proti rozhodnutiu súdu, ktorý nevykonáva súdnu funkciu, je súdom v zmysle článku 267 ZFEÚ.(12) Vnútroštátny súd, ktorý vydal EOD, pritom nevykonáva súdnu funkciu, ale takúto funkciu vykonáva súd, ktorý prejednáva odvolanie podané proti rozhodnutiu, ktorým sa zamietla žiadosť o vydanie EOD. Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal vnútroštátny súd v prejednávanej veci, je teda prípustný.
B.      O prejudiciálnych otázkach
33.      Otázky predložené vnútroštátnym súdom spolu úzko súvisia, a preto navrhujem, aby boli preskúmané spoločne. Vzhľadom na to, že rozhodnutia vnútroštátnych súdov, ktorými bol zamietnutý návrh žalobcov o zahrnutie informácií o zdedenom majetku do EOD, boli odôvodnené tým, že tomu bráni dedenie prostredníctvom univerzálnej sukcesie, domnievam sa, že pre vnútroštátny súd bude užitočná odpoveď na otázku formulovanú týmto spôsobom: Majú sa v prípade dedenia univerzálnou sukcesiou uviesť v EOD na žiadosť navrhovateľa informácie o nehnuteľnosti, ktorá je predmetom dedičstva a nachádza sa v inom členskom štáte, ak právne predpisy registrového práva členského štátu, v ktorom sa nehnuteľnosť nachádza, na jednej strane podmieňujú zápis dedičského práva na základe EOD uvedením takejto informácie, ale na druhej strane pripúšťajú možnosť vykonať zápis na základe EOD, ktoré ju neobsahuje, ak dedičia predložia vyhlásenie obsahujúce chýbajúce informácie?
34.      V mojich návrhoch sa budem v prvom rade venovať účelu EOD a jeho funkcii ako listiny, ktorá je podkladom pre zápis do katastra nehnuteľností. Následne predstavím niekoľko úvah o povahe tohto nástroja. V treťom kroku preukážem, že nariadenie neukladá povinnosť zahrnúť do EOD informácie o majetku, ktorý je predmetom dedičstva v prípade univerzálnej sukcesie. Napokon preskúmam možnosť prijať iný výklad, ako je ten, ktorý navrhujem.
1.      Účel EOD a jeho funkcia dokumentu, ktorý tvorí základ pre zápisy do katastra nehnuteľností
35.      Cieľom nariadenia č. 650/2012 je podľa jeho odôvodnenia 7 odstrániť prekážky voľného pohybu osôb, ktoré narážajú na problémy pri uplatňovaní svojich práv v kontexte dedenia, ktoré má cezhraničné dôsledky.(13) V odôvodnení 67 uvedeného nariadenia sa uvádza, že tento cieľ sa má dosiahnuť okrem iného prostredníctvom EOD ustanoveného týmto nariadením. Odôvodnenie 18 tohto nariadenia stanovuje, že má predovšetkým predstavovať platnú písomnosť na zápis majetku, ktorý je predmetom dedičstva, do registra členského štátu.
36.      EOD bolo teda koncipované ako nástroj umožňujúci dedičom(14) ľahko preukázať svoje práva k majetku, ktorý je predmetom dedičstva a ktorý sa nachádza v inom členskom štáte, vrátane zverejnenia ich práv v príslušných registroch, najmä v katastroch nehnuteľností.(15)
37.      Ustanovenia nariadenia č. 650/2012 však nezaručujú účinnosť EOD v tomto poslednom bode v plnom rozsahu. Hoci podľa článku 69 ods. 5 uvedeného nariadenia je EOD platným dokladom na zápis práva k majetku, ktorý je predmetom dedičstva, do príslušného registra členského štátu, podlieha ustanoveniam článku 1 ods. 2 písm. k) a l) uvedeného nariadenia. Z posledných uvedených ustanovení pritom vyplýva, že akákoľvek otázka týkajúca sa zápisov práv k nehnuteľnostiam do registra je z jeho pôsobnosti vylúčená. V dôsledku toho, aj keď je EOD „platným dokladom na zápis“, to ešte neznamená, že zápis do registra na jeho základe sa musí vykonať nezávisle od podmienok zápisov stanovených právnym poriadkom dotknutého členského štátu.
38.      Za týchto okolností vzniká otázka, ako zabezpečiť, aby EOD naplnilo účel, na ktorý bolo vydané, a plnilo funkciu dokumentu, ktorý slúži ako podklad pre zápis do registra, ak ustanovenia rozhodného práva štátu, v ktorom sa nachádza majetok, ktorý je predmetom dedičstva, stanovujú určité požiadavky na obsah dokladu, ktorý tvorí podklad pre zápis do katastra, a vydané EOD tieto podmienky nespĺňa.
39.      V návrhoch, ktoré som predniesol vo veci Registrų centras, som navrhol pri výklade ustanovení nariadenia v časti týkajúcej sa informácií o majetku, ktorý je predmetom dedičstva, preskúmať, či v situácii, keď tieto informácie nie sú v záujme určenia právneho nástupcu po poručiteľovi nevyhnutné, ich neuvedenie v EOD skutočne bráni určiť zákonného dediča daného majetku. Ak to tak nie je, neexistuje dôvod na odmietnutie zápisu. Tento prístup by zabezpečil dosiahnutie cieľov nariadenia č. 650/2012 a splnenie funkcie EOD, pričom by zároveň umožnil vyhnúť sa viacerým praktickým ťažkostiam spojeným s prispôsobením obsahu EOD požiadavkám cudzieho registrového práva a s určením zloženia majetku, ktorý je predmetom dedičstva, ktoré právna úprava uplatňovaná orgánom vydávajúcim EOD nestanovuje.
40.      Súdny dvor sa nestotožnil s mojím názorom na povinnosť registračných orgánov vykonať zápis na základe EOD, ktoré neobsahovalo všetky informácie o zdedenej nehnuteľnosti požadované litovským registrovým právom. V rozsudku Registrų centras konštatoval, že ich absencia bola dostatočným dôvodom na zamietnutie žiadosti o zápis dedičských práv dediča do katastra.(16)
41.      Súdny dvor síce zamietol možnosť nariadiť orgánom povereným zápisom, aby vykonali zápisy na základe EOD, ktoré nespĺňalo všetky požiadavky registrového práva na doklad, ktorý tvorí podklad pre zápis, avšak nerozhodol, že všetky tieto údaje musia byť zahrnuté v EOD. Poukázal tiež na to, že neuvedenie identifikačných údajov zdedenej nehnuteľnosti v EOD nespochybňuje jeho platnosť ako takú vo vzťahu k iným okolnostiam, ktoré sú v ňom potvrdené, ako je napríklad postavenie dediča.(17) V tejto súvislosti nemožno dospieť k záveru, že rozsudok Registrų centras ukladá povinnosť uviesť v EOD všetky informácie o zdedenom majetku, ktoré vyžadujú predpisy registrového práva.
42.      V takejto situácii, napriek rozsudku Registrų centras zostáva aktuálnou otázka, do akej miery z ustanovení nariadenia č. 650/2012 vyplýva povinnosť zahrnúť do obsahu EOD informácie o majetku, ktorý je predmetom dedičstva a je zapísaný v registri vedenom v inom členskom štáte. Je relevantná o to viac, že z odôvodnenia 18 nariadenia č. 650/2012 vyplýva, že normotvorca Únie stanovil, že samotné predloženie EOD nemusí stačiť na to, aby boli splnené všetky podmienky zápisu stanovené registrovým právom, a že v takejto situácii by orgány zodpovedné za registráciu mohli byť nútené vyžiadať si dodatočné informácie alebo dodatočné dokumenty.
2.      Povaha EOD
43.      Pri výklade ustanovení nariadenia č. 650/2012 a vykonávacieho nariadenia č. 1329/2014 treba v rozsahu, v akom sa týkajú EOD, zohľadniť špecifickú povahu a charakter tohto nástroja.
44.      Vzhľadom na článok 62 a článok 63 ods. 1 nariadenia č. 650/2012 je EOD listinou, ktorej hlavným účelom je potvrdiť postavenie a práva dedičov spravidla v inom členskom štáte, ako je členský štát, v ktorom bolo osvedčenie vydané.(18) EOD je zároveň autonómnym nástrojom práva Únie, ktorého právny režim je vymedzený ustanoveniami kapitoly VI nariadenia č. 650/2012(19) a spresnený ustanoveniami vykonávacieho nariadenia č. 1329/2014. Uvedené ustanovenia definujú pravidlá vydávania EOD, jeho štruktúru a právne účinky.(20)
45.      Harmonizácia právneho režimu EOD zvyšuje šance na dosiahnutie cieľov sledovaných týmto nástrojom tým, že eliminuje typické ťažkosti súvisiace s akceptovaním dokumentov vydaných v iných členských štátoch v súlade s ich vnútroštátnymi právnymi predpismi. Ustanovenia upravujúce fungovanie EOD v právnom styku vrátane jeho formy a štruktúry sú totiž všeobecne záväzné vo všetkých členských štátoch, ktoré uplatňujú nariadenie č. 650/2012.(21) V tomto zmysle nie je EOD dokumentom iného členského štátu, ale dokumentom spoločným pre všetky členské štáty.
46.      Napriek tomu nemožno predpokladať, že fungovanie EOD vydaného v inom členskom štáte je rovnako bezproblémové ako fungovanie dokumentov stanovených vnútroštátnym právom. Dôvodom je najmä nedostatočná harmonizácia dedičského práva na úrovni Únie. EOD totiž vo svojej hlavnej časti osvedčuje skutočnosti týkajúce sa právnych účinkov začatia dedičského konania, ktoré vyplývajú v prvom rade z ustanovení rozhodného práva pre dedenie, ktorým je právo členského štátu alebo tretieho štátu uvedené na základe ustanovení nariadenia č. 650/2012.
47.      Správny výklad informácií uvedených v EOD preto nemusí byť v iných členských štátoch zrejmý. O to viac, že pre samotný vydávajúci orgán nemusí byť zrejmé, ako by sa tieto informácie mali uvádzať. EOD sa vydáva na tlačive, ktorého použitie je povinné.(22) Informácie, ktoré sú v ňom uvedené, vyplývajú z priradenia rôznych účinkov dedičstva ku konkrétnym rubrikám tlačiva EOD. Spôsob priradenia nemusí byť z hľadiska práva uplatniteľného na dedičstvo zrejmý.(23)
48.      Autonómia EOD teda neodstraňuje všetky ťažkosti spojené s používaním dokumentu, ktorý bol vyhotovený v inom členskom štáte, pretože jeho obsah je v podstate výsledkom rozhodnutí prijatých na základe práva jedného z členských štátov alebo tretej krajiny,(24) ktoré zvyčajne nie je právom členského štátu, v ktorom sa EOD použije.(25)
49.      Z ustanovení nariadenia č. 650/2012 vyplýva, že normotvorca Únie si uvedomoval tieto ťažkosti a snažil sa ich minimalizovať, pričom zdôraznil, že pri vydávaní EOD je potrebné zohľadňovať niektoré ustanovenia iných členských štátov. Dokazuje to najmä odôvodnenie 68 tohto nariadenia, ktoré zdôrazňuje, že pri vydávaní EOD, ktoré obsahuje informácie o nehnuteľnosti, je potrebné zohľadniť požiadavky na identifikáciu nehnuteľnosti stanovené registrovým právom iného členského štátu.
50.      Z vyššie uvedeného však nevyplýva, že by sa normotvorca Únie domnieval, že forma a obsah EOD musia podliehať ustanoveniam právnych predpisov členského štátu, ktorými sa upravuje konanie, v ktorom má byť použité. EOD nie je jednorazovým dokumentom, podpornou listinou pre žiadosť stanovenú vnútroštátnym právom, ale je autonómnym dokumentom. Je určené na široké použitie, a to aj v iných konaniach a na iné účely, ako sú účely, ktoré odôvodnili jeho vydanie, ako aj v iných členských štátoch, ako je ten, v ktorom vznikla potreba jeho vydania. Svedčia o tom viaceré ustanovenia nariadenia č. 650/2012.
51.      Po prvé toto nariadenie vymedzuje účinky EOD autonómnym spôsobom. Tieto účinky teda vznikajú nezávisle od účinkov príslušných vnútroštátnych dokumentov osvedčujúcich postavenie a práva dedičov. Článok 69 ods. 2 nariadenia č. 650/2012 týmto spôsobom stanovuje domnienku, že dedič má práva a právomoci uvedené v EOD, bez akýchkoľvek podmienok alebo obmedzení, okrem tých, ktoré sú v ňom výslovne uvedené. Odseky 3 a 4 tohto článku stanovujú ochranu tretích osôb konajúcich v dobrej viere, ktoré uskutočnili právny úkon za účasti osôb uvedených v EOD, a to konkrétne osoby, ktorá poskytla plnenie k rukám osoby uvedenej v osvedčení o dedičstve, a osoby, ktorá nadobúda právo patriace do dedičstva od osoby oprávnenej podľa EOD. Odsek 5 tohto článku uvádza, že EOD predstavuje platný doklad na zápis práva k majetku, ktorý je predmetom dedičstva, do príslušného registra členského štátu bez toho, aby bol dotknutý článok 1 ods. 2 písm. k) a l) nariadenia č. 650/2012. Zároveň sa v odôvodnení 71 uvedeného nariadenia uvádza, že dôkazný účinok osvedčenia by sa nemal vzťahovať na prvky, ktoré nie sú upravené v tomto nariadení, ako je otázka, či určitý majetok patril zosnulému.
52.      Po druhé EOD vyvoláva tieto účinky bez ohľadu na to, ako bol v žiadosti o jeho vydanie špecifikovaný jeho účel. Uvedený účel nie je známy iným subjektom, keďže tlačivo EOD neobsahuje žiadne informácie na túto tému.(26) Vydané EOD teda funguje v rámci právneho styku a vyvoláva určité účinky v závislosti od jeho obsahu, bez ohľadu na svoj pôvodný účel.
53.      Po tretie platnosť EOD nie je časovo obmedzená. Článok 70 ods. 3 nariadenia č. 650/2012 stanovuje šesťmesačnú dobu platnosti iba pre odpisy EOD a nie pre samotné EOD. Ako vyplýva z článku 70 ods. 1 v súvislosti s odôvodnením 72 uvedeného nariadenia, samotné EOD uchováva vydávajúci orgán.(27)
54.      Po štvrté z článku 70 ods. 1 nariadenia č. 650/2012 tiež vyplýva, že vydávajúci orgán vydáva odpisy EOD nielen žiadateľovi, ale aj každej osobe, ktorá preukáže oprávnený záujem.(28)
55.      Po piate podľa článku 62 ods. 3 nariadenia č. 650/2012 má vydané EOD účinky uvedené v článku 69 tohto nariadenia aj v členskom štáte vydávajúceho orgánu. Z toho vyplýva, že rozsah jeho pôsobnosti v členských štátoch nie je územne obmedzený.
56.      Vzhľadom na vyššie uvedené je potrebné konštatovať, že hoci bolo EOD vydané z dôvodu osobitnej potreby dediča preukázať svoje postavenie a oprávnenie v inom členskom štáte, vyhotovený dokument nebol koncipovaný tak, že sleduje len jediný osobitný cieľ, a to najmä zverejnenie práv dediča v katastri nehnuteľností iného členského štátu, v ktorom je zdedený nehnuteľný majetok zapísaný. Bol vyhotovený ako doklad, ktorý má v právnom styku potenciálne rozsiahle využitie, a to aj inými osobami, než je dedič, vrátane využitia na iné účely ako tie, ktoré odôvodňovali jeho vydanie.
57.      Hľadisko právnej istoty v právnom styku si v tejto súvislosti vyžaduje obzvlášť veľkú obozretnosť pri vydávaní usmernení pre orgány vydávajúce EOD, pokiaľ ide o spôsob jeho vyhotovenia a uvádzania rôznych informácií v tomto doklade. Vzhľadom na potenciálne široké spektrum použitia daného EOD a riziko nesprávneho výkladu informácií, ktoré sú v ňom uvedené, sa domnievam, že EOD by malo byť v prvom rade spoľahlivým a komplexným zdrojom informácií o postavení a právach dedičov, ktoré sú stanovené rozhodným právom pre dedenie určeným ustanoveniami nariadenia. Rozsah informácií, ktoré sú v ňom uvedené, musí byť obmedzený na prvky požadované znením nariadenia a relevantné z hľadiska účinkov, ktoré EOD vyvoláva v súlade s článkom 69 nariadenia č. 650/2012. EOD by však nemalo zahŕňať informácie, ktoré nie sú potrebné na to, aby mohli právne subjekty určiť rozsah práv a povinností dedičov. Nemalo by obsahovať ani informácie, ktorých osvedčenie nepatrí do právomoci vydávajúceho orgánu a ktorých zahrnutie do EOD by mohlo vyvolať mylný dojem, že boli úradne osvedčené skutočnosti, ktoré EOD nemá osvedčovať. V žiadnom prípade by jeho obsah nemal byť určený požiadavkami stanovenými právnymi predpismi členských štátov pre príslušné vnútroštátne dokumenty.
3.      O (neexistencii) povinnosti zahrnúť do EOD informácie o majetku, ktorý je predmetom dedičstva v prípade univerzálnej sukcesie
58.      S cieľom preskúmať otázku povinnosti zahrnúť do EOD informácie o zdedenom majetku sa budem zaoberať ustanoveniami vymedzujúcimi obsah EOD, rozsahom právomoci vydávajúceho orgánu a priebehom jeho vydania. Následne preskúmam, či výsledky analýzy týchto ustanovení umožňujú dosiahnuť ciele nariadenia a plnenie funkcie EOD. Napokon navrhnem odpoveď na prejudiciálne otázky.
a)      Ustanovenia vymedzujúce obsah EOD
59.      Znenie nariadenia č. 650/2012 nenecháva žiadne pochybnosti o tom, že normotvorca Únie predpokladal možnosť zahrnúť do EOD informácie o majetku, ktorý je predmetom dedičstva, a že mal v úmysle využiť tento nástroj na uľahčenie zapisovania dedičov do registrov nehnuteľností nachádzajúcich sa v iných členských štátoch.
60.      Po prvé možnosť identifikovať v EOD konkrétny majetok, ktorý je predmetom dedičstva, vyplýva priamo zo znenia článku 63 ods. 2 písm. b) a článku 68 písm. l) nariadenia č. 650/2012, ako aj z bodu 9 prílohy IV k tlačivu EOD, ktoré podrobne opíšem nižšie. Po druhé z odôvodnenia 68 nariadenia č. 650/2012 vyplýva, že orgán, ktorý vydáva osvedčenie, by mal zohľadňovať formálne náležitosti nevyhnutné pre zápis nehnuteľného majetku v členskom štáte, a článok 77 uvedeného nariadenia stanovuje členským štátom povinnosť poskytovať informačné hárky, v ktorých uvedú všetky dokumenty a/alebo informácie, ktoré sa spravidla požadujú na účely registrácie nehnuteľností nachádzajúcich sa na ich území. Po tretie článok 66 ods. 5 nariadenia č. 650/2012 stanovuje možnosť, aby orgán členského štátu poskytol orgánu vydávajúcemu EOD z iného členského štátu okrem iného informácie uchovávané v katastri nehnuteľností.
61.      Z vyššie uvedeného však nevyplýva, v akých situáciách musí EOD obsahovať informácie o majetku, ktorý je predmetom dedičstva. V prvom rade sa nemožno domnievať, že zohľadnenie otázok týkajúcich sa zápisov do registrov nehnuteľností v ustanoveniach nariadenia č. 650/2012 normotvorcom Únie a zavedenie mechanizmov, ktoré majú zjednodušiť uvádzanie informácií umožňujúcich takéto zápisy do EOD, zahŕňa povinnosť identifikovať v EOD majetok, ktorý je predmetom dedičstva a ktorý je zapísaný v príslušných registroch. Existencia takýchto mechanizmov neznamená, že sa musia uplatňovať; to nie je Čechovova puška visiaca na stene.
62.      Možno teda ustanovenia nariadenia č. 650/2012 vykladať v tom zmysle, že ukladajú povinnosť uvádzať v EOD majetok, ktorý je predmetom dedičstva, a v akých prípadoch?
63.      Identifikáciu dedeného majetku v EOD predovšetkým stanovuje článok 63 nariadenia č. 650/2012, ktorý sa týka účelu vydania EOD. V súlade s jeho odsekom 2 písm. b) možno EOD využívať „najmä“ na preukázanie „pridelenia konkrétneho majetku, ktorý je súčasťou dedičstva, dedičovi/dedičom… uvedeným v osvedčení“.
64.      Medzi jazykovými verziami tohto ustanovenia neexistujú žiadne významné rozdiely.(29) Vyplýva z neho, že predmetom špecifikácie v EOD má byť konkrétny majetok, ktorý bol predmetom „pridelenia“(30). Hoci je náročné vykladať tento posledný uvedený pojem jednoznačne, zdá sa, že naznačuje existenciu konkrétneho dôvodu pre prevod práva ku konkrétnemu majetku, ktorý je predmetom dedičstva, na dediča.
65.      Okrem toho možnosť špecifikovať v EOD majetok, ktorý je predmetom dedičstva, priamo vyplýva z článku 68 nariadenia č. 650/2012, ktorý vymedzuje obsah EOD. Podľa písmena l) tohto článku v EOD môže byť uvedený „dedičský podiel, ktorý pripadá na každého z dedičov, a prípadne zoznam práv a/alebo majetku pre každého dediča“.
66.      Toto ustanovenie teda nepoužíva na vymedzenie práva dediča k majetku, ktorý je predmetom dedičstva, rovnaký pojem ako článok 63 ods. 2 písm. b) toho istého nariadenia. Tento terminologický rozdiel sa vyskytuje vo viacerých jeho jazykových verziách. Okrem toho sa v ňom nespomína iba majetok, ale aj práva. Z toho možno vyvodiť jediný záver, že rozsah informácií, ktoré sa majú uvádzať v EOD v súlade s článkom 68 písm. l) na konci uvedeného nariadenia, je širší ako rozsah informácií uvedených v jeho článku 63 ods. 2 písm. b).(31)
67.      Výklad poslednej časti ustanovenia článku 68 písm. l) nariadenia č. 650/2012 je však v prejednávanej veci relevantný. Podľa tohto ustanovenia EOD môže obsahovať zoznam práv alebo majetku, ktoré prináležia každému dedičovi, prípadne konkrétnym alebo určitým dedičom.(32)
68.      Rozdiely medzi jazykovými verziami neumožňujú vyvodiť ďalekosiahle závery, pokiaľ ide o pôsobnosť tohto ustanovenia. Napriek tomu, podobne ako v prípade článku 63 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 650/2012, sa zdá, že z neho vyplýva, že sa týka existencie osobitného titulu na prevod práv k určitému majetku, ktorý je predmetom dedičstva, a nie majetku ako takého.
69.      O existencii takéhoto osobitného titulu pre určitý majetok, ktorý je predmetom dedičstva, svedčí aj použitie výrazu „prípadne“ v poslednej časti ustanovenia článku 68 písm. l) nariadenia č. 650/2012. Tento výraz je uvedený pred slovným spojením „zoznam práv a/alebo majetku pre každého dediča“, ale nie je uvedený pred slovami „dedičský podiel, ktorý pripadá na každého z dedičov“ v prvej časti článku 68 písm. l) nariadenia č. 650/2012.
70.      Ako uvádza vnútroštátny súd, nemecká judikatúra a právna náuka z veľkej časti tvrdia, že pojem „prípadne“ sa vzťahuje na situácie, v ktorých majetok, ktorý je predmetom dedičstva, prechádza na konkrétneho dediča s vecnoprávnym účinkom, ale nevzťahuje sa na prevod dedičstva univerzálnou sukcesiou. Takéto názory boli vyjadrené aj v odbornej literatúre iných členských štátov.(33)
71.      Iní autori právnej náuky s tým nesúhlasia a domnievajú sa, že potreba poskytnúť informácie o majetku, ktorý je predmetom dedičstva, je určená účelom vydania daného EOD.(34)
72.      Toto stanovisko zastávajú v prejednávanej veci aj španielska a česká vláda, ako aj Komisia. Argumentujú najmä tým, že výraz „prípadne“ použitý v článku 68 písm. l) nariadenia č. 650/2012 odkazuje na účel vydania EOD v zmysle článku 63 tohto nariadenia. To by znamenalo, že ak je cieľom vydania EOD zápis práva dediča do katastra nehnuteľností v členskom štáte a podmienkou zápisu je uviesť v EOD majetok, ktorý je predmetom dedičstva, potom nastáva situácia, ktorá odôvodňuje uvedenie nehnuteľného majetku v EOD. Inými slovami, výraz „prípadne“ je potrebné vykladať tak, že znamená „ak to odôvodňuje účel vydania EOD“.
73.      Podľa môjho názoru systematický výklad článku 68 nariadenia č. 650/2012 nedáva priestor na súhlas s týmto argumentom. Už z prvého odseku tohto článku totiž vyplýva, že EOD obsahuje určité informácie, vrátane informácií uvedených v písmene l), ak sa to požaduje na účely, na ktoré sa osvedčenie vydáva. Ak by sa slovný výraz „prípadne“ uvedený v článku 68 písm. l) nariadenia č. 650/2012 vykladal tak, že znamená „ak to odôvodňuje účel vydania EOD“, výhrada „prípadne“ by bola nadbytočná. Vzhľadom na to, že bola použitá takáto dodatočná výhrada, bolo to pravdepodobne preto, aby sa naznačilo, že tento údaj sa bude uvádzať v prípade určitých konkrétnych okolností, ktoré to odôvodňujú.
74.      Aké konkrétne okolnosti sa teda skrývajú za slovom „prípadne“?
75.      Treba podotknúť, že článok 68 písm. l) nariadenia č. 650/2012 v prvom rade stanovuje uvedenie informácií o dedičskom podiele každého dediča a až v druhom rade „prípadne“ zoznam práv alebo majetku pre každého dediča. Treba zdôrazniť, že normotvorca Únie prijal jasnú štruktúru pre uvádzanie informácií obsiahnutých v EOD v pätnástich po sebe idúcich bodoch, pričom každý z týchto bodov je venovaný inému druhu informácií. Keďže ten istý bod sa týka podielu dedičov na pozostalosti, a prípadne majetku, ktorý im na základe ich dedičského podielu prináleží, je potrebné vychádzať z toho, že v oboch prípadoch ide o určenie všetkých dedičských práv uplatnením pravidiel rovnakej povahy, teda pravidiel, ktoré určujú rozsah práv dedičov k dedičstvu.
76.      Rozsah dedičských práv dedičov možno určiť buď vo vzťahu ku všetkým právam a povinnostiam poručiteľa uvedením podielu dediča na dedičstve, alebo vo vzťahu ku konkrétnym predmetom dedičstva určením práva dediča alebo konkrétnych dedičov ku konkrétnemu majetku. Napríklad, dedič môže byť zároveň odkazovníkom z titulu vindikačného odkazu. Prípadne môžu ustanovenia rozhodného práva pre dedenie stanoviť konkrétne práva manžela poručiteľa vo vzťahu ku konkrétnemu majetku, ktorý je predmetom dedičstva, bez ohľadu na jeho dedičský podiel. Nie je vylúčené ani to, že existujú osobitné ustanovenia, ktoré z ekonomických, rodinných alebo sociálnych dôvodov ukladajú obmedzenia, ktoré sa týkajú dedenia určitého majetku alebo majú na takéto dedenie vplyv v súvislosti s konkrétnymi kategóriami majetku, na ktoré navyše odkazuje znenie článku 30 nariadenia č. 650/2012.(35) Nie je možné vylúčiť ani to, že existujú ustanovenia dedičského práva, ktoré umožňujú poručiteľovi spísať závet, v ktorom rozdelí jednotlivé predmety majetku s vecnoprávnym účinkom.
77.      Zdá sa mi preto logické, že normotvorca Únie tým, že v článku 68 písm. l) nariadenia č. 650/2012 stanovil, aby sa do EOD zahrnuli informácie o rozsahu práv dedičov na dedičstvo, musel zohľadniť skutočnosť, že samotné uvedenie podielu na dedičstve sa môže ukázať ako nedostatočné pre správne uvedenie tejto informácie. Tak to bude v prípade, ak ustanovenia rozhodného práva pre dedenie, prípadne v spojení s platným rozdelením majetku, stanovujú osobitné pravidlá pre prevod určitého majetku, ktorý je predmetom dedičstva, na dediča s vecnoprávnym účinkom.(36) V takejto situácii bude potrebné určiť práva dedičov k dotknutému majetku, ktorý je predmetom dedičstva, a nie k všetkým majetkovým právam a povinnostiam poručiteľa.(37) V prípade univerzálnej sukcesie to tak nie je.
78.      Z výkladu navrhovaného Komisiou, španielskou vládou a českou vládou vyplýva, že článok 68 písm. l) nariadenia č. 650/2012 sa v prvej časti zaoberá dedičskými podielmi dedičov a v druhej časti majetkom patriacim do dedičstva. V takomto prípade by išlo o informácie úplne inej povahy: prvá by sa týkala rozsahu práv poručiteľa, ako ho určuje rozhodné právo pre dedenie; druhá by sa týkala zloženia majetku a bola výsledkom rozhodnutí prijatých v zásade na základe vecného práva. Vzhľadom na odlišnú povahu informácií by bolo dôvodné očakávať, že ak by bol zámer normotvorcu Únie takýto, pri dôslednom vymenúvaní jednotlivých po sebe nasledujúcich kategórií informácií, ktoré majú byť uvedené v EOD, by stanovil samostatný bod týkajúci sa uvedenia predmetov dedičstva.
79.      O takejto nekoherentnosti a nekonzistentnosti zo strany normotvorcu Únie však nemožno hovoriť, ak sa vychádza z toho, ako to navrhujem vyššie, že výraz „prípadne“ odkazuje na existenciu osobitných pravidiel upravujúcich dedenie určitého majetku, ktorý je predmetom dedičstva, a nie na všetky práva a povinnosti poručiteľa. Tento výklad tiež umožňuje pochopiť dôvody, pre ktoré viaceré jazykové verzie používajú v článku 68 písm. l) nariadenia č. 650/2012 pojmy naznačujúce potrebu osobitného titulu pre každého dediča k určitému majetku, ktorý je predmetom dedičstva.
80.      Obsah prílohy IV k tlačivu EOD nie je v rozpore s týmto výkladom. Obsah týchto bodov samozrejme nemôže byť rozhodujúci pre výklad nariadenia č. 650/2012, keďže tlačivo EOD bolo prijaté vykonávacím nariadením Komisie, teda aktom nižšej právnej sily než nariadenie. Obsah vykonávacieho nariadenia teda vychádza z konkrétneho výkladu ustanovení nariadenia č. 650/2012 touto inštitúciou. Napriek tomu je potrebné poznamenať, že príloha IV k tlačivu EOD obsahuje samostatnú rubriku na uvedenie dedičského podielu (bod 8) a samostatnú rubriku na poskytnutie informácií o pridelenom majetku (bod 9). Vyplnenie ani jedného z týchto dvoch bodov nie je povinné.(38) Svedčí to o zohľadňovaní skutočnosti, že rozsah práv dediča na dedičstvo možno určiť rôznymi spôsobmi.
81.      Vzhľadom na vyššie uvedené zastávam názor, že z ustanovení nariadenia č. 650/2012 vyplýva, že v prípade dedenia prostredníctvom univerzálnej sukcesie vydávajúci orgán nie je povinný uvádzať v EOD informácie o zdedenom majetku. V takejto situácii postačuje na preukázanie rozsahu dedičských práv uviesť dedičský podiel.
b)      Ustanovenia vymedzujúce rozsah právomoci orgánu vydávajúceho EOD
82.      Tento výklad potvrdzujú ustanovenia nariadenia, ktoré vymedzujú rozsah právomocí orgánu vydávajúceho EOD.
83.      Podľa článku 67 nariadenia č. 650/2012 vydávajúci orgán vydá EOD za predpokladu, že skutočnosti, ktoré sa majú osvedčiť, boli preukázané podľa rozhodného práva pre dedenie alebo iného práva rozhodného pre dané skutočnosti. Pokiaľ ide o poslednú časť tejto vety, z odôvodnenia 71 tohto nariadenia vyplýva, že ide o skutočnosti, ako je hmotnoprávna platnosť právnych úkonov nakladania s majetkom pre prípad smrti. Citované ustanovenie tak odkazuje na ustanovenia kapitoly III nariadenia č. 650/2012, nazvanej „Rozhodné právo“. Články, ktoré obsahuje, najmä články 21, 22 a 23, sa týkajú určenia a rozsahu rozhodného práva pre celé dedičstvo. Nasledujúce články sa týkajú rozhodného práva pre také otázky, ako je platnosť právnych úkonov nakladania s majetkom pre prípad smrti, dedičských zmlúv alebo vyhlásení o prijatí alebo odmietnutí dedičstva.
84.      Takmer žiadny z článkov kapitoly III nariadenia č. 650/2012 podrobne neupravuje otázky týkajúce sa dedičstva odkazom na konkrétny majetok patriaci do dedičstva.(39)
85.      Vzhľadom na vyššie uvedené by sa podľa môjho názoru malo predpokladať, že uvedenie informácií o majetku, ktorý je predmetom dedičstva, patrí do právomoci orgánu vydávajúceho EOD, ak je to potrebné vzhľadom na ustanovenia rozhodného práva pre celé dedičstvo. Rozsah tohto práva je stanovený v článku 23 ods. 2 nariadenia č. 650/2012. Z článku 23 ods. 2 písm. e) nariadenia č. 650/2012 vyplýva, že právo stanovené podľa článkov 21 a 22 tohto nariadenia určuje prevod majetku, práv a povinností, ktoré sú súčasťou dedičstva, na dedičov a prípadne odkazovníkov, vrátane podmienok a účinkov prijatia alebo odmietnutia dedičstva či odkazu. Z tohto ustanovenia však nevyplýva, že rozhodné právo pre celé dedičstvo je uplatniteľné na otázky zisťovania, či určitý predmet patrí do majetku poručiteľa.
86.      Takéto riešenie by nemalo byť prekvapujúce. V súlade s článkom 1 ods. 1 sa nariadenie č. 650/2012 vzťahuje na dedenie majetku zosnulých osôb. Článok 3 ods. 1 písm. a) tohto nariadenia spresňuje, že pojem dedenie zahŕňa všetky dôvody prechodu majetku, práv a povinností z dôvodu smrti nezávisle od toho, či ide o prechod na základe právneho úkonu nakladania s majetkom pre prípad smrti, alebo zo zákona. Rozhodné právo pre celé dedičstvo teda určuje pravidlá prevodu majetku, ktorý je predmetom dedičstva, na právneho nástupcu poručiteľa. Príslušnosť dotknutého majetku k majetku, ktorý je predmetom dedičstva, nepatrí do pôsobnosti rozhodného práva pre celé dedičstvo a nepatrí do oblasti, na ktorú sa vzťahuje nariadenie č. 650/2012. To jednoznačne potvrdzuje znenie už spomínaného odôvodnenia 71 nariadenia. Uvádza sa v ňom, že dôkazný účinok EOD by sa nemal vzťahovať na prvky, ktoré nie sú upravené v tomto nariadení, ako je otázka, či určitý majetok patril zosnulému.
87.      V prípade univerzálnej sukcesie by však potvrdenie, že majetok patrí do dedičstva, neviedlo k ničomu inému než k rozhodnutiu, či daný majetok patril alebo nepatril poručiteľovi. Išlo by teda v podstate o činnosti, o ktorých normotvorca Únie v odôvodnení 71 nariadenia č. 650/2012 výslovne uviedol, že sa na ne nevzťahujú ustanovenia tohto nariadenia. Rozhodnutie, či určitý majetok patrí do dedičstva, preto nepatrí do právomoci orgánu vydávajúceho EOD, pretože presahuje rámec otázok, ktoré sú upravené rozhodným právom pre dedenie alebo iným rozhodným právom pre konkrétne otázky v zmysle článku 67 nariadenia č. 650/2012.
88.      Situácia je odlišná v prípade singulárnej sukcesie, kde je to potrebné na určenie predmetu dedičstva. Bez presnej identifikácie majetku, ktorý je predmetom zákonného dedičstva, nie je možné určiť rozsah nároku dediča nadobudnutého dedením.
c)      Ustanovenia upravujúce postup vydávania EOD
89.      Analýza ustanovení nariadenia č. 650/2012, ktoré určujú priebeh konania o vydaní EOD, tiež svedčí v prospech záveru, že z ustanovení tohto nariadenia nevyplýva, že v prípade univerzálnej sukcesie by sa v EOD mal uviesť majetok, ktorý je predmetom dedičstva.
90.      Toto konanie sa riadi článkom 66 nariadenia č. 650/2012. Ide o konanie na základe žiadosti a úlohou vydávajúceho orgánu je overiť informácie a vyhlásenia poskytnuté žiadateľom, ako aj dokumenty a iné dôkazy. Tento článok dvakrát (v odseku 1 druhej vete a v odseku 3) podmieňuje právomoci vydávajúceho orgánu (preverovať ex offo a žiadať o vyhlásenia pod prísahou) rozsahom právomocí stanovených vo vnútroštátnom práve.
91.      Postup vydávania EOD preto nie je v plnom rozsahu harmonizovaný. Ak vnútroštátne právo nestanovuje konanie ex offo, ani možnosť podávať prísažné vyhlásenia, pokiaľ ide o určenie, či ide o majetok, ktorý je predmetom dedičstva, znamená to, že vydávajúci orgán môže overiť iba tvrdenia žiadateľa a dokumenty, ktoré predložil. V takejto situácii, ak sa žiadateľ domáha potvrdenia dedičských práv k majetku, ktorý sa nachádza v inom členskom štáte a je predmetom univerzálnej sukcesie, úloha vydávajúceho orgánu spočíva v analýze dokumentov predložených žiadateľom.
92.      V prípade univerzálnej sukcesie je takýto postup zbytočný, časovo náročný, nákladný a neefektívny.
93.      Po prvé je takýto postup nadbytočný, pretože overenie, či majetok patrí do pozostalosti, ktoré vykoná vydávajúci orgán, je zbytočné, keďže z ustanovení rozhodného práva pre dedenie vyplýva, že dedič zdedil majetok, čo vyplýva už z obsahu EOD. Ak nie sú k dispozícii konkrétne informácie, na základe ktorých by sa malo dospieť k inému záveru, preukázanie vlastníckeho práva poručiteľa k určitému majetku znamená, že práva k tomuto majetku prešli na dedičov v podieloch uvedených v EOD. Samotné uvedenie majetku, ktorý je predmetom dedičstva, v EOD je pritom zbytočný, pretože dôkazná hodnota EOD sa nevzťahuje na to, či majetok patrí do dedičstva. Nariadenie totiž nestanovuje, že
by uvedenie v EOD bolo sprevádzané domnienkou, že majetok patrí do dedičstva.
94.      Po druhé je takýto postup časovo náročný a nákladný, pretože si to vyžaduje zistenia na základe cudzieho práva a dokumentov, získanie odpisov, a v prípade potreby overenie dokumentov, neraz ich preklad do úradného jazyka orgánu vydávajúceho EOD. Vydávajúci orgán by najprv musel rozhodnúť, či sú dokumenty predložené na overenie autentické a preukazujú, že majetok patrí do dedičstva. To si vyžaduje analýzu cudzích právnych predpisov a prípadne konzultáciu s orgánmi iného členského štátu.(40) V druhom prípade je potrebné počítať s tým, že budú potrebné preklady do úradného jazyka iného členského štátu. Okrem toho, aby vydávajúci orgán mohol toto posúdenie vykonať, žiadateľ by musel znášať náklady na získanie kópií príslušných dokumentov v členskom štáte, v ktorom sa nehnuteľnosť nachádza, a ak sú vyhotovené v inom jazyku ako v úradnom jazyku vydávajúceho orgánu, náklady na ich preklad do tohto jazyka a následný preklad odpisu EOD do úradného jazyka členského štátu, v ktorom sa nehnuteľnosť nachádza.
95.      Po tretie je takýto postup neefektívny, pretože vo všetkých prípadoch, keď podkladom pre zistenia sú odpisy dokumentov vydaných registračným orgánom, relevantné zistenia o tom, či majetok patrí do dedičstva, sa vykonávajú na základe informácií, ktoré má tento orgán k dispozícii a ktorý je na jednej strane zdrojom informácií o majetku, ktorý je predmetom dedičstva, zapísanom v registri, ktorý vedie (vydaním príslušných odpisov na účely predloženia vydávajúcemu orgánu), a na druhej strane príjemcom informácií, ktoré generuje a zadáva do EOD po tom, ako boli dvakrát preložené (po prijatí žiadosti o zapísanie dedičských práv do registra na základe EOD). Potvrdenie odpisu registračného orgánu orgánom vydávajúcim EOD, aby registračný orgán mohol zaregistrovať zmenu vlastníctva zapísaného majetku, sa v tomto kontexte javí ako samoúčelné. Zároveň to nezaručuje, že zápis v registri bude vykonaný. Konečné posúdenie úplnosti a správnosti všetkých uvedených informácií vzhľadom na požiadavky registrového práva totiž prináleží orgánu zodpovednému za registráciu, ako to napokon zdôraznil normotvorca Únie v odôvodnení 18 nariadenia č. 650/2012. To môže znamenať, že vydané EOD bude potrebné zmeniť, aby spĺňalo požiadavky registračných orgánov.(41)
d)      Dôsledky prijatia navrhovaného výkladu
96.      Výkladu, podľa ktorého ustanovenia nariadenia č. 650/2012 nevyžadujú, aby bol v prípade univerzálnej sukcesie v EOD uvedený konkrétny majetok, možno samozrejme vytýkať, že nezohľadňuje ciele EOD ani jeho funkciu ako dokladu, ktorý tvorí podklad pre zápis práv dedičov do katastra nehnuteľností v inom členskom štáte.
97.      V prvom rade by som chcel poukázať na to, že nie vo všetkých členských štátoch právna úprava registrového práva podmieňuje zápis práv dediča do registra, v ktorom je dedený nehnuteľný majetok zapísaný, uvedením nehnuteľného majetku v EOD.(42) Navrhovaný výklad nemení nič, pokiaľ ide o účinnosť EOD v týchto krajinách.
98.      Po druhé by som chcel poukázať na to, že z rozsudku Registrų centras vyplýva, že neuvedenie informácií o nehnuteľnosti v EOD nespochybňuje jeho platnosť ako takého vo vzťahu k iným okolnostiam, ktoré osvedčuje, ako je napríklad postavenie dediča,(43) a z odôvodnenia 18 nariadenia č. 650/2012 vyplýva, že by malo byť možné doplniť informácie požadované ustanoveniami registrového práva poskytnutím dodatočných informácií alebo dokumentov zo strany dedičov. Český zákonodarca sa riadil usmerneniami uvedeného odôvodnenia a stanovil možnosť, aby dedičia predložili dodatočné vyhlásenie a doplnili informácie, ktorých neuvedenie v EOD neumožňuje zápis len na základe tohto vyhlásenia.(44)
99.      Navrhovaný výklad preto nepredpokladá neúčinnosť EOD ako dokumentu, ktorý tvorí základ pre zápis do registra. Mal by však prispieť k zvýšeniu bezpečnosti právnych úkonov.
100. Po prvé tento výklad potvrdzuje obmedzenia právomoci orgánu vydávajúceho EOD ako orgánu príslušného na osvedčovanie okolností vyplývajúcich z rozhodného práva pre dedenie, ktoré sú relevantné z hľadiska účinkov EOD uvedených v článku 69 nariadenia č. 650/2012. Zahrnutie informácií o majetku, ktorý je predmetom dedičstva, do EOD v prípade univerzálnej sukcesie však môže viesť k mylnému presvedčeniu osôb, ktorým bude EOD predložený, že predstavuje aj úradné osvedčenie o zahrnutí konkrétneho majetku do dedičstva, čo EOD neosvedčuje.(45)
101. Po druhé navrhovaný výklad umožňuje vyhnúť sa nesprávnemu alebo nepresnému osvedčeniu okolností, na ktorých potvrdenie nie je orgán vydávajúci EOD v členskom štáte, ktorého právny poriadok neupravuje podobné činnosti vo fáze osvedčovania dedičských práv, pripravený a na ktoré nemá príslušné nástroje a znalosti.
102. Po tretie EOD, ktorý je predmetom použitia v právnom styku a je sám osebe rozsiahlym dokumentom, nie je zaťažený nadbytočnými informáciami, ktorých zahrnutie môže vyvolať rôzne pochybnosti tretích strán. Predovšetkým sa mi zdá, že uvedenie informácií o niektorých predmetoch dedičstva, ktoré boli prevedené univerzálnou sukcesiou, môže vyvolať pochybnosti tretích strán, pokiaľ ide o význam neuvedenia iného majetku, ktorý je predmetom dedičstva, v EOD. Obávam sa, že tretie osoby môžu podmieniť vykonanie určitých úkonov s dedičmi, ktorí sa preukážu EOD, zahrnutím do EOD informácií o ďalších predmetoch dedičstva, ktoré sú relevantné pre prebiehajúce úkony. To si môže vyžadovať viacnásobné zmeny a doplnenia EOD.
103. V tejto súvislosti poznamenávam, že v prípade prevodu majetku univerzálnou sukcesiou na viac ako jednu osobu musí informácia o zdedenom majetku zahŕňať v bode 10 prílohy IV k tlačivu EOD presné informácie o obmedzeniach pri nakladaní s podielmi na tomto majetku. Z článku 69 ods. 2 nariadenia č. 650/2012 totiž vyplýva domnienka, že dedičovi prislúchajú práva a oprávnenia uvedené v EOD bez akejkoľvek podmienky alebo obmedzenia okrem tých, ktoré sú v ňom výslovne uvedené. V prípade univerzálnej sukcesie sú však práva spoludedičov nakladať s podielmi na majetku, ktorý je predmetom dedičstva, pred vyporiadaním dedičstva často obmedzené.(46) V takom prípade by sa do EOD mali paralelne s informáciami o predmete dedičstva alebo podiele na tomto majetku zahrnúť aj informácie o obmedzení možnosti nakladať s ním, ktoré vyplýva z rozhodného práva pre dedenie. V opačnom prípade by bolo EOD zavádzajúce, pokiaľ ide o rozsah oprávnení dediča vyplývajúcich z tohto práva.
e)      Odpoveď na otázky
104. Vzhľadom na predchádzajúce úvahy sa domnievam, že článok 68 písm. 1) nariadenia č. 650/2012 by sa mal vykladať v tom zmysle, že v prípade dedenia univerzálnou sukcesiou orgán vydávajúci EOD nie je povinný na žiadosť navrhovateľa uviesť v ňom informácie o nehnuteľnosti, ktorá je súčasťou dedičstva a nachádza sa v inom členskom štáte. To platí nezávisle od požiadaviek registrového práva členského štátu, v ktorom sa dedená nehnuteľnosť nachádza, stanovených pre dokumenty slúžiace ako podklad pre zápis do katastra nehnuteľností.
4.      O možnosti prijať výklad odlišný od navrhovaného výkladu
105. Žalobcovia vo veci samej, česká a španielska vláda, ako aj Komisia navrhujú výklad článku 68 písm. l) nariadenia č. 650/2012, ktorý je odlišný od výkladu uvedeného vyššie(47). Zastávajú názor, že ciele uvedeného nariadenia a EOD svedčia v prospech zahrnutia informácií o zdedenom nehnuteľnom majetku do EOD, ak to umožní splniť požiadavky registrového práva a vykonať zápis do registra, v ktorom je nehnuteľnosť zapísaná. V opačnom prípade vydané EOD nebude plniť svoju funkciu.
106. Už vyššie som poukázal na negatívne účinky prijatia takéhoto výkladu na jednoduchosť, rýchlosť a efektívnosť konania o vydaní EOD.(48) Zdôrazňujem, že takýto výklad stavia vydávajúce orgány členských štátov, ktorých procesné pravidlá nestanovujú v podobnom prípade potvrdenie skutočnosti, že určitý majetok patrí do dedičstva, alebo vo všeobecnosti vystavenie súpisu majetku, do mimoriadne zložitej situácie. Museli by potvrdiť vlastnícke právo alebo akékoľvek iné právo dediča k určitému majetku, ktorý je predmetom dedičstva, pričom by konali v procesnom vákuu, teda podľa nestanovených pravidiel a na základe zahraničného vecného práva a dokumentov vyhotovených v inom členskom štáte. Osvedčenie sa okrem toho týkalo skutočností, ktoré EOD nemusí osvedčiť.
107. Ak by však Súdny dvor považoval uvedené argumenty za irelevantné a prijal výklad článku 68 písm. l) nariadenia č. 650/2012, ktorý navrhujú žalobcovia vo veci samej, česká a španielska vláda, ako aj Komisia, na prvú otázku vnútroštátneho súdu by sa malo odpovedať kladne a na druhú záporne.
108. Z rozsudku Registrų centras totiž vyplýva, že neuvedenie informácie o zdedenom majetku v EOD, ktorú vyžaduje registrové právo členského štátu, v ktorom sa majetok nachádza, predstavuje dostatočný dôvod na zamietnutie žiadosti o zápis práv dediča, ak je to jediný dokument predložený na podporu žiadosti.(49) Ak teda o spôsobe výkladu rozhoduje dosiahnutie cieľa, ktorým je zápis dedičského práva dediča do registra vedeného v členskom štáte, v ktorom sa nachádza zdedený nehnuteľný majetok, a zápis do tohto registra je podmienený zahrnutím informácie o dedičstve do EOD, túto informáciu by v ňom mal uviesť vydávajúci orgán, a to aj v prípade nadobudnutia práv k majetku dedením univerzálnou sukcesiou.
109. V takejto situácii by sa mala tretia otázka vnútroštátneho súdu preskúmať samostatne.
110. Táto otázka vychádza z predpokladu, že v prejednávanej veci je zápis dedičov do katastra nehnuteľností Českej republiky na základe EOD, ktoré neobsahuje informáciu o zdedenej nehnuteľnosti, možný podľa § 69 ods. 6 nariadenia o katastre nehnuteľností. Na prvý pohľad toto ustanovenie umožňuje doplniť EOD, ktoré neobsahuje všetky požadované informácie o zdedenej nehnuteľnosti, predložením vyhlásenia obsahujúceho tieto informácie. To vyvoláva otázku, či aj v takejto situácii je potrebné zahrnúť do EOD informácie o zdedení nehnuteľnosti.
111. Z písomných pripomienok žalobcov vo veci samej a Komisie vyplýva, že tento predpoklad je nesprávny. Tvrdia, že v prejednávanej veci by žalobcovia vo veci samej nemohli využiť možnosť stanovenú v uvedenom ustanovení, keďže sú následnými právnymi nástupcami poručiteľa zapísaného v katastri nehnuteľností a vyhlásenie stanovené v tomto článku môže urobiť len jeho priamy právny nástupca, teda jeho zosnulá manželka.
112. Neexistujú žiadne dôvody ani možnosti pre spochybnenie týchto tvrdení. Keďže v prejednávanej veci nie je možné zapísať práva dedičov do registra podľa § 69 ods. 6 nariadenia o katastri nehnuteľností, otázka vychádzajúca z predpokladu, že to možné je, je hypotetická, a preto neprípustná.(50)
113. Pre prípad, že by sa Súdny dvor s týmto názorom nestotožnil, stručne túto otázku preskúmam.
114. Z článku 68 nariadenia č. 650/2012 vyplýva, že jednotlivé informácie sú v EOD uvedené v rozsahu, v akom sú potrebné na účely jeho vydania. Na tomto základe možno argumentovať, že vzhľadom na to, že zahrnutie informácií o nehnuteľnosti do EOD na účely zápisu práv dediča do katastra nehnuteľností nie je potrebné, pretože tento zápis možno vykonať po predložení dodatočného vyhlásenia, je možné odmietnuť zahrnutie tejto informácie do EOD, pretože nie je na účely jeho vydania potrebná.
115. Zastávam názor, že ak by z registrového práva štátu, v ktorom sa nehnuteľnosť nachádza, jednoznačne vyplývalo, že špecifikácia zdedeného nehnuteľného majetku v EOD nie je nevyhnutná pre zápis do registra v členskom štáte, v ktorom sa nachádza, vydávajúci orgán by bol oprávnený odmietnuť zahrnutie tejto informácie s odvolaním sa na článok 68 nariadenia č. 650/2012. Táto informácia by nebola potrebná na účely vydania príslušného EOD.
116. Vydávajúci orgán by si však mal byť istý, že tieto informácie sa skutočne nevyžadujú. Ak ustanovenia registrového práva vyžadujú, aby sa ako podklad pre zápis predložila listina, ktorá obsahuje príslušné informácie, a zároveň stanovujú výnimky z tejto povinnosti vo vzťahu k EOD, odmietnutie zahrnúť informácie do EOD by malo nastať len vtedy, ak neexistujú žiadne pochybnosti o tom, že podmienky na uplatnenie tejto výnimky môžu byť v danom prípade splnené.
117. Vzhľadom na vyššie uvedené sa domnievam, že ak by sa prijal iný výklad článku 68 písm. l) nariadenia č. 650/2012, ako je ten, ktorý navrhujem, a ak by sa tretia otázka považovala za prípustnú, bolo by potrebné odpovedať na ňu v tom zmysle, že vydávajúci orgán nie je povinný zahrnúť informácie o zdedenom majetku do EOD, ktoré vydáva, ak registrové právo členského štátu, v ktorom sa majetok nachádza, stanovuje možnosť zapísať práva dedičov do registra na základe EOD, ktoré neobsahuje takéto informácie, za predpokladu, že sú splnené určité podmienky, ako je napríklad predloženie príslušného vyhlásenia, ktoré obsahuje chýbajúce informácie, alebo predloženie konkrétnych dokladov, za predpokladu, že dedičia musia mať objektívnu možnosť splniť tieto podmienky.
V.      Návrh
118. Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na prvú, druhú a tretiu prejudiciálnu otázku, ktoré položil Bundesgerichtshof (Spolkový súdny dvor, Nemecko), takto:
Článok 68 písm. l) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 650/2012 zo 4. júla 2012 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a prijatí a výkone verejných listín v dedičských veciach a o zavedení európskeho osvedčenia o dedičstve
sa má vykladať v tom zmysle, že:
orgán vydávajúci európske osvedčenie o dedičstve nie je povinný na žiadosť navrhovateľa uvádzať v ňom informácie o nehnuteľnom majetku, ktorý je súčasťou dedičstva a nachádza sa v inom členskom štáte, v prípade prevodu majetku univerzálnou sukcesiou. To platí bez ohľadu na požiadavky registrového práva členského štátu, v ktorom sa nachádza dedený majetok, stanovené pre dokumenty, ktoré tvoria základ pre zápis do katastra nehnuteľností.
1 Jazyk prednesu: poľština.
i      Názov tejto veci je fiktívny. Nezodpovedá skutočnému menu ani názvu žiadneho z účastníkov konania.
2      Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady zo 4. júla 2012 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a prijatí a výkone verejných listín v dedičských veciach a o zavedení európskeho osvedčenia o dedičstve (Ú. v. EÚ L 201, 2012, s. 107).
3      Moje návrhy vo veci Registrų centras a i. (C‑354/21, EU:C:2022:587, ďalej len „návrhy vo veci Registrų centras“).
4      Pozri najmä body 52 až 61 mojich návrhov vo veci Registrų centras.
5      Rozsudok z 9. marca 2023 (C‑354/21, EU:C:2023:184, ďalej len „rozsudok Registrų centras“).
6      Prejudiciálna otázka položená v tejto veci sa netýkala povinností orgánu vydávajúceho EOD, ale povinností orgánu zodpovedného za registráciu, ktorému bola predložená žiadosť o zápis práv dediča na základe EOD, ktorý neobsahoval informácie o zdedenom majetku požadované registrovým právom.
7      Vykonávacie nariadenie Komisie z 9. decembra 2014, ktorým sa stanovujú tlačivá uvedené v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 650/2012 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a prijatí a výkone verejných listín v dedičských veciach a o zavedení európskeho osvedčenia o dedičstve (Ú. v. EÚ L 359, 2014, s. 30).
8 Francúzske znenie poznámky pod čiarou 13 túto vetu neobsahuje.
9      Návrh na začatie prejudiciálneho konania túto skutočnosť neuvádza, ale vzhľadom na absenciu informácie predpokladám, že vnútroštátne súdy dospeli k záveru, že závet s takýmto obsahom je v súlade s dedičským právom.
10      Rozsudok z 23. januára 2025 (C‑187/23, EU:C:2025:34).
11      Rozsudok z 23. januára 2025, Albausy (C‑187/23, EU:C:2025:34, body 66, 67).
12      Pozri najmä rozsudok zo 16. decembra 2008, Cartesio (C‑210/06, EU:C:2008:723, body 57 až 59 a 63).
13      Rozsudok z 12. októbra 2017, Kubicka (C‑218/16, EU:C:2017:755, bod 56).
14      Ako vyplýva z článku 63 ods. 1 nariadenia č. 650/2012, tiež odkazovníkom s priamym právom k dedičstvu, vykonávateľom závetu alebo správcom dedičstva. V ďalšej časti týchto návrhov budem odkazovať len na dedičov. Moje poznámky sa budú mutatis mutandis vzťahovať aj na odkazovníkov s priamymi právami k dedičstvu.
15      Pozri body 39 až 46 mojich návrhov vo veci Registrų centras týkajúce sa EOD v rámci štruktúry nariadenia č. 650/2012.
16      Bod 51 rozsudku Registrų centras.
17      Bod 52 rozsudku Registrų centras.
18      Na jednej strane sa EOD v súlade s článkom 62 ods. 1 nariadenia č. 650/2012 vydáva na účely použitia v inom členskom štáte. Na strane druhej článok 62 ods. 3 uvedeného nariadenia stanovuje, že má tiež účinky stanovené uvedeným nariadením aj v členskom štáte vydávajúceho orgánu.
19      Rozsudok
Registrų centras (bod 40 a citovaná judikatúra).
20      To nevylučuje prijatie vnútroštátnych predpisov upravujúcich určité otázky, ktoré právo Únie neupravuje.
21      Pripomínam, že Írsko a Dánsko neuplatňujú nariadenie č. 650/2012 (pozri odôvodnenia 82 a 83 nariadenia). V ďalšej časti týchto návrhov budem v záujme zjednodušenia odkazovať na územnú pôsobnosť nariadenia č. 650/2012, zmienim sa o Únii a členských štátoch Únie, pričom budem mať na mysli tie členské štáty, ktoré uplatňujú nariadenie č. 650/2012.
22      Rozsudok zo 17. januára 2019, Brisch (C‑102/18, EU:C:2019:34, bod 30).
23      Pozri napríklad rozsudok z 1. marca 2018, Mahnkopf (C‑558/16, EU:C:2018:138, body 38 až 44), o spôsobe uvádzania informácií o dedičskom podiele pozostalého manžela v EOD na základe § 1371 ods. 1 BGB, ktorý je obsiahnutý v právnej úprave týkajúcej sa majetkových režimov manželov.
24      Článok 20 nariadenia č. 650/2012 stanovuje, že právo určené týmto nariadením sa uplatňuje bez ohľadu na to, či je právnym poriadkom členského štátu.
25      Čo však nie je nemožné. Okrem situácie, keď sa EOD uplatní v členskom štáte, v ktorom bolo vydané (pozri poznámku 18 vyššie), je možné si predstaviť, že po tom, ako si poručiteľ zvolí rozhodné právo pre dedenie, ktorým je právo štátu, v ktorom sa nehnuteľný majetok nachádza, EOD osvedčí skutočnosti zistené v súlade s právom štátu, v ktorom sa nehnuteľnosť nachádza, a nie podľa práva členského štátu vydávajúceho orgánu.
26      Na rozdiel od tlačiva žiadosti o vydanie EOD, ktoré tvorí prílohu IV k vykonávaciemu nariadeniu č. 1329/2014, v ktorom sa nachádza samostatná rubrika na uvedenie účelu odôvodňujúceho vydanie EOD.
27      Rozsudok z 1. júla 2021, Vorarlberger Landes‑ und Hypotheken‑Bank (C‑301/20, EU:C:2021:528, bod 21).
28      Rozsudok z 1. júla 2021, Vorarlberger Landes‑ und Hypotheken‑Bank (C‑301/20, EU:C:2021:528, bod 42).
29      Pozri najmä tieto jazykové verzie: španielsku („la atribución de uno o varios bienes concretos“), nemeckú („die Zuweisung eines bestimmten Vermögenswerts oder bestimmter Vermögenswerte“), anglickú („the attribution of a specific asset or specific assets“), francúzsku („l’attribution d’un bien déterminé ou de plusieurs biens déterminés“), taliansku („l’attribuzione di uno o più beni determinati“), portugalskú („A atribuição de um bem ou bens determinados específicos“).
30      Španielske („atribución“), nemecké („Zuweisung“), anglické („attribution“), francúzske („attribution“), talianske („attribuzione“), portugalské („atribuição“).
31      To však nevyhnutne neznamená rozpor medzi týmito dvoma ustanoveniami. Zoznam cieľov EOD uvedený v článku 63 ods. 2 nariadenia č. 650/2012 nie je taxatívny, ako naznačuje aj použitie slova „najmä“ v prvej časti tohto ustanovenia (pozri bod 63 vyššie).
32      Pozri napríklad jazykové verzie: španielsku („a cada heredero determinado“), nemeckú („einem bestimmten Erben“), anglickú („for any given heir“), francúzsku („à un héritier déterminé“), taliansku („a ogni erede“) a portugalskú („um determinado herdeiro“).
33      Pozri MARGOŃSKI, M.: Europejskie poświadczenie spadkowe.
Warszawa: Wolters Kluwer, 2022, s. 429.
34      Pozri BONOMI, A., WAUTELET, P.: Článok 68. Contenu du certificat.
In: Ledroiteuropéen des successions. 2. ed, Bruxelles:
Bruylant, 2016, s. 861; BUDZIKIEWICZ, Ch.: Contents of the Certificate.
In: CALVO CARAVACA, A.-L., DAVÌ, A., MANSEL, H.-P. (eds.):
The EU SuccessionRegulation: A Commentary.
Cambridge:
Cambridge University Press, 2016, s. 763; SEMELOVÁ, M.:
Praktische Probleme mit dem (deutschen) Europäischen Nachlasszeugnis in der Tschechischen Republik. In:
Zeitschrift für das Privatrecht der Europäischen Union (GPR), 2018, č. 4, s. 201.
35      Poľské dedičské právo v minulosti stanovovalo osobitné pravidlá pre dedenie poľnohospodárskych podnikov. V praxi mnohých súdov rozhodnutie, ktoré osvedčovalo účinky dedičstva, obsahovalo samostatné rozhodnutie o dedičstve majetku a samostatné rozhodnutie o dedičstve poľnohospodárskeho podniku.
36      To sa nevzťahuje najmä na damnačné odkazy. V tomto prípade bude prevod majetku, ktorý je predmetom dedičstva, na daného dediča, ktorý je tiež odkazovníkom, len výsledkom dispozičného úkonu, a nie začatia dedičského konania.
37      Pozri v tomto zmysle ALONSKO LANDETA, G.:
Artículo 68. El contenido del certificado sucesorio.
In: IGLESIAS BUIGUES, J. L., PALLAO MORENO, G. (dir.):
Sucesionesinternacionales. ComentariosalReglamento (UE) 650/2012.: Valencia Tirant lo Blanch, 2015, s. 542 – 543.
38      Podľa vysvetliviek k tlačivu EOD sú povinné rubriky označené hviezdičkou. Takáto hviezdička sa nenachádza ani pri bode 8, ani pri bode 9 prílohy IV k tlačivu EOD.
39      Výnimkou je spomínaný článok 30 tohto nariadenia, ktorý stanovuje, že ustanovenia právneho poriadku štátu, v ktorom sa nachádza nehnuteľný majetok, podnik alebo iné osobitné kategórie majetku, ktoré obmedzujú dedenie alebo ovplyvňujú dedenie vo vzťahu k tomuto majetku, sa uplatňujú na dedenie v takom rozsahu, v akom sa podľa právneho poriadku tohto štátu uplatňujú bez ohľadu na rozhodné právo pre dedenie.
40      V tejto súvislosti by som chcel poukázať na to, že vnútroštátne katastre nehnuteľností môžu fungovať podľa rôznych pravidiel a údaje v nich obsiahnuté môžu mať rôznu dôkaznú hodnotu. Okrem systému katastra nehnuteľností, ktorý obsahuje údaje o právnych nárokoch na nehnuteľnosti a funguje napríklad v Nemecku, Rakúsku a Poľsku, v niektorých štátoch, ako sú napríklad Francúzsko, Belgicko a Portugalsko, existujú systémy na registráciu právnych dokumentov týkajúcich sa nehnuteľností, ktoré obsahujú súbor všetkých dokumentov o danej nehnuteľnosti bez informácií o jej súčasnom právnom stave, z ktorej vyplýva vznik určitých domnienok (zásada dobrej viery v zápis). V prípade takýchto registrov nemusí byť zrejmé, aký je aktuálny právny stav nehnuteľnosti (MARTÌNEZ VELENCOSO, L. M.:
The land register in European law: A Comparative and Economic Analysis.
In: MARTÌNEZ VELENCOSO, L. M.,
BAILEY, S., PRADI, A. (eds.):
Transfer of immovables in European private law. The common core of European private law.
Cambridge:
Cambridge University Press, 2017, s. 11.
41      K podobným požiadavkám iných subjektov, pozri tiež MARGOŃSKI, M.: c. d., 2022, s. 428. Autor opisuje skúsenosti poľského notára povereného zmenou vydaného EOD, ktoré obsahovalo informácie o dvoch bankových účtoch poručiteľa vedených v banke v Luxemburgu, po tom, čo bola zistená predtým neznáma skutočnosť, že poručiteľ si v tej istej banke otvoril aj termínovaný vklad.
42      Okrem Nemecka sa takýto problém nevyskytuje ani v Poľsku. Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania v prejednávanej veci tiež vyplýva, že Oberster Gerichtshof der Republik Österreich (Najvyšší súd Rakúskej republiky) vo svojom uznesení z 15. mája 2018 (5 Ob 35/18k, ZEV 2019, 353, bod 26) rozhodol, že v EOD nie je potrebné identifikovať majetok, ktorý je predmetom dedičstva.
43      Bod 52 rozsudku Registrų centras.
44      Pokiaľ ide o uplatniteľnosť tohto ustanovenia v prejednávanej veci, pozri body 110 – 112 nižšie.
45      Ako vyplýva z odôvodnenia 71 nariadenia č. 650/2012, citovaného vyššie.
46      Mám na mysli konkrétne § 2033 ods. 2 BGB, podľa ktorého spoludedič nesmie nakladať s podielom na majetku patriacom do dedičstva, ako aj na článok 1036 poľského Občianskeho zákonníka, ktorý stanovuje, že prevod podielu na dedičstve podlieha súhlasu ostatných dedičov, v opačnom prípade, ak tým boli narušené ich dedičské práva, je úkon vo vzťahu k dedičom neplatný.
47      Pozri bod 72 vyššie.
48      Pozri body 92 – 95 vyššie.
49      Rozsudok
Registrų centras (bod 51).
50      Pozri v tomto zmysle rozsudok z 5. júna 2025, Elektrorazpredelitelni mreži Zapad (C‑310/24, EU:C:2025:406, bod 44).