62006CJ0044_SK
Účastníci konania
Odôvodnenie
Výrok
Účastníci konania
Vo veci C‑44/06,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Finanzgericht des Landes Brandenburg (Nemecko) z 12. októbra 2005 a doručený Súdnemu dvoru 30. januára 2006, ktorý súvisí s konaním:
Gerlach und Co. mbH
proti
Hauptzollamt Frankfurt (Oder),
SÚDNY DVOR (piata komora),
v zložení: predseda piatej komory R. Schintgen, sudcovia A. Tizzano (spravodajca) a A. Borg Barthet,
generálna advokátka: E. Sharpston,
tajomník: R. Grass,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
– Gerlach und Co. mbH, v zastúpení: G. Schemmann, Steuerberater, za právnej pomoci T. Krüger, Rechtsanwalt,
– Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: J. Hottiaux, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci B. Wägenbaur, advokát,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálnej advokátky, že vec bude prejednaná bez jej návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
Odôvodnenie
1. Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 11a ods. 2 nariadenia Komisie (EHS) č. 1062/87 z 27. marca 1987 o vykonávacích ustanoveniach a opatreniach na zjednodušenie tranzitného režimu Spoločenstva [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 107, s. 1), zmeneného a doplneného nariadením Komisie (EHS) č. 1429/90 z 29. mája 1990 (Ú. v. ES L 137, s. 21, ďalej len „nariadenie č. 1062/87“).
2. Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Gerlach & Co. mbH (ďalej len „spoločnosť Gerlach“) a Hauptzollamt Frankfurt (Oder) (colný úrad, ďalej len „Hauptzollamt“) vo veci vyberania dovozného cla.
Právna úprava Spoločenstva
3. V čase skutkových okolností veci samej bol režim tranzitu Spoločenstva upravený jednak nariadením Rady (EHS) č. 222/77 z 13. decembra 1976 o tranzite Spoločenstva [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 38, 1977, s. 1), zmeneným a doplneným nariadením Rady (EHS) č. 474/90 z 22. februára 1990 (Ú. v. ES L 51, s. 1, ďalej len „nariadenie č. 222/77“), a jednak nariadením č. 1062/87.
4. Článok 36 ods. 1 nariadenia č. 222/77 stanovuje:
„Ak sa v priebehu alebo v súvislosti s režimom tranzitu Spoločenstva zistí, že v určitom členskom štáte došlo k priestupku, vybranie cla a prípadne ostatných poplatkov uskutoční tento členský štát v súlade s jeho zákonmi, inými právnymi predpismi a správnymi opatreniami bez toho, aby tým bol dotknutý inštitút trestného konania.“ [ neoficiálny preklad ]
5. V prípade, že nie je možné zistiť miesto priestupku alebo nezrovnalosti, odseky 2 a 3 tohto článku stanovujú niekoľko domnienok, ktoré majú predchádzať konfliktom o príslušnosť.
6. Článok 36 ods. 3 nariadenia č. 222/77 podrobnejšie stanovuje:
„Ak zásielka nebola predložená colnému úradu určenia a nie je možné zistiť miesto priestupku alebo nezrovnalosti, predpokladá sa, že k takémuto priestupku alebo nezrovnalosti došlo:
– v členskom štáte, ktorému patrí výstupný colný úrad,
alebo
– v členskom štáte, ktorému patrí tranzitný colný úrad v mieste vstupu do Spoločenstva, ktorému bolo odovzdané oznámenie o preprave cez hranice,
ak v stanovenej lehote nie je príslušným orgánom predložený uspokojivý dôkaz o zákonnosti tranzitnej operácie alebo o mieste, kde skutočne došlo k priestupku alebo nezrovnalosti.
Ak žiadny takýto dôkaz nie je poskytnutý, predpokladá sa pri uvedenom priestupku alebo nezrovnalosti, že k nemu došlo v členskom štáte výstupu alebo v členskom štáte vstupu, tak ako je uvedené v prvom odseku v druhej zarážke, clá a ostatné poplatky súvisiace s príslušným tovarom vyberie tento členský štát v súlade s jeho zákonmi, inými právnymi predpismi a správnymi opatreniami.
…“ [ neoficiálny preklad ]
7. Článok 11a nariadenia č. 1062/87 stanovuje:
„1. Ak zásielka nebola predložená colnému úradu určenia a nie je možné určiť miesto, kde došlo k priestupku alebo nezrovnalosti, výstupný úrad oznámi túto skutočnosť hlavnému zodpovednému, v každom prípade však najneskôr pred skončením 11. mesiaca nasledujúceho po dátume registrácie tranzitného colného vyhlásenia Spoločenstva.
2. V oznámení uvedenom v odseku 1 musí byť uvedená predovšetkým lehota, v ktorej musí byť výstupnému úradu a pre spokojnosť príslušných orgánov poskytnutý dôkaz o zákonnosti tranzitnej operácie alebo o mieste, kde skutočne došlo k priestupku alebo nezrovnalosti.
Táto lehota je tri mesiace odo dňa oznámenia uvedeného v odseku 1. Ak uvedený dôkaz nie je predložený do konca tejto lehoty, príslušný členský štát vykoná kroky na vybratie príslušného cla a ostatných poplatkov. V prípade, že tento členský štát nie je štátom, v ktorom sa nachádza výstupný úrad, okamžite o tom informuje uvedený členský štát.“ [ neoficiálny preklad ]
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
8. Z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že 6. a 13. júla 1990 Hauptzollamt prepustil na žiadosť spoločnosti Gerlach do režimu tranzitu Spoločenstva dve zásielky živých teliat z Poľska s colným úradom učenia v Barcelone (Španielsko).
9. Keď Hauptzollamt dostal potvrdenia o dodaní opečiatkované colnými orgánmi v La Jonquera (Španielsko) a v Barcelone, ktoré potvrdzovali predloženie uvedených zásielok colnému úradu určenia, ukončil režim tranzitu Spoločenstva.
10. Následné kontroly vykonané Komisiou Európskych spoločenstiev a kontrolnými colnými orgánmi v Postupime a v Hanoveri však odhalili, že španielske pečiatky dané na týchto potvrdeniach o dodaní boli falošné a že počas prepravy dobytka došlo k nezrovnalostiam. Presné miesto, kde došlo k týmto nezrovnalostiam, sa nepodarilo zistiť.
11. Hauptzollamt teda zaslal spoločnosti Gerlach ako hlavnému zodpovednému za tranzitnú operáciu dve rozhodnutia o vymeraní cla smerujúce k dodatočnému vybratiu dovozného cla za obe sporné zásielky.
12. Spoločnosť Gerlach podala proti týmto rozhodnutiam sťažnosť a súčasne požiadala aj o odklad výkonu rozhodnutí.
13. Listom z 2. apríla 1992 Hauptzollamt informoval spoločnosť Gerlach, že odoslaný tovar nebol predložený colnému úradu určenia, a oznámil jej, že môže do 7. júla 1992 predložiť dôkaz o riadnom ukončení tranzitnej operácie alebo o mieste, kde skutočne došlo k priestupku alebo nezrovnalosti. Výkon rozhodnutí o vymeraní cla bol odložený až do uplynutia tejto lehoty.
14. Keďže do uplynutia tejto lehoty spoločnosť Gerlach nepredložila požadované dôkazy, Hauptzollamt rozhodnutím z 28. júla 1998 sťažnosť zamietol ako nedôvodnú.
15. Spoločnosť Gerlach následne podala žalobu na Finanzgericht des Landes Brandenburg, ktorou sa domáhala zrušenia rozhodnutí o vymeraní cla a rozhodnutia o sťažnosti.
16. Vo svojej žalobe spoločnosť Gerlach vytýkala Hauptzollamt, že jej poskytol trojmesačnú lehotu stanovenú v článku 11a ods. 2 nariadenia č. 1062/87 až po tom, čo rozhodol o začatí vyberania dovozného cla. V tejto súvislosti sa odvolávala na rozsudok Súdneho dvora z 21. októbra 1999, Lensing & Brockhausen (C‑233/98, Zb. s. I‑7349), z ktorého vyplýva, že v prípade neukončenia tranzitnej operácie členský štát výstupu je oprávnený vyberať clo od hlavného zodpovedného len v prípade, že tento štát mu vopred oznámil, že môže v lehote troch mesiacov predložiť dôkaz o mieste, kde skutočne došlo k priestupku alebo nezrovnalosti.
17. Hauptzollamt nesúhlasí s tvrdením spoločnosti Gerlach a uvádza, že sporná trojmesačná lehota jej bola v každom prípade poskytnutá v rámci konania o sťažnosti. Eventuálna procesná chyba týkajúca sa stanovenia tejto lehoty teda bola odstránená.
18. Za týchto podmienok Finanzgericht des Landes Brandenburg rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúcu prejudiciálnu otázku:
„Má vnútroštátna colná správa právo zapísať do účtovnej evidencie clo pred poskytnutím lehoty na predloženie dôkazu o mieste, kde došlo k priestupku alebo nezrovnalosti, stanovenej v článku 11a ods. 2 [nariadenia č. 1062/87] a túto lehotu po prvý raz právoplatne stanoviť v konaní o opravnom prostriedku?“
19. Vnútroštátny súd sa prikláňa ku kladnej odpovedi na položenú otázku. Tvrdí, že členský štát, ktorému patrí výstupný úrad, môže zaúčtovať clo pred poskytnutím trojmesačnej lehoty stanovenej v článku 11a ods. 2 nariadenia č. 1062/87, pokiaľ takúto lehotu poskytne hlavnému zodpovednému v rámci konania o sťažnosti.
20. Podľa Finanzgericht by obvykle colná správa mala najskôr hlavnému zodpovednému poskytnúť spornú lehotu a až po uplynutí tejto lehoty začať s vyberaním cla. Nie je však zakázané zmeniť poradie týchto konaní. Podľa vnútroštátneho súdu je totiž podstatné, že trojmesačná lehota je skutočne poskytnutá hlavnému zodpovednému a že hlavný zodpovedný teda má reálnu možnosť predložiť potrebné dôkazy pred ukončením konania zameraného na vybratie cla. Rozhodnutie o vymeraní cla, ktoré je predmetom sťažnosti, teda ešte nie je právoplatné. Ak teda vnútroštátny orgán poskytol spornú lehotu počas konania o sťažnosti, mal hlavný zodpovedný ešte možnosť predložiť potrebné dôkazy a dosiahnuť zrušenie napadnutého rozhodnutia. Dokonca aj v tomto prípade by práva hlavného zodpovedného zostali zachované.
21. Hoci Finanzgericht uznáva, že Súdny dvor v rozsudkoch Lensing & Brockhausen, už citovanom, ako aj z 20. januára 2005, Honeywell Aerospace (C‑300/03, Zb. s. I‑689), uviedol, že členský štát výstupu môže začať s vyberaním cla len vtedy, keď hlavnému zodpovednému oznámil, že má k dispozícii spornú trojmesačnú lehotu, avšak vnútroštátny súd tvrdí, že riešenie prijaté v týchto rozsudkoch nie je použiteľné na tento prípad.
22. Vnútroštátny súd na jednej strane uvádza, že vo veciach prejednávaných v týchto rozsudkoch nebola hlavným zodpovedným poskytnutá žiadna lehota, zatiaľ čo vo veci samej bola stanovená lehota po prijatí rozhodnutia o vymeraní cla, ale ešte pred nadobudnutím právoplatnosti tohto rozhodnutia. Na druhej strane v rozsudku Honeywell Aerospace, už citovanom, Súdny dvor nevykladal článok 11a ods. 2 nariadenia č. 1062/87, o ktorý ide vo veci samej, ale vykladal ustanovenie, ktorého ho nahradilo, t. j. článok 379 ods. 2 nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 253, s. 1; Mim. vyd. 02/006, s. 3).
O prejudiciálnej otázke
23. Svojou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či článok 11a ods. 2 nariadenia č. 1062/87 sa má vykladať v tom zmysle, že členský štát, ktorému patrí výstupný úrad, môže poskytnúť hlavnému zodpovednému trojmesačnú lehotu na predloženie dôkazu o zákonnosti tranzitnej operácie alebo o mieste, kde skutočne došlo k priestupku alebo nezrovnalosti, po prijatí rozhodnutia o začatí vyberania dovozného cla, počas konania o sťažnosti podanej proti tomuto rozhodnutiu.
Argumentácie účastníkov konania
24. Spoločnosť Gerlach a Komisia tvrdia, že členský štát výstupu môže vymerať a vybrať dovozné clo len v prípade, že hlavný zodpovedný do uplynutia spornej trojmesačnej lehoty nepredložil dôkaz o zákonnosti operácie alebo dôkazy, ktoré predložil, nie sú dostačujúce.
25. Tento výklad sa opiera o už citované rozsudky Lensing & Brockhausen a Honeywell Aerospace, v ktorých sa už Súdny dvor zaoberal otázkou, ktorú položil Finanzgericht v uvedenej veci samej. Jednoznačne znenie týchto rozsudkov a ich výroky sa môžu v plnej miere použiť per analogiam
na prípad prejednávaný vo veci samej.
26. Navyše podľa spoločnosti Gerlach a Komisie takýto výklad vyplýva zo samotného znenia článku 11a ods. 2 nariadenia č. 1062/87, ktorý vyžaduje najprv stanoviť trojmesačnú lehotu, o ktorú ide v konaní vo veci samej, a až keď uvedené dôkazy nie sú v tejto lehote predložené, následne začať s vyberaním cla a ostatných poplatkov.
27. Komisia dodáva, že uvedený výklad potvrdzuje aj záverečná časť tohto ustanovenia, ktorá má zabezpečiť rýchle vyberanie cla a podnecuje hlavného zodpovedného aktívne spolupracovať na objasnení situácie. Poskytnutie lehoty, o ktorú ide vo veci samej, členským štátom výstupu po vybratí cla je teda v rozpore s týmto cieľom.
28. Ak sa totiž po prijatí rozhodnutia o začatí vyberania dovozného cla podarí hlavnému zodpovednému preukázať v stanovenej lehote, že k nezrovnalostiam došlo v inom členskom štáte, ktorý sa teda stane príslušným na vybratie cla, musí členský štát výstupu už vydané rozhodnutie vziať späť a postúpiť spis príslušnému členskému štátu. Takýto výklad by viedol k spomaleniu konania, čo by nebolo v súlade s potrebným účinkom stanovenia tejto lehoty.
29. Komisia na záver tvrdí, že navrhované riešenie je v súlade so všeobecnými zásadami práva Spoločenstva. Je totiž nesporné, že ak správne konanie priznáva dotknutej osobe právo vyjadriť sa k všetkým skutočnostiam, potom právny akt, ktorým sa takéto konanie ukončuje, nemôže byť prijatý predtým, než sa dotknutá osoba k všetkým skutočnostiam vyjadrí.
Odpoveď Súdneho dvora
30. Podľa článku 36 ods. 3 nariadenia č. 222/77, ak v prípade, o ktorý ide vo veci samej, zásielka nebola predložená colnému úradu určenia a nie je možné zistiť miesto priestupku alebo nezrovnalosti, predpokladá sa, že k takémuto priestupku alebo nezrovnalosti došlo v členskom štáte, ktorému patrí výstupný colný úrad, ak v stanovenej lehote nie je predložený uspokojivý dôkaz o zákonnosti tranzitnej operácie alebo o mieste, kde skutočne došlo k priestupku alebo nezrovnalosti.
31. Článok 11a ods. 1 nariadenia č. 1062/87 ďalej upresňuje, že ak zásielka nebola predložená úradu určenia a nie je možné určiť miesto, kde došlo k priestupku alebo nezrovnalosti, výstupný colný úrad oznámi túto skutočnosť hlavnému zodpovednému, v každom prípade však najneskôr pred skončením 11. mesiaca nasledujúceho po dátume registrácie tranzitného colného vyhlásenia Spoločenstva.
32. Podľa odseku 2 toho istého článku musí byť v tomto oznámení uvedená predovšetkým lehota, v ktorej musí byť výstupnému úradu a pre spokojnosť príslušných orgánov poskytnutý dôkaz o zákonnosti tranzitnej operácie alebo o mieste, kde skutočne došlo k priestupku alebo nezrovnalosti. Táto lehota je tri mesiace odo dňa oznámenia uvedeného v odseku 1. Ak nie je po uplynutí tejto lehoty predložený dôkaz, príslušný členský štát vykoná kroky na vybratie príslušného cla a ostatných poplatkov.
33. Súdny dvor už rozhodol, že zo znenia článku11a ods. 2 nariadenia č. 1062/87, ako aj z podobných ustanovení, ktoré ho neskôr nahradili, konkrétne z článku 49 ods. 2 nariadenia Komisie (EHS) č. 1214/92 z 21. apríla 1992 o vykonávacích ustanoveniach, ako aj opatreniach na zjednodušenie tranzitného režimu v rámci Spoločenstva (Ú. v. ES L 132, s. 1) [ neoficiálny preklad ] a článku 379 ods. 2 nariadenia č. 2454/93 vyplýva, že výstupný colný úrad má povinnosť informovať hlavného zodpovedného o lehote, v rámci ktorej môže predložiť požadované dôkazy, a že informovanie musí predchádzať vybratiu colného dlhu (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 14. apríla 2005, Komisia/Holandsko, C‑460/01, Zb. s. I‑2613, body 62 a 80).
34. Súdny dvor okrem iného tvrdí, že cieľom tejto lehoty je chrániť záujmy hlavného zodpovedného, ktorému je poskytnutá trojmesačná lehota na predloženie prípadného dôkazu o zákonnosti tranzitnej operácie alebo o mieste, kde skutočne došlo k priestupku alebo nezrovnalosti (pozri rozsudky zo 14. novembra 2002, SPKR, C‑112/01, Zb. s. I‑10655, bod 38, a Honeywell Aerospace, už citovaný, bod 24).
35. Z toho vyplýva, že členský štát, ktorému patrí výstupný colný úrad, môže začať s vyberaním dovozného cla len v prípade, ak vopred informoval hlavného zodpovedného, že má k dispozícii trojmesačnú lehotu na predloženie požadovaných dôkazov, a ten ich v uvedenej lehote nepredložil (pozri v tomto zmysle rozsudky Lensing & Brockhausen, už citovaný, bod 29, ako aj Honeywell Aerospace, už citovaný, bod 23).
36. Za týchto okolností nemožno poskytnúť túto lehotu po prvý raz až po rozhodnutí príslušných orgánov o začatí vyberania dovozného cla, v čase konania o sťažnosti podanej proti uvedenému rozhodnutiu. O to dôležitejšie je to práve v prípade, o ktorý ide vo veci samej, keď takéto rozhodnutie je okamžite vykonateľné.
37. Takéto oneskorené oznámenie uvedenej lehoty je totiž v rozpore s ustanoveniami článku 11a ods. 2 nariadenia č. 1062/87 a porušuje právo hlavného zodpovedného, ktoré vyplýva z tohto ustanovenia, riadne vyjadriť stanovisko k zákonnosti tranzitnej operácie pred prijatím rozhodnutia o vybratí cla, ktoré mu je určené a ktoré závažne zasahuje do jeho záujmov.
38. Dodržiavanie tohto práva teda predstavuje základnú zásadu právneho poriadku Spoločenstva, ktorá musí byť zabezpečená v každom konaní vedenom proti osobe, ktoré môže viesť k aktu spôsobujúcemu ujmu, vrátane takého konania, akým je tranzit Spoločenstva (pozri v tomto zmysle rozsudky z 24. októbra 1996, Komisia/Lisrestal a i., C‑32/95 P, Zb. s. I‑5373, body 21 a 30; z 21. septembra 2000, Mediocurso/Komisia, C‑462/98 P, Zb. s. I‑7183, bod 36, a z 9. júna 2005, Španielsko/Komisia, C‑287/02, Zb. s. I‑5093, bod 37).
39. Na položenú otázku treba odpovedať tak, že článok 11a ods. 2 nariadenia č. 1062/87 sa má vykladať v tom zmysle, že členský štát, ktorému patrí výstupný colný úrad, nemôže poskytnúť hlavnému zodpovednému trojmesačnú lehotu na predloženie dôkazu o zákonnosti tranzitnej operácie alebo o mieste, kde skutočne došlo k priestupku alebo nezrovnalosti, po prijatí rozhodnutia o začatí vyberania dovozného cla, počas konania o sťažnosti podanej proti tomuto rozhodnutiu.
O trovách
40. Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Výrok
Z týchto dôvodov Súdny dvor (piata komora) rozhodol takto:
Článok 11a ods. 2 nariadenia Komisie (EHS) č. 1062/87 z 27. marca 1987 o vykonávacích ustanoveniach a opatreniach na zjednodušenie tranzitného režimu Spoločenstva [ neoficiálny preklad ], zmeneného a doplneného nariadením Komisie (EHS) č. 1429/90 z 29. mája 1990, sa má vykladať v tom zmysle, že členský štát, ktorému patrí výstupný colný úrad, nemôže poskytnúť hlavnému zodpovednému trojmesačnú lehotu na predloženie dôkazu o zákonnosti tranzitnej operácie alebo o mieste, kde skutočne došlo k priestupku alebo nezrovnalosti, po prijatí rozhodnutia o začatí vyberania dovozného cla, počas konania o sťažnosti podanej proti tomuto rozhodnutiu.