Predbežné znenie
NÁVRHY
GENERÁLNEHO
ADVOKÁTA
MACIEJ
SZPUNAR
prednesené
4. septembra
2025(1)
Vec C‑312/24 [Darašev](i)
CL (anonymizácia)
proti
Prokuratura na Republika Bulgaria
[návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
ktorý
podal Sofijski rajonen săd
(Okresný
súd
Sofia‑mesto,
Bulharsko)]
„ Návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania – Ochrana
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov v trestných
veciach – Smernica
(EÚ)
2016/680 – Spracúvanie
údajov
získaných
počas
vyšetrovania
trestného
činu
týkajúceho
sa
príslušníka
polície
ako
podozrivého – Uchovávanie
údajov v osobnom
spise – Nariadenie
(EÚ)
2016/679 – Zákonnosť
spracúvania – Spracúvanie
nevyhnutné
na
splnenie
zákonnej
povinnosti
prevádzkovateľa – Cieľ
verejného
záujmu – Spracúvanie
osobných
údajov
týkajúcich
sa
uznania
viny
za
trestné
činy a priestupky – Právo
na
vymazanie
(‚Právo
na
zabudnutie‘) – Rovnosť
zaobchádzania v zamestnaní a povolaní – Smernica
2000/78/ES “
I.      Úvod
1.        Orgány
verejnej
moci
spracúvajú
osobné
údaje
svojich
zamestnancov
rovnako
ako
každý
zamestnávateľ.
Výkon
úloh,
ktoré
sú
im
zverené,
môže
zároveň
viesť k tomu,
že
získavajú
niektoré
údaje
svojich
zamestnancov
aj v iných
kontextoch,
ako
je
riadenie
zamestnancov, a v tomto
prípade
vznikajú
otázky
týkajúce
sa
základu a účelov
spracúvania
údajov.
2.        Vnútroštátny
súd
sa
tak
pýta
na
zákonnosť
spracúvania
údajov, v rámci
ktorého
orgán
verejnej
moci
uchováva v osobnom
spise
zamestnanca
informácie
týkajúce
sa
vyšetrovania
trestného
činu, v ktorom
bol
tento
zamestnanec
predmetom
vyšetrovacích
opatrení
ako
podozrivý. V tomto
prípade
dotknuté
údaje
získal
ten
istý
orgán
verejnej
moci
ako
vyšetrovací
orgán a sú
uchovávané v osobnom
spise,
hoci
vyšetrovanie
trestného
činu
bolo
zastavené
bez
toho,
aby
bol
dotknutý
zamestnanec
obvinený
alebo
obžalovaný.
3.        Hlavná
otázka
nastolená
touto
vecou
sa
nachádza
na
styčnom
bode
medzi
nariadením
(EÚ)
2016/679(2) (ďalej
len
„GDPR“) a smernicou
(EÚ)
2016/680(3) a jej
cieľom
je
objasniť
základ a podmienky
využitia
práva
na
vymazanie
údajov,
ktoré
sú
uchovávané
za
takýchto
okolností.
II.    Právny rámec
A.      Právo Únie
1.      Smernica 2000/78/ES
4.        Podľa
jej článku 1 je
účelom
smernice
2000/78/ES(4) „ustanovenie
všeobecného
rámca
pre
boj
proti
diskriminácii v zamestnaní a povolaní
na
základe
náboženstva
alebo
viery,
zdravotného
postihnutia,
veku
alebo
sexuálnej
orientácie, s cieľom
zaviesť v členských
štátoch
uplatňovanie
zásady
rovnakého
zaobchádzania“.
5.        Podľa článku 2 ods. 1
tejto
smernice
„sa
pod
pojmom
‚zásada
rovnakého
zaobchádzania‘
rozumie,
že
nemá
existovať
žiadna
priama
alebo
nepriama
diskriminácia
založená
na
ktoromkoľvek z dôvodov
uvedených v článku 1“
uvedenej
smernice.
2.      GDPR
6.        Odôvodnenia
19,
39 a 41
GDPR
uvádzajú:
„(19)      …
Pokiaľ
ide o spracúvanie
osobných
údajov
uvedenými
príslušnými
orgánmi
[v zmysle
smernice
2016/680]
na
účely
patriace
do
rozsahu
pôsobnosti
tohto
nariadenia,
členské
štáty
by
mali
mať
možnosť
ponechať v platnosti
alebo
zaviesť
podrobnejšie
ustanovenia s cieľom
prispôsobiť
uplatňovanie
pravidiel
stanovených v tomto
nariadení. V takýchto
ustanoveniach
sa
môžu
podrobnejšie
stanoviť
osobitné
požiadavky
na
spracúvanie
osobných
údajov
uvedenými
príslušnými
orgánmi
na
uvedené
iné
účely,
pričom
sa v nich
zohľadní
ústavná,
organizačná a administratívna
štruktúra
príslušného
členského
štátu.…
…
(39)      …
Osobné
údaje
by
mali
byť
primerané,
relevantné a obmedzené
na
rozsah,
ktorý
je
nevyhnutný
vzhľadom
na
účely,
na
ktoré
sa
spracúvajú.
To
si
vyžaduje
najmä
zabezpečenie
toho,
aby
obdobie,
počas
ktorého
sa
tieto
osobné
údaje
uchovávajú,
bolo
obmedzené
na
nevyhnutný
rozsah.… S cieľom
zabezpečiť,
aby
sa
osobné
údaje
neuchovávali
dlhšie,
než
je
to
nevyhnutné,
by
mal
prevádzkovateľ
stanoviť
lehoty
na
vymazanie
alebo
pravidelné
preskúmanie.…
…
(41)      Keď
sa v tomto
nariadení
odkazuje
na
právny
základ
alebo
legislatívne
opatrenie,
nemusí
sa
tým
nevyhnutne
vyžadovať
legislatívny
akt
prijatý
parlamentom,
bez
toho,
aby
boli
dotknuté
požiadavky
vyplývajúce z ústavného
poriadku
dotknutého
členského
štátu.
Takýto
právny
základ
alebo
legislatívne
opatrenie
by
však
mali
byť
jasné a presné a ich
uplatňovanie
by
malo
byť
predvídateľné
pre
tie
osoby,
na
ktoré
sa
vzťahujú, a to v súlade s judikatúrou
[Súdneho
dvora] a Európskeho
súdu
pre
ľudské
práva
[(ďalej
len
‚ESĽP‘)].“
7.        Článok 2 GDPR,
nazvaný
„Vecná
pôsobnosť“,
vo
svojom
odseku
1
stanovuje,
že
toto
nariadenie
„sa
vzťahuje
na
spracúvanie
osobných
údajov
vykonávané
úplne
alebo
čiastočne
automatizovanými
prostriedkami a na
spracúvanie
inými
než
automatizovanými
prostriedkami v prípade
osobných
údajov,
ktoré
tvoria
súčasť
informačného
systému
alebo
sú
určené
na
to,
aby
tvorili
súčasť
informačného
systému“, a vo
svojom
odseku
2 písm. d),
že
toto
nariadenie
sa
nevzťahuje
na
spracúvanie
osobných
údajov
„príslušnými
orgánmi
na
účely
predchádzania
trestným
činom,
ich
vyšetrovania,
odhaľovania
alebo
stíhania,
alebo
výkonu
trestných
sankcií
vrátane
ochrany
pred
ohrozením
verejnej
bezpečnosti a jeho
predchádzania“.
8.        Článok 4 GDPR,
nazvaný
„Vymedzenie
pojmov“,
stanovuje:
„Na
účely
tohto
nariadenia:
1)      ‚osobné
údaje‘
sú
akékoľvek
informácie
týkajúce
sa
identifikovanej
alebo
identifikovateľnej
fyzickej
osoby…;
identifikovateľná
fyzická
osoba
je
osoba,
ktorú
možno
identifikovať
priamo
alebo
nepriamo,
najmä
odkazom
na
identifikátor,
ako
je
meno,
identifikačné
číslo…;
2)      ‚spracúvanie‘
je
operácia
alebo
súbor
operácií s osobnými
údajmi
alebo
súbormi
osobných
údajov,
napríklad
získavanie,
zaznamenávanie,
usporadúvanie,
štruktúrovanie,
uchovávanie,
prepracúvanie
alebo
zmena,
vyhľadávanie,
prehliadanie,
využívanie…;
…
6)      ‚informačný
systém‘
je
akýkoľvek
usporiadaný
súbor
osobných
údajov,
ktoré
sú
prístupné
podľa
určených
kritérií,
bez
ohľadu
na
to,
či
ide o systém
centralizovaný,
decentralizovaný
alebo
distribuovaný
na
funkčnom
alebo
geografickom
základe;
7)      ‚prevádzkovateľ‘
je
fyzická
alebo
právnická
osoba,
orgán
verejnej
moci,
agentúra
alebo
iný
subjekt,
ktorý
sám
alebo
spoločne s inými
určí
účely a prostriedky
spracúvania
osobných
údajov;…“
9.        Článok 6 GDPR,
nazvaný
„Zákonnosť
spracúvania“,
stanovuje:
„1.      Spracúvanie
je
zákonné
iba
vtedy a iba v tom
rozsahu,
keď
je
splnená
aspoň
jedna z týchto
podmienok:
…
c)      spracúvanie
je
nevyhnutné
na
splnenie
zákonnej
povinnosti
prevádzkovateľa;
…
3.      Základ
pre
spracúvanie
uvedené v odseku
1 písm. c) a e)
musí
byť
stanovený:
…
b)      v práve
členského
štátu
vzťahujúcom
sa
na
prevádzkovateľa.
Účel
spracúvania
sa
stanoví v tomto
právnom
základe….
Uvedený
právny
základ
môže
obsahovať
osobitné
ustanovenia
na
prispôsobenie
uplatňovania
pravidiel
tohto
nariadenia…
Právo
Únie
alebo
právo
členského
štátu
musí
spĺňať
cieľ
verejného
záujmu a byť
primerané
sledovanému
oprávnenému
cieľu.
…“
10.      Článok 9 GDPR
stanovuje:
„1.      Zakazuje
sa
spracúvanie
osobných
údajov,
ktoré
odhaľujú
rasový
alebo
etnický
pôvod,
politické
názory,
náboženské
alebo
filozofické
presvedčenie
alebo
členstvo v odborových
organizáciách, a spracúvanie
genetických
údajov,
biometrických
údajov
na
individuálnu
identifikáciu
fyzickej
osoby,
údajov
týkajúcich
sa
zdravia
alebo
údajov
týkajúcich
sa
sexuálneho
života
alebo
sexuálnej
orientácie
fyzickej
osoby.
2.      Odsek
1
sa
neuplatňuje,
ak
platí
niektorá z týchto
podmienok:
…“
11.      Podľa článku 10
GDPR:
„Spracúvanie
osobných
údajov
týkajúcich
sa
uznania
viny
za
trestné
činy a priestupky
alebo
súvisiacich
bezpečnostných
opatrení
založených
na článku 6 ods. 1
sa
vykonáva
len
pod
kontrolou
orgánu
verejnej
moci,
alebo
ak
je
spracúvanie
povolené
právom
Únie
alebo
právom
členského
štátu
poskytujúcim
primerané
záruky
ochrany
práv a slobôd
dotknutých
osôb…“
12.      Článok 17
GDPR,
nazvaný
„Právo
na
vymazanie
(právo
‚na
zabudnutie‘),
stanovuje:
„1.      Dotknutá
osoba
má
tiež
právo
dosiahnuť u prevádzkovateľa
bez
zbytočného
odkladu
vymazanie
osobných
údajov,
ktoré
sa
jej
týkajú, a prevádzkovateľ
je
povinný
bez
zbytočného
odkladu
vymazať
osobné
údaje,
ak
je
splnený
niektorý z týchto
dôvodov:
a)      osobné
údaje
už
nie
sú
potrebné
na
účely,
na
ktoré
sa
získavali
alebo
inak
spracúvali;
…
d)      osobné
údaje
sa
spracúvali
nezákonne;
…
3.      Odseky
1 a 2
sa
neuplatňujú,
pokiaľ
je
spracúvanie
potrebné:
…
b)      na
splnenie
zákonnej
povinnosti,
ktorá
si
vyžaduje
spracúvanie
podľa
práva
Únie
alebo
práva
členského
štátu,
ktorému
prevádzkovateľ
podlieha…;
…“
3.      Smernica 2016/680
13.      Článok 1 ods. 1
smernice
2016/680
stanovuje:
„Touto
smernicou
sa
stanovujú
pravidlá
ochrany
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov
príslušnými
orgánmi
na
účely
predchádzania
trestným
činom,
ich
vyšetrovania,
odhaľovania
alebo
stíhania
alebo
na
účely
výkonu
trestných
sankcií,
vrátane
ochrany
pred
ohrozením
verejnej
bezpečnosti a predchádzania
takémuto
ohrozeniu.“
14.      Článok 3 tejto
smernice
definuje
pojmy
„osobné
údaje“ a „spracúvanie“
rovnako
ako
GDPR.
15.      Podľa článku 3 bodu 7 uvedenej
smernice
je
„príslušným
orgánom“
okrem
iného
akýkoľvek
orgán
verejnej
moci
príslušný v oblasti
predchádzania
trestným
činom,
ich
vyšetrovania,
odhaľovania
alebo
stíhania,
alebo
na
účely
výkonu
trestných
sankcií
vrátane
ochrany
pred
ohrozením
verejnej
bezpečnosti a predchádzania
takémuto
ohrozeniu.
16.      Článok 9 tej
istej
smernice,
nazvaný
„Osobitné
podmienky
spracúvania“,
vo
svojom
odseku
1
stanovuje:
„Osobné
údaje
získané
príslušnými
orgánmi
na
účely
stanovené v článku 1 ods. 1
sa
nesmú
spracúvať
na
iné
účely,
ako
sú
účely
stanovené v článku 1 ods. 1, s výnimkou
prípadu,
keď
je
takéto
spracúvanie
prípustné
podľa
práva
Únie
alebo
práva
členského
štátu.
Ak
sa
osobné
údaje
spracúvajú
na
takéto
iné
účely,
uplatňuje
sa
[GDPR],
pokiaľ
sa
spracúvanie
nevykonáva v rámci
činnosti,
ktorá
nepatrí
do
pôsobnosti
práva
Únie.“
17.      Článok 16 ods. 2
smernice
2016/680
okrem
iného
upravuje
situácie, v ktorých
členské
štáty
stanovia
právo
dotknutej
osoby
dosiahnuť
od
prevádzkovateľa
vymazanie
svojich
osobných
údajov.
B.      Bulharské právo
1.      ZMVR
18.      Článok 29 ods. 1 a 2
Zakon
za
Ministerstvo
na
vatrešnite raboti
(zákon o ministerstve
vnútra)(5) v znení,
ktoré
sa
uplatňuje
na
spor
vo
veci
samej
(ďalej
len
„ZMVR“),
stanovuje:
„(1)      Prevádzkovateľom
spracúvania
údajov
je
minister
vnútra,
ktorý
môže
zveriť
spracúvanie
osobných
údajov
úradníkom,
ktorých
určí.
(2)      Podmienky
spracúvania
osobných
údajov
stanoví
pokyn
ministra
vnútra“.
19.      Článok 147
ZMVR
stanovuje:
„(1)      Pre
každého
zamestnanca
ministerstva
vnútra
sa
zriadi a vedie
osobný
spis.
(2)      Podmienky
zriadenia,
správy a uchovávania
osobných
spisov,
ako
aj
ich
použitia,
stanoví
pokyn
ministra
vnútra.“
2.      Pokyn k osobným spisom
20.      Pokyn
č. 8121z‑532 z 9. septembra
2014
týkajúci
sa
zriadenia,
vedenia,
uchovávania a používania
osobných
spisov
zamestnancov
ministerstva
vnútra,
vydaný
ministrom
vnútra(6) (ďalej
len
„pokyn k osobným
spisom“),
vo
svojom článku 3 stanovuje:
„Osobné
spisy
zostavuje a uchováva
oddelenie
ľudských
zdrojov,
sú
číslované
vzostupne,
opísané
vo
vestníku a uchovávané v priestoroch
(registroch)
spĺňajúcich
požiadavky
na
uchovávanie
materiálu
obsahujúceho
utajované
informácie.“
21.      Podľa článku 5 ods. 2
tohto
pokynu
sa
informácie
uchovávané v osobných
spisoch
spracúvajú
okrem
iného
na
účely
začatia,
zmeny a ukončenia
pracovného
alebo
služobného
pomeru
zamestnancov.
22.      Článok 6 uvedeného
pokynu
stanovuje:
„(1)      V osobných
spisoch
sú
získané a uchovávané
dokumenty
zaradené
do
troch
oddielov
obsahujúcich
údaje a informácie o štúdiu,
vymenovaní,
uzavretí
pracovných
zmlúv,
zmene a ukončení
pracovného
alebo
služobného
pomeru
zamestnancov.
…
(4)      Tretia
časť
obsahuje
dokumenty
týkajúce
sa
zmeny
pracovného
alebo
služobného
pomeru
(rozhodnutia,
listiny o nástupe
do
pracovného
alebo
služobného
pomeru a o jeho
ukončení,
dokumenty
týkajúce
sa
disciplinárnych
konaní…).“
III. Spor vo veci samej, prejudiciálne otázky a konanie na Súdnom dvore
23.      Ministerstvo
na
vatrešnite raboti
(ministerstvo
vnútra)
(ďalej
len
„ministerstvo“)
je
správnym
orgánom,
ktorý
zodpovedá
za
udržanie
verejného
poriadku a tvoria
ho
viaceré
generálne
riaditeľstvá
(ďalej
len
„GR“).
GR
„Vnútorná
bezpečnosť“
zodpovedá
za
výkon
vyšetrovacích
opatrení
proti
zamestnancom
ministerstva
pre
všetky
druhy
trestných
činov. V rokoch
2012
až
2023
žalobca
vo
veci
samej
zastával
rôzne
funkcie
ako
policajný
príslušník
na
GR
„Bezpečnostná
polícia“ a GR
„Vnútroštátna
polícia“.
24.      Dňa
1. marca 2016
sa
začalo
vyšetrovanie
proti
neznámemu
páchateľovi
pre
trestný
čin
krádeže.
Dňa
17. mája
2016
na
zasadnutí,
na
ktorom
sa
žalobca
vo
veci
samej
zúčastnil s policajnými
príslušníkmi
útvaru,
na
ktorom
vykonával
funkciu,
bol
žalobca
vo
veci
samej
pred
svojimi
kolegami
zadržaný a musel
odovzdať
svoj
služobný
odznak,
svoju
zbraň a svoj
služobný
preukaz.
Po
24
hodinách
zadržania
bol
prepustený
na
slobodu.
Následne
nebol
ani
obvinený,
ani
obžalovaný,
ale
boli
proti
nemu
prijaté
viaceré
vyšetrovacie
opatrenia.
25.      Počas
roka
2016
bolo
konanie
proti
žalobcovi
vo
veci
samej
prerušené,
keďže
nebolo
možné
zistiť
páchateľa
trestného
činu.
Následne
bolo
prijaté
rozhodnutie o zastavení
konania.
26.      Žalobca
vo
veci
samej
naďalej
vykonával
svoju
funkciu
ako
policajný
príslušník a zúčastnil
sa
na
výberových
konaniach
na
povýšenie
na
iné
pozície
na
ministerstve.
27.      Žalobca
vo
veci
samej
následne
podal
žalobu
na
Sofijski rajonen săd
(Okresný
súd
Sofia‑mesto,
Bulharsko),
vnútroštátny
súd,
ktorý
podal
návrh
na
začatie
prejudiciálneho
konania,
proti
Prokuratura
na
Republika
Bulgaria
(prokuratúra
Bulharskej
republiky,
ďalej
len
„prokuratúra“).
Navrhuje,
aby
prokuratúre
bola
uložená
povinnosť
nahradiť
nemajetkovú
ujmu
spôsobenú
opatreniami
prijatými
proti
nemu v rámci
vyšetrovania
trestného
činu,
ako
aj
dôsledkami
tohto
konania,
najmä
skutočnosťou,
že
nebol
povýšený
ani
preložený
na
iné
pozície z dôvodu,
že
mal
postavenie
podozrivého v tomto
vyšetrovaní.
Okrem
toho
navrhuje,
aby
jeho
meno
bolo
vymazané z databázy,
ktorú
uchováva
ministerstvo a v ktorej
figuruje
ako
podozrivý.
28.      Vnútroštátny
súd
uvádza,
že
ministerstvo
je
zamestnávateľom
všetkých
osôb,
ktoré
na
ňom
vykonávajú
svoju
funkciu.
Každé
GR
uchováva
informácie o svojich
zamestnancoch v ich
osobnom
spise. V tomto
spise
sú
uchovávané
aj
informácie
získané
pri
vyšetrovaní,
ktoré
vedie
GR
„Vnútorná
bezpečnosť“. V konaní
vo
veci
samej
sa
zistilo,
že
ministerstvo
ako
zamestnávateľ
uchováva
informácie o tom,
že
žalobca
vo
veci
samej
bol
podozrivý a zadržaný v rámci
predmetného
vyšetrovania.
Vnútroštátny
súd
má
však
pochybnosti o zlučiteľnosti
tohto
uchovávania v osobnom
spise s GDPR a so
smernicou
2016/680,
ako
aj o zlučiteľnosti
údajného
odmietnutia
povýšiť
žalobcu
vo
veci
samej
so
smernicou
2000/78.
29.      Za
týchto
okolností
Sofijski rajonen săd
(Okresný
súd
Sofia‑mesto)
rozhodol
prerušiť
konanie a položiť
Súdnemu
dvoru
tieto
prejudiciálne
otázky:
„Má
sa článok 2 ods. 1
GDPR
vykladať v tom
zmysle,
že
spracúvanie
údajov
zahŕňa
činnosti
jednej a tej
istej
organizačnej
štruktúry, v ktorej
časť
jej
[GR]
vykonáva
úlohy
zamestnávateľa,
zatiaľ
čo
iné
riaditeľstvo
má
postavenie
vyšetrovacieho
orgánu,
ktorý
vedie
trestné
konanie
voči
zamestnancovi
iného
riaditeľstva? V prípade,
ak
je
odpoveď
na
túto
otázku
kladná:
1.      Má
sa
pojem
‚spracúvanie
osobných
údajov‘ v článku 4 bode 2 GDPR
vykladať v tom
zmysle,
že
zahŕňa
činnosť, v rámci
ktorej
sa
do
osobného
spisu
zamestnanca
vložia
informácie,
ktoré
zamestnávateľ
získal
prostredníctvom
jedného
zo svojich
riaditeľstiev v jeho
postavení
vyšetrovacieho
orgánu
vo
vzťahu k tomuto
konkrétnemu
zamestnancovi?
2.      Má
sa
pojem
‚informačný
systém‘ v článku 4 bode 6 GDPR
vykladať v tom
zmysle,
že
zahŕňa
osobný
spis
zamestnanca,
ktorý
pracuje
na
riaditeľstve
zamestnávateľa,
pričom
informácie
boli
získané
iným
riaditeľstvom
zamestnávateľa,
ktoré
má
postavenie
vyšetrovacieho
orgánu?
3.      Má
sa článok 9 ods. 2 písm. b)
GDPR
vykladať v tom
zmysle,
že
organizačná
jednotka
zamestnávateľa
smie
zhromažďovať a uchovávať
údaje o tom,
že
zamestnanec
bol v trestnom
konaní
podozrivý/obvinený/obžalovaný,
hoci
tieto
informácie
boli
získané
inou
organizačnou
jednotkou
zamestnávateľa,
ktorá
má
postavenie
vyšetrovacieho
orgánu?
4.      Má
sa
pojem ‚právo
na
zabudnutie‘
podľa článku 17 ods. 1 písm. a)
GDPR
vykladať v tom
zmysle,
že
zamestnávateľ
musí
vymazať
všetky
údaje z osobného
spisu
zamestnanca,
ktoré
získalo a uchovávalo
prostredníctvom
iného z jeho
riaditeľstiev s postavením
orgánu
pre
vyšetrovanie
vedené
voči
jeho
zamestnancovi, a to o tom,
že
zamestnanec:
–        je v prebiehajúcom
trestnom
konaní
podozrivý/obvinený/obžalovaný
zo
spáchania
trestného
činu,
–        bol
podozrivý/obvinený/obžalovaný
zo
spáchania
trestného
činu, v súvislosti s ktorým
bolo
trestné
konanie
prerušené
alebo
zastavené?
5.      Má
sa
pojem ‚nezákonne
spracúvané‘
osobné
údaje
podľa článku 17 ods. 1 písm. d)
GDPR
vykladať v tom
zmysle,
že
zahŕňa
údaje,
ktoré
zamestnávateľ
dostal,
získal a uchovával
prostredníctvom
jednej z jeho
organizačných
jednotiek,
ktorá
vykonáva
úlohy
spojené s vyšetrovaním
trestných
činov
voči
zamestnancom
iných
organizačných
jednotiek
zamestnávateľa,
pričom
tieto
údaje
sú
uchovávané v osobnom
spise a týkajú
sa
okolnosti,
že
zamestnanec:
–        je v prebiehajúcom
trestnom
konaní
podozrivý/obvinený/obžalovaný
zo
spáchania
trestného
činu,
–        bol
podozrivý/obvinený/obžalovaný
zo
spáchania
trestného
činu, v súvislosti s ktorým
bolo
trestné
konanie
prerušené
alebo
zastavené?
6.      Má sa pojem
sa
‚osobné
údaje‘ v zmysle článku 3 bodu 1 [smernice
2016/680] v spojení s článkom 52
Charty
základných
práv
Európskej
únie
[ďalej
len
‚Charta‘]
vykladať v tom
zmysle,
že
ide o údaje,
ktoré
zamestnávateľ
nadobudol,
získal a uchovával
prostredníctvom
svojej
organizačnej
jednotky,
ktorá
vykonáva
úlohy
vyšetrovacieho
orgánu v trestnom
konaní
vedenom
voči
zamestnancovi,
ktorý
svoju
službu
vykonáva v inej
organizačnej
jednotke
zamestnávateľa?
7.      Má
sa
pojem ‚spracúvanie‘
osobných
údajov v zmysle článku 3 bodu 2 [smernice
2016/680] v spojení s článkom 52
[Charty]
vykladať v tom
zmysle,
že
zahŕňa
činnosť
uchovávania
údajov v osobnom
spise
zamestnanca
zamestnávateľom,
ktoré
zamestnávateľ
nadobudol,
získal a uchovával
prostredníctvom
svojej
organizačnej
jednotky,
ktorá
vykonáva
úlohy
vyšetrovacieho
orgánu v trestnom
konaní
vedenom
voči
zamestnancovi
zamestnávateľa,
ktorý
svoju
službu
vykonáva v inej
organizačnej
jednotke
zamestnávateľa?
8.      Má
sa článok 9 ods. 1
[smernice
2016/680] v spojení s článkom 52
[Charty]
vykladať v tom
zmysle,
že
zamestnávateľovi
je
dovolené,
aby
získaval a uchovával
informácie o zamestnancovi,
ktorý
je
podozrivý/obvinený/obžalovaný,
pričom
zamestnávateľ
tieto
informácie
získal
prostredníctvom
jednej
zo
svojich
iných
organizačných
jednotiek,
ktorá
má
postavenie
vyšetrovacieho
orgánu v trestnom
konaní
vedenom
voči
tomuto
zamestnancovi?
9.      Má
sa článok 16 ods. 2
[smernice
2016/680] v spojení s článkom 52
[Charty]
vykladať v zmysle,
že
zamestnávateľ
musí
vymazať
všetky
údaje z osobného
spisu
zamestnanca,
ktoré
zamestnávateľ
získal a uchovával
prostredníctvom
jednej
zo
svojich
iných
organizačných
jednotiek,
ktorá
má
postavenie
vyšetrovacieho
orgánu v trestnom
konaní
vedenom
voči
tomuto
zamestnancovi, a týkajú
sa
okolnosti,
že
zamestnanec:
–        je v prebiehajúcom
trestnom
konaní
podozrivý/obvinený/obžalovaný
zo
spáchania
trestného
činu,
–        bol
podozrivý/obvinený/obžalovaný
zo
spáchania
trestného
činu, v súvislosti s ktorým
bolo
trestné
konanie
prerušené
alebo
zastavené?
10.      Má
sa článok 1 [smernice
2000/78]
vykladať v tom
zmysle,
že
zamestnávateľovi,
ktorého
organizačná
jednotka
vykonáva
vyšetrovacie
úkony
voči
zamestnancovi
inej
organizačnej
jednotky,
nie
je
dovolené,
aby
odmietol
kariérny
postup
zamestnanca
len
na
základe
toho,
že
zamestnanec:
–        je v prebiehajúcom
trestnom
konaní
podozrivý/obvinený/obžalovaný
zo
spáchania
trestného
činu,
–        bol
podozrivý/obvinený/obžalovaný
zo
spáchania
trestného
činu, v súvislosti s ktorým
bolo
trestné
konanie
prerušené
alebo
zastavené?“
30.      Bulharská
vláda,
maďarská
vláda,
ako
aj
Európska
komisia
podali
písomné
pripomienky.
Bulharská
vláda a Komisia
sa
zúčastnili
na
pojednávaní,
ktoré
sa
konalo
21. mája
2025.
IV.    Analýza
A.      O prípustnosti prejudiciálnych otázok
31.      Bulharská
vláda
namieta
zjavnú
neprípustnosť
prejudiciálnych
otázok v celom
rozsahu,
pričom
uvádza
tieto
dôvody.
32.      V prvom
rade
táto
vláda
uvádza,
že
návrh
na
náhradu
ujmy
smeruje
iba
proti
prokuratúre,
ktorá
je
súčasťou
súdnej
moci,
hoci
iba
ministerstvo,
ktoré
patrí k výkonnej
moci a ktoré
bolo
zamestnávateľom
žalobcu
vo
veci
samej,
má
informácie
nachádzajúce
sa v jeho
osobnom
spise.
Žalobca
vo
veci
samej
teda
nemôže
ani
navrhovať,
aby
prokuratúra
vymazala
jeho
údaje,
ani
ju
považovať
za
zodpovednú
vzhľadom
na
to,
že
tieto
informácie
má
ministerstvo,
ani
jej
vytýkať,
že
zabránila
jeho
služobnému
postupu.
33.      V druhom
rade
uvedená
vláda
zdôrazňuje,
že
na
vznik
zodpovednosti
prokuratúry
musí
vnútroštátny
súd v súlade s vnútroštátnou
právnou
úpravou
zodpovednosti
štátu
určiť,
či
práva
žalobcu
vo
veci
samej
ako
obvineného
boli
porušené a či
bol
neoprávnene
obvinený z trestného
činu.
Predmetom
veci
samej
však
nie
je
uplatnenie
ani
ustanovení
GDPR,
ani
vnútroštátnej
právnej
úpravy
preberajúcej
smernice
2016/680 a 2000/78.
Výklad
týchto
aktov
práva
Únie
nie
je
teda
nevyhnutný
na
rozhodnutie
sporu
vo
veci
samej.
34.      Nesúhlasím s týmto
názorom.
35.      Pripomínam,
že
pri
prejudiciálnych
otázkach
položených
vnútroštátnym
súdom v právnom a skutkovom
rámci,
ktorý
vymedzí
na
svoju
vlastnú
zodpovednosť,
a teda
ktorého
správnosť
Súdnemu
dvoru
neprináleží
preverovať,
platí
prezumpcia
relevantnosti(7).
36.      V tomto
prípade
sa
domnievam,
že
túto
prezumpciu
nemožno
spochybniť. Z rozhodnutia
vnútroštátneho
súdu
totiž
vyplýva,
že
spor
vo
veci
samej
sa
týka
nemajetkovej
ujmy,
ktorú
mal
žalobca
vo
veci
samej
utrpieť
najmä z dôvodu,
že
mu
bolo
odmietnuté
povýšenie,
pretože
bol
podozrivým.
Okrem
toho
žalobca
vo
veci
samej
navrhuje
vymazanie
údajov
uchovávaných
ministerstvom o jeho
postavení
podozrivého v tomto
vyšetrovaní.
Tieto
návrhy
viedli k otázkam
vnútroštátneho
súdu
týkajúcim
sa
výkladu
smernice
2000/78,
ako
aj
výkladu
GDPR a smernice
2016/680(8).
37.      Je
pravda,
že
vnútroštátny
súd
nevysvetľuje,
či
opatrenia
prijaté
ministerstvom v nadväznosti
na
vyšetrovanie
trestného
činu
možno v konaní o takomto
návrhu
na
náhradu
škody
pripísať
prokuratúre.
Uvádza
iba
to,
že
podľa
vnútroštátnej
judikatúry
návrh
na
náhradu
škody
smeruje
proti
prokuratúre,
pokiaľ
sa
týka
vyšetrovania
trestného
činu.
Na
otázku
prípadného
pripísania
konaní
ministerstva
údajne
spôsobujúcich
škodu
sa
však
vzťahuje
iba
vnútroštátne
právo.
Platí
to
aj
pre
otázku
pasívnej
legitimácie v konaní o náhradu
škody
založenom
na
zodpovednosti
štátu
za
vyšetrovanie
trestného
činu.
Tieto
tvrdenia
bulharskej
vlády
sa
teda
zakladajú
na
výklade a uplatňovaní
vnútroštátneho
práva.
Treba
však
pripomenúť,
že
Súdnemu
dvoru
neprináleží,
aby
sa
vyjadroval k výkladu
vnútroštátnych
ustanovení,
ani
aby
rozhodoval o tom,
či
je
ich
výklad
alebo
uplatnenie
vnútroštátnym
súdom
správny,
pretože
takýto
výklad
patrí
do
výlučnej
právomoci
vnútroštátneho
súdu(9).
38.      V dôsledku
toho
navrhujem
nepovažovať
prejudiciálne
otázky
za
neprípustné v celom
rozsahu.
39.      Naproti
tomu
uvádzam,
že
tretia
až
piata a ôsma
až
desiata
prejudiciálna
otázka
sa
čiastočne
týkajú
hypotetických
situácií,
ktoré
nezodpovedajú
skutkovému
stavu
sporu
tak,
ako
je
uvedený v rozhodnutí
vnútroštátneho
súdu, a to
účasti
podozrivého,
obvineného
alebo
obžalovaného
na
prebiehajúcom,
prerušenom
alebo
zastavenom
konaní. Z rozhodnutia
vnútroštátneho
súdu
však
vyplýva,
že
vyšetrovanie
trestného
činu
bolo
zastavené a že
výberové
konania,
na
ktorých
sa
žalobca
vo
veci
samej
zúčastnil,
sa
konali
po
tomto
rozhodnutí o zastavení.
Navyše
nie
je
sporné,
že
žalobca
vo
veci
samej
bol
iba
podozrivým.
40.      Treba
sa
teda
domnievať,
že
tretia
až
piata a ôsma
až
desiata
prejudiciálna
otázka
sú
neprípustné v rozsahu, v akom
sú
hypotetické z dôvodu,
že
sa
týkajú
iných
situácií,
ako
je
situácia
žalobcu
vo
veci
samej.
B.      O veci samej
1.      Úvodné pripomienky k rozsahu prejudiciálnych otázok
41.      Vnútroštátny
súd
položil
celkovo
jedenásť
otázok,
ktoré
sa
týkajú
GDPR
(úvodná
otázka a prvá
až
piata
prejudiciálna otázka),
smernice
2016/680
(šiesta
až
deviata
prejudiciálna otázka) a smernice
2000/78
(desiata
prejudiciálna otázka).
42.      Z prejednávaného
návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
vyplýva,
že
vnútroštátny
súd
sa
pýta,
na
základe
ktorého
právneho
aktu,
GDPR
alebo
smernice
2016/680,
zamestnanec
môže
za
takých
okolností,
ako
sú
okolnosti
vo
veci
samej,
požadovať,
aby z jeho
osobného
spisu
boli
vymazané
údaje,
ktoré
ho
identifikujú
ako
podozrivého v zastavenom
vyšetrovaní
trestného
činu.
43.      V prvom
rade
treba
pre
jednoznačnosť
spresniť
skutkový
predpoklad,
ktorý
je
predmetom
otázok
týkajúcich
sa
GDPR a smernice
2016/680.
Podotýkam,
že
hoci
väčšina
týchto
otázok(10) výslovne
odkazuje
na
údaje
uchovávané v osobnom
spise
zamestnanca,
niektoré
otázky(11) sa
všeobecnejšie
vzťahujú
na
situáciu,
keď
zamestnávateľ
uchováva
údaje
zamestnanca,
ktorý
vykonáva
svoju
službu v organizačnej
jednotke
zamestnávateľa,
pričom
údaje
boli
získané
vyšetrovacou
organizačnou
jednotkou.
44.      S prihliadnutím
na
celé
odôvodnenie
rozhodnutia
vnútroštátneho
súdu
je
predmetom
všetkých
týchto
otázok
uchovávanie
údajov
zamestnanca v jeho
osobnom
spise.
Hoci
sa v návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
príležitostne
spomína
aj
uchovávanie
údajov v „archívoch“
alebo
„databázach“
ministerstva,
tieto
informácie
nie
sú
neskôr
vysvetlené a v každom
prípade
nie
sú
prevzaté
do
otázok.
45.      Moja
analýza
sa
preto
bude
týkať
iba
uchovávania
údajov v osobnom
spise.
46.      V druhom
rade
považujem
za
nevyhnutné
na
účely
poskytnutia
informácií
užitočných
na
to,
aby
vnútroštátny
súd
mohol
rozhodnúť o návrhu
na
vymazanie,
spoločne
preformulovať
viacero
otázok(12). Z dôvodov,
ktoré
vysvetlím
nižšie,
posúdim
otázky
tak,
že
ich
zoskupím
takto:
–        úvodná
otázka,
ako
aj
prvá,
druhá a šiesta
až
ôsma
prejudiciálna otázka,
ktoré
sa v podstate
týkajú
určenia
pôsobnosti
GDPR,
–        tretia
až
piata
prejudiciálna otázka,
ktoré
sa v podstate
týkajú
podmienok
zákonnosti
spracúvania v kontexte
využitia
práva
na
vymazanie
podľa
GDPR,
–        deviata
prejudiciálna otázka,
ktorá
sa
týka
práva
na
vymazanie
podľa
smernice
2016/680,
–        desiata
prejudiciálna otázka,
ktorá
sa
týka
smernice
2000/78.
2.      O úvodnej otázke, ako aj o prvej, druhej a šiestej až ôsmej prejudiciálnej otázke
a)      O preformulovaní otázok
47.      Svojou
úvodnou
otázkou
sa
vnútroštátny
súd v podstate
pýta,
či
sa článok 2 ods. 1
GDPR
má
vykladať v tom
zmysle,
že
sa
toto
nariadenie
vzťahuje
na
spracúvanie
údajov
orgánom
verejnej
moci,
ktorého
časť
organizačných
jednotiek
plní
úlohy
zamestnávateľa,
zatiaľ
čo
iba
jedna
iná
jednotka
mala
postavenie
vyšetrovacieho
orgánu v trestnom
konaní
začatom
proti
zamestnancom
iných
organizačných
jednotiek.
48.      V prípade
kladnej
odpovede
sa
tento
súd
svojou
prvou a druhou
prejudiciálnou otázkou v podstate
pýta,
či
sa článok 4 body 2 a 6
GDPR
majú
vykladať v tom
zmysle,
že v prípade,
keď
sú v osobnom
spise
zamestnanca
orgánu
verejnej
moci
uchovávané
osobné
údaje,
ktoré
tento
orgán
verejnej
moci
získal
prostredníctvom
svojej
organizačnej
jednotky
konajúcej
ako
vyšetrovací
orgán,
ide o „spracúvanie
osobných
údajov“
obsiahnutých v „informačnom
systéme“.
49.      Hoci
sa
prvou a druhou
prejudiciálnou otázkou
vnútroštátny
súd
formálne
pýta
Súdneho
dvora,
ako
treba
vykladať
tieto
dva
pojmy,
myslím
si,
že
to
nie
je
skutočný
predmet
týchto
otázok.
Keďže
tieto
otázky
odkazujú
na
dvojakú
úlohu, v ktorej
taký
orgán
verejnej
moci,
ako
je
ministerstvo,
spracúva
údaje
svojich
zamestnancov
(získanie
ako
vyšetrovací
orgán a uchovávanie
ako
zamestnávateľ),
treba
ich
chápať
ako
východiská
úvahy,
ktorej
cieľom
je
určiť
pôsobnosť
GDPR.
Podľa
môjho
názoru
toto
chápanie
potvrdzuje
skutočnosť,
že
vnútroštátny
súd
nevyslovuje
žiadnu
konkrétnu
pochybnosť o výklade
týchto
pojmov v odôvodnení
týchto istých
otázok.
50.      Pre
ôsmu
prejudiciálnu
otázku
platí
podľa
môjho
názoru
rovnaká
úvaha a touto
otázkou
chce
vnútroštátny
súd v podstate
zistiť,
či
sa
má článok 9 ods. 1
smernice
2016/680(13) vykladať v tom
zmysle,
že
povoľuje
orgánu
verejnej
moci,
aby
uchovával
informácie o postavení
jedného
zo
svojich
zamestnancov
ako
podozrivého
pri
vyšetrovaní
trestného
činu,
hoci
tento
orgán
získal
tieto
informácie
prostredníctvom
jednej
zo
svojich
organizačných
jednotiek
konajúcej
ako
vyšetrovací
orgán.
51.      Zo
znenia
tejto
ôsmej
otázky,
ako
aj z odôvodnenia
návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
vyplýva,
že
vnútroštátny
súd
má
konkrétnejšie
pochybnosti o skĺbení
pôsobností
GDPR a smernice
2016/680 v prípade,
keď
údaje
uchovávané v osobnom
spise
boli
získané
organizačnou
jednotkou
zamestnávateľa
pri
výkone
jej
povinnosti
„príslušného
orgánu“ v zmysle článku 3 bodu 7 tejto
smernice.
Ako
vysvetlím
nižšie v týchto návrhoch, článok 9 uvedenej
smernice
upravuje
práve
vzťah
medzi
touto
smernicou a GDPR v prípade
neskoršieho
spracúvania
údajov
získaných
príslušnými
orgánmi.
52.      Šiesta a siedma
prejudiciálna otázka
sa v podstate
týkajú
toho,
či v prípade,
keď
sú v osobnom
spise
zamestnanca
orgánu
verejnej
moci
uchovávané
osobné
údaje,
ktoré
tento
orgán
získal
prostredníctvom
svojej
organizačnej
jednotky
konajúcej
ako
vyšetrovací
orgán,
ide o „spracúvanie
osobných
údajov“ v zmysle článku 3 bodu 1 a 2
smernice
2016/680.
53.      Domnievam
sa,
že v týchto
dvoch
otázkach,
rovnako
ako v prvej a druhej
prejudiciálnej otázke,
sa
vnútroštátny
súd v skutočnosti
nepýta
na
výklad
pojmov
„spracúvanie“ a „osobné
údaje“,
ale
tieto
otázky
majú
slúžiť
iba
na
určenie
toho,
ktorý
akt
práva
Únie,
teda
GDPR
alebo
smernica
2016/680,
sa
uplatňuje. V každom
prípade
sú
tieto
pojmy
definované
rovnako
ako v smernici
2016/680(14),
takže
nepredstavujú
rozlišovacie
kritérium.
54.      Z týchto
dôvodov
navrhujem
domnievať
sa,
že
svojou
úvodnou
otázkou,
ako
aj
svojou
prvou,
druhou a šiestou
až
ôsmou
otázkou
spoločne,
sa
vnútroštátny
súd v podstate
pýta,
či
sa článok 2 ods. 1
GDPR a článok 9 ods. 1
smernice
2016/680
majú
vykladať v tom
zmysle,
že
toto
nariadenie
sa
uplatňuje v prípade,
keď
orgán
verejnej
moci
uchováva v osobnom
spise
jedného
zo
svojich
zamestnancov
údaje o jeho
postavení
podozrivého
pri
vyšetrovaní
trestného
činu,
keď
boli
údaje
získané
organizačnou
jednotkou
tohto
orgánu
verejnej
moci
pri
plnení
jeho
povinností
príslušného
orgánu v zmysle
tejto
smernice.
b)      Analýza
55.      V prvom
rade
uvádzam,
že článok 2 ods. 1
GDPR
definuje
široko
vecnú
pôsobnosť
tohto
nariadenia,
ktorá
zahŕňa
každé
„spracúvanie
osobných
údajov
vykonávané
úplne
alebo
čiastočne
automatizovanými
prostriedkami
a…
spracúvanie
inými
než
automatizovanými
prostriedkami v prípade
osobných
údajov,
ktoré
tvoria
súčasť
informačného
systému
alebo
sú
určené
na
to,
aby
tvorili
súčasť
informačného
systému“(15).
56.      V spore
vo
veci
samej
sa
nezdá
byť
sporné,
že
informácie
týkajúce
sa
postavenia
podozrivého,
ktoré
sú
uchovávané v osobnom
spise
žalobcu
vo
veci
samej,
predstavujú
osobné
údaje v zmysle článku 4 bodu 1 GDPR.
57.      Navyše
zaznamenávanie a uchovávanie
údajov
zamestnancov v ich
osobnom
spise
určite
predstavujú
„spracúvanie“
tak,
ako
je
definované v článku 4 bode 2 GDPR, a zrejme
niet
žiadnych
pochýb o tom,
že
ministerstvo vnútra
je
prevádzkovateľom v zmysle článku 4 bodu 7 tohto
nariadenia(16).
58.      Pokiaľ
ide o pojem
„informačný
systém“,
spresňujem,
že
tento
pojem
je
relevantný
iba
vtedy,
keď
nejde o spracúvanie
vykonávané
aspoň
čiastočne
automatizovaným
spôsobom(17). Článok 4 bod 6 GDPR
definuje
výraz
„informačný
systém“
ako
„akýkoľvek
usporiadaný
súbor
osobných
údajov,
ktoré
sú
prístupné
podľa
určených
kritérií…“.
Konkrétne
podrobnosti,
podľa
ktorých
má
byť
informačný
systém
usporiadaný,
ani
jeho
forma
nie
sú
predpísané, a nie
je
ani
špecifikované,
že
údaje
by
sa
mali
nachádzať v elektronických
databázach
alebo v hmotných
spisoch
alebo
registroch(18).
Na
osobný
spis,
ktorý
usporiadaným
spôsobom
zhromažďuje
údaje
zamestnancov,
sa
teda
vzťahuje
pojem
„informačný
systém“. S výhradou
overení
vykonaných
vnútroštátnym
súdom
je
to
zrejme v tomto
prípade
tak(19).
59.      V druhom
rade článok 2 ods. 2 písm. d)
GDPR
stanovuje,
že
toto
nariadenie
sa
nevzťahuje
na
spracúvanie
osobných
údajov
príslušnými
orgánmi
najmä
na
účely
predchádzania,
odhaľovania a vyšetrovania
trestných
činov.
Ako
vyplýva z odôvodnenia
19
uvedeného
nariadenia a z článku 1 ods. 1
smernice
2016/680,
takéto
spracúvanie
sa
riadi
touto
smernicou
ako
lex
specialis(20).
60.      V treťom
rade
tak
GDPR,
ako
aj
smernica
2016/680
stanovujú
zásadu
„obmedzenia
účelov“(21),
podľa
ktorej
osobné
údaje
musia
byť
získavané
na
konkrétne
určené,
výslovne
uvedené a legitímne
účely, a nesmú
byť
spracúvané
spôsobom,
ktorý
je
nezlučiteľný s týmito
účelmi.
Táto
zásada
však
neplatí
absolútne(22). Článok 9 ods. 1
tejto
smernice
totiž
stanovuje,
že
údaje
možno
spracúvať
na
iné
účely,
ako
sú
účely
stanovené v jej článku 1 ods. 1,
na
ktoré
boli
tieto
údaje
získané, a že
na
toto
spracúvanie
sa
uplatňuje
GDPR(23),
keď
je
takéto
spracúvanie
„prípustné
podľa
práva
Únie
alebo
práva
členského
štátu“.
Táto
výhrada
znamená
jednoducho
to,
že
zákonnosť
spracúvania
na
iné
účely
treba
posúdiť s prihliadnutím
na
GDPR(24).
61.      V tomto
prípade
niet
pochybností o tom,
že
ministerstvo
prostredníctvom
svojho
riaditeľstva
povereného
vyšetrovacími
opatreniami
proti
jeho
zamestnancom
získalo a spracúvalo
údaje
žalobcu
vo
veci
samej
na
účely
uvedené v článku 1 ods. 1
smernice
2016/680
ako
príslušný
orgán v zmysle článku 3 ods. 7
tejto
smernice.
62.      Pokiaľ
ide o uchovávanie
týchto
údajov v osobnom
spise
žalobcu,
vnútroštátny
súd
neposkytuje
žiaden
údaj o sledovaných
účeloch.
Podľa
vysvetlení
poskytnutých
bulharskou
vládou(25),
ktoré
musí
overiť
vnútroštátny
súd,
však
uchovávanie v osobnom
spise
nie
je
vykonávané
na
účely
uvedené v článku 1 ods. 1
smernice
2016/680.
Za
týchto
okolností
si
myslím,
rovnako
ako
všetci
účastníci
konania,
ktorí
predložili
písomné
pripomienky,
že
GDPR
sa
uplatňuje
na
spracúvanie
takých
údajov,
ako
sú
údaje, o ktoré
ide
vo
veci
samej, v osobnom
spise.
63.      Navrhujem
teda
Súdnemu
dvoru,
aby
na
úvodnú
otázku a na
prvú,
druhú a šiestu
až
ôsmu
otázku
odpovedal
tak,
že článok 2 ods. 1
GDPR a článok 9 ods. 1
smernice
2016/680
sa
majú
vykladať v tom
zmysle,
že
toto
nariadenie
sa
uplatňuje
vtedy,
keď
orgán
verejnej
moci
uchováva v osobnom
spise
jedného
zo
svojich
zamestnancov
údaje o jeho
postavení
podozrivého
pri
vyšetrovaní
trestného
činu,
keď
údaje
boli
získané
organizačnou
jednotkou
tohto
orgánu
verejnej
moci
pri
výkone
jeho
povinností
príslušného
orgánu v zmysle
tejto
smernice,
pokiaľ
uchovávanie
sleduje
iné
účely,
ako
sú
účely
uvedené v jej článku 1 ods. 1.
3.      O tretej až piatej prejudiciálnej otázke
a)      O preformulovaní otázok
64.      Svojou
treťou
prejudiciálnou otázkou
sa
vnútroštátny
súd v podstate
pýta,
či
sa
má článok 9 ods. 2 písm. b)
GDPR
vykladať v tom
zmysle,
že
organizačná
jednotka
orgánu
verejnej
moci
môže
získavať a uchovávať
údaje
týkajúce
sa
toho,
že
jeden z jeho
zamestnancov
bol
podozrivým
pri
vyšetrovaní
trestného
činu,
hoci
tieto
informácie
boli
získané
inou
jednotkou
tohto
orgánu,
ktorá
má
postavenie
vyšetrovacieho
orgánu.
65.      Štvrtou
prejudiciálnou otázkou
chce
vnútroštátny
súd
zistiť,
či
sa článok 17 ods. 1 písm. a)
GDPR
má
vykladať v tom
zmysle,
že
orgán
verejnej
moci
musí
ako
zamestnávateľ
vymazať z osobného
spisu
zamestnanca
všetky
údaje
týkajúce
sa
jeho
postavenia
ako
podozrivého
pri
vyšetrovaní
trestného
činu,
ktoré
bolo
zastavené,
keď
tieto
údaje
získala
iná
organizačná
jednotka
tohto
orgánu,
ktorá
má
postavenie
orgánu
povereného
vyšetrovaním
týkajúcim
sa
tohto
zamestnanca.
66.      Piatou
prejudiciálnou otázkou
chce
vnútroštátny
súd
navyše v podstate
vedieť,
či
sa článok 17 ods. 1 písm. d)
tohto
nariadenia
má
vykladať v tom
zmysle,
že
takéto
údaje
sú
„spracúvané
nezákonne“.
67.      Pokiaľ
ide o ustanovenie,
na
ktoré
sa
vzťahuje
tretia
otázka,
treba
uviesť,
že článok 9 GDPR
upravuje,
ako
to
vyplýva z jeho
odseku
1,
spracúvanie
určitých
osobitých
kategórií
údajov.
Nič v rozhodnutí
vnútroštátneho
súdu
nenasvedčuje
tomu,
že v tomto
prípade
údaje
pochádzajúce z vyšetrovania
trestného
činu,
ktoré
sú
uchovávané v osobnom
spise,
zodpovedajú
niektorej z týchto
kategórií. Článok 9 ods. 2 písm. b)
tohto
nariadenia
preto
nemôže
predstavovať
základ
pre
uchovávanie
údajov v tomto
prípade.
Ako
vysvetlím
nižšie v týchto návrhoch,
základ
zákonnosti
treba
hľadať v iných
ustanoveniach
tohto
nariadenia,
ktoré
nie
sú
uvedené v otázkach
položených
vnútroštátnym
súdom(26).
68.      Ustanovenia článku 17 ods. 1 písm. a) a d)
GDPR,
ktoré
sú
predmetom
štvrtej a piatej
prejudiciálnej otázky,
zakotvujú
dôvody
vymazania
údajov,
ktoré
„už
nie
sú
potrebné
na
účely,
na
ktoré
sa
získavali
alebo
inak
spracúvali“
[písm. a)]
alebo
ktoré
„sa
spracúvali
nezákonne“
[písm. d)].
69.      Zo
spoločného výkladu
týchto
dvoch
otázok a odôvodnenia
návrhu
na
začatie
prejudiciálneho
konania
teda
vyplýva,
že
týmito
otázkami
sa
vnútroštátny
súd v podstate
pýta,
ako
východisko
pre
svoje
rozhodnutie o návrhu
na
vymazanie,
či
je
uchovávanie
daných
údajov v osobnom
spise
zákonné.
70.      Hoci
vnútroštátny
súd
neposkytuje
žiadnu
informáciu k prípadnému
dôvodu
zákonnosti
relevantnému v tomto
prípade,
ani k príslušnému
vnútroštátnemu
právnemu
rámcu,
tak
Komisia,
ako
aj
bulharská
vláda
odkázali
vo
svojich
písomných
pripomienkach
na článok 6 ods. 1 písm. c)
GDPR.
71.      Podľa
tohto
ustanovenia
je
spracúvanie
zákonné,
keď
je
nevyhnutné
na
splnenie
zákonnej
povinnosti
prevádzkovateľa. Článok 6 ods. 3
GDPR
najmä
spresňuje,
že
právo
členského
štátu,
ktorému
prevádzkovateľ
podlieha a ktoré
definuje
základ
pre
spracúvanie,
musí
spĺňať
cieľ
verejného
záujmu a byť
primerané
sledovanému
oprávnenému
cieľu.
Ten
istý
dôvod
zákonnosti
je
premietnutý v článku 17 ods. 3 písm. b)
tohto
nariadenia,
ktoré
vylučuje
právo
na
vymazanie
upravené v jeho článku 17 ods. 1,
keď
je
spracúvanie
údajov
nevyhnutné
na
splnenie
takej
zákonnej
povinnosti(27).
72.      V tejto
súvislosti
bulharská
vláda
spresnila,
že
spracúvanie
osobných
údajov
na
účely
zriadenia,
vedenia,
uchovávania a používania
osobných
spisov
zamestnancov
ministerstva
je
vykonávané
na
základe
pokynu k osobným
spisom
vydaného
ministrom
vnútra
na
základe článku 147 ods. 2
ZMVR.
Tento
pokyn
stanovuje,
že
sa
uchovávajú
najmä
všetky
údaje
na
účely
„zmeny
pracovného
alebo
služobného
pomeru“
zamestnancov,
ako
sú
napríklad
údaje
týkajúce
sa
disciplinárnych
konaní(28). V tejto
súvislosti
táto
vláda
uviedla,
že
podľa
ustanovení,
ktoré
sa
uplatňujú v oblasti
disciplinárnej
zodpovednosti
zamestnancov
ministerstva,
sa v prípade
každej
udalosti
súvisiacej s trestným
činom v rámci
ministerstva
založí
do
osobného
spisu
kópia
správy o výsledku
vyšetrovania a o tom,
či
treba
vyvodiť
disciplinárnu
zodpovednosť
zamestnanca.
Podľa
uvedenej
vlády z toho
vyplýva,
že
uchovávanie
týchto
údajov v osobnom
spise
je
odôvodnené
osobitnými
úlohami
zamestnancov
polície,
ktoré
majú
udržať
verejný
poriadok.
73.      Na
základe
týchto
predpokladov
vyvodených z pripomienok
predložených
Súdnemu
dvoru(29) navrhujem
preformulovať
tretiu
až
piatu
prejudiciálnu otázku v tom
zmysle,
že
vnútroštátny
súd
chce
určiť,
či
sa článok 17 ods. 3
GDPR, v spojení s jeho článkom 6 ods. 1 písm. c) a článkom 6 ods. 3,
má
vykladať v tom
zmysle,
že
keď
sú v osobnom
spise
zamestnanca
polície
uchovávané
osobné
údaje
týkajúce
sa
vyšetrovania
trestného
činu, v ktorom
bol
tento
zamestnanec
predmetom
vyšetrovacích
opatrení
ako
podozrivý a ktoré
bolo
zastavené,
ide o uchovávanie,
ktoré
možno
považovať
za
zákonné
na
účely
splnenia
zákonnej
povinnosti,
ktorú
má
orgán
verejnej
moci,
ktorý
je
jeho
zamestnávateľom,
na
základe
vnútroštátneho
práva
ako
prevádzkovateľ
iba z dôvodu
povahy
úloh,
ktoré
má
tento
zamestnanec
plniť.
b)      Analýza
74.      Zdá
sa,
že z vysvetlení
poskytnutých
bulharskou
vládou
vyplýva,
že
právny
základ
uchovávania
dotknutých
údajov
vyplýva z kombinovaného
výkladu
viacerých
ustanovení
obsiahnutých v „pokyne“
vydanom
ministrom
vnútra
na
základe
ZMVR,
ktorý
upravuje
výslovné
delegovanie
normatívnej
právomoci
na
tohto
ministra.
75.      V tejto
súvislosti
vzniká
najprv
otázka,
či
základ
spracúvania v zmysle článku 6 ods. 3
GDPR
môže
byť
definovaný
normatívnym
aktom
prijatým
orgánom
verejnej
moci
členského
štátu
na
základe
zákonného
splnomocnenia
upraveného
vo
vnútroštátnom
právnom
predpise.
76.      V prvej
vete
odôvodnenia
41
GDPR
sa
uvádza,
že
požiadavka
právneho
základu
nevyhnutne
nevyžaduje
legislatívny
akt
prijatý
parlamentom,
bez
toho,
aby
boli
dotknuté
požiadavky
vyplývajúce z ústavného
poriadku
dotknutého
členského
štátu. Z toho
vyplýva,
že
normotvorca
Únie
nechcel
vylúčiť
možnosť,
aby
zákonná
povinnosť
týkajúca
sa
spracúvania
bola
vo
vnútroštátnom
práve
definovaná
iným
právnym
základom
než
zákonom
vo
formálnom
zmysle
slova, a to v súlade s vnútroštátnym
ústavným
právom.
77.      Navyše
treba
uviesť,
že
podľa
odôvodnenia
19
GDPR
musia
mať
členské
štáty
určitú
flexibilitu
pri
spracúvaní
údajov
vykonávanom,
tak
ako v tomto
prípade,
príslušným
orgánom v zmysle
smernice
2016/680,
ale
na
účely,
na
ktoré
sa
vzťahuje
GDPR.
Členské
štáty
tak
musia
mať
možnosť
ponechať v platnosti
alebo
zaviesť
podrobnejšie
ustanovenia s cieľom
prispôsobiť
uplatňovanie
GDPR,
pokiaľ
ide o spracúvanie
takých
údajov,
„pričom
sa v nich
zohľadní
ústavná,
organizačná a administratívna
štruktúra
príslušného
členského
štátu.“
78.      GDPR
tak
nebráni
tomu,
aby
bol
právny
základ
spracúvania
definovaný v normatívnom
akte
prijatom v súlade s vnútroštátnym
ústavným
právom.
Uvedenú
flexibilitu
však
nemožno
vykladať
tak,
že
umožňuje
svojvoľne
používať
tzv.
„otvorené“
ustanovenia,
ako
je
napríklad
ustanovenie článku 6 ods. 3
GDPR,
ktoré
umožňuje
zaviesť
do
vnútroštátneho
práva
zákonnú
povinnosť
ako
dôvod
zákonnosti
spracúvania
údajov(30).
Ako
sa
totiž
uvádza v druhej
vete
odôvodnenia
41
tohto
nariadenia,
ktorá
preberá
judikatúru k článku 52 ods. 1
Charty(31), s prihliadnutím
na
ktorý
sa
má
vykladať článok 6 ods. 3
uvedeného
nariadenia(32),
právny
základ
spracúvania
musí
byť
jasný a presný a jeho
uplatňovanie
predvídateľné
pre
osoby,
na
ktoré
sa
vzťahuje.
79.      V tomto
prípade
zo
spisu
vo
veci
vyplýva,
že
pokyny
ministerstva
sú
vydávané
ako
normatívne
akty
na
základe
zákonného
splnomocnenia
upraveného v ZMVR a sú
tiež
zverejňované v Dăržaven
vestnik
(úradný
vestník).
Nepredstavujú
teda
čisto
interné
pokyny,
ktoré
zjavne
nemožno
kvalifikovať
ako
„zákon“
vo
vecnom
zmysle(33).
80.      Ustanovenia,
na
ktoré
odkázala
bulharská
vláda,
však
podľa
môjho
názoru
vyvolávajú
otázky
týkajúce
sa
predvídateľnosti
spracúvania
údajov
pochádzajúcich z vyšetrovania
trestného
činu.
Konkrétnejšie
pochybujem o predvídateľnosti
účelov
spracúvania,
ktoré v súlade s článkom 6 ods. 3
GDPR
musia
byť
definované v právnom
základe
spracúvania.
81.      Podľa
informácií,
ktoré
poskytla
bulharská
vláda,
medzi
týmito
účelmi,
ktoré
sú
zrejme
taxatívne
vypočítané v článku 5 ods. 2
pokynu k osobným
spisom,
sa
nachádza
účel
týkajúci
sa
„zmeny
... služobného
pomeru zamestnancov“,
ktorý
má
plniť
uchovávanie
dotknutých
údajov.
Podľa článku 6 ods. 4
tohto
pokynu
údaje
uchovávané
na
účely „zmeny pracovného alebo služobného pomeru“
zahŕňajú
najmä
„dokumenty
týkajúce
sa
disciplinárnych
konaní“.
82.      Vzhľadom
na
obsah
dotknutých
údajov
sa
však
zdá,
že
tento
účel
sa
chápe
tak,
že
veľmi
široko a v rozpore
so
svojím
znením
zahŕňa
aj
uchovávanie
údajov o neexistencii
takých
disciplinárnych
konaní v nadväznosti
na
vyšetrovanie,
ako
to
bolo v tomto
prípade,
ktoré
sa
teda
netýkajú
žiadnej
zmeny
pracovného
alebo
služobného
pomeru
dotknutého
zamestnanca.
83.      S výhradou
akéhokoľvek
iného
ustanovenia,
ktoré
by
vnútroštátny
súd
považoval
za
relevantné,
si
myslím,
že
takéto
veľmi
široké
uplatňovanie
dotknutých
ustanovení
pokynu k osobným
spisom
nerešpektuje
požiadavky
uvedené v bode 78
vyššie.
84.      Ak
by
Súdny
dvor
nesúhlasil s mojím
názorom o nedostatočnej
predvídateľnosti
právneho
základu,
myslím
si,
že
tento
právny
základ
uchovávania
údajov v každom
prípade
zjavne
nespĺňa
cieľ
verejného
záujmu v zmysle článku 6 ods. 3
GDPR.
85.      V tejto
súvislosti
bulharská
vláda
na
pojednávaní
tvrdila,
že
ak v nadväznosti
na
vyšetrovanie
nie
je
začaté
disciplinárne
konanie,
nie
sú
údaje
týkajúce
sa
tohto
vyšetrovania
neskôr
použité
pri
riadení
služobného
postupu
zamestnanca.
Je
však
vo
verejnom
záujme
uchovávať
ich,
pretože
sa
týkajú
osôb
zodpovedných
za
špecifické
činnosti,
ktoré
majú
garantovať
verejný
poriadok a chrániť
obyvateľstvo.
86.      Je
pravda,
že
vo
všeobecnosti
sa
uznáva,
že
úloha
príslušníka
polície
si
vyžaduje
dodržiavanie
pravidiel
správania
na
vyššej
úrovni
ako u iných
zamestnancov.
Napriek
tomu
nie
je
sporné,
že v tomto
prípade
bolo
vyšetrovanie
zastavené,
pretože
neboli
dôkazy a proti
dotknutému
zamestnancovi
nebolo
začaté
žiadne
disciplinárne
konanie.
Nerozumiem
preto,
ako
by
povaha
úloh
pri
ochrane
verejného
poriadku,
ktoré
má
tento
zamestnanec,
mohla
odôvodniť
uchovávanie
dotknutých
údajov v jeho
osobnom
spise.
87.      Bulharská
vláda
navyše
na
pojednávaní
spresnila,
že
uchovávanie
údajov
pochádzajúcich z vyšetrovania
trestného
činu
súvisí s uchovávaním
údajov
týkajúcich
sa
disciplinárnej
zodpovednosti
zamestnancov,
keďže
výsledok
vyšetrovania
trestného
činu
je
rozhodujúci
pre
to,
či
je
na
mieste
vznik
takej
disciplinárnej
zodpovednosti. V osobnom
spise
žalobcu
vo
veci
samej
sa
tak
uvádza,
že
vyšetrovanie
trestného
činu, v ktorom
bol
podozrivým,
dospelo k záveru,
že
proti
nemu
neexistujú
dôkazy,
takže
nebolo
začaté
žiadne
disciplinárne
konanie.
Domnievam
sa
však,
že
tu
ide o dôkaz v kruhu,
ktorý
považuje
uchovávanie
údajov
za
cieľ
všeobecného
záujmu.
Podľa
tejto
logiky
by
tak
každé
uchovávanie
údajov
bolo
samo
osebe
odôvodnené, v dôsledku
čoho
by
bola
požiadavka
cieľa
verejného
záujmu
nadbytočná.
88.      Okrem
toho
podľa
tohto
tvrdenia
dovedeného
až
do
extrému,
by
uchovávanie
určitých
údajov
na
účely
preukázania,
že
nedošlo k obvineniu,
odsúdeniu
alebo
uloženiu
disciplinárnych
sankcií,
hoci
to
možno
preukázať
aj
bez
zahrnutia
informácie
týkajúcej
sa
vyšetrovania
trestného
činu
alebo
disciplinárnej
zodpovednosti
do
osobného
spisu,
znamenalo,
že
bez
takéhoto
uchovávania
nemožno
preukázať
neexistenciu
predchádzajúceho
záznamu.
89.      V tomto
prípade
by
však
išlo
takmer o prezumpciu
viny v rozpore
so
zásadou
prezumpcie
neviny
zakotvenou v článku 48 ods. 1
Charty,
ktorý
zodpovedá(34) článku 6 ods. 2
EDĽP.
Zdôrazňujem,
že
podľa
judikatúry
ESĽP
táto
zásada
nekončí
so
skončením
trestného
konania,
ale
má
zabrániť
tomu,
aby s jednotlivcami,
ktorí
boli
spod
obžaloby
oslobodení
alebo
voči
ktorým
bolo
trestné
stíhanie
zastavené,
zaobchádzali
orgány
verejnej
moci v neskorších
konaniach
tak,
ako
keby
boli
skutočne
vinní
zo
spáchania
trestného
činu,
ktorý
im
bol
pripisovaný(35).
Tento
výklad
teda
svedčí v prospech
toho,
aby v prípade
zastavenia
vyšetrovania
bol v osobnom
spise
obnovený
status
quo
ante.
90.      Bez
ohľadu
na
túto
poslednú
úvahu
sa
domnievam,
že
dôkazy,
ktoré
má k dispozícii
Súdny
dvor,
nie
sú
dostatočné
na
preukázanie
splnenia
požiadaviek
upravených v článku 6 ods. 1 písm. c) a v článku 6 ods. 3
GDPR.
Pokiaľ
sa v tomto
prípade
neuplatňuje
žiadny z ostatných
dôvodov
zákonnosti
uvedených v článku 6 ods. 1
tohto
nariadenia,
čo
musí
overiť
vnútroštátny
súd(36),
treba
sa
domnievať,
že
uchovávanie
týchto
údajov
nie
je
zákonné a že
zamestnanec
má
teda
právo
dosiahnuť
ich
vymazanie
podľa článku 17 ods. 1 písm. d)
uvedeného
nariadenia.
91.      Za
týchto
okolností a bez
ďalších
informácií o sledovanom
oprávnenom
cieli
nie
je
možné
posúdiť
proporcionalitu
doby
uchovávania
údajov v osobných
spisoch,
ktorá
podľa
informácií
poskytnutých
bulharskou
vládou
na
pojednávaní
trvá
až
do
dovŕšenia
100
rokov
veku
zamestnanca.
Uplatňovanie
tejto
doby
bez
rozdielu
na
každý
údaj
týkajúci
sa
vyšetrovania
trestného
činu,
bez
ohľadu
na
jeho
výsledok a skutočnosť,
či
bola
uložená
disciplinárna
sankcia,
však
nemožno
odôvodniť
jednoduchým
odkazom
na
úlohy
zamestnancov
polície(37).
92.      Na
záver
navrhujem
odpovedať
na
tretiu
až
piatu
prejudiciálnu otázku
tak,
že článok 17 ods. 3
GDPR, v spojení s jeho článkom 6 ods. 1 písm. c) a článkom 6 ods. 3,
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že
uchovávanie
osobných
údajov
týkajúcich
sa
vyšetrovania
trestného
činu, v ktorom
bol
zamestnanec
polície
predmetom
vyšetrovacích
opatrení
ako
podozrivý a ktoré
bolo
zastavené, v osobnom
spise
tohto
zamestnanca,
nemožno
považovať
za
zákonné
na
účely
splnenia
zákonnej
povinnosti,
ktorú
má
orgán
verejnej
moci,
ktorý
je
jeho
zamestnávateľom,
na
základe
vnútroštátneho
práva
ako
prevádzkovateľ
iba z dôvodu
povahy
úloh,
ktoré
má
tento
zamestnanec
plniť.
c)      Ďalšie úvahy
93.      Chcel
by
som
krátko
preskúmať článok 10
GDPR,
na
ktorý
sa
vnútroštátny
súd
nespýtal,
ale
ku
ktorému
sa
vyjadrila
bulharská
vláda
na
pojednávaní v odpovedi
na
otázku
položenú
Súdnym
dvorom.
94.      Toto
ustanovenie
upravuje
osobitné
podmienky,
ktoré
sa
uplatňujú
na
spracúvanie
údajov
týkajúcich
sa
„uznania
viny
za
trestné
činy a priestupky“.
Stanovuje
okrem
iného,
že
spracúvanie
takých
údajov
založené
na článku 6 ods. 1
GDPR
sa
vykonáva
len
pod
kontrolou
orgánu
verejnej
moci,
alebo
ak
je
spracúvanie
povolené
právom
Únie
alebo
právom
členského
štátu
poskytujúcim
primerané
záruky
ochrany
práv a slobôd
dotknutých
osôb.
Ako
vyplýva
zo
znenia
uvedeného
ustanovenia,
uplatňuje
sa
iba
na
spracúvanie,
pre
ktoré
existuje
niektorý z dôvodov
zákonnosti
upravených v článku 6 ods. 1
GDPR.
Vnútroštátny
súd
tak
musí
zohľadniť článok 10
tohto
nariadenia
iba
vtedy,
ak
dospeje k záveru o zákonnosti
uchovávania
dotknutých
údajov.
95.      Aj
keby
to
tak
však
bolo,
domnievam
sa,
že
za
daných
okolností
by
boli v každom
prípade
splnené
ďalšie
požiadavky
upravené v článku 10
GDPR.
96.      Na
úvod
pripomínam,
že
podľa
judikatúry
sa článok 10
GDPR
uplatňuje
na
údaje
týkajúce
sa
trestných
činov
bez
ohľadu
na
to,
či
počas
trestného
konania
bolo
alebo
nebolo
preukázané
spáchanie
trestného
činu,
pre
ktorý
bola
osoba
stíhaná(38).
97.      V tomto
prípade
nie
je
sporné,
že
žalobca
vo
veci
samej
nebol
ani
stíhaný,
ani
obvinený,
ale
že z údajov
uchovávaných v jeho
osobnom
spise
vyplýva,
že
bol
predmetom
vyšetrovacích
opatrení
ako
podozrivý.
Navyše
sa
domnievam,
že
takéto
údaje
predstavujú
údaje
„týkajúce
sa“
trestných
činov(39).
Cieľ
sledovaný článkom 10
GDPR(40) totiž
svedčí v prospech
uplatňovania
tohto
ustanovenia
na
osobné
údaje,
ktoré
ukazujú,
že
podozrenia
zo
spáchania
trestného
činu
viedli k vyšetrovacím
opatreniam
prijatým
príslušným
orgánom
proti
dotknutej
osobe(41).
Aj
keď
vyšetrovanie
nevedie k odsúdeniu,
skutočnosť,
že
takéto
údaje
sa
nachádzajú v osobnom
spise,
môže
mať
neskôr
negatívne
dôsledky.
98.      Keď
je
však
prevádzkovateľom
orgán
verejnej
moci,
spracúvanie
osobných
údajov
sa v každom
prípade
vykonáva
„pod
kontrolou
orgánu
verejnej
moci“(42). V tomto
prípade
boli
údaje
žalobcu
vo
veci
samej
spracúvané
výlučne v rámci
organizačných
jednotiek
ministerstva
ako
prevádzkovateľa.
Nie
je
teda
nevyhnutné
skúmať,
či
vnútroštátne
právo
poskytuje v zmysle článku 10
GDPR
primerané
záruky
pre
práva a slobody
dotknutých
osôb.
4.      O deviatej prejudiciálnej otázke
99.      Svojou
deviatou
otázkou
sa
vnútroštátny
súd v podstate
pýta,
či
sa článok 16 ods. 2
smernice
2016/680
má
vykladať v tom
zmysle,
že
orgán
verejnej
moci
ako
zamestnávateľ
musí
vymazať z osobného
spisu
zamestnanca
všetky
údaje,
ktoré
získal a uchovával
prostredníctvom
svojej
organizačnej
jednotky,
ktoré
mala
postavenie
vyšetrovacieho
orgánu,
keď
sa
tieto
údaje
týkajú
toho,
že
zamestnanec
bol
podozrivý
pri
vyšetrovaní
trestného
činu,
ktoré
bolo
zastavené.
100. Keďže z predchádzajúcej
analýzy
vyplýva,
že
na
uchovávanie
takých
údajov,
ako
sú
údaje
vo
veci
samej,
sa
vzťahuje
GDPR a že
uplatňovanie
smernice
2016/680
je
vylúčené,
netreba
odpovedať
na
deviatu
prejudiciálnu otázku.
5.      O desiatej prejudiciálnej otázke
101. Svojou
desiatou
otázkou
sa
vnútroštátny
súd v podstate
pýta,
či
sa článok 1 smernice
2000/78
má
vykladať v tom
zmysle,
že
táto
smernica
bráni
tomu,
aby
orgán
verejnej
moci,
ktorého
organizačná
jednotka
vykonáva
vyšetrovacie
opatrenia
proti
zamestnancovi
inej
jednotky,
odmietol
ako
zamestnávateľ
povýšiť
tohto
zamestnanca
iba z dôvodu,
že
bol
podozrivým
pri
vyšetrovaní
trestného
činu,
ktoré
bolo
zastavené.
102. Najprv
treba
uviesť,
že
pokiaľ
ide o skutkového
predpoklady, z ktorých
vychádza
táto
otázka,
bulharská
vláda
na
pojednávaní v odpovedi
na
otázky
položené
Súdnym
dvorom
uviedla,
že
počas
obdobia
po
vyšetrovaní
trestného
činu
bol
žalobca
vo
veci
samej
na
rozdiel
od
toho,
čo
tvrdí,
povýšený
na
vyššie
pozície.
Prezumpcia
relevantnosti
prejudiciálnych
otázok
však
nemôže
byť
vyvrátená
iba
okolnosťou,
že
jeden z účastníkov
konania
vo
veci
samej
popiera
určité
skutočnosti,
ktorých
správnosť
neprináleží
preverovať
Súdnemu
dvoru a od
ktorých
závisí
vymedzenie
predmetu
sporu(43).
103. Ďalej
pripomínam,
že
smernica
2000/78
vo
svojom článku 1 taxatívne
vypočítava
dôvody
diskriminácie,
ktorú
zakazuje, a to
náboženstvo
alebo
vieru,
zdravotné
postihnutie,
vek
alebo
sexuálnu
orientáciu(44).
Na
postavenie
podozrivého
pri
vyšetrovaní
trestného
činu,
ktoré
bolo
zastavené,
sa
však
nevzťahuje
žiadny z týchto
dôvodov.
Odmietnutie
služobného
postupu
založené
iba
na
tejto
okolností
teda
nepatrí
do
pôsobnosti
tejto
smernice.
104. Za
týchto
okolností
je
skutočnosť,
že
údaje
týkajúce
sa
postavenia
podozrivého
boli
získané
inou
organizačnou
jednotkou
zamestnávateľa,
ako
je
tá,
do
ktorej
bol
zamestnanec
pridelený,
irelevantná.
105. Smernica
2000/78
sa
neuplatňuje
ani
na
odmietnutie
povýšenia z dôvodu
postavenia
podozrivého
ako
príslušníka
polície. Z judikatúry
Súdneho
dvora
totiž
vyplýva,
že
diskriminácia
založená
na
pracovnoprávnom
vzťahu
ako
takom,
predovšetkým
na
príslušnosti k socio‑profesijnej
skupine
alebo
na
pracovisku,
nepatrí
do
pôsobnosti
tejto
smernice(45).
106. Navrhujem
preto
odpovedať
na
desiatu
prejudiciálnu
otázku
tak,
že článok 1 smernice
2000/78
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že
táto
smernica
sa
neuplatňuje
na
odmietnutie
služobného
postupu
zamestnanca
iba z dôvodu,
že
bol
tento
zamestnanec
podozrivým
pri
vyšetrovaní
trestného
činu,
ktoré
bolo
zastavené.
V.      Návrh
107. Vzhľadom
na
predchádzajúce
úvahy
navrhujem
Súdnemu
dvoru,
aby
na
prejudiciálne
otázky,
ktoré
položil
Sofijski rajonen săd
(Okresný
súd
Sofia‑mesto,
Bulharsko),
odpovedal
takto:
1.      Článok 2 ods. 1
nariadenia
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2016/679 z 27. apríla
2016 o ochrane
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov a o voľnom
pohybe
takýchto
údajov,
ktorým
sa
zrušuje
smernica
95/46/ES, a článok 9 ods. 1
smernice
Európskeho
parlamentu a Rady
(EÚ)
2016/680 z 27. apríla
2016 o ochrane
fyzických
osôb
pri
spracúvaní
osobných
údajov
príslušnými
orgánmi
na
účely
predchádzania
trestným
činom,
ich
vyšetrovania,
odhaľovania
alebo
stíhania
alebo
na
účely
výkonu
trestných
sankcií a o voľnom
pohybe
takýchto
údajov a o zrušení
rámcového
rozhodnutia
Rady
2008/977/SVV
sa
majú
vykladať v tom
zmysle,
že:
toto
nariadenie
sa
uplatňuje
vtedy,
keď
orgán
verejnej
moci
uchováva v osobnom
spise
jedného
zo
svojich
zamestnancov
údaje o jeho
postavení
ako
podozrivého
pri
vyšetrovaní
trestného
činu,
keď
údaje
boli
získané
organizačnou
jednotkou
tohto
orgánu
verejnej
moci
pri
výkone
jeho
povinností
príslušného
orgánu v zmysle
tejto
smernice,
pokiaľ
uchovávanie
sleduje
iné
účely,
ako
sú
účely
uvedené v jej článku 1 ods. 1.
2.      Článok 17 ods. 3
nariadenia 2016/679, v spojení s jeho článkom 6 ods. 1 písm. c) a článkom 6 ods. 3,
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že:
uchovávanie
osobných
údajov
týkajúcich
sa
vyšetrovania
trestného
činu, v ktorom
bol
zamestnanec
polície
predmetom
vyšetrovacích
opatrení
ako
podozrivý a ktoré
bolo
zastavené, v osobnom
spise
tohto
zamestnanca,
nemožno
považovať
za
zákonné
na
účely
splnenia
zákonnej
povinnosti,
ktorú
má
orgán
verejnej
moci,
ktorý
je
jeho
zamestnávateľom,
na
základe
vnútroštátneho
práva
ako
prevádzkovateľ
iba z dôvodu
povahy
úloh,
ktoré
má
tento
zamestnanec
plniť.
3.      Článok 1 smernice
Rady
2000/78/ES z 27. novembra
2000,
ktorá
ustanovuje
všeobecný
rámec
pre
rovnaké
zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní,
sa
má
vykladať v tom
zmysle,
že:
táto
smernica
sa
neuplatňuje
na
odmietnutie
služobného
postupu
zamestnanca
iba z dôvodu,
že
tento
zamestnanec
bol
podozrivým
pri
vyšetrovaní
trestného
činu,
ktoré
bolo
zastavené.
1      Jazyk prednesu: francúzština.
i       Názov tejto veci je fiktívny. Nezodpovedá skutočnému menu ani názvu žiadneho z účastníkov konania.
2      Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje smernica 95/46/ES (všeobecné nariadenie o ochrane údajov) (Ú. v. EÚ L 119, 2016, s. 1).
3      Smernica Európskeho parlamentu a Rady z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov príslušnými orgánmi na účely predchádzania trestným činom, ich vyšetrovania, odhaľovania alebo stíhania alebo na účely výkonu trestných sankcií a o voľnom pohybe takýchto údajov a o zrušení rámcového rozhodnutia Rady 2008/977/SVV (Ú. v. EÚ L 119, 2016, s. 89).
4      Smernica Rady z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (Ú. v. ES L 303, 2000, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79).
5      DV č. 53 z 27. júna 2014.
6      DV č. 78 z 19. septembra 2014, zmenený a doplnený v DV č. 27 zo 14. apríla 2015, zmenený a doplnený v DV č. 53 z 25. júna 2021.
7      Pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. mája 2025, Stadt Wuppertal (C‑130/24, EU:C:2025:340, bod 42).
8      Hoci vyšetrovanie trestného činu prebiehalo v roku 2016, teda pred nadobudnutím účinnosti GDPR a smernice 2016/680, žalobca vo veci samej navrhuje vymazanie jeho údajov, ktoré sú k dnešnému dňu stále uchovávané ministerstvom. Za týchto okolností nepochybujem o tom, že GDPR a smernica 2016/680 sa ratione temporis uplatňujú na spor vo veci samej.
9      Pozri v tomto zmysle rozsudok zo 4. októbra 2024, Bezirkshauptmannschaft Landeck (Pokus o prístup k osobným údajom uloženým v mobilnom telefóne) (C‑548/21, EU:C:2024:830, bod 53).
10      Prvá, druhá, štvrtá, piata, siedma a deviata prejudiciálna otázka.
11      Tretia, šiesta a ôsma prejudiciálna otázka.
12      K preformulovaniu otázok pozri rozsudok z 3. júna 2025, Kinsa (C‑460/23, EU:C:2025:392, bod 34 a citovanú judikatúru).
13      Článok 52 Charty, ktorého sa tiež týka táto otázka, upravuje obmedzenia základných práv a nie je podľa môjho názoru relevantný v kontexte vymedzenia pôsobnosti GDPR a smernice 2016/680.
14      Výklad týchto pojmov podaný v kontexte GDPR sa teda musí analogicky uplatniť na túto smernicu; k pojmu „spracúvanie“ pozri rozsudok zo 4. októbra 2024, Bezirkshauptmannschaft Landeck (Pokus o prístup k osobným údajom uloženým v mobilnom telefóne) (C‑548/21, EU:C:2024:830, bod 71).
15      Pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. decembra 2022, Inspektor v Inspektorata kăm Visšia sădeben săvet (Účel spracúvania osobných údajov – Trestné vyšetrovanie) (C‑180/21, EU:C:2022:967, bod 73).
16      Pozri článok 29 ods. 1 ZMVR. K určeniu prevádzkovateľa vnútroštátnym právom pozri rozsudok z 11. januára 2024, Belgické kráľovstvo (Údaje spracúvané úradným vestníkom) (C‑231/22, EU:C:2024:7, body 29 a 30).
17      Článok 2 ods. 1 GDPR.
18      Pozri v tomto zmysle rozsudok zo 7. marca 2024, Endemol Shine Finland (C‑740/22, EU:C:2024:216, body 37 a 38).
19      Podľa informácií predložených bulharskou vládou podľa článku 147 ods. 1 ZMVR a článkov 3 a 6 pokynu k osobným spisom sú tieto spisy číslované vzostupne a uložené v osobitných registroch a sú v nich uchovávané osobné údaje, ktoré sú rozdelené do vopred definovaných oddielov.
20      Pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. decembra 2022, Inspektor v Inspektorata kăm Visšia sădeben săvet (Účel spracúvania osobných údajov – Trestné vyšetrovanie) (C‑180/21, EU:C:2022:967, bod 74).
21      Článok 5 ods. 1 písm. b) GDPR a článok 4 ods. 1 písm. b) smernice 2016/680.
22      Pozri v tomto zmysle návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Campos Sánchez‑Bordona vo veci Inspektor v Inspektorata kam Visšia sădeben săvet (Účel spracúvania osobných údajov – Trestné vyšetrovanie) (C‑180/21, EU:C:2022:406, body 37, 38, 70 a 71).
23      Pokiaľ nejde o činnosť, ktorá nepatrí do pôsobnosti práva Únie, teda činnosť, ktorej cieľom je zabezpečiť národnú bezpečnosť alebo ktorá môže byť zaradená do tej istej kategórie, čo sa nezdá byť tento prípad; pozri rozsudok z 22. júna 2021, Latvijas Republikas Saeima (Pokutové body) (C‑439/19, EU:C:2021:504, body 66 až 68).
24      Pozri v tomto zmysle návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Campos Sánchez‑Bordona vo veci Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra (C‑162/22, EU:C:2023:266, body 83 a 84).
25      Pozri konkrétnejšie bod 72 nižšie.
26      Táto okolnosť nebráni tomu, aby Súdny dvor zohľadnil tieto ustanovenia pri preformulovaní otázok; pozri rozsudok z 13. marca 2025, Alsen (C‑137/23, EU:C:2025:179, bod 46 a citovanú judikatúru).
27      Pozri v tomto zmysle návrhy, ktoré predniesla
generálna
advokátka Medina vo veci Agencia po vpisvanijata (C‑200/23, EU:C:2024:445, body 62 a 63).
28      Článok 5 ods. 2 a článok 6 ods. 4 pokynu k osobným spisom.
29      K zohľadneniu takýchto informácií pozri rozsudok z 13. júla 2023, Ferrovienord (C‑363/21 a C‑364/21, EU:C:2023:563, bod 58 a citovanú judikatúru).
30      Pozri v tomto zmysle návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Pikamäe vo veci SCHUFA Holding a i. (Scoring) (C‑634/21, EU:C:2023:220, bod 69).
31      Pozri okrem iného rozsudok z 24. februára 2022, Valsts ieņēmumu dienests (Spracovanie osobných údajov na daňové účely) (C‑175/20, EU:C:2022:124, body 54 až 56).
32      Pozri v tomto zmysle rozsudok z 1. augusta 2022, Vyriausioj tarnybinės etikos komisija (C‑184/20, EU:C:2022:601, body 69 a 70).
33      Ku kvalifikácii zákona v zmysle Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd podpísaný v Ríme 4. novembra 1950
(ďalej len „EDĽP“) pozri ESĽP, 25. marca 1983, Silver a i. v. Spojené kráľovstvo, CE:ECHR:1983:0325JUD000594772, § 26 a § 86 až 88.
34      Pozri najmä rozsudok z 2. februára 2021, Consob (C‑481/19, EU:C:2021:84, bod 37).
35      K prehľadu tejto judikatúry pozri ESĽP, veľká komora, 11. júna 2024, Nealon a Hallam v. Spojené kráľovstvo, CE:ECHR:2024:0611JUD003248319, § 102 až 109 a § 122 až 125, ako aj konkrétnejšie v oblasti verejnej služby ESĽP, 16. februára 2017, Yildiz v. Turecko, CE:ECHR:2017:0124DEC006518210, § 30 až 34. V tejto veci príslušník polície tvrdil, že negatívne hodnotenie predpokladalo, že bol vinný z trestného činu, hoci bol oslobodený. ESĽP však dospel k záveru, že článok 6 ods. 2 EDĽP sa neuplatňoval, pretože žalobca nepreukázal, že zaobchádzanie s ním vytvorilo súvislosť medzi trestným konaním a neskorším správnym konaním.
36      Komisia vo svojich písomných pripomienkach odkázala na článok 6 ods. 1 písm. e) GDPR, ktorý sa týka spracúvania, ktoré je nevyhnutné na splnenie úlohy realizovanej vo verejnom záujme alebo pri výkone verejnej moci zverenej prevádzkovateľovi. Hoci skutočne ide o dôvod zákonnosti, ktorý sa môže uplatňovať na orgán verejnej moci, rovnako sa na neho vzťahujú požiadavky článku 6 ods. 3 tohto nariadenia. Rovnako tak vzniká otázka existencie cieľa verejného záujmu.
37      Pripomínam, že podľa zásady minimalizácie údajov zakotvenej v článku 5 ods. 1 písm. c) GDPR musia byť údaje primerané, relevantné a obmedzené na rozsah, ktorý je nevyhnutný vzhľadom na účely, na ktoré sa spracúvajú. Podľa odôvodnenia 39 GDPR si táto zásada vyžaduje, aby doba uchovávania údajov bola obmedzená na nevyhnutný rozsah.
38      Rozsudok z 24. septembra 2019, GC a i. (Odstránenie odkazu na citlivé údaje) (C‑136/17, EU:C:2019:773, bod 72).
39      Bulharská vláda na pojednávaní vysvetlila, že podozrivý nemá v bulharskom práve žiadny osobitný právny status. Súdny dvor však už rozhodol, že pojem „trestný čin“ sa má vykladať autonómne a jednotne [rozsudok z 22. júna 2021, Latvijas Republikas Saeima (Trestné body) (C‑439/19, EU:C:2021:504, body 80 až 85)], čo by malo podľa môjho názoru platiť pre všetky aspekty pôsobnosti článku 10 GDPR.
40      A to zabezpečiť zvýšenú ochranu pri spracúvaní, ktoré z dôvodu osobitnej citlivosti údajov môže predstavovať osobitne závažný zásah do súkromného alebo pracovného života dotknutej osoby; pozri rozsudok z 22. júna 2021, Latvijas Republikas Saeima (Trestné body) (C‑439/19, EU:C:2021:504, body 74 a 75).
41      Toto stanovisko zaujal BÄCKER, M.: Art. 10. In: WOLFF, H. A., BRINK, S., a VON UNGERN‑STERNBERG, A.: BeckOK Datenschutzrecht, 51. vyd. C. H. Beck, 2024, bod 3; pozri rovnako GEORGIEVA, L.: Article 10. In: KUNER, C., BYGRAVE, L. A., a DOCKSEY, C.: The EU General Data Protection Regulation (GDPR). A Commentary, Oxford University Press, 2020, s. 389.
42      Pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. júna 2021, Latvijas Republikas Saeima (Trestné body) (C‑439/19, EU:C:2021:504, bod 101).
43      Rozsudok z 5. decembra 2006, Cipolla a i. (C‑94/04 a C‑202/04, EU:C:2006:758, bod 26).
44      Pozri v tomto zmysle rozsudky zo 17. júla 2008, Coleman (C‑303/06, EU:C:2008:415, body 38 a 46); zo 7. júla 2011, Agafiţei a i. (C‑310/10, EU:C:2011:467, bod 34), a z 20. októbra 2022, Curtea de Apel Alba Iulia a i. (C‑301/21, EU:C:2022:811, body 64 a 69 ako aj citovanú judikatúru).
45      Rozsudky zo 7. júla 2011, Agafiţei a i. (C‑310/10, EU:C:2011:467, body 31 až 33), a z 9. marca 2017, Milkova (C‑406/15, EU:C:2017:198, bod 44) a zo 17. októbra 2024, Zetschek (C‑349/23, EU:C:2024:889, bod 25 ako aj citovanú judikatúru.