62024CC0072
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
R. NORKUS
представено на 8 май 2025 година (
1
)
Съединени дела C‑72/24 [Keladis I] и C‑73/24 [Keladis II] (
i
)
HF (C‑72/24)
WI (C‑73/24)
срещу
Anexartiti Archi Dimosion Esodon
(Преюдициално запитване, отправено от Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis (Административен съд Солун, Гърция)
„Преюдициално запитване — Митнически съюз — Регламент (ЕИО) № 2913/92 — Митнически кодекс на Общността — Регламент (ЕС) № 952/2013 — Митнически кодекс на Съюза — Внос на стоки — Измами в резултат на внос на стоки на занижени цени — Вторични методи за определяне на митническата стойност — Административна практика, при която се използва „минимална приемлива цена за определянето на митническата стойност“
I. Въведение
1.
Предмет на разглежданите понастоящем преюдициални запитвания, отправени от Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis (Административен съд Солун, Гърция) на основание член 267 ДФЕС, е тълкуването на нормите на Съюза в митническата и търговската област, включително на разпоредбите за прилагане на Общото споразумение за митата и търговията.
2.
Тези запитвания са отправени в рамките на дела, водени от две физически лица, HF, собственик на търговско предприятие за текстилни изделия в Гревена (Гърция), и WI, служителка в предприятие вносител, срещу Anexartiti Archi Dimosion Esodon (Независим орган за публичните приходи, Гърция) по повод на няколко акта за последващо събиране на вземания във връзка с облагането с данък върху добавената стойност (ДДС) на сделки за внос на текстилни изделия с произход от Турция. С тези актове на HF и WI, за които се смята, че са замесени в контрабандни действия, са наложени увеличени мита за извършените нарушения. С жалбите си HF и WI искат тези актове да бъдат отменени, като оспорват по-специално метода, по който митническите органи са изчислили митническата стойност на въпросните стоки, който се състои основно в използването на определени статистически данни.
3.
Основният правен въпрос, който се поставя по съединените дела, е съвместимостта с правото на Съюза на използването на тези статистически данни за определянето на митническата стойност (
2
). Поради това, в съответствие с искането на Съда, заключението ми ще се фокусира върху този въпрос. Макар съществуващата съдебна практика да предоставя вече някои насоки, струва ми се, че е необходимо тълкуване от страна на Съда в интерес на правната сигурност, още повече, че отговорът, който ще бъде предоставен на запитващата юрисдикция, може да има финансови последици както за заинтересованите лица, така и за бюджета на Съюза. Такова тълкуване би трябвало също да гарантира еднаквото прилагане на методите за определяне на митническата стойност от националните органи (
3
).
II. Правна уредба
А. Международното право
4.
Релевантен по настоящите дела е член 7, параграф 2, буква е) от Споразумението за прилагане на член VII от Общото споразумение за митата и търговията от 1994 година (
4
).
Б. Правото на Съюза
5.
По настоящите дела са релевантни член 85 от Директива 2006/112/EО (
5
), членове 29—31 от Митническия кодекс на Общността (
6
), членове 152 и 181а, както и приложение 23 към Регламент (ЕИО) № 2454/93 за прилагане на Митническия кодекс на Общността (
7
), членове 70, 71 и 74 от Митническия кодекс на Съюза (
8
) и членове 140, 142 и 144 от Регламента за изпълнение на Митническия кодекс на Съюза (
9
).
В. Гръцкото право
6.
Член 29, параграфи 1 и 6 от Nomos 2960/2001 — Ethnikos Teloniakos Kodikas (Закон № 2960/2001 за Националния митнически кодекс) (FEK A’ 265/22.11.2001 г., наричан по-нататък „Митническият кодекс“) предвижда:
„1.   Митническо задължение е задължението, което всяко физическо или юридическо лице има към митнически орган, за заплащане на всички мита, данъци, включително данъка върху добавената стойност (ДДС), и други наложени от държавата данъци и такси, които се дължат за стоки и се прилагат по отношение на тях в съответствие с релевантните разпоредби.
[…]
6.   Длъжник по митническото задължение е деклараторът, лицето, от името на което се подава декларация за акциз и други данъци, както и всяко друго лице, за което е възникнало задължение по силата на разпоредбите на митническото законодателство. […]“.
7.
Съгласно член 33, параграф 1 от Митническия кодекс:
„След като представи стоките на митническия орган, собственикът на стоките или неговият законен представител по силата на действащото законодателство, трябва да подаде декларация, за да бъдат поставени стоките под някакъв митнически режим или да бъдат насочени към едно от другите митнически направления в съответствие със специалните разпоредби на общностното законодателство“.
8.
Член 155 от този кодекс гласи:
„1.   Контрабанда е:
[…]
b)
всяко действие, с което се цели да бъдат лишени гръцката държава или Европейският съюз от дължимите мита, данъци и други такси за внесените или изнесените стоки, включително когато те са били събрани в момент или по начин, различен от предвидените в закона. За посочените в този параграф нарушения на извършителите се налагат увеличени мита в съответствие с разпоредбите от настоящия кодекс, и то дори ако компетентните органи счетат, че не е осъществен фактическият състав на контрабандата.
2.   За контрабанда се считат:
[…]
g)
покупката, продажбата и държането на внесени или пуснати за потребление стоки по начин, който осъществява състава на контрабандата;
[…]
i)
декларирането на по-ниска или по-висока от действителната цена на внесени или изнесени стоки, ако това води до загуба на мита, данъци и други такси [буква i), заменена с член 1, параграф 60 от Закон 3583/2007].
[…]“.
9.
Член 35, параграф 3 от Nomos 2859/2000 — Kyrosi Kodika Forou Prostithemenis Axias (Закон № 2859/2000 за Кодекса за данъка върху добавената стойност, наричан по-нататък „Кодексът за ДДС“) гласи:
„При внос на стоки данъчнозадължено лице е лицето, което се счита за собственик на внесените стоки в съответствие с разпоредбите на митническото законодателство“.
III. Фактите по делата в главните производства, главните производства и преюдициалните въпроси
А. Дело C‑72/24 (Keladis I)
10.
През 2014 г. в рамките на търговската си дейност HF внася в Гърция текстилни изделия с произход от Турция.
11.
Митническите декларации са подадени до митническите органи в съответствие с опростената процедура за деклариране по член 81 от МКО, който предвижда, че тези органи имат право, по искане на декларатора, да приемат облагане на цялата пратка съобразно тарифното класиране на стоката с най-висока ставка на митните сборове.
12.
По силата на Решение 1/95 на Съвета за асоцииране ЕО—Турция от 22 декември 1995 година за осъществяване на заключителния етап на митническия съюз (96/142/EО) (ОВ L 35, 1996 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г. глава 11, том 12, съгласно допълнението в ОВ L 13, 2014 г., стр. 74), върху стоки с произход от Турция не се събират митни сборове. Поради това декларираните от дружеството вносител стоки са подлежали на облагане само с ДДС при вноса, като за облагаема основа се приема митническата стойност, посочена от това дружество в декларациите му за внос.
13.
През 2016 г. въз основа на подадена жалба за занижаване на стойността на внесени стоки митническите органи провеждат проверка, в резултат на която се установява, че са налице данни, пораждащи основателни съмнения, че митническата стойност, посочена в няколко митнически декларации, е неточна и че посоченият в тези декларации получател на стоките не е техният действителен собственик.
14.
Тъй като имат подозрения, на 14 декември 2016 г. митническите органи осъществяват последваща проверка на всички митнически декларации, в резултат на която стигат до извода за наличие на система за контрабанда, която е в основата на 289 декларации за внос с невярно съдържание. Във връзка с това митническите органи приемат, че чрез сложен механизъм за измами тази система води до деклариране на митнически стойности, които са значително по-ниски от минималните рентабилни търговски стойности.
15.
Митническите органи обаче отбелязват, че поради невъзможността за последваща физическа проверка на стоките и тяхното общо описание в съответните фактури, те не са в състояние да възпроизведат реалните цени, действително платени за тези стоки на турските доставчици.
16.
При тези условия, за да определят митническата стойност на спорните стоки, митническите органи определят минимална приемлива цена („lowest acceptable price“) (наричана по-нататък „МПЦ“), като използват средство за оценяване на риска, основано на данни на равнището на Съюза, създадено от Европейската служба за борба с измамите (OLAF).
17.
Този метод се състои, първо, в изчисляването на „средна коригирана цена“ („cleaned average price“) (наричана по-нататък „СКЦ“), наричана също „справедлива цена“ („fair price“ или „fair value“). СКЦ се изчисляват въз основа на месечните цени на вноса на съответните стоки с произход от Турция, изведени от Comext, референтната база данни за подробна статистическа информация за международната търговия със стоките, поддържана от Eвростат. Става въпрос за статистическите предвиждания за цените на търгуваните стоки, изчислени въз основа на данни, които изключват екстремните цени.
18.
Накрая се изчислява МПЦ, чиято стойност съответства на 50 % от СКЦ. МПЦ, определена също като цена за килограм, се използва като профил или праг на риск, позволяващ на митническите органи на държавите членки да откриват декларираните при внос особено ниски стойности и в резултат на това — вноса, свързан с голям риск от деклариране на занижени стойности.
19.
Всъщност митническите органи от всички държави членки имат на разположение комуникационна система, а именно информационната система за борба с измамите (Anti-Fraud Information System — AFIS), в която OLAF също участва. Чрез тази система и като използват по-специално инструмента за автоматично наблюдение (Automated Monitoring Tool, наричан по-нататък „AMT“), те могат да откриват случаите на деклариране на занижени стойности.
20.
По настоящото дело, въз основа на така изчислената МПЦ, митническите органи определят „единичната цена“ по смисъла на член 30, параграф 2, буква в) от МКО. Посочените органи мотивират този избор с оглед на липсата на възможност да се основат, от една страна, на фиктивната договорна стойност на съответните стоки, с умишлено занижена стойност, и от друга страна, на договорната стойност на идентични или сходни стоки, поради непълното описание на стоките в приложените към митническите декларации фактури. Тези органи освен това не са били в състояние да направят физическа проверка на въпросните стоки при проверка a posteriori, тъй като стоките не са били иззети.
21.
Във връзка с това митническите органи посочват, че нито един от участниците в предполагаемата контрабандна мрежа не е предоставил в обясненията си данни, позволяващи да се приеме, че възприетите митнически стойности са били много по-високи от действително платените цени.
22.
Така митническите органи констатират, че неплатената поради измама сума на ДДС за всички стоки, за които благодарение на посочената система за контрабанда е подадена декларация с невярно съдържание, възлиза на 6211300,18 евро.
23.
Колкото до участието на HF в тази система за контрабанда, през 2014 г. той е държал стоки, за които е подадена декларация за митническа стойност с невярно съдържание, и поради това по силата на националното право той следва да заплати дължимия за тези стоки неплатен ДДС.
24.
HF подава жалба срещу тези актове за установяване на данъчно задължение до запитващата юрисдикция Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis (Административен съд Солун). Той изтъква, че определянето на митническата стойност на стоките въз основа на МПЦ е незаконосъобразно, тъй като в качеството си на статистически данни за цените при внос те могли да се използват само за оспорване на декларираната стойност, но не могли да бъдат метод за определяне на митническата стойност. Той смята освен това, че е бил окончателно оправдан по обвинението за контрабанда с присъда на Trimeles Plimmeleiodikeio Grevenon (Наказателен съд в състав от трима съдии Гревена, Гърция).
25.
В началото запитващата юрисдикция отбелязва, че тя е обвързана от постановената от Trimeles Plimmeleiodikeio Grevenon (Наказателен съд в състав от трима съдии Гревена) окончателна присъда само доколкото в актовете за събиране на вземания в тежест на HF са наложени увеличени мита, които следва да се отменят. Тя счита обаче, че HF продължава да дължи неплатения ДДС за внос.
26.
Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis (Административен съд Солун) изпитва съмнения относно съответствието с правото на Съюза на използването на праговите цени за определянето на митническата стойност. Поради това той решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Отговарят ли статистическите стойности, наречени „прагови стойности“ (threshold values) — „справедливи цени“ (fair prices), които се основават на статистическата база данни Comext на Евростат и произтичат от информационната система на OLAF (AFIS-Anti Fraud Information System), част от която е инструментът за автоматично наблюдение (AMT) —, и които са на разположение на националните митнически органи чрез съответните електронни системи, на условието да са достъпни за всички икономически оператори, както е уточнено в решение [на Съда] от 9 юни 2022 г., Fawkes, C‑187/21? Представляват ли съдържащите се в тях данни само агрегирани данни съгласно действащите към момента на настъпване на фактите по спора Регламент (ЕО) № 471/2009 [на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно статистиката на Общността за външната търговия с трети страни и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1172/95 на Съвета (ОВ L 152, 2009 г., стр. 23) и Регламент (ЕС) № 113/2010 на Комисията от 9 февруари 2010 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 471/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно статистиката на Общността за външната търговия с трети страни по отношение на обхвата на търговията, определянето на данните, съставянето на статистиката за търговията по характеристики на стопанската дейност и по валута на фактуриране, както и специфични стоки или движения]?
2)
В рамките на последваща проверка, когато не е възможно физически да се проверят внесените стоки, могат ли статистическите стойности в базата данни Comext, доколкото се считат за общодостъпни и не съдържат само агрегирани данни, да бъдат използвани от националните митнически органи само за да се потвърдят основателните им съмнения, че обявената в декларациите стойност е договорната стойност, т.е. действително платената или подлежаща на плащане сума за тези стоки, или те могат да бъдат използвани и за целите на определянето на митническата им стойност на тази основа в съответствие с алтернативния метод, посочен в член 30, параграф 2, буква в) от [МКО] или в член 7[4], параграф 2, буква в) от [МКС], наричан „дедуктивен метод“, или евентуално друг алтернативен метод? Какво значение има за разрешаването на този въпрос обстоятелството, че не може да се установи, че понастоящем се продават идентични или подобни стоки по смисъла на член 152, параграф 1 от [Регламента за прилагане на МКО]?
3)
Във всеки случай, съвместимо ли е равностойното на прилагането на минимални цени използване на посочените статистически стойности за определянето на митническата стойност на конкретни вносни стоки със задълженията, произтичащи от Международното споразумение за определяне на митническата стойност на Световната търговска организация (СТО), наречено също Споразумение за прилагане на член VII от Общото споразумение за митата и търговията от 1994 г., по което Европейският съюз е страна, като се има предвид обстоятелството, че това споразумение изрично забранява използването на минимални цени?
4)
Във връзка с предходния въпрос, прилага ли се предвиденото в член 31, параграф 1 от [МКО] изискване за спазване на общите принципи и разпоредби на посоченото по-горе международно споразумение за прилагане на член VII от Общото споразумение за митата и търговията от 1994 г. по отношение на резервния метод за определяне на митническата стойност и съответно на изключването на прилагането на минималните стойности, предвидено в член 31, параграф 2 от [МКО] (но което не се съдържа в съответстващата разпоредба на член 74, параграф 3 от [МКС]), само когато се използва този метод или те уреждат всички алтернативни методи за определяне на митническата стойност?
5)
Ако се установи, че при вноса е било използвано опростяване при класирането чрез групиране на стоките в една тарифна подпозиция по смисъла на член 81 от [МКО] (понастоящем член 177 от [МКС]), възможно ли е да се приложи алтернативният метод по член 30, параграф 2, буква в) от МКО (съответстващ на член 70, параграф 2, буква в) от [МКС]), независимо от разнородността на стоките, декларирани под същия код по ТАРИК в същата декларация, и от така установената фиктивна стойност на стоките, които не попадат в този код за тарифно класиране?
6)
В заключение, независимо от предходните въпроси, достатъчно ясни ли са в съответствие с изискванията на правото [на Съюза] разпоредбите на гръцкото законодателство, уреждащи определянето на лицата, които са длъжни да заплатят ДДС при внос, доколкото определят като данъчнозадължено лице „предполагаемият собственик на внасяните стоки?“.
Б. Дело C‑73/24 (Keladis II)
27.
С изключение на факта, от една страна, че WI е наета на работа в предприятие за търговия на едро с текстилни изделия с произход от Турция и че се предполага, че е била запозната с разглежданата система за контрабанда, тъй като ѝ е била възложена най-голямата част от управлението на това предприятие, и от друга страна, че съответните митнически декларации са били подадени между март 2014 г. и декември 2016 г., фактите и мотивите в акта за преюдициално запитване по дело C‑73/24 (Keladis II) са аналогични на тези в акта за преюдициално запитване по дело C‑72/24 (Keladis I).
28.
При тези условия Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis (Административен съд Солун) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси, формулирани по сходен начин като поставените в преюдициалното запитване по дело C‑72/24 (Keladis I):
„1)
Ако е налице основателно съмнение относно обстоятелството дали декларираната митническа стойност на внасяните стоки е действителната договорна стойност на стоките, но не е възможно чрез последваща проверка да се определи договорната стойност въз основа на методите, посочени в член 30, параграф 2, букви а) и [б)] (договорна стойност на идентични и сходни стоки) от [МКО] и в член 74, параграф 2, букви а) и [б)] от [МКС], тъй като, от една страна, стоките не са били иззети и следователно не е възможно да бъдат физически проверени, и от друга страна, описанието на стоките в документите, придружаващи декларацията за внос, е общо и неточно — съвместима ли е с разпоредбите на член 30, параграф 2, буква в) от [МКО] и на член 74, параграф 2, буква в) от [МКС] административна практика, съгласно която чрез прилагането на предвидения в тези разпоредби „дедуктивен метод“ се използват като основа за определяне на договорната стойност на стоките „праговите стойности“, установени в програмата за автоматизирано наблюдение (AMT) [на AFIS] и определени чрез статистически методи?
2)
При отрицателен отговор на първия въпрос, допустимо ли е да се използват посочените по-горе „прагови стойности“ чрез прилагане на който е да е от другите методи, описани в членове 30 и 31 от [МКО] и в член 74, параграфи 1—3 от [МКС], по-специално, като се има предвид, от една страна, разумната гъвкавост, с която трябва да се характеризира прилагането на „резервния метод“ по смисъла на член 31 от [МКО] и на член 74, параграф 3 от [МКС], и от друга страна, изричната забрана митническата стойност да се определя въз основа на минимални митнически стойности, предвидена в самия „резервен метод“ (член 31, параграф 2, буква е) от [МКО] и член 144, параграф 2, буква е) от [Регламента за изпълнение на МКС])?
3)
При отрицателен отговор на предходните въпроси, допуска ли правото на Съюза неплатеният ДДС да не бъде начислен на вносител, за когото впоследствие се установи, че е внасял (системно) стоки на цени, по-ниски от определените като минимални рентабилни търговски цени, когато при последващата проверка митническите органи не са в състояние да определят митническата стойност на внасяните стоки по някой от методите, описани в членове 30 и 31 от [МКО] и в член 74, параграфи 1—3 от [МКС], или в този случай се допуска като крайна мярка той да бъде начислен въз основа на статистически определените приемливи минимални цени, както вече е било допуснато в случая на извършеното от страна на Комисията начисляване на загубата на собствени ресурси за сметка на държава членка, която не е упражнила подходящ митнически контрол (вж. решение от 8 март 2022 г., Комисия/Обединено кралство, C‑213/19, EU:C:2022:167)?
4)
При утвърдителен отговор на втория и третия [въпрос], трябва ли статистически определените минимални цени да представляват внос, извършен през същия период като проверявания внос или в близки периоди, и ако това е така, какъв е максималният приемлив период от време между вноса, използван за получаване на статистическия резултат и проверявания внос (могат ли например да се прилагат по аналогия деветдесетте дни, предвидени в член 152, параграф 1, буква б) от [Регламента за прилагане на МКО] и в член 142, параграф 2 от [Регламента за изпълнение на МКС])?
5)
При утвърдителен отговор на поне един от първите три въпроса относно използването на „праговите стойности“ за определяне на договорните стойности на внесените стоки, в случай че при вноса е следвана процедурата по член 81 от [МКО] и член 177 от [МКС] за опростяване на съставянето на митническите декларации чрез групиране на стоките в една тарифна подпозиция, в съответствие ли е с принципа на забрана за определяне на произволни или фиктивни митнически стойности административната практика, съгласно която митническата стойност на всички стоки, внасяни по всяка декларация за внос, се изчислява въз основа на определената за конкретната стока „прагова стойност“, чийто код по ТАРИК е посочен в декларацията за внос, тъй като митническият орган трябва да се счита за обвързан съгласно член 222, параграф 2, буква б) от [Регламента за изпълнение на МКС] от групирането, извършено от вносителя, или напротив, стойността на всяка стока трябва да се определи въз основа на собствената ѝ тарифна позиция, дори ако кодът не е посочен в декларацията за внос, за да се избегне рискът от налагане на произволни мита?“.
IV. Производствата пред Съда
29.
Актовете за преюдициално запитване по дело C‑72/24 (Keladis I) и по дело C‑73/24 (Keladis II) с дата 30 ноември 2023 г. постъпват в секретариата на Съда на 30 януари 2024 г.
30.
С решение на председателя на Съда от 25 март 2024 г. дело C‑72/24 (Keladis I) и дело C‑73/24 (Keladis II) са съединени за целите на писмената и устната фаза на производството и на съдебното решение.
31.
Страните в главните производства, гръцкото, чешкото, испанското и френското правителство, както и Европейската комисия представят писмени становища в срока, определен в член 23 от Статута на Съда на Европейския съюз.
32.
По време на съдебното заседание от 29 януари 2025 г. представителите на страните в главните производства, на гръцкото, чешкото и испанското правителство, както и на Комисията, представят становища.
V. Правен анализ
А. Предварителни бележки
33.
Настоящите съединени дела по същество се отнасят до приложимостта на различните методи за определяне на митническа стойност в случаите, когато има опасност от занижаване на стойността, но вече не е възможна физическа проверка на съответните стоки, тъй като те не са били иззети от митническите органи. Поради невъзможността за определяне на реалната митническа стойност би могло да се окаже целесъобразно да се използват статистически определени стойности, за да се постигне възможно най-голямо доближаване до митническата стойност. При това положение се поставя въпросът за законосъобразността на такъв подход, който ще разгледам в настоящото заключение от гледна точка на приложимата митническа правна уредба.
34.
Необходимостта от изясняване на този въпрос произтича по-специално от факта, че както отбелязва Съдът, функционирането на Митническия съюз по необходимост изисква да съществуват еднакви критерии за определяне на
митническата стойност на внасяните от третите страни стоки, тъй като това е единственият начин да се гарантира обща търговска политика (
10
). Чрез тези еднакви критерии се избягват нарушенията, които биха могли да представляват нетарифни бариери пред търговията, като по този начин в крайна сметка се гарантира съответствие с правилата на многостранната търговска система (
11
).
35.
В началото следва да се отбележи, че по силата на член 286, параграф 2 и на член 288, параграф 2 от МКС, МКО е заменен от МКС, считано от 1 май 2016 г. При все това, тъй като фактите по делото в главното производство по дело C‑73/24 са настъпили преди и след тази дата, за да се отговори на поставените въпроси, ще следва да се направи тълкуване на разпоредбите на тези два кодекса. В това отношение членове 70 и 74 от МКС, в които се предвиждат правилата относно определянето на митническата стойност на стоките, по същество са идентични с правилата, предвидени в членове 29—31 от МКО. При това положение съдебната практика относно МКО по принцип е приложима и по отношение на МКС.
36.
В съответствие с искането на Съда настоящото заключение ще се фокусира върху първите четири въпроса по дело C‑72/24 (Keladis I) и по дело C‑73/24 (Keladis II). Както следва от изложеното в актовете за преюдициално запитване, в основата на двете съединени дела, различните преюдициални въпроси, отправени до Съда, се припокриват в няколко отношения и поради това могат да се обединят в три тематични направления. Тези въпроси се отнасят, първо, до възможността да се използват статистически стойности, когато не е било възможно митническата стойност да бъде определена в съответствие с член 29 от МКО и с член 70 от МКС (
12
), второ, до съвместимостта на праговите стойности, определени въз основа на статистически данни, със забраната за използване на минимални митнически стойности (
13
) и трето, до максималния приемлив период от време между вноса, използван за получаване на статистическия резултат, и оценявания внос (
14
). Ще разгледам поставените от запитващата юрисдикция преюдициални въпроси в изложение по тези три тематични направления.
Б. По методите за изчисляване на митническата стойност на стоките
37.
С оглед на това, преди да се разгледат тези аспекти, е важно да се обясни значението на митническата стойност на стоките и как се изчислява тя от митническата администрация. Митническата стойност се използва за определяне на стойността на стоките, когато те са поставени под различни митнически режими. Тя е от основно значение за определянето на точния размер на митните сборове, които трябва да се заплатят за стоките, пуснати в свободно обращение. В Съюза митническата стойност се използва също за изчисляването на ДДС (
15
). Всъщност член 85 от Директива 2006/112 гласи, че „[п]о отношение на вноса на стоки, данъчната основа е стойността за митнически цели, определена в съответствие с разпоредбите на Общността, които са в сила“. Тълкуването на тези разпоредби в съдебната практика също трябва да се вземе предвид.
38.
Както Съдът припомня в практиката си (
16
), уредбата на Съюза относно митническото остойностяване цели да установи справедлива, еднообразна и обективна система, която изключва използването на субективно определени или фиктивни митнически стойности. Затова митническата стойност трябва да отразява реалната икономическа стойност на внесената стока и да отчита всички елементи на тази стока, които имат икономическа стойност (
17
). В това отношение следва да се отбележи, че в съответствие с член 29, параграф 1 от МКО (
18
) митническата стойност на внасяни стоки по принцип е „договорната им стойност“, а именно платената действително или подлежаща на плащане цена на стоките при продажбата им за износ с местоназначение в митническата територия на Съюза, коригирана, при необходимост, в съответствие с разпоредбите на членове 32 и 33 от МКО. Поради това за целите на митническото остойностяване следва да се даде приоритет на „договорната стойност“. Методът за изчисляване на митническата стойност на стоките, основан на „договорната стойност“, се счита за най-подходящ и най-често използван (
19
).
39.
В някои случаи обаче митническото остойностяване въз основа на договорната стойност не е възможно. Член 181а от Регламента за прилагане на МКО предвижда, че не се налага митническите органи да определят митническата стойност на внесените стоки въз основа на метода за оценяване на сделката, когато се съмняват основателно, че декларираните стойности представляват цялата платена или платима сума. В такъв случай те могат да откажат да приемат декларираната цена, ако съмненията продължават, след като са поискали предоставянето на допълнителна информация или на допълнителни документи и след като са дали на съответното лице подходяща възможност да изложи гледната си точка относно съображенията, на които се основават посочените съмнения (
20
). Ако вносителят не успее да разсее основателните съмнения на митническите органи, или ако не отговори или не представи нови доказателства, митническите органи могат да отхвърлят декларираната договорна стойност и да приложат друг метод за определяне на митническата стойност. Ако методът на договорната стойност не може да се приложи или ако декларираната договорна стойност е отхвърлена от митническите органи, митническата стойност се определя с помощта на един от вторичните методи на определяне. Сходна разпоредба се съдържа в член 140 от Регламента за изпълнение на МКС.
40.
Що се отнася до основателността на съмненията относно договорната стойност, Съдът е постановил, че митническите органи могат да приемат, че декларираната договорна стойност на внесените стоки е необичайно ниска в сравнение със средната статистическа стойност на вноса на сходни стоки. По-специално, когато декларираната цена е с повече от 50 % процента по-ниска от средната статистическа цена, разликата в цената се оказва достатъчна, за да оправдае съмненията на митническите органи и отхвърлянето на декларираната митническа стойност. Точно такова е положението по делата в настоящия случай (
21
).
41.
Когато митническата стойност не може да се определи по силата на член 29 от МКО от договорната стойност на внесените стоки, митническото остойностяване се осъществява в съответствие с разпоредбите на член 30 от МКО, чрез последователно прилагане на методите, предвидени в член 30, параграф 2, букви а)—г) от МКО (
22
). В случай че митническата стойност на внесените стоки не е възможно да бъде определена и въз основа на член 30 от МКО, митническото остойностяване се извършва в съответствие с разпоредбите на член 31 от МКО (
23
) по резервния метод „fall back“ (
24
).
42.
Съгласно констатациите на Съда, както от текста на членове 29—31 от МКО, така и от поредността, в която критериите за определяне на митническата стойност трябва да бъдат прилагани в съответствие с тези членове, следва, че посочените разпоредби са в отношение на субсидиарност (
25
). Само когато митническата стойност не може да бъде определена чрез прилагането на дадена разпоредба, следва да се приложи разпоредбата, която непосредствено я следва в установената поредност (
26
). Важно е да се уточни, че съгласно точка 2 от тълкувателните бележки в областта на митническата стойност към член 31, параграф 1 от МКО, които се съдържат в приложение 23 към Регламента за прилагане на МКО, „разумна гъвкавост“ при прилагането на тези методи би съответствала на целите и разпоредбите на посочения член 31, параграф 1 от този кодекс (
27
).
43.
Съдът отбелязва, че като се има предвид отношението на субсидиарност, което е налице между различните предвидени в член 30, параграф 2, букви а)—г) от МКО методи за определяне на митническата стойност, митническите органи следва да положат дължимата грижа при използването на всеки един от последователните методи, предвидени в тази разпоредба, преди да направят извод за неговата неприложимост (
28
). Така, когато митническият орган определя митническата стойност съгласно член 30, параграф 2, буква а) от МКО, той трябва да основе преценката си на обстоятелствата, свързани с изнесените в същия момент или приблизително в същия момент като подлежащите на остойностяване идентични стоки (
29
).
44.
Когато, след като установи, че този метод не е приложим, митническият орган пристъпва към определяне на митническата стойност в съответствие с член 30, параграф 2, буква б) от МКО, той трябва да основе преценката си на данни относно сходни стоки, изнесени към Съюза в същия момент или почти в същия момент като подлежащите на оценяване стоки. С оглед на задължението си за полагане на дължимата грижа при прилагането на член 30, параграф 2, букви а) и б) от МКО, митническите органи са длъжни да проучат всички източници на информация и базите данни, с които разполагат, за да определят митническата стойност най-точно и възможно най-близко до действителността (
30
).
45.
Задължението за мотивиране, което е в тежест на митническите органи при прилагането на посочените разпоредби, трябва, от една страна, да позволява ясно и недвусмислено установяване на причините, поради които те не са приложили един или няколко от методите за определяне на митническата стойност; от друга страна, това задължение означава, че тези органи са длъжни да изложат в решението си за установяване на размера на дължимите вносни мита данните, въз основа на които е изчислена митническата стойност на стоките, както за да се позволи на неговия адресат да защити правата си при възможно най-добри условия и да реши, разполагайки с цялата необходима информация, дали има смисъл да го обжалва, така и за да се позволи на съдилищата да упражнят контрол за законосъобразност на това решение (
31
).
46.
По разглежданите дела от актовете за запитване се установява, че гръцките митнически органи не са приложили методите за определяне, основани на договорната стойност на идентични или сходни стоки, посочени в член 30, параграф 2, букви а) и б) от МКО и в член 74, параграф 2, букви а) и б) от МКС, тъй като не било възможно тези методи да се приложат, поради това, че стоките не били иззети и описанието им във фактурите към декларациите за внос било общо и неточно.
47.
С оглед на това националната юрисдикция иска да установи дали е възможно в рамките на един от вторичните методи за изчисляване, посочени в член 30, параграф 2 от МКО и в член 74, параграф 2 от МКС, да се използват съдържащите се в AMT стойности, които са изчислени статистически. Този въпрос спада към първото тематично направление, което включва първите два преюдициални въпроса по дело C‑72/24 (Keladis I), както и първите три преюдициални въпроса по дело C‑73/24 (Keladis II), и ще бъде разгледан по-долу в настоящото заключение.
В. По възможността да се използват статистически данни за целите на определянето на митническата стойност
1.
Естество на съдържащите се в AMT данни и ограничения за използване на статистически данни съгласно съдебната практика
48.
В това отношение следва да се отбележи, че Съдът разрешава използването на статистически данни в някои области от дейността на митническите органи. Струва ми се, че за целите на настоящото дело е уместно да се припомнят случаите, в които се приема, че използването на статистически данни съответства на изискванията на правото на Съюза. Това ще позволи да се установи какви са ограниченията, които това право налага на такъв подход.
49.
В решението си от 16 юни 2016 г., EURO 2004. Hungary Kft (C‑291/15, EU:C:2016:455), Съдът постановява, че наличните в AMT статистически стойности може да се използват от митническите органи, за да отхвърлят декларираната договорна стойност. По-конкретно, Съдът приема, че когато декларираната цена е по-ниска от средностатистическата с повече от 50 %, тази голяма разлика в цените е достатъчна, за да обоснове съмненията на митническите органи и отхвърлянето от тяхна страна на декларираната митническа стойност на разглежданите стоки (
32
).
50.
Следователно AMT представлява инструмент, създаден за целите на анализа на риска, който позволява на митническите органи да открият вероятните декларации със занижени стойности, които се нуждаят от допълнителна митническа проверка. Както споменах по-горе, гръцките митнически органи са използвали именно този подход и никоя от заинтересованите страни не оспорва неговата законосъобразност. При все това гръцките митнически органи не само са използвали статистически данни, за да открият занижени стойности, но са си послужили с тези данни, за да определят митническата стойност. Според мен съществуващата до момента съдебна практика предоставя само ограничена информация за оценяването на законосъобразността на такова използване на статистическите данни.
51.
В решението си по дело FAWKES Съдът постановява, че при определянето на митническата стойност съгласно вторичните методи, основани на договорната стойност на идентични или сходни стоки, посочени в член 30, параграф 2, букви а) и б) от МКО, митническите органи на държава членка трябва да държат сметка за обстоятелства като физическите характеристики, качеството, репутацията, взаимозаменяемостта на стоките и търговското равнище на продажбите (
33
).
52.
Съдът отбелязва и голямото значение на задължението за мотивиране (
34
), споменато в точка 45 от настоящото заключение. Следва да се припомни, че Съдът е постановил по същество, че за да се гарантира на икономическия оператор правото да бъде информиран за данните, използвани за определяне на митническата стойност на внесените от него стоки, той трябва да разполага с информация, която да му позволи да оспори всяко несъответствие между използваните от митническия орган референтни данни и неговия внос с оглед на изискванията, съдържащи се съответно в член 30, параграф 2, букви а) и б) от МКО (
35
). С други думи, икономическият оператор трябва да може да оспори сравнението на собствения си внос с друг реален внос, използван за целите на прилагането на допълнителните методи за определяне на митническата стойност, което по естеството си не е възможно при статистическите стойности, тъй като те не отговарят на никакъв реален внос.
53.
Следва да се уточни все пак, че дело FAWKES (C‑187/21) се отнася до определянето на митническата стойност само въз основа на член 30, параграф 2, букви а) и б) от МКО. Предвидените в тези разпоредби методи действително изискват да се сравнят някои обстоятелства като изброените в точка 51 от настоящото заключение (
36
).
54.
Съдържащите се в AMT статистически стойности обаче, независимо че са полезни за идентифициране на опасностите от измама и внос на занижени цени, не са пригодни да бъдат част от мотивите на митническо решение за определяне на митническата стойност въз основа на разпоредбите, приложени по дело FAWKES (C‑187/21).
55.
Всъщност тези статистически стойности не съдържат достатъчно точна информация относно сходния внос, която е необходима за прилагането на допълнителните методи за определяне на митническата стойност по силата на член 30 от МКО и на член 74, параграф 2 от МКС. Това се потвърждава от Комисията, която в становището си уточнява, че статистическите стойности, наречени „справедливи цени“, съдържащи се в AMT, представляват само агрегирани данни и не отчитат специфичните особености на съответните стоки, като например тяхното качество. Освен това става въпрос за стойности, които са по-общи и без непосредствена връзка с договорните стойности.
56.
Що се отнася до достъпността на съдържащите се в AMT данни, Комисията обяснява в писменото си становище, че статистически определените цени, наричани „справедливи цени“ и налични в AMT, могат да бъдат съобщени на икономическите оператори при упражняването на правото на изслушване. Тя потвърждава този аспект в съдебното заседание и нито една от присъстващите в съдебното заседание заинтересовани страни не го оспорва. Според Комисията обаче „праговите цени“, изчислени от държавите членки на основата на процент от съдържащите се в AMT статистически стойности и които са определени, за да се помогне на митническите органи да открият декларациите, които трябва да бъдат проверени, би трябвало да се считат за информация, която не трябва да се разгласява на икономическите оператори „безконтролно“, за да не се допусне да се провали ефективността на системата за управление на рисковете (
37
).
57.
Така погледнато, като се вземат предвид характеристиките на съдържащите се в AMT статистически стойности, споменати в предходните точки, и задължението на митническите органи „да изложат в решението си за установяване на размера на дължимите вносни мита данните, въз основа на които е изчислена митническата стойност на стоките“ (
38
), се поставя въпросът дали мотивите, основани на тези агрегирани статистически данни, могат да отговорят на тези изисквания. Отговорът на този въпрос предполага, че в началото е необходимо да се разгледа въпросът дали използването на този вид данни може да бъде разрешено в рамките на някакъв вторичен метод за определяне на митническата стойност.
58.
В това отношение следва да се отбележи, че по дело C‑213/19, Комисия/Обединено кралство (Борба с измамата чрез занижени цени) (C‑213/19), относно определянето на размера на загубите, причинени на собствените ресурси на Съюза, Съдът е постановил, че при липсата на достатъчно данни относно качеството на стоките, вече пуснати в свободно обращение, когато поради пропуските от страна на митническите органи вече не е възможно да се вземат необходимите мерки (като физически проверки, искания за информация или документи, както и систематично вземане на проби), за да се определи стойността на тези стоки въз основа на някой от предвидените в членове 29—31 от МКО методи за оценка, „за да се оцени стойността на посочените стоки, може да се използва само статистически метод“ (
39
). С други думи, Съдът не е изключил възможността при определени обстоятелства такъв подход да се предвиди като крайна мярка.
59.
От друга страна, не следва да се забравя, че правилното определяне на митническото задължение е императивна задача за осигуряване на ефективното и пълно събиране на традиционните собствени ресурси, каквито са митата (
40
). По-конкретно, Съдът припомня, че доколкото съществува пряка връзка между събирането на приходите от мита и предоставянето на съответните ресурси на разположение на Комисията, държавите членки са длъжни, в съответствие със задълженията си по член 325, параграф 1 ДФЕС, да защитават финансовите интереси на Съюза срещу измама или всяка друга незаконна дейност, която засяга тези интереси, да вземат необходимите мерки, за да гарантират, че тези мита, и съответно тези ресурси, са събирани ефективно и в пълен размер (
41
). В този контекст използването на статистически стойности е разрешено от Съда по дело, заведено в резултат на процедура, образувана от Комисията срещу Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия с мотива, че то не е изпълнило задължението си да събере правилно традиционните собствени ресурси на основание член 325 ДФЕС.
60.
Следва, разбира се, да се отбележи, че Съдът е трябвало да се произнесе по законосъобразността на използването от Комисията на статистическите стойности, определени въз основа на метод, разработен от OLAF (
42
), при изчисляване на размера на загубите на посочените собствени ресурси и че Съдът също подчертава неколкократно особения характер на обстоятелствата по случая (
43
).
61.
Важно е все пак да се отбележи, че Съдът приема използването на статистически стойности, за да се установи загубата на собствени ресурси на Съюза в положение, при което съответните стоки вече са пуснати в свободно обращение и не могат да се върнат за проверка, за да се определи реалната им стойност (
44
), което по същество съответства на фактическата обстановка, описана от запитващата юрисдикция по разглежданите дела. Като съзнавам аспектите, които отличават дело Комисия/Обединено кралство (Борба с измамата чрез занижени цени) от делата, които разглеждаме (
45
), смятам, че използването на статистически стойности по принцип не може да се изключи като подходяща мярка за защита на финансовите интереси на Съюза, като крайна мярка, когато всички други методи не са дали резултат. Всъщност, ако използването на статистическите данни е разрешено, за да се определят мащабите на отговорността на държава членка за загубата на собствените ресурси на Съюза, но е абсолютно забранено същите стойности да се използват за определянето на митническата стойност на стоките по отношение на даден икономически оператор, това би създало опасност да се прехвърли отговорността за митническото задължение на даден икономически оператор на държава членка, и по този начин би довело до отслабване на митническата система.
62.
Колкото и да са важни целите за предотвратяване на измамите и за защита на финансовите интереси на Съюза, също от цитираната в предходните точки съдебна практика се установява, че преследването на тези цели не може да става във вреда на правата на икономическия оператор. Поради тази причина използването на статистически стойности би трябвало да се осъществява по начин, който да осигури „баланс между нуждите на митническите органи по отношение на правилното прилагане на митническото законодателство, от една страна, и правото на икономическите оператори да бъдат третирани справедливо“, от друга страна, както следва от съображение 26 от МКС. Следва по-специално да се гарантира, какъвто и да е използваният в случая метод, митническите стойности да бъдат възможно най-близки до реалната икономическа стойност на внесените стоки.
63.
Следва впрочем да се припомни, че в своето решение Baltic Master (C‑599/20) Съдът приема за допустимо използването на данните, съдържащи се в национални бази данни. По-точно, Съдът уточнява, че данни, съдържащи се в национална база данни относно стоки, попадащи в същия код по ТАРИК и произхождащи от същия продавач като разглежданите стоки, представляват „наличните данни“ в Съюза по смисъла на член 31, параграф 1 от МКО, които могат да се използват като основа за определяне на митническата стойност на разглежданите стоки. Според Съда позоваването на тези данни представлява способ за определяне на тази стойност, който е едновременно „разумен“ по смисъла на член 31, параграф 1 от МКО и съвместим както с принципите, така и с общите разпоредби на международните споразумения и с разпоредбите, на които той се позовава (
46
).
64.
Изводите от последното решение, които могат да се направят за настоящите дела, са все пак ограничени, по-специално поради факта, че използването на национални бази данни, което Съдът приема за законосъобразно по дело Baltic Master (решение от 9 юни 2022 г., Baltic Master, C‑599/20, EU:C:2022:457), не се свежда до агрегираните статистически данни, а е по-конкретно ориентирано (стоки, попадащи в същия код по ТАРИК и произхождащи от същия продавач като разглежданите стоки) от това по настоящите дела. Въпреки това считам, че това решение трябва да се разглежда като признание за ползата от всички бази данни в услуга на митническите органи, включително тези, които се управляват от самите държави членки. Това решение трябва да се разглежда във връзка с цитираното по-горе решение FAWKES, в което Съдът посочва възможността за държавите членки посредством целесъобразни искания да получат достъп до информацията, с която разполагат митническите органи на други държави членки или институциите и службите на Съюза (
47
).
2.
Съответствие на статистическия подход с митническата правна уредба
65.
В изложените по-долу съображения ще разгледам в каква степен статистически стойности могат да се използват при прилагането на вторичните методи за определяне на митническата стойност, за да може този подход да отговори на правните изисквания, посочени в точка 63 от настоящото заключение. Ще посоча по-специално присъщите на всеки метод трудности, за да предложа подход, съответстващ на правото на Съюза. Ще подредя анализа си, като следвам реда на субсидиарност на различните методи, така както съм го описал в настоящото заключение (
48
).
66.
Както ще покажа при този преглед, според мен само един от тези методи може да се вземе предвид като такъв, при който могат да се използват статистически данни, а именно този, който се нарича резервен („fall back“). Поради това ще се спра само накратко на другите методи. В началото следва да се отбележи, че пречка за приложимостта на тези методи са главно два фактора, от една страна, липсата на необходимата информация за съответните
стоки и от друга страна, фактът, че статистическите стойности, които се съдържат в AMT, представляват само агрегирани данни, които не отчитат специфичните характеристики на съответните стоки.
а)
Договорна стойност на идентични или сходни стоки
67.
Във връзка с това, което посочих по-горе (
49
), следва да се отбележи, че самото естество на статистическите стойности е причината, поради която тяхното използване ми се струва изключено при евентуално прилагане на метода, посочен в член 30, параграф 2, букви а) и б) от МКО и в член 74, параграф 2, букви а) и б) от МКС. Всъщност, тъй като този метод включва сравнение между стоките, считани за идентични (или сходни), и тези, за които се иска да бъде определена митническата им стойност, необходими са определени данни, за да се оцени серия от критерии, изброени от Съда в неговата практика, като физическите характеристики, качеството, репутацията, взаимозаменяемостта на стоките и търговското равнище на продажбите (
50
). Поради своята характеристика обаче съдържащите се в AMT данни не предоставят точна информация, за да бъде направено такова сравнение. Важно е в този контекст да се посочи, че в случая гръцките органи също не са приложили този метод.
б)
Дедуктивен метод
68.
Дедуктивният метод, посочен в член 30, параграф 2, буква в) от МКО и в член 74, параграф 2, буква в) от МКС, се основава на единичната цена, тоест цената, на която се продават в Съюза внасяните стоки или вносни идентични или сходни стоки в същия момент или приблизително в същия момент, както оценяваните стоки. За прилагането на този метод е необходимо на митническите органи да е известна определена информация във връзка със стоките, като например платените или договорени комисиони, прилаганите маржове на печалба и общите разходи, за да могат да ги приспаднат от използваната като митническа стойност цена. В случая гръцките митнически органи са приложили дедуктивния метод с оглед на невъзможността да се основат на договорната стойност на съответните стоки с умишлено занижена стойност, или на договорната стойност на идентични или сходни стоки, поради непълното описание на стоките в приложените към декларациите фактури.
69.
Както изтъква Комисията в становището си, има няколко причини, които водят до изключването на приложимостта на този метод в конкретния случай. По-специално, трудно е да се разбере как средна цена, изчислена въз основа на приети в миналото стойности при внос, може да бъде от полза за прилагане на дедуктивния метод, основан на продажната цена. Всъщност, за да приложат този метод, митническите органи трябва да се позоват на специфични единични цени, изчислени в съответствие с правилата, изложени в член 152, параграф 1, буква а) от Регламента за прилагане на МКО и в член 142, параграф 5 от Регламента за изпълнение на МКС. Съгласно тези правила единичната цена винаги се определя въз основа на продажната цена на внесени в даден момент идентични или сходни стоки. Както посочва Комисията обаче, тези продажни цени не са налични в AMT.
в)
Метод на изчислената стойност
70.
Когато става въпрос за метода на изчислената стойност, следва да се отбележи, че неговото прилагане предполага митническите органи да разполагат със специфична информация относно цената или относно стойността на използваните за производството на стоките суровини и производствени операции, както относно размера на печалбата и на общите разходи, равен на този, който обикновено се взема предвид при продажбите на стоки от същата категория или от същото естество като стоките, които трябва да се оценят, произведени от производителите в страните — износители към Съюза.
71.
Както обаче обяснява Комисията в становището си, статистическите стойности, които се наричат „справедливи цени“ и са налични в AMT, не съдържат тази информация. Поради това наличните в AMT статистически стойности не могат да се използват за изчисляване на митническата стойност на внесените стоки. От друга страна, следва да се държи сметка за факта, че в случай като настоящия, когато стоките не са били иззети и не са налични за физическа проверка, данните, налични в базите данни на държавите членки, не позволяват на митническите органи да получат такава информация. При това положение трябва да се отхвърли и прилагането на метода на изчислената стойност.
г)
Използването на „прагови цени“ в резервния метод
72.
Последният метод, предвиден в правната уредба за определянето на митническата стойност, е резервният метод, посочен в член 31, параграф 2 от МКО и в член 74, параграф 3 от МКС, като следва да се уточни, че в митническото право на Съюза са предвидени две различни разновидности.
73.
От една страна, резервният метод позволява да се използва „разумна гъвкавост“ в съответствие с точка 2 от тълкувателната бележка относно митническата стойност по член 31, параграф 1 от МКО (
51
). Понятието „разумна гъвкавост“ предполага по-специално, че вторичните методи за изчисляване на митническата стойност могат да се използват с известна гъвкавост на критериите за прилагането ѝ (
52
).
74.
От друга страна, от член 31, параграф 1 от МКО и от член 74, параграф 3 от МКС следва, че митническата стойност може да се определя с „разумни способи“. Последната посочена разпоредба трябва да се разглежда във връзка с член 144, параграф 2 от Регламента за изпълнение на МКС, който предвижда, че за определянето на митническата стойност могат да се използват „други подходящи методи“. Макар в режима на МКО да не съществува еквивалентна разпоредба, считам, че такъв подход е възможен и при действието на този кодекс, тъй като нито една разпоредба не забранява изрично на митническите органи да си служат с такива „подходящи методи“. Всъщност член 144, параграф 2 от Регламента за изпълнение на МКС само внася някои уточнения относно пределите на предоставените на администрацията правомощия.
75.
По принцип двете разновидности според мен предоставят възможността да се използват статистически данни за целите на определянето на митническата стойност. Втората разновидност обаче, благодарение на широко формулираните цитирани по-горе разпоредби, изглежда по-годна да служи за основа за иновативни подходи, разработени от администрацията. Освен това поради субсидиарния си характер тази разновидност сочи ясно инструменти като крайна мярка в положения, характеризиращи се с липса на информация относно въпросните стоки.
76.
Като се абстрахираме от различията, които характеризират тези две разновидности, общото между тях е, че прилагането им зависи от условието методите, които ще бъдат използвани, да не попадат под някоя от забраните, изброени в
член 31, параграф 2, букви а)—ж) от МКО и в член 74, параграф 3 от МКС, във връзка с член 144, параграф 2, букви а)—ж) от Регламента за изпълнение на МКС. В съответствие с тези разпоредби нито една митническа стойност не може да се определя по-специално въз основа на минимални митнически стойности и на субективно определени или фиктивни стойности.
1) Съвместимост със забраната на минималните митнически стойности
77.
Забраната за определяне на митническата стойност въз основа на минимални митнически стойности, която е предмет на третия и четвъртия преюдициален въпрос по дело C‑72/24 (Keladis I), както и на втория и третия преюдициален въпрос по дело C‑73/24 (Keladis II), е второто тематично направление, което трябва да се разгледа в настоящото заключение.
78.
Тази забрана е посочена конкретно в член 31, параграф 2, буква е) от МКО и в член 144, параграф 2, буква е) от Регламента за изпълнение на МКС. Следва впрочем да се отбележи, че член 31, параграф 1 от МКО и член 74, параграф 3 от МКС препращат към принципите и общите разпоредби на член VII от Общото споразумение по митата и търговията
от 1994 г., както и към Споразумението за прилагане на член VII от това споразумение и включват, също като тях, забраната за определяне на митническата стойност въз основа на минимални стойности. По този начин правото на Съюза прилага разпоредбите на правото на многостранната търговска система, които забраняват на договарящите страни да определят едностранно митнически стойности, за да защитят националната си промишленост (
53
).
79.
В това отношение, както Комисията, считам, че използването от митническите органи на основани на статистически стойности „прагови цени“ за определянето на митническите стойности, при определени условия би могло да наруши тази забрана. По-специално, това би било така, ако тази административна практика има систематичен характер и икономическият оператор се оказва лишен от възможността да обоснове ниската цена, посочена в декларацията. Всъщност такава практика, която би изключила приемането на договорни стойности, по-ниски от даден „праг“, и би наложила корекция чрез повишаване на декларираните митнически стойности, а именно до въпросния „праг“, в действителност ще представлява система на минимални стойности.
80.
Следва обаче да се отбележи, че както е видно от становищата на страните, изложени в съдебното заседание, такъв подход не съответства на практиката на митническите органи. Напротив, изглежда, че по делата в главните производства е имало многократен обмен на информация между гръцките митнически органи и жалбоподателите, за да се определят както естеството, така и стойността на спорните стоки. Поради това не би могло да се поддържа, че жалбоподателите в главните производства не са имали възможност да предоставят допълнителна информация в рамките на административната процедура пред митническите органи. Следователно положението, за което предупреждава Комисията, не е възникнало.
81.
Освен това не съм безразличен към изложения от френското правителство довод, че „праговите цени“, доколкото не са установени с държавна правна уредба, не могат да се приравнят на минимални митнически стойности. Както беше посочено по-горе, разглежданата забрана цели да попречи на държавите да налагат едностранно търговски ограничения под формата на минимални стойности. При все това само в много ограничения случай, описан в настоящото заключение, „праговите цени“ евентуално биха могли да имат сходен ефект, при това само de facto.
82.
От това следва, че използването на „прагови цени“, основани на СКЦ, налични в AMT, по принцип представлява възможност за определяне на митническата стойност на внесените стоки, която съответства на изискванията на правото на Съюза. Би могло тези „прагови цени“, да се считат за „налични[…] данни в [Съюза]“ в съответствие с член 31, параграф 1 от МКО и с член 74, параграф 3 от МКС. Следователно използването на „прагови цени“ не нарушава забраната на минималните митнически стойности.
83.
По този начин се предоставя отговор на идентичния по същество въпрос дали използването на „прагови цени“ за определянето на митническата стойност на стоките съответства на Споразумението за прилагане на член VII от Общото споразумение за митата и търговията от 1994 г., към което препращат член 31, параграф 1 от МКО и член 74, параграф 3, буква а) от МКС, основавайки се на разбирането, че тези цени имат характер на „минимални цени“.
84.
Тъй като използването на статистически стойности е мислимо само съгласно резервния метод, предвиден в член 31, параграф 2 от МКО и в член 74, параграф 3 от МКС, четвъртият преюдициален въпрос по дело C‑72/24 (Keladis I), който се отнася до изключването на минималните стойности и резервата в полза на принципите и общите разпоредби от Споразумението за прилагане на член VII от Общото споразумение за митата и търговията при прилагането на всички алтернативни методи за определяне на митническата стойност, става напълно ирелевантен и не следва да му се дава отговор.
2) Косвено и пряко прилагане на средните статистически цени
85.
В становището си Комисията възприема подход, по силата на който да се използват средни статистически цени („справедливи цени), налични в AMT, е мислимо само за да се
открият декларации относно сходни
стоки. Декларацията, която служи за референция, по-късно може да се използва за определяне на митническата стойност на внесените стоки. Както обяснява Комисията, средните статистически стойности няма да се използват пряко, като стойности, заместващи декларираните митнически стойности, а само косвено, за да се избере декларацията, представляваща договорна стойност на сходни стоки, която да се използва за определяне на занижената митническа стойност. Комисията счита, че този подход попада в обхвата на „разумната гъвкавост“, допустима при прилагането на метода на договорната стойност на сходни стоки.
86.
Предимството на този подход се състои в обстоятелството, че той отразява по-точно реалната стойност. Този подход освен това, изглежда, съответства на принципа, че митническите стойности, определени чрез прилагане на разпоредбите на член 31, параграф 1 от МКО, трябва във възможно най-голяма степен да се
основават на определени по-рано митнически стойности, както следва от точка 1 от тълкувателната бележка в областта на митническата стойност относно тази разпоредба. Този принцип следва също от член 144, параграф 1 от Регламента за изпълнение на МКС, който предвижда разумна гъвкавост при прилагането на методите, предвидени в член 70 и член 74, параграф 2 от МКС.
87.
Според мен обаче възможността да се използват косвено статистически стойности, за да се открият декларации във връзка със сходни стоки, не отговаря напълно на хипотезата, изложена от запитващата юрисдикция, що се отнася до пълната липса на данни относно характеристиките на внесените стоки, което би могло да бъде пречка за установяването на вноса на сходни стоки. Невъзможността да се определи митническата стойност чрез прилагане на член 144, параграф 1 от Регламента за изпълнение на МКС, е предвидена и в член 144, параграф 2 от този регламент, което открива възможността за използване на „други подходящи методи“. Подобно на испанското и френското правителство смятам, че когато не е налична никаква по-релевантна информация, по-специално поради липсата на сътрудничество от страна на съответния оператор, който е предоставил митническа декларация, съдържаща неточна или недостатъчна информация, и невъзможността да се направи физическа проверка на стоките, използването на агрегирани статистически данни, получени на равнището на Съюза, се оказва „разумен“ способ за определяне на митническата стойност по смисъла на член 31, параграф 1 от МКО и на член 74, параграф 3 от МКС поради липсата на алтернативен способ и по този начин съответства на „други подходящи методи“ по смисъла на член 144, параграф 2 от Регламента за изпълнение на МКС (
54
).
88.
Остава да се определи дали изискването за мотивиране на решенията на митническите органи, предвидено в член 6, параграф 3 от МКО и в член 22, параграф 2 от МКС, във връзка с изложената в точка 45 от настоящото заключение съдебна практика, би могло да е пречка за използването на статистическите данни за целите на определянето на митническата стойност. Френското правителство поддържа, че данни, основаващи се на агрегирани статистики, могат да се използват от митническите органи за целите на определянето на митническата стойност на дадена стока само при условие че те могат да бъдат доведени до знанието на съответния оператор и по този начин да бъдат част от мотивите, изисквани по член 6, параграф 3 от МКО. Всъщност Съдът изрично изключва от мотивите, изисквани по член 6, параграф 3 от МКО „поверителните сведения от база данни, които имат за цел посредством методи за статистически анализ да се разкрият търговски модели, които могат да представляват измами“ (
55
).
89.
При все това изискването за мотивиране трябва да бъде съобразено с естеството на всяко митническо решение (
56
), което в разглеждания случай би трябвало да отразява използването на резервния метод за целите на определянето на митническата стойност. Както обяснява Комисията, изчислените статистически цени, които фигурират в AMT, могат да бъдат съобщени на икономическите оператори (
57
). Не е изключено освен това изискването за мотивиране да бъде спазено, ако агрегирани данни от конфиденциалните бази данни се използват в комбинация с други данни, като тези от националните бази данни, които биха могли да бъдат доведени до знанието на даден икономически оператор. Трябва също да се държи сметка за дадената на всеки икономически оператор възможност да обоснове друга митническа стойност, различна от получената от статистически стойности. Ако митническият орган отхвърли предоставените от даден икономически оператор данни, той е длъжен да мотивира такова отхвърляне. Като се има предвид това, не може липсата на сътрудничество от страна на даден икономически оператор да доведе до положение, при което за митническия орган да не е възможно да изпълни задълженията, които му налага правото на Съюза. Поради това ми се струва оправдано при липсата на сътрудничество да се разреши на митническия орган да мотивира решенията си въз основа на статистическите стойности, с които разполага (
58
).
Г. По максималния приемлив период от време между вноса, използван за получаване на статистически резултат, и оценявания внос
90.
Третото тематично направление, което трябва да се разгледа по-нататък в настоящото заключение и което е изрично посочено в четвъртия преюдициален въпрос по дело C‑73/24 (Keladis II), се отнася до максималния приемлив период от време между вноса, използван за получаване на статистически резултат, и проверявания внос, и особено до въпроса дали срокът от 90 дни, предвиден в член 152, параграф 1, буква б) от Регламента за прилагане на МКО и в член 142, параграф 2 от Регламента за изпълнение на МКС, трябва да се прилага по аналогия за тази цел. Разглеждането на тези въпроси логически предполага възможното използване на статистическите стойности за целите на определянето на митническата стойност на внесените стоки, което беше потвърдено в предходните точки от настоящото заключение.
91.
В това отношение следва най-напред да се отбележи, че всички вторични методи отчитат времевия аспект, тъй като наличието на големи интервали от време може да се отрази на стойността на стоките и да доведе до използването на стойности, които не отговарят на реалността на сделката, която трябва да бъде оценена. Следователно е необходимо това да се вземе предвид при прилагането на резервния метод по член 31 от МКО и по член 74, параграф 3 от МКС, тъй като същите причини като обосноваващите определянето на близък по време до сделката референтен период в рамките на другите методи, са приложими и по отношение на него. Това трябва да се има предвид, без да се засяга възможността за прилагане на критерия за „разумна гъвкавост“, която ще разгледам по-нататък в настоящото заключение.
92.
Според мен релевантността на времевия елемент се потвърждава от анализ на съдебната практика. Всъщност в решението, постановено по дело FAWKES (C‑187/21), Съдът приема, че период от 90 дни, от които 45 преди и 45 след митническото оформяне на подлежащите на остойностяване стоки, изглежда достатъчно близък до датата на износа, така че да се избегне рискът от съществено изменение на търговските практики и пазарните условия, които засягат цените на подлежащите на остойностяване стоки (
59
). Поставя се обаче въпросът дали прилагането на такъв срок в настоящия случай може да бъде обосновано от правна страна.
93.
Смятам, че на този въпрос трябва да се отговори утвърдително, по-специално ако трябва да се приеме, че прилагането на този срок е израз на „разумна гъвкавост“. В този контекст следва да се припомни, че в решението по дело Oribalt Rīga Съдът постановява, че срокът от 90 дни, предвиден в член 152, параграф 1, буква б) от Регламента за изпълнение, съставлява изключение от принципа, установен в член 152, параграф 1, буква а) от този регламент, и поради това трябва да се тълкува стриктно (
60
).
94.
Приложение 23 към Регламента за прилагане на МКО, озаглавено „Тълкувателни бележки относно митническата стойност“, предвижда, що се отнася до тълкуването на член 31, параграф 1 от МКО, че методите за остойностяване, които трябва да се използват по силата на посочената разпоредба, трябва да бъдат описаните в член 29 и член 30, параграфи 1 и 2, но че „разумната гъвкавост“ при прилагането на тези методи е в съответствие с целите и разпоредбите на член 31 от МКО (
61
). Посоченото приложение предвижда някои примери, за да покаже какво трябва да се разбира под „разумна гъвкавост“. Така, що се отнася до прилагането на дедуктивния метод, предвиден в член 30, параграф 2, буква в) от МКО, се посочва, че изискването за „90 дни“ може да се прилага гъвкаво. Същото би трябвало да се отнася и за разпоредбите на МКС.
95.
Поради това срок от 90 дни според мен е подходящ, за да се вземат предвид изискванията на международната търговия, които произтичат както от правната уредба в областта на международната търговия, така и от цитираната по-горе съдебна практика. Както посочва Комисията в съдебното заседание, такъв срок изглежда подходящ и при прилагането на втората разновидност на резервния метод по член 144, параграф 2 от Регламента за изпълнение на МКС. Отбелязвам обаче, че няколко заинтересовани страни в становищата си се произнасят против прилагането на срок от четири години, тъй като такъв срок бил прекомерен (
62
). Аз също споделям това становище, тъй като толкова дълъг срок, изглежда, може да попречи на целта да се позволи възможно най-точно и най-близко до действителността определяне на митническата стойност.
96.
Тъй като митническите органи са длъжни да спазват изискванията за пропорционалност при прилагането на правото на Съюза, определянето на по-дълъг срок според мен би било оправдано само като изключение и като крайна мярка, по-специално когато не са налични по-надеждни данни и главната цел за защита на финансовите интереси на Съюза, закрепена в член 325 ДФЕС, не може да бъде постигната по друг начин, по-специално когато става въпрос да се гарантира ефективното и пълно събиране на традиционните собствени ресурси, каквито са митните сборове (
63
).
97.
С оглед на изложеното по-горе считам, че член 31, параграф 1 от МКО и член 74, параграф 3 от МКС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат
прилагането по аналогия на срока от 90 дни, предвиден в член 152, параграф 1, буква б) от Регламента за прилагане на МКО и в член 142, параграф 2 от Регламента за изпълнение на МКС, за да се определи максималният приемлив период от време между вноса, използван за получаване на статистическия резултат, и проверявания внос, като този срок може да се прилага гъвкаво, но без да се стига до крайности, накърняващи целта, преследвана с това времево ограничение.
Д. Междинно заключение
98.
Направеният по-горе анализ показа, че използването на статистически стойности по принцип представлява подходяща мярка за защита на финансовите интереси на Съюза, тъй като позволява на администрацията да установи митническите задължения и да предотврати измамата, която вреди на неговите интереси.
99.
Използването на статистически стойности за определянето на митническата стойност е мислимо като крайна
мярка, когато други методи не дават възможност да се постигне тази цел. Този подход е особено подходящ при обстоятелства, характеризиращи се с липса на сътрудничество от страна на съответния икономически оператор, който е подал митническа декларация, съдържаща неточна или непълна информация, както и сневъзможността за митническите органи да направят физическа проверка на стоките. Прилагането на тези стойности обаче зависи от спазването на определени изисквания на правото на Съюза.
100.
По самата си природа „праговите цени“, които се основават на наличните в AMT статистически изчислени стойности, не могат да се използват за определяне на митническата стойност на внесените стоки чрез един от вторичните методи, посочени в член 30, параграф 2 от МКО и в член 74, параграф 2 от МКС.
101.
Като метод, предвиден в член 31 от МКО и в член 74, параграф 3 от МКС, който се прилага като крайна мярка и когато няма никакви други по-точни данни, за целите на определянето на митническата стойност могат все пак да се използват агрегирани статистически данни, събрани на равнището на Съюза, стига решението на даден митнически орган да отговаря на изискването за мотивиране, предвидено в член 6, параграф 3 от МКО и в член 22, параграф 6 от МКС.
102.
Моят анализ освен това показа, че използването на „прагови цени“ не нарушава забраната за определяне на митническата стойност въз основа на минимални стойности, когато икономическият оператор разполага с възможността да обоснове посочените в декларацията ниски цени.
103.
На последно място, беше установено, че срокът от 90 дни, предвиден в член 152, параграф 1, буква б) от Регламента за прилагане на МКО и в член 142, параграф 2 от Регламента за изпълнение на МКС, може да се прилага по аналогия за целите на определянето на максималния приемлив период от време между вноса, използван за получаване на статистически резултат, и проверявания внос, като този срок може да се прилага гъвкаво, но без да се стига до крайности, накърняващи целта, преследвана с това времево ограничение.
VI. Заключение
104.
С оглед на изложените по-горе съображения предлагам на Съда да отговори по следния начин на въпросите, поставени от Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis (Административен съд Солун, Гърция):
„1)
Член 30 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността и член 74, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза
трябва да се тълкуват в смисъл, че
не допускат събрани на равнището на Съюза агрегирани статистически данни да бъдат използвани от митническите органи за целите на определянето на митническата стойност на стоките чрез прилагането на посочените в тези членове вторични методи.
2)
Член 31 от Регламент № 2913/92 и член 74, параграф 3 от Регламент № 952/2013
трябва да се тълкуват в смисъл, че
допускат при прилагането на посочения в тези членове резервен метод за целите на определянето на митническата стойност на стоките, митнически органи да използват събрани на равнището на Съюза агрегирани статистически данни и да ги предоставят на икономическите оператори, за да им бъде гарантирано правото на изслушване, при условие че използването на такива данни има характер на изключение и е ограничено до случаите, при които митническият орган, след като е изчерпал всички определени от законодателството процедури, не е в състояние да определи митническа стойност съгласно другите предвидени методи.
3)
Използването на събрани на равнището на Съюза агрегирани статистически данни в рамките на резервния метод, посочен в член 31 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 и в член 74, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 952/2013, не може да се квалифицира като прилагане на система на минимални цени, при условие че икономическият оператор има възможността да обоснове посочените в декларацията ниски цени.
4)
Срокът от 90 дни, предвиден в член 152, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92, изменен с Регламент (EО) № 46/1999 на Комисията от 8 януари 1999 г., и в член 142, параграф 2 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/2447 на Комисията от 24 ноември 2015 година за определяне на подробни правила за прилагането на някои разпоредби на Регламент (ЕС) № 952/2013, може да се прилага по аналогия за определянето на максималния приемлив период от време между вноса, използван за получаване на статистическия резултат, и проверявания внос, като този срок може да се прилага гъвкаво, но без да се стига до крайности, накърняващи целта, преследвана с това времево ограничение.
(
1
)	Език на оригиналния текст: френски.
(
i
)	Името на настоящото дело е измислено. То не съвпада с истинското име на никоя от страните в производството.
(
2
)	Това е въпрос, по който в правната доктрина има дискусия. D’Angelo, G. Customs valuation adjustment in recent CJEU case law. — Aspects of customs control in selected EU member States. Bologne: Bologna University Press, 2023, p. 172, посочва, че Съдът е склонен при определени обстоятелства да разреши използването на метода на статистическата стойност, даващ възможност на Европейската комисия да коригира декларираните митнически стойности, за да събере от държавите членки традиционните собствени ресурси, полагащи се на бюджета на Съюза. При все това не става ясно дали и при какви условия в рамките на резервния метод националните митнически органи биха могли да използват метода на статистическата стойност, за да коригират декларираните от вносителите митнически стойности.
(
3
)	Lyons, T. EU Customs Law. 3. еd. Oxford: Oxford University Press, 2018, p. 160, посочва, че самата цел на тези методи е да се гарантира еднакво прилагане на правилата за определяне на митата.
(
4
)	ОВ L 336, 1994 г. стр. 119; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 10, стр. 128.
(
5
)	Директива на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г. глава 9, том 3, стр. 7).
(
6
)	Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, 1992 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г. глава 2, том 5, стр. 58), наричан по-нататък „МКО“.
(
7
)	Регламент на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 (ОВ L 253, 1993 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г. глава 2, том 7, стр. 3), изменен с Регламент (EО) № 46/1999 на Комисията от 8 януари 1999 година (ОВ L 10, 1999 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г. глава 2, том 11, стр. 49), наричан по-нататък „Регламентът за прилагане на МКО“.
(
8
)	Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза (ОВ L 269, 2013 г., стр. 1), наричан по-нататък „МКС“.
(
9
)	Регламент за изпълнение на Комисията от 24 ноември 2015 година за определяне на подробни правила за прилагането на някои разпоредби на Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Съюза (ОВ L 343, 2015 г., стр. 558), наричан по-нататък „Регламентът за изпълнение на МКС“.
(
10
)	Вж. решение от12 юли1973 г., Massey-Ferguson (8/73, EU:C:1973:90, т. 3).
(
11
)	Fabio, M. Customs Law of the European Union 5. еd. Alphen-sur-le-Rhin: Kluwer Law International, 2020, p. 140.
(
12
)	Вж. точка 48 и сл. от настоящото заключение.
(
13
)	Вж. точка 77 и сл. от настоящото заключение.
(
14
)	Вж. точка 90 и сл. от настоящото заключение.
(
15
)	Albert, J.‑L. Le droit douanier de l’Unioin européenne. Chapitre 3 („L’espèce, l’origine, la valeur“). Bruxelles: Bruylant, 2019, p. 304 sq.
(
16
)	Вж. решение от 28 февруари 2008 г., Carboni e derivati (C‑263/06, EU:C:2008:128, т. 60).
(
17
)	Вж. решение от 9 юли 2020 г., Директор на Териториална дирекция Югозападна агенция Митници (C‑76/19, EU:C:2020:543, т. 34).
(
18
)	Вж. също съответната разпоредба на член 70, параграф 1 от МКС.
(
19
)	Вж. решение от 12 декември 2013 г., Christodoulou и др. (C‑116/12, EU:C:2013:825, т. 44).
(
20
)	Вж. решение от 28 февруари 2008 г., Carboni e derivati (C‑263/06, EU:C:2008:128, т. 52).
(
21
)	Гръцките митнически органи преценяват, че предвиденият в член 29 от МКО метод, основан на договорната стойност, трябва да се изключи, тъй като декларираните митнически стойности били много ниски в сравнение с „праговите цени“, изчислени като процент от „справедливите цени“. Според посочените органи това обстоятелство обосновавало основателните съмнения относно декларираните стойности и поради това — отхвърлянето на тези стойности.
(
22
)	Вж. също съответната разпоредба на член 74, параграф 1 от МКС.
(
23
)	Вж. също съответната разпоредба на член 74, параграф 3 от МКС.
(
24
)	Вж. решение от 16 юни 2016 г., EURO 2004. Hungary (C‑291/15, EU:C:2016:455, т. 28).
(
25
)	Генерален адвокат Campos Sánchez-Bordona обяснява в точка 36 от заключението си от 23 януари 2025 г. по дело Tauritus (C‑782/23, EU:C:2025:30), че съществува „йерархия“, изрично наложена от самия МКС, между последователните методи за определяне на стойността.
(
26
)	Вж. решение от16 юни 2016 г., EURO 2004. Hungary (C‑291/15, EU:C:2016:455, т. 29).
(
27
)	Вж. решения от 28 февруари 2008 г., Carboni e derivati (C‑263/06, EU:C:2008:128, т. 60), и от 9 март 2017 г., GE Healthcare (C‑173/15, EU:C:2017:195, т. 80).
(
28
)	Вж. решение от 9 юни 2022 г., FAWKES (C‑187/21, EU:C:2022:458, т. 35).
(
29
)	Вж. решение от 9 юни 2022 г., FAWKES (C‑187/21, EU:C:2022:458, т. 36).
(
30
)	Вж. решения от 9 ноември 2017 г., LS Customs Services (C‑46/16, EU:C:2017:839, т. 56), и от 20 юни 2019 г., Oribalt Rīga (C‑1/18, EU:C:2019:519, т. 27).
(
31
)	Вж. решения от 9 ноември 2017 г., LS Customs Services (C‑46/16, EU:C:2017:839, т. 44 и 45), и 9 юни 2022 г., FAWKES (C‑187/21, EU:C:2022:458, т. 53 и 54).
(
32
)	Вж. решение от16 юни 2016 г., EURO 2004. Hungary (C‑291/15, EU:C:2016:455, т. 38 и 39).
(
33
)	Вж. решение от 9 юни 2022 г., FAWKES (C‑187/21, EU:C:2022:458, т. 48).
(
34
)	Решение от 9 юни 2022 г., FAWKES (C‑187/21, EU:C:2022:458, т. 39, 51, 53 и 55).
(
35
)	Решение от 9 юни 2022 г., FAWKES (C‑187/21, EU:C:2022:458, т. 54).
(
36
)	Решение от 9 юни 2022 г., FAWKES (C‑187/21, EU:C:2022:458, т. 48).
(
37
)	Комисията обаче не уточнява какво има предвид под „безконтролно“ и дали според нея достъпът до праговите цени в рамките на съдебно производство може да провали ефективността на системата за управление на рисковете.
(
38
)	Решение от 9 юни 2022 г., FAWKES (C‑187/21, EU:C:2022:458, т. 54).
(
39
)	Решение от 8 март 2022 г., Комисия/Обединено кралство (Борба с измамата чрез занижени цени) (C‑213/19, EU:C:2022:167, т. 443). Курсивът е мой.
(
40
)	Rijo, J. Customs Law in the European Union. Alphen-sur-le-Rhin: Wolters Kluwer, 2021.
(
41
)	Решение от 8 март 2022 г., Комисия/Обединено кралство (Борба с измамата чрез занижени цени) (C‑213/19, EU:C:2022:167, т. 346).
(
42
)	Става въпрос за метода OLAF-JRC (Joint Research Center) (вж. решение от 8 март 2022 г., Комисия/Обединено кралство (Борба с измамата чрез занижени цени) (C‑213/19, EU:C:2022:167, т. 53).
(
43
)	Решение от 8 март 2022 г., Комисия/Обединено кралство (Борба с измамата чрез занижени цени) (C‑213/19, EU:C:2022:167, т. 444 и 447).
(
44
)	Вж. решение от 8 март 2022 г., Комисия/Обединено кралство (Борба с измамата чрез занижени цени) (C‑213/19, EU:C:2022:167, т. 443).
(
45
)	Разглеждането от страна на Съда в рамките на производството за установяване на неизпълнение на задължение (Комисия/Обединено кралство (Борба с измамата чрез занижени цени) на използването на метода OLAF-JRC по същество има за цел да се провери дали този метод е обоснован с оглед на особеностите на обстоятелствата по делото и дали е достатъчно точен и надежден, по-специално доколкото се основава на критерии, които не са нито произволни, нито подвеждащи, и стъпва на обективен и последователен анализ на всички налични относими данни, поради което не води до очевидно надценяване на размера на тези загуби (вж. решение от 8 март 2022 г., Комисия/Обединено кралство (Борба с измамата чрез занижени цени) (C‑213/19, EU:C:2022:167, т. 452), докато целта на определянето на митническата стойност е тези стойности да се установят възможно най-близко до реалната икономическа стойност на внесените стоки.
(
46
)	Вж. решение от 9 юни 2022 г., Baltic Master (C‑599/20, EU:C:2022:457, т. 54—56).
(
47
)	Вж. решение от 9 юни 2022 г., FAWKES (C‑187/21, EU:C:2022:458, т. 56 и 57).
(
48
)	Вж. точки 38 и 41 от настоящото заключение.
(
49
)	Вж. точки 51—58 от настоящото заключение.
(
50
)	Вж. решение от 9 юни 2022 г., FAWKES (C‑187/21, EU:C:2022:458, т. 48).
(
51
)	Вж. решение от 9 юни 2022 г., Baltic Master (C‑599/20, EU:C:2022:457, т. 48).
(
52
)	Niestedt, M. EU-Außenwirthschaftsrecht und Zollrecht. Munich: Krenzler/Herrmann/Niestedt, 2024 (вж. също член 74, точка 7 от МКС), обяснява, че „гъвкавото“ прилагане на другите методи може да предполага да се отговори по-щедро на индивидуалните изисквания на другите методи. Според този автор резултатите от наблюденията на пазара на равнището на Съюза, на търговските статистики и на анкетите за цените могат да се използват като „разумни средства“. Определянето на митническа стойност чрез резервния метод не изисква установяването на пазарна цена. Става въпрос главно за оценяване на различните елементи на митническата стойност, при което се допускат неточности.
(
53
)	Rosenow, S., B. O’Shea. A Handbook on the WTO Customs Valuation Agreement. Cambridge: Cambridge University Press, 2010, p. 127, обясняват, че преди влизането в сила на Споразумението на СТО за прилагане на член VII от Общото споразумение за митата и търговията от 1994 г. някои държави (особено развиващите се страни) използват официални или минимални стойности, наред с останалото, за да защитят националната си промишленост. По отношение на постоянното използване на минимални стойности от развиващите се страни има резерви и за него се изисква съгласието на другите членове на СТО. Иначе тези минимални стойности са забранени.
(
54
)	Вж. точка 75 от настоящото заключение.
(
55
)	Вж. решение от 9 юни 2022 г., FAWKES (C‑187/21, EU:C:2022:458, т. 55).
(
56
)	Вж. в това отношение съдебната практика относно член 296 ДФЕС, съгласно която изискваните от тази разпоредба мотиви трябва да бъдат съобразени с естеството на разглеждания акт. Изискването за мотивиране трябва да се преценява с оглед на обстоятелствата по случая, по-специално съдържанието на акта, естеството на изложените мотиви и интереса, който адресатите и други пряко и лично засегнати лица могат да имат от получаването на обяснения. Не се изисква мотивите да уточняват всички относими фактически и правни обстоятелства. Въпросът дали мотивите на определен акт отговарят на изискванията на тази разпоредба, следва да се преценява с оглед на
съвкупността от правни норми, уреждащи съответната материя (вж. решение от 30 април 2009 г., Комисия/Италия и Wam, C‑494/06 P, EU:C:2009:272, т. 48). Погледнато по този начин, считам, че резервният метод осигурява исканата гъвкавост, за да се разреши мотивирането на митническо решение, основано на статистики.
(
57
)	Вж. точка 56 от настоящото заключение.
(
58
)	Икономическият оператор, който отказва да сътрудничи с митническите органи, като предоставя недостатъчна информация за стоките, които е декларирал, не може да се позовава на незаконосъобразност на митническото решение с единствения мотив, че недостатъчната информация принуждава тези органи да се основат на статистически данни. Такова поведение би трябвало да се квалифицира като „venire contra factum proprium“.
(
59
)	Вж. решение от 9 юни 2022 г., FAWKES (C‑187/21, EU:C:2022:458, т. 71).
(
60
)	Решение от 20 юни 2019 г., Oribalt Rīga (C‑1/18, EU:C:2019:519, т. 33). Курсивът е мой.
(
61
)	Вж. решение от 9 юни 2022 г., Baltic Master (C‑599/20, EU:C:2022:457, т. 48).
(
62
)	Комисията уточнява в съдебното заседание, че статистическите данни в базата AMT вече сочат период от един месец вместо 48 месеца. Комисията също поддържа, че следователно ще бъде възможно да се вземат предвид по-точни данни от гледна точка на времето. Смятам все пак, че Съдът не разполага с точна информация относно този способ на проучване, който при всяко положение не би могъл да бъде приложим по делото в главното производство.
(
63
)	Вж. точки 59 и 60 от настоящото заключение.