62010CJ0381_BG
Страни по делото
Основания за решението
Диспозитив
Страни по делото
По дело C‑381/10
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Австрия) с акт от 22 юли 2010 г., постъпил в Съда на 29 юли 2010 г., в рамките на производство по дело
Astrid Preissl KEG
срещу
Landeshauptmann von Wien,
СЪДЪТ (осми състав),
състоящ се от: г‑н K. Schiemann, председател на състав, г‑жа A. Prechal (докладчик) и г‑н E. Jarašiūnas, съдии,
генерален адвокат: г-н J. Mazák,
секретар: г-н A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
като има предвид становищата, представени:
– за чешкото правителство, от г‑н M. Smolek и г‑н J. Vláčil, в качеството на представители,
– за Ирландия, от г‑н D. O’Hagan, в качеството на представител,
– за Европейската комисия, от г‑н B. Schima и г‑жа A. Marcoulli, в качеството на представители,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
Основания за решението
1. Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на глава I, точка 4 от приложение II към Регламент (ЕО) № 852/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно хигиената на храните (ОВ L 139, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 173 и поправка в ОВ L 226, стр. 3, наричан по-нататък „Регламентът“).
2. Запитването е отправено в рамките на спор между Astrid Preissl KEG и Landeshauptmann von Wien (министър-председател на провинция Виена) относно акт във връзка с монтирането на мивка в тоалетната за персонала на обект за търговия с храни, стопанисван от жалбоподателя в главното производство.
Правна уредба
Правна уредба на Съюза
3. Съображение 7 от Регламента гласи:
„Главната цел на новите общи и специфични хигиенни правила е да се гарантира високо ниво на защита на потребителя по отношение на безопасността на храните“.
4. Член 1 от Регламента, озаглавен „Обхват“, предвижда в параграф 1:
„Настоящият регламент установява общи правила за оператори на предприятия за храни по отношение на хигиената на храните, като обръща специално внимание на следните принципи:
а) основната отговорност за безопасността на храните се носи от оператора на предприятие за храни;
[…]
г) общото внедряване на процедури, основаващи се на принципите на НАССР [принципи на анализ на опасностите и контрол в критични точки], заедно с прилагането на добра хигиенна практика, следва да засилва отговорността на операторите на предприятия за храни;
[…]“.
5. Съгласно член 2, параграф 3 от Регламента:
„В приложенията към настоящия регламент изразите „когато е необходимо“, „когато е целесъобразно“, „подходящо“ и „достатъчно“ означават съответно когато е необходимо, когато е целесъобразно, подходящо или достатъчно, с оглед постигане целите на настоящия регламент“.
6. Член 4 от Регламента, озаглавен „Общи и специфични хигиенни изисквания“, предвижда в параграф 2:
„Операторите на предприятия за храни, които осъществяват етап от производството, преработката или разпространението на храни след етапите, за които се прилага параграф 1, спазват общите хигиенни изисквания, определени в приложение II […]“.
7. Член 5 от Регламента, озаглавен „Анализ на опасностите и контрол в критични точки“, гласи в параграфи 1 и 2:
„1. Операторите на предприятия за храни въвеждат, прилагат и поддържат постоянна процедура или процедури, основаващи се на принципите на НАССР.
2. Принципите на НАССР, посочени в параграф 1, се състоят в следното:
а) идентифициране на опасностите, които трябва да се предотвратят, отстранят или редуцират до приемливи нива;
[…]“.
8. В приложение II към Регламента, озаглавено „Общи хигиенни изисквания за всички оператори на предприятия за храни (с изключение на тези, за които се прилага приложение I)“, глава I, озаглавена „Общи изисквания към помещенията за храни (различни от посочените в глава III)“, съдържа точка 4, която гласи следното:
„Да има достатъчен брой мивки, разположени на подходящо място и предназначени за почистване на ръцете. Мивките за почистване на ръцете да имат течаща топла и студена вода, материали за почистване на ръцете и за хигиенно подсушаване. Когато е необходимо, съоръженията за измиване на храните следва да са отделно от мивките за измиване на ръце“.
Национална правна уредба
9. От акта за преюдициално запитване е видно, че съгласно член 39, параграф 1, точка 13 от Закона за безопасността на храните и за защита на потребителите (Lebensmittelsicherheits- und Verbraucherschutzgesetz, BGBl. I, 13/2006), когато се установи нарушение на приложимите за храните правни норми, Landeshauptmann взема необходимите мерки, в зависимост от вида на нарушението и при съблюдаване на принципа на пропорционалност, за да се отстрани нередността или да се намали опасността, като при необходимост определя подходящ срок, както и необходимите изисквания или условия. Тези мерки могат да се изразяват по-специално във въвеждането на архитектурни, технически подобрения или подобрения на съоръженията. Свързаните с тези мерки разходи следва да се заплатят от търговеца.
10. Съгласно член 90, параграф 3, точка 1 от посочения закон нарушението на членове 96 и 97 от него представлява административно нарушение, за което регионалният административен орган налага глоба до 20 000 EUR, а при повторно нарушение — до 40 000 EUR, като при неплащане на тази глоба се предвижда заместването ѝ с наказание лишаване от свобода за срок до шест седмици.
Спорът по главното производство и преюдициалните въпроси
11. С акт от 10 март 2010 г. Landeshauptmann von Wien разпорежда на жалбоподателя в главното производство да монтира в тоалетната за персонала на стопанисвания от него обект мивка с течаща топла и студена вода, с дозатор за сапун и дозатор за хартия за хигиенно подсушаване на ръцете. Също така се изисква крановете за водата да не се задействат ръчно.
12. В рамките на производството по обжалване на този акт запитващата юрисдикция отхвърля застъпеното от австрийските органи тълкуване, съгласно което само монтирана в тоалетната мивка може да бъде мивка по смисъла на глава I, точка 4 от приложение II към Регламента. Според тази юрисдикция в посочения регламент не се предвижда такова допълнително условие.
13. Запитващата юрисдикция уточнява обаче, че в случая това съображение не е достатъчно, за да може тя да се произнесе окончателно по спора, с който е сезирана, тъй като освен това тя самата трябва, с оглед на правомощието ѝ за пълен съдебен контрол, да провери дали разглежданите в главното производството съоръжения отговарят на изискванията на посочената точка 4.
14. В това отношение запитващата юрисдикция отбелязва, че в посочения обект, а именно бар, в който почти не се приготвя храна, с изключение на топли сандвичи, има умивалник с течаща топла вода, който може да се използва по всяко време за измиване на ръцете, но който служи и за миене на съдове. Тя си поставя въпроса дали този умивалник отговоря на изискванията по глава I, точка 4 от приложение II към Регламента.
15. Според запитващата юрисдикция, като се има предвид, че в стопанисвания от жалбоподателя в главното производство обект почти не се приготвят пресни храни, следва да се приеме, че предвиденото в последното изречение от посочената точка 4 изискване не се прилага в подобен случай.
16. При все това запитващата юрисдикция си поставя въпроса дали с понятието „мивка“ по смисъла на глава I, точка 4 от приложение II към Регламента се обозначава всяко съоръжение, което е свързано с тръбата за топла вода и позволява да се почистват ръцете, или дали — предвид текста на точка 4 на немски език, в който се употребява понятието „Handwaschbecken“ [мивка за измиване на ръце] — тази разпоредба изисква мивката да е предназначена единствено за измиване на ръцете. Освен това тя си поставя въпроса дали тази точка позволява да се изисква мивката и съоръжението за подсушаване да се задействат без контакт с ръцете.
17. Като смята, че за разрешаването на спора, с който е сезиран, е необходимо да се тълкува посочената точка 4, Unabhängiger Verwaltungssenat Wien решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1) Следва ли разпоредбата на глава I, точка 4 от приложение II към [Регламента], съгласно която трябва „[д]а има достатъчен брой мивки[…] и те трябва да имат течаща топла и студена вода“, да се тълкува в смисъл, че с употребеното в текста на немски език понятие „Handwaschbecken“ се обозначава всяко съоръжение (свързано с тръбата за топла вода) за измиване на ръцете или че с него се обозначава само мивка, предназначена единствено за измиване на ръцете?
2) Въз основа на какви критерии следва да се определи дали е изпълнено хигиенното изискване, което се съдържа в глава I, точка 4 от приложение II към [Регламента] и е изразено с думите „[да имат] […] материали за почистване на ръцете и за хигиенно подсушаване“? Трябва ли тази разпоредба от приложението да се тълкува по-специално в смисъл, че съоръжението за подсушаване на ръцете или крановете за водата отговарят на [предвидените в тази разпоредба] хигиенни[…] изисквания само когато това съоръжение за подсушаване на ръцете или крановете за водата могат да бъдат използвани, без да е необходим контакт с ръцете?“.
По преюдициалните въпроси
18. С въпросите си, които следва да бъдат разгледани заедно, запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали глава I, точка 4 от приложение II към Регламента следва да се тълкува в смисъл, че изисква мивката по смисъла на тази разпоредба да бъде предназначена единствено за измиване на ръцете и кранът за водата, както и съоръжението за подсушаване на ръцете да бъдат използвани, без да е необходим контакт с ръцете.
19. В това отношение следва да се отбележи, че в точка 4 се установява общо хигиенно изискване, което посочените в член 4, параграф 2 от Регламента оператори на предприятия за храни трябва да спазват по силата на последната разпоредба.
20. Така посочената точка 4, тълкувана във връзка с член 4, параграф 2 от Регламента, задължава тези оператори да изпълняват някои точни изисквания относно наличието на мивки в предприятията им и тяхното оборудване.
21. В това отношение следва на първо място да се установи, че текстът на глава I, точка 4 от приложение II към Регламента не позволява да се заключи, че мивката по смисъла тази разпоредба трябва да бъде предназначена единствено за измиване на ръцете и че кранът за водата и съоръжението за подсушаване трябва да могат да се използват, без да е необходим контакт с ръцете.
22. От една страна, в последното изречение от точка 4 се предвижда, че „[к]огато е необходимо, съоръженията за измиване на храните следва да са отделно от мивките за измиване на ръце“. Както обаче правилно отбелязват чешкото правителство и Европейската комисия, това изречение има смисъл само ако a priori посочените в тази разпоредба мивки не са предназначени единствено за измиване на ръцете, а могат да служат и за измиване на храни.
23. Освен това, видно от определението в член 2, параграф 3 от Регламента, изразът „когато е необходимо“ означава „когато е необходимо с оглед постигане целите на настоящия регламент“ и следователно, както по-специално отбелязва Ирландия, той не би могъл да се разбира в смисъл, че винаги трябва да е налице съоръжение за измиване единствено на ръцете, когато има съоръжение за измиване на храни.
24. Следователно в контекста на точка 4, разглеждана като цяло, понятието „Handwaschbecken“, което е употребено в текста ѝ на немски език (на който се позовава запитващата юрисдикция в първия си въпрос) и в което, за разлика от терминологията, употребена в текстовете на тази разпоредба на други езици, изрично се споменава измиването на ръце, не би могло да се тълкува като обозначаващо съоръжение, което задължително трябва да бъде предназначено единствено за измиване на ръцете.
25. От друга страна, както правилно посочват чешкото правителство и Комисията, текстът на глава I, точка 4 от приложение II към Регламента не изисква кранът за водата и съоръжението за подсушаване на ръцете да могат да се използват, без да е необходим контакт с ръцете. По-специално прилагателното „хигиенно“, употребено в посочената разпоредба, не може да доведе до такова общо изискване, независещо от обстоятелствата във всеки конкретен случай.
26. На второ място, с оглед на по-общия контекст, в който се вписва посочената точка 4 и който също следва да бъде взет предвид при тълкуването (вж. в този смисъл Решение от 22 декември 2010 г. по дело Feltgen и Bacino Charter Company, C‑116/10, все още непубликувано в Сборника, точка 12 и цитираната съдебна практика), трябва да бъде взет предвид член 5 от Регламента, както основателно поддържат чешкото правителство и Комисията.
27. Съгласно член 5, параграф 1 операторите на предприятия за храни са длъжни да въвеждат, прилагат и поддържат постоянна процедура или процедури, основаващи се на принципите на НАССР. Сред последните е и предвиденият в член 5, параграф 2, буква а) от Регламента принцип, изискващ идентифициране на опасностите, които трябва да се предотвратят, отстранят или редуцират до приемливи нива.
28. Видно по-специално от член 1, параграф 1, букви а) и г) от Регламента, предвиденото в член 5, параграф 1 от него задължение отразява целта на законодателя на Съюза основната отговорност за безопасността на храните да се носи от операторите на предприятия за храни.
29. В това отношение следва да се отбележи, че безспорно е възможно при необходимост да бъдат предвидени допълнителни изисквания спрямо изрично произтичащите от глава I, точка 4 от приложение II към Регламента, за да бъде постигната главната цел, която законодателят преследва с приемането на Регламента и която, видно от съображение 7 от последния, е „да се гарантира високо ниво на защита на потребителя по отношение на безопасността на храните“.
30. Въпреки това, с оглед на преследваната от законодателя цел с въвеждането на член 5 в Регламента, припомнена в точка 28 от настоящото решение, следва да се приеме, че такива допълнителни изисквания не произтичат по общ начин и независимо от конкретните обстоятелства от глава I, точка 4 от приложение II към Регламента, а по-скоро произтичат евентуално от прилагането на член 5 за конкретен случай, предвид особените обстоятелства по него.
31. Ето защо на поставените въпроси следва да се отговори, че глава I, точка 4 от приложение II към Регламента трябва да се тълкува в смисъл, че не изисква мивката по смисъла на тази разпоредба да бъде предназначена единствено за измиване на ръцете и кранът за водата, както и съоръжението за подсушаване на ръцете да бъдат използвани, без да е необходим контакт с ръцете.
По съдебните разноски
32. С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
Диспозитив
По изложените съображения Съдът (осми състав) реши:
Глава I, точка 4 от приложение II към Регламент (ЕО) № 852/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно хигиената на храните трябва да се тълкува в смисъл, че не изисква мивката по смисъла на тази разпоредба да бъде предназначена единствено за измиване на ръцете и кранът за водата, както и съоръжението за подсушаване на ръцете да бъдат използвани, без да е необходим контакт с ръцете.