62022CC0661
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
M. CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
представено на 5 октомври 2023 година (
1
)
Дело C‑661/22
ABC Projektai UAB, по-рано Bruc Bond UAB
срещу
Lietuvos bankas
(Преюдициално запитване, отправено от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Върховен административен съд, Литва)
„Преюдициално запитване — Операция на платежна институция, състояща се в държане на средства на клиенти без конкретно платежно нареждане по-дълго от предвидените в правната уредба срокове за изпълнение на платежната операция — Квалификация на операцията — Директива (ЕС) 2015/2366 — Платежни услуги във вътрешния пазар — Директива 2009/110/ЕО — Издаване на електронни пари“
1.
Практиката на Съда относно директивите за платежните услуги (
2
) се развива постепенно (
3
), но освен ако не греша, досега е постановено само едно решение (
4
), с което се тълкува Директива 2009/110/ЕО (
5
) относно електронните пари.
2.
Настоящото преюдициално запитване дава възможност на Съда да изясни понятието „електронни пари“. По-конкретно, той трябва да установи дали е налице издаване на електронни пари (дейност, за която следователно се прилага Директива 2009/110), когато доставчик на платежни услуги (наричан по-нататък „ДПУ“) приеме средства без конкретно платежно нареждане и ги съхранява по-дълго от предвидените в правната уредба срокове.
I. Правна уредба
А.
Правото на Съюза
1. Директива 2015/2366
3.
Член 4 („Определения“) гласи:
„За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
[…]
3.
„платежна услуга“ означава една или повече от стопанските дейности, изброени в приложение I;
4.
„платежна институция“ означава юридическо лице, на което е издаден лиценз в съответствие с член 11 за предоставяне и извършване на платежни услуги на територията на целия Съюз;
5.
„платежна операция“ означава действие, предприето от платеца или от негово име или от получателя, по внасяне, прехвърляне или теглене на средства, независимо от основното правоотношение между платеца и получателя;
[…]
13.
„платежно нареждане“ означава нареждане от платеца или получателя към съответния доставчик на платежни услуги, с което се иска изпълнението на платежна операция;
[…]“.
4.
Член 18 („Дейности“) гласи:
„1.   Освен предоставянето на платежни услуги платежните институции могат да извършват следните дейности:
а)
предоставяне на оперативни и тясно свързани с тях спомагателни услуги, като осигуряване на изпълнението на платежни операции, услуги по обмяна на валута, дейности по съхранение на ценности, съхраняване и обработка на данни;
б)
управление на платежни системи, без да се засяга член 35;
в)
стопански дейности, различни от предоставянето на платежни услуги, при спазване на приложимото право на Съюза и национално право.
2.   Когато платежните институции участват в предоставянето на една или повече платежни услуги, те могат да поддържат само платежни сметки, използвани единствено за платежни операции.
3.   Получените от платежни институции средства от ползватели на платежни услуги с оглед предоставяне на платежни услуги не представляват влог или друг вид възстановими средства по смисъла на член 9 от Директива 2013/36/ЕС, нито електронни пари по смисъла на член 2, точка 2 от Директива 2009/110/ЕО.
[…]
5   Платежните институции не извършват стопанска дейност, изразяваща се в набиране на влогове или други възстановими средства по смисъла на член 9 от Директива 2013/36/ЕС.
[…]“.
5.
Член 78 („Получаване на платежни нареждания“), параграф 1 предвижда:
„Държавите членки гарантират, че моментът на получаване е моментът, в който платежното нареждане е получено от доставчика на платежни услуги на платеца.
Сметката на платеца не се задължава преди получаване на платежното нареждане […]“.
6.
Член 83 („Платежни операции по платежна сметка“), параграф 1 гласи:
„Държавите членки изискват доставчикът на платежни услуги на платеца да гарантира, че след момента на получаване съгласно член 78 платежната сметка на доставчика на платежни услуги на получателя ще бъде заверена със сумата по платежната операция до края на следващия работен ден. Този срок може да бъде удължен с още един работен ден за инициирани на хартиен носител платежни операции“.
2. Директива 2009/110
7.
Съгласно член 2 („Определения“) от нея:
„За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
1)
„институция за електронни пари“ означава юридическо лице, на което е предоставен лиценз съгласно дял II за издаване на електронни пари;
2)
„електронни пари“ означава парична стойност, съхранявана в електронна, включително магнитна форма, представляваща вземане към издателя, която се издава при получаване на средства с цел извършване на платежни транзакции по смисъла на член 4, точка 5 от Директива 2007/64/ЕО и се приема от физическо или юридическо лице, различно от издателя на електронни пари;
[…]“.
8.
Член 10 („Забрана за издаване на електронни пари“) гласи:
„Без да се засяга член 18, държавите членки забраняват издаването на електронни пари от физически или юридически лица, които не са издатели на електронни пари“.
9.
Съгласно член 11 („Издаване и обратно изкупуване“):
„1.   Държавите членки гарантират, че издателите на електронни пари издават електронни пари по номинална стойност при получаване на средства.
2.   Държавите членки гарантират, че по искане на държателя на електронни пари издателите на електронни пари изкупуват обратно, по всяко време и по номинална стойност, паричната стойност на държаните електронни пари.
3.   В договора между издателя и държателя на електронни пари се посочват ясно и недвусмислено условията на обратно изкупуване, включително всякакви свързани с това такси, като на държателя на електронни пари се предоставя информация относно тези условия, преди да бъде обвързан от какъвто и да било договор или оферта.
[…]“.
Б.
Националното право
1. Закон за плащанията (
6
)
10.
Съгласно член 2, съответно параграфи 11 и 40 от него, „получател“ означава всяко физическо или юридическо лице, друго образувание или подразделение на образувание, определено в платежно нареждане за краен получател на средствата, които са предмет на платежна операция, а „платец“ означава физическо или юридическо лице, друго образувание или подразделение на образувание, което е титуляр на платежна сметка и разрешава изпълнението на платежно нареждане по тази сметка или, когато липсва платежна сметка, което дава платежно нареждане.
11.
Съгласно член 5 платежни услуги са платежни операции, включително прехвърляне на средства по платежна сметка при доставчика на платежни услуги на ползвателя или при друг доставчик на платежни услуги; директни дебити, включително еднократни директни дебити; платежни операции чрез платежна карта или подобно устройство или кредитни преводи, включително платежни нареждания за периодични преводи (т. 3), както и парични преводи (т. 6).
12.
Съгласно член 6, параграф 3 платежните институции са част от доставчиците на платежни услуги.
13.
Член 38, параграф 1 предвижда, че доставчикът на платежни услуги на платеца възстановява на платеца сумата по неразрешена платежна операция незабавно, след като е забелязал или е бил уведомен за операцията, но не по-късно от края на следващия работен ден и когато е приложимо, възстановява задължената платежна сметка в състоянието, в което би се намирала, ако не беше изпълнена неразрешената платежна операция, освен когато доставчикът на платежни услуги на платеца има разумни основания за подозрение за измама и съобщи писмено тези основания на съответния национален орган. Доставчикът на платежни услуги на платеца трябва също така да гарантира, че платецът няма да претърпи загуби вследствие на лихви, дължими на или от доставчика на платежни услуги.
14.
В член 42, параграф 2 се посочва, че ползвателят на платежни услуги, който инициира платежно нареждане, и неговият доставчик на платежни услуги могат да се уговорят, че изпълнението на платежното нареждане започва на определен ден, в края на определен срок или в деня, когато платецът предостави средства на разположение на доставчика на платежни услуги. В такъв случай така уговореният ден се счита за деня на получаване на платежното нареждане. Ако уговореният ден не е работен ден за доставчика на платежни услуги, платежното нареждане се счита за получено на следващия работен ден.
15.
Член 46, параграф 1 предвижда, че доставчикът на платежни услуги на платеца гарантира, че след получаване на платежното нареждане сметката на доставчика на платежни услуги на получателя се заверява със сумата по платежната операция в евро, изпълнена в Литва към друга държава членка, не по-късно от края на следващия работен ден, освен в случая, предвиден в параграф 3 от същия член. Този срок може да бъде удължен с още един работен ден, ако платежната операция е инициирана на хартиен носител.
16.
В член 46, параграф 3 се уточнява, че когато се изпълнява прехвърляне на средства в Литва в евро, доставчикът на платежни услуги на платеца трябва да гарантира, че след получаване на платежното нареждане сметката на доставчика на платежни услуги на получателя се заверява със сумата по платежната операция в същия ден, когато платежното нареждане е получено, преди 12 ч. в работен ден. Когато платежното нареждане е получено след 12 ч., доставчикът на платежни услуги на платеца трябва да гарантира, че сметката на доставчика на платежни услуги на получателя се заверява със сумата по платежната операция не по-късно от следващия работен ден. В случая, предвиден в член 42, параграф 2 от посочения закон, доставчикът на платежни услуги на платеца гарантира, че сметката на доставчика на платежни услуги на получателя се заверява със сумата по платежната операция в деня на изпълнението на платежното нареждане, а когато този ден не е работен за доставчика на платежни услуги, в следващия работен ден.
2. Закон за платежните институции (
7
)
17.
Съгласно член 4, параграф 3 платежна институция, която предоставя една или повече платежни услуги, може да притежава платежни сметки, предназначени единствено за предоставяне на платежни услуги. Получените от платежни институции средства от ползватели на платежни услуги с оглед предоставяне на платежни услуги не представляват влог или друг вид възстановими средства или електронни пари.
18.
Член 4, параграф 5 предвижда, че платежна институция не може да получава влогове или друг вид възстановими средства от непрофесионални участници на пазара, нито да издава електронни пари.
3. Закон на електронните пари (
8
)
19.
Съгласно член 2, параграф 1 „електронни пари“ означава парична стойност, представляваща вземане към издателя, която се издава при получаване на средства от издателя от физически или юридически лица и има следните характеристики: съхранява се в електронна форма, включително магнитна форма, с цел плащане и се приема от лица, различни от издателя на електронни пари.
20.
Член 5 забранява издаването на електронни пари от физически или юридически лица, които не са издатели на електронни пари.
21.
Член 6, параграф 1 предвижда, че издателите на електронни пари издават електронни пари на номиналната им стойност след получаване на средствата от физически или юридически лица.
II. Фактите, спорът и преюдициалният въпрос
22.
Bruc Bond UAB (впоследствие „ABC Projektai UAB“) (
9
) е институция, получила лиценз от Lietuvos bankas (Литовската национална банка) за предоставяне на платежни услуги (
10
).
23.
На 16 април 2020 г. Литовската национална банка отнема лиценза на ABC Projektai, като посочва десет основания, от които само едно засяга настоящото преюдициално запитване, по-конкретно, че е издала електронни пари, без да е институция за електронни пари (наричана по-нататък „ИЕП“).
24.
Според Литовската национална банка ABC Projektai е задържала средствата на клиентите по-дълго от необходимото за изпълнение на платежните операции или по технически причини (
11
). След 20 февруари 2017 г. по сметките на шестима от клиентите на ABC Projektai са кредитирани средства, получени от клиенти (входящи плащания), без конкретно основание на плащането, и в продължение на няколко дни (а в някои случаи и месеци) (
12
) не са извършени парични преводи (изходящи плащания), с изключение на удържаните от ABC Projektai такси.
25.
Според Литовската национална банка тези действия предполагат издаване на електронни пари, въпреки че ABC Projektai твърди, че е уведомила клиентите за необходимостта да изпратят платежни нареждания и че ако не ги получи, ще възстанови средствата, както твърди, че е направила.
26.
ABC Projektai обжалва резолюцията на Литовската национална банка пред Vilniaus apygardos administracinis teismas (Окръжен административен съд Вилнюс, Литва), който на 8 юни 2021 г. отхвърля жалбата ѝ.
27.
ABC Projektai подава касационна жалба срещу първоинстанционното решение до Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Върховен административен съд, Литва). Накратко, тя счита, че ако платежна услуга не се предоставя от ИЕП и целта ѝ не е издаването или обратното изкупуване на номиналната стойност на електронните услуги, то тази услуга не представлява дейност, свързана с издаването на електронни пари.
28.
Литовската национална банка оспорва касационната жалба, като поддържа, че ABC Projektai е издала електронни пари, без да има лиценз за това. Тя твърди, че това следва от становището на надзорния съвет на самата Литовска национална банка относно държането на средства по платежни сметки (
13
). Тя добавя, че посоченото становище е съгласувано с Европейската комисия.
29.
В този контекст Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Върховен административен съд, Литва) отправя до Съда следния преюдициален въпрос:
„При обстоятелства като тези в главното производство, когато платежна институция приеме средства без конкретно платежно нареждане да ги прехвърли в същия или следващия работен ден, и средствата останат по сметка на платежната институция, предназначена за извършване на платежни операции, по-дълго от предвидените в правната уредба срокове за изпълнение на платежната услуга, следва ли действията на платежната институция да се считат:
а)
за част от платежна услуга или платежна операция по смисъла на член 4, точки 3 и 5 от Директива 2015/2366, извършвана от платежната институция; или
б)
за издаване на електронни пари по смисъла на член 2, точка 2 от Директива 2009/110?“.
III. Производството пред Съда
30.
Преюдициалното запитване постъпва в Съда на 20 октомври 2022 г.
31.
Писмени становища представят ABC Projektai, германското, чешкото, полското и литовското правителство, както и Европейската комисия.
32.
Не е счетено за необходимо провеждането на съдебно заседание.
IV. Анализ
А.
Предварителни бележки: приложими понятия
1. Електронни пари
33.
Цифровите иновации променят из основи предоставянето на финансови услуги и секторът на плащанията на дребно е начело на тази тенденция (
14
). Правната уредба на Съюза, предимно Директива 2015/2366, трудно може да овладее тези бързи технологични промени (
15
), поради което Комисията предлага тя да бъде отменена и заменена с друга (
16
).
34.
Едно от нововъведенията при предоставянето на платежни услуги е появата на електронните пари, които се издават от ИЕП и са широко разпространени понастоящем (
17
). Те се уреждат от Директива 2000/46/ЕО (
18
) до отмяната ѝ от сегашната Директива 2009/110.
35.
В Директива 2009/110 понятието за електронни пари е актуализирано, за да e по-ясно и технически неутрално (
19
). Според определението, произтичащо от член 2, точка 2 от нея, това понятие означава парична стойност, съхранявана в електронна или магнита форма (
20
), която:
–
представлява вземане към издателя,
–
се издава при получаване на средства с цел извършване на платежни трансакции и
–
се приема от физическо или юридическо лице, различно от издателя на електронни пари (
21
).
36.
Продуктите, представляващи електронни пари, могат да бъдат базирани на хардуер или софтуер в зависимост от използваната технология за съхраняване на паричната стойност. Съществуват и схеми, които съчетават характеристики, базирани на хардуер и софтуер.
37.
При хардуерно базираните продукти паричната стойност се съхранява на лично физическо устройство, като карта с чип, с функции за сигурност, които също са базирани на хардуер. Обикновено паричната стойност се прехвърля чрез четци на устройства, които не се нуждаят от мрежова връзка в реално време с отдалечен сървър.
38.
Софтуерно базираните продукти използват специализиран софтуер, функциониращ върху обикновени лични устройства, като компютри или таблети. За прехвърляне на парична стойност обикновено е необходимо личното устройство да осъществи онлайн връзка с отдалечен сървър, който контролира използването на съхраняваната парична стойност.
39.
Приложимата правна уредба, от една страна, за електронните пари и от друга страна, за платежните услуги се съдържа в две различни, но взаимносвързани директиви (
22
), чието съществуване поотделно се преразглежда (
23
).
2. Платежни услуги, платежна операция и платежни сметки
40.
Член 4 от Директива 2015/2366 съдържа определенията на използваните в нейния текст понятия. За целите на настоящото производство:
–
съгласно точка 3 от него „платежна услуга“ означава всяка от стопанските дейности, изброени в приложение I. Най-малко при три от тях се извършват действия по платежна сметка (
24
),
–
съгласно точка 5 от него „платежна операция“ означава действие, предприето от платеца или от негово име, или от получателя, по внасяне, прехвърляне или теглене на средства, независимо от основното правоотношение между платеца и получателя,
–
съгласно точка 12 от него „платежна сметка“ означава сметка, водена на името на един или повече ползватели на платежни услуги и използвана за изпълнението на платежни операции (
25
).
Б.
Анализ на преюдициалния въпрос
41.
Запитващата юрисдикция представя ясно разглеждания от нея случай. Тя описва действията на платежна институция, която:
–
приема средства без конкретно платежно нареждане да ги прехвърли в същия или следващия работен ден, и
–
задържа тези средства по сметка на самата платежна институция по-дълго от предвидените в литовската правна уредба срокове за изпълнение на платежната услуга.
42.
С оглед на тези факти запитващата юрисдикция иска да се установи дали така описаните действия следва да попадат в обхвата на Директива 2015/2366, или по-скоро трябва да се считат за издаване на електронни пари (
26
) по смисъла на Директива 2009/110 (
27
).
43.
В Директива 2015/2366 са предвидени правила относно изпълнението на платежни операции, когато средствата са електронни пари. Същата тази директива обаче не урежда издаването на електронни пари, за което се прилага Директива 2009/110. ДПУ като такива нямат право да издават електронни пари, за която дейност се изисква специфичен лиценз.
44.
В член 18 от Директива 2015/2366 се посочва, че:
–
платежните институции, които участват в предоставянето на една или повече платежни услуги (
28
), могат да поддържат само платежни сметки (
29
), използвани единствено за платежни операции (параграф 2),
–
„[п]олучените от платежни институции средства от ползватели на платежни услуги с оглед предоставяне на платежни услуги не представляват влог или друг вид възстановими средства […], нито електронни пари […]“. (параграф 3).
45.
В съображенията по-нататък ще защитя тезата, че държането от страна на платежна институция на получените от ползвателя средства по принцип е операция, която предполага обслужване на платежна сметка. Според мен тя не изгубва този характер, когато средствата останат по-дълго от предвидените в правната уредба срокове за изпълнение на платежни нареждания с тези средства (
30
).
46.
Следователно описаната от запитващата юрисдикция дейност представлява на пръв поглед платежна услуга по смисъла на член 4, точка 3 и приложение I от Директива 2015/2366.
47.
Възможно ли е обаче (на теория) тази дейност да предполага издаване на електронни пари, за което се прилага Директива 2009/110?
48.
За да се отговори на този въпрос, трябва да се прецени, на първо място, дали има определен срок, в който ДПУ да изпълни получените от ползвателя платежни нареждания, и на второ място, дали описаната в акта за преюдициално запитване дейност може да попада в дейностите, за които се прилага Директива 2009/110.
1. Срок за изпълнение на платежните нареждания
49.
Член 83, параграф 1 от Директива 2015/2366 определя кратък срок, в който ДПУ на платеца да завери сметката на получателя (по-точно сметката на ДПУ на получателя) със сумата по платежната операция (
31
).
50.
Този срок започва да тече от момента на получаване на платежното нареждане. Съгласно член 78, параграф 2 обаче ДПУ и платецът могат да уговорят друга дата за „момент на получаване на платежното нареждане по член 83“ от Директива 2015/2366 (
32
).
51.
Както посочва чешкото правителство (
33
), член 78, параграф 2 от Директива 2015/2366 би бил изпразнен от съдържание, ако ДПУ е длъжен да спазва срока по член 83, параграф 1 от получаването на средствата, а не от получаването на платежното нареждане на платеца.
52.
Срокът за изпълнение по член 83 от Директива 2015/2366 започва да тече от получаването на платежното нареждане, а не от момента, в който титулярят на платежната сметка прехвърли средства в нея. С други думи, срокът не започва да тече в момента на получаване на средствата, ако платецът не е дал платежно нареждане за плащане с тези средства.
53.
Връзката между срока за изпълнение на платежната операция и получаването на платежното нареждане гарантира, че ДПУ действа в съответствие с предприетото от платеца действие (член 4, точка 5 от Директива 2015/2366) или с нареждането от платеца (член 4, точка 13 от Директива 2015/2366).
54.
Тази връзка обосновава възможността на титуляря (както често се случва) да прехвърли средства в платежната си сметка и без да даде платежно нареждане във връзка с такова прехвърляне. Титулярят има право да държи средства в сметката, с които да се изпълняват бъдещи платежни нареждания. Логично, ДПУ няма да може да изпълни получено платежно нареждане, ако в платежната сметка на платеца няма средства.
55.
В същия смисъл в Директива 2015/2366 са посочени случаи на платежни услуги, за чието правилно изпълнение е необходимо „постоянно“ наличие на средства в платежната сметка. Например изпълнението на директен дебит (
34
) предполага в известна степен постоянно наличие на средства в платежната сметка: за ползвателя би било много непрактично за всяко задължаване на сметката да прехвърля предварително средства в много кратък срок и с риск от промяна на сумата по задължаването.
56.
Постоянното наличие на средства в платежната сметка произтича и от случаи като този по член 78, параграф 2 от Директива 2015/2366, който предвижда изпълнение a posteriori и в уговорен срок на платежните нареждания.
57.
Обратно, литовското правителство и запитващата юрисдикция, изглежда, предлагат, че е налице издаване на електронни пари, ако ДПУ получи средства в платежна сметка, без титулярят да даде платежно нареждане за изпълнението му, в който случай ДПУ трябва да възстанови тези средства и да не ги държи (в очакване) в платежната сметка. В това Литовската национална банка упреква ABC Projektai.
58.
Считам, че това твърдение, що се отнася до превръщането на средствата в електронни пари, не се потвърждава от Директива 2015/2263.
59.
Според мен ДПУ нарушава тази директива (
35
), но остава в рамките на приложното ѝ поле, ако получава платежни нареждания и не ги изпълнява в съответствие с членове 78 и 83 от нея. Като нарушава договорените условия, приложими към обслужването на платежната сметка, ДПУ може да носи и отговорността, предвидена в член 89 от Директива 2015/2366, но това не води до превръщане на средствата в електронни пари. До такова превръщане не се стига само поради обстоятелството, че се прехвърлят средства в платежна сметка и се държат в нея за изпълнение на бъдещи платежни нареждания.
60.
С Директива 2015/2366, с изключение на изрично определени случаи, се извършва пълна хармонизация (член 107, параграф 1). Поради това националните норми, които ѝ противоречат, какъвто би бил случаят, ако държава членка определи задължителен срок, в който ДПУ да изпълнява платежни нареждания от получаването на средствата в сметката на платеца, следва да се оставят без приложение.
61.
Член 10 от Директива 2015/2366 задължава да се прилагат защитни мерки по отношение на средствата на ползвателя на платежни услуги, държани от ДПУ, като се гарантира: а) средствата да не се смесват със средствата на което и да е физическо или юридическо лице, различно от ползвателите на платежни услуги, от името на които се държат средствата, б) или средствата да са покрити от застрахователна полица или друга сравнима гаранция от застрахователно дружество или кредитна институция, които не са част от същата група, от която е част самият ДПУ.
62.
Следователно няма риск за ползвателя, ако прехвърли или държи средства в платежна сметка за определен период от време и впоследствие даде платежно нареждане за плащане с тези средства. От получаването на това платежно нареждане ДПУ трябва да го изпълни с бързината, изисквана от член 83 от Директива 2015/2366.
63.
Получените от ДПУ средства от ползватели, които притежават платежна сметка, могат да бъдат използвани единствено за платежни операции (член 18, параграф 2 от Директива 2015/2366). Поради това те трябва винаги да бъдат налични и под контрола на титуляря на сметката, който не получава лихви, ако ги държи в сметката за извършване на бъдещи платежни операции. Тези средства, както изтъкнах по-горе при възпроизвеждането на член 18, параграф 3 от Директива 2015/2366, не представляват влог или друг вид възстановими средства по смисъла на член 9 от Директива 2013/36, нито електронни пари.
2. Елементи, определящи издаването на електронни пари
64.
От определението, съдържащо се в Директива 2009/110, и от други нейни разпоредби може да се направи извод, че издаването на електронни пари включва следните елементи (
36
):
–
ползвателят предоставя на разположение на ИЕП средства и ИЕП създава допълнителен актив в размер, не по-нисък от тази парична стойност. Предварителното захранване е отправната точка на издаването на електронни пари,
–
ползвателят и ИЕП сключват договор, въз основа на който последната издава електронни пари с цел изпълнение на платежни операции. Целта на електронните пари е именно да послужат като инструмент за плащането, което ползвателят ще извърши на лице, което приема този вид пари,
–
електронните пари се съхраняват в електронна, включително магнитна, форма,
–
паричната стойност представлява право (вземане) на ползвателя към издателя. Последният се задължава да я изкупи обратно (
37
) по искане на държателя на електронните пари (
38
),
–
електронните пари се приемат като платежно средство от физическо или юридическо лице, различно от издателя.
65.
По мое мнение, което съвпада по същество с това на ABC Projektai и германското, чешкото и полското правителство, както и с това на Комисията, при обстоятелства като описаните от запитващата юрисдикция не са налице няколко от необходимите елементи, за да се счита, че дейността на ABC Projektai представлява издаване на електронни пари.
66.
На първо място, както току-що обясних, издаването на електронни пари изисква конкретно споразумение, оформено в договор. Ползвателят следва да се договори с ИЕП да ѝ предоставя по този начин съответните средства с цел изпълнение на платежни операции. ИЕП издава електронни пари именно защото потребителят изразява волята си да използва този начин и да ѝ предостави посочените средства, които да използва за последващите му плащания.
67.
От преписката по делото обаче не се установява — без да се засяга крайната преценка на запитващата юрисдикция — че е имало такъв договор, нито че ползвателят е изразил волята си ABC Projektai да издаде електронни пари за паричната стойност на предоставените средства. Прехвърлянето на средства в платежна сметка и държането им в нея без нареждане за незабавни платежни операции за стойността на тези средства не предполагат волеизявление (мълчаливо) на ползвателя за издаване на електронни пари.
68.
Вярно е, че субективният елемент, тоест преследваната от ползвателя цел (
39
), сам по себе си не е определящ, ако не се съдържа в договор с ИЕП, който договор представлява структурен елемент (и в това отношение цел) на издаването на електронни пари.
69.
В този договор следва да е очевидна волята на двете страни, тоест, че ползвателят и ИЕП са се договорили изрично последната да издаде електронни пари за паричната стойност на получените от него средства. В противен случай би било налице прехвърляне на средства в платежна сметка с цел ДПУ или самата ИЕП (
40
) да извърши в полза на ползвателя на платежни услуги.
70.
На второ място, при описаните от запитващата юрисдикция обстоятелства не е изпълнено и условието за предварително захранване, което е друга отличителна черта на електронните пари. След предварителното захранване ИЕП контролира средствата, които ползвателят ѝ е предоставил за извършване на последващи плащания след превръщането им в електронни пари.
71.
При издаването на електронни пари средствата се контролират от ИЕП (
41
), а не от ползвателя, който използва паричната стойност като платежен инструмент. ИЕП контролира до изтичането на договора получените от ползвателя средства (
42
) под формата на електронно съхранявана парична стойност. Електронните пари са допълнителен актив, който ИЕП създава на базата на тези средства.
72.
Обратно, при платежните услуги, предоставяни на базата на платежна сметка, прехвърлените в тази сметка средства се контролират от ползвателя, а не от ДПУ.
73.
В настоящия случай, без да се засяга преценката на запитващата юрисдикция, изглежда, че контролът върху средствата по платежните сметки е в ръцете не на ABC Projektai, а на титулярите на тези сметки, които по всяко време могат да му изпратят платежни нареждания за изпълнението им.
74.
На трето място, тъй като електронните пари са допълнителен актив, контролиран от ЕИП, тази институция следва да води специфично счетоводство, което да позволява прилагането на специалния метод за изчисляване на собствения ѝ капитал, предвиден в член 5, параграф 3 от Директива 2009/110.
75.
Запитващата юрисдикция следва да провери дали ABC Projecktai води това специфично счетоводство за електронните пари и за изчисляването на изисквания собствен капитал, което обстоятелство не може да се изведе от представената на Съда информация.
76.
На четвърто място, при платежните сметки титулярят контролира средствата, както току-що посочих, и може да ги изтегли, когато пожелае. При електронните пари също има възможност платецът да поиска ЕИП да „изкупи обратно“ електронните пари, които не е използвал за извършване на плащания към трети лица. Превръщането на електронните пари по номиналната им стойност и последващото изплащане на средствата по нареждане на държателя на електронните пари обаче зависят от условията на договора между ползвателя и ЕИП, който може да предвижда например заплащане на такси от страна на клиента в случай на предсрочно обратно изкупуване (
43
).
77.
Това е предвидено в член 11, параграфи 3 и 4 от Директива 2009/110, като посочва, че:
–
в договора между издателя и държателя на електронни пари се посочват ясно и недвусмислено условията на обратно изкупуване, включително всякакви свързани с това такси, като на държателя на електронни пари се предоставя информация относно тези условия, преди да бъде обвързан от какъвто и да било договор или оферта,
–
обратното изкупуване може да подлежи на такса само ако това е посочено в договора в съответствие с параграф 3 и само в някой от следните случаи: а) когато обратното изкупуване е поискано преди изтичането на договора; б) когато договорът предвижда дата на изтичане и държателят на електронни пари прекрати договора преди тази дата; или в) когато обратното изкупуване е поискано повече от една година след (
44
) датата на изтичане на договора. Всяка такава такса е пропорционална и съразмерна на действителните разходи, направени от издателя на електронни пари.
78.
Отново запитващата юрисдикция следва да установи дали е имало договор между ползвателя и ЕИП, в който са посочени ясно и недвусмислено тези условия на обратно изкупуване като предпоставка за издаването на електронни пари.
79.
На пето място, електронните пари се съхраняват в електронна, включително магнитна, форма и могат да се използват само при ползватели, които ги приемат по своя воля (
45
) и разполагат с инструментите за използването им. Обратно, платежните нареждания, изпълнявани чрез платежна сметка, трябва да се приемат от ДПУ на всички икономически оператори.
80.
От данните в преписката по делото не следва, че ABC Projektai държи пари, съхранявани в електронна, включително магнитна, форма, които могат да се използват при мрежа от клиенти, които ги приемат по своя воля. Обратно, всичко сочи, че става въпрос за средства, които са държани в платежни сметки и могат да се използват единствено за изпълнение на платежни нареждания на ползвателите.
81.
В крайна сметка, освен ако запитващата юрисдикция не установи друго, разглежданата дейност попада в приложното поле на Директива 2015/2366 и не може да се определи като издаване на електронни пари по смисъла на Директива 2009/110.
V. Заключение
82.
С оглед на гореизложеното предлагам на Съда да отговори на Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Върховен административен съд, Литва) по следния начин:
„Член 2, точка 2 от Директива 2009/110/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно предприемането, упражняването и пруденциалния надзор на дейността на институциите за електронни пари и за изменение на директиви 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО, и за отмяна на Директива 2000/46/ЕО и член 4, точки 3 и 5 от Директива (ЕС) 2015/2366 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2015 година за платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 2002/65/ЕО, 2009/110/ЕО и 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) № 1093/2010 и за отмяна на Директива 2007/64/ЕО
следва да се тълкуват в смисъл, че
дейността на платежна институция, състояща се в приемане на средства от ползвател без сключен договор за издаване на електронни пари с тези средства, не се урежда от Директива 2009/110, а от Директива 2015/2366.
Това важи и когато при отсъствие на такъв договор платежна институция приеме средства на ползвателя без конкретно платежно нареждане да ги прехвърли в същия или следващия работен ден, и средствата останат по сметка на платежната институция, предназначена за извършване на платежни операции, по-дълго от предвидените в правната уредба срокове за предоставяне на платежните услуги“.
(
1
)	Език на оригиналния текст: испански.
(
2
)	Действащата понастоящем е Директива (ЕС) 2015/2366 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2015 година за платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 2002/65/ЕО, 2009/110/ЕО и 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) № 1093/2010 и за отмяна на Директива 2007/64/ЕО (ОВ L 337, 2015 г., стр. 35).
(
3
)	По-специално, решения от 9 април 2014 г., T-Mobile Austria (C‑616/11, EU:C:2014:242), от 4 октомври 2018 г., ING-DiBa Direktbank Austria (C‑191/17, EU:C:2018:809), от 11 април 2019 г., Mediterranean Shipping Company (Portugal) — Agentes de Navegação (C‑295/18, EU:C:2019:320), от 11 ноември 2020 г., DenizBank (C‑287/19, EU:C:2020:897), от 2 септември 2021 г., CRCAM (C‑337/20, EU:C:2021:671), и от 23 март 2023 г., Beobank (C‑351/21, EU:C:2023:215).
(
4
)	Решение от 16 януари 2019 г., Paysera LT (C‑389/17, EU:C:2019:25). Наричано по-нататък „решение Paysera LT“.
(
5
)	Директива на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно предприемането, упражняването и пруденциалния надзор на дейността на институциите за електронни пари и за изменение на директиви 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО, и за отмяна на Директива 2000/46/ЕО (ОВ L 267, 2009 г., стр. 7).
(
6
)	Lietuvos Respublikos mokėjimų įstatymas (литовски Закон за плащанията), в редакцията му, приложима към спора, в сила от 20 октомври 2019 г. С този закон е транспонирана Директива 2015/2366 в литовското право.
(
7
)	Lietuvos Respublikos mokėjimo įstaigų įstatymas (литовски Закон за платежните институции), в редакцията му, приложима към спора, в сила от 1 август 2018 г.
(
8
)	Lietuvos Respublikos elektroninių pinigų ir elektroninių pinigų įstaigų įstatymas (литовски Закон за електронните пари и институциите за електронни пари), в редакцията му, приложима към спора, в сила от 1 август 2018 г. С този закон е транспонирана Директива 2009/110 в литовското право.
(
9
)	По-нататък ще използвам новото наименование при посочване на институцията.
(
10
)	Въз основа на лиценза от 13 октомври 2016 г. тя може да предоставя следните платежни услуги: изпълнение на платежни операции, включително прехвърляне на средства по платежна сметка при ДПУ на ползвателя или при друг ДПУ; изпълнение на директни дебити, включително еднократни директни дебити; изпълнение на платежни операции чрез платежна карта или подобно устройство и изпълнение на кредитни преводи, включително платежни нареждания за периодични преводи и парични преводи.
(
11
)	В главното производство страните не спорят, че ABC Projektai е задържала средствата по-дълго от необходимото, въпреки че е установено, че в някои случаи не е могла да изпълни платежните нареждания, тъй като клиентите не са посочили основание на плащането. Освен това е установено, че тя е възстановила всички средства, преведени ѝ без платежно нареждане.
(
12
)	Съгласно бизнес плана на ABC Projektai тази институция не контролира средствата по-дълго от необходимото за извършване на операциите; средствата се задържат по сметката не по-дълго от 48 часа и се възстановяват на платеца, ако не бъде направено платежно нареждане в рамките на този срок. Според Литовската национална банка ABC Projektai не е спазила тези условия.
(
13
)	Става въпрос за Lietuvos Banko Priežiūros tarnybos pozicija dėl mokėjimo sąskaitose laikomų lėšų (становище на надзорния съвет на Литовската национална банка относно държането на средства по платежни сметки), издадено с Lietuvos banko Priežiūros tarnybos direktoriaus 2016 m. vasario 29 d. sprendimas Nr. 241‑53 (Решение № 241‑53 на председателя на надзорния съвет на Литовската национална банка от 29 февруари 2016 г.). Според акта за преюдициално запитване в това становище се посочва, че ДПУ „може да получава средства по открита от него платежна сметка само във връзка с платежно нареждане, което трябва да бъде изпълнено в сроковете, предвидени в Закона за плащанията […], и той трябва да предприеме достатъчно мерки, за да гарантира, че средствата, получени от трети лица по платежната сметка на клиента, не се задържат по-дълго от необходимото за извършване на плащанията. При неизпълнение на тези изисквания средствата, държани в платежната сметка на [ДПУ], трябва да се считат за влогове или друг вид възстановими средства, или електронни пари“.
(
14
)	Вж. ЕЦБ, Study on the payment attitudes of consumers in the euro area (SPACE 2022), Franckfort del Meno, 2023, https://www.ecb.europa.eu/stats/ecb_surveys/space/html/ecb.spacereport202212~783ffdf46e.en.html; както и документ COM(2020) 592 final от 27 септември 2020 г., Съобщение на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите относно стратегията на ЕС за плащанията на дребно.
(
15
)	Комисията посочва това в A Study on the application and impact of the Directive (EU) 2015/2366 on Payment Services (PSD2), FISMA/2021/OP/0002, https://op.europa.eu/en/publication-detail/-/publication/f6f80336-a3aa-11ed-b508‑01aa75ed71a1/language-en.
(
16
)	Документ COM(2023) 366 final от 28 юни 2023 г., предложение за директива на Европейския парламент и на Съвета относно платежните услуги и свързаните с електронни пари услуги на вътрешния пазар, за изменение на Директива 98/26/ЕО и за отмяна на директиви 2015/2366/ЕС и 2009/110/ЕО.
(
17
)	Понастоящем има множество компании, които предоставят услуги, свързани с електронни пари. Сред тях са Paypal, Apple Pay, Google Pay и Amazon Pay.
(
18
)	Директива на Европейския парламент и на Съвета от 18 септември 2000 година относно предприемането, упражняването и надзора над дейността на институциите за електронни пари (OB L 275, 2000 г., стр. 39; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 4, стр. 15).
(
19
)	Съображение 7 от Директива 2009/110: „Уместно е да се въведе ясно определение за електронни пари с цел то да бъде технически неутрално. Това определение следва да обхваща всички ситуации, при които доставчикът на платежна услуга издава предплатена съхранена стойност в замяна на парични средства, които могат да се използват за платежни цели, тъй като тя се приема от третите лица като плащане […]“.
(
20
)	Съображение 8 от Директива 2009/110: „Определението за електронни пари следва да обхваща електронни пари, независимо дали те се държат в платежно устройство, притежавано от държателя на електронните пари, или се съхраняват от разстояние в сървър и се управляват от държателя на електронните пари посредством специална сметка за електронни пари. Това определение следва да е достатъчно широко, за да не препятства технологичните иновации и за да се обхванат не само всички продукти, налични днес на пазара, но и продуктите, които може да бъдат разработени в бъдеще“.
(
21
)	Като цяло за електронни пари се счита електронно съхраняване на парична стойност на техническо устройство, което може да се използва за извършване на плащания към субекти, различни от издателя. Устройството функционира като предплатен платежен инструмент на приносител, при който не е задължително да се използват банкови сметки при трансакциите. Вж. ЕЦП, Electronic money, на https://www.ecb.europa.eu/stats/money_credit_banking/electronic_money/html/index.es.html.
(
22
)	Относно тази взаимовръзка вж. Riefa, C. Directive 2009/110 on the taking up, pursuit and prudential supervision of the business of electronic money institutions and Directive 2015/2366/EU on the control of electronic payments in the EU. — In: Lodder, R., A. Murray (eds.). EU Regulation of E-Commerce. A Commentary, Elgar Commentaries series. London: Edward Elgar, 2017, 157—160.
(
23
)	Комисията реши двете директиви да бъдат слети, в предложението за нова директива, съдържащо се в документ COM/2023/366 final, посочен по-горе в бележка под линия 16.
(
24
)	Става въпрос за услуги, позволяващи внасянето на пари в наличност по платежна сметка, както и всички операции по обслужване на платежна сметка; услуги, позволяващи тегления на пари в наличност от платежна сметка, както и всички операции по обслужване на платежна сметка; изпълнение на платежни операции, включително прехвърляне на средства по платежна сметка при ДПУ на ползвателя или друг ДПУ: а) изпълнение на директни дебити, включително еднократни директни дебити, б) изпълнение на платежни операции чрез платежни карти или подобни устройства, в) изпълнение на кредитни преводи, включително платежни нареждания за периодични преводи.
(
25
)	Директива 2015/2366 не определя по-специално какво трябва да се разбира под „обслужване на платежна сметка“.
(
26
)	Както се припомня в решение Paysera LT, точка 24, Директива 2009/110 не дава определение на понятието „издаване на електронни пари“.
(
27
)	Съмненията на запитващата юрисдикция са разбираеми, тъй като разликата между платежните услуги и издаването на електронни пари не е очевидна при всички ДПУ. Това е подчертано в Opinion of the European Banking Authority on its technical advice on the review of Directive (EU) 2015/2036 on payment services in the internal market (PSD2), EBA/Op/2022/06 от 23 юни 2022 г., стр. 25.
(
28
)	Относно понятията за платежни услуги и ползвател на платежни услуги вж. решение от 11 април 2019 г., Mediterranean Shipping Company (Portugal) — Agentes de Navegação (C‑295/18, EU:C:2019:320), точки 37—48 и 54.
(
29
)	Вж. Директива 2014/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 2014 г. относно съпоставимостта на таксите по платежните сметки, прехвърлянето на платежни сметки и достъпа до платежни сметки за основни операции (ОВ L 257, 2014 г., стр. 214). В решение от 4 октомври 2018 г., ING-DiBa Direktbank Austria (C‑191/17, EU:C:2018:809), се посочва, че „възможността за извършване на платежни транзакции от дадена сметка и за получаване на такива по същата до и от трети страни е основен елемент на понятието „платежна сметка“ (т. 31) и „сметка, от която такива платежни транзакции не могат да се извършват пряко, а посредством друга сметка, не може да се счита за „платежна сметка“ по смисъла на Директивата за платежните сметки и съответно по смисъла на Директивата за платежните услуги“ (т. 32).
(
30
)	Комисията защити това становище в отговора си от 12 март 2012 г. на въпрос ID 2018/4221 (Ability of a payment account operated by a payment institution to hold a credit balance in readiness for future payment transactions), достъпен на EBA, Single Rulebook Q&A, Question ID 2018,4221, https://www.eba.europa.eu/single-rule-book-qa/-/qna/view/publicId/2018,4221. Според Комисията „[…] A payment institution may hold clients’ funds on payment accounts for the purpose of providing payment services, including the execution of not yet specified future payment transactions, in accordance with the framework contract for setting up the referred payment account […]“.
(
31
)
(
32
)	Член 78, параграф 1 от Директива 2015/2366 изисква държавите членки да гарантират, че моментът на получаване е моментът, в който платежното нареждане е получено от ДПУ на платеца, и сметката на платеца да не се задължава преди получаване на платежното нареждане. Съгласно параграф 2 от него, „[а]ко ползвателят на платежни услуги, който инициира платежно нареждане, и доставчикът на платежни услуги уговорят, че изпълнението на платежното нареждане започва на определен ден или в края на определен срок, или в деня, в който платецът предостави средства на разположение на доставчика на платежни услуги, за момент на получаване на платежното нареждане по член 83 се счита уговореният ден“.
(
33
)	Точка 8 от писменото му становище.
(
34
)	„Директен дебит“ означава „платежна услуга по задължаване на платежна сметка на платец, когато платежната операция се извършва по инициатива на получателя въз основа на даденото от платеца съгласие на получателя, на доставчика на платежни услуги на получателя или на доставчика на платежни услуги на самия платец“ (член 4, точка 23 от Директива 2015/2366).
(
35
)	И в този случай се излага на отговорността, предвидена в член 89 от Директива 2015/2366.
(
36
)	Вж. подробния анализ на Storrer, P. Droit de la monnaie électronique. RB Édition, París, 2014, p. 41 sq.
(
37
)	В точка 27 от решение Paysera LT Съдът приема, че „обратното изкупуване“ се състои в превръщането на електронните пари по номиналната им стойност и последващото изплащане на средствата по нареждане на държателя на електронните пари. Не се изисква „[…] въпросните средства да се превеждат по сметката на държателя на електронните пари или по сметката на трето лице“.
(
38
)	Член 11, параграф 2 от Директива 2009/110 задължава издателите на електронни пари по искане на държателя на електронни пари да изкупуват обратно по всяко време и по номинална стойност паричната стойност на държаните електронни пари. Както уточнява Комисията, договорът, сключен между издателя и ползвателя, може да предвижда определени условия за обратното изкупуване, включително за заплащането на такси, ако това бъде поискано в определен срок.
(
39
)	Значението на целта при издаването на електронни пари произтича по аргумент за противното от член 18, параграф 3 от Директива 2015/2366. Целта на прехвърлянето на средствата се посочва и в решение Paysera LT, точки 29, 32 и 33, във връзка с дейностите, свързани с издаването на електронни пари.
(
40
)	Освен предоставянето на услугите по издаване на електронни пари и обслужването на този вид активи, ИЕП могат да предоставят на ползвателите платежни услуги чрез платежни сметки.
(
41
)	Контролът на ИЕП върху сумите, предназначени за издаване на електронни пари, обосновава по-високите изисквания към тях за собствен капитал (член 5 от Директива 2009/110) в сравнение с институциите, действащи като ДПУ. Вж. в това отношение решение Paysera LT, точки 18—22.
(
42
)	Ползвателят, логично, има право да извършва плащания с електронните пари.
(
43
)	Вж. в този смисъл писмото от 26 октомври 2015 г., изпратено от Комисията до Литовската национална банка (приложение I към писменото становище на Комисията).
(
44
)	Установена бе грешка в испанския текст на посочения член 11, параграф 4, буква в), която беше поправена с Поправка на Директива 2009/110/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно предприемането, упражняването и пруденциалния надзор на дейността на институциите за електронни пари и за изменение на директиви 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО, и за отмяна на Директива 2000/46/ЕО (ОВ L 239, 2023 г., стр. 46).
(
45
)	Така например не може да се плати с PayPal на икономически оператор, който при трансакциите си не приема този вид електронни пари.