62020CJ0079_RES
Дело C‑79/20 P
Yieh United Steel/Комисия
срещу
Европейска комисия
Решение на Съда (втори състав) от 28 април 2022 година
„Обжалване — Дъмпинг — Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1429 — Внос на студеновалцувани плоски продукти от неръждаеми стомани с произход от Китайската народна република и Тайван — Окончателно антидъмпингово мито — Регламент (ЕО) № 1225/2009 — Член 2 — Изчисляване на нормалната стойност — Изчисляване на производствените разходи — Производствени загуби — Отказ да се допусне приспадане на стойността на рециклирания метален скрап — Определяне на нормалната стойност въз основа на продажбите на сходния продукт, предназначен за вътрешния пазар на страната износител — Изключване от основата за изчисляване, използвана за определянето на нормалната стойност, на продажбите, реализирани на вътрешния пазар на страната износител, когато те имат за предмет предназначени за износ продукти“
Обжалване — Основания — Неправилна преценка на фактите и доказателствата — Недопустимост — Контрол на Съда върху преценката на фактите и доказателствата — Изключване, освен в случай на изопачаването им — Основание: изопачаване на фактите — Необходимост да се уточни кои доказателства са изопачени и да се посочат грешките в анализа, довели до изопачаването им — Необходимост изопачаването да личи ясно от доказателствата по делото
(член 256, параграф 1, втора алинея ДФЕС, член 58, първа алинея от Статута на Съда)
(вж. т. 52—54, 60, 84 и 85)
Обща търговска политика — Защита срещу дъмпинг — Дъмпингов марж — Определяне на нормалната стойност — Избор на метода за изчисляване — Право на преценка на институциите — Съдебен контрол — Обхват — Граници
(Регламент № 1225/2009 на Съвета)
(вж. т. 55—58 и 61)
Обжалване — Основания — Необходимост от конкретно оплакване срещу точно определено съображение на Общия съд
(член 256 ДФЕС, член 58, първа алинея от Статута на Съда, член 168, параграф 1, буква г) и член 169, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда)
(вж. т. 76—78)
Право на Европейския съюз — Тълкуване — Текстове, изготвени на различни езици — Еднакво тълкуване — Разлики между текстовете на отделните езици — Отчитане на общия разум и на целта на съответната правна уредба
(член 2, параграф 2 от Регламент № 1225/2009 на Съвета)
(вж. т. 99)
Право на Европейския съюз — Тълкуване — Методи — Тълкуване с оглед на сключените от Съюза международни споразумения — Тълкуване на Регламент № 1225/2009 с оглед на Антидъмпинговото споразумение на ГАТТ (1994)
(Споразумение за прилагането на член VI от Общото споразумение по митата и търговията (Антидъмпингово споразумение от 1994 г.), член 2, параграф 2 от Регламент № 1225/2009 на Съвета)
(вж. т. 101 и 102)
Обща търговска политика — Защита срещу дъмпинг — Дъмпингов марж — Определяне на нормалната стойност — Прилагана при обичайните търговски сделки цена — Цена на сходния продукт, предназначен за вътрешния пазар на страната износител — Понятие „предназначен“ — Сходен продукт, продаван на вътрешния пазар на страната износител, който впоследствие е предназначен за износ — Изключване — Условие — Наличие на обективна връзка между продажбата на сходния продукт на вътрешния пазар и крайното предназначение на продукта — Доказателствена тежест върху Комисията — Действително знание на продавача за крайното предназначение на разглеждания продукт — Ирелевантност
(член 2, параграфи 1 и 2 от Регламент № 1225/2009 на Съвета)
(вж. т. 103—144)
Резюме
Вследствие на жалба, подадена от Eurofer, Association européenne de l’acier, Европейската комисия приема след разследване Регламент за изпълнение 2015/1429 (
1
) (наричан по-нататък „спорният регламент“) за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на студеновалцувани плоски продукти от неръждаема стомана с произход от Китайската народна република и Тайван (наричан по-нататък „разглежданият продукт“).
Yieh United Steel Corp. (наричано по-нататък „жалбоподателят“) — дружество, установено в Тайван, осъществяващо по-специално дейност по производство и дистрибуция на разглеждания продукт — сезира Общия съд с искане за отмяна на спорния регламент в частта, която се отнася до него. То се позовава по-конкретно на нарушение на член 2, параграф 2 от общия регламент (
2
), съгласно който „нормалната стойност“ на продуктите, във връзка с които е наложено антидъмпинговото мито, се определя в общия случай въз основа на продажбите на сходния продукт, предназначен за потребление на вътрешния пазар на страната износител. В това отношение жалбоподателят оспорва по-специално отказа на Комисията при определянето на нормалната стойност да вземе предвид някои продажби на разглеждания продукт на неговия независим купувач в страната износител (наричани по-нататък „разглежданите продажби“) с единствения мотив, че разглежданият продукт бил изнесен от този клиент след продажбите, макар че Комисията не била доказала, че намерението на жалбоподателя било този продукт да не бъде предназначен за вътрешно потребление.
С решение от 3 декември 2019 г. (
3
) (наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“) Общият съд отхвърля подадената от жалбоподателя жалба, като приема по-специално, че при определянето на нормалната стойност Комисията е имала право да откаже да вземе в предвид продажбите на вътрешния пазар, независимо дали в момента на сключването на тези продажби производителят износител изобщо е знаел за износа на разглежданите продукти, ако тя разполага с обективни доказателства, че тези продажби в действителност са продажби за износ.
С решение, постановено в производство по обжалване, Съдът потвърждава решението на Общия съд, като същевременно пояснява израза „предназначен“, използван в член 2, параграф 2 от основния регламент.
Съображения на Съда
В самото начало Съдът припомня, че съгласно член 2, параграфи 1 и 2 от основния регламент за целите на определянето на нормалната стойност не се вземат предвид продажбите на вътрешния пазар на страната износител, когато продуктите, предмет на тези продажби, са предназначени не за този пазар, а имат друго предназначение — например за износ.
На следващо място той разглежда въпроса дали изразът „предназначен“ по смисъла на член 2, параграф 2 от основния регламент предполага наличието на субективен елемент, и по-специално наличието на намерение или на действително знание на продавача относно крайното местоназначение на разглеждания продукт.
В това отношение Съдът потвърждава подхода на Общия съд, основаващ се по-специално на текста, контекста и целта на член 2, параграф 2 от основния регламент, съгласно който не може да се възприеме изцяло субективно тълкуване на понятието „продажби на сходен продукт, предназначен за вътрешния пазар“. При все това Съдът пояснява, че изцяло „обективно“ тълкуване на посоченото понятие като възприетото от Общия съд би означавало, че само по себе си доказването, че оператор надолу по дистрибуторската верига е изнесъл продуктите, предмет на първоначалната продажба, би било достатъчно, за да може Комисията да приеме, че при първоначалната им продажба тези продукти са били „предназначени“ за износ и следователно е трябвало да бъдат изключени от основата за изчисляване, използвана за определяне на нормалната стойност.
Според Съда обаче такова изцяло обективно тълкуване не е съвместимо с принципите на предвидимост и правна сигурност, доколкото би дало възможност на Комисията да наложи антидъмпингови мита независимо от ценовата политика на производителя износител и би задължило последния да отговаря за маркетинговите политики на своите независими клиенти, върху които той по принцип не може да упражнява контрол.
В това отношение, за да се гарантира по-специално спазването на посочените принципи, Комисията може да изключи продажба на вътрешния пазар от основата за изчисляване, използвана за определяне на нормалната стойност, само ако докаже наличието на обективна връзка между тази продажба и различно от вътрешното потребление предназначение на разглеждания продукт. От това следва, че Комисията трябва да докаже, че от обективните обстоятелства по тази продажба, сред които на първо място е цената, е видно, че продуктите, предмет на посочената продажба, имат различно предназначение от потреблението на вътрешния пазар на страната износител, като например износа.
Всъщност, ако Комисията докаже наличието на такива свързани с първоначалната продажба обстоятелства, може да се приеме, че към момента на сключването на продажбата въпросният производител износител според обстоятелствата е трябвало да знае, че по всяка вероятност крайното предназначение на разглеждания продукт е било за износ, а не за потребление на вътрешния пазар на страната износител.
В случая Съдът отбелязва, че за част от продажбите на жалбоподателя на вътрешния пазар е прилагана система от намаления при износ, което представлява обективно обстоятелство, свързано с продажбите, което се отнася до техните цени. Също така, като се има предвид и фактът, че най-важният клиент на жалбоподателя е извършвал основно износ на разглеждания продукт и че предмет на продажбите, които жалбоподателят е осъществил с този клиент, по принцип са продукти, предназначени за износ, а не за потребление на вътрешния пазар, към момента на сключване на разглежданите продажби жалбоподателят според обстоятелствата е трябвало да знае крайното предназначение на разглеждания продукт, а именно че той най-вероятно е бил за износ.
Ето защо Съдът постановява, че Общият съд не е допуснал грешка при прилагането на правото, като е приел, че Комисията е действала законосъобразно и не е допуснала явна грешка в преценката, като е изключила разглежданите продажби от основата за изчисляване, използвана за определянето на нормалната стойност, в приложение по-специално на член 2, параграф 2 от основния регламент.
(
1
)	Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1429 на Комисията от 26 август 2015 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на студеновалцувани плоски продукти от неръждаеми стомани с произход от Китайската народна република и Тайван (ОВ L 224, 2015 г., стр. 10).
(
2
)	Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (OВ L 343, 2009 г., стр. 51).
(
3
)	Решение от 3 декември 2019 г., Yieh United Steel/Комисия (T‑607/15, EU:T:2019:831).