62016CC0301
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT
PAOLO MENGOZZI
föredraget den 5 december 2017 (
1
)
Mål C‑301/16 P
Europeiska kommissionen
mot
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
”Överklagande – Dumpning – Import av solfångarglas med ursprung i Kina – Förordning (EG) nr 1225/2009 – Artikel 2.7 c tredje strecksatsen – Status som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden – Begreppet betydande snedvridningar till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet – Skatteförmåner – Motiveringsskyldighet – Brister i förfarandet”
1.
Hur import från länder utan marknadsekonomi och, i synnerhet, hur import från Kina behandlas i unionens antidumpningslagstiftning, är högaktuella ämnen som är föremål för en livlig debatt.
2.
När detta förslag till avgörande läggs fram är en tvist anhängiggjord angående denna fråga vid behöriga organ i Världshandelsorganisationen (WTO) mellan Folkrepubliken Kina och Europeiska unionen efter det att Folkrepubliken Kina lämnat in ett klagomål. (
2
) De kinesiska myndigheternas klagomål vid WTO avser det nu gällande systemet i unionsrätten för beräkning av normalvärdet, och således dumpningsmarginalen, för import från länder ”utan marknadsekonomi”. Klagomålet avser specifikt bestämmelserna i artikel 2.7 i förordning (EU) 2016/1036, (
3
) som i huvudsak motsvarar de aktuella bestämmelserna i detta mål, det vill säga bestämmelserna i artikel 2.7 i förordning (EG) nr 1225/2009 (
4
) (nedan kallad grundförordningen).
3.
Samtidigt pågår en utveckling av antidumpningssystemet i unionsrätten när det gäller import från länder utan marknadsekonomi. Alldeles nyligen lyckades nämligen förhandlare för Europaparlamentet och Europeiska unionens råd nå en överenskommelse om ett förslag som Europeiska kommissionen lagt fram för att ändra detta system. (
5
) Den nya lagstiftningen kommer att innebära att en ny metod tillämpas för att beräkna dumpningsmarginalerna vid import från tredje land där det förekommer betydande snedvridningar av marknaden eller där staten har ett systematiskt inflytande över ekonomin. (
6
)
4.
Bakgrunden till det nu aktuella målet är debatten om behandlingen av import från länder som anges sakna marknadsekonomi i unionens antidumpningslagstiftning. Målet rör närmare bestämt de villkor som en tillverkare, bland annat med ursprung i Kina, i det nuvarande rättsläget ska uppfylla för att medges status som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden enligt artikel 2.7 b och c i grundförordningen.
5.
Målet avser ett överklagande, genom vilket Europeiska kommissionen yrkat att domstolen ska upphäva en dom som meddelades av Europeiska unionens tribunal den 16 mars 2016, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/kommissionen (
7
), genom vilken tribunalen biföll den talan som väckts av det kinesiska bolaget Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd (nedan kallat Xinyi) och ogiltigförklarade genomförandeförordning (EU) nr 470/2014 (
8
) (nedan kallad den omtvistade förordningen), i den del förordningen avsåg detta bolag. Sammanfattningsvis fann tribunalen att kommissionen felaktigt hade vägrat att bevilja Xinyi status som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden och funnit att Xinyis kostnader och ekonomiska situation, på grund av två skattemekanismer i den kinesiska lagstiftningen som bolaget omfattades av, hade snedvridits ”till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet”.
6.
Frågan hur orden ”till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet” i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen ska tolkas är således central i detta mål och den fråga som domstolen ska besvara.
I. Tillämpliga bestämmelser
7.
Artikel 2.7 i grundförordningen har följande lydelse:
”a)
I fråga om import från länder utan marknadsekonomi [(som inbegriper Azerbajdzjan, Nordkorea, Tadzjikistan, Turkmenistan, Uzbekistan och Vitryssland)], ska normalvärdet bestämmas på grundval av priset eller det konstruerade värdet i ett tredjeland med marknadsekonomi eller priset från ett sådant tredjeland till andra länder, inbegripet gemenskapen, eller om detta inte är möjligt, på någon annan skälig grund, exempelvis det pris som faktiskt betalas eller ska betalas i gemenskapen för den likadana produkten, vid behov vederbörligen justerat för att inbegripa en skälig vinstmarginal.
…
b)
I fråga om antidumpningsundersökningar rörande import från Kazakstan och alla länder som inte är marknadsekonomier men som är medlemmar i WTO den dag då undersökningen inleds ska normalvärdet bestämmas i enlighet med punkterna 1–6, om det på grundval av korrekt underbyggda ansökningar från en eller flera tillverkare som omfattas av undersökningen och i enlighet med de kriterier och förfaranden som anges i led c visas att marknadsekonomiska förhållanden råder för tillverkaren eller tillverkarna i samband med produktion och försäljning av den berörda likadana produkten. Om så inte är fallet ska de regler som anges i led a tillämpas.
c)
Ett krav enligt led b måste … innehålla tillräcklig bevisning att tillverkarna är verksamma under marknadsmässiga förhållanden, det vill säga om
–
företagens beslut om priser, kostnader och insatsvaror, exempelvis vad gäller råmaterial, kostnader för teknik och arbetskraft, produktion, försäljning samt investeringar, fattas som svar på marknadssignaler som återspeglar utbud och efterfrågan och utan ett större statligt inflytande i detta hänseende, och kostnader för de viktigaste insatsvarorna återspeglar i stort sett marknadsvärden,
–
företagen har en enda uppsättning räkenskaper som är föremål för en självständig revision i överensstämmelse med internationella redovisningsnormer och som tillämpas för alla ändamål,
–
företagens tillverkningskostnader och ekonomiska situation inte är föremål för betydande snedvridningar till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet, särskilt vad gäller avskrivning av tillgångar, andra nedskrivningar, byteshandel och betalning genom skuldavskrivning,
–
de berörda företagen omfattas av lagar om konkurser och ägandeförhållanden som garanterar rättssäkerhet och stabila villkor för företag, och
–
valutaomräkning sker till marknadskurser.
– …”
II. Bakgrunden till tvisten och den omtvistade förordningen
8.
I punkterna 1–18 i den överklagade domen ges en ingående beskrivning av bakgrunden till tvisten. För det nu aktuella förfarandets skull behöver jag endast erinra om att kommissionen den 28 februari 2013 inledde ett antidumpningsförfarande avseende import av solfångarglas med ursprung i Folkrepubliken Kina. (
9
)
9.
Under utredningen ansökte Xinyi ‐ ett bolag med säte i Kina som tillverkar och exporterar solfångarglas och som ägs till 100 procent av Xinyi Solar (Hongkong) Ltd, med säte i Hongkong (Kina) ‐ om att kommissionen skulle medge bolaget status som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden, i den mening som avses i artikel 2.7 b i grundförordningen.
10.
Genom skrivelse av den 22 augusti 2013 meddelade kommissionen Xinyi att den inte ansåg att denna ansökan kunde beviljas av det enda skälet att bolaget inte uppfyllde det tredje kriteriet i artikel 2.7 c i grundförordningen.
11.
Kommissionen angav följande i skrivelsen:
”Av utredningen framgår att [Xinyi] omfattats av olika skatteförmåner avseende inkomstskatt, däribland
–
programmet ’2 Free 3 Half’; denna skatteordning innebär att utländska bolag kan medges fullständig skattebefrielse (0 procent) under två år och en skattesats på 12,5 procent i stället för den normala skattesatsen på 25 procent under de tre följande åren,
–
skatteordningen för högteknologiska företag; enligt denna ordning beskattades bolaget med 15 procent i stället för den normala skattesatsen på 25 procent. Denna förmånliga skattesats utgör ett i det närmaste permanent anpassningsbart bidrag som också skulle kunna syfta till att locka till sig investeringar till lägre kostnader och således snedvrida konkurrensen.
De reducerade skattesatserna ger betydande ekonomiska fördelar och [Xinyi] har inte lyckats visa att dess tillverkningskostnader och ekonomiska situation inte är föremål för någon betydande snedvridning till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet …
Följaktligen föreslår kommissionen att [Xinyis ansökan om att medges status som] företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden ska avslås.”
12.
Kommissionen bekräftade sedan, genom skrivelse av den 13 september 2013 som svar på synpunkter som lagts fram av Xinyi, att bolagets ansökan om beviljande av status som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden avslogs med beaktande av följande:
”En inkomstskatteordning som medför en [förmånlig] behandling av vissa bolag eller vissa ekonomiska sektorer som regeringen anser vara strategiska, innebär att denna skatteordning inte härrör från en marknadsekonomi[,] utan fortfarande i stor utsträckning är resultatet av en statlig planering. Därmed kan den omfattas av det tredje kriteriet [i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen]. När en förmånlig skattesats tillämpas ändras storleken på den vinst före skatt som bolaget måste genera för att vara attraktivt för investerare …
Den reducerade skattesatsen (14,01 procent) kunde tillämpas på [Xinyi] i och med att [bolaget] kunde kumulera skatteordningen för högteknologiska företag med en annan ordning, nämligen programmet ”2 Free 3 Halve”. Den kombinerade effekten av detta har varit en avsevärt lägre skattesats än den normala (25 procent), som bland annat kunnat uppfylla syftet att locka till sig kapital till lägre kostnader och således påverka hela den finansiella och ekonomiska situationen för bolaget …”
13.
Den 26 november 2013 antog kommissionen förordning (EU) nr 1205/2013 om införande av en preliminär antidumpningstull på import av solfångarglas med ursprung i Folkrepubliken Kina. (
10
) I denna förordning angav kommissionen att Xinyi, genom att det omfattats av förmånliga skatteordningar, i synnerhet inte kunnat visa att dess situation inte var föremål för betydande snedvridningar till följd av det icke-marknadsekonomiska systemet och att bolaget därigenom inte uppfyllde det tredje kriteriet för att medges status som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden. (
11
) Således införde kommissionen en tillfällig antidumpningstull på 39,3 procent på import av berörda produkter som tillverkats av Xinyi.
14.
Den 13 maj 2014 antog kommissionen den omtvistade förordningen i vilken den bekräftade vad som konstaterades i förordning nr 1205/2013, att flera ansökningar om status som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden, bland annat den ansökan som Xinyi hade gett in, skulle avslås. (
12
) Under de förutsättningarna infördes en slutlig antidumpningstull på 36,1 procent på import av vissa solfångarprodukter som tillverkas av Xinyi. (
13
)
III. Förfarandet vid tribunalen och den överklagade domen
15.
Genom ansökan som inkom till tribunalens kansli den 7 augusti 2014 väckte Xinyi talan om ogiltigförklaring av den omtvistade förordningen. Xinyi anförde fyra grunder till stöd för sin talan.
16.
Tribunalen prövade endast den första grunden i den överklagade domen, avseende ett åsidosättande av artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen, och biföll talan såvitt avsåg den första delen av denna grund.
17.
Genom den delgrunden hade Xinyi anfört att den omtvistade förordningen var rättsstridig på grund av att kommissionen bland annat ansåg att de skatteförmåner som Xinyi hade beviljats – vilka anges i punkt 11 i detta förslag till avgörande – utgjorde ”snedvridningar till följd av det icke-marknadsekonomiska systemet”, i den mening som avses i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen.
18.
I detta avseende fann tribunalen först att de förmåner som ”följer” av ett icke-marknadsekonomiskt system, i den mening som avses i denna bestämmelse, inte kunde avse vilka förmåner som helst, om inte den ändamålsenliga verkan och omfattningen av de belysande exemplen i den bestämmelsen skulle äventyras. Tribunalen menade att orden ”till följd av” skulle tolkas så, att de innebar att det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet ska ha lett till eller medfört den aktuella snedvridningen. Därför kan endast de förmåner som följer av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet vara relevanta vid tillämpningen av nämnda bestämmelse. (
14
)
19.
Utifrån de förutsättningarna fann tribunalen att de aktuella skatteförmånerna inte kunde anses vara en följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet i den meningen att de var resultatet eller konsekvensen av detta. Enligt tribunalen var det nämligen allmänt känt att även marknadsekonomiska länder beviljar företag skatteförmåner i form av undantag från skattskyldighet under viss tid eller en nedsatt skattesats. Detta framgår för övrigt av domstolens praxis avseende statligt stöd. (
15
)
20.
Tribunal fann vidare att denna bedömning inte ändrades av de argument som kommissionen hade anfört i sina skrivelser och under förhandlingen. (
16
)
21.
I punkt 69 i den överklagade domen fann tribunalen, för det första, att argumentet att de aktuella skatteförmånerna var förbundna med femårsplanerna i Folkrepubliken Kina utgjorde en överdriven formalism. Att dessa planer fanns kvar behövde enligt tribunalen inte betyda att nämnda skatteordningar var en följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet i Folkrepubliken Kina, om det inte skulle anses att samtliga åtgärder som antagits i landet och som kunnat knytas till en plan var en följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet. Det skulle innebära att artikel 2.7 b och c i grundförordningen förlorade sin ändamålsenliga verkan.
22.
I punkterna 75 och 76 i den överklagade domen underkände, för det andra, tribunalen kommissionens argument att skattesystemen inte hade legitima syften. Å ena sidan kunde det enligt tribunalen inte bestridas att stöd till vissa branscher, såsom högteknologi, som anses vara strategiska för ett visst land, utgör ett legitimt syfte i en marknadsekonomi, oberoende av huruvida de aktuella åtgärderna är lagenliga i förhållande till bland annat unionsrättens bestämmelser om statligt stöd. Å andra sidan eftersträvas syftet att locka utländska investeringar av ett stort antal marknadsekonomiska länder och ett sådant syfte framstår som motsägelsefullt i förhållande till en ekonomisk organisation som grundas på kollektivt eller statligt ägande i företag som har produktionsmål som fastställts i en statsstyrd plan, vilket är kännetecknande för ett icke-marknadsekonomiskt system.
23.
I punkterna 77 och 78 i den överklagade domen underkände tribunalen kommissionens argument att de aktuella skatteförmånerna inte påverkade endast de kostnader som var direkt förbundna med det eftersträvade syftet, utan även sökandens hela finansiella resultat och därmed sökandens totala ekonomiska ställning. Tribunalen fann att ett sådant argument endast kunde anföras på ett ändamålsenligt sätt med avseende på betydelsen av snedvridningen av produktionskostnaderna och av Xinyis finansiella ställning i den mening som avses i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen, och inte för att styrka att denna snedvridning beror på det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet, i den mening som avses i samma bestämmelse.
24.
Utifrån dessa överväganden slog tribunalen fast att kommissionen hade gjort en uppenbart oriktig bedömning när den vägrade att medge Xinyi status som företag som var verksamt under marknadsekonomiska förhållanden enligt artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen. Således ogiltigförklarade tribunalen artikel 1 i den omtvistade förordningen i den del den avsåg detta bolag, utan att pröva de övriga grunder som bolaget hade anfört.
IV. Förfarandet vid domstolen och parternas yrkanden
25.
Genom överklagandet har kommissionen yrkat att domstolen ska upphäva den överklagade domen, underkänna den första delen av den första grunden för talan i första instans på grund av att den saknar rättslig grund, återförvisa målet till tribunalen för ny prövning av den första grundens andra del och den andra till den fjärde grunden för talan i första instans och låta beslutet om rättegångskostnaderna för förfarandena i båda instanserna anstå.
26.
Xinyi har yrkat att domstolen ska ogilla överklagandet och förplikta kommissionen och intervenienterna att ersätta rättegångskostnaderna.
27.
Domstolens ordförande beslutade den 13 oktober 2016 att GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (nedan kallat GMB) fick intervenera till stöd för kommissionens yrkanden.
28.
Domstolen har ställt en rad frågor för skriftligt besvarande till parterna. Kommissionen, Xinyi och GMB har besvarat frågorna inom utsatt tid och yttrade sig vid förhandlingen den 21 juni 2017.
V. Bedömning
29.
Kommissionen har anfört tre grunder till stöd för överklagandet. Den första grunden avser felaktig rättstillämpning vid tolkningen av artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen. Genom den andra och tredje grunden har kommissionen kritiserat tribunalen för ett åsidosättande av motiveringsskyldigheten respektive ett antal brister i förfarandet.
A.
Den första grunden, avseende felaktig rättstillämpning vid tolkningen av artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen
1. Inledande synpunkter
30.
Genom den första grunden har kommissionen, med stöd av GMB, gjort gällande att tribunalen i den överklagade domen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning vid tolkningen av bestämmelsen i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen.
31.
I denna bestämmelse fastställs det tredje av de fem kriterier som ska vara uppfyllda av en tillverkare med ursprung i ett land som saknar marknadsekonomi för att medges status som ett företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden.
32.
Unionslagstiftarens avsikt med artikel 2.7 i grundförordningen var att inrätta en särskild ordning med detaljerade regler för beräkningen av normalvärdet för import från länder utan marknadsekonomi. (
17
)
33.
I artikel 2.7 a i grundförordningen anges att i fråga om import från länder utan marknadsekonomi ska normalvärdet inte fastställas enligt de allmänna reglerna i punkterna 1–6 i samma artikel, i syfte att undvika att priser och kostnader som inte utgör det normala resultatet av marknadskrafterna beaktas, utan det ska i princip bestämmas enligt metoden med ”jämförbart tredje land”, det vill säga på grundval av priset eller det konstruerade värdet i ett tredjeland med marknadsekonomi (
18
) (i det nu aktuella fallet Turkiet).
34.
När det gäller antidumpningsundersökningar rörande import från bland annat Kina kan normalvärdet emellertid, enligt artikel 2.7 b i grundförordningen, på vissa villkor bestämmas utifrån den berörda tillverkarens (exportörens) egna priser och kostnader i stället för enligt metoden med ett jämförbart land. För detta ändamål måste emellertid den berörda tillverkaren inkomma med en korrekt underbyggd ansökan som i enlighet med de kriterier som anges i punkt 2.1 c visar att marknadsekonomiska förhållanden råder för tillverkaren vad gäller produktion och försäljning av den berörda likadana produkten. (
19
)
35.
Enligt den sistnämnda bestämmelsen ankommer det således på varje tillverkare som önskar dra nytta av dessa regler att lägga fram tillräcklig bevisning om att tillverkaren uppfyller de fem kriterierna i bestämmelsen och således kan anses vara verksam under marknadsmässiga förhållanden. (
20
) Följaktligen ankommer det inte på unionsinstitutionerna att bevisa att den berörda tillverkaren inte uppfyller villkoren för att medges nämnda status. (
21
)
36.
Däremot ankommer det på rådet och kommissionen att bedöma huruvida de uppgifter som lämnats av tillverkaren är tillräckliga för att styrka att villkoren i artikel 2.7 c stycket i grundförordningen för att beviljas status som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden är uppfyllda, och det åligger unionsdomstolen att pröva huruvida något uppenbart fel begåtts vid denna bedömning. (
22
)
37.
I det nu aktuella fallet nekade kommissionen Xinyi status som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden av det enda skälet att bolaget, i och med att det omfattats av de två skatteordningar som anges ovan i punkt 11, inte styrkt att det uppfyllde villkoren i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen. Däremot ansåg kommissionen att de övriga fyra kriterierna i artikel 2.7 c i grundförordningen var uppfyllda.
38.
Enligt artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen kan en tillverkare med ursprung i Kina endast anses verka på marknadsekonomiska villkor, och således medges status som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden, om tillverkaren lägger fram tillräckliga bevis om att ”[dess] tillverkningskostnader och ekonomiska situation inte är föremål för betydande snedvridningar till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet”.
39.
I den överklagade domen fann tribunalen att kommissionen gjort en uppenbart oriktig bedömning när den slog fast att snedvridningen till följd av de skatteförmåner som medgetts Xinyi av de kinesiska myndigheterna berodde ”på det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet”. Däremot uttalade sig inte tribunalen i frågan huruvida kommissionen gjorde en riktig bedömning när den ansåg att de aktuella skatteförmånerna hade gett upphov till snedvridningar som kunde betecknas som betydande.
2. Kortfattad sammanfattning av parternas argument
40.
Genom den första grunden, som består av fem delar, har kommissionen bestritt tribunalens tolkning av orden ”till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet” i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen i den överklagade domen.
41.
Enligt kommissionen räcker det för det första, tvärtemot vad tribunalen fann, att visa att en åtgärd är avsedd att genomföra en femårsplan i Kina för att den ska anses vara en ”följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet”. En sådan tolkning innebär inte att den ändamålsenliga verkan av artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen går förlorad. (
23
)
42.
För det andra är det oriktigt att det är ett legitimt ändamål i en marknadsekonomi att stödja vissa industrisektorer som ett land anser vara strategiska. (
24
) De statliga interventioner som är tillåtna i en social marknadsekonomi syftar nämligen alltid till att nå ett allmänintresse, inte till att välja ut ”vinnare” eller framhäva en ekonomisk sektor som förklaras vara ”strategisk” i förhållande till en annan.
43.
För det tredje kan de aktuella skatteordningarna inte jämföras med stöd som medges i en marknadsekonomi. (
25
) De är nämligen inte, som stöd som medges i en marknadsekonomi, riktade och begränsade till en särskild kostnadskategori som är kopplad till en investering och är inte heller begränsade i tiden.
44.
För det fjärde var det fel av tribunalen att anse att de statliga stödordningar som funnits rättsstridiga i de domar som anges i punkt 66 i den överklagade domen var jämförbara med de aktuella skatteåtgärderna.
45.
För det femte är begreppet ”länder som inte är marknadsekonomier” som ligger bakom den bedömning som görs i den överklagade domen felaktigt. Nämnda begrepp är betydligt mer omfattande än det som tribunalen hänförde sig till i punkt 76 i den överklagade domen och som motsvarar den traditionella definitionen av ett ”statshandelsland”.
46.
Xinyi har för det första invänt att den första delen av denna grund vilar på ett nytt påstående och därmed inte kan tas upp till prövning. Dessutom har kommissionen inte lagt fram några bevis angående arten av och ändamålen med de berörda femårsplanerna och inte förklarat varför alla former av kopplingar mellan en åtgärd och en sådan plan automatiskt borde medföra avslag på en ansökan om status som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden.
47.
För det andra syftar inte det tredje kriteriet för att ett företag ska anses vara verksamt under marknadsmässiga förhållanden till att bedöma vad som är legitimt i en marknadsekonomi, utan vad som utgör en snedvridning till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet. Xinyi har för tribunalen lagt fram flera exempel på bidrag som beviljats av marknadsekonomiska länder. Det ankommer endast på tribunalen att bedöma värdet av de uppgifter som lagts fram och som står till dess förfogande. Kommissionen har inte gjort gällande att bevisningen har missuppfattats i detta avseende.
48.
För det tredje har kommissionen inte lagt fram några uppgifter för att styrka att de enda bidrag som förekommer i marknadsekonomier är riktade och begränsade till offentlig finansiering som är nödvändig för att nå eftersträvade mål. Artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen avser inte frågan huruvida en snedvridning hänför sig till en typ av snedvridningar som är godtagbar i en marknadsekonomi, utan huruvida den hänför sig till en typ som förekom i det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet.
49.
För det fjärde anser Xinyi att tribunalens konstateranden i punkterna 66 och 67 i den överklagade domen angående de skatteförmåner som medges i marknadsekonomier är bedömningar av faktiska omständigheter som inte kan vara föremål för en prövning vid ett överklagande, eftersom kommissionen varken har anfört eller styrkt att bevisningen uppenbarligen har missuppfattats.
50.
Xinyi menar, för det femte, att ordet ”tidigare” i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen inte ger utrymme för några tvivel om att kommissionen, för att pröva kinesiska tillverkares ansökningar om status som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden, från och med den 1 juli 1998, då förordning (EG) nr 905/98 (
26
) genom vilken möjligheten att medges denna status trädde i kraft, ska undersöka om det föreligger snedvridningar till följd av det icke-marknadsekonomiska system som var i kraft före denna tidpunkt, det vill säga då Folkrepubliken Kina fortfarande var ett traditionellt statshandelsland. Tribunalen hade således rätt när den i punkt 76 i den överklagade domen tolkade begreppet ”icke-marknadsekonomiska systemet” i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen så, att det motsvarar definitionen av ett ”statshandelsland”.
3. Rättslig bedömning
51.
Frågan om tribunalens tolkning, i den överklagade domen, av orden ”till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet” i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen, som avses i kommissionens första grund, är en ren rättsfråga som bara kan prövas av unionsdomstolarna, och i samband med vilken unionsinstitutionerna inte kan göra anspråk på ett bedömningsutrymme. (
27
)
52.
För att dessa ord ska kunna tolkas och kommissionens argument ska kunna bemötas, anser jag att utgångspunkten måste vara en analys av orsaken till att statusen som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden infördes i unionsrätten. Denna analys kommer att klargöra hur det kinesiska ekonomiska systemet karakteriseras i unionens antidumpningslagstiftning.
a) Skälet till att en status som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden infördes och karakteriseringen av det kinesiska ekonomiska systemet i unionens antidumpningslagstiftning
53.
Import från länder utan marknadsekonomi har särbehandlats i unionens antidumpningsbestämmelser sedan 1950-talet. (
28
)
54.
Särskilda regler infördes emellertid i unionsrätten först år 1979, då förordning (EEG) nr 1681/79 (
29
) antogs för att kodifiera den praxis som utvecklats i frågan.
55.
Genom förordning 905/98 infördes en möjlighet i unionsrätten för tillverkare från bland annat Kina att ansöka om att medges status som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden, enligt vad som föreskrivs i den grundförordning som var tillämplig vid tidpunkten för de relevanta omständigheterna i det nu aktuella målet.
56.
Denna förordning hade föreslagits i det uttalade syftet att anpassa unionens antidumpningspraxis rörande statusen för länder som inte har marknadsekonomi för att ge ett erkännande åt Folkrepubliken Kinas och Rysslands ansträngningar för att omvandla sina ekonomier. (
30
)
57.
Såsom domstolen redan haft tillfälle att påpeka (
31
) följer det av skälen 4 och 5 i förordning nr 905/98 att artikel 2.7 b och c i grundförordningen infördes på grund av att reformprocessen i bland annat Kina ändrat landets ekonomi i grunden och lett till att det uppstått företag som verkar under marknadsekonomiska förhållanden. Detta har i sin tur lett till att detta land har utvecklats i riktning bort från de ekonomiska omständigheter som låg till grund för en systematisk användning av metoden med jämförbart tredjeland.
58.
Domstolen har emellertid även framhållit att Folkrepubliken Kina trots dessa reformer ännu inte utgör en marknadsekonomi med avseende på export som nödvändigtvis omfattas av reglerna i artikel 2.1–2.6 i grundförordningen, och att unionslagstiftaren därför har beslutat att det enligt artikel 2.7 c i samma förordning ankommer på varje tillverkare som önskar dra nytta av dessa regler att lägga fram tillräcklig bevisning, såsom anges närmare i den sistnämnda bestämmelsen, om att tillverkaren är verksam under marknadsmässiga förhållanden. (
32
)
59.
Det följer av hänvisningen i det fjärde och det femte skälet i förordning nr 905/98 till ”att det uppstått företag för vilka marknadsekonomiska förhållanden råder” att unionslagstiftaren, när bestämmelserna i artikel 2.7 b och c infördes i grundförordningen, var väl medveten om att marknadsekonomiska villkor inte gällde överallt i det kinesiska ekonomiska systemet, trots de reformer som genomförts i Kina. Genom att införa en status som företag som är verksamt under marknadsekonomiska förhållanden i unionsrätten ville unionslagstiftaren emellertid erkänna (
33
) att det, efter dessa reformer, inom vissa sektorer och på vissa områden fanns företag som verkade under marknadsekonomiska förhållanden i Kina, det vill säga som reagerade på principerna om utbud och efterfrågan, i en miljö som inte snedvridits av statens inflytande.
60.
Mot en sådan bakgrund var det inte längre skäligt att systematiskt använda sig av metoden med ett jämförbart land för import från Kina. Genom att införa ovan angivna bestämmelser tog därmed unionslagstiftaren fram ett verktyg som gav sådana företag, i vederbörligen motiverade fall, en möjlighet att stödja sig på sina egna priser och kostnader för bestämningen av normalvärdet inom ramen för antidumpningsutredningar som berörde dem.
61.
Dessa överväganden visar att det inte var unionslagstiftarens avsikt, när bestämmelserna om status som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden infördes i grundförordningen, att erkänna att det generellt rådde marknadsmässiga förhållanden i det kinesiska ekonomiska systemet, vilket, med undantag av vissa specifika sektorer, fortfarande kännetecknades av statliga interventioner, i synnerhet i form av de bindande femårsplanerna med allmän räckvidd.
62.
Samtidigt, även om unionslagstiftaren ville ge kinesiska tillverkare en möjlighet att få ett erkännande av att de verkar under marknadsmässiga förhållanden och, således, få ett normalvärde som bestäms utifrån deras faktiska priser och kostnader, lades bevisbördan i det system som inrättades avseende förekomsten av sådana förhållanden, såsom följer av punkterna 34 och 35 samt 58 i detta förslag till avgörande, klart och tydligt på de tillverkare som önskar dra nytta av statusen som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden.
63.
I stället för att systematiskt använda sig av metoden med ett jämförbart land har unionslagstiftaren således infört ett system som gör det möjligt att i varje enskilt fall göra en bedömning av de ekonomiska villkor som kringgärdar varje antidumpningsutredning. I detta system ska emellertid metoden med ett jämförbart land tillämpas ”som huvudregel” om de berörda tillverkarna inte har lagt fram bevis om att de uppfyller de fem villkoren i artikel 2.7 c i grundförordningen och att de således kan anses verka under marknadsmässiga förhållanden. Domstolen har för övrigt redan erkänt att bestämmelserna i artikel 2.7 b och c i grundförordningen utgör undantag. (
34
)
64.
Unionslagstiftarens uppfattning är således att det kinesiska ekonomiska systemet inte är ett marknadsekonomiskt system, även om det inte längre utgör ett statshandelsland. (
35
) Dess ekonomiska system skulle kunna beskrivas som en ”hybrid” eller anses befinna sig i en ”övergångsprocess”, (
36
) i vilken interventioner från staten, vilka ger upphov till snedvridningar, generellt fortfarande förekommer. Därför anses detta system ”som huvudregel” sakna en marknadsekonomis kännetecken, även om marknadsmässiga förhållanden råder inom vissa sektorer och för vissa företag. Systemet kännetecknas således av förhållanden som är typiska för ett system utan marknadsekonomi samtidigt som det, inom vissa ekonomiska sektorer, råder förhållanden som är typiska för en marknadsekonomi.
b) Tolkningen av orden ”till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet”
65.
Ovanstående överväganden bör ligga till grund för tolkningen av bestämmelsen med det tredje villkoret för att en tillverkare ska medges status som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden, det vill säga artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen och, närmare bestämt, orden ”till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet”.
66.
Till att börja med fann tribunalen, i punkt 64 i den överklagade domen, att orden ”till följd av” bör tolkas så, ”att det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet ska ha lett till eller medfört den aktuella snedvridningen” och att den aktuella bestämmelsen därmed endast avser förmåner ”som följer av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet”. (
37
)
67.
Även om kommissionen inte uttryckligen har bestritt tribunalens tolkning av orden ”till följd av” ‐ en tolkning som kan betecknas som orsaksrelaterad ‐ har parterna under förfarandet ingående diskuterat en annan tänkbar tolkning, vilken började skönjas sedan Xinyi fört fram vissa synpunkter.
68.
Enligt det synsättet är en tänkbar tolkning av artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen att den enbart avser ”historiska” snedvridningar, med hänsyn till att bestämmelsen hänför sig till det ”tidigare” icke-marknadsekonomiska systemet och att de ord som används i vissa språkversioner (
38
) för det franska induit, hänför sig till begreppet arv. Sett utifrån det perspektivet är det endast snedvridningar som har sitt ursprung i åtgärder som antagits före den 1 juli 1998, då förordning nr 905/98 trädde i kraft, som skulle kunna anses vara ett arv från det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet. Eventuella ”nya” snedvridningar, som har sitt ursprung i en åtgärd som antagits efter den 1 juli 1998, skulle kunna beaktas inom ramen för den bestämmelse som föreskrivs i artikel 2.7 c första strecksatsen i grundförordningen.
69.
Denna tolkning övertygar mig inte, även om det onekligen finns stöd för ett sådant synsätt i lydelsen av den aktuella bestämmelsen i vissa språkversioner.
70.
Först och främst framgår det av en ingående analys som kommissionen gjort av de olika språkversionerna av den aktuella bestämmelsen att det franska ordet induit i de flesta språkversionerna (tolv versioner (
39
)) inte motsvaras av några uttryck som hänför sig till begreppet arv, utan av uttryck som förutsätter ett orsakssamband mellan snedvridningen och det icke-marknadsekonomiska systemet, utan någon tidsrelaterad anknytning. En sådan tidsrelaterad anknytning, som hänför sig till begreppet arv, finns endast i tre (
40
) språkversioner. (
41
)
71.
I händelse av skillnader mellan de olika språkversionerna av en bestämmelse, ska bestämmelsen emellertid enligt rättspraxis tolkas mot bakgrund av systematiken i och syftet med de föreskrifter i vilka den ingår. (
42
)
72.
Varken själva artikeldelen eller skälen i förordning nr 905/98, och inte heller förarbetena, tyder på att unionslagstiftaren när artikel 2.7 c i grundförordningen infördes avsåg att betrakta den 1 juli 1998 som den dag då det kinesiska ekonomiska systemet plötslig ändrade karaktär.
73.
Som jag redogör för ovan i punkterna 56 och 57, var skälet till att bestämmelserna om status som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden infördes att erkänna resultatet av Folkrepubliken Kinas ansträngningar för att genom reformer närma sig en marknadsekonomi. Denna process hade pågått i flera år, eller till och med i tiotals år, och hade säkerligen inte slutförts den 1 juli 1998. I förordning nr 905/98 medgav lagstiftaren visserligen att Kina gjort vissa framsteg i sin omvandling mot en marknadsekonomi inom vissa sektorer, men förordningen innehåller inte något erkännande av någon större händelse som innebar att det kinesiska ekonomiska systemet vid en viss tidpunkt lämnade det icke-marknadsekonomiska systemet. Inte heller medges att Folkrepubliken Kina helt och hållet är en marknadsekonomi.
74.
Bestämmelsen i artikel 2.7 c första strecksatsen i grundförordningen utgör enligt min mening ett annat villkor än det som föreskrivs i den tredje strecksatsen. De båda bestämmelserna omfattar inte samma situationer och det är inte enbart en tidsaspekt som gör att deras tillämpningsområden skiljer sig åt.
75.
Enligt artikel 2.7 c första strecksatsen i grundförordningen ska en tillverkare för att medges status som ett företag som verkar i en marknadsekonomi lägga fram tillräcklig bevisning för att styrka att tillverkarens beslut avseende priser och kostnader för insatsvaror fattas som svar på marknadssignaler som återspeglar utbud och efterfrågan och utan ett större statligt inflytande i detta hänseende och att kostnaderna för de viktigaste insatsvarorna i stort sett återspeglar marknadsvärden.
76.
Denna bestämmelse avser således den berörda tillverkarens affärsrelaterade beslut och de faktiska kostnaderna för de huvudsakliga insatsvarorna. (
43
) Bestämmelsen i den tredje strecksatsen avser däremot ”strukturella” snedvridningar, som följer av det ekonomiska system som tillverkaren är verksam i. De båda bestämmelserna avser således olika situationer. Denna tolkning, som grundar sig på avsaknaden av överlappning mellan det materiella tillämpningsområdet för de båda bestämmelserna, påverkar för övrigt inte den ändamålsenliga verkan av de båda bestämmelserna. (
44
)
77.
Följden av vad som anförs ovan blir, enligt min mening, att tribunalen gjorde en riktig tolkning ‐ som jag beskriver som ”orsaksbaserad” ‐ av orden ”till följd av” i punkt 64 i den överklagade domen.
78.
Vad beträffar begreppet ”det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet”, vill jag framhålla att parterna under förfarandet har vinnlagt sig om att lägga fram kategoriseringar av olika ekonomiska system som beaktas i grundförordningen. (
45
)
79.
Såsom kommissionen har medgett definierade egentligen inte tribunalen begreppet ”tidigare icke-marknadsekonomiska systemet”, som föreskrivs i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen. (
46
) Under de förutsättningarna är jag inte övertygad om att domstolen måste ta ställning i fråga om dessa kategoriseringar för att bestämma räckvidden av den aktuella bestämmelsen.
80.
Allt som anförs ovan gör det nämligen enligt min mening möjligt att fastställa hur bestämmelsen i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen ska tolkas. Bestämmelsen avser betydande snedvridningar av de berörda tillverkarnas tillverkningskostnader och ekonomiska situation som orsakas av ‐ eller som följer av ‐ åtgärder som hör till ett ekonomiskt system som inte är marknadsekonomiskt. Enligt unionsrätten ska ett sådant system fortfarande ”som huvudregel” anses råda i Kina, med undantag av vissa sektorer i vilka marknadsekonomiska villkor råder.
81.
Kommissionens anmärkningar i överklagandet avseende tribunalens bedömning i den överklagade domen ska prövas mot den rättsliga bakgrund som beskrivs ovan.
c) De rättsliga följderna av ett samband mellan åtgärder som ger en förmån och den kinesiska regeringens femårsplaner
82.
I den första grundens första del har kommissionen kritiserat tribunalen för en felaktig rättstillämpning när tribunalen, i punkterna 63 och 69 i den överklagade domen, fann att det inte var tillräckligt att en åtgärd var avsedd att genomföra en femårsplan i Kina för att betrakta den som en ”följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet”. Kommissionen anser att kommissionens tolkning, tvärtemot vad tribunalen fann, inte innebär att den ändamålsenliga verkan av artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen går förlorad.
83.
I den överklagande domen fann tribunalen att de aktuella skatteförmånerna, trots kopplingen – som tribunalen beskrev som indirekt – till de femårsplaner som antas av den kinesiska regeringen, inte kunde anses vara en följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet i och med att det är allmänt känt att även marknadsekonomiska länder beviljar företag liknande skatteförmåner. (
47
) Tribunalen ansåg att kommissionens argument avseende kopplingen till femårsplanerna härrörde från en överdriven formalism och att den omständigheten att dessa planer levde kvar inte med nödvändighet innebar att de systemen var en följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet i Folkrepubliken Kina, om det inte ska anses att samtliga åtgärder som antagits i det landet och som kunnat knytas till en plan varit en följd av dess tidigare icke-marknadsekonomiska system. Det skulle innebära att artikel 2.7 b och c i grundförordningen skulle förlora sin ändamålsenliga verkan. (
48
)
84.
Först och främst ska Xinyis argument, att den första delen av den första grunden inte kan tas upp till prövning på grund av att den bygger på ett nytt påstående, underkännas.
85.
Enligt artikel 58 första stycket i stadgan för Europeiska unionens domstol ska ett överklagande till domstolen vara begränsat till rättsfrågor och får grundas på att tribunalen har åsidosatt unionsrätten. I artikel 170 i domstolens rättegångsregler föreskrivs dessutom att ett överklagande inte får ändra saken i målet vid tribunalen.
86.
I punkt 69 i den överklagade domen underkände tribunalen emellertid kommissionens argument att de aktuella skatteförmånerna indirekt var förbundna med de femårsplaner som genomförs i Folkrepubliken Kina. Tribunalen uteslöt uttryckligen att det fanns ett nödvändighetsförhållande mellan, å ena sidan, förekomsten av en koppling mellan en åtgärd och dessa planer och, å andra sidan, den omständigheten att en sådan åtgärd var en ”följd av” det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet. Det är just detta resonemang som avses i den första grundens första del i kommissionens överklagande. Under dessa förutsättningar kan Xinyi inte göra gällande att denna delgrund vilar på ett nytt påstående som inte var föremål för tvisten vid tribunalen.
87.
Materiellt finns det anledning att framhålla, såsom tribunalen själv gjorde i slutet av punkt 76 i den överklagade domen, att det är kännetecknande för ett icke-marknadsekonomiskt system att använda sig av statsstyrda flerårsplaner för att organisera ekonomin.
88.
Det står klart att Kina – trots de reformer som anges ovan i punkterna 57 och 58 och som föranlett lagstiftaren att införa statusen som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden – fortsätter att anta femårsplaner i syfte att fastställa riktlinjer för den ekonomiska utvecklingen i hela landet.
89.
Även om de kinesiska femårsplanerna har förändrats med tiden och inte längre föreskriver fastställda produktionsmål, står det klart att dessa planer fortfarande har en fundamental betydelse för organisationen av den kinesiska ekonomin.
90.
Det följer av kommissionens och GMB:s skriftliga inlagor, liksom av deras uttalanden vid förhandlingen, att dessa femårsplaner påverkar alla nivåer i den kinesiska ekonomin och omfattar en lång rad (om inte samtliga) ekonomiska sektorer. Planerna är inte begränsade till att endast redovisa den kinesiska regeringens vision avseende den nationella ekonomiska utvecklingen. De innehåller även exakta mål och är i princip bindande för alla kinesiska styrelsenivåer. Planerna kompletteras av specifika politiska instrument som används för att styra de ekonomiska aktörerna mot centralt fastställda mål.
91.
Xinyi har inte bestritt beskrivningen av femårsplanerna i kommissionens och GMB:s uttalanden utan har endast hävdat att kommissionen inte har styrkt arten av de aktuella femårsplanerna.
92.
I ett sådant regelverk som det som inrättats av unionslagstiftaren för att medge status som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden, i vilket ett sådant ekonomiskt system som det kinesiska, som befinner sig i ett övergångsskede, ”som huvudregel” ska betraktas som ett icke-marknadsekonomiskt system, är det enligt min mening möjligt att anta att snedvridningar till följd av en åtgärd som antas för att genomföra sådana femårsplaner som beskrivs ovan och som bidrar till att föra en politik och eftersträva centralt fastställda mål, är en ”följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet”.
93.
I ett ekonomiskt övergångssystem är det visserligen möjligt att omständigheter som är typiska för en marknadsekonomi förekommer samtidigt som omständigheter som är typiska för ett icke-marknadsekonomiskt system, men den omständigheten att sådana planer som dem som beskrivs ovan i punkterna 88–90 antas är fortfarande kännetecknande för alla system som inte är marknadsekonomiska. Under dessa förutsättningar är det tillräckligt att en åtgärd antas för att genomföra en sådan plan för att åtgärden ska kunna antas vara en ”följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet”, det vill säga att den, såsom följer av punkt 80 ovan, orsakats av det ekonomiska system utan marknadsekonomiska kännetecken som finns kvar i Kina, med undantag av de sektorer där marknadsekonomiska villkor råder till följd av reformer som genomförts av den kinesiska regeringen.
94.
I det system som inrättats av unionslagstiftaren ankommer det för övrigt, såsom följer av den rättspraxis som anges ovan i punkterna 34–36, på den tillverkare som önskar medges status som ett företag som är verksamt under marknadsekonomiska förhållanden, och inte på institutionerna, att bevisa att de förmåner som tillverkaren omfattas av till följd av den kännetecknande aspekten av varje icke-marknadsekonomiskt system, det vill säga femårsplanen, inte kan påverka de marknadsekonomiska villkor som borde gälla för tillverkaren.
95.
Den omständighet som tribunalen betraktade som avgörande i den överklagade domen, att åtgärder som motsvarar dem som antogs i enlighet med femårsplanen även kan förekomma i en marknadsekonomi, är enligt min mening, även om det vore så i det aktuella fallet, inte tillräcklig för att utesluta att snedvridningar till följd av åtgärder som vidtagits enligt femårsplanen är en följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet.
96.
Åtgärder som vidtagits inom ramen för genomförandet av en femårsplan kan nämligen inte betraktas isolerat, utan hänsyn till det större sammanhang som de antagits i. Det är nämligen uppenbart att mer eller mindre liknande åtgärder som antas i marknadsekonomier aldrig kan antas inom ramen för sådana planer som dem som antas av den kinesiska regeringen, vilka är helt främmande i ett marknadsekonomiskt system.
97.
Det fel som tribunalen kan anses ha begått är enligt min mening att tribunalen inte tog hänsyn till det sammanhang ‐ femårsplanen ‐ mot bakgrund av vilket de åtgärder som medförde snedvridningar antogs. De bindande ekonomiska mål som fastställs centralt av den kinesiska regeringen kan nämligen nås med hjälp av olika åtgärder, varav vissa mer eller mindre kan likna åtgärder som antas i en marknadsekonomi. Det ändrar emellertid inte den omständigheten att dessa liknande åtgärder antas i ett sammanhang – femårsplanen – som i grunden skiljer sig från ett marknadsekonomiskt sammanhang.
98.
Därför ställer jag mig tvivlande till relevansen av de exempel på unionens rättspraxis avseende statligt stöd som tribunalen angav i punkt 66 i den överklagade domen och vars relevans har bestritts av kommissionen i den fjärde delen av den första grunden. Det ekonomiska och unionsrättsliga sammanhang i vilket sådana stödåtgärder antas och bedöms skiljer sig nämligen på ett fundamentalt sätt från det kinesiska ekonomiska och rättsliga sammanhanget.
99.
Samma resonemang gäller för kommissionens argument i den andra och den tredje delen av den första grunden. Mot bakgrund av detta fundamentalt annorlunda sammanhang kan de statliga ingripanden och det statliga stöd som medges i en social marknadsekonomi inte jämföras med sådana ingripanden eller system enligt femårsplaner som beskrivs ovan i punkterna 88–90.
100.
Tvärtemot vad tribunalen fann i punkt 69 i den överklagade domen kan dessutom inte all ändamålsenlig verkan av bestämmelsen i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen undergrävas av en tolkning som innebär att förekomsten av en koppling mellan en åtgärd och femårsplanen föranleder presumtionen att snedvridningar till följd av denna åtgärd är en följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet.
101.
För det första har nämligen den berörda tillverkare som vill medges status som ett företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden alltid möjlighet att bryta presumtionen genom att styrka att den åtgärd som ger tillverkaren förmåner inte orsakar någon snedvridning som är oförenlig med en marknadsekonomi, även om den antagits inom ramen för en femårsplan. För det andra måste snedvridningen, även om den är en följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet, vara betydande för att villkoret i artikel 2.7 tredje strecksatsen i grundförordningen inte ska vara uppfyllt. Snedvridningar som inte är betydande kan således inte hindra att en tillverkare medges status som ett företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden, även om de följer av en femårsplan och de följaktligen ska antas vara en följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet. Statliga åtgärder som ger förmåner genom exempelvis förmånliga skatteordningar, men som inte har någon koppling till en femårsplan, omfattas för det tredje inte av tillämpningsområdet för den aktuella bestämmelsen och hindrar således inte att tillverkare som omfattas av åtgärderna ansöker om att beviljas status som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden.
102.
Tribunalens argument i punkt 76 i den överklagade domen, att politik som syftar till att locka till sig utländska investeringar, åtminstone i teorin, är motsägelsefull i förhållande till en ekonomisk organisation som grundas på kollektivt eller statligt ägande av företag som har produktionsmål som fastställts i en statsstyrd plan, påverkar inte heller min bedömning ovan. Såsom framgår ovan i punkt 64 råder det – oberoende av den semantiska och taxinomiska diskussionen mellan kommissionen och Xinyi angående frågan huruvida de kännetecken som tribunalen påpekat mer avser ett statshandelsland än ett icke-marknadsekonomiskt system – nämligen inga tvivel om att det kinesiska ekonomiska systemet är ett övergångssystem. Mot den bakgrunden behöver den omständigheten att vissa åtgärder, om så visar sig vara fallet, teoretiskt eller generellt är motsägelsefulla i förhållande till ett icke-marknadsekonomiskt system eller ett statshandelssystem därmed inte innebära att de inte är en följd av det icke-marknadsekonomiska system – i den mening som avses ovan i punkt 80 – som fortfarande existerar i Kina.
d) Tillämpning i det nu aktuella fallet
103.
Det är i det nu aktuella fallet utrett att de aktuella skatteåtgärderna antagits inom ramen för genomförandet av den kinesiska regeringens femårsplaner. (
49
) Tribunalen medgav för övrigt detta själv i punkt 69 i den överklagade domen, även om tribunalen beskrev kopplingen mellan de aktuella åtgärderna och nämnda planer som genomförs i Kina som ”indirekt”. Xinyi har inte heller förnekat detta.
104.
Således hade kommissionen fog för att anta att åtgärderna var en ”följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet”, i och med att de aktuella skatteåtgärderna var förbundna med den kännetecknande aspekten av icke-marknadsekonomier, det vill säga den femårsplan som fortfarande är en grundläggande del i organisationen av den kinesiska ekonomin.
105.
Under dessa förhållanden anser jag att tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den, trots att de aktuella skatteåtgärderna hade antagits inom ramen för genomförandet av den kinesiska regeringens femårsplaner, fann att kommissionen gjort en uppenbart oriktigt bedömning när den vägrade att medge Xinyi status som ett företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden utifrån slutsatsen att snedvridningarna på grund av dessa åtgärder inte var en ”följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet”.
e) Förslag till avgörande
106.
Mot ovanstående bakgrund föreslår jag att domstolen ska godta den första grunden för kommissionens överklagande och upphäva tribunalens dom.
107.
Således ska jag pröva kommissionens andra och tredje grund för överklagandet i andra hand, för det fall att domstolen inte antar mitt förslag.
B.
Den andra grunden, avseende ett åsidosättande av motiveringsskyldigheten
1. Kortfattad sammanfattning av parternas argument
108.
Genom den andra grunden har kommissionen kritiserat tribunalen för att ha åsidosatt sin motiveringsskyldighet. Denna grund består av två delar.
109.
I den första delen har kommissionen gjort gällande att vissa påståenden i den överklagade domen saknar motivering. Kommissionen avser för det första punkt 66 i denna dom, i vilken tribunalen angav, enligt kommissionen utan motivering, att det är ”allmänt känt att även marknadsekonomiska länder beviljar företag skatteförmåner i form av undantag från skattskyldighet”. Tribunalen förklarade inte heller varför de statliga stödordningar som avses i samma punkt i den överklagade domen är jämförbara med de aktuella åtgärderna.
110.
För det andra har kommissionen gjort gällande en avsaknad av motivering när tribunalen i punkt 75 i den överklagade domen angav att ”[det inte kan] bestridas att stöd till vissa branscher, såsom högteknologi, som anses vara strategiska för ett visst land, utgör ett legitimt syfte i en marknadsekonomi”.
111.
För det tredje har tribunalen inte heller förklarat, i punkt 69 i den överklagade domen, på vilket sätt kommissionens ståndpunkt, att samtliga åtgärder som antagits i Kina och som kunnat knytas till en plan varit en följd av dess tidigare icke-marknadsekonomiska system, innebär att artikel 2.7 b och c i grundförordningen skulle förlora sin ändamålsenliga verkan.
112.
Genom den andra delgrunden har kommissionen anfört att motiveringen i den överklagade domen är motsägelsefull. Å ena sidan medgav nämligen tribunalen i punkt 76 i den överklagade domen att en statsstyrd plan är kännetecknande för ett icke-marknadsstyrt system. Å andra sidan förnekade tribunalen i punkterna 63 och 69 i den överklagade domen att en sådan plan är relevant för prövningen av huruvida en åtgärd är en följd av ett tidigare icke-marknadsekonomiskt system.
113.
Xinyi har anfört att resonemanget avseende punkterna 66 och 75 i den överklagade domen inte kan tas upp till prövning i den mån det inte avser en avsaknad av motivering utan en avsaknad av bevisning till stöd för väl kända eller obestridliga omständigheter som åberopades av tribunalen i nämnda punkter. Bolaget har även bestritt både den första och den andra delen av den andra grunden i materiellt hänseende.
2. Bedömning
114.
Enligt fast rättspraxis ska det av den motivering till en dom som krävs enligt artikel 296 FEUF klart och tydligt framgå hur tribunalen har resonerat, så att de som berörs av domen kan få kännedom om skälen för avgörandet och så att domstolen ges möjlighet att utöva sin prövning. (
50
) Tribunalens motiveringsskyldighet enligt artiklarna 36 och 53 första stycket i stadgan för Europeiska unionens domstol är således uppfylld när motiveringen, även om den är underförstådd, ger de berörda personerna möjlighet att få reda på varför tribunalen inte ansåg att det fanns fog för deras argument och domstolen kan få tillräckligt underlag för att utöva sin prövning. (
51
)
115.
Vad beträffar den första delen av den andra grunden, anser jag först och främst att Xinyis invändning om rättegångshinder ska ogillas. En analys av kommissionens argumentation avseende punkterna 66 och 75 i den överklagade domen visar nämligen att syftet inte är att kritisera tribunalen för att de omständigheter som avsågs i den överklagade domen när tribunalen angav att det var ”allmänt känt” eller inte kunde bestridas inte var tillräckligt styrkta. Nämnda argumentation avser tvärtom klart och tydligt tribunalens resonemang, vilket enligt kommissionen är bristfälligt.
116.
I materiellt hänseende tror jag för det första inte att anmärkningarna avseende punkt 66 i den överklagade domen kan vinna framgång. Det framgår nämligen klart och tydligt av denna punkt att tribunalen anser att motiveringen av påståendet att det var allmänt känt att även marknadsekonomiska länder beviljar företag skatteförmåner i form av undantag från skattskyldighet utgjordes av hänvisningen i samma punkt till domstolens domar om statligt stöd. Samtliga dessa domar avser skatteordningar som medlemsstater beviljat, och det är uppenbart att tribunalen underförstått har betraktat dessa som jämförbara med de aktuella skatteordningarna.
117.
Oberoende av frågan huruvida denna ståndpunkt är välgrundad, vilket jag ifrågasätter ovan i punkt 98, står det enligt min mening klart att såväl de berörda personerna som domstolen mycket väl kan förstå tribunalens bakomliggande resonemang.
118.
För det andra kan en liknande bedömning enligt min mening göras när det gäller tribunalens resonemang i punkt 75 i den överklagade domen, även om det krävs en viss slutledningsförmåga för att förstå tribunalens något kortfattade resonemang i denna punkt.
119.
Icke desto mindre är det, mot bakgrund av punkterna 66, 67, 74 och 76 i den överklagade domen, möjligt att förstå att tribunalen drog slutsatsen att det var allmänt känt (”inte kan bestridas”) att syftet att stödja vissa verksamhetssektorer som funnits strategiska var legitimt i marknadsekonomier, utifrån den omständigheten att det i sådana ekonomier förekommer åtgärder med ett sådant syfte, oavsett om de aktuella åtgärderna är lagenliga enligt unionsrätten, i detta fall statliga stödåtgärder.
120.
Även i detta fall anser jag, oberoende av frågan huruvida denna bedömning är välgrundad eller om den bevisning som lagts fram för att styrka den är tillräcklig, att det med en viss slutledningsförmåga är möjligt att förstå tribunalens bakomliggande resonemang. Således ska även anmärkningen avseende motiveringen till punkt 75 i den överklagade domen enligt min mening underkännas.
121.
För det tredje anser jag även att anmärkningen avseende motiveringen till punkt 69 i den överklagade domen också ska underkännas, oavsett om bedömningen i nämnda punkt är välgrundad.
122.
Det är nämligen möjligt att förstå, utifrån nämnda punkt 69, att tribunalen fann att bestämmelsen i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen skulle förlora hela sin betydelse om kommissionens ståndpunkt godtogs, eftersom alla tillverkare som omfattas av en förmån som medgetts av de kinesiska myndigheterna med ursprung i en femårsplan då alltid skulle nekas status som företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden. I punkterna 100 och 101 ovan ifrågasätter jag emellertid att denna bedömning är välgrundad. Det påverkar emellertid inte den omständigheten att tribunalens resonemang, som enligt min mening är felaktigt, är begripligt.
123.
Vad beträffar den andra delen av den andra grunden har kommissionen anfört att det finns en motsägelse mellan punkt 69 och punkt 76 i den överklagade domen.
124.
Tribunalens resonemang i dessa punkter är i huvudsak följande: Å ena sidan anser tribunalen i punkt 76 att förekomsten av en statsstyrd plan kännetecknar alla icke-marknadsekonomiska system, å andra sidan anser tribunalen emellertid i punkt 69, jämförd med punkterna 66 och 67 i den överklagade domen, att varje åtgärd som är förbunden med en plan inte nödvändigtvis är en ”följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet”. Tribunalen menar att åtgärder som liknar dem som antas i marknadsekonomier, även om de är förbundna med en plan, inte kan anses vara en följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet.
125.
Såsom följer av punkterna 87–97 ovan, delar jag inte tribunalens synsätt. Sett ur tribunalens synvinkel, som jag som sagt anser är materiellt oriktig, finns det emellertid ingen motsägelse mellan resonemanget i punkt 76 och vad som anges i punkterna 66, 67 och 69 i den överklagade domen.
126.
Det följer av vad som anges ovan att såväl den första som den andra delen av den andra grunden enligt min mening bör underkännas. Således bör hela den andra grunden underkännas.
C.
Den tredje grunden, avseende brister i förfarandet
127.
Genom den tredje grunden, som avser punkterna 66, 67 och 76 i den överklagade domen, har kommissionen anfört att tribunalen är skyldig till brister i förfarandet som utgör skäl till att upphäva den överklagade domen. Grunden består av tre delar.
1. Den första och den andra delgrunden, avseende domstolens domar som anges i punkt 66 i den överklagade domen
128.
Genom den första delgrunden har kommissionen gjort gällande att tribunalen förde in ett nytt materiellt argument, som inte åberopats av Xinyi, och stödde sig på detta argument för att ogiltigförklara den omtvistade förordningen. Kommissionen har nämligen anfört att Xinyi aldrig åberopat argumentet avseende den rättspraxis i fråga om statligt stöd som anges i punkt 66 i den överklagade domen. Närmare bestämt har bolaget aldrig anfört att ett statligt stöd som funnits vara rättsstridigt har någon som helst relevans för att fastställa huruvida de aktuella åtgärderna är en följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet. Xinyis argumentation vilade uteslutande på tillåtet stöd.
129.
Detta innebär, enligt kommissionen, att tribunalen överskred sina befogenheter, åsidosatte principen att föremålet för en talan ska avgränsas av parterna och åsidosatte artikel 21 i stadgan för Europeiska unionens domstol samt artikel 44.1 och artikel 48.2 i tribunalens rättegångsregler, i de lydelser som var tillämpliga då talan väcktes i första instans.
130.
Genom den andra delen av den tredje grunden har kommissionen kritiserat tribunalen för att den inte hörde kommissionen i frågan huruvida de aktuella åtgärderna var jämförbara med de statliga stödåtgärder som var föremål för de domar som anges i punkt 66 i den överklagade domen. Således, genom att inte höra kommissionen om en ny omständighet, åsidosatte tribunalen kommissionens rätt till försvar och rätt att yttra sig.
131.
Xinyi har bestritt kommissionens resonemang.
132.
Vad beträffar den första delen av den tredje grunden framgår det av unionsdomstolarnas förfaranderegler, särskilt artikel 21 i stadgan för Europeiska unionens domstol och artikel 44.1 i tribunalens rättegångsregler, i deras lydelse då talan väcktes i första instans, (
52
) att parterna i princip fastställer och begränsar tvisten och att unionsdomstolarna inte får döma utöver vad som har yrkats av parterna (ultra petita). (
53
)
133.
Såsom domstolen har angett kan, eller till och med bör, vissa grunder tas upp på eget initiativ, såsom exempelvis en felaktig eller otillräcklig motivering av det beslut som är i fråga, vilket är en omständighet som omfattas av väsentliga formföreskrifter. En grund som rör beslutets materiella lagenlighet, vilket är en omständighet som är knuten till åsidosättande av fördragen eller av någon rättsregel som gäller deras tillämpning, i den mening som avses i artikel 263 FEUF, kan däremot endast prövas av unionsdomstolen om den har åberopats av sökanden. (
54
)
134.
Under dessa förutsättningar finns det anledning att undersöka om tribunalen, genom att ogiltigförklara den omtvistade förordningen med stöd av domstolens domar som anges i punkt 66 i den överklagade domen, dömde utöver vad som yrkats av parterna (ultra petita).
135.
Xinyis första grund vid tribunalen avsåg ett åsidosättande av artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen. Såsom framgår av punkt 49 i den överklagade domen åberopade Xinyi kommissionens praxis i fråga om statligt stöd till stöd för sitt resonemang inom ramen för den första delen av denna grund. Denna praxis åberopades för att styrka Xinyis argument, vilka godtogs av tribunalen, att länder med marknadsekonomi, däribland unionens medlemsstater, antar skatteordningar som liknar de aktuella.
136.
Således åberopades verkligen kommissionens praxis i fråga om statligt stöd, såsom den framgår av såväl beslut som domstolens rättspraxis, bland de argument som Xinyi förde fram inom ramen för denna grund.
137.
Under dessa förhållanden kan kommissionen inte med framgång hävda att tribunalen gick utanför föremålet för tvisten genom att grunda sitt resonemang på exempel hämtade från domstolens praxis i fråga om statligt stöd.
138.
På samma sätt kan kommissionen inte göra gällande ett åsidosättande av dess rätt till försvar och rätt att yttra sig av det enda skälet att tribunalen inte hörde kommissionen om de specifika domar beträffande kommissionens praxis i fråga om statligt stöd som anges i den överklagade domen, samtidigt som denna praxis varit föremål för skriftliga diskussioner mellan parterna. Xinyi har anfört att parterna vid förhandlingen vid tribunalen ingående diskuterade relevansen ur faktisk synvinkel av kommissionens praxis och domstolens rättspraxis i frågan om skattestöd. Detta har inte bestritts av kommissionen.
139.
Mot denna bakgrund anser jag att den första och den andra delen av den tredje grunden ska underkännas.
2. Den tredje delgrunden, avseende underlåtenhet att bemöta kommissionens argument
140.
Den tredje grundens tredje del avser punkt 76 i den överklagade domen och det enligt kommissionen felaktiga begreppet ”icke-marknadsekonomiskt system” som tribunalen använde i denna punkt.
141.
Kommissionen har kritiserat tribunalen för att den inte beaktade kommissionens argument avseende detta begrepp utan endast återgav vad som anförts av Xinyi. Därigenom underlät tribunalen att bemöta kommissionens argument, vilket utgör en brist i förfarandet som bör föranleda ett upphävande av den överklagade domen. I detta syfte har kommissionen hänvisat till punkt 112 i domen av den 24 oktober 2013, Land Burgenland m.fl./kommissionen (C‑214/12 P, C‑215/12 P och C‑223/12 P, EU:C:2013:682).
142.
Xinyi har bestritt kommissionens argument.
143.
Enligt domstolens fasta praxis innebär inte den skyldighet att motivera domarna som åvilar tribunalen enligt artiklarna 36 och 53 första stycket i stadgan för Europeiska unionens domstol någon skyldighet för tribunalen att lämna en uttömmande redogörelse för vart och ett av de resonemang som parterna i tvisten fört. (
55
)
144.
Således får tribunalen underförstått underkänna vissa argument som anförts, i synnerhet av svaranden, för att avvisa argument som anförts av klaganden.
145.
Av detta följer att tribunalen hade rätt att underförstått underkänna vissa av kommissionens argument i resonemanget i punkt 76 i den överklagade domen utan att göra sig skyldig till några brister i förfarandet.
146.
Domen av den 24 oktober 2013, Land Burgenland m.fl./kommissionen (C‑214/12 P, C‑215/12 P och C‑223/12 P, EU:C:2013:682), på vilken kommissionen grundat sig, avsåg en helt annan situation än den som är i fråga i det nu aktuella målet. I nämnda dom konstaterade domstolen nämligen att tribunalen hade underlåtit att bemöta ett resonemang som anförts av sökanden och som framgick på ett entydigt sätt i talan i första instans.
147.
Mot bakgrund av det som anförts ovan anser jag att den tredje grundens tredje del bör underkännas. Således kan talan inte vinna bifall såvitt avser den tredje grunden.
VI. Talan vid tribunalen
148.
Om ett avgörande av tribunalen upphävs kan domstolen, i enlighet med artikel 61 första stycket i stadgan för Europeiska unionens domstol, själv slutligt avgöra ärendet, om detta är färdigt för avgörande, eller återförvisa målet till tribunalen för ny prövning.
149.
I det nu aktuella fallet anser jag att domstolen kan avgöra målet utifrån den första delen av Xinyis första grund för sin talan vid tribunalen.
150.
Såsom framgår ovan av punkterna 103 och 104 hade nämligen den kinesiska regeringen antagit de åtgärder avseende de aktuella skatteordningar som anges ovan i punkt 11 och som Xinyi omfattades av inom ramen för genomförandet av olika femårsplaner.
151.
Under dessa förhållanden hade kommissionen rätt att anta att snedvridningarna till följd av dessa åtgärder var en ”följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet” enligt artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen.
152.
Under dessa förhållanden kan talan inte vinna bifall såvitt avser den första delen av Xinyis första grund.
153.
Tribunalen prövade däremot inte den andra delen av den första grunden, och inte heller Xinyis andra, tredje och fjärde grund.
154.
Eftersom ärendet inte är färdigt för avgörande med avseende på den delgrunden och dessa grunder, anser jag att det nu aktuella målet bör återförvisas till tribunalen, så att denna delgrund och dessa grunder samt de argument som anförts som stöd för denna delgrund och dessa grunder kan prövas.
155.
Under dessa förhållanden bör även frågan om rättegångskostnaderna anstå.
VII. Förslag till avgörande
156.
Mot bakgrund av vad som anförts ovan föreslår jag att domstolen ska avgöra målet på följande sätt:
1)
Den dom som Europeiska unionens tribunal meddelade den 16 mars 2016, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/kommissionen (T‑586/14, EU:T:2016:154), upphävs.
2)
Talan ska ogillas såvitt avser den första delen av den första grund som Xinyi PV Products (Anhui) Holdings anförde vid Europeiska unionens tribunal.
3)
I övrigt återförvisas målet till Europeiska unionens tribunal.
4)
Frågan om rättegångskostnaderna ska anstå.
(
1
)	Originalspråk: franska.
(
2
)	Förfarande WT/DS516.
(
3
)	Europaparlamentets och rådets förordning av den 8 juni 2016 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (EUT L 176, 2016, s. 21).
(
4
)	Rådets förordning av den 30 november 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (EUT L 343, 2009, s. 51). Denna förordning upphävdes genom förordning 2016/1036.
(
5
)	Kommissionens förslag av den 9 november 2016 till Europaparlamentet och rådets förordning om ändring av förordning 2016/1036 och förordning (EU) 2016/1037 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen [COM(2016) 721 final].
(
6
)	Se, i detta hänseende, Europeiska kommissionens pressmeddelande av den 3 oktober 2017 (IP/17/3668) och informationsbladet av samma datum (MEMO/17/3703).
(
7
)	T-586/14, EU:T:2016:154 (nedan kallad den överklagade domen).
(
8
)	Kommissionens genomförandeförordning av den 13 maj 2014 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av den preliminära tull som införts på import av solfångarglas med ursprung i Folkrepubliken Kina (EUT L 142, 2014, s. 1, och rättelse i EUT L 253, 2014, s. 4).
(
9
)	Tillkännagivande om inledande av ett antidumpningsförfarande beträffande import av solfångarglas med ursprung i Folkrepubliken Kina (EUT C 58, 2013, s. 6).
(
10
)	EUT L 316, 2013, s. 8.
(
11
)	Se skälen 34–47 i förordning nr 1205/2013, särskilt skälen 41 och 43 i denna.
(
12
)	Se skäl 34 i den omtvistade förordningen.
(
13
)	Se artikel 1.2 i den omtvistade förordningen. Denna tullsats på 36,1 procent ersattes senare med en tullsats på 75,4 procent enligt kommissionen genomförandeförordning (EU) 2015/1394 av den 13 augusti 2015 om ändring av förordning (EU) nr 470/2014, ändrad genom genomförandeförordning (EU) 2015/588, om införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av den preliminära tull som införts på import av solfångarglas med ursprung i Folkrepubliken Kina efter en ny absorptionsundersökning i enlighet med artikel 12 i förordning nr 1225/2009 (EUT L 215, 2015, s. 42).
(
14
)	Punkterna 63 och 64 i den överklagade domen.
(
15
)	Punkterna 65 och 66 i den överklagade domen.
(
16
)	Punkterna 68 och 78 i den överklagade domen.
(
17
)	Se dom av den 16 juli 2015, kommissionen/Rusal Armenal (C‑21/14 P, EU:C:2015:494, punkt 47).
(
18
)	Se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 juli 2012, rådet/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, punkt 66).
(
19
)	Se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 juli 2012, rådet/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, punkt 67).
(
20
)	Se dom av den 19 juli 2012, rådet/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, punkt 69).
(
21
)	Dom av den 2 februari 2012, Brosmann Footwear (HK) m.fl./rådet (C‑249/10 P, EU:C:2012:53, punkt 32).
(
22
)	Dom av den 2 februari 2012, Brosmann Footwear (HK) m.fl./rådet (C‑249/10 P, EU:C:2012:53 punkt 32), och dom av den 19 juli 2012, rådet/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, punkt 70).
(
23
)	Punkterna 63 och 69 i den överklagade domen.
(
24
)	Se punkterna 74 och 76 i den överklagade domen.
(
25
)	Se punkterna 77 och 78 i den överklagade domen.
(
26
)	Rådets förordning av den 27 april 1998 om ändring av förordning (EG) nr 384/96 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (EGT L 128, 1998, s. 18).
(
27
)	Se, för ett liknande resonemang, vad beträffar bestämmelserna i artikel 2.7 c första strecksatsen i grundförordningen, förslaget till avgörande av generaladvokat Kokott i mål rådet/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:22, punkt 42).
(
28
)	Se, i detta hänseende, motiveringen och punkterna 4–6 i kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet av den 12 december 1997 om behandlingen av länder som tidigare inte hade marknadsekonomi i samband med antidumpningsförfaranden och förslaget till rådets förordning om ändring av rådets förordning (EG) nr 384/96 (KOM(97) 677 slutlig).
(
29
)	Rådets förordning (EEG) nr 1681/79 av den 1 augusti 1979 om ändring av förordning (EEG) nr 459/68 om skydd mot dumpning, bidrag eller subventioner från länder som inte är medlemmar i Europeiska ekonomiska gemenskapen (EGT L 196, 1979, s. 1), genom vilken flera bestämmelser i förordning (EEG) nr 459/68 om skydd mot dumpning, bidrag eller subventioner från länder som inte är medlemmar i Europeiska ekonomiska gemenskapen (EGT L 93, 1968, s. 1) ändrades. Se särskilt det sjätte skälet i förordning nr 1681/79.
(
30
)	Se meddelandet (KOM(97) 677 slutlig) och förslaget till förordning som anges i fotnot 28. Se även förslaget till rådets förordning (EG) nr 384/96 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (KOM 2000(363) slutlig).
(
31
)	Se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 juli 2012, rådet/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, punkt 68).
(
32
)	Se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 juli 2012, rådet/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, punkt 69).
(
33
)	Även av politiska skäl i syfte att uppmuntra reformprocessen i bland annat Kina. Se, i detta avseende, punkt 5 i motiveringen i kommissionens meddelande (KOM(97) 677 slutlig) och förslaget till förordning som anges i fotnot 28.
(
34
)	Se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 juli 2012, rådet/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, punkt 93), och förslag till avgörande av generaladvokat Kokott i målet rådet/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:22, punkterna 75 och 76).
(
35
)	Se, i detta hänseende, punkt 12 i kommissionens meddelande (KOM(97)677 slutlig) som anges i fotnot 28.
(
36
)	Detta ord används av generaladvokat Kokott i förslaget till avgörande i mål rådet/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:22, punkterna 1, 61, 63 och 68).
(
37
)	Min kursivering.
(
38
)	Se särskilt den engelska versionen, där ordet ”carried over” används, och de ännu tydligare exemplen i den spanska och den portugisiska versionen, där orden ”heredadas” respektive ”herdadas” används.
(
39
)	Den tjeckiska, den tyska, den estniska, den franska, den kroatiska, den italienska, den maltesiska, den nederländska, den polska, den rumänska, den finska och den svenska versionen.
(
40
)	Den spanska, den lettiska och den portugisiska versionen.
(
41
)	Nio andra versioner (den bulgariska, den danska, den grekiska, den engelska, den irländska, den litauiska, den ungerska, den slovakiska och den slovenska) kan tolkas såväl tidsrelaterat som orsaksrelaterat.
(
42
)	Dom av den 25 mars 2010, Helmut Müller (C‑451/08, EU:C:2010:168, punkt 38 och där angiven rättspraxis). Se även, i detta hänseende, mitt förslag till avgörande i målet British Airways/kommissionen (C‑122/16 P, EU:C:2017:406, punkterna 40 och 41).
(
43
)	Se dom av den 19 juli 2012, rådet/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group (C‑337/09 P, EU:C:2012:471, punkt 73), och dom av den 11 september 2014, Gem-Year Industrial och Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang)/rådet (C‑602/12 P, ej publicerad, EU:C:2014:2203, punkt 56).
(
44
)	När en unionsbestämmelse kan tolkas på flera sätt, följer det av fast rättspraxis att den tolkning ska väljas som är ägnad att säkerställa bestämmelsens ändamålsenliga verkan (se bland annat dom av den 14 december 2016, Mercedes Benz Italia (C‑378/15, EU:C:2016:950, punkt 39 och där angiven rättspraxis).
(
45
)	Enligt Xinyi delas alla länder i världen in i följande tre kategorier i förordningen: i) icke-marknadsekonomiska länder, eller statshandelsländer, vilka förtecknas i en fotnot till artikel 2.7 a i nämnda förordning; ii) icke-marknadsekonomiska länder i en övergångsprocess, däribland Folkrepubliken Kina, som regleras genom artikel 2.7 b och c i grundförordningen; iii) marknadsekonomier, vilket inbegriper alla länder med undantag av dem som omfattas av artikel 2.7 i samma förordning. Kommissionen har bestritt denna klassificering och anser att det egentligen rör sig om följande fyra kategorier: i) statshandelsländer; ii) länder utan marknadsekonomi; iii) länder med en särskild marknadsekonomi; och iv) marknadsekonomier.
(
46
)	Frågan om hur begreppet ”icke-marknadsekonomiskt system” i den aktuella bestämmelsen ska definieras härrör från den första grundens femte del, i vilken kommissionen har bestritt punkt 76 i den överklagade domen. Se särskilt, beträffande denna punkt, punkt 102 i detta förslag till avgörande.
(
47
)	Punkterna 65 och 66 i den överklagade domen.
(
48
)	Se punkt 69 i den överklagade domen.
(
49
)	Programmet ”2 Free 3 Half” har tagits fram för att gynna den industripolitik som följer av Folkrepubliken Kinas femårsplaner, såsom anges uttryckligen i ”statens affärsråds beslut nr 40 om kungörelse och genomförande av ’tillfälliga bestämmelser om stöd till anpassning av industristrukturer’”. Skatteordningen för högteknologiska företag har anpassats för att genomföra den tolfte femårsplanen 2011–2015, i vilken solcellsenergi betraktas som en ”ny strategisk sektor” för denna plans ändamål (se kapitel 10 i den tolfte femårsplanen 2011–2015).
(
50
)	Se dom av den 26 januari 2017, Maxcom/City Cycle Industries (C‑248/15 P, C‑254/15 P och C‑260/15 P, EU:C:2017:62, punkt 87).
(
51
)	Se bland annat, för ett liknande resonemang, dom av den 10 april 2014, Areva m.fl./kommissionen (C‑247/11 P och C‑253/11 P, EU:C:2014:257, punkterna 54 och 55).
(
52
)	Artikel 76.1 i tribunalens nu gällande rättegångsregler.
(
53
)	Dom av den 10 december 2013, kommissionen/Irland m.fl. (C‑272/12 P, EU:C:2013:812, punkt 27). Se, för ett mer ingående resonemang angående principen att domstolarna inte får döma utöver vad som har yrkats av parterna (ultra petita), mitt förslag till avgörande i mål British Airways/kommissionen (C‑122/16 P, EU:C:2017:406, punkt 82 och följande punkter).
(
54
)	Dom av den 10 december 2013, kommissionen/Irland m.fl. (C‑272/12 P, EU:C:2013:812, punkt 28). Se, i detta hänseende, mitt förslag till avgörande i målet British Airways/kommissionen (C‑122/16 P, EU:C:2017:406, punkterna 91 och 92).
(
55
)	Se, bland annat, dom av den 26 juli 2017, Continental Reifen Deutschland/Compagnie générale des établissements Michelin (C‑84/16 P, ej publicerad, EU:C:2017:596, punkt 83).