62021CJ0521_RES
Mål C‑521/21
MJ
mot
AA
(begäran om förhandsavgörande från Sąd Rejonowy Poznań)
Domstolens dom (stora avdelningen) av den 24 mars 2026
”Begäran om förhandsavgörande – Rättsstaten – Effektivt domstolsskydd inom de områden som omfattas av unionsrätten – Domares oavhängighet Artikel 19.1 andra stycket FEU – Artikel 47 andra stycket i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna – Nationell lagstiftning och nationell rättspraxis som förbjuder de nationella domstolarna att ifrågasätta domstolars och konstitutionella organs legitimitet eller att fastställa eller bedöma lagenligheten av tillsättningen av domare eller fullgörandet av deras rättskipande uppgifter – Skyldighet för den domstol som har att pröva en jävsinvändning gentemot en annan domare att kontrollera att rekvisitet ’domstol som har inrättats enligt lag’ är uppfyllt – Tillsättning av domare vid allmän domstol i Polen – Bristande oavhängighet vad gäller Krajowa Rada Sądownictwa (Nationella domstolsrådet, Polen) – De som sökt den aktuella domartjänsten saknar effektiva rättsmedel – Domare som inte kan anses vara en ’oavhängig och opartisk domstol som har inrättats enligt lag’ – Möjlighet att skilja en domare från den dömande sammansättningen”
Medlemsstater – Skyldigheter – Införande av de rättsmedel som krävs för att säkerställa ett effektivt domstolsskydd – Iakttagande av principen om domares oavhängighet – Företräde – Nationella domstolars skyldigheter – Nationell lagstiftning och nationell rättspraxis som förbjuder de nationella domstolarna att ifrågasätta domstolars och konstitutionella organs legitimitet eller att fastställa eller bedöma lagenligheten av tillsättningen av domare eller fullgörandet av deras rättskipande uppgifter – Otillåtlighet – Skyldighet för den domstol som har att pröva en jävsinvändning gentemot en annan domare, grundad på hur det gick till när domaren tillsattes, att kontrollera att rekvisitet ’domstol som har inrättats enligt lag’ är uppfyllt
(Artikel 19.1 andra stycket FEU; artikel 267 FEUF; Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 47)
(se punkterna 55–66 samt punkt 1 i domslutet)
Frågor som har hänskjutits för förhandsavgörande – Domstolens behörighet – Gränser – Tillämpning av unionsrätten i det nationella målet – Omfattas inte – Den hänskjutande domstolen tillhandahålls alla uppgifter om unionsrättens tolkning – Omfattas
(Artikel 267 FEUF)
(se punkt 80)
Medlemsstater – Skyldigheter – Införande av de rättsmedel som krävs för att säkerställa ett effektivt domstolsskydd – Iakttagande av kravet på att en domstol ska ha inrättats enligt lag – Jävsinvändning mot en domare – Prövning, företagen av den nationella domstol som har att pröva en sådan jävsinvändning, av ett sådant krav – Domare som tillsatts till en sådan tjänst efter ett förfarande som inbegriper ett organ utan garantier för oavhängighet – De som sökt den aktuella domartjänsten saknar effektiva rättsmedel – Dessa omständigheter saknar betydelse för domarens oavhängighet och opartiskhet – Villkor
(Artikel 19.1 andra stycket FEU; Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 47)
(se punkterna 79 och 81–94 samt punkt 2 i domslutet)
Resumé
Efter en begäran om förhandsavgörande från Sąd Rejonowy Poznań-Stare Miasto w Poznaniu (Distriktsdomstolen i Poznań-Stare Miasto, Polen) preciserar EU-domstolen (stora avdelningen) sin rättspraxis avseende rekvisitet ”domstol som har inrättats enligt lag”, i den mening som avses i artikel 19.1 andra stycket FEU och artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan). EU-domstolen uttalar sig närmare bestämt om omfattningen av den prövning som ska göras av den domare som har att pröva en jävsinvändning gentemot en domare vid allmän domstol, framställd på grund av oegentligheter i samband med tillsättningen av domaren samt om vilka slutsatser som ska dras därav.
Inom ramen för en tvist om en fordran begärde svaranden i det nationella målet, genom skrivelse av den 21 maj 2021, att domaren S.C., som hade till uppgift att handlägga målet, skulle förklaras jävig. Han gjorde gällande att vederbörande inte hade tillsatts som domare på ett giltigt sätt, eftersom tillsättningsbeslutet hade meddelats av Krajowa Rada Sądownictwa (Nationella domstolsrådet, Polen) (nedan kallat KRS), i dess nya sammansättning, vars förenlighet med konstitutionen hade ifrågasatts av Naczelny Sąd Administracyjny (Högsta förvaltningsdomstolen, Polen).
Prövningen av denna jävsinvändning underställdes den hänskjutande domstolen, i endomarsits, som uttryckte tvivel om vissa aspekter av tillsättningen av S.C. som domare.
Den hänskjutande domstolen har mot denna bakgrund beslutat att vilandeförklara målet och ställa frågor till EU-domstolen dels om huruvida förfarandet för tillsättning av den aktuella domaren är förenligt med unionsrätten, bland annat med hänsyn till KRS sammansättning och roll i detta förfarande samt avsaknaden av ett effektivt rättsmedel för deltagarna i nämnda förfarande, dels om huruvida de tillämpliga nationella bestämmelserna, såsom de tolkats av Trybunał Konstytucyjny (Konstitutionsdomstolen, Polen), som föreskriver att det endast är Izba Kontroli Nadzwyczajnej i Spraw Publicznych (avdelningen för extraordinär kontroll och offentliga angelägenheter) som har begränsad behörighet att pröva lagenligheten av domartillsättningsbeslut, är förenliga med unionsrätten. (
1
)
Domstolens bedömning
Domstolen slår inledningsvis fast att artikel 19.1 andra stycket FEU och artikel 47 i stadgan samt principen om unionsrättens företräde ska tolkas så, att de utgör hinder för en medlemsstats lagstiftning, liksom för rättspraxis från Konstitutionsdomstolen i denna medlemsstat angående tolkningen av denna lagstiftning, som innebär att ett organ ges exklusiv behörighet att pröva en jävsinvändning gentemot en domare – grundad på hur det gick till då domaren tillsattes – samtidigt som detta organ saknar möjlighet att pröva jävsinvändningen om det därvid görs gällande att förfarandet då nämnda domare tillsattes inte genomförts i laga ordning. EU-domstolen preciserar att det ankommer på den nationella domstol som har att pröva en sådan jävsinvändning att underlåta att tillämpa denna lagstiftning, såsom den tolkats i Konstitutionsdomstolens rättspraxis, och den ska själv pröva huruvida domaren kan anses ha tillsatts i laga ordning; nämnda domstol ska därvid särskilt kontrollera att domaren uppfyller kravet på att vara en ”domstol som har inrättats enligt lag” och, i förekommande fall, förklara domaren jävig, om eventuella oegentligheter vid domartillsättningen innebär att detta krav inte kan anses vara tillgodosett.
I förevarande fall ska den hänskjutande domstolen således underlåta att tillämpa den polska lagstiftningen, såsom den tolkats av bland annat Konstitutionsdomstolen i dess dom av den 14 juli 2021, enligt vilken den inte får pröva lagenligheten av tillsättningen av domare S.C. och ålägger den att hänskjuta denna prövning till avdelningen för extraordinär kontroll och offentliga angelägenheter, för att själv utföra nämnda prövning och, i förekommande fall, dra konsekvenserna därav.
Domstolen påpekar även att med hänsyn till att de rättsstridiga tillsättningarna till domartjänster i Polen, avseende cirka 30 procent av domarna i denna medlemsstat, är systematiska, så kan en bedömning från fall till fall av iakttagandet av kravet på en ”domstol som har inrättats enligt lag”, inom ramen för jävsförfaranden som grundar sig på hur det gick till då de berörda domarna tillsattes, i princip inte räcka för att säkerställa att kravet i artikel 19.1 andra stycket FEU på att mål som omfattas av unionsrätten ska prövas av oavhängiga domstolar iakttas fullt ut. Förekomsten av systematiska eller allmänna ingrepp i det nationella domstolsväsendets oavhängighet kan nämligen äventyra såväl ett väl fungerande förfarande för förhandsavgörande som enhetligheten och konsekvensen i, och den fulla verkan av, rätten till ett effektivt domstolsskydd, i vilken detta förfarande utgör en väsentlig del.
För att återupprätta allmänhetens förtroende för domstolsväsendet och säkerställa att maktfördelningsprincipen iakttas, samt för att säkerställa rättskipningens kontinuitet och effektivitet, inbegripet effektiviteten hos mekanismen för förhandsavgöranden, ankommer det således på den nationella rättsordningen att, enligt artikel 19.1 andra stycket FEU, inrätta ett regelverk som gör det möjligt att bedöma huruvida det är möjligt för dem som tillsatts som domare i icke laga ordning att fortsätta sin tjänstgöring som domare. Artikel 19.1 andra stycket FEU ålägger emellertid inte medlemsstaterna någon enhetlig modell för att säkerställa ett effektivt domstolsskydd, eller för att återupprätta det förtroende för domstolsväsendet som allmänheten har tappat. Medlemsstaterna har således ett stort utrymme för skönsmässig bedömning när det gäller utformningen av det konkreta innehållet i det för detta ändamål inrättade regelverket. Emellertid ska detta regelverk säkerställa att det endast är i icke laga ordning tillsatta domare som påvisar tillräckliga garantier för oavhängighet och opartiskhet som kan fortsätta sin domartjänstgöring.
EU-domstolen konstaterar vidare att artikel 19.1 andra stycket FEU och artikel 47 i stadgan inte utgör hinder för att en ensamdomare – som tillsatts som domare efter ett tillsättningsförfarande som kännetecknas av dels att hans eller hennes ansökan har tillstyrkts av ett organ som inte är tillräckligt oavhängigt för att skingra enskilda rättssubjekts legitima tvivel i fråga om lagenligheten av de domartillsättningsförfaranden i vilka detta organ är inblandat, dels att de som deltagit i detta tillsättningsförfarande inte hade rätt till ett effektivt rättsmedel inför domstol, i avsaknad av andra relevanta omständigheter kring domartillsättningsförfarandet som är av sådan art och sådant allvar att de sammantagna kan vederlägga domarens oavhängighet eller opartiskhet – kvalificeras som en ”oavhängig och opartisk domstol”.
Det förhållandet att det förekommit oegentligheter i samband med tillsättningen av en eller flera domare i det aktuella domstolsväsendet utgör ett åsidosättande av kravet på att en domstol ska ha ”inrättats enligt lag”, särskilt när oegentligheten är av sådant slag och av sådant allvar att den ger upphov till en reell risk för att andra delar av statsmakten, särskilt den verkställande makten, kan komma att missbruka utnämningsmakten på ett sätt som undergräver integriteten av det beslut som utnämningsförfarandet utmynnat i och därigenom ger upphov till rimligt tvivel hos enskilda vad beträffar den eller de berörda domarnas oavhängighet och opartiskhet.
Det ankommer i slutändan på den hänskjutande domstolen att uttala sig om de eventuella oegentligheter som ska ha förekommit i samband med tillsättningen av S.C. som domare och den inverkan som dessa kan ha på hennes ställning som en domare som uppfyller villkoren i artikel 47 i stadgan.
Vad gäller de överväganden som ska beaktas i detta avseende, understryker EU-domstolen att vad gäller den omständigheten att KRS, i dess nya sammansättning, tillstyrkt att S.C. tillsätts som domare, kan den omständigheten att detta organ inte innehåller tillräckliga garantier för oavhängighet inte i sig göra det möjligt att dra slutsatsen att de krav som följer av artikel 19.1 andra stycket FEU och artikel 47 i stadgan har åsidosatts. Samma bedömning görs beträffande den omständigheten att de som deltagit i det aktuella tillsättningsförfarandet inte haft något effektivt rättsmedel i det att det endast är möjligt att överklaga till avdelningen för extraordinär kontroll och offentliga angelägenheter, vilken i sin tur inte uppfyller kravet på att vara ”en domstol som har inrättats enligt lag”. (
2
) Dessa båda omständigheter, bedömda var för sig, kan således inte leda till slutsatsen att den aktuella domaren inte uppfyller detta krav och att hon förklaras jävig.
Vid bedömningen av huruvida domare uppfyller kraven på oavhängighet och opartiskhet och utgör en ”domstol som har inrättats enligt lag”, i den mening som avses i dessa bestämmelser, ska man inte bara pröva omständigheterna kring hur det gick till när de tillsattes; man ska därvid även beakta andra relevanta kontextuella omständigheter, varvid en helhetsbedömning ska företas av samtliga omständigheter kring hur det gick till när de tillsattes som domare.
Med förbehåll för den prövning som det ankommer på den hänskjutande domstolen att företa i detta avseende, förefaller det inte vara möjligt att i förevarande fall konstatera någon annan faktisk och rättslig omständighet kring tillsättningen av S.C. som domare som kan påverka denna domares oavhängighet eller opartiskhet.
(
1
)	Bland annat Konstitutionsdomstolens dom av den 14 juli 2021 (mål P 7/20). Denna dom har varit föremål för EU-domstolens prövning, efter det att begäran om förhandsavgörande i detta målet framställts, i dom av den 18 december 2025, kommissionen/Polen (Prövning utan befogenhet (ultra vires) av domstolens praxis – Unionsrättens företräde) (C‑448/23, EU:C:2025:975).
(
2
)	I sin dom av den 21 december 2023, Krajowa Rada Sądownictwa (Bibehållande av en domares ämbete) (C‑718/21, EU:C:2023:1015), konstaterade EU-domstolen att denna avdelning inte är en ”oavhängig och opartisk domstol som har inrättats enligt lag”.