62024CJ0229_RES
Mål C‑229/24 [Brännelius] (
i
)
TK och OP
mot
Riksåklagaren
(begäran om förhandsavgörande från Högsta domstolen)
Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 16 april 2026
”Begäran om förhandsavgörande – Tillnärmning av lagstiftning – Inre marknaden för finansiella tjänster – Förordning (EU) nr 596/2014 – Marknadsmissbruk – Insiderhandel – Artikel 7.1 a – Begreppet insiderinformation – Kriterier – Informationens offentliga karaktär – Artikel 17 – En emittents offentliggörande av insiderinformation – En upphandlande myndighets beslut att inte tilldela ett anbudsgivande företag ett offentligt kontrakt – Förtida försäljning av aktier i detta företag – Genomförandeförordning (EU) nr 2016/1055 – Artikel 2 – Medel för offentliggörande av insiderinformation”
Tillnärmning av lagstiftning – Insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan (marknadsmissbruk) – Förbud – Insiderinformation – Begrepp – Kriterier – Offentliggörande av insiderinformation av en emittent av finansiella instrument – En upphandlande myndighets beslut att inte tilldela ett anbudsgivande företag ett offentligt kontrakt – Förtida försäljning av aktier i detta företag – Medel för offentliggörande av insiderinformation – Tredje parts röjande av information – Omfattas – Villkor – Information som är tillgänglig för allmänheten – Omfattas inte
(Europaparlamentets och rådets förordning nr 596/2014, skälen 2, 23, 24 och 49 samt artiklarna 1, 7, 14 och 17; kommissionens förordning 2016/1055, artikel 2.1; Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/109, artikel 21)
(se punkterna 33, 34, 37, 39, 41–47, 50–55, 57, 58, 60–62 och 66–68 samt domslutet)
Resumé
Efter en begäran om förhandsavgörande från Högsta domstolen (Sverige) uttalar sig EU-domstolen om tolkningen av begreppet insiderinformation i den mening som avses i artikel 7.1 a i förordning nr 596/2014 (
1
) och om formerna för offentliggörande av sådan information i den mening som avses i artikel 17 i denna förordning och artikel 2.1 i genomförandeförordning 2016/1055 (
2
).
Efter en anbudsinfordran från ett svenskt kommunalt företag skickade detta företag beslutet om tilldelning av kontraktet till de berörda mottagarna, däribland Hybricon Bus Systems AB (nedan kallat Hybricon), som inte tilldelats kontraktet. TK och OP, två aktieägare i detta bolag, erhöll information från en av bolagets direktörer och lade säljorder avseende de aktier de innehade i bolaget. De begränsade därmed sina förluster innan aktiernas värde sjönk, vilket inträffade efter det att Hybricon offentliggjort ett pressmeddelande om att det aktuella kontraktet inte tilldelats Hybricon.
Under dessa omständigheter önskar den hänskjutande domstolen få klarhet i vid vilken tidpunkt informationen i beslutet om tilldelning av kontraktet ska anses ha offentliggjorts och följaktligen inte längre utgör insiderinformation i den mening som avses i artikel 7.1 a i förordning nr 596/2014.
Domstolens bedömning
Domstolen erinrar inledningsvis om att definitionen av begreppet insiderinformation i den mening som avses i artikel 7.1 a i förordning nr 596/2014 omfattar fyra väsentliga rekvisit. För det första ska informationen vara av specifik natur. För det andra ska denna information inte ha offentliggjorts. För det tredje ska informationen direkt eller indirekt röra ett eller flera finansiella instrument eller emittenterna av dessa finansiella instrument. För det fjärde skulle informationen, om den offentliggjordes, sannolikt ha en väsentlig inverkan på priset på dessa finansiella instrument eller på priset på relaterade derivatinstrument.
Vad gäller det andra rekvisitet, nämligen att informationen inte har offentliggjorts, preciserar domstolen att det rör sig om ett självständigt unionsrättsligt begrepp. Eftersom det i artikel 7 i förordning nr 596/2014 inte finns några närmare bestämmelser om hur information ska offentliggöras, måste hänsyn tas till det sammanhang i vilket denna bestämmelse ingår och särskilt till artikel 17 i denna förordning, enligt vilken unionslagstiftaren avsett att ge emittenten en avgörande roll i samband med offentliggörandet av insiderinformation. Ett sådant offentliggörande ska således dels ske så snabbt som möjligt och utan onödigt dröjsmål, dels uppfylla särskilda krav på tillförlitlighet och vara lättillgängligt, fullständigt och icke-diskriminerande för samtliga investerare och andra aktörer på de berörda marknaderna.
Vad gäller kravet på snabb spridning av sådan information är det endast i undantagsfall och under förutsättning att strikta villkor iakttas som offentliggörandet av insiderinformation kan skjutas upp för att bevara stabiliteten i det finansiella systemet. Om det inte längre kan säkerställas att informationen förblir konfidentiell ska informationen dock offentliggöras så snart som möjligt och utan onödigt dröjsmål.
När det gäller kraven på tillförlitlighet samt enkel och fullständig tillgång till insiderinformation för investerare och andra aktörer på de berörda marknaderna, erinrar domstolen om att syftet med förordning nr 596/2014 är att säkerställa finansmarknadernas integritet i unionen och att stärka investerarnas förtroende för dessa marknader. Den hänskjutande domstolen har preciserat att en emittent av ett finansiellt instrument, på grund av sin ställning, som med nödvändighet förutsätter direkt kännedom om de fördelar och risker som är förknippade med det finansiella instrumentet i fråga, är bäst lämpad att bedöma huruvida informationen har karaktären av insiderinformation och att säkerställa att exakt, fullständig och korrekt information om detta finansiella instrument sprids så snart som möjligt.
Slutligen understryker domstolen att artikel 17 i förordning nr 596/2014 ska tolkas mot bakgrund av bestämmelserna i genomförandeförordning 2016/1055, i vilken det närmare anges hur den ska tillämpas. Enligt artikel 2.1 i genomförandeförordningen får sådan information, utöver emittentens direkta förmedling av insiderinformationen i fråga till allmänheten, även spridas genom tredje part som emittenten har gett i uppdrag att göra detta. Det kan därför inte uteslutas att offentliggörande av insiderinformation av tredje part, som befinner sig i en särskild situation på grund av sin relation till emittenten, samt av medier kan uppfylla kraven på icke-diskriminerande, bred och gratis spridning.
Den omständigheten att informationen i beslutet om tilldelning av det aktuella kontraktet enligt svensk rätt var tillgänglig för allmänheten kan inte heller leda till slutsatsen att denna information har offentliggjorts i den mening som avses i artikel 7.1 a i förordning nr 596/2014. Det ska nämligen göras åtskillnad mellan, å ena sidan, information som är tillgänglig för allmänheten och som lämnas till en person efter en begäran härom och i enlighet med ett särskilt förfarande som föreskrivs för detta ändamål, och, å andra sidan, information som har offentliggjorts och som spridits samtidigt till en obegränsad och obestämd krets av personer, på ett icke-diskriminerande sätt.
Domstolen drar följaktligen slutsatsen att information ska anses ha offentliggjorts och upphör att utgöra insiderinformation när den offentliggörs på det sätt och med iakttagande av de krav som föreskrivs i artikel 17 i förordning nr 596/2014 och artikel 2.1 i genomförandeförordning 2016/1055.
(
i
)	Förevarande mål har getts ett fiktivt namn. Detta namn är inte någon av rättegångsdeltagarnas verkliga namn.
(
1
)	Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 596/2014 av den 16 april 2014 om marknadsmissbruk (marknadsmissbruksförordning) och om upphävande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/6/EG och kommissionens direktiv 2003/124/EG, 2003/125/EG och 2004/72/EG (EUT L 173, 2014, s. 1).
(
2
)	Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/1055 av den 29 juni 2016 om fastställande av tekniska standarder vad gäller de tekniska villkoren för lämpligt offentliggörande av insiderinformation och för uppskjutande av offentliggörandet av insiderinformation i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 596/2014 (EUT L 173, 2016, s. 47).