62019TJ0213_RES
Mål T-213/19
AW
mot
Europaparlamentet
Tribunalens dom (sjunde avdelningen) av den 28 maj 2020
”Personalmål – Tjänstemän – Social trygghet – Artikel 73 i tjänsteföreskrifterna – Gemensamma regler om olycksfallsförsäkring och försäkring för yrkessjukdom – Artikel 16 – Erkännande av en sjukdom som yrkessjukdom – Artikel 22 – Läkarkommitté – Beslut att inte erkänna en sjukdom som yrkessjukdom – Felaktighet i läkarkommitténs utlåtande”
Talan väckt av tjänstemän – Talan mot beslutet att avslå klagomålet – Upptagande till prövning – Skyldighet att pröva de yrkanden som har anförts mot beslutet att avslå klagomålet – Yrkanden som saknar självständigt innehåll eller beslut av rent bekräftande karaktär – Föreligger inte
(Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 90 och 91)
(se punkterna 23 och 24)
Tjänstemän – Social trygghet – Olycksfallsförsäkring och försäkring för yrkessjukdom – Medicinskt utlåtande – Läkarkommitténs utrymme för skönsmässig bedömning – Domstolsprövning – Gränser
(Tjänsteföreskrifterna, artikel 73; Reglerna om olycksfallsförsäkring och försäkring för yrkessjukdom, artikel 22)
(se punkt 44)
Tjänstemän – Social trygghet – Olycksfallsförsäkring och försäkring för yrkessjukdom – Bedömning av huruvida sjukdomen är en yrkessjukdom – Förfarande – Tillgång för läkarkommittén till samtliga tillgängliga handlingar som kan vara användbara – Föreligger inte – Felaktighet i läkarkommitténs utlåtande
(Tjänsteföreskrifterna, artikel 73; reglerna om olycksfallsförsäkring och försäkring för yrkessjukdom, artikel 22.3)
(se punkterna 45–59)
Resumé
Genom sin dom AW/parlamentet (T-213/19) av den 28 maj 2020 ogiltigförklarade tribunalen Europaparlamentets beslut att avslå sökandens begäran om erkännande av att vissa sjukdomar som sökanden led av var yrkesrelaterade, på grund av oegentligheter i läkarkommitténs läkarutlåtande i ärendet.
Sökanden, som är tjänsteman vid Europaparlamentet, hade med stöd av artiklarna 3 och 16 i de gemensamma reglerna om olycksfallsförsäkring och försäkring för yrkessjukdom (nedan kallade försäkringsreglerna), (
1
) inkommit med flera ansökningar om att vissa av de sjukdomar som sökanden led av skulle erkännas som yrkessjukdomar. Efter det att tillsättningsmyndigheten tillställt sökanden två förslag till beslut om att inte erkänna de aktuella sjukdomarna som yrkessjukdomar, åtföljda av uttalanden från doktor A, som utsetts av tillsättningsmyndigheten, begärde sökanden att ärendet skulle hänskjutas till läkarkommittén för ett yttrande över förslagen till beslut. Sökanden utsåg doktor B till att företräda honom och tillställde tillsättningsmyndigheten denna läkares rapporter med uppgift om vilka medicinska frågor som var tvistiga. Läkarkommittén, som vara sammansatt av doktor B, doktor A och en tredje läkare, doktor C, sammanträdde den 10 april 2018. Den 12 april 2018 översände doktor B handlingar som sökanden ursprungligen hade ingett i samband med sina ansökningar om erkännande av de aktuella sjukdomarna som yrkessjukdomar och som läkarkommittén inte hade fått ta del av, till doktor C. I ett e-postmeddelande av den 16 maj 2018 uppgav doktor C för doktor B att han inte hade beaktat dessa handlingar, i enlighet med de instruktioner som Europaparlamentet hade lämnat. Till följd av läkarkommitténs utlåtanden avslog tillsättningsmyndigheten sökandens ansökningar om att få de aktuella sjukdomarna erkända som yrkessjukdomar (nedan kallade de angripna besluten). Tillsättningsmyndigheten avslog även de klagomål mot de angripna besluten som tjänstemannen ingett med stöd av artikel 90.2 i Europeiska unionens tjänsteföreskrifter.
Sökanden gjorde till stöd för sin talan om ogiltigförklaring gällande att läkarkommittén inte hade tagit del av en fullständig akt med samtliga handlingar som sökanden ingett sedan förfarandena för erkännande av sjukdomarna i fråga som yrkessjukdomar inleddes. Kommittén har således, i strid med att artikel 22.3 i försäkringsreglerna, inte förfogat över samtliga tillgängliga handlingar som hade kunnat vara användbara för bedömningen.
Tribunalen erinrade först om att det följer av artikel 22.3 i försäkringsreglerna att en läkarkommitté för att kunna avge ett läkarutlåtande på ett korrekt sätt måste kunna ta del av samtliga tillgängliga handlingar som kan var användbara för bedömningen. Det var i förevarande fall ostridigt att parlamentet hade underlåtit att tillställa läkarkommittén vissa av de handlingar som sökanden ursprungligen hade ingett, däribland medicinska utlåtanden som visade att de aktuella sjukdomarna var att betrakta som yrkessjukdomar. Enligt de förklaringar som parlamentet lämnat bortsåg parlamentet från nämnda handlingar efter att ha bedömt att vissa var identiska med handlingar som det redan förfogade över, att vissa saknade samband med de medicinska frågor som var aktuella och att andra, slutligen, innehöll liknande uppgifter, det vill säga de var inte identiska men innehöll samma uppgifter och slutsatser som det redan förfogade över.
Vad närmare bestämt gäller underlåtenheten att överlämna den sistnämnda kategorin handlingar konstaterade tribunalen vidare att parlamentet hade gjort en medicinsk bedömning av dessa handlingar och därmed överskridit sina befogenheter. När den försäkrade eller dennes rättsinnehavare begär att läkarkommittén ska höras har parlamentet endast i uppdrag att besluta om läkarkommitténs uppgifter. Läkarkommitténs uppgifter ska bestå i att ta ställning i medicinska frågor som tas upp i de läkarutlåtanden som den försäkrade eller dennes rättsinnehavare har ansett vara lämpliga att överlämna till den eller de läkare som utsetts av institutionen för att tillämpa försäkringsreglerna. Det ankom således enbart på sökanden eller hans rättsinnehavare att bedöma huruvida de medicinska utlåtanden som avlägsnats från handlingarna i ärendet var relevanta.
Genom att uttala sig om medicinska frågor i samband med upprättandet av den akt som överlämnades till läkarkommittén överskred parlamentet följaktligen sina befogenheter och äventyrade läkarkommitténs möjligheter att utföra sitt arbete på ett korrekt sätt. Under dessa omständigheter kunde läkarkommittén inte anses ha varit i stånd att bedöma samtliga handlingar som var tillgängliga och användbara för bedömningen. Eftersom läkarkommittén inte har utfört sitt uppdrag på ett korrekt sätt, var de rapporter som den tillställt tillsättningsmyndigheten efter att ha avslutat sitt arbete bristfälliga.
Eftersom det var uppenbart att de handlingar som parlamentet hade gjort en medicinsk bedömning av hade ett samband med sökandens sjukdomar, fann tribunalen att det inte var uteslutet att läkarkommittén hade kunnat göra en annan bedömning om den hade kunnat ta del av och, i förekommande fall, beakta dessa handlingar.
Eftersom de angripna besluten hade antagits på grundval av läkarkommitténs felaktiga rapporter, var de formellt bristfälliga och skulle av det skälet ogiltigförklaras.
(
1
)	Gemensamma regler om olycksfallsförsäkring och försäkring för yrkessjukdom för tjänstemän i europeiska gemenskaperna, fastställda efter överenskommelse mellan institutionerna enligt artikel 73 i Europeiska unionens tjänsteföreskrifter.