62006CJ0285
DOMSTOLENS DOM (fjärde avdelningen)
den 13 mars 2008 (
*1
)
”Jordbruk — Förordningarna (EG) nr 1493/1999 och (EG) nr 753/2002 — Gemensam organisation av marknaden för vin — Beteckning, benämning, presentation och skydd av vissa vinprodukter — Skydd för traditionella benämningar — Översättning till ett annat språk — Användning för viner från en annan producentmedlemsstat”
I mål C-285/06,
angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, framställd av Bundesverwaltungsgericht (Förbundsrepubliken Tyskland) genom beslut av den 16 mars 2006, som inkom till domstolen den 3 juli 2006, i målet
Heinrich Stefan Schneider
mot
Land Rheinland-Pfalz,
ytterligare deltagare i rättegången:
Vertreterin des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht,
meddelar
DOMSTOLEN (fjärde avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden K. Lenaerts samt domarna G. Arestis, R. Silva de Lapuerta (referent), E. Juhász och T. von Danwitz,
generaladvokat: V. Trstenjak,
justitiesekreterare: handläggaren J. Swedenborg,
efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 13 september 2007,
med beaktande av de yttranden som avgetts av:
—
Heinrich Stefan Schneider, företrädd av H. Böckel och H. Uhlmann, Rechtsanwälte,
—
Land Rheinland-Pfalz, företrädd av M. Justen och C. Pause, båda i egenskap av ombud,
—
Greklands regering, företrädd av S. Charitaki och S. Papaioannou, båda i egenskap av ombud,
—
Spaniens regering, företrädd av J. Rodríguez Cárcamo, i egenskap av ombud,
—
Italiens regering, företrädd av I.M. Braguglia, i egenskap av ombud, biträdd av M. Fiorilli, avvocato dello Stato,
—
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av F. Jimeno Fernández och F. Erlbacher, båda i egenskap av ombud,
och efter att den 25 oktober 2007 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
följande
Dom
1
Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av rådets förordning (EG) nr 1493/1999 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin (EGT L 179, s. 1) och kommissionens förordning (EG) nr 753/2002 av den 29 april 2002 om vissa tillämpningsföreskrifter till förordning nr 1493/1999 när det gäller beteckning, benämning, presentation och skydd av vissa vinprodukter (EGT L 118, s. 1), i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 1512/2005 av den 15 september 2005 (EUT L 241, s. 15) (nedan kallad förordning nr 753/2002).
2
Begäran har framställts i ett mål mellan Heinrich Stefan Schneider och Land Rheinland-Pfalz (delstaten Rheinland-Pfalz) avseende användningen av benämningarna ”Réserve”, ”Grande Réserve”, ”Reserve” och ”Privat-Reserve” vid saluföring av vin.
Tillämpliga bestämmelser
Förordning nr 1493/1999
3
Skäl 50 i förordning nr 1493/1999 har följande ordalydelse:
”Beskrivningar, beteckningar och presentationen av de produkter som omfattas av denna förordning kan ha stor betydelse för avsättningen av produkterna. Denna förordning bör därför fastställa regler för detta som bör ta hänsyn till konsumenternas och producenternas rättmätiga intresse och som främjar att den inre marknaden fungerar på ett smidigt sätt och att produkterna håller hög kvalitet. Dessa reglers grundläggande principer bör föreskriva en obligatorisk användning av vissa begrepp som gör det möjligt att identifiera produkten och tillhandahålla konsumenterna vissa viktiga uppgifter samt en valfri användning av vissa andra beteckningar på grundval av gemenskapsbestämmelser med förbehåll för bestämmelser om förebyggande av bedrägliga förfaranden.”
4
I artikel 47.1 och 47.2 i denna förordning föreskrivs följande:
”1.   I detta kapitel och i bilagorna VII och VIII återfinns regler om beteckning, benämning och presentation av vissa av de produkter som omfattas av denna förordning samt även skydd av vissa beteckningar, begrepp och termer. Reglerna skall särskilt syfta till att
a)
skydda konsumenternas legitima intressen,
b)
skydda producenternas legitima intressen,
c)
se till att den inre marknaden fungerar väl,
d)
främja utvecklingen av kvalitetsprodukter.
2.   Reglerna som avses i punkt 1 skall särskilt omfatta bestämmelser som
a)
kräver att vissa begrepp används,
b)
på vissa villkor tillåter användning av vissa begrepp,
c)
tillåter användning av andra begrepp, inbegripet uppgifter som kan vara till nytta för konsumenterna,
d)
reglerar skydds- och övervakningsordningen för vissa begrepp,
e)
reglerar användning av geografiska beteckningar och traditionella begrepp[*],
…” [* I förordning nr 753/2002 kallade ”traditionella benämningar”. Övers. anm.]
5
I artikel 48 i den nämnda förordningen föreskrivs följande:
”Beteckningen och presentationen av de produkter som avses i denna förordning och alla former av reklam för sådana produkter får varken vara felaktiga eller kunna ge upphov till förväxling eller vilseleda de personer som de vänder sig till, särskilt när det gäller följande:
—
De beteckningar som anges i artikel 47. Detta skall även gälla när uppgifterna används i en översatt text eller hänvisar till den verkliga härkomsten eller med tillägg såsom ’art’, ’typ’, ’metod’, ’kopia’, ’märke’ eller liknande.
…”
6
I punkt B i bilaga VII till samma förordning föreskrivs följande under rubriken ”Frivilliga uppgifter”:
”1.
Märkningen av produkter framställda i gemenskapen får kompletteras med nedanstående uppgifter på villkor som skall fastställas:
…
b)
För bordsviner med geografisk beteckning och för kvalitetsviner fso … [kvalitetsviner framställda inom specificerade områden]:
…
—
Kompletterande traditionella begrepp[*] enligt de bestämmelser som fastställts av producentmedlemsstaten. [* I förordning nr 753/2002 kallade ”kompletterande traditionella benämningar”. Övers. anm.]
…
3.
När det gäller de produkter som avses i punkt A 1 får märkningen kompletteras med andra uppgifter.
…”
Förordning nr 753/2002
7
I skälen 4 och 18 i förordning nr 753/002 anges följande:
”Denna förordning bör respektera målen att skydda konsumenternas legitima intressen, att skydda producenternas legitima intressen, att se till att den inre marknaden fungerar väl och att främja utvecklingen av kvalitetsprodukter som fastställs i artikel 47.1 i förordning … 1493/1999. …
…
Användning av och bestämmelserna om vissa benämningar (andra än ursprungsbeteckningar) som tjänar till att beskriva kvalitetsvinprodukter är en väletablerad praxis i gemenskapen. Dessa traditionella uttryck kan få konsumenterna att tänka på en produktions- eller lagringsmetod, en viss kvalitet, en färg eller en typ av vin eller kanske en historisk händelse som är förknippad med vinet. För att garantera lika konkurrensvillkor och för att undvika att konsumenterna vilseleds är det lämpligt att upprätta en gemensam ram för registrering och skydd av sådana traditionella uttryck.”
8
I artikel 6 i denna förordning under rubriken ”Gemensamma regler för alla uppgifter i märkningen” föreskrivs följande:
”1.   Med tillämpning av punkt B.3 i bilaga VII till förordning … nr 1493/1999 får märkningen av de berörda produkterna kompletteras med andra uppgifter, under förutsättning att dessa inte kan vilseleda de personer till vilka informationen riktar sig, särskilt i fråga om de obligatoriska uppgifter som avses i punkt A.1 i den bilagan samt de frivilliga uppgifter som avses i punkt B.1 i samma bilaga.
2.   För de produkter som avses i punkt B.3 i bilaga VII till förordning … nr 1493/1999 får de myndigheter som avses i artikel 72.1 i den nämnda förordningen, under förutsättning att respektive medlemsstats allmänna förfaranderegler följs, kräva att tappningsföretagen, leverantörerna eller importörerna kan styrka korrektheten hos de uppgifter som används för att ange art, identitet, kvalitet, sammansättning, ursprung eller härkomst för produkten i fråga eller för andra produkter som har använts i framställningen.
…”
9
Artikel 23 i nämnda förordning, med rubriken Uppgiften ”kompletterande traditionella benämningar[*]”, har följande ordalydelse: [* I förordning nr 1493/1999 kallade ”kompletterande traditionella begrepp”. Övers. anm.]
”Vid tillämpning av punkt B.1 b femte strecksatsen i bilaga VII till förordning … nr 1493/1999 avses med ’kompletterande traditionella begrepp’ en term som i producentmedlemsstaterna traditionellt används för att beteckna de viner som avses i den här avdelningen, som avser en produktions-, framställnings-, eller lagringsmetod, kvalitet, färg eller typ av plats, eller en historisk händelse som är förknippad med vinet i fråga, och som enligt respektive producentmedlemsstats lagstiftning får användas för att beteckna viner som producerats i den egna medlemsstaten.”
10
I artikel 24 i samma förordning, med rubriken ”Skydd av traditionella benämningar”, föreskrivs följande:
”1.   Vid tillämpningen av denna artikel avses med ’traditionell benämning’[*] kompletterande traditionella benämningar enligt artikel 23, uttryck enligt artikel 28 samt specifika traditionella benämningar enligt artikel 14.1 första stycket c, artikel 29 och artikel 38.3. [* I förordning nr 1493/1999 kallade ”traditionella begrepp”. Nedan används uttrycket ”traditionella benämningar”, utom i de fall då det uttryckligen hänvisas till förordning nr 1493/1999 eller artikel 23 i förordning nr 753/2002. Övers. anm.]
2.   De traditionella benämningar som anges i bilaga III skall vara förbehållna de viner till vilka de är knutna och de skall vara skyddade mot
a)
alla former av obehörigt bruk, imitation eller anspelning, även när den skyddade benämningen åtföljs av uttryck som art, typ, metod, kopia, märke eller liknande uttryck,
b)
alla former av annan otillbörlig, osann eller vilseledande uppgift om vinets beskaffenhet eller väsentliga egenskaper som kan förekomma på produktens inre eller yttre förpackning, i reklammaterial eller i andra handlingar om produkten i fråga,
c)
alla former av annan användning som är ägnad att vilseleda allmänheten, särskilt sådan som antyder att vinet har en traditionell skyddad benämning.
3.   I beteckningen av ett vin får ett varumärke med de traditionella benämningar som återfinns i bilaga III endast användas i märkningen om vinet har rätt till en sådan beteckning.
…
4.   …
Skyddet av en traditionell benämning skall bara gälla det eller de språk på vilk[a] den anges i bilaga III.
Varje traditionell benämning som anges i bilaga III skall vara knuten till en eller flera vinkategorier. Dessa kategorier är:
a)
Kvalitetslikörviner fso från specificerade områden och likörviner med geografisk beteckning; i detta fall skall skydd av traditionell benämning endast gälla i fråga om beteckning av likörviner.
b)
Mousserande kvalitetsviner fso från specificerade områden (inklusive mousserande kvalitetsviner av aromatisk typ); i detta fall skall skydd av traditionell benämning endast gälla i fråga om beteckning av mousserande viner och mousserande viner med tillsatt koldioxid.
c)
Pärlande kvalitetsviner fso från specificerade områden och pärlande viner med geografisk beteckning. I detta fall skall skydd av traditionell benämning endast gälla i fråga om beteckning av pärlande viner och pärlande viner med tillsatt koldioxid.
d)
Andra kvalitetsviner fso från specificerade områden än de som avses i punkterna a, b och c samt bordsviner med geografisk beteckning; i detta fall skall skydd av traditionell benämning endast gälla i fråga om beteckning av andra viner än likörviner, mousserande viner, mousserande viner med tillsatt koldioxid, pärlande viner och pärlande viner med tillsatt koldioxid.
e)
Delvis jäst druvmust med geografisk beteckning, avsedd för direkt konsumtion; i detta fall skall skydd av traditionell benämning endast gälla i fråga om beteckning av delvis jäst druvmust.
f)
Viner framställda av övermogna druvor, med geografisk beteckning; i detta fall skall skydd av traditionell benämning endast gälla i fråga om beteckning av viner framställda av övermogna druvor.
5.   För att kunna tas med i bilaga III skall en traditionell benämning
a)
i sig själva vara specifik och vara precist angiven i medlemsstatens lagstiftning,
b)
vara tillräckligt särskiljande eller vara allmänt erkänd på gemenskapens marknad,
c)
traditionellt ha använts i minst tio år i den berörda medlemsstaten,
d)
vara knuten till ett eller flera viner eller typer[**] av viner från gemenskapen. [** I enlighet med terminologin i artikel 24.4 tredje stycket används nedan uttrycket ”kategorier”. Övers. anm.]
…
7.   Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om de
a)
faktorer som ligger till grund för ett godkännande av traditionella benämningar,
b)
traditionella benämningar för vin som är tillåtna enligt deras lagstiftning och som uppfyller ovan nämnda villkor, samt om de viner för vilka dessa benämningar är förbehållna,
c)
traditionella benämningar som eventuellt upphör att vara skyddade i respektive ursprungsland.
…”
11
Bilaga III till förordning nr 753/2002 innehåller en förteckning över de skyddade traditionella benämningar som avses i artikel 24 i denna förordning. I denna bilaga förekommer bland annat följande:
—
för Grekland de kompletterande traditionella benämningarna: ”Ειδικά Επιλεγμένος (Grand réserve)”, ”Επιλογή ή Επιλεγμένος (Réserve)” och ”Παλαιωθείς επιλεγμένος (Vieille réserve)” på grekiska,
—
för Spanien de kompletterande traditionella benämningarna ”Gran Reserva” och ”Reserva” på spanska,
—
för Italien den kompletterande traditionella benämningen ”Riserva” på italienska,
—
för Österrike den kompletterande traditionella benämningen ”Reserve” på tyska,
—
för Portugal de kompletterande traditionella benämningarna ”Reserva”, ”Reserva velha” (eller ”grande reserva”) och ”Super reserva” på portugisiska.
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
12
Heinrich Stefan Schneider äger en vingård i delstaten Rheinland-Pfalz som är inskriven i handelsregistret under firman ”Consulat des Weins”.
13
Vid en kontroll som utfördes under november månad år 2002 konstaterades att Heinrich Stefan Schneider tillverkade åtta sorters vin. På vinetiketterna angavs företagets firma samt benämningarna ”Grande Réserve” avseende två viner av den högre prisklassen, ”Réserve” avseende fyra viner av medelprisklassen och ”Terroir” eller ”Terroir Palatinat” avseende två viner av den billigaste prisklassen.
14
I beslut av den 19 december 2002 förbjöd Aufsichts- und Dienstleistungsdirektion Trier Heinrich Stefan Schneider att saluföra de ifrågavarande vinerna under de franska benämningarna ”Réserve” och ”Grande Réserve”.
15
I beslut av den 19 maj 2003 avslog Aufsichts- und Dienstleistungsdirektion Trier Heinrich Stefan Schneiders klagomål, i vilket han erbjöd sig att i stället för nämnda benämningar använda de tyska benämningarna ”Reserve” eller ”Privat-Reserve”. Aufsichts- und Dienstleistungsdirektion Trier uppgav även i en skrivelse av den 21 maj 2003 att benämningen ”Privat-Reserve” inte heller kunde godtas.
16
I dom av den 29 januari 2004 ogillade Verwaltungsgericht Neustadt an der Weinstraβe det överklagande som Heinrich Stefan Schneider hade ingett avseende dessa beslut.
17
I dom av den 21 september 2004 ogillade Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz Heinrich Stefan Schneiders överklagande av denna dom.
18
Heinrich Stefan Schneider överklagade således domen till den hänskjutande domstolen.
19
Mot bakgrund av det ovannämnda beslutade Bundesverwaltungsgericht att vilandeförklara målet och att ställa följande tolkningsfrågor till domstolen:
”1.
Skall artikel 47.2 b och c jämförd med punkt B.1 b femte strecksatsen och punkt B.3 i bilaga VII till förordning … nr 1493/1999 och artikel 23 i förordning … nr 753/2002 tolkas så, att en uppgift som avser vinets produktions-, framställnings-, eller lagringsmetod eller kvalitet endast är tillåten som frivillig uppgift som regleras enligt punkt B.1 b femte strecksatsen i bilaga VII till förordning … nr 1493/1999 under de förutsättningar som nämns där och i artikel 23 i förordning … nr 753/2002 och inte som annan uppgift enligt punkt B.3 i bilaga VII till förordning … nr 1493/1999?
2.
Skall artikel 24.2 a i förordning … nr 753/2002 tolkas så, att en obehörig imitation eller anspelning endast föreligger om den är avfattad på samma språk som det som den skyddade traditionella benämningen anges på?
3.
Skall artikel 24.2 i förordning … nr 753/2002 tolkas så, att de i bilaga III förtecknade traditionella benämningarna endast är skyddade med avseende på viner som har ursprung i samma producentmedlemsstat som den skyddade traditionella benämningen?”
Tolkningsfrågorna
Den första tolkningsfrågan
20
Den nationella domstolen har ställt den första frågan för att få klarhet i huruvida användningen av en uppgift som avser vinets produktions-, framställnings-, eller lagringsmetod eller kvalitet endast är tillåten enligt artikel 47.2 b i förordning nr 1493/1999 jämförd med punkt B.1 b femte strecksatsen i bilaga VII till denna förordning och med artikel 23 i förordning nr 753/2002 eller om användningen av en sådan uppgift även är tillåten enligt nämnda artikel 47.2 c jämförd med punkt B.3 i nämnda bilaga VII.
21
I artikel 47.2 a–c i förordning nr 1493/1999 föreskrivs att regler om beteckning, benämning och presentation av vissa av de produkter som omfattas av denna förordning samt även skydd av vissa beteckningar, begrepp och termer särskilt skall omfatta bestämmelser som kräver att vissa begrepp används (obligatoriska uppgifter) och bestämmelser som på vissa villkor tillåter användning av vissa begrepp liksom användning av andra begrepp, inbegripet uppgifter som kan vara till nytta för konsumenterna (frivilliga uppgifter).
22
I detta avseende föreskrivs i punkt B.1 b femte strecksatsen i bilaga VII till den nämnda förordningen att avseende bordsviner med geografisk beteckning och kvalitetsviner framställda inom specificerade områden, får märkningen av produkter framställda i gemenskapen kompletteras med kompletterande traditionella begrepp enligt de bestämmelser som skall fastställas och villkor som fastställts av producentmedlemsstaten.
23
För tillämpningen av denna bestämmelse ges i artikel 23 i förordning nr 753/2002 en definition av uttrycket kompletterande traditionella begrepp.
24
Det framgår emellertid av begäran om förhandsavgörande att den nationella domstolen anser att de benämningar som är i fråga i det aktuella målet inte utgör kompletterande traditionella begrepp i den mening som avses i nämnda artikel 23 och i punkt B.1 b femte strecksatsen i bilaga VII till förordning nr 1493/1999, eftersom dessa begrepp inte har fastställts i den tyska lagstiftningen.
25
Det skall därför prövas huruvida användningen av de benämningar som är i fråga i målet vid den nationella domstolen kan tillåtas enligt nämnda punkt B.3 i bilaga VII.
26
Enligt denna bestämmelse får märkningen av vissa viner kompletteras med andra uppgifter.
27
Såsom framgår av artikel 6.2 i förordning nr 753/2002 kan sådana uppgifter avse art, identitet, kvalitet, sammansättning, ursprung eller härkomst för produkten i fråga eller för andra produkter som har använts i framställningen.
28
Det anges emellertid i nämnda artikel 6.1 att märkningen av de berörda produkterna får kompletteras med andra uppgifter under förutsättning att dessa inte kan vilseleda de personer till vilka informationen riktar sig, särskilt i fråga om de obligatoriska uppgifter som avses i punkt A.1 i bilaga VII samt de frivilliga uppgifter som avses i punkt B.1 i samma bilaga.
29
Av detta följer att även om det inte är uteslutet att användningen av en uppgift som avser vinets produktions-, framställnings-, eller lagringsmetod eller kvalitet kan tillåtas i enlighet med punkt B.3 i bilaga VII till förordning nr 1493/1999, är detta inte fallet om denna uppgift kan medföra en risk för att de personer till vilka uppgiften riktar sig förväxlar denna med de kompletterande traditionella begrepp som avses i punkt B.1 b femte strecksatsen i nämnda bilaga VII och artikel 23 i förordning nr 753/2002.
30
En motsatt tolkning skulle nämligen leda till att skyddet av traditionella benämningar enligt artikel 24 i förordning nr 753/2002 fråntogs sin ändamålsenliga verkan.
31
Det ankommer på den nationella domstolen att bedöma om benämningarna i fråga i det aktuella målet kan medföra en sådan risk.
32
Den första frågan skall följaktligen besvaras på så sätt att artikel 47.2 c i förordning nr 1493/1999 jämförd med punkt B.3 i bilaga VII till denna förordning och med artikel 6.1 i förordning nr 753/2002 skall tolkas så, att användningen av en uppgift som avser vinets produktions-, framställnings- eller lagringsmetod eller kvalitet endast kan tillåtas i enlighet med dessa bestämmelser om denna uppgift inte kan medföra en risk för att de personer till vilka uppgiften riktar sig förväxlar denna med de kompletterande traditionella begrepp som avses i punkt B.1 b femte strecksatsen i bilaga VII och artikel 23 i förordning nr 753/2002. Det ankommer på den nationella domstolen att bedöma om benämningarna i fråga i det aktuella målet kan medföra en sådan risk.
Den andra tolkningsfrågan
33
Den nationella domstolen har ställt den andra frågan för att få klarhet i huruvida en obehörig imitation av eller anspelning på en traditionell benämning i den mening som avses i artikel 24.2 a i förordning nr 753/2002 endast föreligger om den är avfattad på samma språk som det som denna benämning anges på i bilaga III till förordningen eller om så även är fallet då den ifrågavarande benämningen har översatts till ett annat språk än det på vilket det anges i den nämnda bilagan.
34
Av artikel 47.2 d i förordning nr 1493/1999 följer att regler om beteckning, benämning och presentation av vissa av de produkter som omfattas av denna förordning samt även skydd av vissa beteckningar, begrepp och termer särskilt skall omfatta bestämmelser som reglerar skydds- och övervakningsordningen för vissa begrepp.
35
I artikel 48 första strecksatsen i denna förordning föreskrivs att beteckningen och presentationen av de produkter som avses i denna förordning och alla former av reklam för sådana produkter varken får vara felaktiga eller kunna ge upphov till förväxling eller vilseleda de personer som de vänder sig till, särskilt när det gäller de beteckningar som anges i artikel 47. Det anges att detta även skall gälla när uppgifterna används i en översättning eller hänvisar till den verkliga härkomsten eller med tillägg såsom ”art”, ”typ”, ”metod”, ”kopia”, ”märke” eller liknande.
36
De traditionella benämningar som avses i artikel 24.2 a i förordning nr 753/2002 ingår i de nämnda uppgifterna och åtnjuter det skydd som föreskrivs i denna bestämmelse.
37
Enligt denna artikel 24.2 a är de traditionella benämningar som anges i bilaga III förbehållna de viner till vilka de är knutna och de skall vara skyddade mot alla former av obehörigt bruk, imitation eller anspelning.
38
I artikel 24.4 andra stycket anges visserligen att skyddet av en traditionell benämning bara skall gälla det eller de språk på vilka den anges i bilaga III.
39
Det kan emellertid inte uteslutas att översättningen av en traditionell benämning till ett annat språk än det som denna benämning anges på i samma bilaga kan utgöra en obehörig imitation av eller anspelning på en traditionell benämning i den mening som avses i artikel 24.2 a i förordning nr 753/2002, som kan ge upphov till förväxling eller vilseleda de personer som översättningen vänder sig till.
40
En motsatt tolkning av artikel 24.2 a i förordning nr 753/2002 skulle medföra en risk för att syftet att skydda konsumenternas legitima intressen som föreskrivs i artikel 47.1 i förordning nr 1493/1999 förfelades, och detta skulle följaktligen strida mot de krav som uppställs i skäl 4 i förordning nr 753/2002.
41
En sådan tolkning skulle dessutom strida mot själva ordalydelsen i artikel 48 första strecksatsen i förordning nr 1493/1999, enligt vilken det uttryckligen föreskrivs att denna bestämmelse även skall gälla när traditionella benämningar används i en översatt text.
42
I sådant fall skall det särskilt säkerställas att en sådan översättning inte kan ge upphov till förväxling eller vilseleda de personer som den vänder sig till.
43
Det ankommer på den nationella domstolen att undersöka om detta är fallet i det mål som den har att avgöra.
44
Den andra frågan skall följaktligen besvaras på så sätt att artikel 24.2 a i förordning nr 753/2002 skall tolkas så, att en obehörig imitation av eller anspelning på en traditionell benämning i den mening som avses i denna bestämmelse kan föreligga när denna benämning är översatt till ett annat språk än det som den anges på i bilaga III till förordningen, om denna översättning kan ge upphov till förväxling eller vilseleda de personer som den vänder sig till. Det ankommer på den nationella domstolen att undersöka om detta är fallet i det mål som den har att avgöra.
Den tredje frågan
45
Den nationella domstolen har ställt den tredje frågan för att få klarhet i huruvida en i bilaga III till förordning nr 753/2002 förtecknad traditionell benämning endast är skyddad med avseende på viner som har ursprung i samma producentmedlemsstat som denna traditionella benämning eller om den även är skyddad med avseende på viner som har ursprung i andra producentmedlemsstater.
46
I enlighet med skäl 50 och artikel 47.1 a och c i förordning nr 1493/1999 syftar reglerna om beteckning, benämning och presentation av vissa av de produkter som omfattas av denna förordning samt även skydd av vissa beteckningar, begrepp och termer, som har upprättats inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden för vin, bland annat till att skydda konsumenternas legitima intressen och att se till att den inre marknaden fungerar väl.
47
I enlighet med skäl 4 i förordning nr 753/2002 skall dessa mål respekteras i förordningen.
48
I detta sammanhang upprättas i denna förordning, såsom framgår av skäl 18 i förordningen, en gemensam ram för registrering och skydd av vissa traditionella uttryck för att garantera lika konkurrensvillkor och för att undvika att konsumenterna vilseleds.
49
Enligt artikel 24.2 i förordning nr 753/2002, som är en del av denna gemensamma ram, skall de traditionella benämningar som anges i bilaga III till denna förordning vara förbehållna de viner till vilka de är knutna.
50
I artikel 24.3 föreskrivs att i beteckningen av ett vin får ett varumärke med de traditionella benämningar som återfinns i denna bilaga III endast användas i märkningen om vinet har rätt till en sådan beteckning.
51
I artikel 24.4 tredje stycket föreskrivs att varje traditionell benämning som anges i nämnda bilaga III skall vara knuten till en eller flera vinkategorier.
52
I enlighet med artikel 24.5 d skall en traditionell benämning, för att kunna tas med i den ifrågavarande bilagan, vara knuten till ett eller flera viner eller kategorier av viner från gemenskapen.
53
Det följer av dessa bestämmelser sammantagna att de traditionella benämningar som avses i artikel 24 i förordning nr 753/2002 skall vara knutna till en eller flera vinkategorier och att dessa benämningar är förbehållna den eller de vinkategorier som de är knutna till.
54
Dessa kategorier som räknas upp i artikel 24.4 tredje stycket är, som framgår av själva ordalydelsen i artikel 24.5 d, kategorier av viner från gemenskapen.
55
I detta avseende kan de nämnda kategorierna följaktligen inte anses syfta på vin med ursprung i en enda producentmedlemsstat, utan skall tvärtom anses höra samman med viner som har ursprung i samtliga producentmedlemsstater.
56
Under dessa förutsättningar fungerar skyddet för en traditionell benämning i den mening som avses i artikel 24 i förordning nr 753/2002 såväl med avseende på viner från samma kategori eller från samma kategorier, som har ursprung i samma producentmedlemsstat som denna traditionella benämning, som med avseende på viner från samma kategori eller från samma kategorier, som har ursprung i andra producentmedlemsstater.
57
En motsatt tolkning skulle leda till att skyddet av traditionella benämningar som säkerställs enligt artikel 24.2 fråntogs sin ändamålsenliga verkan, och detta skulle strida mot de syften att skydda konsumenternas legitima intressen och att se till att den inre marknaden fungerar väl som föreskrivs i förordningarna nr 1493/1999 och 753/2002.
58
Den tredje frågan skall följaktligen besvaras på så sätt att artikel 24.2 i förordning nr 753/2002 skall tolkas så, att en i bilaga III till denna förordning förtecknad traditionell benämning är skyddad såväl med avseende på viner från samma kategori eller från samma kategorier, som har ursprung i samma producentmedlemsstat som denna traditionella benämning, som med avseende på viner från samma kategori eller från samma kategorier, som har ursprung i andra producentmedlemsstater.
Rättegångskostnader
59
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (fjärde avdelningen) följande:
1)
Artikel 47.2 c i rådets förordning (EG) nr 1493/1999 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin jämförd med punkt B.3 i bilaga VII till denna förordning och artikel 6.1 i kommissionens förordning (EG) nr 753/2002 av den 29 april 2002 om vissa tillämpningsföreskrifter till förordning nr 1493/1999 när det gäller beteckning, benämning, presentation och skydd av vissa vinprodukter, i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 1512/2005 av den 15 september 2005 skall tolkas så, att användningen av en uppgift som avser vinets produktions-, framställnings- eller lagringsmetod eller kvalitet endast kan tillåtas i enlighet med dessa bestämmelser om denna uppgift inte kan medföra en risk för att de personer till vilka uppgiften riktar sig förväxlar denna med de kompletterande traditionella begrepp som avses i punkt B.1 b femte strecksatsen i nämnda bilaga VII och artikel 23 i förordning nr 753/2002. Det ankommer på den nationella domstolen att bedöma om begreppen i fråga i det aktuella målet vid den nationella domstolen kan medföra en sådan risk.
2)
Artikel 24.2 a i förordning nr 753/2002, i dess lydelse enligt förordning nr 1512/2005, skall tolkas så, att en obehörig imitation av eller anspelning på en traditionell benämning i den mening som avses i denna bestämmelse kan föreligga när benämningen är översatt till ett annat språk än det som nämnda benämning anges på i bilaga III till förordningen, om denna översättning kan ge upphov till förväxling eller vilseleda de personer som den vänder sig till. Det ankommer på den nationella domstolen att undersöka om detta är fallet i det mål som den har att avgöra.
3)
Artikel 24.2 i förordning nr 753/2002, i dess lydelse enligt förordning nr 1512/2005, skall tolkas så, att en i bilaga III till denna förordning förtecknad traditionell benämning är skyddad såväl med avseende på viner från samma kategori eller från samma kategorier, som har ursprung i samma producentmedlemsstat som denna traditionella benämning, som med avseende på viner från samma kategori eller från samma kategorier, som har ursprung i andra producentmedlemsstater.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: tyska.