62023TO0280_RES
Predmet T-280/23
Oil company „Lukoil” PAO
protiv
Europskog parlamenta i dr.
Rješenje Općeg suda (treće vijeće) od 25. siječnja 2024.
„Tužba za poništenje – Rok za tužbu – Nepravodobnost – Očita nedopuštenost”
Tužba za poništenje – Rokovi – Dan od kojega rok počinje teći – Dostava – Pojam – Teret dokazivanja dostave
(čl. 263. šesti st. UFEU-a)
(t. 7.)
Tužba za poništenje – Rokovi – Dan od kojega rok počinje teći – Dostava – Pojam – Uvjet za valjanost dostave odluke – Omogućavanje adresatu odluke da se propisno upozna s njezinim sadržajem – Uključenost
(čl. 263. šesti st. UFEU-a)
(t. 8.)
Tužba za poništenje – Rokovi – Dan od kojega rok počinje teći – Odluka dostavljena elektroničkom poštom – Dokaz o dostavi adresatu na točno određen datum – Pretpostavke – Dokazi o stvarnoj dostavi pismena adresatu i njegovoj mogućnosti da se propisno upozna sa sadržajem odluke – Uključenost
(čl. 263. šesti st. UFEU-a)
(t. 9.)
Tužba za poništenje – Rokovi – Dan od kojega rok počinje teći – Odluka dostavljena elektroničkom poštom – Pretpostavka dostave – Nepostojanje
(čl. 263. šesti st. UFEU-a)
(t. 10.)
Kratak prikaz
Odlučujući o tužbi za poništenje koju je odbacio kao očito nedopuštenu zbog nepravodobnosti, Opći je sud, s jedne strane, prvi put, u području koje nije područje javne službe, primijenio sudsku praksu proizašlu iz presude od 1. kolovoza 2022., Kerstens/Komisija (
1
), koja se odnosi na izračun roka za podnošenje tužbe protiv odluke dostavljene porukom elektroničke pošte i, s druge strane, pojasnio primjenu načela jedinstvenog upisa u registar, na temelju Međuinstitucijskog sporazuma o obveznom registru transparentnosti (
2
).
Tužbom podnesenom tajništvu Općeg suda 17. svibnja 2023. tužitelj, društvo Oil company „Lukoil” PAO, sa sjedištem u Moskvi, zahtijevalo je poništenje odluke tajništva registra transparentnosti kojom se proglašava njegovo brisanje iz registra transparentnosti Europske unije (
3
). Navedeno tajništvo pobijanu je odluku dostavilo tužitelju porukom elektroničke pošte od 6. ožujka 2023. Tužitelj je izričito priznao da je navedena poruka na taj datum pristigla u pretince elektroničke pošte dvaju predstavnika koje je imenovao prilikom svojeg upisa u registar transparentnosti (u daljnjem tekstu: predstavnici).
Ocjena Općeg suda
Opći sud najprije je podsjetio na to da, kako bi dostava odluke bila valjana, nije potrebno da se njezin adresat doista upoznao s njezinim sadržajem, nego da je bio u mogućnosti propisno se upoznati s njime. U tom pogledu dokaz da adresat odluke nije tu odluku samo primio, nego i da se mogao propisno upoznati s njom može proizlaziti iz različitih okolnosti.
U tom smislu, kako bi se utvrdilo da je odluka poslana elektroničkom poštom uredno dostavljena njezinu adresatu na točno određen datum i da je stoga rok za tužbu počeo teći od tog datuma, stranka koja se poziva na nepravodobnost mora dokazati ne samo da je ta odluka priopćena njezinu adresatu, u smislu da je poslana na adresu elektroničke pošte tog adresata i da ju je on na toj adresi primio, nego i da je navedeni adresat na taj datum bio u mogućnosti propisno se upoznati sa sadržajem navedene odluke, odnosno da je mogao otvoriti poruku elektroničke pošte koja je sadržavala predmetnu odluku i na taj način propisno saznati za nju na navedeni datum.
U tom pogledu, ni pretpostavka prema kojoj se adresat odluke dostavljene elektroničkom poštom u svakom slučaju mogao moći propisno upoznati s njezinim sadržajem tek na datum na koji je provjerio svoj pretinac elektroničke pošte kao ni pretpostavka prema kojoj je adresat takve odluke u svakom slučaju u mogućnosti propisno se upoznati s njezinim sadržajem čim je primi u svojem pretincu elektroničke pošte ne može biti u skladu s odredbama kojima se određuju rokovi za tužbu.
U ovom je slučaju Opći sud primijetio da je, s obzirom na datum slanja pobijane odluke 6. ožujka 2023., rok za podnošenje zahtjeva za njezino poništenje načelno istekao 16. svibnja 2023., tako da je, na prvi pogled, ova tužba nepravodobna.
Međutim, ispitao je niz argumenata na koje se tužitelj poziva kako bi osporio nepravodobnost tužbe.
Konkretno, odbija, kao prvo, argument koji se temelji na tome da je poruka elektroničke pošte poslana izvan radnog vremena ureda. Naime, na temelju pravila o računanju rokova, „[d]an tijekom kojeg se zbiva događaj ili tijekom kojeg se odvija radnja ne ulazi u dotično razdoblje kada se od trenutka u kojem se zbiva događaj ili odvija radnja treba izračunati razdoblje izraženo u danima, tjednima, mjesecima ili godinama” (
4
).
Međutim, s jedne strane, Opći je sud primijetio da su dopisom od 31. ožujka 2023. upućenim tajništvu registra transparentnosti, kao odgovor na pobijanu odluku priloženu poruci elektroničke pošte od 6. ožujka 2023., tužiteljevi savjetnici podnijeli zahtjev za ponovno pokretanje istrage, koji se može razmotriti samo u roku od najviše 20 radnih dana nakon što su dotične stranke obaviještene o njegovoj odluci (
5
).
S druge strane, istaknuo je da su tužiteljevi savjetnici, kako bi pokazali da je zahtjev za ponovno pokretanje istrage u pogledu tužitelja podnesen u tom roku, u dopisu od 31. ožujka 2023. izričito naveli činjenicu da je rok od 20 radnih dana počeo teći 7. ožujka 2023. i da taj rok istječe 3. travnja 2023.
Opći je sud iz toga zaključio da se tako precizna informacija, koju su iznijeli tužiteljevi vlastiti savjetnici, može protumačiti samo kao njihovo priznanje da je poruka elektroničke pošte koja je sadržavala pobijanu odluku doista poslana tužiteljevim predstavnicima 6. ožujka 2023., da je navedena poruka elektroničke pošte pristigla u njihove pretince elektroničke pošte na taj datum i da su oni za nju saznali ili su barem bili u mogućnosti za nju propisno saznati na sam dan tog slanja i tog primitka. Iz toga je zaključio da je poruka elektroničke pošte koja je sadržavala pobijanu odluku „uredno dostavljena” navedenim predstavnicima 6. ožujka 2023.
Kao drugo, Opći sud odbio je argument koji se temelji na tome da je poruka elektroničke pošte koja je sadržavala pobijanu odluku poslana 6. ožujka 2023. samo predstavnicima tužiteljeva belgijskog društva kćeri, a ne samom tužitelju, i da stoga on nije mogao za nju saznati taj dan.
U tom pogledu podsjeća, među ostalim, na to da bi, na temelju smjernica o navedenom registru za podnositelje zahtjeva i registrirane subjekte, koje je utvrdilo tajništvo registra transparentnosti, kako bi se osigurala dosljedna primjena navedenog sporazuma (u daljnjem tekstu: smjernice), kako bi se izbjegli višestruki unosi i kako bi se ubrzala administrativna obrada zahtjeva za upis u registar ili upisa u registar, predstavnici interesnih skupina koji djeluju u više zemalja (npr. multinacionalna društva) trebali upisati svoje aktivnosti u registar samo jednom i pritom obuhvatiti razne druge subjekte u okviru mreže, grupe poduzetnika ili slično (
6
). U tim se smjernicama pojašnjava da u praksi upis u registar obično obavlja podružnica ili ured koji predstavljaju interese subjekta u odnosima s institucijama Unije.
Međutim, Opći sud utvrdio je, s jedne strane, kako iz izvatka iz registra transparentnosti proizlazi da je samo tužitelj bio upisan u navedeni registar. Naime, njegovo belgijsko društvo kći nije zasebno upisano te je navedeno samo kao „ured zadužen za odnose s Unijom”. Stoga, u skladu s Međuinstitucijskim sporazumom (
7
) i u smislu načela jedinstvenog upisa u registar iz smjernica (
8
), naznakom tužitelja kao jedine organizacije upisane u registar transparentnosti obuhvaćeni su svi poduzetnici grupe kojoj tužitelj pripada u svim zemljama u kojima je ta grupa prisutna, uključujući belgijsko društvo kći.
S druge strane, bez obzira na to koja je bila njihova funkcija u navedenom društvu kćeri, navodeći u izvatku iz registra imena dvaju direktora potonjeg kao „osobu koja je pravno odgovorna za subjekt” i „osobu zaduženu za odnose s Unijom”, tužitelj je prihvatio da te osobe djeluju u njegovo ime, kao predstavnici zaduženi za njegove odnose s tajništvom registra transparentnosti (
9
).
(
1
)	Presuda od 1. kolovoza 2022., Kerstens/Komisija (C-447/21 P, neobjavljena, EU:C:2022:612)
(
2
)	Međuinstitucijski sporazum od 20. svibnja 2021. Europskog parlamenta, Vijeća Europske unije i Europske komisije o obveznom registru transparentnosti (SL 2021., L 207, str. 1., u daljnjem tekstu: Međuinstitucijski sporazum)
(
3
)	Odluka tajništva registra transparentnosti Ares (2023) 1618717 od 6. ožujka 2023. kojom se proglašava brisanje tužitelja iz registra transparentnosti Europske unije
(
4
)	Članak 3. stavak 1. drugi podstavak Uredbe Vijeća (EEZ, Euratom) br. 1182/71 od 3. lipnja 1971. o utvrđivanju pravila koja se primjenjuju na razdoblja, datume i rokove (SL 1971., L 124, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 13., str. 5.)
(
5
)	U skladu s točkama 7.3. i 7.4. Priloga III. Međuinstitucijskom sporazumu
(
6
)	Točka 2. smjernica, naslovljena „Načelo jedinstvenog upisa u registar”
(
7
)	Članak 8. stavak 3. točka (b) Međuinstitucijskog sporazuma
(
8
)	Točka 2. smjernica
(
9
)	Članak 6. stavak 2. i Prilog II. točka I. Međuinstitucijskog sporazuma