PRESUDA OPĆEG SUDA (osmo prošireno vijeće)
17. srpnja 2024.(*)
„Digitalne usluge – Uredba (EU) 2022/1925 – Utvrđivanje statusa nadzornika pristupa – Usluga internetske društvene mreže – Članak 3. stavci 1., 2. i 5. Uredbe 2022/1925 – Zahtjevi – Pretpostavke – Obaranje pretpostavki – Prava obrane – Jednako postupanje”
U predmetu T‑1077/23,
Bytedance Ltd, sa sjedištem u George Townu (Kajmanski Otoci), koji zastupaju E. Batchelor, N. Baeten i M. Frese, odvjetnici,
tužitelj,
protiv
Europske komisije, koju zastupaju O. Gariazzo, M. Mataija, I. Rogalski i C. Sjödin, u svojstvu agenata,
tuženik,
OPĆI SUD (osmo prošireno vijeće),
u sastavu: A. Kornezov (izvjestitelj), predsjednik, G. De Baere, D. Petrlík, K. Kecsmár i S. Kingston, suci,
tajnik: A. Marghelis, administrator,
uzimajući u obzir pisani dio postupka, a osobito:
–        zahtjev za ubrzani postupak koji je tužitelj podnio 16. studenoga 2023., kao i skraćenu verziju tužbe u kojoj je on odustao od nekih tužbenih razloga u slučaju da se zahtjev za ubrzani postupak prihvati,
–        odluku Općeg suda od 8. prosinca 2023. kojom je prihvaćen zahtjev za ubrzani postupak,
–        rješenje od 9. veljače 2024., Bytedance/Komisija (T‑1077/23 R, neobjavljeno, EU:T:2024:94), kojim je odbijen zahtjev za privremenu pravnu zaštitu,
–        pisana pitanja Općeg suda postavljena strankama i njihove odgovore na ta pitanja podnesene tajništvu Općeg suda 16. veljače 2024.,
nakon rasprave održane 29. travnja 2024.
donosi sljedeću
Presudu
1        Svojom tužbom na temelju članka 263. UFEU‑a tužitelj, društvo Bytedance Ltd, zahtijeva poništenje Odluke Komisije C(2023) 6102 final od 5. rujna 2023. kojom se poduzetniku ByteDance utvrđuje status nadzornika pristupa u skladu s člankom 3. Uredbe (EU) 2022/1925 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. rujna 2022. o pravednim tržištima s mogućnošću neograničenog tržišnog natjecanja u digitalnom sektoru i izmjeni direktiva (EU) 2019/1937 i (EU) 2020/1828 (Akt o digitalnim tržištima) (SL 2022., L 265, str. 1., u daljnjem tekstu: ADT) (u daljnjem tekstu: pobijana odluka).
I.      Okolnosti spora
2        Tužitelj, koji je osnovan u Kini 2012. i na kojeg se primjenjuje pravo Kajmanskih Otoka, upravlja zajedno s društvima koja su pod njegovom izravnom ili neizravnom kontrolom (u daljnjem tekstu nazvani zajedno: poduzetnik ByteDance), među ostalim, digitalnom platformom TikTok.
3        Digitalna platforma TikTok, koja je u svojoj trenutačnoj verziji pokrenuta u Europskoj uniji u kolovozu 2018., omogućuje svojim korisnicima pretraživanje, pregledavanje i emitiranje videozapisa, kao i interakciju, komunikaciju i dijeljenje sadržaja s drugim korisnicima.
4        Dana 3. srpnja 2023. tužitelj je Europskoj komisiji podnio obavijest u skladu s člankom 3. stavkom 3. prvim podstavkom ADT‑a (u daljnjem tekstu: obavijest) u kojoj je tvrdio, prije svega, da je TikTok platforma za razmjenu videozapisa u smislu članka 2. točke 2. podtočke (d) i točke 8. ADT‑a; potom, da prag predviđen u članku 3. stavku 2. točki (c) ADT‑a nije dosegnut, tako da se ne može pretpostaviti da je poduzetnik ByteDance ispunio zahtjeve iz članka 3. stavka 1. ADT‑a kako bi mu se utvrdio status nadzornika pristupa, te, naposljetku, da su pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a u svrhu utvrđivanja statusa poduzetnika kao nadzornika pristupa u svakom slučaju oborene na temelju argumenata i dokaza koje je on podnio na osnovi članka 3. stavka 5. prvog podstavka ADT‑a.
5        Dopisom od 26. srpnja 2023. Komisija je priopćila tužitelju svoje preliminarno mišljenje u pogledu, s jedne strane, utvrđivanja statusa poduzetnika ByteDance kao nadzornika pristupa u skladu s člankom 3. stavkom 4. ADT‑a te, s druge strane, kvalifikacije TikToka kao internetske društvene mreže sposobne da bude važna točka pristupa putem koje poslovni korisnici dolaze do krajnjih korisnika (u daljnjem tekstu: važna točka pristupa) u smislu članka 3. stavka 1. točke (b) ADT‑a (u daljnjem tekstu: privremeno mišljenje).
6        Dopisom od 2. kolovoza 2023. tužitelj je odgovorio na privremeno mišljenje.
7        Komisija je 5. rujna 2023. donijela pobijanu odluku.
8        U pobijanoj odluci Komisija je kao prvo smatrala da je TikTok usluga internetske društvene mreže u smislu članka 2. točke 7. ADT‑a i slijedom toga osnovna usluga platforme (u daljnjem tekstu: OUP) u smislu članka 2. točke 2. podtočke (c) ADT‑a.
9        Kao drugo, Komisija je istaknula da je u pogledu TikToka poduzetnik ByteDance dosegnuo pragove predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a, na temelju čega se može pretpostaviti da su ispunjeni zahtjevi iz članka 3. stavka 1. ADT‑a koji se odnose na utvrđivanje statusa nadzornika pristupa.
10      Kao treće, Komisija je smatrala da argumenti koje je tužitelj iznio u skladu s člankom 3. stavkom 5. prvim podstavkom ADT‑a, kako bi oborio pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a nisu dovoljno potkrijepljeni da očito dovedu u pitanje navedene pretpostavke. Slijedom toga i u skladu s člankom 3. stavkom 5. drugim podstavkom ADT‑a Komisija je odbila te argumente bez pokretanja ispitivanja tržišta na temelju članka 17. stavka 3. ADT‑a.
11      Članci 1. i 2. izreke pobijane odluke glase kako slijedi:
„Članak 1.
Utvrđuje se da poduzetnik ByteDance ima status nadzornika pristupa u skladu s člankom 3. [ADT‑a].
Članak 2.
[Važna točka pristupa] u smislu članka 3. stavka 1. točke (b) [ADT‑a] je sljedeći [OUP] poduzetnika ByteDance:
(a) Usluga internetske društvene mreže TikTok poduzetnika ByteDance.”
II.    Zahtjevi stranaka
12      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
–        poništi pobijanu odluku;
–        naloži Komisiji snošenje troškova.
13      Komisija od Općeg suda zahtijeva da:
–        odbije tužbu;
–        naloži tužitelju snošenje troškova.
III. Pravo
14      U prilog svojoj tužbi tužitelj ističe tri tužbena razloga od kojih se prvi temelji na povredi članka 3. stavaka 1. i 5. ADT‑a, drugi na povredi prava obrane i treći na povredi načela jednakog postupanja.
A.      Prvi tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 3. stavaka 1. i 5. ADT‑a
15      Prvi tužbeni razlog podijeljen je u pet dijelova od kojih se prvi temelji na tome da je Komisija primijenila pogrešan pravni kriterij prilikom ispitivanja argumenata koji su podneseni kako bi se oborile pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a, drugi do četvrti na tome da je Komisija povrijedila članak 3. stavke 1. i 5. ADT‑a time što je odbila argumente koji su podneseni kako bi se oborila pretpostavka prema kojoj poduzetnik ByteDance ima znatan utjecaj na unutarnje tržište, pretpostavka prema kojoj je TikTok važna točka pristupa i pretpostavka prema kojoj poduzetnik ByteDance ima čvrst i trajan položaj, te peti na tome da je Komisija povrijedila članak 3. stavke 1. i 5. ADT‑a time što je propustila dati opću ocjenu podnesenih dokaza.
16      Prije ispitivanja prvog tužbenog razloga u okviru njegovih različitih dijelova valja podsjetiti, s jedne strane, na povijest nastanka i normativni sadržaj ADT‑a i, s druge strane, na nesporne relevantne aspekte pobijane odluke.
1.      Povijest nastanka i normativni sadržaj ADT‑a
17      Digitalne usluge općenito i osobito internetske platforme imaju danas sve važniju ulogu u gospodarstvu jer poduzetnicima omogućuju da dođu do korisnika u cijeloj Uniji, olakšavaju prekograničnu trgovinu i otvaraju potpuno nove poslovne mogućnosti velikom broju trgovačkih društava u Uniji u korist potrošača u Uniji, kako što to u biti proizlazi iz uvodne izjave 1. ADT‑a.
18      Međutim, kako je to zakonodavac Unije istaknuo u uvodnoj izjavi 2. ADT‑a, neke digitalne usluge nazvane OUP‑ovi često imaju značajke kao što su ekonomije ekstremnih razmjera, vrlo snažni mrežni učinci, sposobnost povezivanja velikog broja poslovnih korisnika s velikim brojem krajnjih korisnika s pomoću višestranosti tih usluga, velik stupanj ovisnosti poslovnih korisnika i krajnjih korisnika o njima, učinci ovisnosti, nemogućnost paralelnog povezivanja krajnjih korisnika na više platformi za istu svrhu (engl. multi‑homing), vertikalna integracija i prednosti koje se ostvaruju na temelju podataka, koja u kombinaciji s nepoštenim praksama poduzetnika koji pružaju OUP‑ove, mogu znatno narušiti mogućnost neograničenog tržišnog natjecanja u području OUP‑ova te utjecati na pravednost komercijalnog odnosa između poduzetnika koji pružaju takve usluge i njihovih poslovnih i krajnjih korisnika. To bi pak moglo dovesti do brzog i potencijalno dalekosežnog smanjenja izbora za poslovne i krajnje korisnike te stoga dodijeliti pružatelju tih usluga položaj takozvanog „nadzornika pristupa”.
19      U tom je pogledu zakonodavac Unije primijetio da se tržišnim procesima često ne mogu osigurati pravedni gospodarski ishodi u pogledu OUP‑ova te da postojeće pravo Unije ne omogućuje da se na zadovoljavajući način suoči s potencijalno negativnim posljedicama povezanim s određenim značajkama OUP‑ova. Konkretno, iako se članci 101. i 102. UFEU‑a i dalje primjenjuju na postupanje nadzornikâ pristupa, područje primjene tih odredaba ipak je ograničeno na određene slučajeve tržišne moći, primjerice na vladajući položaj na određenim tržištima i protutržišno postupanje, a do primjene tih odredbi dolazi tek ex post i ona zahtijeva opsežnu istragu često vrlo složenih činjenica u svakom pojedinačnom slučaju. Štoviše, navedeni je zakonodavac utvrdio da se postojećim pravom Unije ne rješavaju ili ne rješavaju djelotvorno izazovi za djelotvorno funkcioniranje unutarnjeg tržišta koje predstavlja postupanje nadzornikâ pristupa koji nisu nužno u vladajućem položaju u smislu prava u području tržišnog natjecanja (vidjeti u tom smislu uvodnu izjavu 5. ADT‑a). Također je naglasio da se ADT‑om nastoji ostvariti cilj koji je komplementaran cilju zaštite nenarušenog tržišnog natjecanja na nekom tržištu, ali različit od tog cilja, kako je definirano pravom tržišnog natjecanja, a to je osigurati da tržišta na kojima djeluju nadzornici pristupa budu i ostanu pravedna te da na njima postoji mogućnost neograničenog tržišnog natjecanja neovisno o stvarnim, mogućim ili pretpostavljenim učincima postupanja određenog nadzornika pristupa obuhvaćenog ADT‑om (vidjeti u tom smislu uvodnu izjavu 11. ADT‑a).
20      Osim toga, zakonodavac Unije istaknuo je da je već donesen ili predložen niz regulatornih rješenja na nacionalnoj razini za uklanjanje nepoštenih praksi i uspostavu neograničenog tržišnog natjecanja u području digitalnih usluga ili barem u vezi s nekima od njih, te da su zbog toga nastala različita regulatorna rješenja koja uzrokuju fragmentaciju unutarnjeg tržišta, što dovodi do rizika od povećanja troškova usklađivanja uslijed postojanja različitih skupova nacionalnih regulatornih zahtjeva (vidjeti, u tom smislu, uvodnu izjavu 6. ADT‑a).
21      U tom je kontekstu zakonodavac Unije odlučio donijeti ADT kako bi, među ostalim, doprinio pravilnom funkcioniranju unutarnjeg tržišta utvrđivanjem pravila kojima se osiguravaju mogućnost neograničenog tržišnog natjecanja i pravednost za tržišta u digitalnom sektoru općenito, a osobito za poslovne i krajnje korisnike OUP‑ova koje pružaju nadzornici pristupa (vidjeti u tom smislu članak 1. stavak 1. te uvodnu izjavu 7. ADT‑a).
22      Cilj da se zajamči mogućnost neograničenog tržišnog natjecanja u digitalnom sektoru odnosi se, kao što to proizlazi iz uvodnih izjava 32. i 33. ADT‑a, na sposobnost poduzetnika da djelotvorno prevladaju prepreke ulasku na tržište i širenju te da se svojim proizvodima i uslugama natječu s nadzornikom pristupa. Ciljem u vidu osiguranja pravednosti navedenih tržišta želi se spriječiti neravnoteža između prava i obveza poslovnih korisnika kad nadzornik pristupa stekne nerazmjernu prednost, pri čemu je pojašnjeno da je zbog njihova položaja točke pristupa i njihove superiorne pregovaračke moći, moguće da se nadzornici pristupa ponašaju na način koji drugima ne dopušta da u potpunosti iskoriste prednosti vlastitih doprinosa te da jednostrano postave neuravnotežene uvjete za korištenje njihovim OUP‑ovima ili uslugama koje se pružaju zajedno s njihovim OUP‑ovima ili kao potpora tim uslugama.
23      U tu je svrhu člankom 3. stavkom 1. ADT‑a predviđeno da se poduzetniku utvrđuje status nadzornika pristupa ako ispunjava sljedeća tri kumulativna zahtjeva:
(a) ima znatan utjecaj na unutarnje tržište;
(b) pruža OUP koja je važna točka pristupa; i
(c) ima čvrst i trajan položaj u području svojeg poslovanja ili je predvidivo da će takav položaj imati u bliskoj budućnosti.
24      U skladu s člankom 3. stavkom 2. ADT‑a, pretpostavlja se da poduzetnik ispunjava zahtjeve iz stavka 1.:
(a) u pogledu stavka 1. točke (a), ako ostvaruje godišnji prihod na razini Unije jednak ili veći od 7,5 milijardi eura tijekom svake od posljednje tri financijske godine (u daljnjem tekstu: prag prihoda ostvarenog u Uniji) ili ako je njegova prosječna tržišna kapitalizacija ili jednakovrijedna fer tržišna vrijednost iznosila najmanje 75 milijardi eura u posljednjoj financijskoj godini (u daljnjem tekstu: prag svjetske tržišne vrijednosti) te ako pruža isti OUP u najmanje trima državama članicama;
(b) u pogledu stavka 1. točke (b), ako pruža OUP koji u posljednjoj financijskoj godini ima najmanje 45 milijuna mjesečno aktivnih krajnjih korisnika koji imaju poslovni nastan ili se nalaze u Uniji (u daljnjem tekstu: krajnji korisnici) te najmanje 10 000 godišnje aktivnih poslovnih korisnika koji imaju poslovni nastan u Uniji (u daljnjem tekstu: poslovni korisnici), što je utvrđeno i izračunano u skladu s metodologijom i pokazateljima utvrđenima u Prilogu;
(c) u pogledu stavka 1. točke (c), ako su pragovi iz točke (b) ovog stavka dosegnuti u svakoj od zadnjih triju financijskih godina.
25      Članak 3. stavak 5. prvi podstavak ADT‑a predviđa da poduzetnik koji pruža OUP‑ove svojoj obavijesti na temelju članka 3. stavka 3. prvog podstavka ADT‑a može priložiti dovoljno potkrijepljene argumente kako bi dokazao da, zbog okolnosti u kojima se pruža relevantni OUP, iznimno ne ispunjava zahtjeve iz stavka 1., iako doseže sve pragove iz stavka 2.
26      U skladu s drugim i trećim podstavkom članka 3. stavka 5. ADT‑a, ako smatra da argumenti koje je poduzetnik koji pruža OUP‑ove podnio na temelju prvog podstavka nisu dovoljno potkrijepljeni zato što se njima očito ne dovode u pitanje pretpostavke utvrđene u stavku 2. tog članka, Komisija može odbiti te argumente u roku iz stavka 4. istog članka, a da ne pokrene istraživanje tržišta po osnovi članka 17. stavka 3. ADT‑a.
27      S druge strane, ako poduzetnik koji pruža OUP‑ove podnese takve dovoljno potkrijepljene argumente kojima se očito dovode u pitanje pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a, Komisija može u istom roku pokrenuti istraživanje tržišta po osnovi članka 17. stavka 3. ADT‑a.
28      Naposljetku valja primijetiti da je ADT‑om predviđen ciljani skup pravnih obveza koje poduzetnici kojima je utvrđen status nadzornika pristupa moraju poštovati u pogledu svakog od OUP‑ova navedenih u relevantnoj odluci o utvrđivanju statusa. Te se obveze odnose na određene prakse za koje se smatra da narušavaju mogućnost neograničenog tržišnog natjecanja ili da su nepoštene, ili oboje, uzmu li se u obzir značajke digitalnog sektora koje imaju posebno negativan izravan utjecaj na poslovne i krajnje korisnike (vidjeti u tom smislu uvodnu izjavu 31. ADT‑a).
2.      Nesporni aspekti pobijane odluke
29      Kao prvo, u okviru ovog spora tužitelj ne osporava da je TikTok usluga internetske društvene mreže u smislu članka 2. točke 2. podtočke (c) i točke 7. ADT‑e, a ne usluga platforme za razmjenu videozapisa u smislu članka 2. točke 2. podtočke (d) i točke 8. ADT‑a, kao što je to utvrđeno u pobijanoj odluci.
30      Kao drugo, tužitelj ne osporava da su pragovi predviđeni u članku 3. stavku 2. točkama (a) do (c) ADT‑a dosegnuti i da se slijedom toga smatra da poduzetnik ByteDance ispunjava zahtjeve iz članka 3. stavka 1. ADT‑a u svrhu utvrđivanja svojeg statusa kao nadzornika pristupa.
31      Konkretno, kao prvo, tužitelj ne osporava utvrđenje izvedeno u pobijanoj odluci prema kojem je svjetska tržišna vrijednost poduzetnika ByteDance procijenjena na [> 75](1) milijardi eura u posljednjoj financijskoj godini, premašila prag svjetske tržišne vrijednosti predviđen u članku 3. stavku 2. točki (a) ADT‑a niti da je TikTok dostupan u svim državama članicama Unije i da je stoga također ispunjen zahtjev koji je predviđen u istoj odredbi i prema kojem se OUP o kojemu je riječ mora pružati u najmanje trima državama članicama, tako da se može pretpostaviti da poduzetnik ByteDance ima znatan utjecaj na unutarnje tržište u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) ADT‑a.
32      Kao drugo, tužitelj ne osporava da su također dosegnuti pragovi predviđeni u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a od najmanje 45 milijuna krajnjih korisnika i najmanje 10 000 poslovnih korisnika, tako da se za TikTok moglo pretpostaviti da je važna točka pristupa u smislu članka 3. stavka 1. točke (b) ADT‑a. Naime, iz pobijane odluke proizlazi da je TikTok 2022. imao 125 milijuna krajnjih korisnika i [> 10 000] poslovnih korisnika.
33      Kao treće, tužitelj ne osporava niti to da su pragovi iz članka 3. stavka 2. točke (b) ADT‑a bili dosegnuti u svakoj od posljednjih triju financijskih godina te da se stoga za poduzetnika ByteDance moglo pretpostaviti, u skladu s člankom 3. stavkom 2. točkom (c) ADT‑a, da ima čvrst i trajan položaj u području svojeg poslovanja ili je predvidivo da će takav položaj imati u bliskoj budućnosti, u smislu članka 3. stavka 1. točke (c) ADT‑a. Naime, iz pobijane odluke proizlazi da je TikTok 2020., 2021. i 2022. imao [> 45], [> 45] i 125 milijuna krajnjih korisnika te, prema konzervativnoj metodi, barem [> 10 000], [> 10 000] i [> 10 000] poslovnih korisnika, što premašuje pragove predviđene u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a.
34      S druge strane, među strankama je sporno pitanje je li Komisija mogla zaključiti, a da ne počini pogrešku, da argumenti koje je tužitelj iznio u skladu s člankom 3. stavkom 5. prvim podstavkom ADT‑a nisu dovoljno potkrijepljeni da očito dovedu u pitanje pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a u pogledu TikToka.
35      Različite dijelove prvog tužbenog razloga treba ispitati s obzirom na ta razmatranja.
3.      Pravni kriterij koji je Komisija primijenila prilikom ispitivanja argumenata iznesenih radi obaranja pretpostavki (prvi tužbeni razlog, prvi dio)
36      Tužitelj tvrdi u biti da je u pobijanoj odluci Komisija primijenila pogrešan pravni kriterij kada je ispitivala argumente i dokaze koje je on iznio u skladu s člankom 3. stavkom 5. prvim podstavkom ADT‑a, kako bi oborio pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a. U okviru prvog prigovora predbacuje Komisiji da je odbila određene „kvalitativne” argumente i dokaze, a u okviru drugog prigovora da je nametnula previsok standard dokazivanja kojim se zahtijevaju „uvjerljivi” dokazi.
a)      Vrsta argumenata i dokazâ koji se mogu iznijeti radi obaranja pretpostavki predviđenih u članku 3. stavku 2. ADT‑a
1)      Argumenti stranaka
37      Tužitelj tvrdi, kao što je to pojasnio na raspravi, da je u uvodnoj izjavi 161. pobijane odluke Komisija pogrešno odbila određene „kvalitativne” argumente i dokaze koje je on iznio kako bi oborio pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a. Prema njegovu stajalištu, tumačenje uvodne izjave 23. ADT‑a koje je Komisija primijenila kako bi odbila te argumente i dokaze i prema kojem je isključen svaki dokaz koji nije spomenut u navedenoj uvodnoj izjavi, u suprotnosti je i s tekstom te uvodne izjave i člankom 3. stavkom 5. prvim podstavkom ADT‑a, u skladu s kojim kvalifikacija kao nadzornika pristupa treba ispuniti zahtjeve navedene u stavku 1. tog članka uzimajući u obzir „okolnosti u kojima se pruža relevantn[i OUP]”. Naime, uvodnom izjavom o kojoj je riječ isključena su jedino opravdanja koja počivaju na gospodarskim razlozima u odnosu na definiciju tržišta ili kojima se nastoji dokazati povećanje učinkovitosti. S druge strane, njome se ne isključuju „kvalitativni” dokazi koji su izravno povezani s obaranjem navedenih pretpostavki prema kojima kvantitativni pragovi potvrđuju status nadzornika pristupa. Međutim, bilo bi suvišno prihvatiti samo kvantitativne elemente kako bi se pobili isto tako kvantitativni pragovi na kojima se te pretpostavke temelje.
38      Komisija se slaže s tužiteljem da se uvodna izjava 23. ADT‑e ne može tumačiti na način da isključuje „kvalitativne” argumente i dokaze, pod uvjetom da su izravno povezani s kvantitativnim pragovima na kojima se temelje pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a i da se elementi koji se mogu uzeti u obzir i navedeni su u spomenutoj uvodnoj izjavi uzmu u obzir kao primjeri. Međutim, ona ističe da u pobijanoj odluci nije odbila kao irelevantne „kvalitativne” argumente ili dokaze koje je tužitelj iznio, nego ih je, baš kao i „kvantitativne” argumente i dokaze koje je ovaj potonji iznio, ispitala u dijelu u kojem su bili izravno povezani s tim pretpostavkama. Prema njezinu stajalištu, jedini argumenti isključeni iz razloga što nisu bili izravno povezani s kvantitativnim pragovima na kojima se temelje navedene pretpostavke bili su takozvani „dodatni” argumenti tužitelja, kao što proizlazi iz uvodne izjave 161. pobijane odluke.
2)      Ocjena Općeg suda
39      Uvodno valja istaknuti da izrazom „‚kvalitativni’ argumenti i dokazi” tužitelj upućuje u okviru prvog prigovora na argumente i dokaze koje je iznio tijekom upravnog postupka kako bi oborio pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a, i koji nisu bili izraženi u brojčanim vrijednostima.
40      U tom pogledu mora se istaknuti da bi moglo biti teško ili čak nemoguće, razlikovati „kvantitativne” od „kvalitativnih” argumenata ili dokaza. Naime, argument „kvalitativne” prirode često je potkrijepljen brojčanim podacima. Stoga bi se moglo činiti umjetnim međusobno ih razdvojiti i priznati relevantnost samo kvantitativnog elementa, iako je on namijenjen potkrijepiti argument kvalitativne prirode.
41      Nakon što je to pojašnjeno valja istaknuti da zahtjevi koji su potrebni za utvrđivanje statusa nadzornika pristupa i predviđeni su u članku 3. stavku 1. ADT‑a nisu izraženi u brojčanim vrijednostima. Stoga poduzetnik o kojemu je riječ mora radi tog utvrđivanja statusa imati znatan utjecaj na unutarnje tržište, pružati OUP koji čini važnu točku pristupa te imati čvrst i trajan položaj u području svojeg poslovanja ili je predvidivo da će takav položaj imati u bliskoj budućnosti.
42      Doduše, pragovi predviđeni u članku 3. stavku 2. ADT‑e, na temelju kojih se može pretpostaviti da su zahtjevi predviđeni u stavku 1. tog članka ispunjeni, u biti su kvantitativni.
43      Međutim, radi se o oborivim pretpostavkama. Naime, članak 3. stavak 5. prvi i drugi podstavak ADT‑a dopuštaju dotičnom poduzetniku da iznese dovoljno potkrijepljene argumente kako bi dokazao da, zbog okolnosti u kojima se pruža relevantni OUP, iznimno ne ispunjava zahtjeve iz stavka 1. navedenog članka, iako doseže sve pragove iz stavka 2. tog članka. Ako ti argumenti nisu dovoljno potkrijepljeni zato što se njima očito ne dovode u pitanje navedene pretpostavke, Komisija može odbiti te argumente, a da ne pokrene istraživanje tržišta po osnovi članka 17. stavka 3. ADT‑a.
44      Stoga na temelju ničega u tekstu članka 3. stavka 5. ADT‑a Komisija ne može odmah isključiti kao irelevantne argumente ili dokaze koje je poduzetnik iznio iz razloga što ne bi bili izraženi u brojčanim vrijednostima.
45      U tom se pogledu u uvodnoj izjavi 23. ADT‑a, između ostalog, pojašnjava da bi „[u] svojoj procjeni […] dokaza i argumenata [podnesenih na temelju članka 3. stavka 5. prvog podstavka ADT‑a] Komisija […] trebala uzeti u obzir samo one elemente koji se izravno odnose na kvantitativne kriterije, odnosno utjecaj poduzetnika koji pruža [OUP] na unutarnje tržište povrh gornje granice prihoda ili tržišne kapitalizacije, kao što je njegova veličina u apsolutnom smislu i broj država članica u kojima je prisutan; u kojoj mjeri stvarni brojevi poslovnih i krajnjih korisnika premašuju pragove i važnost poduzetnikov[a OUP‑a] s obzirom na sveukupni opseg aktivnosti dotičn[og OUP‑a]; te broj godina u kojima su pragovi dosegnuti”. Usto, prema istoj uvodnoj izjavi „[t]rebalo bi odbaciti svako obrazloženje koje se temelji na ekonomskim razlozima, a kojim se želi definirati tržište ili dokazati učinkovitost koja proizlazi iz određene vrste ponašanja poduzetnika koji pruža [OUP‑ove] jer ono nije relevantno za utvrđivanje statusa nadzornika pristupa”.
46      Iz uvodne izjave 23. ADT‑a proizlazi da jedine kategorije argumenata ili dokaza koje je zakonodavac Unije odlučio izričito isključiti kao irelevantne jesu one izvedene iz opravdanja koje se temelji na ekonomskim razlozima, a kojim se želi definirati tržište ili dokazati učinkovitost.
47      Iz uvodne izjave 23. ADT‑a također proizlazi da se argumenti i dokazi, kako bi se uzeli u obzir, moraju „izravno odnos[iti] na kvantitativne kriterije”, pri čemu se pojašnjava da se izraz „kvantitativni kriteriji” odnosi na kvantitativne pragove utvrđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a. Međutim, taj zahtjev izravne veze ne znači da bi argument ili dokaz trebalo a priori isključiti kao irelevantan samo iz razloga što nije izražen u brojčanim vrijednostima. Naime, takav argument ili dokaz može, ovisno o okolnostima, biti izravno povezan s tim kvantitativnim pragovima, tako da se mora uzeti u obzir prilikom ispitivanja argumenata i dokaza koji su izneseni kako bi se oborile pretpostavke predviđene u toj odredbi. Obrnuto, argument ili dokaz kvantitativne prirode ne mora, ovisno o okolnostima, biti izravno povezan s navedenim kvantitativnim pragovima, tako da ga ne bi trebalo uzeti u obzir u okviru tog ispitivanja.
48      Iz toga slijedi da uvodna izjava 23. ADT‑e ne isključuje a priori kao irelevantne argumente ili dokaze koji nisu izraženi u brojčanim vrijednostima, pod uvjetom da su izravno povezani s jednom ili više pretpostavki predviđenih u članku 3. stavku 2. ADT‑a koje imaju oblik kvantitativnih pragova.
49      Također valja pojasniti da popis elemenata, koji se mogu uzeti u obzir i navedeni su u uvodnoj izjavi 23. ADT‑a, nije taksativan.
50      Naime, čak i ako je popis o kojemu je riječ uveden izrazom „odnosno”, neki od elemenata s tog popisa potom su objašnjeni primjerima („kao što je”). Usto, jedini element spomenut u uvodnoj izjavi 23. ADT‑a koji se odnosi na obaranje pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. točki (c) ADT‑a jest „broj godina u kojima su pragovi dosegnuti [koji se odnose na broj poslovnih i krajnjih korisnika]”. Međutim, taj se element podudara u biti s pragom na kojemu se temelji ista ta pretpostavka. Stoga, ako bi taj element bio jedini element dopušten za obaranje navedene pretpostavke, ona bi tada postala de facto neoboriva, što bi bilo u suprotnosti s člankom 3. stavkom 5. ADT‑a. Povrh toga, u ovom potonjem članku nije predviđen niti taksativan popis elemenata koji se mogu podnijeti u tu svrhu, nego samo upućuje na „okolnosti u kojima se pruža relevantn[i OUP]”.
51      Slijedom toga mora se zaključiti da članak 3. stavak 5. ADT‑a u vezi s uvodnom izjavom 23. ADT‑a, treba tumačiti na način da omogućuje dotičnom poduzetniku da radi obaranja pretpostavki predviđenih u članku 3. stavku 2. ADT‑a iznese argumente i dokaze bez obzira jesu li izraženi u brojčanim vrijednostima, pod uvjetom da su izravno povezani s jednom ili više tih pretpostavki.
52      U ovom slučaju i kao što je on to pojasnio na raspravi, tužitelj predbacuje Komisiji da je u uvodnoj izjavi 161. pobijane odluke odbila njegove „dodatne” uz obrazloženje da nisu izravno povezani s kvantitativnim pragovima predviđenima u članku 3. stavku 2. ADT‑a.
53      Komisija je sa svoje strane potvrdila da je u pobijanoj odluci zaključila da su svi argumenti i dokazi koje je tužitelj iznio radi obaranja pretpostavki predviđenih u članku 3. stavku 2. ADT‑a, uključujući one „kvalitativne” prirode, izravno povezani s navedenim pretpostavkama, pri čemu ih je odbila zbog drugih razloga, osim tužiteljevih „dopunskih” argumenata koje je u uvodnoj izjavi 161. pobijane odluke odbila uz obrazloženje da nisu izravno povezani s navedenim pretpostavkama.
54      U tom pogledu valja utvrditi da je Komisija ispitala tužiteljeve „dodatne” argumente tek nakon što je ispitala argumente i dokaze koje je tužitelj iznio radi obaranja svake od pretpostavki predviđenih u članku 3. stavku 2. ADT‑a.
55      U tim će okolnostima trebati razmotriti pitanje je li Komisija mogla odbiti „dodatne” argumente koje je tužitelj iznio, a da ne počini pogrešku, i to uz obrazloženje da nisu izravno povezani s navedenim pretpostavkama, slijedeći redoslijed prema kojem su obrađeni u pobijanoj odluci. Stoga će se to pitanje razmotriti nakon što se ispitaju njegovi argumenti o pretpostavkama predviđenima u članku 3. stavku 2. točkama (a), (b) i (c) navedene uredbe.
56      Iz toga slijedi da ishod ispitivanja prvog prigovora prvog dijela prvog tužbenog razloga ovisi o osnovanosti tužiteljevih argumenata o uvodnoj izjavi 161. pobijane odluke koji su ispitani u točkama 321. do 328. ove presude.
b)      Standard dokazivanja potreban kako bi se u pitanje dovele pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a
1)      Argumenti stranaka
57      Tužitelj predbacuje Komisiji da je u uvodnoj izjavi 126. pobijane odluke zahtijevala viši standard dokazivanja od onog koji se zahtijeva člankom 3. stavkom 5. ADT‑a time što je smatrala da je radi obaranja pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a tužitelj morao podnijeti „uvjerljive” dokaze. Međutim, u drugim odlukama u tom području Komisija je napravila razliku između, s jedne strane, argumenata kojima se očito dovode u pitanje pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a i koji opravdavaju pokretanje istraživanja tržišta, te, s druge strane, argumenata kojima se „u potpunosti i nedvosmisleno” dokazuje da zahtjevi navedeni u članku 3. stavku 1. ADT‑a nisu ispunjeni. Naposljetku primjećuje da bi postojanje „dvojbi” ili „prima facie” indicija u pogledu pitanja je li dotični poduzetnik ispunio navedene zahtjeve trebalo biti dovoljno za pokretanje ispitivanja tržišta po osnovi članka 17. stavka 3. ADT‑a.
58      Komisija osporava tužiteljeve argumente. Drži da u tvrdnji u uvodnoj izjavi 126. pobijane odluke prema kojoj dotični poduzetnik mora podnijeti „uvjerljive” dokaze, ne postavlja viši standard dokazivanja od onog predviđenog u ADT‑u. Prema njezinu mišljenju, puka uporaba izraza „uvjerljiv” ne upućuje na primijenjeni standard dokazivanja jer je radi izvođenja zaključaka o dokazu nužno da taj dokaz bude uvjerljiv, neovisno o tome o kojem se to standardu radi. Dodaje, u biti, da se razlika na koju tužitelj upućuje između standarda dokazivanja potrebnog za pokretanje ispitivanja tržišta po osnovi članka 17. stavka 3. ADT‑e i onog koji se zahtijeva za zaključak da su pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a oborene, jest irelevantna u ovom slučaju jer tužiteljevi argumenti nisu dosegli niti jedan niti drugi standard dokazivanja.
2)      Ocjena Općeg suda
59      Prema uvodnoj izjavi 23. ADT‑a „[t]eret dokazivanja da se pretpostavka koja proizlazi iz dosezanja kvantitativnih pragova [predviđenih u članku 3. stavku 2. te uredbe] ne bi trebala primjenjivati trebao bi snositi [dotični] poduzetnik”.
60      Što se tiče standarda dokazivanja potrebnog za obaranje pretpostavki predviđenih u članku 3. stavku 2. ADT‑a, stavak 5. prvi podstavak navedenog članka predviđa da dotični poduzetnik može priložiti dovoljno potkrijepljene argumente kako bi dokazao da iznimno ne ispunjava zahtjeve iz stavka 1. tog članka, iako doseže sve pragove iz stavka 2. istog članka. Nadalje, prema članku 3. stavku 5. drugom i trećem podstavku ADT‑a, ako smatra da argumenti koje je podnio dotični poduzetnik nisu dovoljno potkrijepljeni zato što se njima očito ne dovode u pitanje navedene pretpostavke, Komisija ih može odbiti, a da ne pokrene istraživanje tržišta, dok u slučaju da navedeni poduzetnik podnese takve argumente koji su dovoljno potkrijepljeni i kojima se očito dovode u pitanje navedene pretpostavke Komisija može pokrenuti takvo ispitivanje.
61      Stoga je standard dokazivanja potreban kako bi se u pitanje dovele pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a utvrdio sam zakonodavac Unije tako što zahtijeva od dotičnog poduzetnika na kojemu je teret dokazivanja da iznese dovoljno potkrijepljene argumente kojima se te pretpostavke očito dovode u pitanje.
62      U ovom slučaju, jedina uvodna izjava pobijane odluke, koju je tužitelj prepoznao i u kojoj je Komisija navodno zahtijevala viši standard dokazivanja od onog određenog u članku 3. stavku 5. ADT‑a, jest uvodna izjava 126. navedene odluke. Valja također istaknuti da je u toj uvodnoj izjavi Komisija, među ostalim, navela u okviru svojeg ispitivanja argumenata iznesenih radi obaranja pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a da je na dotičnom poduzetniku da podnese „uvjerljive dokaze” kojima se dokazuje da čak i ako je njegov OUP uvelike premašio pragove utvrđene u ovoj potonjoj odredbi taj OUP nije bio važna točka pristupa u smislu članka 3. stavka 1. točke (b) ADT‑a i da zbog razloga izloženih u uvodnim izjavama 127. do 154. te odluke tužitelj nije podnio taj dokaz.
63      U tom pogledu valja, kao prvo, utvrditi da je u točki 5.1.3.2.2. pobijane odluke Komisija ispitala argumente i dokaze koje je tužitelj iznio kako bi oborio pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a. U uvodnoj izjavi 125. navedene odluke Komisija je istaknula da argumenti koje je tužitelj iznio u skladu s člankom 3. stavkom 5. prvim podstavkom ADT‑a, „nisu [bili] dovoljno potkrijepljeni da očito dovedu u pitanje pretpostavku navedenu u članku 3. stavku 2. točki (b) [ADT‑a]”. Usto, u okviru svoje analize različitih argumenata i dokaza koje je tužitelj iznio ona je istaknula je da su oni bili neprikladni ili nedostatni da „očito dovedu u pitanje” tu pretpostavku (vidjeti uvodne izjave 129., 134. i 143. te odluke).
64      Isto tako, u svojem zaključku u točki 5.1.3.2.5. pobijane odluke u vezi s pretpostavkama predviđenim u članku 3. stavku 2. ADT‑a Komisija je zaključila da argumenti koje je tužitelj iznio u skladu s člankom 3. stavkom 5. prvim podstavkom ADT‑a „nisu [bili] dovoljno potkrijepljeni da očito dovedu u pitanje pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. [ADT‑a]”, tako da ih je trebalo odbiti, a da se ne pokrene istraživanje tržišta u skladu s člankom 3. stavkom 5. drugim podstavkom ADT‑a.
65      Iz toga slijedi da je prilikom ispitivanja argumenata i dokaza koje je tužitelj iznio kako bi oborio pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a Komisija tvrdila da je primijenila standard dokazivanja koji je predviđen u članku 3. stavku 5. ADT‑a i opisan je u točki 60. ove presude.
66      Tako je Komisija uputila na zahtjev podnošenja „uvjerljivih” dokaza radi obaranja pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a samo jednom i to u uvodnoj izjavi 126. pobijane odluke, tako da se radi o izoliranom događaju. Osim toga, ako bi se navedeno upućivanje trebalo shvatiti, kao što to tužitelj tvrdi, u tom smislu da ovaj potonji mora podnijeti dokaze kojima se ta pretpostavka konačno obara, takav zahtjev ne bi, doduše, odgovarao standardu dokazivanja koji se zahtijeva po osnovi članka 3. stavka 5. ADT‑a. Međutim, u ovom slučaju ni iz čega u pobijanoj odluci, protumačenoj kao cjelina, nije razvidno da je izrazom „uvjerljiv” Komisija namjeravala zahtijevati podnošenje dokaza kojima se ta pretpostavka konačno obara.
67      U svakom slučaju, u okviru trećeg dijela prvog tužbenog razloga ispitat će se je li, neovisno o načinu na koji je Komisija u uvodnoj izjavi 126. pobijane odluke opisala potreban standard dokazivanja, stvarni standard dokazivanja koji je primijenila prilikom ispitivanja argumenata i dokaza koje je tužitelj iznio kako bi oborio pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a u skladu s onim utvrđenim u članku 3. stavku 5. ADT‑a.
68      Kao drugo, valja odbiti tužiteljev argument koji se temelji na činjenici da je u drugim odlukama u tom području Komisija napravila razliku između, s jedne strane, argumenata kojima se očito dovode u pitanje pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a i koji opravdavaju pokretanje istraživanja tržišta, te, s druge strane, argumenata kojima se „u potpunosti i nedvosmisleno” dokazuje da zahtjevi navedeni u članku 3. stavku 1. ADT‑a nisu ispunjeni, na temelju čega bi Komisija mogla zaključiti da su navedene pretpostavke bile oborene bez potrebe za pokretanjem istraživanja tržišta. Naime, tužitelj ne tvrdi da je u pobijanoj odluci Komisija odbila njegove argumente jer su bili neprikladni za to da se „potpuno i nedvosmisleno” dokaže da ti zahtjevi nisu ispunjeni, tako da je njegova argumentacija bespredmetna. Osim toga i u svakom slučaju, valja podsjetiti na to da je Komisija dužna pojedinačno analizirati okolnosti svojstvene svakom predmetu, pri čemu nije vezana prethodnim odlukama koje se odnose na druge gospodarske subjekte ili druge OUP‑ove (u tom smislu i po analogiji vidjeti presudu od 14. rujna 2022., SŽ – Tovorni promet/Komisija, T‑575/20, neobjavljenu, EU:T:2022:551, t. 95. i navedenu sudsku praksu).
69      Kao treće, ne može se prihvatiti tužiteljev argument prema kojem se standard dokazivanja koji se ADT‑om zahtijeva od dotičnog poduzetnika svodi na dokazivanje postojanja „sumnje” ili „prima facie” indicija što prema njegovu stajalištu mora biti dovoljno za pokretanje istraživanja tržišta po osnovi članka 17. stavka 3. ADT‑a.
70      Naime, takav standard dokazivanja ne odgovara onome utvrđenom u članku 3. stavku 5. trećem podstavku ADT‑a na temelju kojeg se istraživanje tržišta može pokrenuti ako su argumenti dotičnog poduzetnika dovoljno potkrijepljeni da iznimno dovedu očito u pitanje pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. navedene uredbe.
71      U tom pogledu iz izraza „iznimno” i „očito” u članku 3. stavku 5. ADT‑a potpuno nedvosmisleno proizlazi da standard dokazivanja koji se zahtijeva od dotičnog poduzetnika jest visok u tom smislu da argumenti koje je on iznio moraju biti prikladni za to da se s visokim stupnjem uvjerljivosti dokaže da su pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a dovedene u pitanje. Međutim, standard dokazivanja koji je tužitelj iznio, to jest dokazivanje postojanja pukih „sumnji” ili „prima facie” indicija, jest niži od onog koji se zahtijeva ADT‑om.
72      Prema tome, pod uvjetom ispitivanja standarda dokazivanja koji je Komisija stvarno primijenila prilikom ispitivanja argumenata i dokaza koje je tužitelj iznio kako bi oborio pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a, valja odbiti tužiteljevu argumentaciju o standardu dokazivanja koji se zahtijeva kako bi se dovela u pitanje pretpostavka predviđena u navedenoj odredbi.
4.      Dovođenje u pitanje pretpostavke prema kojoj je poduzetnik ByteDance imao znatan utjecaj na unutarnje tržište (prvi tužbeni razlog, drugi dio)
a)      Argumenti stranaka
73      Tužitelj tvrdi da je u uvodnim izjavama 120. do 124. pobijane odluke Komisija povrijedila članak 3. stavak 1. točku (a) i članak 3. stavak 5. ADT‑a kada je odbila njegove argumente kojim je namjeravao dokazati da poduzetnik ByteDance nije imao znatan utjecaj na unutarnje tržište. Kako je to pojasnio na raspravi, on ne predbacuje Komisiji da je propustila ispitati određene argumente i određene dokaze koje je iznio tijekom upravnog postupku, nego da ih je površno i pogrešno ispitala u navedenim uvodnim izjavama. U biti, on ističe da utjecaj poduzetnika ByteDance na unutarnje tržište nije bio znatan u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) ADT‑a što dokazuje činjenica da je prihod poduzetnika ByteDance u Uniji bio nizak, da je TikTok bio [povjerljivo] od svojeg pokretanja u Uniji i da je ukupna tržišna vrijednost poduzetnika ByteDance uglavnom bila posljedica njegovih aktivnosti u Kini, tako da ona nije reprezentativna za njegov utjecaj na unutarnje tržište.
74      Komisija osporava tužiteljevu argumentaciju ponavljajući u biti razloge koji se nalaze u uvodnim izjavama 120. do 124. pobijane odluke čiji se sadržaj iznosi u daljnjem tekstu.
b)      Pobijana odluka
75      U uvodnoj izjavi 120. pobijane odluke Komisija je istaknula da argumenti koje je tužitelj priložio obavijesti u skladu s člankom 3. stavkom 5. prvim podstavkom ADT‑a, nisu dovoljno potkrijepljeni da očito dovedu u pitanje pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (a) ADT‑a.
76      Kao prvo, u uvodnoj izjavi 121. pobijane odluke Komisija je u biti smatrala da činjenica da su prihodi poduzetnika ByteDance u Uniji niži od praga prihoda ostvarenog u Uniji jest irelevantna s obzirom na to da je dosegnut prag svjetske tržišne vrijednosti i da su ta dva praga alternativna.
77      Kao drugo, u uvodnoj izjavi 122. pobijane odluke Komisija je, među ostalim, istaknula da su tužiteljevi argumenti u vezi s podrijetlom prihoda poduzetnika ByteDance od oglašavanja u Uniji također irelevantni s obzirom na to da je to društvo dosegnulo prag svjetske tržišne vrijednosti.
78      Kao treće, u uvodnoj izjavi 123. pobijane odluke Komisija je u biti smatrala da činjenica da je TikTok [povjerljivo] u Uniji ne može kao takva očito dovesti u pitanje pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (a) ADT‑e, iz razloga što poduzetnik ByteDance ima znatan potencijal za monetizaciju od svojih korisnika u Uniji u bliskoj budućnosti uzimajući u obzir njegovu fer tržišnu vrijednost na svjetskoj razini i broj korisnika TikToka u Uniji koji su znatno premašili pragove predviđene u članku 3. stavku 2. točkama (a) i (b) ADT‑a.
79      Kao četvrto, u uvodnoj izjavi 124. pobijane odluke Komisija je kao irelevantan odbila tužiteljev argument da prema kojem fer tržišna vrijednost poduzetnika ByteDance na svjetskoj razini nije indicija za sposobnost tog društva za monetiziranje korisnika TikToka u Uniji, jer je ona proizlazila iz njegovih aktivnosti u Kini iz razloga što, s jedne strane, članak 3. stavak 2. točka (a) ADT‑a upućuje na fer tržišnu vrijednost na svjetskoj razini dotičnog poduzetnika kao cjeline, a ne u određenom zemljopisnom području i što, s druge strane, ta odredba ima za cilj odraziti financijsku sposobnost dotičnog poduzetnika, uključujući njegov pristup financijskim tržištima i njegovu sposobnost da, primjerice, preuzme druge inovativne poduzetnike koji pružaju slične usluge.
c)      Ocjena Općeg suda
80      Kao prvo, valja analizirati tužiteljev argument prema kojem je u uvodnoj izjavi 121. pobijane odluke Komisija pogrešno smatrala da činjenica da su prihodi poduzetnika ByteDance u Uniji niži od praga prihoda ostvarenog u Uniji jest irelevantna za dokazivanje da to društvo nije imalo znatan utjecaj na unutarnje tržište u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) ADT‑a.
81      U tom pogledu treba podsjetiti na to da se u skladu s člankom 3. stavkom 1. točkom (a) ADT‑a poduzetniku može utvrditi status nadzornika pristupa samo ako ima znatan utjecaj na unutarnje tržište.
82      Na temelju članka 3. stavka 2. točke (a) ADT‑a može se pretpostaviti da je to slučaj kada se dosegne jedan od dvaju alternativnih pragova. Prvi prag tiče se godišnjeg prihoda koji dotični poduzetnik ostvari u Uniji i koji mora biti viši ili jednak 7,5 milijardi eura u svakoj od zadnjih triju financijskih godina. Drugi prag odnosi se na njegovu prosječnu tržišnu kapitalizaciju ili jednakovrijednu fer tržišnu vrijednost, koja je u zadnjoj financijskoj godini morala dosegnuti najmanje 75 milijardi eura. U oba je slučaja nužno da OUP o kojemu je riječ navedeni poduzetnik pruža u najmanje trima državama članicama.
83      U ovom slučaju tužitelj ne osporava da je poduzetnik ByteDance dosegao prag svjetske tržišne vrijednosti i da se zbog toga pretpostavljalo da on ima znatan utjecaj na unutarnje tržište.
84      Nije sporno niti to da, s druge strane, ono nije dosegnulo prag prihoda ostvarenog u Uniji. Naime, tijekom tog razdoblja prihod poduzetnika ByteDance ostvaren u Uniji povećao se s [< 7,5 milijardi] eura u 2020. na [< 7,5 milijardi] eura u 2021., a zatim na [< 7,5 milijardi] eura u 2022., tako da je ostao ispod navedenog praga.
85      U tom je pogledu važno odmah naglasiti da činjenica da prag prihoda ostvarenog u Uniji nije dosegnut u svakoj od posljednje tri financijske godine nije sama po sebi dovoljna da očito dovede u pitanje pretpostavku utvrđenu u članku 3. stavku 2. točki (a) ADT‑a, s obzirom da je, kao što je to istaknuto u točki 83. ove presude, u ovom slučaju dosegnut drugi alternativni prag, tako da se navedena pretpostavka primjenjivala. U suprotnom bi slučaju oba praga postala de facto kumulativna što bi proturječilo jasnom tekstu navedene odredbe.
86      Međutim, alternativna priroda obaju pragova iz članka 3. stavka 2. točke (a) ADT‑a ni na koji način ne umanjuje relevantnost prvog od njih za potrebe ispitivanja dovodi li taj element zajedno s drugim dovoljno potkrijepljenim argumentima očito u pitanje tu pretpostavku.
87      Naime, iz uvodne izjave 17. ADT‑a proizlazi da velik prihod u Uniji povezan s brojem dotičnih korisnika OUP‑a u Uniji koji je predviđen u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a svjedoči o relativno velikoj sposobnosti monetiziranja tih korisnika, dok visoka globalna tržišna kapitalizacija ili fer tržišna vrijednost na svjetskoj razini povezana s istim brojem korisnika odražava relativno velik potencijal za monetizaciju od tih korisnika u bliskoj budućnosti. Tržišna kapitalizacija može također odražavati očekivani budući položaj i učinke dotičnih poduzetnika na unutarnje tržište, unatoč potencijalno relativno niskom trenutačnom prihodu.
88      Ta dva praga stoga odražavaju slične, ali različite situacije. Dok se veliki prihod ostvaren u Uniji odnosi na dokazivanje da poduzetnik o kojemu je riječ već ima sposobnost monetizirati svoje korisnike na unutarnjem tržištu, tržišnom kapitalizacijom ili fer tržišnom vrijednošću na svjetskoj razini upućuje se, pak, na to da navedeni poduzetnik raspolaže potencijalom monetiziranja svojih korisnika na unutarnjem tržištu u bliskoj budućnosti.
89      Nadalje, zakonodavac Unije posebno je prihvatio prihod koji je poduzetnik o kojemu je riječ ostvario u Uniji kao pokazatelj njegova utjecaja na unutarnje tržište, kao što proizlazi iz članka 3. stavka 2. točke (a) i uvodne izjave 17. ADT‑a.
90      Stoga se ne može isključiti da dotični poduzetnik može na temelju više dovoljno potkrijepljenih argumenata, među kojima je i njegov nizak prihod ostvaren u Uniji, dokazati da je unatoč svojoj svjetskoj tržišnoj vrijednosti koja se nalazi iznad praga predviđenog u članku 3. stavku 2. točki (a) ADT‑a on samo ograničeno prisutan na unutarnjem tržištu, tako da zbog okolnosti u kojima se dotični OUP pruža navedena tržišna vrijednost ne odražava potencijal monetiziranja njegovih korisnika u Uniji u bliskoj budućnosti i da stoga on nema znatan utjecaj na unutarnje tržište u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) ADT‑a.
91      Osim toga, Komisijina tvrdnja u posljednjoj rečenici uvodne izjave 121. pobijane odluke, prema kojoj razina prihoda poduzetnika ByteDance u Uniji nije element koji se odnosi na njegov utjecaj na unutarnje tržište „povrh gornje granice prihoda ili tržišne kapitalizacije” u smislu uvodne izjave 23., može se samo odbiti. Naime, s jedne strane, navodom „povrh gornje granice prihoda ili tržišne kapitalizacije” u ovoj potonjoj uvodnoj izjavi samo se pojašnjava da, s obzirom na to da su ta dva elementa već uzeta u obzir u okviru članka 3. stavka 2. točke (a) ADT‑a, dotični poduzetnik može radi obaranja pretpostavke predviđene navedenom odredbom podnijeti povrh njih i druge elemente koji se odnose na njegov utjecaj na navedeno tržište. S druge strane, kao što je to istaknuto u točki 89. ove presude, prihod ostvaren u Uniji jasno je naveden u članku 3. stavku 2. točki (a) i u uvodnoj izjavi 17. ADT‑a kao jedan od kriterija relevantnih za ocjenu utjecaja navedenog poduzetnika na to tržište.
92      Prema tome, Komisija je počinila pogrešku koja se tiče prava kada je kao irelevantan odbila tužiteljev argument o prihodu poduzetnika ByteDance ostvarenom u Uniji u posljednje tri financijske godine. Utjecaj te pogreške na zakonitost pobijane odluke ispitan je u točkama 111. do 117. ove presude.
93      Kao drugo, tužitelj predbacuje Komisiji da je u uvodnoj izjavi 122. pobijane odluke kao irelevantne odbila njegove argumente koji se odnose, s jedne strane, na ograničeni broj poslovnih korisnika čiji su troškovi oglašavanja na TikToku znatni i, s druge strane, na ograničen broj „pogođenih zemalja”.
94      U tom pogledu valja, kao prvo, istaknuti da u uvodnoj izjavi 122. pobijane odluke Komisija nije zauzela stajalište o tužiteljevu argumentu prema kojem ograničenom broju poslovnih korisnika nastaju znatni troškovi oglašavanja na TikToku, pri čemu razlog za nezauzimanje tog stajališta jest taj da takav argument nije bio priložen obavijesti radi obaranja pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. točki (a) ADT‑a. Stoga tužiteljev prigovor polazi iz pogrešnog tumačenja navedene odluke i zbog tog ga se razloga mora odbiti.
95      Kao drugo, u uvodnoj izjavi 122. pobijane odluke Komisija je zauzela stajalište o tužiteljevu argumentu koji je istaknut u obavijesti radi obaranja pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. točki (a) ADT‑a i prema kojem je TikTok ostvario znatne prihode od oglašavanja samo u [povjerljivo] državama članicama, to jest [povjerljivo].
96      U tom je pogledu dovoljno utvrditi da tužitelj pred Općim sudom ne iznosi nikakav konkretan argument kojim nastoji posebno osporiti to što u uvodnoj izjavi 122. pobijane odluke nije prihvaćena relevantnost činjenice da je TikTok ostvario znatne prihode od oglašavanja samo u [povjerljivo] državama članicama. Nadalje, iz obavijesti proizlazi da je TikTok ostvario prihode od oglašavanja u [povjerljivo] državama članicama. Međutim, ne objašnjava kako bi činjenica da je većina njih nastala u nekim od najnaseljenijih država članica mogla imati ikakvog upliva na ispitivanje njegova utjecaja na unutarnje tržište u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) ADT‑a.
97      Kao treće, tužitelj predbacuje Komisiji u biti da je u uvodnoj izjavi 123. pobijane odluke pogrešno smatrala da njegov argument zasnovan na činjenici da je od svojeg pokretanja poduzetnik ByteDance [povjerljivo] u Uniji ne može očito dovesti u pitanje pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (a) ADT‑a.
98      U tom pogledu, valja istaknuti, kao što to tužitelj objašnjava u svojim pismenima, da je platforma TikTok u svojoj trenutačnoj verziji bila pokrenuta u Uniji u kolovozu 2018. i da se stoga prilikom donošenja pobijane odluke nalazila u ranom stadiju monetizacije u Uniji. Poduzetnik ByteDance je stoga od pokretanja TikToka u Uniji još uvijek više ulaže u navedenu platformu kako bi privukao više korisnika i oglašivača, osobito potičući stvaratelje da proizvode sadržaj za TikTok.
99      Stoga činjenica da je poduzetnik ByteDance možda bio [povjerljivo] tijekom prvih nekoliko godina nakon svojeg ulaska na unutarnje tržište ne može sama po sebi očito dovesti u pitanje pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (a) ADT‑a, s obzirom da je, kako je to Komisija s pravom istaknula u navedenoj uvodnoj izjavi 123. pobijane odluke, više drugih relevantnih čimbenika, razmatranih zajedno, dokazalo njegov znatan potencijal za monetiziranje korisnika TikToka u Uniji u bliskoj budućnosti.
100    Naime, mjera u kojoj su premašeni pragovi predviđeni u članku 3. stavku 2. točki (a) ADT‑a i, konkretnije, posebno visoka fer tržišna vrijednost poduzetnika ByteDance na svjetskoj razini, to jest EUR [> 75] milijardi eura, koja daleko premašuje prag od 75 milijardi eura predviđen u navedenoj odredbi, kao i velik broj krajnjih i poslovnih korisnika TikToka u Uniji, to jest 125 milijuna i [> 10 000] u 2022., koji je također u vrlo velikoj mjeri i u svakoj od posljednje tri financijske godine premašio pragove od najmanje 45 milijuna krajnjih korisnika i 10 000 poslovnih korisnika predviđene člankom 3. stavkom 2. točkom (b) ADT‑a, potvrđuju znatan potencijal poduzetnika ByteDance da u bliskoj budućnosti monetizira svoje korisnike u Uniji, Unatoč svojem stanju [povjerljivo] tijekom početnog razdoblja nakon njegova pokretanja u Uniji i, posljedično, njegov znatan utjecaj na unutarnje tržište.
101    Prema tome, tužiteljeve argumente usmjerene protiv uvodne izjave 123. pobijane odluke treba odbiti kao neosnovane.
102    Kao četvrto, tužitelj predbacuje Komisiji da je u uvodnoj izjavi 124. pobijane odluke pogrešno odbila njegov argument prema kojem je fer tržišna vrijednost poduzetnika ByteDance na svjetskoj razini nije pokazatelj njegove sposobnosti da monetizira korisnike TikToka u Uniji, jer je ta vrijednost uglavnom proizlazila iz njegovih aktivnosti u Kini, koje međutim, nisu bile povezane s njegovim aktivnostima na unutarnjem tržištu.
103    Komisija je taj argument odbila kao irelevantan iz razloga što se prag svjetske tržišne vrijednosti primjenjuje na poduzetnika o kojemu je riječ kao cjelinu, a ne u odnosu na određeno zemljopisno područje. Povrh toga, prema mišljenju Komisije, navedeni argument proturječi cilju na kojem se temelji pretpostavka predviđena u članku 3. stavku 2. točki (a) ADT‑a, koja, kao što proizlazi iz uvodne izjave 17. ADT‑e, ima za cilj je odražavati financijsku sposobnost dotičnog poduzetnika, uključujući njegov pristup financijskim tržištima i sposobnost koja iz toga proizlazi u vidu, primjerice, preuzimanja drugih inovativnih poduzetnika koja pružaju slične usluge.
104    U tom pogledu valja istaknuti da se kriterij tržišne vrijednosti odnosi na fer tržišnu vrijednost poduzetnika o kojemu je riječ na svjetskoj razini, bez ikakve razlike u pogledu zemljopisnog podrijetla te vrijednosti. Prema tome, Komisija je s pravom smatrala da nije relevantna činjenica da je fer tržišna vrijednost poduzetnika ByteDance bila posljedica uglavnom njegova poslovanja u Kini.
105    Naime, prije svega, činjenica da, kao što tužitelj tvrdi, fer tržišna vrijednost poduzetnika ByteDance na svjetskoj razini proizlazi uglavnom iz njegovih aktivnosti u Kini, da njegove „azijske aktivnosti” nisu bile dostupne u Uniji i da neke od navedenih aktivnosti nisu uspjele u Uniji ne utječe na sposobnost poduzetnika ByteDance da se koristi svojom vrijednošću stvorenom u Kini ili drugdje u svijetu kako bi ojačalo svoj položaj u Uniji.
106    Potom, suprotno onomu što tužitelj tvrdi, Komisija nije bila dužna posebno analizirati jesu li „azijske aktivnosti” poduzetnika ByteDance nailazile na kulturološke i regulatorne prepreke u Uniji. Naime, tužitelj, na kojemu je teret dokazivanja, morao je dokazati da je to bio slučaj i da zbog takvih kulturoloških i regulatornih prepreka poduzetnik ByteDance nije mogao na unutarnjem tržištu izvesti prednost iz svoje fer tržišne vrijednosti na svjetskoj razini.
107    Međutim, tužitelj nije iznio takve elemente. Naprotiv, osobito iz uvodnih izjava 74., 79. i 98. pobijane odluke proizlazi da od svojeg pokretanja u Uniji TikTok doživljava vrlo brz rast, kao što to dokazuju prihod poduzetnika ByteDance u Uniji koji se povećao s [< 7,5 milijardi] eura u 2020. na [< 7,5 milijardi] eura u 2022. što je povećanje od oko [100‑2000] %, kao i sve veći broj krajnjih korisnika u Uniji, koji se povećao s [> 45] milijuna u 2020. na 125 milijuna u 2022. što je povećanje od oko [50‑100] %, i poslovnih korisnika u Uniji, koji se prema konzervativnoj metodologiji kojom se Komisija koristila u pobijanoj odluci povećao barem s [> 10 000] u 2020. na [> 10 000] u 2022. što je povećanje od oko [100‑2000] %. Međutim, tužitelj ne objašnjava kako se navodne kulturološke i regulatorne prepreke mogu pomiriti s činjenicom da je TikTok doživio vrlo brz rast u Uniji od svojeg pokretanja.
108    U tom je kontekstu Komisija mogla s pravom smatrati da je fer tržišna vrijednost poduzetnika ByteDance na svjetskoj razini, povezana s velikim brojem korisnika TikToka u Uniji, odražavala njegovu financijsku sposobnost i potencijal za monetizaciju korisnika TikToka u Uniji.
109    Naposljetku, niti činjenica koju je tužitelj istaknuo da prihodi koje je TikTok ostvario u Uniji predstavljaju manje od [0-5] % prihoda poduzetnika ByteDance na svjetskoj razini i da bi u slučaju zasebnog vrednovanja aktivnosti TikToka u Uniji oni odgovarali samo [povjerljivo] procjene svjetske vrijednosti poduzetnika ByteDance, ne može očito dovesti u pitanje potencijal poduzetnika ByteDance da monetizira korisnike TikToka u Uniji, uzimajući u obzir elemente istaknute u točki 107. ove presude.
110    Valja stoga odbiti tužiteljeve argumente usmjerene protiv uvodne izjave 124. pobijane odluke.
111    Ostaje, dakle, za utvrditi utjecaj koji na zakonitost pobijane odluke ima pogreška koju je Komisija počinila, a istaknuta je u točki 92. ove presude.
112    U tom pogledu valja podsjetiti na to da prema sudskoj praksi pogreška u obrazloženju pobijanog akta ne dovodi do poništenja tog akta ako u posebnim okolnostima konkretnog slučaja ta pogreška nije mogla imati odlučujući utjecaj u pogledu ishoda (vidjeti u tom smislu presude od 14. svibnja 2002., Graphischer Maschinenbau/Komisija, T‑126/99, EU:T:2002:116, t. 49. i navedenu sudsku praksu, i od 10. travnja 2024., Columbus Stainless/Komisija, T‑445/22, neobjavljenu, EU:T:2024:228, t. 104. i navedenu sudsku praksu). Isto tako, Opći sud je imao prilike presuditi da neovisno o obujmu pogrešaka koje pobijana odluka može imati, one ne mogu dovesti do poništenja ako i u dijelu u kojem svi drugi elementi sadržani u toj odluci omogućuju Općem sudu da uzme kao dokazano da u svakom slučaju argumenti koje je tužitelj iznio nisu bili dovoljno potkrijepljeni da očito dovedu u pitanje pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (a) ADT‑a (u tom smislu i po analogiji vidjeti presudu od 22. listopada 2002., Schneider Electric/Komisija, T‑310/01, EU:T:2002:254, t. 412.).
113    Valja stoga ispitati je li pogreška koju je Komisija počinila i istaknuta je u točki 92. ove presude, u dijelu u kojem kao irelevantan nije prihvaćen prihod koji je poduzetnik ByteDance ostvario u Uniji, mogla imati odlučujući utjecaj u posebnim okolnostima konkretnog slučaja na Komisijino odbijanje argumenata koje je tužitelj iznio kako bi oborio pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (a) ADT‑a.
114    U tom pogledu, kao prvo, valja utvrditi da je pogreškom koju je Komisija počinila i istaknuta je u točki 92. ove presude zahvaćena samo uvodna izjava 121. pobijane odluke. S druge strane, tužitelj nije dokazao da su ostale uvodne izjave navedene odluke, na temelju kojih je Komisija odbila sve druge argumente koje je tužitelj iznio kako bi oborio pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (a) ADT‑a, zahvaćene pogreškama, kao što to proizlazi iz točaka 93. do 110. ove presude.
115    Kao drugo, kako je to naglašeno u točki 85. ove presude, činjenica da prag prihoda ostvarenog u Uniji nije postignut u svakoj od posljednje tri financijske godine nije sama po sebi dovoljna da očito dovede u pitanje pretpostavku utvrđenu u članku 3. stavku 2. točki (a) ADT‑a. Međutim, ne može se prihvatiti nijedan od drugih elemenata koje je tužitelj iznio.
116    Kao treće, svi drugi elementi koji su sadržani u pobijanoj odluci i koje je Komisija uzela u obzir kako bi zaključila da poduzetnik ByteDance ima znatan potencijal za monetizaciju svojih korisnika u Uniji u bliskoj budućnosti ostaju valjani unatoč njegovu prihodu ostvarenom u Uniji, koji se, iako je ispod praga predviđenog u članku 3. stavku 2. točki (a) ADT‑a, ipak nije prestao povećavati, kako je to izloženo u točkama 84. i 107. ove presude (vidjeti također uvodnu izjavu 98. pobijane odluke), a što tužitelj inače ne osporava. Naime, iz uvodnih izjava 121., 123. i 124. navedene odluke proizlazi da je fer tržišna vrijednost poduzetnika ByteDance „uvelike iznad” praga od 75 milijardi eura, da se broj krajnjih i poslovnih korisnika u Uniji nastavio povećavati u posljednjim trima financijskim godinama, daleko premašujući pragove navedene u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a (vidjeti točku 107. ove presude) i da je, uzimajući u obzir te okolnosti, Komisija zaključila da se argumentima tužitelja ne može opovrgnuti znatan potencijal poduzetnika ByteDance da monetizira svoje korisnike u Uniji u bliskoj budućnosti.
117    U tim okolnostima pogreška koju je Komisija počinila i istaknuta je u točki 92. ove presude, nije mogla imati odlučujući utjecaj u pogledu Komisijina zaključka prema kojem argumenti koje je tužitelj iznio kako bi oborio pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (a) ADT‑a nisu dovoljno potkrijepljeni da očito dovedu u pitanje navedenu pretpostavku, te stoga nema utjecaja na zakonitost pobijane odluke.
118    Prema tome, drugi dio prvog tužbenog razloga valja odbiti kao neosnovan.
5.      Dovođenje u pitanje pretpostavke prema kojoj je TikTok bio važna točka pristupa (prvi tužbeni razlog, treći dio)
119    Tužitelj tvrdi da je u uvodnim izjavama 125. do 154. pobijane odluke Komisija povrijedila članak 3. stavak 1. točku (b) i članak 3. stavak 5. ADT‑a kada je odbila njegove argumente kojima je nastojao dokazati da TikTok nije bio važna točka pristupa.
120    Ovaj dio podijeljen je u četiri prigovora koji se u biti temelje na tome da, prvo, za razliku od drugih poduzetnika koji posluju u digitalnom sektoru poduzetnik ByteDance ne raspolaže ekosustavom i nema koristi od snažnih mrežnih učinaka, drugo, znatan dio korisnika TikToka odlučuje se za paralelno povezivanje više platformi za istu svrhu, to jest da se oni koriste, osim TikToka, i jednom ili većim brojem drugih platformi, tako da ne postoje znatni učinci ovisnosti, treće, TikTok je manjeg opsega od opsega nekih drugih usluga internetskih društvenih mreža poput Facebooka i Instagrama, i, četvrto, razina interakcije oglašivača i poslovnih korisnika registriranih na platformi TikTok je niska. Prema njegovu stajalištu, ti elementi dokazuju da TikTok nije bio važna točka pristupa u smislu članka 3. stavka 1. točke (b) ADT‑a.
a)      Navodno nepostojanje ekosustava i snažnih mrežnih učinaka
1)      Argumenti stranaka
121    Tužitelj tvrdi u biti da, za razliku od drugih poduzetnika koji posluju u digitalnom sektoru, poduzetnik ByteDance ne raspolaže ekosustavom i nema koristi od snažnih mrežnih učinaka, što prema njegovu mišljenju dovodi u pitanje pretpostavku prema kojoj je TikTok važna točka pristupa. No, u uvodnim izjavama 127. do 133. pobijane odluke Komisija je pogrešno odbila njegove argumente.
122    Komisija osporava tužiteljevu argumentaciju ponavljajući u biti razloge koji se nalaze u uvodnim izjavama 127. do 133. pobijane odluke čiji se sadržaj iznosi u daljnjem tekstu.
2)      Pobijana odluka
123    U uvodnim izjavama 127. do 129. pobijane odluke Komisija je primijetila da se tužiteljev argument prema kojem, za razliku od drugih poduzetnika poput društava Meta i Alphabet, poduzetnik ByteDance ne raspolaže ekosustavom, odnosi na sposobnost tih poduzetnika da prodaju oglase na internetu zahvaljujući svojim ekosustavima te ga je kao irelevantnog odbila uz obrazloženje da je OUP o kojemu je riječ usluga internetske društvene mreže, a ne usluga internetskog oglašavanja, pri čemu se te dvije kategorije OUP‑ova razlikuju u ADT‑u.
124    U svakom slučaju, Komisija je smatrala da se tužiteljevom argumentacijom ne može očito dovesti u pitanje pretpostavka predviđena u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a i to zbog sljedećih razloga.
125    Kao prvo, u uvodnim izjavama 130. i 131. pobijane odluke Komisija je istaknula da ništa u ADT‑u ne upućuje na to da je postojanje ekosustava apsolutni preduvjet da se OUP može smatrati važnom točkom pristupa i da pojam „ekosustav” obuhvaća različite poslovne modele, tako da se svaki ekosustav mora ispitati u svakom konkretnom slučaju. Osim toga je istaknula da može postojati više od jednog nadzornika pristupa u određenoj kategoriji OUP‑ova i da ništa u ADT‑u ne upućuje na to da puka činjenica da su neki nadzornici pristupa sposobni monetizirati uslugu bolje od drugih znači da ovi potonji nisu važna točka pristupa u toj kategoriji OUP‑ova.
126    Kao drugo, u uvodnoj izjavi 132. pobijane odluke Komisija je utvrdila da poduzetnik ByteDance posjeduje vlastiti ekosustav sastavljen od vrlo popularnih usluga uređivanja videozapisa, poslovnog softvera te aplikacija za oglašavanje, vijesti i zdravstvene usluge, pri čemu je pojašnjeno da su prema Komisijinu stajalištu neke od usluga koje pruža poduzetnik ByteDance, poput njegove aplikacije za uređivanje videozapisa CapCut, doživjele velik uspjeh u Uniji.
127    Kao treće i u svakom slučaju, Komisija je u uvodnoj izjavi 133. pobijane odluke istaknula da se broj krajnjih korisnika TikToka povećao s [> 45] milijuna u 2020. na 125 milijuna u 2022. i da je TikTok već dosegao polovicu veličine Facebooka i Instagrama, iako raspolaže ekosustavom veličine ekosustava društva Meta.
3)      Ocjena Općeg suda
128    ADT ne sadržava definiciju izraza „ekosustav”. Međutim, sadržaj tog pojma može se izvesti iz uvodnih izjava 3., 32. i 64. ADT‑a iz kojih proizlazi u biti da se ekosustav digitalnih platformi može sastojati od jednog ili čak više OUP‑ova kao i od drugih usluga povezanih s njima, primjerice putem tehnoloških veza ili interoperabilnosti, što može konkurentima tih poduzetnika povećati prepreke za ulazak i povećati troškove zamjene pružatelja za krajnje korisnike zbog čega je postojećim ili novim subjektima na tržištu teže natjecati se s tim poduzetnicima ili konkurirati njihovu položaju.
129    Tako digitalni „ekosustav” postoji kada se nekoliko kategorija pružatelja, klijenata i potrošača okupi i ostvaruje interakciju unutar platforme, pri čemu se proizvodi ili usluge od kojih se taj ekosustav sastoji mogu međusobno isprepletati ili povezati s obzirom na svoju horizontalnu ili vertikalnu komplementarnost.
130    Iz uvodne izjave 3. ADT‑a proizlazi da je jedno od značajki nekih nadzornika pristupa upravo činjenica da oni vrše kontrolu nad čitavim ekosustavima platformi u digitalnom gospodarstvu.
131    Iz toga slijedi da bi činjenica raspolaganja ekosustavom digitalnih platformi mogla biti relevantan element u svrhu procjene je li dotični poduzetnik nadzornik pristupa i, konkretnije, je li OUP o kojemu je riječ važna točka pristupa.
132    Međutim, valja pojasniti, kao što je to Komisija učinila u uvodnoj izjavi 130. pobijane odluke, da je postojanje ekosustava jedna od tipičnih značajki „nekih” nadzornika pristupa navedenih u uvodnim izjavama 2. i 3. ADT‑a. Isto tako, nijedna odredba ili uvodna izjava ADT‑a ne upućuje na to da radi utvrđivanja statusa kao nadzornika pristupa poduzetnik nužno mora nadzirati ekosustav platformi. Naprotiv, time što predviđa da „[OUP]” može biti važna točka pristupa, članak 3. stavak 1. točka (b) ADT‑e podrazumijeva da OUP može sam po sebi biti takva točka, a da pritom nije nužno dio ekosustava.
133    Prema tome, činjenica da OUP nije dio ekosustava nije dovoljna da dokaže da OUP nije važna točka pristupa.
134    Također valja pojasniti da se na temelju prednosti ili nedostataka povezanih s postojanjem ili nepostojanjem ekosustava, a ne pukog postojanja ili nepostojanja ekosustava kao takvog, može ocijeniti je li dotični OUP važna točka pristupa. Naime, kao što je Komisija s pravom istaknula u uvodnoj izjavi 130. pobijane odluke, sam pojam „ekosustav” obuhvaća različite poslovne modele. Slijedom toga, svaki ekosustav mora se ispitati u svakom konkretnom slučaju uzimajući u obzir prednosti ili nepostojanje prednosti koje proizlaze iz takvog poslovnog modela, osobito u pogledu mogućnosti tržišnog natjecanja.
135    Nakon tih pojašnjenja valja prvo ispitati je li tužitelj dovoljno potkrijepio svoju tvrdnju prema kojoj poduzetnik ByteDance ne raspolaže ekosustavom.
136    Naime, cjelokupna tužiteljeva argumentacija u vezi s uvodnim izjavama 127. do 133. pobijane odluke počiva na pretpostavci da poduzetnik ByteDance ne raspolaže njime. Tako on osporava Komisijino utvrđenje izvedeno u uvodnoj izjavi 132. navedene odluke prema kojem poduzetnik ByteDance raspolaže ekosustavom sastavljenim od vrlo popularnih usluga uređivanja videozapisa, poslovnog softvera te aplikacija za oglašavanje, vijesti i zdravstvene usluge, među kojima je i CapCut, pri čemu ističe da to nije slučaj i da Komisija u svakom slučaju nije u dovoljnoj mjeri obrazložila svoj zaključak o tome.
137    Komisija uzvraća, među ostalim, da tijekom upravnog postupka tužitelj nije potkrijepio svoju tvrdnju prema kojoj poduzetnik ByteDance ne raspolaže ekosustavom.
138    U tom pogledu, kao prvo, treba podsjetiti na to da je na dotičnom poduzetniku teret dokazivanja kako bi se oborile pretpostavke utvrđene člankom 3. stavkom 2. ADT‑a, kao što je to istaknuto u točki 59. ove presude.
139    Prema tome, na tužitelju je bilo da u dovoljnoj mjeri potkrijepi svoj argument prema kojem poduzetnik ByteDance ne raspolaže ekosustavom i pojasni utjecaj te okolnosti na pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a.
140    Upitan u tom pogledu u okviru mjere upravljanja postupkom, tužitelj je odgovorio da je tijekom upravnog postupka potkrijepio svoj argument prema kojem poduzetnik ByteDance ne raspolaže ekosustavom uputivši na određene dokumente koje je podnio tijekom navedenog postupka.
141    Međutim, valja utvrditi da u dokumentima o kojima je riječ tužitelj samo u biti tvrdi da za razliku od nekih konkurenata, osobito društava Meta i Alphabet, poduzetnik ByteDance ne raspolaže ekosustavom, a da, međutim, nije podnio potkrijepljene elemente na temelju kojih se može zaključiti da različite digitalne usluge koje poduzetnik ByteDance pruža u Uniji nisu dio ekosustava s obzirom na kriterije navedene u točkama 128. i 129 ove presude.
142    Doduše, ne može se zahtijevati da radi obaranja pretpostavke dotični poduzetnik poduzme pretjerane ili nerealne mjere (u tom smislu i po analogiji vidjeti presudu od 21. siječnja 2016., Eturas i dr., C‑74/14, EU:C:2016:42, t. 41.).
143    Međutim, zahtjev da potkrijepi svoju tvrdnju prema kojoj poduzetnik ByteDance nije raspolagao ekosustavom ne znači da su tužitelju nametnute pretjerane ili nerealne mjere. Naime, on je svakako mogao objasniti koje digitalne usluge poduzetnik ByteDance pruža u Uniji i opisati odnose među njima s obzirom na kriterije navedene u točkama 128. i 129. ove presude, tim više jer je kao pružatelj tih usluga bio u najboljem položaju to učiniti.
144    Stoga valja utvrditi, kao što je to Komisija pravilno istaknula u okviru ovog spora, da tužitelj na kojem je bio teret dokazivanja nije potkrijepio svoj argument prema kojem poduzetnik ByteDance ne raspolaže ekosustavom čiji je TikTok dio.
145    Prema tome, budući da tužitelj nije dokazao pretpostavku na kojoj počiva njegova cjelokupna argumentacija u vezi s uvodnim izjavama 127. do 133. pobijane odluke, valja odbiti navedenu argumentaciju kao bespredmetnu, pri čemu nije potrebno ispitati je li uvodna izjava132. pobijane odluke dovoljno obrazložena.
146    Kao drugo i u svakom slučaju, čak i pod pretpostavkom da poduzetnik ByteDance ne raspolaže ekosustavom, kao što to tužitelj tvrdi, Komisijin zaključak svejedno ostaje valjan.
147    Doduše, kao što to tužitelj tvrdi, razlozima izloženim u uvodnim izjavama 127. do 129. pobijane odluke ne odgovara se u potpunosti na argumente koje je on iznio u obavijesti. Naime, iz nje proizlazi da je ona navela više prednosti povezanih s posjedovanjem ekosustava, od kojih se jedna odnosi na prodaju internetskog oglašavanja. Iz toga slijedi da, suprotno onome što je Komisija utvrdila u uvodnoj izjavi 127. navedene odluke, njegova argumentacija koja se temelji na navodnom nepostojanju ekosustava nije bila ograničena na prednosti povezane s prodajom internetskog oglašavanja. Stoga razlozi izloženi u uvodnim izjavama 127. do 129. pobijane odluke polaze od nepotpunog tumačenja tužiteljevih argumenata.
148    Međutim, valja utvrditi da je, kako je to Komisija istaknula u uvodnoj izjavi 133. pobijane odluke i što tužitelj ne osporava, TikTok povećao s broj svojih krajnjih korisnika s [> 45] milijuna u 2020. na 125 milijuna u 2022. dosegnuvši tako prema podacima kojima je Komisiji raspolagala, polovicu veličine Facebooka i Instagrama, i to čak uslijed nepostojanja ekosustava ili barem ekosustava usporedivog s ekosustavom društva Meta.
149    Isto tako, u uvodnoj izjavi 126. pobijane odluke Komisija je istaknula da je u pogledu apsolutnog opsega u 2022. TikTok znatno premašio korisničke pragove korisnika predviđene u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a s više od [> 10 000] poslovnih korisnika i 125 milijuna krajnjih korisnika.
150    Iz toga proizlazi da je TikTok, koji je u svojoj trenutačnoj verziji pokrenut Uniji tek u kolovozu 2018., uspio u kratkom vremenu privući vrlo velik broj krajnjih korisnika, tako da je 2022. navedeni broj gotovo tri puta premašio prag predviđen u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a, kao i vrlo velik broj poslovnih korisnika, to jest više od [> 10 000] u 2022., čime je daleko premašen prag od 10 000 poslovnih korisnika predviđen u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a, dosegnuvši u kratkom vremenu polovicu veličine Facebooka i Instagrama.
151    Time se nastoji dokazati da navodno nepostojanje ekosustava nije uopće spriječilo rast TikToka u apsolutnom i relativnom pogledu, slijedeći eksponencijalno uzlazno kretanje u pogledu broja korisnika.
152    Kao treće, suprotno onomu što tužitelj tvrdi, nepostojanje ekosustava ni na koji način ne znači da je OUP o kojem je riječ lišen snažnih mrežnih učinaka.
153    Naime, mrežni učinci nastaju kada se vrijednost proizvoda ili usluge povećava što ih više osoba koristi. Tako internetske društvene mreže stvaraju snažne mrežne učinke, kao i prednosti koje se ostvaruju na temelju podataka kada se broj njihovih korisnika postupno povećava, jer što je više korisnika to je ta mreža korisnija za njih i njezina se vrijednost povećava u predodžbi tih korisnika, što zauzvrat privlači više korisnika. Usto, što je više krajnjih korisnika internetske društvene mreže to ona više privlači poslovne korisnike (vidjeti u tom smislu radni dokument službi Komisije od 15. prosinca 2020. naslovljen „Izvješće o procjeni učinka priloženo dokumentu Prijedlog uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o pravednim tržištima s mogućnošću neograničenog tržišnog natjecanja u digitalnom sektoru (Akt o digitalnim tržištima)” (SWD(2020) 363 final, t. 130. i 386.)). Tako platforma za internetsku društvenu mrežu može sama po sebi stvoriti snažne mrežne učinke čak i ako ne bi bila dio ekosustava. Naime, na temelju niti jednog se elementa ADT‑a ne može zaključiti da OUP može proizvesti snažne mrežne učinke samo ako postoji ekosustav. Naprotiv, iz uvodnih izjava 2. i 13. ADT‑a proizlazi da su snažni mrežni učinci značajka OUP‑ova zasebna od one koja se odnosi na postojanje vertikalne integracije.
154    Međutim, valja utvrditi da tužitelj ne iznosi nikakav samostalni argument koji može upućivati na to da TikTok nema snažne mrežne učinke. Naime, njegova argumentacija zasniva se na pretpostavci prema kojoj navodno nepostojanje ekosustava odražava nepostojanje snažnih mrežnih učinaka. Međutim, kao što je prikazano u točkama 152. i 153. ove presude, ta je pretpostavka pogrešna.
155    U tom pogledu tužitelj u tužbi samo spominje bez daljnjih pojašnjenja da „TikTok nema koristi od mrežnih učinaka povezanih s ‚društvenim grafikonom’ koji obilježava istinske društvene mreže kao što su Facebook ili Instagram”. No, taj argument nije dovoljno jasan.
156    Osim toga, u dijelu kojem se čini da taj argument počiva na razlici između „društvenog grafikona” i „sadržajnog grafikona”, dovoljno je utvrditi, kao što je to Komisija istaknula u uvodnoj izjavi 57. pobijane odluke, a što tužitelj ne osporava, da ADT ne upućuje na te pojmove i oni nisu međusobno jasno razgraničeni.
157    Isto tako, tužitelj ne objašnjava zašto činjenica da se TikTok ne zasniva na „društvenom grafikonu” nužno mora značiti da je on lišen snažnih mrežnih učinaka. Naprotiv, podacima navedenim u točkama 33. i 107. ove presude prije se nastoji dokazati suprotno.
158    Osim toga, kao što to proizlazi iz uvodnih izjava 38. do 66. pobijane odluke, Komisija je smatrala da je TikTok usluga internetske društvene mreže u smislu članka 2. točke 7. ADT‑a, a ne usluga platforme za razmjenu videozapisa u smislu članka 2. točke 8. ADT‑a. U okviru ove tužbe tužitelj nije osporavao tu kvalifikaciju. Međutim, svojim argumentom istaknutim u točki 155. ove presude on zapravo dovodi u pitanje tu kvalifikaciju, a da, međutim, ne dokazuje da su razmatranja u uvodnim izjavama 38. do 66. navedene odluke pogrešna.
159    Kao četvrto, tužitelj tvrdi da ono što je važno za potrebe utvrđivanje statusa poduzetnika ByteDance kao nadzornika pristupa nije broj korisnika TikToka, nego pitanje jesu li oni zadržani osobito zbog postojanja ekosustava, mrežnih učinaka ili zbog drugih razloga.
160    Međutim, navodno nepostojanje ekosustava ne znači kao takvo da korisnici TikToka nisu ovisni (vidjeti točku 179. ove presude) niti da je TikTok lišen snažnih mrežnih učinaka (vidjeti točke 152. do 157. ove presude), a tužitelj ne podnosi potkrijepljene elemente na temelju kojih se može zaključiti suprotno. Slijedom toga, tužitelj ne dokazuje da korisnici TikToka ne bi bili zadržani zbog nepostojanja ekosustava ili snažnih mrežnih učinaka.
161    Prema tome, čak i pod pretpostavkom da poduzetnik ByteDance nije imao ekosustav, ta okolnost sama po sebi ne sprječava, uzimajući u obzir prethodno navedeno, da se TikTok smatra važnom točkom pristupa u smislu članka 3. stavka 1. točke (b) ADT‑a, tako da je Komisija mogla zaključiti, a da ne počini pogrešku, da taj argument ne može očito dovesti u pitanje pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a.
162    Shodno tomu, prvi prigovor trećeg dijela prvog tužbenog razloga valja odbiti kao neosnovan.
b)      Postojanje paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu i navodno nepostojanje učinaka zadržavanja
1)      Argumenti stranaka
163    Tužitelj u biti tvrdi da se znatan dio korisnika TikToka odlučuje za paralelno povezivanje na više platformi za istu svrhu, što dokazuje da ne postoje znatni učinci zadržavanja i da poslovni korisnici TikToka ne ovise o njemu kako bi došli do svojih krajnjih korisnika. Osim toga, činjenica da TikTok ulaže u interoperabilnost i potiče paralelno povezivanje na više platformi za istu svrhu dokazuje da on nije nadzornik pristupa.
164    Komisija osporava tužiteljevu argumentaciju ponavljajući u biti razloge koji se nalaze u uvodnim izjavama 134. do 142. pobijane odluke čiji se sadržaj iznosi u daljnjem tekstu.
2)      Pobijana odluka
165    U uvodnoj izjavi 134. pobijane odluke Komisija je priznala postojanje određenog stupnja paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu od strane krajnjih i poslovnih korisnika u vezi s TikTokom i drugim internetskim društvenim mrežama. On je, međutim, smatrala da je ta okolnost nedostatna da se očito dovede u pitanje pretpostavka predviđena u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a i to zbog sljedećih razloga.
166    Kao prvo, u uvodnim izjavama 135. i 136. pobijane odluke Komisija je u biti istaknula da, iako bi nepostojanje paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu moglo biti relevantan element za ocjenu je li OUP važna točka pristupa, postojanje određenog stupnja paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu ne upućuje samo po sebi na to da OUP nije takva točka pristupa i ne znači da mogućnost tržišnog natjecanja nije ograničena ili da se ne mogu pojaviti nepoštene prakse.
167    Kao drugo, u uvodnim izjavama 137. do 139. pobijane odluke Komisija je u biti utvrdila da činjenica da se poslovni i krajnji korisnici usporedno koriste različitim uslugama internetskih društvenih mreža ne znači da ih jednako koriste, s obzirom da ih navedeni korisnici mogu asimetrično koristiti. U svakom slučaju, čak i pod pretpostavkom da su neki krajnji ili poslovni korisnici na sličan način aktivni na više internetskih društvenih mreža, što tužitelj ne nije dokazao, to ne znači da određena usluga internetske društvene mreže nije važna točka pristupa putem koje poslovni korisnici dolaze do svojih krajnjih korisnika, primjerice, određenih demografskih skupina krajnjih korisnika.
168    Kao treće, u uvodnoj izjavi 140. pobijane odluke Komisija je u biti istaknula da se usporedbom između troškova oglašavanja koji su nastali poslovnim korisnicima na platformama TikToka te društava Meta i Alphabet, i koje je tužitelj prikazao, ne može očito dovesti u pitanje pretpostavka predviđena u čanku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a.
169    Kao četvrto, u uvodnoj izjavi 141. pobijane odluke Komisija je utvrdila da dokazna vrijednost podataka koje je tužitelj iznio kako bi dokazao da se većina korisnika TikToka koristi također Instagramom i Facebookom jest ograničena iz razloga što ovi potonji imaju veći broj krajnjih korisnika i što su bili aktivni u Uniji prije TikToka, tako da se na statističkoj razini može očekivati da se velik broj korisnika Instagrama i Facebooka koristi i TikTokom. Povrh toga, ona smatra da ti podaci ne održavaju intenzitet korištenja različitim internetskim društvenim mrežama pri čemu pojašnjava da TikTok ima stopu angažmana višu od ostalih društvenih mreža u tom smislu da navedeni krajnji korisnici provode više vremena na TikToku nego na drugim platformama što je osobito slučaj s mladim korisnicima.
170    Naposljetku, u uvodnoj izjavi 142. pobijane odluke Komisija je u biti istaknula da tužiteljev argument prema kojem TikTok kao novi sudionik na tržištu ulaže u interoperabilnost i poticanje paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu jest istaknut u potporu tužiteljevoj argumentaciji koja se odnosi općenito na paralelno povezivanje na više platformi za istu svrhu i stoga ga treba odbiti zbog istih razloga poput onih izloženih u uvodnim izjavama 134. do 141. navedene odluke.
3)      Ocjena Općeg suda
171    Valja istaknuti da u kontekstu digitalnih usluga općenito, a osobito internetskih platformi, pojam „paralelno povezivanje na više platformi za istu svrhu” opisuje situaciju u kojoj se korisnici usporedno koriste većim brojem konkurentskih digitalnih usluga odnosno ovdje usluga internetskih društvenih mreža.
172    Iz uvodne izjave 2. ADT‑a proizlazi da se OUP‑ovi razlikuju od drugih digitalnih usluga po određenim značajkama koje poduzetnicima koji ih pružaju omogućuju da ih iskorištavaju, kao što su njihove ekonomije ekstremnih razmjera, koje su često posljedica gotovo nikakvih graničnih troškova za dodavanje poslovnih ili krajnjih korisnika, njihovi vrlo snažni mrežni učinci, sposobnost povezivanja velikog broja poslovnih korisnika s velikim brojem krajnjih korisnika s pomoću višestranosti tih usluga, velik stupanj ovisnosti poslovnih i krajnjih korisnika o njima, učinci ovisnosti, nemogućnost paralelnog povezivanja krajnjih korisnika na više platformi za istu svrhu, vertikalna integracija i prednosti koje se ostvaruju na temelju podataka.
173    U uvodnoj izjavi 13. ADT‑a objašnjeno je da su ograničena mogućnost tržišnog natjecanja i nepoštene prakse u digitalnom sektoru češće i izraženije u određenim digitalnim uslugama nego u drugima i da je to osobito slučaj s raširenim i često korištenim digitalnim uslugama kojima se uglavnom izravno posreduje između poslovnih i krajnjih korisnika i čije su najčešće značajke čimbenici poput onih navedenih u točki 172. ove presude.
174    Iz toga slijedi da nepostojanje paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu i postojanje učinaka zadržavanja jesu relevantni čimbenici kojima se, među ostalim, može utvrditi nadzornik pristupa koji pruža OUP koji je važna točka pristupa.
175    S obzirom na to, valja pojasniti, s jedne strane, da čimbenici navedeni primjera radi u uvodnima izjavama 2. i 13. ADT‑a nisu uvjeti sine qua non kako bi se OUP mogao smatrati važnom točkom pristupa.
176    S druge strane, kada dotični poduzetnik iznese argumente o čimbenicima navedenim primjera radi u uvodnim izjavama 2. i 13. ADT‑a, valja u skladu s člankom 3. stavkom 5. ADT‑a uzeti u obzir okolnosti u kojima se pruža OUP.
177    Tako se postojanje i nepostojanje paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu ili učinaka zadržavanja ne smije ispitati apstraktno, nego u odnosu na okolnostima u kojima se pruža OUP.
178    Usto, valja uzeti u obzir posebne i konkretne značajke predmetnog paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu. Naime, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 137. pobijane odluke, a što tužitelj ne osporava, sama činjenica da se korisnici platforme internetske društvene mreže usporedno koriste drugim platformama internetske društvene mreže ne znači da su te različite platforme od iste važnosti za njih. Tako bi, kao što to u biti proizlazi iz uvodnih izjava 138., 139. i 141. navedene odluke, intenzitet navedenog korištenja, to jest vrijeme koje korisnik provodi u ostvarivanju interakcije na navedenoj platformi, ili pak važnost takve platforme za određene kategorije korisnika, mogli, među ostalim čimbenicima i ovisno o slučaju, predstavljati relevantne čimbenike koje treba uzeti u obzir radi ocjene može li se na temelju postojanja određenog stupnja paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu očito dovesti u pitanje pretpostavka prema kojoj je dotični OUP važna točka pristupa.
179    Također se mora naglasiti da su učinci zadržavanja koje platforma internetske društvene mreže može proizvesti u pogledu svojih korisnika čimbenik zaseban od onoga koji se odnosi na postojanje ili nepostojanje paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu, kao što to proizlazi iz uvodnih izjava 2. i 13. ADT‑a. Naime, takvi bi učinci mogli nastati čak i ako postoji paralelno povezivanje na više platformi za istu svrhu ovisno, primjerice, o snažnim mrežnim učincima koje je stvorila platforma o kojoj je riječ, intenzitetu korištenja određenom platformom internetske društvene mreže, izraženijem angažmanu određenih kategorija korisnika na navedenoj platformi ili pak pristranosti u ponašanju koju određene skupine korisnika mogu pokazati prema takvoj platformi s kojom bi mogli biti posebno povezani. Usto, čak i ako postoji paralelno povezivanje na više platformi za istu svrhu neki bi se korisnici možda morali suočiti s troškovima zamjene kada svoje aktivnosti preusmjere s jedne platforme na drugu, poput onih povezanih s prilagodbom njihova sadržaja formatu i algoritmu različitih platformi, kao što je to Komisija s pravom istaknula u uvodnim izjavama 136. do 139. pobijane odluke.
180    Iz toga slijedi da, iako bi postojanje ili nepostojanje paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu i učinaka zadržavanja moglo, ovisno o slučaju, predstavljati relevantne elemente za ocjenu može li se pretpostavka prema kojoj je dotični OUP važna točka pristupa očito dovesti u pitanje, treba uzeti u obzir posebne i konkretne značajke navedenog paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu i učinaka zadržavanja kako se očituju u okolnostima u kojima se pruža dotični OUP.
181    Tužiteljeve argumente valja ispitati s obzirom na prethodno navedeno.
182    Kao prvo, iz točaka 174. do 177. ove presude proizlazi da je Komisija s pravom istaknula u uvodnim izjavama 135. i 136. pobijane odluke, da čak i ako nepostojanje paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu može biti relevantan čimbenik za ocjenu je li OUP važna točka pristupa, postojanje određenog stupnja paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu ne upućuje samo po sebi na to da OUP nije takva točka pristupa. Tako relevantnost tog čimbenika kao elementa koji treba uzeti u obzir radi utvrđivanja je li OUP takva točka pristupa može varirati ovisno o različitim kategorijama OUP‑ova.
183    U tom pogledu, kako je to Komisija objasnila u svojem odgovoru na mjeru upravljanja postupkom, a što tužitelj ne osporava, paralelno povezivanje na više platformi za istu svrhu raširena je praksa za određene kategorije OUP‑ova poput usluga internetskih društvenih mreža. Međutim, ako bi puko postojanje paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu bilo od posebne važnosti u svrhu utvrđivanja je li internetska društvena mreža važna točka pristupa, isto bi imalo za posljedicu to da se nijedna ili skoro nijedna usluga internetske društvene mreže ne bi smatrala kao takva točka pristupa što bi bilo suprotno tekstu i ratio legisu ADT‑a koji usluge internetskih društvenih mreža uključuje među OUP‑ove obuhvaćene člankom 2. točkom 2. podtočkom (c) ADT‑a.
184    Učestalost paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu među korisnicima internetskih društvenih mreža dočaravaju podaci koje je tužitelj sam iznio. Naime, iz toga proizlazi da sve internetske društvene mreže koje je on spomenuo imaju visoke stupnjeve paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu, s obzirom da se više od 65 % krajnjih korisnika tih mreža istodobno koristi dvjema drugim platformama.
185    Iz toga slijedi da uzimajući u obzir značajke dotičnog OUP‑a puko postojanje paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu čak i u velikim razmjerima nije samo po sebi dovoljno da očito dovede u pitanje pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a.
186    Kao drugo i kao što to proizlazi iz točke 178. ove presude, pogreškom nisu zahvaćene ocjene Komisije u uvodnim izjavama 137. do 139. pobijane odluke prema kojima, u biti, usporedno korištenje različitim uslugama internetskih društvenih mreža ne podrazumijeva jednako korištenje, s obzirom da se korisnici prisutni na više od jedne društvene mreže mogu njima asimetrično koristiti.
187    Nadalje, kao što Komisija ističe u uvodnoj izjavi 138. pobijane odluke, činjenica da većina stvaratelja sadržaja na TikToku primjenjuje paralelno povezivanje na više platformi za istu svrhu ne pruža nikakvu indiciju o važnosti svake platforme jer navedeni stvaratelji sadržaja mogu, primjerice, biti uglavnom aktivni na TikToku i samo se ograničeno koristiti drugim platformama. Stoga je Komisija mogla s pravom utvrditi da zato što stvaratelji sadržaja imaju interes za povećanje svoje izloženosti što široj publici nije iznenađujuća činjenica da se odlučuju za paralelno povezivanje na više platformi za istu svrhu. Isto je tako ona mogla s pravom istaknuti da, s obzirom na to da neki stvaratelji sadržaja usredotočuju većinu svojih aktivnosti na određenu platformu, oni bi se možda morali suočiti s troškovima zamjene ako odluče preusmjeriti svoje aktivnosti na drugu platformu koje su posebno povezane s nužnošću privlačenja publike ili prilagodbe njihova sadržaja formatu i algoritmu različitih platformi.
188    Naposljetku, kao što to, u biti, proizlazi iz uvodnih izjava 139. i 141. pobijane odluke, čak i ako su se neki korisnici na sličan način koristili većim brojem internetskih društvenih mreža, određena usluga internetske društvene mreže mogla bi svejedno biti važna točka pristupa jer poslovnim korisnicima omogućuje dosezanje, među ostalim, određene demografske skupine krajnjih korisnika, poput onih najmlađih.
189    Valja napomenuti da su se argumenti i dokazi koje je tijekom upravnog postupka iznio tužitelj, na kojemu je teret dokazivanja, odnosili samo na postojanje paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu općenito, a ne na intenzitet korištenja različitim platformama internetskih društvenih mreža.
190    U okviru ove tužbe tužitelj također usto samo tvrdi da je Komisija morala uzeti u obzir činjenicu da je intenzitet korištenja TikTokom „kao društvenom mrežom” praktički nepostojeći jer je glavni cilj te platforme nuditi usluge razmjene videozapisa.
191    No, taj se argument može samo odbiti.
192    S jedne strane, svojim argumentom istaknutim u točki 190. ove presude tužitelj zapravo dovodi u pitanje kvalifikaciju TikToka kao usluge internetske društvene mreže, a da, međutim, ne dokazuje da su razmatranja u uvodnim izjavama 38. do 66. navedene odluke pogrešna.
193    S druge strane, u skladu s člankom 2. točkom 7. ADT‑a pojam „usluga internetskih društvenih mreža” definiran je kao platforma koja krajnjim korisnicima omogućuje da se povežu i međusobno komuniciraju, dijele sadržaj i otkrivaju druge korisnike i sadržaj na više uređaja, a posebno putem razgovora, objava, videozapisa i preporuka. Iz toga slijedi da je jedna od ključnih funkcija internetske društvene mreže omogućiti razmjenu i otkrivanje sadržaja, a osobito videozapisa. Tako su elementi koji se odnose na razmjenu i otkrivanje videozapisa na TikToku svakako relevantni za ocjenu intenziteta korištenja tom platformom od strane krajnjih korisnika.
194    Prema tome valja zaključiti da ocjene Komisije u uvodnim izjavama 137. do 139. pobijane odluke nisu zahvaćene pogreškom.
195    Kao treće, Komisija je u uvodnoj izjavi 141. pobijane odluke mogla s pravom tvrditi da dokazna vrijednost podataka koje je tužitelj iznio i koji pokazuju da se većina korisnika TikToka također koristi Instagramom i Facebookom jest ograničena.
196    U tom pogledu tužitelj iznosi podatke prema kojima se oko 82 % odnosno 77 % krajnjih korisnika TikToka koristi također Instagramom odnosno Facebookom, dok se 38 % odnosno 48 % krajnjih korisnika Facebooka odnosno Instagrama koristi također TikTokom. Primjećuje da asimetrična priroda paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu dokazuje da, za razliku od „istinskih društvenih mreža” poput Facebooka ili Instagrama, TikTok nema koristi od mrežnih učinaka i učinaka zadržavanja.
197    Međutim, s jedne strane i kao što je to navedeno u točki 184. ove presude, podaci koje je tužitelj iznio pokazuju visoke stupnjeve paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu među svim spomenutim platformama, s obzirom da se više od 65 % krajnjih korisnika tih platformi istodobno koristi dvjema drugim platformama.
198    S druge strane i kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi 141. pobijane odluke, asimetrična priroda paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu može se u pogledu korisnika TikToka, objasniti gospodarskim i povijesnim kontekstom u kojem internetske društvene mreže funkcioniraju u Uniji. Naime, nesporno je da su Facebook i Instagram bili aktivni u Uniji dugo prije TikToka i da su ovi prvi već raspolagali velikom bazom korisnika u Uniji prije pokretanja TikToka na unutarnjem tržištu. U tim je okolnostima trebalo očekivati da se veliki dio korisnika TikToka već prije pokretanja TikToka koristi Facebookom i Instagramom i da će se nakon toga nastaviti istodobno koristiti njima.
199    Osim toga, kako je to Komisija istaknula u uvodnoj izjavi 141. pobijane odluke, a što tužitelj ne osporava, podaci koje je on iznio ne održavaju intenzitet korištenja različitim internetskim društvenim mrežama tim više što, kako je to Komisija također istaknula u tom okviru, TikTok ima višu stopu angažmana od drugih društvenih mreža, jer krajnji korisnici, osobito mladi, provode više vremena na TikToku nego na drugim društvenim mrežama.
200    Tužitelj u svakom slučaju nije dokazao da asimetrična priroda paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu koje primjenjuju korisnici TikToka, s jedne strane, te Facebooka i Instagrama, s druge strane, nije posljedica gospodarskog i povijesnog konteksta u kojem internetske društvene mreže funkcioniraju u Uniji (vidjeti točku 198. ove presude), nego nepostojanja mrežnih učinaka i učinaka zadržavanja na TikToku.
201    S jedne strane, kao što je to istaknuto u točkama 152. do 157. ove presude, tužitelj nije iznio potkrijepljene elemente na temelju kojih se može zaključiti da TikTok nema koristi od snažnih mrežnih učinaka.
202    S druge strane, tužitelj ne iznosi nikakav samostalni argument o navodnom nepostojanju učinaka zadržavanja povezanih s TikTokom. Naime, njegova argumentacija zasniva se na pretpostavci prema kojoj postojanje znatnog stupnja paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu dokazuje samo po sebi nepostojanje učinaka zadržavanja. Međutim, ta je pretpostavka pogrešna zbog razloga izloženih u točki 179. ove presude.
203    Isto tako, upućivanje na činjenicu da TikTok ne funkcionira na osnovi „društvenog grafikona” ne može se prihvatiti zbog razloga izloženih u točkama 155. do 157. ove presude.
204    Kao četvrto, tužitelj ističe da je poduzetnik ByteDance uspostavio na TikToku više mehanizama kako bi omogućio njegovim korisnicima da ponovno i unakrsno objavljuju sadržaj na drugim platformama, kao i da svoje račune na drugim platformama povežu sa svojim računima na TikToku. Prema njegovu stajalištu, činjenica poticanja paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu dokazuje da je on novi sudionik na tržištu koji nastoji privući više korisnika i da nije nadzornik pristupa koji raspolaže OUP‑om koji je važna točka pristupa.
205    U pobijanoj odluci Komisija je s pravom odbila taj argument u uvodnoj izjavi 142. zbog istih razloga kojima je opravdano odbijanje njegovih argumenata o postojanju paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu.
206    Naime, uspostava takvih mehanizama može se objasniti osobito činjenicom da je u svojoj trenutačnoj verziji TikTok bio pokrenut u Uniji tek u kolovozu 2018. i da je dakle nastojao privući više korisnika koji su se već koristili drugim platformama. Osim toga, kao što je to tužitelj potvrdio na raspravi, druge usluge internetskih društvenih mreža također omogućuju svojim korisnicima da ponovno i unakrsno objavljuju na konkurentskim platformama.
207    U tim okolnostima, činjenica da poduzetnik ByteDance omogućuje korisnicima TikToka da ponovno i unakrsno objavljuju sadržaj na drugim platformama, kao i da svoje račune na drugim platformama povežu sa svojim računima na TikToku, nije dovoljna da očito dovede u pitanje pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a.
208    Kao peto, tužitelj ističe da njegovi argumenti općenito dokazuju da poslovni korisnici TikToka ne „ovise” o toj platformi kako bi došli do svojih krajnjih korisnika jer raspolažu alternativnim sredstvima da to učine, kao što to potvrđuje činjenica da se veliki dio njih odlučuje za paralelno povezivanje na više platformi za istu svrhu. To znači da TikTok nije važna točka pristupa u smislu članka 3. stavka 1. točke (b) ADT‑a.
209    U tom pogledu, iz uvodne izjave 20. ADT‑a proizlazi u biti da se poduzetnika mora, u načelu, smatrati pružateljem OUP‑a koji je važna točka pristupa kada navedeni OUP raspolaže vrlo velikom brojem poslovnih korisnika koji ovise o tom OUP‑u da dođu do vrlo velikog broja krajnjih korisnika, jer ta okolnost omogućuje poduzetniku koji pruža OUP da u svoju korist utječe na poslovanje velikog dijela tih poslovnih korisnika.
210    Međutim, kako bi se zaključilo da poslovni korisnici OUP‑a „ovise” o ovom potonjem kako bi došli do svojih krajnjih korisnika, nije nužno da navedeni OUP bude jedini kanal kojim ti poduzetnici mogu doći do tih korisnika. Dovoljno je da se radi o važnom kanalu u tu svrhu kojemu navedeni poslovni korisnici mogu pristupiti samo ako imaju račun na tom OUP‑u.
211    Upravo je to slučaj ovdje. S jedne strane, nije sporno da TikTok raspolaže vrlo velikim brojem poslovnih i krajnjih korisnika. S druge strane, također nije sporno, kao što je to tužitelj potvrdio na raspravi, da poslovni korisnik koji se koristi TikTokom može pristupiti svojim krajnjim korisnicima samo ako je on sam registriran na TikToku. Tako, među ostalim, taj poslovni korisnik ne može pristupiti navedenim krajnjim korisnicima sa svojeg računa registriranog na drugoj platformi.
212    Stoga se mora odbiti odbiti tužiteljev argument koji se temelji na nepostojanju „ovisnosti” poslovnih korisnika o TikToku kako bi na toj platformi došli do krajnjih korisnika.
213    Naposljetku, tužiteljev argument o troškovima oglašivača za oglašavanje na TikToku u odnosu na troškove oglašivača za oglašavanje na platformama društava Alphabet i Meta, na koji je Komisija odgovorila u uvodnoj izjavi 140. pobijane odluke, podudara se s argumentima o navodno slaboj interakciji oglašivača s platformom TikTok, koji su ocijenjeni u zasebnom dijelu pobijane odluke i stoga će se ispitati u točkama 248. do 285. ove presude.
214    Iz toga proizlazi da Komisija nije počinila pogrešku kada je odbila tužiteljeve argumente i dokaze o postojanju paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu i navodnom nepostojanju učinaka zadržavanja uz obrazloženje da nisu dovoljno potkrijepljeni da očito dovedu u pitanje pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a.
215    Prema tome, drugi prigovor trećeg dijela prvog tužbenog razloga valja odbiti kao neosnovan.
c)      Manji opseg TikToka u usporedbi s opsegom drugih platformi i velik broj konkurenata
1)      Argumenti stranaka
216    Tužitelj tvrdi u biti da je TikTok manjeg opsega od opsega nekih drugih usluga internetskih društvenih mreža poput Facebooka i Instagrama, te da se mora suočavati s velikim brojem konkurenata.
217    Komisija osporava tužiteljevu argumentaciju ponavljajući u biti razloge koji se nalaze uvodnim izjavama 143. do 146. pobijane odluke čiji se sadržaj iznosi u daljnjem tekstu.
2)      Pobijana odluka
218    Kao prvo, u uvodnim izjavama 143. do 146. pobijane odluke Komisija je smatrala da tužiteljev argument prema kojem je opseg TikToka u Uniji manji od opsega drugih platformi u pogledu prihoda, broja krajnjih korisnika i prosječnog prihoda po korisniku (u daljnjem tekstu: ARPU) ne može očito dovesti u pitanje pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a.
219    U tom pogledu, kao prvo, u uvodnim izjavama 144. i 145. pobijane odluke Komisija je istaknula da je tužiteljev argument o veličini TikToka u pogledu prihoda i ARPU‑a irelevantan jer se odnosi na prihode od internetskog oglašavanja te da relativni opseg izmjeren na temelju prihoda i ARPU‑a nije dobar pokazatelj za procjenu je li OUP važna točka pristupa.
220    Kao drugo, u uvodnoj izjavi 146. pobijane odluke Komisija je utvrdila da apsolutni opseg TikToka u pogledu broja krajnjih i poslovnih korisnika u Uniji uvelike premašuje pragove predviđene u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a i da relativni opseg TikToka, to jest, opseg TikToka u odnosu na opseg drugih usluga internetskih društvenih mreža, u pogledu broja krajnjih korisnika, nije mali jer iznosi oko polovicu veličine Facebooka i Instagrama. Dodala je da sama činjenica da je TikTok manji od drugih platformi nije dovoljna za obaranje pretpostavke predviđene navedenom odredbom, s obzirom da se broj krajnjih korisnika TikToka u Uniji povećao u prethodnim godinama i da TikTok ima višu stopu angažmana od drugih internetskih društvenih mreža, posebno među mladim korisnicima.
221    Kao drugo, u uvodnim izjavama 150. do 154. pobijane odluke Komisija je odbila tužiteljev argument prema kojem se TikTok u biti mora suočavati s velikim brojem konkurenata, od kojih neki imaju ustaljene ekosustave.
3)      Ocjena Općeg suda
222    Među elementima spomenutima u uvodnoj izjavi 23. ADT‑a, koje Komisija može uzeti u obzir u okviru svojeg ispitivanja argumenata koje je dotični poduzetnik iznio kako bi oborio pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a, nalazi se osobito „važnost [OUP‑a dotičnog poduzetnika], s obzirom na sveukupni opseg aktivnosti dotičn[og OUP‑a]”. Međutim, u toj uvodnoj izjavi nisu navedeni pokazatelji na temelju kojih treba mjeriti važnost i opseg OUP‑a o kojemu je riječ.
223    U ovom slučaju tužitelj tvrdi da TikTok nije važna točka pristupa u smislu članka 3. stavka 1. točke (b) ADT‑a iz razloga što je TikTok manje veličine od drugih ustaljenih platformi u pogledu, s jedne strane, prihoda od oglašavanja i ARPU‑a te, s druge strane, broja krajnjih korisnika.
224    U tom pogledu, kao prvo, Komisija je u uvodnoj izjavi 146. pobijane odluke smatrala, a da nije počinila pogrešku i da tužitelj ne osporava podatke koje je Komisija spomenula u navedenoj uvodnoj izjavi, da apsolutni opseg TikToka u pogledu broja krajnjih i poslovnih korisnika u Uniji uvelike premašuje pragove predviđene u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a i da relativni opseg TikToka nije mali s obzirom da je dosegnuo oko polovice veličine Facebooka i Instagrama. Povrh toga, broj korisnika TikToka u Uniji u stalnom je porastu tijekom posljednjih godina.
225    Usto, u uvodnoj izjavi 153. pobijane odluke Komisija je istaknula, a da to tužitelj ne osporava, da se broj poslovnih korisnika TikToka u Uniji također znatno povećao od 2020., također premašivši uvelike prag predviđen u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a, što upućuje na to da se važnost TikToka za poslovne korisnike također povećala od 2020.
226    U okviru ove tužbe tužitelj iznosi nove argumente i nove podatke koje nije iznio tijekom upravnog postupka i kojima nastoji dokazati navodni mali opseg TikToka u odnosu na druge internetske platforme.
227    Prije svega, tužitelj ističe da broj krajnjih korisnika TikToka u Uniji u 2022. predstavlja samo [5–10] % objedinjenog ukupnog broja krajnjih korisnika sljedećih internetskih platformi: Facebook, Instagram, YouTube, Snapchat, Twitter, Pinterest, LinkedIn, Reddit i TikTok.
228    Zatim, tužitelj ističe da u pobijanoj odluci, suprotno onome što se zahtijeva uvodnom izjavom 23. ADT‑a, Komisija nije usporedila TikTok s sveukupnim opsegom aktivnosti internetskih društvenih mreža, nego ga je samo usporedila s Instagramom i Facebookom.
229    Naposljetku, tužitelj ističe da je Komisija morala također uzeti u obzir usluge razmjene videozapisa putem interneta, među ostalim DailyMotion i Vimeo.
230    Na toj usporednoj osnovi tužitelj smatra da je Komisija trebala zaključiti da je smanjenim relativnim opsegom TikToka dokazano da on nije važna točka pristupa, kako je ona zaključila u svojoj Odluci C(2023) 6078 final od 5. rujna 2023. u predmetima DMA.100015, DMA.100028 i DMA.100034, iz koje proizlazi da je činjenica da Bing predstavlja 10 % pretraživanja na računalima i Edge predstavlja tržišni udio od 12 %, u usporedbi s tržišnim udjelom Chromea od 60,5 %, dovoljna da se obori pretpostavka predviđena u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a.
231    Međutim, kao prvo, valja istaknuti da tijekom upravnog postupka tužitelj nije usporedio broj krajnjih korisnika TikToka sa sveukupnim opsegom aktivnosti usluga internetskih društvenih mreža i nije iznio nikakav podatak o sveukupnom opsegu navedenih aktivnosti. Nadalje, on nije usporedio niti broj krajnjih korisnika TikToka s onim od Pinteresta, LinkedIna, Reddita, Dailymotiona ili Vimea, te u tom pogledu nije pružio nikakve informacije.
232    Međutim, u okviru ove tužbe za poništenje uloga se Općeg suda sastoji od utvrđivanja je li Komisija počinila pogreške u svojoj ocjeni argumenata koje je dotični poduzetnik iznio tijekom upravnog postupka kako bi oborio pretpostavke, a ne od ispitivanja bi li se te pretpostavke mogle oboriti s obzirom na nove argumente i dokaze koje je navedeni poduzetnik iznio prvi put pred njim.
233    Naime, mora se istaknuti da je ADT‑om uveden poseban regulatorni okvir kojim je uređeno utvrđivanje statusa nadzornikâ pristupa koji se razlikuje po značajkama koje su mu svojstvene. Stoga, s ciljem osiguranja učinkovite primjene ADT‑a Komisija mora u kratkim rokovima utvrditi status nadzornikâ pristupa. U tu su svrhu ADT‑om uspostavljene pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a radi racionalizacije postupka utvrđivanja statusa. Mogućnost njihova obaranja podliježe strogim zahtjevima, kako na postupovnoj razini, tako i u pogledu tereta i standarda dokazivanja. Tako se člankom 3. stavkom 5. ADT‑a pojašnjava da dotični poduzetnik „svojoj obavijesti” može priložiti dovoljno potkrijepljene argumente kako bi doveo u pitanje navedene pretpostavke. Usto, članak 2. stavak 3. Provedbene uredbe Komisije (EU) 2023/814 оd 14. travnja 2023. o detaljnim aranžmanima Komisije za vođenje određenih postupaka u skladu s [ADT‑om] (SL 2023., L 102, str. 6.) zahtijeva da dotični poduzetnik dostavi svoje argumente u prilogu svojoj obavijesti jasno navodeći na koji se od tri kumulativna zahtjeva iz članka 3. stavka 1. ADT‑a odnose njegovi argumenti te za svaki argument objasni zašto relevantni OUP iznimno ne ispunjava taj zahtjev, iako doseže odgovarajući prag utvrđen u članku 3. stavku 2. ADT‑a.
234    Prema tome, dotični poduzetnik ne može prvi put pred Općim sudom iznijeti argumente ili dokaze na temelju članka 3. stavka 5. ADT‑a koje nije iznio tijekom upravnog postupka kako bi oborio pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a, osim ako njima on nastoji osporiti pravno ili činjenično pitanje istaknuto u pobijanoj odluci u vezi s kojim nije mogao zauzeti stajalište tijekom navedenog postupka. Međutim, to ovdje nije slučaj u pogledu argumenata izloženih u točkama 227. do 229 ove presude.
235    Iz toga slijedi da su ti argumenti nedopušteni.
236    Taj zaključak nije doveden u pitanje tužiteljevim argumentom prema kojem su, pozivanjem na određene presude u vezi s pravom tržišnog natjecanja i državnim potporama, takvi argumenti i dokazi dopušteni čak i ako su prvi put izneseni pred Općim sudom. U tom pogledu on navodi više presuda, poput onih od 1. srpnja 2010., Knauf Gips/Komisija (C‑407/08 P, EU:C:2010:389, t. 89. do 92.), od 21. rujna 2005., EDP/Komisija (T‑87/05, EU:T:2005:333, t. 158.), i od 10. svibnja 2023., Ryanair i Condor Flugdienst/Komisija (Lufthansa; COVID-19) (T‑34/21 i T‑87/21, žalbeni postupak u tijeku, EU:T:2023:248, t. 86.).
237    Međutim, ta se sudska praksa odnosi na pravne okvire i pravna područja različita od ADT‑a, pri čemu ovog potonjeg obilježavaju, kako je to navedeno u točki 233. ove presude, strogi zahtjevi kojima je uređeno obaranje pretpostavki predviđenih u članku 3. stavku 2. ADT‑a u pogledu kako postupka tako i tereta i standarda dokazivanja, tako da navedena sudska praksa nije primjenjiva u ovom slučaju.
238    Kao drugo i u svakom slučaju valja istaknuti, kao i Komisija, da argumenti koje je tužitelj iznio prvi put pred Općim sudom počivaju na pogrešnoj usporednoj osnovi. Naime, neke od internetskih platformi koje tužitelj navodi u svrhu te usporedbe nisu internetske društvene mreže, nego pripadaju drugim kategorijama OUP‑a, dok u skladu s uvodnom izjavom 23. ADT‑a valja ispitati važnost poduzetnikova OUP‑a uzimajući u obzir sveukupni opseg aktivnosti dotičnog OUP‑a. To je osobito slučaj s YouTubeom, kojemu je Komisija utvrdila status kao OUP‑a koji se sastoji od platforme za razmjenu videozapisa, i s DailyMotionom i Vimeom, koje je tužitelj opisao kao platforme za razmjenu videozapisa.
239    Osim toga i kao što je to Komisija smatrala u uvodnoj izjavi 146. pobijane odluke, veličina TikToka ne može se ispitati statički, nego se mora uzeti u obzir brz i znatan rast broja krajnjih korisnika u Uniji koji je u nekoliko godina dosegnuo oko polovice veličine Facebooka i Instagrama.
240    Zbog istih razloga upućivanje tužitelja na odluku Komisije o uslugama Bing i Edge (vidjeti točku 230. ove presude) ne može dovesti do drukčijeg zaključka. Naime, osim činjenice da sud Unije nije vezan upravnom praksom Komisije, tužitelj ne dokazuje da se poduzetnik ByteDance nalazio u položaju usporedivom s Microsoftovim položajem. Naime, odluka Komisije koju je tužitelj naveo odnosila se na druge kategorije OUP‑ova, a ne na usluge internetskih društvenih mreža i tužitelj ne objašnjava zbog kojeg bi razloga okolnosti u kojima se pružaju te druge kategorije OUP‑ova bile usporedive s onima u kojima se pruža usluga internetske društvene mreže poput TikToka. Povrh toga, u navedenoj je odluci Komisija istaknula da je Microsoft iznio podatke koji osobito pokazuju da Bing predstavlja samo 3,6 % ukupnog opsega aktivnosti u području internetskih pretraživača i da je 25 puta manji od Google Searcha te da Edge predstavlja samo 5,8 % ukupnog opsega aktivnosti u području internetskih preglednika i deset puta je manji od Google Chromea. Međutim, u ovom slučaju tužitelj nije u obavijesti iznio podatke usporedive s tim podacima u pogledu opsega TikToka. U stvarnosti se ovaj predmet razlikuje od gore navedenih zbog činjenice da je relativni opseg TikToka dosegnuo oko polovice veličine Facebooka i Instagrama.
241    Kao drugo, tužitelj ne može Komisiji predbacivati niti to da je u uvodnoj izjavi 146. pobijane odluke temeljila svoj zaključak na rastu broja krajnjih korisnika TikToka u Uniji između 2020. i 2022., a da ga nije usporedila s rastom platformi društava Meta i Alphabet ili s tempom kojim su se razvijale usluge društava Meta i Alphabet koje oponašaju TikTok.
242    Naime, tužitelj, na kojemu je teret dokazivanja, morao je Komisiji iznijeti tijekom upravnog postupka podatke kojima se prikazuje takva usporedba, a što on nije učinio. Takvi argumenti, koji su prvi put izneseni pred Općim sudom, stoga su nedopušteni zbog razloga izloženih u gornjim točkama 232. do 237. ove presude.
243    Kao treće, tužiteljev argument prema kojem se TikTok ne može usporediti s platformama društva Meta ili drugih internetskih društvenih mreža valja odbiti jer je glavni cilj TikToka nuditi usluge razmjene videozapisa, a ne usluge internetskih društvenih mreža. Taj je argument, s jedne strane, proturječan jer sam tužitelj u više navrata uspoređuje poduzetnika ByteDance s Facebookom i Instagramom. S druge strane i u svakom slučaju, taj se argument mora odbiti zbog istih razloga koji su izloženi u točkama 190. do 193. ove presude.
244    Naposljetku, tužitelj ne iznosi nikakav argument protiv uvodnih izjava 151. do 154. pobijane odluke iz čega osobito proizlazi da se broj poslovnih korisnika TikToka u Uniji također znatno povećao od 2020. (vidjeti točku 225. ove presude), da poslovni korisnici koji su se sami identificirali kao takvi i stoga raspolažu samostalno identificiranim poslovnim računima u Uniji imaju pristup funkcijama koje su posebno namijenjene poduzetnicima, poput informacija o učinku, stvaralačkim alatima i mogućnostima ekskluzivnog računa, te da poduzetnik ByteDance nastavlja razvijati nove funkcije za poslovne korisnike. Te okolnosti, razmatrane zajedno, dokazuju da je usluga društvene mreže TikTok važna usluga za navedene poduzetnike.
245    Valja stoga zaključiti da je Komisija s pravom smatrala da argumenti koje je tužitelj iznio o opsegu TikToka u pogledu broja krajnjih korisnika u odnosu na opseg drugih platformi internetske društvene mreže, kao i o postojanju velikog broja konkurenata, nisu dovoljno potkrijepljeni da očito dovedu u pitanje pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a.
246    Glede tužiteljeve argumentacije o relativnom opsegu TikToka u pogledu prihoda od oglašavanje i ARPU‑a, ona se podudara s onom o razini interakcije oglašivača na TikToku te će biti ispitana u točkama 248. do 285. ove presude.
247    Prema tome, treći prigovor trećeg dijela prvog tužbenog razloga valja odbiti kao neosnovan.
d)      Prihodi od oglašavanja i razina interakcije poslovnih korisnika registriranih na TikToku
1)      Argumenti stranaka
248    Tužitelj u biti tvrdi da činjenica da su njegovi prihodi od oglašavanja, njegov ARPU ili pak razina interakcije oglašivača i poslovnih korisnika registriranih na TikToku mali i niži od onih koji su svojstveni nekim drugim platformama dokazuje da TikTok nije važna točka pristupa.
249    Komisija osporava tužiteljevu argumentaciju ponavljajući u biti razloge koji se nalaze uvodnim izjavama 127. do 129., 140., 144., 145. i 147. do 151. pobijane odluke čiji se sadržaj iznosi u daljnjem tekstu.
2)      Pobijana odluka
250    U pobijanoj odluci Komisija je odbila tužiteljeve argumente o prihodima poduzetnika ByteDance od oglašavanja, ARPU‑u ili pak navodno niskoj razini interakcije oglašivača i poslovnih korisnika registriranih na TikToku, uz obrazloženje, s jedne strane, da su oni irelevantni te, s druge strane, da su u svakom slučaju nedovoljno potkrijepljeni da očito dovedu u pitanje pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a.
251    Stoga je Komisija odbila te argumente, smatrajući da su oni irelevantni iz razloga, u biti, kako to proizlazi iz uvodnih izjava 127. do 129., 140., 144., 147. i 150. pobijane odluke, što se odnose na drugu kategoriju OUP‑ova, to jest usluge internetskog oglašavanja, a ne na usluge internetskih društvenih mreža, i što su poslovni korisnici tih dviju kategorija OUP‑ova definirani zasebno u dijelu E. Priloga ADT‑u naslovljenom „Posebne definicije”.
252    Nadalje, Komisija je u uvodnoj izjavi 145. pobijane odluke navela da prihodi od oglašavanja i ARPU‑a nisu prikladni pokazatelji za ocjenu je li konkretan OUP važna točka pristupa.
253    Povrh toga, Komisija je u uvodnoj izjavi 148. pobijane odluke dodala da je, u svakom slučaju, čak i ako bi određeni oglašivači na TikToku mogli biti i poslovni korisnici usluga internetskih društvenih mreža, nužno uzeti u obzir za potrebe procjene po osnovi članka 3. stavka 2. točke (b) ADT‑a sve poslovne korisnike, a ne samo one koji su oglašivači koji plaćaju, jer poslovni korisnici koji ne plaćaju stavljanje oglasa na tu platformu svejedno mogu ovisiti o njoj kako bi njihove usluge dobile na vidljivosti. Nadalje, u uvodnoj izjavi 149. pobijane odluke ona je utvrdila da podaci o interakciji registriranih poslovnih korisnika koje je tužitelj iznio nisu reprezentativni.
254    Naposljetku, u uvodnoj izjavi 151. pobijane odluke Komisija je navela da je neprikladno uspoređivati podatke koji se odnose na internetsko oglašavanje poduzetnika ByteDance s takvim podacima društava Alphabet, Meta i Amazon jer ovi potonji poduzetnici nude širi raspon usluga na kojima se oglasi mogu prikazivati od TikToka.
3)      Ocjena Općeg suda
255    Kao prvo, treba ispitati je li Komisija mogla, a da ne počini pogrešku, odbiti tužiteljeve argumente o internetskom oglašavanju kao potpuno irelevantne za obaranje pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a zbog razloga izloženih u točki 251. ove presude.
256    Uvodno valja podsjetiti, kao što je istaknuto u točki 53. ove presude, da je u pobijanoj odluci Komisija smatrala da su, uz iznimku tužiteljevih „dodatnih” argumenata, svi njegovi drugi argumenti i dokazi izneseni radi obaranja pretpostavki predviđenih u članku 3. stavku 2. ADT‑a, uključujući, dakle, one o internetskom oglašavanju, izravno povezani s kvantitativnim kriterijima na kojima se navedene pretpostavke temelje, u smislu uvodne izjave 23. ADT‑a.
257    Glede relevantnosti ovih potonjih argumenata, točno je, kao što to Komisija ističe, da usluge internetskih društvenih mreža i internetskog oglašavanja čine dvije zasebne kategorije OUP‑ova, na temelju članka 2. točke 2. podtočaka (c) i (j) te točke 7. ADT‑a.
258    Isto tako, Komisija je s pravom primijetila da je pojam „poslovni korisnici” definiran drukčije u dijelu E. Priloga ADT‑u naslovljenom „Posebne definicije” u pogledu, s jedne strane, usluga internetskih društvenih mreža i, s druge strane, usluga internetskog oglašavanja. Tako su prvi definirani u biti kao poduzetnici koji imaju poslovni popis ili poslovni račun na društvenoj mreži, dok su drugi definirani, u biti, kao oglašivači.
259    Međutim, te razlike ne dopuštaju same za sebe da se argumenti ili dokazi o internetskom oglašavanju na platformi TikTok odbiju kao potpuno irelevantni u okviru razmatranja pitanja je li ta internetska društvena mreža važna točka pristupa.
260    Naime, s jedne strane, nije sporno, kao što su to stranke potvrdile u svojim odgovorima na mjeru upravljanja postupku, da se, iako potpadaju pod dvije zasebne kategorije OUP‑ova, usluge internetskih društvenih mreža i usluge internetskog oglašavanja pružaju u okolnostima ovog slučaja na istoj platformi, to jest platformi TikTok. Stoga, kao što to tužitelj objašnjava, TikTok je jedinstvena platforma na kojoj, s jedne strane, korisnici ostvaruju interakciju, osobito razmjenom i gledanjem videozapisa, dok s druge strane oglašivači plaćaju za objavljivanje oglasa koji su općenito umetnuti između videozapisa koje navedeni korisnici gledaju.
261    S druge strane, među strankama je također nesporno, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 148. pobijane odluke i kako su to one potvrdile u svojim odgovorima na mjeru upravljanja postupkom, da postoji određeno preklapanje između poslovnih korisnika internetske društvene mreže i poslovnih korisnika usluge internetskog oglašavanja, s obzirom da neki oglašivači također mogu odgovarati definiciji poslovnih korisnika usluga internetskih društvenih mreža.
262    Stoga se ne može poreći da bi prihodi od oglašavanja ili ARPU koje je TikTok ostvario mogli u načelu biti jedna od indicija o važnosti koju ta platforma predstavlja za poslovne korisnike navedene platforme kako bi došli do krajnjih korisnika, s obzirom da oglašavanje jest, naime, jedno od sredstava kojima se navedeni poduzetnici obično koriste kako bi došli do svojih klijenata.
263    Stoga argumente i dokaze o internetskom oglašavanju koje je tužitelj iznio Komisija nije mogla, a da ne počini pogrešku, odbiti kao potpuno irelevantne za obaranje pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a.
264    Osim toga, Komisija je u svojem odgovoru na mjeru upravljanja postupkom priznala da se na takve argumente i dokaze u načelu može pozvati radi obaranja pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a.
265    S obzirom na to valja istaknuti da je tužiteljeve argumente i dokaze o internetskom oglašavanju Komisija odbila i zbog drugog razloga koji je iznesen u pobijanoj odluci, to jest, da u svakom slučaju ti argumenti i dokazi nisu dovoljno potkrijepljeni da očito dovedu u pitanje pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a.
266    Stoga valja potom ispitati, može li Komisija, a da ne počini pogrešku, odbiti te argumente i dokaze zbog takvog razloga.
267    U tom pogledu, kao prvo, Komisija je u uvodnoj izjavi 145. pobijane odluke u biti s pravom primijetila da relativni opseg izmjeren na osnovi prihoda i ARPU‑a, neovisno o drugim čimbenicima, nije dobar pokazatelj za procjenu, je li OUP važna točka pristupa iz razloga što različiti poslovni modeli različito monetiziraju svoje usluge.
268    Naime, kao što je to Komisija objasnila u svojem odgovoru na mjeru upravljanja postupkom, društvene mreže često slijede poslovnu strategiju čiji je cilj proširiti njihovu bazu korisnika i time stvarati sve snažnije mrežne učinke, što ih u određenom razdoblju može navesti na to da prednost daju povećanju broja korisnika u odnosu na njihovu monetizaciju.
269    Kao drugo, Komisija je u uvodnoj izjavi 148. pobijane odluke s pravom istaknula da, iako određeni oglašivači na TikToku mogli također odgovarati definiciji „poslovnih korisnika” usluga internetskih društvenih mreža, ovi potonji ipak čine širu kategoriju od kategorije oglašivača. U istoj uvodnoj izjavi Komisija je s pravom naglasila da u svrhu ispitivanja je li TikTok važna točka pristupa valja uzeti u obzir ne samo oglašivače koji plaćaju, nego i poslovne korisnike koja ne plaćaju za stavljanje oglasa na tu platformu, s obzirom na to da ovi potonji svejedno mogu ovisiti o TikToku kako bi njihove aktivnosti dobile na vidljivosti, što tužitelj inače ne osporava.
270    U tom je pogledu Komisija u uvodnoj izjavi 148. pobijane odluke također objasnila, a da to tužitelj nije osporavao, da je više značajki TikToka bilo posebno razvijeno i usmjereno za potrebe poslovnih korisnika koji nisu nužno oglašivači koji plaćaju, kao što je otkrivanje i dijeljenje sadržaja na više uređaja, a osobito putem razgovora na internetu, objava, videozapisa i preporuka, kako bi im se omogućilo da razvijaju svoje aktivnosti (na primjer, putem više stvaralačkih alata), povećaju prisutnost svojih žigova (na primjer, putem automatskog slanja poruka ili „post schedulera”) i povećaju svoju prodaju pomoću metoda koje su „business‑friendly” (pogodne za poslovanje), primjerice, poveznicama u biografskom odjeljku, kontakt podacima i „lead generation” alatima (pridobivanje zainteresiranih osoba).
271    Iz tih razmatranja proizlazi da, osim oglašavanja, postoje i drugi načini na koje poslovni korisnici TikToka mogu ishoditi vidljivost za svoje aktivnosti na toj platformi i tako doći do svojih krajnjih korisnika, na primjer, objavljivanjem videozapisa na svojim poslovnim računima ili sklapanjem sporazuma sa stvarateljima sadržaja ili influencerima radi promicanja njihovih žigova.
272    Međutim, mora se utvrditi da argumenti i dokazi koje je tužitelj dostavio uopće ne pružaju informacije o važnosti koju je TikTok mogao imati za poslovne korisnike navedene platforme koji su željeli doći do krajnjih korisnika sredstvima različitim od oglasa.
273    Kao treće, kao što to Komisija u biti ističe u uvodnoj izjavi 149. pobijane odluke, podaci koje je tužitelj iznio i odnose se na interakciju „registriranih poslovnih korisnika” TikToka s navedenom platformom tiču se samo malog dijela svih poslovnih korisnika, tako da ti podaci nisu dovoljno reprezentativni u svrhu utvrđivana je li TikTok važna točka pristupa.
274    Naime, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 77. pobijane odluke, „registrirani poslovni korisnici” TikToka su oni koji na navedenoj platformi imaju „registrirane poslovne račune”. Stoga taj pojam obuhvaća samo poduzetnike koji su se na TikToku registrirali kao „poslovni”, među ostalim tako što su predočili svoje podatke i broj svojeg odobrenja za rad.
275    Međutim, u uvodnim izjavama 83. do 87. pobijane odluke Komisija je objasnila razloge zbog kojih, prema njezinu stajalištu, uzimanje u obzir broja „registriranih poslovnih korisnika” nije pouzdana metoda za računanje broja poslovnih korisnika društvene mreže TikTok na temelju članka 3. stavka 2. točke (b) ADT‑a i dovodi do znatnog podcjenjivanja ovih potonjih. Konkretno, ona je istaknula da je mogućnost registriranja kao „registrirani poslovni korisnik” bila uvedena tek 2022. i to u ograničenom broju država članica te da takvo registriranje nije obvezno.
276    Zbog toga razloga, radi određivanja broja poslovnih korisnika TikToka, Komisija na temelju članka 3. stavka 2. točke (b) ADT‑a nije donijela svoj zaključak na osnovi broja „registriranih poslovnih korisnika”, nego na različitom kriteriju, to jest broju samostalno identificiranih poslovnih računa u Uniji. U tom pogledu, iz tablica 2. i 3. pobijane odluke, koja se nalazi u njezinim uvodnim izjavama 78. i 79., proizlazi da za TikTok postoje vrlo velike razlike između broja „registriranih poslovnih korisnika” i broja samostalno identificiranih poslovnih računa u Uniji. Na primjer, u 2022. broj samostalno identificiranih poslovnih računa u Uniji na TikToku bio je [> 10 000], dok je broj „registriranih poslovnih korisnika” bio [> 10 000].
277    Međutim, u okviru ove tužbe tužitelj ne osporava metodu koju je Komisija slijedila u pobijanoj odluci radi određivanja broja poslovnih korisnika TikToka na temelju članka 3. stavka 2. točke (b) ADT‑a, a posebno ne ocjenu u uvodnim izjavama 83. do 87. navedene odluke.
278    Iz toga slijedi da argumenti i podaci koje je tužitelj iznio nisu bili dovoljno reprezentativni za sve poslovne korisnike TikToka, kao što je to Komisija s pravom istaknula.
279    Kao četvrto, u uvodnoj izjavi 151. pobijane odluke Komisija je istaknula, a da tužitelj to nije osporavao, da je neprikladno uspoređivati podatke koji se odnose na internetsko oglašavanje poduzetnika ByteDance s takvim podacima društava Alphabet, Meta i Amazon, jer ovi potonji poduzetnici nude širi raspon usluga na kojima se oglasi mogu prikazivati od TikToka.
280    Osim toga, mora se utvrditi da podaci koji se odnose na internetsko oglašavanje i koje je tužitelj dostavio, čak i pod pretpostavkom da su dovoljno reprezentativni, ne potkrepljuju njegov argument da TikTok nije važna točka pristupa. Tako se, na primjer, razina ARPU‑a ostvarenog na toj platformi čini visokom u apsolutnom pogledu, i već je gotovo dosegnula [povjerljivo] one od Instagrama.
281    Iz toga slijedi da je Komisija mogla zaključiti, a da ne počini pogrešku, da argumenti i dokazi o tim prihodima i troškovima oglašavanja, ARPU‑u i navodno ograničenoj interakciji „registriranih poslovnih korisnika” TikToka nisu dovoljno potkrijepljeni da očito dovedu u pitanje pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a.
282    U tim okolnostima, pogreška koju je počinila Komisija i istaknuta je u točki 263. ove presude ne utječe na zakonitost pobijane odluke.
283    Prema tome, četvrti prigovor trećeg dijela prvog tužbenog razloga valja odbiti kao neosnovan.
284    Osim toga, što se tiče pitanja standarda dokazivanja koji je Komisija stvarno primijenila prilikom ispitivanja argumenata i dokaza koje je tužitelj iznio kako bi oborio pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a (vidjeti točku 72. ove presude), iz svega prethodnog navedenog, a osobito točaka 119. do 283. ove presude proizlazi da ništa u Komisijinoj analizi ne upućuje na to da je standard dokazivanja koji je ona stvarno primijenila bio viši od onog utvrđenog u članku 3. stavku 5. ADT‑a. Naime, Komisija je odbila tužiteljeve argumente uz obrazloženje da su ili irelevantni ili da nisu dovoljno potkrijepljeni da očito dovedu u pitanje pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a.
285    Slijedom toga i uzimajući u obzir razmatranja navedena u točkama 59. do 72. ove presude, treba kao neosnovan odbiti i drugi prigovor prvog dijela prvog tužbenog razloga u okviru kojeg tužitelj predbacuje Komisiji da je u pobijanoj odluci nametnula previsok standard dokazivanja kojim su se zahtijevali „uvjerljivi” dokazi.
6.      Dovođenje u pitanje pretpostavke prema kojoj društvo TikTok ima čvrst i trajan položaj (prvi tužbeni razlog, četvrti dio)
a)      Argumenti stranaka
286    Tužitelj tvrdi da je u uvodnim izjavama 155. do 160. pobijane odluke Komisija povrijedila članak 3. stavak 1. točku (c) i članak 3. stavak 5. ADT‑a kada je odbila njegove argumente kojim je namjeravao dokazati da on nema čvrst i trajan položaj.
287    Tužitelj u biti ističe da su položaju poduzetnika ByteDance na tržištu uspješno konkurirali konkurenti poput društava Meta i Alphabet koja su pokrenula nove usluge, to jest Reels i Shorts, koje su, oponašajući glavne značajke TikToka, to jest, format kratkih videozapisa, doživjele brzi rast na štetu TikToka. Isto tako, on ističe da je znatna stopa otkazivanja pretplate na TikTok, odnosno broj oglašivača i krajnjih korisnika koji su napustili TikTok radi drugih platformi. Tako on tvrdi da je poduzetnik ByteDance novi sudionik na tržištu, a ne nadzornik pristupa, jer se prema njegovu stajalištu ta dva pojma međusobno isključuju.
288    Komisija osporava tužiteljevu argumentaciju ponavljajući u biti razloge koji se nalaze uvodnim izjavama 155. do 160. pobijane odluke čiji se sadržaj iznosi u daljnjem tekstu.
b)      Pobijana odluka
289    U uvodnim izjavama 155. do 160. pobijane odluke Komisija je odbila argumente i dokaze koje je tužitelj iznio kako bi oborio pretpostavku koja je predviđena u članku 3. stavku 2. točki (c) ADT‑a i prema kojoj on ima čvrst i trajan položaj.
290    U uvodnoj izjavi 156. pobijane odluke Komisija je istaknula da je naglašavanjem da položaj TikToka nije „neosporiv”, tužitelj nastojao uvesti uvjet koji nadilazi zahtjev prema kojem položaj dotičnog poduzetnika mora biti čvrst i trajan, što je posebno slučaj kada je mogućnost tržišnog natjecanja ograničena.
291    U uvodnim izjavama 157. i 158. pobijane odluke Komisija je utvrdila da je u svakom slučaju, u skladu s uvodnom izjavom 21. ADT‑a, vjerojatno da je mogućnost tržišnog natjecanja ograničena kada je poduzetnik pružao OUP u barem trima državama članicama vrlo velikom broju poslovnih i krajnjih korisnika tijekom razdoblja od barem tri godine što je ovdje slučaj. Osim toga, dodala je da opseg i znatan rast TikToka u pogledu broja poslovnih i krajnjih korisnika tijekom posljednjih godina, slijedeći uzlaznu putanju, potvrđuju je da poduzetnik ByteDance ima čvrst i trajan položaj. Iz toga je, prema njezinu stajalištu, proizašlo da tužiteljevi argumenti u vezi sa stopom otkazivanja pretplate na TikTok ne mogu očito dovesti u pitanje pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (c) ADT‑a.
292    U uvodnim izjavama 159. i 160. pobijane odluke Komisija je objasnila da ništa u ADT‑u ne upućuje na to da poduzetnik ne može istodobno biti novi sudionik na tržištu i nadzornik pristupa te da činjenica da su neki konkurenti poduzetnika ByteDance, poput društava Meta i Alphabet, oponašali određene proizvode TikToka nije neuobičajena na digitalnim tržištima i stoga ne može kao takva oboriti pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (c) ADT‑a.
c)      Ocjena Općeg suda
293    Članak 3. stavak 1. točka (c) ADT‑a predviđa dva alternativna kriterija kako bi se poduzetniku mogao utvrditi status nadzornika pristupa, to jest da ima čvrst i trajan položaj u području svojeg poslovanja ili da je predvidivo da će takav položaj imati u bliskoj budućnosti.
294    U ovom slučaju, kao što je to Komisija potvrdila u svojem odgovoru na mjeru upravljanja postupkom, iz pobijane odluke proizlazi da je Komisija smatrala da poduzetnik ByteDance ima čvrst i trajan položaj u području svojeg poslovanja te da je stoga ispunjen prvi kriterij iz članka 3. stavka 1. točke (c) ADT‑a.
295    Usto treba utvrditi da, iako ADT‑om nije definiran pojam „čvrst i trajan položaj”, on sadržava elemente na temelju kojeg ga se može razgraničiti.
296    U tom pogledu, iz zajedničkog tumačenja članka 3. stavka 1. točke (c) i stavka 2. točke (c) ADT‑a, u vezi s uvodnom izjavom 21. ADT‑a, proizlazi da se položaj poduzetnika smatra „čvrstim i trajnim” ako je mogućnost tržišnog natjecanja u odnosu na taj položaj ograničena. To bi mogao biti slučaj ako je taj poduzetnik pružao OUP u barem trima državama članicama vrlo velikom broju poslovnih i krajnjih korisnika tijekom razdoblja od barem tri godine.
297    Stoga se pojam „čvrst i trajan” položaj odnosi na slabu mogućnost tržišnog natjecanja u odnosu na položaj poduzetnika o kojemu je riječ kao i na stabilnost tog položaja s vremenom.
298    Usto, pojam „čvrst i trajan položaj” koji ima nadzornik pristupa ne preklapa se nužno s pojmom „vladajući položaj” u smislu članka 102. UFEU‑a. To potvrđuje činjenica da je zakonodavac Unije svjesno odlučio poslužiti se novim pojmom različitim od pojma „vladajući položaj” i uvesti u područje primjene ratione personae ADT‑a nadzornike pristupa koji nemaju nužno vladajući položaj u smislu prava tržišnog natjecanja, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 5. ADT‑a navedene u točki 19. ove presude.
299    Tužiteljeve argumente treba ispitati s obzirom na ta razmatranja.
300    Kao prvo, Komisija je u uvodnoj izjavi 156. pobijane odluke s pravom smatrala da ADT ne zahtijeva da položaj dotičnog poduzetnika bude „neosporiv”. Naime, kao što je istaknuto u točki 296. ove presude, pojam „čvrst i trajan položaj” podrazumijeva, među ostalim, da je mogućnost tržišnog natjecanja u odnosu na položaj poduzetnika koji pruža OUP ograničena. Stoga taj pojam ne isključuje postojanje određenog stupnja mogućnosti tržišnog natjecanja.
301    Kao drugo, Komisija nije počinila pogrešku kada je u uvodnim izjavama 157. i 158. pobijane odluke odbila tužiteljev argument koji se temelji na stopi otkazivanja pretplate na TikTok, i to uzimajući u obzir vrlo velik broj krajnjih i poslovnih korisnika TikToka, njegov znatan opseg i njegov znatan rast tijekom posljednjih godina koji slijedi stabilnu uzlaznu putanju.
302    Naime, iako je točno, kao što to proizlazi iz podataka koje je tužitelj iznio, da su neki oglašivači i krajnji korisnici TikToka „otkazali pretplatu” na tu platforme, istodobno se puno drugih „pretplatilo” na nju. To potvrđuje činjenica da su u razdoblju od 2021. do 2022. TikTokovi prihodi i broj krajnjih korisnika nastavili rasti i to eksponencijalno (vidjeti točke 33., 84. i 107. ove presude). Stoga je razvidno da je broj oglašivača i krajnjih korisnika koji su otkazali pretplatu bio nadoknađen ili čak premašen novim oglašivačima i krajnjim korisnicima koji su se pridružili TikToku tijekom istog razdoblja, što prije može dokazati da je položaj poduzetnika ByteDance čvrst i trajan.
303    Kao treće, što se tiče tužiteljeva argumenta koji se temelji na činjenici da su neke konkurentske usluge TikToka, osobito Reels društva Meta i Shorts društva Alphabet, oponašale neke značajke TikToka i doživjele brz rast u pogledu broja korisnika koji premašuje čak i rast TikToka, valja istaknuti sljedeće.
304    Kao prvo, kako je to navedeno u točki 301. ove presude, u uvodnoj izjavi 158. pobijane odluke Komisija je naglasila znatan rast TikToka koji je slijedio stabilnu ulaznu putanju, a u uvodnoj izjavi 160. navedene odluke istaknula je da na digitalnim tržištima nije neuobičajeno da se neke uspješne značajke određene usluge brzo počnu oponašati od strane drugih usluga.
305    Na toj je osnovi Komisija mogla s pravom smatrati da je činjenica da su neke platforme drugih nadzornika pristupa mogle pokrenuti usluge koje oponašaju određene značajke TikToka i da su te usluge mogle doživjeti znatan rast, ne znači da položaj poduzetnika ByteDance nije čvrst i trajan, s obzirom da on nije prestao rasti neovisno o gore navedenim okolnostima.
306    Kao drugo, valja primijetiti da se tužiteljev argument temelji na činjenici da su drugi nadzornici pristupa u istoj kategoriji OUP‑ova, to jest društva Meta i Alphabet, konkurirali položaju poduzetnika ByteDance, što prema tužiteljevu stajalištu dokazuje da taj položaj nije bio čvrst i trajan.
307    Međutim, cilj je ADT‑a osigurati mogućnost tržišnog natjecanja u odnosu na položaj nadzornikâ pristupa ne samo od strane drugih nadzornika pristupa neko također ili čak nadasve od strane drugih subjekata koji nisu nadzornici pristupa za određeni OUP.
308    Naime, u skladu sa njegovim člankom 1. stavkom 1. svrha je ADT‑a doprinijeti pravilnom funkcioniranju unutarnjeg tržišta utvrđivanjem usklađenih pravila kojima se u cijeloj Uniji „za sve poduzetnike” osiguravaju pravedna tržišta s mogućnošću neograničenog tržišnog natjecanja u digitalnom sektoru na kojima djeluju nadzornici pristupa, u korist poslovnih i krajnjih korisnika.
309    U tom je pogledu u uvodnoj izjavi 32. ADT‑a pojašnjeno da bi se mogućnost neograničenog tržišnog natjecanja trebala odnositi na sposobnost poduzetnika da djelotvorno prevladaju prepreke ulasku na tržište i širenju te da se svojim proizvodima i uslugama natječu s nadzornikom pristupa. Upućivanjem na prepreke ulasku na tržište i širenju kao i na sposobnost poduzetnika da se natječu s nadzornikom pristupa, tom je uvodnom izjavom utvrđeno da se pojam „mogućnost tržišnog natjecanja” odnosi nadasve na sposobnost poduzetnika koji nisu nadzornici pristupa za određeni OUP da se svojim proizvodima i uslugama natječu s tim nadzornicima pristupa.
310    Nadalje, također u skladu s uvodnom izjavom 32. ADT‑a, mogućnost tržišnog natjecanja u području usluga u digitalnom sektoru može biti ograničena i ako postoji više od jednog nadzornika pristupa za OUP. Iz toga implicitno ali nužno proizlazi da činjenica da može postojati stupanj tržišnog natjecanja među većim brojem nadzornika pristupa za OUP ne znači da mogućnost tržišnog natjecanja u odnosu na navedeni OUP nije ograničena.
311    Prema tome, gore navedeni tužiteljevi argumenti, u dijelu u kojem se temelje na činjenici da su drugi nadzornici pristupa konkurirali položaju poduzetnika ByteDance, ne mogu poslužiti kao osnova za zaključak da mogućnost tržišnog natjecanja u odnosu na njegov položaj nije ograničena u svrhu ADT‑a, i da zbog tog razloga navedeni položaj nije čvrst i trajan.
312    Tužitelj je na raspravi tvrdio i to da su položaju poduzetnika ByteDance također konkurirali drugi poduzetnici koji nisu nadzornici pristupa. U tom je pogledu uputio tablicu 6. u točki 125. tužbe.
313    Međutim, tablica 6. u točki 125. tužbe nije bila podnesena tijekom upravnog postupka, tako da se mora odbaciti kao nedopuštena zbog razloga izloženih u točkama 232. do 237. ove presude. Doduše, dio podataka u toj tablici naveden je u drugoj tablici koja se nalazi u dijelu obavijesti koji se odnosi na pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a, kako bi se potkrijepio tužiteljev argument prema kojem se TikTok morao suočiti s velikim brojem konkurenata. Osim toga, Komisija je odgovorila na tu argumentaciju u uvodnim izjavama 150. do 154. pobijane odluke, u vezi s člankom 3. stavkom 2. točkom (b) ADT‑a, koje tužitelj nije osporavao. Međutim, tijekom upravnog postupka tužitelj se nije oslanjao na tu drugu tablicu kako bi tvrdio da poduzetnik ByteDance nema čvrst i trajan položaj u smislu članka 3. stavka 1. točke (c) ADT‑a. No, mora se podsjetiti na to, kako je istaknuto u točki 233. ove presude, da u skladu s člankom 2. stavkom 3. Provedbene 2023/814 dotični poduzetnik mora dostaviti svoje argumente u prilogu svojoj obavijesti jasno navodeći na koji se od tri kumulativna zahtjeva iz članka 3. stavka 1. ADT‑a odnose njegovi argumenti te za svaki argument objasniti zašto relevantni OUP iznimno ne ispunjava taj zahtjev, iako doseže odgovarajući prag utvrđen u članku 3. stavku 2. ADT‑a.
314    Osim toga i u svakom slučaju, taj argument nije dovoljno potkrijepljen. Naime, u tablici 6. u točki 125. tužbe samo se navodi godina tijekom koje je usluga koja oponaša TikTok bila pokrenuta, a da se ne pruža ikakva posebna informacija u vezi s opsegom tih usluga ili drugi relevantni podaci.
315    Kao četvrto, tužitelj opisuje položaj poduzetnika ByteDance kao položaj „novog sudionika na tržištu” koji konkurira položaju nadzornikâ pristupa i smatra da se taj pojam i pojam „nadzornik pristupa” međusobno isključuju, suprotno onome što je Komisija istaknula u uvodnoj izjavi 159. pobijane odluke.
316    U tom je pogledu dovoljno istaknuti da iako je, naime, TikTok bio 2018. novi sudionik na unutarnjem tržištu s ciljem konkuriranja položaju ustaljenih subjekata poput društava Meta i Alphabet, nakon toga se njegov položaj ipak učvrstio i to brzo, pri čemu je daleko premašio pragove predviđene u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a te imao eksponencijalnu stopu rasta i u pogledu prihoda i u pogledu broja korisnika, tako da je, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 159. pobijane odluke, a što tužitelj ne osporava, relativni opseg TikToka dosegao polovicu veličine Facebooka i Instagrama, koji su ipak bili davno prisutni na unutarnjem tržištu.
317    Tim se okolnostima može dočarati činjenica da poduzetnik koji je u prvo vrijeme novi sudionik na unutarnjem tržištu s ciljem konkuriranja položaju nadzornikâ pristupa može kasnije sam postati nadzornik pristupa.
318    Naposljetku, tužitelj predbacuje Komisiji da je propustila objasniti razloge zbog kojih broj korisnika TikToka dokazuje da je položaj poduzetnika ByteDance čvrst, iako nema ekosustav i nema koristi od učinaka zadržavanja.
319    U tom pogledu dovoljno je istaknuti da je tužiteljeve argumente o nepostojanju ekosustava ili učinaka zadržavanja Komisija ispitala i s pravom odbila u dijelu pobijane odluke koji se odnosi na pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a (vidjeti točke 121. do 215. ove presude).
320    Prema tome, s obzirom na prethodno navedeno valja odbiti argumente koje je tužitelj iznio kako bi oborio pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (c) ADT‑a.
7.      Odbijanje tužiteljevih „dodatnih” argumenata (prvi prigovor prvog dijela prvog tužbenog razloga)
a)      Argumenti stranaka
321    Kao što je navedeno u točkama 52. do 56. ove presude, tužitelj tvrdi, kako je to pojasnio na raspravi, da je u uvodnoj izjavi 161. pobijane odluke Komisija pogrešno odbila njegove „dodatne” argumente uz obrazloženje da nisu izravno povezani s kvantitativnim kriterijima u smislu članka 23. ADT‑a.
322    Komisija osporava tužiteljeve argumente.
b)      Ocjena Općeg suda
323    Valja istaknuti da je u obavijesti, nakon što je iznio sve svoje argumente i dokaze kako bi oborio svaku od triju pretpostavki predviđenih u članku 3. stavku 2. ADT‑a, tužitelj u novom dijelu naslovljenom „Utvrđivanje statusa suprotno političkim ciljevima [ADT‑a]” iznio „dodatne” argumente u okviru kojih je istaknuo, u biti, da je utvrđivanje statusa poduzetnika ByteDance kao nadzornika pristupa u suprotnosti s ciljevima koji su zadani ADT‑om.
324    Konkretno, kako to proizlazi iz točke 5.1.3.1.4. pobijane odluke kao i tužiteljeva dopisa od 2. kolovoza 2023. (vidjeti točku 6. ove presude), u okviru svojih „dodatnih” argumenata tužitelj je u biti tvrdio, kao prvo, da primjena ADT‑a mora omogućiti novim sudionicima na tržištu, kao što je TikTok, da se natječu s ustaljenim platformama, kao drugo, da se utvrđivanjem statusa poduzetnika ByteDance kao nadzornika pristupa nameće značajan trošak usklađivanja novom sudioniku na tržištu već [povjerljivo] koji je on bio i ograničava njegova sposobnost ulaska na nova tržišta i, kao treće, da Komisija nije pravilno primijenila materijalno- i postupovnopravni okvir predviđen u članku 3. stavku 5. ADT- jer je, prije svega, preusko protumačila tu odredbu kao i uvodnu izjavu 23. ADT‑a čime je „postupak obaranja pretpostavki” lišila njezina cilja koji se sastoji od uklanjanja „lažnih pozitivnih rezultata”, potom je kao irelevantne otklonila okolnosti u kojima TikTok funkcionira, a da ga nije obavijestila o okolnostima koje će se smatrati relevantnima čime je navedeni postupak učinila bespredmetnim i time povrijedila njegova prava te je, naposljetku, povrijedila načela proporcionalnosti i dobre uprave s obzirom da je prema njegovu stajalištu ona morala pokrenuti istraživanje tržišta po osnovi članka 3. stavka 5. trećeg podstavka i članka 17. stavka 3. ADT‑a.
325    Komisija je u uvodnoj izjavi 161. pobijane odluke odbila „dodatne” argumente uz obrazloženje da nisu izravno povezani s kvantitativnim pragovima predviđenima u članku 3. stavku 2. ADT‑a u smislu uvodne izjave 23. ADT‑a.
326    U tom pogledu valja utvrditi da tužiteljevi „dodatni” argumenti nisu imali za cilj konkretno i posebno oboriti jednu od triju pretpostavki predviđenih u članku 3. stavku 2. ADT‑a, nego su se sastojali od općenitih tvrdnji u vezi s ciljevima koji su zadani ADT‑om, predmetom članka 3. stavka 5. ADT‑a te korisnim učinkom ove potonje odredbe.
327    Stoga je Komisija utvrdila, a da nije počinila pogrešku, da se oni izravno ne odnose na navedene pretpostavke i da ih, dakle, treba odbiti zbog tog razloga.
328    Prema tome i s obzirom na razmatranja navedena u točkama 39. do 56. ove presude, prvi prigovor prvog dijela prvog tužbenog valja odbiti kao neosnovan.
8.      Opća ocjena dokaza koje je tužitelj podnio (prvi tužbeni razlog, peti dio)
a)      Argumenti stranaka
329    Tužitelj tvrdi da je u pobijanoj odluci Komisija slijedila fragmentirani i izolirani pristup time što je propustila dati ukupnu ocjenu dokaza koje je on podnio kako bi oborio pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a. Prema njegovu stajalištu, ti dokazi razmatrani u cjelini dokazuju da on nije nadzornik pristupa ili barem da je Komisija morala pokrenuti istraživanje tržišta kako bi utvrdila je li to slučaj.
330    Komisija osporava tužiteljeve argumente.
b)      Ocjena Općeg suda
331    U pobijanoj odluci Komisija je odbila sve argumente i dokaze koje je tužitelj iznio zaključivši za svaku od pretpostavki predviđenih u članku 3. stavku 2. ADT‑a da nisu dovoljno potkrijepljeni da ih očito dovedu u pitanje, kao što to proizlazi iz uvodnih izjava 120. 125. i 155. pobijane odluke.
332    Potom, u uvodnoj izjavi 163. pobijane odluke Komisija je zaključila da zbog razloga izloženih u uvodnim izjavama 120. do 162. navedene odluke argumenti koje je tužitelj iznio nisu dovoljno potkrijepljeni da očito dovedu u pitanje pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a.
333    Iz toga proizlazi da je odbivši svaki od argumenata koje je tužitelj iznio Komisija smatrala da oni, razmatrani pojedinačno ili u cjelini u okviru svake od pretpostavki predviđenih u članku 3. stavku 2. ADT‑a nisu dovoljno potkrijepljeni da očito dovedu u pitanje te pretpostavke.
334    Upućujući na uvodne izjave 130. i 135. pobijane odluke, u kojima je Komisija naglasila da postojanje ekosustava nije neophodan uvjet za utvrđivanje statusa kao nadzornika pristupa i da postojanje paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu nije kao takvo indicija da dotični OUP nije važna točka pristupa, tužitelj predbacuje Komisiji da nije dala opću ocjenu navedenih argumenata.
335    Međutim, Komisija nije odbila tužiteljeve argumente koji se temelje na nepostojanju ekosustava i postojanju paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu samo iz razlogâ da postojanje ekosustava nije neophodan uvjet za utvrđivanje statusa kao nadzornika pristupa i da postojanje paralelnog povezivanja na više platformi za istu svrhu nije kao takvo indicija da dotični OUP nije važna točka pristupa. Naime, ona je također odbila te argumente na osnovi drugih razloga izloženih u uvodnim izjavama 127. do 142. pobijane odluke koji se temelje, među ostalim, na činjenici da oni nisu bili dovoljno potkrijepljeni da očito dovedu u pitanje pretpostavku navedenu u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a kao što to proizlazi iz točaka 121. do 215. ove presude.
336    Međutim, tužitelj ne iznosi nikakav drugi poseban argument kojim se može dokazati da bi zaključak do kojeg je Komisija došla bio drukčiji da je ispitala njegove argumente i dokaze u cjelini.
337    Prema tome, peti dio prvog tužbenog razloga valja odbiti kao neosnovan.
B.      Drugi tužbeni razlog koji se temelji na povredi prava obrane
1.      Argumenti stranaka
338    Tužitelj tvrdi da je Komisija povrijedila članak 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja) jer je u pobijanoj odluci donijela zaključke na temelju činjeničnih i pravnih elemenata o kojima on nije imao priliku iznijeti svoja očitovanja tijekom upravnog postupka. Prema njegovu stajalištu, ti su elementi bili ključni za Komisiju da odgovori na argumente koje je iznio kako bi oborio pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a.
339    Komisija osporava tužiteljeve argumente.
2.      Ocjena Općeg suda
340    Člankom 34. stavkom 1. ADT‑a, naslovljenim „Pravo na saslušanje i pravo na uvid u spis”, predviđena je osobito obveza Komisije da prije donošenja odluke na temelju članka 8., članka 9. stavka 1., članka 10. stavka 1., članaka 17., 18., 24., 25., 29. i 30. te članka 31. stavka 2. ADT‑a da dotičnom poduzetniku mogućnost da bude saslušan o preliminarnim nalazima Komisije.
341    Budući da odluke donesene na temelju članka 3. stavka 5. drugog podstavka ADT‑a, to jest odluke u kojima je Komisija utvrdila poduzetniku status nadzornika pristupa odbivši njegove argumente čiji je cilj očito dovesti u pitanje pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a, a da nije pokrenula istraživanje tržišta, nisu spomenute u tekstu članka 34. stavka 1. ADT‑a, valja istaknuti da ova potonja odredba nije primjenjiva u ovom slučaju.
342    S obzirom na to, člankom 34. stavkom 4. ADT‑a predviđeno je da se u postupku moraju u potpunosti poštovati prava obrane nadzornika pristupa, poduzetnika ili dotičnog udruženja poduzetnika. Uvodnom izjavom 109. ADT‑a predviđeno je, među ostalim, da se ADT‑om poštuju temeljna prava i načela priznata Poveljom i da bi skladu s tim, pri tumačenju i primjeni ADT‑a trebalo poštovati ta prava i načela.
343    Usto, prema sudskoj praksi prava obrane temeljna su prava koja čine sastavni dio općih načela prava čije poštovanje osigurava sud Unije. To opće načelo prava Unije utvrđeno je, u okviru prava na dobru upravu, u članku 41. stavku 2. točkama (a) i (b) Povelje i primjenjuje se kada uprava namjerava protiv neke osobe poduzeti mjeru koja je za nju štetna (vidjeti presudu od 25. ožujka 2021., Slovak Telekom/Komisija, C‑165/19 P, EU:C:2021:239, t. 80. i navedena sudska praksa). Tako je poštovanje prava na saslušanje obvezno čak i ako mjerodavni propis ne predviđa izričito takvu formalnost (vidjeti presude od 22. studenoga 2012., M., C‑277/11, EU:C:2012:744, t. 86. i navedenu sudsku praksu, i od 18. lipnja 2020., Komisija/RQ, C‑831/18 P, EU:C:2020:481, t. 67. i navedenu sudsku praksu).
344    Stoga u skladu s člankom 41. Povelje, svatko ima pravo da institucije, tijela, uredi i agencije Unije njegove predmete obrađuju nepristrano, pravično i u razumnom roku, što obuhvaća, među ostalim, pravo svake osobe na saslušanje prije poduzimanja bilo kakve pojedinačne mjere koja bi na nju mogla nepovoljno utjecati. Prema sudskoj praksi to pravo daje mogućnost svakoj osobi da svrsishodno i djelotvorno iznese svoje stajalište u upravnom postupku, prije donošenja bilo koje odluke koja bi mogla nepovoljno utjecati na njezine interese (vidjeti presudu od 18. lipnja 2020., Komisija/RQ, C‑831/18 P, EU:C:2020:481, t. 67. i navedenu sudsku praksu).
345    U ovom slučaju iz spisa proizlazi da je prije donošenja pobijane odluke tužitelj bio saslušan u više navrata. Tako je, najprije, prije same obavijesti bilo barem četiri sastanka između tužitelja i Komisije, i to 15. prosinca 2022. te 23. ožujka, 2. svibnja i 13. lipnja 2023. Potom, nakon podnošenja obavijesti 3. srpnja 2023. Komisija je 26. srpnja 2023. dostavila tužitelju privremeno mišljenje i dala mu mogućnost da iznese svoje stajalište što je on učinio dopisom od 2. kolovoza 2023. Naposljetku, 17. kolovoza 2023. održan je još jedan sastanak između tužitelja i Komisije.
346    Međutim, tužitelj tvrdi da unatoč tim brojnim razmjenama pismena nije imao priliku iznijeti svoja očitovanja o četirima konkretnim činjeničnim i pravnim elementima koji su mu stavljeni na teret u pobijanoj odluci.
347    Kao prvo, tužitelj tvrdi da tijekom upravnog postupka nije bio saslušan o navodnom isključenju „kvalitativnih” dokaza na temelju uvodne izjave 23. ADT‑a.
348    Međutim, iz spisa proizlazi da je, suprotno onomu što tužitelj ističe, on imao priliku prije donošenja pobijane odluke iznijeti svoja očitovanja o tumačenju uvodne izjave 23. ADT‑a. Naime, iz zapisnika sa sastanka između tužitelja i Komisije od 17. kolovoza 2023., koje je sastavio sam tužitelj, proizlazi da su navedeno tumačenje kao i odnos navedene uvodne izjave s člankom 3. ADT‑a bili predmet raspravljanja.
349    U svakom slučaju iz ustaljene sudske prakse proizlazi da iako pravo na saslušanje obuhvaća sve činjenične i pravne elemente koji predstavljaju temelj akta kojim se donosi odluka, on ne obuhvaća konačan stav koji uprava namjerava zauzeti (vidjeti u tom smislu presude od 4. ožujka 2020., Tulliallan Burlington/EUIPO, C‑155/18 P do C‑158/18 P, EU:C:2020:151, t. 94., i od 1. veljače 2023., SJ/Komisija, T‑659/20, neobjavljenu, EU:T:2023:32, t. 11.).
350    Kao drugo, tužitelj predbacuje Komisiji da ga tijekom upravnog postupka nije saslušala o tvrdnji u uvodnoj izjavi 128. pobijane odluke, prema kojoj je relativni opseg TikToka u odnosu na opseg drugih usluga internetskih društvenih mreža odlučujuć u svrhu utvrđivanja statusa nadzornika pristupa.
351    U tom pogledu valja odmah pojasniti da u uvodnoj izjavi 128. pobijane odluke Komisija nije smatrala da je relativni opseg TikToka u odnosu na opseg drugih usluga internetskih društvenih mreža „odlučujuć u svrhu utvrđivanja statusa nadzornika pristupa”, kao što to tužitelj tvrdi, nego je samo naglasila da u ovom slučaju „relevantna usporedba jest ona između opsega usluge internetske društvene mreže poduzetnika ByteDance, TikToka, i opsega drugih pružatelja sličnih usluga, neovisno o opsegu njihovih aktivnosti internetskog oglašavanja”. Osim toga, iz samog teksta uvodne izjave 23. ADT‑a proizlazi da valja uzeti u obzir, među ostalim, „važnost poduzetnikov[a OUP‑a] s obzirom na sveukupni opseg aktivnosti dotičn[og OUP‑a]”, imajući u vidu, kao što je to istaknuto u točki 348. ove presude, da je tužitelj imao priliku prije donošenja navedene odluke iznijeti očitovanja o tumačenju ove potonje uvodne izjave.
352    U svakom slučaju valja istaknuti da je tijekom upravnog postupka raspravljeno pitanje relativnog opsega TikToka u usporedbi s opsegom drugih usluga internetskih društvenih mreža. Naime, u privremenom mišljenju Komisija je pojasnila da se tužiteljevom tvrdnjom prema kojoj se TikTok morao suočiti s velikim brojem konkurenata u području internetskih društvenih mreža zanemarila činjenica da je opseg TikToka znatan, također i u usporedbi s drugim uslugama internetskih društvenih mreža, jer veličina TikToka u Uniji iznosi otprilike polovicu veličine Facebooka i Instagrama, što upućuje na to da opseg TikToka nije neznatan. Tužitelj je odgovorio na to opažanje, među ostalim, u točkama 32. i 42. svojeg dopisa od 2. kolovoza 2023.
353    Kao treće, valja utvrditi naprotiv da, kao što to tužitelj tvrdi, a da Komisija to ozbiljno ne osporava, tužitelj nije imao priliku iznijeti svoja očitovanja tijekom upravnog postupka o Komisijinu utvrđenju u uvodnoj izjavi 132. pobijane odluke prema kojem poduzetnik ByteDance posjeduje vlastiti ekosustav, tako da je njegovo pravo na saslušanje bilo povrijeđeno. Naime, iako su nepostojanje ekosustava i njegove posljedice na utvrđivanje statusa poduzetnika ByteDance kao nadzornika pristupa bili, doduše, predmet raspravljanja između stranaka, Komisija nije obavijestila tužitelja o svojem mišljenju prema kojem poduzetnik ByteDance zapravo raspolaže ekosustavom.
354    Međutim, Komisija ističe da utvrđenje u uvodnoj izjavi 132. pobijane odluke nije bilo odlučujuće, nego sporedne naravi u njezinoj strukturi te da tužitelj nije dokazao da bi mogao bolje osigurati svoju obranu da nije bilo utvrđene nepravilnosti.
355    Prema ustaljenoj sudskoj praksi povreda prava na saslušanje ne podrazumijeva automatski poništenje pobijanog akta. Naime, tužitelj usto ne treba dokazati da bi Komisijina odluka bila drukčija da nije bilo predmetne postupovne nepravilnosti, nego samo da takva mogućnost nije u potpunosti isključena jer bi ta stranka mogla bolje osigurati svoju obranu da ona nije postojala (vidjeti presudu od 5. svibnja 2022., Zhejiang Jiuli Hi‑Tech Metals/Komisija, C‑718/20 P, EU:C:2022:362, t. 49. i navedenu sudsku praksu).
356    U ovom slučaju, Komisijino odbijanje tužiteljevih argumenata koji se temelje na navodnom nepostojanju ekosustava počiva na više razloga koji se, osim uvodne izjave 132. pobijane odluke, zasnivaju na pretpostavci povoljnijoj za tužitelja, to jest da poduzetnik ByteDance nije raspolagao ekosustavom. Međutim, kao što proizlazi iz točaka 121. do 162. ove presude, ti su drugi razlozi bili sami za sebe i neovisno o utvrđenju u navedenoj uvodnoj izjavi 132. dovoljni da se na njima zasnuje Komisijin zaključak prema kojem navedeni argumenti nisu bili dovoljno potkrijepljeni da očito dovedu u pitanje pretpostavku predviđenu u članku 3. stavku 2. točki (b) ADT‑a.
357    U tim okolnostima tužitelj nije dokazao da nije bilo u potpunosti isključeno da je odluka Komisije mogla biti drukčija da nije bilo utvrđene postupovne nepravilnosti.
358    Četvrto i posljednje, tužitelj predbacuje Komisiji da ga nije saslušala tijekom upravnog postupka o utvrđenjima u uvodnim izjavama 54. i 141. pobijane odluke prema kojima je intenzitet korištenja TikTokom veći od onog primijećenog na drugim platformama internetskih društvenih mreža.
359    U tom pogledu, kao prvo, valja istaknuti da je uvodna izjava 54. pobijane odluke dio točke 5.1.1. navedene odluke, naslovljene „Kvalifikacija i razgraničenja OUP‑a” (uvodne izjave 25. do 66. te odluke), u kojoj je Komisija izložila razloge zbog kojih TikTok treba smatrati uslugom internetske društvene mreže u smislu članka 2. stavka 7. ADT‑a.
360    Budući da u okviru ove tužbe tužitelj ne osporava kvalifikaciju TikToka kao usluge internetske društvene mreže, njegov argument koji se temelji na navodnoj povredi njegova prava na saslušanje u vezi s Komisijinim ocjenama u uvodnoj izjavi 54. pobijane odluke može se samo odbiti kao bespredmetan.
361    Kao drugo, što se tiče uvodne izjave 141. pobijane odluke Komisija ne osporava činjenicu da nije posebno saslušala tužitelja o pitanju intenziteta korištenja TikTokom, ali ističe da je taj aspekt navedene odluke bio samo sporedne naravi u njezinoj strukturi i da tužitelj ne dokazuje da bi mogao bolje osigurati svoju obranu da je bio saslušan.
362    U uvodnoj izjavi 141. pobijane odluke, Komisija je utvrdila da podaci koje je tužitelj iznio kako bi dokazao da su se korisnici TikToka odlučili za paralelno povezivanje na više platformi za istu svrhu u većem razmjeru od onog utvrđenog među korisnicima Facebooka i Instagrama imaju ograničenu dokaznu vrijednost jer su Facebook i Instagram bili aktivni u Uniji je prije pokretanja TikToka i imali su veću bazu krajnjih korisnika od TikToka. Dodala je da „povrh toga” ti podaci ne održavaju intenzitet korištenja tim različitim platformama. U ovom potonjem pogledu Komisija je primijetila da je u više navrata utvrđeno da TikTok ima znatno višu stopu angažmana od ostalih usluga internetskih društvenih mreža, da krajnji korisnici provode znatno više vremena na TikToku nego na drugim uslugama internetskih društvenih mreža i da je to osobito slučaj s mlađim korisnicima. Kako bi poduprla te tvrdnje Komisija je uputila na dva članka koji su objavljeni na internetu i navedeni su u bilješkama na dnu stranice 152. i 153. navedene odluke.
363    Tako, s jedne strane, iz sadržaja uvodne izjave 141. pobijane odluke proizlazi da je Komisija ocijenila da dokazna vrijednost podataka koje je tužitelj iznio u potporu svojem argumentu o paralelnom povezivanju na više platformi za istu svrhu jest ograničena iz razloga što se oni mogu objasniti pukom činjenicom da su Facebook i Instagram bili aktivni u Uniji prije dolaska TikToka i već su raspolagali većim brojem krajnjih korisnika. Razlog koji se temelji na činjenici da oni nisu odražavali intenzitet korištenja različitim platformama internetske društvene mreže jest stoga sporedne naravi i dokazuje malu dokaznu vrijednost navedenih podataka kao što to potvrđuje upotreba izraza „povrh toga”.
364    Usto, osporavani dio uvodne izjave 141. in fine pobijane odluke samo je jedan od razloga koji su Komisiji omogućili da odbije tužiteljeve argumente koji se temelje na paralelnom povezivanju njegovih korisnika na više platformi za istu svrhu.
365    S druge strane, upitan u okviru mjere upravljanja postupkom o pitanju je li u ovoj tužbi osporavao samu bit utvrđenja u uvodnoj izjavi 141. in fine pobijane odluke u pogledu intenziteta korištenja i bi li mogao bolje osigurati svoju obranu da nije bilo navodne nepravilnosti, tužitelj je odgovorio potvrdno. U tom je pogledu uputio na svoje argumente iznesene u tužbi u vezi s troškovima oglašivačâ za oglašavanje i troškovima poslovnih korisnika registriranih na TikToku koji dokazuju da je razina interakcije tih dviju kategorija korisnika bila niska. Međutim, navedena se uvodna izjava odnosi na intenzitet korištenja krajnjih korisnika, a ne na intenzitet korištenja oglašivača ili poslovnih korisnika.
366    Tužitelj se u svojem odgovoru također pozvao na svoj argument koji je istaknut u tužbi i prema kojem se TikTok malo ili uopće ne upotrebljava „kao društvena mreža”, dok je u pobijanoj odluci Komisija donijela zaključke na temelju podataka u kojima je zabilježeno vrijeme koje korisnici provode na TikToku pasivno gledajući videozapise, a ne u interakciji u okviru internetske društvene mreže. Prema njegovu stajalištu, vrijeme provedeno u gledanju videozapisa nije prikladan kriterij za mjerenje interakcije korisnika TikToka u odnosu na društvene mreže kao što su Facebook, Instagram, LinkedIn ili drugi.
367    Stoga se mora utvrditi da niti u tužbi niti u odgovoru na pitanja Općeg suda tužitelj nije osporavao točnost činjenice istaknute u uvodnoj izjavi 141. pobijane odluke da krajnji korisnici, a osobito mladi, provode znatno više vremena na TikToku u usporedbi s vremenom koje provode na drugim platformama internetskih društvenih mreža.
368    Naime, tužitelj samo ističe da se vrijeme koje krajnji korisnici provode na TikToku sastoji uglavnom od gledanja videozapisa i da se zbog tog razloga ne radi o kriteriju prikladnom za mjere intenziteta korištenja TikTokom kao uslugom internetske društvene mreže. Međutim, kao što je to navedeno u točki 193. ove presude, u skladu s člankom 2. točkom 7. ADT‑a usluga internetske društvene mreže jest platforma koja krajnjim korisnicima omogućuje da se povežu i međusobno komuniciraju, dijele sadržaj i otkrivaju druge korisnike i sadržaj na više uređaja, a posebno putem videozapisa. Stoga bi otkrivanje i razmjena videozapisa mogli biti jedna od ključnih funkcija platforme internetske društvene mreže, tako da vrijeme provedeno u gledanju videozapisa na takvoj platformi jest kriterij relevantan za mjerenje intenziteta korištenja od strane njezinih korisnika.
369    Osim toga, u uvodnim izjavama 42. i 49. pobijane odluke Komisija je smatrala da se jedna od ključnih funkcija TikToka sastoji od stavljanja javnosti na raspolaganje videozapisa koje su stvorili korisnici i da njegove funkcije nadilaze one svojstvene platformi za razmjenu videozapisa, tako da se TikTok mora okvalificirati kao usluga internetske društvene mreže. Međutim, u okviru ove tužbe tužitelj ne osporava niti navedene uvodne izjave niti kvalifikaciju TikToka kao usluge internetske društvene mreže. Prema tome, budući da je stavljanje javnosti na raspolaganje videozapisa koje su stvorili korisnici jedna od ključnih funkcija TikToka kao usluge internetskih društvenih mreža, tužitelj ne može osporiti da je u pogledu TikToka vrijeme provedeno u gledanju videozapisa od strane njegovih korisnika parametar prikladan za mjerenje intenziteta njihova korištenja tom platformom.
370    U tim okolnostima tužitelj nije dokazao, u skladu sa sudskom praksom spomenutom u točki 355. ove presude da nije u potpunosti isključeno da bi odluka Komisije bila drukčija da je imao priliku iznijeti svoja očitovanja o utvrđenjima u navedenoj uvodnoj izjavi 141. in fine pobijane odluke u vezi s intenzitetom korištenja TikTokom.
371    Prema tome, drugi tužbeni razlog treba odbiti kao neosnovan.
C.      Treći tužbeni razlog koji se temelji na povredi načela jednakog postupanja
1.      Argumenti stranaka
372    Tužitelj u biti tvrdi da je Komisija povrijedila načelo jednakog postupanja jer je u pobijanoj odluci odbila njegove „kvalitativne” argumente, dok je u drugim odlukama ona prihvatila tu vrstu argumenata.
373    Komisija osporava tužiteljeve argumente.
2.      Ocjena Općeg suda
374    U okviru svojeg trećeg tužbenog razloga tužitelj ističe nejednako postupanje koje proizlazi iz Komisijine prakse odlučivanja.
375    Međutim, kao što je to navedeno u točki 68. ove presude, Komisija je dužna pojedinačno analizirati okolnosti svojstvene svakom predmetu, pri čemu nije vezana prethodnim odlukama koje se odnose na druge gospodarske subjekte ili druge OUP‑ove.
376    U svakom slučaju valja istaknuti da prema ustaljenoj sudskoj praksi načelo jednakog postupanja koje predstavlja opće načelo prava Unije utvrđeno u člancima 20. i 21. Povelje zahtijeva da se u usporedivim situacijama ne postupa na različit način i da se u različitim situacijama ne postupa na jednak način, osim ako je takvo postupanje objektivno opravdano (vidjeti presudu od 16. lipnja 2022., Sony Optiarc i Sony Optiarc America/Komisija, C‑698/19 P, EU:C:2022:480, t. 153. i navedenu sudsku praksu).
377    Valja također podsjetiti na to da u skladu s člankom 3. stavkom 5. prvim podstavkom ADT‑a, prilikom ispitivanja argumenata koje dotični poduzetnik iznese kako bi oborio pretpostavke predviđene u članku 3. stavku 2. ADT‑a moraju uzeti u obzir „okolnosti u kojima se pruža relevantn[i OUP]”.
378    U ovom je slučaju dovoljno utvrditi da su se uvodne izjave Komisijinih odluka koje je tužitelj naveo u svojoj tužbi odnosile na druge kategorije OUP‑ova, a ne na usluge internetskih društvenih mreža. Međutim, tužitelj ne objašnjava zbog kojeg bi razloga okolnosti u kojima se pružaju te druge kategorije OUP‑a bile usporedive s onima u kojima se pruža usluga internetske društvene mreže poput TikToka.
379    Prema tome, valja odbiti kao neosnovan treći tužbeni razlog, a time i tužbu u cijelosti.
IV.    Troškovi
380    U skladu s člankom 134. stavkom 1. Poslovnika Općeg suda, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove.
381    Budući da tužitelj nije uspio u postupku, treba mu naložiti snošenje troškova sukladno Komisijinu zahtjevu, uključujući one nastale u vezi s postupkom privremene pravne zaštite.
Slijedom navedenog,
OPĆI SUD (osmo prošireno vijeće)
proglašava i presuđuje:
1.      Tužba se odbija.
2.      Društvu Bytedance Ltd nalaže se snošenje troškova, uključujući one nastale u vezi s postupkom privremene pravne zaštite.
Kornezov
De Baere
Petrlík
Kecsmár
Kingston
Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu 17. srpnja 2024.
Potpisi
*      Jezik postupka: engleski
1      Povjerljivi podaci su izostavljeni.