62013CC0569
ELEANOR SHARPSTON
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2015. május 21. (
1
)
C‑569/13. sz. ügy
Bricmate AB
kontra
Tullverket
(a Förvaltningsrätten i Malmö [Svédország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„A Kínai Népköztársaságból származó kerámialapok behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló 917/2011 tanácsi végrehajtási rendelet érvényessége”
1.
Az Európai Unió Tanácsa 2011‑ben dömpingellenes vámot vetett ki a Kínai Népköztársaságból (a továbbiakban: Kína) származó kerámialapok behozatalára. Az ilyen kerámialapok egyik svéd importőre kifogásolta e vám kivetését az általa végrehajtott behozatalokra. Azt állítja, hogy a vám kivetéséről szóló rendelet ténybeli és mérlegelési hibákat tartalmaz, és az Európai Bizottság elmulasztotta helyesen lefolytatni a vizsgálati eljárást, konkrétan nem vett figyelembe az importőr által előterjesztett bizonyos konkrét érveket. A vita jelenleg a Förvaltningsrätten i Malmö (malmöi közigazgatási bíróság) előtt van folyamatban, amely a kérdéses rendelet érvényessége vonatkozásában kér előzetes döntéshozatalt.
2.
Ugyanezen rendelet eltérő vitatásával kapcsolatos egyéb kérdéseket terjesztettek a Bíróság elé a C‑687/13. sz. Fliesen‑Zentrum Deutschland ügyben, amelyre vonatkozó indítványomat ugyancsak a mai napon ismertetem.
Jogi és eljárási háttér
3.
A dömpingellenes vámok kivetésének szabályait az 1225/2009 rendelet (a továbbiakban: alaprendelet) (
2
) tartalmazza. Az alapeljárás tárgyát képező dömpingellenes vámot először a 258/2011 rendelet (a továbbiakban: ideiglenes rendelet) (
3
) vetette ki, majd azt kiigazításokkal megerősítette a 917/2011 rendelet (a továbbiakban: végleges rendelet, vagy megtámadott rendelet). (
4
)
Az alaprendelet
4.
Az alaprendelet 1. cikkének (1) bekezdése határozza meg azt az elvet, hogy dömpingellenes vám vethető ki minden olyan dömpingelt termékre, amelynek a Közösségben történő szabad forgalomba bocsátása kárt okoz. Az 1. cikk (2) bekezdésének meghatározása szerint dömpingelt termék az, amelynek az Unióba irányuló exportára alacsonyabb, mint egy hasonló terméknek a szokásos kereskedelmi forgalomban az exportáló országra megállapított összehasonlítható ára.
5.
A 2. cikk határozza meg a dömping tényének a megállapítására vonatkozó elveket és szabályokat. Lényegében, valamely harmadik országból exportált adott termék esetén megállapítják az exportáló országban érvényesülő rendes értéket, és az Unióba irányuló exportárat, és elvégzik a kettő tisztességes összehasonlítását, figyelembe véve különböző tényezőket, amelyek a kettő közötti eltérést befolyásolhatják. Amennyiben a súlyozott átlagok összehasonlítása azt mutatja, hogy a rendes érték meghaladja az exportárat, e meghaladás mértéke képezi a dömpingkülönbözetet.
6.
„A kár meghatározása [helyesen: A kár fennállásának megállapítása]” című 3. cikk többek között a következőképpen rendelkezik:
„[…]
(2)   A kármegállapításnak [helyesen: A kár fennállása megállapításának] egyértelmű bizonyítékokon és tárgyilagos vizsgálaton kell alapulnia:
a)
mind a dömpingelt behozatalimport [helyesen: import] mennyiségét és a dömpingelt importbehozatalnak [helyesen: importnak] a[z Unió] piacán lévő hasonló termékek árára gyakorolt hatását;
b)
mind az ilyen importbehozatalnak [helyesen: importnak] a[z uniós] gazdasági ágazatraiparra [helyesen: gazdasági ágazatra] gyakorolt hatását illetően.
(3)   […] A dömpingelt importnak az árra gyakorolt hatásával kapcsolatban vizsgálni kell, hogy a dömpingelt behozatallal történt‑e jelentős áralákínálás a[z uniós] gazdasági ágazat valamely hasonló termékének árával való összehasonlításban, vagy hogy az ilyen behozatal hatása az árakat jelentős mértékben leszorítja‑e, vagy jelentős mértékben megakadályozza‑e azt az áremelkedést, amely egyébként bekövetkezett volna. Ezek közül a tényezők közül egy vagy több megléte nem szükségszerűen ad döntő iránymutatást.
[…]
(5)   A dömpingelt behozatalnak az érintett [uniós] gazdasági ágazatra gyakorolt hatásvizsgálatának [helyesen: A dömpingelt behozatalnak a Közösség érintett gazdasági ágazatára gyakorolt hatása vizsgálatának] mindazoknak a gazdasági tényezőknek és mutatóknak az értékelésére ki kell terjednie, amelyek a gazdasági ágazat helyzetét befolyásolják, beleértve azt a tényt, hogy valamely gazdasági ágazat még a korábbi dömpingelt behozatal vagy támogatás hatásaiból való felépülés folyamatában van; figyelembe kell venni a dömpingkülönbözet tényleges nagyságát; az eladások, a nyereség, a termelés, a piaci részesedés, a termelékenység, a beruházások megtérülésének vagy a kapacitások kihasználtságának tényleges vagy potenciális visszaesését; a[z uniós] árakat befolyásoló tényezőket; a pénzforgalomra (cash‑flow), az árukészletekre, a foglalkoztatottságra, a bérekre, a növekedésre, a tőkebevonási vagy beruházási képességre gyakorolt tényleges és potenciális kedvezőtlen hatásokat. Ez a felsorolás nem kimerítő, és ezen tényezők közül egynek vagy többnek a fennállása sem ad szükségszerűen döntő útmutatást.
(6)   A (2) bekezdéssel kapcsolatosan bemutatott összes vonatkozó bizonyítékkal alátámasztva bizonyítani kell, hogy a dömpingelt behozatal e rendelet értelmében kárt okoz. Ez különösen annak bizonyítását igényli, hogy az (5) bekezdésben leírt, a[z uniós] gazdasági ágazatot érő hatást a (3) bekezdés alapján megállapított mennyiség‑ és/vagy árszint okozta, és hogy ez a hatás olyan mértékű, amely jelentősnek minősíthető.
[…]”.
7.
Az alaprendelet 17. cikke vonatkozik a mintavételre. Konkrétan ha a panaszosok, az exportőrök vagy importőrök, a termékfajták vagy az ügyletek száma nagy, a vizsgálat a kiválasztás időpontjában rendelkezésre álló információk alapján statisztikailag érvényes minták használatával a felek, termékek vagy ügyletek ésszerű számára korlátozható (17. cikk (1) bekezdés). Az érintett felek véleményének kikérésével és beleegyezésével kiválasztott minták előnyt élveznek, feltéve, hogy ilyen felek jelentkeznek és elegendő információt bocsátanak rendelkezésre (17. cikk (2) bekezdés).
8.
A 20. cikk címe „Nyilvánosságra hozatal”. A 20. cikk (1) bekezdése értelmében:
„A panaszosok, az importőrök, az exportőrök és az azokat képviselő szervezetek, valamint az exportáló ország képviselői kérhetik azon részletek nyilvánosságra hozatalát, amelyekre átmeneti intézkedések alkalmazásának alapjául szolgáló lényeges tények és szempontok alapultak. Az ilyen adatok nyilvánosságra hozatalát írásban, az átmeneti intézkedések megállapítását követően azonnal kell kérni, ami után a nyilvánosságra hozatalnak a lehető legrövidebb időn belül írásban meg kell történnie.”
A dömpingellenes eljárás és az ideiglenes rendelet
9.
A Bizottság 2010. június 19‑én értesítést (
5
) adott ki a Kínai Népköztársaságból származó kerámialapok behozatalára vonatkozó dömpingellenes eljárás megindításáról. A dömpingre és a kárra vonatkozó vizsgálat a 2009. április 1. és 2010. március 31. közötti időszakra (a továbbiakban: vizsgálati időszak) terjedt ki. A kárfelmérés és az okozatiság értékelése szempontjából lényeges tendenciák vizsgálata a 2007. január 1. és 2010. március 31. közötti időszakra terjedt ki.
10.
A Bricmate AB (a továbbiakban: Bricmate) válaszolt az értesítésben foglalt, az érdekelt feleknek szóló azon felkérésre, hogy jelentkezzenek, és a Bizottság a hét független importőrből (egyetlen konkrét exportőrhöz sem kapcsolódó, független importőrök) álló mintába felvette annak érdekében, hogy részt vegyen a vizsgálatban. A Bricmate 2010. szeptember 10‑én válaszolt a kérdőívre. Azt állította többek között, hogy az általa Kínából behozott kerámialapok különösen jó minőségűek voltak, jóllehet ugyanazt a termékkódot viselték, mint azok a gyengébb minőségű kerámialapok, amelyekkel nem összehasonlíthatók, és bizonyos kerámialapok olyan méretekben álltak rendelkezésre, vagy olyan vágási módszerekkel gyártották azokat, amelyeket uniós gyártók nem biztosítanak.
11.
2011. március 16‑án a Bizottság elfogadta az ideiglenes rendeletet, amely 1. cikkének (1) bekezdésében ideiglenes dömpingellenes vámot vetett ki a „[Kínából] származó mázas és mázatlan kerámia út‑ és padlóburkoló lap, kályha‑ vagy falburkoló csempe, illetve mázas vagy mázatlan kerámiamozaik, kockakő és hasonló termékekre, alátéten is, amelyek jelenleg a 6907 10 00, 6907 90 20, 6907 90 80, (
6
) 6908 10 00, 6908 90 11, 6908 90 20, 6908 90 31, 6908 90 51, 6908 90 91, 6908 90 93 és 6908 90 99 KN‑kód alá tartoznak”.
12.
Az 1. cikk (2) bekezdése értelmében a kérdéses termék vámkezelés előtti, uniós határparitáson számított nettó árára és a meghatározott, felsorolt vállalatok által gyártott termékekre alkalmazandó ideiglenes dömpingellenes vám mértéke 26,2% és 36,6% között váltakozott, minden más vállalat által gyártott termék esetén pedig 73,0%‑ot alkalmaztak.
13.
Az ideiglenes rendelet „Hasonló termék” címhez tartozó (27)–(32) preambulumbekezdése a következőket tartalmazza:
„(27)
Az egyik fél azt állította, hogy a Kínából behozott termék és az uniós gazdasági ágazat által gyártott termék nem összehasonlítható.
(28)
Emlékeztetni kell arra, hogy a Bizottság az árak összehasonlítását a nyolc mutatóra épülő termékkód alapján megkülönböztetett terméktípusokra alapozta.
(29)
A szóban forgó fél az érveit a meghallgató tisztviselővel folytatott meghallgatás során ismertette. Érvelésében arra hivatkozott, hogy az uniós és a kínai burkolólapok a technológiák, az anyagok, a fényezés és a kivitel különbözősége miatt nem összehasonlíthatók. A fejlett gyártósorok szitanyomású és többféle színű, jó minőségű burkolólapokat állítanak elő. A vállalat képviselője kifejtette, hogy különböző nyomási technológiákat alkalmaznak szitanyomás, hengernyomás és tintasugaras nyomás esetén
(30)
Annak ellenére, hogy a Bizottság kérte a termékek összehasonlíthatósági szempontjait részletesen kifejtő beadvány elkészítését, a szóban forgó fél nem igazolta állításait. Az összehasonlíthatóság javítására vonatkozó érvelést sem támasztotta alá semmilyen bizonyíték. Továbbá a szóban forgó fél maga is elismerte, hogy a további négy javasolt szempont figyelembevételével vizsgálandó terméktípusok a burkolólapok piacának mindössze 0,5%‑át képviselnék. Amint az a meghallgató tisztviselő által készített, az érintett vállalat álláspontját összefoglaló jelentésben is szerepel, az ugyanazon termékkód alá tartozó termékek fennmaradó 99,5%‑a hasonló.
(31)
A fent említettek szerint a szóban forgó fél sem a további szempontok figyelembevételének szükségességét, sem azok árakra gyakorolt lehetséges hatásait nem támasztotta alá. Az érintett terméktípusok elhanyagolható piaci részesedésére tekintettel, illetve figyelembe véve, hogy a szóban forgó fél egyértelműen elismerte, hogy az érintett termékkód alá tartozó burkolólapok 99,5%‑a hasonló, ideiglenesen elvetették az arra vonatkozó kérelmet, hogy a termékkódok szerkezetében további szempontokat vegyenek figyelembe.
(32)
Megállapították, hogy a kínai piacon, az ideiglenesen analóg országnak tekintett Egyesült Államok piacán, továbbá az Unióban az uniós gyártók által előállított és értékesített termékek és az érintett termék alapvető fizikai és műszaki jellemzői és felhasználási formái megegyeznek. Ezért ezeket a termékeket az alaprendelet 1. cikkének (4) bekezdése értelmében ideiglenesen hasonló terméknek tekintik.”
14.
Az ideiglenes rendelet (68)–(111) preambulumbekezdése vizsgálta az uniós gazdasági ágazatnak okozott kárt, arra az eredményre jutva, hogy azt az alaprendelet 3. cikkének (5) bekezdése értelmében jelentős kár érte.
15.
A (71) és (72) preambulumbekezdés értelmében a 2007 és a vizsgálati időszak közötti időszakban az uniós fogyasztás 29%‑kal csökkent, különösen (13%‑kal) 2007 és 2008 között, és a vizsgálati időszakban (2009‑hez viszonyítva 8%‑kal). Az uniós fogyasztást úgy állapították meg, hogy (az Eurostat adatain alapuló) behozatal mennyiségéhez hozzáadták az uniós gyártók uniós piacon lebonyolított értékesítésnek (a gyártók nemzeti és európai szövetségeinek ellenőrzött adatain alapuló) mennyiségét. Ezt követte az 1. táblázat:
16.
A (73) preambulumbekezdésben a Bizottság a következőket állapította meg:
„A Kínából származó behozatal mennyisége, piaci részesedése és átlagos importára a következők szerint alakult. A mennyiségre és az árakra vonatkozó tendenciák az Eurostat adatain alapulnak.”
Ezt követte a 2. táblázat:
17.
A (96) preambulumbekezdésben szereplő 11. táblázat az uniós gazdasági ágazat értékesítési egységárainak alakulását mutatta:
18.
A Bizottság többek között a hivatkozott adatok alapján a (112)–(136) preambulumbekezdésben elemezte a jelentős kár okozati összefüggéseit. Az „A Kínából származó behozatal hatása” címet viselő (113)–(116) preambulumbekezdések a következőket tartalmazzák:
„(113)
A figyelembe vett időszak során a kínai exportőr gyártók piaci részesedésének emelkedése időben egybeesett az uniós gazdasági ágazat nyereségességének csökkenésével és készletszintjeinek jelentős emelkedésével.
(114)
Továbbá egybeesett az uniós fogyasztás visszaesésével is. A Kínából származó behozatal mennyisége 2007 és 2009 között 9 százalékponttal csökkent, összhangban a csökkenő fogyasztással (bár a visszaesés nem volt azonos mértékű, hiszen a fogyasztás ugyanebben az időszakban 23 százalékponttal csökkent), Kína piaci részesedése 2007 óta azonban folyamatosan nőtt. Ráadásul 2009 és a vizsgálati időszak között – a fogyasztás további 6 százalékpontos visszaesése ellenére – a Kínából származó behozatal 6 százalékponttal emelkedett.
(115)
A kínai import és az uniós gazdasági ágazat árai közötti, az Eurostat adatain alapuló különbözet a figyelembe vett teljes időszakban igen jelentős volt. Az a tény, hogy ez a különbözet már 2007‑ben meghaladta a 40%‑ot, arra utal, hogy a kínai exportőr gyártók árstratégiája a gazdasági válság előtti időre nyúlik vissza. A különbözet ráadásul a válság utáni időszakban még nőtt, és elérte az 50%‑ot.
(116)
A kínai behozatal piaci részesedésének emelkedése, illetve árainak csökkenése, továbbá az uniós és a kínai árak közötti különbség növekedése időben egybeesett az uniós gazdasági ágazat helyzetének romlásával.”
19.
A (117)–(134) preambulumbekezdésben a Bizottság megvizsgálta a károkozás egyéb lehetséges okait, a (135) és (136) preambulumbekezdésben a következő eredményre jutva:
„(135)
Megállapították, hogy okozati összefüggés áll fenn az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár és a Kínából származó dömpingelt behozatal között. Noha a gazdasági válság és a Kínától eltérő harmadik országokból származó behozatal hozzájárulhatott az uniós gazdasági ágazatot ért kárhoz, annak hatása nem volt akkora, hogy megtörné a Kínából származó dömpingelt behozatal és az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kár között megállapított okozati összefüggést.
(136)
Az összes ismert tényező uniós gazdasági ágazatra gyakorolt hatásainak elemzése alapján ideiglenesen megállapították, hogy okozati összefüggés áll fenn a Kínából származó dömpingelt behozatal és az uniós gazdasági ágazat által a vizsgálati időszakban elszenvedett jelentős kár között.”
20.
„Az importőrök érdeke” cím alatt a Bizottság többek között a következőket állapította meg:
„(144)
A vizsgálat során […] megállapították, hogy az importőrök és a felhasználók harmadik országokban, illetve az Unión belül is találhatnának másik beszerzési forrást. Ez könnyen megoldható lenne, mivel a vizsgált terméket számos országban gyártják mind az Unióban, mind azon kívül (Törökországban, az Egyesült Arab Emírségekben, Egyiptomban, Délkelet‑Ázsiában, Brazíliában és más országokban.
(145)
Az egyik importőr azt állította, hogy a vizsgálat megindításának eredményeként próbált másik szállítót keresni, de erőfeszítései hiábavalónak bizonyultak. Egy másik importőr viszont arról számolt be, hogy már a vizsgálat alatt elkezdte az új beszerzési forrás felkutatását és sikerrel is járt. Egy harmadik importőr elmondta, hogy portfólióját nem kínai gyártóktól származó termékekkel bővítené ki, és ezt egyszerűen meg tudná oldani.
(146)
Ezért ideiglenesen megállapították, hogy az intézkedések elrendelése nem akadályozná az uniós importőröket abban, hogy hasonló termékeket más forrásokból szerezzenek be. Ezenkívül a dömpingellenes vámok kivetésének nem az lenne a célja, hogy lezárjanak egyes kereskedelmi csatornákat, hanem az, hogy újra egyenlő esélyeket teremtsenek és ellensúlyozzák a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokat.”
Az eljárás menete
21.
A Bricmate 2011. április 15‑én válaszolt a Bizottságnak az ideiglenes rendeletre, és azt kifogásolta, hogy a Bizottság nem a kellő gondossággal járt el, elmulasztotta a Bricmate védelemhez való jogának tiszteletben tartását, és nem tett eleget az indokolási kötelezettségének, különösen azzal, hogy nem válaszolt a Bricmate ártendenciákra, a termékek összehasonlíthatóságára és a hasonló termékeknek az uniós piacon való hozzáférhetőségére vonatkozó észrevételeire.
22.
A Bizottság 2011. július 1‑jén általános tájékoztatót küldött a Bricmate‑nek (lényegében a végleges rendelet tervezetét), amelynek alapján azt tervezte javasolni, hogy a Tanács hozzon végleges dömpingellenes intézkedéseket. Az említett dokumentum 77. pontja a következőket állapította meg: „Az érintett érdekelt feleknek a statisztikákban szereplő eltérésekre vonatkozó felvetései tekintetében megállapítható, hogy azok olyan csekély mértékűek, hogy nem befolyásolják jelentős mértékben a kialakított átfogó megállapításokat. Ezért szükségtelen és értelmetlen megváltoztatni a felhasznált adatokat.”
23.
A Bizottság ugyanezen a napon válaszolt a Bricmate 2011. április 15‑i észrevételeire, és elutasította annak panaszait. Különösen arról biztosította a Bricmate‑et, hogy figyelembe vette az álláspontját, és a következőket állapította meg:
„A kínai és az uniós termékek összehasonlíthatóságának hiánya. A Kínában gyártott termékek máshol nem fellelhetők. A kis importőrök nem lesznek képesek beszerezni azokat.
Válasz: az ideiglenes rendeletben (a (27)–(32) preambulumbekezdés) a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a Kínában gyártott termékek összehasonlíthatók az Unióban gyártottakkal. Ügyfelének érveit is figyelembe vették. E kérdés tekintetében emlékeztetünk arra, amit az ideiglenes rendelet (144)–(145) preambulumbekezdése már megállapít[ott], azaz hogy az érintett terméket rendkívül nagy számú, dömpinget nem alkalmazó országban is gyártják. A Bizottsághoz nem érkezett azt igazoló bizonyíték, hogy széleskörű áruhiány merülne fel az intézkedéseknek a Kínából származó kerámialapokra való alkalmazása esetén.”
24.
A Bricmate 2011. július 11‑én további észrevételeket terjesztett elő, ismét azt kifogásolva, hogy nem vették figyelembe érveit. 2011. július 15‑én azzal a kifogással egészítette ki ezeket az észrevételeket, hogy az Eurostat adatai a Kínából származó kerámialapok átlagos importárának növekedését, és nem csökkenését mutatták.
25.
A Bizottság 2011. július 27‑i levelében válaszolt a Bricmate észrevételeire, és ismét elutasította a Bricmate kifogásait. Konkrétan azt állapította meg, hogy az ideiglenes rendelet (145) preambulumbekezdése kifejezetten a Bricmate‑re vonatkozott. A Bricmate 2011. augusztus 23‑án válaszolt, fenntartotta kifogásait, és megvádolta a Bizottságot azzal, hogy „szemezgetett” az adatokból.
26.
Az eljárás említett szakaszában két másik jogalany (az ENMON GmbH, egy német importőr és a Foreign Trade Association [Külkereskedelmi Szövetség], a gazdasági szereplők európai szövetsége) – a Bricmate nem – észrevételeket nyújtott be a Bizottsághoz, és többek között kiemelte, hogy valószínűtlennek tűnik az ideiglenes rendeletben felhasznált, a Kínából származó import mennyiségeire és áraira vonatkozó néhány meghatározott Eurostat‑adat. Az ENMON különösen a 2009‑ben Spanyolországba irányuló importra vonatkozó eltérésekre hívta fel a figyelmet.
A végleges rendelet
27.
2011. szeptember 12‑én a Tanács elfogadta a végleges rendeletet, amely 1. cikkének (1) bekezdésében végleges dömpingellenes vámot vetett ki az ideiglenes rendeletben szereplőkkel azonos termékek behozatalára.
28.
Az 1. cikk (2) bekezdése értelmében a felsorolt vállalatok által gyártott termékekre alkalmazandó vám mértéke 26,3% és 30,6% között váltakozott, minden más vállalat által gyártott termék esetén pedig 69,7%‑ot alkalmaztak.
29.
A kár megállapítását a (99)–(137) preambulumbekezdésben vizsgálták, elemezve és elutasítva az ideiglenes rendeletben szereplő elemzésekkel és végkövetkeztetésekkel szemben előadott több kifogást. A (108) preambulumbekezdésben a Tanács különösen a következőket állapította meg:
„A kínai árak változását illetően az ideiglenes rendelet (73) preambulumbekezdésében feltüntetett átlagos importárak az Eurostat statisztikáin alapulnak. Kérdések érkeztek bizonyos tagállamok átlagos importárainak pontosságával kapcsolatban, de a hivatalos statisztikáktól eltérő árakat nem erősítettek meg. Mindenesetre a Bizottság emlékeztet arra, hogy az Eurostat adatai kizárólag az általános trend megállapítására szolgálnak, és még ha a kínai importárak felfelé mozdultak volna is el, egészében akkor sem változna a károkozásról alkotott kép, amely magas alákínálási és áron aluli értékesítési különbözeteket mutat. Ezzel összefüggésben meg kell jegyezni, hogy a károkozás és a dömpingkülönbözetek kiszámításához nem az Eurostat adatait használták. Kizárólag a felkeresett vállalatoktól származó, ellenőrzött adatokat használták fel a különbözetszintek meghatározására. Ezért még ha a statisztikákhoz képest eltéréseket lehetne is megállapítani, az nem befolyásolná a meghatározott különbözetszinteket.”
30.
Az okozati összefüggéseket hasonlóképpen vizsgálták a (138)–(169) preambulumbekezdésben, ez utóbbiban az alábbi következtetésre jutva:
„Az érdekelt felek által előterjesztett egyik érv sem igazolta azt, hogy a Kínai Népköztársaságból származó dömpingelt importon kívüli más tényezők hatása megszüntetné a dömpingelt behozatal és a megállapított kár közötti okozati összefüggést. Ezért megerősítették az ideiglenes rendeletnek az okozati összefüggésre vonatkozó következtetéseit.”
31.
„Az importőrök érdeke” című szakasz az alábbi preambulumbekezdéseket tartalmazza:
„(173)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően két fél kifogásolta azt a következtetést, amely szerint az importőrök egyszerűen át tudnak váltani a kínai beszállítókról más beszerzési forrásokra, különösen amiatt, mert a minőség és az árak nem összehasonlíthatók.
(174)
A megállapítással kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy behozatal nagy részét nem érintik vámok, mivel az nem kínai eredetű. Az egész világon összehasonlítható minőségben gyártott termék jellemzői azt mutatják, hogy e termékek felcserélhetők, ezért az állításokkal ellentétben számos alternatív beszerzési forrás áll rendelkezésre. Még az olyan kínai behozatalra támaszkodó importőrök esetében is, amelyről a vizsgálat megállapítja, hogy dömpingáron behozott és az Unióból származó termékeknél jóval alacsonyabb áron értékesített termékekről van szó, a vizsgálat megállapította, hogy az importőrök értékesítési áraikban 30%‑on felüli árrést tudnak alkalmazni. Ez, valamint az a tény, hogy a vizsgálat eredménye szerint az importőrök 5% körüli nyereséget tudnak realizálni, és az esetleges költségnövekedés legalább egy részét át tudják hárítani a fogyasztókra, arra enged következtetni, hogy az importőrök képesek megbirkózni az intézkedések hatásával.
(175)
Továbbá az ideiglenes rendelet (144) preambulumbekezdésében foglalt következtetéseknek megfelelően, az intézkedések bevezetése nem akadályozza az uniós importőröket abban, hogy növeljék részesedésüket az Unió területén és egyéb harmadik országokban elérhető egyéb, nem dömpingelt forrásokból származó termékek behozatalában.”
32.
A Bizottság 2011. szeptember 15‑én végleges választ küldött a Bricmate‑nek, amelyben megválaszolta a 2011. augusztus 23‑i észrevételeit, és ismét elutasította annak panaszait.
A Törvényszék előtti eljárás
33.
A Bricmate által a Törvényszék hivatalához 2011. november 24‑én benyújtott, a végleges rendelet megsemmisítése iránti keresetet 2014. január 21‑én elutasították, mint elfogadhatatlant, azzal az indokolással, hogy a felperest a végleges rendelet személyében nem érinti, és hogy a végleges rendelet olyan végrehajtási intézkedéseket tartalmaz, amelyeket meg lehet támadni a nemzeti hatóságok előtt. (
7
)
A nemzeti eljárás, az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések, és a Bíróság előtti eljárás
34.
A végleges rendelet elfogadását követően a Tullverket (svéd vámhatóság) dömpingellenes vámot vetett ki a Bricmate Kínából származó kerámialap‑behozatalára, a vonatkozó kínai exportőrök termékeire meghatározott mértékben. A Bricmate eljárást indított a Förvaltningsrätten i Malmö előtt, kifogásolva a Tullverket 2011. október 31. és 2012. május 28. között hozott 32 vámhatározatát. Ezen eljárásban a Bricmate két jogalapra hivatkozott, amelyek közül az első két részből állt. (A hivatkozott jogalapok tárgyára vonatkozóan lásd az alábbi 39. pontot, valamint az előterjesztett kérdésre vonatkozó, azt követő értékelésemet.)
35.
A kérdést előterjesztő bíróság megállapította, hogy nem utasíthatja el a Bricmate érveit nyilvánvalóan megalapozatlanként. Annak eldöntése érdekében, hogy meg kell‑e semmisíteni a Tullverket által kivetett dömpingellenes vámokat, meg kell tudni azt, hogy érvényes‑e a végleges rendelet. Ez olyan kérdés, amelyről csak a Bíróság ítélkezhet, ezért előzetes döntést kell kérni. A kérdést előterjesztő bíróság ezen túlmenően tisztában van azzal, hogy a Bricmate keresetet terjesztett a Törvényszék elé, amelynek elfogadhatóságát a Tanács és a Bizottság kifogásolta. Az ügy hatékony megvizsgálásának szükségességét és a Bricmate hatékony bírói jogvédelemhez való jogát ezért szem előtt tartva a Förvaltningsrätten i Malmö a következő kérdés tekintetében kér előzetes döntéshozatalt:
„A [végleges rendeletet] érvénytelennek tekinthető‑e amiatt, hogy:
1)
az uniós intézmények vizsgálata nyilvánvaló ténybeli hibákat tartalmaz,
2)
az uniós intézmények vizsgálata nyilvánvaló mérlegelési hibákat tartalmaz,
3)
a Bizottság nem tett eleget a gondossági kötelezettségének és megsértette az [alaprendelet] 3. cikkének (2) és (6) bekezdését,
4)
a Bizottság megszegte az [alaprendelet] 20. cikkének (1) bekezdésében meghatározott kötelezettségeit, és megsértette a társaság védelemhez való jogát,
5)
a Bizottság az [alaprendelet] 17. cikkét sértve nem vette figyelembe a társaság által szolgáltatott információkat, és/vagy
6)
a Bizottság megszegte (az EUMSZ 296. cikkből eredő) indokolási kötelezettségét?”
36.
Írásbeli észrevételeket terjesztett elő a Bricmate, a Tanács és a Bizottság, és mindegyikük előadott szóbeli érveket a 2014. december 3‑i tárgyaláson.
37.
Ezen érvek közül valamennyi a Bricmate alapeljárásban előadott jogalapjai alapján előterjesztett kérdéssel foglalkozott. Erre tekintettel a kérdés 1. és 2. pontja megfelel az első jogalap első részének; a 3. pont e jogalap második részének; és a 4–6. pont a második jogalapnak. Értékelésemben ugyanezt a megközelítést alkalmazom.
Értékelés
Az alapeljárás első jogalapjának első része (nyilvánvaló ténybeli hiba és nyilvánvaló mérlegelési hiba; az előterjesztett kérdés 1. és 2. pontja)
A statisztikák
38.
A Bricmate által a megtámadott rendelet érvényességére vonatkozóan előterjesztett érvek alapját a felhasznált adatokban előforduló két nyilvánvaló hiba képezi.
39.
Először is a Bricmate azt állítja, és a Bizottság ezt megerősíti az írásbeli észrevételeiben, hogy túlbecsülték a vizsgálati időszak alatt Kínából az Unióba irányuló behozatalra (
8
) vonatkozó, 66023000 m2‑ként megadott adatot. A Bizottság megállapítja, hogy annak 64821000 m2‑nek kellett volna lennie; a Bricmate azzal érvel, hogy 58176269 m2‑nek kellett volna lennie, jóllehet nem találok az ügyiratokban az ezen adatot alátámasztó konkrét bizonyítékot.
40.
A Bricmate rámutat továbbá egy további eltérésre is a 2009 novemberében Kínából Spanyolországba irányuló, a 6907 90 99 KN‑kód alá tartozó (
9
) kerámialapok behozatalára vonatkozó adatokban, a 2009‑es naptári év, és a vizsgálati időszak árai és mennyiségei vonatkozásában.
41.
Az Eurostat 2009 utolsó negyedévére vonatkozó, a spanyol hatóságok által rendelkezésre bocsátottakkal szinte azonos eredeti adatok a következők voltak:
42.
Az Eurostat adatai (többek között) ezen adatok alapján 2009‑ben 10378191 m2 (valamennyi KN‑kód alá tartozó) kerámialap Kínából Spanyolországba való behozatalát mutatták (10698368 m2 a vizsgálati időszak vonatkozásában), 24891014 euró értékben (27658131 euró a vizsgálati időszak vonatkozásában), amelynek eredménye 2,40 euró/m2 (2,59 euró/m2 a vizsgálati időszak vonatkozásában, mindkét esetben eurócentre kerekítve).
43.
A Bricmate‑tel 2011. októberben és novemberben folytatott levelezés során a spanyol hatóságok elismerték azt, hogy hiba merült fel, de közölték, hogy e késői szakaszban hivatalosan már nem tudják helyesbíteni azt. Az intézmények közölték, hogy az adatokat a spanyol hatóságok hivatalos helyesbítése nélkül sem a Bizottság, sem az Eurostat (amely a Bizottság része) nem tudja módosítani. Írásbeli észrevételeiben a Bizottság mindazonáltal az Eurostat 2014. január 27‑i nyilatkozatára hivatkozik, amely arra utal, hogy a 6907 90 99 KN‑kódhoz tartozó helyes adat a 2009‑es naptári év vonatkozásában 881773,77 m2, (
10
) nem pedig 7372603,49 m2, és november hónap vonatkozásában 64940,30 m2, nem pedig 6565771,02 m2. (
11
)
44.
A Bizottság írásbeli észrevételeiben szereplő egyértelmű elismerésekre tekintettel azt veszem alapul, hogy a Bricmate által tévesnek jellemzett adatok valóban tévesek voltak. Az első hiba (a 6908 90 99 KN‑kód alá tartozó behozatal az Unió egészére tekintettel) vonatkozásában elfogadom a Bizottság javított adatát, és feltételezem, hogy az egyaránt alkalmazandó a 2009‑es év és a vizsgálati időszak behozatalaira. A második hiba (a 6907 90 99 KN‑kód alá tartozó behozatal Spanyolországba 2009 novemberében) vonatkozásában elfogadom az Eurostat által 2014 januárjában megadott helyesbített adatokat, mind a 2009‑es naptári év, mind a vizsgálati időszak tekintetében. Ez alapján módosítani kell az ideiglenes rendelet 1. és 2. táblázatában (
12
) szereplő adatokat.
45.
Ezért újraszámoltam a hivatkozott adatokat. Számításaim során mindegyik táblázatban levontam:
—
először, 1202000 m2‑t megfelelően mindkét érintett időszak behozatalainak mennyiségéből, ez volt a Bizottság által az első hiba tekintetében elfogadott javítás; továbbá
—
másodszor, 6490830 m2‑t a 2009‑es behozatali mennyiségből, és 6500831 m2‑t a vizsgálati időszak mennyiségéből, ezek voltak a második hibában túlbecsült összegek, megfelelően a 2009‑es naptári év és 2009 novembere tekintetében, az Eurostat 2014. január 27‑i közleményében szereplő eltérő adatokkal való összehasonlítással összhangban.
46.
Következésképpen levontam összesen 7692830 m2‑t a 2009‑es behozatalok mennyiségéből, és 7702831 m2‑t a vizsgálati időszak mennyiségéből.
47.
Ennek megfelelően kiigazítottam a 2. táblázat behozatali adatokból származtatott adatait.
48.
A Kínából származó behozatal piaci részesedéséhez kiszámoltam az 1. táblázat javított teljes fogyasztásának azon százalékát, amelyet a Kínából származó behozatalok tesznek ki.
49.
A Kínából származó behozatal m2‑re eső árát a következőképpen számítottam ki. Először, mivel a Bricmate nem vitatta az érintett időszakokra vonatkozó teljes behozatali költségeket, ezt a teljes költséget úgy állapítottam meg, hogy a 2. táblázatban szereplő m2‑árat megszoroztam az ideiglenes rendeletben eredetileg megadott behozatali mennyiséggel. Ezt követően elosztottam ezt a teljes költséget a behozatal javított mennyiségével ahhoz, hogy megkapjam a m2‑re eső, helyesbített árat.
50.
Végül kijavítottam az árak 2007 és 2008 közötti változására vonatkozó mutatóban megjelenő hibát (104, nem pedig 105).
51.
A felülvizsgált táblázatok az eredetivel megegyező formátumot (
13
) és kerekítési szintet alkalmazva a következők:
1. táblázat – Fogyasztás
2. táblázat – A Kínából származó behozatal
Az érvek
52.
A Bricmate azzal érvel, hogy nyilvánvaló ténybeli hibákra (statisztikai hibákra) alapozták a végleges rendelet következtetéseit, ami nyilvánvaló mérlegelési hibához vezetett. A számításai (
14
) szerint kiigazított adatokat felhasználva az alapeljárásban azzal érvel, hogy:
i.
a Kínából származó uniós behozatal mennyisége 3% helyett 15%‑kal csökkent (az ideiglenes rendelet (73) és (74) preambulumbekezdése);
ii.
az uniós fogyasztás 29% ((74) preambulumbekezdés) helyett 30%‑kal csökkent, ami jelentősen befolyásolta a piaci részesedések kiszámítását;
iii.
a Kínából származó behozatal piaci részesedése 1%‑kal nőtt, nem pedig 1,7%‑kal, és soha nem érte el a 6%‑ot; a piaci részesedés 2008 és 2009 között csökkent, nem pedig folyamatosan nőtt az egész időszakban ((73) és (74) preambulumbekezdés);
iv.
az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése nem esett vissza a vizsgálati időszakban ((87) preambulumbekezdés), hanem tartósan 89% maradt;
v.
a Kínából származó behozatal ára nem csökkent 3%‑kal 2007 és a vizsgálati időszak között (2. táblázat a (73) preambulumbekezdésben), hanem folyamatosan nőtt, összességében 10%‑kal;
vi.
a Kínából származó behozatal és az uniós gazdasági ágazat árai közötti különbség nem nőtt 40%‑ról 50%‑ra ((115) preambulumbekezdés), hanem állandó –42% – maradt a vizsgálati időszak egésze alatt.
A Bricmate vitatja a kínai exportőrök piaci részesedésének emelkedése és az uniós gazdasági ágazat nyereségességének csökkenése közötti állítólagos összefüggést is (az ideiglenes rendelet (113) preambulumbekezdése), amely álláspontja szerint nyilvánvaló mérlegelési hiba. A következőket hangsúlyozza:
vii.
2008 és 2009 között az uniós gazdasági ágazat haszonkulcsa csökkent (a Bizottság ideiglenes rendelet 12. táblázatában szereplő adatai szerint, amelyeket a Bricmate nem vitat) + 0,6%‑ról –1,2%‑ra, míg (a kiigazított adatok alapján) a kínai behozatal piaci részesedése 5,3%‑ról 4,9%‑ra csökkent;
viii.
2009 és a vizsgálati időszak vége között az uniós gazdasági ágazat haszonkulcsa (ismét a Bizottság adatai alapján) +0,4%‑ra javult, és a kínai behozatalok piaci részesedése (a kiigazított adatok alapján) 5,8%‑ra emelkedett;
ix.
2007 és 2009 között, miközben az uniós fogyasztás 23%‑kal csökkent, a kínai behozatal mennyisége nem 9%‑kal (az ideiglenes rendelet (114) preambulumbekezdése) csökkent, hanem (a kiigazított adatok alapján) 20%‑kal, a fogyasztás csökkenésével arányosan.
53.
E hibák mellett a Bricmate úgy véli, hogy a végleges rendelet (108) preambulumbekezdésében szereplő állítás (miszerint „még ha a kínai importárak felfelé mozdultak volna is el, egészében akkor sem változna a károkozásról alkotott kép, amely magas alákínálási és áron aluli értékesítési különbözeteket mutat”) három ok miatt minősül nyilvánvaló mérlegelési hibának:
i.
az Eurostat statisztikáiban a behozatali mennyiségeknél szereplő hiba nem csak a kínai behozatalok átlagárát érintette, hanem számos egyéb gazdasági tényezőt is;
ii.
megváltozott a károkozásról alkotott kép (és ezzel az okozati összefüggés);
iii.
az áralákínálással okozott valamennyi kárt együtt kell értékelni az ártendenciával; a károkozásra és az okozati összefüggésre irányuló értékelésnek magában kell foglalnia a lényeges tényezők idő múlásával való értékelését, nem pusztán a vizsgálati időszak alatti helyzet változatlan képét. (
15
)
54.
Ha a Tanácsnak a rendelkezésére álltak volna a helyes adatok, akkor a Bricmate álláspontja szerint nem jutott volna arra a következtetésre, hogy jelentős mértékben a Kínából származó behozatalok okozták az Unió gazdasági ágazata által kifogásolt kárt.
55.
A Tanács kiemeli, hogy a Bricmate nem vetett fel az Eurostat adatainak pontosságára vonatkozó kérdést egészen az általános tájékoztatóra 2011. július 15‑én adott válaszáig (az első hiba tekintetében), vagy a nemzeti bírósági eljárásig (a Spanyolországra vonatkozó adatok eltérései tekintetében). Más importőrök felvetették az első kérdést, de nem azonosították kellőképpen a vonatkozó KN‑kódot ahhoz, hogy foglalkozni lehessen az állítólagos hibával. A Spanyolországra 2009 novemberében vonatkozó adatokban felmerülő eltérések tekintetében az intézményeknek az Eurostat hivatalos adatait kellett alapul venni; a hivatkozott adatokat azért nem módosították, mert az Eurostat a nemzeti hatóságok által összegyűjtött adatokat veszi alapul, és a spanyol adatokat nem módosították, mivel a végleges rendelet meghozatalát követően került sor az elkövetett hiba első hivatalos elismerésére.
56.
Mindazonáltal, még ha a Bricmate adatait használták is volna fel, nem lennének mások a következtetések. Először is az értékelés számos különböző mutatón alapul, amelyek közül egyetlen sem lehet döntő (az alaprendelet 3. cikkének (3) és (5) bekezdése). Az eredmény valamennyi említett mutató egybevetése esetén is egyértelmű, még akkor is, ha kevésbé hangsúlyos akkor, ha kiigazítják az Eurostat adatait: továbbra is megtalálhatók az áralákínálás magas különbözetei; a károkozó tényezők és a makrogazdasági mutatók többsége változatlan, ahogyan a mintavételbe bevont uniós gyártóktól származó ellenőrzött mikrogazdasági adatok is; és a károkozás és a dömpingkülönbözetek értékelésére nem az Eurostat adatai alapján került sor. Mindenesetre az Eurostat adatainak kiigazítása vagy jelentéktelen, vagy nem érinti a piaci részesedésre vagy az árbeli eltérésekre vonatkozó következtetéseket. Ezen túlmenően az intézmények az összes károkozó tényezőt dinamikusan értékelték a teljes érintett időszak vonatkozásában.
57.
A Bizottság elfogadja, hogy tévesek voltak a Bricmate által hivatkozott behozatali adatok, de azzal érvel, hogy az ideiglenes rendelet és a végleges rendelet elfogadásának időpontjában azok nem voltak nyilvánvalóan tévesek, ezért nem jöhet szóba nyilvánvaló mérlegelési hiba. A Tanácshoz hasonlóan azzal érvel, hogy az értékeléseket tényezők széles körére alapozták, nem csupán az Eurostat adataira, és hogy a következtetések nem lettek volna mások akkor sem, ha kiigazítják a hivatkozott adatokat.
Értékelés
58.
Annyiban, amennyiben a végleges rendeletet téves adatokra alapozták, az ténybeli hibákon alapult. A Bricmate úgy véli, hogy ezek a ténybeli hibák súlyosak és egyben nyilvánvalóak voltak, és így olyan nyilvánvaló mérlegelési hibát eredményeztek, amely részben érintette az uniós gazdasági ágazatnak való károkozásra vonatkozó következtetéseket, és alapvetően a Kínából származó import és a hivatkozott károkozás közötti okozati összefüggésre vonatkozó következtetéseket, és hogy a kétfajta hiba együttesen indokolja a megtámadott rendelet érvénytelenné nyilvánítását.
59.
Az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében az uniós intézmények különösen a dömpingellenes intézkedések területén széles mérlegelési jogkörrel rendelkeznek az általuk vizsgálandó gazdasági, politikai és jogi helyzetek összetettségéből adódóan. „Az ilyen értékelés bírósági felülvizsgálatát illetően annak így az eljárási szabályok betartásának, a vitatott módszer végrehajtásához kiválasztott tényadatok tényszerű pontosságának, ezen tényadatok értékelése során a nyilvánvaló hiba kizárásának, illetve a hatáskörrel való visszaélés kizárásának ellenőrzésére kell korlátozódnia.” (
16
)
60.
Az ügy szóban forgó vonatkozása mindazonáltal nem az eljárási szabályok be nem tartását érinti, és semmi nem utal hatáskörrel való visszaélésre. Elismerték a meghatározott tények pontatlanságát. A feltételezett mérlegelési hibák mindegyike e pontatlanság következménye, nem pedig eredetileg pontosan megállapított tények téves értékeléséből fakad.
61.
Ebben az összefüggésben úgy vélem, hogy a ténybeli tévedések puszta fennállása – legyen ez bármennyire is nyilvánvaló – önmagában nem jelenti egy dömpingellenes rendelet automatikus érvénytelenségét. Nem a hibák nyilvánvaló volta számít, hanem az, hogy bizonytalanná teszik‑e azt, hogy a Tanács ugyanazokra a következtetésekre jutott volna a helyes adatok rendelkezésre állása esetén is. (
17
)
62.
Megjegyzem ugyanakkor, hogy a Spanyolországba irányuló import téves adatai közel százszor nagyobbnak mutatják a 2009 novemberére vonatkozó, m2‑ben megadott mennyiséget, mint az októberre vonatkozót, és közel hetvenszer nagyobbnak, mint a decemberre vonatkozót, jóllehet a kg‑ban megadott mennyiség és az euróban megadott érték többé‑kevésbé állandó ugyanezen időszak alatt. Ezen túlmenően a kg‑ban megadott mennyiségek és az euróban megadott értékek három hónapon keresztül koherensek, és a m2‑ben megadott mennyiség október és december között koherens. Úgy vélem, hogy ezért bárkinek, aki rátekintett a hivatkozott adatokra, nyilvánvaló kellett, hogy legyen az, hogy nagyon valószínű a hiba, és hogy ellenőrzésre van szükség. E tekintetben a Bizottság kifejtette a tárgyaláson, hogy ez az eltérés nem volt nyilvánvaló addig, amíg nem látták a Spanyolországba irányuló import egyes KN‑kódokra lebontott havi adatait, hogy a dömpinget vizsgáló főosztály nem kapott ilyen részletes adatokat addig, amíg a vizsgálat késői szakaszában nem figyelmeztették az eltérésre, és hogy amikor beszerezte azokat, akkor ellenőrizte, hogy azok bármilyen módon megváltoztatják‑e az értékelést, ahogyan ezt a végleges rendelet (108) preambulumbekezdése megállapította.
63.
Ilyen körülmények között nem gondolom, hogy túlzott kritikával kellene illetni a Bizottságot azért, mert nem fedezte fel korábban a hibát.
64.
Az érv egy másik, általam lényegtelennek tartott vetülete az a tény, hogy a Bricmate a dömpingellenes vizsgálat befejezéséig nem vetette fel a legjelentősebb statisztikai hibák kérdését. Itt egy nemzeti bíróságtól származó előzetes döntéshozatal iránti kérelemről van szó, és az egyetlen kérdés az, hogy bármilyen hiba érvényteleníti‑e a megtámadott rendeletet. Nincs arra irányuló eljárási követelmény, hogy az ilyen hibát valamely meghatározott időkorláton belül kellene az intézmények tudomására hozni.
65.
Ezért áttérek a kérdés lényegére: mennyire valószínű az, hogy a helyes adatok felhasználása érintette volna a dömping értékelését? E kérdés megválaszolásához hasznosnak tartom egyetlen táblázatban szerepeltetni az ideiglenes rendelet 1., 2. és 11. táblázatában szereplő adatokat (beleérve a nem vitatott és a javított adatokat is), az összehasonlítás megkönnyítése érdekében hozzátéve meghatározott „Index” és „Évenkénti változás” sorokat, és az index kezdőpontja minden esetben a 100‑as érték a 2007‑es év vonatkozásában (jóllehet az „Évenkénti változás” kifejezést értelmezve fenntartom azt a figyelmeztetést, hogy a 2009‑es naptári év és a vizsgálati időszak – 2009. április 1. és 2010. március 31. között – jelentős mértékben átfedi egymást):
66.
Mindezek alapján úgy vélem, hogy a Bricmate fenti 55. pontban bemutatott állításai részben helyesek:
i.
a Kínából származó uniós behozatal mennyisége d) 2007 és a vizsgálati időszak között 14%‑kal csökkent, az ideiglenes rendeletben szereplő 3% helyett (nem a Bricmate állítása szerinti 15%‑kal);
ii.
az uniós fogyasztás c) a teljes időszakban a Bricmate állításának megfelelően 30%‑kal csökkent, az ideiglenes rendeletben szereplő 29% helyett;
iii.
a Bricmate helyesen állította azt, hogy a Kínából származó behozatal piaci részesedése e) csupán 1%‑kal nőtt, nem pedig 1,7%‑kal, és soha nem érte el az uniós fogyasztás 6%‑át, és hogy 2008 és 2009 között csökkent a piaci részesedés, nem pedig folyamatosan nőtt az egész időszakban;
iv.
az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése (a b) c)‑hez viszonyított aránya) nem esett vissza 1%‑kal (89%‑ról 88%‑ra) 2007 és a vizsgálati időszak között, ahogyan azt az ideiglenes rendelet állította; azonban nem is maradt a Bricmate állítása szerint tartósan 89%, hanem alig érzékelhetően, 0,15%‑kal csökkent, 89,03%‑ról 88,88%‑ra;
v.
a Kínából származó behozatal ára f) 2007 és a vizsgálati időszak között nem csökkent 3%‑kal, hanem összességében 9%‑kal nőtt (nem a Bricmate állítása szerinti 10%‑kal);
vi.
a Kínából származó behozatal és az uniós gazdasági ágazat árai közötti különbség (az f) és g) összehasonlítása) állandó –42% – maradt a Bricmate állításának megfelelően, és nem nőtt 40%‑ról 50%‑ra az ideiglenes rendeletben megállapítottak szerint;
vii.
2008 és 2009 között (amikor az Unió gazdasági ágazatának haszonkulcsa +0,6%‑ról –1,2%‑ra csökkent), a kínai behozatal piaci részesedése e) nem nőtt 5,3%‑ról 5,6%‑ra, hanem csökkent 4,9%‑ra;
viii.
2009 és a vizsgálati időszak vége között (amikor az Unió gazdasági ágazatának haszonkulcsa –1,2%‑ról +0,4%‑ra javult), a kínai behozatal piaci részesedése e) 4,9%‑ról 5,8%‑ra emelkedett, nem pedig 6,5%‑ra;
ix.
2007 és 2009 között (miközben az uniós fogyasztás 23%‑kal csökkent), a kínai behozatal mennyisége d) nem 9%‑kal csökkent az ideiglenes rendeletben megállapítottak szerint, hanem a Bricmate állításának megfelelően 20%‑kal.
67.
A Tanács és a Bizottság is lényegében azzal érvel, hogy a Bizottság megvizsgálta az összes ellentmondást (és nem látom okát ezen állítás megkérdőjelezésének, amelyet az általános tájékoztató és a végleges rendelet is tartalmaz), és valamennyi egyéb gazdasági tényezővel együttesen mérlegelve lényegtelennek találta azokat a károkozás vagy az okozati összefüggés értékelésére gyakorolt hatás tekintetében. Úgy vélik, hogy bár némely tendencia kevéssé hangsúlyos az ideiglenes rendeletben megállapítottaknál, az átfogó kép ugyanaz maradt, és az továbbra is igazolja a levont következtetéseket.
68.
Úgy tűnik számomra, hogy jelentéktelennek lehet tekinteni a fenti ii. és iv. alpontban azonosított valamennyi eltérést.
69.
A fennmaradó alpontok tekintetében úgy vélem, hogy:
i.
azt a tényt, hogy a Kínából származó uniós behozatal mennyisége d) 14%‑kal csökkent az egész időszakban, össze kell vetni azzal a ténnyel, hogy az uniós fogyasztás c) és a teljes behozatal a) kicsit több, mint ezen százalékarány kétszeresével csökkent (mindkét esetben körülbelül 29%‑kal);
iii.
azt a tényt, hogy a Kínából származó behozatal piaci részesedése e) összességében csupán az uniós fogyasztás 1%‑ával nőtt, és hogy 2008 és 2009 között csökkent a piaci részesedés, össze kell vetni azzal a ténnyel, hogy a vizsgálati időszakban a piaci részesedés még mindig 21%‑kal magasabb volt, mint 2007‑ben;
v–vi.
azt a tényt, hogy a Kínából származó behozatal ára f) 9%‑kal nőtt 2007 és a vizsgálati időszak között, össze kell vetni azzal a ténnyel, hogy – amint arra maga a Bricmate is rámutatott – az e behozatal és az uniós gazdasági ágazat árai közötti különbség közel állandó maradt, jelentős, körülbelül 42%‑os szinten;
vii.
az a tény, hogy a kínai behozatal piaci részesedése e) 5,3%‑ról 4,9%‑ra csökkent 2008 és 2009 között, összhangban van a piacnak az ezen időszak alatti visszaesését mutató valamennyi egyéb adattal, de semmi másra nem utal;
viii.
az a tény, hogy a kínai behozatal piaci részesedése e) 4,9%‑ról 5,8%‑ra emelkedett 2009 és a vizsgálati időszak vége között, összhangban van a piacnak az ezen időszak alatti talpra állásával, amelyet más adatok bizonyítanak, de semmi másra nem utal;
ix.
a kínai behozatal mennyiségének d) 20%‑os csökkenését 2007 és 2009 között nem csupán az uniós fogyasztás e) 23%‑os csökkenésével kell összevetni, hanem az ugyanazon időszakban az uniós piacon értékesített uniós termelés b) 22%‑os csökkenésével, és a teljes behozatal a) 29%‑os csökkenésével is.
70.
Ilyen körülmények között egyet tudok érteni a Tanáccsal és a Bizottsággal abban, hogy a statisztikai hibák nem voltak olyan jellegűek, hogy kétségessé tegyék a megtámadott rendeletben levont következtetéseket. Még ha a Kínából származó behozatal mennyisége, ára és piaci részesedése szorosabban is követte az általános uniós tendenciákat annál, mint ami a rendeletekben ténylegesen felhasznált hivatalos statisztikákból kiderül, akkor is egyértelmű jelek utalnak arra, hogy az uniós gazdasági ágazatot kár érte a behozatal miatt, és hogy okozati összefüggés állt fenn a Kínából származó behozatal és a hivatkozott kár között.
71.
Igaz, hogy a puszta károkozás nem elegendő a dömpingellenes intézkedések igazolásához. Az alaprendelet 3. cikkének (6) bekezdése értelmében bizonyítani kell, hogy az uniós gazdasági ágazatot érő hatást a megállapított mennyiség‑ és/vagy árszint okozta, és hogy ez a hatás „jelentős” mértékben fennáll.
72.
Mindazonáltal az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében az ilyen kérdések azon mérlegelési jogkör kereteibe illeszkednek, amely az intézményeket az összetett gazdasági és politikai helyzetek elemzése során megilleti, és ezért a Bíróság felülvizsgálatának a nyilvánvaló mérlegelési hiba kizárásának ellenőrzésére kell korlátozódnia. (
18
)
73.
A jelen ügyben különösen a Kínából származó behozatalokat az uniós gazdasági ágazat árainak kevesebb mint 60%‑ára árazták be, és ezek mind az uniós piacon történő értékesítések arányaként, mind az Unióba irányuló teljes import arányaként növekedtek. Ezen túlmenően a fenti 66. és 69. pontban általam bemutatott ténybeli hibák nem tűnnek olyan nagy jelentőségűnek, hogy arra utalnának, hogy az intézményeknek a javított adatok alapján más következtetésekre kellett volna jutniuk, mint amelyeket a hibás adatokból vontak le. Végül, a Bizottság által a károkozás értékelése során figyelembe vett tényezők legtöbbjét (például a figyelembe vett időszakban a foglalkoztatás és a termelékenység alakulása, vagy az uniós gazdasági ágazatban a készletek növekedése) nem érintették az azonosított ténybeli hibák.
74.
Úgy tűnik ezért számomra, hogy nem igazolt az a következtetés, hogy az intézményeknek a dömping fennállására és szintjére, valamint az uniós gazdasági ágazatot ért kár fennállására és jelentős jellegére vonatkozó következtetései nyilvánvalóan (vagy akár egyáltalán) hibásak voltak, még ha az azok alapjául szolgáló részletes tények meghatározott száma tartalmazott is hibákat.
75.
Ugyanezek a megfontolások vezetnek arra is, hogy elutasítsam a Bricmate fenti 53. pontban ismertetett további érveit, amelyek a végleges rendelet (108) preambulumbekezdésében felmerülő mérlegelési hibára hivatkoznak.
Az alapeljárás első jogalapjának második része (a kellő gondosság tanúsításának elmulasztása és az alaprendelet 3. cikke (2) és (6) bekezdésének figyelmen kívül hagyása; az előterjesztett kérdés 3. pontja)
Az érvek
76.
Az alapeljárásban előterjesztett első jogalapjának második részében a Bricmate azt állítja, hogy az intézmények nem tettek eleget a kellő gondosságra vonatkozó kötelezettségüknek, és figyelmen kívül hagyták az alaprendelet 3. cikkének (2) és (6) bekezdését azáltal, hogy a Bricmate (a vizsgálatban együttműködő más gazdasági szereplőkkel együtt) felrótta a Bizottságnak, hogy tévesnek tűntek az Eurostat statisztikái, de az intézmények elmulasztották felkutatni és kijavítani a hibát.
77.
A Bricmate azzal érvel, hogy az intézmények nem derítették fel és javították ki a hibát – az alaprendelet 3. cikkének (2) és (6) bekezdése szerinti követelmények ellenére. A végleges rendelet (108) preambulumbekezdése azt mutatja, hogy az intézmények e tekintetben nem teljesítették a kötelezettségüket. A Bricmate itt arra az állandó ítélkezési gyakorlatra hivatkozik, amely szerint az uniós bíróságok feladata meggyőződni arról, hogy az intézmények figyelembe vettek‑e minden lényeges körülményt, és az ügy iratainak minden elemét a megkívánt gondossággal vizsgálták‑e meg. (
19
)
78.
A Bricmate azt is hangsúlyozza, hogy milyen könnyű volt megbizonyosodni a Spanyolországba irányuló import 2009. novemberi adatainak hibájáról, és idézi a GLS‑ítéletet: „Amint [Bot] főtanácsnok az indítványának 101. és 102. pontjában megjegyezte, a Bizottság köteles hivatalból megvizsgálni minden rendelkezésre álló információt, mivel a dömpingellenes vizsgálatban nem az a szerepe, hogy olyan döntőbíróként járjon el, akinek mindössze arra van hatásköre, hogy a kizárólag a vizsgálatban részt vevő felek által szolgáltatott tájékoztatások és bizonyítékok alapján határozzon. E tekintetben meg kell jegyezni, hogy az alaprendelet a 6. cikkének (3) és (4) bekezdésében felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy a tagállamoktól tájékoztatást kérjen, valamint hogy felkérje őket minden szükséges ellenőrzés és vizsgálat elvégzésére”. (
20
) A jelen ügyben különösen súlyosak a mulasztások, mivel számos gazdasági szereplő felhívta a figyelmet a téves adatokra, és az Eurostat a Bizottság részét képezi.
79.
A Tanács és a Bizottság egyaránt azzal érvel, hogy megalapozatlanok a Bricmate érvei. Az adatokat gondosan megvizsgálták; a Bizottság ellenőrizte azt, hogy eltért‑e volna a károkozásra és az okozati összefüggésre vonatkozó következtetés akkor, ha kiigazították volna az Eurostat adatait (jóllehet azokat valójában nem lehetett kellő időben kiigazítani), és arra az álláspontra jutott, hogy a következtetések nem lehettek volna eltérőek. Valamennyi következtetést objektív tényekre alapozva hozták meg, átfogó jelleggel, nem csupán az Eurostatnak a Bricmate által kifogásolt adatai alapján.
Értékelés
80.
Úgy tűnik számomra, hogy a jogalap második részének osztoznia kell az első rész sorsában.
81.
Ha a végleges rendeletet megsemmisítenék azért, mert a kiigazított adatok alapján az intézmények nem juthattak volna az általuk megállapított következtetésekre, akkor nem lenne nyomós ok tovább menni és megvizsgálni a gondossági kötelezettséget vagy az alaprendelet 3. cikkének (2) és (6) bekezdésének való megfelelést.
82.
Mégis megvizsgáltam az adatokat, és arra jutottam, hogy az intézmények jogosan vonhatták le e következtetéseket. A Bricmate‑nek a jogalap második részére vonatkozó érvei ezért irrelevánsnak tűnnek. Bár el kell ismerni azt, hogy a 2009 novemberére vonatkozó spanyol statisztikák hibája olyan volt, hogy annak azonnal nyilvánvalónak kellett volna lennie, továbbra is tény, hogy a spanyol hatóságok nem javították azt ki a kellő időben, és hogy a Bizottság nem volt olyan helyzetben, hogy maga javítsa ki a hibát, de (és ez a döntő) megvizsgálta azt, hogy az elé tárt ellentmondások érinthették‑e a levont következtetéseket.
Az alapeljárás második jogalapja (az indokolási kötelezettség megszegése, a védelemhez való jog megsértése, az alaprendelet 17. cikkének figyelmen kívül hagyása; az előterjesztett kérdés 4–6. pontja)
Az érvek
83.
Az alapeljárás második jogalapjában a Bricmate azzal érvel, hogy a Bizottság megszegte indokolási kötelezettségét, megsértette a Bricmate védelemhez való jogát, és nem tartotta tiszteletben az alaprendelet 17. cikkét azáltal, hogy nem vette figyelembe a Bricmate kiválasztott független importőrként előadott, a kínai és az európai kerámialap‑gyártók által alkalmazott gyártási folyamatok közötti különbségre és a kerámialapok uniós piacra való jutására vonatkozó érveit.
84.
A Bricmate hangsúlyozza, hogy a független importőrök kiválasztott mintájának részeként hét olyan kerámialap‑típust jelölt meg, amelyet az Unióban nem tudott beszerezni a különböző vágási eljárások miatt, és hangsúlyozta, hogy a termékkód és a kár kiszámítása nem vette figyelembe ezeket a különbségeket. A kiigazítás alacsonyabb kárkülönbözetet eredményezett volna. Ezenkívül az uniós gazdasági ágazat kínálatában nem szerepelnek kisméretű kerámialapok. Ezeket az információkat azonban nem vették figyelembe, és a Bricmate véleményét nem tekintették a mintába fel nem vett más importőrök reprezentatív véleményének, hanem más információkra hivatkozva azt figyelmen kívül hagyták. A Bricmate a Gul Ahmed‑ítéletre (
21
) hivatkozik: „amennyiben a mintavételre az alaprendelet 17. cikkével összhangban kerül sor, az uniós intézményeknek alapvetően figyelembe kell venniük a mintába bevont valamennyi vállalkozás exportjára vonatkozó adatokat”; ugyanennek kell érvényesülnie akkor is, amikor a mintavétel független importőröket érint. A Bricmate információi figyelembevételének elmulasztása a megfelelő indokolás elmulasztását eredményezte.
85.
Ezen túlmenően a Bizottság nem tett eleget az alaprendelet 20. cikkének (1) bekezdésében foglalt követelményeknek, mivel a Bricmate‑et nem tájékoztatta azon „lényeges tényekről és szempontokról”, amelyek alapján ideiglenes intézkedéseket alkalmazott. Amikor a Bricmate‑nek a kisméretű kerámialapok hiányára vonatkozó érvét más információkra hivatkozva elutasította, a Bizottság nem tett eleget az indokolási kötelezettségének és megsértette a Bricmate védelemhez való jogát: nem fejtette ki, hogy milyen más információkra hagyatkozott, és a válasz 2011. július 27‑éig nem érkezett meg, mely időpontot követően túl késő volt ahhoz, hogy a Bricmate több bizonyítékot szerezzen.
86.
Végül, a Bizottság arra hivatkozva, hogy nem kapott annak bizonyítására alkalmas adatokat, hogy fennállt volna a kerámialapok „súlyos áruhiányának veszélye”, figyelmen kívül hagyta a Bricmate által 2011. április 15‑én benyújtott bizonyítékokat. A mintába felvett valamennyi importőrtől származó információt figyelembe kell venni. Mivel a Bricmate‑et felvették a mintába, a tőle származó információt a mintába fel nem vett kkv‑k reprezentatív információjaként kell figyelembe venni. Ezt az információt ezért annak bizonyítékaként kellett volna figyelembe venni, hogy a dömpingellenes intézkedések súlyos áruhiányhoz vezetnek azon kkv‑knél, amelyek a termékeket az uniós gazdasági ágazatban vagy harmadik országokból nem tudják beszerezni a vágási eljárás hiánya vagy a kis rendelési mennyiség miatt. A Bizottság tehát megsértette az alaprendeletnek a mintavételre vonatkozó 17. cikkének szabályait, és nyilvánvaló mérlegelési hibát követett el.
87.
A Tanács először is azzal érvel, hogy nem hagyták figyelmen kívül a Bricmate információit, de a Bizottság megállapította, hogy az Unióban nem kapható kerámialap‑fajták beszerezhetők voltak számos, Kínától eltérő harmadik országból. Ezt a választ adták a Bricmate‑nek, és erre hivatkoztak mind az ideiglenes rendeletben, mind a végleges rendeletben, és a különböző forrásokat a Törvényszék végzése (
22
) is említi. A mintavételbe bevont négy másik importőr azt nyilatkozta, hogy meg tudják változtatni a beszerzési forrásaikat.
88.
Másodszor az intézmények gondosan megvizsgálták a Bricmate gyártási eljárások különbségeire vonatkozó állításait, és kifejtették a Bricmate részére és a két rendeletben is azt, hogy miért találták megalapozatlannak ezeket az állításokat. A Bizottság válaszolt a Bricmate valamennyi érvére annyiban, amennyiben azok relevánsak voltak a vizsgálat vonatkozásában. A Bricmate védelemhez való jogának megsértéséhez szükséges lett volna először is az, hogy eljárási szabálytalanságra kerüljön sor, és másodszor annak lehetősége, hogy e szabálytalanság hiányában a közigazgatási eljárás más eredménnyel záruljon. (
23
)
89.
Végezetül a vizsgálat során a Bricmate valamennyi érvét megvizsgálták, valamint összehasonlították a mintában szereplő valamennyi másik importőr érveivel, és valamennyi érvnek azonos fontosságot tulajdonítottak.
90.
A Bizottság azt állítja, hogy figyelembe vette a Bricmate valamennyi érvét, de eltérő következtetésre jutott. Részletesen hivatkozik a különböző levelekre és preambulumbekezdésekre, amelyekben megválaszolta ezeket az érveket, és kiemeli, hogy a Törvényszék megállapította, hogy nem volt megalapozott a Bricmate azon állítása, hogy a csupán a szóban forgó termékek Kínából való behozatalát terhelő dömpingellenes vámok kivetése szükségszerűen súlyos következményekkel járt gazdasági tevékenysége vonatkozásában. (
24
)
Értékelés
91.
A Bricmate érvei arra irányulnak, hogy a Bizottság előtt kifejtett érveit – lényegében azon állítását, hogy bizonyos, minőség és vágási módszer alapján meghatározott kerámialap‑fajtákat nem lehet beszerezni a kínaitól eltérő forrásokból – állítólag nem vették figyelembe. A Bricmate álláspontja szerint ennek következményeként nem volt megfelelő a végleges rendeletben szereplő indokolás, és a Bizottság egyrészt nem vette kellőképpen figyelembe a Bricmate‑nek az alaprendelet 17. cikkével összhangban álló, kiválasztott importőri jogállását, másrészt az ugyanazon rendelet 20. cikkének (1) bekezdését megsértve nem hozta nyilvánosságra azokat a részleteket, amelyekre a dömpingellenes intézkedések alkalmazásának alapjául szolgáló lényeges szempontok alapultak. Az intézmények válasza lényegében az, hogy figyelembe vették a hivatkozott érveket, de a vizsgálatot követően nem ugyanazokra a következtetésekre jutottak, mint a Bricmate, és hogy megválaszolták a különböző érveket.
92.
Nem győznek meg a Bricmate érvei, tekintettel arra, hogy arra vonatkoznak, hogy figyelembe vették‑e az érveit, nem pedig arra, hogy megfelelő volt‑e ezen érvek figyelembevétele.
93.
A levelezésből, és a preambulumbekezdésekből, amelyeket a fenti 10., 13., 20–25. és 30. pontban kifejtettem, nyilvánvaló a számomra, hogy előbb a Bizottság, majd a Tanács figyelembe vette a Bricmate érveit (nyilvánvalóan a többi érdekelt fél némelyikének hasonló jellegű érveivel együtt).
94.
Nyilvánvalóan aránytalan terhet jelentene az intézmények (különösen a Bizottság) számára az, ha a dömpingellenes vizsgálat során egyenként meg kellene válaszolnia valamennyi érdekelt fél minden egyes részletes felvetését. Ami lényeges, az az, hogy elegendő választ adjanak ahhoz, hogy a kérdéses fél megérthesse azt, hogy a felvetéseket megvizsgálták, hogy valamely meghatározott álláspontra jutottak, és hogy ez az álláspont azonosítható indokokon alapult. Így e fél (ha úgy dönt) megtámadhatja érvei figyelembevétele módjának megfelelőségét.
95.
Számomra úgy tűnik, hogy a jelen ügyben teljesültek ezek a követelmények.
Végkövetkeztetések
96.
A fenti megfontolások alapján úgy vélem, hogy a Bíróságnak azt a választ kell adnia a Förvaltningsrätten i Malmö számára, hogy a Kínai Népköztársaságból származó kerámialapok behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2011. szeptember 12‑i 917/2011/EU tanácsi végrehajtási rendelet az említett bíróság által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelemben felvetett egyetlen okból sem érvénytelen.
(
1
)	Eredeti nyelv: angol.
(
2
)	Az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30‑i 1225/2009/EK tanácsi rendelet (egységes szerkezetbe foglalt változat) (HL L 343., 51. o.; helyesbítés: HL 2010. L 7., 22. o.).
(
3
)	A Kínai Népköztársaságból származó kerámialapok behozatalára vonatkozó ideiglenes dömpingellenes vám kivetéséről szóló, 2011. március 16‑i 258/2011/EU bizottsági rendelet (HL L 70., 5. o.; helyesbítés: HL 2011. L 143., 48. o.).
(
4
)	A Kínai Népköztársaságból származó kerámialapok behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2011. szeptember 12‑i 917/2011/EU bizottsági végrehajtási rendelet (HL L 238., 1. o.).
(
5
)	HL 2010. C 160., 20. o. (a továbbiakban: értesítés). A vizsgálat magában foglalta a módosított, a vám‑ és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23‑i 2658/87/EGK tanácsi rendelet (HL L 256., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 2. kötet, 382. o.) I. mellékletében meghatározott kombinált nómenklatúra (a továbbiakban: KN) 6907 és 6908 vámtarifaszáma alatt behozott valamennyi kerámialapot.
(
6
)	Ez a KN‑kód 2011‑ben megfelelt a vizsgálati időszakban érvényes 6907 90 99 kódnak (lásd: az alábbi 42. és azt követő pont).
(
7
)	Bricmate kontra Tanács végzés, T‑596/11, EU:T:2014:53. A végleges rendeletre irányuló másik közvetlen keresetet a Törvényszék 2014. május 22‑én utasította el eltérő indokolással a Guangdong Kito Ceramics és társai kontra Tanács ítéletben, T‑633/11, EU:T:2014:271.
(
8
)	A Bricmate és a Bizottság is a 6908 90 99 KN‑kód alá tartozó behozatalokra vonatkozó hibára hivatkozik, amely úgy tűnik, hogy érintette a Kínából származó valamennyi behozatalra vonatkozó adatokat, a vizsgálati időszak és 2009 vonatkozásában egyaránt.
(
9
)	Lásd: a fenti 6. lábjegyzet.
(
10
)	A Bizottság az észrevételeinek a svéd nyelvű változatában 881733,77 m2‑t jelöl meg, a francia nyelvű változatban pedig 888733,77 m2‑t, miután mindkét nyelvi változatban korábban 888773 m2‑re hivatkozott. A 881733,77 m2‑re vonatkozó számadatot a spanyol hatóságok eredeti tanúsítványából vettem át, amely a Tanács észrevételeinek mellékletét képezi.
(
11
)	Úgy tűnik, hogy maga ez a számadat a kérdést előterjesztő bíróság által megadott, és a fenti 41. pontban ismertetett számadattal összehasonlítva némileg módosult.
(
12
)	Lásd: a fenti 15. és 16. pont.
(
13
)	Többek között követtem az eredeti táblázatokat abban a tekintetben, hogy „évenként” bemutattam a 2009 és a vizsgálati időszak közötti időszak fejlődését, jóllehet valójában jelentős átfedés van a két időszak között.
(
14
)	A Bricmate számításai az észrevételeinek a mellékletében olyan behozatali adatokat mutatnak, amelyek kissé alacsonyabbak 2009 vonatkozásában, és kissé magasabbak a vizsgálati időszak vonatkozásában az általam kiszámítottnál.
(
15
)	Gul Ahmed Textile Mills kontra Tanács ítélet, T‑199/04, EU:T:2011:535, 77. pont.
(
16
)	Újabban lásd: Simon, Evers & Co ítélet, C‑21/13, EU:C:2014:2154, 29. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
(
17
)	Analógia útján lásd: Aluminium Silicon Mill Products kontra Tanács ítélet, T‑107/04, EU:T:2007:85, 66. pont.
(
18
)	Lásd például: Hoesch Metals and Alloys ítélet, C‑373/08, EU:C:2010:68, 61. és 62. pont, és CHEMK és KF kontra Tanács ítélet, C‑13/12 P, EU:C:2013:780, 60–63. pont.
(
19
)	Shandong Reipu Biochemicals kontra Tanács ítélet, T‑413/03, EU:T:2006:211, 63–65. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
(
20
)	GLS‑ítélet, C‑338/10, EU:C:2012:158, 32. pont (a Bricmate kiemelése).
(
21
)	Gul Ahmed Textile Mills kontra Tanács ítélet, T‑199/04, EU:T:2011:535, 77. pont.
(
22
)	Bricmate kontra Tanács végzés, T‑596/11, EU:T:2014:53, 49–51. pont (lásd: a fenti 33. pont).
(
23
)	Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware kontra Tanács ítélet, C‑141/08 P, EU:C:2009:598, 81. pont.
(
24
)	Bricmate kontra Tanács végzés, T‑596/11, EU:T:2014:53, 54. pont.