A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (nyolcadik tanács)
2025. április 30.(*)
„ Előzetes döntéshozatal – Fogyasztóvédelem – 93/13/EGK irányelv – 4 és 5. cikk – A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételek – Jelzálogkölcsön‑szerződések – A hitelszerződés‑kötési díjra vonatkozó feltétel – A feltételek világos és érthető jellege ”
A C‑39/24. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (ceutai 6. sz. elsőfokú és vizsgálóbíróság, Spanyolország) a Bírósághoz 2024. január 15‑én érkezett, 2024. január 2‑i határozatával terjesztett elő a
Justa
és
a Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (nyolcadik tanács),
tagjai: S. Rodin tanácselnök (előadó), N. Piçarra és N. Fenger bírák,
főtanácsnok: D. Spielmann,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–        a Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA képviseletében M. Á. Cepero Aránguez, J. M. Martínez Gimeno és C. Vendrell Cervantes abogados,
–        a spanyol kormány képviseletében M. J. Ruiz Sánchez, meghatalmazotti minőségben,
–        az Európai Bizottság képviseletében J. Baquero Cruz, P. Kienapfel és N. Ruiz García, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1        Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem egyrészt a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5‑i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.) 4. cikkének, másrészt pedig a lakóingatlanokhoz kapcsolódó fogyasztói hitelmegállapodásokról, valamint a 2008/48/EK és a 2013/36/EU irányelv és az 1093/2010/EU rendelet módosításáról szóló, 2014. február 4‑i 2014/17/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 60., 34. o.; helyesbítés: HL 2015. L 246., 11. o.) 7. cikkének értelmezésére vonatkozik.
2        E kérelmet a Justa és a Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA között, szerződéskötési díjra vonatkozó szerződési feltétel állítólagosan tisztességtelen jellege tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 93/13 irányelv
3        A 93/13 irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„Egyedileg meg nem tárgyalt szerződési feltétel abban az esetben tekintendő tisztességtelen feltételnek, ha a jóhiszeműség követelményével ellentétben a felek szerződésből eredő jogaiban és kötelezettségeiben jelentős egyenlőtlenséget idéz elő a fogyasztó kárára.”
4        Ezen irányelv 4. cikke a következőket írja elő:
„(1)      A 7. cikk sérelme nélkül, egy szerződési feltétel tisztességtelen jellegét azon áruk vagy szolgáltatások természetének a figyelembevételével kell megítélni, amelyekre vonatkozóan a szerződést kötötték, és hivatkozással a szerződés megkötésének időpontjában az akkor fennálló összes körülményre, amely a szerződés megkötését kísérte, valamint a szerződés minden egyéb feltételére vagy egy olyan másik szerződés feltételeire, amelytől e szerződés függ.
(2)      A feltételek tisztességtelen jellegének megítélése nem vonatkozik sem a szerződés elsődleges tárgyának a meghatározására, sem pedig az ár vagy díjazás megfelelésére az ellenértékként szállított áruval vagy nyújtott szolgáltatással, amennyiben ezek a feltételek világosak és érthetőek.”
5        Az említett irányelv 5. cikkének szövege a következő:
„Olyan szerződések esetében, amelyekben a fogyasztónak ajánlott valamennyi feltétel vagy a feltételek némelyike írásban szerepel, ezeknek a feltételeknek világosnak és érthetőnek kell lenniük. Ha egy feltétel értelme kétséges, akkor a fogyasztó számára legkedvezőbb értelmezés az irányadó. Ez az értelmezési szabály nem alkalmazandó a 7. cikk (2) bekezdésében említett eljárások vonatkozásában.”
A 2014/17 irányelv
6        A 2014/17 irányelvnek az „Üzletviteli kötelezettségek fogyasztóknak történő hitelnyújtáskor” című 7. cikke az (1) bekezdésében a következőképpen rendelkezik:
„A tagállamok megkövetelik, hogy hiteltermékek kidolgozásakor, vagy hitellel kapcsolatos tanácsadási szolgáltatások, és adott esetben járulékos szolgáltatások fogyasztók számára történő nyújtásakor vagy közvetítésekor, illetve hitelmegállapodások végrehajtásakor a hitelező, a hitelközvetítő, illetve a kijelölt képviselő tisztességes, becsületes, átlátható és a szakmai elvárásoknak megfelelő módon, a fogyasztók érdekeit szem előtt tartva járjon el. […]”
7        Ezen irányelv 43. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„Ez az irányelv nem alkalmazandó azokra a hitelmegállapodásokra, amelyek 2016. március 21. előtt léteztek.”
A spanyol jog
Az 5/2019. sz. törvény
8        A 2019. március 15‑i Ley 5/2019, reguladora de los contratos de crédito inmobiliariónak (az ingatlanalapú hitelmegállapodások szabályozásáról szóló 5/2019. sz. törvény; a BOE 2019. március 16‑i 65. száma) az ingatlanalapú kölcsönök forgalmazásának átláthatósági szabályairól szóló 14. cikke a következőket írja elő:
„3. Díjakat vagy költségeket csak az adós vagy potenciális adós által kifejezetten igényelt vagy elfogadott kölcsönökkel kapcsolatos szolgáltatásokért lehet felszámítani, feltéve, hogy azok ténylegesen nyújtott szolgáltatásokhoz vagy olyan felmerült költségekhez kapcsolódnak, amelyek igazolhatóak.
4. Ha szerződéskötési díjban állapodnak meg, az csak egyszer fizetendő, és magában foglalja a kölcsön vizsgálatával, nyújtásával, illetve kezelésével összefüggő, valamint a hitelezőnek a kölcsön nyújtásából eredő tevékenységéhez kapcsolódó egyéb hasonló költségek összességét. Deviza alapú kölcsönök vagy hitelek esetében a szerződéskötési díj magában foglalja a kölcsön vagy hitel első folyósításával kapcsolatos átváltási díjat is.”
Az elnökségi minisztériumnak a jelzáloghitelek pénzügyi feltételeinek átláthatóságáról szóló rendelete
9        Az 1994. május 5‑i Orden del Ministerio de la Presidencia sobre transparencia de las condiciones financieras de los préstamos hipotecarios (az elnökségi minisztériumnak a jelzáloghitelek pénzügyi feltételeinek átláthatóságáról szóló rendelete, a BOE 1994. május 11‑i 112. száma, 14444. o.) „Díjak” című II. mellékletének 4. pontja a következőképpen rendelkezik:
„1.      Szerződéskötési díj – A jelzálogkölcsön igénylésének vizsgálatával, tervezésével és kezelésével összefüggő, illetve a hitelnyújtó szervezet tevékenységében rejlő, a kölcsön nyújtásával járó egyéb hasonló költségek összességét egyetlen díjba, az úgynevezett szerződéskötési díjba kell foglalni, és azt csak egyszer kell megfizetni. Összegét, valamint formáját és elszámolásának időpontját e szakasz határozza meg.
[…]”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
10      2005. november 3‑án Justa közokiratba foglalt jelzálogfedezetű hitelmegállapodást kötött a Banco Bilbao Vizcaya Argentariával.
11      E megállapodás 4. cikke (1) bekezdésének megfelelően a hitelfelvevőnek az okirat aláírásakor a kölcsön tőkerésze 0,25%‑ának megfelelő szerződéskötési díjat kellett fizetnie.
12      Justa keresetet indított a Banco Bilbao Vizcaya Argentaria ellen a Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (ceutai 6. sz. elsőfokú és vizsgálóbíróság, Spanyolország), a kérdést előterjesztő bíróság előtt többek között a szerződéskötési díjat előíró feltétel tisztességtelen jellegének megállapítása iránt.
13      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban e bíróság megjegyzi, hogy a 2020. július 16‑i Caixabank és Banco Bilbao Vizcaya Argentaria ítéletben (C‑224/19 és C‑259/19, EU:C:2020:578) a Bíróság többek között a 93/13 irányelvet értelmezte a spanyol jog által szabályozott kölcsönszerződésben szereplő, a hitelfelvevőt szerződéskötési díj megfizetésére kötelező feltétel tisztességtelen jellegének és átláthatósági követelményének vizsgálatát illetően. A kérdést előterjesztő bíróság pontosítja, hogy ezen ítéletet követően több nemzeti bíróság hozott az ilyen díjat előíró feltételeket megsemmisítő határozatokat, ami arra késztette a Tribunal Supremót (legfelsőbb bíróság, Spanyolország), hogy ismét e feltételre vonatkozó előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjesszen elő, amely a 2023. március 16‑i Caixabank (Hitelszerződés‑kötési díj) ítélet (C‑565/21, EU:C:2023:212) alapjául szolgált.
14      A kérdést előterjesztő bíróság arra vár választ, hogy a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság) ítélkezési gyakorlata összeegyeztethető‑e ez utóbbi ítélettel.
15      E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság) 2023. május 29‑i ítéletére (816/2023. sz., ES:TS:2023:2131) hivatkozik, amelyben ez utóbbi úgy ítélte meg, hogy a szerződéskötési díj, amely a jelzálogkölcsön vagy jelzáloghitel vizsgálatának, nyújtásának vagy kezelésének költségeit ellentételezi, nem tartozik a kölcsönszerződés elsődleges tárgyához, és ezért azt a nemzeti bíróság a 93/13 irányelv 4. cikkének (2) bekezdése alapján felülvizsgálhatja, pontosítva, hogy az e díjat előíró feltétel önmagában nem tisztességtelen. E bíróság feladata tehát, hogy meggyőződjön arról, hogy a fogyasztónak módjában áll megérteni az előírt díjak ellenében nyújtott szolgáltatások jellegét, ellenőrizni az előírt különböző díjak közötti átfedés hiányát, a pénzügyi intézmény által a nemzeti szabályozás alapján nyújtott információk alapján kellőképpen megismerni a feltétel gazdasági tartalmát és működését, még akkor is, ha a hitelező nem köteles a szerződésben részletezni a szerződéskötési díj ellenében nyújtott valamennyi szolgáltatás jellegét, mivel a nemzeti bíróságnak e tekintetben figyelembe kell vennie azt a különös figyelmet, amelyet az átlagos fogyasztó az ilyen típusú feltételnek tulajdonít. Ezenkívül a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság) annak vizsgálatára kötelezi a nemzeti bíróságot, hogy a szerződéskötési díj költsége nem aránytalan‑e a kölcsön összegéhez képest, mégpedig az ilyen díj átlagos költségéhez képest.
16      E körülmények között a Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (ceutai 6. sz. elsőfokú és vizsgálóbíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)      Ellentétes‑e az európai szabályozással a szerződéskötési díjnak a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság) általi olyan értelmezése, amely szerint a kikötés összegének a jelzálogokiratban történő puszta feltüntetése, valamint az, hogy ez az összeg nem haladja meg a rögzített értékhatárt, elegendő annak megállapításához, hogy a kikötés a 93/13 […] irányelv 4. cikkének (2) bekezdésére tekintettel az átláthatóság hiánya miatt még akkor sem tisztességtelen jellegű, ha e kikötésben nem határozták meg annak tartalmát és időtartamát?
2)      Ha a szóban forgó kikötésről előzetesen tájékoztatják a fogyasztót, az a 2014/17 […] irányelvben foglaltak szerint nem tartozik a banki hitelezési tevékenység körébe, és az a tényleges ügyleti kamaton kívülinek minősül, szükséges‑e számlát kiállítani és az említett szolgáltatásokat pontosítani, mielőtt azokat a fogyasztónak felszámítanák, és az ilyen mulasztások ellentétesek‑e az európai szabályozással amiatt, hogy az említett kikötés átláthatóságát érdemben befolyásolják?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az elfogadhatóságról
17      A Bírósághoz benyújtott írásbeli észrevételeiben az alapeljárás alperese, a Spanyol Királyság és az Európai Bizottság kétségeit fejezi ki a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem, vagy legalábbis az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdés elfogadhatóságát illetően.
18      Ami az alapeljárás alperese által az előzetes döntéshozatal iránti kérelemre vonatkozó elfogadhatatlansági kifogást illeti, az azon alapul, hogy e kérelem nem felel meg a Bíróság eljárási szabályzatának 94. cikkében foglalt követelményeknek, mivel a kérdést előterjesztő bíróság nem ismertette azokat az indokokat, amelyek miatt kétségei vannak az uniós jog értelmezését illetően. Hozzáteszi, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések mögött meghúzódó kérdéskörrel a Bíróság már foglalkozott a 2023. március 16‑i Caixabank (Hitelszerződés‑kötési díj) ítéletében (C‑565/21, EU:C:2023:212), így e kérdések megválaszolása már nem szükséges.
19      Az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében kizárólag a jogvitát tárgyaló és a meghozandó határozatért felelős nemzeti bíróság feladata annak eldöntése, hogy az ügy sajátos jellemzőire tekintettel az ítélet meghozatala szempontjából szükséges‑e az előzetes döntéshozatalra utalás, és valóban relevánsak‑e a Bíróságnak feltett kérdések. Következésképpen, ha a feltett kérdések uniós jogi szabály értelmezésére vonatkoznak, a Bíróság főszabály szerint köteles határozatot hozni (2024. szeptember 19‑i Booking.com és Booking.com [Deutschland] ítélet, C‑264/23, EU:C:2024:764, 34. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
20      Ennélfogva az uniós jogra vonatkozó kérdések releváns voltát vélelmezni kell. A Bíróság csak akkor utasíthatja el a nemzeti bíróságok által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelmet, ha az uniós jogi szabály kért értelmezése nyilvánvalóan semmilyen összefüggésben nincs az alapügy tényállásával vagy tárgyával, ha a probléma hipotetikus jellegű, vagy ha nem állnak a Bíróság rendelkezésére azok a ténybeli vagy jogi elemek, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az elé terjesztett kérdésekre hasznos választ adhasson (2024. szeptember 19‑i Booking.com és Booking.com [Deutschland] ítélet, C‑264/23, EU:C:2024:764, 35. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
21      A jelen ügyben az előterjesztett kérdések lényegében a 93/13 irányelv 4. és 5. cikkének, valamint a 2014/17 irányelv 7. cikkének értelmezésére vonatkoznak. Ezenkívül az előzetes döntéshozatal iránti kérelem egészének olvasatából kitűnik, hogy a kérdést előterjesztő bíróság kellően pontosan meghatározta az alapeljárás ténybeli és jogi hátterét, amelybe az értelmezés iránti kérelme illeszkedik, ahhoz, hogy lehetővé tegye mind az érdekelt felek számára, hogy az Európai Unió Bírósága alapokmánya 23. cikkének megfelelően észrevételeket tegyenek, mind pedig a Bíróság számára, hogy az említett kérelemre hasznos választ adjon. Közelebbről, a kérdést előterjesztő bíróság egyértelműen hivatkozott a szóban forgó nemzeti ítélkezési gyakorlatra, és az azzal kapcsolatos kétségeire, hogy a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság) 2023. május 29‑i ítélete (816/2023. sz., ES:TS:2023:2131) összeegyeztethető‑e a Bíróság által a 2023. március 16‑i Caixabank (Hitelszerződés‑kötési díj) ítéletben (C‑565/21, EU:C:2023:212) értelmezett 93/13 irányelvvel. E kérdések az előterjesztő bíróság által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések szövegéből is levezethetők, és többek között a szerződéskötési díjat előíró feltétel átlátható jellegének értékelési szempontjaira vonatkoznak. E kérdések további pontosításokat tesznek szükségessé a 2023. március 16‑i Caixabank (Hitelszerződés‑kötési díj) ítélettel (C‑565/21, EU:C:2023:212) kapcsolatban.
22      Ebből következik, hogy az alapeljárás alperese által felhozott elfogadhatatlansági kifogást el kell utasítani.
23      Ami az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdés elfogadhatatlanságát illeti, a Spanyol Királyság és a Bizottság úgy véli, hogy az e kérdéssel érintett 2014/17 irányelv ratione temporis nem alkalmazható az alapeljárásra.
24      Második kérdésével az előterjesztő bíróság arra vár választ, hogy milyen következményekkel jár a szerződéskötési díjjal ellentételezett szolgáltatások olyan minősítése, amely a 2014/17 irányelv értelmében kizárja e szolgáltatásokat a banki hitelezési tevékenységből. E kérdés azon a feltételezésen alapul, hogy ez az irányelv alkalmazandó az alapeljárásra.
25      Meg kell jegyezni, hogy a 2014/17 irányelv a 43. cikkének (1) bekezdése értelmében az irányelv nem alkalmazandó azokra a hitelmegállapodásokra, amelyek 2016. március 21. előtt léteztek. Márpedig az alapügyben szóban forgó hitelmegállapodást 2005. november 3‑án kötötték.
26      Így meg kell állapítani, hogy a 2014/17 irányelv, amelynek értelmezését lényegében az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésben kérik, ratione temporis nem alkalmazható az alapügy körülményeire.
27      E körülmények között nyilvánvaló, hogy az uniós jognak az előterjesztett második kérdés keretében kért értelmezése nincs összefüggésben az alapügy tényállásával vagy tárgyával. Ennélfogva a jelen ítélet 19. és 20. pontjában hivatkozott ítélkezési gyakorlatnak megfelelően a második kérdést elfogadhatatlannak kell nyilvánítani.
Az ügy érdeméről
28      Első kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy a 93/13 irányelv 4. cikkének (2) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely egy olyan nemzeti szabályozásra tekintettel, amelynek értelmében a szerződéskötési díj a jelzálogkölcsön vagy jelzáloghitel vizsgálatának, nyújtásának vagy kezelésének vagy egyéb hasonló szolgáltatásoknak a díjazására szolgál, azt állapítja meg, hogy az ilyen díjat a hitelfelvevő számára előíró feltétel megfelel az átláthatóság követelményének, anélkül hogy meghatározná a díj ellenében nyújtott szolgáltatások részleteit vagy az e szolgáltatások teljesítéséhez szükséges időt.
29      Előzetesen meg kell állapítani, hogy e kérdés az olyan szerződéskötési díjat megállapító feltétel 93/13 irányelv 4. cikkének (2) bekezdése értelmében vett világos és érthető jellegének, ebből következően átláthatóságának értékelésére vonatkozik, mint amilyen az alapeljárásban szerepel.
30      A Bíróság megállapította, hogy a „szerződés elsődleges tárgyának” a 93/13 irányelv 4. cikkének (2) bekezdése értelmében vett fogalmába tartozó szerződési feltételek alatt azon szerződési feltételek értendők, amelyek e szerződés alapvető szolgáltatásait állapítják meg, és – mint ilyenek – a szerződést jellemzik. Ezzel szemben azok a feltételek, amelyek a magának a szerződéses kapcsolatnak a lényegét meghatározó feltételekhez képest járulékos jelleggel rendelkeznek, nem tartoznak e fogalom alá (lásd ebben az értelemben: 2017. szeptember 20‑i Andriciuc és társai ítélet, C‑186/16, EU:C:2017:703, 35. és 36. pont; 2024. március 21‑i Profi Credit Bulgaria [A hitelmegállapodáshoz kapcsolódó járulékos szolgáltatások] ítélet, C‑714/22, EU:C:2024:263, 60. pont).
31      A kölcsönszerződés lényeges szolgáltatásai szerint a hitelező elsődlegesen arra vállal kötelezettséget, hogy bizonyos pénzösszeget bocsát a hitelfelvevő rendelkezésére, míg az utóbbi a maga részéről alapvetően azt a kötelezettséget vállalja, hogy általában kamatokkal növelten előre meghatározott időpontokban visszafizeti ezt a pénzösszeget (2024. március 21‑i Profi Credit Bulgaria [A hitelmegállapodáshoz kapcsolódó járulékos szolgáltatások] ítélet, C‑714/22, EU:C:2024:263, 61. pont).
32      A 2020. július 16‑i Caixabank és Banco Bilbao Vizcaya Argentaria ítéletben (C‑224/19 és C‑259/19, EU:C:2020:578, 64. pont) a Bíróság kimondta, hogy a szerződéskötési díj nem tekinthető a jelzálogkölcsön‑szerződés alapvető szolgáltatásának pusztán amiatt, hogy az a jelzálogkölcsön teljes költségének részét képezi.
33      A kérdést előterjesztő bíróság által az alkalmazandó nemzeti szabályozásra vonatkozóan adott magyarázatokból következik, hogy a szerződéskötési díj képezi a kölcsön vagy hitel, illetve a hitelező tevékenységéhez kapcsolódó, a hitel vagy hitelnyújtással összefüggő más hasonló szolgáltatások vizsgálatához, illetve kezeléséhez kapcsolódó szolgáltatások díjazását.
34      A 93/13 irányelv 4. cikke (2) bekezdésének szigorú értelmezésére vonatkozó kötelezettségre tekintettel az ilyen szolgáltatások díjazásának kötelezettsége nem tekinthető a hitelmegállapodásból eredő – a jelen ítélet 31. pontjában felidézett ítélkezési gyakorlatban meghatározott – fő kötelezettségvállalásnak. Ellentétes lenne ugyanis e szigorú értelmezési kötelezettséggel, ha a „szerződés elsődleges tárgyának” fogalmába minden olyan szolgáltatást bele kellene érteni, amely pusztán magához az elsődleges tárgyához kapcsolódik, és amely ennélfogva a jelen ítélet 30. pontjában felidézett ítélkezési gyakorlat értelmében járulékos jellegű (2023. március 16‑i Caixabank [Hitelszerződés‑kötési díj] ítélet, C‑565/21, EU:C:2023:212, 23. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
35      Ennek pontosítását követően, ugyanazon átláthatósági követelmény, amelyet a 93/13 irányelv 4. cikkének (2) bekezdése előír, ezen irányelv 5. cikkében is szerepel, amely előírja, hogy az írásbeli szerződési feltételeknek „mindig” világosnak és érthetőnek kell lenniük. Amint azt a Bíróság már megállapította, az e két rendelkezés közül az elsőben szereplő átláthatósági követelmény hatálya megegyezik a másodikban szereplő követelményével (2023. március 16‑i Caixabank [Hitelszerződés‑kötési díj] ítélet, C‑565/21, EU:C:2023:212, 28. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
36      Következésképpen annak érdekében, hogy a kérdést előterjesztő bíróság számára hasznos választ lehessen adni, meg kell állapítani, hogy első kérdésével e bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 93/13 irányelv 5. cikkét úgy kell‑e értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely egy olyan nemzeti szabályozásra tekintettel, amelynek értelmében a szerződéskötési díj a jelzálogkölcsön vagy jelzáloghitel vizsgálatának, nyújtásának vagy kezelésének vagy egyéb hasonló szolgáltatásoknak a díjazására szolgál, azt állapítja meg, hogy az ilyen díjat a hitelfelvevő számára előíró feltétel megfelel az átláthatóság követelményének, anélkül hogy meghatározná a díj ellenében nyújtott szolgáltatások részleteit vagy az e szolgáltatások teljesítéséhez szükséges időt.
37      E tekintetben a Bíróság hangsúlyozta, hogy az átláthatóságának a 93/13 irányelv 5. cikkében szereplő követelménye nem korlátozható kizárólag e kikötések alaki és nyelvtani szempontból érthető jellegére, hanem épp ellenkezőleg, az ezen irányelv által létrehozott védelmi rendszer azon az elven alapszik, hogy a fogyasztó az eladóhoz vagy szolgáltatóhoz képest hátrányos helyzetben van többek között az információs szintje tekintetében, ezért a szerződési feltételek világos és érthető megfogalmazásának, és következésképpen az átláthatóságnak az ugyanebben az irányelvben előírt ezen követelményét kiterjesztő módon kell érteni (2023. március 16‑i Caixabank [Hitelszerződés‑kötési díj] ítélet), C‑565/21, EU:C:2023:212, 30. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
38      Így az említett követelményt úgy kell értelmezni, hogy az nemcsak azt írja elő, hogy az érintett kikötésnek nyelvtani szempontból érthetőnek kell lennie a fogyasztó számára, hanem azt is, hogy a szerződésnek átláthatóan ismertetnie kell az érintett kikötésben hivatkozott mechanizmus konkrét működését, valamint adott esetben az e mechanizmus és a többi kikötésben előírt mechanizmus közötti viszonyt oly módon, hogy a fogyasztónak módjában álljon egyértelmű és érthető szempontok alapján értékelni a számára ebből eredő gazdasági következményeket (2023. március 16‑i Caixabank [Hitelszerződés‑kötési díj] ítélet), C‑565/21, EU:C:2023:212, 31. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
39      Ezen ítélkezési gyakorlatból nem következik, hogy a hitelező köteles lenne arra, hogy az érintett szerződésben részletezze a szerződés valamely feltételében vagy feltételeiben előírt költség ellenében nyújtott valamennyi szolgáltatás jellegét. Tekintettel azonban arra a védelemre, amelyet a 93/13 irányelvben kívántak a fogyasztónak biztosítani amiatt, hogy az eladóhoz vagy szolgáltatóhoz képest mind a tárgyalási lehetőségei, mind pedig a tájékozottsági szintje tekintetében hátrányos helyzetben van, fontos, hogy a ténylegesen nyújtott szolgáltatások jellege a teljes egészében vizsgált szerződésből észszerűen megérthető vagy levezethető legyen. Ezenkívül a fogyasztónak képesnek kell lennie annak ellenőrzésére, hogy nincs‑e átfedés a különböző költségek vagy az azok ellenében nyújtott szolgáltatások között (2019. október 3‑i Kiss és CIB Bank ítélet, C‑621/17, EU:C:2019:820, 43. pont; 2023. március 16‑i Caixabank [Hitelszerződés‑kötési díj] ítélet, C‑565/21, EU:C:2023:212, 32. pont).
40      E tekintetben a 2020. július 16‑i Caixabank és Banco Bilbao Vizcaya Argentaria ítélet (C‑224/19 és C‑259/19, EU:C:2020:578) 70. pontjában a Bíróság pontosította, hogy a nemzeti bíróság feladata annak vizsgálata, hogy a pénzügyi intézmény elegendő információt nyújtott‑e a fogyasztó számára ahhoz, hogy ez utóbbi megismerje a vele szemben szerződéskötési díj fizetését előíró szerződési feltétel tartalmát és működését, valamint a kölcsönszerződésben betöltött szerepét. Ily módon a fogyasztó hozzáfér az e jutaléknak megfelelő díjazást igazoló okokhoz, és így értékelni tudja kötelezettségvállalásának terjedelmét, és különösen az említett szerződés teljes költségét (2023. március 16‑i Caixabank [Hitelszerződés‑kötési díj] ítélet, C‑565/21, EU:C:2023:212, 35. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
41      Az alapügyben szereplőhöz hasonló feltétel világos és érthető jellegét a hatáskörrel rendelkező bíróságnak a releváns ténybeli elemek összességére, és különösen a vizsgált feltétel szövegére, a pénzügyi intézmény által a kölcsönfelvevőnek nyújtott információkra – ideértve azokat az információkat is, amelyeket a releváns nemzeti szabályozásnak megfelelően szolgáltatnia kell –, valamint az ezen intézmény által a megkötött szerződés típusával kapcsolatos hirdetéseire tekintettel kell értékelnie, figyelembe véve a szokásosan tájékozott, észszerűen figyelmes és körültekintő, átlagos fogyasztótól elvárható figyelem szintjét (2023. március 16‑i Caixabank [Hitelszerződés‑kötési díj] ítélet), C‑565/21, EU:C:2023:212, 40. pont).
42      A fogyasztó tájékoztatásának időpontját illetően a Bíróság úgy ítélte meg, hogy a fogyasztó számára alapvető jelentőséggel bír a szerződés megkötése előtt a szerződési feltételekre és e szerződéskötés következményeire vonatkozó tájékoztatás. Többek között ezek ismerete alapján dönti el a fogyasztó, hogy az eladó vagy szolgáltató által előzetesen meghatározott feltételeknek elkötelezi‑e magát (2020. július 9‑i Ibercaja Banco ítélet, C‑452/18, EU:C:2020:536, 47. pont; 2023. január 12‑i D. V. [Ügyvédi munkadíjak – Óradíj elve] ítélet, C‑395/21, EU:C:2023:14, 39. pont).
43      Az óránként számlázható, jogi szolgáltatásokra vonatkozó szerződést illetően a Bíróság pontosította, hogy bár az eladótól vagy szolgáltatótól nem várható el, hogy tájékoztassa a fogyasztót a jövőbeli, előre nem látható és az eladó vagy szolgáltató akaratától független események pénzügyi következményeiről, ugyanakkor azon információknak, amelyeket a szerződés megkötése előtt közölnie kell, lehetővé kell tenniük a fogyasztó számára, hogy tájékozott döntést hozzon egyrészt az ilyen események bekövetkeztének lehetőségéről, másrészt pedig a szolgáltatásnyújtás lehetséges időtartamáról (2023. január 12‑i D. V. [Ügyvédi munkadíjak – Óradíj elve] ítélet, C‑395/21, EU:C:2023:14, 43. pont).
44      A jelen ügyben meg kell jegyezni, hogy a hitelfelvevővel szemben 435 euró, a nyújtott kölcsön összege 0,25%‑ának megfelelő szerződéskötési díjat előíró feltételt a nemzeti szabályozás úgy határozza meg, mint a jelzálogkölcsön vagy jelzáloghitel vizsgálatának, nyújtásának vagy kezelésének vagy egyéb hasonló szolgáltatásoknak a díjazását. Az átláthatóság követelménye, amely elsődlegesen annak biztosítására irányul, hogy a fogyasztónak módjában álljon értékelni az alapügyben szereplőhöz hasonló feltétel pénzügyi következményeit, nem jelenti azt, hogy a bank köteles lenne pontosan részletezni a szerződéskötési díj ellenében nyújtott szolgáltatások jellegét – amint az a jelen ítélet 38. pontjában hivatkozott ítélkezési gyakorlatból következik –, sem pedig az egyes szolgáltatások nyújtására fordított óramennyiséget, feltéve hogy a szóban forgó feltétel tiszteletben tartja a nemzeti jogszabályi hátteret.
45      Annak érdekében, hogy a kérdést előterjesztő bíróság számára hasznos választ lehessen adni, azt is pontosítani lehet, hogy a 93/13 irányelvből az sem következik, hogy a bank köteles lenne a fogyasztó rendelkezésére bocsátani a nyújtott szolgáltatások jellegét részletező számlákat, amennyiben a nemzeti bíróság ellenőrizheti e szolgáltatások valódiságát. Az ilyen kötelezettség ugyanis per definitionem nem könnyítheti meg a fogyasztó számára a szerződés megkötés előtti megértését, mivel a szerződéskötési díjat egyetlen alkalommal, a kölcsön nyújtásakor fizetik meg, és a számlázásra az említett szerződés aláírását követően kerül sor.
46      Emlékeztetni kell arra, hogy annak értékelését, hogy az alapügyben szóban forgóhoz hasonló szerződési feltétel a 93/13 irányelv 5. cikke értelmében „világos és érthető”‑e, a nemzeti bíróságnak kell elvégeznie a releváns tények összességére tekintettel és figyelembe véve a szerződéskötést kísérő összes körülményt. Ezen értékelés keretében figyelembe kell venni többek között azokat az információkat, amelyeket a bank a kölcsönszerződés aláírását megelőző különböző szakaszokban nyújtott a hitelfelvevőnek, ideértve azokat is, amelyeket a nemzeti szabályozásnak megfelelően kell megadnia. Az ilyen esetről esetre történő vizsgálat annál is inkább fontosnak bizonyul, mivel a szerződési feltételnek a 93/13 irányelv 5. cikke által megkövetelt átlátható jellege az egyikét képezi azoknak a tényezőknek, amelyeket figyelembe kell venni a feltétel tisztességtelen jellegének a nemzeti bíróság által az ezen irányelv 3. cikkének (1) bekezdése szerint elvégzendő értékelése keretében (2019. október 3‑i Kiss és CIB Bank ítélet, C‑621/17, EU:C:2019:820, 49. pont). Így főszabály szerint nem vélelmezhető valamely konkrét szerződési feltétel tisztességtelen jellege, mivel az ilyen minősítés függhet az egyes szerződések megkötésének sajátos körülményeitől, beleértve az egyes eladók vagy szolgáltatók által az egyes fogyasztóknak nyújtott konkrét információkat, valamint a nyújtott szolgáltatások valódiságát.
47      A fenti indokokra tekintettel az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 93/13 irányelv 5. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely úgy ítéli meg, hogy megfelel az átláthatóság követelményének az olyan szerződési feltétel, amely a nemzeti szabályozásnak megfelelően a fogyasztó számára olyan szerződéskötési díj megfizetését írja elő, amely a jelzálogkölcsön vagy jelzáloghitel vizsgálatának, nyújtásának vagy kezelésének, vagy egyéb hasonló szolgáltatásoknak a díjazására szolgál, és amely nem tartalmazza e szolgáltatások jellegének részletes leírását, sem pedig az azok teljesítésére fordított idő feltüntetését, amennyiben a fogyasztó számára lehetővé tették, hogy értékelje a számára ebből eredő gazdasági következményeket, hogy megértse az említett feltételben előírt költségek ellenértékeként nyújtott szolgáltatások jellegét, és hogy ellenőrizze, hogy nem áll‑e fenn átfedés a szerződésben előírt különböző költségek, illetve az ezek által díjazott szolgáltatások között.
A költségekről
48      Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (nyolcadik tanács) a következőképpen határozott:
A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5‑i 93/13/EGK tanácsi irányelv 5. cikkét
a következőképpen kell értelmezni:
azzal nem ellentétes az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely úgy ítéli meg, hogy megfelel az átláthatóság követelményének az olyan szerződési feltétel, amely a nemzeti szabályozásnak megfelelően a fogyasztó számára olyan szerződéskötési díj megfizetését írja elő, amely a jelzálogkölcsön vagy jelzáloghitel vizsgálatának, nyújtásának vagy kezelésének, vagy egyéb hasonló szolgáltatásoknak a díjazására szolgál, és amely nem tartalmazza e szolgáltatások jellegének részletes leírását, sem pedig az azok teljesítésére fordított idő feltüntetését, amennyiben a fogyasztó számára lehetővé tették, hogy értékelje a számára ebből eredő gazdasági következményeket, hogy megértse az említett feltételben előírt költségek ellenértékeként nyújtott szolgáltatások jellegét, és hogy ellenőrizze, hogy nem áll‑e fenn átfedés a szerződésben előírt különböző költségek, illetve az ezek által díjazott szolgáltatások között.
Aláírások
*      Az eljárás nyelve: spanyol.