62017TO0262
A TÖRVÉNYSZÉK VÉGZÉSE (negyedik tanács)
2019. május 15. (
*1
)
„Megsemmisítés iránti kereset – Az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz (CEF) keretében a »Multimodal Container Terminal Paskov, III. fázis« és az »Intermodal Terminal Mělník, 2. és 3. fázis« közlekedési projektre benyújtott pályázatok finanszírozásához nyújtandó pénzügyi támogatásról szóló bizottsági határozat – Keresetindítási határidő – Kezdőnap – Elkésettség – Elfogadhatatlanság”
A T‑262/17. sz. ügyben,
a Metrans a.s. (székhelye: Prága [Cseh Köztársaság], képviseli: A. Schwarz ügyvéd)
felperesnek
az Európai Bizottság (képviselik: J. Hottiaux és J. Samnadda, meghatalmazotti minőségben)
és
az Innovációs és Hálózati Projektek Végrehajtó Ügynökség (INEA) (képviselik: I. Ramallo és D. Silhol, meghatalmazotti minőségben, segítőjük: A. Duron ügyvéd)
alperesek ellen
egyfelől a többéves munkaprogram alapján 2015. november 5‑én kiírt pályázati felhívások nyomán az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközből (CEF) a közlekedési ágazatnak nyújtandó uniós pénzügyi támogatásra jogosult pályázatok listájának megállapításáról szóló, 2016. augusztus 5‑i C(2016) 5047 final bizottsági végrehajtási határozatnak a „Paskovi Multimodális Konténerteminál, III. fázis” és a „Mělníki Intermodális Terminál, 2. és 3. fázis” című pályázatokat érintő részében való megsemmisítése, másfelől pedig az e két pályázatra vonatkozóan az INEA által megkötött két támogatási megállapodás megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelme tárgyában,
A TÖRVÉNYSZÉK (negyedik tanács),
tagjai: H. Kanninen elnök, J. Schwarcz és C. Iliopoulos (előadó) bírák,
hivatalvezető: E. Coulon,
meghozta a következő
Végzést
A jogvita előzményei
1
A felperes, a Metrans a.s., a cseh jog szerinti társaság, amely elsősorban intermodális terminálok működtetésével foglalkozik a Cseh Köztársaságban.
2
2015. november 5‑én az Európai Bizottság az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz (CEF) keretében a közlekedési ágazatnak a 2014 és 2020 közötti időszakra nyújtandó pénzügyi támogatást célzó többéves munkaprogram keretében két pályázati felhívást, egy „kohézióval kapcsolatos [pályázati] felhívást” és egy „általános [pályázati] felhívást írt ki, amely munkaprogramot a 2015. október 30‑i C(2015) 7358 final bizottsági végrehajtási határozat módosított. A pályázatok benyújtásának határidejeként 2016. február 16‑át írta elő.
3
Összesen 427 pályázat érkezett, amelyből 140‑et a „kohézióval kapcsolatos [pályázati] felhívás” keretében nyújtottak be. Nem vitatott, hogy a felperes a két pályázati felhívásra válaszul nem nyújtott be pályázatot. A „kohézióval kapcsolatos [pályázati] felhívás” résztvevői közé tartozott az Advanced World Transport a.s. (a továbbiakban: AWT) és a České přístavy a.s. társaság.
4
A Bizottság a 2016. június 17‑i sajtóközleményében ismertette a közlekedési projektre vonatkozó azon 195 pályázat listáját, amely az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz (CEF) keretében a közlekedési ágazatnak nyújtandó pénzügyi támogatásra jogosult volt, és megállapította, hogy a javasolt támogatási határozatot hivatalosan a CEF koordinációs bizottságának – amely következő ülését 2016. július 8‑ra tervezte – kell jóváhagynia.
5
Az Innovációs és Hálózati Projektek Végrehajtó Ügynökség (INEA), amelyet 2014‑ben az Innovációs és Hálózati Projektek Végrehajtó Ügynökség létrehozásáról és a 2008/593/EK határozattal módosított 2007/60/EK határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 23‑i 2013/801/EU bizottsági végrehajtási határozat (HL 2013. L 352., 65. o.) hozott létre, az internetes oldalán közzétett 2016. július 8‑i sajtóközleményében kinyilvánította, hogy a CEF koordinációs bizottsága egyetért a CEF‑ből a közlekedési ágazatnak nyújtandó uniós pénzügyi támogatásra jogosult pályázatok Bizottság által összeállított listájával. A sajtóközleményhez csatolta a kiválasztott projektek listáját tartalmazó kiadványt, amely egy hiperlinken elérhető, és amely többek között az említett projektek adatlapjait tartalmazza. Az AWT által benyújtott projekt (nevezetesen a Paskov‑projekt) e kiadvány 271. oldalán, a České přístavy által benyújtott projekt (nevezetesen a Mělník‑projekt) pedig annak 272. oldalán szerepelt (lásd az alábbi 8. pontot).
6
2016. augusztus 5‑én a Bizottság elfogadta a többéves munkaprogram alapján 2015. november 5‑én kiírt pályázati felhívások nyomán az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközből (CEF) a közlekedési ágazatnak nyújtandó uniós pénzügyi támogatásra jogosult pályázatok listájának megállapításáról szóló C(2016) 5047 final végrehajtási határozatot (a továbbiakban: végrehajtási határozat). Ez a lista a végrehajtási határozat mellékletében szerepel.
7
A végrehajtási határozathoz és mellékletéhez való hozzáférés iránti kérelem kedvező elbírálását követően e dokumentumokat a Bizottság 2015. augusztus 30‑án az érintett főigazgatósága (Mobilitáspolitikai és Közlekedési Főigazgatóság) internetes oldalán (https://ec.europa.eu/transport/themes/infrastructure‑ten‑t‑connecting‑europe/reference‑documents‑work‑programmes‑selection_en) és 2015. szeptember 29‑én a Bizottság dokumentumnyilvántartásának weboldalán (http://ec.europa.eu/transparency/regdoc/) közzétette.
8
A České přístavy által benyújtott 2015‑CZ‑TM‑0406‑W referenciaszámú, „Mělníki Intermodális Terminál, 2. és 3. fázis” (a továbbiakban: Mělník‑projekt) címet viselő pályázat és az AWT által benyújtott 2015‑CZ‑TM‑0330‑M referenciaszámú, „Paskovi Multimodális Kontérnerterminál, III. fázis” címet viselő pályázat (a továbbiakban: Paskov‑projekt) szerepelt a végrehajtási rendelet mellékletében, és a „multimodális logisztikai platformokkal való összeköttetések és azok fejlesztése” prioritás keretén belül a „[K]ohézióval kapcsolatos [pályázati] felhívásra vonatkozó források felhasználása” című, B) rovatban szereplő pénzügyi támogatásban részesült.
9
Az INEA a végrehajtási határozat elfogadását követően 2016. október 21‑én INEA/CEF/TRAN/M2015/1138714 referenciaszámon (a továbbiakban: a Mělník‑projekt támogatási szerződése) a České přístavyval és 2016. november 7‑én INEA/CEF/TRAN/M2015/1133813 referenciaszámon (a továbbiakban: a Paskov‑projekt támogatási szerződése) az AWT‑vel támogatási szerződést kötött.
10
A Mělník‑ és a Paskov‑projektek adatlapjait és a letölthető fájlokat a következő időpontokban tették közzé az INEA internetes oldalán: a Mělník‑projekt vonatkozásában 2016. november 7‑én 19 óra 05 perckor, a Paskov‑projekt vonatkozásában 2016. november 11‑én 11 óra 58 perckor.
11
A Bizottságnak címzett 2016. december 5‑i elektronikus levelében a felperest a jelen keresettel kapcsolatban képviselő A. Schwarz hozzáférést kért a megtámadott jogi aktusok Mělník‑projektre vonatkozó részéhez.
12
2016. december 22‑én A. Schwarz az INEA internetes oldalán található kapcsolatfelvételi űrlapon egy újabb kérelmet nyújtott be a megtámadott jogi aktusokhoz való hozzáférés iránt.
13
2017. január 20‑i levelében A. Schwarznak válaszul az INEA helyt adott e kérelmeknek, és megküldte számára a megtámadott jogi aktusokat.
Az eljárás és a felek kérelmei
14
A Törvényszék Hivatalához 2017. április 30‑án benyújtott keresetlevelével a felperes előterjesztette a jelen keresetet.
15
A felperes keresetében azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
azonnali hatállyal semmisítse meg a végrehajtási határozat mellékletében szereplő Paskov‑projektre vonatkozó pályázatot és a Mělník‑projektre vonatkozó pályázatot;
–
semmisítse meg vagy másodlagosan nyilvánítsa semmisnek a Paskov‑projektre vonatkozó támogatási megállapodást, vagy kötelezze az INEA‑t a hivatkozott megállapodás felbontására;
–
semmisítse meg vagy másodlagosan nyilvánítsa semmisnek a Mělník‑projektre vonatkozó támogatási megállapodást, vagy kötelezze az INEA‑t a hivatkozott megállapodás felbontására;
–
egyetemlegesen kötelezze az INEA‑t és a Bizottságot a felperes részéről a jelen eljárással összefüggésben felmerült költségek viselésére.
16
A Bizottság és az INEA a Törvényszék Hivatalánál 2017. szeptember 6‑án, illetve 8‑án nyilvántartásba vett külön beadványaikban a Törvényszék eljárási szabályzatának 130. cikke alapján elfogadhatatlansági kifogást terjesztett elő.
17
A felperes 2017. október 21‑én benyújtotta e két elfogadhatatlansági kifogással kapcsolatos észrevételeit.
18
Elfogadhatatlansági kifogásában a Bizottság azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
a keresetet mint elfogadhatatlant utasítsa el;
–
a felperest kötelezze a Bizottság részéről felmerült költségek viselésére.
19
Az INEA az elfogadhatatlansági kifogásában azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
a vele szemben előterjesztett keresetet nyilvánítsa elfogadhatatlannak;
–
a felperest kötelezze az INEA részéről felmerült költségek viselésére.
20
Az elfogadhatatlansági kifogásokra vonatkozó észrevételeiben a felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
az elfogadhatatlansági kifogásokat mint megalapozatlanokat utasítsa el;
–
az ügyet a keresetlevélben szereplő kereseti kérelmek alapján bírálja el.
A jogkérdésről
21
Az eljárási szabályzat 130. cikkének (1) bekezdése szerint az alperes kérheti, hogy a Törvényszék az ügy érdemét nem érintve döntsön az elfogadhatatlanság tárgyában. Az említett szabályzat 130. cikkének (6) bekezdése értelmében a Törvényszék úgy határozhat, hogy az elfogadhatatlansági kifogással kapcsolatban megnyitja az eljárás szóbeli szakaszát.
22
Tekintve, hogy a jelen ügyben a Bizottság és az INEA kérte a kereset elfogadhatatlanságról való döntést, a Törvényszék – mivel úgy ítéli meg, hogy az ügy iratai alapján elegendő információval rendelkezik – úgy határozott, hogy e kérelmekről az eljárás szóbeli szakasza megnyitásának mellőzésével határoz.
23
Elfogadhatatlansági kifogásának alátámasztására a Bizottság két elfogadhatatlansági okra hivatkozik. Az első a kereset elkésettségén, míg a második a felperesnek az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése értelmében vett, személyében való érintettségének a hiányán alapul.
24
Elfogadhatatlansági kifogásának alátámasztására az INEA három elfogadhatatlansági okra hivatkozik, amelyek közül az első, a Bizottsághoz hasonlóan, a kereset elkésettségén, a második a felperesnek az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése értelmében vett, közvetlen és személyében való érintettségének a hiányán, a harmadik pedig azon a tényen alapul, hogy a végrehajtási határozat megtámadása nem érvényesíthető az INEA‑val szemben.
25
A Törvényszék elsőként a kereset elkésettségén alapuló elfogadhatatlansági kifogás vizsgálatát tartja célszerűnek.
A felek érvei
26
A Bizottság azt állítja, hogy a jelen ügyben az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdésében előírt két hónapos határidő kezdőnapjának kiszámítása szempontjából az a nap releváns, amikor a felperes tudomást szerzett a megtámadott jogi aktusokról, nevezetesen 2016. december 5., amely az A. Schwarz (a jelen keresettel kapcsolatban a felperes képviselője) által a megtámadott jogi aktusokhoz való hozzáférés iránt benyújtott első kérelem időpontja volt, vagy legkésőbb 2017. január 20., amikor A. Schwarz a 2016. december 5‑i és 22‑i kérelmei alapján kézhez kapta az iratanyagot. Ennélfogva a keresetet 2017. április 30‑án, a megszabott határidőn túl nyújtották be.
27
Közelebbről, a Bizottság megállapítja, hogy a Bizottság tisztviselőivel való, 2016. november 28‑i találkozót követően A. Schwarz „a felperes nevében eljárva” a felperes vezérigazgatója, S. részére másolatban megküldött 2016. december 5‑i elektronikus levelében hozzáférést kért a Bizottságtól „azokhoz a releváns határozatokhoz, amelyekkel a hatóságok az alábbiakban meghatározott projektek számára jóváhagyták a CEF‑támogatásokat”, ideértve a kapcsolódó dokumentumokat, valamint „az alábbi pénzügyi támogatásokra vonatkozó megállapodásokat”. A. Schwarz 2016. december 22‑én hasonló kérelmet nyújtott be az INEA‑hoz. Mivel a Bizottsághoz benyújtott, dokumentumokhoz való hozzáférés iránti kérelmek megválaszolása az INEA feladata volt, ez utóbbi 2017. január 20‑án a saját és a Bizottság nevében a megtámadott jogi aktusokat megküldve válaszolt A. Schwarznak.
28
A fentiekre tekintettel a Bizottság először is arra hivatkozik, hogy a felperesnek a dokumentumok iránti, 2016. december 5‑i első kérelme időpontjában, sőt még azt megelőzően is nemcsak a végrehajtási határozat létéről, hanem annak tartalmáról – beleértve annak mellékletét – is tudomása volt. A hozzáférés iránti kérelmeket ugyanis a Bizottság tisztviselőivel való találkozás után nyújtották be. Másodszor, rámutat arra, hogy a 2016. december 5‑én és 22‑én benyújtott, hozzáférés iránti kérelmek olyan részletességgel és pontossággal írják le a Paskov‑ és a Mělník‑projektet, hogy csak annak megerősítésére szolgálhatnak, amit a felperes már tudott. A végrehajtási határozatot ugyanis 2016. augusztus 30‑án tették közzé a Bizottság honlapján, és a Mělník‑ és a Paskov‑projektre vonatkozó támogatási megállapodásokról szóló adatlapokat 2016. november 7‑én, illetve 11‑én tették közzé az INEA honlapján. Harmadszor, és mindenesetre a Bizottság kiemeli, hogy a felperes 2017. január 20‑tól a megtámadott jogi aktusok birtokában volt, ami megmagyarázza, hogy keresetleveléhez csatolni tudta a Mělník‑ és a Paskov‑projektre vonatkozó támogatási megállapodások szövegét, amelyek nem voltak elérhetőek a nyilvánosság számára. Márpedig, még ha ez utóbbi időpontot tekintenénk is a keresetindítási határidő kezdőnapjának, a keresetet akkor is az előírt határidőn túl nyújtották be.
29
Az INEA először is arra hivatkozik, hogy az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdése szerint a kereseteket a megtámadott határozat kihirdetésétől számított két hónapon belül kell megindítani, és hogy a 2013. szeptember 26‑iPPG és SNF kontra ECHA ítélet (C‑625/11 P, EU:C:2013:594) 32. pontja szerint az e cikk szerinti közzététel az ilyen jogi aktus interneten való közzétételét is magában foglalja. Ezzel összefüggésben az INEA emlékeztet arra, hogy a végrehajtási határozatot 2016. augusztus 30‑án fogadták el és tették közzé többek között a Bizottság internetes oldalán, hogy a Paskov‑projektre vonatkozó támogatási megállapodást 2016. november 11‑én, a Mělník‑projektre vonatkozó támogatási megállapodást pedig 2016. november 7‑én tették közzé az INEA internetes oldalán. Ennélfogva az INEA rámutat, hogy az eljárási szabályzat 59. cikkének megfelelően a jelen kereset megindításának határidejét az összes megtámadott jogi aktusnak az interneten való közzétételétől számított tizennegyedik nap végétől kell számítani.
30
Másodszor, az INEA arra hivatkozik, hogy a felperesnek egyfelől legkésőbb 2016. december 5‑től, azon időponttól, amikor az ügyvédje benyújtotta a Mělník‑projekt pénzügyi támogatásához kapcsolódó dokumentumokhoz való hozzáférés iránti kérelmet, tudomása volt az említett projektre vonatkozó támogatási szerződésről, és különösen arról, hogy annak kedvezményezettje a České přístavy, másfelől legkésőbb 2016. december 22‑től, azon időponttól, amikor az ügyvédje benyújtotta a Paskov‑ és a Mělník‑projekthez kapcsolódó dokumentumokhoz való hozzáférés iránti kérelmet, tudomása volt a Paskov‑projektre vonatkozó támogatási szerződésről. A Törvényszék írásbeli kérdésére adott válaszában, és a Bizottsághoz hasonlóan az INEA pontosította, hogy a keresetindítás határideje legkésőbb 2017. január 20‑án kezdődhetett meg, amikor a felperes kézhez kapta a Paskov‑ és a Mělník‑projektekre vonatkozó támogatási megállapodások másolatait.
31
A felperes először is azzal érvel, hogy az alkalmazandó keresetindítási határidő kezdőnapjának meghatározása szempontjából fő tényező általában a megtámadott jogi aktusok közzététele, és hogy a Bizottság és az INEA nem támaszkodhat a tudomásszerzés kritériumára, mivel egyrészt a megtámadott jogi aktusoknak az Európai Unió Hivatalos Lapjában való tömör közzététele nem az ítélkezési gyakorlatban megkövetelt megfelelő módon való közzététel, másfelől a Bizottság és az INEA internetes oldalán való közzététel nem tekinthető az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdése szerinti közzétételnek.
32
Másodszor, a felperes mindenképpen vitatja a Bizottság és az INEA azon érvét, hogy 2017. január 20‑tól birtokában volt a megtámadott jogi aktusoknak, és azt állítja, hogy az INEA vagy a Bizottság sem őt, sem képviselőit nem értesítette a megtámadott jogi aktusokról, és 2017. január 20‑án a megtámadott jogi aktusokat csak az ügyvédje, A. Schwarz kapta meg elektronikus úton, aki akkoriban nem képviselte őt. Másként megfogalmazva a Bizottság és az INEA nem állapította meg helyesen a keresetindítás kezdőnapját. Végül, a felperes utal arra, hogy A. Schwarz csak 2017. április 12‑én osztotta meg vele a jogi aktusokat, azon a napon, amikor A. Schwarz ügyvédi irodája, megbízást kapott arra, hogy jelen ügyben képviselje őt.
A Törvényszék álláspontja
33
Az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdésének értelmében a megsemmisítés iránti keresetet az esettől függően a megtámadott jogi aktus kihirdetésétől vagy a felperessel történt közlésétől, illetve ennek hiányában attól a naptól számított két hónapon belül kell megindítani, amikor arról a felperes tudomást szerzett. Már e rendelkezés szövegéből az következik, hogy a jogi aktusról való tudomásszerzés napja a keresetindítási határidő kiindulópontjaként kiegészítő jellegű a jogi aktus kihirdetése vagy közlése napjához képest (lásd: 1998. március 10‑iNémetország kontra Tanács ítélet, C‑122/95, EU:C:1998:94, 35. pont).
34
Továbbá az eljárási szabályzat 59. cikke alkalmazásában, ha intézmény által hozott jogi aktus elleni eljárás kezdeményezésére nyitva álló határidő e jogi aktusnak az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetésével kezdődik, a határidőt e szabályzat 58. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében az e kihirdetéstől számított tizennegyedik nap végétől kell számítani.
35
Végül, az eljárási szabályzat 60. cikke értelmében ezt a határidőt ezenfelül a távolságra tekintettel tíznapos átalány‑határidővel meg kell hosszabbítani.
36
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdésében előírt határidő imperatív jellegű, és az eljárási szabályok szigorú alkalmazása, amelynek révén elkerülhető a joghatásokat keletkeztető uniós jogi aktusok végtelenségig történő megtámadhatósága, megfelel a jogbiztonság követelményének (lásd: 2008. november 25‑iS.A.BA.R kontra Bizottság végzés, C‑501/07 P, nem tették közzé, EU:C:2008:652, 22. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat), illetve eleget tesz annak a követelménynek, hogy az igazságszolgáltatás során ne érvényesülhessen hátrányos megkülönböztetés, sem önkényes bánásmód (2014. szeptember 30‑iFaktor B. i W. Gęsina kontra Bizottság végzés, C‑138/14 P, nem tették közzé, EU:C:2014:2256, 17. pont).
37
Továbbá – többek között az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdésében meghatározott határidő alapján – a kereset elkésettségére hivatkozó félnek kell bizonyítania, hogy a határidő kezdetét jelentő esemény mikor következett be (lásd ebben az értelemben: 2012. december 6‑iEvropaïki Dynamiki kontra Bizottság ítélet, T‑167/10, nem tették közzé, EU:T:2012:651, 39. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
38
A jelen ügyben mindjárt az elején meg kell állapítani, hogy a felek nem vitatták, hogy az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdése értelmében vett, a megtámadott jogi aktusokról szóló értesítéssel kapcsolatos kritérium nem alkalmazható, mivel a felperes nem címzettje a megtámadott jogi aktusoknak. Ezért a kereset állítólagos elkésettsége kérdésének eldöntése érdekében a Törvényszéknek elsőként azt kell meghatároznia, hogy a jelen ügyben az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdése szerinti, a megtámadott aktus közzétételére vonatkozó kritériumot kell‑e alkalmazni. Ha a válasz nemleges, a tudomásszerzéssel kapcsolatos kritériumnak a közzététellel kapcsolatos kritériumhoz képest másodlagos jellegének a figyelembevételével abban a ténykérdésben kell dönteni, hogy a felperes a Bizottság és az INEA állításának megfelelően ténylegesen legkésőbb 2017. január 20‑án szerzett‑e tudomást a megtámadott jogi aktusokról.
A megtámadott jogi aktusoknak az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdése szerinti közzétételéről
39
Mindenekelőtt meg kell állapítani, hogy ahhoz, hogy az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdése szerinti keresetindítási határidő kezdőnapja a megtámadott jogi aktusok közzététele legyen, az e közzétételre vonatkozó követelményt vagy az Unió elsődleges, illetve másodlagos jogának kell tartalmaznia, vagy legalább egy olyan állandó gyakorlatból kell következnie, amelyre a felperes jogosan számíthatott (lásd ebben az értelemben: 1998. március 10‑iNémetország kontra Tanács ítélet, C‑122/95, EU:C:1998:94, 36. és 37. o.; 2005. június 15‑iOlsen kontra Bizottság ítélet, T‑17/02, EU:T:2005:218, 77. pont).
40
Először is, az Unió elsődleges joga szerinti közzétételi kötelezettséget illetően a felperes fenntartja, hogy a Bizottságnak az EUMSZ 297. cikk (2) bekezdésének második albekezdése alapján – amely előírja, hogy „a külön címzetti kört nem tartalmazó határozatokat az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni” – a végrehajtási határozatot, vagy legalább az azt összefoglaló közleményt az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzé kellett volna tennie. Pontosabban, a végrehajtási határozat, mivel a felperes szerint nem tartalmaz címzetti kört, „pontosan ugyanolyan jellegű”, mint az EUMSZ 297. cikk e rendelkezésében szereplő határozatok. A felperes ezzel kapcsolatban megállapítja, hogy a pályázatoknak a végrehajtási határozat mellékletét képező listája nem említ meg egyetlen címzettet sem, csak felsorolja a CEF keretében támogatásban részesült projekteket.
41
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az EUMSZ 297. cikk (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A rendelet, irányelv, valamint külön címzetti kört nem tartalmazó határozat formájában elfogadott nem jogalkotási aktusokat az azokat elfogadó intézmény elnöke írja alá.
A valamennyi tagállamnak címzett rendeleteket és irányelveket, valamint a külön címzetti kört nem tartalmazó határozatokat az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni. Ezek a bennük megjelölt napon, illetve ennek hiányában a kihirdetésüket követő huszadik napon lépnek hatályba.
Az egyéb irányelvekről és a címzetti kört tartalmazó határozatokról értesíteni kell a címzettjeiket, és azok az értesítéssel lépnek hatályba.”
42
A jelen ügyben mindenekelőtt azt kell megállapítani, hogy a végrehajtási határozat a Bizottság által [a CEF] létrehozásáról, a 913/2010/EU rendelet módosításáról és a 680/2007/EK és 67/2010/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló 2013. december 11‑i 1316/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 348., 129. o., helyesbítés: HL 2015. L 21., 22. o.; a továbbiakban CEF‑rendelet) 18. cikke alapján, az e rendelet 25. cikkében meghatározott eljárásban, az EUMSZ 291. cikk (2) bekezdése értelmében vett végrehajtási hatásköreinek a gyakorlása keretében elfogadott végrehajtási határozat‑e. Az EUMSZ 297. cikk (2) bekezdésének értelmében vett nem jogalkotási aktusról van tehát szó.
43
Ezt követően, azon kérdést illetően, hogy a végrehajtási határozatot az EUMSZ 297. cikk (2) bekezdése második albekezdésének értelmében vett „külön címzetti kört nem tartalmazó határozatnak” kell‑e tekinteni, emlékeztetni kell arra, hogy az ítélkezési gyakorlat szerint a „címzett” szó azon személyt jelöli, akinek kilétét kellően meghatározza a szóban forgó határozat, és akihez ezt a határozatot intézni kell. Emellett a Törvényszék azt is kimondta, hogy a határozat lényegi jellegzetességei egy általános hatályú jogi aktushoz képest azon – megjelölt vagy azonosítható – címzettek korlátozásából erednek, akikre az vonatkozik (lásd: 2015. március 13‑iEuropean Coalition to End Animal Experiments kontra ECHA végzés, T‑673/13, EU:T:2015:167, 24. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
44
Ezen ítélkezési gyakorlat alapján meg kell állapítani, hogy a végrehajtási határozat kifejezetten sehol sem jelöli meg a címzettjeit. Ugyanakkor a határozat azonosítja és megjelöli azokat a részvételre jelentkezőket, amelyeknek a pályázatai uniós pénzügyi támogatásban részesültek. Az említett határozat 1. cikke ugyanis előírja „a mellékletben szereplő, a [CEF] keretében uniós pénzügyi támogatásra elfogadott közös érdekű projektek listájá[nak], a cselekvések becsült elszámolható összköltségé[nek], a pénzügyi támogatásnak a becsült elszámolható összköltséghez képest vett százalékos arányá[nak] és a pénzügyi támogatás felső határai[nak]” a jóváhagyását.. Az ezáltal a végrehajtási határozat szerves részét képező melléklet az elfogadott pályázatok felsorolásán túl az uniós pénzügyi támogatásban részesülő egyes kérelmezők neveit is megállapítja. Így, a felperes állításával ellentétben, a végrehajtási határozat melléklete nem csupán felsorolja a CEF keretében támogatásban részesülő projekteket, hanem név szerint azonosítja a címzetteket, amelyek kilétét kellően meghatározza. Ebből következik, hogy bár a végrehajtási határozat nem jelöli meg kifejezetten a címzettjeit, a címzettek megléte magának az említett határozatnak a tartalmából kitűnik (lásd ebben az értelemben: 2015. március 13‑iEuropean Coalition to End Animal Experiments kontra ECHA végzés, T‑673/13, EU:T:2015:167, 26. pont).
45
Ebből tehát arra kell következtetni, hogy a felperes állításával ellentétben a végrehajtási határozat nem tekinthető olyan határozatnak, amely az EUMSZ 297. cikk (2) bekezdésének második albekezdése értelmében „nem tartalmaz címzetti kört”, ezzel szemben az egy olyan határozat, amely az EUMSZ 297. cikk (2) bekezdésének harmadik albekezdése értelmében „címzetti kört tartalmaz”.
46
Egyébként ezt a következtetést az a tény is megerősíti, hogy a végrehajtási határozat 2. cikke szerint a Bizottság mobilitáspolitikáért és közlekedésért felelős tagja felhatalmazást kap arra, hogy tájékoztassa a kérelmük vizsgálatának végeredményéről azokat a kérelmezőket, „akiknek a projektjeit nem választották ki”, míg az EUMSZ 297. cikk (2) bekezdésének harmadik albekezdése alapján azokat a kérelmezőket, akiknek projektjeit kiválasztották, értesíteni kellett volna e határozatról.
47
Ezzel összefüggésben meg kell vizsgálni azt a Bizottság által hivatkozott körülményt, hogy a végrehajtási határozatról „egyetlen részvételre jelentkezőt sem értesítettek, függetlenül attól, hogy pályázatukat elutasították vagy elfogadták‑e”. Ez a végrehajtásról szóló határozat közlésével kapcsolatos mulasztás, bár befolyásolhatja a határozat hatálybalépésének időpontját, de a kereset elfogadhatóságának vizsgálata és a keresetindítási határidő kezdőnapjának meghatározása keretében nem vonhatja kétségbe azt a következtetést, mely szerint a Bizottság nem volt köteles az EUMSZ 297. cikke (2) bekezdésének második albekezdése alapján közzétenni ezt a határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjában (lásd ebben az értelemben: 2008. július 17‑iAthinaïki Techniki kontra Bizottság ítélet, C‑521/06 P, EU:C:2008:422, 43. és 44. pont).
48
Másodszor, meg kell állapítani, hogy a jelen ügyben az Unió másodlagos joga nem írt elő közzétételi kötelezettséget. Ezzel összefüggésben mindenekelőtt meg kell jegyezni, hogy jóllehet az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30‑i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2001. L 145., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 3. kötet, 331. o.) 13. cikke (2) bekezdésének megfelelően a végrehajtási határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzé kell tenni, amennyiben e határozat az „EUMSZ 297. cikk (1) bekezdésében említett határozatokon kívüli határozatok” kategóriájába tartozik, a közzétételre csak akkor kerül sor „amennyiben lehetséges”. Meg kell tehát állapítani, hogy a szóban forgó közzététel ugyan betartandó célkitűzés, ám nem kötelező jellegű (lásd ebben az értelemben: 2003. november 27‑iRegione Siciliana kontra Bizottság ítélet, T‑190/00, EU:T:2003:316, 139. pont).
49
Ezt követően, az 1049/2001 rendelet 13. cikkének (3) bekezdésével kapcsolatban, amely szerint „[a]z egyes intézmények saját eljárási szabályzatukban megállapíthatják, mely további dokumentumokat teszik közzé a Hivatalos Lapban”, meg kell állapítani hogy sem a Bizottság, sem az INEA eljárási szabályzata nem tartalmaz a „további dokumentumok” közzétételére vonatkozó rendelkezést.
50
Végül, amint azt a Bizottság állítja, a CEF‑re vonatkozó hatályban lévő rendeleti rendelkezések nem írják elő az CEF‑fel kapcsolatban elfogadott határozatok közzétételét. A CEF‑rendelet „Tájékoztatás, kommunikáció és nyilvánosság” című 28. cikkének (2) bekezdése, amely az egyetlen közzétételre vonatkozó rendelkezés, úgy rendelkezik, hogy „[a] Bizottság tájékoztatási és kommunikációs intézkedéseket hajt végre a CEF keretében finanszírozott projektekre és azok eredményeire vonatkozóan”, így nem tesz említést a CEF‑fel kapcsolatban elfogadott határozatok esetleges közzétételéről.
51
Harmadszor, azon kérdés tekintetében, hogy az Európai Unió Hivatalos Lapjában való közzététel egy olyan állandó gyakorlatból következik‑e, amelyre a felperes jogosan számíthatott, ezen állítás alátámasztására a felperes nem hivatkozik egyetlen bizonyítékra sem.
52
Ezen elemzésből kitűnik, hogy a Bizottság nem volt köteles közzététel útján közölni a végrehajtási határozatot. Emellett nem bizonyított, hogy az ilyen közzététel az érintett intézmény olyan állandó gyakorlatából következne, amelyre a felperes jogosan számíthatott.
53
A végrehajtási határozat közzétételére vonatkozó kötelezettség hiányának e megállapítása és az ezt alátámasztó indokok a szóban forgó két támogatási megállapodásra is alkalmazhatóak, mivel a támogatási megállapodásokra nem vonatkozik a végrehajtási határozatoktól elkülönült közzétételi rendszer.
54
A fentiekre tekintettel meg kell állapítani, hogy a jelen esetben az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdésének alkalmazása szempontjából nem tekinthető relevánsnak a közzététel mint a keresetindítási határidő kezdőnapja. Ezért az említett cikkben másodlagos kritériumként meghatározott, a megtámadott jogi aktusokról való tudomásszerzés időpontja alapján kell megállapítani a kereset esetleges elkésettségét.
A megtámadott jogi aktusok felperes tudomására való jutásáról
55
A megtámadott jogi aktusok felperes tudomására való jutását illetően az ügy irataiból kitűnik, hogy a felperest a jelen keresettel kapcsolatban képviselő A. Schwarz a Bizottság tisztviselőivel 2016. november 28‑án Brüsszelben (Belgium) tartott nem hivatalos találkozót követően kérte a megtámadott jogi aktusokhoz való hozzáférést.
56
Egészen pontosan a Bizottságnak a 2016. november 28‑i találkozón részt vevő tisztviselőinek címzett, és a felperes vezérigazgatója, S. részére másolatban megküldött 2016. december 5‑i elektronikus levelében A. Schwarz a következőkre mutatott rá:
„Az Önök irodájában megtartott találkozónk alapján kérjük, hogy (a https://ec.europa.eu/inea/en/connecting‑europe‑facility/cef‑transport/2015‑cz‑tm‑0406‑w linken található honlapon közzétett [Mělník‑projektre] vonatkozó dokumentumokhoz és információkhoz való hozzáférést biztosítani szíveskedjenek.
Kérjük, szíveskedjenek többek között megküldeni: a [Mělník‑projektre] vonatkozó támogatási megállapodást, a hatáskörrel rendelkező uniós hatóságok e pénzügyi támogatást jóváhagyó határozatát/határozatait, valamint minden olyan egyéb releváns információt, amely adott esetben részletesebb és egyértelműbb áttekintést ad arról, hogy pontosan mi az, ami a szóban forgó cselekvés révén támogatásban részesül.”
57
Ezt a hozzáférés iránti, 2016. december 5‑i kérelmet az INEA és többek között a Bizottság érintett főigazgatósága között létrejött, 2016. február 15‑i egyetértési megállapodásnak „A dokumentumok kezelése, és az azokhoz való hozzáférés” című 2.7.2. pontjának megfelelően a Bizottság szolgálatai 2016. december 6‑án közölték az INEA‑val.
58
Ezután 2016. december 22‑én A. Schwarz a következő kérelmet nyújtotta be az INEA internetes oldalán található kapcsolatfelvételi űrlapon:
–
„Kérjük, hogy a következő dokumentumokat küldjék meg részünkre:a hatáskörrel rendelkező hatóságok által az alábbiakban meghatározott projekteknek nyújtandó CEF támogatást jóváhagyó releváns határozat/határozatok;
–
az alábbi projektekkel kapcsolatos támogatási megállapodások;
–
a szóban forgó projekteknek nyújtott állami támogatásokra vonatkozó információk;
–
a projektekre, a források felhasználására, a felhívásokra tett ajánlatok szövegére és a versenyproblémák megoldásának módjára vonatkozó információk.
A fent említett kérelem a következő projektekre vonatkozik: [Paskov‑projekt,] [Mělník‑projekt].”
59
A fent említett egyetértési megállapodás 2.7.2. pontjának megfelelően az A. Schwarz által 2016. december 5‑én és 22‑én benyújtott hozzáférés iránti kérelemre a Bizottság nevében történő válaszadással is megbízott INEA a 2017. január 20‑i levelében válaszolt A. Schwarznak, és megküldte számára a megtámadott jogi aktusokat.
60
Megállapítható tehát, hogy 2017. január 20‑án A. Schwarznak rendelkezésére állt valamennyi releváns információ, és birtokában voltak a megtámadott jogi aktusok, vagyis a végrehajtási határozatok másolatai és a szóban forgó két támogatási megállapodás nem hiteles másolatai.
61
Még azt kell tehát megvizsgálni, hogy a dokumentumok kézhezvételének ezen időpontjában A. Schwarz a felperes állításának megfelelően független tanácsadóként a saját kezdeményezésére, vagy pedig a felperes képviselőjeként járt‑e el, ami a Bizottság és az INEA szerint megerősíti azt, hogy a megtámadott jogi aktusokról való tudomásszerzés 2017. január 20., az a nap volt, amikor A. Schwarz megkapta a dokumentumokat és megküldte azokat a felperesnek.
62
E tekintetben először is meg kell állapítani, hogy az ügy irataiból kitűnik, hogy a felperes vezérigazgatója, S. a Bizottság által a 2018. november 28‑i találkozó rögzítése céljából részére megküldött elektronikus levélre adott 2016. november 21‑i válaszban a következőt jelezte: „[N]ovember 28‑án 9 óra 30 perckor ügyvédünkkel (A. Schwarz) együtt megjelenünk [a találkozón].” Ennélfogva egyértelműen jelezte a Bizottság tisztviselőinek, hogy A. Schwarz a találkozón a felperes ügyvédjeként jár el. Egyébként egyedül A. Schwarz és S. vett részt a Bizottság tisztviselőivel tartott találkozón, és A. Schwarz nem keltette annak a látszatát, hogy egy másik felet is képviselt ezen a találkozón, vagy hogy a saját nevében járt el. Ugyanis az, ahogyan a felperes A. Schwarz szerepét a találkozón leírta, nevezetesen az „[S.] részére történő segítségnyújtás, amennyiben a megbeszélés az állami támogatásokkal és a versenyjoggal kapcsolatos jogi vagy műszaki kérdésre tér ki”, teljes egészében megfelel egy, az ügyfele nevében eljáró ügyvéd szerepének. Hasonlóképpen, a felperes ügyvédjeként betöltött szerepet erősíti az a tény is, hogy – amint arra a felperes rámutat ‑ A. Schwarz részvétele „annak ismertetésére korlátozódott, hogy nem ért egyet [a Bizottság tisztviselőjének] azon véleményével, amely szerint az Európai Bizottságot nem kötelezik az állami támogatásokra vonatkozó, a Lisszaboni Szerződésben előírtakhoz hasonló szabályok”.
63
Másodszor meg kell állapítani, hogy a 2016. november 28‑i találkozón a felperes azt kérte, hogy a Mělník‑projektre vonatkozó támogatási megállapodás másolatát adják át részére, és a Bizottság tisztviselői válaszukban felhívták arra, hogy a dokumentumokhoz való hozzáférés iránti hivatalos kérelmet nyújtson be az INEA‑hoz, amely felhívásnak A. Schwarz 2016. december 5‑én eleget is tett. E tényekből tehát egyértelműen következik, hogy a Bizottság tisztviselőinek nem róható fel, hogy a 2016. november 28‑i találkozót követően A. Schwarzot úgy tekintették, mint aki a felperes és S. jogtanácsosaként jár el. Ennek megfelelően nem releváns, hogy A. Schwarznak volt‑e képviseleti megbízása, vagy sem.
64
Harmadszor, a dokumentumokhoz való hozzáférés iránti első kérelmében A. Schwarz kifejezetten hivatkozott a 2016. november 28‑i ülésre, és e kérelem másolatát megküldte S.‑nek. Ezért, amint arra az INEA rámutat, nehezen elképzelhető, hogy e cselekmények A. Schwarz személyes kezdeményezései voltak anélkül, hogy azokról a felperessel egyeztetett volna, vagy azokat ez utóbbi jóváhagyta volna. Önmagában ugyanis az tény, hogy a másolatokat S.‑nek is megküldte, arra utal, hogy a felperes jóváhagyásával járt el, és hogy mindenesetre a felperes teljes mértékben tisztában volt A. Schwarz cselekményeivel. Egyebekben, ami azt a tényt illeti, hogy A. Schwarz nem küldött másolatot a felperesnek, amikor a dokumentumokhoz való hozzáférés iránti, 2016. december 22‑i második kérelmét benyújtotta, ez azzal magyarázható, hogy e kérelmet az INEA online kapcsolatfelvételi űrlapján nyújtotta be, ami ilyen funkciót nem tett lehetővé.
65
Ezt a megállapítást ugyanis alátámasztja az a tény is, hogy a dokumentumokhoz való hozzáférés iránti két kérelmében A. Schwarz folyamatosan többes számot használ, amely egyértelműen kizárólag arra a másik személyre, S.‑re utal, aki az első kérelmet másolatban megkapta. E sajátos ténybeli körülmények között nem fogadható el a felperes azon magyarázata, miszerint a „többes szám használata egy általánosan elfogadott hivatalos stilisztikai forma, különösen akkor, ha a hivatalos levelet egy ügyvédi iroda küldi”.
66
A fentiekre tekintettel meg kell állapítani, hogy a megtámadott jogi aktusokat 2017. január 20‑án A. Schwarz közvetítésével kétségtelenül a felperes tudomására hozták, és ezért a kereset benyújtására az előírt határidőn túl került sor.
67
Ezt a következtetést nem vonja kétségbe a felperes által hivatkozott ítélkezési gyakorlat sem, amely szerint, „amikor a felperes olyan levélből szerzett tudomást a megtámadott jogi aktusról, amely kézhezvételének időpontja nem állapítható meg teljes bizonyossággal, a keresetindítási határidő azon a napon kezdődik, amelyen a felperes egy [intézkedésről való értesítésről szóló] levelében maga hivatkozott a jogi aktusra”. Mivel a felperest az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdése értelmében nem értesítették a végrehajtási határozatról, ez az ítélkezési gyakorlat a jelen esetben irreleváns. Mindenesetre a felperes által hivatkozott ítélkezési gyakorlat nem mond ki ilyen elvet. Az 1994. április 28‑iPevasa és Inpesca kontra Bizottság végzés (T‑452/93 és T‑453/93, EU:T:1994:45) a 36. pontban megállapítja, hogy az ebben az ügyben szóban forgó megtámadott jogi aktusokról való tudomásszerzés napja szükségszerűen és legkésőbb az a nap, amikor a felperesek a levelükben az említett jogi aktusokra hivatkoztak. A felperes állításával ellentétben ebből nem következik, hogy egy korábbi dátumot nem lehet elfogadni. Ami a felperes által szintén hivatkozott 2000. november 8‑iDreyfus kontra Bizottság ítéletet (T‑485/93, T‑491/93, T‑494/93 és T‑61/98, EU:T:2000:255) illeti, ez nem foglalkozik az értesítés kézhezvétele teljes bizonyossággal megállapítható időpontjának hiányával.
68
Végül az sem róható fel a Bizottságnak és az INEA‑nak, hogy nem kérték A. Schwarzot, hogy nyújtsa be a felperestől kapott meghatalmazását vagy megbízását. Az 1049/2001 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének és 6. cikke (1) bekezdésének, valamint az ítélkezési gyakorlatnak megfelelően a dokumentumokhoz való hozzáférés nem függ valamely személynek a dokumentumokhoz való hozzáféréshez fűződő jogi érdekétől (lásd ebben az értelemben: 2016. október 26‑iEdeka‑Handelsgesellschaft Hessenring kontra Bizottság ítélet, T‑611/15, nem tették közzé, EU:T:2016:643, 45. pont). Így a Bizottság nem volt köteles arra, hogy A. Schwarz kérelmének időpontjában rákérdezzen ez utóbbinál, hogy egy másik személy vagy jogalany nevében járt‑e el, és a fortiori arra, hogy e célból egy megbízás benyújtását kérje.
69
A fentiekre tekintettel helyt kell adni a kereset elkésettségén alapuló elfogadhatatlansági kifogásnak, és a keresetet mint elfogadhatatlant el kell utasítani anélkül, hogy meg kellene vizsgálni egyfelől a felperesnek az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése értelmében vett közvetlen és személyében való érintettségének a hiányát, másfelől azt a tényt, hogy a Bizottság végrehajtási határozatának megtámadása nem érvényesíthető az INEA‑val szemben.
A költségekről
70
Az eljárási szabályzat 134. cikkének (1) bekezdése alapján a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
71
Mivel a felperes pervesztes lett, a Bizottság és az INEA kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (negyedik tanács)
a következőképpen határozott:
1)
A Törvényszék a keresetet mint elfogadhatatlant elutasítja.
2)
A Metrans a.s. viseli saját költségeit, valamint az Európai Bizottság és az Innovációs és Hálózati Projektek Végrehajtó Ügynökség (INEA) részéről felmerült költségeket.
Luxembourg, 2019. május 15.
E. Coulon
hivatalvezető
H. Kanninen
elnök
(
*1
)	Az eljárás nyelve: angol.