Ideiglenes változat
ANDREA BIONDI
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2026. április 30.(1)
C‑157/25. sz. ügy
Administratie Douane & Accijnzen – Regio Antwerpen,
Openbaar Ministerie
Büntetőeljárás
az NV Jas Forwarding Worldwide (Belgium),
a Gerlach & Co. NV,
a BO BayWa r.e. Solar Systems SARL,
a BO bejulo,
a BO Memodo,
a BO Densys pv5,
a BO HelioActive Rendszerintegrator,
a BO Donauer Solar Systems
ellen
(a Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen [antwerpeni elsőfokú bíróság, Belgium] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„ Előzetes döntéshozatal – Kereskedelempolitika – Dömpingellenes és kiegyenlítő vámok – (EU) 2016/184, (EU) 2016/185, (EU) 2017/366 és (EU) 2017/367 végrehajtási rendelet – A Malajziában vagy Tajvanon előállított fotovillamos elemekből Dél‑Koreában vagy Vietnámban összeszerelt fotovillamos modulok behozatala – A »Malajziában vagy Tajvanon feladott« fogalom – Vám‑árunyilatkozatok – Feladó ország – Vámtarifaszám megjelölése – Mentesség igazolása ”
I.      Bevezető
1.        A nemzetközi kereskedelem jelenlegi helyzetében, amelyet a gyártási folyamatok vagy azok egyes részeinek könnyű áthelyezhetősége jellemez, egyre könnyebbé válik olyan gyakorlatok alkalmazása, mint például a kisebb összeszerelési műveletek, amelyek az olyan kereskedelemvédelmi intézkedések kijátszására irányulnak, mint például a dömpingellenes vagy a szubvencióellenes vámok. Ilyen helyzetben elengedhetetlen az Európai Unió számára, hogy olyan hatékony kereskedelemvédelmi eszközök álljanak rendelkezésére, amelyek biztosítják a belső piacon a tisztességes verseny feltételeinek helyreállítását, és semlegesítik az uniós gazdasági ágazatnak kárt okozó dömpinggyakorlatból vagy külföldi állami támogatásokból származó tisztességtelen előnyöket.(2)
2.        Ebben az összefüggésben az Unió által elfogadott kijátszás elleni intézkedések – mint például a jelen ügy tárgyát képező intézkedések – alapvető szerepet játszanak. Ezen intézkedések gyakorlati végrehajtása azonban nem elhanyagolható nehézségeket okozhat a tagállamokban, és jogbizonytalanságot teremthet olyan körülmények között, amelyek jelentős gazdasági, továbbá az érintett gazdasági szereplők, különösen az importőrök számára potenciálisan súlyos, akár büntetőjogi jellegű következményekkel is járhatnak.
3.        A jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem ezekre a nehézségekre jelent példát. Az Európai Unió Bíróságának különösen azt kell tisztáznia, hogy a fotovillamos modulokra vonatkozó dömpingellenes és kiegyenlítő vámok kijátszásának megakadályozására irányuló intézkedések milyen módon alkalmazhatók abban az esetben, ha ezeket a modulokat nem közvetlenül a kijátszás elleni intézkedések hatálya alá tartozó országokból szállítják (közvetett feladás). A jelen ügy emellett lehetőséget kínál a Bíróság számára, hogy tisztázza a vámjog, valamint a dömpingellenes és a szubvencióellenes jogszabályok közötti, olykor bonyolult kapcsolatot. Mint köztudott, ezek a szabályozások gyakran átfedik egymást, mivel a legtöbb esetben mind a vámokat, mind a dömpingellenes és a szubvencióellenes vámokat egyidejűleg és ugyanazon hatóságok, azaz a tagállamok vámhatóságai szedik be.
4.        A jelen ügy tárgyát képező, előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdéseket egy, nyolc társasággal (a továbbiakban: vádlott társaságok)(3) szemben a Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (antwerpeni elsőfokú bíróság, Belgium) (kérdést előterjesztő bíróság) előtt indított büntetőeljárás keretében terjesztették elő, amely fotovillamos modulok Malajziából és Tajvanról történő behozatalára vonatkozó vámok kijátszására vonatkozik.
5.        2013‑ban a Tanács dömpingellenes(4) és kiegyenlítő(5) vámot vetett ki a Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek és lemezek) behozatalára.
6.        2016‑ban a Bizottság, miután megállapította, hogy a fent említett kiegyenlítő és dömpingellenes intézkedéseket Malajzián és Tajvanon keresztül kijátszották, úgy döntött, hogy a 2016/184(6) és a 2016/185(7) végrehajtási rendeletek elfogadásával kiterjeszti a fent említett vámokat a Malajziában vagy Tajvanon feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára, függetlenül attól, hogy az árut Malajziából és Tajvanról származóként jelentették‑e be vagy sem.(8)
7.        A hivatkozott 2016/184 és 2016/185 végrehajtási rendeletek felsorolták azokat a malajziai és tajvani gyártó vállalatokat, amelyek együttműködtek a vizsgálatban, és mentesültek az említett dömpingellenes és kiegyenlítő vámok alól, és mindegyikükhöz egy‑egy kiegészítő TARIC‑kódot rendeltek.(9)
8.        E végrehajtási rendeletek azt is előírták, hogy a fent említett társaságokra vonatkozó mentességek alkalmazásának feltétele az, hogy a tagállamok vámhatóságainak olyan érvényes, a gyártó vagy a szállító által kiállított kereskedelmi számlát mutassanak be, amely tartalmaz egy nyilatkozatot arról, hogy megfelel az abban feltüntetett bizonyos alaki követelményeknek.(10) A kristályos szilícium fotovillamos modulok behozatala esetén az alaki követelmények között szerepelt az is, hogy fel kell tüntetni mind a modul, mind a fotovillamos elem gyártójának kiegészítő TARIC‑kódját. A fent említett végrehajtási rendeletek azt is kifejtették, hogy amennyiben e számlát nem nyújtják be, és/vagy a fent említett nyilatkozatban nem szerepelnek a fenti kiegészítő TARIC‑kódok, akkor a 2013. évi végrehajtási rendeletek által „minden más vállalatra” megállapított kiegyenlítő vagy dömpingellenes vámtételeket kell alkalmazni. Emellett mind a 2016/184, mind a 2016/185 végrehajtási rendelet előírta, hogy eltérő rendelkezés hiányában a vámokra vonatkozó hatályos rendelkezések alkalmazandók.(11)
9.        2017‑ben az eredeti kiegyenlítő és dömpingellenes intézkedések lejártának közeledtére tekintettel indított két felülvizsgálati eljárást követően a Bizottság elfogadta a 2017/366(12) és a 2017/367(13) végrehajtási rendeletet, amelyek kivételesen 18 hónappal meghosszabbították a fent említett, 2013‑ban bevezetett dömpingellenes és kiegyenlítő intézkedéseket, de lejártukat követően ezeket az intézkedéseket már nem hosszabbították meg.(14) E végrehajtási rendeletek fenntartották a 2016/184 és 2016/185 rendelet értelmében a dömpingellenes és kiegyenlítő vámok alkalmazása alól már mentességet élvező malajziai és tajvani exportáló gyártók mentességeit.(15) A mentességek alkalmazása céljából ezt követően az előző 8. pontban említettekkel azonos alaki követelményeket írtak elő, továbbá ezek is utaltak a vámokra vonatkozó hatályos rendelkezésekre.(16)
10.      Ténylegesen 2016. november 1. és 2018. szeptember 4. között a vádlott társaságok 481 nyilatkozatot nyújtottak be kristályos szilícium fotovillamos modulok (a továbbiakban: fotovillamos modulok) behozatalára vonatkozóan. E modulok olyan napelemekből álltak, amelyeket állítólag Malajziában vagy Tajvanon állítottak elő, majd onnan Dél‑Koreába vagy Vietnámba szállítottak annak érdekében, hogy fotovillamos modulokká szereljék össze azokat. Ezt követően Dél‑Koreából vagy Vietnámból az Unióba szállították azokat.
11.      A nyilatkozatokban a vádlott társaságok az esetek nagy részében(17) azt jelezték, hogy a fotovillamos modulok vagy Dél‑Koreából, vagy Vietnámból származtak és Dél‑Koreában vagy Vietnámban „adták fel” azokat, vagy Malajziából, vagy Tajvanról származtak, de Dél‑Koreában vagy Vietnámban „adták fel” azokat. E társaságok ezt követően nem használták a Malajziából vagy Tajvanról behozott modulokra vonatkozó TARIC‑kódokat.(18) Emellett a fotovillamos modulokat nem mindig kísérték olyan kereskedelmi számlák, amelyek tartalmazták a 2016/184 és a 2016/185, valamint a 2017/366 és a 2017/367 végrehajtási rendeletekben (a továbbiakban együttesen: a szóban forgó végrehajtási rendeletek) előírt és a fenti 8. pontban hivatkozott nyilatkozatot.
12.      Az Algemene Administratie van de Douane en Accijnzen (vám‑ és jövedékiadó‑ügyi főigazgatóság, Belgium; a továbbiakban: adóhatóság) azt rótta fel a vádlott társaságoknak, hogy elmulasztották a fotovillamos modulokat Malajziából vagy Tajvanról származóként vagy ott feladottként megjelölő nyilatkozat benyújtását, helytelen TARIC‑kódokat használtak, és nem tartották tiszteletben a szóban forgó végrehajtási rendeletekben előírt alaki követelményeket.
13.      A vámhatóság kérelmére tehát a kérdést előterjesztő bíróság előtt büntetőeljárás indult a vádlott társaságok ellen. A vádlott társaságok ellen így büntetőeljárás van folyamatban a kérdést előterjesztő bíróság előtt, mert a fotovillamos modulok Tajvanról és Malajziából történő behozatalával összefüggésben kijátszottak összesen 17 millió EUR összegű dömpingellenes vámot és 3,66 millió EUR összegű kiegyenlítő vámot a következő magatartások valamelyike révén: származási és feladó országként tévesen Dél‑Koreát vagy Vietnámot tüntették fel, téves TARIC‑kódot használtak, és/vagy nem mutatták be a szükséges kereskedelmi okmányokat.
14.      Ebben az összefüggésben a kérdést előterjesztő bíróságnak meg kell állapítania a vádlott társaságok büntetőjogi felelősségét e magatartások tekintetében. Abból kiindulva, hogy a szóban forgó fotovillamos modulokat Malajziából és Tajvanról származóként kellett volna bejelenteni, mivel azokat ezen országokból származó elemekből gyártották, az említett bíróság azt a kérdést veti fel, hogy e fotovillamos modulokat a szóban forgó végrehajtási rendeletek értelmében Malajziában vagy Tajvanon „feladottként” kellett‑e volna megjelölni a Malajziából vagy Tajvanról behozott fotovillamos modulokra alkalmazandó TARIC‑kódok felhasználásával.
15.      A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy az említett végrehajtási rendeletekben a vámjogszabályokra történő hivatkozások alapján figyelembe vehetők a 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet(19) 9. melléklete C.1. függeléke II. címének C. pontjában(20) a „Feladó/kiviteli ország” elnevezésű 15. rovatra vonatkozóan előírtak. E rendelkezésnek megfelelően – egyrészt a kereskedelmi jellegű ügylet, másrészt a szállításhoz nem kapcsolódó útmegszakítás következtében – a fotovillamos modulok „feladó országának” már nem Malajziát vagy Tajvant, hanem Dél‑Koreát vagy Vietnámot kell tekinteni.
16.      A kérdést előterjesztő bíróság továbbá megjegyzi, hogy a Bizottság Jogi Szolgálata által az OLAF‑nak címzett 2019. április 10‑i vélemény(21) szerint a 2016/184 és a 2016/185 végrehajtási rendeletben használt „feladott” kifejezést tág értelemben kell értelmezni oly módon, hogy az magában foglalja azt is, amikor Malajziából vagy Tajvanról
közvetett módon adnak fel napelemeket annak érdekében, hogy harmadik országokban fotovillamos modulokká szereljék össze azokat.
17.      A kérdést előterjesztő bíróság véleménye szerint ez az értelmezés azonban eltér a 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet rendelkezéseitől, és aligha összeegyeztethető a szóban forgó végrehajtási rendeletekben foglalt mentességi szabályozással. A fotovillamos modulok esetében ugyanis ahhoz, hogy ezeket a mentességeket igénybe lehessen venni, a nyilatkozatban kötelezően fel kell tüntetni két TARIC‑kiegészítő kódot, nevezetesen a modulok gyártójának kódját és az elemek gyártójának kódját. Mindazonáltal a fotovillamos modulok gyártójának TARIC‑kiegészítő kódja nem tüntethető fel, ha kizárólag a napelemeket állították elő Tajvanon vagy Malajziában.
18.      Az előterjesztő bíróság továbbá azt a kérdést is felteszi, hogy a vádlott társaságok által kiállított számlákon szereplő nyilatkozatok megfelelnek‑e a szóban forgó végrehajtási rendeletekben előírt alaki követelményeknek, valamint hogy a nyilatkozat minden eleme elengedhetetlen‑e annak érvényességéhez, vagy az importőrök más bizonyítási eszközöket is felhasználhatnak‑e ezen nyilatkozatok pontosságának igazolására.
19.      E körülmények között az előterjesztő bíróság úgy döntött, hogy felfüggeszti az eljárást, és három kérdést terjeszt előzetes döntéshozatal céljából a Bíróság elé. A Bíróság kérésére a jelen indítvány azonban az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első és a harmadik kérdésre összpontosít, amelyekkel az előterjesztő bíróság a következőket kérdezi:
„1)      A 2016/184, 2016/185, 2017/366 és 2017/367 végrehajtási rendeletek értelmében véve »Malajziában és Tajvanon feladottnak« kell‑e tekinteni a Malajziában vagy Tajvanon előállított fotovillamos elemekből Dél‑Koreában vagy Vietnámban összeszerelt, majd Dél‑Koreából vagy Vietnámból az Európai Unióba behozott kristályos szilícium fotovillamos modulokat vagy paneleket, minek körében a kristályos szilícium fotovillamos modulokat vagy paneleket a »Malajziából vagy Tajvanról behozott« kristályos szilícium fotovillamos modulokra vagy panelekre vonatkozó árukódokat, »feladó országként« pedig Malajziát vagy Tajvant feltüntetve kell‑e bejelenteni? […]
3)      Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén: Ebben az esetben pontosan a 2017/366 és 2017/367 végrehajtási rendeletek 4. cikkének (2) bekezdése, valamint a 2016/184 és 2016/185 végrehajtási rendeletek 1. cikkének (2) bekezdése szerinti szöveget kell‑e tartalmaznia az érvényes kereskedelmi számlán szereplő nyilatkozatnak, és e nyilatkozatnak teljes mértékben meg kell‑e felelnie az említett rendelkezések szerinti (alaki) követelményeknek, vagy e szövegtől és (alaki) követelményektől el lehet térni, ha más bizonyítékokat nyújtanak be a számlán szereplő nyilatkozat pontosságára és hitelességére vonatkozóan, illetve ha nem kerül sor ilyen bizonyítékok benyújtására?”
II.    Elemzés
A.      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésről
20.      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdés két részre osztható. Egyrészt a kérdést előterjesztő bíróság azt kérdezi, hogy hogyan kell értelmezni a szóban forgó végrehajtási rendeletekben szereplő „Malajziában és Tajvanon feladott” kifejezést(22) olyan fotovillamos modulok esetében, amelyeket Dél‑Koreában vagy Vietnamban szereltek össze Malajziában vagy Tajvanon gyártott fotovillamos elemekből, és amelyeket később Dél‑Koreából vagy Vietnamból importáltak az Unióba. Másrészt az említett bíróság annak meghatározására kéri a Bíróságot, hogy e kifejezés értelmezése milyen következményekkel jár a vámjogi kötelezettségekre (konkrétan a feladó ország megjelölésére és a vonatkozó árukódok használatára) vonatkozóan a szóban forgó modulok Unióba történő behozatala tekintetében.
21.      Előzetesen meg kell jegyezni, hogy a kérdést előterjesztő bíróság megállapította, hogy bár a szóban forgó fotovillamos modulokat Dél‑Koreában vagy Vietnamban szerelték össze, azok származási helye Malajzia és Tajvan. A fotovillamos modulok származási helyét ugyanis a fotovillamos elemek származási helye határozza meg,(23) amely elemek a jelen ügyekben Malajziából és Tajvanról származnak. Az előterjesztő bíróság kétségei ezért arra a kérdésre korlátozódnak, hogy a fenti ügyek körülményei között a szóban forgó végrehajtási rendeletek értelmében „Malajziában és Tajvanon feladottnak” kell‑e tekinteni ezeket a modulokat.
1.      A „Malajziában és Tajvanon feladott” kifejezés értelmezéséről a szóban forgó végrehajtási rendeletek értelmében
22.      A Bíróság elé lényegében két lehetséges értelmezés került a szóban forgó végrehajtási rendeletekben használt „Malajziában és Tajvanon feladott” kifejezésre vonatkozóan. Az első megközelítés szerint – amelyet a kérdést előterjesztő bíróság előtt a vádlott társaságok képviseltek – e kifejezéseket szűken kell értelmezni, azaz azok kizárólag a fotovillamos modulok Malajziában vagy Tajvanon történő közvetlen „feladására” vonatkoznak. Ez az értelmezés összhangban áll a „feladó/kiviteli ország” vámjog szerinti fogalmával,(24) és ezért a szóban forgó behozatalokat kizárná a szóban forgó végrehajtási rendeletek hatálya alól.
23.      A második megközelítés szerint, amelyet a Bizottság és a Belga Királyság támogat, e kifejezéseket tágabban kell értelmezni, amely értelmezés nemcsak a Malajziában és Tajvanon történő közvetlen feladásra vonatkozik, hanem a kérdést előterjesztő bíróság előtt tárgyalt ügyhöz hasonló helyzetekre is, amikor a két országban gyártott fotovillamos elemekből harmadik országokban szerelik össze a fotovoltaikus modulokat, és onnan szállítják azokat az Unióba.
24.      Ezért a szóban forgó végrehajtási rendeletekben használt „Malajziában és Tajvanon feladott” kifejezés értelmezésével kell továbblépni. E tekintetben az állandó ítélkezési gyakorlat szerint ennek érdekében nemcsak az uniós jogi rendelkezés kifejezéseit, hanem szövegkörnyezetét, és annak a szabályozásnak a célkitűzéseit is figyelembe kell venni, amelynek az részét képezi.(25)
a)      A szó szerinti értelmezésről
25.      Először is a szó szerinti értelmezés tekintetében megjegyzem, hogy a szóban forgó végrehajtási rendeletek vonatkozó rendelkezései különböző nyelvi változatainak vizsgálata jelentős terminológiai eltéréseket tár fel.
26.      Valójában a nyelvi változatok első (többségi) csoportja olyan kifejezést használ, amely látszólag a kereskedelmi jellegű „küldésre” vagy „feladásra” utal. Így például az angol nyelvű változat a „consigned from Malaysia and Taiwan” kifejezést, a német nyelvű változat az „aus Malaysia und Taiwan versandte Einfuhren” kifejezést, a kérdést előterjesztő bíróság nyelvének számító holland nyelvű változat pedig a „verzonden uit Maleisië en Taiwan” kifejezést használja.(26)
27.      A szóban forgó végrehajtási rendeletek nyelvi változatainak egy második (kisebbségi) csoportja, amelybe az olasz (de a spanyol és a görög) változat is tartozik,(27) viszont a „proveniente” kifejezést használja, amely így nem a feladásra, hanem a fotovillamos modulok „származási helyére” utal.
28.      A francia nyelvű változat pedig abban különbözik, hogy mindkét kifejezést használja. Ez a változat ugyanis az első csoporttal összhangban az „expédiés de” kifejezést használja Malajziára és Tajvanra utalva, de a második nyelvi változatot jelentő csoporttal összhangban az „en provenance de” kifejezést használja a Kínai Népköztársaságra utalva, míg a többi nyelvi változat ugyanazt a kifejezést használja mind Malajziára és Tajvanra, mind a Kínai Népköztársaságra utalva.
29.      A szóban forgó kifejezések különböző nyelvi változatainak szó szerinti elemzése tehát nem teszi lehetővé, hogy pontos következtetést vonjunk le a „Malajziában és Tajvanon feladott” kifejezésnek a szóban forgó végrehajtási rendeletek értelmében tulajdonítandó jelentést illetően. Bár a nyelvi változatok többsége a „feladás” kifejezést használja, ami összhangban áll a Bíróság előtt felvetett, a fenti 22. pontban említett lehetséges értelmezések közül az elsővel, más nyelvi változatok viszont a „származás” fogalmát használják, amely közelebb áll a javasolt értelmezések közül a másodikhoz.
30.      Ezen összefüggésben az ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy annak érdekében, hogy biztosított legyen azon jogszabályi szöveg egységes értelmezése és alkalmazása, amelynek az Unió adott nyelvén készített változata a többi nyelvi változattól eltér, a szóban forgó rendelkezést azon szabályozás kontextusára és céljára tekintettel kell értelmezni, amelynek az a részét képezi.(28)
b)      A rendszertani értelmezésről
31.      A rendszertani elemzés tekintetében azon kontextus, amelybe a szóban forgó kifejezések illeszkednek, a dömpingellenes és kiegyenlítő vámok kijátszásának megakadályozására irányuló uniós jogszabályok kontextusa. Amint ugyanis az a fenti 6. és 9. pontból kitűnik, a 2016/184 és 2016/185 végrehajtási rendeletek kijátszás elleni rendeletek, míg a 2017/366 és 2017/367 végrehajtási rendeletek olyan rendeletek, amelyek a felülvizsgálati eljárásokat követően(29) meghosszabbították a Kínai Népköztársaságra vonatkozó, eredeti dömpingellenes és kiegyenlítő intézkedéseket, és amelyek emellett tartalmazzák a Malajziára és Tajvanra vonatkozó, a hivatkozott 2016. évi végrehajtási rendeletek által bevezetett kijátszás elleni intézkedések meghosszabbítását is.
32.      E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a kijátszás elleni szabályozás olyan normatív keretet jelent, amelynek az Unió dömpingellenes szabályozási keretében megvannak a maga sajátosságai, és ezért e területen különleges jogi szabályozást képez.(30) Hasonló megfontolások vonatkoznak a kijátszás elleni szabályozásra a szubvencióellenes intézkedések területén is.(31)
33.      Ebből következik, hogy a kijátszás elleni intézkedések – legyenek azok dömpingellenesek vagy szubvencióellenesek – sajátos normatív keretében használt fogalmakat és kifejezéseket az e szabályozásra jellemző rendszernek megfelelően, tehát az e rendelkezések és az azok alapján elfogadott intézkedések által követett konkrét célok fényében kell értelmezni.
34.      A jelen ügyben azonban a kérdést előterjesztő bíróság a dömpingellenes és a szubvencióellenes, kijátszás elleni intézkedések, valamint a vámjogi rendelkezések közötti kölcsönhatás kérdését veti fel. Megállapítja, hogy holland nyelven (akárcsak az előző 26. pontban említett számos más nyelvi változatban) a végrehajtási rendeletekben és a vámjogban használt kifejezések megfeleltethetők egymásnak, és mindkettő a fizikai értelemben vett „feladásra” utal. Az előző 23. pontban említett tág értelmezés ezért ellentétes a vámjogi rendelkezésekkel, amelyek a szóban forgó végrehajtási rendeletekben használtakhoz hasonló kifejezéseket használnak.
35.      E tekintetben megjegyzem, hogy a dömpingellenes és a szubvencióellenes szabályozás egyrészt, valamint a vámjogi szabályozás másrészt – bár közös bennük, hogy mindkettő az Unióba irányuló behozatalra vonatkozik – különálló szabályozást alkotnak.
36.      Először is, bár mindkettő az Unió kizárólagos hatáskörébe tartozik, de önálló,(32) és nem teljesen egybeeső jogalapokon alapulnak.(33) Másodszor, eltérő célokat szolgálnak. Amint azt fentebb már említettem, az Unió dömpingellenes és szubvencióellenes jogszabályai olyan kereskedelemvédelmi eszközöket alkotnak, amelyek lényegében a tisztességes versenyfeltételeknek a belső piacon történő helyreállítására irányulnak azáltal, hogy ellensúlyozzák az uniós gazdasági ágazatnak kárt okozó dömpinggyakorlatból vagy külföldi állami támogatásokból származó tisztességtelen előnyöket.(34) A vámjog ezzel szemben az Unió vámterületére bevitt vagy onnan kiszállított árukra alkalmazandó szabályokat és eljárásokat szabályozza, biztosítva egyrészt a Vámkódex által előírt vámok helyes alkalmazását,(35) másrészt a vámszabályoknak az Unió egész területén történő egységes végrehajtását.(36)
37.      A Bíróság következésképpen egyértelmű tette, hogy a dömpingellenes intézkedéseknek a közös vámtarifától való funkcionális függetlensége ellenére(37) a vámszabályozást a dömpingellenes vámokra és a kiegyenlítő vámokra csak akkor kell alkalmazni, ha ezt az e vámok kivetéséről szóló rendeletek előírják.(38) Ez a helyzet áll fenn a jelen ügyben is, ahol – amint azt az előző 8. és 9. pontban megjegyeztem – a szóban forgó végrehajtási rendeletek kifejezetten hivatkoznak a „vámokra vonatkozó hatályos rendelkezésekre”.
38.      Ebből következik, hogy az uniós vámjog saját normatív kerete bizonyos körülmények között akár a dömpingellenes vagy a szubvencióellenes rendelkezések értelmezése szempontjából is relevánssá válhat. Mindazonáltal amennyiben az értelmezendő kifejezés a dömpingellenes és a szubvencióellenes jogszabályok saját és konkrét kifejezése, annak önálló és különálló tartalma van, amely e jogszabályokra jellemző, és e jogszabályok saját céljainak elérésére irányul. Ennélfogva nem feltétlenül kell megegyeznie a vámjogszabályok kifejezéseivel (még ha hasonlóak is), és jelentésének e célokon alapuló értelmezése nem módosítható a vámjog sajátos terminológiájával való koherencia érdekében.(39) Ez különösen igaz akkor, ha a vámjoggal összhangban álló értelmezés aláássa az uniós kereskedelemvédelmi szabályozás és különösen az adókijátszás elleni jogszabályok célkitűzéseit.
39.      Ha a dömpingellenes vagy a szubvencióellenes jog és a vámjog hasonló fogalmai között értelmezési kétségek merülnek fel, a dömpingellenes vagy a szubvencióellenes jogszabályok céljainak fényében történő értelmezésnek kell elsőbbséget élveznie. Ezt egyébként a jelen ügyben megerősíti a szóban forgó végrehajtási rendeletekben a vámjogra történő hivatkozás általános jellege, amely vámjog „eltérő rendelkezés hiányában” alkalmazandó.
40.      Összegzésképpen a fentiekből kitűnik, hogy a szóban forgó végrehajtási rendeletekben használt „Malajziában és Tajvanon feladott” kifejezést – mivel azt a dömping‑ és szubvencióellenes, kijátszás elleni intézkedések normatív keretében használják – e jogszabályok sajátos céljainak és az azok alapján hozott intézkedéseknek a fényében kell értelmezni.
c)      A teleologikus értelmezésről
41.      A kijátszás elleni szabályozás célját illetően az állandó ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy a dömpingellenes vám kiterjesztéséről szóló rendelet egyetlen célja e vám hatékonyságának biztosítása és kijátszásának megakadályozása. Ennek következtében a végleges dömpingellenes vám kiterjesztésére irányuló intézkedés célja a végleges dömpingellenes intézkedések hatékony alkalmazásának védelme.(40)
42.      E célok, vagyis az Unió által elfogadott dömpingellenes intézkedések hatékonyságának biztosítása és azok kijátszásának elkerülése fényében kell tehát értelmezni a kijátszás elleni uniós szabályozás rendelkezéseit és az ezen az alapon elfogadott intézkedésekben foglalt kifejezéseket.(41) Ugyanezen elvek vonatkoznak a szubvencióellenes intézkedésekre is.(42)
43.      Ebből következik, hogy azon értelmezés, amely lehetővé teszi a gazdasági szereplők számára, hogy a harmadik országokban történő összeszereléssel könnyűszerrel kijátsszák a végleges (akár dömpingellenes, akár kiegyenlítő) vám kiterjesztését, és ezzel veszélyeztessék az Unió kijátszás elleni rendelkezéseinek és intézkedéseinek hatékonyságát, ellentétes e rendelkezések és intézkedések céljaival.(43)
44.      A jelen ügyben a szóban forgó végrehajtási rendeletek egy olyan vélelmet állapítanak meg, amely szerint minden Tajvanról vagy Malajziából származó fotovillamos elem kijátssza a Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott fotovillamos elemekre és modulokra vonatkozó dömpingellenes vagy szubvencióellenes intézkedéseket. Az egyetlen kivétel az olyan vállalatok által gyártott elemekre vagy modulokra vonatkozik, amelyek együttműködtek a dömpingellenes és szubvencióellenes vizsgálatokban, és bizonyították, hogy nem folytattak jogellenes gyakorlatokat.(44) Olyan jóhiszemű gyártókról van szó, akik nem vonhatók felelősségre a kínai termékekre kivetett eredeti dömpingellenes és kiegyenlítő intézkedések kijátszásáért.
45.      A szóban forgó végrehajtási rendeletekben használt „Malajziában és Tajvanon feladott” kifejezés javasolt szűk értelmezése azt jelentené, hogy e rendeletek hatálya alá csak a malajziai vagy tajvani elemek, illetve az ilyen elemeket tartalmazó modulok Malajziából és Tajvanról az Unióba történő „közvetlen feladásai” tartoznak. E megközelítés azt eredményezné, hogy már az is hatástalanná tenné a szóban forgó végrehajtási rendeletek által megállapított, fent említett vélelmet, ha az Unióba vezető útvonalon egy olyan harmadik országot is hozzáadnának, ahol nem lényeges átalakítást végeznek – azaz malajziai vagy tajvani fotovillamos elemeket fotovillamos modulokká szerelnek össze, majd azokat az Unióba szállítják. Ugyanis, bár a szóban forgó modulok alapvető része – amely egyébként meghatározza a származást –(45) a kijátszás elleni intézkedés hatálya alá tartozó malajziai vagy tajvani elemekből áll, azok kikerülnének a kijátszás elleni intézkedés hatálya alól. Egy ilyen értelmezés tehát veszélyeztetné a kijátszás elleni intézkedések hatékonyságát, amely intézkedések célja az elemekre és modulokra kivetett dömpingellenes és szubvencióellenes vámok hatékonyságának biztosítása, valamint azok kijátszásának megakadályozása. Ez tehát ellentétes lenne a szóban forgó végrehajtási rendeletek céljaival.
46.      Ezzel szemben a „Malajziában és Tajvanon feladott” kifejezés tág értelmezése, amely egybeesik a „kiindulási hely” fogalmával, és nem korlátozódik a puszta „közvetlen feladásra”, lehetővé téve az előző pontban említett „közvetett feladások” helyzetének a kijátszás elleni intézkedések hatálya alá vonását, alkalmas ezen intézkedések teljes körű érvényesülésének biztosítására, összhangban a szóban forgó végrehajtási rendeletek által követett célokkal.
47.      E tekintetben meg kell jegyezni, hogy bár a hivatkozott Kolachi ítéletből kitűnik, hogy a „kiindulási hely” fogalma a dömpingellenes vámok kijátszásának megakadályozására irányuló szabályozás keretében és a „származás” fogalma a vámjog értelmében nem egyeznek meg,(46) ebből az ítéletből azonban az is kitűnik, hogy a „kiindulási hely” fogalma rugalmasabb és tágabb, mint a „származás” fogalma,(47) és célja, hogy az uniós intézmények számára leegyszerűsítse a kijátszás bizonyításának terhét.(48) Ebben az összefüggésben úgy tekinthető, hogy a kiindulási hely fogalma magában foglalja a „származás” fogalmát. Ha egy termék egy országból „származik”, akkor annak annál is inkább ebben az országban található a „feladási helye”. Ezt támasztja alá az a tény is, hogy a szóban forgó végrehajtási rendeletek „függetlenül attól [alkalmazandók], hogy [a fotovillamos elemeket vagy modulokat] Malajziából és Tajvanról származóként jelentették‑e be vagy sem”. Ahogyan a Kolachi ítélet alapjául szolgáló ügyben is, az intézményeknek nem kell bizonyítaniuk, hogy az elemek és a modulok Malajziából vagy Tajvanról származnak‑e, elegendő, ha azok „kiindulási helye” ebben az országban található. Ha azonban a modulok ezen országokból származnak, akkor azoknak annál is inkább itt található a kiindulási helyük, és ezért a kijátszás elleni szabályok alkalmazandók.
48.      Emellett, ellentétben azzal, amit a kérdést előterjesztő bíróság előtt néhány vádlott társaság állított, a tág értelmezés nem eredményezi a Malajziára és Tajvanra bevezetett, kijátszás elleni intézkedések Dél‑Koreára és Vietnámra történő jogellenes kiterjesztését. Nincs ugyanis szó ezen intézkedések Dél‑Koreára és Vietnámra történő kiterjesztéséről, hanem csupán a szóban forgó végrehajtási rendeletek olyan értelmezése valósul meg, amely lehetővé teszi „a kijátszás elleni intézkedések kijátszásának” elkerülését. A dömpingellenes és szubvencióellenes vámok kijátszását megakadályozó intézkedések nem érintik közvetlenül a dél‑koreai és vietnami elem‑ és modulgyártókat. Malajzia vagy Tajvan esetével ellentétben ezen országokkal szemben nem állapítanak meg semmiféle vélelmet. E kiterjesztő értelmezés csak akkor érinti őket, ha olyan módon gyártanak fotovillamos modulokat, hogy e modulok alapvető részeiként a kijátszás elleni intézkedések hatálya alá tartozó malajziai vagy tajvani fotovillamos elemeket használnak. Ilyen esetben, mivel a fotovillamos modulokat malajziai és tajvani származásúnak kell minősíteni, az ezen országokra vonatkozó, kijátszás elleni szabályozás relevánssá válik. Egy ilyen értelmezés egyáltalán nem tűnik észszerűtlennek az említett országok azon gyártói tekintetében, akik fotovillamos modulokat exportálnak az Unióba.
49.      Ezenkívül nem tűnik helyesnek a kérdést előterjesztő bíróság előtt néhány vádlott társaság által képviselt azon nézet, amely szerint a jogalkotó sosem kívánta a harmadik országokban összeszerelt fotovillamos modulokat a kijátszás elleni intézkedések hatálya alá vonni. A szóban forgó végrehajtási rendeletek ugyanis nemcsak a fotovillamos modulokra, hanem a fotovillamos elemekre is vonatkoznak, mint e modulok alapvető részeire. Amint látható, a szűk értelmezés lehetővé tétele hatástalanítaná ezeket az intézkedéseket. E végrehajtási rendeletekre tekintettel a jogalkotó szándéka – amely az uniós jogi rendelkezések értelmezése során bizonyosan releváns –(49) arra irányult, hogy megakadályozza a dömpingellenes és a szubvencióellenes intézkedések kijátszását.
50.      A kiterjesztő értelmezés összhangban áll a kijátszás elleni szabályozással is, amely – amint az az ítélkezési gyakorlatból kitűnik – az importőr felelősségére épül, akinek mindig lehetősége van annak bizonyítására, hogy a szóban forgó behozatalok nem tartoznak a kijátszás elleni intézkedések hatálya alá, vagy hogy azok az ezen intézkedések által előírt mentességek valamelyike alá tartoznak, azaz a jelen esetben, hogy a fotovillamos modulok olyan elemeket tartalmaznak, amelyeket valamely mentességet élvező malajziai vagy tajvani gyártó gyártott.(50) Ez az értelmezés egyáltalán nem áll ellentétben a vádlott társaságok által hivatkozott ítélkezési gyakorlattal.(51)
51.      Összegzésképpen a szóban forgó végrehajtási rendeletekben szereplő „Malajziában és Tajvanon feladott” kifejezésnek – a dömpingellenes és szubvencióellenes, kijátszás elleni rendelkezések és intézkedések összefüggésében, e rendelkezések és intézkedések céljainak fényében – történő értelmezése arra enged következtetni, hogy e kifejezést tág értelemben kell értelmezni, azaz az a „kiindulási helyre” utal, és nem a szigorú értelemben vett „feladásra”.
2.      A vám‑árunyilatkozat benyújtásával kapcsolatos kötelezettségeket érintő következmények
52.      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdés második részében az előterjesztő bíróság arra is választ keres, hogy a „Malajziában vagy Tajvanon feladott” kifejezés értelmezése milyen gyakorlati következményekkel jár az importőrökre háruló vámkötelezettségekre nézve a szóban forgó fotovillamos modulok behozatala esetén. A kérdést előterjesztő bíróság különösen azt kérdezi, hogy e modulokat „feladó országként” Malajziát vagy Tajvant feltüntetve kell‑e bejelenteni, valamint hogy mely árukódokat kell használni. A kérdést előterjesztő bíróságnak kétségei vannak azzal kapcsolatban, hogy az importőrök ténylegesen képesek‑e teljesíteni a szóban forgó végrehajtási rendeletekben előírt alaki követelményeket.
53.      E tekintetben, az előző 50. pontban foglaltakkal összhangban, egy olyan szabályozás esetén, amely az importőr felelősségére épül, az importőrnek kell bizonyítania – ahhoz, hogy a mentességekben részesülhessen –, hogy az Unióba behozott áruk mentesülhetnek a dömpingellenes vagy szubvencióellenes intézkedések alól. Ezért az ő felelőssége, hogy teljesítse a vonatkozó jogszabályok által előírt alaki követelményeket, és hogy feltüntesse a különböző vonatkozó TARIC‑kódokat. Jelen ügyben tehát ahhoz, hogy a szóban forgó mentességekben részesülhessen, a vám‑árunyilatkozatból egyértelműen ki kellett derülnie, hogy a szóban forgó fotovillamos modulok olyan elemeket tartalmaznak, amelyeket Malajziában és Tajvanon a szóban forgó végrehajtási rendeletek értelmében mentességet élvező gyártók állítottak elő, és be kellett nyújtani a vonatkozó teljes dokumentációt is, amennyire lehetséges, az összes kért információval kiegészítve.
54.      A vádlott társaságok azonban számos kérdést vetettek fel, amelyeket az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban a kérdést előterjesztő bíróság is átvett.
55.      Először is, felmerül a 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet 9. mellékletének 15. rovatában szereplő „feladó/kiviteli ország” feltüntetésének kérdése.
56.      E tekintetben egyes nyelvi változatokban, például az angol vagy az olasz nyelvi változatban, amelyben a szóban forgó végrehajtási rendeletekben és a vámjogi szabályokban eltérő kifejezéseket használnak,(52) a kérdés nem tűnik problémásnak. Ugyanakkor azokban a nyelvi változatokban, ahol ugyanazt a terminológiát használják a két jogszabályban, mint például a francia nyelvű vagy az eljárás nyelvének megfelelő, azaz a holland nyelvű változatban,(53) ugyanazon kifejezések használata viszont valóban zavart okozhat.
57.      Ebben az összefüggésben úgy vélem, hogy e nyelvi következetlenségek ellenére egyértelmű, hogy a hivatkozott 15. rovatban szereplő „feladó ország” az az ország, ahol a modulokat ténylegesen feladták – amely nem feltétlenül egyezik meg a kijátszás elleni intézkedések értelmében vett „kiindulási hely” szerinti országgal –, azaz a jelen ügyekben Dél‑Korea vagy Vietnám. Amint azt a kérdést előterjesztő bíróság helyesen megállapította, ez következik mind a 15. rovathoz fűzött megjegyzésekből,(54) mind pedig az angol és az olasz nyelvi változatokban szereplő következetes terminológia használatából.
58.      Ennek ellenére azonban, amint arra a Bizottság a tárgyaláson rámutatott annak érdekében, hogy kétséget kizáróan megállapítható legyen, hogy a szóban forgó fotovillamos modulok mentességet élvező gyártók által Malajziában és Tajvanon gyártott elemeket tartalmaztak, teljes mértékben lehetséges, sőt szükséges volt az „árukódra” vonatkozó 33. rovatban a fotovillamos modulokra vonatkozó kód mellett feltüntetni a mentességet élvező malajziai vagy tajvani gyártók által gyártott elemekre vonatkozó TARIC‑kódot, valamint a szóban forgó végrehajtási rendeletekben megjelölt, az adott gyártóra vonatkozó kiegészítő TARIC‑kódot.
59.      Másodszor, a vádlott társaságok egy része azt állítja, hogy lehetetlen volt a szóban forgó végrehajtási rendeletekben előírt nyilatkozatokat elkészíteni és csatolni, különösen azért, mert nem létezett a fotovillamos modulok dél‑koreai vagy vietnami gyártóira vonatkozó kiegészítő TARIC‑kód. A 2016/184 és 2016/185 rendelet 1. cikkének (2) bekezdése, valamint a 2017/366 és 2017/367 rendelet 4. cikkének (2) bekezdése alapján azonban nem tűnik úgy, hogy a jelen ügyben lehetetlen lett volna ezeket a nyilatkozatokat elkészíteni és csatolni. Először is, ezeket a nyilatkozatokat „a gyártónak vagy a szállítónak” kell megtennie, aki a számlát kiállította. Úgy tűnik, hogy a jelen ügyben ez a személy a fotovillamos modult gyártó dél‑koreai vagy vietnami gyártó, és nem az elemet gyártó malajziai vagy tajvani gyártó. Aligha érthető, hogy ez a személy miért ne lenne képes ilyen nyilatkozatot kiállítani. Másodszor, a nyilatkozat tartalmát illetően, még ha a dél‑koreai vagy vietnami gyártó kiegészítő TARIC‑kódját nem is lehetett feltüntetni – mivel az nem létezik, mivel ezeket a gyártókat a szóban forgó végrehajtási rendeletek nem veszik figyelembe –, de – amint azt kifejezetten előírták – fel lehetett és fel is kellett volna tüntetni a fotovillamos modul alapját képező elemek malajziai vagy tajvani gyártójának a kiegészítő TARIC‑kódját (e gyártó neve és címe mellett), amely gyártó mentesült a kijátszás elleni intézkedések alól.
3.      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdéssel kapcsolatos következtetés
60.      A fenti megfontolásokból kitűnik, hogy a szóban forgó végrehajtási rendeletekben szereplő „Malajziában és Tajvanon feladott” kifejezést úgy kell értelmezni, hogy az a szóban forgó fotovillamos modulok kiindulási helyére utal. Ennek következtében e végrehajtási rendeletek értelmében véve „Malajziában és Tajvanon feladottnak” kell tekinteni a Malajziában vagy Tajvanon előállított fotovillamos elemekből Dél‑Koreában vagy Vietnámban összeszerelt, majd Dél‑Koreából vagy Vietnámból az Európai Unióba behozott kristályos szilícium fotovillamos modulokat vagy paneleket. E fotovillamos modulokat vagy paneleket a 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet 9. melléklete C.1. függeléke II. címe C. pontjának 15. rovata szerinti „feladó országként” Malajziát vagy Tajvant feltüntetve kell bejelenteni, és azokat a „Malajziából vagy Tajvanról importált” fotovillamos modulokra vagy panelekre vonatkozó megfelelő árukódokkal kell megjelölni.
B.      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdésről
61.      Előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdésével az előterjesztő bíróság azt kérdezi, hogy a megfelelő formában kiállított kereskedelmi számlán szereplő nyilatkozatnak pontosan meg kell‑e felelnie a szóban forgó végrehajtási rendeletekben előírt szövegnek és alaki követelményeknek,(55) vagy az importőrök eltérhetnek‑e ezen szövegtől és alaki követelményektől, esetlegesen más bizonyítékokkal alátámasztva a számlán szereplő nyilatkozat pontosságát és hitelességét.
62.      E tekintetben az ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy a dömpingellenes és kiegyenlítő vámok alóli mentességet előíró rendelkezéseket szigorúan kell értelmezni. E mentességek ugyanis csak bizonyos feltételekkel nyújthatók, kifejezetten előírt esetekben, és ezért a dömpingellenes és kiegyenlítő vámra vonatkozó általános rendszer alóli kivételnek minősülnek.(56)
63.      Ezen ítélkezési gyakorlat szerint a végrehajtási rendeletek azon vonatkozó rendelkezéseit, amelyek az ott előírt mentességek igénybevételéhez konkrét alaki követelményeket írnak elő, ezért szigorúan kell értelmezni. Ebből következik, hogy főszabály szerint nem engedélyezhetők kivételek ezen alaki követelmények alól, amelyek célja a kivételek alá tartozó behozott termékekre vonatkozó információk valódiságának igazolása. Az e rendelkezésekben előírt, megfelelő formában elkészített kereskedelmi számlán szereplő nyilatkozatnak ezért – amennyire lehetséges – tartalmaznia kell minden olyan elemet és információt, amelynek feltüntetése e rendelkezések értelmében kötelező. Ennek következtében az olyan nyilatkozatokat, amelyek nem tartalmaznak minden előírt információt, főszabály szerint nem lehet elfogadni.
64.      Ennek ellenére azonban véleményem szerint észszerűtlen és az arányosság elvével ellentétes lenne az említett rendelkezések olyan értelmezése, amely arra hivatkozással tagadja meg az importőr számára a mentességek megadását, hogy a kért dokumentációban nem szerepel egy olyan információ, amelyet nem lehet megadni, mivel nem létezik. Így, amint azt a jelen indítvány előző 59. pontjában már említettem, a jelen ügyben az importőrök számára ténylegesen nem volt lehetséges a vonatkozó rendelkezések által előírt nyilatkozatban feltüntetni a dél‑koreai vagy vietnami gyártó kiegészítő TARIC‑kódját, mivel ez a kód nem létezett, tekintettel arra, hogy az érintett végrehajtási rendeletek nem vették figyelembe ezeket a gyártókat. Ilyen körülmények között a kiegészítő TARIC‑kódnak a fenti nyilatkozatban való feltüntetésének elmulasztása véleményem szerint nem vezethet a szóban forgó mentességek megtagadásához, amennyiben az illetékes nemzeti hatóságok – adott esetben más elemek alapján – meggyőződnek a nyilatkozatban szereplő állítások valódiságáról. Ezek az egyéb elemek lehetnek például a vietnami vagy dél‑koreai gyártó által a mentességet élvező malajziai vagy tajvani gyártótól beszerzett fotovillamos elemekre vonatkozó számlák.
65.      Ennek következtében véleményem szerint az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2016/184 és a 2016/185 végrehajtási rendelet 1. cikkének (2) bekezdését, valamint a 2017/366 és a 2017/367 végrehajtási rendelet 4. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az azokban előírt nyilatkozatoknak tartalmazniuk kell minden olyan elemet és információt, amelynek megjelölését e rendelkezések előírják, kivéve azokat az elemeket vagy információkat, amelyek megadása fizikai okokból nem lehetséges, mivel azok nem léteznek. Ilyen esetben az illetékes nemzeti hatóságok, ha és amennyiben szükséges és indokolt, – adott esetben más releváns elemek alapján – megállapíthatják, hogy fennállnak‑e a végrehajtási rendeletekben előírt mentességek igénybevételéhez szükséges feltételek.
C.      Néhány megfontolás az alapeljárásra vonatkozóan
66.      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre adott válaszokon túlmenően helyénvalónak tartom, hogy néhány olyan kiegészítő megjegyzést tegyek, amelyek segíthetnek a kérdést előterjesztő bíróságnak az előtte folyamatban lévő jogvita elbírálásában.
67.      Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint ugyanis az EUMSZ 267. cikk által bevezetett, a Bíróság és a nemzeti bíróságok közötti együttműködés keretében a Bíróságnak az összes olyan uniós jogi értelmezési szempontot meg kell adnia a nemzeti bíróságnak, amely hasznos lehet az előtte folyamatban lévő ügy elbírálásához, függetlenül attól, hogy az előterjesztő bíróság a kérdése megfogalmazásakor hivatkozott‑e azokra.(57)
68.      E tekintetben emlékeztetek arra, hogy a kérdést előterjesztő bíróság elé terjesztett jogvita a 13. pontban említett magatartások elkövetésével vádolt társaságok ellen indított büntetőeljárásra vonatkozik.
69.      Márpedig a jelen indítványban kifejtett megfontolásokból egyértelműen kitűnik, hogy a „feladott” kifejezés (valamennyi nyelvi változatban és bizonyosan holland nyelven is) értelmezése a szóban forgó, kijátszás elleni intézkedések összefüggésében valójában nem is olyan egyértelmű, különösen tekintettel a vámjogi szabályozásban szereplő „feladó ország” kifejezéssel való terminológiai átfedésre.(58) E bizonytalanság tehát a megfelelő árukódok helyes alkalmazásának kérdésére is kihatással lehet, és ennek következtében az esetleges jogsértések esetén kiszabandó szankciók terjedelmére és arányosságára is.
70.      Természetesen – az állandó ítélkezési gyakorlatnak megfelelően – a tagállam feladata meghatározni, hogy a közösségi jogszabályok be nem tartása esetén milyen jellegű (közigazgatási vagy büntetőjogi) szankciókat kell kiszabni. E szankcióknak azonban arányosaknak, hatékonyaknak kell lenniük, és visszatartó erővel kell rendelkezniük.(59)
71.      Ezt megerősítve, a kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy az általa elbírálandó egyes esetekre jellemző körülmények és konkrét tényezők, valamint saját jogrendjének rendelkezései alapján megállapítsa, hogy a „Malajziában és Tajvanon feladott” kifejezés jelentésének értelmezésével kapcsolatos esetleges jogbizonytalanság indokolhatja‑e az alapeljárásban a büntetőjogi szankciónak a szóban forgó magatartások miatt történő kiszabását, vagy esetleg valamilyen formában enyhítő körülménynek minősülhet‑e a büntetőjogi felelősség tekintetében.
72.      E tekintetben azonban annak megjegyzésére szorítkozom, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a jogbiztonság elve megköveteli egyfelől azt, hogy a jogszabályok egyértelműek és pontosak legyenek, másfelől pedig azt, hogy alkalmazásuk előre látható legyen a jogalanyok számára, különösen olyankor, amikor kedvezőtlen következményeik lehetnek. Az említett elv megköveteli különösen azt, hogy a szabályozás lehetővé tegye az érdekeltek számára az ennek alapján őket terhelő kötelezettség terjedelmének pontos ismeretét, és hogy ez utóbbiak egyértelműen megismerhessék jogaikat és kötelezettségeiket, és ezeknek megfelelően járjanak el.(60)
73.      A büntetőjogi törvényesség elve, amelyet a Charta 49. cikkének (1) bekezdése rögzít, és amely a jogbiztonság általános elvének különös kifejeződése, többek között azt foglalja magában, hogy a jogszabály világosan határozza meg a jogsértéseket és a hozzájuk kapcsolódó büntetéseket. E feltétel akkor teljesül, ha a jogalany – a releváns rendelkezés megfogalmazásából, szükség esetén a bíróságok által nyújtott értelmezés segítségével – megtudhatja, hogy mely cselekmények és mulasztások vonják maguk után a büntetőjogi felelősségét.(61)
74.      Ennélfogva a kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy – ha és amennyiben szükséges – az alapeljárásban konkrétan levonja az ítélkezési gyakorlatban kialakított ezen elvekből eredő következtetéseket.
III. Végkövetkeztetés
75.      A fenti megfontolások alapján azt javasolom, hogy a Bíróság az alábbiak szerint válaszoljon a Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (antwerpeni elsőfokú bíróság, Belgium) által előzetes döntéshozatalra előterjesztett első és harmadik kérdésre:
A 2016/184, 2016/185, 2017/366 és 2017/367 végrehajtási rendeletekben szereplő „Malajziában és Tajvanon feladott” kifejezést úgy kell értelmezni, hogy az a szóban forgó fotovillamos modulok „kiindulási helyére” utal. Ennek következtében e végrehajtási rendeletek értelmében véve „Malajziában és Tajvanon feladottnak” kell tekinteni a Malajziában vagy Tajvanon előállított fotovillamos elemekből Dél‑Koreában vagy Vietnámban összeszerelt, majd Dél‑Koreából vagy Vietnámból az Európai Unióba behozott kristályos szilícium fotovillamos modulokat vagy paneleket. E fotovillamos modulokat vagy paneleket a 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet 9. melléklete C.1. függeléke II. címe C. pontjának 15. rovata szerinti „feladó országként” Malajziát vagy Tajvant feltüntetve kell bejelenteni, és azokat a „Malajziából vagy Tajvanról importált” fotovillamos modulokra vagy panelekre vonatkozó megfelelő árukódokkal kell megjelölni.
A 2016/184 és a 2016/185 végrehajtási rendelet 1. cikkének (2) bekezdését, valamint a 2017/366 és a 2017/367 végrehajtási rendelet 4. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az azokban előírt nyilatkozatoknak tartalmazniuk kell minden olyan elemet, amelynek megjelölését e rendelkezések előírják, kivéve azokat az elemeket vagy információkat, amelyek megadása fizikai okokból nem lehetséges, mivel azok nem léteznek. Ilyen esetben az illetékes nemzeti hatóságok, ha és amennyiben szükséges és indokolt, – adott esetben más releváns elemek alapján – megállapíthatják, hogy fennállnak‑e a végrehajtási rendeletekben előírt mentességek igénybevételéhez szükséges feltételek.
1      Eredeti nyelv: olasz.
2      E tekintetben lásd még: Pitruzzella főtanácsnok Bizottság kontra Kolachi Raj Industrial ügyre vonatkozó indítványa (C‑709/17 P, EU:C:2019:303, 1. pont).
3      NV Jas Forwarding Worldwide (Belgium), Gerlach & Co NV, BO Baywa r.e. Solar Systems SARL, BO Bejulo, BO Memodo, BO Densys pv5, BO HelioActive Rendszerintegrátor és BO Donauer Solar Systems.
4      A Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről
szóló, 2013. december 2‑i 1238/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2013. L 325., 1. o.).
5      A Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára vonatkozó végleges kiegyenlítő vám kivetéséről szóló, 2013. december 2‑i 1239/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2013. L 135., 66. o.).
6      A Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára az 1239/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelettel kivetett végleges kiegyenlítő vámnak a Malajziában és Tajvanon feladott – függetlenül attól, hogy az árut Malajziából és Tajvanról származóként jelentették‑e be vagy sem – kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára történő kiterjesztéséről szóló, 2016. február 11‑i (EU) 2016/184 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2016. L 37., 56. o.).
7      A Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára az 1238/2013/EU tanácsi rendelettel kivetett végleges dömpingellenes vámnak a Malajziában és Tajvanon feladott – függetlenül attól, hogy az árut Malajziából és Tajvanról származóként jelentették‑e be vagy sem – kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára történő kiterjesztéséről szóló, 2016. február 11‑i (EU) 2016/185 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2016. L 37., 76. o.).
8      Lásd a 2016/184 és a 2016/185 rendelet 1. cikkének (1) bekezdését.
9      Lásd a 2016/184 és a 2016/185 rendelet 1. cikkének (1) bekezdését.
10      Lásd különösen a 2016/184 rendelet és a 2016/185 rendelet 1. cikkének (2) bekezdését.
11      Lásd a 2016/184 rendelet és a 2016/185 rendelet 1. cikkének (4) bekezdését.
12      A Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára vonatkozó végleges kiegyenlítő vámoknak az (EU) 2016/1037 európai parlamenti és tanácsi rendelet 18. cikkének (2) bekezdése szerinti hatályvesztési felülvizsgálatot követő kivetéséről és az (EU) 2016/1037 rendelet 19. cikkének (3) bekezdése szerinti részleges időközi felülvizsgálat megszüntetéséről szóló, 2017. március 1‑jei (EU) 2017/366 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2017. L 56., 1. o.; helyesbítések: HL 2018. L 38., 41. o.; HL 2018. L 134., 19. o.) (HL 2018. L 183., 1. o.).
13      A Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vámnak az (EU) 2016/1036 európai parlamenti és tanácsi rendelet 11. cikkének (2) bekezdése szerinti hatályvesztési felülvizsgálatot követő kivetéséről és az (EU) 2016/1036 rendelet 11. cikkének (3) bekezdése szerinti részleges időközi felülvizsgálat megszüntetéséről szóló, 2017. március 1‑jei (EU) 2017/367 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2017. L 56., 131. o.) (HL 2018, L 183., 1. o.).
14      Lásd a 2017/366 végrehajtási rendelet (783) és (784) preambulumbekezdését, valamint a 2017/367 végrehajtási rendelet (372) és (373) preambulumbekezdését.
15      Lásd a 2017/366 végrehajtási rendelet (786) preambulumbekezdését és 4. cikkének (1) bekezdését, valamint a 2017/367 végrehajtási rendelet (375) preambulumbekezdését és 4. cikkének (1) bekezdését.
16      Lásd a 2017/366 végrehajtási rendelet és a 2017/367 végrehajtási rendelet 4. cikkének (3) bekezdését.
17      Csak két esetben jelölték meg a fotovillamos modulokat Tajvanról származóként és ott feladottként, lásd az előzetes döntéshozatalra utaló határozat 3. pontját.
18      Az előző lábjegyzetben említett két eset kivételével.
19      A 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek az Uniós Vámkódex egyes rendelkezéseire vonatkozó, a szükséges elektronikus rendszerek működésbe lépéséig alkalmazandó átmeneti szabályok tekintetében történő kiegészítéséről, valamint az (EU) 2015/2446 bizottsági felhatalmazáson alapuló rendelet módosításáról szóló, 2015. december 17‑i (EU) 2016/341 bizottsági felhatalmazáson alapuló rendelet (HL 2016. L 69., 1. o. helyesbítések: HL 2016. L 101., 33. o., HL 2017. L 101., 203. o., HL 2017. L 281., 34. o., HL 2019. L 96., 55. o.).
20      Amelynek címe: „Szabad forgalomba bocsátásra, meghatározott célra történő felhasználásra, aktív feldolgozásra, ideiglenes behozatalra és vámraktározásra vonatkozó alakiságok”.
21      OCM(2019)10202.
22      Lásd a 2016/184 és a 2016/185 végrehajtási rendelet címét, (5), (6), (17) és (18) preambulumbekezdését, valamint 1. cikkének (1) és (3) bekezdését, továbbá a 2017/366 és 2017/367 végrehajtási rendelet 4. cikkének (1) bekezdését.
23      A kérdést előterjesztő bíróság a 2021. május 20‑i Renesola UK ítéletre (C‑209/20, EU:C:2021:400) utal, amely a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló 2454/93/EGK rendelet módosításáról szóló, 2013. december 17‑i 1357/2013/EU bizottsági végrehajtási rendeletre (HL 2013. L 341., 47. o.) vonatkozik. Jelenleg a 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek az Uniós Vámkódex egyes rendelkezéseire vonatkozó részletes szabályok tekintetében történő kiegészítéséről szóló, 2015. július 28‑i (EU) 2015/2446 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL 2015. L 343., 1. o.; helyesbítések: HL 2016. L 87., 35. o.; HL 2017. L 101., 164. o.; HL 2018. L 192., 62. o.) 32. cikke szabályozza a kérdést.
24      Lásd a fenti 15. pontban hivatkozott 15. rovatot.
25      Lásd többek között: 2019. szeptember 12‑i Bizottság kontra Kolachi Raj Industrial ítélet (C‑709/17 P, EU:C:2019:717, 82. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat, a továbbiakban: Kolachi ítélet).
26      Úgy tűnik, hogy az első csoportba tartoznak a portugál („expedidos da Malásia e de Taiwan”), a szlovák („odosielaných z Malajzie a Taiwanu”), a cseh („odesílaných z Malajsie a Tchaj‑wanu”), a bolgár („изпращан от Малайзия и Тайван”), a horvát („poslanih iz Malezije i Tajvana”), az észt („Malaisiast ja Taiwanist lähetatud”), a lett („kuri nosūtīti no Malaizijas un Taivānas”), a litván („siunčiamiems iš Malaizijos ir Taivano”); a svéd („avsända från Malaysia och Taiwan”), a dán („afsendt fra Malaysia og Taiwan”); a magyar („Malajziában és Tajvanon feladott”), a lengyel („wysyłanych z Malezji i z Tajwanu”), a szlovén („poslanih iz Malezije ali s Tajvana”), a finn („Malesiasta ja Taiwanista lähetettyjen”) és a román („expediate din Malaysia și din Taiwan”) változatok.
27      „Procedentes de Malasia y Taiwán” spanyolul, „προέλευσης Μαλαισίας και Ταϊβάν” görögül.
28      Kolachi ítélet, 88. pont.
29      Az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2016. június 8‑i (EU) 2016/1036 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2016. L 176., 21. o.) 11. cikkének (2) és (3) bekezdése, valamint az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló, 2016. június 8‑i (EU) 2016/1037 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2016. L 176., 55. o.) 18. cikke alapján.
30      E tekintetben lásd Pitruzzella főtanácsnok Bizottság kontra Kolachi Raj Industrial ügyre vonatkozó indítványának (C‑709/17 P, EU:C:2019:303, az ítélkezési gyakorlatra való hivatkozásokkal) 37–39. pontjában szereplő észrevételeket.
31      A szubvencióellenes intézkedések területén a kijátszás elleni szabályozás ugyanis, akárcsak a dömpingellenes intézkedések területén a kijátszás elleni szabályozás, nem talál alapot a WTO szabályaiban (lásd analógia alapján Pitruzzella főtanácsnok előző lábjegyzetben említett észrevételeit).
32      A vámjogi szabályozás az EUMSZ 3. cikk (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott vámunióra vonatkozó hatáskörhöz kapcsolódik, míg a dömpingellenes és a szubvencióellenes szabályozás az EUMSZ 3. cikk (1) bekezdésének e) pontjában meghatározott közös kereskedelempolitikára vonatkozó hatáskörhöz.
33      A dömpingellenes és a szubvencióellenes szabályozás a közös kereskedelempolitikára vonatkozó hatáskörön alapul (az EUMSZ 207. cikk (2) bekezdése), míg a vámjog a vámunióra és a vámügyi együttműködésre (különösen az EUMSZ 33. cikk), valamint a belső piacra (az EUMSZ 114. cikk) vonatkozó hatáskörön is alapul.
34      E tekintetben lásd: 2021. július 15‑i Profit Europe és Gosselin Forwarding Services ítélet (C‑362/20, EU:C:2021:612, 67. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat), valamint Hogan főtanácsnok Jebsen & Jessen ügyre vonatkozó indítványa (C‑543/19, EU:C:2020:555, 43. és 52. pont).
35      E tekintetben lásd: 2014. február 27‑i Greencarrier Freight Services Latvia ítélet (C‑571/12, EU:C:2014:102, 32. pont).
36      Lásd e tekintetben ebben az értelemben: 1999. november 11‑i Söhl & Söhlke ítélet (C‑48/98, EU:C:1999:548, 48. pont).
37      Lásd e tekintetben: 2021. július 15‑i Profit Europe és Gosselin Forwarding Services ítélet (C‑362/20, EU:C:2021:612, 68. pont).
38      2019. május 22‑i Krohn & Schröder ítélet (C‑226/18, EU:C:2019:440, 33. pont).
39      A dömpingellenes jog és a vámjog fogalmainak önálló és egymástól elkülönülő jellegét a Kolachi ítélet (90. pont) emelte ki. E tekintetben lásd még: Pitruzzella főtanácsnok Bizottság kontra Kolachi Raj Industrial ügyre vonatkozó indítványa (C‑709/17 P, EU:C:2019:303, 81. pont).
40      Lásd ebben az értelemben: Kolachi ítélet, 96. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
41      Pitruzzella főtanácsnok Bizottság kontra Kolachi Raj Industrial ügyre vonatkozó indítványa (C‑709/17 P, EU:C:2019:303, 40. pont).
42      Lásd: 2024. december 4‑i PGTEX Morocco kontra Bizottság ítélet (T‑246/22, EU:T:2024:880, 42. pont).
43      Lásd ebben az értelemben: Kolachi ítélet, 102., 103. és 104. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
44      A mentességet élvező gyártókat a 2016/184 és a 2016/185 végrehajtási rendelet 1. cikkének (1) bekezdése, valamint a 2017/366 és a 207/367 végrehajtási rendelet 4. cikkének (1) bekezdése sorolja fel.
45      Lásd e tekintetben: 2021. május 20‑i Renesola UK ítélet (C‑209/20, EU:C:2021:400, 43. és 50. pont).
46      Lásd: Kolachi ítélet, 90. pont.
47      Pitruzzella főtanácsnok Bizottság kontra Kolachi Raj Industrial ügyre vonatkozó indítványa (C‑709/17 P, EU:C:2019:303, 81. pont).
48      Lásd ebben az értelemben: Kolachi ítélet, 91. és 97. pont.
49      Lásd e tekintetben: 2024. szeptember 5‑i W. GmbH ítélet (C‑67/23, EU:C:2024:680, 74. pont).
50      Lásd ebben az értelemben: Kolachi ítélet, 92. és 97. pont.
51      Ezek a társaságok elsősorban a 2024. szeptember 5‑i W. GmbH ítéletre (C‑67/23, EU:C:2024:680) hivatkoznak, amely azonban a kereskedelemvédelmi intézkedésektől teljesen eltérő kontextusba illeszkedik, nevezetesen a burmai/mianmari katonai rezsim által elkövetett súlyos és ismételt emberi jogi jogsértések miatt bevezetett korlátozó intézkedésekre. Másodsorban e társaságok a Törvényszék 2017. június 26‑i Megasol Energie kontra Bizottság végzésére (T‑152/16, EU:T:2017:446) hivatkoznak, amelyben a Törvényszék azonban csupán a felperes eljáráshoz fűződő érdekének hiányát állapította meg.
52      Így angolul a szóban forgó végrehajtási rendeletek a „consigned from Malaysia and Taiwan” kifejezést használják, a 15. rovatban pedig a „dispatch” szerepel. Olasz nyelven a szóban forgó végrehajtási rendeletek a „provenienti dalla Malaysia e Taiwan” kifejezést használják, és a 15. rovatban pedig a „paese di spedizione” szerepel.
53      Így franciául a szóban forgó végrehajtási rendeletek az „expediés de Malaisie et Taiwan” kifejezést használják, a 15. rovatban pedig a „pays d’expedition” szerepel. Holland nyelven a szóban forgó végrehajtási rendeletek a „verzonden uit Maleisië en Taiwan” kifejezést használják, és a 15. rovatban pedig a „Land van verzending” szerepel.
54      Lásd az előzetes döntéshozatalra utaló határozat 27. pontját.
55      Lásd a 2016/184 és a 2016/185 végrehajtási rendelet 1. cikkének (2) bekezdését, valamint a 2017/366 és a 2017/367 végrehajtási rendelet 4. cikkének (2) bekezdését.
56      2019. május 22‑i Krohn & Schröder ítélet (C‑226/18, EU:C:2019:440, 46. pont).
57      2023. november 9‑i Ministerstvo vnitra České republiky, Odbor azylové a migrační politiky (A visszatérési irányelv hatálya) ítélet (C‑257/22, EU:C:2023:852, 31. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
58      Különösen a 2016/341 felhatalmazáson alapuló rendelet 9. melléklete C.1. függeléke II. címe C. pontjának hivatkozott 15. rovata.
59      1995. október 26‑i Siesse ítélet (C‑36/94, EU:C:1995:351, 20. és 24. pont).
60      E tekintetben lásd többek között: 2026. január 22‑i AK Dlhopolec és társai ítélet (C‑590/24, EU:C:2026:41, 73. pont); 2026. január 29‑i Keladis I és Keladis II ítélet (C‑72/24 és C‑73/24, EU:C:2026:51, 163. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat); 2025. április 30‑i Alenopik ítélet (C‑745/23, EU:C:2025:294, 31. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
61      Lásd e tekintetben: 2026. január 22‑i AK Dlhopolec és társai ítélet (C‑590/24, EU:C:2026:41, 74. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).