Sag C-379/11
Caves Krier Frères Sàrl
mod
Directeur de l’Administration de l’emploi
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour administrative (Luxembourg))
»Arbejdskraftens frie bevægelighed – artikel 45 TEUF – tilskud til ansættelse af ældre arbejdsløse og langtidsledige – krav om tilmelding hos et arbejdsformidlingskontor under den nationale arbejdsformidling – bopælskrav – begrænsning – begrundelse«
Sammendrag – Domstolens dom (Anden Afdeling) af 13. december 2012
1.        Præjudicielle spørgsmål – antagelse til realitetsbehandling – nødvendigheden af at forelægge Domstolen tilstrækkelige præciseringer med hensyn til den faktiske og retlige sammenhæng
(Art. 267 TEUF; statutten for Domstolen, art. 23)
2.        Fri bevægelighed for personer – arbejdstagere – traktatens bestemmelser – mulighed for påberåbelse af andre
(Art. 45 TEUF)
3.        Fri bevægelighed for personer – arbejdstagere – traktatens bestemmelser – formål – regler, der har til formål at fremme udøvelsen af erhvervsmæssig beskæftigelse på hele Unionens område
(Art. 45 TEUF)
4.        Præjudicielle spørgsmål – Domstolens kompetence – fortolkning af national ret – ikke omfattet
(Art. 267 TEUF)
5.        Fri bevægelighed for personer – arbejdstagere – ligebehandling – adgang til beskæftigelse – national lovgivning, som betinger tildelingen af ansættelsestilskuddet til arbejdsgivere, som ansætter ældre arbejdsløse, af et krav om, at den arbejdsløse skal være tilmeldt den nationale arbejdsformidling – tilmeldingen underlagt et krav om bopæl på det nationale område – ikke tilladt
(Art. 45 TEUF)
6.        Fri bevægelighed for personer – arbejdstagere – ligebehandling – ikke-hjemmehørende arbejdstagere får en mindre fordelagtig behandling end den, som gælder for hjemmehørende arbejdstagere – ikke tilladt – begrundet i almene hensyn – betingelser – bevisbyrde
(Art. 45 TEUF)
1.        Jf. afgørelsens tekst.
(jf. præmis 18)
2.        Arbejdstagernes ret til at tage ansættelse og at have beskæftigelse uden forskelsbehandling i henhold til artikel 45 TEUF må for at være effektiv og opfylde sit formål nødvendigvis suppleres af arbejdsgivernes ret til at ansætte arbejdstagere under hensyn til reglerne om arbejdskraftens frie bevægelighed. Selv om det er fastslået, at den i denne artikel fastsatte ret til fri bevægelighed omfatter arbejdstagere, herunder arbejdssøgende, er der intet i dens ordlyd, der gør det muligt at antage, at denne ret ikke også kan påberåbes af andre. På denne baggrund kan en arbejdsgiver for en grænsearbejder, der er omfattet af denne artikels anvendelsesområde direkte påberåbe sig de rettigheder, der er tillagt arbejdstagerne i henhold til artikel 45 TEUF.
(jf. præmis 27-29)
3.        Jf. afgørelsens tekst.
(jf. præmis 31)
4.        Jf. afgørelsens tekst.
(jf. præmis 35-38)
5.        Artikel 45 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, som betinger tildelingen af et tilskud til en arbejdsgiver, der ansætter en arbejdsløs, som er ældre end 45 år, af et krav om, at den pågældende ansatte skal have været tilmeldt som arbejdssøgende i den berørte medlemsstat, når tilmeldingen, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve, er underlagt et krav om bopæl på det nationale område.
Det skøn, som medlemsstaterne råder over på det socialpolitiske område, kan nemlig ikke tjene som begrundelse for, at de rettigheder, som borgerne har i medfør af traktatens bestemmelser, hvori deres grundrettigheder er forankret, tilsidesættes.
Et bopælskrav er således i princippet uegnet for så vidt angår vandrende arbejdstagere og grænsearbejdere, eftersom disse – efter at have haft adgang til en medlemsstats arbejdsmarked – i princippet opnår en tilstrækkelig integration i denne medlemsstats samfund, der begrunder, at de pågældende i denne stat er omfattet af princippet om ligebehandling i forhold til nationale arbejdstagere og hjemmehørende arbejdstagere. Integrationen følger navnlig af den omstændighed, at de vandrende arbejdstagere og grænsearbejdere ligeledes bidrager til finansieringen af socialpolitikken i værtsmedlemsstaten i kraft af de skattebidrag, som de betaler i denne medlemsstat som følge af den lønnede beskæftigelse, de udøver dér.
(jf. præmis 42, 52, 53 og 55 samt domskonkl.)
6.        Jf. afgørelsens tekst.
(jf. præmis 47-49)