61984CJ0108_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 19 . april 1984, har Giovanni De Santis, der er tjenestemand ved Revisionsretten for De europaeiske Faellesskaber, anlagt sag med paastand om annullation af beslutningen af 17 . august 1983, truffet af udvaelgelseskomiteen for udvaelgelsesproeve CC/A/5/83, om ikke at give ham adgang til proeverne i den naevnte udvaelgelsesproeve .
2 De Santis har arbejdet ved Revisionsretten siden 1978 . Han var foerst midlertidigt ansat i loenklasse A4/2, derefter i loenklasse A4/3 og endelig i loenklasse A6/3 . Siden den 1 . januar 1983 har han vaeret tjenestemand i loenklasse B3/3 .
3 De Santis har ofte forsoegt at blive fastansat i kategori A . I perioden 1979-1983 fik han adgang til proeverne i fjorten udvaelgelsesproever, nemlig to med henblik paa loenklasse A3, syv med henblik paa loenklasse A5/A4 og fem med henblik paa loenklasse A7/A6 . I samme periode fik De Santis ikke adgang til proeverne i udvaelgelsesproeverne CC/A/17/82 og CC/A/5/83, idet hans kvalifikationsbeviser ikke fandtes at vaere tilstraekkelige .
4 I henhold til punkt IV, A, 1, i meddelelse om udvaelgelsesproeve CC/A/5/83 om kvalifikationsbevisernes art kraeves der dels uddannelse paa universitetsniveau, afsluttet med et eksamensbevis, eller tilsvarende faglig erfaring, dels mindst seks aars efterfoelgende faglig erfaring inden for et omraade med tilknytning til arbejdet . Punkt IV, A, 2, i meddelelsen vedroerer pointberegningen for kvalifikationsbeviserne . I henhold hertil kan der for hvert af de under punkt IV, A, 1, angivne kvalifikationer gives indtil 45 point . Det hedder videre, at kun ansoegere, som opnaar mindst 45 point, vil faa adgang til proeverne .
5 Ved skrivelse af 19 . august 1983 fra formanden, Sir Norman Price, meddelte udvaelgelseskomiteen for udvaelgelsesproeve CC/A/5/83 De Santis sin beslutning . I skrivelsen hedder det, at de point, som udvaelgelsesproeven havde givet De Santis for hans kvalifikationsbeviser i henhold til punkt IV, A, 2, i meddelelsen om udvaelgelsesproeve CC/A/5/83 af 6 . maj 1983, ikke var tilstraekkelige til, at han kunne faa adgang til de foelgende proever .
6 Den 17 . november 1983 indgav De Santis en klage i henhold til tjenestemandsvedtaegtens artikel 90, stk . 2, til ansaettelsesmyndigheden, dvs . formanden for Revisionsretten . Han gjorde gaeldende, at udvaelgelseskomiteens beslutning vedroerende vurderingen af hans kvalifikationsbeviser maatte skyldes »en beklagelig, men aabenbar fejl«, idet hans kvalifikationsbeviser paa universitetsniveau og hans tyve aars faglige erfaring i revision ikke kunne bestrides .
7 Den 23 . januar 1984 afviste ansaettelsesmyndigheden De Santis ' klage, idet den anfoerte, at den i henhold til vedtaegtens artikler 28-30 samt dens bilag III om gennemfoerelsen af udvaelgelsesprocedurer ikke under nogen form kan gribe ind i udvaelgelseskomiteens arbejde . Ifoelge ansaettelsesmyndigheden burde De Santis have klaget direkte til udvaelgelseskomiteen .
8 Efter afvisningen af klagen har De Santis anlagt naervaerende sag, hvori han har nedlagt paastand om annullation af udvaelgelseskomiteens afslag paa hans ansoegning, samt, om fornoedent, af ansaettelsesmyndighedens udtrykkelige afslag paa hans ansoegning . Han har ligeledes paastaaet udnaevnelserne paa grundlag af udvaelgelsesproeve CC/A/5/83 annulleret . Sagsoegte har ikke paastaaet sagen afvist .
9 Til stoette for soegsmaalet har sagsoegeren gjort gaeldende, at udvaelgelseskomiteen ikke har givet en tilstraekkelig begrundelse for sin beslutning, at beslutningen afviger fra andre udvaelgelseskomiteers vurderinger af spoergsmaalet om at give ham adgang til proeverne, uden at der er givet en saerlig begrundelse, at beslutningen er udtryk for magtfordrejning, og endelig at den er en tilsidesaettelse af principperne om beskyttelse af den berettigede forventning og om ligebehandling .
10 Med hensyn til paastanden om annullation af afslaget paa hans ansoegning bemaerkes, at De Santis ' to foerste anbringender, som begge vedroerer omfanget af den begrundelsespligt, som paahviler udvaelgelseskomiteen for en udvaelgelsesproeve, vil blive behandlet under ét, idet der reelt er tale om to forskellige argumenter til stoette for samme anbringende .
11 Med henvisning til dommen af 30 . november 1978 ( Salerno, forenede sager 4, 19 og 28/78, Sml . s . 2403 ) har De Santis foerst anfoert, at skrivelsen af 19 . august 1983 fra formanden for udvaelgelseskomiteen ikke opfyldte kravet om, at der skal gives en begrundelse, idet der i skrivelsen blot var henvist til punkt IV, A, 2, i meddelelsen om udvaelgelsesproeve, som vedroerer pointberegningen for kvalifikationsbeviserne, hvorfor ansoegeren ikke kan se, ud fra hvilket synspunkt udvaelgelselskomiteen har fundet hans kvalifikationsbeviser utilstraekkelige .
12 Heroverfor har Revisionsretten anfoert, at i henhold til dom af 12 . oktober 1978 ( Ditterich, sag 86/77, Sml . s . 1855 ) maa kravet om, at enhver afgoerelse, der indebaerer et klagepunkt, skal begrundes, ikke alene vurderes paa grundlag af selve akten, men ogsaa paa grundlag af de omstaendigheder, der stoetter den, og som er meddelt den paagaeldende . Ifoelge Revisionsretten betoed den omstaendighed, at der i skrivelsen af 19 . august 1983 fra formanden for udvaelgelseskomiteen var henvist til punkt IV, A, 2, i meddelelse om udvaelgelsesproeve CC/A/5/83, at sagsoegeren kunne forstaa baggrunden for, at hans kvalifikationsbeviser ikke fandtes at vaere tilstraekkelige . Revisionsretten synes i oevrigt at bestride, at anbringendet om manglende begrundelse kan realitetspaakendes, idet den har anfoert, at De Santis ikke har gjort brug af sin ret ifoelge dom af 9 . juni 1983 ( Verzyck, sag 225/82, Sml . s . 1991 ) til at anmode om individuelle oplysninger hos formanden for udvaelgelseskomiteen .
13 De Santis har dernaest kritiseret, at udvaelgelseskomiteen ikke, i strid med Domstolens praksis ( dom af 5 . april 1979, Kobor, sag 112/78, Sml . s . 1573 ), har givet en saerlig begrundelse for den aendrede vurdering, som dens beslutning indebar i forhold til beslutninger truffet af tidligere udvaelgelseskomiteer, og hvorefter De Santis havde faaet adgang til proeverne i de paagaeldende udvaelgelsesproever .
14 Revisionsretten har hertil bemaerket, at det princip, Domstolen fastslog i dommen af 5 . april 1979 ( Kobor, jfr . ovenfor ), kun finder anvendelse, naar den forbigaaede ansoeger opfylder saadanne objektive adgangsbetingelser, som ikke giver mulighed for at udoeve et skoen, f.eks . et krav om bestemte eksamensbeviser for at blive ansat i en bestemt kategori eller loenklasse . Naar udvaelgelseskomiteen derimod skal tage stilling til, om den faglige erfaring, en ansoeger har paaberaabt sig, helt eller delvis svarer til et manglende eksamensbevis, er dens bedoemmelse i sig selv subjektiv og kan derfor variere alt efter udvaelgelseskomiteens sammensaetning, de oevrige ansoegeres kvalifikationer og kravene til den stilling, der skal besaettes . Ifoelge Revisionsretten er de fem aars studier, som De Santis har paaberaabt sig, blot tekniske studier paa gymnasieniveau . Da De Santis ikke har det eksamensbevis paa universitetsniveau, der kraeves i henhold til punkt IV, A, 1, a, i meddelelsen om udvaelgelsesproeve CC/A/5/83, maatte udvaelgelseskomiteen vurdere sagsoegerens tilsvarende faglige erfaring, jfr . punkt IV, A, 2, a .
15 Foerst bemaerkes, at det fremgaar af Domstolens praksis, at en simpel henvisning i den skrivelse, hvorved afslaget paa at faa adgang til proeverne meddeles, til »en betingelse som helhed« i meddelelsen om udvaelgelsesproeve ikke giver »tilstraekkelig oplysning om, hvorvidt afslaget er berettiget, eller om det derimod er behaeftet med en mangel, saaledes at dets lovlighed kan anfaegtes«, idet en saadan henvisning ikke kan »give oplysning om, hvilket af disse led der var anset for ikke at vaere opfyldt« ( dom af 30 . november 1978, Salerno, jfr . ovenfor ).
16 I skrivelsen af 19 . august 1983 henvises der blot til punkt IV, A, 2, i meddelelsen om udvaelgelsesproeve CC/A/5/83, som vedroerer pointberegningen for en ansoegers kvalifikationsbeviser . Ud fra skrivelsen har De Santis saaledes ikke kunnet bedoemme, om han blev naegtet adgang til proeverne paa grund af manglende eksamensbevis, manglende tilsvarende noedvendig faglig erfaring ( punkt IV, A, 1, a, i meddelelsen om udvaelgelsesproeve ), utilstraekkelig efterfoelgende erfaring ( punkt IV, A, 1, b, i meddelelsen om udvaelgelsesproeve ) eller begge betingelser under ét . Foerst efter at have faaet kendskab til referatet fra udvaelgelseskomiteens moede, som var vedlagt duplikken, blev De Santis klar over, at det var hans efterfoelgende faglige erfaring, som blev anset for utilstraekkelig, og at han under det punkt kun havde opnaaet 19 point ud af 45 . Ved samme lejlighed kunne han konstatere, at han havde opnaaet i alt 44 point for sine kvalifikationsbeviser, mens der i henhold til meddelelsen om udvaelgelsesproeve kraevedes mindst 45 .
17 I dommen af 30 . november 1978 ( Salerno, jfr . ovenfor ), lagde Domstolen vaegt paa noedvendigheden af, at ansoegeren skal kunne se, hvilken konkret betingelse der ikke har vaeret opfyldt . I den foreliggende sag fremgaar berettigelsen af et saadant krav af, at Revisionsretten ikke selv ud fra skrivelsen af 19 . august 1983 har kunnet afgoere, hvilken betingelse der efter udvaelgelseskomiteens opfattelse ikke var opfyldt . Under hele sagens behandling ved Domstolen har Revisionsretten lagt vaegt paa, at De Santis ' faglige erfaring ikke fandtes at svare til det kraevede eksamensbevis paa universitetsniveau, mens det i virkeligheden var hans efterfoelgende faglige erfaring, som blev anset for utilstraekkelig .
18 Det bemaerkes desuden, at ifoelge dom af 5 . april 1979 ( Kobor, jfr . ovenfor ), er en mindre fordelagtig vurdering af en ansoegers kvalifikationsbeviser end ved tidligere udvaelgelsesproever kun mulig, for saa vidt »afgoerelsens begrundelse klart begrunder denne forskellige bedoemmelse« .
19 I modsaetning til hvad Revisionsretten har anfoert, finder dette princip netop anvendelse paa betingelser saasom en ansoegers faglige erfaring efter opnaaelsen af et eksamensbevis, som udvaelgelseskomiteen kun kan efterproeve ud fra en delvis subjektiv vurdering . En udvaelgelseskomité kan i den forbindelse frit vaelge at se bort fra tidligere udvaelgelseskomiteers bedoemmelse, men den skal i saa fald give en saerlig begrundelse for sin beslutning .
20 Selv om andre udvaelgelseskomiteer har anset De Santis ' efterfoelgende faglige erfaring for tilstraekkelig og har givet ham adgang til at deltage i proever ved udvaelgelsesproever, som i den henseende indeholdt samme eller strengere betingelser, har udvaelgelseskomiteen for udvaelgelsesproeve CC/A/5/83 dog ikke givet en saerlig begrundelse for sin mindre fordelagtige vurdering af De Santis ' efterfoelgende faglige erfaring .
21 Revisionsrettens argument om, at De Santis ikke havde benyttet sig af den i dommen af 9 . juni 1983 ( Verzyck, jfr . ovenfor ) naevnte mulighed for at anmode formanden for udvaelgelseskomiteen om individuelle oplysninger, og at han derfor ikke kan goere gaeldende, at udvaelgelseskomiteens beslutning ikke er tilstraekkelig begrundet, kan heller ikke tiltraedes . I dommen fastslog Domstolen, at »af hensyn til praktiske vanskeligheder, som en udvaelgelsesproeve med mange ansoegere stiller en udvaelgelseskomité over for«, kan det tillades, »at en udvaelgelseskomité paa det foerste stadium blot tilsender ansoegeren en meddelelse om kriterierne og resultatet af udvaelgelsen og foerst giver individuelle oplysninger senere og kun til de ansoegere, der udtrykkeligt anmoder herom...« . I den foreliggende sag maa den klage, som De Santis indgav til ansaettelsesmyndigheden den 17 . november 1983, i virkeligheden anses for at vaere en anmodning til udvaelgelseskomiteen om oplysninger, idet skrivelsen kunne vaere videregivet til formanden for udvaelgelseskomiteen, uden at komiteens uafhaengighed i forhold til ansaettelsesmyndigheden af den grund paa nogen maade blev bragt i fare .
22 Den beslutning, udvaelgelseskomiteen for udvaelgelsesproeve CC/A/5/83 traf om ikke at give De Santis adgang til proeverne i den naevnte udvaelgelsesproeve, er saaledes behaeftet med en formmangel, idet den ikke er tilstraekkelig begrundet . Den anfaegtede beslutning vil derfor vaere at annullere .
23 Da den anfaegtede beslutning annulleres i medfoer af sagsoegerens to foerste anbringender, er det ufornoedent at tage stilling til sagsoegerens tredje og fjerde anbringende .
24 Med hensyn til paastanden om annullation af udnaevnelserne paa grundlag af udvaelgelsesproeve CC/A/5/83 har Domstolen i dommen af 30 . november 1978 ( Salerno, jfr . ovenfor ) fastslaaet, at »da der er tale om en almindelig udvaelgelsesproeve med henblik paa oprettelse af en ansaettelsesreserve, vil sagsoegerens rettigheder vaere tilstraekkelig beskyttet, hvis udvaelgelseskomiteen paa ny overvejer sin afgoerelse, uden at der er anledning til at anfaegte udvaelgelsesproevens resultat som helhed eller at annullere de i henhold hertil foretagne udnaevnelser« . Sagsoegte vil saaledes vaere at frifinde for denne paastand .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
25 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, skal den part, der taber sagen, afholde sagens omkostninger . Da Revisionsretten i det vaesentlige har tabt sagen, boer den derfor afholde sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( foerste afdeling )
1 ) Beslutningen af 17 . august 1983, truffet af udvaelgelseskomiteen for udvaelgelsesproeve CC/A/5/83, om ikke at give De Santis adgang til at deltage i proeverne i naevnte udvaelgelsesproeve, annulleres .
2 ) I oevrigt frifindes sagsoegte .
3 ) Revisionsretten betaler sagens omkostninger .