61991CO0117_DA
Dommens præmisser
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 23. april 1991 har Jean-Marc Bosman, der er professionel fodboldspiller, i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 173, stk. 2, nedlagt paastand om annullation af en den 17. april 1991 af Kommissionen truffet beslutning vedroerende en mellem Kommissionen og Den Europaeiske Fodboldorganisation (herefter benaevnt "UEFA") truffet aftale. Denne aftale angaar de i nationale mesterskabsturneringer gaeldende nationalitetsregler og det system med transfersummer, der gaelder ved professionelle spilleres transfer mellem klubberne, jf. Kommissionens pressemeddelelse IP(91)316 af 18. april 1991. Sagsoegeren har tillige i medfoer EOEF-Traktatens artikel 178 og artikel 215, stk. 2, nedlagt paastand om erstatning for det tab, beslutningen har paafoert ham.
2 Det fremgaar af den af sagsoegeren paaberaabte pressemeddelelse, at forhandlingerne mellem UEFA og Kommissionens naestformand, Bangemann - paa grundlag af dennes forhandlingsmandat fra Kommissionen - foerte til en mindelig ordning med hensyn til nationalitetsreglerne. Indholdet heraf var, at EF-landenes boldspilunioner med virkning fra saesonen 1992/93 skal tillade saavel mindst tre udenlandske spillere som to udenlandske spillere, der har vaeret aktive i uafbrudt fem aar i det paagaeldende land, at stille op i foerstedivisions-kampe i deres respektive nationale turneringer, idet den paagaeldende ordning senest ved udgangen af saesonen 1996/97 skal omfatte de oevrige divisioner med deltagelse af professionelle spillere. I pressemeddelelsen henvises der desuden til, at et foerste skridt allerede er blevet taget paa omraadet for de transferkontrakter, som indgaas mellem klubberne og de professionelle spillere, idet der paa dette stadium i forhandlingerne er opnaaet enighed om professionelle spilleres principielle frihed til ved udloebet af deres kontrakt at spille for en anden klub, uafhaengigt af de saedvanlige forhandlinger mellem saelgerklubben og koeberklubben vedroerende de summer, som skal betales til saelgerklubben. Det anfoeres afslutningsvis i meddelelsen, at spoergsmaalet om "typekontrakt" mellem klubber og professionelle spillere kraever naermere droeftelser med samtlige beroerte parter.
3 Ved saerskilt dokument indleveret samme dag, den 23. april 1991, har sagsoegeren i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 185 og 186 fremsat begaering om foreloebige forholdsregler, i foerste raekke med henblik paa udsaettelse af gennemfoerelsen af den anfaegtede beslutning. Herudover fremsaettes der krav om, at Kommissionen paalaegges ved en pressemeddelelse at offentliggoere denne afgoerelse om udsaettelse, officielt at give Cour d' appel de Liège underretning om pressemeddelelsen, idet der for Cour d' appel de Liège verserer en sag mellem sagsoegeren paa den ene side og Football club de Liège og Union royale belge des sociétés de football association paa den anden side, samt at tilstille naevnte retsinstans genpart saavel af den med UEFA indgaaede aftale som af den kommissionsbeslutning, der stadfaester denne. Endelig fremsaettes der i begaeringen krav om, at Kommissionen tilpligtes at paalaegge UEFA at udstede et dokument til sagsoegeren, hvorved det attesteres, at han foreloebig har ret til at stille sig til raadighed for enhver klub i Faellesskabet og at stille op i klubbens officielle kampe uden dermed at skulle betale noget beloeb til sin gamle klub.
4 Kommissionen har den 23. maj 1991 afgivet skriftligt indlaeg vedroerende begaeringen om foreloebige forholdsregler og har den 28. maj 1991 ved saerskilt dokument, jf. procesreglementets artikel 91, stk. 1, fremsat en formalitetsindsigelse vedroerende hovedsagen, hvorved den anmoder Domstolen om at paakende indsigelsen uden at indlede behandlingen af hovedsagen.
5 Kommissionen finder, at den af sagsoegeren anlagte sag aabenbart maa afvises, idet den akt, som paastaas annulleret, ikke er en "beslutning" men et uformelt arrangement med karakter af overgangsforanstaltning. Navnlig praeciserer Kommissionen, at den anfaegtede akt ikke kan betragtes som en stiltiende "beslutning" vedroerende klagen fra sagsoegeren over bl.a. UEFA med henvisning til en kraenkelse af EOEF-Traktatens artikel 85 og 86. Selv om der maatte foreligge en "beslutning", er sagsoegeren ikke dens adressat og er ikke umiddelbart og individuelt beroert af den; den beroerer ham kun paa grund af hans objektive status som professionel fodboldspiller. Endelig boer erstatningspaastanden afvises fra paakendelse, da den omtvistede akt ikke har retligt bindende virkninger og derfor ikke kan paadrage Kommissionen ansvar over for sagsoegeren.
6 Det bemaerkes, at en begaering om udsat gennemfoerelse af en retsakt eller om foreloebige forholdsregler kun, jf. procesreglementets artikel 83, stk. 1, kan antages til realitetsbehandling, saafremt der ved Domstolen er anlagt en sag, hvorunder sagsoegeren oensker en proevelse af den retsakt, hvis gennemfoerelse begaeres udsat, eller hvis der for Domstolen verserer en sag, i hvilken sagsoegeren er part, og som de begaerede foreloebige forholdsregler vedroerer. En begaering om udsaettelse eller om foreloebige forholdsregler kan derfor ikke tages til foelge, hvis hovedsagen, som begaeringen knytter sig til, skal afvises.
7 Selv om spoergsmaal vedroerende hovedsagens formalitet efter fast retspraksis som hovedregel ikke boer behandles under en sag om foreloebige forholdsregler, idet hovedsagens udfald herved kan foregribes, jf. senest kendelse afsagt den 13. juli 1988 af Domstolens praesident (sag 160/88 R, Fedesa mod Raadet, Sml. s. 4121), fremgaar det imidlertid ogsaa af retspraksis, at saafremt det goeres gaeldende, at hovedsagen aabenbart boer afvises, maa det ved behandlingen af begaeringen om foreloebige forholdsregler fastslaas, om hovedsagen umiddelbart ses at indeholde saadanne omstaendigheder, at den med en vis sandsynlighed kan antages at kunne paakendes i realiteten.
8 Herom bemaerkes, at udsaettelsen af gennemfoerelsen og de begaerede foreloebige forholdsregler vedroerer annullationspaastanden, og at der ikke umiddelbart ses at foreligge nogen omstaendighed, som goer det muligt at antage, at denne paastand kan paakendes i realiteten.
9 Foelgelig kan begaeringen om foreloebige forholdsregler ikke tages til foelge paa dette trin af sagen.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
PRAESIDENTEN
1) Begaeringen om foreloebige forholdsregler tages ikke til foelge.
2) Afgoerelsen om sagens omkostninger udsaettes.
Saaledes bestemt i Luxembourg den 27. juni 1991.