61994TO0013_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag T-13/94,
Century Oils Hellas AE, Athen, ved advokat Grigoris Kalavros, Athen, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Catherine Thill-Kamitaki paa dennes kontor, 17, boulevard Royal,
sagsoeger,
mod
Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Dimitrios Gouloussis, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Georgios Kremlis, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg,
sagsoegt,
angaaende en paastand om, at det fastslaas, at Kommissionen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 175 ved at undlade at indlede proceduren i traktatens artikel 169 mod Den Hellenske Republik,
har
DE EUROPAEISKE FAELLESSKABERS RET I FOERSTE INSTANS
(Foerste Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, R. Schintgen, og dommerne R. García-Valdecasas, H. Kirschner, K. Lenaerts og C. W. Bellamy,
justitssekretaer: H. Jung,
afsagt foelgende
Kendelse
Dommens præmisser
Faktiske omstaendigheder og retsforhandlinger
1 I regnskabsaaret 1981 havde sagsoegeren solgt en vis maengde tilberedt braendstof, af hvilken der efter de graeske skattemyndigheders opfattelse skulle svares en forbrugsafgift i henhold til artikel 57, stk. 1 og 3, i den graeske lov nr. 12/1975. Sagsoegeren blev foelgelig paalagt at svare en afgift paa 5 097 016 DR, med et tillaeg paa 7 645 524 DR (150% af ikke opgivet afgift).
2 Sagsoegeren anlagde sag til proevelse af denne afgoerelse ved de nationale retter. Sagen blev til slut appelleret til det graeske statsraad, Simvulio Epikrateias, og sagsoegeren gjorde her gaeldende, at de nationale regler, der var gaeldende paa tidspunktet for de faktiske omstaendigheder, var blevet udstedt i strid med artikel 2 i Raadets direktiv 67/227/EOEF af 11. april 1967 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter (EFT 1967, s. 12), sammenholdt med artikel 17, stk. 2, litra a) og b), i Raadets direktiv 77/388/EOEF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter ° Det faelles mervaerdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1). Ved afgoerelse nr. 3043/1992 af 23. september 1992 stadfaestede Simvulio Epikrateias den afgiftsansaettelse, som myndighederne havde foretaget over for sagsoegeren.
3 I mellemtiden havde sagsoegeren ved skrivelse af 11. april 1992 anmodet Kommissionen om at indlede proceduren i henhold til traktatens artikel 169 mod Den Hellenske Republik for tilsidesaettelse af de forpligtelser, som paahvilede den graeske stat, isaer i henhold til de foernaevnte direktiver.
4 Som svar paa yderligere en skrivelse fra sagsoegeren, dateret den 4. november 1993, meddelte Kommissionen sagsoegeren ved skrivelse af 30. november 1993, at den ikke fandt anledning til at indlede den foernaevnte procedure, idet den graeske stat var ophoert med den anfaegtede praksis, og at den i sagsoegerens klage omhandlede afgift i oevrigt var en forbrugsafgift, hvis beregningsgrundlag ikke var omfattet af reglerne og principperne i faellesskabsdirektiverne om omsaetningsafgift.
5 Ved staevning indleveret til Rettens Justitskontor den 18. januar 1994 har sagsoegeren anlagt naervaerende sag.
6 Ved saerskilt dokument indleveret til Rettens Justitskontor den 16. februar 1994 har Kommissionen fremsat en formalitetsindsigelse i medfoer af procesreglementets artikel 114 og anmodet Retten om at traeffe afgoerelse om indsigelsen uden at indlede behandlingen af sagens realitet. Sagsoegeren har indgivet indlaeg vedroerende formalitetsindsigelsen den 24. marts 1994.
7 Sagsoegeren har nedlagt foelgende paastande:
° Det fastslaas, at Den Hellenske Republik har tilsidesat de ovennaevnte bestemmelser i intern graesk ret og i faellesskabsretten.
° Det fastslaas, at Kommissionen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til traktatens artikel 175 ved at undlade at indlede proceduren efter artikel 169.
° Kommissionens passivitet erklaeres ugyldig, saaledes at den forpligtes til at handle i overensstemmelse hermed.
8 Kommissionen har nedlagt foelgende paastande:
° Sagen afvises.
° Sagsoegeren tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
9 I henhold til procesreglementets artikel 114, stk. 3, forhandles der mundtligt om formalitetsindsigelsen, medmindre Retten bestemmer andet. I naervaerende sag finder Retten (Foerste Afdeling), at sagens akter frembyder tilstraekkelige oplysninger, og Retten bestemmer, at der ikke skal ske nogen mundtlig forhandling.
Formaliteten
Kort gengivelse af parternes argumenter
10 Sagsoegte har i formalitetsindsigelsen gjort gaeldende, at sagen boer afvises, og har anfoert, at i henhold til fast retspraksis og i henhold til ordlyden af traktatens artikel 175, stk. 3, kan en privat ikke anlaegge et passivitetssoegsmaal mod Kommissionen stoettet paa, at Kommissionen har undladt at indlede proceduren efter artikel 169 mod en medlemsstat (jf. eksempelvis Domstolens dom af 14.2.1989, sag 247/87, Star Fruit mod Kommissionen, Sml. s. 291, praemis 11 og 13).
11 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at eftersom Kommissionen har undladt at fremsaette en begrundet udtalelse i henhold til traktatens artikel 169, har den undladt at "traeffe afgoerelse" efter artikel 175. Havde Kommissionen i oevrigt fremsat en saadan begrundet udtalelse, efter at sagsoegeren havde udoevet sin individuelle ret til at indgive en klage til Kommissionen, saa havde det betydet, at Kommissionen var naaet til den opfattelse, at Den Hellenske Republik havde kraenket sagsoegerens individuelle ret til beskyttelse af sin ejendom, en ret der er garanteret i artikel 1 i tillaegsprotokollen til den europaeiske konvention om beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder og som saadan anerkendt i artikel F, stk. 2, i traktaten om Den Europaeiske Union. En saadan begrundet udtalelse ville altsaa have udgjort en retsakt, der skulle have vaeret rettet til sagsoegeren i medfoer af traktatens artikel 175, stk. 3. Sagsoegeren har herved yderligere gjort gaeldende, at Kommissionen ved sin undladelse af at fremsaette en begrundet udtalelse efter traktatens artikel 169 har tilsidesat artikel F i traktaten om Den Europaeiske Union.
Rettens bemaerkninger
12 Det fremgaar af fast retspraksis, at Kommissionen ikke er forpligtet til at indlede en procedure efter traktatens artikel 169, men at den i saa henseende raader over en skoensbefoejelse, der udelukker private fra at kraeve, at Kommissionen indtager en naermere bestemt stilling (se eksempelvis den foernaevnte dom fra Domstolen i sagen Star Fruit mod Kommissionen, praemis 11, Domstolens dom af 17.5.1990, sag C-87/89, Sonito m.fl. mod Kommissionen, Sml. I, s. 1981, praemis 6 og 7, og Rettens kendelse af 14.12.1993, sag T-29/93, Calvo Alonso-Cortés mod Kommissionen, Sml. II, s. 1389, grund 55).
13 For saa vidt sagen stoettes paa traktatens artikel 175, stk. 3, fremgaar det ligeledes af fast retspraksis, at fysiske og juridiske personer kun kan anlaegge sag ved Retten med hjemmel i denne bestemmelse med henblik paa, at det fastslaas, at en institution i strid med traktaten har undladt at udstede en retsakt, for hvilken de er de mulige adressater. Inden for traktatbrudsproceduren efter artikel 169 kan Kommissionen kun udstede retsakter i forhold til medlemsstaterne (se herved Domstolens kendelse af 30.3.1990, sag C-371/89, Emrich mod Kommissionen, Sml. I, s. 1555, grund 5 og 6, kendelse af 23.5.1990, sag C-72/90, Asia Motor France mod Kommissionen, Sml. I, s. 2181, grund 10 og 11, og Rettens kendelse af 4.3.1994, sag T-5/94, J. mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgoerelser, grund 12).
14 Allerede paa dette grundlag kan sagen afvises, men subsidiaert skal det bemaerkes, at naar sagsoegeren anmoder Kommissionen om at indlede en procedure efter traktatens artikel 169, anmoder sagsoegeren i realiteten Kommissionen om at udstede retsakter, som ikke vedroerer sagsoegeren umiddelbart eller individuelt efter EF-traktatens artikel 173, stk. 4, og en saadan retsakt kunne sagsoegeren under ingen omstaendigheder anfaegte ved hjaelp af et annullationssoegsmaal (jf. foernaevnte dom i sagen Star Fruit mod Kommissionen, praemis 13).
15 Det er Rettens opfattelse, at arten af den paastaaede kraenkelse af faellesskabsretten ikke paavirker de principper fra retspraksis, som der er henvist til ovenfor. Den omstaendighed, at sagsoegeren paaberaaber sig en kraenkelse af sine ejendomsrettigheder, som er beskyttet af den europaeiske konvention om beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder, samt af artikel F i traktaten om Den Europaeiske Union er uden betydning for formalitetsspoergsmaalet i naervaerende sag.
16 Heraf foelger, at sagen maa afvises, for saa vidt som der er nedlagt paastand om, at det fastslaas, at Kommissionen har udvist passivitet og retsstridigt har undladt at indlede proceduren efter traktatens artikel 169.
17 Endeligt, og for saa vidt som sagsoegeren oensker fastslaaet, at Den Hellenske Republik har tilsidesat visse retsregler, skal Retten bemaerke, at det fremgaar af EF-traktatens artikel 169 og 170, at en medlemsstat kun kan sagsoege Kommissionen og de oevrige medlemsstater, for saa vidt det oenskes fastslaaet, at en stat har tilsidesat sine forpligtelser, men at denne ret ikke tilkommer fysiske eller juridiske personer.
18 Det fremgaar af det anfoerte, at sagen i det hele vil vaere at afvise.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
19 I medfoer af procesreglementets artikel 87, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom. Sagsoegeren har tabt sagen og boer derfor doemmes til at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
RETTEN (Foerste Afdeling)
1) Sagen afvises.
2) Sagsoegeren betaler sagens omkostninger.
Saaledes bestemt i Luxembourg, den 4. juli 1994.