61989TO0119_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse, indgivet til Domstolens Justitskontor den 26 . juni 1989, har R . Teissonnière anlagt sag, hvorunder han har nedlagt foelgende paastande : det statueres foerst, at sagsoegerens tjenestetid i Den Europaeiske Sammenslutning for Samarbejde ( herefter benaevnt : ESS ) skal medregnes i fuldt omfang ved beregningen af sagsoegerens pensionsrettigheder i henhold til faellesskabsordningen, som om han havde vaeret tjenestemand ved Kommissionen; for det andet statueres, at sagsoegeren har ret til den forhoejelse, der foelger af artikel 5, foerste afsnit, i bilag VIII til tjenestemandsvedtaegten; for det tredje annulleres Kommissionens afgoerelse, hvorved den fastlagde de pensionsgivende tjenesteaar under faellesskabsordningen, som sagsoegeren har ret til ved overfoersel af de i Generali Belgium optjente pensionsrettigheder efter hans tjenesteperiode i ESS, og hvorved den afslog at tilskrive sagsoegeren forhoejelsen i henhold til artikel 5, foerste afsnit, i bilag VIII til vedtaegten; og endelig at Kommissionens stiltiende afvisning af hans klage af 21 . december 1988 annulleres .
2 Ved saerskilt processkrift, indgaaet til Domstolens Justitskontor den 28 . juli 1989, har Kommissionen i medfoer af artikel 91, stk . 1, i Domstolens procesreglement, som med de noedvendige aendringer finder anvendelse ved Retten, rejst en formalitetsindsigelse og begaeret, at Retten tager stilling hertil uden at indlede behandlingen af hovedsagen .
3 Sagsoegeren, der er foedt den 2 . juni 1925, var ansat ved ESS fra den 16 . juli 1966 til 31 . december 1987 . Den 1 . januar 1988, dvs . i en alder af toogtres og et halvt aar, blev han udnaevnt til tjenestemand i Kommissionen i medfoer af Raadets forordning ( Euratom, EKSF, EOEF ) nr . 3018/87 af 5 . oktober 1987 om indfoerelse af saerlige overgangsbestemmelser vedroerende ansaettelse af oversoeisk personale ved Den Europaeiske Sammenslutning for Samarbejde som tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber ( EFT L 286, s . 1 ).
4 Fra den 1 . januar 1971 til 31 . december 1987 blev sagsoegerens pensionsbidrag betalt til forsikringsselskabet Generali Belgium . Den 26 . marts 1988 anmodede sagsoegeren Kommissionen om at undersoege mulighederne for at faa overfoert de derved optjente pensionsrettigheder til Faellesskabets pensionsordning i medfoer af artikel 11, stk . 2, i tjenestemandsvedtaegtens bilag VIII .
5 Efter en foerste brevveksling sendte chefen for den saerlige tjenestegren "Pensionsoverfoersler" ( herefter benaevnt "chefen for Overfoerselsafdelingen ") sagsoegeren en skrivelse af 6 . juni 1988, hvori han gav ham en raekke administrative oplysninger og meddelte ham foreloebigt, hvilket dog senere skulle bekraeftes, at overfoerslen af hans sammenlagte pensionsopsparing i Generali Belgium i princippet gav ham ret til 9 aar, 3 maaneder og 17 dage som pensionsgivende tjenesteaar under faellesskabsordningen, dog forudsat at Kommissionen og selskabet indgik aftale om en saadan overfoersel .
6 Efter en anden brevveksling mellem sagsoegeren og denne tjenestemand ved Kommissionen tilsendte sidstnaevnte R . Teissonnière en skrivelse af 27 . juli 1988 med foelgende indhold : Foerst underretter han sagsoegeren om, at der er indgaaet en aftale om overfoersel af pensionsrettigheder mellem Kommissionen og Generali Belgium . For det andet bekraefter han, at overfoerslen af den i selskabet optjente pensionsopsparing som pensionsgivende tjenesteaar under faellesskabsordningen udgoer 9 aar, 3 maaneder og 17 dage . Han oplyser for det tredje, at ESS for perioden den 1 . juli 1966 til 31 . december 1970 direkte havde betalt sagsoegeren en ydelse som bidrag til alderspension, hvilken periode derfor ikke kan give ret til yderligere pensionsgivende tjenesteaar under faellesskabsordningen . For det fjerde imoedegik han sagsoegerens argument, som denne havde fremfoert i telefax af 21 . juni 1988, om, at lighedsprincippet var tilsidesat, idet han understregede de forskelle, der var mellem sagsoegerens situation og den tjenestemands situation, som sagsoegeren havde henvist til . Forskellene bestod bl.a . i den paagaeldende tjenestemands alder og loenklasse, og at sagsoegeren, der foerst efter at vaere fyldt 60 aar var indtraadt i De Europaeiske Faellesskabers tjeneste, ikke som tjenestemanden havde ret til den forhoejelse, som var fastsat i artikel 5, foerste afsnit, i bilag VIII til tjenestemandsvedtaegten .
7 Den foreloebige karakter af skrivelsen af 27 . juli 1988 fremgik af tre betragtninger : "jeg skal snarest tilsende Dem et officielt forslag til overfoersel", "jeg har bedt Generali om en kopi af Deres forsikringsattest ... for at kontrollere det beloeb, som kan overfoeres i slutningen af december 1988"; "jeg skal dog henlede Deres opmaerksomhed paa, at de fremsendte pensionsberegninger er vejledende og kraever en senere bekraeftelse ".
8 Den 19 . august 1988 sendte Kommissionen sagsoegeren Generali Belgiums pensionsopgoerelse af 31 . december 1987 . Som svar paa denne skrivelse sendte sagsoegeren chefen for Overfoerselsafdelingen et brev af 24 . august 1988, hvori han tilkendegiver foelgende : "Jeg er ikke interesseret i en overfoersel til Kommissionen og oensker mine pensionsrettigheder udbetalt fra Generali Belgium ".
9 Den 8 . september 1988 sendte chefen for Overfoerselsafdelingen sagsoegeren en skrivelse, hvori han tager til efterretning, at sagsoegeren ikke oensker en overfoersel af pensionsrettighederne til faellesskabsordningen, og meddeler, at sagen er afsluttet .
10 Den 10 . november 1988 sendte sagsoegeren en skrivelse til generaldirektoeren for Kommissionens Generaldirektorat VIII ( Udvikling ), som han er ansat under, hvori han goer opmaerksom paa "det urimelige resultat, som tjenestemandsansaettelsen foerer til i hans tilfaelde med hensyn til pensionsberegningen ". Han anfoerer herved, at han som 65-aarig vil modtage en maanedlig pension fra Kommissionen, som efter hans opfattelse er alt for lille .
11 Den 9 . december 1988 svarede generaldirektoeren for Generaldirektoratet for Udvikling sagsoegeren, at Kommissionen for det foerste maa foelge vedtaegtens regler om overfoersel af pensionsrettigheder til faellesskabsordningen, for det andet, at forskelle mellem forskellige grupper af tjenestemaend paa dette omraade beror paa anvendelsen af flere parametre, og for det tredje, at det af sagsoegeren angivne pensionsbeloeb kun svarer til 2 aar og 6 maaneder som tjenestemand i Kommissionen, idet sagsoegeren for den forudgaaende periode raader over den kapital, som er akkumuleret under den pensionsordning, som ESS tilbyder sine ansatte .
12 Paa denne baggrund indgav sagsoegeren en klage, som blev registreret i Kommissionens Generalsekretariat den 21 . december 1988 . Han anmoder heri om en aendring af beregningen for overfoerslen af hans pensionsrettigheder fra Generali Belgium til Faellesskabets pensionsordning samt ret til forhoejelsen i artikel 5, foerste afsnit, i vedtaegtens bilag VIII . I klagen, hvori sagsoegeren udtrykkeligt henviser til den ovenfor naevnte skrivelse af 27 . juli 1988, goer han i det vaesentligste gaeldende, at de oplysninger, han har modtaget fra Kommissionens tjenestegrene, ikke er tilstraekkelige til at give ham klar besked om overfoerslen af pensionsrettigheder, at han var i god tro, at han ved behandlingen af sagen er blevet diskrimineret i forhold til de oevrige ansatte ved ESS, og at han ud fra rimelighedsbetragtninger maa gives en saerlig dispensation fra de almindelige regler om overfoerelse af pensionsrettigheder til Faellesskabets pensionsordning .
13 Paa dette grundlag anlagde R . Teissonnière denne sag, hvori Kommissionen har rejst en formalitetsindsigelse . Ved kendelse af 15 . november 1989 har Domstolen henvist sagen til Retten .
14 Kommissionen stoetter sin formalitetsindsigelse paa foelgende to forhold : paa den ene side goer den gaeldende, at den anfaegtede afgoerelse, dvs . skrivelsen af 27 . juli 1988, ikke kan anses for en retsakt, der indeholder et klagepunkt imod sagsoegeren, fordi skrivelsen bekraefter institutionens tidligere skrivelser og er forberedende i forhold til den afgoerelse, som skulle traeffes, men som ikke kunne traeffes som foelge af sagsoegerens meddelelse om, at han havde til hensigt at faa fastsat sine pensionsrettigheder ved Generali Belgium . Paa den anden side anfoerer Kommissionen, at klagen ikke er indgivet inden for fristen paa 3 maaneder i vedtaegtens artikel 90, stk . 2, hvorfor den er for sent indgivet og derfor skal afvises .
15 Sagsoegeren anfoerer indledningsvis, at Kommissionens formalitetsindsigelse kun omfatter den foerste paastand, dvs . overfoerslen af hans pensionsrettigheder i Generali Belgium til Faellesskabets pensionsordning, men ikke den anden paastand om at faa tilkendt retten til den forhoejelse, der foelger af artikel 5 i vedtaegtens bilag VIII . Han goer dernaest gaeldende, at Kommissionens argumentation er selvmodsigende, eftersom den anser sin skrivelse af 27 . juli 1988 baade som vejledende, forberedende og bekraeftende; ifoelge sagsoegerens opfattelse er der noedvendigvis tale om en bebyrdende retsakt, naar det drejer sig om pensionsrettigheder, hvorfor det er af ringe betydning, om der er truffet en afgoerelse forud for klagen . Med hensyn til hans anmodning om at faa fastsat pensionsrettighederne ved Generali Belgium, er dette alene en foreloebig loesning, idet artikel 11, stk . 2, i vedtaegtens bilag VIII ikke forbyder overfoerelse af pensionsrettigheder til Faellesskabets pensionsordning, naar den paagaeldende tjenestemand har faaet pensionsbeloebet udbetalt; endelig anfoerer sagsoegeren, at under alle omstaendigheder kan skrivelsen af 27 . juli 1988 ikke anses for det tidspunkt, fra hvilket fristen i vedtaegtens artikel 90, stk . 2, loeber, idet der maa tages hensyn til hans mulighed for sagsanlaeg og sagens saerlige baggrund, som karakteriseres ved, at sagsoegeren opholdt sig langt borte, og at spoergsmaalet om pensionsrettigheder er meget indviklet, samt til arbejdspresset i de kompetente tjenestegrene i Kommissionen .
16 I henhold til Domstolens procesreglements artikel 91, stk . 3, som med de noedvendige aendringer finder anvendelse ved Retten, forhandles der, naar der er fremsat begaering efter stk . 1, mundtligt, medmindre Retten traeffer anden afgoerelse . Retten finder imidlertid, at denne sag er tilstraekkeligt oplyst til, at der traeffes afgoerelse om formalitetsspoergsmaalet, uden at der indledes mundtlig forhandling .
17 Det konstateres indledningsvis, at i medfoer af vedtaegtens artikel 91, stk . 1, kan Retten afgoere enhver tvist om lovligheden af en retsakt, der indeholder et klagepunkt imod en person, som er omfattet af vedtaegten . I henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 2, er en retsakt, der indeholder et klagepunkt, enten en af ansaettelsesmyndigheden truffen afgoerelse, eller dennes undladelse af at traeffe en i vedtaegten foreskrevet foranstaltning . Ifoelge vedtaegtens artikel 91, stk . 2, kan en klage kun antages til paakendelse ved Retten, naar der for ansaettelsesmyndigheden i forvejen er indbragt en klage over den bebyrdende retsakt, og naar klagen har vaeret genstand for en udtrykkelig eller stiltiende afvisning . Foerst naar der er meddelt afslag paa tjenestemandens anmodning - hvilket i mangel af svar fra administrationen anses at foreligge, naar der er forloebet fire maaneder - kan tjenestemanden inden for en ny frist paa tre maaneder indgive klage til ansaettelsesmyndigheden, jfr . artikel 90, stk . 2 ( Domstolens dom af 14 . februar 1989, Bossi mod Kommissionen, sag 346/87, endnu ikke trykt i Samling af Afgoerelser; Domstolens kendelse af 4 . juni 1987, G . P . mod Det OEkonomiske og Sociale Udvalg, sag 14/86, Sml . s . 2409 ).
18 Paa baggrund af disse principper maa Kommissionens anbringender til stoette for dens formalitetsindsigelse undersoeges .
Ingen retsakt, der indeholder et klagepunkt
19 Indledningsvis bemaerkes i modsaetning til det af Kommissionen anfoerte, at selv om det er korrekt, at pensionsrettigheder foer pensioneringen, der er en uvis fremtidig begivenhed, er potentielle rettigheder, der daglig foroeges, er det ikke desto mindre klart, at en forvaltningsakt, hvorefter en bestemt beskaeftigelsesperiode ikke kan medregnes ved beregningen af pensionsgivende tjenesteaar, eller hvorved der gives afslag paa forhoejelsen i artikel 5 i vedtaegtens bilag VIII, umiddelbart og direkte griber ind i den paagaeldendes retsstilling, selv om forvaltningsakten foerst senere skal gennemfoeres . Tjenestemanden har derfor en retlig interesse, der allerede kan danne grundlag for et soegsmaal mod den paagaeldende retsakt ( Domstolens dom af 1 . februar 1979, Fausta Deshormes, sag 17/78, Sml . s . 189 ).
20 Det skal dernaest bemaerkes, at selv om den retsakt, som sagsoegeren har til hensigt at anfaegte, ikke praecist er angivet, er der klart tale om den ovenfor naevnte skrivelse af 27 . juli 1988 fra chefen for Kommissionens "Overfoerselsafdeling", hvilket fremgaar af foelgende : Skrivelsen naevnes udtrykkeligt i klagen af 21 . december 1988; den er ogsaa principalt omtalt i staevningen, som den i oevrigt er vedlagt som bilag i henhold til artikel 19 i tjenestemandsvedtaegten og artikel 37, stk . 4, i Domstolens procesreglement, som med de noedvendige aendringer finder anvendelse ved Retten; som svar paa Kommissionens anbringender i forbindelse med formalitetsindsigelsen, hvilken principielt ikke er bestridt, anfoerer sagsoegeren endelig kun, at skrivelsen ikke kan udgoere det tidspunkt, fra hvilket fristen paa tre maaneder i vedtaegtens artikel 90, stk . 2, loeber, men angiver ikke nogen anden retsakt, som han vil anfaegte, hvilket er i strid med Domstolens faste praksis om, at saavel beskyttelsen af forsvaret som af tredjemands rettigheder er til hinder for antagelsen af en klage, som ikke naevner, hvilke akter der haevdes at indeholde klagepunkter imod sagsoegeren ( jfr . bl.a . Domstolens dom af 28 . maj 1970, Lacroix mod Kommissionen, sag 30/68, Sml . 1970, s . 57 ).
21 Ifoelge Domstolens faste praksis ( bl.a . dom af 14 . juli 1981, Maschetti mod Kommissionen, sag 145/80, Sml . s . 1975 ) kan en tjenestemand som et led i en sammenhaengende droeftelse foerst med rette anse en udveksling af synspunkter for en endelig stillingtagen fra administrationens side, naar han modtager en skrivelse fra denne, der indeholder en begrundelse for den paagaeldende stillingtagen . Foerst paa dette tidpunkt paahviler det ham at indbringe en klage inden for de i vedtaegten fastsatte frister . Det foelger i oevrigt ogsaa af Domstolens faste praksis ( jfr . bl.a . naevnte dom af 1 . februar 1979, Deshormes mod Kommissionen ), at en sag ikke kan antages til realitetsbehandling, naar den er rettet mod en akt til forberedelse af en senere afgoerelse, herunder en akt som falder ind under gruppen af administrative oplysninger, fordi den henviser til en senere afgoerelse eller ikke stammer fra ansaettelsesmyndigheden, som det kraeves ifoelge vedtaegten for at kunne vaere en afgoerelse .
22 Det fremgaar klart af den foreliggende sag, at skrivelsen af 27 . juli 1988, som er rettet til sagsoegeren og underskrevet efter bemyndigelse fra chefen for Kommissionens "Overfoerselsafdeling" - uden at der skal tages stilling til, om ansaettelsesmyndigheden er underskriver - ikke er en afgoerelse : for det foerste faar sagsoegeren at vide, at han snarest vil faa fremsendt et officielt forslag til overfoersel, for det andet at denne afgoerelse afventer modtagelsen af en kopi af en forsikringsattest fra Generali Belgium og endelig, at de fremsendte pensionsberegninger er vejledende og kraever en senere bekraeftelse . Det fremgaar klart af sagen, at denne sidste udtalelse fra Kommissionen vedroerer pensionsberegningerne for sagsoegeren i deres helhed, dvs . saavel overfoerslen af tidligere optjente pensionsrettigheder som forhoejelsen i henhold til artikel 5 i vedtaegtens bilag VIII . Foelgelig er sagsoegerens klage, som blev registreret den 21 . december 1988, ikke rettet mod retsakt, som indeholder et klagepunkt imod ham, hvorfor den ikke kan antages til realitetsbehandling .
23 Det skal endvidere bemaerkes, at efter at Kommissionen havde modtaget sagsoegerens skrivelse af 24 . august 1988, hvori han meddelte, at han ikke laengere oenskede sine pensionsrettigheder overfoert til Faellesskabets pensionsordning, og hvori han anmodede om fastsaettelse af sine pensionsrettigheder ved Generali Belgium, var Kommissionen ikke forpligtet til at traeffe afgoerelse om sagsoegerens oprindelige anmodning af 24 . marts 1988, som han trak tilbage ved den ovenfor naevnte skrivelse af 24 . august 1988 . Kommissionen var derfor befoejet til at tage sagsoegerens afgoerelse til efterretning og afslutte sagen om overfoersel efter at have sendt sit notat til ESS .
Klagen for sent indgivet
24 Det fremgaar af den foreliggende sag, herunder selve klagen, sagsoegerens skrivelse af 24 . august 1988 og den omstaendighed, at sagsoegeren ikke har bestridt Kommissionens anbringender herom, at sagsoegeren havde kendskab til skrivelsen af 27 . juli 1988, som han ikke har bestridt, Kommissionen sendte ham via telefax, og som han modtog samme dag eller senest i begyndelsen af august 1988 .
25 Selv om man antager, at den ovenfor naevnte skrivelse af 27 . juli 1988 er en bebyrdende retsakt, hvilket ikke er tilfaeldet, er klagen, der blev registreret den 21 . december 1988, under alle omstaendigheder for sent indgivet, hvorfor sagen ikke kan antages til realitetsbehandling .
26 I denne henseende fremgaar det af Domstolens faste praksis ( jfr . bl.a . Domstolens dom af 12 . juli 1984, Moussis mod Kommissionen, sag 227/83, Sml . s . 3133 ), at de i tjenestemandsvedtaegtens artikler 90 og 91 fastsatte klage - og soegsmaalsfrister er praeceptive og ikke kan fraviges af parterne eller Domstolen, da de har til formaal at tilvejebringe klarhed og retssikkerhed .
27 Derfor er sagsoegerens anbringender i relation til formalitetsindsigelsen, dvs . anbringendet om, at han boer have soegsmaalsadgang, at han som udstationeret i Afrika havde yderligere vanskeligheder ved at diskutere sin situation med Kommissionen, at spoergsmaalet om pensionsrettigheder er meget indviklet, at Kommissionens tjenestegrene, som beskaeftiger sig med beregning af pensionsrettigheder, havde et meget stort arbejdspres, ikke relevante for sagen og kan ikke foere til at fravige de praeceptive frister i vedtaegtens artikler 90 og 91 .
28 Det foelger af ovenstaaende, at sagen boer afvises .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
29 Ifoelge Domstolens procesreglements artikel 69, stk . 2, som med de noedvendige aendringer finder anvendelse ved Retten, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger . I henhold til reglementets artikel 70 baerer institutionerne imidlertid selv de udgifter, de har afholdt i sager anlagt af ansatte ved Faellesskaberne .
Afgørelse
Af disse grunde
bestemmer
RETTEN ( Femte Afdeling )
1 ) Sagen afvises .
2 ) Hver part baerer sine omkostninger .
Luxembourg den 14 . december 1989 .