61984CJ0232_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved dom af 11 . september 1984, indgaaet til Domstolen den 17 . september s.aa ., har Cour du travail de Bruxelles i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 og protokollen af 3 . juni 1971 vedroerende Domstolens fortolkning af konventionen af 27 . september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser i borgerlige sager, herunder handelssager, stillet tre praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 215, stk . 2, i EOEF-traktaten, artikel 23 i naevnte Konvention af 27 . september 1968 og artiklerne 12-16 i protokollen af 8 . april 1965 vedroerende De europaeiske Faellesskabers privilegier og immuniteter .
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag mellem Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber og Jean-Louis Tordeur . Sidstnaevnte var fra den 1 . december 1976 til den 31 . maj 1978 stillet til Kommissionens raadighed som midlertidigt beskaeftiget arbejdstager af to forskellige vikarbureauer, der havde deltaget i en licitation afholdt af Kommissionen med henblik paa at skaffe saadant personale .
3 Jean-Louis Tordeur har indstaevnet Kommissionen og de paagaeldende vikarbureauer for Tribunal du travail de Bruxelles, idet han har paastaaet anvendelse af den belgiske lov af 28 . juni 1976 om foreloebige bestemmelser om midlertidig beskaeftigelse, vikarbeskaeftigelse og udlejning af arbejdskraft ( Moniteur belge af 7 . 8 . 1976, s . 9968 ).
4 Jean-Louis Tordeur har for det foerste nedlagt paastand om, at Kommissionen og de naevnte vikarbureauer i medfoer af artikel 10 i den naevnte lov tilpligtes én for alle og alle for én at betale ham forskellen mellem den loen som kontorist, han faktisk har oppebaaret, og loennen som fuldmaegtig i loenklasse A 7 . Han har i den forbin delse gjort gaeldende, at han for Kommissionen udfoerte arbejde, som svarer til det, der saedvanligvis udfoeres af en fuldmaegtig og ikke af en kontorist .
5 For det andet har Jean-Louis Tordeur nedlagt paastand om, at de sagsoegte tilpligtes at betale ham erstatning i forbindelse med afbrydelsen af det tidsubegraensede ansaettelsesforhold, der er opstaaet mellem ham og Kommissionen i medfoer af artikel 32, stk . 3, i naevnte lov .
6 Den naevnte artikel 10, som Jean-Louis Tordeur har paaberaabt sig til stoette for sin foerste paastand, bestemmer, at den midlertidigt beskaeftigede arbejdstagers loen ikke kan vaere mindre end den loen, han ville have haft krav paa, saafremt han havde vaeret varigt ansat paa samme vilkaar .
7 Lovens artikel 32, der er anfoert i forbindelse med den anden paastand, forbyder i stk . 1 fysiske og juridiske personer at drive virksomhed, der ikke er i overensstemmelse med bestemmelserne i den belgiske lovs kapitel I og II, og som bestaar i at stille arbejdstagere ansat af virksomheden til raadighed for tredjemaend, der benytter arbejdstagerne og i forhold til disse udoever en hvilken som helst af de befoejelser, der saedvanligt tilkommer en arbejdsgiver .
8 Naevnte artikels stk . 3 lyder saaledes :
»Naar en bruger faar udfoert arbejde af arbejdstagere, der er stillet til hans raadighed i strid med bestemmelsen i stk . 1, anses brugeren og arbejdstagerne for bundet af et tidsubegraenset ansaettelsesforhold fra arbejdets paabegyndelse.«
9 Endelig bestemmes det i lovens artikel 32, stk . 4, at brugeren af midlertidigt beskaeftigede arbejdstagere og den, der stiller disse til foerstnaevntes raadighed i strid med bestemmelsens stk . 1, er solidarisk ansvarlige for betalingen af sociale bidrag, loen, erstatninger og andre ydelser, der er en foelge af det i stk . 3 naevnte ansaettelsesforhold .
10 Ved deldom af 30 . maj 1983 fastslog Tribunal du travail de Bruxelles, at forholdet mellem Jean-Louis Tordeur paa den ene side og Kommissionen og de to vikarbureauer paa den anden var omfattet af den naevnte belgiske lov af 28 . juni 1976 .
11 Sagen blev herefter af Kommissionen indanket for Cour du travail de Bruxelles, som har besluttet at udsaette sagen og forelaegge Domstolen foelgende spoergsmaal :
»a ) Omfattes Faellesskabernes eventuelle ansvar over for midlertidigt beskaeftigede arbejdstagere i medfoer af nationale belgiske bestemmelser, der gaelder for aftaler indgaaet mellem Kommissionen og vikarbureauer, af Faellesskabets ansvar uden for kontraktsforhold, jfr . traktatens artikel 215, stk . 2, eller af en anden faellesskabsretlig regel, hvorefter Domstolen er enekompetent til at paakende krav mod Kommissionen?
b ) Kan det antages, saafremt det foerste spoergsmaal besvares bekraeftende, at artikel 23 i konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser i borgerlige sager, herunder handelssager, undertegnet den 27 . september 1968, forudsat at den er anvendelig i denne sag, hvilket spoergsmaal ligeledes forelaegges Domstolen, eller enhver anden relevant faellesskabsregel i naervaerende tilfaelde afskaerer Domstolens kompetence til fordel for den nationale ret, for hvilken sagen allerede er indbragt?
c ) Kan det antages, saafremt det foerste spoergsmaal besvares benaegtende eller det andet spoergsmaal besvares bekraeftende, at artiklerne 12-16 i protokollen vedroerende De europaeiske Faellesskabers privilegier og immuniteter, udfaerdiget i Bruxelles den 8 . april 1965, eller enhver anden for forholdet relevant faellesskabsbestemmelse udelukker, at Kommissionen omfattes af nationale bestemmelser, der ved overtraedelse af visse regler som civilretlig sanktion skaber et tidsubegraenset ansaettelsesforhold mellem en midlertidigt beskaeftiget arbejdstager og brugeren.«
12 I medfoer af artikel 20 i protokollen vedroerende statutten for EOEF-domstolen har Jean-Louis Tordeur og Kommissionen afgivet skriftlige indlaeg .
13 Ved kendelse af 13 . februar 1985 er sagen blevet henvist til fjerde afdeling .
14 Ved kendelse af 19 . marts 1985 har Domstolen ( fjerde afdeling ) efter begaering af Kommissionen bestemt, at bilag 2 og 3 til det af Jean-Louis Tordeur afgivne indlaeg tillige med henvisningerne hertil i indlaegget skal udelades af sagen .
Spoergsmaalene a ) og b )
15 Det spoergsmaal, den nationale ret har stillet under a ) gaar i det vaesentlige ud paa, om den sag, der verserer for retten, henhoerer under dennes kompetence, eller snarere angaar et ansvar uden for kontraktsforhold for institutionerne som omhandlet i EOEF-traktatens artikel 215, stk . 2, der i medfoer af naevnte traktats artikel 178 henhoerer under Domstolens enekompetence .
16 I sit indlaeg har Jean-Louis Tordeur henvist til, at der i naervaerende sag efter artikel 32, stk . 3, i den foernaevnte belgiske lov af 28 . juni 1976, bestaar et direkte kontraktsforhold mellem ham og Kommissionen, saaledes at det er et spoergsmaal om institutionens ansvar i kontraktsforhold, der foelgelig ikke er omfattet af Domstolens enekompetence efter artikel 178 .
17 Jean-Louis Tordeur har i den forbindelse anfoert, at den omstaendighed, at hans ansaettelse ved Kommissionen fandt sted efter et dokument, der var underskrevet af en repraesentant for Kommissionen, af vikarbureauet og af ham selv, viser, at der bestaar et kontraktsforhold mellem ham og Kommissionen .
18 Kommissionen har heroverfor gjort gaeldende, at den belgiske lov af 28 . juni 1976 stoetter sig paa en fiktion derved, at det i lovens artikel 32, stk . 1, omhandlede tilfaelde betragtes, som om der faktisk bestod et direkte ansaettelsesforhold mellem arbejdstageren og brugeren . Da der ikke foreligger nogen virkelig aftale, kan en sag mod Kommissionen anlagt af den midlertidigt beskaeftigede arbejdstager kun admitteres, hvis sidstnaevnte goer gaeldende, at der er tale om ansvar uden for kontraktsforhold . Et saadant soegsmaal er foelgelig omfattet af Domstolens enekompetence efter artikel 178 .
19 Det bemaerkes, at den sag, Jean-Louis Tordeur har anlagt ved de arbejdsretlige instanser i Belgien, retligt set er en fortsaettelse af kontraktsforholdet mellem Jean-Louis Tordeur og de to vikarbureauer . Hertil kommer, at Kommissionen er inddraget i sagen paa grund af de yderligere kontraktsforhold mellem Kommissionen og de paagaeldende vikarbureauer ; disse kontrakter gik ud paa at stille Jean-Louis Tordeur til Kommissionens raadighed i et meget langt og uafbrudt tidsrum .
20 Herefter, og uden at det er noedvendigt at tage stilling til om den sag, Jean-Louis Tordeur har anlagt, efter belgisk ret skal betegnes som en sag om erstatning i kontraktsforhold, er det tilstraekkeligt at fastslaa, at genstanden for den sag, der verserer for den nationale ret, under ingen omstaendigheder falder ind under anvendelsesomraadet for artikel 215, stk . 2, og foelgelig ikke omfattes af Domstolens enekompetence efter artikel 178 .
21 Den nationale rets spoergsmaal a ) boer herefter besvares med, at det ansvar, som maatte paahvile en af Faellesskabets institutioner over for en midlertidigt beskaeftiget arbejdstager efter bestemmelserne i den nationale lovgivning, der er anvendelig paa de kontrakter, som er indgaaet mellem institutionen og vedkommende vikarbureau, ikke omfattes af det ansvar uden for kontraktsforhold, der omhandles i EOEF-traktatens artikel 215, stk . 2, og at der foelgelig ikke tilkommer Domstolen nogen enekompetence i tvister herom .
22 Da spoergsmaal b ) kun er stillet for det tilfaelde, at Domstolen besvarer spoergsmaal a ) bekraeftende, er det ikke noedvendigt at besvare dette .
Spoergsmaal c )
23 Den nationale rets spoergsmaal c ) gaar i det vaesentlige ud paa, hvorvidt faellesskabsretten er til hinder for, at artikel 32, stk . 3, i den belgiske lov af 28 . juni 1976 finder anvendelse paa faellesskabets institutioner, naar disse benytter midlertidigt beskaeftigede arbejdstagere, i det omfang den naevnte bestemmelse som en civilretlig sanktion i tilfaelde af overtraedelse af andre bestemmelser i den paagaeldende lov medfoerer, at et tidsubegraenset ansaettelsesforhold mellem arbejdstageren og brugeren, anses for opstaaet .
24 Indledningsvis bemaerkes, at en anvendelse af artiklerne 12-16 i protokollen af 8 . april 1965 vedroerende De europaeiske Faellesskabers privilegier og immuniteter, som udtrykkeligt er naevnt i den nationale rets spoergsmaal, kan udelukkes . Der er nemlig, som med rette anfoert af Jean-Louis Tordeur og af Kommissionen, ikke i hovedsagen rejst spoergsmaal om immuniteter for faellesskabernes tjenestemaend og ansatte, som er de eneste, der er omfattet af de naevnte bestemmelser .
25 Kommissionen har imidlertid givet udtryk for, at en national bestemmelse som den i spoergsmaalet omhandlede er uforenelig med andre bestemmelser om faellesska bernes tjenestemaend og ansatte . Da Kommissionen under den mundtlige forhandling blev opfordret til at angive, hvilke bestemmelser der efter dens opfattelse er til hinder for, at artikel 32, stk . 3, i den belgiske lov af 28 . juni 1976 anvendes paa institutionerne, henviste den til, at bestemmelsen om, at der som sanktion ved overtraedelse af reglerne i naevnte lov opstaar et tidsubegraenset ansaettelsesforhold mellem den midlertidigt beskaeftigede arbejdstager og den institution, denne har arbejdet for, strider mod den enekompetence, der tilkommer ansaettelsesmyndigheden i forbindelse med ansaettelser .
26 Det bemaerkes, at efter artikel 6 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte i faellesskaberne bestemmer hver institution selv, hvilke myndigheden, der kan indgaa ansaettelseskontrakter med midlertidigt ansatte, hjaelpeansatte, lokalt ansatte eller saerlige raadgivere .
27 Den midlertidigt beskaeftigede arbejdstagers krav paa socialretlig beskyttelse kan ganske vist ikke tilsidesaettes, blot fordi arbejdstageren er stillet til raadighed for en af Faellesskabets institutioner . Beskyttelsen kan imidlertid ikke sikres gennem foranstaltninger, der er et indgreb i institutionernes selvbestemmelsesret .
28 I betragtning af det anfoerte og i overensstemmelse med Domstolens dom af 11 . marts 1975 ( Porrini, 65/74, Sml . s . 319 ) maa det anses for udelukket, at en ansaettelseskontrakt med en institution, og saa meget desto mere et tidsubegraenset ansaettelsesforhold, kan opstaa ikke ved en beslutning truffet af den hertil udpegede kompetente myndighed, men som foelge af af den omstaendighed, at visse bestemmelser om midlertidig beskaeftigelse i den nationale lovgivning i den medlemsstat, hvor institutionen har saede, er blevet tilsidesat, selv om dette er fastslaaet i den national retsafgoerelse .
29 Den nationale rets spoergsmaal c ) boer herefter besvares med, at artikel 6 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte i Faellesskaberne er til hinder for, at bestemmelser i national lovgivning, der i tilfaelde af overtraedelse af visse af dennes regler om midlertidig beskaeftigelse skaber et tidsubegraenset ansaettelsesforhold mellem den midlertidigt beskaeftigede arbejdstager og brugeren, finder anvendelse paa faellesskabets institutioner .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
30 Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( fjerde afdeling )
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Cour du travail de Bruxelles ved dom af 11 . september 1984, for ret :
1 ) Det ansvar, som maatte paahvile en af faellesskabets institutioner over for en midlertidigt beskaeftiget arbejdstager efter bestemmelserne i den nationale lovgivning, der er anvendelig paa de kontrakter, som er indgaaet mellem institutionen og vedkommende vikarbureau, omfattes ikke af det ansvar uden for kontraktsforhold, der omhandles i EOEF-traktatens artikel 215, stk . 2, og foelgelig tilkommer der ikke Domstolen nogen enekompetence i tvister herom .
2 ) Artikel 6 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte i Faellesskaberne er til hinder for, at bestemmelser i national lovgivning, der i tilfaelde af overtraedelse af visse af dennes regler om midlertidig beskaeftigelse skaber et tidsubegraenset ansaettelsesforhold mellem den midlertidigt beskaeftigede arbejdstager og brugeren, finder anvendelse paa faellesskabets institutioner .