62025TO0404_RES
Sag T-404/25
Miguel Ángel Navarro Fernández
mod
Europa-Parlamentet
Rettens kendelse (Sjette Afdeling) af 12. februar 2026
»Passivitetssøgsmål – anmodning om pålæg – anmodning om foreløbige forholdsregler – manglende repræsentation for sagsøgeren – manglende berigtigelse – afvisning«
Retslig procedure – stævningens indhold – formkrav – betingelser vedrørende signataren – egenskab af tredjemand i forhold til parterne – sagsøger, der er advokat med beskikkelse til at føre sager for en national domstol – ikke tilladt – forpligtelse for Retten til at underrette sagsøgeren om uregelmæssigheden – berigtigelse mulig ved udpegelse af en ny advokat – foreligger ikke – åbenbart afvisningsgrundlag
(Statutten for Domstolen, art. 19, stk. 3 og 4, og art. 53)
(jf. præmis 4-6, 8 og 11)
Resumé
I forbindelse med et passivitetssøgsmål ledsaget af anmodninger om pålæg og foreløbige forholdsregler anvendte Retten Domstolens nye retspraksis (
1
), som præciserer rækkevidden af forbuddet mod, at ikke-privilegerede parter repræsenterer sig selv for Unionens retsinstanser.
Sagsøgeren anlagde sag ved Retten, der principalt var støttet på Europa-Parlamentets ulovlige undladelse af at handle med henblik på at foranledige Europa-Kommissionen til at indlede en traktatbrudsprocedure mod Spanien som følge af den fortsatte forringelse af et Natura 2000-område beliggende i Arganda del Rey (Spanien).
Sagsøgeren anlagde i sin egenskab af advokat med beskikkelse til at føre sager for de spanske domstole dette søgsmål med alene sin egen underskrift.
Rettens bemærkninger
Retten bemærkede, at statutten for Den Europæiske Unions Domstol fastsætter to særskilte og kumulative betingelser for så vidt angår repræsentationen ved Den Europæiske Unions retsinstanser af de parter, der ikke er omfattet af denne statuts artikel 19, stk. 1 og 2 (
2
), de såkaldte »ikke-privilegerede parter«. Den første kræver, at disse parter »repræsenteres af en advokat« (
3
), og ifølge den anden kan kun en advokat, der har beskikkelse i en medlemsstat eller i en anden stat, som er part i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), repræsentere eller bistå en part for Domstolen.
I denne henseende præciserede Retten, at det fremgår af Domstolens praksis, at den første betingelse indebærer et forbud for ikke-privilegerede parter mod at repræsentere sig selv for Unionens retsinstanser. For så vidt som der ikke er fastsat nogen undtagelse fra eller fravigelse af dette forbud i statutten for Den Europæiske Unions Domstol eller i Domstolens eller Rettens procesreglement, er indgivelsen af en stævning, der er underskrevet af sagsøgeren selv, derfor ikke tilstrækkelig til at anlægge sag ved Unionens retsinstanser, herunder når denne part er en advokat, der har beskikkelse til at føre sager for en national ret.
Retten tilføjede imidlertid, at det ligeledes fremgår af nyere retspraksis, at henset til alvoren af de konsekvenser, som en tilsidesættelse af artikel 19 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol har for sagsøgeren, dvs. at søgsmålet uigenkaldeligt afvises, og i mangel af udtrykkelige oplysninger om det modsatte i denne statut og i procesreglementet, skal den, når den fastslår, at forbuddet mod at repræsentere sig selv ikke er overholdt, opfordre sagsøgeren til at udpege en ny advokat, inden den fastslår, at sagen skal afvises.
Henset til den omstændighed, at sagsøgeren i det foreliggende tilfælde på trods af to anmodninger om berigtigelse fremsat af Retten ikke havde udpeget en ny advokat inden for de fastsatte frister, afviste Retten søgsmålet.
(
1
) – Ny retspraksis udviklet af Domstolen i dom af 4.9.2025, Studio Legale Ughi e Nunziante mod EUIPO (C-776/22 P, EU:C:2025:644), siden anvendt i kendelse afsagt af Domstolens vicepræsident den 30.10.2025, Arasteh mod Kommissionen (C-590/25 P (R), ikke trykt i Sml., EU:C:2025:861).
(
2
) – De parter, der er omhandlet i artikel 19, stk. 1 og 2, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, er medlemsstaterne, Unionens institutioner, de stater, der er parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, og EFTA-Tilsynsmyndigheden.
(
3
) – Artikel 19, stk. 3, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol.