61984CJ0231_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning indgaaet til Domstolens justitskontor den 14 . september 1984 har Angelo Valentini, der er tjenestemand ved Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning af 21 . juni 1984, hvormed man meddelte ham afslag paa at aendre hans oprindelige indplacering med tilbagevirkende gyldighed .
Tvistens baggrund
2 Efter at have bestaaet en almindelig udvaelgelsesproeve blev sagsoegeren med beslutning af 10 . marts 1975 og med virkning fra den 1 . marts 1975 udnaevnt til tjenestemand paa proeve i loenklasse L/A 8, loentrin 2 ; sagsoegeren blev ansat i en stilling som assisterende oversaetter og blev den 1 . december 1975 fastansat i stillingen som tjenestemand . Han blev forfremmet til loenklasse L/A 7 i 1976 og blev efter deltagelse i en intern udvaelgelsesproeve overflyttet fra sprogtjenesten til en stilling i samme stillingsgruppe i den almindelige tjeneste ; med beslutning af 7 . februar 1978 blev han udnaevnt til fuldmaegtig i loenklasse A 7, loentrin 1, i generaldirektorat XX »finanskontrol.«
3 I marts 1981 gjorde generaldirektoeren for personale og administration ved et cirkulaere samtlige ansatte bekendte med den »beslutning vedroerende de i forbindelse med ansaettelse gaeldende kriterier for indplacering i loenklasse og paa loentrin«, der var vedtaget den 6 . juni 1973 .
4 Efter at have faaet kendskab til cirkulaeret indgav sagsoegeren den 4 . juni 1981 til generaldirektoeren for personale en anmodning om, at de indplaceringer, der var blevet foretaget henholdsvis ved ansaettelsen i 1975 og i 1978 ved udnaevnelsen til fuldmaegtig, blev taget op til fornyet overvejelse . En aendring var efter sagsoegerens opfattelse begrundet, da det fulgte af naevnte beslutning af 6 . juni 1973, at Kommissionen i sin tid ikke havde taget behoerigt hensyn til sagsoegerens beskaeftigelse foer 1975 .
5 Anmodningen blev afvist i en skrivelse af 3 . november 1981 fra indplaceringsudvalget, som henviste til, at udvalget »ikke ser sig i stand til at aendre den tidligere afgivne udtalelse om indplaceringen« . Sagsoegeren anmodede udvalget om at begrunde afgoerelsen og om at angive de indplaceringskriterier, der var lagt til grund, hvilken anmodning blev besvaret i en meddelelse af 12 . maj 1982 fra generaldirektoeren for personale . Denne redegjorde for udvalgets overvejelser og tilfoejede, at de paagaeldende to indplaceringsbeslutninger var truffet i overensstemmelse med de gaeldende regler, og at der ikke var grundlag for at aendre beslutningerne .
6 Den 22 . marts 1983 indgav sagsoegeren, der i mellemtiden var blevet forfremmet til loenklasse A 6, til indplaceringsudvalget en anmodning om aendring af de naevnte indplaceringsbeslutninger, idet sagsoegeren paany redegjorde for sin opfattelse herom . I en svarskrivelse af 28 . april 1983 meddelte generaldirektoeren for personale, at han saa sig noedsaget til »som ansaettelsesmyndighed« at fastholde de paagaeldende indplaceringer .
7 I skrivelse af 25 . november 1983 rettede sagsoegeren paany henvendelse til indplaceringsudvalget og gentog sin anmodning om aendring af sin indplacering . I skrivelsen gjorde sagsoegeren gaeldende, at hverken generaldirektoeren for personale eller udvalget paa udtoemmende maade havde taget stilling til det, han havde anfoert i de tidligere anmodninger . Den 6 . december 1983 fremsendte sagsoegeren et tillaeg til naevnte skrivelse . I besvarelse af henvendelser meddelte generaldirektoeren for personale den 6 . januar 1983 sagsoegeren, at han ikke kunne imoedekomme anmodningen om en aendret indplacering .
8 Efter sidstnaevnte skrivelse indgav sagsoegeren den 5 . april 1984 klage i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 2, med krav om, at den i 1975 skete indplacering i loenklasse L/A 8, loentrin 2, henset til foernaevnte beslutning af 6 . juni 1973, med tilbagevirkende kraft blev aendret til en udnaevnelse i loenklasse L/A 7 . Til stoette for klagen, der var stilet til formanden for Kommissionen, paaberaabte sagsoegeren sig bestemmelserne i en ny »beslutning vedroerende de i forbindelse med ansaettelse gaeldende kriterier for indplacering i loenklasse og paa loentrin«, der var traadt i stedet for foernaevnte beslutning af 6 . juni 1973, og som var blevet offentliggjort i meddelelser fra administrationen af 21 . oktober 1983 .
9 Med notat af 21 . juni 1983 afviste generaldirektoeren for personale klagen med henvisning til, at sagsoegerens indplacering var blevet foretaget behoerigt paa grundlag af beslutningen af 6 . juni 1973, samt endvidere til at offentliggoerelsen i 1983 af en ny beslutning om spoergsmaalet ikke kunne faa de frister, vedtaegtens artikler 90 og 91 fastsatte, til at loebe paa ny, da disse frister var praeceptive .
10 Med naervaerende soegsmaal soeger sagsoegeren anerkendelse af sit krav om aendring som anfoert af den oprindelige indplacering . Kommissionen har paastaaet sagen afvist og har i medfoer af procesreglementets artikel 91 begaeret sagens formalitet afgjort uden at indlede forhandlinger vedroerende realiteten .
Formaliteten
11 Kommissionen har gjort gaeldende, at soegsmaalet boer afvises, fordi der ikke forud er blevet indbragt nogen klage som foreskrevet i vedtaegtens artikel 90, stk . 2 . Den henvendelse, sagsoegeren betegner som klage, nemlig dennes skrivelse af 5 . april 1984, udgoer ret beset kun en meningstilkendegivelse, der er aabenbar for sen, da sagsoegeren ikke i sin har indgivet klager vedroerende de paagaeldende oprindelige indplaceringsbeslutninger . Da disse saaledes maa anses som endelige, kan sagsoegeren ikke paa ny faa de frister, der er sprunget, til at loebe paany ved at indgive »en klage« vedroerende de spoergsmaal, naevnte beslutninger har afgjort .
12 Kommissionen har endvidere gjort gaeldende, at den blotte oplysning om indplaceringskriterierne, som sker med offentliggoerelsen i meddelelser fra administrationen af 21 . oktober 1983, ikke giver noget holdepunkt for at fravige vedtaegtens fristregler . Offentliggoerelsen skete i oevrigt udelukkende med det formaal at give tjenestemaend, hvis indplacering var sket paa grundlag af beslutning af 6 . juni 1973, mulighed for at opnaa en rent administrativ aendring af deres indplacering . Offentliggoerelsen kan saaledes ikke paaberaabes til stoette for naervaerende sags antagelse til realitetsbehandling .
13 Sagsoegeren har heroverfor gjort gaeldende, at den naevnte meddelelse af 21 . oktober 1983 boer betragtes som en vaesentlig ny omstaendighed, der kan begrunde anmodningen af 25 . november 1983 om en aendret indplacering . Det af sagsoegte anfoerte vil nemlig indskraenke en tjenestemands ret til at benytte de i vedtaegtens artikler 90 og 91 hjemlede procedurer over for en retsakt, der indeholder et klagepunkt i forhold til ham .
14 Det bemaerkes, at enhver tjenestemand i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 1, kan forelaegge en ansoegning for ansaettelsesmyndigheden om at traeffe en beslutning for sit vedkommende . Ifoelge Domstolens faste praksis indebaerer dette imidlertid ikke, at tjenestemanden ikke skal overholde de i artiklerne 90 og 91 fastsatte frister for indbringelser af klager og anlaeg af sager ved Domstolen, saaledes at det indirekte skulle vaere muligt gennem forelaeggelse af en ansoegning at anfaegte en tidligere afgoerelse, hvis lovlighed ikke er blevet bestridt inden for de fastsatte frister . Kun vaesentlige nye omstaendigheder kan begrunde, at der forelaegges en ansoegning, der har til formaal at opnaa en aendring af en saadan afgoerelse .
15 Endvidere bemaerkes, at Domstolen af 1 . december 1983 ( Blomefield, 190/82, Sml . s . 3981 ) har anset Kommissionens meddelelse i marts 1981 af beslutningen af 6 . juni 1983 som en ny omstaendighed, der kan begrunde, at enkelte tjenestemaend forlaegger ansoegninger om aendring af deres oprindelige indplacering . Tvistens baggrund taget i betragtning synes sagsoegeren herefter retmaessigt i juni 1981 at have fremsat anmodning om aendret indplaceret til sagsoegte, der i oevrigt udtrykkeligt afviste denne . Imidlertid angaar den forud for naervaerende soegsmaal indgivne klage ikke dette afslag .
16 Foelgelig boer der gives Kommissionen medhold i afvisningspaastanden . Selv om en tjenestemand saaledes under visse omstaendigheder kan forelaegge ansaettelsesmyndigheden en ansoegning om aendring af en indplaceringsbeslutning, som ikke er anfaegtet inden for fristerne, og selv om en saadan ansoegning, i tilfaelde af et afslag, kan give anledning til klage og eventuelt soegsmaal for Domstolen efter vedtaegtens artikler 90 og 91, kan den paagaeldende tjenestemand imidlertid ikke ved at indgive en anden eller tredje ansoegning udvirke, at fristen for indgivelse af klage paany begynder at loebe eller fortsaetter med at loebe .
17 I oevrigt ville resultatet ikke vaere anderledes om det lagdes til grund, at sagsoegerens skrivelse af 23 . november 1983 udgjorde en ansoegning til ansaettelsesmyndigheden som foelge af Kommissionens offentliggoerelse i oktober 1983 af oplysninger vedroerende spoergsmaalet om indplacering . I det foreliggende tilfaelde har offentliggoerelsen i marts 1981 allerede medfoert, at sagsoegeren var i stand til at forelaegge en ansoegning som omhandlet i vedtaegtens artikel 90, stk . 1, om aendring af den tidligere indplacering ; offentliggoerelsen i 1983 kan under disse omstaendigheder ikke igen have samme virkning i sagsoegerens tilfaelde .
18 Herefter boer sagen afvises .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostningerne
19 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den tabende part til afholde sagens omkostninger . I henhold til procesreglementets artikel 70 baerer institutionerne imidlertid selv de udgifter, de har afholdt i sager anlagt af de ansatte ved Faellesskaberne .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser,
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( foerste afdeling )
1 ) Sagen afvises .
2)Hver part baerer sine omkostninger .