62017CC0115
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY
JULIANE KOKOTT
přednesené dne 12. dubna 2018 (
1
)
Věc C‑115/17
Administration des douanes et droits indirects a FranceAgriMer
a
Etablissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
proti
Hubertu Clergeauovi a dalším
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce předložená Cour de cassation (Kasační soud Francie)]
„Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Zásada retroaktivního použití mírnější trestněprávní úpravy – Článek 49 odst. 1 třetí věta Listiny základních práv – Vývozní náhrady – Zvláštní vývozní náhrady pro určité druhy vykostěného hovězího masa – Zvláštní vývozní náhrady získané s úmyslem podvodu nebo nesprávným prohlášením druhu vyváženého zboží – Zboží, které v okamžiku odevzdání prohlášení nespadalo pod unijní právní úpravu zvláštních vývozních náhrad, avšak později bylo do její působnosti zahrnuto, v důsledku změn právní úpravy“
I. Úvod
1.
Smí být potrestána osoba, která nepravdivým prohlášením na zboží, jež vyváží, vylákala s úmyslem podvodu finanční prostředky podpory z rozpočtu Evropské unie, pokud skutečně vyvážené zboží v okamžiku spáchání činu nebylo způsobilé, ale v důsledku změny příslušných ustanovení po okamžiku spáchání činu se způsobilým stalo?
2.
Soudní dvůr je žádán, aby tuto otázku posoudil s ohledem na Listinu základních práv Evropské unie. V jejím čl. 49 odst. 1 třetí větě je zakotvena zásada retroaktivního použití mírnějšího trestu (lex mitior) jako základní právo zásadního praktického významu, jehož výkladem a použitím se Soudní dvůr již opakovaně zabýval (
2
).
3.
Na pozadí tohoto případu stojí rozsáhlý skandál s masem, jemuž se ve Francii dostalo jisté pozornosti (
3
). Obžalovaní v původním řízení příslušným úřadům nesprávně deklarovali hovězí maso, které bylo určeno na vývoz do třetích zemí, nebo této činnosti napomáhali. Podnik, pro který obžalovaní pracovali, tak z unijního rozpočtu získal finanční podporu v podobě zvláštních vývozních náhrad na hovězí maso, ačkoliv pro druh vyvážených kusů masa v rozhodné době nebyly stanoveny žádné vývozní dotace financované evropským daňovým poplatníkem. Tomuto druhu masa byla přiznána evropská podpora až později v důsledku právní změny na unijní úrovni.
4.
Právě na tuto pozdější změnu právní úpravy se nyní obžalovaní odvolávají a domáhají se beztrestnosti. Příslušné vnitrostátní úřady naopak vychází z toho, že v rozhodném okamžiku nepravdivá deklarace příslušných kusů masa je a zůstane nepravdivou deklarací, kterou je třeba jako takovou potrestat nezávisle na tom, zda se v mezidobí změnila související právní úprava podpory v unijním právu či nikoliv.
5.
Rozsudkem v této věci může Soudní dvůr významnou měrou přispět k praktickému zacházení s mechanismy sankcí, jejichž cílem je chránit na úrovni členských států finanční zájmy Evropské unie ve smyslu článku 325 SFEU.
II. Právní rámec
A. Unijní právo
6.
Unijní právní rámec tohoto případu je vymezen zejména čl. 49 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie. Zároveň je třeba poukázat na čl. 4 odst. 3 SEU a čl. 325 odst. 1 SFEU, jakož i na nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 (
4
), (EHS) č. 1964/82 (
5
), (ES) č. 2469/97 (
6
) a (ES) č. 1359/2007 (
7
). Některými zúčastněnými zmiňované nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 (
8
) je naopak irelevantní, neboť se dotýká pouze správněprávních, nikoliv však trestněprávních sankcí na ochranu finančních zájmů Unie.
1.
Primární právo
7.
Zásada zákonnosti trestů je zakotvena v čl. 49 odst. 1 Listiny základních práv takto:
„Nikdo nesmí být odsouzen za jednání nebo opomenutí, které v době, kdy bylo spácháno, nebylo podle vnitrostátního nebo mezinárodního práva trestným činem. Rovněž nesmí být uložen trest přísnější, než jaký bylo možno uložit v době spáchání trestného činu. Pokud poté, co již byl trestný čin spáchán, stanoví zákon mírnější trest, uloží se tento mírnější trest.“
8.
Čl. 4 odst. 3 SEU unii stanoví zásadu loajální spolupráce mezi Unií a členskými státy:
„Podle zásady loajální spolupráce se Unie a členské státy navzájem respektují a pomáhají si při plnění úkolů vyplývajících ze Smluv.
Členské státy učiní veškerá vhodná obecná nebo zvláštní opatření k plnění závazků, které vyplývají ze Smluv nebo z aktů orgánů Unie.
Členské státy usnadňují Unii plnění jejích úkolů a zdrží se všech opatření, jež by mohla ohrozit dosažení cílů Unie.“
9.
Čl. 325 odst. 1 SFEU mimoto obsahuje následující ustanovení na ochranu finančních zájmů Unie:
„Unie a členské státy bojují proti podvodům a jiným protiprávním jednáním ohrožujícím finanční zájmy Unie opatřeními přijatými podle tohoto článku, která mají odstrašující účinek a poskytují v členských státech a v orgánech, institucích a jiných subjektech Unie účinnou ochranu.“
2.
Sekundární právo
a)
Finanční pravidla Evropské unie
10.
Nařízení č. 966/2012 stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie. Článek 59 odst. 2 tohoto nařízení, nadepsaný „Sdílené řízení s členskými státy“, stanoví následující:
„(2)   Při provádění úkolů souvisejících s plněním rozpočtu členské státy přijmou veškerá opatření, včetně právních, regulačních a správních, která jsou nezbytná pro ochranu finančních zájmů Unie, zejména
[…]
b)
předcházejí nesrovnalostem a podvodům, odhalují je a napravují.
Za účelem ochrany finančních zájmů Unie členské státy při dodržení zásady proporcionality a v souladu s tímto článkem a s příslušnými odvětvovými pravidly provádějí kontroly ex ante a ex post, je-li to vhodné, včetně kontrol na místě na reprezentativním vzorku nebo na vzorku vybraném na základě rizika výskytu chyb. Kromě toho zpětně získávají neoprávněně vyplacené finanční prostředky, a je-li to za tímto účelem nezbytné, zahajují správní a soudní řízení.
Členské státy ukládají příjemcům finančních prostředků účinné, odrazující a přiměřené sankce, pokud tak stanovují odvětvová pravidla a zvláštní ustanovení vnitrostátních právních předpisů.
[…]“
b)
Zvláštní vývozní náhrady pro vykostěné hovězí maso
11.
Podmínky pro poskytnutí zvláštních vývozních náhrad pro určité druhy vykostěného hovězího masa z Evropské unie do třetích zemí byly v průběhu let opakovaně měněny. Zprvu byly stanoveny v nařízení č. 1964/82, poté pozměněny nařízením č. 2469/97 a následně převzaty do kodifikovaného znění nařízení č. 1359/2007.
– Původní znění nařízení č. 1964/82
12.
Článek 1 odst. 1 nařízení č. 1964/82 původně obsahoval tuto úpravu:
„Jednotlivě balené vykostěné kusy z čerstvých nebo chlazených zadních čtvrtí dospělého skotu samčího pohlaví mají právo na poskytnutí zvláštních vývozních náhrad, pokud splňují podmínky tohoto nařízení.“
13.
Pozadí této úpravy objasňuje druhý bod odůvodnění nařízení č. 1964/82:
„vzhledem k tomu, že s ohledem na situaci na trhu, hospodářskou situaci v odvětví hovězího a telecího masa a odbytové možnosti produktů v uvedeném odvětví je nutné stanovit podmínky, za kterých mohou být poskytovány zvláštní vývozní náhrady pro tyto produkty; že je zejména nutné stanovit takovéto podmínky pro některé jakosti masa, které pocházejí z vykostěných zadních čtvrtí skotu samčího pohlaví“.
– Pozměněné znění nařízení č. 1964/82
14.
Na konci roku 1997 bylo přijato nové znění čl. 1 odst. 1 nařízení č. 1964/82:
„Jednotlivě balené vykostěné kusy z čerstvých nebo chlazených předních a zadních čtvrtí dospělého skotu samčího pohlaví o průměrném obsahu libového hovězího masa nejméně 55 % mají právo na poskytnutí zvláštních vývozních náhrad, pokud splňují podmínky tohoto nařízení.“
15.
Poslední znění čl. 1 odst. 1 nařízení č. 1964/82 je obsaženo v nařízení č. 2469/97, jehož vstup v platnost je upraven v jeho článku 4 takto:
„Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. ledna 1998.
Použije se na operace, pro které se přijímá prohlášení podle čl. 3 odst. 1 nebo podle čl. 25 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3665/87, k němuž je přiložena vývozní licence vydaná dnem vstupu v platnost tohoto nařízení.“
16.
O důvodech nové úpravy stanovené nařízením č. 2469/97 informuje druhý bod odůvodnění posledně jmenovaného nařízení:
„vzhledem k tomu, že v souvislosti s prováděním Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání by měl být zaveden režim, který by se více zaměřil na produkty z hovězího a telecího masa, které by se vyvážely zejména do třetích zemí; že by zavedení zvláštní náhrady pro vykostěné maso z předních čtvrtí dospělého skotu samčího pohlaví mělo přispět k dosažení takového cíle; že je proto nutné rozšířit stávající režim nařízení (EHS) č. 1964/82 na uvedené produkty;“
– Nařízení č. 1359/2007
17.
Dnes platí článek 1 nařízení č. 1359/2007 tohoto znění:
„Jednotlivě balené vykostěné kusy z čerstvých nebo chlazených předních a zadních čtvrtí dospělého skotu samčího pohlaví o průměrném obsahu libového hovězího masa nejméně 55 % mají právo na poskytnutí zvláštních vývozních náhrad, pokud splňují podmínky tohoto nařízení.“
18.
Podle svých článků 11 a 12 vstoupilo nařízení č. 1359/2007 v platnost dnem 1. ledna 2008 a s účinkem k tomuto dni bylo zrušeno nařízení č. 1964/82. Podle prvního bodu odůvodnění byla kodifikace velkého počtu změn v porovnání s posledním nařízením provedena z důvodů přehlednosti a jasnosti.
19.
Ve třetím bodě odůvodnění nařízení č. 1359/2007 se uvádí:
„s ohledem na situaci na trhu, hospodářskou situaci v odvětví hovězího a telecího masa a odbytové možnosti produktů v uvedeném odvětví je nutné stanovit podmínky, za kterých mohou být poskytovány zvláštní vývozní náhrady pro tyto produkty. Je zejména nutné stanovit takovéto podmínky pro některé jakosti masa, které pocházejí z vykostěných čtvrtí skotu samčího pohlaví.“
B. Vnitrostátní právo
20.
Článek 426 francouzského celního zákoníku (
9
), který byl v platnosti již v okamžiku spáchání skutků, které jsou předmětem sporu, stanoví:
„Za dovoz nebo vývoz zakázaného zboží bez oznámení se považují
[…]
4.
nesprávná prohlášení nebo klamavé jednání, kterými má být nebo je dosaženo náhrady poplatků, osvobození od poplatků, slevy z poplatků nebo jiných výhod jakéhokoliv druhu v souvislosti s dovozem nebo vývozem v plném nebo částečném rozsahu, s výjimkou porušení předpisů týkajících se kvality nebo balení, pokud těmito porušeními nemá být nebo není dosaženo náhrady poplatků, osvobození od poplatků, slevy z poplatků nebo finanční výhody;
[…]“
21.
Jak dále vyplývá z článku 414 francouzského celního zákoníku, za dovoz nebo vývoz zakázaného zboží bez oznámení hrozí uložení trestu odnětí svobody v trvání až tří let a různých majetkoprávních vedlejších trestů.
22.
Konečně je v článku 112-1 francouzského trestního zákoníku (
10
) definována zásada zákonnosti trestů takto:
„Trestné jsou pouze ty činy, které byly trestným činem v okamžiku jejich spáchání.
Smí být uloženy pouze takové tresty, které byly v tomto okamžiku stanoveny zákonem.
Nové předpisy však lze použít i na trestné činy spáchané před jejich vstupem v platnost, které nevedly k pravomocnému odsouzení, pokud jsou méně přísné než dřívější předpisy.“
III. Skutkový stav a původní řízení
23.
Celkem devíti spoluobžalovaným v původním řízení je v trestním řízení před francouzskými soudy kladen za vinu přečin podle celního práva, jehož se měli dopustit jako pachatelé nebo spolupachatelé. Jádrem obvinění je, že si obžalovaní v období mezi lety 1987 až 1992 nesprávnými celními prohlášeními a podvodnými machinacemi francouzské firmy Clergeau SA (
11
) měli zajistit vyšší vývozní náhrady za hovězí maso, než by této firmě v okamžiku spáchání činu podle unijního práva naleželo.
24.
Konkrétně jsou obžalováni z toho, že s úmyslem podvodu deklarovali hovězí maso z předních čtvrtí dospělého hovězího skotu samčího pohlaví nesprávně jako hovězí maso ze zadních čtvrtí dospělého hovězího skotu samčího pohlaví. Ve sporném období však hovězí maso z předních čtvrtí, na rozdíl od hovězího masa ze zadních čtvrtí, ještě nespadalo do oblasti působnosti příslušných unijních předpisů o zvláštních vývozních náhradách, nýbrž do ní bylo zahrnuto až později, konkrétně od 19. ledna 1998.
25.
Účastníky trestního řízení jsou na straně francouzského státu Administration des douanes et droits indirects (
12
) (Administration des douanes) a – jako vedlejší žalobce – Établissement national des produits de l’Agriculture et de la Mer (
13
) (FranceAgriMer). Posledně jmenovaný je odpovědný za uplatňování unijních předpisů o podpoře v zemědělství a příslušné kontroly.
26.
Rozsudkem ze dne 3. prosince 2013 Tribunal correctionnel de La Rochelle (
14
) všechny obžalované zprostil obžaloby a své rozhodnutí opřel o zásadu retroaktivního použití mírnější trestněprávní úpravy, protože dnes se unijní zvláštní vývozní náhrady vztahují nejen na hovězí maso ze zadních čtvrtí, nýbrž také na hovězí maso z předních čtvrtí. Cour d’appel de Poitiers (
15
) jako druhoinstanční soud tento rozsudek potvrdil rozsudkem ze dne 13. března 2015. Pro kasační stížnost podanou Administration des douanes (
16
) a FranceAgriMer je nyní u trestního senátu francouzského Cour de cassation (
17
) vedeno trestní řízení za účelem právního přezkumu odvolacího rozsudku.
IV. Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce a řízení před Soudním dvorem
27.
Rozsudkem ze dne 23. listopadu 2016, který byl doručen dne 6. března 2017, předložil Cour de cassation (Francie) Soudnímu dvoru podle článku 267 SFEU žádost o rozhodnutí o této předběžné otázce:
Musí být článek 49 Listiny základních práv Evropské unie vykládán v tom smyslu, že vylučuje, aby osoba byla odsouzena kvůli vývozním náhradám, které neprávem obdržela z důvodu podvodného jednání nebo nepravdivého prohlášení druhu zboží, za které byly náhrady požadovány, ačkoliv se zboží, které skutečně vyvážela, po spáchání skutku stalo v důsledku změny právní úpravy způsobilým?
28.
Na žádost Soudního dvora podle článku 101 jednacího řádu předkládající soud doplnil, že obžalovaní v původním řízení jsou stíháni pro předložení nesprávných prohlášení na zboží nebo pro podvodná jednání, kterými byla v plném rozsahu nebo částečně získána náhrada poplatků, osvobození od nich nebo jejich snížení či jakákoliv jiná výhoda v souvislosti s vývozem.
29.
V řízení před Soudním dvorem předložili čtyři z obžalovaných v původním řízení společné písemné vyjádření (
18
), kromě toho se písemně vyjádřily také francouzská, řecká a rakouská vláda a Evropská komise. S výjimkou rakouské vlády byli stejní účastníci řízení zastoupeni i na ústním jednání dne 28. února 2018.
V. Posouzení
30.
V žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce žádá Cour de cassation (Francie) Soudní dvůr o výklad čl. 49 odst. 1 třetí věty Listiny základních práv Evropské unie, který na unijní úrovni stanoví zásadu retroaktivního použití mírnější trestněprávní úpravy.
31.
Obžalovaní v původním řízení se obávají, že jejich práva vyplývající z čl. 49 odst. 1 třetí věta Listiny by mohla být obětována na oltář co nejúčinnějšího potírání podvodů poškozujících finanční zájmy Unie. Tato obava je však neopodstatněná. Finanční zájmy Unie lze samozřejmě chránit pouze prostředky právního státu (
19
). V souladu s tím je rovněž v čl. 49 odst. 1 třetí věty Listiny zakotvena základní procesní záruka pro každého, kdo je pro skutek upravený unijním právem trestně stíhán, a nikdo nemůže obžalovaným bránit v tom, aby uplatnili práva, jež z této záruky vyplývají. V projednávané věci je však nutno vyjasnit, jaký přesný obsah má zásada retroaktivního použití mírnější trestněprávní úpravy.
Použitelnost čl. 49 odst. 1 třetí věta Listiny základních práv
32.
Podle svého čl. 51 odst. 1 je Listina v tomto případě věcně použitelná, neboť otázka retroaktivního použití mírnější trestněprávní úpravy vyvstává v souvislosti s uplatněním unijního práva vnitrostátními úřady. Ty se zabývají vyplácením zvláštních vývozních náhrad Evropské unie pro hovězí maso a dohledem nad ním a musí přitom hájit finanční zájmy Unie, a to i ukládáním účinných, přiměřených a odstrašujících sankcí (čl. 4 odst. 3 Smlouvy o EU, čl. 325 odst. 1 SFEU a čl. 59 odst. 2 nařízení č. 966/2012) (
20
).
33.
Použití čl. 49 odst. 1 třetí věty Listiny základních práv ostatně nebrání ani skutečnost, že se skutky stíhané francouzskou justicí v tomto případě odehrály před 1. prosincem 2009, tedy před dnem, kdy se Listina vstupem Lisabonské smlouvy v platnost stala právně závaznou a nabyla právní síly ústavního předpisu (viz zejména čl. 6 odst. 1 Smlouvy o EU). Vykládané ustanovení Listiny totiž zakotvuje obecnou právní zásadu unijního práva, která již před svým vstupem v platnost vycházela jak ze společných ústavních tradic členských států (
21
), tak z mezinárodních smluv, které tyto státy uzavřely (
22
), a Soudní dvůr ji opakovaně uznal (
23
).
Vzájemné působení trestněprávních předpisů a netrestněprávních předpisů
34.
Obtíže při výkladu a použití této zásady, jímž čelí francouzský Cour de cassation (Nejvyšší kasační soud) (
24
), vyplývají v konečném důsledku ze vzájemného působení trestněprávního a netrestněprávního předpisu.
35.
Trestněprávní předpis jako takový je obsažen ve vnitrostátním právu a omezuje se na potrestání nepravdivých prohlášení a podvodných machinací, jejichž prostřednictvím má být získána neoprávněná finanční výhoda při dovozu nebo vývozu nebo je jimi taková výhoda získána (čl. 426 bod 4 francouzského celního zákoníku). Avšak až z netrestněprávního unijního předpisu v oblasti zemědělského práva resp. práva zahraničního obchodu, v projednávané věci z úpravy zvláštních vývozních náhrad, vyplývá, co je takovou neoprávněnou finanční výhodou.
36.
Zatímco trestní předpis obsažený v čl. 426 bodě 4 francouzského celního zákoníku nebyl změněn, netrestní unijní předpis se v průběhu doby změnil. Původně totiž podle čl. 1 odst. 1 nařízení č. 1964/82 přicházelo pro zvláštní vývozní náhrady do úvahy výhradně hovězí maso ze zadních čtvrtí, od 19. ledna 1998 v důsledku změn, které přineslo nařízení č. 2469/97, se podpora vztahuje i na hovězí maso z předních čtvrtí; posledně jmenovaný právní stav byl později kodifikován v článku 1 nařízení č. 1359/2007 a platí dodnes.
37.
Lze mluvit o tom, že vstoupila v platnost mírnější trestněprávní úprava, pokud se změnil pouze netrestní předpis – v tomto případě předpis o způsobilosti určitého zboží v rámci zvláštních vývozních náhrad Evropské unie, přičemž původní trestní předpis – v tomto případě předpis o trestnosti nepravdivých prohlášení a podvodných jednání – zůstal zachován? To je podstatou otázky, se kterou je Soudní dvůr v tomto případě konfrontován.
38.
K jejímu zodpovězení je nutno se zamyslet nad smyslem a účelem zásady retroaktivního použití mírnějšího trestněprávní úpravy.
Smysl a účel retroaktivního použití mírnější trestněprávní úpravy
39.
Použití pozdější, mírnější trestněprávní úpravy představuje výjimku ze základní zásady zákonnosti trestů (nullum crimen, nulla poena sine lege), neboť se zpětně použije jiný zákon než ten, který platil v okamžiku spáchání skutku (
25
).
40.
Tato výjimka koneckonců vychází z úvah o spravedlnosti (
26
). Retroaktivní použití mírnější trestněprávní úpravy se zakládá na úvaze, že obžalovaný nemá být odsouzen pro jednání, které podle (změněného) názoru zákonodárce v okamžiku trestního řízení již není trestné. Změněné posouzení zákonodárce by tak mělo být ve prospěch obžalovaného (
27
).
41.
V projednávané věci však nedošlo ke změně názoru zákonodárce o trestnosti chování obžalovaného v původním řízení, a to ani na unijní ani na vnitrostátní úrovni. Na to velmi správně poukázala v neposlední řadě Francie a Rakousko.
42.
Nepravdivá prohlášení nebo podvodná jednání, jejichž cílem bylo získat neoprávněné finanční výhody v souvislosti s vývozem nebo dovozem nebo takové výhody byly získány, byla v okamžiku spáchání skutku trestná a do dnešního dne beze změny trestná jsou, v neposlední řadě i za účelem ochrany finančních zájmů Evropské unie. Záměrem zákonodárce, ať na unijní či vnitrostátní úrovni, nikdy nebylo odstranit trestnost takovýchto machinací nebo nějakým způsobem zmírnit ochranu finančních zájmů Unie.
43.
Právní změny v poskytování zvláštních vývozních náhrad za hovězí maso, které byly provedeny na unijní úrovni, sloužily spíše jen k přizpůsobení příslušných zemědělských předpisů měnícím se podmínkám na trhu, zejména změněné situaci na celosvětovém trhu v souvislosti s jednáními vedenými Světovou obchodní organizací v rámci Uruguayského kola (
28
). Příslušná politická místa v Evropské unii tedy provedla čistě ekonomické přehodnocení, nikoliv přehodnocení trestnosti určitých způsobů chování.
44.
Samotná okolnost, že v současnosti platí velkorysejší úprava poskytování zvláštních vývozních náhrad, která zahrnuje hovězí maso z předních a zadních čtvrtí, v žádném případě nepřipouští závěr, že se dříve platná úprava, vztahující se pouze na hovězí maso se zadních čtvrtí, ukázala být z pohledu zákonodárce příliš přísnou či příliš restriktivní. Jak případně zdůrazňuje předkládající soud a Komise, různá situace na trhu v různou dobu může vyžadovat různé úpravy způsobilosti zemědělských vývozů z Unie do třetích zemí. Nárok na takovou podporu má pouze ten, kdo se svými výrobky splní podmínky platné v příslušném okamžiku.
45.
V tomto ohledu se tato věc podobá daňovému právu. I tam se mohou podmínky hmotného daňového práva, které musí daňový poplatník dodržovat, rok od roku měnit. Kdo se v roce 2017 dopustí podvodu u určité daně a získá tak finanční výhodu, nemůže se svého trestního stíhání zbavit tím, že se bude dovolávat zrušení příslušné daně, snížení příslušné daňové sazby nebo velkorysejší výjimky z daně od roku 2018. Čin daňového podvodu je a zůstane trestný za období, za které měla být daň uhrazena.
Společné znaky s věcí Paoletti a další
46.
Projednávaná věc vykazuje určité společné znaky s věcí Paoletti a další (
29
), jak správně zdůraznili někteří účastníci řízení. V uvedeném případě se jednalo o skutkovou podstatu napomáhání k nedovolenému přistěhovalectví státních příslušníků třetí země. Tento trestný čin lze podle názoru Soudního dvora stíhat ještě i tehdy, když dotčení státní příslušníci třetí země mezitím vstupem země jejich původu do Evropské unie získali status občanů EU. Nabytí občanství EU totiž představuje skutkovou okolnost, která není způsobilá změnit skutkové znaky naplnění podstaty trestného činu napomáhání k nedovolenému přistěhovalectví (
30
).
47.
Nutno přiznat, že mezi projednávaným případem a věcí Paoletti a další panuje rozdíl v tom smyslu, že tam došlo ke změně skutkové okolnosti (dotčené osoby nabyly status občana EU), zde naopak ke změně právní okolnosti (způsobilost hovězího masa z předních čtvrtí). Rozhodující ale je, že se v obou případech změnily pouze okolnosti v oblasti mimo trestní právo, naopak trestnost dotčeného jednání (v uvedené věci napomáhání k nedovolenému přistěhovalectví a v projednávané věci nepravdivá prohlášení nebo podvodná jednání při vývozu zboží s podvodným úmyslem) zůstává stejná a nebyla přehodnocena.
48.
Pokud bychom připustili, aby jako důvod pro retroaktivní použití mírnější trestněprávní úpravy postačovala změna takovýchto netrestných okolnosti, pak by to představovalo – jak správně zdůrazňuje Francie a Rakousko – takřka podnět k podvodným machinacím (
31
).
49.
Rýsuje-li se například, že v blízké budoucnosti budou zvláštní vývozní náhrady poskytovány nejen na maso ze zadních čtvrtí, nýbrž také na maso z předních čtvrtí, může to zvýšit pokušení hospodářských subjektů, aby již předem nesprávně deklarovaly vývoz masa z předních čtvrtí a později se odvolávaly na retroaktivní použití mírnějšího trestu.
50.
Ušlechtilá myšlenka, na níž je založena zásada zakotvená v čl. 49 odst. 1 třetí věta Listiny základních práv, by se tak obrátila ve svůj protiklad.
Dílčí výsledek
51.
V souhrnu vzato tedy zásada retroaktivního použití mírnější trestněprávní úpravy (čl. 49 odst. 1 třetí věta Listiny základních práv) není v rozporu s potrestáním osoby, která podvodným jednáním nebo nepravdivými prohlášeními o druhu zboží přihlášeného ke zvláštním vývozním náhradám dle unijního práva usilovala o získání neoprávněné výhody nebo ji získala, pokud skutečně vyvezené zboží v okamžiku takovéhoto podvodného jednání nebo prohlášení nebylo způsobilé a získalo způsobilost až na základě změny unijního práva, která vstoupila v platnost až po spáchání činu.
VI. Doplňující poznámky
52.
Pouze pro úplnost si na závěr dovoluji zmínit dva aspekty, které byly okrajově diskutovány s účastníky řízení.
K finanční výhodě, o jejíž získání obžalovaní usilovali
53.
První z těchto aspektů se týká finanční výhody (tedy zvláštních vývozních náhrad), kterou obžalovaní neprávem opatřili podniku, pro který pracovali, nepravdivými prohlášeními nebo podvodným jednáním v souvislosti s vývozem produktů z hovězího masa.
54.
Hraje při posuzování stávajícího případu z hlediska čl. 49 odst. 1 třetí věta Listiny základních práv roli, zda jsou obžalovaní v původním řízení trestně stíháni pro skutečné získání takovéto neoprávněné finanční výhody pro svůj podnik nebo pouze pro jednání s úmyslem podvodu s vyhlídkou na takovou výhodu?
55.
Podle mého názoru to roli nehraje. Skutečnost, zda podniku za vývoz určitého zboží z Evropské unie do třetí země přísluší právní nárok na zvláštní vývozní náhrady, totiž sama o sobě ještě není otázkou trestnosti chování jeho zaměstnanců.
56.
Trestně stíháni jsou obžalovaní v původním řízení, jak předkládající soud na dotaz Soudního dvora výslovně potvrdil, proto, že s vyhlídkou na takové zvláštní vývozní náhrady v podvodném úmyslu předkládali nepravdivá prohlášení a dopouštěli se podvodného jednání.
K nesprávnému prohlášení mraženého masa za čerstvé nebo chlazené maso
57.
Druhý aspekt se týká náznaku v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, že obžalovaní v původním řízení nesprávně deklarovali hovězí maso přihlášené k zvláštním vývozním náhradám nejen ohledně jeho původu z předních resp. zadních čtvrtí, nýbrž v podvodném úmyslu také označili mražené hovězí maso za čerstvé nebo chlazené hovězí maso (
32
).
58.
Tato okolnost, které se předkládající soud nikde podrobněji nevěnuje, očividně pro jím předkládanou otázku nehraje podstatnou roli. Proto ani není v tomto stanovisku předmětem hlubšího právního rozboru.
59.
Omezuji se na upozornění, že použitelné unijní právo je jednotné v tom smyslu, že pro projednávané zvláštní vývozní náhrady vždy přicházelo do úvahy pouze čerstvé nebo chlazené, nikdy však mražené hovězí maso. Obžalovaní v původním řízení se tedy ohledně své trestní odpovědnosti za případné jimi uvedené údaje o stupni čerstvosti dotčeného masa nemohou už vůbec odvolávat na retroaktivní použití mírnějšího trestu ve smyslu čl. 49 odst. 1 třetí věta Listiny základních práv.
VII. Závěry
60.
Na základě předchozích úvah navrhuji Soudnímu dvoru, aby odpověděl na předběžnou otázku položenou francouzským Cour de cassation (Kasační soud) takto:
„Článek 49 odst. 1 třetí větu Listiny základních práv Evropské unie je třeba vykládat tak, že nebrání potrestání osoby, která podvodným jednáním nebo nepravdivými prohlášeními o druhu zboží přihlášeného ke zvláštním vývozním náhradám dle unijního práva usilovala o získání neoprávněné výhody nebo ji získala, pokud skutečně vyvezené zboží v okamžiku takovéhoto podvodného jednání nebo prohlášení nebylo způsobilé k udělení náhrad a získalo takovou způsobilost až na základě změny unijního práva, která vstoupila v platnost až po spáchání činu.“
(
1
) – Původní jazyk: němčina.
(
2
) – V této souvislosti je nutno vyzdvihnout zejména rozsudek ze dne 3. května 2005, Berlusconi a další (C‑387/02, C‑391/02 a C‑403/02, EU:C:2005:270). Viz také – zejména pro zemědělské právo – rozsudky ze dne 1. července 2004, Gerken (C‑295/02, EU:C:2004:400, bod 61), ze dne 8. března 2007, Campina (C‑45/06, EU:C:2007:154, body 32 a 40) a ze dne 4. října 2012, Société ED et F Man Alcohols (C‑669/11, EU:C:2012:618, bod 52).
(
3
) – Například Pierre-Marie Lemaire pod titulkem „Clergeau: tambouille et carambouille“ informuje ve francouzském deníku Sud Ouest ze dne 2. října 2013 o „vaste escroquerie présumée aux fonds agricoles européens“.
(
4
) – Nařízení Evropského parlamentu a rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. 2012, L 298, s. 1).
(
5
) – Nařízení Komise (EHS) č. 1964/82 ze dne 20. července 1982, kterým se stanoví podmínky pro poskytování zvláštních vývozních náhrad pro některé druhy vykoštěného hovězího masa (Úř. věst. 2012, L 212, s. 48).
(
6
) – Nařízení Komise (ES) č. 2469/97 ze dne 11. prosince 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1964/82, kterým se stanoví podmínky pro poskytování zvláštních vývozních náhrad pro některé druhy vykoštěného hovězího masa, nařízení (EHS) č. 3846/87, kterým se zavádí nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady a nařízení (ES) č. 1445/95 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího masa (Úř. věst. 1997, L 341, s. 8; Zvl. vyd. 03/22, s. 125).
(
7
) – Nařízení Komise (ES) č. 1359/2007 ze dne 21. listopadu 2007, kterým se stanoví podmínky pro poskytování zvláštních vývozních náhrad pro některé druhy vykoštěného hovězího masa (Úř. věst. 2007, L 304, s. 21).
(
8
) – Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. 1995, L 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 340).
(
9
) – Code des douanes.
(
10
) – Code pénal.
(
11
) – Jak sdělila francouzská vláda, jedná se o podnik, který působí v oblasti nákupu a prodeje, přepravy, dovozu a vývozu masa a také v oblasti jatek.
(
12
) – Celní správa (Francie).
(
13
) – Státní úřad pro zemědělské a rybářské produkty (Francie).
(
14
) – Trestní soud La Rochelle (Francie).
(
15
) – Odvolací soud Poitiers (Francie).
(
16
) – Přesněji řečeno zde jedná Direction nationale du renseignement et des enquètes douanières, oddělení pro vyšetřování celních podvodů.
(
17
) – Nejvyšší kasační soud (Francie).
(
18
) – Jedná se o obžalované osoby Clergeau, Labrousse, Bouchet a Matrat.
(
19
) – V tomto smyslu také nejnovější rozsudek ze dne 5. prosince 2017, M. A. S. a M. B. (C‑42/17, EU:C:2017:936, body 48, 51 a 52).
(
20
) – Ve stejném smyslu, s odvoláním na trestní stíhání nesrovnalostí v oblasti daně z přidané hodnoty, rozsudky ze dne 26. února 2013, Åkerberg Fransson (C‑617/10, EU:C:2013:105, zejména body 27 a 28), a ze dne 5. prosince 2017, M. A. S. a M. B. (C‑42/17, EU:C:2017:936, bod 52).
(
21
) – Rozsudky ze dne 3. května 2005, Berlusconi a další (C‑387/02, C‑391/02 a C‑403/02, EU:C:2005:270, body 68 a 69), ze dne 28. dubna 2011, El Dridi (C‑61/11 PPU, EU:C:2011:268, bod 61), ze dne 14. února 2012, Toshiba Corporation a další (C‑17/10, EU:C:2012:72, bod 64), a ze dne 6. října 2016, Paoletti a další (C‑218/15, EU:C:2016:748, bod 25).
(
22
) – Viz zejména čl. 15 odst. 1 první věta Mezinárodního paktu o občanských a politických právech (předložený k podpisu dne 19. prosince 1966, UN Treaty Series, svazek 999, s. 171). Kromě toho je zásada retroaktivního použití mírnějšího trestu judikaturou odvozována z článku 7 Evropské úmluvy o lidských právech, viz k tomu Evropský soud pro lidská práva (velký senát), rozsudek ze dne 17. září 2009, Scoppola/Italien (č. 2) (číslo stížnosti 10249/03, CE:ECHR:2009:0917JUD001024903, § 108 a § 109).
(
23
) – Viz k tomu také judikatura uvedena výše 2 v poznámce pod čarou.
(
24
) – Jen na okraj připomeňme, že plénum Cour de cassation se dne 18. listopadu 2016, tedy pouze několik dní před žádostí o rozhodnutí o předběžné otázce v tomto případu, zabývalo podobnou otázkou zásady retroaktivního použití mírnějšího trestu zakotvenou v unijním právu, avšak tehdy rozhodnutou věc nepředložilo Soudnímu dvoru podle článku 267 SFEU (rozsudek č. 15-21.438, ECLI:FR:CCASS:2016:AP00630).
(
25
) – Viz k tomu moje stanoviska ve spojených věcech Berlusconi a další (C‑387/02, C‑391/02 a C‑403/02, EU:C:2004:624, bod 159) a věc Toshiba Corporation a další (C‑17/10, EU:C:2011:552, bod 60).
(
26
) – Viz k tomu moje stanoviska ve spojených věcech Berlusconi a další (C‑387/02, C‑391/02 a C‑403/02, EU:C:2004:624, bod 160) a věc Toshiba Corporation a další (C‑17/10, EU:C:2011:552, bod 60).
(
27
) – Viz k tomu moje stanoviska ve spojených věcech Berlusconi a další (C‑387/02, C‑391/02 a C‑403/02, EU:C:2004:624, bod 161) a věc Toshiba Corporation a další (C‑17/10, EU:C:2011:552, bod 60); viz také rozsudek ze dne 6. října 2016, Paoletti a další (C‑218/15, EU:C:2016:748, bod 27).
(
28
) – Viz k tomu druhý bod odůvodnění nařízení č. 2469/97 a třetí bod odůvodnění nařízení č. 1359/2007, jakož i doplňkově – k původní úpravě – druhý bod odůvodnění nařízení č. 1964/82. Z nich je zřejmé, že pro konkrétní podobu aktuálně platných podmínek pro poskytování zvláštních vývozních náhrad pro hovězí maso byla rozhodující situace na trhu, hospodářská situace v sektoru hovězího masa a odbytové možnosti.
(
29
) – Rozsudek ze dne 6. října 2016, Paoletti a další (C‑218/15, EU:C:2016:748).
(
30
) – Rozsudek ze dne 6. října 2016, Paoletti a další (C‑218/15, EU:C:2016:748, body 33 a 42).
(
31
) – Viz také rozsudek ze dne 6. října 2016, Paoletti a další (C‑218/15, EU:C:2016:748, bod 36).
(
32
) – Rozlišování mezi čerstvým a chlazeným hovězím masem na straně jedné a mraženým hovězím masem na straně druhé má u dovozu a vývozu zboží přes celní hranice Evropské unie zásadní význam, jak ukazuje v neposlední řadě pohled do kombinované nomenklatury: Kód KN 0201 se týká „hovězího masa, čerstvého nebo chlazeného“, kód KN 0202 naopak „hovězího masa, mraženého“. Na tyto kódy KN se výslovně odvolává také nařízení Komise (EHS) č. 3846/87 ze dne 17. prosince 1987, kterým se zavádí nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady (Úř. věst. 1987, L 366, s. 1; Zvl. vyd. 03/07, s. 325).