62005CJ0206_CS
Účastníci řízení
Odůvodnění rozsudku
Výrok
Účastníci řízení
Ve věci C‑206/05,
jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 2. května 2005,
Komise Evropských společenství,
zastoupená F. Erlbacherem a K. Simonssonem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,
žalobkyně,
proti
Švédskému království,
zastoupenému K. Norman, jako zmocněnkyní,
žalovanému,
SOUDNÍ DVŮR (čtvrtý senát),
ve složení E. Juhász (zpravodaj), předseda osmého senátu, zastupující předseda čtvrtého senátu, K. Schiemann a M. Ilešič, soudci,
generální advokát: L. A. Geelhoed,
vedoucí soudní kanceláře: R. Grass,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
Odůvodnění rozsudku
1. Svou žalobou se Komise Evropských společenství domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Švédské království tím, že ve svém vnitrostátním právním řádu zavedlo povinnost stanovení genetické hodnoty plemenných hřebců ve Švédsku pro jejich využití k veřejné plemenitbě, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají především z článku 3 směrnice Rady 90/427/EHS ze dne 26. června 1990 o zootechnických a genealogických podmínkách pro obchod s koňovitými uvnitř Společenství (Úř. věst. L 224, s. 55; Zvl. vyd. 03/10, s. 165, dále jen „směrnice“), a podpůrně z článku 28 ES.
Právní rámec
Právní úprava Společenství
2. Druhý a šestý bod odůvodnění směrnice uvádí:
„vzhledem k tomu, že je důležité, aby byla v rámci Společenství stanovena pravidla uvádění koňovitých na trh, a tím i zajištěn racionální rozvoj produkce koňovitých a zvýšena produktivita tohoto odvětví;
[…]
vzhledem k tomu, že je nutno postupně liberalizovat obchod s evidovanými koňovitými uvnitř Společenství; že úplná liberalizace tohoto obchodu je podmíněna pozdější doplňkovou harmonizací, především pokud jde o přijetí k veřejné plemenitbě a o používání spermatu a vajíček za zohlednění zvláštností jednotlivých plemenných knih“
3. Článek 3 první pododstavec směrnice stanoví:
„Obchod s koňovitými, jejich spermatem, vajíčky a embryi nelze zakázat či omezit ze zootechnických nebo genealogických příčin, pokud ovšem tyto nevyvstanou v důsledku použití této směrnice.“
4. Článek 7 směrnice opravňuje Komisi, pokud je to nezbytné k jednotnému používání směrnice, stanovit postupem podle směrnice a za dodržení jí stanovených zásad:
„a) metody pro kontrolu užitkovosti a stanovení genetické hodnoty plemenných zvířat;
b) podle metod uvedených v písmeni a) obecná kritéria, podle kterých se plemenný hřebec nebo, je-li to nezbytné, plemenná klisna mohou použít k plemenitbě, a obecná kritéria pro užívání jejich spermatu, vajíček a embryí.“
Vnitrostátní právní úprava
5. Ve Švédsku je povinnost stanovení genetické hodnoty plemenných hřebců, stejně jako pravidla týkající se této povinnosti, stanovena směrnicemi vnitrostátní zemědělské správy týkajícími se koňovitých využívaných k plemenitbě a identifikace koňovitých [Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 1994:82) om hästdjur som används till avel och om identifiering av hästdjur, dále jen „právní úprava použitelná na koňovité“].
6. Článek 29 právní úpravy použitelné na koňovité stanoví:
„Aby hřebec mohl být využíván k veřejné plemenitbě, musí být ve Švédsku stanovena jeho genetická hodnota. Stanovení genetické hodnoty zakládající právo k využívání hřebce je považováno za uskutečněné, byla-li kontrola užitkovosti provedena v souladu s články 20 až 22 nebo byl-li hřebec předmětem pouze kontroly potomků podle článků 24 až 26 a bylo-li vystaveno osvědčení o genetické hodnotě v souladu s článkem 27.“
7. Články 20 a 21 této právní úpravy uvádějí kritéria posouzení, která mají být použita v rámci kontroly užitkovosti koňovitých. Tato kritéria zahrnují zejména rodokmen, užitkovost, vnější vzhled, statnost a zdraví každého zvířete. Podle článku 22 uvedené právní úpravy musejí být zohledněny rovněž informace týkající se zahraničních koňovitých předané uznávanou organizací zahraničních chovatelů nebo zahraničním spolkem a týkající se plemenných knih.
8. Články 24 a 25 uvedené právní úpravy stanoví podmínky týkající se kontroly potomků koňovitých. Podle článku 26 téže právní úpravy musejí být zohledněny rovněž informace týkající se potomků zahraničních koňovitých předané uznávanou organizací zahraničních chovatelů nebo zahraničním spolkem a týkající se plemenných knih.
9. Podle článku 27 právní úpravy použitelné na koňovité je osvědčení o genetické hodnotě vydáno pro všechny koňovité, u nichž byla stanovena genetická hodnota. Toto osvědčení musí u každého koňovitého obsahovat zejména jméno, identifikaci, rodokmen, výsledky kontroly užitkovosti a případné kontroly potomků.
Soudní řízení
10. Komisi byla podána stížnost týkající se článku 29 právní úpravy použitelné na koňovité, který zavádí povinnost stanovení genetické hodnoty plemenných hřebců ve Švédsku pro jejich využití k veřejné plemenitbě.
11. Komise, majíc za to, že toto ustanovení je neslučitelné se směrnicí a v každém případě s články 28 ES a 30 ES, zahájila proti Švédskému království řízení pro nesplnění povinnosti podle článku 226 ES tím, že tento členský stát dopisem ze dne 18. července 2002 vyzvala k podání jeho vyjádření. Jelikož odpověď tohoto členského státu nebyla uspokojivá, Komise vydala dne 25. července 2003 odůvodněné stanovisko, ve kterém trvala na svém názoru o neslučitelnosti dotčeného vnitrostátního ustanovení s právem Společenství a vyzvala Švédské království k přijetí opatření nezbytných k tomu, aby vyhovělo tomuto stanovisku ve lhůtě dvou měsíců od jeho oznámení.
12. Ve své odpovědi ze dne 22. září 2003 na uvedené odůvodněné stanovisko švédská vláda uplatňovala, že systém zavedený na vnitrostátní úrovni není, co se týče plemenitby koňovitých, v rozporu s právem Společenství. Tato vláda nicméně uvedla, že na základě provedeného přezkoumání a posouzení uznala, že švédská právní úprava může být změněna tak, aby byla méně restriktivní.
13. V průběhu roku 2004 se dvakrát sešli zástupci švédské vlády a Komise, aby posoudili návrh nové právní Úpravy. Jelikož Komise nicméně nebyla přesvědčena o slučitelnosti tohoto návrhu s právem Společenství, rozhodla se podat žalobu v projednávané věci.
K žalobě
Argumentace účastníků řízení
14. Komise uplatňuje, že článek 29 právní úpravy použitelné na koňovité představuje překážku obchodu s koňovitými uvnitř Společenství, která je podle čl. 3 prvního pododstavce směrnice zakázána. Podle uvedeného článku 29 je totiž u hřebce pocházejícího z jiného členského státu než ze Švédského království a připuštěného k plemenitbě v souladu s právními předpisy použitelnými v uvedeném státě nutno stanovit ve Švédsku jeho genetickou hodnotu pro jeho využití k veřejné plemenitbě. Z toho vyplývají dodatečné náklady, které musí v závislosti na jednotlivých případech nést majitel hřebce nebo majitel klisny.
15. Komise uvádí, že sporné vnitrostátní ustanovení musí být považováno za kritérium pro připuštění hřebců k plemenitbě ve smyslu článku 7 směrnice. Uvedené ustanovení tak spadá do rozsahu působnosti směrnice a je součástí jí harmonizované oblasti.
16. Komise připomíná, že ji článek 7 směrnice výslovně opravňuje k tomu, že může, pokud je to nezbytné k jednotnému používání směrnice a za dodržení zásad uvedených v čl. 4 odst. 1 této směrnice, stanovit metody pro kontrolu užitkovosti a určení genetické hodnoty plemenných zvířat a podle uvedených metod stanovit obecná kritéria, podle kterých se plemenné zvíře může použít k plemenitbě.
17. Komise uvádí, že nepovažovala za nezbytné přijmout právní předpisy vycházející z článku 7 směrnice, a zdůrazňuje, že okolnost, že takové právní předpisy nestanovila, neznamená, že by členský stát mohl vydávat právní předpisy této povahy, které by stejně jako sporné ustanovení představovaly omezení obchodu s koňovitými uvnitř Společenství.
18. Komise na základě toho dochází k závěru, že sporné vnitrostátní ustanovení nevyplývá z použití směrnice a je neslučitelné s jejím čl. 3 prvním pododstavcem.
19. Podpůrně Komise uplatňuje, že pokud by Soudní dvůr rozhodl, že toto vnitrostátní ustanovení není v rozporu se směrnicí, je v každém případě v rozporu s článkem 28 ES a nemůže být odůvodněno na základě článku 30 ES.
20. V tomto ohledu Komise zejména uplatňuje, že, jak vyplývá z ustanovení vnitrostátního práva a z vysvětlení předloženého švédskou vládou, účelem povinnosti stanovené v článku 29 právní úpravy použitelné na koňovité je spíše zlepšení vlastností každého plemene, nežli ochrana zdraví a života zvířat. Toto stanovisko podporuje skutečnost, že z uvedeného článku 29 vyplývá, že se povinnost stanovení genetické hodnoty plemenného hřebce nepoužije na hřebce využívané k soukromé plemenitbě. Měla-li by tato povinnost za cíl skutečnou ochranu zdraví a života koňovitých, musela by být uplatňována rovněž na tuto skupinu.
21. Komise navíc upozorňuje, že z článku 29 právní úpravy použitelné na koňovité vyplývá, že k tomu, aby byl hřebec připuštěn k plemenitbě, neexistuje povinnost dosáhnout určitého výsledku při stanovování jeho genetické hodnoty, ale že stačí, aby k uvedenému stanovení došlo. Přitom k ochraně zdraví a života koňovitých by bylo třeba stanovit, aby hřebec, který nedosáhne uspokojivého výsledku, byl z plemenitby vyřazen, tak aby nedošlo k přenosu vážných genetických nedostatků na jeho potomky.
22. Švédská vláda připouští opodstatněnost závěrů Komise směřujících k tomu, aby bylo určeno, že sporné vnitrostátní ustanovení je neslučitelné s článkem 3 směrnice, stejně jako opodstatněnost závěrů Komise směřujících k tomu, aby Švédsko neslo náklady řízení.
Závěry Soudního dvora
23. Článek 29 právní úpravy použitelné na koňovité, který zavádí kritérium pro připuštění plemeníka k plemenitbě ve smyslu článku 7 směrnice, spadá do rozsahu působnosti této směrnice.
24. Podle článku 3 směrnice nemohou členské státy zakázat nebo omezit obchod s koňovitými, jejich spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství ze zootechnických nebo genealogických důvodů, pokud ovšem tyto nevyvstanou v důsledku použití směrnice.
25. Přitom článek 29 právní úpravy použitelné na koňovité má restriktivní účinek. Z vyjádření Komise totiž vyplývá, aniž by to bylo švédskou vládou zpochybňováno, že u koňovitých pocházejících z jiného členského státu musí být stanovena jejich genetická hodnota ve Švédsku k tomu, aby v této zemi mohli být využíváni k účelům veřejné plemenitby, což jejich uživatelům přináší dodatečné náklady, které mohou omezovat obchod s koňovitými uvnitř Společenství, je-li jejich místem určení Švédsko.
26. Podle článku 7 směrnice byl Komisi svěřen úkol stanovit, pokud je to nezbytné k jednotnému používání směrnice, metody pro kontrolu užitkovosti a stanovení genetické hodnoty plemenných zvířat a obecná kritéria, podle kterých se plemenný hřebec nebo případně plemenná klisna mohou použít k plemenitbě, stejně jako obecná kritéria pro užívání jejich spermatu, vajíček a embryí.
27. Aniž by bylo nezbytné posuzovat, zda uvedené ustanovení ponechalo, a pokud ano, v jakém rozsahu, členským státům určité pravomoci pro zavádění nebo zachování právních uprav, které nepředstavují zákaz nebo omezení obchodu s koňovitými uvnitř Společenství, zejména v případě, kdy Komise nevyužila svoji pravomoc, z jasného znění čl. 3 prvního pododstavce směrnice v každém případě vyplývá, že jakákoliv právní úprava zavádějící takový zákaz nebo omezení může vyplývat pouze z použití směrnice. Přitom dotčená švédská právní úprava, která, jak vyplývá z bodu 25 tohoto rozsudku, takové omezení obsahuje, nevyplývá z použití směrnice.
28. Švédské království připouští opodstatněnost závěrů Komise, které směřují k tomu, aby byla určena neslučitelnost článku 29 právní úpravy použitelné na koňovité s článkem 3 směrnice.
29. Proto musí být Komisí podaná žaloba považována za opodstatněnou.
30. V důsledku toho je třeba konstatovat, že Švédské království tím, že ve svém vnitrostátním právním řádu zavedlo povinnost stanovení genetické hodnoty plemenných hřebců ve Švédsku pro jejich využití k veřejné plemenitbě, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 3 směrnice.
K nákladům řízení
31. Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu bude účastníku řízení, který byl ve sporu neúspěšný, uložena náhrada nákladů řízení, pokud účastník, který byl ve sporu úspěšný, náhradu nákladů ve svém návrhu požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu nákladů řízení ve svém návrhu a Švédské království bylo ve sporu neúspěšné, je namístě uložit mu náhradu nákladů řízení.
Výrok
Z těchto důvodů Soudní dvůr (čtvrtý senát) rozhodl takto:
1) Švédské království tím, že ve svém vnitrostátním právním řádu zavedlo povinnost stanovení genetické hodnoty plemenných hřebců ve Švédsku pro jejich využití k veřejné plemenitbě, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 3 směrnice Rady 90/427/EHS ze dne 26. června 1990 o zootechnických a genealogických podmínkách pro obchod s koňovitými uvnitř Společenství.
2) Švédskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.