62019CC0002
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
MICHAL BOBEK
6 päivänä helmikuuta 2020 (
1
)
Asia C‑2/19
A. P.
vastaan
Riigiprokuratuur
(Ennakkoratkaisupyyntö – Riigikohus (ylin tuomioistuin, Viro))
Ennakkoratkaisupyyntö – Puitepäätös 2008/947/YOS – Valvontatoimenpiteiden ja vaihtoehtoisten seuraamusten valvominen – Tuomion, jossa määrätään ehdollinen rangaistus muttei valvontatoimenpidettä, tunnustaminen ja sen täytäntöönpanon valvonta
I Johdanto
1.
Puitepäätöksellä 2008/947 (
2
) otetaan käyttöön erityinen vastavuoroisen tunnustamisen mekanismi, jota sovelletaan tuomioihin ja valvontapäätöksiin, joissa määrätään valvontatoimenpiteitä tai vaihtoehtoisia seuraamuksia. Tämä mekanismi mahdollistaa sen, että vastuu valvontatoimenpiteiden tai vaihtoehtoisten seuraamusten valvonnasta siirtyy jäsenvaltiolta, jossa tuomio annettiin ja tällaisia toimenpiteitä määrättiin, sille jäsenvaltiolle, jossa tuomittu henkilö asuu. Puitepäätöksen 2008/947 1 artiklan mukaan tämän mekanismin tavoitteena on ”tuomittujen sosiaalisen uudelleensopeuttamisen helpottaminen, rikosten uhrien ja suuren yleisön suojelun parantaminen sekä sopivien valvontatoimenpiteiden ja vaihtoehtoisten seuraamusten soveltamisen helpottaminen sellaisten rikoksentekijöiden osalta, jotka eivät asu tuomiovaltiossa”.
2.
Käsiteltävässä asiassa Latvian viranomaiset pyysivät, että Viron viranomaiset soveltavat tätä mekanismia tuomioon, jossa määrättiin kolmen vuoden ehdollinen vankeusrangaistus, jota ei panna täytäntöön, jos tuomittu ei tee uutta tahallista rikosta kolmen vuoden kuluessa. Tuomioon ei kuitenkaan liitetty mitään tiettyä valvontatoimenpidettä.
3.
Tässä asiayhteydessä unionin tuomioistuinta pyydetään antamaan ratkaisu puitepäätökseen 2008/947 sisältyvän vastavuoroisen tunnustamisen mekanismin (aineellisesta) soveltamisalasta: olisiko tätä mekanismia sovellettava myös tuomioon, jossa määrätään ainoastaan ehdollinen rangaistus ja jossa ei määrätä mistään valvontatoimenpiteestä?
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
A
Unionin oikeus
4.
Puitepäätöksen 2008/947 johdanto-osan kahdeksannessa perustelukappaleessa todetaan, että ”lykättyjen rangaistusten, ehdollisten rangaistusten, vaihtoehtoisten seuraamusten sekä valvontapäätösten vastavuoroisella tunnustamisella ja valvonnalla on tarkoitus parantaa mahdollisuuksia sopeuttaa tuomittu uudelleen yhteiskuntaan antamalla hänelle mahdollisuus säilyttää perhe-, kieli- ja kulttuurisiteet sekä muut siteet, mutta myös parantaa valvontatoimenpiteiden ja vaihtoehtoisten seuraamusten noudattamisen valvontaa tavoitteena torjua uusintarikollisuutta ja ottaa näin huomioon uhrien ja suuren yleisön suojelu”.
5.
Johdanto-osan yhdeksännessä perustelukappaleessa todetaan, että ”on olemassa useantyyppisiä valvontatoimenpiteitä ja vaihtoehtoisia seuraamuksia, jotka ovat yleisiä jäsenvaltioissa ja joita kaikki jäsenvaltiot ovat periaatteessa valmiita valvomaan. Tämäntyyppisten toimenpiteiden ja seuraamusten valvonnan olisi oltava pakollista tietyin tässä puitepäätöksessä säädetyin poikkeuksin. Jäsenvaltiot voivat ilmoittaa, että ne ovat lisäksi halukkaita valvomaan muuntyyppisiä valvontatoimenpiteitä ja/tai muuntyyppisiä vaihtoehtoisia seuraamuksia”.
6.
Puitepäätöksen 2008/947 1 artiklassa määritellään kyseisen välineen tavoitteet ja soveltamisala seuraavasti:
”1.   Tämän puitepäätöksen tavoitteena on tuomittujen sosiaalisen uudelleensopeuttamisen helpottaminen, rikosten uhrien ja suuren yleisön suojelun parantaminen sekä sopivien valvontatoimenpiteiden ja vaihtoehtoisten seuraamusten soveltamisen helpottaminen sellaisten rikoksentekijöiden osalta, jotka eivät asu tuomiovaltiossa. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tässä puitepäätöksessä vahvistetaan säännöt, joiden mukaisesti muu jäsenvaltio kuin se, jossa asianomainen henkilö on tuomittu, tunnustaa tuomiot ja soveltuvin osin valvontapäätökset, valvoo tällaisen tuomion perusteella määrättyjä valvontatoimenpiteitä tai siihen sisältyviä vaihtoehtoisia seuraamuksia sekä tekee kaikki muut kyseiseen tuomioon liittyvät päätökset, jollei tässä puitepäätöksessä toisin säädetä.
2.   Tätä puitepäätöstä sovelletaan ainoastaan
a)
tuomioiden ja soveltuvin osin valvontapäätösten tunnustamiseen,
b)
valvontatoimenpiteiden ja vaihtoehtoisten seuraamusten valvontaa koskevan vastuun siirtämiseen,
c)
kaikkiin muihin päätöksiin, jotka liittyvät niihin, joista säädetään a ja b alakohdassa,
tässä puitepäätöksessä määritellyn ja säädetyn mukaisesti.
– –”
7.
Puitepäätöksen 2 artiklaan sisältyvät seuraavat määritelmät:
”– –
1)   ’tuomiolla’ [tarkoitetaan] tuomion antaneen valtion tuomioistuimen antamaa lainvoimaista päätöstä tai määräystä, jossa todetaan luonnollisen henkilön tehneen rikoksen ja määrätään
a)
vapausrangaistus tai muu vapauden menetyksen käsittävä toimenpide, jos tuomittu on kyseisen tuomion tai myöhemmän valvontapäätöksen nojalla päästetty ehdonalaiseen vapauteen;
b)
lykätty rangaistus;
c)
ehdollinen rangaistus;
d)
vaihtoehtoinen seuraamus;
2)   ’lykätyllä rangaistuksella’ [tarkoitetaan] vapausrangaistusta tai muuta vapauden menetyksen käsittävää toimenpidettä, jonka täytäntöönpano lykätään ehdollisesti kokonaan tai osittain määräämällä yksi tai useampi valvontatoimenpide. Tällaiset valvontatoimenpiteet voidaan sisällyttää itse tuomioon tai määrätä toimivaltaisen viranomaisen tekemässä erillisessä valvontapäätöksessä;
3)   ’ehdollisella rangaistuksella’ [tarkoitetaan] tuomiota, jossa rangaistuksen määräämistä lykätään ehdollisesti määräämällä yksi tai useampi valvontatoimenpide tai jossa määrätään vapausrangaistuksen tai vapauden menetyksen käsittävän toimenpiteen asemasta yksi tai useampi valvontatoimenpide. Tällaiset valvontatoimenpiteet voidaan sisällyttää itse tuomioon tai määrätä toimivaltaisen viranomaisen tekemässä erillisessä valvontapäätöksessä;
– –
5)   ’valvontapäätöksellä’ [tarkoitetaan] tuomiota tai tuomion antaneen valtion toimivaltaisen viranomaisen tällaisen tuomion nojalla tekemää lopullista päätöstä
a)
ehdonalaisesta vapauttamisesta; tai
b)
valvontatoimenpiteiden määräämisestä;
– –
7)   ’valvontatoimenpiteillä’ [tarkoitetaan] velvollisuuksia ja määräyksiä, jotka toimivaltainen viranomainen tuomion antaneen valtion lainsäädännön nojalla asettaa ja antaa luonnolliselle henkilölle lykätyn rangaistuksen, ehdollisen rangaistuksen tai ehdonalaisen vapauttamisen yhteydessä;
– –”
8.
Puitepäätöksen 2008/947 4 artiklan 1 kohdan a–k alakohdassa luetellaan erilaisia valvontatoimenpiteitä tai vaihtoehtoisia seuraamuksia, joihin puitepäätöstä sovelletaan. Saman artiklan 2 kohdan mukaan kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava neuvoston pääsihteeristölle, mitä valvontatoimenpiteitä ja vaihtoehtoisia seuraamuksia se on 1 kohdassa tarkoitettujen lisäksi valmis valvomaan.
9.
Puitepäätöksen 2008/947 14 artiklan otsikko on ”Toimivalta kaikkien myöhempien päätösten tekemiseen ja sovellettava lainsäädäntö”, ja siinä säädetään seuraavaa:
”1.   Täytäntöönpanovaltion toimivaltaisella viranomaisella on toimivalta tehdä kaikki myöhemmät päätökset, jotka liittyvät lykättyyn rangaistukseen, ehdonalaiseen vapauttamiseen, ehdolliseen rangaistukseen ja vaihtoehtoiseen seuraamukseen, erityisesti siinä tapauksessa, että valvontatoimenpidettä tai vaihtoehtoista seuraamusta ei ole noudatettu tai jos tuomittu tekee uuden rikoksen.
Tällaisiin myöhempiin päätöksiin kuuluvat erityisesti
a)
valvontatoimenpiteeseen tai vaihtoehtoiseen seuraamukseen sisältyvien velvollisuuksien tai määräysten muuttaminen tai koeajan keston muuttaminen;
b)
tuomion täytäntöönpanon lykkäämisen tai valvontapäätöksen kumoaminen; ja
c)
vapausrangaistuksen tai vapauden menetyksen käsittävän toimenpiteen määrääminen, kun kyse on vaihtoehtoisesta seuraamuksesta tai ehdollisesta rangaistuksesta.
2.   Edellä 1 kohdan nojalla tehtyihin päätöksiin ja kaikkiin myöhempiin tuomiosta johtuviin seurauksiin, soveltuvin osin vapausrangaistuksen tai vapauden menetyksen käsittävän toimenpiteen täytäntöönpano ja tarvittaessa sen mukauttaminen mukaan luettuna, sovelletaan täytäntöönpanovaltion lainsäädäntöä.
– –”
B
Viron oikeus
10.
Rikosprosessilain (Kriminaalmenetluse seadustik) 50857 §:n mukaan tuomion tunnustaminen ja määrätyn valvonnan suorittaminen on kyseisen pykälän mukaisesti sallittua ainoastaan siihen sisältyvässä luettelossa, joka vastaa puitepäätöksen 2008/947 4 artiklan 1 kohdan luetteloa, mainittujen valvontatoimenpiteiden tai vaihtoehtoisten seuraamusten osalta.
III Tosiseikat, asian käsittelyn vaiheet ja ennakkoratkaisukysymys
11.
Pääasian valittajan todettiin Rīgas pilsētas Latgales priekšpilsētas tiesan (Riian alioikeus, Latgallian jaosto, Latvia) 24.1.2017 antamassa tuomiossa rikkoneen Krimināllikumsin (Latvian rikoslaki) 20 §:n 4 momenttia ja 195 §:n 3 momenttia eli syyllistyneen rikoksella hankittujen rahavarojen laajamittaisessa rahanpesussa avustamiseen (jäljempänä kyseessä oleva tuomio). Valittajalle määrättiin kolmen vuoden vankeusrangaistus, jonka täytäntöönpanoa lykättiin sillä ehdolla, ettei hän syyllisty uuteen tahalliseen rikokseen kolmen vuoden koeajalla.
12.
Latvian viranomaiset pyysivät Viron tasavallan viranomaisia tunnustamaan kyseessä olevan tuomion ja panemaan sen täytäntöön Virossa.
13.
Harju Maakohusin (Harjun alioikeus, Viro) 16.2.2018 antamassa määräyksessä kyseessä oleva tuomio todettiin täytäntöönpanokelpoiseksi Virossa. Riigiprokurör (syyttäjäviranomainen, Viro) katsoi, ettei kyseessä olevaa tuomiota voida tunnustaa Virossa oikeusperustan puuttumisen vuoksi. Harju Maakohus kuitenkin omaksui eriävän näkemyksen ja katsoi, ettei kyseessä olevan tuomion tunnustamiselle ollut esteenä se, ettei siinä ollut määrätty valvontatoimenpidettä tai vaihtoehtoista seuraamusta. Se viittasi puitepäätöksen 2008/947 14 artiklaan, jonka mukaan täytäntöönpanovaltion toimivaltaisella viranomaisella on toimivalta tehdä kaikki myöhemmät päätökset, jotka liittyvät ehdolliseen rangaistukseen, muun muassa siinä tapauksessa, että tuomittu tekee koeajalla uuden rikoksen. Vaikka tuomitulle ei ollut määrätty valvontatoimenpidettä tai vaihtoehtoista seuraamusta, kyseessä oleva tuomio liittyi edelleen käynnissä olevaan koeaikaan.
14.
Tallinna Ringkonnakohusin (Tallinnan ylioikeus, Viro) 21.3.2008 antamalla määräyksellä ensimmäisessä oikeusasteessa tehty päätös pysytettiin.
15.
Pääasian valittaja valitti tästä määräyksestä Riigikohusiin (ylin tuomioistuin, Viro), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, ja vaati, että molemmat määräykset kumotaan ja että kyseessä olevaa tuomiota ei tunnusteta. Valittajan näkemyksen mukaan kyseessä olevassa tuomiossa ei määrätä mitään rikosprosessilain 50857 §:ssä tyhjentävästi mainituista toimenpiteistä. Jos toisessa jäsenvaltiossa annetussa tuomiossa ei määrätä kyseiseen luetteloon sisältyvää valvontatoimenpidettä tai vaihtoehtoista seuraamusta, tuomiota ei voida tunnustaa.
16.
Syyttäjäviranomainen yhtyi jälleen tähän näkemykseen ja totesi uudelleen, ettei kyseessä olevan tuomion tunnustamiselle ole oikeusperustaa.
17.
Tässä tilanteessa Riigikohus lykkäsi asian käsittelyä ja esitti unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko jäsenvaltion tuomion tunnustaminen ja sen täytäntöönpanon valvonta [puitepäätöksen 2008/947] mukaista siinäkin tapauksessa, että tuomitulle henkilölle on kyseisellä tuomiolla määrätty ehdollinen vankeusrangaistus (
3
) ilman minkäänlaisia ylimääräisiä velvollisuuksia, joten henkilön ainoa velvollisuus on pidättäytyä koeaikana uuden tahallisen rikoksen tekemisestä (kyseessä on Viron rikoslain 73 §:ssä tarkoitettu ehdollinen vapautus rangaistuksesta)?”
18.
Kirjallisia huomautuksia esittivät Viron, Latvian ja Unkarin hallitukset sekä Euroopan komissio. Kaikki nämä osapuolet sekä pääasian valittaja ja Puolan hallitus osallistuivat 14.11.2019 pidettyyn istuntoon.
IV Arviointi
19.
Tämän ratkaisuehdotuksen rakenne on seuraavanlainen: Käsittelen aluksi ennakkoratkaisukysymyksen tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä (A). Sen jälkeen tarkastelen tuomion antaneen valtion ja täytäntöönpanovaltion asianomaisten viranomaisten tiedottamiselta ja yhteydenpidolta edellytettävää tasoa (B). Lopuksi tutkin käsiteltävän asian keskeistä kysymystä ja selitän, miksi kyseessä oleva tuomio ei mielestäni kuulu puitepäätöksen 2008/947 soveltamisalaan (C).
A
Tutkittavaksi ottaminen
20.
Latvian hallitus esittää, että ennakkoratkaisukysymys on jätettävä tutkimatta, koska sen näkemyksen mukaan se perustuu väärinkäsitykseen kyseisen tuomion ulottuvuudesta. Se korostaa, että Latvian oikeudessa ehdollinen rangaistus voidaan määrätä täytäntöönpantavaksi, jos tuomittu tekee paitsi uuden tahallisen rikoksen myös minkä tahansa uuden rikoksen. Lisäksi Latvian oikeudessa asetetaan myös automaattisesti muita velvollisuuksia ehdolliseen rangaistukseen tuomituille henkilöille. Siten on virheellistä katsoa, että tuomitulle henkilölle on asetettu ainoastaan velvollisuus olla tekemättä uutta rikosta.
21.
Panen merkille Latvian hallituksen esittämät selvennykset. Tosiasia kuitenkin on, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa pyynnössään selvästi, ettei kyseessä olevassa tuomiossa ole määrätty valvontatoimenpidettä. Sama ilmenee todistuksen, jonka vakiomalli esitetään puitepäätöksen 2008/947 liitteessä I (jäljempänä liitteessä I oleva todistus), jonka Latvian viranomaiset täyttivät käsiteltävässä asiassa ja joka on osa asiakirja-aineistoa, j kohdan 4 alakohdasta.
22.
Tällaisessa tosiseikkojen osalta selkeässä tilanteessa Latvian hallituksen esittämät lisäselvennykset – joilla ei suinkaan kumota mitään ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämiä toteamuksia – viittaavat toiseen kysymykseen eli siihen, millaista tiedottamista ja yhteydenpitoa olisi edellytettävä tuomion antaneen valtion ja täytäntöönpanovaltion viranomaisilta puitepäätöksen 2008/947 yhteydessä. Onko kaikkien tietojen sisällyttävä liitteessä I olevaan todistukseen? Olisiko täytäntöönpanovaltion viranomaisille annettava tehtäväksi varmistua itse siitä, määrätäänkö valvontatoimenpiteitä, joita ei mainita nimenomaisesti liitteessä I olevassa todistuksessa, itse asiassa tuomion antaneen valtion lainsäädännössä?
23.
Riippumatta siitä, katsotaanko käsiteltävän asian koskevan yksinkertaisesti tuomion antaneen valtion viranomaisten toimittamilta tiedoilta ja yhteydenpidolta edellytettävää tasoa (B) vai ymmärretäänkö se siten, että siinä tiedustellaan puitepäätöksen 2008/947 aineellista soveltamisalaa (C), olen varma siitä, että molemmat skenaariot koskevat puitepäätöksen 2008/947 tulkintaa, joten ennakkoratkaisukysymys voidaan ottaa tutkittavaksi.
B
Tiedottamiselta ja yhteydenpidolta edellytettävä taso ja selkeys
24.
Muiden rikosasioissa tehtävää oikeudellista yhteistyötä koskevien unionin oikeuden välineiden tapaan liitteessä I olevassa todistuksessa on varsin paljon viivoja ja ruutuja, jotka täytäntöönpanovaltion viranomaisten on täytettävä. Näihin kuuluu j kohta, jonka otsikko on ”Tiedot valvontatoimenpiteiden tai vaihtoehtoisten seuraamusten luonteesta ja kestosta”. Kyseisen j kohdan 1 alakohta kuuluu ”Valvontatoimenpiteiden tai vaihtoehtoisten seuraamusten valvonnan kokonaiskesto”. Saman kohdan 4 alakohdan otsikko on ”Valvontatoimenpiteiden tai vaihtoehtoisten seuraamusten luonne”, ja se sisältää 12 rastitettavaa ruutua käsittävän luettelon, joka vastaa olennaisin osin puitepäätöksen 2008/947 4 artiklan 1 kohdan luetteloa ja johon on lisätty 4 artiklan 2 kohtaa vastaava ruutu. Tuomion antaneen valtion toimivaltaisen viranomaisen on tarkoitus rastittaa yksi tai useampi näistä 12 ruudusta sen mukaan, millainen valvontatoimenpide tai vaihtoehtoinen seuraamus on määrätty (siihen sisältyvän nimenomaisen maininnan mukaan rasti voidaan merkitä useampaan kohtaan).
25.
Käsiteltävän asian asiakirja-aineistosta ilmenee, että tuomion antaneen valtion toimivaltainen viranomainen ei rastittanut yhtään liitteessä I olevan todistuksen j kohdan 4 alakohdassa luetelluista ruuduista, vaikka se ilmoitti saman kohdan 1 alakohdassa, että valvontatoimenpiteen valvonnan kesto on kolme vuotta.
26.
Latvian hallitus selitti istunnossa, että tapa, jolla sen toimivaltainen viranomainen menetteli tässä tapauksessa, vastaa kansallista käytäntöä, jonka mukaan määrättyjä valvontatoimenpiteitä ei todellakaan sisällytetä tuomioon vaan niitä sovelletaan suoraan lain nojalla. (
4
)
27.
Tässä tilanteessa nousee esille yleinen kysymys siitä, voidaanko tietty valvontatoimenpide tai vaihtoehtoinen seuraamus määritellä muualla kuin tuomiossa tai valvontapäätöksessä. Erotan tässä kysymyksessä kaksi tasoa.
28.
Yhtäältä on ehdottomasti kunkin jäsenvaltion asia jäsennellä oma järjestelmänsä valvontatoimenpiteiden määräämistä varten. Kansallisella tasolla nämä toimenpiteet voidaan määritellä itse tuomiossa, tuomiota seuraavassa valvontapäätöksessä tai myös tuomiossa, jossa pelkästään viitataan tiettyyn lainsäädännön säännökseen, jossa määritellään sovellettavat valvontatoimenpiteet.
29.
Toisaalta toiminnallisista ja käytännön syistä tätä vapautta on hieman rajattu, kun kyse on valvontatoimenpiteiden tunnustamisesta ja valvonnasta unionin tasolla. Kun puitepäätöksen 2008/947 mukaista tunnustamista pyydetään toisessa jäsenvaltiossa, toimitetuista asiakirjoista (ja erityisesti liitteessä I olevasta todistuksesta) on käytävä selvästi ilmi, (
5
) mitä valvontatoimenpiteitä tai vaihtoehtoisia seuraamuksia on tarkoitus valvoa.
30.
Haluan korostaa tätä seikkaa yksiselitteisesti: kaikkien tarvittavien tietojen on sisällyttävä liitteessä I olevaan todistukseen. Jäsenvaltioiden välinen oikeudellinen yhteistyö perustuu ajatukseen vakiomuotoisesta ja siten yksinkertaistetusta yhteydenpidosta. Täytäntöönpanovaltion viranomaisten tehtävä ei ole alkaa tutkia tuomion antaneen valtion kansallisen lainsäädännön toimintaa voidakseen yksilöidä tai tarkastaa velvollisuudet, joita tuomitulle on mahdollisesti asetettu kansallisessa lainsäädännössä mutta jotka pyynnön esittänyt viranomainen on jättänyt mainitsematta.
31.
Tässä oikeudellisessa asiayhteydessä, ja kun otetaan asianmukaisesti huomioon Latvian hallituksen kansallisesta lainsäädännöstä esittämä selitys, ei voida sivuuttaa sitä, että Viron viranomaiset on jätetty eräänlaiseen tietotyhjiöön sen kysymyksen osalta, mitä valvontatoimenpidettä niiden on tarkoitus valvoa. Kuten edellä todettiin, liitteessä I olevan todistuksen j kohdan 4 alakohdassa ei ollut rastitettu yhtään ruutua, mikä oletettavasti tarkoittaa, ettei kyseessä olevassa tuomiossa ole määrätty mitään tiettyä valvontatoimenpidettä.
32.
Tämän kysymyksen osalta Latvian hallitus viittaa puitepäätöksen 2008/947 15 artiklaan, jossa säädetään, että ”tuomion antaneen valtion ja täytäntöönpanovaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat aina tarpeelliseksi katsottaessa kuulla toisiaan tämän puitepäätöksen sujuvan ja tehokkaan soveltamisen edistämiseksi”. Latvian hallitus esittää, että jos tiedot valvontatoimenpiteistä puuttuvat, täytäntöönpanovaltion viranomaisten olisi sovellettava tätä säännöstä. Niiden olisi otettava yhteyttä tuomion antaneen valtion viranomaisiin tiedustellakseen näiltä, mitä valvontavelvollisuuksia tuomittuun olisi sovellettava.
33.
Kuten muihin rikosasioissa tehtävää oikeudellista yhteistyötä koskeviin välineisiin (
6
) sisältyvissä analogisissa säännöksissäkin toimivaltaisten viranomaisten yhteydenpito on ehdottoman tärkeää. (
7
) Yksittäisiin välineisiin sisältyviä sovellettavia säännöksiä ja etenkin toimitettavilta tiedoilta edellytettävää tasoa olisi kuitenkin tulkittava siten, että minimoidaan tällaisen lisäviestinnän tarve. Tarpeen pyytää lisätietoja olisi säilyttävä poikkeuksena, eikä siitä saa tulla sääntöä. (
8
)
34.
Täytäntöönpanovaltion viranomaisten olisi näin ollen voitava luottaa liitteessä I olevassa todistuksessa annettuihin tietoihin ymmärtääkseen, mitä toimenpiteitä on valvottava. Niiden tehtävä ei ole käydä seikkaperäistä keskustelua tuomion antaneen valtion viranomaisten kanssa täyttääkseen toimitetuissa tiedoissa olevan (huomattavan) aukon, (
9
) ja nämä tiedot ovat itse asiassa aivan keskeisiä puitepäätöksen toiminnan kannalta.
35.
Nämä seikat huomioon ottaen voidaan ainoastaan katsoa, että lähestymistavassa, jonka Latvian viranomaiset ovat omaksuneet vastavuoroisen tunnustamisen menettelyyn ja erityisesti liitteessä I olevan todistuksen täyttämiseen, on puutteita. Vaikuttaa siltä, että Latvian hallitus käytännössä myönsi tämän istunnossa.
36.
Vaikka tietyllä tasolla käsiteltävän asian voitaisiinkin katsoa koskevan puitepäätöksen 2008/947 yhteydessä riittävää tiedotuksen ja yhteydenpidon tasoa, asian tosiseikat ovat sellaiset kuin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on esittänyt. Sille on esitetty pyyntö sellaisen tuomion tunnustamisesta, jossa määrätään ehdollinen rangaistus, mutta toimitetuissa asiakirjoissa ei ole määritelty mitään valvontatoimenpidettä. Käsittelen seuraavaksi sitä, onko kyseinen tuomioistuin tässä tilanteessa edelleen velvollinen tunnustamaan kyseessä olevan tuomion.
C
Onko ehdollinen rangaistus valvontatoimenpide?
37.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, olisiko puitepäätöstä 2008/947 sovellettava tuomioon, jossa ei määrätä mitään tiettyä valvontatoimenpidettä, jos ainoa tuomittuun sovellettava velvollisuus on olla tekemättä uutta rikosta kolmen vuoden koeaikana.
38.
Varmistuakseni siitä, onko tällainen tuomio, johon viittaan jäljempänä yksinkertaisena ehdollisena rangaistuksena viittaamisen helpottamiseksi, tunnustettava puitepäätöksen 2008/947 nojalla, tarkastelen kyseisen välineen sanamuotoa (1), asiayhteyttä (2) ja tarkoitusta (3).
1. Sanamuoto
39.
Aluksi on todettava, että puitepäätöksen 2008/947 nimestä ilmenee selvästi, että kyseisellä välineellä otetaan käyttöön tunnustamismekanismi valvontatoimenpiteiden ja vaihtoehtoisten seuraamusten valvomiseksi. Se ei ole väline, joka koskee minkä tahansa tuomion yleistä tunnustamista.
40.
Puitepäätöksen 2008/947 ensimmäisissä säännöksissä määritellään samoin sen soveltamisala selkeästi. Niissä kaikissa tunnustettava tuomio tai valvontapäätös liitetään siihen seikkaan, että tällaisessa tuomiossa tai päätöksessä on määrättävä valvontatoimenpide tai vaihtoehtoinen seuraamus.
41.
Puitepäätöksen 2008/947 1 artiklan 1 kohdassa säädetään, että puitepäätöksessä ”vahvistetaan säännöt, joiden mukaisesti muu jäsenvaltio kuin se, jossa asianomainen henkilö on tuomittu, tunnustaa tuomiot ja soveltuvin osin valvontapäätökset, valvoo tällaisen tuomion perusteella määrättyjä valvontatoimenpiteitä tai siihen sisältyviä vaihtoehtoisia seuraamuksia sekä tekee kaikki muut kyseiseen tuomioon liittyvät päätökset, jollei – – toisin säädetä”. (
10
)
42.
Saman vahvistaa puitepäätöksen 2008/947 2 ja 4 artiklan sanamuoto.
43.
Puitepäätöksen 2008/947 2 artiklan 2 ja 3 alakohtaan sisältyvissä lykätyn ja ehdollisen rangaistuksen määritelmissä edellytetään kummassakin yhden tai useamman sellaisen valvontatoimenpiteen määräämistä, joka voidaan ”sisällyttää itse tuomioon tai [josta voidaan] määrätä toimivaltaisen viranomaisen tekemässä erillisessä valvontapäätöksessä”.
44.
Puitepäätöksen 2008/947 2 artiklan 7 alakohdan mukaan valvontatoimenpiteiden käsitteellä tarkoitetaan velvollisuuksia ja määräyksiä, jotka toimivaltainen viranomainen tuomion antaneen valtion lainsäädännön nojalla asettaa ja antaa luonnolliselle henkilölle lykätyn rangaistuksen, ehdollisen rangaistuksen tai ehdonalaisen vapauttamisen yhteydessä.
45.
Lisäksi sen 4 artiklan 1 kohtaan sisältyy luettelo valvontatoimenpiteistä, joihin puitepäätöstä sovelletaan. Puitepäätöksen 2008/947 4 artiklan 1 kohdan luetteloa voidaan laajentaa 4 artiklan 2 kohdalla, jonka mukaan jäsenvaltion on ilmoitettava neuvoston pääsihteeristölle, mitä valvontatoimenpiteitä ja vaihtoehtoisia seuraamuksia se on 1 kohdassa tarkoitettujen lisäksi valmis valvomaan. (
11
) Koska Viro ei ole tehnyt tällaista ilmoitusta, käsiteltävässä asiassa tehtävässä arvioinnissa keskitytään 4 artiklan 1 kohdan luetteloon.
46.
Kaikkien edellä mainittujen säännösten sanamuodosta käy hyvin selvästi ilmi yksi seikka: jotta puitepäätöstä 2008/947 voidaan soveltaa, on oltava joko tuomio tai valvontapäätös, jossa määrätään samanaikaisesti valvontatoimenpide tai vaihtoehtoinen seuraamus. Ensiksi mainittujen (tuomio tai valvontapäätös) ja viimeksi mainittujen (valvontatoimenpide tai vaihtoehtoinen seuraamus) loogisen suhteen määrittää (ne erottava) tai-konjunktio, kun taas näiden kahden ryhmän kokonaissuhteen määrittää ja-konjunktio: jotta koko toteama on tosi, kummankin yksittäisen väittämän on oltava tosi. Siten puitepäätöksen 2008/947 sanamuodon perusteella sitä ei selvästikään voida soveltaa tuomioon, jossa määrätään yksinkertainen ehdollinen rangaistus, koska tällaiseen tuomioon ei sisälly valvontatoimenpidettä eikä vaihtoehtoista seuraamusta.
47.
Tästä välipäätelmästä herää seuraava kysymys: voitaisiinko velvollisuutta olla tekemättä uutta rikosta itsessään pitää puitepäätöksessä 2008/947 tarkoitettuna valvontatoimenpiteenä, kuten etenkin komissio on väittänyt?
48.
Tätä väitettä on mielestäni vaikea hyväksyä ainakin kolmesta syystä.
49.
Velvollisuus olla tekemättä uutta rikosta ei ensinnäkään sisälly puitepäätöksen 2008/947 4 artiklan 1 kohdan luetteloon. Yksinkertaisen ehdollisen rangaistuksen määrääminen on kuitenkin melko yleinen ilmiö useissa jäsenvaltioissa etenkin tapauksissa, joissa on kyse ensikertalaisten tekemistä vähemmän vakavista rikoksista. Samanaikaisesti puitepäätöksen 2008/947 johdanto-osan yhdeksännestä perustelukappaleesta voidaan päätellä, että 4 artiklan 1 kohdassa luetellut valvontatoimenpiteet ja vaihtoehtoiset seuraamukset ovat juuri ”yleisiä jäsenvaltioissa” ja että ”kaikki jäsenvaltiot ovat periaatteessa valmiita valvomaan [niitä]”. Tämä on jo silmiinpistävää: jos edellytystä olla tekemättä uutta rikosta tietyn ajanjakson aikana todellakin pidettiin valvontatoimenpiteenä, joka on ”yleinen jäsenvaltiossa”, onko mahdollista, että unionin lainsäätäjä ei ole ottanut huomioon sen olemassaoloa eikä sisällyttänyt sitä 4 artiklan 1 kohdan luetteloon?
50.
Toiseksi komissio väittää, että nyt tarkasteltava tilanne voisi kuulua 4 artiklan 1 kohdan d alakohtaan, joka käsittää ”käyttäytymistä, oleskelua, koulutusta tai vapaa-ajanviettoa tai ammatillisen toiminnan harjoittamiseen liittyviä rajoituksia tai sääntöjä koskevat määräykset”. (
12
)
51.
Tämä väite ei vakuuta. Niin yleinen ja yleispätevä velvollisuus kuin velvollisuus olla tekemättä uutta rikosta on ristiriidassa 4 artiklan 1 kohdan d alakohdassa lueteltujen mahdollisten velvollisuuksien (oleskelu, koulutus, vapaa-ajanvietto jne.) jokseenkin täsmällisen ja konkreettisen luonteen kanssa. Tätä ristiriitaa korostaa entisestään puitepäätöksen 2008/947 johdanto-osan kymmenes perustelukappale, jonka mukaan ”valvontatoimenpiteisiin ja vaihtoehtoisiin seuraamuksiin, joiden valvonta on periaatteessa pakollista, kuuluvat muun muassa määräykset, jotka koskevat käyttäytymistä (kuten velvollisuus lopettaa alkoholin käyttö), asumista (kuten velvollisuus vaihtaa asuinpaikkaa perheväkivaltasyitä), koulutusta (kuten velvollisuus suorittaa turvallisen ajotaidon kurssi), vapaa-ajanviettoa (kuten velvollisuus lakata harrastamasta tai seuraamasta jotain tiettyä urheilulajia) sekä ammatillisen toiminnan harjoittamista koskevia rajoituksia tai sääntöjä (kuten velvollisuus etsiä ammattiin kuuluvaa työtä eri työympäristössä)”. (
13
)
52.
Pidän lisäksi komission väitteen yleistä logiikkaa ongelmallisena. Tietyllä tasolla velvollisuudella olla tekemättä uutta rikosta viitataan tietysti yleisesti tiettyyn käyttäytymiseen. Tämän logiikan mukaan mihin tahansa 4 artiklaan sisältyvään sanaan voitaisiin sisällyttää mitä tahansa, kun se irrotetaan kyseisestä säännöksestä ja sen asiayhteydestä. Miksei otettaisi sanaa ”velvollisuus” ja sisällytettäisi ”velvollisuus olla tekemättä uutta rikosta tiettynä ajanjaksona” mihin tahansa 4 artiklan 1 kohdan alakohtaan, johon sisältyy sana ”velvollisuus”?
53.
Kolmanneksi huomautan, että puitepäätöksen 2008/947 14 artiklan 1 kohdan mukaan ”täytäntöönpanovaltion toimivaltaisella viranomaisella on toimivalta tehdä kaikki myöhemmät päätökset, jotka liittyvät lykättyyn rangaistukseen, ehdonalaiseen vapauttamiseen, ehdolliseen rangaistukseen ja vaihtoehtoiseen seuraamukseen, erityisesti siinä tapauksessa, että valvontatoimenpidettä tai vaihtoehtoista seuraamusta ei ole noudatettu tai jos tuomittu tekee uuden rikoksen”. (
14
)
54.
Kyseisessä säännöksessä erotetaan selvästi yhtäältä valvontatoimenpiteen noudattamatta jättäminen ja toisaalta uuden rikoksen tekeminen. Tällä sanamuodolla esitetään selkeästi lisävaihtoehto, joka eroaa valvontatoimenpiteen noudattamatta jättämisestä. Toisin sanoen on niin, että jos velvollisuus olla tekemättä uutta rikosta olisi sellaisenaan valvontatoimenpide, valvontatoimenpiteen noudattamatta jättämisen ja uuden rikoksen tekemisen erottelu olisi turha.
55.
Edellä tarkastellut sanamuotoon liittyvät tekijät huomioon ottaen on katsottava, ettei puitepäätöstä 2008/947 sovelleta tuomioon, jossa määrätään yksinkertainen ehdollinen rangaistus muttei valvontatoimenpidettä. Velvollisuus olla tekemättä uutta rikosta koeaikana ei sellaisenaan ole valvontatoimenpide.
56.
Tätä päätelmää vahvistaa entisestään kyseessä olevan välineen sisäisen ja ulkoisen asiayhteyden ja logiikan tarkastelu.
2. Sisäinen ja ulkoinen asiayhteys ja logiikka
57.
Puitepäätöksellä 2008/947 korvattiin ehdolliseen rangaistukseen tuomittujen tai ehdonalaisesti vapautettujen valvonnasta 30.11.1964 tehdyn Euroopan neuvoston yleissopimuksen vastaavat määräykset. (
15
) Näiden kahden välineen välistä täsmällistä yhteyttä ei selitetä sen paremmin kuin toteamalla ensinnäkin, että ”vain 12 jäsenvaltiota on ratifioinut [kyseisen yleissopimuksen], eräät jäsenvaltiot lukuisin varaumin”, ja toiseksi, että puitepäätös 2008/947 ”on tehokkaampi väline, koska se perustuu vastavuoroisen tunnustamisen periaatteeseen ja koska kaikki jäsenvaltiot osallistuvat siihen”. (
16
)
58.
Aiemmasta yleissopimuksesta ja sen soveltamisalasta ei siten voida tehdä juurikaan päätelmiä puitepäätöksen 2008/947 soveltamisalan tulkitsemiseksi. Asian kannalta merkityksellisiä ohjeita olisi siten pikemminkin etsittävä puitepäätöksen 2008/947 itsensä sisäisestä logiikasta (a) ja ulkoisesta asiayhteydestä, nimittäin muista Euroopan unionin lainsäädäntövälineistä rikosasioissa tehtävän yhteistyön alalla (b).
a) Sisäinen logiikka
59.
Kuten Puolan hallitus on pohjimmiltaan esittänyt, puitepäätös 2008/947 perustuu siihen ajatukseen, että kun ei määrätä vapausrangaistusta tai muuta vapauden menetyksen käsittävää toimenpidettä ja määrätään sen sijaan lykätty (tai ehdollinen) rangaistus, johon liittyy valvontatoimenpide (tai vaihtoehtoinen seuraamus), tuomitulla on parempi mahdollisuus sopeutua uudelleen yhteiskuntaan (mikä puolestaan edistää uusintarikollisuuden torjuntaa ja yhteiskunnan suojelua rikolliselta toiminnalta). Kyseisellä henkilöllä on myös mahdollisuus muuttaa toiseen jäsenvaltioon, samalla kun kyseinen valtio varmistaa tuomioon liittyvien edellytysten noudattamisen. Tämä valtio on asuinjäsenvaltio tai, muiden edellytysten täyttyessä, jokin toinen jäsenvaltio, kuten jos hänelle on tarjottu työsopimusta tuossa jäsenvaltiossa, jos hän on sellaisen henkilön perheenjäsen, jonka laillinen vakinainen asuinpaikka sijaitsee mainitussa jäsenvaltiossa, tai jos hän aikoo opiskella tai osallistua koulutukseen tuossa jäsenvaltiossa. (
17
)
60.
Pähkinänkuoressa vaikuttaa siltä, että logiikkana on antaa henkilölle mahdollisuus muuttaa, vaikka siihen liittyykin ehtoja. Tällaisessa tapauksessa ehtojen on tarkoitus siirtyä henkilön mukana. Jos erityisiä ehtoja ei kuitenkaan ole, mikä voi silloin siirtyä? Jos ei ole erityistä valvontatoimenpidettä, joka voisi siirtyä toiseen jäsenvaltioon, henkilön kuuluminen puitepäätöksen 2008/947 soveltamisalaan täytäntöönpanojäsenvaltiossa tarkoittaisi sellaisten ehtojen luomista, joita ei aiemmin ollut olemassa.
61.
Tähän seikkaan liittyy myös yksi toinen rakenteellinen näkökohta. Puitepäätöksen 2008/947 soveltamisen yhteydessä yhteydenpidon ja valvonnan varmistavat viranomaiset, jotka jäsenvaltiot ovat nimenneet puitepäätöksen 3 artiklan mukaisesti. Nämä nimenomaisesti nimetyt viranomaiset paitsi pitävät yhteyttä toisiinsa myös varmistavat yhteyden jäsenvaltion instituutioiden erikoistuneisiin ja tähän tarkoitukseen osoitettuihin rakenteisiin, joilla on valmiudet ja asiantuntemus puitepäätöksen 2008/947 4 artiklan 1 kohdassa (tyhjentävässä luettelossa) määriteltyjen (tai 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti ilmoitettujen) valvontatoimenpiteiden noudattamisen valvomiseen.
62.
Sitä vastoin kuka valvoisi sitä, ettei tuomittu tee uutta rikosta, ja miten? Tällainen tehtävä kuuluu tavallisesti kaikille lainvalvontaviranomaisille, jotka vastaavat rikollisen toiminnan ehkäisemisestä ja sitä koskevasta tutkinnasta ja syyttämisestä jäsenvaltiossa. Siten minkä tahansa tällaisen toimenpiteen ”valvonta” olisi jo luonteensa vuoksi hajanaista ja yleistä ja kuuluisi jäsenvaltion kaikille lainvalvontaviranomaisille eikä välttämättä tai ainoastaan valvontatoimenpiteistä vastaavien viranomaisten verkostolle.
63.
Tämä institutionaalinen ristiriita korostaa entisestään eroa yhtäältä tietyn valvontatoimenpiteen ja toisaalta ehdolliseen rangaistukseen liitetyn, uuden rikoksen tekemistä koskevan yleisen kiellon luonteessa ja logiikassa.
b) Ulkoinen asiayhteys
64.
Vastavuoroisen tunnustamisen periaate, joka on rikosasioiden oikeudellisen yhteistyön ”kulmakivi” Euroopan unionissa, (
18
) on toteutettu unionin tasolla rikosoikeuden täytäntöönpanon valikoitujen näkökohtien osalta. Puitepäätöksen 2008/947 käsiteltävässä asiassa tehtävän tulkinnan kannalta merkityksellisiä ovat seuraavat kaksi muuta välinettä: Euroopan unionin jäsenvaltioissa annettujen tuomioiden huomioon ottamisesta uudessa rikosprosessissa tehty puitepäätös 2008/675 (
19
) (jäljempänä puitepäätös 2008/675) ja vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta rikosasioissa annettuihin tuomioihin, joissa määrätään vapausrangaistus tai vapauden menetyksen käsittävä toimenpide, niiden täytäntöön panemiseksi Euroopan unionissa tehty puitepäätös 2008/909 (
20
) (jäljempänä puitepäätös 2008/909).
65.
Puitepäätöksellä 2008/909 ja puitepäätöksellä 2008/947 pyritään soveltamaan vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta yhtäältä rikostuomioihin, joissa määrätään vapausrangaistus, ja toisaalta tuomioihin, joissa määrätään valvontatoimenpiteitä tai vaihtoehtoisia seuraamuksia. Ensiksi mainittu väline koskee siten tilanteita, joissa tuomituilta riistetään vapaus, kun taas toinen koskee tilanteita, joissa näin ei tapahdu mutta joissa heihin kohdistetaan muita toimenpiteitä, ovatpa ne sitten valvontatoimenpiteitä tai vaihtoehtoisia seuraamuksia.
66.
Puitepäätös 2008/675 on myös tällainen väline, joka kuitenkin eroaa muista luonteeltaan ja tehtävältään, kuten komissio istunnossa totesi. Sillä ei oteta käyttöön samankaltaista tunnustamismekanismia kuin kahdella muulla puitepäätöksellä. Sillä ei siirretä toimivaltaa kyseisen henkilön tai tuomion osalta jäsenvaltiolta toiselle. Puitepäätöksen 2008/675 keskeisessä säännöksessä eli 3 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että jäsenvaltiot liittävät muissa jäsenvaltioissa annettuihin aiempiin tuomioihin vastaavat oikeusvaikutukset kuin aiempiin kansallisiin tuomioihin. Tätä tarkoitusta varten tässä välineessä ei erotella tuomioita, joihin liittyy tai ei liity vapaudenmenetys, tai tuomioita, joiden täytäntöönpanoa on tai ei ole lykätty. Se käsittää kaikki rikostuomiot.
67.
Viimeksi mainitusta puitepäätöksestä poiketen puitepäätöksellä 2008/947 siirretään toimivalta toisessa jäsenvaltiossa annetun tuomion täytäntöönpanemiseksi. Puitepäätös 2008/947 mahdollistaa, etenkin sen 14 artiklan edellytysten mukaisesti, sen, että täytäntöönpanovaltion viranomaiset voivat muuttaa tuomioon sovellettavia yksityiskohtaisia sääntöjä: jäsenvaltio saa oikeuden muuttaa tai mukauttaa toisen jäsenvaltion antamaa lopullista rikostuomiota. Tämä muodostaa kuitenkin poikkeuksen yleiseen, lähtökohtaiseen rikoslainsäädännön alueperiaatteeseen. Tämän näyttää vahvistavan vertailu puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 3 kohtaan, jonka mukaan ”toisissa jäsenvaltioissa annettujen aiempien tuomioiden huomioon ottamisesta – – ei ole seurauksena, että uutta prosessia hoitava jäsenvaltio puuttuisi aiempiin tuomioihin tai niiden täytäntöönpanoon liittyviin päätöksiin taikka kumoaisi tai tarkistaisi niitä”.
68.
Tuomiossa Beshkov unionin tuomioistuin myönsi tämän ja totesi, että ”kyseinen säännös estää – – mainittujen tuomioiden kaikenlaisen tarkistamisen, ja ne on siis otettava huomioon sellaisina kuin ne on annettu”. (
21
) Puitepäätös 2008/675 estää siten jäsenvaltiota, kun se ottaa huomioon aiemmat tuomiot, muuttamasta toisessa jäsenvaltiossa annetun tuomion täytäntöönpanon yksityiskohtaisia sääntöjä. (
22
)
69.
Teen tästä lainsäädännöllisestä asiayhteydestä kaksi päätelmää.
70.
Jos ensinnäkin katsotaan, että puitepäätöstä 2008/947 ei sovelleta yksinkertaiseen ehdolliseen rangaistukseen, tämä ei tietenkään tarkoita sitä, ettei tällaista tuomioistuinratkaisua voida ottaa huomioon toisessa jäsenvaltiossa. Se vain tapahtuisi jonkin toisen välineen kuin puitepäätöksen 2008/947 nojalla. Komission tapaan Unkarin ja Puolan hallitukset huomauttavat lähinnä, että nyt tarkasteltava skenaario kuuluu edelleen puitepäätöksen 2008/675 soveltamisalaan. Toisin sanoen, jos kyseinen henkilö tekee uuden rikoksen toisessa jäsenvaltiossa (valittajan tapauksessa muussa jäsenvaltiossa kuin Latviassa), asianomaiset viranomaiset voisivat ottaa hänelle kyseessä olevassa tuomiossa annetun aiemman tuomion huomioon puitepäätöksessä 2008/675 säädetyin edellytyksin.
71.
Toiseksi tätä oikeudenalaa koskevasta lainsäädännöllisestä asiayhteydestä seuraa, että puitepäätöksen systematiikassa, etenkin sen 14 artiklassa, säädetään poikkeuksesta muutoin sovellettaviin sääntöihin. Kuten minkä tahansa poikkeuksen tapauksessa, eikö poikkeuksen soveltamisalaa pitäisi sitten tulkita suppeasti? Eikö tällaisen toimivallan siirtämisen rikosasioissa pitäisi tapahtua vain tapauksissa, joista unionin lainsäätäjä on säätänyt selvästi ja yksiselitteisesti? Puitepäätöksen 2008/675 ja puitepäätöksen 2008/947 keskinäinen suhde on nähdäkseni jälleen yksi syy tulkita viimeksi mainittua välinettä varovasti ja suppeasti.
72.
Myönnän luonnollisesti, että puitepäätöksen 2008/675 seuraukset ovat mahdollisesti ”normatiiviselta intensiivisyydeltään” vähäisempiä kuin puitepäätöksen 2008/947 seuraukset. Kuten unionin tuomioistuin keskeisesti huomautti tuomiossa Beshkov, aiemman tuomion ”huomioon ottaminen” ei näet voi vaikuttaa toisessa jäsenvaltiossa aiemmin määrätyn seuraamuksen täytäntöönpanoa koskeviin yksityiskohtaisiin sääntöihin eikä muuttaa niitä. (
23
) Myönnän myös, että päätelmä, jonka mukaan puitepäätöstä 2008/947 ei sovelleta yksinkertaiseen ehdolliseen rangaistukseen, tarkoittaa, ettei sen täytäntöönpanoa koskevaa toimivaltaa voida siirtää tuomitun henkilön asuinvaltiolle. Tällainen seuraus johtuu kuitenkin selvästi nykyisin sovellettavasta unionin sääntelyjärjestelmästä siltä osin kuin kyse on nähdäkseni näiden toimenpiteiden sanamuodosta ja asiayhteydestä. Viimeinen jäljellä oleva osatekijä on tarkoitus: mahdollistaisiko puitepäätöksen 2008/947 soveltamisalan laaja tulkinta sen tarkoituksen edistämisen jollain tapaa?
3. Tarkoitus
73.
Puitepäätöksen 2008/947 1 artiklan 1 kohdan mukaan puitepäätöksen tavoitteena on i) ”tuomittujen sosiaalisen uudelleensopeuttamisen helpottaminen”, ii) ”rikosten uhrien ja suuren yleisön suojelun parantaminen” ja iii) ”sopivien valvontatoimenpiteiden ja vaihtoehtoisten seuraamusten soveltamisen helpottaminen sellaisten rikoksentekijöiden osalta, jotka eivät asu tuomiovaltiossa”.
74.
Sen johdanto-osan kahdeksannessa perustelukappaleessa kehitetään tavoitetta i) lisäämällä, että puitepäätöksellä 2008/947 on tarkoitus ”parantaa mahdollisuuksia sopeuttaa tuomittu uudelleen yhteiskuntaan antamalla hänelle mahdollisuus säilyttää perhe-, kieli- ja kulttuurisiteet sekä muut siteet”.
75.
Tavoitteesta ii) samassa johdanto-osan perustelukappaleessa todetaan lähtökohtaisesti, että ”[parantamalla] valvontatoimenpiteiden ja vaihtoehtoisten seuraamusten noudattamisen valvontaa [puitepäätöksen] tavoitteena torjua uusintarikollisuutta ja ottaa näin huomioon uhrien ja suuren yleisön suojelu”.
76.
Tavoitteesta iii) komission täytäntöönpanokertomuksessa todetaan, että ”kun [puitepäätös 2008/947] on pantu täytäntöön asianmukaisella tavalla – – tuomioistuimet voivat luottaa siihen, että valvontapäätöksiä noudatetaan myös muissa jäsenvaltioissa niin kuin pitää_– – [ja] määrätä vankeusrangaistuksen sijasta ulkomailla täytäntöön pantavan vaihtoehtoisen seuraamuksen”. (
24
) Pitemmällä aikavälillä on niin, että ”koska jäsenvaltioiden on kuitenkin säädettävä ainakin [puitepäätöksen 2008/947] 4 artiklan 1 kohdassa mainituista valvontatoimenpiteistä ja vaihtoehtoisista seuraamuksista, tästä on lisäksi myönteisenä seurauksena se, että eri jäsenvaltioissa käytössä olevien, vankeusrangaistukselle vaihtoehtoisten seuraamusten käyttöä edistetään ja niitä lähennetään toisiinsa”. (
25
)
77.
Kun tarkastellaan kolmea edellä yksilöityä tavoitetta, voitaisiinko niitä edistää mitenkään tulkitsemalla puitepäätöksen 2008/947 soveltamisalaa laajasti, kuten komissio ja Viron hallitus ovat esittäneet?
78.
Näin voisi tuskin olla tuomittujen sosiaalista uudelleensopeuttamista koskevan ensimmäisen tavoitteen tapauksessa. Kyseessä olevan tuomion tunnustaminen ei loisi aktiivista velvollisuutta valvoa valittajaa, kuten Viron hallitus myöntää ja kuten myös ennakkoratkaisupyynnössä todetaan. (
26
) Tästä seuraava tilanne ei mitenkään edistäisi valittajan sosiaalista uudelleensopeuttamista. Hänen tilanteensa tältä osin olisi täysin sama kuin jos kyseessä olevaa tuomiota ei tunnustettaisi, koska asiakirja-aineistosta ei ilmene, että kyseessä olevalla tuomiolla rajoitettaisiin millään tavalla hänen mahdollisuuttaan poistua Latviasta.
79.
Puitepäätöksen 2008/947 laaja tulkinta ei myöskään vaikuta edistävän kolmatta tavoitetta, joka on ”sopivien valvontatoimenpiteiden ja vaihtoehtoisten seuraamusten soveltamisen helpottaminen”, koska käsiteltävässä asiassa ei määrätty tällaisia toimenpiteitä. Jos yksinkertaista ehdollista rangaistusta pidetään ”valvontatoimenpiteenä”, en näe, miten tuomioistuinta kannustettaisiin määräämään yksinkertainen ehdollinen rangaistus vankeusrangaistuksen sijasta tilanteessa, jossa tuomioistuimella ei ollut muutenkaan mitään aikomusta rajoittaa tuomitun toimintaa erityisillä valvontatoimenpiteillä.
80.
Tilanne on eittämättä monimutkaisempi, kun kyse on toisesta tavoitteesta, joka on ”rikosten uhrien ja suuren yleisön suojelun parantaminen”. Voitaisiin nimittäin katsoa, että kyseessä olevan tuomion tunnustaminen antaisi Viron viranomaisille mahdollisuuden määrätä tuomiossa määrätty rangaistus täytäntöönpantavaksi, jos valittaja tekee uuden rikoksen, ja sitten määrätä yhteinen rangaistus aiemmasta rikoksesta jo määrätyn ja uudesta rikoksesta määrättävän rangaistuksen perusteella. Tätä voitaisiin todennäköisesti pitää toimenpiteenä, jolla suojellaan rikosten uhreja ja suurta yleisöä, koska valittaja menettäisi vapautensa todennäköisesti pitemmäksi ajaksi kuin jos yhteisen rangaistuksen määrääminen ei olisi mahdollista.
81.
Rikosoikeudellisen rankaisemisen tehtävästä yhteiskunnassa ja siitä, miten yhteiskuntaa kokonaisuutena voidaan parhaiten suojella rikolliselta toiminnalta, on tietysti erilaisia näkemyksiä. Ajatuksessa, jonka mukaan olisi käytettävä yksinkertaisesti ankarampia seuraamuksia ja jossa ei oteta huomioon intressiä lisätä kyseisten henkilöiden sosiaalista uudelleensopeuttamista, korostetaan selkeästi rankaisemisen, jolla on välittömiä seurauksia tuomitulle ja jolla suojellaan yhteiskuntaa välittömästi (joskin jossain määrin lyhytaikaisesti), näkökulmaa sosiaalisen uudelleensopeuttamisen, jossa asetetaan etusijalle pitkän aikavälin vaikutukset sekä tuomittuun että muihin yhteiskunnan jäseniin, kustannuksella. (
27
)
82.
Komissio ilmeisesti tulkitsee puitepäätöksen 2008/947 14 artiklan 1 kohtaa tämän täytäntöönpanoa suosivan logiikan perusteella, kun se toteaa, että olisi kohtuutonta, jos uuden rikoksen tekeminen ei johtaisi ehdollisen rangaistuksen määräämiseen täytäntöönpantavaksi.
83.
Myönnän, että 14 artiklaan sisältyvä mekanismi, jolla toimivalta siirretään täytäntöönpanovaltiolle, vaikuttaa ensi näkemältä soveltuvan nyt tarkasteltavaan tilanteeseen. Jos katsotaan, että velvollisuutta olla tekemättä uutta rikosta voidaan luonnehtia valvontatoimenpiteeksi, 14 artiklan mekanismi siis antaa täytäntöönpanovaltion viranomaisille tarvittavat välineet ryhtyä toimenpiteisiin, jos tätä velvollisuutta rikotaan.
84.
Tämä väite on kuitenkin eriskummallinen esimerkki nurinkurisesta päättelystä, jossa puitepäätöksen 2008/947 yleinen tarkoitus ja logiikka järkkyvät.
85.
Ensinnäkin voitaisiin huomauttaa, että tällaisessa päättelyssä otetaan lähtökohdaksi mahdollinen kielteinen seuraus, joka ei ole vielä konkretisoitunut käsiteltävässä asiassa: jos tuomittu tekee uuden rikoksen. Asiakirja-aineistossa ei ole näyttöä siitä, että valittaja olisi tehnyt uuden rikoksen. Lisäksi tämä koko väite perustuu yleisesti siihen olettamaan, että kun tällaiset henkilöt on kerran tuomittu, heistä tulee todennäköisesti rikoksenuusijoita. En tarkastele lähemmin sitä tiettyä moraalista kannustinta ja tukea, joka tällaisella väitteellä on niille, joille on määrätty lykätty tai ehdollinen rangaistus, ja totean sen sijaan, ettei siinä juurikaan osoiteta luottamusta kyseisten unionin toimien kykyyn edistää tehokkaasti sosiaalista kuntoutusta ja uudelleensopeuttamista koskevaa tavoitetta.
86.
Toiseksi unionin toimen soveltamisalan olisi tavallisesti määräydyttävä asianomaisen säännöksen, jossa määritellään sen soveltamisala, perusteella eikä sen perusteella, että osaa kyseisellä välineellä käyttöön otetusta mekanismista voitaisiin myös käyttää johonkin muuhun tarkoitukseen.
87.
Kolmanneksi uuden rikoksen tekemisellä on todennäköisesti seurannaisvaikutuksia koeajalla oleville henkilöille, vaikka erityistä valvontatoimenpidettä, kuten kieltoa käyttää alkoholia, ei olisikaan rikottu. Koeajalla olevilla tuomituilla, joihin on sovellettu erityistä valvontatoimenpidettä, on todennäköisesti velvollisuus olla tekemättä uutta rikosta kyseisessä jäsenvaltiossa ja myös ulkomailla. Jos he tekevät uuden rikoksen, ehdollinen rangaistus voidaan määrätä täytäntöönpantavaksi asianomaisesta oikeusjärjestyksestä ja yksittäistapauksen olosuhteista riippuen.
88.
Neljänneksi komission ehdottama puitepäätöksen 2008/947 laaja tulkinta voisi todennäköisesti edistää rikosoikeudellisen rangaistuksen ”rankaisevaa” tavoitetta. Tässä jätetään kuitenkin huomiotta muut näkökohdat, joita nimenomaisesti punnitaan keskenään puitepäätöksen 2008/947 1 artiklan 1 kohdassa ja tämän ratkaisuehdotuksen 73 kohdassa esitetyn kolmijakoisen tarkoituksen välityksellä. Puitepäätöksen tarkoituksena on edistää valvontatoimenpiteiden tai vaihtoehtoisten seuraamusten soveltamista, koska ne auttavat välttämään vapausrangaistusten määräämistä ja parantavat näin tuomittujen mahdollisuuksia sopeutua uudelleen yhteiskuntaan.
89.
Näin yhdistetään kolme tavoitetta, joihin puitepäätöksellä 2008/947 pyritään ja jotka esitetään sen 1 artiklan 1 kohdassa. Puitepäätöksellä 2008/947 on tarkoitus saattaa nämä tavoitteet tasapainoon. En näe mitään vakuuttavaa syytä siihen, miksi vain yhdelle näistä tavoitteista tai pikemminkin vain yhteen niistä liittyvälle yhdelle osatekijälle olisi annettava muita suurempi painoarvo, jotta voitaisiin tulkita laajasti unionin oikeuden välinettä, jolla pyritään näihin kaikkiin tavoitteisiin.
90.
Yhteenvetona voidaan todeta, etten näe juurikaan syytä ehdottaa puitepäätöksen 2008/947 soveltamisalan perusteettoman laajaa tulkintaa, joka on tämän välineen selkeän sanamuodon, logiikan ja systematiikan vastainen, kun pyritään edistämään yhden sen tavoitteen vain yhtä hyvin erityistä osatekijää muiden sen tavoitteiden kustannuksella (tai jopa niiden vahingoksi).
91.
Huomautan lopuksi, että olen yrittänyt toistuvasti esittää, että myös unionin oikeudessa on niin, että jos tutkittavan tekstin sanamuoto on selkeä, on vähemmän tarpeen tarkastella sen tarkoitusta. (
28
) Lisään vain, että saman olisi pädettävä a fortiori tapauksissa, jotka liittyvät rikosoikeuden alaan laajasti määriteltynä ja joissa kyseessä olevan välineen laajalla tai suppealla tulkinnalla on rikosoikeudellisia seurauksia kyseisten yksityisten tilanteeseen.
92.
Tässä yhteydessä ei kuitenkaan voida kiistää, että puitepäätöksen 2008/947 soveltamisalan laaja tulkinta todennäköisesti pahentaa tuomitun (joka ei ole tehnyt uutta rikosta) tilannetta käsiteltävässä asiassa. Panen asianmukaisesti merkille ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämät hyödylliset selvennykset, jotka liittyvät kysymykseen rangaistusten oikeasuhteisuudesta, joka ilmaistaan unionin oikeudessa Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 49 artiklan 3 kohdassa. Ennakkoratkaisupyynnössä esitetyn selityksen mukaan kyseessä olevan tuomion tunnustaminen mahdollistaisi aiemmin määrätyn seuraamuksen yhdistämisen mihin tahansa uuteen seuraamukseen. Käänteisesti ilman tunnustamista yhteisen rangaistuksen määrääminen ei ole mahdollista. Kyseisen tuomitun olisi ymmärtääkseni silloin suoritettava kaksi tuomiota peräkkäin: uudesta, hypoteettisesti Virossa tehdystä rikoksesta annettu tuomio ja aiemmin Latviassa annettu tuomio.
93.
Ongelmana tässä väitteessä, kuten komission esittämässä, (
29
) on sen hypoteettinen luonne käsiteltävän asian yhteydessä. Korostan jälleen, ettei valittaja ole tehnyt uutta rikosta. Kunnioitettava toive estää sellaisen seuraamuksen määrääminen, jota tietty valtio pitäisi kohtuuttomana, ei mielestäni voi muuttaa ja laajentaa puitepäätöksen 2008/947 soveltamisalaa, sillä puitepäätöksen tavoitteet eivät koske seuraamusten määräämistä tapauksissa, joissa rikos uusitaan.
94.
Näin ollen ei voida väittää, että sellaisen henkilön, joka ei ole uusinut rikosta, asemaa olisi muutettava sen perusteella, että henkilön, joka on uusinut rikoksen, tilanne saattaisi olla parempi, jos hänen tilanteeseensa sovellettaisiin puitepäätöksen 2008/947 14 artiklaa. Käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan tuomitun, joka ei ole tehnyt uutta rikosta, tilanteen voitaisiin katsoa huononevan pelkästään sen seikan vuoksi, että ehdollinen rangaistus tunnustetaan Virossa, minkä seurauksena hän kuuluisi sellaisen sääntelyn piiriin, jota ei tavallisesti voitaisi soveltaa häneen. Hän kuuluisi siten mahdollisesti sellaisten velvollisuuksien piiriin, joita kyseisessä valtiossa sovelletaan, ja hänellä olisi tässä valtiossa rikosrekisteri, jota hänellä ei muutoin olisi. Oletan, että tästä syystä käsiteltävän asian valittaja on riitauttanut kolmessa eri Viron oikeusasteessa yksinkertaisen ehdollisen rangaistuksensa sisällyttämisen puitepäätöksen 2008/947 mekanismiin.
95.
Selvennettyäni tätä osatekijää haluan vain muistuttaa, että laillisuusperiaatteen, joka vahvistetaan unionin oikeudessa perusoikeuskirjan 49 artiklan 1 kohdassa, olisi ohjattava rikosoikeudellisten toimenpiteiden tulkintaa. Tällä en tarkoita rikosoikeudellisen legaliteettiperiaatteen (nullum crimen, nulla poena sine lege) suppeaa käsitettä vaan laajempaa kysymystä, joka koskee rikostuomion seurausten varmuutta ja ennakoitavuutta. (
30
) Toisin sanoen vaikuttaa siltä, että jos kyseessä olevan tuomion katsotaan kuuluvan puitepäätöksen 2008/947 soveltamisalaan, rikosoikeuden soveltamisalaa laajennetaan tuomitun vahingoksi. Tämä itsessään on myös yksi peruste, joka puhuu puitepäätöksen 2008/947 laajaa tulkintaa vastaan.
96.
Katson näin ollen, että edellä tehty asiayhteyden ja tarkoituksen arviointi ei vaikuta päätelmään, jonka olin jo tehnyt puitepäätöksen 2008/947 sanamuodon, logiikan ja systematiikan perusteella. Kyseistä välinettä ei sovelleta tuomioon, jossa määrätään yksinkertainen ehdollinen rangaistus määrittelemättä mitään puitepäätöksessä 2008/947 tarkoitettua valvontatoimenpidettä, jos kyseiselle tuomitulle on ainoastaan asetettu velvollisuus olla tekemättä uutta rikosta koeajalla.
V Ratkaisuehdotus
97.
Ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Riigikohusin esittämään ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta tuomioihin ja valvontapäätöksiin valvontatoimenpiteiden ja vaihtoehtoisten seuraamusten valvomiseksi 27.11.2008 tehtyä neuvoston puitepäätöstä 2008/947/YOS ei sovelleta tuomioon, jossa määrätään ehdollinen rangaistus mutta ei mitään kyseisessä puitepäätöksessä tarkoitettua valvontatoimenpidettä, jos kyseiselle tuomitulle on ainoastaan asetettu velvollisuus olla tekemättä uutta rikosta koeajalla.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: englanti.
(
2
)	Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta tuomioihin ja valvontapäätöksiin valvontatoimenpiteiden ja vaihtoehtoisten seuraamusten valvomiseksi 27.11.2008 tehty neuvoston puitepäätös 2008/947/YOS (EUVL 2008, L 337, s. 102), sellaisena kuin se on muutettuna.
(
3
)	Tämä alaviite ei koske suomenkielistä versiota.
(
4
)	Latvian hallitus viittaa tältä osin Latvian rikoslain (Krimināllikums) 55 §:n 1, 2 ja 9 momenttiin ja tuomioiden täytäntöönpanosta annetun lain (Latvijas Sodu izpildes kodekss) 155 §:ään.
(
5
)	Puitepäätöksen 2008/947 6 artiklan 1 kohdan mukaan on niin, että jos tuomion antaneen valtion toimivaltainen viranomainen päättää käyttää kyseisellä puitepäätöksellä käyttöön otettua mekanismia, se on lähetettävä täytäntöönpanovaltion toimivaltaiselle viranomaiselle kyseinen tuomio tai valvontapäätös ja sen mukana liitteessä I oleva todistus.
(
6
)	Etenkin eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS (EYVL 2002, L 190, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätösten 2002/584/YOS, 2005/214/YOS, 2006/783/YOS, 2008/909/YOS ja 2008/947/YOS muuttamisesta henkilöiden prosessuaalisten oikeuksien parantamiseksi sekä vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisen edistämiseksi sellaisten päätösten osalta, jotka on tehty vastaajan ollessa poissa oikeudenkäynnistä, 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS (EUVL 2009, L 81, s. 24), 15 artiklan 2 kohta.
(
7
)	Ks. täytäntöönpanosta vastaavien oikeusviranomaisten valtuuksista tältä osin tuomio 10.8.2017, Tupikas (C‑270/17 PPU, EU:C:2017:628, 91 kohta) ja tuomio 10.8.2017, Zdziaszek (C‑271/17 PPU, EU:C:2017:629, 103 kohta).
(
8
)	Ks. analogisesti tuomio 23.1.2018, Piotrowski (C‑367/16, EU:C:2018:27, 61 kohta) ja myös ratkaisuehdotukseni X (Laulajasta annettu eurooppalainen pidätysmääräys) (C‑717/18, EU:C:2019:1011, 80 kohta).
(
9
)	Sivuhuomautuksena voitaisiin lisätä, että kansalliset säännökset, joihin Latvian hallitus on vedonnut (jotka on mainittu edellä alaviitteessä 4) ja joista valvontatoimenpiteet sen mukaan seuraavat selvästi kansallisen lainsäädännön mukaisesti, lisäävät jossain määrin tätä epävarmuutta. Tuomioiden täytäntöönpanosta annetun Latvian lain 155 §:ssä luetellaan kuusi eri valvontatoimenpidettä. Useat niistä ovat kuitenkin jokseenkin määrittelemättömiä ja yleisiä. Jotta niitä voitaisiin soveltaa tuomittuun, niiden räätälöimiseen tiettyyn tapaukseen tarvitaan tuomarin tai valvojan päätös. Jos tällaista päätöstä toimenpiteen ja sen valvonnan luonteesta ja mahdollisesti sen kestosta ei ole, onko täytäntöönpanovaltion tuomarin tarkoitus yksinkertaisesti valita jokin tästä luettelosta?
(
10
)	Kursivointi tässä.
(
11
)	Puitepäätöksen 2008/947 6 artiklan 4 kohdassa säädetään, että ”edellä 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden ja seuraamusten lisäksi tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettu todistus saa sisältää vain sellaisia toimenpiteitä tai seuraamuksia, jotka täytäntöönpanovaltio on 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti ilmoittanut”.
(
12
)	Kursivointi tässä.
(
13
)	Kursivointi tässä.
(
14
)	Kursivointi tässä.
(
15
)	Ks. puitepäätöksen 2008/947 23 artiklan 1 kohta.
(
16
)	Ks. puitepäätöksen 2008/947 johdanto-osan neljäs perustelukappale.
(
17
)	Ks. puitepäätöksen 2008/947 johdanto-osan 14 perustelukappale ja 5 artiklan 2 kohta.
(
18
)	Ks. esim. puitepäätöksen 2008/947 johdanto-osan toinen perustelukappale ja tuomio 11.1.2017, Grundza (C‑289/15, EU:C:2017:4, 41 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
19
)	24.7.2008 tehty neuvoston puitepäätös 2008/675/YOS (EUVL 2008, L 220, s. 32).
(
20
)	27.11.2008 tehty neuvoston puitepäätös 2008/909/YOS (EUVL 2008, L 327, s. 27).
(
21
)	Ks. tuomio 21.9.2017, Beshkov (C‑171/16, EU:C:2017:710, 44 kohta).
(
22
)	Voidaan kuitenkin keskustella siitä, missä määrin unionin tuomioistuimen mainitussa tuomiossa esittämät päätelmät perustuivat siihen nimenomaiseen tosiseikkaan, että kyseessä oleva ensimmäinen tuomio oli suoritettu kokonaisuudessaan ennen kuin kyseinen tuomittu haki sen yhdistämistä toiseen tuomioon. Ks. tuomio 21.9.2017, Beshkov (C‑171/16, EU:C:2017:710, verraten etenkin 46 ja 47 kohtaa).
(
23
)	Ks. edellä 67 ja 68 kohta.
(
24
)	Komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle sellaisten rikostuomioiden vastavuoroisesta tunnustamisesta, joissa määrätään vapausrangaistus tai vapaudenmenetyksen käsittävä toimenpide, valvontatoimenpide ja vaihtoehtoisia seuraamuksia taikka valvontatoimia vaihtoehtona tutkintavankeudelle, tehtyjen puitepäätösten 2008/909/YOS, 2008/947/YOS ja 2009/829/YOS täytäntöönpanosta jäsenvaltioissa (COM(2014) 57 final), s. 5.
(
25
)	Ibidem, s. 8 ja 9.
(
26
)	Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin selittää, että Viron viranomaiset eivät valvo aktiivisesti tuomitulle Viron rikoslain (Karistusseadustik) 73 §:n 1 momentissa, joka koskee ehdollisen rangaistuksen määräämistä soveltamatta valvontatoimenpiteitä, asetetun velvollisuuden täyttämistä. Valtion toimilla, joihin se ryhtyy, jos tuomittu ei noudata velvollisuutta olla tekemättä uutta rikosta, voidaan ainoastaan pyrkiä varmistamaan, että uudesta rikoksesta määrätään rangaistus.
(
27
)	Ks. yleisemmin rangaistuksia koskevista säännöistä julkisasiamies Botin ratkaisuehdotus Beshkov (C‑171/16, EU:C:2017:386, 46 kohta ja sitä seuraavat kohdat).
(
28
)	Ks. vastaavasti esim. ratkaisuehdotukseni komissio v. Saksa (C‑220/15, EU:C:2016:534, 35 kohta).
(
29
)	Edellä tämän ratkaisuehdotuksen 82–90 kohta.
(
30
)	Ks. tästä kysymyksestä ratkaisuehdotukseni X (Laulajasta annettu eurooppalainen pidätysmääräys) (C‑717/18, EU:C:2019:1011, 92–94 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).