Väliaikainen versio
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
RIMVYDAS NORKUS
5 päivänä maaliskuuta 2026 (1)
Asia C‑716/24 [Ponner](i)
EJ
(Ennakkoratkaisupyyntö – Oberlandesgericht Frankfurt am Main (osavaltion ylioikeus, Frankfurt am Main, Saksa))
Ennakkoratkaisupyyntö – Oikeudellinen yhteistyö siviilioikeudellisissa asioissa – Asetus (EU) N:o 655/2014 – Eurooppalainen tilivarojen turvaamismääräysmenettely – 2 artiklan 2 kohdan c alakohta – Johdanto-osan kahdeksas perustelukappale – Soveltamisala – Kolmannessa maassa aloitettu maksukyvyttömyysmenettely – Soveltamisalan ulkopuolelle jääminen
I       Johdanto
1.        Käsiteltävän ennakkoratkaisupyynnön taustalla on menettely, jossa pääasian valittaja, joka asuu Saksassa, on pyytänyt yhtäältä tietoja, jotka koskevat Curaçaon oikeuden mukaan perustetun yhtiön, jonka toimialana on onnenpelien järjestäminen, mahdollisesti Kyproksella olevia pankkitilejä, ja toisaalta näiden tilivarojen turvaamista asetuksen (EU) N:o 655/2014(2) mukaisesti sellaisen tuomioistuimen ratkaisun täytäntöönpanemiseksi, joka koskee valittajan verkko-onnenpeleistä aiheutuneiden tappioiden korvaamista. Menettelyn kuluessa pääasian valittaja on erityisesti todennut, että kyseisen kolmannen maan kaupparekisterin mukaan tätä yhtiötä vastaan on aloitettu maksukyvyttömyysmenettely.
2.        Oberlandesgericht Frankfurt am Mainin (osavaltion ylioikeus, Frankfurt am Main, Saksa) asiassa esittämän ennakkoratkaisupyynnön keskeinen oikeudellinen kysymys koskee näin ollen sitä, mitä oikeusvaikutuksia EAPO-asetuksen(3) soveltamisalaan on kolmannessa maassa velallista yhtiötä vastaan aloitetun maksukyvyttömyysmenettelyn tunnustamisella. Tämän asetuksen 2 artiklan 2 kohdan c alakohdasta nimittäin ilmenee, että sen soveltamisalan ulkopuolelle jäävät sellaiseen velalliseen kohdistuvat vaatimukset, jonka osalta on käynnistetty maksukyvyttömyysmenettely.(4) Tarkemmin sanoen ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee unionin tuomioistuimelta, tarkoitetaanko maksukyvyttömyysmenettelyillä, joihin tässä säännöksessä viitataan, ainoastaan jossakin jäsenvaltiossa aloitettuja ja vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen soveltamisalaan kuuluvia menettelyjä, vai kattaako säännös myös maksukyvyttömyysmenettelyt, jotka on aloitettu velallista vastaan kolmannessa maassa ja jotka jokin jäsenvaltio on tunnustanut. On nimittäin niin, että koska jälkimmäisessä tapauksessa tunnustaminen ei kuulu unionin oikeuden vaan jäsenvaltioiden kansallisen oikeuden soveltamisalaan, käsiteltävässä asiassa ongelma liittyy erityisesti mahdolliseen tarpeeseen välttää kansallisen oikeuden soveltamisesta johtuva EAPO-asetuksen soveltamisalan sirpaloituminen, ja siihen, että on sovitettava yhteen tämä tarve ja sellaisten päätösten tunnustaminen jäsenvaltion kansallisessa oikeudessa, jotka koskevat maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista kolmannessa maassa.
3.        Unionin tuomioistuimen pyynnöstä tässä ratkaisuehdotuksessa tarkastellaan kahdesta ennakkoratkaisukysymyksestä vain ensimmäistä, jolla ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, onko kolmannessa maassa aloitettu maksukyvyttömyysmenettely, jonka jäsenvaltio – tässä tapauksessa Saksa – on tunnustanut, esteenä sille, että tässä jäsenvaltiossa annetaan tilivarojen turvaamismääräys (jäljempänä turvaamismääräys). Unionin tuomioistuinta pyydetään näin ollen tulkitsemaan EAPO-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan c alakohtaa, jota luetaan yhdessä saman asetuksen johdanto-osan kahdeksannen perustelukappaleen kanssa, ja näin ollen määrittelemään tämän asetuksen ja vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen välinen suhde.
II     Asiaa koskevat oikeussäännöt
A       Unionin oikeus
4.        EAPO-asetuksen 2 artiklan 1 kohdan ja 2 kohdan c alakohdan, 4 artiklan 6 alakohdan, 46 artiklan 1 ja 2 kohdan, 7 artiklan 1 kohdan sekä johdanto-osan viidennen ja kahdeksannen perustelukappaleen lisäksi käsiteltävässä asiassa ovat merkityksellisiä vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen 1 artiklan 1 kohdan kolmas alakohta, 2 artiklan 4 ja 6 alakohta, 19 artiklan 1 kohta, 20 artiklan 1 kohta sekä johdanto-osan 5, 9, 22, 23, 63 ja 65 perustelukappale.
B       Saksan oikeus
5.        Lokakuun 5 päivänä 1994 annetun Saksan liittotasavallan maksukyvyttömyyslain (Insolvenzordnung) (BGBl. I, s. 2866), sellaisena kuin se on muutettuna 14.3.2003 annetulla lailla (BGBl. I, s. 345), 343 §:n otsikkona on ”Tunnustaminen” ja sen 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Ulkomaisen maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamispäätös tunnustetaan. Tätä säännöstä ei sovelleta,
1.      jos menettelyn aloitusvaltion tuomioistuimet eivät ole Saksan lainsäädännön mukaan toimivaltaisia;
2.      jos tunnustaminen johtaa tulokseen, joka on selvästi ristiriidassa Saksan lainsäädännön keskeisten periaatteiden kanssa, erityisesti jos tunnustaminen on ristiriidassa perusoikeuksien kanssa.”
C       Curaçaon lainsäädäntö
6.        Vuonna 1931 annetun konkurssiasetuksen (Faillissementsbesluit 1931) 29 §:n 1 momentin mukaan maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamisesta seuraa, että kaikki oikeusteitse tapahtuva täytäntöönpano päättyy välittömästi eikä tuomiota enää voida panna täytäntöön pakkotäytäntöönpanon keinoin kyseisestä ajankohdasta lähtien.
III  Pääasia, ennakkoratkaisukysymys ja asian käsittely unionin tuomioistuimessa
7.        DX NV on Curaçaon oikeuden mukaan perustettu osakeyhtiö, jonka toimialana on onnenpelien järjestäminen. Valittajana pääasiassa on EJ, joka asuu Saksassa. EJ sai Landgericht Frankfurt am Mainilta (Frankfurt am Mainin alueellinen tuomioistuin, Saksa) lainvoimaisen ja täytäntöönpanokelpoisen yksipuolisen tuomion, jolla DX velvoitettiin palauttamaan hänelle verkko-onnenpeleistä aiheutuneet 57 364 euron tappiot kuluineen ja korkoineen.
8.        EJ on esittänyt 29.5.2024 päivätyllä kirjeellä ja EAPO-asetuksen mukaisilla lomakkeilla saman asetuksen 14 artiklan mukaisen pyynnön hankkiakseen tietoja tileistä, joita hän uskoo DX:llä olevan Kyproksella, ja kyseisen asetuksen 7 artiklan mukaisen tilivarojen turvaamismääräystä koskevan hakemuksen. Pyyntönsä ja hakemuksensa tueksi EJ on vedonnut ensinnäkin siihen, että hänellä on syytä uskoa DX:llä olevan yksi tai useampi tili Kyproksella, koska vedonlyöntipanokset on välitetty tälle yritykselle kyproslaisten yritysten kautta, ja toiseksi siihen, ettei yrityksellä ole turvattavaa omaisuutta Curaçaossa, koska se on EJ:n mukaan postilaatikkoyritys.
9.        Landgericht Frankfurt am Main hylkäsi DX:n tilejä koskevan tietopyynnön 5.6.2024 antamallaan päätöksellä. Tämän tuomioistuimen mukaan se, että velallinen on saanut maksuja kyproslaisten yritysten välityksellä, ei osoita, että kyseisellä yrityksellä itsellään on tili Kyproksella. Sama tuomioistuin ilmoitti EJ:lle 5.6.2024 päivätyllä kirjeellä samanaikaisesti, että kyseisen yhtiön tilivarojen turvaamismääräystä koskeva hakemus on hylättävä yhtäältä siksi, ettei ole esitetty näyttöä siitä, ettei DX:llä ole turvattavaa omaisuutta Curaçaossa, ja toisaalta siksi, ettei turvattavaa tiliä ole ilmoitettu.
10.      EJ valitti 5.6.2024 annetusta päätöksestä 20.6.2024 Oberlandesgericht Frankfurt am Mainiin, joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin. EJ perustelee valitustaan sillä, että Curaçaon kaupparekisterin mukaan DX:ää vastaan on aloitettu maksukyvyttömyysmenettely 10.6.2024, minkä vuoksi nyt on olemassa riski siitä, että vaatimuksen myöhempi täytäntöönpano estyy tai olennaisesti vaikeutuu EAPO-asetuksen 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla. EJ katsoo, että kyseinen maksukyvyttömyysmenettely olisi tunnustettava Saksan oikeudessa. Lisäksi hän väittää, että erään curaçaolaisen ulosottomiehen toimittamien tietojen mukaan maahan sijoittautuneet onnenpelitoiminnan harjoittajat ovat yleensä postilaatikkoyhtiöitä, joilla ei ole varoja Curaçaossa.
IV     Ennakkoratkaisukysymykset ja menettely unionin tuomioistuimessa
11.      Tässä tilanteessa Oberlandesgericht Frankfurt am Main päätti 10.10.2024 tekemällään päätöksellä, joka saapui unionin tuomioistuimeen 22.10.2024, lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Onko [EAPO-asetuksen] 2 artiklan 2 kohdan c alakohtaa, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen johdanto-osan kahdeksannen perustelukappaleen kanssa, tulkittava siten, että sellaisen maksukyvyttömyysmenettelyn aloittaminen, johon ei sovelleta [vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetusta] vaan joka toteutetaan kolmannessa maassa, on esteenä [EAPO-asetuksen] 7 artiklan 1 kohdan mukaisen tilivarojen turvaamismääräyksen antamiselle tai kyseisen asetuksen 14 artiklan 3 kohdan mukaisen tilitietojen hankkimista koskevan pyynnön toimittamiselle, jos tilivarojen turvaamismääräyksen antamiseen toimivaltaisen jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä tunnustetaan kyseisessä kolmannessa maassa toteutettava maksukyvyttömyysmenettely?
2)      Onko [EAPO-asetuksen] 14 artiklan 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa ja 3 kohtaa – eli sitä, että velkojan on ilmoitettava sillä olevan ”syytä olettaa, että velallisella on yksi tai useampi tili tietyn jäsenvaltion pankissa”, ja että velkojan pyynnön on oltava ”perusteltu” – tulkittava siten, että huomioon on otettava myös seikat, jotka eivät nimenomaisesti viittaa tilin olemassaoloon kyseisessä jäsenvaltiossa mutta joiden perusteella voidaan yleisesti päätellä, että velallisen ja kyseisen jäsenvaltion välillä on vahva taloudellinen side, kuten se, että velalliselle suoritetaan maksuja sellaisen maksupalveluntarjoajan välityksellä, jonka kotipaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa ja joka on velallisen tytäryhtiö, tai se, että velallisella on agentuuri tai sivuliike, jonka kotipaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa?”
12.      Vain Euroopan komissio on esittänyt kirjallisia huomautuksia. Vain se osallistui 3.12.2025 pidettyyn istuntoon.
V       Ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
13.      Tässä ratkaisuehdotuksessa tarkastellaan unionin tuomioistuimen pyynnön mukaisesti vain ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen ensimmäistä kysymystä, jolla se tiedustelee, onko EAPO-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan c alakohtaa luettuna yhdessä saman asetuksen johdanto-osan kahdeksannen perustelukappaleen kanssa tulkittava siten, että siinä suljetaan pois saman asetuksen 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tilivarojen turvaamismääräyksen antaminen ja kyseisen asetuksen 14 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu tilitietojen hankkimista koskevan pyynnön toimittaminen, jos tilivarojen turvaamismääräyksen antamiseen toimivaltaisen jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä tunnustetaan kyseisessä kolmannessa maassa toteutettava maksukyvyttömyysmenettely?
14.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin korostaa yhtäältä, että EAPO-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan c alakohdassa, kun sitä luetaan yhdessä saman asetuksen johdanto-osan kahdeksannen perustelukappaleen kanssa, säädetään, ettei velalliseen voida kohdistaa turvaamismääräystä silloin, kun hänen osaltaan on käynnistetty maksukyvyttömyysasetuksessa (joka on korvattu vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksella) määritelty maksukyvyttömyysmenettely. Se täsmentää, ettei käsiteltävässä asiassa sovelleta vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetusta, jossa edellytetään, että maksukyvyttömyysmenettely on aloitettu jäsenvaltiossa. Kyseessä on nimittäin Curaçao, jota pidetään unionin oikeudessa kolmantena maana.
15.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa toisaalta, että asiaan sovellettaisiin Saksan lainsäädäntöä maksukyvyttömyysmenettelyistä. Se lisää, että maksukyvyttömyyslain 343 §:n 1 momentin mukaisesti ulkomaisen maksukyvyttömyysmenettelyn aloittaminen tunnustetaan Saksan oikeudessa, jos sillä on olennaisin osin samat tavoitteet kuin maksukyvyttömyysmenettelyllä Saksan oikeusjärjestyksessä.(5) Kyseinen tuomioistuin katsoo tämän edellytyksen täyttyvän nyt käsiteltävässä asiassa, sillä Curaçaon lainsäädännön mukainen maksukyvyttömyysmenettely vastaa olennaisilta osiltaan Alankomaiden oikeusjärjestyksessä säädettyä ja vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksessa tunnustettua maksukyvyttömyysmenettelyä.
16.      Ensimmäisellä kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee myös, onko EAPO-asetuksen 46 artiklan 1 kohdan mukaisesti jäsenvaltioiden tehtävänä päättää, tunnustavatko ne maksukyvyttömyysmenettelyn, johon ei sovelleta vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetusta, ja mitkä ovat tunnustamisen vaikutukset, sekä voiko kolmannessa maassa tapahtuva maksukyvyttömyysmenettely sulkea pois EAPO-asetuksen soveltamisen.
17.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaakin, että nimenomainen viittaus vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetukseen EAPO-asetuksen johdanto-osan kahdeksannessa perustelukappaleessa puhuu sitä vastaan, että EAPO-asetuksessa tunnustetaan kolmansien maiden maksukyvyttömyysmenettelyt. Tämän tuomioistuimen mukaan kuitenkin EAPO-asetuksen 46 artiklan 1 kohtaan sisältyvä viittaus kaikkien menettelyllisten kysymysten osalta, joista ei erikseen säädetä kyseisessä asetuksessa, sen jäsenvaltion lainsäädäntöön, jossa menettely tapahtuu, tukee puolestaan sitä, että kolmansissa maissa aloitetut maksukyvyttömyysmenettelyt tunnustetaan, jos ne tunnustetaan kyseisen jäsenvaltion lainsäädännössä.
18.      Komissio tulkitsee EAPO-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan c alakohtaa laajasti. Se korostaa kirjallisissa huomautuksissaan ensinnäkin, että sellaiseen velalliseen kohdistuvat vaatimukset, jonka osalta on käynnistetty maksukyvyttömyysmenettely, on jätetty EAPO-asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle, jotta turvaamismääräys ei haittaisi maksukyvyttömyysmenettelyn moitteetonta etenemistä. Komissio ottaa myös huomioon maksukyvyttömyysmenettelyn tavoitteet ja mainitsee periaatteen, jonka mukaan kaikkia velkojia on kohdeltava samalla tavalla. Se täsmentää erityisesti, että vaikka vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen II luku sisältää jäsenvaltioissa aloitettujen maksukyvyttömyysmenettelyjen tunnustamisjärjestelmän, järjestelmä ei koske kolmansissa maissa käytyjen menettelyjen tunnustamista, johon sovelletaan edelleen kansallista oikeutta. Komission mukaan vaikuttaisi näin ollen perustellulta tulkita EAPO-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan c alakohtaa siten, että siinä tarkoitetaan myös kolmansissa maissa aloitettuja maksukyvyttömyysmenettelyjä, jos ne tunnustetaan siinä jäsenvaltiossa, jossa tilivarojen turvaamista haetaan. Jos taas kyseisessä jäsenvaltiossa ei tunnusteta maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamispäätöstä, ei ole pätevää syytä kieltäytyä antamasta turvaamismääräystä.
19.      Jotta voitaisiin vastata ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kysymyksiin, on ratkaistava, koskeeko EAPO-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan c alakohta ainoastaan jäsenvaltioissa aloitettuja maksukyvyttömyysmenettelyjä, jolloin se ei ole esteenä turvaamismääräyksen antamiselle jäsenvaltiossa, jonka kansallisessa oikeudessa tunnustetaan kolmannessa maassa aloitettu maksukyvyttömyysmenettely, vai onko tätä säännöstä tulkittava siten, että jos tällainen kolmannessa maassa tehty maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamispäätös tunnustetaan jäsenvaltion kansallisessa oikeudessa, tällaista turvaamismääräystä ei voida tässä jäsenvaltiossa (alkuperäjäsenvaltio) antaa.
20.      Esitän seuraavaksi eräitä yleisiä huomioita, joista ensimmäinen koskee sitä, että kolmannessa maassa tehdyn maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamispäätöksen tunnustaminen ei ole vaikutuksiltaan yleinen, ja sitä, että tällaisen tunnustamisen (johon sovelletaan kansallista oikeutta) vaikutukset ovat erilaisia kuin vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen liitteessä A tarkoitettujen menettelyjen aloittamisen vaikutukset (A osa). Toiseksi tarkastelen sitä, kuinka laajasti sellaiseen velalliseen kohdistuvat vaatimukset, jonka osalta on käynnistetty maksukyvyttömyysmenettely, jäävät EAPO-asetuksen aineellisen soveltamisalan ulkopuolelle. Tätä varten tulkitsen kyseisen asetuksen 2 artiklan 2 kohdan c alakohdan ilmaisuja, asiayhteyttä ja tarkoitusta sen ratkaisemiseksi, salliiko tämän säännöksen tulkinta (vai ei) sen, että saman asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle jää sellaiseen velalliseen kohdistuva vaatimus, johon kohdistuu kolmannessa maassa maksukyvyttömyysmenettely, joka tunnustetaan jäsenvaltion kansallisessa oikeudessa (B osa). Kolmanneksi ja viimeiseksi täydennän tarkasteluani loppupäätelmällä (C osa).
A       Yleisiä huomioita
21.      Totean aluksi ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenevän, että DX on sijoittautunut Curaçaoon. Curaçao kuuluu ”maihin ja alueisiin”, joihin sovelletaan EUT-sopimuksen liitteen II mukaan EUT-sopimuksen 198 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen mukaista assosiointia koskevaa erityissääntelyä.(6) Niitä pidetään kuitenkin unioniin nähden kolmansina maina, koska ne on jätetty perussopimusten soveltamisalan ulkopuolelle SEUT 355 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan nojalla.(7) On lisäksi todettava, että tähän assosiaatiojärjestelyyn sovellettavat säännöt ja menettelyt vahvistetaan neuvoston päätöksessä (EU) 2021/1764.(8) Perussopimuksissa ei kuitenkaan määrätä eikä tässä päätöksessä säädetä, että EAPO-asetusta ja vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetusta, jolla on korvattu EAPO-asetuksen johdanto-osan kahdeksannessa perustelukappaleessa mainittu maksukyvyttömyysasetus, sovellettaisiin merentakaisiin alueisiin.
1.     Kolmannessa maassa aloitetun maksukyvyttömyysmenettelyn tunnustaminen jäsenvaltion kansallisessa oikeudessa ei ole vaikutuksiltaan yleinen
22.      Muistutettakoon tässä yhteydessä, että vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetus tai sitä edeltävä maksukyvyttömyysasetus ei perustu maksukyvyttömyysmenettelyjen universaaliuden periaatteen malliin vaan lievennetyn universaaliuden periaatteen (josta käytetään myös nimitystä ”modified universality”) malliin. Vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen johdanto-osan 23 perustelukappaleesta ilmenee, että kyseisessä asetuksessa mahdollistetaan maksukyvyttömyyttä koskevan päämenettelyn aloittaminen jäsenvaltiossa, jossa velallisen pääintressien keskus sijaitsee,(9) ja että menettely on vaikutuksiltaan yleinen ja pyrkii käsittämään velallisen koko omaisuuden.(10) Eri intressien suojaamiseksi vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksessa kuitenkin sallitaan maksukyvyttömyyttä koskevan sekundäärimenettelyn aloittaminen rinnakkain maksukyvyttömyyttä koskevan päämenettelyn kanssa siinä jäsenvaltiossa, jossa velallisella on toimipaikka.(11) Kyseisen asetuksen johdanto-osan 22 perustelukappaleesta ilmenee lisäksi, että ”asetuksessa tunnustetaan se, että koska eri jäsenvaltioiden aineellisen oikeuden säännökset poikkeavat merkittävästi toisistaan, ei ole käytännöllistä ottaa käyttöön soveltamisalaltaan yleistä maksukyvyttömyysmenettelyä kaikkialla unionissa”. Vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen lähtökohtana on siis universaaliuden malli, joka perustuu siihen, että maksukyvyttömyysmenettelyyn ja sen vaikutuksiin sovelletaan sen valtion oikeutta, jossa menettely aloitetaan,(12) minkä lisäksi siinä säädetään erityissäännöistä, jotka ovat poikkeuksia ja korjaavat tai lieventävät sen universaaliutta.(13)
23.      Vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen soveltamisalaan kuuluvien maksukyvyttömyyttä koskevien päämenettelyjen universaaliuden tehokkuuden varmistamiseksi siinä säädetään, että näiden menettelyjen aloittamista, kulkua ja päättämistä koskevat päätökset sekä niihin välittömästi liittyvät päätökset on tunnustettava ”välittömästi” eli ”ilman eri toimenpiteitä”.(14) Ilman eri toimenpiteitä tapahtuva tunnustaminen merkitsee, että ”aloitusjäsenvaltion lain mukaiset menettelyn oikeusvaikutukset ulotetaan kaikkiin muihin jäsenvaltioihin. Jäsenvaltioiden tuomioistuinten päätösten tunnustamisen olisi perustuttava keskinäisen luottamuksen periaatteeseen”.(15) Vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen 19 artiklan, jonka otsikkona on ”Periaate”, 1 kohdan mukaan ”maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamispäätös, jonka on tehnyt 3 artiklan mukaan toimivaltainen jäsenvaltion tuomioistuin, on tunnustettava kaikissa muissa jäsenvaltioissa siitä alkaen, kun päätöstä on noudatettava menettelyn aloitusvaltiossa”. Kyseisen asetuksen 20 artiklan otsikkona on ”Tunnustamisen vaikutukset”, ja sen 1 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Päätös 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamisesta saa ilman eri muodollisuuksia muissa jäsenvaltioissa samat vaikutukset kuin sillä on menettelyn aloitusvaltion lain mukaan, jollei tästä asetuksesta muuta johdu eikä 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä ole aloitettu tässä toisessa jäsenvaltiossa.”(16) On nimittäin niin, kuten Virgósin ja Schmitin selvityksestä ilmenee, että ilman eri muodollisuuksia tapahtuvaan tunnustamiseen perustuva järjestelmä ja vaikutusten laajentamisen malli vahvistavat maksukyvyttömyyttä koskevan päämenettelyn universaaliutta. Menettelyn aloittaneen jäsenvaltion laissa (lex concursus) vahvistetusta hetkestä lähtien aloittamispäätös saa samat vaikutukset ”yhtä velvoittavina kaikissa [jäsen]valtioissa”.(17)
24.      Ilman eri toimenpiteitä tapahtuva tunnustaminen ei kuitenkaan koske kolmannessa maassa aloitettuja maksukyvyttömyysmenettelyjä, koska niihin ei sovelleta keskinäisen luottamuksen periaatetta, joka on yksi vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen taustalla olevista periaatteista.(18) Täsmennettäköön, että kyseistä asetusta ei sovelleta tällaiseen menettelyyn eikä edellytyksiin, joilla sellainen voitaisiin tunnustaa, joten unionin oikeuden nykyisessä kehitysvaiheessa ne kuuluvat kansallisen oikeuden tai jäsenvaltioissa sovellettavan kansainvälisen yksityisoikeuden piiriin.(19)
25.      Kolmannessa maassa tehtyä maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamispäätöstä ei nimittäin voida pitää vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksessa tarkoitettuna päätöksenä. Kolmannen maan tuomioistuinta ei myöskään voida pitää tässä asetuksessa tarkoitettuna tuomioistuimena.(20) Se, että kyseistä asetusta ei sovelleta tällaisiin päätöksiin, johtuu suoraan niiden kuulumattomuudesta asetuksen soveltamisalaan, joka rajoittuu jäsenvaltioissa aloitettuihin ja vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen liitteeseen A sisältyviin maksukyvyttömyysmenettelyihin.(21) Kolmannen maan tuomioistuimen tekemä maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamispäätös ei toisin sanoen täytä edellytystä, jonka mukaan päätöksen tekijänä on oltava ”toimivaltainen jäsenvaltion tuomioistuin”, eikä päätöstä näin ollen voida tunnustaa muissa jäsenvaltioissa kyseisen asetuksen 19 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
26.      Näiden yleisten huomioiden yhteydessä on mielestäni aiheellista käsitellä myös lyhyesti unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, joka koskee kahden tunnustamisen ja/tai kahden eksekvatuurin kieltoa.
2.     Kahden tunnustamisen kielto ja sen vaikutukset kolmannessa maassa tehdyn maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamispäätöksen tunnustamiseen
27.      Aluksi on syytä todeta, että julkisasiamies Lenz on ratkaisuehdotuksessaan Owens Bank todennut tuomioistuinten toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla tehdyn vuoden 1968 Brysselin yleissopimuksen(22) tulkinnasta, että ”kahden eksekvatuurin salliminen voisi johtaa siihen, että velkoja kiertää sopimusvaltion asettamat ehdot kyseisessä kolmannessa maassa annettujen tuomioiden tunnustamiselle”, ja arvioinut, ettei kyseisen yleissopimuksen ”tarkoituksena ole sallia tällaista oikeuspaikkakeinottelua”.(23)
28.      Unionin tuomioistuin ei ole tuomiossa Owens Bank(24) viitannut suoraan kahden eksekvatuurin kysymykseen, mutta on todennut siinä erityisesti, ettei kyseistä yleissopimusta eikä etenkään sen 21, 22 ja 23 artiklaa(25) sovelleta menettelyihin tai ongelmiin, jotka liittyvät kolmansissa maissa siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa annettujen tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskeviin menettelyihin jäsenvaltioissa.(26) Vaikuttaa siltä, että oikeuskirjallisuudessa on tästä tuomiosta lähtien enimmäkseen hyväksytty kahden eksekvatuurin kieltoon viittaava exequatur sur exequatur ne vaut ‑periaate,(27) jonka mukaan ainoastaan tuomioita, jotka koskevat suoraan asianosaisten oikeuksia ja velvoitteita, voidaan tunnustaa ja/tai panna täytäntöön.(28)
29.      On totta, että unionin tuomioistuin on tuomiossa H Limited todennut Bryssel I a ‑asetuksen 2 artiklan a alakohdan ja 39 artiklan tulkinnasta – toisin kuin asiassa annetussa ratkaisuehdotuksessa(29) ehdotettiin – ettei mikään tämän asetuksen säännöksistä tai tavoitteista ole esteenä sille, että maksusuoritukseen velvoittava määräys, jonka jäsenvaltion tuomioistuin on antanut kolmannessa valtiossa annettujen lainvoimaisten tuomioiden perusteella, kuuluu kyseisen asetuksen soveltamisalaan.(30) Tätä ratkaisua on kuitenkin arvosteltu ankarasti oikeuskirjallisuudessa. Erityisesti on todettava, että jotkut kirjoittajat ovat korostaneet keskinäisen luottamuksen periaatteen perustuvan oletukselle, että kansallisten oikeusjärjestysten järjestelmästä ja tuomioistuinasiakirjojen keskinäisestä vaihdettavuudesta vallitsee perustavanlaatuinen yksimielisyys. Heidän mukaansa olisi näin ollen täysin vastoin luottamuksensuojan periaatteen ehdotonta edellytystä, jos jäsenvaltiot saisivat päättää, mitkä tuomioistuinasiakirjat ne haluavat sisällyttää tuomioiden vapaan liikkuvuuden järjestelmään.(31) Olen itse sitä mieltä, ettei tuomiota H Limited pidä tulkita siten, että siinä asetetaan kyseenalaiseksi kahden eksekvatuurin kielto unionin oikeudessa, vaan sitä lukiessa pitää ottaa huomioon tähän tuomioon johtaneen asian asiayhteys ja erityisolosuhteet.(32)
30.      Vaikka maksukyvyttömyysmenettelyt eivät kuulu Bryssel I a ‑asetuksen(33) soveltamisalaan, ei mielestäni ole estettä sille, että kahden tunnustamisen kieltoa sovelletaan kolmansissa maissa aloitettujen maksukyvyttömyysmenettelyjen tunnustamiseen jäsenvaltioiden kansallisessa oikeudessa. Tästä seuraa lähtökohtaisesti, ettei kolmannessa maassa aloitetun maksukyvyttömyysmenettelyn tunnustaminen yhdessä jäsenvaltiossa aiheuta ekstraterritoriaalista vaikutusta muissa jäsenvaltioissa. Kolmannessa maassa tehdyn maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamispäätöksen tunnustaminen ei näin ollen aiheuta vaikutuksia tunnustamisjäsenvaltion ulkopuolella. Tästä syystä on täysin mahdollista, että maksukyvyttömyysmenettelyn aloittaminen tunnustetaan joissakin jäsenvaltioissa ja se vaikuttaa niissä mutta ei kaikissa.
31.      Tarkastelen seuraavaksi EAPO-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan c alakohdassa säädetyn poissulkemisen ulottuvuutta näiden seikkojen valossa.
B       Sellaiseen velalliseen kohdistuvien vaatimusten, jonka osalta on käynnistetty maksukyvyttömyysmenettely, EAPO-asetuksen aineellisen soveltamisalan ulkopuolelle jättämisen ulottuvuus
32.      Aluksi on muistutettava unionin tuomioistuimen vakiintuneesta oikeuskäytännöstä, jonka mukaan unionin oikeuden säännöksen tai määräyksen tulkitsemisessa on otettava huomioon paitsi sen sanamuoto myös asiayhteys ja sillä lainsäädännöllä tavoitellut päämäärät, jonka osa säännös tai määräys on.(34)
33.      Sen ratkaisemiseksi, sallitaanko EAPO-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan c alakohdassa sellaiseen velalliseen kohdistuvien vaatimusten, jonka osalta on käynnistetty maksukyvyttömyysmenettely kolmannessa maassa, jättäminen tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle (vai ei), on tulkittava kyseistä säännöstä.
1.     Sanamuoto ja asiayhteys
34.      Muistutan aluksi, että EAPO-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti ”asetusta ei sovelleta: – – sellaiseen velalliseen kohdistuviin vaatimuksiin, jonka osalta on käynnistetty konkurssimenettely, maksukyvyttömien yhtiöiden tai muiden oikeushenkilöiden likvidaatioon liittyvä maksukyvyttömyysmenettely, oikeudellisia järjestelyjä, akordeja tai muita niihin rinnastettavia menettelyjä”. Huomautan, ettei säännöksessä mainita, kattavatko käsitteet ”konkurssimenettely, maksukyvyttömien yhtiöiden tai muiden oikeushenkilöiden likvidaatioon liittyvä maksukyvyttömyysmenettely, oikeudelliset järjestelyt, akordit tai muut niihin rinnastettavat menettelyt” myös vastaavat menettelyt kolmansissa maissa.
35.      Toiseksi haluan korostaa kyseisen säännöksen sisäisestä ja systeemisestä asiayhteydestä ensinnäkin, että EAPO-asetuksen johdanto-osan kahdeksannessa perustelukappaleessa viitataan nimenomaisesti vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetukseen. Tässä perustelukappaleessa todetaan että ”tätä asetusta ei etenkään saisi soveltaa maksukyvyttömyysmenettelyssä olevaan velalliseen kohdistuviin vaatimuksiin” ja että ”tämän olisi merkittävä sitä, ettei velalliseen voida kohdistaa turvaamismääräystä silloin, kun hänen osaltaan on käynnistetty [maksukyvyttömyysasetuksessa] määritelty maksukyvyttömyysmenettely”. Vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen 1 artiklan, jonka otsikkona on ”Soveltamisala”, 1 kohdan kolmannessa alakohdassa säädetään nimittäin seuraavaa: ”Tässä kohdassa tarkoitetut menettelyt luetellaan liitteessä A.” Kyseisen asetuksen 2 artiklan 4 kohdassa määritellään lisäksi maksukyvyttömyysmenettely siten, että sillä ”tarkoitetaan liitteessä A lueteltuja menettelyjä”, ja tässä liitteessä luetellaan kunkin jäsenvaltion osalta ne maksukyvyttömyysmenettelyt, joita mainitussa säännöksessä tarkoitetaan. Tästä seuraa näin ollen, että kolmannessa maassa aloitettu maksukyvyttömyysmenettely, joka on tunnustettu jäsenvaltion kansallisessa oikeudessa, jää vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen soveltamisalan ulkopuolelle eikä vaikuta EAPO-asetuksen soveltamisalaan.
36.      Muistutan seuraavaksi EAPO-asetuksen johdanto-osan ensimmäisestä perustelukappaleesta ilmenevän, että asetus liittyy unionin tavoitteeseen ”pitää yllä ja kehittää vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta, jolla taataan henkilöiden vapaa liikkuvuus”, ja että ”tällaisen alueen luomiseksi asteittain unionin on määrä hyväksyä toimenpiteitä, jotka koskevat oikeudellista yhteistyötä yksityisoikeudellisissa asioissa, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia, erityisesti sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan sitä edellyttäessä”.
37.      EAPO-asetuksen 1 artiklasta, jonka otsikkona on ”Kohde”, ilmenee, että asetuksessa perustetaan tätä varten unionin menettely, jonka avulla velkoja voi kansallisen lainsäädännön mukaisten turvaamistoimenpiteiden sijaan saada eurooppalaisen tilivarojen turvaamismääräyksen, jolla estetään määräyksessä mainittuun määrään saakka velkojan vaatimuksen myöhemmän täytäntöönpanon vaarantaminen, joka tapahtuu siirtämällä tai nostamalla varoja, joita velallinen pitää tai hänen puolestaan pidetään jäsenvaltiossa sijaitsevalla pankkitilillä. Kuten kyseisen asetuksen johdanto-osan viidennestä perustelukappaleesta ilmenee, siinä säädetään sitovista ja sellaisenaan sovellettavista säännöksistä, joilla luodaan tilivarojen turvaamista koskeva yhtenäinen eurooppalainen menettely, jonka avulla voidaan rajat ylittävissä tapauksissa turvata pankkitileillä olevat varat tehokkaasti ja nopeasti.(35)
38.      Vielä on todettava, että EAPO-asetuksen 2 artiklan, jonka otsikkona on ”Soveltamisala”, 1 kohdan mukaan ”asetusta sovelletaan rahallisiin vaateisiin 3 artiklassa määritellyissä siviili- ja kauppaoikeudellisissa rajat ylittävissä asioissa, riippumatta siitä, millaisesta tuomioistuimesta on kyse”.(36) Kyseisen asetuksen aineellinen soveltamisala kattaa ”kaikki siviili- ja kauppaoikeudelliset asiat lukuun ottamatta eräitä selkeästi määriteltyjä asioita”, jotka mainitaan asetuksen 2 artiklan 2 kohdassa.(37) Kuten olen jo todennut, tämän säännöksen c alakohdan sanamuodosta ilmenee erityisesti, että maksukyvyttömyysmenettelyssä olevaan velalliseen kohdistuvat vaatimukset jäävät asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle.
39.      Haluan kuitenkin muistuttaa lyhyesti, että EAPO-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan c alakohdassa ei suljeta pois kaikkien maksukyvyttömyysmenettelyyn liittyvien turvaamismääräysten antamista. Asetuksen johdanto-osan kahdeksannesta perustelukappaleesta nimittäin ilmenee, että ”rajoituksen olisi mahdollistettava se, että turvaamismääräystä voidaan käyttää – – velallisen kolmansille osapuolille tekemien haitallisten maksusuoritusten perinnän turvaamiseen”.(38)
40.      Lisäksi tilanteet, joissa turvaamismääräys on annettu ennen velallista koskevan maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista, kuuluvat lähtökohtaisesti EAPO-asetuksen soveltamisalaan. Tällaisesta tilanteesta säädetään kyseisen asetuksen 46 artiklan, jonka otsikkona on ”Suhde kansalliseen prosessioikeuteen”, 2 kohdassa, jonka mukaan vaikutuksiin, joita maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamisella on yksittäisiin täytäntöönpanotoimiin, kuten turvaamismääräyksen täytäntöönpanoon, sovelletaan sen jäsenvaltion lainsäädäntöä, jossa maksukyvyttömyysmenettely on aloitettu (lex concursus). Sen jäsenvaltion lainsäädännöllä, jossa maksukyvyttömyysmenettely on aloitettu, voidaan säännellä erityisesti kyseisen määräyksen täytäntöönpanon keskeyttämistä tai peruuttamista.(39) Säännöksen sanamuodosta ilmenee, että siinä tarkoitetaan ainoastaan jäsenvaltiossa aloitettuja maksukyvyttömyysmenettelyjä, jotka näin ollen kuuluvat vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen soveltamisalaan.
41.      EAPO-asetuksen 46 artiklan 1 kohdassa säädetään lisäksi, että ”kaikkiin menettelyllisiin kysymyksiin, joista ei erikseen säädetä tässä asetuksessa, sovelletaan sen jäsenvaltion lainsäädäntöä, jossa [tilivarojen turvaamismääräysmenettely] tapahtuu” (lex fori). Tässä yhteydessä on tärkeää todeta, että huolimatta siitä, ettei kolmannessa maassa tehdyn maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamispäätöksen tunnustaminen ole pelkästään menettelyllinen kysymys, tällä säännöksellä ei säännellä kolmannessa maassa aloitetun maksukyvyttömyysmenettelyn vaikutuksia. Kyseisen säännöksen tarkoituksena ei nimittäin ole määrittää koko EAPO-asetuksen soveltamisalaa, mikä on merkittävää käsiteltävän asian kannalta. EAPO-asetuksen 46 artiklan 1 kohtaa sovelletaan toisin sanoen suoraan vain tilanteisiin, jotka kuuluvat kyseisen asetuksen soveltamisalaan. Näin ollen en voi yhtyä komission istunnossa esittämään näkemykseen, jonka mukaan tätä säännöstä voidaan ”soveltaa välillisesti” käsiteltävässä asiassa.
42.      Haluan myös todeta, että EAPO-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan c alakohta on sanamuodoltaan hyvin lähellä Bryssel I a ‑asetusta, jonka 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan asetusta ei sovelleta ”konkurssiin, maksukyvyttömän yrityksen tai muun oikeushenkilön selvitysmenettelyyn, akordiin tai muihin niihin rinnastettaviin menettelyihin”.(40) Unionin tuomioistuin on aina tulkinnut tätä soveltamisalan ulkopuolelle jättämistä yhdessä vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen kanssa siten, että vältetään paitsi kyseisissä säädöksissä vahvistettujen oikeussääntöjen päällekkäisyydet myös kaikki lainaukot.(41)
43.      EAPO-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan c alakohdan sisäisestä tai systeemisestä asiayhteydestä ilmenee näin ollen, että tässä säädöksessä viitataan ainoastaan jäsenvaltioissa aloitettuihin maksukyvyttömyysmenettelyihin ja että kolmannessa maassa aloitetun maksukyvyttömyysmenettelyn tunnustamisesta jäsenvaltiossa ei seuraa tämän asetuksen soveltamisen pois sulkeminen.
44.      Kolmanneksi ja viimeiseksi lisään lyhyesti ulkoisesta asiayhteydestä, eli valmisteluasiakirjoista, että, kuten komissio on vahvistanut vastauksessaan unionin tuomioistuimen kysymykseen, lainsäädäntömenettelyn vaiheissa ei ole mitään, mikä puoltaisi muunlaista tulkintaa.
45.      Myöskään kyseisen säännöksen tarkoitus ei mielestäni aseta kyseenalaiseksi esittämääni tulkintaa.
2.     Tarkoitus
46.      EAPO-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan c alakohdan, kun sitä luetaan yhdessä saman asetuksen johdanto-osan kahdeksannen perustelukappaleen kanssa, tarkoituksesta on todettava tällä säännöksellä pyrittävän siihen, ettei turvaamismääräys haittaisi vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksessa määritellyn maksukyvyttömyysmenettelyn moitteetonta etenemistä.
47.      Koska kyseinen asetus perustuu kaikkien maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamispäätösten tunnustamiseen ilman eri muodollisuuksia(42) ja näin ollen menettelyn aloittaneen jäsenvaltion lain vaikutusten ulottamiseen kaikkiin jäsenvaltioihin, sellaisen turvaamismääräyksen antaminen, joka koskee kyseisen asetuksen soveltamisalaan kuuluvassa maksukyvyttömyysmenettelyssä olevaan velalliseen kohdistuvaa vaatimusta, voisi johtaa tätä vaatimusta koskevien yksittäisten täytäntöönpanotoimien sallimiseen. Tällaiset täytäntöönpanotoimet olisivat vastoin velkojien tasapuolista kohtelua(43) ja haittaisivat väistämättä maksukyvyttömyysmenettelyn moitteetonta etenemistä. Muistutan nimittäin, että aloitettiinpa tällainen menettely missä jäsenvaltiossa hyvänsä, vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksessa säädetään, etteivät aloittamisen vaikutukset salli turvaamismääräyksen täytäntöönpanoa missään muussa unionin jäsenvaltiossa, jollei täytäntöönpano ole sallittua menettelyn aloittaneen jäsenvaltion lain mukaisesti.(44)
48.      Komissio on ottanut huomioon säännöksen tavoitteen, jonka mukaan turvaamismääräys ei saisi haitata maksukyvyttömyysmenettelyn moitteetonta etenemistä, ja todennut kirjallisissa ja suullisissa huomautuksissaan, että koska Saksan lainsäädäntö perustuu velkojien tasapuolisen kohtelun periaatteeseen, turvaamismääräyksen antaminen kolmannessa maassa aloitetun maksukyvyttömyysmenettelyn tunnustamisen jälkeen voisi olla ristiriidassa tämän periaatteen kanssa.
49.      Olen tietenkin komission kanssa samaa mieltä siitä, että velkojien tasapuolinen kohtelu kolmannessa maassa aloitetun maksukyvyttömyysmenettelyn tunnustaneessa jäsenvaltiossa on varmistettava, sillä se on tunnustamisen perimmäinen tarkoitus. Tästä syystä yksittäisten toimien tai menettelyjen kieltäminen ja velallisten varoihin kohdistuvien yksittäisten täytäntöönpanotoimien keskeyttäminen ovat tunnustamisen luonnollinen seuraus.(45)
50.      On kuitenkin pohdittava yhtäältä, pitäisikö samat vaikutukset liittää eurooppalaiseen tilivarojen turvaamismääräysmenettelyyn, jonka tarkoituksena on useimmissa tapauksissa, myös esillä olevassa, määräyksen täytäntöönpano toisessa jäsenvaltiossa,(46) ja toisaalta, varmistetaanko tosiasiassa tämän tarkoituksen toteutuminen jättämällä EAPO-asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle vaatimukset, jotka kohdistuvat velalliseen, jota vastaan on aloitettu kolmannessa valtiossa maksukyvyttömyysmenettely.(47) Loppujen lopuksi on kyse tämän tarkoituksen suhteuttamisesta haittoihin, joita aiheutuu EAPO-asetuksen soveltamisalan mahdollisesta sirpaloitumisesta sen mukaan, tunnustetaanko kolmannen maan maksukyvyttömyysmenettely jonkin jäsenvaltion kansallisessa oikeudessa vai ei.
51.      Ensinnäkin on totta, kuten olen edellä todennut, että maksukyvyttömyysmenettelyn moitteettoman etenemisen perimmäisenä tarkoituksena on välttää yksittäiset täytäntöönpanotoimet varmistamalla, että velkojia kohdellaan tasapuolisesti menettelyyn sovellettavan lainsäädännön (lex concursus) nojalla. Muistutan kuitenkin, että tilanne, jossa maksukyvyttömyysmenettely on aloitettu kolmannessa maassa ja tunnustettu jäsenvaltiossa, ei kuulu vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen soveltamisalaan. Koska kolmannessa maassa aloitettujen maksukyvyttömyysmenettelyjen tunnustaminen riippuu kyseisestä kansallisesta oikeudesta, on mahdollista, että tällainen maksukyvyttömyysmenettely tunnustetaan yhdessä jäsenvaltiossa mutta ei toisessa.
52.      Käsiteltävän asian tilanteessa en ymmärrä, miten se, että kolmannen maan maksukyvyttömyysmenettelyn tunnustaminen estää turvaamismääräyksen antamisen alkuperäjäsenvaltiossa (tässä tapauksessa Saksassa), edistäisi tasapuolisen kohtelun periaatteen noudattamista täytäntöönpanojäsenvaltiossa (mahdollisesti Kyproksella), jossa kyseisen maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamisen vaikutuksia ei ehkä tunnusteta. Ilman tunnustamista kolmannessa maassa maksukyvyttömäksi todetun velallisen omaisuutta koskevat yksittäiset täytäntöönpanotoimet voidaan nimittäin toteuttaa jäsenvaltioissa, joissa kyseisen maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamispäätöstä ei tunnusteta, ilman että eurooppalainen velkoja(48) voi käyttää eurooppalaista tilivarojen turvaamismääräysmenettelyä, joka on otettu käyttöön rajat ylittävän velkojen perinnän helpottamiseksi. Tällaisessa tapauksessa velkojien tasapuolisen kohtelun suojelu on täysin hypoteettista ja vailla konkreettisia vaikutuksia, ja kärsijänä on ulkomainen velkoja.
53.      Käsiteltävässä asiassa se, että EAPO-asetuksen mukaisesti käyttöön otetun turvaamismääräyksen antaminen estää tietyt Curaçaossa aloitetun maksukyvyttömyysmenettelyn vaikutukset, jotka ovat siirtyneet Saksaan tätä menettelyä koskevan aloittamispäätöksen tunnustamisen myötä,(49) on vain looginen seuraus EAPO-asetuksen ja vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen väliseen suhteeseen perustuvasta järjestelmästä, johon kolmansissa maissa aloitetut maksukyvyttömyysmenettelyt eivät sisälly. Vaikka sekä kansallisen oikeuden mukaisesti käyttöön otetun että EAPO-asetuksen mukaisesti käyttöön otetun turvaamismääräyksen on noudatettava velkojien tasapuolisen kohtelun periaatetta oman järjestelmänsä puitteissa, näitä kahta erityyppistä menettelyä ei sovelleta samoissa tilanteissa. Asetuksen mukaisesti haettu turvaamismääräys on vaihtoehto kansallisen lainsäädännön mukaisille turvaamistoimenpiteille,(50) mutta se ei silti tarkoita, että niiden antamisedellytysten on oltava samanlaisia. Tämän vahvistavat turvaamismääräyksen soveltamisala(51) ja antamisedellytykset,(52) jotka on määritelty itsenäisesti jäsenvaltioiden oikeuteen viittaamatta.
54.      Toiseksi on muistutettava, että EAPO-asetuksessa säädetään sitovista ja sellaisenaan sovellettavista säännöksistä, joilla luodaan tilivarojen turvaamista koskeva yhtenäinen eurooppalainen menettely, jonka avulla voidaan rajat ylittävissä tapauksissa turvata pankkitileillä olevat varat tehokkaasti ja nopeasti.(53) Kyseisen asetuksen 2 artiklan 2 kohdan c alakohdan tarkoitusta tulkittaessa onkin otettava huomioon, että lainsäätäjä on siinä viitannut vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksessa määriteltyihin maksukyvyttömyysmenettelyihin ja näin rajoittanut EAPO-asetuksen soveltamisalaa.(54)
55.      Tässä asiayhteydessä viittauksella varmistetaan, että EAPO-asetusta sovelletaan yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa ja vältetään siten sen soveltamisalan sirpaloituminen sen mukaan, tunnustetaanko kolmannessa maassa tehty menettelyn aloittamispäätös eri jäsenvaltioissa vai ei. Tästä nimittäin seuraisi, että olisi mahdollista saada turvaamismääräys jäsenvaltiossa, jossa ulkomaista menettelyä ei tunnusteta, mutta ei jäsenvaltiossa, jossa se tunnustetaan.(55)
56.      Kuten olen edellä esittänyt, EAPO-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan c alakohdan sanamuodosta, asiayhteydestä ja tarkoituksesta ilmenee, että tätä säännöstä on tulkittava siten, ettei siinä suljeta pois turvaamismääräyksen antamista jäsenvaltiossa, jos turvaamismääräyksen antamiseen toimivaltaisen jäsenvaltion kansallisessa oikeudessa tunnustetaan kyseinen kolmannessa maassa toteutettu maksukyvyttömyysmenettely.
C       Loppupäätelmä
57.      Perusteellisuuden nimissä haluaisin vielä esittää loppupäätelmänä yhden seikan.
58.      Kuten olen todennut,(56) olen komission kanssa yhtä mieltä siitä, että velkojien tasapuolinen kohtelu kolmannessa maassa aloitetun maksukyvyttömyysmenettelyn tunnustaneessa jäsenvaltiossa on varmistettava.
59.      Katson kuitenkin, että velkojien tasapuolinen kohtelu voidaan riittävästi taata täytäntöönpanojäsenvaltiossa turvaamismääräyksen täytäntöönpanovaiheessa(57) eikä niinkään sen antamisvaiheessa,(58) jolloin voitaisiin samalla välttää EAPO-asetuksen soveltamisalan sirpaloituminen.
60.      Kuten olen jo todennut,(59) EAPO-asetuksen 46 artiklan 2 kohdalla säännellään turvaamismääräyksen täytäntöönpanovaihetta siten, että siihen sovelletaan menettelyn aloittaneen jäsenvaltion lakia tilanteissa, joissa turvaamismääräys on annettu ennen velallista koskevan maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista. Huolimatta tämän säännöksen sisältämästä ajanmääreestä ja sen sanamuodosta, jossa viitataan sen jäsenvaltion lainsäädäntöön, jossa maksukyvyttömyysmenettely on aloitettu, yhdyn komission istunnossa esittämään näkemykseen, jonka mukaan kolmannen maan maksukyvyttömyysmenettelyn tunnustamisella olisi oltava samat vaikutukset. On nimittäin niin, että ellei olisi mahdollista soveltaa menettelyn aloittaneen jäsenvaltion lakia ja esimerkiksi keskeyttää turvaamismääräyksen yksittäisiä täytäntöönpanotoimia jäsenvaltiossa, jossa kolmannessa maassa tehty maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamispäätös on tunnustettu, menettelyn tunnustaminen menettäisi merkityksensä. Toisin kuin alkuperäjäsenvaltiossa turvaamismääräyksen antamisvaiheessa, velkojien tasapuolista kohtelua koskevaa periaatetta loukattaisiin konkreettisesti ja tosiasiallisesti.(60)
61.      Tämä näkökohta ei kuitenkaan vaikuta siihen, että EAPO-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan c alakohdan tavoite koskee vain vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksella käyttöön otettua järjestelmää. On ilmeistä, ettei unionin lainsäätäjän tarkoituksena ole ollut, että kolmannen maan maksukyvyttömyysmenettelyn tunnustaminen rajoittaisi EAPO-asetuksen soveltamisalaa.
62.      Kysymys turvaamismääräyksen maksukyvyttömyysmenettelyn moitteettomalle etenemiselle aiheuttamasta haitasta ja tarve varmistaa tällaisen tunnustamisen tehokas vaikutus täytäntöönpanojäsenvaltiossa, jos tämän jäsenvaltion kansallisessa oikeudessa tunnustetaan kolmannessa maassa tehty maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamispäätös, voivat edellyttää EAPO-asetuksen 46 artiklan 2 kohdan tulkintaa. Tämä ei myöskään sulje pois sitä, että unionin lainsäätäjä voi tarvittaessa tarkastella perusteellisemmin tätä kysymystä varsinkin, jos se haluaa, että kolmannessa maassa aloitettuihin ja jossakin jäsenvaltiossa tunnustettuihin maksukyvyttömyysmenettelyihin aletaan soveltaa jotakin unionin oikeuden säädöstä.
VI     Ratkaisuehdotus
63.      Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Oberlandesgericht Frankfurt am Mainin ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
Eurooppalaisen tilivarojen turvaamismääräysmenettelyn käyttöön ottamisesta rajat ylittävää velkojen perintää varten siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa 15.5.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 655/2014 2 artiklan 2 kohdan c alakohtaa, luettuna yhdessä saman asetuksen johdanto-osan kahdeksannen perustelukappaleen kanssa,
on tulkittava siten, että
siinä ei suljeta pois saman asetuksen 7 artiklan 1 kohdan mukaisen tilivarojen turvaamismääräyksen antamista tai kyseisen asetuksen 14 artiklan 3 kohdan mukaisen tilitietojen hankkimista koskevan pyynnön toimittamista, jos tilivarojen turvaamismääräyksen antamiseen toimivaltaisen jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä tunnustetaan kyseisessä kolmannessa maassa toteutettava maksukyvyttömyysmenettely.
1      Alkuperäinen kieli: ranska.
i      Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.
2      Eurooppalaisen tilivarojen turvaamismääräysmenettelyn käyttöön ottamisesta rajat ylittävää velkojen perintää varten siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa 15.5.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EUVL 2014, L 189, s. 59; jäljempänä EAPO-asetus).
3      Unionin lainsäätäjä otti tällä asetuksella käyttöön eurooppalaisen tilivarojen turvaamismääräyksen, jonka tarkoituksena on helpottaa rajat ylittävää velkojen perintää siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa. Asetuksen johdanto-osan kahdeksannessa perustelukappaleessa viitataan maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1346/2000 (EYVL 2000 L 160 s. 1; jäljempänä maksukyvyttömyysasetus) määriteltyihin maksukyvyttömyysmenettelyihin. Viimeksi mainittu asetus on kumottu maksukyvyttömyysmenettelyistä 20.5.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2015/848 (EUVL 2015, L 141, s. 19; jäljempänä vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetus) 91 artiklalla. Tämän säännöksen mukaan ”viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina [vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetukseen]”. Asetuksessa N:o 2015/848 ilmauksella ”maksukyvyttömyysmenettely” tarkoitetaan saman asetuksen 1 artiklan 1 kohdassa määriteltyjä ja liitteessä A tarkoitettuja menettelyjä.
4      EAPO-asetuksen 4 artiklan 7 alakohdan mukaan ”velallisella” tarkoitetaan ”luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, tai mitä tahansa muuta elintä, joka on jonkin jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti kelpoinen esiintymään kantajana tai vastaajana oikeudenkäynnissä, ja jota vastaan velkoja pyrkii saamaan tai on jo saanut vaatimusta koskevan turvaamismääräyksen”.
5      Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että Curaçaossa aloitetun maksukyvyttömyysmenettelyn tunnustaminen johtaa tämän menettelyn vaikutusten ulottumiseen Saksaan, joten niitä on arvioitava vuonna 1931 annetun konkurssiasetuksen, jolla on kodifioitu Curaçaon maksukyvyttömyyslainsäädäntö, 29 §:n perusteella. Kyseisen säännöksen mukaan maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamisesta seuraa, että kaikki oikeusteitse tapahtuva täytäntöönpano päättyy välittömästi eikä tuomiota voida kyseisestä ajankohdasta lähtien enää panna täytäntöön pakkotäytäntöönpanon keinoin.
6      SEUT 198 artiklan ensimmäisessä kohdassa määrätään, että ”jäsenvaltiot sopivat assosioivansa unioniin ne Euroopan ulkopuoliset maat ja alueet, joilla on erityiset suhteet Tanskaan, Ranskaan, Alankomaihin ja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Nämä maat ja alueet, jäljempänä ’maat ja alueet’, luetellaan liitteessä II”.
7      SEUT 355 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan ”neljännessä osassa määrättyä, assosiointia koskevaa erityissääntelyä sovelletaan liitteessä II lueteltuihin merentakaisiin maihin ja alueisiin”.
8      Merentakaisten maiden ja alueiden assosiaatiosta Euroopan unioniin, mukaan lukien suhteet Euroopan unionin sekä Grönlannin ja Tanskan kuningaskunnan välillä 5.10.2021 annettu neuvoston päätös (päätös merentakaisten alueiden, Grönlanti mukaan luettuna, assosiaatiosta) (EUVL 2021, L 355, s. 6.)
9      Ks. vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen 3 ja 4 artikla, joiden otsikkoina ovat ”Kansainvälinen toimivalta” ja ”Toimivallan tutkiminen”.
10      Ks. tästä erityisesti tuomio 22.11.2012, Bank Handlowy ja Adamiak (C‑116/11, EU:C:2012:739, 40 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
11      Ks. M. Virgósin ja E. Schmitin 8.7.1996 antama selvitys 3.5.1996 tehdystä maksukyvyttömyysmenettelyjä koskevasta yleissopimuksesta (jäljempänä
Virgósin ja Schmitin selvitys), Euroopan unionin neuvoston asiakirja 6500/96, DRS 8 (CFC), 5 kohta.
12      Ks. vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen 7 artikla, jonka otsikkona on ”Sovellettava laki”.
13      Ks. vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen 8–18 artikla.
14      Ks. tästä erityisesti tuomio 22.11.2012, Bank Handlowy ja Adamiak (C‑116/11, EU:C:2012:739, 41 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
15      Ks. vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen 65 artikla. Kursivointi tässä.
16      Kyseessä on maksukyvyttömyyttä koskeva sekundäärimenettely. Kursivointi tässä.
17      Ks. Virgósin ja Schmitin selvitys, 154 kohta. Ks. myös Moss, G., Fletcher, I. F., Isaacs, S., The EU Regulation on Insolvency proceedings, 3. painos, Oxford University Press, Oxford, 2016, s. 128–130.
18      Ks. vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen johdanto-osan 65 perustelukappale. Ks. myös tämän ratkaisuehdotuksen 23 kohta.
19      Jotkin jäsenvaltiot (Kreikka, Puola ja Romania) ovat sisällyttäneet kansalliseen oikeusjärjestykseensä Yhdistyneiden Kansakuntien kansainvälisen kauppaoikeuden toimikunnan (UNCITRAL) rajat ylittäviä maksukyvyttömyysmenettelyjä koskevan mallisäädöksen, joka on hyväksytty 30.5.1997 (täytäntöönpano- ja tulkintaopas, maaliskuu 2014) ja joka on saatavissa seuraavassa osoitteessa: https://uncitral.un.org/en/texts/insolvency/modellaw/cross-border_insolvency. Muissa jäsenvaltioissa alaa säännellään maksukyvyttömyysmenettelyjen aloittamisen tunnustamista koskevilla erityissäännöksillä (erityisesti Saksa) tai tukeudutaan siviiliprosessia koskeviin yleisiin säännöksiin (näin on Liettuassa). Ks. tästä INSOL Europen ja Lexis PSL:n yhteishanke ”How EU Member States recognise insolvency and restructuring proceedings of a third country”, tammikuu 2022. Lisäksi jotkin jäsenvaltiot osallistuvat maksukyvyttömyysalan kansainvälisiin konferensseihin kolmansien maiden kanssa tai ovat tehneet oikeusapua siviiliasioissa koskevia sopimuksia, jotka kattavat myös maksukyvyttömyysasiat.
20      Vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen 2 artiklan, jonka otsikkona on ”Määritelmät”, 6 alakohdassa mainitaan ”jäsenvaltion lainkäyttöelin” (i alakohta) ja ”jäsenvaltion lainkäyttöelin tai muu toimivaltainen viranomainen” (ii alakohta).
21      Ks. vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen 1 artiklan 1 kohdan kolmas alakohta. Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 35 kohta.
22      Tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskeva yleissopimus (allekirjoitettu 27.9.1968) (EYVL 1972, L 299, s. 32; jäljempänä vuoden 1968 Brysselin yleissopimus).
23      C‑129/92, EU:C:1993:363, 22 kohta.
24      Tuomio 20.1.1994 (C‑129/92, EU:C:1994:13)
25      Ks. tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (EUVL 2012, L 351, s. 1; jäljempänä Bryssel I a ‑asetus) 29–31 artikla.
26      Tuomio 20.1.1994, Owens Bank (C‑129/92, EU:C:1994:13, 37 kohta ja tuomiolauselma).
27      Tämän periaatteen alkulähteeksi katsotaan Gavalda, A., Clunet, 1935 s. 113. Tältä osin ks. Malaurie, P., Clunet, 1970, s. 941 ja Kegel, G., ”Exequatur sur exequatur ne vaut”, Albrecht Dieckmann ym. (toim.), Festschrift für Wolfram Müller Freienfels (1. painos, Nomos), 1986 s. 377.
28      Ks. erityisesti Merret, L., ”Article 2”, Magnus, U., ja Mankowski, P., European Commentaries on Private International Law, Brussels Ibis Regulation, 2. painos, Otto Schmidt, Köln, osa 1, 2023, s. 86–102, erityisesti 12 kohta, ja Brosch, M. ja Mantovani, M., ”Article 2”, Brussels I Bis: A Commentary on Regulation (EU) Nº 1215/2012, Requejo Isidro, M. (toim.), Cheltenham: Edward Elgar Publishing, 2022, s. 36–52, erityisesti s. 45, 2.29 kohta. Monisäikeisemmästä näkökulmasta ks. Muir Watt, H., ”Reconnaissance sur reconnaissance vaut parfaitement”, Revue critique de droit international privé, nº 1, 2023, s. 135–152 ja Hay, P., Recognition of a Recognition Judgment under Brussels I, Guest editorial, https://conflictoflaws.net/2008/guest-editorial-hay-on-recognition-of-a-recognition-judgment-under-brussels-i/.
29      Julkisasiamies Pikamäen ratkaisuehdotus H Limited (C‑568/20, EU:C:2021:1026, 32–36 kohta).
30      Tuomio 7.4.2022, H Limited (C‑568/20, EU:C:2022:264, 39 kohta).
31      Ks. Hess, B., ”Exequatur sur exequatur (ne) vaut? Der EuGH erweitertet die Freizügigkeit von Drittstaatenurteilen nach Art. 39 ff. EuGVVO: zu EuGH, 7.4.2022, Rs. C‑568/20, J./H. Limited, Praxis des internationalen Privat- und Verfahrensrechts, 2022, s. 349–351.
32      Unionin tuomioistuin on erityisesti ottanut huomioon sen, että tuolloin pääasiassa kyseessä ollutta High Court of Justicen (England & Wales) (Englannin ja Walesin alioikeus, Yhdistynyt kuningaskunta) antamaa maksusuoritukseen velvoittavaa määräystä oli ”käsitelty ainakin summaarisesti kontradiktorisessa menettelyssä alkuperäjäsenvaltiossa, joten se on katsottava [Bryssel I a] ‑asetuksen 2 artiklan a alakohdassa tarkoitetuksi tuomioksi”. Ks. tuomio 7.4.2022, H Limited (C‑568/20, EU:C:2022:264, 32 kohta).
33      Bryssel I a ‑asetuksen 1 artiklan 2 kohdan b alakohta.
34      Ks. tuomio 17.11.1983, Merck (292/82, EU:C:1983:335, 12 kohta) ja tuomio 25.2.2025, BSH Hausgeräte (C‑339/22, EU:C:2025:108, 27 kohta).
35      Ks. tuomio 7.11.2019, K.H.K. (Tilivarojen turvaaminen) (C‑555/18, EU:C:2019:937, 31 ja 32 kohta).
36      EAPO-asetuksen alueellisesta soveltamisalasta voidaan todeta, että asetuksen 3 artiklan 1 kohdassa olevan määritelmän mukaan rajat ylittävä asia on ”asia, jossa turvaamismääräyksellä turvattava yksi tai useampi pankkitili sijaitsee jossain muussa jäsenvaltiossa kuin: a) jäsenvaltiossa, jonka tuomioistuimelle turvaamismääräystä koskeva hakemus tehdään 6 artiklan nojalla, tai b) velkojan kotipaikan jäsenvaltiossa”.
37      Ks. EAPO-asetuksen johdanto-osan kahdeksas perustelukappale.
38      Tällöin maksukyvyttömyysmenettelyn selvittäjä voi hakea turvaamismääräystä velkojien puolesta velallisen ennen maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamispäivää suorittaman maksun perimiseksi, mikä helpottaa täytäntöönpanotoimia, jotka koskevat maksukyvyttömän velallisen velkoja tai velkojien etuja suojaavia vaatimuksia. Myös maksukyvytön velallinen voi saada turvaamismääräyksen, jos hän ei ole menettänyt varojaan maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamisen seurauksena.
39      Ks. myös vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen 7 artiklan 2 kohdan f alakohta.
40      Tämä ilmenee myös Bryssel I a ‑asetusta edeltävästä sääntelystä, eli tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetusta asetuksesta (EY) N:o 44/2001 (EYVL 2001, L 12, s. 1) ja vuoden 1968 Brysselin yleissopimuksesta.
41      Ks. erityisesti tuomio 14.11.2024, Oilchart International (C‑394/22, EU:C:2024:952, 32 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
42      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 23 kohta.
43      Muistutettakoon, että tämä periaate tunnustetaan vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen johdanto-osan 63 perustelukappaleessa.
44      Ks. vuoden 2015 maksukyvyttömyysasetuksen 7 artiklan 2 kohdan f alakohta.
45      Ks. esimerkiksi UNCITRALin rajat ylittäviä maksukyvyttömyysmenettelyjä koskevan mallisäädöksen 20 artikla.
46      Vaikka eurooppalainen tilivarojen turvaamismääräysmenettely voidaan panna täytäntöön alkuperäjäsenvaltiossa, sen päätavoitteena on edelleen helpottaa velkojen perintää muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jonka tuomioistuimelle turvaamismääräystä koskeva hakemus on tehty.
47      Ks. edellä tämän ratkaisuehdotuksen 46 kohta.
48      Muistutettakoon, että EAPO-asetuksen 4 artiklan 6 alakohdassa olevan määritelmän mukaisesti ”velkojalla” tarkoitetaan ”luonnollista henkilöä, jolla on kotipaikka jossakin jäsenvaltiossa, tai oikeushenkilöä, jolla on kotipaikka jossakin jäsenvaltiossa, tai mitä tahansa muuta elintä, jonka kotipaikka on jossain jäsenvaltiossa ja joka on jonkin jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti kelpoinen esiintymään kantajana tai vastaajana oikeudenkäynnissä ja joka hakee vaatimusta koskevaa turvaamismääräystä tai on jo saanut sen”.
49      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 15 kohta.
50      Ks. EAPO-asetuksen 1 artiklan 2 kohta.
51      Ks. EAPO-asetuksen 2 artikla.
52      Ks. EAPO-asetuksen 7 artikla.
53      Ks. EAPO-asetuksen 5 artikla. Ks. tältä osin tämän ratkaisuehdotuksen 37 kohta.
54      Lisäksi on muistutettava, että tämä EAPO-asetuksen säännös sisältää poissulkemisen, joka on poikkeus tässä asetuksessa säädettyyn järjestelmään, ja että sitä on poikkeussäännöksenä tulkittava suppeasti. Ks. vastaavasti tuomio 6.6.2019, Weil (C‑361/18, EU:C:2019:473, 43 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
55      Tällainen tilanne saattaisi jopa kannustaa oikeuspaikkakeinotteluun etenkin, jos velkoja hankkisi turvaamismääräyksen ennen pääasiakanteen vireillepanoa ja useiden jäsenvaltioiden tuomioistuimet olisivat toimivaltaisia ratkaisemaan asian.
56      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 49 kohta.
57      Sen mukaan, tunnustetaanko kolmannessa maassa tehty maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamispäätös vai ei.
58      Silloin kun alkuperäjäsenvaltio on myös täytäntöönpanojäsenvaltio, kolmannen maan maksukyvyttömyysmenettelyn tunnustamisen vaikutusten olisi määräydyttävä jälkimmäisen ominaisuuden perusteella.
59      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 40 kohta.
60      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 52 kohta.