62021CJ0556_RES
Asia C‑556/21
Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
vastaan
E.N.jaS.S.jaJ.Y.
(Ennakkoratkaisupyyntö – Raad van State (Alankomaat))
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 30.3.2023
Ennakkoratkaisupyyntö – Asetus (EU) N:o 604/2013 – Kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittäminen – 27 artikla – Turvapaikanhakijasta tehtyyn siirtopäätökseen kohdistettu oikeussuojakeino – 29 artikla – Siirron määräaika – Tämän määräajan lykkääminen toisessa oikeusasteessa – Hallintoviranomaisen hakema väliaikainen oikeussuoja
Rajavalvonta, turvapaikka ja maahanmuutto – Turvapaikkapolitiikka – Kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteet ja -menettelyt – Asetus N:o 604/2013 – Vastaanotto- ja takaisinottomenettelyt – Kansainvälisen suojelun hakijan siirron toteuttamiselle asetettu määräaika – Se, että tuomioistuin, johon on valitettu siirtopäätöksen kumoavasta tuomiosta, määrää väliaikaisesta oikeussuojasta, jonka kohteena tai vaikutuksena on siirron määräajan lykkääminen – Hyväksyttävyys – Edellytys – Se, että siirtopäätöksen täytäntöönpanoa on ensin lykätty ensimmäisen oikeusasteen oikeussuojakeinoa käsiteltäessä
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 604/2013 27 artiklan 3 kohta ja 29 artiklan 1 ja 2 kohta)
(ks. 23–29 ja 32–40 kohta sekä tuomiolauselma)
Rajavalvonta, turvapaikka ja maahanmuutto – Turvapaikkapolitiikka – Kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteet ja -menettelyt – Asetus N:o 604/2013 – Vastaanotto- ja takaisinottomenettelyt – Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan tuomioistuimissa – Kansallinen säännöstö, jonka mukaan siirtopäätöksen kumoavasta tuomiosta voidaan valittaa toiseen oikeusasteeseen – Hyväksyttävyys – Rajat – Vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteiden noudattaminen – Kyseessä ei ole poikkeus asetuksen N:o 604/2013 29 artiklan 1 kohdasta
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 18 ja 47 artikla; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 604/2013 27 artiklan 1 kohta)
(ks. 30 ja 31 kohta)
Tiivistelmä
E.N., S. S. ja J. Y. hakivat vuosina 2019 ja 2020 kansainvälistä suojelua Alankomaissa. Lokakuun 2019 ja tammikuun 2021 välisenä aikana muiden jäsenvaltioiden viranomaiset suostuivat ottamaan kyseiset hakijat vastaan tai takaisin. Tässä tilanteessa Alankomaiden toimivaltainen viranomainen päätti jättää kyseiset kansainvälistä suojelua koskevat hakemukset tutkimatta ja määrätä hakijat siirrettäviksi Dublin III -asetuksen (
1
) nojalla kyseisiin jäsenvaltioihin. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimet, joissa hakijat olivat nostaneet kanteet siirtopäätöksistä, kumosivat nämä päätökset ja määräsivät Alankomaiden toimivaltaisen viranomaisen tekemään uudet päätökset kansainvälistä suojelua koskevista hakemuksista. Kyseinen viranomainen valitti näistä tuomioista Raad van Stateen (ylin hallintotuomioistuin, Alankomaat). Se haki samalla väliaikaista oikeussuojaa sen turvaamiseksi, ettei sen tarvitsisi tehdä uutta päätöstä ennen kuin valitukset olisi ratkaistu, ja siirron määräajan lykkäämiseksi.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen välitoimista päättävä tuomari hyväksyi kyseiset väliaikaista oikeussuojaa koskeneet hakemukset kolmella vuosina 2020 ja 2021 antamallaan päätöksellä. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii kuitenkin, ovatko Dublin III -asetuksen säännökset, jotka koskevat siirtopäätöksiin kohdistettavia oikeussuojakeinoja (
2
) ja siirron määräaikoja (
3
), esteenä sellaisen hakemuksen hyväksymiselle, jonka kansallinen toimivaltainen viranomainen siirtopäätöksen kumoavasta tuomioistuinratkaisusta valittaessaan tekee väliaikaisesta oikeussuojasta siirron määräajan lykkäämiseksi. Jos ne ovat tällaisen hakemuksen esteenä, kyseinen tuomioistuin katsoo joutuvansa toteamaan, että kyseinen määräaika on päättynyt ja että Alankomaiden kuningaskunta on siis nyt vastuussa pääasioiden vastapuolten tekemien kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten käsittelystä. (
4
)
Unionin tuomioistuin katsoo tuomiossaan, että väliaikaisesta oikeussuojasta, joka mahdollistaa sen, ettei toimivaltaisen viranomaisen tarvitse tehdä uutta päätöstä ennen kuin sen siirtopäätöksen kumoavasta tuomiosta tekemän valituksen tulos on selvillä, ja jonka kohteena tai vaikutuksena on siirron määräajan lykkääminen, voidaan määrätä vain, jos siirtopäätöksen täytäntöönpanoa on lykätty ensimmäisen oikeusasteen oikeussuojakeinoa käsiteltäessä.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin muistuttaa aluksi, että Dublin III -asetuksen 29 artiklan 1 kohdan mukaan asianomaisen henkilön siirto hakemuksen käsittelystä vastuussa olevaan jäsenvaltioon tapahtuu viimeistään kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun toinen jäsenvaltio on suostunut pyyntöön ottaa asianomainen henkilö vastaan tai takaisin, tai muutoksenhaun johdosta annetun lopullisen päätöksen tekemisestä, jos sillä on lykkäävä vaikutus Dublin III -asetuksen 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Tästä ilmenee, että unionin lainsäätäjä on tarkoittanut, että jos siirtopäätöksen täytäntöönpanoa on lykätty, siirron määräaika alkaa kulua vasta siitä hetkestä, kun ratkaisu siirtopäätökseen kohdistetusta oikeussuojakeinosta on tullut lainvoimaiseksi. Unionin lainsäätäjä ei kuitenkaan ole täsmentänyt sitä, millaisten menettelysääntöjen mukaan kyseistä sääntöä on sovellettava silloin, kun käytetään oikeussuojakeinoa toisessa oikeusasteessa, eikä etenkään sitä, voiko kyseisen säännön soveltaminen tarkoittaa, että tällaista oikeussuojakeinoa käsittelevä tuomioistuin voi määrätä väliaikaisesta oikeussuojasta.
Jos kyseessä olevasta alasta ei ole unionin sääntöjä, on niin, että kun jäsenvaltion kansallisessa oikeusjärjestyksessä on päätetty ottaa käyttöön tällainen toinen oikeusaste, jäsenvaltion on menettelyllisen itsemääräämisoikeuden periaatteen nojalla annettava kyseistä toista oikeusastetta koskevat menettelysäännöt, mukaan lukien mahdollinen määrääminen väliaikaisesta oikeussuojasta. Tällaisissa menettelysäännöissä on kuitenkin noudatettava vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteita.
Tässä yhteydessä on todettava, että vaikka kansallisessa säännöstössä säädetään, että tuomioistuin, johon on toisessa oikeusasteessa tehty edellä mainitun kaltainen valitus, voi toimivaltaisten viranomaisten hakemuksesta määrätä väliaikaisesta oikeussuojasta, tällaisella säännöstöllä ei voida poiketa Dublin III -asetuksen 29 artiklan 1 kohdasta säätämällä, että väliaikaisesta oikeussuojasta seuraa muissa kuin kyseisessä säännöksessä tarkoitetuissa tapauksissa se, että siirron määräajan kuluminen lykkääntyy ja siis määräajan päättyminen viivästyy. Mainitun säännöksen mukaan siirron määräaika voi alkaa kulua siirtopäätökseen kohdistetusta oikeussuojakeinosta annetusta lopullisesta päätöksestä vain, jos siirtopäätöksen täytäntöönpanoa on lykätty ensimmäisen oikeusasteen oikeussuojakeinoa käsiteltäessä.
Näin ollen väliaikaisesta oikeussuojasta, jonka seurauksena siirron määräaika lykkääntyy, kunnes toisen oikeusasteen oikeussuojakeinon käytön tulos on selvillä, voidaan määrätä vain, jos siirtopäätöksen täytäntöönpanoa lykättiin, kunnes ensimmäisen oikeusasteen oikeussuojakeinon käytön tulos olisi selvillä, kyseisen asetuksen 27 artiklan 3 tai 4 kohdan mukaisesti. Tällaisessa tilanteessa on yhtäältä niin, että siirron määräajan lykkäämisen jatkamisella, kunnes toisen oikeusasteen oikeussuojakeinon käytön tulos on selvillä, voidaan varmistaa asianosaisten prosessuaalinen yhdenvertaisuus ja muutoksenhakumenettelyjen tehokkuus. Tällaisella jatkamisella nimittäin taataan, ettei kyseinen määräaika pääty silloin, kun siirtopäätöksen täytäntöönpano on tullut mahdottomaksi tähän päätökseen kohdistetun oikeussuojakeinon käytön seurauksena. Toisaalta sillä, että väliaikaisesta oikeussuojasta määrääminen on asetettu edellytykseksi sille, että toisen oikeusasteen oikeussuojakeinon käytön yhteydessä jatketaan siirtopäätökseen ensimmäisessä oikeusasteessa kohdistetun oikeussuojakeinon lykkäävää vaikutusta siirron määräajan kulumiseen, voidaan estää se, että siirtopäätöksen kumoavasta tuomiosta tehty valitus johtaa systemaattisesti siirron määräajan kulumisen sellaiseen lykkäämiseen, joka voi viivästyttää asianomaisen henkilön kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelyä.
Tällainen sääntö on siis omiaan edistämään Dublin III -asetuksen tavoitteiden toteuttamista, kun tällä asetuksella pyritään ottamaan käyttöön selkeä ja toimiva menettely, jonka perusteiden on sekä jäsenvaltioiden että asianomaisten henkilöiden kannalta oltava puolueettomat ja oikeudenmukaiset ja jonka mukaisesti olisi voitava määrittää nopeasti kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio.
Sitä vastoin silloin, kun siirtopäätöksen täytäntöönpanoa ei lykätty, kunnes ensimmäisen oikeusasteen oikeussuojakeinon käytön tulos olisi selvillä, pääasioissa kyseessä olevan kaltaisesta väliaikaisesta oikeussuojasta määrääminen toisen oikeusasteen oikeussuojakeinon käytön yhteydessä antaisi käytännössä mahdollisuuden toimivaltaisille viranomaisille, jotka eivät olleet käyttäneet niille Dublin III -asetuksessa (
5
) tarjottua mahdollisuutta lykätä viran puolesta siirtopäätöksen täytäntöönpanoa eivätkä myöskään panneet siirtopäätöstä täytäntöön kyseistä ensimmäisen oikeusasteen oikeussuojakeinoa käsiteltäessä, lykätä mainitussa asetuksessa (
6
) säädetyn siirron määräajan kulumista ja siten estää se, että kyseisten henkilöiden hakemusten käsittelyä koskeva vastuu siirtyy pyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle kyseisen asetuksen (
7
) mukaisesti. Tämä viivästyttäisi perusteettomasti kansainvälistä suojelua koskevan menettelyn kulkua ja vaarantaisi edellä mainitut kyseisen asetuksen tavoitteet.
(
1
)	Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja -menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 604/2013 (EUVL 2013, L 180, s. 31; jäljempänä Dublin III -asetus).
(
2
)	Dublin III -asetuksen 27 artikla koskee siirtopäätöksiin kohdistettavia oikeussuojakeinoja. Sen 3 kohdassa edellytetään, että jäsenvaltiot tarjoavat asianomaisille henkilöille oikeussuojakeinon, joka voi johtaa heistä tehdyn siirtopäätöksen täytäntöönpanon lykkäämiseen.
(
3
)	Dublin III -asetuksen 29 artiklassa ovat kyseessä yksityiskohtaiset säännöt ja määräajat, jotka koskevat asianomaisten henkilöiden siirtoa kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevaan jäsenvaltioon.
(
4
)	Dublin III -asetuksen 29 artiklan 2 kohdassa säädetään, että jos siirtoa ei toteuteta kuuden kuukauden määräajan kuluessa, kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio lähtökohtaisesti vapautuu velvoitteestaan ottaa asianomainen henkilö vastaan tai takaisin, ja vastuu siirtyy pyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle.
(
5
)	Dublin III -asetuksen 27 artiklan 4 kohdassa annetaan jäsenvaltioille lupa säätää, että toimivaltaiset viranomaiset voivat viran puolesta päättää lykätä siirtopäätöksen täytäntöönpanoa tapauksissa, joissa sen täytäntöönpanon lykkääminen ei perustu lakiin eikä tuomioistuinratkaisuun, jos kyseiseen täytäntöönpanoon liittyvät olosuhteet merkitsevät sitä, että asianomaiselle henkilölle on hänen tehokkaan oikeussuojansa varmistamiseksi annettava lupa jäädä siirtopäätöksen tehneen jäsenvaltion alueelle, kunnes tähän päätökseen kohdistetusta oikeussuojakeinosta on annettu lopullinen päätös.
(
6
)	Dublin III -asetuksen 29 artiklan 1 kohta.
(
7
)	Dublin III -asetuksen 29 artiklan 2 kohta.