Väliaikainen versio
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
5 päivänä maaliskuuta 2026 (1)
Asia C‑507/24 P
YS
vastaan
Euroopan unionin neuvosto ja
Euroopan komissio
Muutoksenhaku – Toimielimiä koskeva oikeus – Tiiviimpi yhteistyö Euroopan syyttäjänviraston perustamisessa – Asetus (EU) 2017/1939 – Euroopan syyttäjänviraston Euroopan syyttäjien nimittäminen – Yhden Helleenin tasavallan nimeämän ehdokkaan nimittäminen – Väite Euroopan syyttäjien nimittämistä koskevien sääntöjen rikkomisesta – Kumoamiskanne – Nimittämisehdotuksen laillisuuden tutkiminen
1.        Neuvosto nimitti päätöksellä (EU) 2023/1335(2) viisi henkilöä Euroopan syyttäjänviraston Euroopan syyttäjiksi (jäljempänä Euroopan syyttäjät), joista yksi oli Kreikan esittämä ehdokas.
2.        Kreikkalainen tuomari, jota ei ollut nimetty ehdokkaaksi menettelyn kansallisessa vaiheessa, nosti unionin yleisessä tuomioistuimessa kumoamiskanteen(3) päätöksestä 2023/1335.(4)
3.        Unionin yleinen tuomioistuin katsoi 8.5.2024 antamassaan määräyksessä, ettei se ollut toimivaltainen lausumaan päätöksen 2023/1335 pätevyydestä siltä osin kuin sen lainvastaisuuden väitetään johtuvan sellaisen kansallisen toimen lainvastaisuudesta, jota – samoin kuin Euroopan syyttäjien tehtäviin ehdolla olevien henkilöiden esittämistä – voivat arvioida vain kansalliset tuomioistuimet.
4.        YS on valittanut unionin yleisen tuomioistuimen antamasta määräyksestä. Hänen valituksensa antaa unionin tuomioistuimelle tilaisuuden tarkastella asetuksessa (EU) 2017/1939(5) säädetyn Euroopan syyttäjien nimittämismenettelyn kansallisten ja unionin toimien tuomioistuinvalvontaa koskevaa toimivallan jakoa.
I       Asian tausta
5.        Asian tausta, joka esitetään valituksenalaisen määräyksen 2–12 kohdassa, voidaan tiivistää seuraavasti:
–        Kreikan viranomaiset julkaisivat 27.9.2022 syyttäjiä koskevan ehdokashaun kolmen ehdokkaan nimeämiseksi Euroopan syyttäjän tehtävään 29.7.2023 alkaen.
–        YS jätti hakemuksensa Kreikan viranomaisille 17.10.2022.
–        Anotato Dikastiko Symvoulio Politikis kai Poinikis Dikaiosynis (siviili- ja rikosoikeuden alan ylin tuomari- ja syyttäjäneuvosto, Kreikka; jäljempänä ylin tuomarineuvosto) hylkäsi 20.12.2022 päivätyllä päätöksellä YS:n hakemuksen, koska hän ei ollut syyttäjäviranomainen vaan tuomari eikä siis täyttänyt kansallisessa laissa nro 4786/2021 säädettyä vaatimusta.
–        Samassa päätöksessä ylin tuomarineuvosto nimesi kolme Kreikan valtion ehdokasta Euroopan syyttäjän tehtävään.
–        YS riitautti 22.3.2023 Symvoulio tis Epikrateiasissa (ylin hallintotuomioistuin, Kreikka) ylimmän tuomarineuvoston päätöksen.(6)
–        Asetuksen 2017/1939 14 artiklan 3 kohdassa säädetty valintalautakunta(7) laati kansallisten viranomaisten esittämien hakemusten perusteella kustakin kansallisten viranomaisten nimeämästä ehdokkaasta perustellun lausunnon ja asetti heidät paremmuusjärjestykseen sekä toimitti nämä lausunnot neuvostolle.
–        Valintalautakunnan ehdotuksen saatuaan neuvosto antoi päätöksen 2023/1335.
II     Asian käsittelyn vaiheet unionin yleisessä tuomioistuimessa ja valituksenalainen määräys
6.        Unionin yleisessä tuomioistuimessa nostamassaan kumoamiskanteessa YS vaati, että unionin yleinen tuomioistuin
–        kumoaa päätöksen 2023/1335 joko kokonaisuudessaan tai vähintään siltä osin kuin se koskee Kreikan ehdokkaan nimittämistä Euroopan syyttäjän tehtävään
–        toteaa ja ”kumoaa” komission toimimattomuuden siltä osin kuin se laiminlöi lainvastaisesti Euroopan syyttäjänviraston tehtäviin ehdolla olevien henkilöiden nimeämistä koskevan Kreikan viranomaisten esityksen valvonnan
–        velvoittaa neuvoston ja komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
7.        Sekä neuvosto että komissio esittivät oikeudenkäyntiväitteen, jonka mukaan YS:n kanne on jätettävä tutkimatta.
8.        Valituksenalaisessa määräyksessä unionin yleinen tuomioistuin totesi, ettei se ole toimivaltainen lausumaan kansallisten viranomaisten neuvostolle ehdokkaista tekemän esityksen laillisuudesta.(8)
9.        Unionin yleinen tuomioistuin perusteli ratkaisunsa seuraavissa valituksenalaisen määräyksen kohdissa:
–        Määräyksen 37 kohdassa se toisti tuomion Berlusconi ja Fininvest(9) 45 ja 46 kohdan.
–        Määräyksen 38 kohdassa se totesi, että asetuksen 2017/1939 16 artiklan 2 kohdan säännöksissä määritetään neuvoston harkintavalta, joka koskee jäsenvaltioiden Euroopan syyttäjänvirastoon esittämiä ehdokkaita ja rajoittuu pelkästään esitettyjen hakemusten tarkistamiseen niiden vaatimusten valossa, jotka ehdokkaiden on täytettävä voidakseen tulla valituksi Euroopan syyttäjän tehtävään. Neuvostolla ei sitä vastoin ole toimivaltaa tutkia perusteita, joiden perusteella hylättiin hakemukset, jotka oli hylätty kansallisessa menettelyssä.
–         Määräyksen 39 kohdassa se vahvisti, että kansallisten viranomaisten ja unionin toimielinten välisestä toimivallan jaosta, joka vahvistetaan asetuksen 2017/1939 säännöksissä tarkoitetussa yhteydessä, ilmenee, että kansallisen viranomaisen toteuttama toimi, jolla nimetään Euroopan syyttäjänvirastoon nimitettävät ehdokkaat, sitoo neuvostoa ja määrittää sen päätökseen sovellettavat ehdot siltä osin, ettei päätös voi koskea muita kuin asianomaisten jäsenvaltioiden ehdokkaiksi esittämiä henkilöitä.
–        Määräyksen 40 kohdassa se päätteli edellä esitetyn perusteella, ettei unionin yleisen tuomioistuimen tehtävänä ole tutkia väitettä, joka koskee YS:n hakemuksen hylkäämisestä tehdyn ylimmän tuomarineuvoston päätöksen lainvastaisuutta, jonka valvonta kuuluu kansallisten tuomioistuinten toimivaltaan saman määräyksen 37 kohdassa mainituin edellytyksin.
–        Määräyksen 41 kohdassa se katsoi, että YS ei ollut esittänyt mitään muuta väitettä päätöksen 2023/1335 lainvastaisuuden osoittamiseksi ja että tämän vuoksi hänen kumoamisvaatimuksensa oli jätettävä tutkimatta.
10.      Unionin yleinen tuomioistuin katsoi toissijaisesti, että YS ei ollut pystynyt osoittamaan, että hänellä oli olemassa oleva tai selvä intressi riitauttaa päätös 2023/1335. Hänen asiavaltuutensa kyseisen päätöksen riitauttamiseen riippuu unionin yleisen tuomioistuimen mukaan tulevasta ja epävarmasta tosiseikasta eli siitä, että hänen hakemuksensa hylkäämistä koskeva kansallinen päätös kumotaan ensin.(10)
III  Valitus ja asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa
11.      YS:n valitus kirjattiin saapuneeksi unionin tuomioistuimeen 18.7.2024.
12.      YS vaatii valituksessaan, että unionin tuomioistuin
–        kumoaa valituksenalaisen määräyksen
–        kumoaa päätöksen 2023/1335 joko kokonaisuudessaan tai siltä osin kuin se koskee Kreikan ehdokkaan nimittämistä ja YS:n Euroopan syyttäjän tehtävää koskevan hakemuksen hylkäämistä
–        velvoittaa neuvoston ja komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
13.      Valituksessa esitetään seuraavat kaksi perustetta:
–        oikeudellinen virhe, joka koskee unionin yleisen tuomioistuimen toimivallan puuttumista
–        oikeudellinen virhe, joka koskee asiavaltuuden puuttumista päätöksen 2023/1335 riitauttamiseksi.
14.      Neuvosto ja komissio vaativat, että unionin tuomioistuin hylkää valituksen ja velvoittaa YS:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
IV     Asian arviointi
A       Valituksen tutkittavaksi ottaminen
1.     Asianosaisten lausumat
15.      Vaikka neuvosto ei vaadi muodollisesti YS:n valituksen tutkimatta jättämistä, se väittää, että siinä vain toistetaan tai muotoillaan uudelleen unionin yleisessä tuomioistuimessa esitetyt perustelut. Se väittää, että unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan valitus on näin ollen jätettävä tutkimatta.
16.      YS väitti vastauskirjelmässään neuvoston oikeudenkäyntiväitteen olevan ilmeisen perusteeton, sillä valitusta tarkkaan luettaessa siitä ilmenee, että sen perustelujen tarkoituksena on oikaista unionin yleisen tuomioistuimen tekemä oikeudellinen virhe.
2.     Asian tarkastelu
17.      Valituksessa on ilmoitettava täsmällisesti sekä se, miltä kaikilta osin tuomion kumoamista vaaditaan, että ne oikeudelliset perusteet ja perustelut, joihin erityisesti halutaan vedota tämän vaatimuksen tueksi.(11)
18.      Valituksen osat, joihin ei sisälly perusteluja, joiden tarkoituksena olisi erityisesti osoittaa riitautettuun ratkaisuun sisältyvä oikeudellinen virhe ja joissa vain toistetaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa jo esitetyt väitteet, eivät täytä tätä edellytystä, ja ne on jätettävä tutkimatta, koska niiden tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.(12)
19.      Jos valittaja sen sijaan riitauttaa unionin yleisen tuomioistuimen tekemän unionin oikeuden tulkinnan tai soveltamisen, ensimmäisessä oikeusasteessa tutkittuja oikeuskysymyksiä voidaan käsitellä uudelleen valituksen yhteydessä. Muutoksenhakumenettelyn tarkoitus nimittäin jäisi osaksi toteutumatta, jollei valittaja voisi tällä tavoin perustaa valitustaan perusteisiin ja perusteluihin, jotka on esitetty jo unionin yleisessä tuomioistuimessa.(13)
20.      Nyt käsiteltävässä valituksessa YS kyseenalaistaa avoimesti ja yksityiskohtaisesti perusteet, joiden nojalla unionin yleinen tuomioistuin on antanut valituksenalaisen määräyksen. Hän arvostelee näitä perusteita väitteissä, jotka koskevat yhtäältä sitä, ettei unionin yleisellä tuomioistuimella olisi toimivaltaa lausua kansallisten viranomaisten neuvostolle ehdokkaista tekemän esityksen laillisuudesta, ja toisaalta sitä, ettei YS:llä olisi asiavaltuutta riitauttaa päätöstä 2023/1335.
21.      Näin ollen valitus voidaan mielestäni ottaa tutkittavaksi.
B       Pääasia
1.     Ensimmäinen valitusperuste
22.      YS väittää, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se katsoi, ettei sillä ole toimivaltaa lausua kansallisten viranomaisten neuvostolle ehdokkaista tekemän esityksen laillisuudesta.
a)     Asianosaisten lausumat
23.      YS väittää, että unionin yleinen tuomioistuin teki virheen soveltaessaan tuomiosta Berlusconi ja Fininvest ilmenevää oikeuskäytäntöä.
24.      Hänen mukaansa kyseisestä oikeuskäytännöstä ilmenee, että sen tuomioistuimen määrittäminen, jolla on toimivalta valvoa sen toimen laillisuutta, jolla jäsenvaltiot nimeävät ehdokkaat Euroopan syyttäjän tehtävään, riippuu siitä, onko unionin toimielimillä riittävä harkintavalta arvioida kyseessä olevaa kansallista toimea.
25.      Vaikka kansallinen toimi siis sitoo unionin toimielimiä, toimivalta on kansallisilla tuomioistuimilla. Päinvastaisessa tapauksessa kansallista toimea pidetään valmistelevana, ja unionin tuomioistuimilla on toimivalta valvoa sitä liitännäisesti neuvoston lopullisen toimen laillisuusvalvonnan yhteydessä.(14)
26.      YS:n mukaan unionin yleinen tuomioistuin päättelee virheellisesti kansallisen esityksen sitovan neuvostoa. Hänen mukaansa ei yhtäältä voida ajatella, että neuvosto ei voisi hylätä ilmeisen lainvastaista ehdotusta ja pyytää uusien ehdokkaiden esittämistä. Toisaalta ei hänen mukaansa olisi järkevää estää neuvostoa valvomasta ehdotuksen laillisuutta silloin, kun sillä on – kuten unionin yleinen tuomioistuinkin on myöntänyt – laaja harkintavalta arvioidessaan ja vertaillessaan ehdokkaiden ansioita.(15)
27.      Tämä seikka yhdistettynä valintalautakunnan laajoihin valtuuksiin merkitsee YS:n mukaan, että unionin toimielimet ovat niin aktiivisesti osallisina menettelyssä, etteivät ne voi jättää huomiotta unionin oikeuden räikeää rikkomista, kuten sellaisten ehdokkaiden esittämistä, joiden valinnassa noudatettu kansallinen menettely ei ole laillisuusperiaatteen mukainen.
28.      Neuvosto ja komissio väittävät, ettei unionin yleinen tuomioistuin ole tehnyt mainittua oikeudellista virhettä ja että se on ainoastaan soveltanut asianmukaisesti tuomiossa Berlusconi ja Fininvest vahvistettua oikeuskäytäntöä.
b)     Asian tarkastelu
1)     Euroopan syyttäjien nimittämismenettely
29.      Asetuksen 2017/1939 16 artiklan 1 kohdan nojalla kukin jäsenvaltio nimeää Euroopan syyttäjien nimittämismenettelyssä aluksi kolme ehdokasta
–        jotka ovat asianomaisen jäsenvaltion syyttäjälaitoksen tai oikeuslaitoksen aktiivisia jäseniä
–        joiden riippumattomuus on kiistaton, ja
–        joilla on korkeaan syyttäjän tai tuomarin virkaan nimittämiseksi omassa jäsenvaltiossaan vaadittava pätevyys ja asiaankuuluvaa käytännön kokemusta kansallisista oikeusjärjestelmistä, talousrikostutkinnoista ja kansainvälisestä oikeudellisesta yhteistyöstä rikosasioissa.
30.      Näiden edellytysten täyttyminen on asetuksen 2017/1939 16 artiklan 2 kohdan mukaan tarkistettava saman asetuksen 14 artiklan 3 kohdassa mainitussa valintalautakunnan perustellussa lausunnossa.(16)
31.      Saatuaan valintalautakunnan perustellun lausunnon neuvosto valitsee ja nimittää yhden ehdokkaista kyseessä olevan jäsenvaltion Euroopan syyttäjäksi, kuten asetuksen 2017/1939 16 artiklan 2 kohdassa säädetään.
32.      Jos valintalautakunta toteaa, että joku ehdokkaista ei täytä vaatimuksia, joita Euroopan syyttäjän tehtävien hoitaminen edellyttää, sen lausunto sitoo neuvostoa.
33.      Kyseisistä säännöksistä ilmenee, että Euroopan syyttäjien nimittämismenettely on kolmivaiheinen:
–        Ensimmäisessä vaiheessa, joka on pelkästään kansallinen, kukin jäsenvaltio esittää kolme ehdokasta.
–        Toisessa vaiheessa asetuksella 2017/1939 perustettu valintalautakunta antaa perustellun lausunnon esitettyjen ehdokkaiden pätevyydestä.
–        Kolmannessa ja viimeisessä vaiheessa neuvosto nimittää yhden valintalautakunnan pätevinä pitämistä ehdokkaista.
34.      Kyseessä on näin ollen yhdistelmämenettely, jossa unionin toimielimelle annetun yksinomaisen päätösvallan (Euroopan syyttäjien nimittäminen) käyttäminen edellyttää, että jäsenvaltiot ovat ensin käyttäneet niille unionin oikeuden mukaan niin ikään yksinomaisesti kuuluvaa ehdotusoikeutta (Euroopan syyttäjän tehtäviin ehdolla olevien henkilöiden esittäminen).
2)     Yhdistelmämenettelyyn sisältyvien toimien tuomioistuinvalvontaa koskevan toimivallan jako
35.      Tuomiossa Berlusconi ja Fininvest unionin tuomioistuin vahvisti seuraavan doktriinin:
–        ”Kansallisen viranomaisen toimi, joka liittyy unionin päätöksentekomenettelyyn, ei kuitenkaan kuulu unionin tuomioistuimen yksinomaiseen toimivaltaan, kun kansallisten viranomaisten ja unionin toimielinten välisen toimivallan jaon perusteella on selvää, että kansallisen viranomaisen toteuttama toimi on välttämätön välivaihe unionin toimen toteuttamismenettelyssä, jossa unionin toimielimillä on ainoastaan rajallinen harkintavalta tai harkintavaltaa ei ole, joten kansallinen toimi sitoo unionin toimielintä”.(17)
–        ”Kansallisten tuomioistuinten tehtävänä on tällöin tutkia mahdolliset säännöstenvastaisuudet, jotka mahdollisesti rasittavat tällaista kansallista toimea, tarvittaessa unionin tuomioistuimelle esitettävän ennakkoratkaisupyynnön avulla ja soveltamalla samoja valvontaa koskevia edellytyksiä, joita ne soveltavat saman kansallisen viranomaisen tekemien kaikkien sellaisten lopullisten toimenpiteiden osalta, joilla saatetaan loukata kolmansien oikeuksia, ja lisäksi katsoa tehokasta oikeussuojaa koskevan periaatteen noudattamiseksi, että tätä koskeva kanne on otettava tutkittavaksi, vaikka valtion sisäisissä oikeudenkäyntisäännöissä ei säädettäisikään siitä, että tällaiset kanteet on otettava tutkittavaksi”.(18)
36.      Yhdistelmämenettelyissä, joihin sekä kansalliset että unionin viranomaiset osallistuvat, kansallisella viranomaisella voi olla omaa, erityistä ja yksinomaista päätösvaltaa, ja tässä tapauksessa vain kansallisilla tuomioistuimilla on toimivalta valvoa kansallisten viranomaisten toimien laillisuutta.(19)
37.      Pankkiunioniin liittyvistä yhdistelmämenettelyistä (joiden kansallisessa vaiheessa vain valmistellaan unionissa toteutettavaa vaihetta, jossa päätösvalta on keskittynyt unionin toimielimelle tai elimelle)(20) poiketen Euroopan syyttäjien nimittämismenettelyn kansallisella vaiheella on oma olennainen sisältönsä, koska kansallisten viranomaisten tekemillä päätöksillä on sitovia vaikutuksia jäljempänä tarkastelemassani merkityksessä. Kyseisiä päätöksiä valvovat ainoastaan kansalliset tuomioistuimet.
3)     Tuomioistuimen toimivalta käsiteltävässä asiassa kyseessä olevassa tilanteessa
38.      Unionin yleinen tuomioistuin lähtee siitä, että toimi, jolla kansallinen viranomainen nimeää ehdokkaat Euroopan syyttäjän tehtäviin, sitoo neuvostoa ja määrittää sen päätöstä koskevat ehdot siltä osin, ettei sen päätös voi koskea muita kuin jäsenvaltioiden ehdokkaiksi nimeämiä henkilöitä.(21)
39.      YS sitä vastoin katsoo, että kansallinen esitys jättää neuvostolle laajan harkintavallan tarkistaa esitettyjen ehdokkaiden valintakelpoisuuden ja näin ollen väistämättä valvoa kansallisen valintamenettelyn lainmukaisuutta.(22)
40.      Mielestäni komissio on oikeassa väittäessään, ettei valittaja ole tulkinnut oikein valituksenalaisen määräyksen 39 kohtaa.
41.      Kansallinen toimi, jolla esitetään kolme ehdokasta nimitettäviksi Euroopan syyttäjän tehtävään, ei nimittäin sido unionia siltä osin, että sen olisi välttämättä nimitettävä yksi näistä ehdokkaista, vaan siltä osin, että neuvosto ei voi nimittää muita kuin esityksessä mainittuja ehdokkaita.
42.      Tästä on osoituksena se, että jos neuvosto hylkää kaikki ehdolla olevat henkilöt, on (yksinomaan) jäsenvaltion tehtävä esittää uusia ehdokkaita.(23)
43.      Unionin toimielimet voivat täysin vapaasti arvioida ehdokkaiden ansioita, eikä kansallinen esitys sido niitä tässä suhteessa. Niitä kuitenkin sitoo täysin poikkeuksetta jäsenvaltion päätös rajata niiden henkilöiden joukko, jotka neuvosto voi nimittää, jäsenvaltioiden esittämiin kolmeen ehdokkaaseen. Rajoittaessaan asiayhteyttä, jonka puitteissa neuvoston on tehtävä päätöksensä, tämä kansallinen esittämistoimi ei jätä neuvostolle harkintavaltaa (eli sitoo sitä).
44.      Toisin sanoen neuvosto voi vapaasti hylätä jäsenvaltion ehdotuksen, mutta ei korvata tai muuttaa sitä. Sillä ei ole toimivaltaa esittää ehdokkaita vaan ainoastaan toimivalta nimittää joku jäsenvaltion esittämistä ehdokkaista.
45.      Ehdokkaiden esittämistoimi (joka sitoo neuvostoa edellä esitetyllä tavalla) voi olla vain kansallisten tuomioistuinten valvonnan kohteena. Unionin tuomioistuinten tehtävänä on sen sijaan valvoa neuvoston tekemän nimityksen pätevyyttä, kun se valitsee tehtävään yhden jäsenvaltion esittämistä ehdokkaista.
46.      Unionin yleinen tuomioistuin ei näin ollen tehnyt oikeudellista virhettä todetessaan, ettei sillä ole toimivaltaa ratkaista, oliko Kreikan viranomaisten neuvostolle ehdokkaista tekemä esitys lainmukainen, sillä toimivalta kuuluu tältä osin Kreikan tuomioistuimille.
47.      YS on korostanut, ettei räikeästi lainvastaisen menettelyn perusteella laadittu esitys voi sitoa neuvostoa. Hän havainnollistaa väitettään tältä osin esimerkeillä, jotka hän itsekin myöntää äärimmäisiksi.(24)
48.      YS esittää väitteessään hypoteettisia tilanteita, jotka eivät vastaa käsiteltävän asian tilannetta(25) eivätkä näin ollen voi vaikuttaa siihen, miten valitus, joka on rajattu unionin yleisen tuomioistuimen huomioon ottamiin tosiseikkoihin, ratkaistaan.
49.      Jos unionin tuomioistuin katsoo, että tästä YS:n väitteestä on tarpeen lausua sen hypoteettisesta luonteesta huolimatta, sen olisi mielestäni hylättävä se.
50.      Jos jäsenvaltio järjestää avoimen valintamenettelyn, mihin se ei ole asetuksen 2017/1939 mukaan velvollinen, sen on toteutettava se unionin oikeudessa säädetyllä tavalla:
–        Menettelyssä on ensinnäkin noudatettava asetusta 2017/1939, toisin sanoen se on suunniteltava siten, että se mahdollistaa mainitun asetuksen 16 artiklan 1 kohdassa säädetyt edellytykset täyttävien ehdokkaiden valinnan.
–        Toiseksi menettelyn on oltava yleisesti unionin oikeuden periaatteiden ja sääntöjen mukainen, ja siinä on noudatettava erityisesti syrjintäkiellon periaatetta.
51.      Tässä valituksessa ratkaistaan kuitenkin eri kysymys, joka on rajattu päätöksen 2023/1335 pätevyyteen sinänsä. Tätä kysymystä ei voida rinnastaa sen selvittämiseen, kenen tehtävänä on varmistaa unionin oikeuden noudattaminen Euroopan syyttäjän tehtävään nimettyjä ehdokkaita koskevan kansallisen esityksen osalta.
52.      Kyseisen esityksen laillisuusvalvonta ei luonnollisestikaan kuulu neuvoston toimivaltaan, kuten YS väittää, eikä unionin tuomioistuimille, koska tuomiosa Berlusconi ja Fininvest tiivistetyn oikeuskäytännön mukaan kansallisten toimien laillisuusvalvonnan katsotaan edellä kuvatulla tavalla kuuluvan nyt kyseessä olevan kaltaisissa tapauksissa kansallisille tuomioistuimille.
53.      Edellä esitetyt toteamukset vahvistetaan tuomiossa, jonka unionin tuomioistuin antoi nyt käsiteltävän asian kanssa samankaltaisessa tapauksessa ja joka koski unionin yleisen tuomioistuimen tuomareiden nimittämismenettelyyn liittyvien toimien valvontaa. Kyse on 29.7.2024 annetusta tuomiosta Valančius.(26)
54.      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomareiden nimittämismenettelyssä on kolme vaihetta, joista nyt käsiteltävän valituksen kannalta merkityksellisiä ovat ensimmäinen ja toinen vaihe:
–        Ensimmäisessä vaiheessa jäsenvaltion hallitus esittää ehdokasta tehtävään ja toimittaa ehdotuksen neuvoston pääsihteeristölle.
–        Toisessa vaiheessa SEUT 255 artiklassa tarkoitettu komitea antaa lausuntonsa tämän ehdokkaan soveltuvuudesta unionin yleisen tuomioistuimen tuomarin tehtävään SEUT 254 artiklan toisessa kohdassa määrätyt vaatimukset huomioon ottaen.
55.      Unionin tuomioistuin, joka ei suinkaan kyseenalaistanut kansallisen tuomioistuimen toimivaltaa valvoa unionin yleisen tuomioistuimen tuomarin tehtävää koskevan ehdokkuuden (jonka kansalliset viranomaiset olivat hyväksyneet menettelyn ensimmäisessä vaiheessa) lainmukaisuutta,(27) esitti ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle tulkinnan unionin säännöksistä, joita sen ennakkoratkaisupyyntö koski.
56.      Unionin tuomioistuimen mukaan sellaisen ehdotuksen laillisuuden valvonta, jonka kansalliset viranomaiset tekevät menettelyn ensimmäisessä vaiheessa esittäessään ehdokkaita unionin yleisen tuomioistuimen tuomarin tehtävään, kuuluu kansalliselle tuomioistuimelle, jonka on valvottava sitä nimittämismenettelyyn sovellettavien, unionin oikeuden ”säännöksissä säädettyjen edellytysten kannalta”.(28)
57.      Todettakoon lopuksi, että neuvosto ei kuitenkaan väistämättä joudu hyväksymään unionin oikeuden vastaisessa menettelyssä tehtyä esitystä. Se voi päinvastoin luottaa siihen, että kansalliset tuomioistuimet varmistavat tarvittaessa kyseisen esityksen laillisuusvalvonnan.
58.      On selvää, että neuvosto voi saada esityksiä, joiden laatimista kansallinen tuomioistuin ei ole arvioinut joko siksi, ettei järjestetty julkista valintamenettelyä, jota olisi voitu valvoa, tai siksi, ettei kukaan hakenut niihin muutosta. Ensiksi mainitussa tapauksessa valvonnan kohdetta ei ollut (myöskään neuvoston osalta); viimeksi mainitussa tapauksessa sovelletaan laillisuusolettamaa, joka liittyy tuomioistuinvalvonnan piiriin kuuluviin viranomaisten toimiin, joita ei ole riitautettu.(29)
59.      Kuten jo korostettiin, käsiteltävässä asiassa kansallisessa tuomioistuimessa oli pantu vireille ylimmän tuomarineuvoston tekemän esityksen laillisuutta koskeva menettely. Kyseisessä menettelyssä voidaan ratkaista, olisiko Euroopan syyttäjän tehtävään nimettäviä ehdokkaita koskevassa Kreikan valintamenettelyssä pitänyt sallia syyttäjälaitoksen jäsenten hakemusten lisäksi myös tuomareiden hakemukset.
2.     Toinen valitusperuste
60.      Toisessa valitusperusteessa unionin yleisen tuomioistuimen väitetään tehneen oikeudellisen virheen, kun se katsoi, ettei YS:llä ollut olemassa olevaa ja selvää intressiä päätöksen 2023/1335 riitauttamiseen.
61.      Koska ensimmäinen valitusperuste on mielestäni hylättävä, toista valitusperustetta ei ole tarpeen tutkia.
62.      Jos Unionin tuomioistuin vahvistaa, ettei unionin yleisellä tuomioistuimella ole toimivaltaa hyväksyä valittajan vaatimuksia, tämä toteamus estää kaikkien muiden valitusperusteiden tutkimisen.
63.      Tarkastelen kuitenkin tätä toista valitusperustetta siltä varalta, että unionin tuomioistuin hyväksyy ensimmäisen valitusperusteen.
a)     Asianosaisten lausumat
64.      YS väittää seuraavaa:
–        Ensimmäisen valitusperusteen hyväksyminen merkitsee, että unionin yleisellä tuomioistuimella on toimivalta ”tutkia uudelleen” päätös 2023/1335, mukaan lukien ”ylimmän tuomarineuvoston valmistelutoimi/päätös”. Se, että unionin yleinen tuomioistuin mahdollisesti toteaa ylimmän tuomarineuvoston päätöksen lainvastaiseksi, johtaa YS:n hakemuksen hylkäämispäätöksen kumoamiseen.(30)
–        Se, että asiavaltuus päätöksen 2023/1335 riitauttamiseen edellyttää, että kansallinen tuomioistuin kumoaa ensin hänen hakemuksensa hylkäämispäätöksen, merkitsee, ettei hänellä ole oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan, koska määräaika kanteen nostamiselle hylkäämispäätöksestä unionin yleisessä tuomioistuimessa olisi jo umpeutunut kansallisen tuomioistuinmenettelyn päättyessä.
–        Vaarana on, että kansallinen tuomioistuin, joka käsittelee ylimmän tuomarineuvoston päätöksestä nostettua kannetta, ei esitä ennakkoratkaisukysymystä unionin tuomioistuimelle.
–        Hänen tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeutensa loukkaamista ei voida korjata vahingonkorvauskanteella.
65.      Neuvosto ja komissio väittävät lähinnä, että unionin yleinen tuomioistuin on soveltanut asianmukaisesti unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, joka koskee asiavaltuutta kumoamiskanteen nostamiseen.
b)     Asian tarkastelu
66.      Kuten jo totesin, unionin yleinen tuomioistuin katsoi toissijaisesti, että YS ei ollut pystynyt osoittamaan, että hänellä oli olemassa oleva tai selvä intressi päätöksen 2023/1335 riitauttamiseen.
67.      Unionin yleinen tuomioistuin tukeutui omaan aiempaan oikeuskäytäntöönsä(31) muistuttaessaan, että luonnollisen henkilön nostaman kumoamiskanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttyvät vain, jos tällä on intressi saada riidanalainen toimi kumotuksi. Tällainen intressi edellyttää, että kyseisen toimen kumoamisella voi olla itsessään oikeusvaikutuksia ja että kanne voi mahdollisesti tuloksellaan tuottaa kantajalle jotakin hyötyä.
68.      Edellä esitetyn perusteella unionin yleinen tuomioistuin katsoi YS:n asiavaltuuden päätöksen 2023/1335 riitauttamiseen riippuvan tulevasta ja epävarmasta tosiseikasta eli siitä, että hänen kansallisessa valintamenettelyssä tekemänsä hakemuksen hylkäämispäätös kumotaan ensin. Asia oli vielä kansallisen tuomioistuimen ratkaistavana eikä se ollut vielä lausunut asiasta.
69.      Mielestäni tämä näkemys ei ole oikea. Nähdäkseni YS:llä oli asiavaltuus päätöksen 2023/1335 riitauttamiseen sen jälkeen, kun hän oli yrittänyt osallistua menettelyyn, jonka päätteeksi kyseinen päätös tehtiin, ja hänellä oli sen vuoksi intressi sen kumoamiseen.
70.      Päätöksen 2023/1335 toteaminen mitättömäksi saattaisi tuottaa YS:lle etua (osallistuminen uuteen valintamenettelyyn), jos unionin yleinen tuomioistuin hyväksyisi hänen väitteensä, jotka koskivat neuvoston velvollisuutta tutkia ylimmän tuomarineuvoston päätös.
71.      Toisin sanoen jos katsottaisiin (mitä ei ole tehty), että unionin yleisellä tuomioistuimella on toimivalta lausua valintamenettelyn kansallisen vaiheen lainmukaisuudesta ja näin ollen arvioida (liitännäisenä seikkana) ylimmän tuomarineuvoston päätöstä, vaikuttaa kiistattomalta, että YS:llä olisi asiavaltuus päätöksen 2023/1335 riitauttamiseen.
72.      Unionin yleisen tuomioistuimen mahdollisen toteamuksen siitä, että ylimmän tuomarineuvoston päätöksessä ei noudatettu asetuksen 2017/1939 16 artiklan 1 kohtaa (jonka mukaan Euroopan syyttäjien tehtäviin ehdolla olevien henkilöiden on oltava syyttäjälaitoksen tai oikeuslaitoksen aktiivisia jäseniä), olisi nimittäin johdettava kansallisen menettelyn uudelleen aloittamiseen siten, että YS voisi vähintäänkin jättää hakemuksensa. Kyseisessä tilanteessa menettelyn kansallisessa vaiheessa hylätyllä ehdokkaalla olisi asiavaltuus riitauttaa menettelyssä tehty lopullinen päätös (eli päätös 2023/1335) kokonaisuudessaan.
C       Oikeudenkäyntikulut
73.      Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 184 artiklan mukaisesti YS on velvoitettava korvaamaan tässä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut, koska neuvosto ja komissio ovat sitä vaatineet.
V       Ratkaisuehdotus
74.      Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin
–        hylkää valituksen
–        velvoittaa YS:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
1      Alkuperäinen kieli: espanja.
2      Euroopan syyttäjänviraston Euroopan syyttäjien nimittämisestä 27.6.2023 annettu neuvoston päätös (EUVL 2023, L 166, s. 116).
3      Asia YS v. neuvosto ja komissio (T‑411/23, EU:T:2024:310).
4      Kumoamiskanteessa vaadittiin myös toteamaan, että komissio oli lainvastaisesti laiminlyönyt jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn aloittamisen Kreikan valtiota vastaan. Valitus rajoittuu vain tuomion siihen osaan, joka koskee päätöksen 2023/1335 kumoamisvaatimusta. Se ei näin ollen kohdistu SEUT 265 artiklan perusteella nostetun laiminlyöntikanteen tutkimatta jättämiseen.
5      Tiiviimmän yhteistyön toteuttamisesta Euroopan syyttäjänviraston (EPPO) perustamisessa 12.10.2017 annettu neuvoston asetus (EUVL 2017, L 283, s. 1).
6      Riitauttamisen tulos ei ollut selvillä 8.5.2024, jolloin unionin yleinen tuomioistuin antoi valituksenalaisen määräyksen (valituksenalaisen määräyksen 44 kohta).
7      Jota säännellään asetuksen 2017/1939 14 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista valintalautakunnan toimintaa koskevista säännöistä 13.7.2018 annetussa neuvoston täytäntöönpanopäätöksessä (EU) 2018/1696 (EUVL 2018, L 282, s. 8).
8      Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin totesi, ettei vaatimusta, joka koskee komission toimimattomuuden toteamista, kun se jätti panematta vireille jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn Kreikan valtiota vastaan (valituksenalaisen määräyksen 25–32 kohta), voida ottaa tutkittavaksi. YS ei ole valituksessaan riitauttanut valituksenalaisen määräyksen tätä osaa.
9      Tuomio 19.12.2018 (C‑219/17, EU:C:2018:1023; jäljempänä tuomio Berlusconi ja Fininvest).
10      Valituksenalaisen määräyksen 42–46 kohta.
11      Tuomio 23.1.2019, Deza v. ECHA (C‑419/17 P, EU:C:2019:52, 93 kohta). Tämän oikeuskäytännön oikeusperustana ovat SEUT 256 artiklan 1 kohdan toinen alakohta, Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäinen kohta sekä unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 168 artiklan 1 kohdan d alakohta ja 169 artiklan 2 kohta.
12      Tuomio 4.7.2000, Bergaderm ja Goupil v. komissio (C‑352/98 P, EU:C:2000:361, 35 kohta) ja määräys 19.9.2019, Renew Consorzio Energie Rinnovabili v. komissio ja Italia (C‑325/19 P, EU:C:2019:768, 20 kohta).
13      Tuomio 7.7.2005, Le Pen v. parlamentti (C‑208/03 P, EU:C:2005:429, 40 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
14      Valituksen 21 kohta.
15      Valituksen 28 kohta, jossa viitataan 12.1.2022 annettuun tuomioon Verelst v. neuvosto (T‑647/20, EU:T:2022:5, 122 kohta).
16      Kyseisen lautakunnan toimintaa säännellään täytäntöönpanopäätöksen 2018/1696 liitteessä. Kyseisessä liitteessä olevan säännön VI.2 mukaan valintalautakunta arvioi nimettyjen ehdokkaiden hakemukset asetuksen 2017/1939 16 artiklan 1 kohdassa säädettyjen vaatimusten valossa. Hakemusten arvioinnin perusteella tehtyjen havaintojen pohjalta ja ehdokkaita kuultuaan valintalautakunta antaa perustellun lausunnon ehdokkaiden pätevyydestä Euroopan syyttäjien tehtävien hoitamiseen ja toteaa nimenomaisesti, täyttääkö ehdokas asetuksen 2017/1939 16 artiklan 1 kohdassa säädetyt vaatimukset (sääntö VII.2, ensimmäinen kohta). Jos nimetyt ehdokkaat eivät täytä näitä vaatimuksia, valintalautakunta pyytää kyseessä olevaa jäsenvaltiota nimeämään vastaavan määrän uusia ehdokkaita (sääntö VII.2, toinen kohta). Lopuksi valintalautakunta asettaa ehdokkaat paremmuusjärjestykseen heidän pätevyytensä ja kokemuksensa perusteella, ja tämä järjestys osoittaa paremmuusjärjestyksen, mutta ei ole sitova (sääntö VII.2, kolmas kohta).
17      Tuomio Berlusconi ja Fininvest, 45 kohta.
18      Tuomio Berlusconi ja Fininvest, 46 kohta.
19      Tuomio 29.1.2020, GAEC Jeanningros (C‑785/18, EU:C:2020:46, 25 kohta): ”kun otetaan huomioon päätösvalta, joka kansallisilla viranomaisilla täten on tässä toimivaltojen jakoa koskevassa järjestelmässä [suojatun alkuperänimityksen rekisteröintimenettelyn yhteydessä], näiden viranomaisten toteuttamien nimityksen rekisteröintihakemusta koskevien toimien kaltaisten toimien, jotka ovat välttämätön välivaihe unionin toimen toteuttamismenettelyssä, koska unionin toimielimillä on näiden toimien osalta ainoastaan rajallinen harkintavalta tai niillä ei ole niiden osalta lainkaan harkintavaltaa, lainmukaisuudesta lausuminen on yksinomaan kansallisten tuomioistuinten tehtävä”.
20      Tuomio Berlusconi ja Fininvest annettiin kyseisessä asiayhteydessä.
21      Valituksenalaisen määräyksen 39 kohta.
22      Vastauskirjelmän 6 kohta.
23      Täytäntöönpanopäätöksen 2018/1696 liitteessä olevan säännön VII.2 toinen kohta.
24      Näin olisi, jos jäsenvaltio rajaisi esityksensä ”henkilöihin, joilla olisi vaadittavien tietojen lisäksi esimerkiksi puutarhurin pätevyys” (valituksen 24 kohta), esittäisi ehdokkaiksi ”henkilöitä, jotka ovat pelkästään juristeja tai asianajajia mutta eivät syyttäjälaitoksen tai oikeuslaitoksen jäseniä” (valituksen 25 kohta), järjestäisi ”huutokaupan ehdokkaan valitsemiseksi – –” (vastauskirjelmän 4 kohta) tai laatisi hakuilmoituksen, jossa ehdokkaita syrjitään sukupuolen perusteella (em. vastauskirjelmän kohta).
25      Ehdokkaiden nimeämistä Euroopan syyttäjien tehtäviin koskevan Kreikan menettelyn (väitetty) lainvastaisuus ei liity mitenkään tilainteisiin, joita YS käyttää esimerkkeinä valituksessaan. Puutarhureiden hakemuksia ei ole asetettu etusijalle, asianajajat eivät ole voineet jättää hakemuksia, tehtäviä ei ole huutokaupattu eikä ketään ole todettu syrjityn sukupuolen perusteella.
26      C‑119/23 (EU:C:2024:653); jäljempänä tuomio Valančius.
27      Tuomio Valančius (29 kohta).
28      Tuomio Valančius (38 kohta).
29      Nämä tapaukset eivät myöskään kuulu nyt käsiteltävän valituksen alaan.
30      Valituksen 41 kohta.
31      Valituksenalaisen määräyksen 42 kohdassa viitataan unionin yleisen tuomioistuimen 17.12.2020 antaman määräyksen IM v. EIP ja EIR (T‑80/20, EU:T:2020:636) 30 ja 31 kohtaan, joissa puolestaan viitataan 13.9.2011 annetun tuomion Dredging International ja Ondernemingen Jan de Nul v. EMSA (T‑8/09, EU:T:2011:461) 134 ja 135 kohtaan. Viimeksi mainitun tuomion 134 kohdassa todetaan seuraavaa: ”kun tarjoajan tarjous on kuitenkin hylätty ennen vaihetta, joka edeltää päätöstä hankintasopimuksen tekemisestä siten, että tarjousta ei ole verrattu muiden tarjousten kanssa, kyseisen tarjoajan oikeussuojan tarve sen päätöksen osalta, jossa päätetään hankintasopimuksen tekemisestä, riippuu päätöksen, jolla tarjoajan tekemä tarjous on hylätty, kumoamisesta. On nimittäin niin, että ainoastaan jos viimeksi mainittu päätös kumotaan, hankintasopimuksen tekemistä koskevan päätöksen kumoaminen voi mahdollisesti johtaa oikeudellisiin seurauksiin tarjoajalle, jonka tarjous on hylätty ennen hankintasopimuksen tekemistä koskevaa päätöstä edeltävää vaihetta, ja antaa tälle hyötyä poistamalla päätöksen, joka tehtiin sellaisen vertailun perusteella, johon ei virheellisesti luettu mukaan tämän tarjousta”.