62002CC0384_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1. Esillä oleva ennakkoratkaisupyyntö koskee sisäpiirikauppoja koskevien säännösten ja määräysten yhteensovittamisesta 13 päivänä marraskuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/592/ETY(2) 3 artiklan a alakohdan tulkintaa. Tarkemmin sanoen kysymys on sen määrittämisestä, minkälaisissa olosuhteissa ja millä edellytyksillä sisäpiiriläisen voidaan sallia ilmaista sisäpiiritietoa sivulliselle ”osana kyseisen henkilön tavanomaisen työn, ammatin tai tehtävien suorittamista”.
I Tosiseikat, asiaa koskevat oikeussäännöt ja ennakkoratkaisukysymykset
2. Grøngaard- ja Bang-nimisiä henkilöitä vastaan nostettiin syyte Københavns Byretissa (Kööpenhaminan alioikeus), koska he olivat ilmaisseet sisäpiiritietoa.
3. Bang on poliittisilla perusteilla valittu puheenjohtaja Finansforbundetissa, joka on rahoitusalan työntekijoiden ammattiyhdistys.
4. Grøngaard oli kyseessä olevana aikana työntekijöiden valitsema hallituksen jäsen pörssissä noteeratussa RealDanmark‑nimisessä merkittävässä rahoituslaitoksessa. Grøngaard oli samanaikaisesti Finansforbundetin valitsema jäsen RealDanmarkin konserniyhteistyötoimikunnassa, joka on perustettu RealDanmarkin ja Finansforbundetin välisellä sopimuksella. Grøngaard toimii lisäksi puheenjohtajana yhdessä Finansforbundetin 11 piiristä eli Kapitalkredsissa (pääomapiiri).
5. Grøngaard ilmaisi Bangille sisäpiiritietoa kahteen otteeseen. Ensin 22.8.2000 pidetyn RealDanmarkin hallituksen ylimääräisen kokouksen jälkeen hän ilmaisi 23.8.2000 Bangille pörssissä noteeratun Danske Bankin kanssa käytyihin fuusioneuvotteluihin liittyneen keskustelun yksityiskohtia.
6. Ajanjaksolla 28.8.–4.9.2000 Bang neuvotteli kahden varapuheenjohtajansa Madsenin ja Nielsenin sekä Christensenin, joka oli hänen työtoverinsa Finansforbundetin sihteeristössä, kanssa välittäen heille Grøngaardilta saamansa tiedot. Christensen osti 31.8.2000 RealDanmarkin osakkeita noin 48 000 eurolla.
7. RealDanmarkin 18.9.2000 pidetyssä hallituksen kokouksessa keskusteltiin edelleen fuusion yksityiskohdista. Myös 22.9.2000 pidetyssä konserniyhteistyötoimikunnan ylimääräisessä kokouksessa keskusteltiin samasta aiheesta. Grøngaard osallistui molempiin kokouksiin. Hän kääntyi 26.9.2000 uudelleen Bangin puoleen tarkoituksenaan auttaa työntekijöitä kestämään fuusion seuraukset. He keskustelivat erityisesti fuusion suunnitellusta aikataulusta sekä RealDanmarkin osakkeiden odotetusta arvonnoususta 60–70 prosentilla.
8. Bang välitti tietoja muun muassa fuusion suunnitellusta julkistamispäivästä ja odotetusta vaihtosuhteesta 27.9.2000 Finansforbundetin sihteeristön päällikölle Larsenille ja 28.9.2000 työtoverilleen Christensenille. Christensen osti 29.9.2000 noin 214 000 eurolla lisää RealDanmarkin osakkeita.
9. Tieto RealDanmarkin ja Danske Bankin fuusiosta julkistettiin 2.10.2000. Ilmoituksen antamisen jälkeen RealDanmarkin osakkeiden kurssi nousi noin 65 prosenttia. Christensen myi RealDanmarkin osakkeensa 2.10.2000 ja 3.10.2000 saaden voittoa yhteensä noin 180 000 euroa. Hänet tuomittiin myöhemmin kuuden kuukauden vankeusrangaistukseen sisäpiirikaupasta.
10. Bangia ja Grøngaardia vastaan nostettiin syyte sisäpiiritiedon ilmaisemisesta Lov om Værdipapirhandelin (Tanskan laki arvopaperikaupasta; jäljempänä Værdipapirhandelslov) 36 §:n 1 momentin vastaisesti. Værdipapirhandelslovin 94 §:n 1 momentin 1 kohdan mukaan heille voidaan määrätä rangaistuksena sakkoa tai vankeutta enintään 18 kuukautta. Nämä säännökset muodostavat Tanskassa osan direktiivin kansallista täytäntöönpanoa, joka sisältyy Værdipapirhandelslovin 34–39 ja 93–96 §:ään. Lain 36 §:n 1 momentin mukaan ”henkilö, jolla on sisäpiiritietoa hallussaan, ei saa luovuttaa(3) kyseistä tietoa sivullisille, jollei tämä luovutus tapahdu osana kyseisen henkilön tavanomaisen työn, ammatin tai tehtävien hoitamista”. Tämä luovutuskielto koskee kaikkia sisäpiiriläisiä, eli kaikkia henkilöitä, joilla on hallussaan sisäpiiritietoa. Tähän verrattuna voidaan todeta, että direktiivin 3 artiklan a alakohdan mukaan vain ensisijaisia sisäpiiriläisiä koskee kielto ilmaista ”sisäpiiritietoa sivulliselle, jollei tämä tapahdu osana kyseisen henkilön tavanomaisen työn, ammatin tai tehtävien suorittamista”.
11. Direktiivin 1 artiklan 1 kohdan mukaan sisäpiiritiedolla tarkoitetaan ”julkistamatonta ja luonteeltaan tarkkaa tietoa, joka liittyy yhteen tai useampaan arvopaperien liikkeeseenlaskijaan taikka yhteen tai useampaan arvopaperiin ja jolla, jos se julkistettaisiin, todennäköisesti olisi huomattava vaikutus kyseisen arvopaperin tai kyseisten arvopaperien hintaan”. Direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa kuvataan ensisijainen sisäpiiriläinen henkilöksi, ”jolla liikkeeseenlaskijan hallinto‑, johto‑ tai valvontaelimen jäsenyyden perusteella, liikkeeseenlaskijan pääomaan kohdistuvan osuutensa perusteella tai työhönsä, ammattiinsa tai tehtäväänsä liittyvän tiedonsaantimahdollisuuden perusteella on hallussaan sisäpiiritietoa”.
12. Værdipapirhandelslovin 36 §:n 1 momentin soveltamisala on siis laajempi kuin direktiivin 3 artiklan a alakohdan. Tämä on sopusoinnussa direktiivin 6 artiklan kanssa, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat antaa direktiivin säännöksiä ankarampia säännöksiä ja erityisesti laajentaa 3 artiklassa säädetyn kiellon soveltamisalaa.
13. Näissä olosuhteissa kansallinen tuomioistuin esitti ennakkoratkaisupyynnössään seuraavat kysymykset yhteisöjen tuomioistuimelle:
”1) Onko direktiivin 89/592  3 artiklan a alakohdan vastaista, että henkilö luovuttaa sisäpiiritietoa, kun kyseinen henkilö on saanut sisäpiiritiedon siinä ominaisuudessa, että hän on työntekijöiden valitsema hallituksen jäsen siinä yrityksessä, jota sisäpiiritieto koskee, ja kun kyseinen sisäpiiritieto luovutetaan sen ammattijärjestön puheenjohtajalle, johon kuuluvat ne työntekijät, jotka ovat valinneet kyseisen henkilön hallituksen jäseneksi?
2) Onko direktiivin 89/592  3 artiklan a alakohdan vastaista, että henkilö luovuttaa sisäpiiritietoa, kun kyseinen henkilö on saanut sisäpiiritiedon yrityksen konserniyhteistyötoimikunnan jäsenen ominaisuudessa ja kun kyseisen sisäpiiritieto luovutetaan sen ammattijärjestön puheenjohtajalle, joka on valinnut kyseisen henkilön konserniyhteistyötoimikunnan jäseneksi?
3) Onko direktiivin 89/592  3 artiklan a alakohdan vastaista, että ammattijärjestön puheenjohtaja luovuttaa sisäpiiritietoa, kun kyseinen puheenjohtaja on saanut sisäpiiritiedon kysymyksessä numero 1 mainituissa olosuhteissa ja kun sisäpiiritiedon luovutus tapahtuu a) puheenjohtajan kahdelle varapuheenjohtajalle, b) järjestön sihteeristön ylimmälle hallintojohtajalle ja c) puheenjohtajan työtovereille järjestön sihteeristössä?
4) Onko direktiivin 89/592  3 artiklan a alakohdan vastaista, että ammattijärjestön puheenjohtaja luovuttaa sisäpiiritietoa, kun kyseinen puheenjohtaja on saanut sisäpiiritiedon kysymyksessä numero 2 mainituissa olosuhteissa ja kun sisäpiiritiedon luovutus tapahtuu a) puheenjohtajan kahdelle varapuheenjohtajalle, b) järjestön sihteeristön ylimmälle hallintojohtajalle ja c) puheenjohtajan työtovereille järjestön sihteeristössä?
5) Millainen merkitys on kysymyksiin numero 1–4 annettavien vastausten kannalta sillä, että luovutettu sisäpiiritieto a) on tietoa siitä, että kahden pörssissä noteeratun yhtiön välillä on aloitettu fuusiota koskevat neuvottelut, b) on tietoa kahden pörssissä noteeratun yhtiön fuusiopäivästä, tai c) on tietoa pörssissä noteeratun yhtiön osakekurssin sen nousun suuruudesta, joka on odotettavissa, koska yhtiö aikoo fuusioitua toisen pörsissä noteeratun yhtiön kanssa?”
14. Grøngaard, Bang, Tanskan hallitus ja komissio ovat esittäneet kirjalliset huomautuksensa. Grøngaardin, Bangin, Tanskan ja Ruotsin hallitusten sekä komission taholta esitettiin suulliset huomautukset 24.3.2004 pidetyssä istunnossa.
II Asian arviointi
15. Kansallisen tuomioistuimen esittämien kysymysten ydin on direktiivin 3 artiklan a alakohdan tulkinnassa ja tarkemmin sanoen siinä, mitä on pidettävä sellaisena ”henkilön tavanomaisen työn, ammatin tai tehtävien” suorittamisena, joka oikeuttaa sisäpiiriläisen ilmaisemaan sisäpiiritietoa. Tätä seikkaa täytyy tarkastella kolmessa eri asiayhteydessä.
16. Ensimmäisessä kysymyksessä aiheena on, voiko työntekijöiden valitsema hallituksen jäsen luovuttaa sisäpiiritietoa ammattijärjestön puheenjohtajalle.
17. Toinen kysymys käsittelee yrityksen konserniyhteistyötoimikunnan jäsenen ja hänen edustamansa ammattijärjestön puheenjohtajan välistä suhdetta.
18. Sekä kolmannessa että neljännessä kysymyksessä kiinnitetään huomiota siihen, saako ammattijärjestön puheenjohtaja luovuttaa sisäpiiritietoa kyseisen järjestön tietyille jäsenille. Kysymyksiä voidaan siten käsitellä yhdessä.
19. Viidennen kysymyksen aiheena on, onko luovutetun sisäpiiritiedon luonne merkityksellinen tekijä direktiivin 3 artiklan a alakohdan tulkinnassa. Esitän viidettä kysymystä koskevia huomioita arvioidessani tietojenluovustuksen laillisuutta kysymyksissä yhdestä neljään kuvatuissa tilanteissa.
20. Vaikkakin esillä olevassa asiassa olennaisin seikka on sisäpiiritiedon luovutuskiellosta tehtävän poikkeuksen soveltamisala, sosiaaliset perusoikeudet, jotka koskevat työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan, on mainittu yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyissä argumenteissa. Työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevat oikeudet saattavat olla ristiriidassa direktiivissä pääomamarkkinoiden häiriöttömän toiminnan turvaamiseksi asetettujen tietojenluovutusta koskevien vaatimusten kanssa.(4)
21. Siltä osin kuin direktiivi – ja tässä tapauksessa Tanskan sisäpiirikauppaa koskeva laki – todellakin sisältää kiellon luovuttaa luottamuksellisia tietoja muun muassa suunnitelluista fuusioista, joilla on mahdollisesti työntekijöihin kohdistuvia vaikutuksia, saattaa esiintyä tapauksia, joissa kyseinen säännös olisi ristiriidassa sen kanssa, että työntekijöillä on oikeus saada tietoa asemaansa todennäköisesti vaikuttavista tapahtumista. Näin siitä syystä, että direktiiviin sisältyvä luovutuskielto kohdistuu kaikkiin potentiaalisiin sijoittajiin ilman että otettaisiin huomioon heidän erityistä asemaansa yrityksessä (eli ilman erottelua yrityksen johdon ja työntekijöiden välillä). Kahden eri normikokonaisuuden tavoitteiden yhteensovittaminen osoittautuu tästä johtuen välttämättömäksi, vaikka ne eivät ole suoranaisesti ristiriidassa keskenään.
22. Ottaen huomioon sosiaalisten oikeuksien suojan aseman yhteisön oikeudessa ja ennen kuin käsittelen kansallisen tuomioistuimen esittämiä ennakkoratkaisukysymyksiä, selostan aluksi luovutuskiellon roolia direktiivissä, ja sen jälkeen määrittelen, millä edellytyksillä henkilöt saattavat hyötyä direktiivin 3 artiklan a alakohdassa tarkoitetusta luovutuskieltoa koskevasta poikkeuksesta kolmessa esiintuodussa asiayhteydessä.
A Direktiivissä säädetyn luovutuskiellon merkitys
23. Osapuolet ovat eri mieltä siitä, mikä soveltamisala direktiivin 3 artiklan a alakohdan säännöksellä tulisi olla. Grøngaard ja Bang väittävät, että direktiivin 3 artiklan a alakohdan rajoittava tulkinta olisi ristiriidassa nulla poena sine lege ‑periaatteen ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 7 artiklan kanssa.(5)
24. Vaikkakin olen samaa mieltä siitä, että laillisuusperiaatetta on sovellettava esillä olevan asian rikosoikeudellisesta luonteesta johtuen, katson sillä olevan erilaisen vaikutuksen, kuin mitä Grøngaard ja Bang ovat esittäneet. On ensiksi palautettava mieleen, että direktiivin 13 artiklan mukaan jäsenvaltion on ainoastaan varmistettava, että seuraamukset säännösten rikkomisesta ovat ”riittävät, jotta ne edistävät näiden säännösten noudattamista”. Direktiivin säännösten rikkomisen seuraamukset eivät siten välttämättä ole rikosoikeudellisia, kuten Værdipapirhandelslovin 94 §:n 1 momentin 1 kohdan säännöksessä. Direktiivin soveltamisalasta tehtävä tulkinta ei kuitenkaan riipu siitä, minkä tyyppisen kansallisen menettelyn (siviilioikeudellisen, rikosoikeudellisen vai hallinnollisen menettelyn) yhteydessä tähän tulkintaan vedotaan.(6)  Siten yhteisöjen tuomioistuimen pidättyessä lausumasta muusta kuin direktiivin tulkinnasta ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen tehtäväksi jää valvoa ”tämän [laillisuus]periaatteen noudattamista, kun se tulkitsee direktiivin sanamuodon ja tarkoituksen valossa direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettua kansallista oikeutta”.(7) Laillisuusperiaatteen noudattaminen ei siten sinänsä vaadi mitään erityistä direktiivin 3 artiklan a alakohdassa tarkoitetun luovutuskiellon tulkintaa.
25. Muut yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyt huomautukset tukevat luovutuskiellosta tehtävän poikkeuksen suppeaa tulkintaa, joka tulisi asettaa lähtökohdaksi seuraavassa esittämieni syiden takia.
26. Anklagemyndighed (syyttäjä) on esittänyt kansalliselle tuomioistuimelle, ja komissio ja Tanskan hallitus ovat esittäneet yhteisöjen tuomioistuimelle useita perusteita tämän näkemyksen tueksi. Ensinnäkin suppeaa tulkintaa tukee Anklagemyndighedin ja Tanskan hallituksen mukaan säännöksen sanamuodon mukainen tulkinta. Toiseksi sanotunlainen tulkinta on yhdenmukainen direktiivin tarkoituksen kanssa, joka on taata sijoittajien yhdenvertainen kohtelu ja suojata heitä sisäpiiritiedon väärinkäytöltä. Sisäpiiritiedon luovutusta koskevalla kiellolla on ennaltaehkäisevä vaikutus, jotta nämä tavoitteet voitaisiin saavuttaa. Lisäksi komissio korostaa sitä tosiasiaa, että direktiivin 3 artiklan a alakohdan säännös muodostaa poikkeuksen pääsäännöstä ja sitä tulisi sellaisena tulkita suppeasti.
27. Koska 3 artiklan a alakohdan säännöksen täsmällinen merkitys voidaan määrittää vain kunkin yksittäistapauksen käsittelyn yhteydessä, on säännöksen soveltamisalan arvioimiseksi hyödyllistä yksilöidä sen merkitys direktiivissä. Direktiivin ensisijaisena tarkoituksena on taata arvopaperien jälkimarkkinoiden häiriötön toiminta.(8) Tätä tarkoitusta varten direktiivin avulla pyritään edistämään sijoittajien luottamusta.(9) Luottamus perustuu sijoittajien yhdenvertaiseen kohteluun.(10) Tästä periaatteesta seuraa, että kaikille sijoittajille tulisi taata yhtäläinen tiedonsaantioikeus. Itse asiassa yhtäläinen tiedonsaantioikeus, joka koskee pörssissä noteerattuja yhtiöitä ja arvopapereita, takaa järkevän hinnanmuodostuksen markkinoilla.
28. Sijoittajien yhdenvertainen kohtelu pääomamarkkinoilla saavutetaan kahdella tavalla. Yhtäältä tämä merkitsee velvollisuutta avoimuuteen, jonka nojalla pörssissä noteerattujen yhtiöiden edellytetään julkaisevan tietty määrä relevanttia tietoa, jotta niiden osakkeiden hinta vastaisi yhtiön objektiivista arvoa.(11) Tämä mahdollistaa sen, että kaikilla sijoittajilla on mahdollisuus arvioida osakkeiden hintaa kyseessä olevien yritysten todellisen tilanteen perusteella. Toisaalta sijoittajien yhdenvertainen kohtelu varmistetaan kiellolla käyttää ja ilmaista sisäpiiritietoa, mistä säädetään direktiivissä.(12)
29. Esillä oleva asia koskee ainoastaan direktiivin 3 artiklan a alakohdassa ilmaistua kieltoa luovuttaa sisäpiiritietoa. Luovutuskiellon tausta-ajatuksena on se, että mitä suuremmalle joukolle ihmisiä uskotaan sisäpiiritietoa, sitä suuremmaksi muodostuu riski, että joku käyttää sitä hyväkseen ja siten loukkaa markkinoiden normaalia toimintaa. Sisäpiiritiedon hyväksikäyttökiellosta seuraa siten välttämättä sisäpiiritiedon luovutusta koskeva kielto, jolla on ennaltaehkäisevä vaikutus. On myös huomattava, että kielto koskee vain direktiivin 2 artiklassa määriteltyä sisäpiiritietoa ja se kestää ainoastaan niin kauan kuin sisäpiiritietoa ei ole julkistettu. Mikä tahansa kiellosta tehtävä poikkeus saattaa heikentää sijoittajien luottamusta markkinoihin, joten niitä tulisi tulkita suppeasti.
30. Vaikkakin direktiivin tarkoitus huomioon ottaen näyttää siltä, että mitä tahansa poikkeusta direktiivin 3 artiklan a alakohdassa tarkoitetusta kiellosta tulisi tulkita suppeasti, ilmaisulla ”osana kyseisen henkilön tavanomaisen työn, ammatin tai tehtävien suorittamista” näyttäisi sanamuodon mukaisessa merkityksessään ensi katsomalta olevan rajoittamaton soveltamisala, koska kuka tahansa sisäpiiriläinen toiminnastaan riippumatta voi periaatteessa vedota siihen. Edellytyksiä, joiden vallitessa sisäpiiritietoa voidaan laillisesti luovuttaa, täytyy kuitenkin täsmentää suhteessa käytännön asiayhteyteen, jossa luovutus tapahtui.
31. Anklagemyndighed ja Tanskan hallitus toteavat, että direktiivin esitöistä(13) ilmenee, että poikkeus luovutuskiellosta voidaan tehdä ainoastaan tapauksissa, joissa se on välttämätöntä tai tarkoituksenmukaista.
32. Grøngaard ja Bang väittävät kuitenkin, että vakiintuneen oikeuskäytännön(14) mukaan esitöitä ei ole sallittua käyttää tulkinnassa silloin, kun niissä käytetty sanamuoto ei ole millään tavalla heijastunut kyseisen säännöksen sanamuotoon.
33. On totta, että esitöistä ei voi johtaa mitään yleistä normia, koska ne voivat vain lisätä jotain kyseessä olevan säännöksen sanamuodon mukaiseen merkitykseen. Voidaan lisäksi todeta, että esillä olevassa tapauksessa mainittuja esitöiden asiakirjoja ei ole julkaistu, mikä puoltaa sitä, ettei niitä käytetä direktiivin tulkintamateriaalina. Sanaa ”tavanomainen” tulkitaan itse asiassa kansallisessa asiayhteydessä. Esityöt kaikesta huolimatta vahvistavat käsitystä luovutuskiellosta tehtävän poikkeuksen suppean tulkinnan tarkoituksenmukaisuudesta.(15)
34. Lopuksi on tärkeää huomata, että määritelmä siitä, millaista hallituksen jäsenen toimintaa voidaan pitää ”osana kyseisen henkilön tavanomaisen työn, ammatin tai tehtävien suorittamista”, riippuu voimakkaasti näiden toimintojen harjoittamista ja niiden luonnetta ohjaavista säännöksistä, joita erilaisissa kansallisissa oikeusjärjestyksissä on. Yhteisön oikeuden säännösten tai määräysten tulkintaa koskevia ohjeita, joita yhteisöjen tuomioistuin saattaa antaa kansalliselle tuomioistuimelle, on siksi täydennettävä jälkimmäisen tuomioistuimen analyysillä niistä asiaankuuluvista kansallisista oikeussäännöistä, jotka määrittelevät ja sääntelevät erilaista ammatillista toimintaa, jossa sisäpiiritiedon luovutus voi tapahtua.
B Työntekijöiden valitseman hallituksen jäsenen sisäpiiritiedon luovutus ammattijärjestön puheenjohtajalle
35. Tarkastelussa täytyy erottaa kaksi tapausta. Ensimmäisessä työntekijöiden valitsema hallituksen jäsen kysyy neuvoa asiantuntijalta, ja toisessa hän kysyy neuvoa ”taustaryhmältään” (millä viitataan joko yrityksen osakkeenomistajiin tai työntekijöihin).
1. Työntekijöiden valitsema hallituksen jäsen kysyy neuvoa ammattijärjestön puheenjohtajalta sosiaalisten asioiden ja työsuhdeasioiden asiantuntijana
36. Arvioidessani tapausta, jossa työntekijöiden valitsema hallituksen jäsen kysyy neuvoa ammattijärjestön puheenjohtajalta sosiaalisten asioiden ja työsuhdeasioiden(16) asiantuntijana, kiinnitän huomiota kolmeen olennaiseen seikkaan: ensiksi kelpoisuuteen kysyä neuvoa asiantuntijalta; toiseksi siihen, onko ammattijärjestön puheenjohtajaa pidettävä sosiaalisten asioiden ja työsuhdeasioiden asiantuntijana, ja kolmanneksi siihen, mitä voidaan pitää sallittuna tiedon välittämisenä.
37. Ensimmäisen seikan osalta Grøngaard väittää, että hallituksen jäsenen ominaisuudessaan hän saattoi laillisesti kysyä ammattijärjestön puheenjohtajalta neuvoja, jotka koskivat vaativia päätöksiä, joita hänen täytyi tehdä suunniteltuun fuusioon liittyen.
38. Komissio ja Tanskan hallitus myöntävät, että työntekijöiden valitsema hallituksen jäsen voi kysyä asiantuntijalta neuvoa hoitaakseen velvollisuuksiaan yritystä kohtaan, mutta pitävät kiinni siitä, että tällaisia neuvoja voidaan kysyä ainoastaan, milloin se tapahtuu yrityksen etua silmällä pitäen ja ainoastaan, jos asiantuntijaa sitoo vaitiolovelvollisuus. Istunnossa Tanskan hallitus perusteli kantaa, jonka mukaan se, että työntekijöiden valitsema hallituksen jäsen kysyy neuvoa ammattijärjestön puheenjohtajalta, saattaa olla yrityksen edun mukaista ainoastaan poikkeustapauksessa.
39. Kaikki asianosaiset myöntävät siten, että hallituksen jäsenen toiminta on osa tavanomaista tehtävien suorittamista silloin, kun hän kysyy asiantuntijalta neuvoa. Yhtä mieltä ollaan myös siitä, että työntekijöiden valitsemalle hallituksen jäsenelle kuuluu sama oikeus. Tämä ei kuitenkaan merkitse sitä, että hallituksen jäsenillä olisi oikeus luovuttaa neuvonantajilleen sisäpiiritietoa. Kuten myös komissio sekä Tanskan ja Ruotsin hallitukset huomauttavat, koska yhtiöoikeutta on yhdenmukaistettu vain vähän EY:n lainsäädännöllä, sen määrittämisen, mikä on normaalia yrityksen hallituksen jäsenen toimintaa, on lisäksi tapahduttava soveltuvan kansallisen lainsäädännön perusteella. EY:n lainsäädäntö asettaa kuitenkin rajoja kansallisen lainsäädännön tulkinnalle.
40. Ensinnäkin ja mitä ilmeisimmin kansallisen tuomioistuimen on tulkittava asiaankuuluvia kansallisia säännöksiä direktiivin tarkoituksen mukaisesti, nimittäin siten, että millä tahansa luovutuskiellosta tehtävällä poikkeuksella saatetaan heikentää pääomamarkkinoihin kohdistuvaa luottamusta. Tässä tulkinnassa täytyy punnita keskenään hallituksen jäsenen mahdollisuutta turvautua asiantuntija-apuun liiketoimeen liittyen ja riskiä siitä, että sisäpiiritiedon luovutuksen salliminen on sijoittajien yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastaista.
41. Sijoittajan suojelun periaatteen toteutumiseksi hallituksen jäsenen kelpoisuutta luovuttaa sisäpiiritietoa on rajoitettava suhteessa kyseisen hallituksen jäsenen objektiivisesti arvioituun tarpeeseen kysyä neuvoa, suhteessa asiantuntijan tarpeeseen saada haltuunsa sisäpiiritietoa sekä lopuksi vielä suhteessa välitetyn tiedon luonteeseen. Toisin sanoen hallituksen jäsenen on luvallista luovuttaa sisäpiiritietoa osana tavanomaista tehtävien suorittamista vain silloin, kun hän kysyy neuvoa tehtäviensä hoitamiseksi ja kun hän luovuttaa tietoja vain siltä osin kuin se on hänelle välttämätöntä relevantin asiantuntija-avun saamiseksi.
42. Toiseksi kansallisen tuomioistuimen tulkinnan luovutuskiellosta tehtävästä poikkeuksesta on oltava sopusoinnussa EY:n lainsäädännön suojaamien sosiaalisten perusoikeuksien kanssa. Kuten Ruotsin hallitus mainitsi yhteisöjen tuomioistuimelle esittämissään suullisissa huomautuksissa, direktiivi ei todella sisällä ehdotonta luovutuskieltoa. Pääomamarkkinoiden häiriöttömän toiminnan lisäksi on siten otettava huomioon muitakin etuja, kuten työntekijöiden edut. Tämän seurauksena työntekijöiden edut ja erityisesti vaikutukset, joita liiketoimella saattaa olla työntekijöiden työllisyystilanteeseen, ovat merkityksellisiä arvioitaessa sitä, onko työntekijöiden valitseman hallituksen jäsenen tietyn tehtävän suorittamiseksi välttämätöntä kysyä neuvoa sosiaalisten asioiden ja työsuhdeasioiden asiantuntijalta.
43. Toinenkin seikka, joka liittyy mahdollisuuteen, että ammattijärjestön puheenjohtaja toimii sosiaalisten ja työsuhdeasioiden asiantuntijana, on otettava huomioon. Toisin sanoen se, että hallituksen jäsenellä katsotaan olevan oikeus kysyä neuvoa sosiaalisten asioiden ja työsuhdeasioiden asiantuntijalta, ei riitä antamaan Grøngaardille oikeutta luovuttaa tietoja ammattijärjestönsä puheenjohtajalle. Välttämätöntä on myös arvioida, voidaanko jälkimmäisen katsoa olevan sosiaalisten asioiden ja työsuhdeasioiden asiantuntija ja esiintyikö hän tässä ominaisuudessa. Itse asiassa on mahdollista kysyä, voidaanko häntä, ottaen huomioon hänen ensisijainen tehtävänsä työntekijöiden oikeuksien puolustajana, pitää riippumattomana asiantuntijana. Istunnossa Tanskan hallitus pyrki tekemään eron lakimiehen ja ammattijärjestön puheenjohtajan antamien neuvojen välillä. Sen määrittely, mitä voidaan pitää neuvon kysymisenä asiantuntijalta, kuitenkin uhkaa suotta rajoittaa tehtäviään suorittavan hallituksen jäsenen oikeutta kysyä neuvoa pätevimmäksi katsomaltaan henkilöltä. EY:n lainsäädännössä ei näyttäisi olevan periaatteellista estettä sille, että ammattijärjestön puheenjohtaja toimii tietyissä olosuhteissa asiantuntijana, mutta täytyy kuitenkin varmistua siitä, että Grøngaard ei ainoastaan antanut tietoja henkilölle sellaisissa olosuhteissa, että toimintaa ei voi luonnehtia neuvon kysymiseksi asiantuntijalta.
44. Jos Grøngaardin toiminta todella oli osa hänen tehtäviensä suorittamista, kun hän kysyi neuvoa Bangilta arvioidakseen fuusion vaikutuksia RealDanmarkin työntekijöille, ja jos Bangia voidaan pitää sosiaalisten asioiden ja työsuhdeasioiden asiantuntijana, tietojenluovutuksen lainmukaisuus on periaatteessa näytetty toteen. Sen rajat tulee siinä tapauksessa määrittää. Tästä asianosaisilla on kaksi toisilleen vastakkaista mielipidettä.
45. Yhtäältä Anklagemyndighed katsoo, että mitä todennäköisempää on, että luovutettu sisäpiiritieto vaikuttaa kursseihin, sitä harvemmin kyseisen tiedon luovutus on tapahtunut osana kyseisen henkilön tavanomaista työn suorittamista.
46. Toisaalta Grøngaard esittää käsityksenään, että luovutetun tiedon luonteen ja sen välillä, että on mahdollisuus luovuttaa tietoja osana tavanomaista työn suorittamista, ei pitäisi olla mitään yhteyttä toisiinsa. Hän kuitenkin puolustelee suunnitellun fuusion tarkan aikataulun sisältäneen tiedon luovuttamista sillä, että hänen oli tarpeen pystyä perustelemaan, miksi Finansforbundetin olisi varattava resursseja fuusiotyöryhmän perustamiselle. Hän väittää lisäksi, että hänen oli luovutettava tieto odotetusta vaihtosuhteesta voidakseen arvioida, onko todennäköistä, että yrityksestä tultaisiin esittämään kilpaileva tarjous.
47. Tässä suhteessa direktiivin yleinen rakenne edellyttää suppeaa tulkintaa siitä, mitä voidaan laillisesti välittää. Kuten edellä palautettiin mieleen, sisäpiiritiedon käsite on määritelty direktiivin 2 artiklassa funktionaalisella tavalla. Tiedosta tekee sisäpiiritietoa sen kyky vaikuttaa osakekursseihin. Sisäpiiritietojen luovutukseen sisältyy siten aina se riski, että tiedon vastaanottaja pystyy ennakoimaan osakekurssin muutoksen. Suurimmassa osassa tapauksia osoittautuu sitä paitsi mahdottomaksi määrittää, onko enemmän vai vähemmän todennäköistä, että sisäpiiritiedolla on vaikutusta osakekursseihin. On myös syytä pitää mielessä, että mikä tahansa direktiivin 3 artiklan a alakohdassa tarkoitettu sisäpiiritiedon luovutuskiellosta tehtävä poikkeus automaattisesti heikentää kiellon ennalta ehkäisevää vaikutusta.
48. Lopuksi ja vastoin sekä komission että Tanskan hallituksen esittämiä kantoja direktiivin 3 artiklan a alakohdan mukaisen tietojenluovutuksen laillisuutta ei näyttäisi olevan välttämätöntä asettaa riippuvaiseksi erityisen vaitiolovelvollisuuden olemassaolosta. Itse asiassa jo direktiivin 2 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa edellytetään vaitiolovelvollisuuden noudattamista, kun henkilöllä ”työhönsä, ammattiinsa tai tehtäväänsä liittyvän tiedonsaantimahdollisuuden perusteella on hallussaan sisäpiiritietoa”.
2.
Työntekijöiden valitsema hallituksen jäsen kysyy neuvoa ammattijärjestön puheenjohtajalta tämän toimiessa ”taustahenkilön” ominaisuudessa
49. Kysymys kuuluu, saako Grøngaard sen lisäksi, että hän kysyy neuvoa puheenjohtajalta tämän toimiessa asiantuntijana, kysyä tältä neuvoa myös tämän toimiessa ”taustahenkilön” ominaisuudessa.
50. Grøngaard väittää, että koska kaikki hallituksen jäsenet nauttivat samoista oikeuksista ja etuoikeuksista, työntekijöiden valitseman hallituksen jäsenen estäminen luovuttamasta tietoa ”taustaryhmälleen” olisi käytännössä häneen kohdistuvaa syrjintää, koska Tanskan lain mukaan hallituksen jäsen ei syyllisty vaitiolovelvollisuuden rikkomiseen luovuttaessaan tietoa osakkeenomistajille, joihin hänellä on erityinen side tai jotka ovat hänet tehtäväänsä nimittäneet. Bang perustelee kantaansa tässä kysymyksessä samaan tapaan vedoten Finansforbundetin antamaan ohjesääntöön, jossa todetaan, että työntekijöiden valitsema hallituksen jäsen voi aina kysyä neuvoa ammattijärjestön puheenjohtajalta, vaikka häntä sitoisi vaitiolovelvollisuus.
51. Komissio on sitä mieltä, että hallituksen jäsenten käyttäytymistä on arvioitava ottaen huomioon heidän ”kaksoislojaalisuutensa”, yhtäältä suhteessa yritykseen ja toisaalta suhteessa heidät tehtäväänsä nimittäneeseen tai valinneeseen tahoon kuten osakkeenomistajiin. Komissio kuitenkin epäilee, voiko se, että hallituksen jäsenen sallitaan kysyä neuvoa taustaryhmältään, olla direktiivin tavoitteiden mukaista.
52. Tanskan hallituksen mukaan hallituksen jäsenen sisäpiiritietojen luovutus ”taustaryhmälleen” (jolla viitataan joko osakkeenomistajiin tai yrityksen työntekijöihin) tapahtuu osana henkilön tavanomaista tehtävien suorittamista ainoastaan silloin, kun 1) yritys on antanut sitä koskevan valtuutuksen, 2) tiedon luovutus on objektiivisesti arvioiden perusteltua yhtiön edun vuoksi ja 3) luovutusta voidaan tietoa luovuttavan henkilön tehtävien valossa perustella osakkeenomistajien tai työntekijöiden tiedonsaantitarpeella.
53. Vaikka arvio siitä, voiko hallituksen jäsen kysyä neuvoa ”taustaryhmältään”, riippuu osittain kansallisista yhtiöoikeudellisista säännöksistä, myös jotkin oikeusvertailevat näkökohdat ovat merkityksellisiä tässä kiistanalaisessa kysymyksessä. Mahdollisuus, että hallituksen jäsen kysyisi neuvoa osakkeenomistajalta ”taustahenkilönä”, on Saksan lainsäädännön mukaan poissuljettua.(17) Joidenkin oikeusoppineiden mielipiteen mukaan hallituksen jäsen voi Italian lainsäädännön nojalla luovuttaa jopa luottamuksellista tietoa, jos muussa tapauksessa osakkeenomistajien etu vaarantuisi.(18) Alankomaiden lainsäädännön mukaan se, että hallituksen jäsen luovuttaa tietoja erikseen osakkeenomistajalle, on periaattessa kielletty. Ainoastaan jos esimerkiksi julkisen tarjouksen menestyminen voisi riippua osakkeenomistajien hyväksynnästä, heille voidaan ilmoittaa liiketoimesta, ennen kuin tieto siitä tulee julkiseksi.(19) Kaiken kaikkiaan tämä lyhyt vertailu osoittaa, että ainoastaan muutamissa oikeusjärjestyksissä on säännöksiä, jotka mahdollistavat sen, että hallituksen jäsen kysyy neuvoa taustaryhmältään, ja se on laillista ainoastaan täyttäessään tiukat edellytykset.
54. Asiaan saattaa liittyä vielä yksi merkityksellinen näkökohta. Mielestäni hallituksen jäsenen mahdollisuus kysyä neuvoa taustaryhmältään voi olla erilainen riippuen siitä, onko hänet valinnut yleiskokous vai työntekijät. Sen sijaan, että kyse olisi ehdottomasti neuvon kysymisestä ”taustahenkilöltä”, työntekijöiden valitseman hallituksen jäsenen ja ammattijärjestön puheenjohtajan yhteydenpito saattaa kuulua luonnostaan työntekijöiden edustajan rooliin, kuten Ruotsin hallitus esitti suullisessa huomautuksessaan yhteisöjen tuomioistuimelle. Asiaa täytyy arvioida niiden erityisten kansallisten säännösten valossa, jotka määrittelevät työntekijöiden edustajien osallistumista yrityksen hallituksen toimintaan.
55. Tanskan lainsäädäntöä tulkitessaan kansallisen tuomioistuimen täytyy kuitenkin ottaa yhteisön lainsäädäntö huomioon kolmella seuraavassa kuvatulla tavalla. Ensinnäkin kansallisen tuomioistuimen on tulkittava kansallisia oikeussääntöjä ottaen huomioon, että luottamus pääomamarkkinoihin saattaa vaarantua direktiivin tavoitteen vastaisesti. Toiseksi tulisi muistaa, että edellä mainituista syistä johtuen mitä tahansa sisäpiiritiedon luovutuskiellosta tehtävää poikkeusta on tulkittava suppeasti. Kolmanneksi on huomioitava myös yhteisöjen lainsäädännössä turvatut työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevat oikeudet.
56. Työntekijöiden kuulemista ja tiedottamista koskevat sosiaaliset perusoikeudet on vahvistettu erityisesti vuoden 1989 työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevan yhteisön peruskirjan 17 ja 18 artiklassa, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 27 artiklassa ja EY 136 artiklassa, jonka mukaan ”yhteisön ja jäsenvaltioiden tavoitteena on – – työmark kinaosapuolten välinen vuoropuhelu”. Ne ovat jäsenvaltioiden yhteisestä valtiosääntöperinteestä johtuvina yleisinä oikeusperiaatteina myös osa yhteisöjen oikeusjärjestystä.(20) Näitä oikeuksia on kehitetty myös johdetussa oikeudessa kuten direktiivissä 94/45/EY.(21) Kyseisen direktiivin tarkoituksena on oikeuskäytännössä tehdyn tulkinnnan mukaan ”varmistaa, että yhteisönlaajuisissa yrityksissä tai yritysryhmissä työskenteleville työntekijöille tiedotetaan ja heitä kuullaan asianmukaisesti, kun heitä koskevia päätöksiä tehdään muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa he työskentelevät”.(22) Viimeaikaiset säädökset, joita ei ollut vielä annettu esillä olevien tosiseikkojen aikaan, täydentävät työntekijöiden oikeutta saada tietoa ja tulla kuulluksi, kun kyse on tapahtumista, joilla on todennäköisesti vaikutuksia heidän asemaansa.(23) Kaikilla näillä toimenpiteillä organisoidaan tiedonkulkua yrityksessä, jotta laajennettaisiin työntekijöitä edustaville elimille, kuten tanskalaisista yrityksistä löytyville työntekijöiden toimikunnille ja työntekijöiden valitsemalle hallituksen jäsenelle, taattua tiedonsaantioikeutta. Ammattijärjestöihin liittyvät sosiaaliset oikeudet saattavat myös olla jossain määrin merkityksellisiä, vaikkakin on kiistatonta, että yhteisöjen lainsäädännön(24) suojaamasta oikeudesta perustaa ja liittyä ammattijärjestöön ei voi suoraan johtaa oikeutta välittää sisäpiiritietoa yrityksestä ammattijärjestölle. Kaikki tämä on huomioitava tulkittaessa kansallisia säännöksiä, jotka koskevat tilanteita, joissa hallituksen jäsen kysyy neuvoa taustaryhmältään (varsinkin määritettäessä, tuleeko työntekijät sisällyttää taustaryhmän käsitteeseen silloin, kun oikeus kysyä neuvoa ”taustaryhmältä” taataan kansallisessa lainsäädännössä).
57. Vaikka kansallinen tuomioistuin katsoisi, että Tanskan lain mukaan kaikilla hallituksen jäsenillä on oikeus kysyä neuvoa ”taustaryhmältään”, on kyseenalaista, voidaanko ammattijärjestön puheenjohtajaa pitää työntekijöiden valitseman hallituksen jäsenen ”taustahenkilönä”, koska hän edustaa kaikkia yrityksen työntekijöitä eikä pelkästään niitä, jotka ovat ammattijärjestön jäseniä.(25)
C Yrityksen konserniyhteistyötoimikunnan jäsenen sisäpiiritiedon luovutus hänet tehtäväänsä nimittäneen ammattijärjestön puheenjohtajalle
58. Tätä seikkaa arvioitaessa täytyy pitää mielessä, että tässä tapauksessa Grøngaard toimii yhteistyötoimikunnan jäsenen ominaisuudessa, eikä hallituksen jäsenen ominaisuudessa kuten ensimmäisen kysymyksen kohdalla. Direktiivin 3 artiklan a alakohdan soveltamista on siten arvioitava toisten olosuhteiden perusteella. Tässä tapauksessa sisäpiiritietoa luovutti yhteistyötoimikunnan jäsen sen ammattijärjestön puheenjohtajalle, joka on hänet tehtäväänsä nimittänyt.
59. Yhteistyötoimikunnat ovat Tanskan lainsäädännön erityispiirre. Istunnossa yhteisöjen tuomioistuimen 4.2.2004 esittämään kysymykseen annetussa vastauksessa mainittiin erityisesti, että yhteistyötoimikunta perustettiin tässä tapauksessa RealDanmarkin ja Finansforbundetin välisellä sopimuksella. Yhteistyötoimikunta muodostuu RealDanmarkin johdon ja ammattijärjestön samansuuruisesta määrästä edustajia. Tanskan hallituksen ja Grøngaardin tulkinnat poikkeavat toisistaan siinä, voiko yhteistyötoimikunta tehdä sitovia päätöksiä. Kaiken kaikkiaan näyttää siltä, että yhteistyötoimikunnan perustaminen mahdollistaa tiedonkulun yrityksen ja ammattijärjestön välillä.
60. Grøngaard on sitä mieltä, että koska hän oli konserniyhteistyötoimikunnassa Finansforbundetin edustajan ominaisuudessa, hänellä oli oikeus luovuttaa sisäpiiritietoa kyseisen ammattijärjestön puheenjohtajalle.
61. Komissio tunnustaa sen mahdollisuuden, että yhteistyötoimikunnan jäsen kysyy neuvoa asiantuntijalta, kunhan kyseistä asiantuntijaa sitoo vaitiolovelvollisuus. Esittäessään epäilyksensä mahdollisuudesta luovuttaa tietoa ”taustaryhmälle” komissio kuitenkin hyväksyy sen mahdollisuuden, että ammattijärjestöä edustava yhteistyötoimikunnan jäsen pitää tuota ammattijärjestöä ”taustaryhmänään”. Se myös väittää, että minkä tahansa ”taustaryhmälle” tapahtuvan tietojenluovutuksen pitäisi edellyttää, että tiedon vastaanottajaa sitoo vaitiolovelvollisuus.
62. Tanskan hallituksen mukaan työntekijöiden valitseman hallituksen jäsenen ja konserniyhteistyötoimikunnan jäsenen tietojen luovutuksen lainmukaisuutta arvioitaessa on sovellettava samoja edellytyksiä.
63. Jos ammattijärjestön ja yhteistyötoimikunnan välinen yhteys on kyllin vahva sen toteamiseksi, että tiedon välittäminen yhteistyötoimikunnalle vastaa sen luovutusta ammattijärjestölle, tietojenluovutusta voidaan pitää direktiivin 3 artiklan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla laillisena.
64. Yleisemmin ja noudattaen edellisen kysymyksen kohdalla omaksuttua kehysanalyysiä kansallisen tuomioistuimen on ratkaistava, onko Grøngaard toimiessaan yhteistyötoimikunnan jäsenenä voinut osana tavanomaisen työnsä suorittamista luovuttaa sisäpiiritietoa sen ammattijärjestön puheenjohtajalle, jota hän edusti. Hänen asemansa luonnetta yhteistyötoimikunnassa on tarkasteltava sen selvittämiseksi, edellyttikö se tietojen välittämistä ammattijärjestön puheenjohtajalle.
65. Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevassa päätöksessä ei täsmennetä tietojenluovutuksen laajuuteen liittyen sitä, kuinka yksityiskohtaisesti suunnitellusta fuusiosta keskusteltiin yhteistyötoimikunnassa. Kansallisen tuomioistuimen on direktiivin 3 artiklan a alakohdan säännöksen ennaltaehkäisevää vaikutusta painottaen ratkaistava, miltä osin tietoja luovutettiin laillisesti johtuen siitä, että niistä oli keskusteltu yhteistyötoimikunnan kokouksessa.
D Ammattijärjestön puheenjohtajan sisäpiiritiedon luovutus kyseisen ammattijärjestön jäsenille
66. Viimeinen kysymys koskee tiedonjakelua ammattijärjestön sisällä. Vaikkakaan ei näyttäisi olevan merkityksellistä ottaa tarkasteltavaksi sitä, miten tieto on onnistuttu saamaan, tietojenluovutuksen laillisuutta on kuitenkin arvioitava. On syytä huomata, että samankaltaisia kysymyksiä nousee esiin myös esimerkiksi missä tahansa rahoituslaitoksessa, joka antaa neuvoja yritykselle. Ottaen huomioon, että direktiivissä ei säädetä tästä asiasta mitään, on relevanttia panna merkille, että useat pääomamarkkinoiden valvontaviranomaiset ovat ottaneet käyttöön suuntaviivoja, joissa määrätään valvonnasta ja rajoituksista, jotka koskevat sisäpiiritiedon jakelua jonkin kokonaisuuden sisällä.(26)
67. Bang pitää kiinni siitä, että hän toimi ammattijärjestön puheenjohtajan tehtäviensä puitteissa välittäessään Grøngaardilta saatuja tietoja eteenpäin kyseisen ammattijärjestön valikoiduille jäsenille. Bang esittää, että jos hän ei olisi tietoja välittänyt, hän ei olisi voinut hoitaa tehtäviään. Lisäksi hän vetoaa Tanskan oikeusministeriön 23.11.2001 antamaan lausuntoon, jonka mukaan tietojen välittäminen oli osa hänen tavanomaista tehtäviensä suorittamista. Vaikka Tanskan oikeusministeriö edellytti lisäksi, että tietojen välittäminen on asianmukaista ja välttämätöntä, ja teki siten johtopäätöksen, että tässä tapauksessa se ei ollut laillista, Bang sivuuttaa kyseiset kriteerit ja uskoo, että tietojenluovutus oli lainmukaista.
68. Tanskan hallituksen kanta näyttää kehittyneen sen esittämien kirjallisten huomautusten ja suullisten huomautusten välillä. Aluksi se oli sitä mieltä, että koska Grøngaard oli laittomasti välittänyt sisäpiiritietoa Bangille, tämä ei voinut luovuttaa tietoa laillisesti kenellekään kolmannelle henkilölle. Mikäli ensimmäinen tiedonsiirto olisi ollut laillinen, olisi voitu väittää, että ammattijärjestön puheenjohtaja voi osana tavanomaista tehtäviensä suorittamista välittää tietoja lähimmille kollegoilleen ammattijärjestön jäsenten etuja puolustaakseen. Istunnossa hallitus luopui tästä erottelusta ja väitti, että tietojenluovutusta voidaan pitää laillisena ainoastaan silloin, kun se tapahtuu sen yrityksen hyväksi, josta tiedot ovat lähtöisin.
69. Komissio ehdottaa vastaukseksi, että ammattijärjestön puheenjohtaja ei lähtökohtaisesti voi luovuttaa sisäpiiritietoa, jollei sellainen tiedonvälitys tapahdu osana hänen tehtäviään ensisijaisen sisäpiiriläisen neuvonantajana ja jollei tiedon vastaanottajia sido vaitiolovelvollisuus. Komission mukaan on yhdentekevää, saako puheenjohtaja tiedot työntekijöiden valitsemalta hallituksen jäseneltä vai yhteistyötoimikunnan jäseneltä.
70. Mielestäni tiedon alkuperällä eli sillä, saatiinko tieto Grøngaardilta hänen toimiessaan työntekijöiden valitsemana hallituksen jäsenenä vai hänen toimiessaan yhteistyötoimikunnan jäsenenä, ei ole merkitystä. Kummassakin tapauksessa Bangiin kohdistui Værdipapirhandelslovin 36 §:n 1 momentissa tarkoitettu kielto välittää tietoa eteenpäin. Ratkaistavaksi jää siten ainoastaan kysymys siitä, saattoiko Bang luovuttaa sisäpiiritietoa ammattijärjestön puheenjohtajana ”osana kyseisen henkilön tavanomaista – – tehtävien suorittamista”. Ottaen huomioon tietoja välittäneen henkilön ammatti tietojenluovutus on laillinen ainoastaan, jos se tapahtui erityisten tehtävien hoitamiseksi. Tietojenluovutuksen laajuutta täytyy arvioida erikseen.
71. Ammattijärjestön puheenjohtajana Bangin täytyi puolustaa työntekijöiden etuja, mikä oli tehtävä, josta hän ei voinut suoriutua yksin.(27) Bang saattoi siten luovuttaa sisäpiiritietoa kollegoilleen, mutta ainoastaan laillisesti luovutettavissa olevien tietojen tyyppiä ja tietojen vastaanottajia koskevin rajoituksin. Molempien osalta kansallisen tuomioistuimen tulisi verrata tarvetta reagoida mahdollisia suunnitellusta fuusiosta johtuvia irtisanomisia vastaan siihen uhkaan, että sijoittajien yhdenvertaisuus vaarantuu jälkimarkkinoilla. Näin ollen vaikuttaa selvältä, että Bang saattoi direktiivin 3 artiklan a alakohdan mukaisesti luovuttaa joitain tietoja joillekin kollegoilleen.
72. Mutta direktiivin 3 artiklan a alakohdan säännöksestä ei ole luettavissa yleistä oikeutta antaa tietoja ammattijärjestön jäsenille. Sisäpiiritiedon vastaanottajien osalta voidaan todeta, että Bang on antanut tietoja kahdelle varapuheenjohtajalleen, järjestön sihteeristön ylimmälle hallintojohtajalle ja työtovereilleen järjestön sihteeristössä. Koska ei ole saatavilla näyttöä, joka selittäisi, millä tavalla Bang on päättänyt, kenelle hän ammattijärjestössä tietoa luovuttaisi, ja mitä tarkoitusta varten kukin tietojenluovutus tapahtui, ei voida ratkaista sitä, saattoiko Bang luovuttaa näille henkilöille sisäpiiritietoa ammattijärjestön puheenjohtajana osana tavanomaista tehtäviensä suorittamista. Kansallisen tuomioistuimen on ratkaistava tapauskohtaisesti, tarvitsiko tiedon vastaanottanut henkilö kyseistä tietoa suorittaakseen tehtävänsä ammattijärjestössä.
73. Tietojenluovutuksen laajuuden osalta voidaan todeta, että sen tarkat rajat täytyy asettaa siihen, mikä oli välttämätöntä tietojenluovutuksen tarkoituksen saavuttamiseksi, mikä tässä tapauksessa oli RealDanmarkin työntekijöiden etujen puolustaminen.(28)
III Ratkaisuehdotus
74. Ehdotan sen vuoksi, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa kansallisen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin seuraavasti:
1) Sisäpiirikauppoja koskevien säännösten ja määräysten yhteensovittamisesta 13 päivänä marraskuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/592/ETY 3 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että työntekijöiden valitsema hallituksen jäsen saa luovuttaa sisäpiiritietoa ammattijärjestön puheenjohtajalle ainoastaan, jos hallituksen jäsenten tehtäviä määrittävien asiaankuuluvien kansallisten säännösten valossa tietojenluovutusta voidaan pitää hänen tehtäviensä hoitamiseksi välttämättömänä ottaen huomioon asiantuntemus, jonka ammattijärjestön puheenjohtaja voi luovutettujen tietojen aiheesta tarjota, tai tällaisen hallituksen jäsenen mahdollinen oikeus kansallisen lain mukaan kysyä neuvoa ”taustaryhmältään”.
2) Direktiivin 89/592  3 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että työntekijöiden valitsema hallituksen jäsen ei saa neuvoa asiantuntijalta kysyessään, sikäli kuin se tapahtuu hänen tehtäviensä suorittamiseksi, luovuttaa kyseiselle asiantuntijalle sisäpiiritietoa, paitsi jos se on välttämätöntä, jotta asiantuntija voi antaa päteviä neuvoja, ja ainoastaan siinä laajuudessa kuin se on välttämätöntä.
3) Direktiivin 89/592  3 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että yrityksen konserniyhteistyötoimikunnan jäsen ei saa luovuttaa sisäpiiritietoa hänet kyseiseen toimikuntaan nimittäneen ammattijärjestön puheenjohtajalle, paitsi jos yhteistyötoimikunnan ja ammattijärjestön väliset yhteydet ovat sellaiset, että tiedon antaminen yhteistyötoimikunnalle on verrattavissa tiedon antamiseen ammattijärjestölle.
4) Direktiivin 89/592  3 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että ammattijärjestön puheenjohtaja ei saa, riippumatta siitä miten hän on saanut sisäpiiritietoa haltuunsa, luovuttaa sellaista tietoa ammattijärjestönsä jäsenille, paitsi jos se on välttämätöntä, jotta hän voi hoitaa tehtäviään, ja tällöin tietojen luovutus rajoittuu ammattijärjestön jäsenille heidän omien tehtäviensä hoitamiseksi välttämättömiin tietoihin ja niihin jäseniin, joiden myötävaikutus on puheenjohtajalle hänen tehtäviensä hoitamiseksi välttämätöntä.
(1) .
(2)  –	EYVL L 334, s. 30; jäljempänä direktiivi.
(3)
–	Tanskan kielessä on kielellinen ero kansallisen lain ja direktiivin välillä, joista ensiksi mainittu sisältää ilmaisun ”videregive” ja jälkimmäisessä käytetään verbiä ”meddele”.
(4)  –	Frison-Roche, M.-A., ”Le besoin conjoint d'une régulation analogue des relations sociales et des marchés globalisés”, Revue Internationale de Droit Economique, 2002/1, s. 67.
(5)  –	Ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 7 artikla: ”1. Ketään ei ole pidätettävä syypäänä rikokseen sellaisen teon tai laiminlyönnin perusteella, joka ei ollut tekohetkellä kansallisen lainsäädännön tai kansainvälisen oikeuden mukaan rikos. Rikoksen tekohetkellä sovellettavissa ollutta rangaistusta ankarampaa rangaistusta ei saa määrätä. 2. Mikään tässä artiklassa ei estä ryhtymästä oikeudenkäyntiin henkilöä vastaan ja tuomitsemasta häntä rangaistukseen teosta tai laiminlyönnistä, joka sivistyskansojen hyväksymien yleisten oikeusperiaatteiden mukaisesti oli tekohetkellä rikollinen teko.”
(6)  –	Asia C-60/02, X, tuomio 7.1.2004 (Kok. 2004, s. 0000, 56 kohta).
(7)  –	Yhdistetyt asiat C-74/95 ja C-129/95, X, tuomio 12.12.1996 (Kok. 1996, s. I-6609, 26 kohta).
(8)  –	Direktiivin johdanto-osan toinen ja kolmas perustelukappale.
(9)  –	Direktiivin johdanto-osan neljäs perustelukappale.
(10)  –	Direktiivin johdanto-osan viides perustelukappale. Ks. myös asia C-384/93, Alpine Investments, tuomio 10.5.1995 (Kok. 1995, s. I-1141, julkisasiamies Jacobsin ratkaisuehdotus, 71–73 kohta).
(11)
–	Pörssissä noteeratuille yhtiöille määrätyistä avoimuusvelvoitteista on säännöksiä arvopaperien ottamisesta viralliselle pörssilistalle sekä siihen liittyvästä tiedonantovelvollisuudesta 28 päivänä toukokuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/34/EY (EYVL L 184, s. 1).
(12)
–	Pääomamarkkinoita koskevaa yhteisön lainsäädäntöä tarkistetaan tällä hetkellä Lissabonissa maaliskuussa 2000 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston hyväksymän, vuodelta 1999 olevan rahoitusmarkkinoiden puitteiden toteuttamista koskevan toimintasuunnitelman mukaisesti. Direktiivi on näin ollen korvattu sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista (markkinoiden väärinkäyttö) 28 päivänä tammikuuta 2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/6/EY (EUVL L 96, s. 16).
(13)  –	Ehdotus direktiiviksi sisäpiirikauppoja koskevien säännösten ja määräysten yhteensovittamisesta.
(14)  –	Asia C-292/89, Antonissen, tuomio 26.2.1991 (Kok. 1991, s. I-745, Kok. Ep. XI, s. I‑67, 18 kohta); yhdistetyt asiat C-197/94 ja C-252/94, Bautiaa ja Société française maritime, tuomio 13.2.1996 (Kok. 1996, s. I-505, 51 kohta) ja asia C-375/98, Epson Europe, tuomio 8.6.2000 (Kok. 2000, s. I-4243, 26 kohta).
(15)
–	Ks. esim. asia C-275/96, Kuusijärvi, tuomio 11.6.1998 (Kok. 1998, s. I-3419, 46 kohta).
(16)
–	”Sosiaalisilla asioilla ja työsuhdeasioilla” tarkoitan mitä tahansa asioita, joista saatetaan käydä keskusteluja yrityksen työntekijöiden ja johdon välillä (henkilöstön vähennykset, palkkaus, eläkkeet, yrityksen organisaatio, henkilöstöpolitiikka, toimitilojen sijainti, teknologia jne.).
(17)  –	Gesetz über den Wertpapierhandel und zur Änderung der börsenrechtlichen und wertpapierrechtlichen Vorschriften -niminen, 26.7.1994 annettu laki, Bundesgesetzblatt 1994 I, s. 1749.
(18)  –	Antolisei, F., Manuale di diritto penale – Leggi complementari, Milano, 2002, osa I, s. 277.
(19)  –	Tämä seikka täsmennettiin Autoriteit Financiële Marktenin (aikaisemmin Stichting Toezicht Effectenverkeer inzake de toepassing van de artikelen 46 en 46a Wet toezicht effectenverkeer bij het polsen van (potentiële) aandeelhouders in het kader het verrichten van transacties) antamassa Beleidsregel 03-01 -nimisessä määräyksessä. Tämä Alankomaiden rahoitusalan valvontaviranomaisen antama määräys tuli voimaan 11.4.2003.
(20)  –	EU 6 artikla. Tämä seikka todettiin asiassa T-192/99, Dunnett ym. v. EIP, 6.3.2001 annetussa tuomiossa (Kok. 2001, s. II-813, 89 ja 90 kohta).
(21)  –	Eurooppalaisen yritysneuvoston perustamisesta tai työntekijöiden tiedottamis- ja kuulemismenettelyn käyttöönottamisesta yhteisönlaajuisissa yrityksissä tai yritysryhmissä 22 päivänä syyskuuta 1994 annettu neuvoston direktiivi 94/45/EY (EYVL L 254, s. 64).
(22)  –	Asia C-62/99, Bofrost*, tuomio 29.3.2001 (Kok. 2001, s. I-2579, 28 kohta) ja asia C-440/00, Gesamtbetriebsrat der Kühne & Nagel, tuomio 13.1.2004 (Kok. 2004, s. I-0000, 39 kohta).
(23)  –	Eurooppayhtiön sääntöjen täydentämisestä henkilöstöedustuksen osalta 8 päivänä lokakuuta 2001 annettu neuvoston direktiivi 2001/86/EY (EYVL L 294, s. 22) ja työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevista yleisistä puitteista Euroopan yhteisössä 11 maaliskuuta 2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/14/EY (EYVL L 80, s. 29).
(24)  –	Vuoden 1989 yhteisön peruskirjassa työntekijöiden sosiaalisista perusoikeuksista olevan 11 artiklan mukaan työntekijöillä on oikeus perustaa ammattijärjestöjä ja ‑yhdistyksiä ja liittyä niihin ”taloudellisten ja sosiaalisten etujensa puolustamiseksi”. Euroopan unionin perusoikeuskirjan 12 artiklan mukaan ”jokaisella on oikeus – – yhdistymisvapauteen kaikilla tasoilla erityisesti poliittisessa, ammattiyhdistys- ja yhteiskunnallisessa toiminnassa, mihin sisältyy, että jokaisella on oikeus perustaa yhdessä muiden kanssa ammattiyhdistyksiä ja liittyä niihin etujensa puolustamiseksi”. EY 137 artiklassa säädetään yleisemmin, että ”yhteisö tukee ja täydentää jäsenvaltioiden toimintaa seuraavilla aloilla: – – työntekijöiden – – edustaminen ja heidän etujensa kollektiivinen turvaaminen”. Oikeuskäytännössä on myös todettu, että ”vapaus osallistua ammattijärjestöjen toimintaan on yleinen työoikeudellinen oikeusperiaate” (yhdistetyt asiat C‑193/87 ja C‑194/87, Henri Maurissen ja Union syndicale v. tilintarkastustuomioistuin, tuomio 18.1.1990 (Kok. 1990, s. I‑95, 21 kohta)).
(25)  –	Grøngaardin edustaja mainitsi erityisesti istunnossa, että 90 prosenttia RealDanmarkin työntekijöistä oli Finansforbundetin jäseniä, mutta hän ei kyennyt selittämään, miksi Grøngaardin kuitenkin voitiin katsoa edustavan ammattijärjestöä.
(26)  –	Esim. Espanjassa laissa 44/2002 (Boletín Oficial del Estado 23.11.2002) säädetään yrityksen sisällä tapahtuvan tietojen väärinkäytön ehkäisemiseksi käyttöön otettavista toimenpiteistä.
(27)  –	Yrityksen hallituksen jäsenellä on tunnustettu oikeus kysyä neuvoa asiantuntijalta, mutta Bang voi ainoastaan välittää tietoa edelleen kollegoilleen siinä määrin kuin se on hänelle välttämätöntä tehtävien suorittamiseksi.
(28)  –	Tässä suhteessa vaikuttaisi oikeutetulta, että Bang antaisi tietoja valikoiduille kollegoille siitä, että RealDanmarkin ja toisen rahoituslaitoksen välillä tehtäisiin liiketoimi, jotta voitaisiin ryhtyä toimenpiteisiin mahdollisten irtisanomisten varalta. Yhteisöjen tuomioistuimelle esitettyjen argumenttien perusteella ei kuitenkaan ole selvää, miksi Bangin täytyi puolustaakseen työntekijöiden etuja antaa kollegoilleen tietoja fuusion tarkasta aikataulusta ja RealDanmarkin osakkeiden odotetusta arvonnoususta.