61995CC0169_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1 Espanjan kuningaskunta vaatii EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan nojalla nostamassaan kanteessa yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan Espanjan Piezas y Rodajes SA -nimiselle, Teruelin maakunnassa (Aragon, Espanja) sijaitsevalle valimotoimintaa harjoittavalle yritykselle myöntämistä investointituista 14 päivänä maaliskuuta 1995 tehdyn komission päätöksen 95/438/EY(1) (jäljempänä päätös). Tässä päätöksessä komissio totesi kyseiset tuet lainvastaisiksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomiksi ja määräsi ne palautettaviksi.
Espanjan hallitus perustelee vaatimustaan perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a kohdan rikkomisella ja sillä, että niitä tosiseikkoja, joille komissio on perustanut tukien soveltumattomuutta koskevan toteamuksensa, on arvioitu ilmeisen virheellisesti, sekä sillä, että tukien palauttamisvelvollisuudella ja komission vaatimien viivästyskorkojen laskentatavalla loukataan suhteellisuusperiaatetta ja tuensaajien perusteltua luottamusta.
Tosiseikat
2 Nyt esillä olevan oikeudenkäynnin taustalla ovat 1990-luvun alkupuolen tapahtumat; Espanjan viranomaiset myönsivät tällöin riidanalaiset tuet Piezas y Rodajes SA:lle (jäljempänä PYRSA) kokonaismäärältään 2 788 300 000 Espanjan pesetan (ESP) suuruisen investointihankkeen toteuttamiseksi. Nämä tuet, jotka oli suunnattu sellaisen valimon rakentamiseen Teruelin maakunnassa, jossa oli tarkoitus valmistaa (ketjujen pyörittämiä) hammaspyöriä ja GET-varusteita (maanrakennustoiminnassa käytettäviä osia), olivat tarkemmin ottaen seuraavat:
a) Espanjan hallituksen myöntämä 975 905 000 ESP:n suuruinen tuki;
b) useiden eri paikallisten viranomaisten myöntämät tuet, erityisesti
- Aragonin autonomisen yhteisön myöntämä 182 000 000 ESP:n suuruinen tuki,
- Monreal del Campon kunnan lahjoittamat, 2 300 000 ESP:n suuruinen tuki,
- Aragonin autonomisen yhteisön 490 000 000 ESP:n suuruisen pankkilainan vakuudeksi antama takaus,
- Teruelin maakuntahallinnon edellä mainitulle lainalle viideksi vuodeksi myöntämä 7 prosentin suuruinen korkotuki.
3 William Cook -yhtiön (valimoalan johtava yritys Euroopassa, jäljempänä Cook) valitettua komissiolle tämä viimeksi mainittu teki 24.4.1991 päätöksen 91/C 178/04 (tuki nro NN 12/91), jossa se totesi, "ettei se vastusta" Espanjan viranomaisten PYRSA:lle myöntämiä tukia.(2)
Cook riitautti päätöksen yhteisöjen tuomioistuimessa, joka kumosi sen 19.5.1993 antamallaan tuomiolla.(3) Kumoamisen keskeisenä perusteena oli se, että komissio, vaikka sen tässä tilanteessa olisi pitänyt suorittaa monitahoinen analyysi myöhempine tarkastuksineen, oli todennut, ettei kyseisen toiminnan osa-alueella esiintynyt ylikapasiteettia ja ilmoittanut, ettei se vastusta tukia, aloittamatta perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä, kuten sen olisi pitänyt.
4 Yhteisöjen tuomioistuimen tuomion johdosta komissio aloitti 28.7.1993 edellä mainitun 93 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn ja päätti sen tekemällä nyt esillä olevan kanteen kohteena olevan päätöksen. Kuten olen todennut, komissio totesi tässä päätöksessään, että paikallisten viranomaisten PYRSA:lle myöntämät tuet olivat lainvastaisia eivätkä soveltuneet yhteismarkkinoille, ja määräsi ne palautettaviksi niille tukien maksuajankohdan ja niiden tosiasiallisen palauttamisajankohdan väliseltä ajalta laskettuine viivästyskorkoineen.
5 Päätös perustuu oleellisesti sellaiseen riidanalaisten tukien alakohtaisia vaikutuksia koskevaan arviointiin, jonka komissio teki niiden ulkopuolisten yritysten toimittamien tietojen perusteella, joita oli pyydetty esittämään huomautuksensa,(4) sekä riippumattomaan asiantuntijalausuntoon. Kuten päätöksen perusteluista ilmenee, tämän arvioinnin tulos voidaan lyhyesti esittää seuraavasti:
- komission aiemmin omaksumasta kannasta poiketen vertailualana ei voida riidanalaisten tukien vaikutuksia arvioitaessa käyttää hammaspyöräalaa- ja GET-varustealaa, vaan teräsvalimoalaa kokonaisuudessaan;
- komission hankkimien, vuosia 1990-1993 koskevien tietojen mukaan tälle alalle (ja joka tapauksessa myös hammaspyörien ja GET-varusteiden osa-alueelle) oli ominaista ilmeinen ja kasvava ylikapasiteetti;
- vaikka tältä osin ei ole saatavilla täsmällistä tietoa, Euroopan valimoyhdistysten liiton (jäljempänä CAEF) esittämästä taulukosta ilmenevien tietojen perusteella voidaan olettaa, että jo vuonna 1988 (vuosi, jolloin Espanjan hallitus hyväksyi tuet ja alkoi maksaa niitä) alalle oli ominaista ylikapasiteetti, joka oli yhtä suuri tai jopa suurempi kuin seuraavina vuosina;
- kyseisiin tukiin, jotka edellä mainituista syistä olivat yhteismarkkinoille soveltumattomia, ei voida soveltaa perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a alakohdassa määrättyjä poikkeuksia, koska näillä tuilla osaltaan pahennetaan alalla vallitsevaa ylikapasiteettia; tästä seuraa, että vaikka kysymys onkin tuista, jotka on myönnetty sellaiselle yritykselle, joka sijaitsee alueella, jolla elintaso on poikkeuksellisen alhainen ja jolla vajaatyöllisyys on vakava ongelma,(5) nämä tuet eivät täytä niitä edellytyksiä, jotka yhteisöjen tuomioistuin on viimeaikaisessa oikeuskäytännössä asettanut tämän poikkeuksen soveltamiselle;(6)
- kyseisiin tukiin ei myöskään voida soveltaa perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrättyä poikkeusta, sillä vaikka niillä voidaankin tässä määräyksessä tarkoitetuin tavoin edistää sen talousalueen kehittymistä, jolla tuensaajayritys sijaitsee, niillä vaikutetaan kaupankäynnin edellytyksiin yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.
Ensimmäinen kanneperuste
6 Ensimmäisessä kanneperusteessaan Espanjan hallitus väittää, kuten olen edellä tuonut esille, että komissio on rikkonut perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a alakohtaa. Kantajahallitus väittää erityisesti, että komission olisi ennen kaikkea pitänyt ottaa huomioon ne mahdolliset myönteiset vaikutukset, joita itse tuilla oli kyseisen alueen taloudelliseen kehitykseen, kun se arvioi sitä, soveltuivatko niille yrityksille myönnetyt tuet, jotka sijaitsivat tämän artiklan kannalta keskeisillä alueilla yhteismarkkinoille, eikä niinkään niitä mahdollisesti kielteisiä vaikutuksia, joita näillä tuilla oli kaupankäyntiin.
Toisin sanoen Espanjan hallituksen mukaan yhteisen edun turvaaminen ei välttämättä ole kaikkein tärkeintä - vaikka se toki on aina otettava huomioon - silloin kun arvioidaan sellaisten tukien soveltuvuutta yhteismarkkinoille, jotka kuten nyt esillä olevassa asiassa, voivat merkittävästi myötävaikuttaa epäsuotuisan alueen kehittämiseen. Saman artiklan c alakohta vahvistaa kantajan mukaan tämän tulkinnan; tässä alakohdassa, joka koskee sekä alakohtaisia että alueellisia tukia ja jossa ei edellytetä, että kysymys on epäsuotuisista alueista, näiden tukien hyväksyttävyyden edellytykseksi asetetaan nimenomaan, että ne eivät muuta kaupankäynnin edellytyksiä "yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla"(7); tämä vahvistaa Espanjan hallituksen mukaan sen, että tämän saman artiklan a alakohdan soveltamisalaan kuuluvia tukia on tutkittava pääasiallisesti, ellei jopa yksinomaisesti, siten että ne myönteiset vaikutukset, joita tuilla saattaa olla kyseisen (epäsuotuisan) alueen kehitykseen, otetaan huomioon.
Espanjan hallitus katsoo, että jos riidanalaiset tuet on myönnetty tässä perustamissopimuksen määräyksessä tarkoitetulla alueella sijaitsevalle yritykselle, näihin riidanalaisiin tukiin on voitava soveltaa mainitussa määräyksessä tarkoitettua poikkeusta, jos kyseistä määräystä halutaan soveltaa asianmukaisesti.
7 Mainitsen heti, etten yhdy Espanjan hallituksen esittämään kyseistä määräystä koskevaan tulkintaan. Mielestäni näet sen seikan perusteella, että 92 artiklan 3 kohdan a alakohdassa ei nimenomaisesti määrätä, että komission olisi arvioitava tuen vaikutus kaupankäyntiin tai että tuen soveltuvuuden edellytyksenä olisi tällaisen arvioinnin tekeminen, ei voida päätellä, että komissio voisi tukea hyväksyessään olla ottamatta huomioon asiaan kuuluvin tavoin yhteisön etua. Katson sitä vastoin, että jopa 92 artiklan 3 kohdan a alakohdan soveltamisalaan kuuluvien alueellisten tukien hyväksyttävyyden edellytyksenä on aina oltava se, että tuen alakohtaiset vaikutukset ja vaikutukset kaupankäyntiin arvioidaan.
Jos vastakkainen näkemys hyväksyttäisiin, kuten Espanjan hallitus loppujen lopuksi ehdottaa, vahvistettaisiin samalla, että perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettu tuki soveltuu yhteismarkkinoille riippumatta niistä arvioista, joita sen alakohtaisista vaikutuksista tai vaikutuksista kaupankäyntiin on tehty, ja tämä on mitä ilmeisimmin asiassa Cook vastaan komissio annetun tuomion taustalla olevan logiikan vastaista; tässä tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin kumosi komission päätöksen "olla vastustamatta" PYRSA:lle myönnettyjä tukia (vaikka ne olivatkin alueellisia tukia) tarkasti ottaen sen vuoksi, että "käytettävissä olevista tiedoista ja tilastoista - - ei käy selkeästi ilmi, esiintyikö hammaspyörien ja GET-varusteiden osa-alueella ylikapasiteettia", että tästä syystä oli tarpeen suorittaa "kyseistä osa-aluetta koskeva monitahoinen analyysi" ja että komission olisi pitänyt tässä tarkoituksessa aloittaa perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely.(8)
8 Toisin sanoen, kuten olen jo asiaa Cook vastaan komissio koskevassa ratkaisuehdotuksessani huomauttanut, pidän oleellisena sitä, että silloinkin kun komissio soveltaa perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a alakohdassa määrättyä poikkeusta, sen lisäksi, että komissio ottaa huomioon määrätyn julkisen intervention alueelliset vaikutukset, se huolehtii siitä, että tämän saman intervention alakohtaiset vaikutukset mitataan koko laajuudessaan, jotta vältyttäisiin siltä, että arvioitavissa olevien alueellisten tavoitteiden varjossa aiheutuisi sellaista haitallista alakohtaista kehitystä, joka on omiaan vaikuttamaan vahingollisesti yhteiseen etuun.(9)
On näet ilmeistä, että sellaiset alueelliset tuet, jotka on suunnattu tuotannollisten investointien rahoittamiseen aloilla, joille on ominaista rakenteellinen ylikapasiteetti, vain pahentavat kyseisillä markkinoilla vallitsevaa epätasapainoa luoden uusia hintapaineita ja/tai välittäen alakohtaisia taloudellisia vaikeuksia sekä tähän liittyviä työllisyysongelmia muille yhteisön alueille ja niillä sijaitseville yrityksille, jotka eivät lisäksi ole vastaavien tuki-interventioiden kohteena. Tästä seuraa, että tämän kaltaiset tuet eivät näytä ollenkaan vastaavan alueellisia tukia koskevalle järjestelmälle ominaista tavoitetta, jonka mukaan kyseisten alueiden kehitysongelmat on ratkaistava tehokkaasti ja pysyvästi,(10) ja ne on siis katsottava yhteismarkkinoille soveltumattomiksi.
9 Perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan erilaisen sanamuodon osalta, johon Espanjan hallitus on väitteidensä tueksi vedonnut, ei mielestäni ole aiheellista esittää muita kuin jo esittämiäni havaintoja. Tämän erilaisen sanamuodon syitä (määräysten soveltamisalan ollessa kuitenkin osittain sama) on todellisuudessa etsittävä yksinkertaisesti siitä suuremmasta "joustavuudesta", jota komission on osoitettava silloin kun se arvioi sellaisten tukien soveltuvuutta, joiden ensisijaisena tavoitteena on myötävaikuttaa epäsuotuisten alueiden taloudelliseen kehitykseen. On joka tapauksessa itsestään selvää, että juuri esittämistäni syistä on kuitenkin noudatettava yhteisen edun suojaamiseen liittyviä vaatimuksia, jotta vältyttäisiin siltä, etteivät ne myönteiset vaikutukset, joita tuella on tuensaajayritykseen tai yrityksen sijaintialueeseen, heijastu kielteisesti kilpaileviin yrityksiin tai, mikä olisi vielä pahempi, yhteisön muiden, oletettavasti myös epäsuotuisten alueiden talouteen.(11)
Nyt esillä olevassa asiassa katson siis, että komissio on perustellusti jättänyt soveltamatta perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeusmääräystä havaittuaan, että riidanalaiset tuet olisivat voineet myötävaikuttaa tilanteen huonontumiseen sellaisella alalla, jolle jo oli ominaista suuri ylikapasiteetti.
Ensimmäinen kanneperuste on siis perusteeton.
Toinen kanneperuste
10 Muistutan, että toisessa kanneperusteessa Espanjan hallitus kiistää sen tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevan arvioinnin, johon komissio perusti riidanalaisen päätöksensä. Espanjan hallituksen mukaan erityisesti komission käyttämät tilastotiedot ja muut tiedot eivät ole edustavia, koska niitä toimittaneita yrityksiä on ollut liian vähän ja nämä yritykset ovat lisäksi PYRSA:n kilpailijoita. Lisäksi ne liittyvät kyseisten tukien myöntämistä ja maksamista (vuosina 1988 ja 1989) seuranneisiin vuosiin (vuoteen 1990 ja sitä seuranneisiin vuosiin).
11 Todellisuudessa nämäkään perustelut eivät vaikuta minusta perustelluilta. Ensinnäkin kuten päätöksestä itsestäänkin selvästi ilmenee, komissio on ottanut huomioon ulkopuolisilta yrityksiltä saatujen tietojen lisäksi myös itsensä PYRSA:n ja CAEF:n (joka on alaa riittävästi edustava elin) toimittamat tiedot.
Lisäksi on muistutettava siitä mielestäni ratkaisevasta seikasta, että komissio käytti perusteena myös riippumattoman ulkopuolisen asiantuntijan antamasta lausunnosta ilmeneviä tuloksia juuri siksi, että sillä olisi käytössään tiettyjä teknisiä kysymyksiä koskevia objektiivisia tietoja ja arvioita. Katson, että komission puolueettomuutta tosiseikkoja selvitettäessä ei voida epäillä.
12 Erityisesti väite, joka koskee niitä tietoja, jotka komissio otti huomioon arvioidessaan tukien vaikutuksia kyseiseen alaan, on mielestäni samoin vailla perustetta tai merkitystä. Minusta näyttää, että komissio on CAEF:n toimittamien vuoteen 1990 ja sitä seuranneisiin vuosiin liittyvien tuotantokapasiteettia koskevien tilastojen perusteella päätellyt oikein, että kahden edeltävän vuoden kapasiteetit vastasivat toisiaan. Voidaan siis täysin järkevästi olettaa, että alan ylikapasiteetti näinä vuosina oli vähintään yhtä suuri kuin seuraavalla kaudella.
Lisäksi on muistutettava, että riidanalaiset tuet eivät olleet yhden tukitoimenpiteen osia, vaan toisistaan erillisiä tukia, joista jotkut maksettiin vuoden 1988 jälkeen. Ajatelkaamme esimerkiksi 182 miljoonan ESP:n suuruista Aragonin autonomisen yhteisön myöntämää erää, joka, kuten Espanjan viranomaisten komissiolle osoittamasta kirjeestä ilmenee, maksettiin vuosien 1990 ja 1992 välisenä aikana.(12) Lisäksi jotkut näistä tuista, riippumatta niiden myöntämisajankohdasta, olivat joka tapauksessa luonteeltaan sellaisia, että niiden oli tarkoitettu jakautuvan pitkälle aikavälille: esimerkkinä yhdentoista vuoden pituisen, 490 miljoonan ESP:n suuruisen lainan vakuudeksi annettu takaus.
Toinen kanneperuste on siis myös perusteeton.
Kolmas kanneperuste
13 Kolmannella kanneperusteella Espanjan hallitus kiistää sille päätöksen 3 artiklassa asetetun velvollisuuden periä takaisin riidanalaiset tuet. Kantajahallitus väittää erityisesti, että kyseisiä tukia ei kuitenkaan pidä maksaa takaisin, sillä vaikka ne katsottaisiinkin lainvastaisiksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomiksi, päätöksestä 91/C 178/04, jossa komissio ilmoitti päättäneensä "olla vastustamatta" niiden myöntämistä, on aiheutunut se, että tuensaajayrityksellä on ollut perusteltu luottamus näiden tukien sääntöjenmukaisuuteen ja että tätä luottamusta on suojattava.
Kun tämä olosuhde otetaan huomioon, riidanalaisten tukien takaisinperimistä koskeva velvollisuus on Espanjan hallituksen mukaan nyt esillä olevassa asiassa yhteisön oikeusjärjestykseen kuuluvien suhteellisuusperiaatteen ja luottamuksensuojan periaatteen vastainen.
14 Kuten tiedetään, yhteisöjen tuomioistuin on useita kertoja ratkaissut kysymyksen siitä, onko tuensaajayrityksellä velvollisuus palauttaa lainvastaiset tuet, jotta aikaisempi tilanne palautettaisiin ennalleen. Erityisesti se on katsonut, että tällaisten tukien palauttamista ei periaatteessa voida pitää suhteettomana toimenpiteenä perustamissopimuksessa olevien valtion tukia koskevien määräysten tavoitteisiin nähden.(13)
Sen kysymyksen osalta, miten laajalti tuensaajan perusteltua luottamusta tukien sääntöjenmukaisuuteen suojataan silloin kun tuet on jo saatu ja komissio tämän jälkeen katsoo ne yhteismarkkinoille soveltumattomiksi, yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että vaikka luottamuksensuojan periaate on osa yhteisön oikeusjärjestystä, sitä voidaan soveltaa vain siinä tapauksessa, että kyseinen tuki on myönnetty tätä tarkoitusta varten säädettyä menettelyä noudattaen; näin on sen vuoksi, että huolellisen taloudellisen toimijan on tavallisesti kyettävä varmistumaan siitä, että tätä menettelyä on tosiasiallisesti noudatettu.(14)
Lisäksi yhteisöjen tuomioistuin on lainvastaisten tukien sääntöjenmukaisuutta koskevan luottamuksensuojan osalta erottanut tuensaajayrityksen tilanteen tuen maksaneen jäsenvaltion tilanteesta. Se on nimittäin yhtäältä myöntänyt, että "tietysti ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että lainvastaisen tuen saaja vetoaa sellaisiin poikkeuksellisiin olosuhteisiin, joiden nojalla se on voinut perustellusti luottaa tämän tuen sääntöjenmukaisuuteen ja tästä syystä vastustaa tuen palauttamista".(15)Toisaalta yhteisöjen tuomioistuin on jatkuvasti sitä vastoin kieltänyt sellaista jäsenvaltiota, joka on myöntänyt tuen menettelysääntöjä rikkoen, "vetoamasta tuensaajien perusteltuun luottamukseen välttyäkseen velvollisuudelta ryhtyä sellaisen komission päätöksen täytäntöönpanotoimenpiteisiin, jolla kyseinen jäsenvaltio on määrätty perimään tuki takaisin".(16)
15 Nyt esillä olevassa asiassa on ilmeistä, että tuista on päätetty ja että ne on myös maksettu perustamissopimuksen 93 artiklan määräysten vastaisesti sekä että niitä tästä syystä on pidettävä lainvastaisina. Tästä seuraa, että Espanjan hallituksen esittämä väite voidaan hylätä perusteettomana soveltamalla yksinkertaisesti yhteisöjen tuomioistuimen vahvistamia periaatteita.
Tästä huolimatta kantajahallitus viittaa niihin odotuksiin, joita aiheutui päätöksestä nro 91/C 178/04, jolla komissio hyväksyi riidanalaiset tuet, ja katsoo, että nyt esillä olevassa asiassa on kysymys edellä mainitussa yhteisöjen oikeuskäytännössä tarkoitetuista poikkeuksellisista olosuhteista, joiden nojalla tuensaajayritykselle syntyi sellainen riidanalaisten tukien sääntöjenmukaisuutta koskeva perusteltu luottamus, jota on suojeltava ja joka tästä syystä muodostaa esteen tukien palauttamiselle.
16 Myönnän, että Espanjan hallituksen esittämä perustelu ansaitsee periaatteessa tiettyä huomiota. Nyt esillä olevan asian olosuhteet huomioon ottaen ei mielestäni näet heti voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että tuensaajayritys on tosiasiallisesti ja järkevästi voinut luottaa sellaisten lainvastaisesti myönnettyjen tukien sääntöjenmukaisuuteen, kun komissio oli (vaikkakin virheellisesti) myöhemmin hyväksynyt nämä tuet ja tehnyt tämänmukaisen nimenomaisen päätöksen.(17)
En kuitenkaan ole sitä mieltä, että yhteisöjen tuomioistuimella olisi nyt esillä olevan menettelyn yhteydessä mahdollisuus kiinnittää huomiota esille tulleeseen ongelmaan ja ottaa se huomioon.
17 Vastustaessaan tukien takaisinperintää Espanjan hallitus vetoaa nimenomaisesti (ja yksinomaisesti) siihen perusteltuun luottamukseen, joka tuensaajayrityksellä on ollut näiden tukien sääntöjenmukaisuuteen. Kantajahallitus kiistää toisin sanoen sille päätöksellä asetetun velvollisuuden periä riidanalaiset tuet takaisin, vaatien sellaisen oikeudellisen tilanteen suojaamista, jossa se ei ole itse, vaan jossa on sellainen henkilö, tuensaajayritys, joka ei edes väliintulijana ole asianosainen tässä oikeudenkäynnissä ja vaikka kantajahallituksella ei minkään erityisen säännöksen perusteella ole tällaista sijaantulomahdollisuutta.
Tämä olosuhde puoltaa mielestäni ratkaisevasti sitä, että Espanjan hallituksen esittämä kanneperuste on hylättävä.
18 Juuri esittämäni ratkaisuehdotus näyttää sitä paitsi yhteisöjen tuomioistuimen tälle alalle vahvistamien periaatteiden mukaiselta, vaikka ongelmaa ei koskaan ole pohdittu erityisesti tältä osin.
Kuten olen esittänyt, yhteisöjen tuomioistuin ei nimittäin sattumalta ole sulkenut pois lainvastaiset tuet myöntäneen jäsenvaltion mahdollisuutta vedota tuensaajayrityksen luottamuksensuojaan tämän jäsenvaltion vastustaessa tukien takaisinperimistä koskevaa velvollisuutta, vaan on antanut tämän mahdollisuuden tuensaajayritykselle, mutta vain poikkeuksellisissa olosuhteissa.(18) Itsestään selvää ja ilmeistä on, että tuensaajayritys voi käyttää tätä mahdollisuutta vain osallistuessaan asianmukaisesti oikeudenkäyntiin.(19)
Lopullinen kantani on, että kolmaskin kanneperuste on perusteeton ja että päätöksessä Espanjan hallitukselle asetettua velvollisuutta periä takaisin PYRSA:lle myönnetyt tuet on noudatettava.
Neljäs kanneperuste
19 Kun edellä olevia kanneperusteita koskevat päätelmät otetaan huomioon erityisesti kolmatta kanneperustetta koskevilta osiltaan, katson, ettei ole tarpeen ottaa kantaa neljänteen, jolla Espanjan hallitus kiistää sen laskentatavan, jota komissio on käyttänyt laskiessaan viivästyskorkoja takaisin perittäville summille ja jossa lähdetään siitä oletuksesta, että Espanjan hallituksella on velvollisuus periä takaisin vain ne tuet, jotka on myönnetty nyt esillä olevassa oikeudenkäynnissä riitautetun päätöksen tekemisen jälkeen.
On ilmeistä, että tällä väitteellä olisi merkitystä vain siinä tapauksessa, että yhteisöjen tuomioistuin hyväksyisi ainakin osittain kolmannen kanneperusteen ja että tästä syystä kyseiset summat olisi tarpeen laskea uudelleen.
Ratkaisuehdotus
20 Edellä olevien seikkojen perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin
- hylkää kanteen;
- velvoittaa Espanjan hallituksen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(1) - EYVL L 257, s. 45.
(2) - EYVL L 178, s. 4. Tosiasiallisesti päätöksessä käsiteltiin ainoastaan paikallisten viranomaisten myöntämiä tukia, sillä Espanjan hallituksen myöntämän 975 905 000 ESP:n suuruisen tuen oli katsottu kuuluvan osana sellaiseen alueellisia tukia koskevaan yleiseen järjestelmään, josta oli jo aikaisemmin ilmoitettu ja jonka komissio oli hyväksynyt ja tästä syystä tämän tuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille ei käsitelty. Cookille oli sitä paitsi ilmoitettu tästä toteamuksesta 13.3.1991 päivätyllä kirjeellä.
(3) - Asia C-198/91, Cook v. komissio (Kok. 1993, s. I-2487).
(4) - Kysymyksessä ovat itse PYRSA:n ja Euroopan valimoyhdistysten liiton (viimeksi mainittu on esittänyt taulukon, josta ilmenee Euroopan eri maiden teräksen valamiskapasiteettia koskevia tietoja) lisäksi erityisesti sellaiset PYRSA:n kanssa kilpailevat yritykset, jotka ovat sijoittuneet Espanjaan, Ranskaan, Italiaan, Saksaan ja Englantiin.
(5) - Teruelin maakunta kuuluu nimittäin nimenomaisesti niiden komission tätä koskevassa tiedotteessa (nro 88/C 212/02, EYVL 1988 C 212, s. 2, erityisesti I osan 4 kohta ja liite I) mainittujen alueiden joukkoon, joihin 92 artiklan 3 kohdan a alakohtaa voidaan soveltaa.
(6) - Päätöksessä viitataan yhdistettyihin asioihin C-278/92, C-279/92 ja C-280/92, Espanja v. komissio, tuomio 14.9.1994 (Kok. 1994, s. I-4103) ja väitetään, että yhteisöjen tuomioistuin on tässä tuomiossaan katsonut, että "asiassa tehtyä päätöstä voidaan pitää sellaisena alueellisena tukena, joka on yhteensopiva perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a alakohdan kanssa, jos sillä tosiasiallisesti myötävaikutetaan alueen pitkän aikavälin kehitykseen eikä se ole vaikutuksiltaan yhteisen edun eikä kilpailuolosuhteiden vastainen yhteisössä". Todellisuudessa tämä lainaus on tavallaan harhaanjohtava, koska tämän virkkeen tarkoituksena oli kuvata komission noudattamaa menettelytapaa (50 kohta). Tähän nimenomaiseen seikkaan yhteisöjen tuomioistuin ottaa kuitenkin kantaa vasta myöhemmin todetessaan, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan komissiolla on perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohtaa soveltaessaan "laaja harkintavalta, jota käyttäessään sen on arvioitava taloudellisia ja sosiaalisia seikkoja yhteisön kannalta katsoen" (51 kohta).
(7) - Perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohta kuuluu seuraavasti: "Yhteismarkkinoille soveltuvana voidaan pitää: a) tukea taloudellisen kehityksen edistämiseen alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma, - - c) tukea tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla."
(8) - Edellä alaviitteessä 3 mainitussa asiassa Cook v. komissio annetun tuomion 37 ja 38 kohta.
(9) - Em. asiassa Cook v. komissio 31.3.1993 esitetyn ratkaisuehdotuksen 53 kohta. Tämä vaatimus, jonka komissio jo oli nimenomaisesti esittänyt ensimmäisessä kilpailupolitiikkaa koskevassa kertomuksessa (142 kohta), on vahvistettu tiedonannossa, joka koski 92 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan soveltamistapaa alueellisiin tukiin (em. alaviitteessä 5) ja jossa komissio tarkensi, että voidakseen kuulua perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeuksen soveltamisalaan, tuki ei saa aiheuttaa yhteisössä sellaista alakohtaista ylikapasiteettia, että tästä yhteisön tasolla aiheutuva alakohtainen ongelma on vakavampi kuin alkuperäinen alueellinen ongelma.
(10) - Em. ratkaisuehdotuksen 53 kohta.
(11) - Tämä ratkaisu on minusta lisäksi täysin yhdenmukainen sekä komission useaan otteeseen ilmoittamien suuntaviivojen (esim. vuonna 1988 annettu em. tiedonanto) että julkisasiamies Jacobsin asiassa Espanja v. komissio antaman ratkaisuehdotuksen kanssa (mainittu edellä alaviitteessä 6; 43-45 kohta); Espanjan hallitus vetoaa tähän ratkaisuehdotukseen perustellessaan väitteitään.
(12) - Ks. päätöksen V kohdan neljäs alakohta.
(13) - Ks. esim. asia C-142/87, Belgia v. komissio, tuomio 21.3.1990 (Kok. 1990, s. I-959, 66 kohta).
(14) - Asia C-5/89, komissio v. Saksa, tuomio 20.9.1990 (Kok. 1990, s. I-3437, 14 kohta).
(15) - Tässä tapauksessa esillä olevan asian olosuhteita koskeva arviointi kuuluu sille kansalliselle tuomioistuimelle, jonka käsiteltävänä asia mahdollisesti on; em. asiassa komissio v. Saksa annetun tuomion 16 kohta.
(16) - Em. asiassa komissio v. Saksa annetun tuomion 17 kohta; ks. myös myöhemmästä oikeuskäytännöstä em. asiassa Espanja v. komissio annetun tuomion 76 kohta.
(17) - Muistutan tältä osin, että siinä ainoassa tapauksessa, jossa yhteisöjen tuomioistuin on katsonut tuensaajayrityksen perustellun luottamuksen saavan oikeussuojaa, se antoi ratkaisevan merkityksen juuri komission menettelylle niissä olosuhteissa, joista tuossa asiassa oli kyse. Haluan mainita asiassa RSV v. komissio annetun tuomion, jossa yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että koska komissio oli viivyttänyt (viivästys kesti yli 26 kuukautta) 93 artiklan 2 kohdan nojalla tekemäänsä päätöstä, tämä viivästys "saattoi nyt esillä olevassa tapauksessa synnyttää kantajassa sellaisen perustellun luottamuksen, joka estää komissiota velvoittamasta Alankomaiden viranomaisia antamaan tuen palauttamista koskevan määräyksen", ja näin, vaikka tuossa asiassa oli ilmeistä, että tuki oli maksettu ennen kuin siitä oli ilmoitettu komissiolle (asia 223/85, tuomio 24.11.1987, Kok. 1987, s. 4617, 16 ja 17 kohta).
(18) - Jo useita kertoja mainitussa asiassa komissio v. Saksa annettu tuomio.
(19) - Käytännössä itse yrityksen perustamissopimuksen 173 artiklan perusteella ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa tai tarvittaessa kansallisessa tuomioistuimessa nostaman kanteen yhteydessä ja siten, että yritys vastustaa palauttamisvaatimusta, jonka jäsenvaltio on esittänyt täytäntöönpannessaan komission päätöstä. Muistutan tässä suhteessa, että asiassa RSV v. komissio annettu tuomio perustui nimenomaan siihen, että perusteltuun luottamukseensa vedonnut yritys oli nostanut kumoamiskanteen (jota tuolloin käsitteli yhteisöjen tuomioistuin).