61999CC0195_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
I
Johdanto
1 Nyt käsiteltävänä oleva valitus koskee ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-147/94
11.3.1999 antamaa tuomiota(1) (jäljempänä valituksenalainen tuomio).
2 Sen osalta, miten terästeollisuuden ja komission suhteet kehittyivät 1970-luvulta 1990-luvulle, ja erityisesti siltä osin kuin on kysymys alan ilmeistä kriisitilaa koskevista toimenpiteistä ja terästeollisuusyritysten eräiden tuotteiden valvontajärjestelmän käyttöönotosta 19 päivänä heinäkuuta 1988 tehdystä komission päätöksestä 2448/88/EHTY(2) (jäljempänä päätös N:o 2448/88), viittaan valituksenalaiseen tuomioon. Mainittuun päätökseen perustuvan valvontajärjestelmän soveltaminen päättyi 30.6.1990, ja se korvattiin yrityskohtaisella ja vapaaehtoisella tietojenantojärjestelmällä.(3)
3 Komissio kohdisti "eurooppalaisten teräspalkintuottajien välisiä sopimuksia ja yhdenmukaistettuja menettelytapoja koskevan, EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan soveltamisesta 16 päivänä helmikuuta 1994 tehdyn komission päätöksen 94/215/EHTY"(4) (jäljempänä päätös) 17 eurooppalaiseen terästeollisuusyritykseen ja yhteen niiden toimialajärjestöön. Komission mukaan ne, joille päätös oli osoitettu, olivat rikkoneet Euroopan hiili- ja teräsyhteisön kilpailuoikeutta, koska ne olivat kilpailua rajoittavalla tavalla ottaneet käyttöön tietojenvaihtojärjestelmän, vahvistaneet hinnat ja jakaneet markkinat. Komissio määräsi 14 yritykselle sakkoja. Krupp Hoesch Stahl AG:lle (jäljempänä valittaja) komissio määräsi 13 000 ecun suuruisen sakon.
4 Useat asianomaisista yrityksistä, muun muassa valittaja, sekä toimialajärjestö nostivat päätöksestä kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin alensi valittajan sakon 9 000 euroon ja hylkäsi kanteen muilta osin.
5 Valittaja on yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 25.5.1999 toimittamallaan valituskirjelmällä hakenut muutosta tähän tuomioon.
II
Vaatimukset ja valitusperusteet
6 Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
1) kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-147/94
11.3.1999 antaman tuomion siltä osin kuin siinä on määrätty valittajalle 9 000 euron sakko (tuomiolauselman 1 kohta), hylätty valittajan kanne (tuomiolauselman 2 kohta) ja velvoitettu valittaja vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan puolet komission oikeudenkäyntikuluista (tuomiolauselman 3 kohta),
2) kumoaa eurooppalaisten teräspalkintuottajien välisiä sopimuksia ja yhdenmukaistettuja menettelytapoja koskevan, EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan soveltamisesta 16.2.1994 tehdyn komission päätöksen C(94) 321 (lopullinen) 1, 3 ja 4 artiklan ja
3) velvoittaa komission korvaamaan ensimmäisessä oikeusasteessa ja muutoksenhakuasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
7 Komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
1) hylkää valituksen ja
2) velvoittaa valittajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
8 Valittaja vetoaa valituksessaan seuraaviin valitusperusteisiin:
Ensimmäinen valitusperuste
"Tuomiossa on jätetty huomiotta komission vuoden 1993 työjärjestykseen sisältyvät muotomääräykset, jotka koskevat komission päätösten saattamista todistusvoimaisiksi, ja siinä on näin ollen katsottu perusteettomasti, että on olemassa pätevästi todistusvoimaiseksi saatettu päätös."
Toinen valitusperuste
"Tuomio on ristiriidassa EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdan kanssa useassa eri suhteessa. Siinä on virheellisesti pidetty tilausten ja toimitusten seurantaa erillisenä kilpailusääntöjen rikkomisena, vaikka sen kilpailunvastaisuutta ei ole pystytty osoittamaan. Tuomiossa on ymmärretty väärin EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun käsitteen 'tavanomainen kilpailu' ulottuvuus ja sen seurauksena arvioitu virheellisesti niiden menettelytapojen kilpailunvastaisuutta, joista yrityksiä oli moitittu. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on lisäksi jättänyt huomiotta sen tosiseikan oikeudellisen merkityksen, että valittaja oli osallistunut pelkästään tietojenvaihtojärjestelmään sellaisenaan."
Kolmas valitusperuste
"Koska tuomiossa on todettu, että valittaja oli tehnyt hintasopimuksen ennen 18.4.1989, ilman, että sopimuksen sisällöstä tai tekoajankohdasta olisi esitetty näyttöä, sillä on lisäksi loukattu valittajan puolustautumisoikeuksia, täsmällisyysperiaatetta ja valittajan oikeutta asianmukaiseen oikeussuojaan sekä rikottu EHTY:n perustamissopimuksen 15 artiklaa."
Neljäs valitusperuste
"Tuomio on ristiriidassa EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan ja tähän määräykseen luonteenomaisesti liittyvän syyllisyysperiaatteen kanssa, koska siinä on perusteettomasti katsottu valittajan tienneen lainvastaisuudesta."
Viides valitusperuste
"Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on rikkonut EHTY:n perustamissopimuksen 15 artiklaa, koska se ei ole noudattanut vaatimuksia, jotka koskevat sakon suuruuden määrittämisen riittävää perustelemista. Se on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että tällainen perustelujen puutteellisuus voidaan korjata oikeudenkäyntimenettelyn kuluessa."
Kuudes valitusperuste
"Koska oikeudenkäyntimenettely on kestänyt liian kauan eli lähes viisi vuotta, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on loukannut valittajan oikeutta saada oikeussuojaa kohtuullisen ajan kuluessa."
Yhteenveto valitusperusteista ja niiden osista eriteltyinä keskeisten oikeudellisten seikkojen perusteella
9 Yksittäisiä valitusperusteita ja niiden osia koskevista toteamuksista ilmenee, että valittajan mukaan EHTY:n perustamissopimusta on rikottu usealla tavalla. Kun valitusperusteista esitetään keskeisiin oikeudellisiin seikkoihin perustuva yhteenveto, voidaan todeta, että valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisessa tuomiossa rikkonut yhteisön oikeutta, koska se on
- tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että päätös on muodollisesti lainmukainen, vaikka sitä ei ole tehty sääntöjenmukaisesti (ensimmäinen valitusperuste);
- ylittänyt EHTY:n perustamissopimuksen 33 artiklan 1 kohtaan perustuvan valvontatoimivaltansa (toinen valitusperuste);
- tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että päätös on aineellisesti lainmukainen, vaikka EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohtaa ei ollut rikottu, sillä
tietojenvaihtojärjestelmään(5) osallistumista ei voida pitää erillisenä kilpailusääntöjen rikkomisena (toinen valitusperuste),
tietojenvaihtojärjestelmällä ja hintojen vahvistamisilla ei voinut olla mitään kielteistä vaikutusta "tavanomaiseen kilpailuun" (toinen valitusperuste),
päätöksessä on arvioitu virheellisesti valittajan osallisuutta tietojenvaihtojärjestelmään (toinen valitusperuste) ja
päätöksessä ei ole riittävästi näytetty toteen ja perusteltu, että valittajaa on Saksan markkinoita koskeneen hintasopimuksen osalta pidettävä tekijänä, joten EHTY:n perustamissopimuksen 15 artiklaa on rikottu myös tällä tavoin (kolmas valitusperuste);
- tehnyt oikeudellisen virheen arvioidessaan sakkoja ja niiden perusteluja (neljäs ja viides valitusperuste);
- on ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 artiklan vastaisesti laiminlyönyt oikeussuojan takaamisen kohtuullisessa ajassa (kuudes valitusperuste).
10 Seuraavassa tarkastelussa noudatetaan tämän yhteenvedon järjestystä. Valittajan valitusperusteiden, niiden osien ja niihin sisältyvien väitteiden samoin kuin komission väitteiden osalta noudatetaan näiden yksittäisten kohtien järjestystä.
11 Nyt esillä olevassa asiassa esitetyt valitusperusteet vastaavat sisällöltään osittain asiassa C-194/99 P, Thyssen vastaan komissio(6) esiin tuotuja valitusperusteita tai niiden osia. Esitän tänään ratkaisuehdotuksen myös viimeksi mainitussa asiassa. Siltä osin kuin ratkaisuehdotuksissa esitettävät toteamukset vastaavat toisiaan sisällöltään, tässä ratkaisuehdotuksessa viitataan asian C-194/99 P ratkaisuehdotukseen.
III
Asian tarkastelu
A Valitusperuste, joka koskee päätöksen muodollisen lainmukaisuuden oikeudellisesti virheellistä arviointia (ensimmäinen valitusperuste)
12 Ensimmäisessä valitusperusteessa on kaksi osaa. Ensimmäisessä osassa valittaja riitauttaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kannan, jonka mukaan komissiossa oli päätöstä tehtäessä päätösvaltaisuuden edellyttämä määrä jäseniä. Valitusperusteen toisessa osassa valittaja moittii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta siitä, että tämä on jättänyt huomiotta, että päätöksen todistusvoimaiseksi saattamisen osalta on rikottu olennaisia menettelymääräyksiä.
1. Päätösvaltaisuus komission tehdessä päätöstä
Asianosaisten lausumat
13 Valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 70 kohdassa tulkinnut väärin kokouspöytäkirjaa, joka on tehty 16.2.1994 komission jäsenten kollegiossa, jossa päätös hyväksyttiin, ja että se on siten rikkonut komission vuoden 1993 työjärjestyksen(7) 5 ja 6 artiklaa. Valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on nimittäin katsonut, että kokouksessa oli ollut päätösvaltaisuuden edellyttämä määrä komission jäseniä, vaikka pöytäkirjan sivun 40 sanamuodon perusteella voidaan päätellä, ettei kokouksessa ollut läsnä päätösvaltaisuuden edellyttämää määrää komission jäseniä.
14 Valittajan mukaan tämä tulkinta ei ole kollegisen päätöksenteon periaatteen sisällön mukainen, sellaisena kuin yhteisöjen tuomioistuin on ilmaissut tämän periaatteen asiassa komissio vastaan BASF ym. 15.6.1994 antamassaan tuomiossa.(8)
15 Komission mukaan valitusperuste on jätettävä tutkimatta, koska sillä riitautetaan tosiseikkoja koskevat toteamukset ja todisteiden arviointi, jotka kuuluvat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yksinomaiseen toimivaltaan.
16 Toissijaisesti komissio katsoo, että valitusperuste on myös perusteeton. Pöytäkirjan sivulla 40 on todettu, ketkä kabinettien päälliköt ja jäsenet olivat osallistuneet istuntoon "komission jäsenten poissaollessa". Komission mielestä tämä ei kuitenkaan kyseenalaista pöytäkirjan sivulla 2 olevan osallistujaluettelon dokumentaatiotehtävää ja todistusvoimaa; tässä luettelossa on mainittu, ketkä komission jäsenet olivat läsnä XXV kohdasta neuvoteltaessa ja ketkä olivat poissa.
Asian arviointi
17 Koska valittajan väitteet vastaavat olennaisilta osiltaan valittaja Thyssen Stahl AG:n asiassa C-194/99 P esittämiä väitteitä, viittaan viimeksi mainitussa asiassa tänään esittämäni ratkaisuehdotuksen 52 kohtaan ja sitä seuraaviin kohtiin niiden syiden osalta, joiden perusteella ensimmäisen valitusperusteen tämä osa on jätettävä tutkimatta. Nämä syyt pätevät samalla tavoin nyt esillä olevassa asiassa.
18 Ensimmäisen valitusperusteen ensimmäinen osa, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on jättänyt huomiotta, ettei komissio ollut päätöstä tehdessään päätösvaltainen, on näin ollen jätettävä tutkimatta.
2. Komission päätöksen todistusvoimaiseksi saattamisen sääntöjenmukaisuus ja tiedoksi annetun version ja päätökseen sisältyvän version sisällöllinen yhtäpitävyys
Asianosaisten lausumat
19 Valittaja riitauttaa valituksenalaisen tuomion 83-87 kohdan, joissa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on hylännyt perusteettomana valittajan väitteen, jonka mukaan - valittajalle tiedoksi annettua - komission päätöksen versiota C(94) 321 lopullinen ei ollut saatettu todistusvoimaiseksi vuoden 1993 työjärjestyksen 16 artiklan mukaisesti. Valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole todennut sen enempää sitä, että valittajalle tiedoksi annettu versio oli täysin sama kuin versiot C(94) 321/2 ja C(94) 321/3, kuin sitäkään, että tämä versio oli liitetty pöytäkirjaan sääntöjenmukaisesti.
20 Valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut, että päätös oli saatettu todistusvoimaiseksi sääntöjenmukaisesti, ja viitannut tältä osin tuomion 85 kohdassa yhteisön tointen pätevyysolettamaan. Valittajan mielestä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on näin tehdessään ymmärtänyt väärin tämän olettaman tarkoituksen, sillä pätevyysolettama ei voi olla esteenä päätöksen kumoamiselle, jos päätöstä tehtäessä on rikottu olennaisia menettelymääräyksiä.
21 Valittaja toteaa lisäksi, ettei komissio ollut pystynyt esittämään pöytäkirjaa, jossa olisi ollut komission puheenjohtajan ja pääsihteerin alkuperäiset allekirjoitukset, eikä pöytäkirjassa ollut allekirjoituspäivämäärää.
22 Komissio katsoo, että valitusperuste on jätettävä tutkimatta. Väitteellään, jonka mukaan tiedoksi annettu päätöksen versio ei ollut pöytäkirjan liitteenä, valittaja kiistää, että tiedoksiannettu päätöksen versio olisi ollut täysin sama kuin päätöksiin C(94) 321/2 ja C(94) 321/3 sisältyneet versiot, vaikka sen toteaminen, ovatko ne täysin samanlaisia, kuuluu tosiseikkojen toteamiseen.
Asian arviointi
23 Koska valittajan väitteet vastaavat olennaisilta osiltaan valittaja Thyssen Stahl AG:n asiassa C-194/99 P esittämiä väitteitä, viittaan viimeksi mainitussa asiassa tänään esittämäni ratkaisuehdotuksen 63 kohtaan ja sitä seuraaviin kohtiin niiden syiden osalta, joiden perusteella ensimmäisen valitusperusteen toinen osa on jätettävä tutkimatta. Nämä syyt pätevät samalla tavoin nyt esillä olevassa asiassa.
24 Näin ollen myös ensimmäisen valitusperusteen toinen osa, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on jättänyt huomiotta, ettei komission päätöstä ollut saatettu todistusvoimaiseksi sääntöjenmukaisesti, on jätettävä tutkimatta.
25 Ensimmäinen valitusperuste on siten jätettävä kokonaisuudessaan tutkimatta.
B Valitusperuste, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ylittänyt toimivaltansa (toinen valitusperuste)
26 Valittaja ei vetoa EHTY:n perustamissopimuksen 33 artiklan rikkomiseen toisen valitusperusteensa kuvailussa vaan toisen valitusperusteen ensimmäisen osan perusteluissa.
Asianosaisten lausumat
27 Valittaja väittää ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rikkoneen tätä määräystä, jonka mukaan sen toimivalta rajoittuu yrityksiä koskevien päätösten valvomiseen. Kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 122 kohdassa pitänyt tietojenvaihtojärjestelmää erillisenä rikkomisena, se on tulkinnut komission päätöstä tavalla, joka ei komission nimenomaisen toteamuksen mukaan vastaa päätöksen sisältöä. Valittajan mielestä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on näin tehdessään ylittänyt EHTY:n perustamissopimuksen 33 artiklaan perustuvan toimivaltansa valvoa riidanalaista päätöstä, koska sillä ei ole kumoamiskannetta käsitellessään toimivaltaa muuttaa komission päätöksen sisältöä.
28 Komission mukaan valitusperuste on jätettävä tältä osin tutkimatta. Se, onko tietojenvaihtojärjestelmään osallistumista pidetty komission päätöksessä erillisenä rikkomisena vai osana laajempia rikkomisia, ei ole oikeuskysymys, vaan valitusperusteella kyseenalaistetaan se, miten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on arvioinut tosiseikkoja koskevaa kysymystä. Tämä jää kuitenkin yhteisöjen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan ulkopuolelle.
29 Toissijaisesti komissio katsoo, että valitusperuste on tältä osin perusteeton. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kuuluu valvoa komission päätöstä eikä komission asiamiesten oikeudenkäynnissä esittämiä toteamuksia. Päätöksen 266-271, 300 ja 314 kohdasta sekä 1 artiklasta ilmenee, että tietojenvaihtojärjestelmään osallistuminen oli mainittu erillisenä muiden rikkomisten ohella.
Asian arviointi
30 Koska valittajan väitteet vastaavat olennaisilta osiltaan valittaja Thyssen Stahl AG:n asiassa C-194/99 P esittämiä väitteitä, viittaan viimeksi mainitussa asiassa tänään esittämäni ratkaisuehdotuksen 89 kohtaan ja sitä seuraaviin kohtiin niiden syiden osalta, joiden perusteella toisen valitusperusteen ensimmäinen osa on hylättävä perusteettomana. Nämä syyt pätevät samalla tavoin nyt esillä olevassa asiassa.
31 Tämän vuoksi toisen valitusperusteen ensimmäinen osa, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ylittänyt toimivaltansa EHTY:n perustamissopimuksen 33 artiklan vastaisesti, on hylättävä perusteettomana.
C Valitusperusteet, joiden mukaan päätöksen aineellista sääntöjenmukaisuutta on arvioitu oikeudellisesti virheellisellä tavalla
32 Valittaja vetoaa tähän perustamissopimuksen rikkomiseen toisen valitusperusteensa toisessa, kolmannessa ja neljännessä osassa sekä kolmannessa valitusperusteessaan.
1. Tietojenvaihtojärjestelmään osallistumisesta johtuva erillinen kilpailusääntöjen rikkominen (toinen valitusperuste)
33 Tämä kysymys on tuotu esiin toisen valitusperusteen toisessa osassa.
Asianosaisten lausumat
34 Valittaja riitauttaa aluksi valituksenalaisen tuomion 122 kohdan. Valittaja väittää, että tuomio on sen johdosta, että tietojenvaihtojärjestelmään osallistumista on siinä pidetty erillisenä rikkomisena, oikeudellisesti virheellinen, koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole perustellut eikä osoittanut, että tietojenvaihtojärjestelmään osallistumisella olisi erillisenä rikkomisena ollut sellainen kilpailunvastainen vaikutus, kuin oli väitetty.
35 Jotta tietojenvaihtojärjestelmää olisi pidettävä EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdan erillisenä rikkomisena, tietojenvaihtojärjestelmän kilpailunvastaisen vaikutuksen on seurattava järjestelmästä itsestään ja tilanteen mukaan markkinoiden yleisestä rakenteesta eikä tietojenvaihtojärjestelmän liittymisestä väitettyyn hintakartelliin, joka on pidettävä erillään siitä.
36 Valittaja katsoo, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arvio (valituksenalaisen tuomion 135 ja 142 kohta), jonka mukaan tietojenvaihtojärjestelmät olisivat rajoittaneet niihin osallistuvien tuottajien päätöksenteon itsenäisyyttä, on oikeudellisesti virheellinen. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valittajan mukaan ollut väärässä tukeutuessaan niin sanotuissa traktoritapauksissa muodostuneeseen oikeuskäytäntöönsä,(9) joka ei ole omiaan tukemaan tätä arviota. Valittaja nimittäin katsoo, että todella kilpailluilla markkinoilla tällaisen tietojen vaihdon aiheuttama avoimuus pääsääntöisesti edistää kilpailua. Vain silloin, kun on kysymys markkinoista, joilla ei ole kilpailua ja joiden rakenteelle on tunnusomaista erityisesti tiukka oligopoli, on mahdollista, että järjestelmään osallistuvien yritysten päätöksenteon itsenäisyys rajoittuu.
37 Valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on ilman mitään perusteluja pitänyt teräsputkimarkkinoiden rakennetta tiukasti oligopolistisena, vaikka se on tuomion 134 kohdassa todennut, että kymmenen suurimman yrityksen markkinaosuus oli vain kaksi kolmasosaa. Tällainen rakenne on tunnusomainen markkinoille, joilla vallitsee voimakas kilpailu useiden kilpailijoiden välillä, ja se estää joka tapauksessa katsomasta, että markkinat olisivat olleet rakenteeltaan yksinkertaisen oligopolistiset.
38 Komission mukaan valitusperuste, jonka perustelut ovat hyvin yleisluonteiset, on jätettävä tältä osin tutkimatta, koska ei ole ilmoitettu, mitkä tuomion osat valittaja haluaa riitauttaa ja mihin oikeudellisiin argumentteihin se tukeutuu.
39 Komissio toteaa, että valitusperuste on jätettävä tutkimatta siltä osin kuin sillä riitautetaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamus, jonka mukaan teräsputkimarkkinat ovat rakenteeltaan oligopolistiset, koska valitusperuste kohdistuu siihen, miten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on arvioinut tosiseikkoja. Komissio huomauttaa lisäksi, että valittaja on ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydyssä oikeudenkäynnissä itse luonnehtinut teräsputkimarkkinoita oligopolistisiksi.
40 Komission mukaan traktoritapausten oikeuskäytäntöön kohdistuva arvostelu on perusteetonta. Vain siinä tapauksessa, että tarjonta on hajautunutta, voi olla niin, ettei tietojenvaihtojärjestelmä vaikuta kilpailuun. Tämä ei ole mahdollista teräsputkimarkkinoilla, joilla kymmenen tietojenvaihtojärjestelmään osallistunutta yritystä kattoi kaksi kolmasosaa näennäisestä kulutuksesta.
41 Komissio väittää tältä osin, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tuomion 124-137 kohdassa perustellut tietojenvaihtojärjestelmän kilpailunvastaisuutta seikkaperäisesti.
42 Markkinoiden rakenteiden väitetystä erilaisuudesta komissio toteaa, että kun teräsputkimarkkinoiden rakennetta verrataan Yhdistyneen kuningaskunnan traktorimarkkinoiden rakenteeseen, voidaan todeta, että viimeksi mainitut kylläkin ovat keskittyneemmät mutta että teräsputkimarkkinoiden vähäisempää keskittymistä kompensoi se, että tuotteet ovat homogeenisempia, joten tuotteiden ominaisuuksiin perustuva kilpailu on rajoitetumpaa.
Asian arviointi
43 Koska valittajan väitteet vastaavat olennaisilta osiltaan valittaja Thyssen Stahl AG:n asiassa C-194/99 P esittämiä väitteitä, viittaan viimeksi mainitussa asiassa tänään esittämäni ratkaisuehdotuksen 109 kohtaan ja sitä seuraaviin kohtiin niiden syiden osalta, joiden perusteella toisen valitusperusteen toinen osa on jätettävä osittain tutkimatta ja muilta osin hylättävä perusteettomana. Nämä syyt pätevät samalla tavoin nyt esillä olevassa asiassa.
44 Toisen valitusperusteen toinen osa, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on jättänyt huomiotta, ettei tietojenvaihtojärjestelmä ole kilpailuoikeudellisesti erillinen rikkominen, on näin ollen jätettävä osittain tutkimatta ja muilta osin hylättävä perusteettomana.
2. Tietojenvaihtojärjestelmän kielteinen vaikutus EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklassa tarkoitettuun "tavanomaiseen kilpailuun" (toinen valitusperuste)
45 Tämä kysymys on tuotu esiin toisen valitusperusteen kolmannessa osassa.
Asianosaisten lausumat
46 Valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on erityisesti valituksenalaisen tuomion 147 ja 149 kohdassa rikkonut EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohtaa, koska se on "tavanomaisen kilpailun" tunnusmerkistön virheellisen tulkinnan perusteella katsonut, että tietojenvaihtojärjestelmä haittasi tavanomaista kilpailua. Valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on näin ollen jättänyt huomiotta, että tässä määräyksessä tarkoitettuun "tavanomaiseen kilpailuun" vaikutti 1.7.1988-20.6.1990 komission käyttöön ottama valvontajärjestelmä, jonka yhteydessä yritysten oli toimitettava komissiolle yhteisiä ennusteita markkinoita kuvaavista tunnusluvuista, joten niiden oli keskusteltava keskenään yrityskohtaisista tiedoistaan.
47 Valittajan mukaan pääosasto III:n käyttäytyminen oli tältä osin vaikuttanut "tavanomaiseen kilpailuun", koska pääosasto III oli toteuttanut EHTY:n perustamissopimuksen puitteissa toimenpiteitä, jotka olivat muuttaneet kilpailun lähtötilannetta.
48 Valittaja katsoo, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, koska se on jättänyt huomiotta, että menettelytavat olivat tarpeen, jotta komission kanssa voitiin harjoittaa yhteistyötä, ja koska se ei ole tehnyt tästä väistämättä seuraavia oikeudellisia päätelmiä.
49 Komission mielestä se, oliko tilauksia ja toimituksia koskevien tietojen vaihto tarpeen komission kanssa harjoitetun yhteistyön kannalta, ei ole oikeuskysymys vaan tosiseikkoja koskeva kysymys. Komission mukaan valitusperuste on tältä osin jätettävä tutkimatta.
50 Toissijaisesti komissio väittää, ettei valituksenalainen tuomio tue käsitystä, että tilauksia ja toimituksia koskevien yrityskohtaisten tietojen vaihto olisi ollut tarpeen komission kanssa harjoitetun yhteistyön kannalta. Komission mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut valituksenalaisen tuomion 168-175 kohdassa, että yritykset olivat salanneet kyseessä olevan tietojenvaihtojärjestelmän olemassaolon komissiolta. Väittäessään, että tietojenvaihtojärjestelmä, josta yrityksiä on moitittu, oli ollut tarpeen komission kanssa harjoitetun yhteistyön kannalta, valittaja riitauttaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tosiseikoista tekemät toteamukset ja sen, miten tämä on arvioinut tosiseikkoja.
Asian arviointi
51 Koska valittajan väitteet vastaavat olennaisilta osiltaan valittaja Thyssen Stahl AG:n asiassa C-194/99 P esittämiä väitteitä, viittaan viimeksi mainitussa asiassa tänään esittämäni ratkaisuehdotuksen 135 kohtaan ja sitä seuraaviin kohtiin niiden syiden osalta, joiden perusteella toisen valitusperusteen kolmas osa on hylättävä perusteettomana.
52 Toisen valitusperusteen kolmas osa, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on jättänyt huomiotta kielteisen vaikutuksen, joka tietojenvaihtojärjestelmällä oli EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklassa tarkoitettuun "tavanomaiseen kilpailuun", on näin ollen hylättävä perusteettomana.
3. Arviointi, joka koskee valittajan osallisuutta tietojenvaihtojärjestelmään (toinen valitusperuste)
53 Tämä kysymys on tuotu esiin toisen valitusperusteen neljännessä osassa.
Asianosaisten lausumat
54 Valittaja riitauttaa valituksenalaisen tuomion 143 kohdan, jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut, että valittajan osallistuminen tietojenvaihtojärjestelmään oli kilpailunvastaista, vaikkei valittaja ollut voinut tehdä vaihdettujen tietojen perusteella mitään päätelmiä luvuista, jotka koskivat sen valmistamia U-profiileja, koska tiedot koskivat vain I-, T- ja U-profiilien kokonaismääriä.
55 Valittajan mukaan kilpailusääntöjen rikkominen olisi näin ollen voinut muodostua enintään osallistumisesta tietojenvaihtojärjestelmään perustuviin keskusteluihin, joihin valittaja ei kuitenkaan osallistunut, minkä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on nimenomaisesti todennut valituksenalaisen tuomion 104 kohdassa.
56 Valittaja toteaa, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin olisi saanut katsoa, että valittajan toimittamat tiedot olivat kuitenkin vähintäänkin mahdollistaneet sen, että muut yritykset pystyivät helpommin saamaan yleiskuvan markkinatilanteesta. Valittajan mukaan tämä on "kolmansien menettelytapoihin tukeutumista", jolla ei voida osoittaa, että valittajan toiminta olisi täyttänyt kilpailuoikeudellisen tunnusmerkistön. Tällaisessa tapauksessa olisi nimittäin kysymys "yllytyksestä tai avunannosta" aiheutuvasta vastuusta, joka jää perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdan soveltamisalan ulkopuolelle. Koska yhteisön oikeudessa ei ole sääntöjä, joilla vastuu ulotettaisiin koskemaan EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdassa rangaistavaksi määrätyn tunnusmerkistön ohella myös yllytystä tai avunantoa, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valittajan mukaan loukannut nullum crimen sine lege -periaatetta, jota sovelletaan yleisenä oikeusperiaatteen myös hallinto-oikeudelliseen seuraamusmenettelyyn ja joka voidaan johtaa ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 7 artiklasta.
57 Komission mielestä väite on jätettävä tutkimatta, koska sillä riitautetaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tosiseikoista tekemät toteamukset ja se, miten se on arvioinut tosiseikkoja.
58 Toissijaisesti komissio katsoo, että väite on perusteeton. Se, ettei valittaja ollut osallistunut kokouksiin ja keskusteluihin, ei poista tietojenvaihtojärjestelmään osallistumisen kilpailunvastaisuutta. Valittaja on tietojenvaihtojärjestelmään osallistumalla mahdollistanut sen, että muut yritykset pystyivät selvittämään, missä määrin valittaja itse pitäytyi vakiintuneessa kaupankäynnissä. Lisäksi jokainen, joka paljastaa tavanomaisesti luottamuksellisesti käsiteltäviä tietoja ja sitä kautta pienentää muilla yrityksillä muutoin olevaa epätietoisuutta, rikkoo itse kilpailusääntöjä. Komission mukaan valittaja ei sitä paitsi ole selvittänyt, miksi se on kiistattomasti osallistunut tietojenvaihtojärjestelmään, jos sen saamat tiedot olivat käyttökelvottomia, kuten se on väittänyt.
Asian arviointi
59 Valittajan argumentaatio sisältää kaksi eri väitettä, sillä valittaja ensinnäkin kyseenalaistaa, onko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ollut oikeassa pitäessään valittajaa tekijänä sen johdosta, että se oli osallistunut tietojenvaihtojärjestelmään. Toiseksi valittaja arvostelee ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta siitä, ettei se ole katsonut, että valittaja olisi osallistumisensa johdosta ollut tekijä, vaan se on pitänyt valittajan - kuten tämä on itse todennut - toimintaa vain "avunantona" muiden osallistujien tekijöinä suorittamaan tekoon ja katsonut valittajan toiminnan kuuluvan sellaisenaan EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.
60 Aluksi on hylättävä komission kanta, jonka mukaan valittajan väitteet on jätettävä tutkimatta sen vuoksi, että niillä riitautetaan tosiseikkojen toteaminen ja arviointi. Valittaja ei nimittäin riitauta toteamuksia, joita ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt niistä mahdollisista eduista, joita valittaja sai tietojenvaihtojärjestelmään osallistumisesta.
61 Sen osalta, onko valittajaa pidettävä tekijänä, on todettava, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on niin sanotuissa traktoritapauksissa antamiinsa tuomioihin(10) viitaten katsonut tuomion 148 kohdassa, että tietojenvaihtojärjestelmään osallistumista oli jo sellaisenaan pidettävä erillisenä kilpailusääntöjen rikkomisena. Valituksenalaisen tuomion 140 kohdassa on lisäksi todettu, että "moititun tietojen vaihdon kilpailunvastaisuus johtuu levitettyjen tietojen luonteesta itsestään". Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on lopuksi pitänyt sitä, ettei valittaja ollut osallistunut tietojenvaihtojärjestelmään perustuviin keskusteluihin, perusteena tietojenvaihtojärjestelmään osallistumisesta määrätyn sakon osan alentamiselle.(11)
62 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tällä tavoin itse asiassa todennut, että omien tietojen antaminen riidanalaiseen tietojenvaihtojärjestelmään riitti jo sellaisenaan täyttämään tunnusmerkistön ja ettei sillä, saiko tiedot antanut yritys myös jotakin hyötyä tietojenvaihtojärjestelmästä, ollut tältä osin mitään merkitystä.
63 Tätä oikeudellista käsitystä ei ole syytä arvostella, koska se on sopusoinnussa kaikkien niiden perusteiden kanssa, joilla yhteisöjen tuomioistuin on pitänyt määrättyihin tietojenvaihtojärjestelmiin osallistumista erillisenä, tietojenvaihtojärjestelmiin perustuvista klassisista rikkomisista (kuten hintasopimuksista tai markkinoiden jakamisesta) riippumattomana kilpailunvastaisena toimintana. Yhteisöjen tuomioistuin on traktoritapauksissa antamissaan tuomioissa(12) nimittäin todennut, että tällaiset järjestelmät ovat kilpailunvastaisia, koska niillä hävitetään ihanteelliseen kilpailuun olennaisena osana kuuluva epätietoisuuteen liittyvä riski.(13) Tästä seuraa, että jokaista, joka tällaiseen tietojenvaihtojärjestelmään osallistumalla häiritsee ihannetilannetta, jossa "yritykset eivät tunne kilpailijoidensa liikesalaisuuksia", on pidettävä tekijänä. Kilpailusääntöjen rikkominen ei näin ollen johdu pelkästään tekijän oman epätietoisuuden poistumisesta vaan myös siitä, että tällaiseen järjestelmään annetaan tietoja, jotka ovat hyödyllisiä muille.
64 Valituksenalaisen tuomion 140 ja 143 kohta eivät näin ollen oikeuta valittajan päätelmää, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on luonut niissä uuden kilpailuoikeudellisen luokan (sellaisten avunantajien kilpailuoikeudellinen vastuu, jotka eivät itse ole tekijöitä)(14) ja soveltanut sitä nyt esillä olevassa asiassa.
65 Tämän vuoksi on tarpeetonta käsitellä sitä, kattaako EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohta tällaisen - uuden - luokan. On samaten tarpeetonta käsitellä sitä, merkitseekö tällaisen luokan käyttöön ottaminen ennakoitavuuden puuttumisen vuoksi ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 7 artiklan rikkomista.(15)
66 Toisen valitusperusteen neljäs osa, jossa valittaja riitauttaa sen, miten sen osallisuutta tietojenvaihtojärjestelmään on arvioitu, on näin ollen hylättävä perusteettomana.
4. Kysymys siitä, onko valittajaa pidettävä tekijänä Saksan markkinoita koskeneen hintasopimuksen osalta (kolmas valitusperuste)
Asianosaisten lausumat
67 Valittaja viittaa valituksenalaisen tuomion 162 kohtaan, jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 160 kohdassa olevan lainauksen, jonka mukaan "muiden toimittajien - ennen kaikkea Hoeschin - on ensin noudatettava sovittuja hintoja", johdosta todennut seuraavaa:
"Edellä lainattu huomautus on tässä yhteydessä oikeudellisesti riittävä näyttö siitä, että TradeARBED ja Hoesch olivat tehneet hintasopimuksen ennen 18.4.1989."
68 Valittaja toteaa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on pitänyt pelkkää asiakirja-aineistoon sisältyvää huomautusta näyttönä kilpailusääntöjen rikkomisesta selvittämättä tämän sopimuksen sisältöä ja tekoajankohtaa.
69 Valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on näin toimiessaan loukannut valittajan puolustautumisoikeuksia, täsmällisyysperiaatetta ja valittajan oikeutta asianmukaiseen oikeussuojaan sekä rikkonut EHTY:n perustamissopimuksen 15 artiklaa.
70 Komissio katsoo, että väite on jätettävä tutkimatta, koska valittaja riitauttaa sillä todettujen tosiseikkojen arvioinnin vetoamatta siihen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin olisi todennut tosiseikat väärin tai ottanut todisteet huomioon vääristyneellä tavalla.
Asian arviointi
71 Kolmannella valitusperusteellaan valittaja selvästikin riitauttaa sen, miten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on arvioinut tosiseikkoja(16) siltä osin kuin on kysymys valituksenalaisen tuomion 160 kohdassa lainatusta huomautuksesta. Muutoksenhakumenettely ei kuitenkaan voi koskea tätä, jollei kysymys ole sen valvomisesta, ettei tosiseikkoja ole otettu huomioon vääristyneellä tavalla.
72 Kolmas valitusperuste, jolla riitautetaan arviointi, joka on koskenut sitä, onko valittajaa pidettävä tekijänä Saksan markkinoita koskeneen hintasopimuksen osalta, on näin ollen jätettävä tutkimatta.
D Sakkoa koskevat valitusperusteet
1. Syyllisyysperiaatteen riittämätön huomioon ottaminen (neljäs valitusperuste)
Asianosaisten lausumat
73 Valittaja moittii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta siitä, että se on rikkonut EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohtaa ja loukannut syyllisyysperiaatetta, koska se on yliarvioinut valittajan syyllisyyden asteen. Valittaja toteaa erityisesti, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ole ottanut huomioon, mikä vaikutus oli ollut komission käyttäytymisellä, joka oli aiheuttanut eräänlaista epätietoisuutta EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tavanomaisen kilpailun käsitteen sisällöstä, ja että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tuomion 149 kohdassa katsonut virheellisesti, että valittaja oli täysin tietoinen menettelytapojensa lainvastaisuudesta. Valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on näin ollen toiminut väärin, kun se ei ole sakon suuruutta määrittäessään ottanut lieventävänä asianhaarana huomioon sitä, että valittaja oli tosiasiallisesti vain vähäisessä määrin tiennyt käyttäytymisensä lainvastaisuudesta.
74 Komission mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut valituksenalaisen tuomion 101-103 kohdassa, että valittaja oli itse osallistunut tietojenvaihtojärjestelmään. Yritykset eivät myöskään olleet vaihtaneet keskenään komissiolle toimitettuja tietoja (yhteenvetona esitetyt tilastotiedot) vaan yrityskohtaisia tilaus- ja toimitustietoja, joista komissio ei tiennyt, kuten valituksenalaisen tuomion 168 kohdasta ilmenee. Komissio katsoo, ettei sen voida katsoa aiheuttaneen mitään epätietoisuutta.
Asian arviointi
75 Koska valittajan väitteet vastaavat olennaisilta osiltaan valittaja Thyssen Stahl AG:n asiassa C-194/99 P esittämiä väitteitä, viittaan viimeksi mainitussa asiassa tänään esittämäni ratkaisuehdotuksen 171 kohtaan ja sitä seuraaviin kohtiin niiden syiden osalta, joiden perusteella neljäs valitusperuste on hylättävä perusteettomana. Nämä syyt pätevät samalla tavoin nyt esillä olevassa asiassa.
76 Neljäs valitusperuste, jonka mukaan syyllisyysperiaatetta ei ole otettu riittävästi huomioon, on näin ollen hylättävä perusteettomana.
2. Perustelujen puutteellisuus sakon määrän osalta (viides valitusperuste)
Asianosaisten lausumat
77 Valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on jättänyt huomiotta vaatimukset, joiden mukaan sakon määrittämistä on perusteltava riittävästi, ja se on siten rikkonut EHTY:n perustamissopimuksen 15 artiklaa.
78 Valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tuomion 196 kohdassa katsonut, että päätöstä on perusteltu riittävästi, vaikka yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan komission päätöksessä on perusteltava sakkojen määrittämistä niin, että ne, joita asia koskee, voivat päätellä, mitä arviointiperusteita niiden tapauksessa on konkreettisesti käytetty sakon määrittämisessä ja millä tavalla niitä on käytetty. Valittajan mielestä nyt esillä olevassa asiassa ei ole toimittu näin.
79 Valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamukset ovat lisäksi ristiriidassa keskenään, sillä se on huomauttanut valituksenalaisen tuomion 198 ja 199 kohdassa, että yritysten on voitava saada tietoonsa sakon laskentatapa ilman, että niiden täytyy nostaa kanne, mutta todennut tuomion 200 ja 201 kohdassa, etteivät sakon määrittämistä koskevat tiedot kuulu perusteluihin.
80 Komissio toteaa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tarkastellut sakon määrän perusteluja erityisesti valituksenalaisen tuomion 197 kohdassa. Komission mielestä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamukset eivät ole millään tavalla ristiriitaisia. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tuomion 198 kohdassa nimittäin pitänyt "toivottavana" mutta ei pakollisena, että sakon laskentapa olisi ilmaistu päätöksessä. Komission mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on näin ollen voinut olettaa, että komissio oli täyttänyt perusteluvelvollisuutensa, koska päätöksessä oli mainittu kaikki sakon suuruuden määrittämisessä käytetyt arviointiperusteet.
Asian arviointi
81 Aluksi on yhdyttävä komission kantaan, jonka mukaan valittajan arvostelemat valituksenalaisen tuomion kohdat eivät ole ristiriidassa keskenään.
82 Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut valituksenalaisen tuomion 198 ja 199 kohdassa, että jos komissio käyttää laskentakaavoja, niiden ilmaiseminen on "toivottavaa". Valituksenalaisen tuomion 200 kohdassa oleva toteamus, jonka mukaan laskentakaavoja ei tarvitse välttämättä ilmaista jo päätöksessä, vaan ne voidaan tarpeen vaatiessa tuoda esiin vasta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käytävässä menettelyssä, ei näin ollen ole ristiriidassa ensin mainitun toteamuksen kanssa.
83 Koska valittajan väitteet lisäksi vastaavat olennaisilta osiltaan valittaja Thyssen Stahl AG:n asiassa C-194/99 P esittämiä väitteitä, viittaan viimeksi mainitussa asiassa tänään esittämäni ratkaisuehdotuksen 217 kohtaan ja sitä seuraaviin kohtiin niiden syiden osalta, joiden perusteella viides valitusperuste on hylättävä perusteettomana. Nämä syyt pätevät samalla tavoin nyt esillä olevassa asiassa.
84 Viides valitusperuste, jonka mukaan perustelut ovat sakon määrän osalta puutteellisia, on näin ollen hylättävä perusteettomana.
E Valitusperuste, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydyn menettelyn kesto loukkaa ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehtyä yleissopimusta (kuudes valitusperuste)
Asianosaisten lausumat
85 Valittaja väittää, että koska oikeudenkäyntimenettely on kestänyt liian kauan eli lähes viisi vuotta, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on loukannut valittajan oikeutta saada oikeussuojaa kohtuullisen ajan kuluessa. Yhteisöjen tuomioistuin on asiassa Baustahlgewebe vastaan komissio(17) antamassaan tuomiossa katsonut, ettei ollut hyväksyttävää, että menettely oli kestänyt viisi vuotta ja kuusi kuukautta.
86 Valittajan mukaan huomioon on otettava menettelyn kokonaiskesto. Yhteisöjen tuomioistuin joutuu nyt vireillä olevassa menettelyssä lausumaan tapahtumista, joista on kulunut jo yli kymmenen vuotta ja joista on lopullisen tuomion antamisajankohtaan mennessä kulunut jopa 15 vuotta. Näin pitkän menettelyn jälkeen annettu tuomio ei enää kohdistu yritykseen siinä muodossa, jossa se oli rikkomisiin osallistuessaan, eikä se myöskään kohdistu toimintaan tosiasiallisesti osallistuneisiin henkilöihin vaan merkitsee heidän kannaltaan pikemminkin oikeussuojan epäämistä.
87 Komissio viittaa ensinnäkin siihen, että valittaja voi ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 artiklan 1 kappaleeseen vedoten arvostella vain oikeudenkäynnin kestoa mutta ei hallinnollisen menettelyn kestoa. Oikeudenkäynti nyt vireillä olevassa asiassa ei kuitenkaan ole kestänyt liian pitkään, kun sitä verrataan asiassa Baustahlgewebe vastaan komissio käydyn oikeudenkäynnin kestoon. Oikeudenkäynnin keston kohtuullisuutta on arvioitava jokaisen asian olosuhteiden perusteella niin, että huomioon otetaan erityisesti oikeusriidan merkitys asianosaisille, asian monimutkaisuus sekä se, miten kantaja ja toimivaltaiset viranomaiset ovat toimineet.
88 Komission mukaan nyt esillä olevassa asiassa, jossa komissio oli määrännyt valittajalle 13 000 ecun suuruisen sakon, asian monimutkaisuus johtuu komission päätöksen laajuudesta ja siitä, että kanteita oli nostettu 11 neljällä eri kielellä ja että aineistoa oli toimitettu 65 kansiollista eli yhteensä lähes 11 000 numeroitua asiakirjaa, kuten valituksenalaisen tuomion 20-25 kohdasta ilmenee. Niiden hakemusten käsittely, joita valittaja oli vuoden 1995 alusta lähtien tehnyt päästäkseen tutustumaan komission sisäisiin asiakirjoihin, on lisäksi edellyttänyt ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteuttamia prosessinjohtotoimenpiteitä. Kun nämä olosuhteet otetaan huomioon, ei komission mukaan voida katsoa, että menettely ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa olisi kestänyt liian kauan.
Asian arviointi
89 Koska valittajan väitteet vastaavat olennaisilta osiltaan valittaja Thyssen Stahl AG:n asiassa C-194/99 P esittämiä väitteitä, viittaan viimeksi mainitussa asiassa tänään esittämäni ratkaisuehdotuksen 230 kohtaan ja sitä seuraaviin kohtiin niiden syiden osalta, joiden perusteella kuudes valitusperuste on hylättävä perusteettomana. Nämä syyt pätevät samalla tavoin nyt esillä olevassa asiassa.
90 Kuudes valitusperuste, jossa arvostellaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydyn menettelyn kestoa, on näin ollen hylättävä perusteettomana.
IV
Ratkaisuehdotus
91 Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin ratkaisee asian seuraavasti:
- valitus hylätään ja
- valittaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(1) - Krupp Hoesch v. komissio (Kok. 1999, s. II-603).
(2) - EYVL L 212, s. 1.
(3) - Ks. asia T-141/94, Thyssen v. komissio, tuomio 11.3.1999 (Kok. 1999, s. II-347, 33 kohta).
(4) - EYVL L 116, s. 1.
(5) - Valittaja puhuu "tilausten ja toimitusten seurannasta" yksikössä, mutta tarkoittaa epäilemättä sekä teräspalkkikomiteassa tapahtunutta tilausten ja toimitusten seurantaa että Walzstahl-Vereinigungissa harjoitettua tietojenvaihtoa. Koska sillä, oliko olemassa kaksi toisiaan täydentävää tietojenvaihtojärjestelmää (ks. edellä alaviitteessä 4 mainittu asia Thyssen v. komissio, tuomion 371 kohta), ei valittajan tapauksessa näytä olevan mitään merkitystä päätöksen, valituksenalaisen tuomion tai valittajan väitteiden kannalta, jäljempänä puhutaan johdonmukaisesti tietojenvaihtojärjestelmästä eikä -järjestelmistä.
(6) - Kok. 2002, s. I-0000.
(7) - EYVL L 230, s. 15.
(8) - Asia C-137/92 P (Kok. 1994, s. I-2555).
(9) - Asia T-34/92, Fiatagri ja New Holland Ford v. komissio, tuomio 27.10.1994 (Kok. 1994, s. II-905).
(10) - Edellä alaviitteessä 10 mainitussa asiassa Fiatagri ja New Holland Ford v. komissio 27.10.1994 annettu tuomio ja asiassa T-35/92, Deere v. komissio, 27.10.1994 annettu tuomio (Kok. 1994, s. II-957).
(11) - Valituksenalaisen tuomion 205 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
(12) - Asiassa C-8/95 P, New Holland Ford v. komissio, 28.5.1998 annettu tuomio (Kok. 1998, s. I-3175) ja asiassa C-7/95 P, Deere v. komissio, 28.5.1998 annettu tuomio (Kok. 1998, s. I-3111).
(13) - Tältä osin tarkemmin ks. asiassa C-194/99 P, Thyssen v. komissio, samoin tänään esittämäni ratkaisuehdotus (Kok. 2002, s. I-0000, 118 kohta).
(14) - Mielestäni yhteisön kilpailuoikeudessa ei tällä hetkellä ole mitään tarvetta tehdä muodollista eroa tekijäkumppanuuden ja avunannon välillä, sillä yhteisöjen tuomioistuin hyväksyy kilpailuoikeuden suhteellisen laajan soveltamisen, esimerkiksi sen, että aktiivista toimintaa ja passiivista osallistumista sisältävien vaiheiden voidaan jatkuvuutensa vuoksi katsoa muodostavan yhden rikkomisen (ns. polypropeenitapauksissa 8.7.1999 annetut tuomiot, mm. asiassa C-235/92 P, Montecatini v. komissio, annettu tuomio, Kok. 1999, s. I-4539). Tekijäkumppanuudesta voidaan näin ollen mahdollisesti katsoa olevan kysymys myös tilanteissa, joissa joidenkin jäsenvaltioiden yleisen rikosoikeuden mukaan olisi kysymys lievemmin rangaistavasta avunannosta. Yhteisön oikeudessa on näin ollen omaksuttu toisenlainen dogmaattinen linja, joka on kuitenkin johtanut samaan tulokseen, sillä tekijä(kumppani)n aseman toteamiselle on asetettu laajemmat puitteet, ja komissio voi ottaa sen, että kilpailusääntöjen rikkomisen yhteydessä on esiintynyt erilaisia osallisuusmuotoja, huomioon teon "vakavuuteen" liittyvänä tekijänä, kun se määrittää sakkojen suuruutta. Myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut tämänsuuntaisesti valituksenalaisen tuomion 144 kohdassa, jossa todetaan, "että vaikka kantajan erityisasema sellaisena U-profiilien valmistajana, jonka osuus yhteisön teräsputkimarkkinoista on vähäinen, saattaa mahdollisesti vaikuttaa kantajalle syyksiluetun rikkomisen vakavuuden arviointiin, se ei sitä vastoin millään tavalla muuta tämän rikkomisen olemassaolon ja luonteen arviointia".
(15) - Ks. esim. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen asiassa S. W. v. Yhdistynyt kuningaskunta 22.11.1995 antama tuomio (A-sarja, nro 335-B, 36 kohta), jossa on kansallisen oikeuskäytännön muuttumisen johdosta (raiskaus avioliitossa katsottiin vuonna 1990 rangaistavaksi, vaikka vuodesta 1736 lähtien oli katsottu, ettei kyseessä ollut rangaistava teko) todettu seuraavaa: "Vaikka säännöksen sanamuoto olisi kuinka selvä, kaikilla oikeuden aloilla rikosoikeus mukaan lukien tuomioistuimet väistämättä harjoittavat tulkintaa. Aina on olemassa tarvetta selventää epäselviä kohtia ja mukautua muuttuviin olosuhteisiin. - - rikosoikeuden asteittainen kehittyminen tuomioistuinten toiminnan kautta on vakiintunut ja tarpeellinen osa oikeusperinnettä. Yleissopimuksen 7 artiklaa ei voida tulkita niin, että siinä kiellettäisiin rikosperusteista vastuuta koskevien sääntöjen asteittainen selventäminen tuomioistuinten tapaus tapaukselta kehittämällä tulkinnalla, edellyttäen, että tulos on sopusoinnussa rikoksen olennaisen sisällön kanssa ja että se on kohtuudella ennalta-arvattavissa."
(16) - Tosiseikkojen toteamisen, tosiseikkojen arvioinnin ja asiakirjojen tulkintaan liittyvien oikeuskysymysten välisestä rajanvedosta ks. myös edellä alaviitteessä 7 mainitussa asiassa Thyssen v. komissio tänään esittämäni ratkaisuehdotuksen 54 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
(17) - Asia C-185/95 P, Baustahlgewebe v. komissio, tuomio 17.12.1998 (Kok. 1998, s. I-8417).