62013CC0689(01)
JULKISASIAMIEHEN TÄYDENTÄVÄ RATKAISUEHDOTUS
MELCHIOR WATHELET
15 päivänä lokakuuta 2015 (
1
)
Asia C‑689/13
Puligienica Facility Esco SpA (PFE)
vastaan
Airgest SpA
(Ennakkoratkaisupyyntö – Consiglio di giustizia amministrativa per la Regione siciliana (Sisilian ylin alueellinen hallintotuomioistuin, Italia))
”Suullisen käsittelyn aloittaminen uudelleen — SEUT 267 artikla — Tuomioistuimen käsite — Organisatorinen lähestymistapa — Toiminnallinen lähestymistapa”
I Johdanto
1.
Tämä on toinen asiassa PFE (C‑689/13, EU:C:2015:263) esitetty ratkaisuehdotus. Ennakkoratkaisupyyntö koskee yhtäältä julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/665/ETY, (
2
) sellaisena kuin se on muutettuna 11.12.2007 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2007/66/EY (
3
), 1 artiklan 3 kohdan tulkintaa ja toisaalta SEUT 267 artiklan sekä unionin oikeuden ensisijaisuuden ja unionin oikeuden mukaisen tulkinnan periaatteiden tulkintaa.
2.
Unionin tuomioistuin päätti 20.1.2015 siirtää käsiteltävän asian viidennen jaoston käsiteltäväksi. Puligienica Facility Esco SpA (PFE), Gestione Servizi Ambientali Srl, Italian hallitus ja Euroopan komissio esittivät huomautuksiaan 11.3.2015 pidetyssä istunnossa. Esitin tässä asiassa ensimmäisen ratkaisuehdotukseni 23.4.2015. (
4
) Viides jaosto päätti kuitenkin 10.6.2015 pidetyssä päätösneuvottelussa palauttaa asian unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 60 artiklan 3 kohdan nojalla unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi, ja tämä jakoi sen suurelle jaostolle.
3.
Unionin tuomioistuin määräsi tämän jälkeen määräyksellään PFE (C‑689/13, EU:C:2015:521) suullisen käsittelyn aloitettavaksi uudelleen ja kehotti Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 23 artiklassa tarkoitettuja osapuolia ottamaan kantaa seuraavaan kysymykseen: ”Tarkoittavatko SEUT 267 artiklan käsite ”tuomioistuin” ja velvollisuus soveltaa unionin oikeutta, sellaisena kuin Euroopan unionin tuomioistuin on sitä tulkinnut, toiminnallisen lähestymistavan mukaan jäsenvaltion tuomioistuimen jaostoa, jonka käsiteltäväksi oikeusriita on saatettu, vai organisatorisen lähestymistavan mukaan ainoastaan tätä tuomioistuinta, johon tämä jaosto elimellisesti kuuluu, kokonaisuutena tarkasteltuna?”
4.
Käsittelen tässä ratkaisuehdotuksessa siis ainoastaan tätä kysymystä ja palautan mieliin sen tarkastelun kannalta hyödylliset seikat. Italian, Alankomaiden ja Puolan hallitukset vastasivat komission ohella kysymykseen, jonka unionin tuomioistuin esitti suullisen käsittelyn uudelleen aloittamisen johdosta. Ainoastaan Italian hallitus ja komissio esittivät huomautuksiaan 15.9.2015 pidetyssä istunnossa.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
5.
Hallintolainkäyttökoodeksi otettiin käyttöön 2.7.2010 annetulla asetuksella (decreto legislativo) nro 104 (GURI nro 156, supplemento ordinario 7.7.2010).
6.
Hallintolainkäyttökoodeksin 99 §:n 3 momentin mukaan on niin, että ”jos jaosto, jonka käsiteltäväksi muutoksenhaku on osoitettu, ei ole samaa mieltä täysistunnon vahvistamasta oikeusperiaatteesta, sen on siirrettävä muutoksenhaun ratkaiseminen perustellulla määräyksellä täysistunnolle”.
7.
Hallintolainkäyttökoodeksin 99 §:n 4 momentissa täsmennetään, että ”täysistunto ratkaisee oikeusriidan kokonaisuudessaan, ellei se päätä vahvistaa oikeusperiaatetta ja palauttaa asian muilta osin sen siirtäneen jaoston ratkaistavaksi”.
III Asian tarkastelu
A Ensimmäisessä ratkaisuehdotuksessani ehdotettu tulkinta
8.
Huomautan aluksi, että Italian hallitus ja kaksi muuta unionin tuomioistuimen kysymykseen vastannutta hallitusta puoltavat tuomioistuimen käsitteen toiminnallista tulkintaa.
9.
Tätä kantaa puolsin itsekin implisiittisesti mutta varmasti ensimmäisessä ratkaisuehdotuksessani. Totesin ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämän toisen kysymyksen tarkastelun päätteeksi, että ”SEUT 267 artikla estää hallintolainkäyttökoodeksin 99 §:n 3 momentin kaltaisen säännöksen, jota tulkitaan siten, että se velvoittaa tuomioistuimen, jonka päätöksiin ei saa hakea muutosta, jaoston siirtämään muutoksenhaun kohteena olevan päätöksen saman tuomioistuimen täysistunnon käsiteltäväksi, kun se ei ole samaa mieltä tämän vahvistamasta oikeusperiaatteesta, ilman että sillä olisi mahdollisuus esittää ensiksi unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymys”. (
5
)
10.
Vaikka en ottanut nimenomaisesti esille SEUT 267 artiklassa tarkoitetun tuomioistuimen toiminnallista tulkintaa, se on kuitenkin ehdotetun ratkaisun mukainen. Puollan sitä myös tässä täydentävässä ratkaisuehdotuksessa.
B Consiglio di giustizia amministrativa per la Regione siciliana (Sisilian ylin alueellinen hallintotuomioistuin) ja hallintolainkäyttökoodeksin 99 §:n 3 momentin vaikutus sen päätösten lopullisuuteen
11.
Consiglio di giustizia amministrativa per la Regione siciliana (Sisilian ylin alueellinen hallintotuomioistuin) muodostuu kahdesta jaostosta, jotka ovat Consiglio di Staton (ylin hallintotuomioistuin, Italia) erillisiä jaostoja, (
6
) ja mielestäni sen SEUT 267 artiklan mukaista tuomioistuimen luonnetta ei voida kyseenalaistaa. Hallintolainkäyttökoodeksin 6 §:n 1 momentin mukaan nimittäin ”Consiglio di Stato [ylin hallintotuomioistuin] on hallintolainkäyttöelin, joka ratkaisee asian viimeisenä oikeusasteena”.
12.
Italian hallitus vahvisti 15.9.2015 pidetyssä istunnossa, että Consiglio di giustizia amministrativa per la Regione sicilianan (Sisilian ylin alueellinen hallintotuomioistuin) antamiin ratkaisuihin ei voinut hakea muutosta ja että hallintolainkäyttökoodeksin 99 §:n 3 momentin soveltamatta jättämiseen ei myöskään voinut hakea muutosta eikä siitä voinut määrätä seuraamuksia. (
7
)
13.
Kuten jo ensimmäisessä ratkaisuehdotuksessani huomautin, Corte suprema di cassazione (kassaatiotuomioistuin, Italia) itse katsoi 4.2.2014 yhdistetyissä jaostoissa antamassaan tuomiossa nro 2403, että ”Italian hallinto-oikeudellisessa järjestelmässä Consiglio di Staton [ylin hallintotuomioistuin], sen jaostojen ja sen täysistunnon on tehtävä ratkaisunsa erotuksetta SEUT 267 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitettuna tuomioistuimena, jonka päätöksiin ei saa hakea muutosta”. (
8
)
14.
Tämän tuomioistuimen mahdollisuus esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymys ei sitä paitsi ole ennenkuulumaton, sillä unionin tuomioistuin on jo vastannut useisiin Consiglio di giustizia amministrativa per la Regione sicilianan (Sisilian ylin alueellinen hallintotuomioistuin) esittämiin ennakkoratkaisupyyntöihin. (
9
)
15.
Organisatorisen lähestymistavan noudattaminen tämän tuomioistuimen osalta merkitsisi sitä, että SEUT 267 artiklassa tarkoitettu tuomioistuin voisi menettää asemansa tuomioistuimena jäsenvaltion tuomioistuinorganisaation rakenteen vuoksi.
C Sen vaikutus, että tuomioistuimen jaosto luopuu asian käsittelystä saman tuomioistuimen toisen kokoonpanon hyväksi
16.
Unionin tuomioistuimen nyttemmin vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että SEUT 267 artikla on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa säädetään kansallisten lakien perustuslainmukaisuuden valvontaa koskevasta erillisestä menettelystä, jos tämän menettelyn ensisijaisuudesta seuraa, että sekä ennen perustuslainmukaisuutta koskevan kysymyksen siirtämistä lakien perustuslainmukaisuuden valvonnasta vastaavan kansallisen tuomioistuimen käsiteltäväksi että tilanteen mukaan tämän tuomioistuimen mainitusta kysymyksestä antaman ratkaisun jälkeen kansallinen tuomioistuin ei voi käyttää mahdollisuuttaan tai täyttää velvollisuuttaan saattaa ennakkoratkaisukysymyksiä unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi. (
10
) Tästä oikeuskäytännöstä seuraa, että tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi riita-asia on saatettu, on aina tietyllä hetkellä voitava esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyyntö.
17.
Käsiteltävässä asiassa hallintolainkäyttökoodeksin 99 §:n 3 momentissa ei säädetä, että asia on siirrettävä toisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, vaan siinä säädetään, että se on saatettava saman tuomioistuimen toisen kokoonpanon käsiteltäväksi. Olennaista ei mielestäni kuitenkaan ole tämä ero vaan se, että jos Consiglio di giustizia amministrativa per la Regione siciliana (Sisilian ylin alueellinen hallintotuomioistuin) (tai jokin muu Consiglio di Staton (ylin hallintotuomioistuin) jaosto) päättää hallintolainkäyttökoodeksin 99 §:n 3 momentin nojalla siirtää asian täysistunnon käsiteltäväksi, asia ei lähtökohtaisesti ole enää sen käsiteltävänä eikä se voi näin ollen esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyyntöä samanaikaisesti tai myöhemmin. (
11
)
18.
Mikään hallintolainkäyttökoodeksin 99 §:n 3 momentissa ei kuitenkaan vaikuta estävän sitä, että Consiglio di Staton (ylin hallintotuomioistuin) jaosto turvautuu SEUT 267 artiklaan ennen asian käsittelystä luopumista. (
12
) On aiheellista tähdentää, että juuri tätä tulkintaa Italian hallitus on ehdottanut.
19.
Tällaisessa esimerkkitilanteessa tämän jaoston olisi tehtävä tarvittavat päätelmät tuomiosta, jonka unionin tuomioistuin antaa, tai tarvittaessa siirrettävä ainoastaan tässä vaiheessa riita-asia Consiglio di Staton (ylin hallintotuomioistuin) täysistunnolle. Tämän jälkeen täysistunnon olisi ratkaistava asia unionin tuomioistuimen antaman tuomion mukaisesti tai esitettävä sille uusi ennakkoratkaisupyyntö.
20.
Tällaisen tulkinnan etuna on lisäksi se, että se pienentää unionin oikeuden soveltamatta jättämisen tai virheellisen soveltamisen riskiä.
21.
Esitän asian käsittelystä luopumista koskevan tarkastelun päätteeksi vielä huomautuksen tuomion Syfait ym. (C‑53/03, EU:C:2005:333) johdosta. Esitin ensimmäisessä ratkaisuehdotuksessani vertailun tuomiossa Parfums Christian Dior (C‑337/95, EU:C:1997:517) tehtyyn ratkaisuun. (
13
) Mielestäni on myös mahdollista tehdä vastakkaispäätelmä tuomiosta Syfait ym. (C‑53/03, EU:C:2005:333).
22.
Mainitussa asiassa yhteisöjen tuomioistuin luopui toimivallastaan siksi, että [EY] 81 ja [EY] 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (
14
) 11 artiklan 6 kohdan perusteella kilpailuviranomainen saattoi menettää toimivaltansa komission toimien johdosta. Pääasiassa kyseessä olevan kaltaisesta tuomioistuinorganisaation rakenteesta poiketen kilpailualalla elin, joka esittää ennakkoratkaisukysymyksen, ei voi päättää asian varsinaisesta siirtämisestä toisen tahon käsiteltäväksi eikä siitä, missä vaiheessa asia voitaisiin siirtää. Käsiteltävässä tapauksessa sen sijaan Consiglio di Staton (ylin hallintotuomioistuin) jaosto päättää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön esitettyään, siirtääkö se asian täysistunnon käsiteltäväksi. Näin tehdessään se säilyttää asemansa SEUT 267 artiklassa tarkoitettuna tuomioistuimena siihen saakka, kunnes se päättää luopua asian käsittelystä.
23.
Päättelen tästä, että tiettyä tuomioistuinta on mielestäni tarkasteltava toiminnallisen lähestymistavan mukaisesti ja että se ei näin ollen voi menettää tätä asemaansa, vaikka sen onkin mahdollista luopua asian käsittelystä saman tuomioistuimen toisen kokoonpanon hyväksi sen jälkeen, kun unionin tuomioistuin on antanut ratkaisunsa.
D Lisäpohdintoja
24.
Totean ylimääräisenä huomautuksena, että unionin tuomioistuimen olisi hylättävä tämä SEUT 267 artiklassa tarkoitettua tuomioistuinta koskeva tulkinta myös yhtäältä SEUT 267 artiklaan sisältyvän yhteistyön tavoitteen ja toisaalta organisatoriseen lähestymistavan soveltamiseen liittyvien käytännön vaikeuksien vuoksi.
1. Unionin tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuinten välisen yhteistyön periaate
25.
SEUT 267 artiklassa tarkoitetun tuomioistuimen käsitteen organisatorinen lähestymistapa on mielestäni ensinnäkin ristiriidassa sen kanssa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan SEUT 267 artiklassa määrätään ”unionin tuomioistuimen ja jäsenvaltioiden tuomioistuinten välisestä välittömästä yhteistyöstä”. (
15
) Tätä ajatusta yhteistyöstä tukee samanniminen periaate. Kuten julkisasiamies Cruz Villalón on perustellusti todennut, SEU 4 artiklan 3 kohdassa vahvistettua vilpittömän yhteistyön periaatetta sovelletaan myös tuomioistuimiin, ”kaksi tässä tärkeässä asiassa osallisena olevaa tuomioistuinta mukaan lukien”. (
16
) Siksi ymmärrän komission väitteen siitä, että kaikkia tuomioistuinorganisaatiota ja oikeudenkäyntimenettelyä koskevia määräyksiä ja säännöksiä on vilpittömän yhteistyön periaatteen nojalla tulkittava paitsi SEUT 267 artiklan mukaisesti myös siten, että edistetään siinä määritellyn ennakkoratkaisumenettelyn käyttöä. (
17
)
26.
Kun ylin kansallinen tuomioistuin – jollainen ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on Italian oikeuden mukaan (
18
) – esittää epäilynsä tavasta, jolla toinen samaan oikeusjärjestykseen kuuluva ylin lainkäyttöelin tai sen oma täysistunto on tulkinnut ja soveltanut unionin oikeutta, unionin tuomioistuimen on mielestäni annettava sille vastaus.
27.
Kuten ensimmäisessä ratkaisuehdotuksessani jo totesin, jos sellaisen tuomioistuimen, jonka päätöksiin ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta, jaostolta evättäisiin mahdollisuus esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyyntö ainoastaan siksi, että pyynnön esittäminen on tämän saman tuomioistuimen täysistunnon velvollisuus, se olisi ristiriidassa unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön kanssa, sillä siinä on aina tunnustettu ”kansallisille tuomioistuimille rajoittamattomat mahdollisuudet saattaa asia unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi, jos ne katsovat, että niiden käsiteltävänä olevassa asiassa on kysymys sellaisten unionin oikeuden säännösten tai määräysten tulkinnasta tai pätevyyden arvioinnista, joita tarvitaan niiden käsiteltäväksi saatetun oikeusriidan ratkaisemisessa”. (
19
)
28.
Yhdyn tältä osin Puolan hallituksen kantaan siitä, että mikä tahansa puute kansallisten tuomioistuinten ja unionin tuomioistuimen välisen yhteistyön järjestelmässä voi vaarantaa perussopimuksen määräysten ja niiden johdetun oikeuden säännösten tehokkuuden, joista kansallisella tuomioistuimella on epäilynsä. (
20
)
29.
Tuomioistuimen käsitteen organisatorinen tulkinta lisäisi nimittäin riskiä siitä, että kyseisessä jäsenvaltiossa vahvistetaan unionin oikeuden kanssa ristiriitaista oikeuskäytäntöä. Jos ylimmän oikeusasteen tuomioistuimen ”jaosto” ei päättäisi siirtää asiaa täysistunnon käsiteltäväksi ja se antaisi unionin oikeuden vastaisen tuomion, mikään ratkaisukokoonpano ei voisi sitä enää muuttaa. Kuten muistutin ensimmäisessä ratkaisuehdotuksessani, sen tarkoituksena, että kansalliset tuomioistuimet, joiden päätöksiin ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta, ovat velvollisia kääntymään unionin tuomioistuimen puoleen, kun niiden tarkasteltavana on unionin oikeuden tulkintaan liittyvä kysymys, on ”estä[ä] [unionin] oikeussääntöjen kanssa ristiriidassa olevan kansallisen oikeuskäytännön syntyminen jäsenvaltiossa”. (
21
)
2. Organisatorisen tulkinnan soveltamisen käytännön vaikeus
30.
Tuomioistuimen käsitteen organisatorisen tulkinnan noudattaminen SEUT 267 artiklan soveltamisen yhteydessä olisi mielestäni unionin tuomioistuimelle myös käytännössä vaikeaa.
31.
Kuten edellä nimittäin muistutin, unionin tuomioistuin on jo vastannut useisiin Consiglio di giustizia amministrativa per la Regione sicilianan (Sisilian ylin alueellinen hallintotuomioistuin) esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin. (
22
)
32.
Unionin tuomioistuimen suullisen käsittelyn uudelleen aloittamisen johdosta esittämään kysymykseen annetusta Italian hallituksen vastauksesta käy lisäksi ilmi, että Italian siviiliprosessikoodeksi sisältää hallintolainkäyttökoodeksin 99 §:ää vastaavan säännöksen, joka koskee Corte suprema di cassazionea (kassaatiotuomioistuin). Siviiliprosessikoodeksin 273 §:n 3 momentin mukaan on nimittäin niin, että ”jos tietty [Corte suprema di cassazionen (kassaatiotuomioistuin)] jaosto ei ole samaa mieltä yhdistettyjen jaostojen vahvistamasta oikeusperiaatteesta, sen on siirrettävä muutoksenhaun ratkaiseminen perustellulla määräyksellä yhdistetyille jaostoille”. Unionin tuomioistuin on kuitenkin jo vastannut useisiin tämän tuomioistuimen esittämiin ennakkoratkaisupyyntöihin.
33.
Jos unionin tuomioistuin noudattaisi SEUT 267 artiklassa tarkoitettua tuomioistuimen käsitettä koskevaa organisatorista lähestymistapaa, tämä merkitsisi sitä, että sellaisen jäsenvaltion, jossa on voimassa Italian hallintolainkäyttökoodeksilla tai siviiliprosessikoodeksilla käyttöön otettua menettelysääntöä vastaava sääntö, kaikki tuomioistuimet voisivat esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä ainoastaan sillä edellytyksellä, että ne eivät kyseenalaista kyseisen tuomioistuimen täysistunnon vahvistamaa oikeusperiaatetta.
34.
Tällainen SEUT 267 artiklassa tarkoitetun tuomioistuimen määritelmä olisi epäkäytännöllinen siksi, että unionin tuomioistuimen olisi sen vuoksi vaikeaa todentaa omaa toimivaltaansa. Toimivalta voitaisiin nimittäin todentaa ainoastaan silloin, kun ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on toimittanut tyhjentävät tiedot prosessioikeudestaan. Unionin tuomioistuin ei kuitenkaan saa ennakkoratkaisupyynnön yhteydessä välttämättä tietoonsa kaikkia kansallisia menettelysääntöjä. Unionin tuomioistuimen toimivallan puuttuminen riippuisi lisäksi siitä, onko ennakkoratkaisupyynnön taustalla olevassa asiassa riidanalaisia menettelysääntöjä tosiasiassa sovellettu. Italian hallintolainkäyttökoodeksia koskevassa esimerkkitapauksessa Consiglio di Staton (ylin hallintotuomioistuin) jaosto ei nimittäin välttämättä esitä unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyyntöä, koska se katsoo, että täysistunnon vahvistama oikeusperiaate on unionin oikeuden vastainen. Tämä olisi kuitenkin ainoa tilanne, jossa unionin tuomioistuimella ei olisi toimivaltaa.
35.
Tällainen tulkinta olisi lisäksi ristiriidassa unionin tuomioistuimen noudattaman vakiintuneen lähestymistavan kanssa, jonka mukaan tuomioistuin muodostaa yhden ainoan kokonaisuuden sisäisestä organisaatiorakenteestaan riippumatta. Tätä ”kokonaisuutena” tarkastellun tuomioistuimen määritelmää tukee tapa, jolla unionin tuomioistuin määrittelee kansalliset tuomioistuimet tuomioissaan. Se käyttää niistä nimittäin yksinomaan niiden ”yleistä” nimeä viittaamatta lainkaan niiden kokoonpanoon (jaosto, täysistunto ym.).
IV Ratkaisuehdotus
36.
Edellä esitetyn ja tässä asiassa 23.4.2015 esitetyn ensimmäisen ratkaisuehdotukseni 63–89 kohtaan sisältyvän tarkastelun perusteella katson, että SEUT 267 artiklassa tarkoitettua tuomioistuimen käsitettä on tulkittava toiminnallisen lähestymistavan mukaisesti. Kyseinen artikla koskee näin ollen jäsenvaltion tuomaria tai tuomioistuimen jaostoa, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: ranska.
(
2
)	EYVL L 395, s. 33.
(
3
)	EUVL L 335, s. 31.
(
4
)	C‑689/13, EU:C:2015:263.
(
5
)	Ensimmäisen ratkaisuehdotukseni 91 kohta.
(
6
)	24.12.2003 annetun asetuksen (decreto legislativo) nro 373 nimeltä ”Sisilian alueen erityisasemaa koskevat soveltamissäännöt Consiglio di Statolle kuuluvien toimintojen harjoittamisesta Sisilian alueella” (GURI nro 10, supplemento ordinario 14.1.2004) 1 §:n 2 momentin mukaisesti.
(
7
)	Italian hallitus oli maininnut jo kirjallisissa huomautuksissaan, ettei seuraamuksia voida määrätä. Ks. ensimmäisen ratkaisuehdotukseni 76 kohta ja siinä mainittu Consiglio di Staton oikeuskäytäntö.
(
8
)	Lainaus, jonka Italian hallitus toisti unionin tuomioistuimen suullisen käsittelyn uudelleen aloittamisen johdosta esittämään kysymykseen annetun vastauksensa 9 kohdassa (korostus tässä).
(
9
)	Ks. tuomio Valvo (C‑78/07, EU:C:2008:171); määräys Rizzo (C‑107/11, EU:C:2012:96) ja tuomio Ottica New Line di Accardi Vincenzo (C‑539/11, EU:C:2013:591). Huomautan, että kahdessa viimeksi mainitussa asiassa ennakkoratkaisupyynnöt esitettiin hallintolainkäyttökoodeksin voimaantulon jälkeen.
(
10
)	Tuomio Melki ja Abdeli (C‑188/10 ja C‑189/10, EU:C:2010:363, 57 kohta ja tuomiolauselma). Ks. myös tuomio A (C-112/13, EU:C:2014:2195, 46 kohta ja tuomiolauselma).
(
11
)	Hallintolainkäyttökoodeksin 99 §:n 4 momentin mukaan on niin, että kun asia saatetaan Consiglio di Staton (ylin hallintotuomioistuin) täysistunnon käsiteltäväksi, se ”ratkaisee oikeusriidan kokonaisuudessaan, ellei se päätä vahvistaa oikeusperiaatetta ja palauttaa asian muilta osin sen siirtäneen jaoston ratkaistavaksi”.
(
12
)	Kuten päättelin ensimmäisessä ratkaisuehdotuksessani, toisenlainen tulkinta, joka velvoittaa ”tuomioistuimen, jonka päätöksiin ei saa hakea muutosta, jaoston siirtämään muutoksenhaun kohteena olevan päätöksen saman tuomioistuimen täysistunnon käsiteltäväksi, kun se ei ole samaa mieltä tämän vahvistamasta oikeusperiaatteesta, ilman että sillä olisi mahdollisuus esittää ensiksi unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymys[, olisi näin ollen ristiriidassa SEUT 267 artiklan kanssa]” (ks. ensimmäisen ratkaisuehdotukseni 91 kohta). Korostus tässä.
(
13
)	Ks. ensimmäisen ratkaisuehdotukseni 85–89 kohta.
(
14
)	EYVL 2003, L 1, s. 1.
(
15
)	Tuomio Gauweiler ym. (C‑62/14, EU:C:2015:400, 15 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Korostus tässä.
(
16
)	Julkisasiamies Cruz Villalónin ratkaisuehdotus Gauweiler ym. (C‑62/14, EU:C:2015:7, 64 kohta).
(
17
)	Unionin tuomioistuimen suullisen käsittelyn uudelleen aloittamisen johdosta esittämään kysymykseen annetun komission vastauksen 12 kohta.
(
18
)	Ks. ensimmäisen ratkaisuehdotukseni 66 ja 69–76 kohta sekä tämän ratkaisuehdotuksen 11–13 kohta.
(
19
)	Tuomio Križan ym. (C‑416/10, EU:C:2013:8, 64 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Korostus tässä. Ks. ensimmäisen ratkaisuehdotukseni 64 kohta.
(
20
)	Ks. unionin tuomioistuimen suullisen käsittelyn uudelleen aloittamisen johdosta esittämään kysymykseen annetun Puolan hallituksen vastauksen 5 kohta.
(
21
)	Tuomio Lyckeskog (C-99/00, EU:C:2002:329, 14 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
22
)	Ks. alaviitteessä 9 mainittu oikeuskäytäntö.