C‑249/10. P. sz. ügy
Brosmann Footwear (HK) Ltd és társai
kontra
az Európai Unió Tanácsa
„Fellebbezés – Dömping – 1472/2006/EK rendelet – A Kínai Népköztársaságból és Vietnámból származó, bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatala – 384/96/EK rendelet – A 2. cikk (7) bekezdése, a 9. cikk (5) bekezdése és a 17. cikk (3) bekezdése – Piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozás jogállása – Egyéni elbírálás – Mintavétel”
Az ítélet összefoglalása
1.        Közös kereskedelempolitika – A dömpingmagatartásokkal szembeni védekezés – Dömpingkülönbözet – A rendes érték meghatározása – A 384/96 rendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) pontja szerinti nem piacgazdaságú országokból származó behozatal – Bizonyítási teher
(384/96 tanácsi rendelet, 2. cikk, (1)–(7) és (17) bekezdés)
2.        Közös kereskedelempolitika – A dömpingmagatartásokkal szembeni védekezés – Dömpingkülönbözet – A rendes érték meghatározása – A 384/96 rendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) pontja szerinti nem piacgazdaságú országokból származó behozatal – Olyan gazdasági szereplők mintavétel útján történő meghatározása, amelyek rendelkezhetnek a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozás jogállásával
(384/96 tanácsi rendelet, 2. cikk, (7) bekezdés, b) és c) pont, első és tizenhetedik albekezdés, valamint 1472/2006 tanácsi rendelet)
1.        A többek között Kínából származó behozatallal kapcsolatos dömpingellenes vizsgálatok során a rendes értéket a 384/96 dömpingellenes alaprendelet 2. cikke (1)–(6) bekezdésének megfelelően határozzák meg, amennyiben a vizsgálat alá eső egy vagy több gyártó vonatkozásában megállapításra kerül, hogy piacgazdasági feltételek érvényesülnek az érintett hasonló termék gyártását és értékesítését illetően. E tekintetben a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozás jogállást kérelmező gyártóra hárul a bizonyítási teher. Következésképpen nem az uniós intézményeknek kell bizonyítaniuk, hogy a gyártó nem felel meg a szóban forgó jogállás megadása előírt feltételeinek. Ezen intézményeknek ellenben mérlegelniük kell azt, hogy az érintett gyártó által benyújtott adatok elegendők‑e annak bizonyítására, hogy az említett rendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjának első albekezdése által a hivatkozott jogállás elismerése tekintetében előírt feltételek teljesülnek, és az uniós bíróság feladata annak vizsgálata, hogy ez a mérlegelés nem tartalmaz‑e nyilvánvaló hibát.
(vö. 31., 32. pont)
2.        A többek között Kínából származó behozatallal kapcsolatos dömpingellenes vizsgálatok során a Bizottság a 384/96 dömpingellenes alaprendelet 17. cikke értelmében végzett mintavétel keretében köteles megvizsgálni a mintában nem szereplő gazdasági szereplőktől származó, a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozás jogállásának elismerése iránti kérelmeket.
Egyfelől ugyanis, e kötelezettség az említett rendeletnek a mintavételre vonatkozó 17. cikkéből következik, amely az elsősorban a dömpingkülönbözet meghatározásához rendelkezésre álló módszerekre vonatkozó rendelkezések közé tartozik. E rendelkezés tartalma és célja eltér az ugyanezen rendelet 2. cikke (7) bekezdésének céljától és tartalmától, amely kizárólag a rendes érték meghatározására vonatkozó rendelkezések közé tartozik.
Másfelől e kötelezettség kifejezetten az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjából következik. Mivel azon gazdasági körülmények elismerésére vonatkozik, amelyek között az egyes gyártók tevékenységüket végzik az érintett hasonló termék gyártása és értékesítése tekintetében, nem befolyásolja a dömpingkülönbözet kiszámításának módja, és a vizsgálat megkezdésétől számított három hónapon belül eleget kell tenni e kötelezettségnek.
Következésképpen a Bíróság megsemmisíti a Kínai Népköztársaságból és Vietnamból származó, egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló 1472/2006 rendeletet, mivel nem zárható ki az, hogy az érintett gyártók kérelmeinek egyedi vizsgálata tekintetükben az e rendelet értelmében velük szemben alkalmazandónál alacsonyabb végleges dömpingellenes vám kivetéséhez vezetett volna.
(vö. 36–39., 42. pont)