62024CJ0516
EUROOPA KOHTU OTSUS (kolmas koda)
12. märts 2026 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala – Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Määrus (EÜ) nr 4/2009 – Kohtualluvus ülalpidamiskohustuste küsimustes – Artikkel 12 – Samal ajal menetluses olev kohtuasi (lis pendens) – Selle kohtu kindlaksmääramine, kelle poole on pöördutud esimesena – Artikli 9 punkt a – Mõiste „menetluse algatamist käsitleva dokumendiga võrdväärne dokument“ – Ülalpidamist saama õigustatud isiku poolt liikmesriigi kohtule õigusabi taotluse esitamine, et esitada hagi talle täitmisele kuuluva ülalpidamiskohustuse muutmise nõudes – Ülalpidamist maksma kohustatud isiku edasine hagi esitamine muu liikmesriigi kohtule ülalpidamiskohustuse muutmise nõudes – Ülalpidamist saama õigustatud isiku hilisem hagi esitamine esimesele kohtule pärast seda, kui nimetatud kohus oli õigusabi taotluse rahuldanud – Õigusabi taotluse kvalifitseerimine „võrdväärseks dokumendiks“ – Tingimused
Kohtuasjas C‑516/24 [Winderwill] (
i
),
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Amtsgericht Schleswigi (Schleswigi esimese astme kohus, Saksamaa) 22. juuli 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 24. juulil 2024, menetluses
BC, keda esindab seaduslik esindaja,
versus
LG,
EUROOPA KOHUS (kolmas koda),
koosseisus: koja president C. Lycourgos, kohtunikud O. Spineanu‑Matei (ettekandja), S. Rodin, N. Piçarra ja N. Fenger,
kohtujurist: R. Norkus,
kohtusekretär: ametnik E. Sartori,
arvestades kirjalikku menetlust ja 18. juuni 2025. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
BC, esindaja: Rechtsanwältin A. Kröner,
–
LG, esindaja: Rechtsanwältin M. Horn,
–
Saksamaa valitsus, esindajad: J. Möller, M. Hellmann ja A. Sahner,
–
Tšehhi valitsus, esindajad: A. Pagáčová, M. Smolek ja J. Vláčil,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: B. Ernst, M. Wasmeier ja W. Wils,
olles 2. oktoobri 2025. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada nõukogu 18. detsembri 2008. aasta määruse (EÜ) nr 4/2009 kohtualluvuse, kohaldatava õiguse, kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise ning koostöö kohta ülalpidamiskohustuste küsimustes (ELT 2009, L 7, lk 1) artikli 9 punkti a.
2
Taotlus on esitatud alaealise lapse BC ja tema isa LG vahelises kohtuvaidluses viimase ülalpidamiskohustuse muutmise üle.
Õiguslik raamistik
Lugano II konventsioon
3
30. oktoobril 2007 allkirjastatud tsiviil- ja kaubandusasjade kohtualluvuse ning neid käsitlevate kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise konventsiooni (edaspidi „Lugano II konventsioon“), mille sõlmimine kiideti Euroopa Ühenduse nimel heaks nõukogu 27. novembri 2008. aasta otsusega 2009/430/EÜ (ELT 2009, L 147, lk 1), artiklis 27 on ette nähtud:
„1.   Kui käesoleva konventsiooniga seotud eri riikide kohtutes algatavad ühe ja sama alusega hagide põhjal menetlusi ühed ja samad asjaosalised, peatab see kohus, kellele hagi on esitatud hiljem, käsiloleva menetluse omal algatusel seni, kuni on kindlaks tehtud selle kohtu pädevus, kellele hagi esitati esimesena.
2.   Kui esimesena hagi saanud kohtu pädevus on tuvastatud, loobub hiljem hagi saanud kohus oma pädevusest esimese kohtu kasuks.“
4
Konventsiooni artikli 30 lõikes 1 on sätestatud:
„Käesoleva jao kohaldamisel loetakse menetlus alustatuks:
1.
ajal, mil kohtule esitatakse menetluse algatamist käsitlev või võrdväärne dokument, tingimusel et hageja astub pärast seda vajalikud sammud, et dokument kostjale kätte toimetada […]“.
Liidu õigus
Määrus (EÜ) nr 44/2001
5
Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT 2001, L 12, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42) artiklis 27 oli sätestatud:
„1.   Kui eri liikmesriikide kohtutes algatavad ühe ja sama alusega hagide põhjal menetlusi ühed ja samad asjaosalised, peatab kohus, kellele hagi on esitatud hiljem, oma menetlused omal algatusel seni, kuni on kindlaks tehtud selle kohtu pädevus, kellele hagi esitati esimesena.
2.   Kui on kindlaks tehtud selle kohtu pädevus, kellele hagi esitati esimesena, loobub kohus, kellele hagi esitati hiljem, pädevusest esimese kohtu kasuks.“
6
Määruse artikli 30 punkt 1 oli sõnastatud nii:
„Käesoleva jao kohaldamisel loetakse menetlus alustatuks:
1.
ajal, mil kohtule esitatakse menetluse algatamist käsitlev või võrdväärne dokument, tingimusel, et hageja astub pärast seda vajalikud sammud, et dokumendid kostjale kätte toimetada[…]“.
Määrus nr 4/2009
7
Määruse nr 4/2009 põhjendustes 15 ja 36 on märgitud:
„(15)
Et kaitsta ülalpidamist saama õigustatud isikute huve ja edendada Euroopa Liidus tõrgeteta õigusemõistmist, tuleks [määrusest nr 44/2001] tulenevaid kohtualluvuseeskirju kohandada. […]
[…]
(36)
Menetluskulusid arvestades tuleks ette näha väga soodne õigusabikord, nimelt menetlusega seotud kulude täielik katmine alla 21 aasta vanuste laste ülalpidamiskohustusega seotud menetluste puhul, mis algatatakse keskasutuse kaudu. Euroopa Liidus õigusabi valdkonnas kehtivaid [nõukogu 27. jaanuari 2003. aasta] direktiivi 2003/8/EÜ[, millega parandatakse õiguskaitse kättesaadavust piiriüleste juhtumite korral, kehtestades sellistes kohtuasjades antava tasuta õigusabi kohta ühised miinimumeeskirjad (ELT 2003, L 26, lk 41; ELT eriväljaanne 19/06, lk 90),] kohaseid eeskirju tuleks seetõttu täiendada erieeskirjadega, luues ülalpidamiskohustuste osas eraldi õigusabikorralduse. […]“.
8
Määruse nr 4/2009 artikkel 9 „Kohtusse pöördumine“ on sõnastatud järgmiselt:
„Käesoleva peatüki kohaldamisel loetakse kohtusse pöördumine toimunuks:
a)
kuupäeval, mil kohtule esitatakse menetluse algatamist käsitlev dokument või võrdväärne dokument, tingimusel et hageja astub pärast seda vajalikud sammud, et dokumendid kostjale kätte toimetada; või
b)
kui dokument tuleb kätte toimetada enne kohtule esitamist, siis kuupäeval, mil kättetoimetamise eest vastutav asutus selle kätte saab, tingimusel et hageja astub pärast seda vajalikud sammud, et dokument kohtule esitada.“
9
Määruse artiklis 12 „Menetluses olev kohtuasi“ on ette nähtud:
„1.   Kui eri liikmesriikide kohtutes algatavad sama eseme ja alusega hagide põhjal menetlusi ühed ja samad pooled, peatab see kohus, kellele hagi esitati hiljem, poolelioleva menetluse omal algatusel seni, kuni on kindlaks tehtud selle kohtu pädevus, kellele hagi esitati esimesena.
2.   Kui on kindlaks tehtud selle kohtu pädevus, kellele hagi esitati esimesena, loobub kohus, kellele hagi esitati hiljem, pädevusest esimese kohtu kasuks.“
10
Määruse artiklis 44 „Õigus õigusabile“ on sätestatud:
„1.   Käesoleva määruse reguleerimisalasse kuuluva vaidluse pooltel on teises liikmesriigis tegelik juurdepääs õiguskaitsele, sealhulgas täite- ja edasikaebamismenetluste raames, vastavalt käesolevas peatükis sätestatud tingimustele.
[…]
2.   Tegeliku juurdepääsu võimaldamiseks annavad liikmesriigid õigusabi vastavalt käesolevale peatükile, välja arvatud juhul, kui kohaldatakse lõiget 3.
3.   VII peatükiga hõlmatud juhtudel ei ole liikmesriik kohustatud andma õigusabi, kui kõnealuse liikmesriigi menetlused võimaldavad pooltel alustada kohtuasja ilma õigusabita ning riigi keskasutus tagab vajalikud teenused tasuta.
4.   Õigusabi saamise tingimused ei ole rangemad kui võrdväärsete siseriiklike kohtuasjade puhul.
[…]“.
11
Määruse artikkel 46 „Tasuta õigusabi keskasutuse kaudu lapsele elatise taotlemisel“ on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Taotluse saanud liikmesriik annab tasuta õigusabi seoses kõigi artikli 56 alusel esitatud õigustatud isiku taotlustega, mis käsitlevad vanema ja lapse suhtest tulenevaid ülalpidamiskohustusi alla 21aastase isiku suhtes.
2.   Ilma et see piiraks lõike 1 kohaldamist, võib taotluse saanud liikmesriigi pädev asutus muude kui artikli 56 lõike 1 punktide a ja b alusel esitatud taotluste puhul tasuta õigusabi andmisest keelduda, kui ta leiab, et taotlus või edasikaebus on selgelt põhjendamatu.“
Saksa õigus
Seadus, mis käsitleb menetlust perekonnaasjades ja hagita menetluses
12
17. detsembri 2008. aasta seaduse, mis käsitleb menetlust perekonnaasjades ja hagita menetluses (Gesetz über das Verfahren in Familiensachen und in den Angelegenheiten der freiwilligen Gerichtsbarkeit; BGBl. 2008 I, lk 2586), põhikohtuasjas kohaldatava redaktsiooni § 113 lõike 1 esimeses lauses on sätestatud, et seaduse teatavaid sätteid abielu- ja perekonnaasjadele ei kohaldata. Nimetatud sätte teises lauses on märgitud, et selles osas kohaldatakse mutatis mutandis tsiviilkohtumenetluse seadustiku (Zivilprozessordnung) üldsätteid ning kõnealuse seadustiku sätteid, mis käsitlevad menetlust esimese astme kohtutes (Landgerichte).
ZPO
13
Tsiviilkohtumenetluse seadustiku põhikohtuasjas kohaldatava redaktsiooni (edaspidi „ZPO“) § 114 lõikes 1 on sätestatud:
„Pool, kes ei saa oma isikliku või majandusliku seisundi tõttu menetluskulusid tasuda või kes suudab need tasuda ainult osaliselt või mitme osamaksena, saab taotlusel õigusabi, kui kavandatud hagi esitamine või õiguste kaitsmine kohtus annab piisavalt alust arvata, et see osutub edukaks ega näi kuritahtlik. […]“.
14
ZPO §-s 117 on ette nähtud:
„1.   Õigusabi taotlus tuleb esitada kohtule, kelle poole vaidlusega pöördutakse; taotluse võib esitada avaldusega kohtukantseleile. Taotluses tuleb esitada vaidluse asjaolud ja tõendid. […]
2.   Taotlusele lisab menetlusepool avalduse enda isikliku ja majandusliku seisundi kohta (perekonnaseis, elukutse, vara, sissetulek ja kohustused) ning dokumendid, mis seda seisundit tõendavad. Avalduse ja tõendavad dokumendid võib vastaspoolele edastada ainult vastava menetlusepoole nõusolekul, välja arvatud juhul, kui vastaspoolel on tsiviilõiguse alusel õigus saada taotleja sissetuleku ja vara kohta teavet. Enne avalduse vastaspoolele edastamist antakse taotlejale võimalus esitada oma seisukohad. Teda teavitatakse avalduse edastamisest.
[…]“.
15
ZPO § 118 lõige 1 on sõnastatud järgmiselt:
„Vastaspoolel peab olema võimalus võtta seisukoht küsimuses, kas õigusabi andmise tingimused on täidetud, välja arvatud juhul, kui see ei ole eripõhjustel otstarbekas. Selle seisukoha võib esitada avaldusega kohtukantseleile. Kohus võib kutsuda pooled kohtuistungile, kui on võimalik saavutada kokkulepe; kokkulepe peab olema kohtu poolt protokollitud. […]“.
16
ZPO §-s 167 on sätestatud:
„Kui kättetoimetamisega on seotud tähtaja järgimine või aegumise uuesti algamine või peatumine vastavalt tsiviilseadustiku [(Bürgerliches Gesetzbuch; RGBl. 1896, lk 195)] §-le 204, saabuvad need tagajärjed juba taotluse või avalduse [kohtule] esitamise hetkest, kui kättetoimetamine toimub vahetult pärast seda.“
Tsiviilseadustik
17
Tsiviilseadustiku põhikohtuasja asjaoludele kohaldatava redaktsiooni § 204 lõike 1 punktis 14 on sätestatud:
„Aegumistähtaeg peatub
14.
algse õigusabi taotluse [vastaspoolele] kättetoimetamisega; kui kättetoimetamine toimub vahetult pärast taotluse esitamist, peatub aegumistähtaeg alates taotluse [kohtule] esitamise hetkest.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
18
BC, kes elab Rootsis ja kes oli põhikohtuasja asjaolude toimumise ajal alaealine, on Saksamaal elava LG poeg.
19
BC, keda esindab Bundesamt für Justiz (föderaalne justiitsamet, Saksamaa), esitas 17. detsembril 2021 Amtsgericht Schleswigile (Schleswigi esimese astme kohus, Saksamaa), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus, õigusabi taotluse, et seejärel esitada avaldus nõudega muuta LG-l tema suhtes lasuvat ülalpidamiskohustust. Taotlusele oli kavandi kujul lisatud asjaomase kohustuse muutmise avaldus ja selles oli märgitud, et see esitatakse juhul, kui rahuldatakse õigusabi taotlus.
20
Enne seda, kui eelotsusetaotluse esitanud kohus tegi otsuse BC õigusabi taotluse kohta, esitas LG 28. jaanuaril 2022 Eskilstuna tingsrättile (Eskilstuna esimese astme kohus, Rootsi) avalduse muuta temal BC suhtes lasuvat ülalpidamiskohustust.
21
Pärast seda, kui BC õigusabi taotlus 27. mail 2022 rahuldati, esitas ta eelotsusetaotluse esitanud kohtule käesoleva kohtuotsuse punktis 19 nimetatud muutmise avalduse. Avaldus toimetati LG-le kätte 21. juulil 2022.
22
Rootsis lükkas Eskilstuna tingsrätt (Eskilstuna esimese astme kohus) LG avalduse tagasi põhjendusel, et asi ei allu rahvusvaheliselt temale. Högsta domstolen (Rootsi kõrgeim kohus) tühistas kõnealuse tagasilükkamise otsuse ja saatis asja tagasi Eskilstuna tingsrättile (Eskilstuna esimese astme kohus), kes määruse nr 4/2009 artikli 12 lõike 1 alusel peatas 6. mai 2024. aasta määrusega menetluse.
23
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib sisuliselt, et ta peab kindlaks tegema, kas põhikohtuasja lahendamine kuulub rahvusvaheliselt tema alluvusse, kuivõrd ta on „kohus, kellele hagi esitati esimesena“ määruse nr 4/2009 artikli 12 tähenduses koostoimes selle määruse artikli 9 punktiga a, mitte viimati nimetatud Rootsi kohtu alluvusse. See oleks nii vaid juhul, kui tuleb asuda seisukohale, et õigusabi taotlus, mille BC esitas enne seda, kui LG pöördus Rootsi kohtusse, on menetluse algatamist käsitleva dokumendiga „võrdväärne dokument“ artikli 9 punkti a tähenduses. Riigisisene kohtupraktika ja õigusteooria selles küsimuses lahknevad.
24
Neil asjaoludel otsustas Amtsgericht Schleswig (Schleswigi esimese astme kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas õigusabi taotlus, millele on vaid kavandi kujul lisatud ülalpidamiskohustuse muutmise avaldus, mis esitataks formaalsetele nõuetele vastavalt juhul, kui õigusabi antakse, on „võrdväärne dokument“ [määruse nr 4/2009] artikli 9 punkti a tähenduses, mistõttu sellega saab lugeda liikmesriigi kohtu poole pöördumise toimunuks ja sellega on vastava kohtu kohtualluvus kindlaks määratud?“
Eelotsuse küsimuse analüüs
25
Oma küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas määruse nr 4/2009 artikli 9 punkti a tuleb tõlgendada nii, et kohtule esitatud õigusabi taotlus, millele on kavandi kujul lisatud avaldus, mille hageja kavatseb esitada ülalpidamiskohustust puudutavas nõudes juhul, kui taotletud õigusabi antakse, kujutab endast „võrdväärset dokumenti“ selle sätte tähenduses.
26
Sissejuhatuseks tuleb esiteks märkida, et eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et BC ja LG vahelises põhikohtuasjas, mis puudutab LG ülalpidamiskohustuste muutmise avaldust, peab ta lahendama küsimuse, kas asi allub rahvusvaheliselt temale, kui Rootsi kohus peatas LG ja BC vahelises vaidluses, mis puudutab nende kohustuste muutmise avaldust, määruse nr 4/2009 artikli 12 lõike 1 alusel menetluse.
27
Selles sättes on ette nähtud, et kui eri liikmesriikide kohtutes algatavad sama eseme ja alusega hagide põhjal menetlusi ühed ja samad pooled, peatab see kohus, kelle poole pöörduti hiljem, pooleli oleva menetluse omal algatusel seni, kuni on kindlaks tehtud selle kohtu pädevus, kelle poole pöörduti esimesena.
28
Käesoleval juhul nähtub esitatud küsimuse sõnastusest ja põhjendustest, et kui eelotsusetaotluse esitanud kohus palub selgitada, kas määruse nr 4/2009 artikli 9 punkti a eeskirja tähenduses on tema või hoopis Rootsi kohus, kes peatas määruse menetluse, see kohus, kelle poole pöörduti esimesena, siis leiab ta, et BC ja LG vahelise kohtuvaidluse puhul, mis puudutab küsimust, kas LG-l BC ees lasuvaid ülalpidamiskohustusi tuleb muuta, on tegemist kohtuasjaga, mis on samal ajal menetluses eelotsusetaotluse esitanud kohtus ja Rootsi kohtus.
29
Teiseks tuleb meelde tuletada, et kuna ülalpidamiskohustuste valdkonnas asendavad määruse nr 4/2009 kohtualluvuse eeskirju käsitlevad sätted määruse nr 44/2001 sätteid, kehtib tõlgendus, mille Euroopa Kohus on andnud viimati nimetatud määruse sätetele, ka määruse nr 4/2009 sätetele, kui neid sätteid võib pidada „vastavateks“ või „samaväärseteks“ (vt selle kohta 18. detsembri 2014. aasta kohtuotsus Sanders ja Huber, C‑400/13 ja C‑408/13, EU:C:2014:2461, punkt 23, ning 6. juuni 2024. aasta kohtuotsus Geterfer, C‑381/23, EU:C:2024:467, punktid 23 ja 24). Sama kehtib ka Euroopa Kohtu praktika kohta, mis käsitleb Lugano II konventsiooni ning määruste nr 44/2001 ja nr 4/2009 samaväärsete sätete tõlgendamist (vt selle kohta 20. detsembri 2017. aasta kohtuotsus Schlömp, C‑467/16, EU:C:2017:993, punktid 42 ja 47).
30
Euroopa Kohus on juba otsustanud, et määruse nr 4/2009 artikkel 12 on samaväärne määruse nr 44/2001 artikliga 27 ja Lugano II konventsiooni artikliga 27 (vt selle kohta 20. detsembri 2017. aasta kohtuotsus Schlömp, C‑467/16, EU:C:2017:993, punktid 44 ja 46, ning 6. juuni 2024. aasta kohtuotsus Geterfer, C‑381/23, EU:C:2024:467, punkt 26). Lisaks on määruse nr 4/2009 artikli 9 punkt a sõnastatud peaaegu identselt määruse nr 44/2001 artikli 30 punktiga 1 ja Lugano II konventsiooni artikli 30 punktiga 1 (vt selle kohta 20. detsembri 2017. aasta kohtuotsus Schlömp, C‑467/16, EU:C:2017:993, punktid 45 ja 46).
31
Neid sissejuhatavaid märkusi arvestades tuleb meelde tuletada, et määruse nr 4/2009 artiklis 12 ette nähtud lis pendens’i eeskirja eesmärk on nõuetekohase õigusemõistmise huvides – nagu seda huvi on muu hulgas üle korratud selle määruse põhjenduses 15 – vähendada eri liikmesriikide kohtutes samal ajal toimuvate menetluste esinemise võimalust ja vältida vastuoluliste kohtuotsuste tegemist juhul, kui sama vaidluse lahendamiseks on pädevus mitmel kohtul. Artiklis 12 ette nähtud samal ajal menetluses oleva kohtuasja lahendamise mehhanism on oma olemuselt objektiivne ja automaatne ning lähtub kõnealustesse kohtutesse pöördumise ajalisest järjekorrast (vt selle kohta 6. juuni 2024. aasta kohtuotsus Geterfer, C‑381/23, EU:C:2024:467, punktid 27 ja 29), mistõttu on kohtualluvus sellel kohtul, kuhu üks pool vaidluse lahendamiseks esimesena pöördus.
32
Selles kontekstis on määruse nr 4/2009 artiklis 9 ühetaoliselt ja autonoomselt määratletud kuupäev, mil määruse artikli 12 kohaldamisel loetakse kohtusse pöördumine toimunuks, et vähendada eri osalisriikides paralleelselt toimuvate menetluste ohtu (vt analoogia alusel 4. mai 2017. aasta kohtuotsus HanseYachts, C‑29/16, EU:C:2017:343, punkt 29, ja 20. detsembri 2017. aasta kohtuotsus Schlömp, C‑467/16, EU:C:2017:993, punkt 50). Artikli 9 eesmärk on muu hulgas ennetada probleeme, mis tulenevad riigisisestest erinevustest seoses ajaga, mille korral saab kohtuasja pidada menetluses olevaks, sest see aeg tuleb kindlaks määrata autonoomselt. Lisaks on artikli 9 esmane eesmärk vähendada õiguslikku ebakindlust – mida liikmesriikides tekitas kohtus menetluse alustamise aja kindlaksmääramiseks kehtivate õigusnormide mitmekesisus – sellise materiaalõigusnormi abil, mis võimaldaks selle aja kindlaks määrata lihtsalt ja ühetaoliselt (vt analoogia alusel 4. mai 2017. aasta kohtuotsus HanseYachts, C‑29/16, EU:C:2017:343, punkt 30).
33
Sama artikli 9 punkti a kohaselt toimub kohtusse pöördumine kuupäeval, mil kohtule esitatakse menetluse algatamist käsitlev või võrdväärne dokument, tingimusel et hageja astub pärast seda vajalikud sammud, et dokumendid kostjale kätte toimetada. Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tekkinud küsimus selle sätte, täpsemini selles sisalduva mõiste „võrdväärne dokument“ tõlgendamise kohta.
34
Siinkohal tuleb meelde tuletada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei tule selliseid kohtualluvuse eeskirju käsitlevaid sätteid, nagu on ette nähtud määruse nr 4/2009 artikli 9 punktis a, tõlgendada lihtsalt viitena liikmesriikide riigisisesele õigusele, vaid neid tuleb tõlgendada autonoomselt, lähtudes selle määruse eesmärkidest ja süsteemist ning kõikidest liikmesriikide õiguskordadest tulenevatest üldpõhimõtetest (vt selle kohta 18. detsembri 2014. aasta kohtuotsus Sanders ja Huber, C‑400/13 ja C‑408/13, EU:C:2014:2461, punktid 24 ja 25 ning seal viidatud kohtupraktika, ja analoogia alusel 7. mai 2020. aasta kohtuotsus Rina, C‑641/18, EU:C:2020:349, punkt 30).
35
Määruse nr 4/2009 artikli 9 punkti a sõnastusest nähtub, et mõistet „võrdväärne dokument“ tuleb hinnata seoses mõistega „menetluse algatamist käsitlev dokument“, kusjuures olgu täpsustatud, et mõiste „võrdväärne dokument“ ei tähenda tavakeeles mitte seda, et võrdväärne dokument peab olema menetluse algatamist käsitleva dokumendiga identne, vaid et see peab olema sama ülesannet täitev samaväärne dokument.
36
Määruses nr 4/2009 nimetatud ülalpidamiskohustuste valdkonnas on menetluse algatamist käsitleva dokumendi eesmärk algatada menetlus üldjuhul võistlevas menetluses ühe või mitme hageja ja ühe või mitme kostja vahel. Lisaks nähtub selle määruse artikli 9 punkti a lõpus sisalduvast tingimusest, mille kohaselt hageja astub pärast menetluse algatamist käsitleva või võrdväärse dokumendi esitamist vajalikud sammud, et asjaomased dokumendid kostjale kätte toimetada, et menetlus peab olema algatatud võistlevas menetluses.
37
Samuti on oluline nentida, nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 31, et selle määruse artiklis 12 ette nähtud lis pendens’i eeskirjade eesmärk on tagada, et järgitakse kohtutesse pöördumise ajalist järjekorda ja seega selle kohtu valikut, kelle poole on pöördunud pool, kes esimesena algatas asjaomase kohtuvaidluse.
38
Neil asjaoludel tuleb asuda seisukohale, et selle kohtu kindlaksmääramiseks, kelle poole on samal ajal menetluses oleva kohtuasja korral pöördutud esimesena, hõlmab mõiste „võrdväärne dokument“ mis tahes dokumenti, mis on asjaomase vaidluse sisuga tihedalt seotud, mistõttu võib selle kui menetluse algatamist käsitleva dokumendiga võrdväärse dokumendi põhjal asuda seisukohale, et kohtuvaidlus on kas või osaliselt või esialgsel kujul algatatud, et võimaldada kõnealuse vaidluse poolte vahel võistlevat arutelu.
39
Samas ei nähtu määruse nr 4/2009 artikli 9 punkti a sõnastusest, et mõisted „võrdväärne dokument“ ja „menetluse algatamist käsitlev dokument“ oleksid teineteist välistavad, kuivõrd see säte takistaks, et võrdväärne dokument ja menetluse algatamist käsitlev dokument igal juhul teineteisele järgneksid. Nimelt, kuna sõna „võrdväärne“ ei tähenda „identne“, ei ole välistatud, et võrdväärne dokument võib menetluse algatamist käsitlevale dokumendile eelneda, kui on täidetud võrdväärsuse elemendid, mis võimaldavad – nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse eelmisest punktist – asuda seisukohale, et vaidlus on algatatud, mis tähendab tihedat seost kohtuasja sisuga ja võistleva menetluse olemasolu.
40
Sellega seoses on Euroopa Kohus juba otsustanud, et kui kahe teineteisele järgneva menetluse omavahelisele suhtele on omane autonoomia või selge eraldatus, ei ole alust asuda seisukohale, et kohtuvaidlus on algatatud selle dokumendi esitamisel, millega algatati neist esimene menetlus, ning asjaomast dokumenti ei saa seega kvalifitseerida „võrdväärseks dokumendiks“ määruse nr 4/2009 artikli 9 punkti a tähenduses (vt selle kohta 4. mai 2017. aasta kohtuotsus HanseYachts, C‑29/16, EU:C:2017:343, punkt 35).
41
Kui kahe järjestikuse võistleva menetluse omavahelisele suhtele ei ole aga omane autonoomia või selge eraldatus, vaid need on sisu poolest tihedalt seotud, ei saavutataks eesmärki, mis seisneb selles, et järgitakse ajalist järjekorda, milles asjaomaste kohtute poole on pöördutud, ja seega kohtu valikut, kelle poole pöördus pool, kes menetluse algatas, kui möönda, et kahes omavahel tihedalt seotud võistlevas menetluses liikmesriigi kohtusse pöördumise kuupäevade vahelisel ajal võib kostja teise liikmesriigi kohtusse pöördudes sellest valikust kõrvale hoida, kasutades ära asjaolu, et teda on esimese menetluse käigus teavitatud teisest menetlusest, mis kavatsetakse sisuliselt algatada.
42
Käesoleval juhul peab eelotsusetaotluse esitanud kohus kindlaks tegema, kas õigusabi taotluse, mille BC talle esitas enne seda, kui LG esitas Rootsis hagi, võib kvalifitseerida määruse nr 4/2009 artikli 9 punkti a tähenduses menetluse algatamist käsitleva dokumendiga „võrdväärseks dokumendiks“, mille BC esitas sellele kohtule pärast seda, kui kohus oli ta õigusabi taotluse rahuldanud ja LG oli selle hagi esitanud. Selleks võib Euroopa Kohus eelotsusetaotlusele vastates esitada täpsustusi, mille eesmärk on liikmesriigi kohut tema otsuse tegemisel juhendada (15. jaanuari 2026. aasta kohtuotsus bluechip, C‑822/24, EU:C:2026:13, punkt 37 ja seal viidatud kohtupraktika).
43
Kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu kontrolli tulemusel ei ilmne vastupidist, nähtub Saksamaa valitsuse kirjalikest seisukohtadest ja kohtuistungil antud vastustest esiteks, et vastavalt ZPO §-le 117, mis on seaduse, mis käsitleb menetlust perekonnaasjades ja hagita menetluses (põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis), § 113 lõike 1 alusel mutatis mutandis kohaldatav sellisele perekonnaõiguslikule vaidlusele nagu põhikohtuasi, võib selline hageja nagu BC taotleda kohtult, kelle poole vaidlusega pöördutakse, õigusabi, esitades muu hulgas vaidluse asjaolud ja tõendid.
44
Teiseks, võttes arvesse asjaolu, et ZPO § 114 lõike 1 kohaselt võib sellisele hagejale nagu BC õigusabi anda üksnes siis, kui kavandatav hagi annab piisavalt alust arvata, et see osutub edukaks ega näi kuritahtlik, peab hageja üldjuhul lisama õigusabi taotlusele hagiavalduse kavandi või lisama sellesse hagiavalduse olulised osad, mille ta kavatseb õigusabi taotluse rahuldamise korral esitada selleks, et kohus, kelle poole on pöördutud, saaks kontrollida, kas õigusabi andmise tingimused on täidetud.
45
Kolmandaks tuleneb ZPO § 118 lõikest 1, et vastaspoolel peab olema võimalus võtta seisukoht küsimuses, kas need tingimused on täidetud, välja arvatud juhul, kui see ei ole eripõhjustel otstarbekas, mis tähendab – nagu märkis Saksamaa valitsus kohtuistungil –, et kohus, kelle poole on pöördutud, teeb õigusabi taotluse vastaspoolele teatavaks, kusjuures see teave edastatakse üldjuhul lihtsalt teatena, ilma et see piiraks kohtu võimalust viia läbi kättetoimetamine.
46
Lisaks, nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus oma eelotsusetaotluses märkis, tuleneb tsiviilseadustiku põhikohtuasja asjaoludele kohaldatava redaktsiooni §‑st 204 koostoimes ZPO §-ga 167, et õigusabi taotluse kättetoimetamise tagajärjel peatub aegumistähtaeg alates selle taotluse esitamise hetkest juhul, kui kättetoimetamine toimub vahetult pärast taotluse esitamist.
47
Saksa õigusest, nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktides 43–46, näib tulenevat, et välja arvatud juhul, kui esinevad vastupidised eripõhjused, tuleb õigusabi taotlus, mis sisaldab muu hulgas hagiavalduse põhielemente, mis sisulistes küsimustes esitatakse õigusabi taotluse rahuldamise korral, teha vastaspoolele teatavaks, et tal oleks võimalik võtta seisukoht küsimuses, kas on piisavalt alust arvata, et kavandatav hagi osutub edukaks ega näi kuritahtlik.
48
Seega näib, et Saksa perekonnaõiguses on õigusabi menetlus üldjuhul menetlus inter partes, mis on tihedalt seotud hilisema võistleva sisulise menetlusega, kuna see võimaldab esiteks vastaspoolel tutvuda õigusabi taotleja kavandatavate väidete ja kokkuvõtlike põhjendustega ning võtta selle kohta seisukoht ning teiselt poolt kohtunikul teha esialgne analüüs, et otsustada taotletava õigusabi andmise üle. Sellist tihedat seost kinnitab ka asjaolu, et kättetoimetatud õigusabi taotlus peatab aegumistähtaja.
49
Neil asjaoludel tuleb asuda seisukohale – tingimusel, et eelotsusetaotluse esitanud kohus kontrollib käesoleva kohtuotsuse punktides 43–46 kirjeldatud Saksa õigust –, et selles õiguskorras võib kohtule esitatud õigusabi taotluse kvalifitseerida „võrdväärseks dokumendiks“ määruse nr 4/2009 artikli 9 punkti a tähenduses.
50
Selleks aga, et niisuguse õigusabi taotluse, nagu on kõne all põhikohtuasjas, kvalifitseerimisel „võrdväärseks dokumendiks“ säiliks tihe seos õigusabi andmise menetluse ja sisulise menetluse vahel, on veel vaja esiteks, et taotletud õigusabi oleks antud, teiseks, et sisuline hagi oleks esitatud mõistliku aja jooksul pärast selle abi andmist, ja kolmandaks, et asjaomase hagi sisu vastaks sisuliselt sellele, mis tuleneb avalduse kavandist, mida kohus õigusabi menetluse käigus analüüsis.
51
Kohtuistungil tõi komisjon esile asjaolu – mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus –, et sellised õigusabi taotlused, nagu on kõne all põhikohtuasjas, edastab kohus, kelle poole on pöördutud, üldjuhul lihtsalt vastaspoolele, mitte ei toimeta neid kätte. Sellega seoses tuleb rõhutada, et kuigi määruse nr 4/2009 artikli 9 punkti a lõpuosas on ette nähtud üksnes juhud, mil võrdväärne dokument või menetluse algatamist käsitlev dokument tuleb kätte toimetada, on hagejale pandud kohustus astuda vajalikud sammud, et dokumendid kostjale kätte toimetada, mutatis mutandis ülekantav juhtumile, kus kohus, kelle poole on pöördutud, lihtsalt edastab selle dokumendi. Sellest järeldub, et asjaolu, et õigusabi taotlus edastatakse vastaspoolele lihtsalt teatega, ei mõjuta iseenesest sellise taotluse kvalifitseerimist „võrdväärseks dokumendiks“.
52
Nagu Saksamaa valitsus kohtuistungil möönis, võib see Saksa õiguse eripära siiski takistada sellist kvalifitseerimist juhul, kui ilmneb, et vastaspool ei ole õigusabi taotlust kätte saanud ja õigusabi menetlus on kaotanud oma võistleva iseloomu, ilma et vastaspoolel oleks hiljem võimalik seda parandada. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on seda aspekti vastavalt vajadusele kontrollida.
53
Lõpuks tuleb täpsustada, et sellise õigusabi taotluse, nagu on kõne all põhikohtuasjas, kvalifitseerimisel „võrdväärseks dokumendiks“ määruse nr 4/2009 artikli 9 punkti a tähenduses võetakse arvesse ka tähtsust, mida see säte tõhusa õiguskaitse tagamiseks omistab õigusabi mehhanismile kui niisugusele elemendile, mis on ülalpidamiskohustustega seotud vaidlustest lahutamatu ja samal ajal hädavajalik ülalpidamist saama õigustatud isikute jaoks, kellel ei ole oma õiguste maksmapanekuks piisavalt vahendeid. See kajastub nii asjaomase määruse artiklis 44 kui ka artiklis 46, arvestades määruse põhjendust 36.
54
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et määruse nr 4/2009 artikli 9 punkti a tuleb tõlgendada nii, et kohtule esitatud õigusabi taotlus, millele on kavandi kujul lisatud avaldus, mille hageja kavatseb esitada ülalpidamiskohustust puudutavas nõudes juhul, kui taotletud õigusabi antakse, kujutab endast „võrdväärset dokumenti“ selle sätte tähenduses, kui vastaspoolele, kellele on teatavaks tehtud õigusabi taotlus, sealhulgas avalduse kavand, on kõnealuse menetluse käigus antud teada võimalusest võtta seisukoht küsimuses, kas sisuline hagi annab piisavalt alust arvata, et see osutub edukaks ega näi kuritahtlik, ning kui hagi esitatakse mõistliku aja jooksul pärast menetlusabi andmist, niisugustel asjaoludel, mis sisuliselt vastavad nimetatud kavandis avaldatud asjaoludele.
Kohtukulud
55
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) otsustab:
Nõukogu 18. detsembri 2008. aasta määruse (EÜ) nr 4/2009 kohtualluvuse, kohaldatava õiguse, kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise ning koostöö kohta ülalpidamiskohustuste küsimustes artikli 9 punkti a
tuleb tõlgendada nii, et
kohtule esitatud õigusabi taotlus, millele on kavandi kujul lisatud avaldus, mille hageja kavatseb esitada ülalpidamiskohustust puudutavas nõudes juhul, kui taotletud õigusabi antakse, kujutab endast „võrdväärset dokumenti“ selle sätte tähenduses, kui vastaspoolele, kellele on teatavaks tehtud õigusabi taotlus, sealhulgas avalduse kavand, on kõnealuse menetluse käigus antud teada võimalusest võtta seisukoht küsimuses, kas sisuline hagi annab piisavalt alust arvata, et see osutub edukaks ega näi kuritahtlik, ning kui hagi esitatakse mõistliku aja jooksul pärast menetlusabi andmist, niisugustel asjaoludel, mis sisuliselt vastavad nimetatud kavandis avaldatud asjaoludele.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.
(
i
)	Kohtuasjal on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetlusosalise tegelikule nimele.