Esialgne tõlge
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
esitatud 11. detsembril 2025(1)
Kohtuasi C‑655/24 [Latranov](i)
Rayonna prokuratura – grad Veliki Preslav (Veliki Preslavi rajooniprokuratuur, Bulgaaria)
versus
EZ
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Rayonen sad –
Veliki Preslav (Veliki Preslavi rajoonikohus, Bulgaaria))
Eelotsusemenetlus – Vabadusel, turvalisusel ja õigsusel rajanev ala – Raamotsus 2005/212/JSK – Artikkel 2 – Direktiiv 2014/42/EL – Artiklid 3 ja 14 – Kohaldamisala – Direktiiv
(EL) 2024/1260 – Artikkel 38 – Kohaldatavus – Kuriteovahendite konfiskeerimine – Mootorsõiduki juhtimine alkoholijoobes – Sõiduki või selle väärtusele vastava summa konfiskeerimine, kui see ei kuulu kuriteo toimepanijale – Mootorsõiduk kui kuriteovahend
1.        Bulgaaria politsei pidas mootorsõiduki juhi alkoholijoobe kontrollimiseks kinni. Kuna alkoholisisaldus tema veres ületas seadusega lubatud piirmäära, mõisteti ta süüdi mootorsõiduki juhtimise eest alkoholijoobes.
2.        Pärast seda süüdimõistmist tekkis küsimus, kas sõiduk tuleb arestida või tuleb konfiskeerida selle väärtusele vastav summa, kui sõiduk ei kuulu süüdimõistetule. Antud juhul kuulus sõiduk (abielu ühisvarana) sõidukijuhile ja tema abikaasale.
3.        Konfiskeerimist lahendav kohus esitab Euroopa Kohtule mitu eelotsuse küsimust. Esimese kahe küsimusega soovib ta sisuliselt teada, kas:
–        rikkumine, mis seisneb mootorsõiduki juhtimises alkoholijoobes, kuulub direktiivi (EL) 2024/1260,(2) Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) või raamotsuse 2005/212/JSK(3) kohaldamisalasse;
–        juhul kui mõni eespool nimetatud õigusnormidest on kohaldatav, siis võib kasutatud mootorsõiduki kvalifitseerida kuriteovahendiks.
I.      Õiguslik raamistik
A.      Liidu õigus
1.      Raamotsus 2005/212
4.        Artiklis 2 („Konfiskeerimine“) on sätestatud:
„1.      Iga liikmesriik võtab vajalikud meetmed, mis võimaldavad kas täielikult või osaliselt konfiskeerida kuriteovahendid ja kuritegelikul teel saadud tulu või sellisele tulule väärtuse poolest vastava vara, kui kuriteo eest määratav karistus on üle ühe aasta pikkune vabadusekaotus.
[…]“.
5.        Artiklis 4 („Õiguskaitsevahendid“) on sätestatud:
„Iga liikmesriik võtab vajalikud meetmed selle tagamiseks, et huvitatud isikutel, keda artiklites 2 ja 3 sätestatud meetmed mõjutavad, on tõhusad õiguskaitsevahendid oma õiguste kaitsmiseks.“
6.        Artiklis 5 („Kaitsemeetmed“) on sätestatud:
„Käesolev raamotsus ei mõjuta kohustust austada põhiõigusi ja õiguse üldpõhimõtteid, sealhulgas eelkõige süütuse presumptsiooni, nagu need on kirja pandud Euroopa Liidu lepingu artiklis 6.“
2.      Direktiiv 2014/42/EL(4)
7.        Artiklis 2 („Mõisted“) on ette nähtud:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
3)      „kuriteovahend“ – mis tahes vara, mida kasutatakse või kavatsetakse kasutada mis tahes viisil täielikult või osaliselt kuriteo või kuritegude toimepanemiseks;
[…]“.
8.        Artiklis 3 („Reguleerimisala“) on sätestatud:
„Käesolevat direktiivi kohaldatakse kuritegude suhtes, mida reguleerib:
a)      ELi lepingu artikli K.3 lõike 2 punktil c põhinev Euroopa ühenduste ametnike või Euroopa Liidu liikmesriikide ametnikega seotud korruptsiooni vastast võitlust käsitlev konventsioon („ametnikega seotud korruptsiooni vastast võitlust käsitlev konventsioon“);
b)      nõukogu 29. mai 2000. aasta raamotsus 2000/383/JSK võltsimisvastase kaitse tugevdamiseks kriminaal- ja muude karistuste abil seoses euro kasutuselevõtmisega;
c)      nõukogu 28. mai 2001. aasta raamotsus 2001/413/JSK mittesularahaliste maksevahenditega seotud pettuste ja võltsimiste vastase võitluse kohta;
d)      nõukogu 26. juuni 2001. aasta raamotsus 2001/500/JSK, milles käsitletakse rahapesu ning kuriteovahendite ja kuritegelikul teel saadud tulu kindlakstegemist, uurimist, blokeerimist, arestimist ja konfiskeerimist;
e)      nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsus 2002/475/JSK terrorismivastase võitluse kohta;
f)      nõukogu 22. juuli 2003. aasta raamotsus 2003/568/JSK korruptsioonivastase võitluse kohta erasektoris;
g)      nõukogu 25. oktoobri 2004. aasta raamotsus 2004/757/JSK, millega kehtestatakse miinimumeeskirjad ebaseadusliku uimastiäri kuriteokoosseisu ja karistuste kohta;
h)      nõukogu 24. oktoobri 2008. aasta raamotsus 2008/841/JSK organiseeritud kuritegevuse vastase võitluse kohta;
i)      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2011. aasta direktiiv 2011/36/EL, milles käsitletakse inimkaubanduse tõkestamist ja sellevastast võitlust ning inimkaubanduse ohvrite kaitset ja millega asendatakse nõukogu raamotsus 2002/629/JSK;
j)      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiiv 2011/93/EL, mis käsitleb laste seksuaalse kuritarvitamise ja ärakasutamise ning lasteporno vastast võitlust ja mis asendab nõukogu raamotsuse 2004/68/JSK;
k)      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. augusti 2013. aasta direktiiv 2013/40/EL, milles käsitletakse infosüsteemide vastu suunatud ründeid ja millega asendatakse nõukogu raamotsus 2005/222/JSK,
ning samuti muud õigusaktid, kui nimetatud õigusaktides nähakse konkreetselt ette, et käesolevat direktiivi kohaldatakse ka nendes ühtlustatavate kuritegude koosseisude suhtes.“
9.        Artiklis 14 („Ühismeetme 98/699/JSK ning raamotsuste 2001/500/JSK ja 2005/212/JSK teatavate sätete asendamine“) on ette nähtud:
„1.      […] raamotsuse 2005/212/JSK artikli 1 esimesed neli taanet ja artikkel 3 asendatakse nende liikmesriikide suhtes, kellele käesolev direktiiv on siduv, ilma et see piiraks kõnealuste liikmesriikide kohustusi, mis on seotud kõnealuste raamotsuste siseriiklikku õigusesse ülevõtmise tähtpäevadega.
[…]“.
3.      Direktiiv 2024/1260
10.      Artiklis 33 („Ülevõtmine“) on sätestatud:
„1.      Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 23. novembriks 2026. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.
[…]“.
11.      Artiklis 36 („Ühismeetme 98/699/JSK, raamotsuste 2001/500/JSK ja 2005/212/JSK, otsuse 2007/845/JSK ning direktiivi 2014/42/EL asendamine“) on sätestatud:
„1.      [Raamotsus] 2005/212/JSK […] asendatakse liikmesriikide puhul, kelle suhtes käesolev direktiiv on siduv, ilma et see mõjutaks kõnealuste liikmesriikide kohustusi, mis on seotud nende õigusaktide liikmesriigi õigusesse ülevõtmise kuupäevaga.
[…]“.
B.      Bulgaaria õigus. Karistusseadustik (Nakazatelen kodeks)
12.      Artikkel 53 on sõnastatud järgmiselt:
„(1)      Olenemata kriminaalvastutusest konfiskeeritakse riigi omandisse:
a)      […] teo toimepanijale kuuluvad esemed, mida kavatseti kasutada või kasutati tahtliku kuriteo toimepanemiseks; juhul kui neid enam alles ei ole või kui need on võõrandatud, siis nende väärtusele vastav rahasumma;
[…]“.
13.      Põhikohtuasja asjaoludele kohaldatava redaktsiooni artiklis 343b on sätestatud:
„(1) […] Mootorsõiduki juhtimise eest, kui nõuetekohaselt tuvastatud alkoholisisaldus juhi veres on üle 1,2 promilli, karistatakse ühe- kuni kolmeaastase vangistuse ja 200 kuni 1000 [Bulgaaria leevi (BGN)] suuruse trahviga.
(2)      […]Lõikes 1 nimetatud kuriteo eest jõustunud kohtuotsusega eelnevalt karistatud isikut karistatakse mootorsõiduki juhtimise eest, kui nõuetekohaselt tuvastatud alkoholisisaldus juhi veres on üle 0,5 promilli, ühe- kuni viieaastase vangistuse ning 500 kuni
1500 leevi suuruse trahviga.
(3)      […] Mootorsõiduki juhtimise eest pärast narkootikumi või samalaadse aine tarvitamist, kui see on nõuetekohaselt tuvastatud, karistatakse ühe- kuni kolmeaastase vangistuse ja 500 kuni 1500 leevi suuruse trahviga.
(4)      […] Lõikes 4 nimetatud teo korduva toimepanemise korral on karistuseks ühe- kuni viieaastane vangistus ja 500 kuni 1500 leevi suurune trahv.
(5)      […] Lõigetes 1–4 nimetatud juhtudel konfiskeerib kohus riigi omandisse kuriteo toimepanemiseks kasutatud mootorsõiduki, mis on kuriteo toimepanija omandis või kui kuriteo toimepanija ei ole selle omanik, siis mõistab temalt välja sõiduki väärtusele vastava summa.
[…]“.
II.    Faktilised asjaolud, kohtuvaidlus ja eelotsuse küsimused
14.      EZ juhtis 27. juulil 2024 Veliki Preslavi linnas (Bulgaaria) mootorsõidukit alkoholisisaldusega veres 3,23 promilli(5).
15.      15. augustil 2024 jõudis juht prokuratuuriga kokkuleppele. Samal päeval jõustunud kohtuotsusega(6) kinnitatud kokkuleppe kohaselt määrati talle:
–         üheaastane vangistus, mis jäeti kolmeaastase katseajaga tingimisi täitmisele pööramata;
–         trahv 500 leevi;
–        mootorsõiduki juhtimise õigusest ilmajätmine üheks aastaks ja kaheksaks kuuks.
16.      Pool EZ juhitud sõidukist kuulub tema ja tema abikaasa ühisvara hulka. Viimane ei sekkunud menetlusse, kuna sel ajal kehtinud riigisisesed menetlusnormid ei lubanud tal seda teha.(7)
17.      Enne konfiskeerimisotsuse tegemist võeti kaitsemeetmed 50% ulatuses
vastavalt EZile kuuluva sõiduki osa omandiõiguse suhtes.(8)
18.      Selleks, et otsustada sõiduki väärtusele vastava summa konfiskeerimise üle, pidas Rayonen sad –
Veliki Preslav (Veliki Preslavi rajoonikohus, Bulgaaria) tarvilikuks esitada neli eelotsuse küsimust, millest kaks esimest on allpool esitatud ja mille kohta Euroopa Kohtu korraldusel käesolev ettepanek on esitatud. Nende sisu on järgmine:
„1.      Kas [direktiiv 2024/1260], [harta] või [raamotsus 2005/212] on kohaldatavad alkoholi ja/või narkootikumi mõju all toime pandud liikluskuritegude korral?
2.      Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis kas mootorsõiduk on käsitatav kuriteo toimepanemiseks kasutatud kuriteovahendina [direktiivi 2024/1260] artikli 3 punkti 3 tähenduses?“
III. Menetlus Euroopa Kohtus
19.      Eelotsusetaotlus registreeriti Euroopa Kohtus 9. oktoobril 2024.
20.      Kirjalikud seisukohad esitasid Poola valitsus ja Euroopa Komisjon.
21.      1. oktoobri 2025. aasta kohtuistungil osalesid Bulgaaria valitsus ja komisjon.
IV.    Hinnang
A.      Sissejuhatus
22.      Bulgaaria õiguse kohaselt toob alkoholijoobes mootorsõiduki juhtimises seisneva kuriteo toimepanemine kaasa sõiduki konfiskeerimise riigi kasuks, kui sõiduk on selle toimepanija omandis, või kui see nii ei ole, siis selle väärtusele vastava summa maksmise riigile.(9)
23.      Eelotsusetaotlusest ja kõigi menetlusse astujate seisukohtadest nähtub, et niisugustel juhtudel nagu käesolev on kohustus määrata sõiduki konfiskeerimine (või asendussumma, kui sõiduk ei olnud kuriteo toimepanija omandis) absoluutne.(10)
B.      Esimene eelotsuse küsimus
24.      Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib esiteks teada, kas vaidluse suhtes kohaldatavad liidu õigusnormid hõlmavad direktiivi 2024/1260, hartat või raamotsust 2005/212.
25.      Direktiivi 2024/1260 artikli 33 lõikes 1 on sätestatud: „[l]iikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 23. novembriks 2026. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.“
26.      Komisjon väidab(11), et Bulgaaria Vabariik ei ole teatanud talle direktiivi 2024/1260 ülevõtmisest.(12)
27.      Neil asjaoludel ja arvestades, et sõiduki juhtimine alkoholijoobes leidis aset 27. juulil 2024, ei ole direktiiv 2024/1260 ratione temporis kohaldatav.
28.      Liidu õiguse seisukohast tuleb vaidlus lahendada raamotsuse 2005/212 alusel. Kuigi eelotsusetaotluses seda ei mainita, tuleb siiski arvesse võtta, kas kohaldatav võib olla ka direktiiv 2014/42, mis kehtis faktiliste asjaolude asetleidmise ajal.
29.      Euroopa Kohus võib teatavasti anda eelotsusetaotluse esitanud kohtule juhiseid liidu õiguse tõlgendamiseks, mida viimane ei ole eelotsusetaotluses maininud.(13)
30.      Seega ei peaks vastus eelotsuse küsimustele piirduma mitte ainult raamotsuse 2005/212 artikli 2 lõikega 1, vaid tuleks hinnata ka direktiivi 2014/42 võimalikku mõju.
31.      Arvestades kahtlusi, mis tekkisid seoses raamotsuse 2005/212 kohaldatavusega süütegudele, mis on seotud sõiduki juhtimisega alkoholijoobes, tuleb kõigepealt analüüsida selle raamotsuse õiguslikku alust.
1.      Raamotsuse 2005/212 õiguslik alus
32.      Raamotsuses 2005/212 nimetatakse õigusliku alusena lisaks EL lepingu artikli 34 lõike 2 punktile b ka EL lepingu artiklit 29 ja EL lepingu artikli 31 lõike 1 punkti c.
33.      Kohtuistungil ei väitnud Bulgaaria valitsus mitte ainult seda, et raamotsus 2005/212 ei ole käesolevas asjas kohaldatav,(14) vaid ka seda, et kui raamotsus oleks kohaldatav sellistele süütegudele, nagu on kõne all käesolevas asjas, ei pruugi see olla kooskõlas liidu esmase õigusega.
34.      Komisjon vaidleb sellele seisukohale vastu ja minu arvates on see põhjendatud.
35.      EL lepingu artiklis 29 on sätestatud, et eesmärk „tagada kodanikele kõrgetasemeline kaitse vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneval alal, arendades liikmesriikide ühismeetmeid […] õigusalase koostöö valdkonnas“ „saavutatakse organiseeritud või muu kuritegevuse […] vältimisega ning nende vastu võitlemisega“.
36.      EL lepingu artikli 31 lõike 1 punktis c on omakorda sätestatud, et kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö ühismeetmed hõlmavad „liikmesriikides kohaldatavate eeskirjade kokkusobivuse tagamist, mis võib olla vajalik sellise koostöö parandamiseks“.
37.      Need kaks liidu esmase õiguse sätet annavad raamotsusele 2005/212 piisava hõlmavuse, et kohaldada seda teatava raskusastmega süütegude suhtes, mis on karistatavad üle ühe aasta pikkuse vabadusekaotusega, piiramata neid siiski konkreetse loetelu või kategooriaga (näiteks organiseeritud kuritegevus).
38.      EL lepingu Lissaboni lepingule eelnenud redaktsiooni kohaselt on raamotsuse 2005/212 õiguslik alus nimelt otseselt seotud õigusalase koostööga kriminaalasjades, nagu nähtub kahest eespool viidatud sättest:
–        EL lepingu artiklis 29 viidatakse sõnaselgelt kriminaalasjades tehtavale õigusalasele koostööle, et võidelda organiseeritud ja muu kuritegevuse vastu;
–        EL lepingu artikli 31 lõike 1 punkt c(15) on avatud tekst, mis võimaldab vastu võtta teisese õiguse sätteid, mis soodustavad liikmesriikides kohaldatavate eeskirjade kokkusobivust niivõrd, kuivõrd see on vajalik kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö parandamiseks.(16)
39.      Kokkuvõttes pakuvad esmase õiguse normid, millele raamotsuses 2005/212 viidatakse kui õiguslikule alusele, piisavat katvust, et raamotsuse artiklit 2 laiendataks horisontaalselt kuritegudele, mida Euroopa seadusandja pidas asjakohaseks, piiramata neid ühegi konkreetse kuriteoliigiga.
40.      Lissaboni lepingu üleminekusätteid käsitleva protokolli nr 36(17) artiklis 9, mis reguleerib liidu lepingu V ja VI jaotise alusel vastu võetud õigusakte, on sätestatud, et „[l]iidu institutsioonide, organite ja asutuste poolt Euroopa Liidu lepingu alusel enne Lissaboni lepingu jõustumist vastuvõetud õigusaktide õiguslik toime säilib kuni asjaomaste õigusaktide kehtetuks tunnistamise, tühiseks tunnistamise või muutmiseni aluslepingute kohaldamisel“.
41.      Euroopa Kohus on leidnud, et:
–        „üleminekusätete protokolli artiklit 9 [tuleb] mõista nii, et selle eesmärk on muu hulgas tagada [õigusalase] koostöö raames vastu võetud õigusaktide tõhusa kohaldamise jätkumine hoolimata selle koostöö institutsioonilise raamistiku muutmisest“.(18)
–        „Võttes arvesse, et liidu akti õiguspärasust tuleb analüüsida selle akti vastuvõtmise ajal olemas olnud faktiliste ja õiguslike asjaolude alusel […], tuleb otsuse 2008/633 artikli 18 lõike 2 seaduslikkuse hindamisel arvestada sätteid, mis käsitlesid selle otsuse vastuvõtmise ajal sellise meetme vastuvõtmist nagu vaidlustatud otsus […]“.(19)
42.      Järelikult tuleb raamotsuse 2005/212 sätete hindamisel arvesse võtta selle vastuvõtmise ajal kehtinud õiguslikku konteksti, nii et esmase õiguse viited jäävad EL lepingu säteteks, mis käsitlevad õigusalast koostööd kriminaalasjades.
43.      Direktiivi 2014/42 vastuvõtmine, mis asendas vaid osa raamotsuse 2005/212 sätetest, seda järeldust ei muuda, kuna sätted, mis jäävad kehtima, on raamotsuse osad. Vastupidisel juhul oleks need lisatud direktiivi 2014/42 sätete hulka.(20)
44.      Igal juhul, kui raamotsust 2005/212 tahetaks tõlgendada kooskõlas EL toimimise lepingu sätetega, mis käsitlevad õigusalast koostööd kriminaalasjades, tuleks arvesse võtta seda, kuidas liidu seadusandja jaoks ei piirdu ELTL artikkel 82 piiriülese mõõtmega eriti raskete kuritegudega.
45.      Liidu seadusandja on sedastanud (täpsemalt seoses teise liikmesriigi poolt kriminaalmenetluses tehtud konfiskeerimisotsuste tunnustamise ja täitmisega), et „[määrusega (EL) 2018/1805](21) hõlmatud kuritegude osas ei tohiks […] piirduda eriti ohtlike, piiriülese mõõtmega kuritegudega, kuna [ELTL] artiklis 82 ei nõuta sellist piirangut meetmetele, millega kehtestatakse normid ja menetlused kriminaalasjades tehtud otsuste vastastikuse tunnustamise tagamiseks“.(22)
2.      Raamotsuse 2005/212 tõlgendamine
46.      Raamotsuse 2005/212 artikli 2 lõike 1 kohaselt võtab iga liikmesriik „vajalikud meetmed, mis võimaldavad kas täielikult või osaliselt konfiskeerida kuriteovahendid ja kuritegelikul teel saadud tulu või sellisele tulule väärtuse poolest vastava vara, kui kuriteo eest määratav karistus on üle ühe aasta pikkune vabadusekaotus“.
47.      Kuna vaadeldav süütegu on Bulgaaria õiguses karistatav kuni kolmeaastase vangistusega, kuulub see sõna-sõnalt raamotsuse 2005/212 artikli 2 lõike 1 kohaldamisalasse.
48.      Raamotsust 2005/212 võiks sellegipoolest tõlgendada kitsamalt (nagu väidavad Bulgaaria ja Poola valitsus), nii et see oleks kohaldatav ainult organiseeritud kuritegevuse vastase võitluse kontekstis.
49.      See argument on täiesti arvestatav. Raamotsuse 2005/212 preambul sisaldab viiteid, mis eraldi võetuna võivad viidata selle kohaldamisala piiramisele seda liiki kuritegevusega. Selle mitu sätet toetavad sama mõtet, mida toetab kontekstuaalne tõlgendamiskriteerium.
50.      Arvan siiski, et käsitletaval juhul tuleb:
–        eelistada raamotsuse 2005/212 artikli 2 selget (ja ammendavat) sõnastust, mis välistab selle piiramise organiseeritud kuritegevusega seotud kuritegudega;
–        seda artiklit tõlgendada, lähtudes raamotsuse 2005/212 enda õiguslikest alustest, eelkõige EL lepingu artiklist 29 ja artikli 31 lõike 1 punktist c, mis, nagu ma juba märkisin, soodustavad selle laiendamist kaugemale organiseeritud kuritegevusest;
–        arvesse võtta raamotsuse 2005/212 eesmärki, milleks on laiendada õigusalast koostööd kriminaalasjades teatava raskusastmega käitumisele, mille on määratlenud Euroopa seadusandja, kes on otsustanud pidada sellisteks tegudeks teod, mille eest karistatakse üle ühe aasta pikkuse vabadusekaotusega.
51.      Kui raamotsuse 2005/212 põhjendustes 1, 2, 4, 5 ja 6 on viidatud organiseeritud kuritegevusele, siis seda on tehtud selleks, et väljendada soovi seda kuritegevust ennetada ja selle vastu võidelda. Sellised mured õigustavad meetmeid, mille eesmärk on näiteks leevendada tõendamiskoormist seoses isiku vara päritoluga kuritegude puhul, mis on seotud eriti raskete kuritegudega.
52.      Raamotsuse 2005/212 põhjendus 10 annab seevastu rohkem selgust: „käesoleva raamotsuse eesmärk on tagada, et kõigis liikmesriikides oleks kehtestatud tõhusad eeskirjad, mis reguleerivad kuritegelikul teel saadud tulu konfiskeerimist, muu hulgas tõendamiskohustust organiseeritud kuritegevusega seotud kuriteos süüdi mõistetud isiku vallatava vara päritolu määramisel“ (kohtujuristi kursiiv).
53.      Seega ei ole „organiseeritud kuritegevuse“ tegur raamotsuse 2005/212 artikli 2 tõlgendamisel oluline, kuigi see võib mõjutada konfiskeeritud vara päritolu tõendamiskoormist.
54.      Kordan, et raamotsuse 2005/212 artikli 2 eesmärk on see, et riikidel oleksid konfiskeerimise reguleerimiseks (horisontaalse ulatusega) miinimumeeskirjad, nii et asjaomaseid riigisiseseid otsuseid saaks täita teistes liikmesriikides kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö raames.
55.      Euroopa Kohus seostab üheselt raamotsuse 2005/212 eesmärgid kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö eesmärkidega.
56.      Ta rõhutab eelkõige, et „raamotsus 2005/212 põhineb EL lepingu enne Lissaboni lepingut kehtinud redaktsiooni VI jaotise „Sätted politseikoostöö ja õigusalase koostöö kohta kriminaalasjades“ sätetel“ ning et selle eesmärk on „nagu on märgitud selle põhjenduses 10 – tagada, et kõigis liikmesriikides oleks kehtestatud tõhusad õigusnormid, mis reguleerivad kuritegelikul teel saadud tulu konfiskeerimist“.(23)
57.      Lisaks raamotsuse 2005/212 seotusele raamotsusega 2006/783/JSK(24) märgib Euroopa Kohus, et „võttes arvesse raamotsuse 2005/212 eesmärke ja sõnastust ning selle vastuvõtmise konteksti, tuleb asuda seisukohale, et nimetatud raamotsus on akt, mille eesmärk on kohustada liikmesriike kehtestama kuriteovahendite ja kuritegelikul teel saadud tulu konfiskeerimise ühised miinimumeeskirjad, et hõlbustada kriminaalmenetluses tehtud konfiskeerimisotsuste vastastikust tunnustamist […]“.(25)
58.      Siiani ei näi seega olevat põhjust piirata neid ühiseid konfiskeerimise miinimumeeskirju organiseeritud kuritegevuse juhtudega (mille hulka ei kuulu loogiliselt alkoholijoobes sõidukijuhtimise süütegu).
59.      Direktiivis 2014/42 on loobutud raamotsuse 2005/212 üldisest lähenemisviisist ja asendatud see kuritegude konkreetse loeteluga, mida on täpsustatud selle artiklis 3. Tegemist on üldtuntud raske käitumise kataloogiga, millest paljusid iseloomustab organisatsiooniline element (organiseeritud kuritegevus).
60.      Direktiivi 2014/42 artiklis 3 sisalduv kuritegude loetelu, mis on ammendav,(26) ei hõlma süütegusid, mis on seotud alkoholijoobes käitumisega.
61.      Direktiivi 2014/42 sätetega ei ole raamotsust 2005/212 liidu õiguskorrast siiski välja jäetud.(27) Nimelt tuleb direktiivi 2014/42 selle vastuvõtmise konteksti arvestades mõista nii, et selle eesmärk on laiendada raamotsuse 2005/212 sätteid.(28)
62.      Raamotsuse 2005/212 artikli 2 aluseks olev kriteerium (mitte ainult kuritegelike ühenduste toime pandud süütegude puhul, vaid iga kuriteo puhul, mille eest karistatakse üle ühe aasta pikkuse vangistusega) kajastub hilisemates konfiskeerimisotsuste vastastikuse tunnustamise õigusaktides.
63.      Seega peaks määruse 2018/1805 põhjenduse 14 kohaselt see „hõlmama nii direktiiviga 2014/42/EL reguleeritud kuritegudega seotud arestimis- ja konfiskeerimisotsuseid kui ka muude kuritegudega seotud arestimis- ja konfiskeerimisotsuseid“ (kohtujuristi kursiiv).
64.      Seega on loogiline, et Euroopa Kohus tõlgendas raamotsuse 2005/212 sätteid seoses asjaoludega, mis ei puudutanud tingimata kuritegelike ühenduste tegevust. Raamotsuse 2005/212 kohaldatavuse hindamistegur oli rangelt võttes kuriteo eest mõistetud vabadusekaotusliku karistuse pikkus.(29)
65.      Leian, et sellest Euroopa Kohtu seisukohast ei ole põhjust kõrvale kalduda. Selle sätte kohaselt kuulub konfiskeerimine, mis tuleneb mootorsõiduki juhtimisest alkoholijoobes, raamotsuse 2005/212 artikli 2 lõike 1 kohaldamisalasse, kui selle eest mõistetav vabadusekaotuslik karistus on pikem kui üks aasta.
66.      Raamotsuse 2005/212 kohaldamisel on lisaks soodsad tagajärjed nende isikute menetluslikele tagatistele, kelle suhtes kohaldatakse kuriteovahendite konfiskeerimist. Just need tagatised soodustavad seda, et puuduvad takistused õigusalasele koostööle kriminaalasjades.
67.      Raamotsuse 2005/212 artikli 4 kohaselt võtab iga liikmesriik seoses artiklis 2 (laialt) määratletud kuritegudega kokku lepitud konfiskeerimisega „vajalikud meetmed selle tagamiseks, et huvitatud isikutel, keda [artiklis 2] sätestatud meetmed mõjutavad, on tõhusad õiguskaitsevahendid oma õiguste kaitsmiseks“. Lisaks jäävad raamotsuse 2005/212 artiklis 5 nimetatud tagatised täielikult toimima.
68.      See liidu teisese õigusega kokkupuute viis võimaldab harta artikli 51 alusel kohaldada hartat raamotsuses 2005/212 ette nähtud konfiskeerimismeetmete suhtes.
69.      Sellest kriteeriumist lähtudes on Euroopa Kohus sedastanud, et harta artiklis 17 sätestatud omandiõigust tuleb heausklike kolmandate isikute vara konfiskeerimise eest kaitsta.(30) Ta seostas samuti harta artikli 47 (õigus tõhusale kohtulikule kaitsele) raamotsuse 2005/212 artikliga 4.(31)
70.      Põhiõiguste kaitse seisukohast võivad sätted, mis reguleerivad konfiskeerimist liikmesriikides, kes ilmselgelt neid õigusi ei austa, viia selleni, et keeldutakse kohtuotsuste tunnustamisest, mis oleks takistatud.(32)
71.      Viimati nimetatud kaalutlused võimaldavad vastata esimese eelotsuse küsimuse sellele osale, milles eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib teada, kas harta (üldiselt, täpsustamata, millised selle artiklid) on kohaldatav.
72.      Lisaks leian, et ei ole vaja analüüsida, milline mõju võib põhikohtuasjas olla direktiivil 2024/1260, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab, sest nagu ma juba märkisin, ei ole see käesoleva juhtumi asjaoludele ratione temporis kohaldatav.
73.      Kui selline analüüs tuleks läbi viia, oleks vaja kindlaks teha, kas direktiivil 2024/1260 on tagasiulatuv mõju raamotsuse 2005/212 tõlgendusele, milleks ma ei näe piisavaid põhjendusi.
74.      Probleem, millega Euroopa Kohus peaks tõenäoliselt tulevikus silmitsi seisma, seisneb selles, et direktiivi 2024/1260 kohaldamisala määratledes näib olevat järgitud tehnikat, mis sarnaneb direktiivis 2014/42 sõna-sõnalt kasutatud tehnikaga (ainult eriti raskete kuritegude puhul, võtmata arvesse iga kuriteo eest mõistetud karistust), kuid erinevalt direktiivist 2014/42(33) asendab see täielikult raamotsuse 2005/212 sisu.(34)
C.      Teine eelotsuse küsimus
75.      Kuigi eelotsusetaotluses on viidatud raamotsuse 2005/212 artiklile 1, oli selles kasutatud mõiste „kuriteovahend“ faktiliste asjaolude asetleidmise ajal asendatud direktiivis 2014/42 esitatud määratlusega.
76.      Seega tuleb teine eelotsuse küsimus ümber sõnastada, et analüüsida, kas alkoholijoobes juhitud mootorsõiduk kuulub direktiivi 2014/42 artikli 2 punktis 3 sätestatud mõiste „kuriteovahend“ alla („mis tahes vara, mida kasutatakse või kavatsetakse kasutada mis tahes viisil täielikult või osaliselt kuriteo või kuritegude toimepanemiseks“).(35)
77.      Nõustun komisjoniga, kui ta väidab, et direktiivis 2014/42 kasutatud mõiste „kuriteovahend“ on väga lai ja rõhutab selle kontseptuaalset autonoomiat liidu õiguses.(36)
78.      Euroopa Kohus on juba nõustunud, et mootorsõiduki võib kvalifitseerida (konfiskeeritavaks) kuriteovahendiks, mille abil pannakse toime maksudest kõrvalehoidumist kujutav kuritegu.(37) Kas sama kvalifikatsiooni võib kohaldada ka alkoholijoobes juhtimisele?
79.      Konkreetne vahend, mida kasutatakse salakauba vedamiseks, uimastikaubanduseks või muuks ebaseaduslikuks esemete äraviimiseks, on kuriteovahend, kui seda kasutatakse „mis tahes viisil“ nende kuritegude toimepanemiseks. Ei ole oluline, kas tegemist on mootorsõiduki või muu transpordivahendiga.
80.      Seevastu sellise kuriteo toimepanemisel, mis seisneb mootorsõiduki juhtimises alkoholijoobes, on mootorsõiduki kasutamine kuriteo enda hädavajalik element.
81.      Kas mootorsõiduk ei ole enam kuriteovahend, kui see sisaldub kuriteo kirjelduses? Kas pigem saab asuda seisukohale, et see sõiduk on sellise kuriteo ese?
82.      Vastus, mis liikmesriikide õiguses (tavaliselt oma karistusseadustike kaudu, mis pakuvad erinevaid lahendusi),(38) neile küsimustele on antud, ei ole ühtne.
83.      Mõnes liikmesriigis on õigusaktidega ette nähtud, et mootorsõidukit käsitatakse üldiselt liiklusohutust kahjustava kuriteovahendina või eriti siis, kui seda juhitakse alkoholi- või narkojoobes.(39)
84.      Mõnedes neist õigusaktidest on siiski asutud seisukohale, et sõidukit peetakse kuriteovahendiks
hoolimatu juhtimise puhul, kuid kui sõidukit juhitakse alkoholi- või narkojoobes, on tegemist kuriteo materiaalse esemega. Samamoodi on mõnes õigusaktis viimati nimetatud liiki kuritegude osas sätestatud, et juhitud sõiduk on kuriteo toimepanemiseks tingimata vajalik ese.(40)
85.      Minu arvates ei ole direktiivi 2014/42 artikli 2 punktis 3 kasutatud kuriteovahendi laia määratlusega vastuolus see, kui liikmesriigi seadusandja kvalifitseerib niisuguseks sõidukiks alkoholijoobes isiku juhitud sõiduki.
86.      Kuigi mootorsõidukit võib pidada kuriteovahendiks kuriteo juhusliku elemendina, ei näe ma, miks see liidu õiguse seisukohast nii ei oleks, kui tegemist on selle toimepanemise seisukohast olulise teguriga.
87.      Selline liikmesriigi seadusandja otsus võib vastata kriminaalpoliitilistele kaalutlustele, mida kõik liikmesriigid ei pea tingimata jagama. Teine asi on see, et eelkõige riigisisesed õigusnormid ületavad proportsionaalsuse põhimõtte piire, reguleerides tingimusi, mille korral tuleb sõiduk tingimata konfiskeerida, mis on teise eelotsuse küsimuse ese.
V.      Ettepanek
88.      Eespool öeldut arvestades teen ettepaneku vastata Rayonen sad –Veliki Preslavi (Veliki Preslavi rajoonikohus, Bulgaaria) kahele esimesele eelotsuse küsimusele järgmiselt:
„Nõukogu 24. veebruari 2005. aasta raamotsust 2005/212/JSK, mis käsitleb kuritegevusega seotud tulu, kuriteovahendite ja omandi konfiskeerimist, ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. aprilli 2014. aasta direktiivi 2014/42/EL kuriteovahendite ja kriminaaltulu arestimise ja konfiskeerimise kohta Euroopa Liidus
tuleb tõlgendada nii, et:
–        raamotsuse 2005/212 artikkel 2 on kohaldatav alkoholi- või narkojoobes juhitud mootorsõiduki konfiskeerimisele, kui see tegu kujutab endast kuritegu, mille eest karistatakse üle ühe aasta pikkuse vabadusekaotusega;
–        samamoodi on konfiskeerimise suhtes kohaldatav Euroopa Liidu põhiõiguste harta;
–        miski ei takista mootorsõidukit kvalifitseerimast direktiivi 2014/42 artikli 2 punkti 3 tähenduses sellise kuriteo toimepanemise vahendiks, mis seisneb alkoholi- või narkojoobes juhtimises.“
1      Algkeel: hispaania.
i      Kohtuasjal on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetlusosalise tegelikule nimele.
2      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. aprilli 2024. aasta direktiiv, mis käsitleb kriminaaltulu tuvastamist ja konfiskeerimist (ELT L 2024/1260).
3      Nõukogu 24. veebruari 2005. aasta raamotsus, mis käsitleb kuritegevusega seotud tulu, kuriteovahendite ja omandi konfiskeerimist (ELT 2005, L 68, lk 49).
4      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. aprilli 2014. aasta direktiiv kuriteovahendite ja kriminaaltulu arestimise ja konfiskeerimise kohta Euroopa Liidus (ELT 2014, L 127, lk 39).
5      Bulgaaria karistusseadustiku artikli 343b kohaselt kvalifitseeritakse kuriteoks mootorsõiduki juhtimine alkoholijoobes alates alkoholisisaldusest veres üle 1,2 promilli. Kui juhti on eelnevalt sama teo eest karistatud, väheneb lubatud alkoholisisaldus veres 0,5 promillini.
6      Eelotsusetaotluses ei ole täpsustatud, milline kohus selle kohtuotsuse tegi.
7      Kohtuistungil väitis Bulgaaria valitsus, et hilisem seadusemuudatus muudab sellise sekkumise juba võimalikuks.
8      Nagu Bulgaaria valitsus kohtuistungil selgitas, on kaitsemeetme eesmärk sõiduki seismajätmine ja hoiustamine kuni lõpliku konfiskeerimisotsuse tegemiseni. Selle otsuse täitmiseks pannakse sõiduk avalikule enampakkumisele ning müügisumma jagatakse Bulgaaria riigi ja kuriteos mitteosaleva omaniku vahel.
9      Komisjoni märgib (tema kirjalike seisukohtade punkt 6),
et karistusseadustiku 2023. aasta uue redaktsiooni artikli 343b lõike 5 peale oli esitatud kaks kaebust konstitutsioonikohtule põhiseadusvastasuse tuvastamiseks. Kohtuistungil märkis Bulgaaria valitsus, et 17. juulil 2025 tehti kohtuotsus (nr 8/2025), milles leiti, et õigusnorm on Bulgaaria põhiseadusega kooskõlas.
10      Kui Bulgaaria valitsuselt küsiti kohtuistungil, kas tema karistussüsteemis on konfiskeerimine alkoholijoobes toime pandud sõidukijuhtimise kuriteo puhul automaatne, vastas ta sellele jaatavalt. Automaatsust selgitab eelnev hinnang, mille seadusandja viis läbi, nõudes igal juhul konfiskeerimist, võttes arvesse tekitatud ohtu. Kriminaalkohtud võivad kindlaks teha, kas kuritegu on toime pandud või mitte, kuid esimesel juhul tuleb tingimata määrata konfiskeerimine.
11      Tema kirjalike seisukohtade punkt 9.
12      Komisjoni teavitamise kohustus tuleneb direktiivi 2024/1260 artikli 33 lõikest 2. Bulgaaria valitsus, kes kirjalikke seisukohti ei esitanud, ei vaielnud kohtuistungil komisjonile vastu. Seega tuleb eeldada, et ülevõtmist ei ole toimunud.
13      18. septembri 2019. aasta kohtuotsus VIPA (C‑222/18, EU:C:2019:751, punkt 50 ja seal viidatud kohtupraktika).
14      Selles osas kattus tema seisukoht Poola valitsuse kirjalike seisukohtadega.
15      Nagu kohtuistungil rõhutati, on punkti c valik tahtlik. Kui raamotsust 2005/212 oleks soovitud piirata organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise miinimumeeskirjadega, oleks kasutatud EL lepingu artikli 31 lõike 1 punkti e.
16      Kohtuistungil toimus teatav arutelu selle üle, kuivõrd „vajalik“ on parandada liikmesriikide õigusaktide kooskõla kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö valdkonnas. Minu arvates on liidu seadusandja ülesanne hinnata, millal see vajadus tekib, nagu ta tegi raamotsuses 2005/212.
17      ELT 2008, C 115, lk 322.
18      16. aprilli 2015. aasta kohtuotsus parlament vs. nõukogu (C‑540/13, EU:C:2015:224, punkt 44). Mis puudutab ühiseid seisukohti, siis „asjaolu, et EL lepingus ei ole enam ette nähtud ühiseid seisukohti, vaid on ette nähtud ÜVJP valdkonda kuuluvad otsused, ei muuda kehtetuks enne Lissaboni lepingu jõustumist vastu võetud ühiseid seisukohti, kuna vastasel juhul kaotaks protokolli (nr 36) artikkel 9 suure osa oma [tõhusast toimest]. […] Isegi kui neid kahte kategooriasse kuuluvaid õigusakte ümbritsev õiguslik raamistik ei ole samasugune, võib ühiseid seisukohti, mida ei ole pärast Lissaboni lepingu jõustumist kehtetuks tunnistatud, tühistatud või muudetud, pidada ELTL artikli 215 rakendamisel vastavaks EL lepingu V jaotise 2. peatüki alusel vastu võetud otsustele, millele kõnealune artikkel viitab“ (19. juuli 2012. aasta kohtuotsus parlament vs. nõukogu (C‑130/10, EU:C:2012:472, punktid 109 ja 110)).
19      16. aprilli 2015. aasta kohtuotsus parlament vs. nõukogu (C‑540/13, EU:C:2015:224, punkt 35).
20      Raamotsuse 2005/212 teatavate sätete püsimajäämist hinnati Lissaboni-järgses seadusandlikus menetluses EL toimimise lepingu kontekstis.
21      Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. novembri 2018. aasta määrus, mis käsitleb arestimis- ja konfiskeerimisotsuste vastastikust tunnustamist (ELT 2018, L 303, lk 1).
22      Määruse 2018/1805 põhjendus 14. Vt ka 13. juuni 2019. aasta kohtuotsus Moro (C‑646/17, EU:C:2019:489, punktid 32–37).
23      19. märtsi 2020. aasta kohtuotsus Agro In 2001 (C‑234/18, EU:C:2020:221, punktid 52 ja 53). Edaspidi „kohtuotsus Agro In 2001“.
24      Nõukogu 6. oktoobri 2006. aasta raamotsus konfiskeerimisotsuste suhtes vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta (ELT 2006, L 328, lk 59). Kohtuotsuse Agro In 2001 punktis 55 märkis Euroopa Kohus, et „raamotsus [2005/212] on seotud Taani Kuningriigi ettepanekuga, mille tulemusel võeti vastu [raamotsus 2006/783]. Nagu viimati nimetatud raamotsuse põhjenduses 8 on märgitud, on selle raamotsuse eesmärk hõlbustada liikmesriikidevahelist koostööd vara konfiskeerimise otsuste vastastikuse tunnustamise ja täitmise osas, et kohustada liikmesriike tunnustama ja oma territooriumil täitma teise liikmesriigi kriminaalasjades pädeva kohtu tehtud konfiskeerimisotsuseid.“
25      Kohtuotsus Agro In 2001, punkt 56.
26      Kohtuotsus Agro In 2001, punkt 47.
27      Kohtuotsus Agro In 2001, punkt 48: „direktiivi 2014/42 artikli 14 lõikest 1, et selle direktiiviga asendatakse üksnes raamotsuse 2005/212 artikli 1 esimesed neli taanet ja artikkel 3 nende liikmesriikide suhtes, kellele see direktiiv on siduv, millest järeldub – nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktides 48 ja 49 –, et nimetatud raamotsuse artiklid 2, 4
ja 5 jäid pärast direktiivi 2014/42 vastuvõtmist kehtima“.
28      28. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus Komisia za protivodeystvie na koruptsiyata i za otnemane na nezakonno pridobitoto imushtestvo (C‑319/19, EU:C:2021:883, punkt 36): „[a]rvestades direktiivi 2014/42 sätete eesmärke ja sõnastust ning selle vastuvõtmise konteksti tuleb seega asuda seisukohale, et see direktiiv – nagu ka raamotsus 2005/212, mille sätteid selle direktiiviga vastavalt selle põhjendusele 9 soovitakse laiendada – on õigusakt, mille eesmärk on kohustada liikmesriike kehtestama kuritegudega seotud kuriteovahendite ja tulu konfiskeerimise ühised miinimumeeskirjad, et eelkõige hõlbustada kriminaalmenetluste raames tehtud konfiskeerimisotsuste vastastikust tunnustamist“. Vt ka kohtuotsus Agro In 2001, punkt 56; ja 14. jaanuari 2021. aasta kohtuotsus Okrazhna prokuratura –
Haskovo ja Apelativna prokuratura – Plovdiv (C‑393/19, EU:C:2021:8, punkt 36).
29      14. jaanuari 2021. aasta kohtuotsuses Okrazhna prokuratura –
Haskovo ja Apelativna prokuratura – Plovdiv (C‑393/19, EU:C:2021:8) oli tegemist salakaubaveoga raskendavatel asjaoludel, mille eest karistatakse kolme- kuni kümneaastase vangistusega. Kohtuotsuses Agro In 2001 oli tegemist rahaliste vahendite omastamises seisneva süüteoga, mille eest karistatakse kümne- kuni kahekümneaastase vangistusega.
30      25. jaanuari 2024. aasta kohtuotsus Sofiyski gradski sad (C‑722/22, EU:C:2024:80, punkt 28).
31      14. jaanuari 2021. aasta kohtuotsus Okrazhna prokuratura –
Haskovo ja Apelativna prokuratura – Plovdiv (C‑393/19, EU:C:2021:8, resolutsiooni punkt 2).
32      Määruse 2018/1805 artikli 19 lõike 1 kohaselt „[…]võib täitev asutus […] otsustada jätta konfiskeerimisotsuse tunnustamata või täitmata üksnes juhul, kui: […] h) erandjuhtudel on konkreetsete ja objektiivsete tõendite põhjal põhjendatult alust arvata, et tulenevalt asja konkreetsetest asjaoludest rikuks konfiskeerimisotsuse täitmine ilmselgelt asjakohast ELi põhiõiguste hartas sätestatud põhiõigust, eelkõige õigust tõhusale õiguskaitsevahendile, õigust õiglasele kohtulikule arutamisele või õigust kaitsele“. Kohtujuristi kursiiv.
33      Leian, et kuna direktiiv 2014/42 jättis raamotsuse 2005/212 artiklite 2, 4
ja 5 kohaldamise koos nendega seotud tagatistega kehtima, järgiti sellega harta artikli 52 lõike 1 sätteid.
34      Direktiivi 2024/1260 põhjenduses 62 on märgitud, et „kuna käesoleva direktiiviga nähakse ette terviklik kogum õigusnorme, mis kattuvad juba kehtivate õigusaktidega, tuleks sellega asendada […] raamotsus 2005/212/JSK“. Raamotsuse 2005/212 sisu täielik asendamine direktiiviga 2024/1260 tekitab omajagu küsimusi kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö vahendite kohaldamise kohta selles valdkonnas, kuna see jätab kehtivasse süsteemi teatud lüngad.
35      Olemasoleva teabe kohaselt on liikmesriike, kelle õigusaktides on sätestatud, et sõiduki juhtimine alkoholi- või narkojoobes toob kaasa sõiduki konfiskeerimise (Belgia, Hispaania, Prantsusmaa, Horvaatia, Itaalia, Läti, Madalmaad, Poola või Slovakkia). Teistes riikides tuleneb konfiskeerimine pigem kohtupraktikast (Ungari, Portugal või Rumeenia).
36      Komisjoni kirjalike seisukohtade punktid 13 ja 14.
37      25. jaanuari 2024. aasta kohtuotsus Sofiyski gradski sad (C‑722/22, EU:C:2024:80), punkt 22: „[…] kui sõidukit kasutatakse „mis tahes viisil“ [maksupettuse] kuriteo toimepanemiseks, kuulub sõiduk mõiste „kuriteovahend“ alla selle raamotsuse artikli 1 kolmanda taande tähenduses, ilma et oleks vaja eristada, kas seda sõidukit kasutati transpordivahendina või asjaomase kuriteo esemeks oleva kauba valdamiseks või hoiustamiseks“. Teo eest mõisteti süüdi aktsiisiga maksustatavate maksumärgita aktsiisikaupade omanik.
38      Osa liikmesriike piirab konfiskeerimise üksnes hooletu käitumise juhtumitega, korduva ilma loata juhtimisega või alkoholi- või korduva narkojoobes juhtimisega. Teised jätavad kohtule vastutuse otsustada mitteautomaatselt ja ad casum kaalutluste alusel, millistel tingimustel sõiduk konfiskeeritakse. Lõpuks võtab osa arvesse toimepandud süüteo laadi või käitumise konkreetset ohtlikkust isikutele.
39      Olemasoleva teabe kohaselt näib see olevat nii Belgias, Hispaanias, Prantsusmaal, Horvaatias, Itaalias, Madalmaades, Rumeenias või Slovakkias.
40      Olemasoleva teabe kohaselt näib see olevat nii Lätis, Ungaris, Poolas või Portugalis.