62022CO0337(01)
TIESAS PRIEKŠSĒDĒTĀJA RĪKOJUMS
2023. gada 27. aprīlī (
*1
)
Apelācijas sūdzība – Iestāšanās lietā – Eiropas Savienības Tiesas statūtu 40. panta otrā daļa – Ieinteresētība attiecībā uz lietas iznākumu – Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Iebildumu noraidīšana – Atteikums ņemt vērā agrākās tiesības, kas ir aizsargātas Apvienotajā Karalistē – Atbilstošais tiesvedības posms, kurā vērtējama relatīva atteikuma pamata esamība – Preču zīmju īpašnieku un šīs nozares speciālistu apvienība, kuras mērķis ir preču zīmju tiesību popularizēšana – Atļauja iestāties lietā
Lietā C‑337/22 P
par apelācijas sūdzību atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 56. pantam, ko 2022. gada 23. maijā iesniedzis
Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), ko pārstāv D. Gája, D. Hanf, E. Markakis un V. Ruzek, pārstāvji,
apelācijas sūdzības iesniedzējs,
ko atbalsta
Vācijas Federatīvā Republika, ko pārstāv J. Möller, J. Heitz un M. Hellmann, pārstāvji,
persona, kas iestājusies apelācijas tiesvedībā,
otra lietas dalībniece –
Nowhere Co. Ltd
, Tokija (Japāna), ko pārstāv R. Kunze, Rechtsanwalt,
prasītāja pirmajā instancē,
TIESAS PRIEKŠSĒDĒTĀJS,
ņemot vērā tiesneša referenta D. Gracija [D. Gratsias] priekšlikumu,
uzklausījis ģenerāladvokāti T. Čapetu [T. Ćapeta],
izdod šo rīkojumu.
Rīkojums
1
Ar apelācijas sūdzību Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) lūdz atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2022. gada 16. marta spriedumu Nowhere/EUIPO – Ye (APE TEES) (T‑281/21, turpmāk tekstā – pārsūdzētais spriedums, EU:T:2022:139), ar kuru tā, pirmkārt, atcēla EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 10. februāra lēmumu lietā R 2474/2017‑2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Nowhere Co. Ltd un Ye un, otrkārt, noraidīja Nowhere prasību pārējā daļā.
2
Ar dokumentu, kas Tiesas kancelejā iesniegts 2023. gada 22. februārī, Vācijas Federatīvā Republika lūdza atļauju iestāties lietā C‑337/22 P EUIPO prasījumu atbalstam. Tiesas priekšsēdētājs apmierināja šo lūgumu ar 2023. gada 21. marta lēmumu.
3
Ar dokumentu, kas Tiesas kancelejā iesniegts 2023. gada 27. februārī, International Trademark Association (INTA), pamatojoties uz Eiropas Savienības Tiesas statūtu 40. panta otro daļu un Tiesas Reglamenta 129. pantu, lūdza atļauju iestāties lietā C‑337/22 P EUIPO prasījumu atbalstam.
4
Ar vēstuli, kas Tiesas kancelejā iesniegta 2023. gada 1. martā, EUIPO informēja Tiesu, ka tam nav apsvērumu saistībā ar INTA pieteikumu par iestāšanos lietā.
5
Ar vēstuli, kas iesniegta 2023. gada 16. martā, Nowhere norādīja, ka Tiesas ziņā ir noteikt, vai INTA pieteikums par iestāšanos lietā ir jāapmierina.
Par pieteikumu par iestāšanos lietā
6
Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 40. panta otro daļu jebkura persona, ja tā var pierādīt savu ieinteresētību attiecībā uz Tiesai iesniegtas lietas iznākumu, izņemot strīdu starp dalībvalstīm, starp Eiropas Savienības iestādēm vai starp šīm valstīm, no vienas puses, un minētajām iestādēm, no otras puses, ir tiesīga iestāties šajā lietā.
7
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru jēdziens “ieinteresētība attiecībā uz lietas iznākumu” šīs tiesību normas izpratnē ir jādefinē, ņemot vērā strīda priekšmetu, un jāsaprot kā tieša un pastāvoša interese par pašiem prasījumiem, nevis kā interese attiecībā uz izvirzītajiem pamatiem vai argumentiem. Proti, jēdziens “lietas iznākums” attiecas uz lūgto galīgo nolēmumu, kurš ietverts pasludināmā sprieduma rezolutīvajā daļā (Tiesas priekšsēdētāja rīkojums, 2023. gada 10. marts, Illumina/Komisija, C‑611/22 P, EU:C:2023:205, 6. punkts un tajā minētā judikatūra).
8
Šajā ziņā it īpaši ir jāpārliecinās, ka pieteikuma par iestāšanos lietā iesniedzēju apstrīdētais tiesību akts skar tieši un ka tā ieinteresētība attiecībā uz lietas iznākumu ir skaidra. Tādējādi principā ieinteresētību attiecībā uz lietas iznākumu var uzskatīt par pietiekami tiešu tikai tiktāl, ciktāl šis iznākums var mainīt pieteikuma par iestāšanos lietā iesniedzēja tiesisko stāvokli (Tiesas priekšsēdētāja rīkojums, 2023. gada 10. marts, Illumina/Komisija, C‑611/22 P, EU:C:2023:205, 7. punkts un tajā minētā judikatūra).
9
Tomēr no Tiesas pastāvīgās judikatūras izriet, ka pārstāvību īstenojošai profesionālai apvienībai, kuras mērķis ir savu biedru interešu aizsardzība, var atļaut iestāties lietā, ja strīdā rodas principiāli jautājumi, kas var ietekmēt šīs intereses (skat. it īpaši Tiesas priekšsēdētāja rīkojumu, 2018. gada 12. janvāris, Société des produits Nestlé u.c./Mondelez UK Holdings & Services, C‑84/17 P, C‑85/17 P un C‑95/17 P, nav publicēts, EU:C:2018:16, 6. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra). Tādēļ prasība, ka šādai apvienībai jābūt tieši un aktuāli ieinteresētai attiecībā uz tās lietas iznākumu, kurā tā vēlas iestāties, ir uzskatāma par izpildītu, kad šī apvienība konstatē, ka tā ir šādā situācijā, neatkarīgi no tā, vai lietas iznākums var grozīt apvienības tiesisko stāvokli kā tādu (šajā nozīmē skat. Tiesas priekšsēdētāja rīkojumu, 2023. gada 10. marts, Illumina/Komisija, C‑611/22 P, EU:C:2023:205, 8. punkts un tajā minētā judikatūra).
10
Būtībā šādas plašas tiesību iestāties lietā interpretācijas par labu pārstāvību īstenojošām apvienībām mērķis ir ļaut labāk novērtēt satvaru, kurā iekļaujas Eiropas Savienības tiesās iesniegtās lietas, vienlaikus nepieļaujot daudzas individuālas iestāšanās lietā, kas var apdraudēt tiesvedības efektivitāti un pareizu norisi. Tādējādi šādas apvienības iestāšanās lietā nodrošina vispārinātu skatījumu uz tās biedru kolektīvajām interesēm, kuras tā aizstāv, ja šos biedrus skar kāds principiāls jautājums, no kura ir atkarīgs lietas iznākums (šajā nozīmē skat. Tiesas priekšsēdētāja rīkojumu, 2023. gada 10. marts, Illumina/Komisija, C‑611/22 P, EU:C:2023:205, 9. punkts un tajā minētā judikatūra).
11
Tātad saskaņā ar šī rīkojuma 9. punktā minēto judikatūru profesionālai apvienībai var atļaut iestāties lietā, pirmkārt, ja tā pārstāv daudzas fiziskas vai juridiskas personas, kuras savu darbību veic jomā, uz ko attiecas tiesvedība, otrkārt, ja tās korporatīvais mērķis ietver tās biedru interešu aizsardzību, treškārt, ja lieta var radīt principiālus jautājumus, kas ietekmē attiecīgo darbību, un, visbeidzot, ceturtkārt, ja spriedums par iestāšanos lietā var būtiski ietekmēt tās biedru kolektīvās intereses (šajā nozīmē skat. Tiesas priekšsēdētāja rīkojumu, 2023. gada 10. marts, Illumina/Komisija, C‑611/22 P, EU:C:2023:205, 10. punkts un tajā minētā judikatūra).
12
INTA iesniegtais pieteikums par iestāšanos lietā ir izskatāms, ņemot vērā šos nosacījumus.
13
Pirmkārt, no pieteikuma par iestāšanos lietā izriet, ka INTA ir Ņujorkā (ASV) reģistrēta bezpeļņas apvienība, kas ir juridiska persona. Tajā apvienojušies preču zīmju, it īpaši Eiropas Savienības preču zīmju, īpašnieki un preču zīmju tiesību speciālisti no visas pasaules. Tās biedru vidū ir vairāk nekā 6000 organizāciju no visām saimnieciskās darbības nozarēm, kā arī pakalpojumu sniedzēji preču zīmju tiesību jomā vai uzņēmēju apvienības, kas reģistrētas 27 dalībvalstīs. Tādējādi INTA piemīt pārstāvību īstenojošas profesionālās apvienības iezīmes.
14
Otrkārt, no pieteikuma par iestāšanos lietā un tam pievienotajiem dokumentiem izriet, ka INTA korporatīvais mērķis it īpaši ir popularizēt preču zīmes un citas ar intelektuālo īpašumu saistītas papildu tiesības, lai veicinātu patērētāju uzticēšanos, stimulētu ekonomikas izaugsmi un atbalstītu jauninājumus, kā arī aizsargātu sabiedrības intereses, pareizi izmantojot preču zīmes un cenšoties veicināt ar preču zīmēm un negodīgu konkurenci saistītu tiesību aktu un līgumu attīstību visā pasaulē, kā arī veicināt tās biedru intereses savu preču zīmju izmantošanā. Turklāt no šī pieteikuma izriet arī, ka INTA kopš 1979. gada novērotāja statusā darbojas Pasaules Intelektuālā īpašuma organizācijā (WIPO) un sadarbojas ar EUIPO, it īpaši – piedaloties EUIPO lietotāju grupas sanāksmēs un kopīgās sanāksmēs starp INTA un minēto biroju saistībā ar preču zīmju biroju praktisko darbību.
15
Arī šī lieta attiecas uz preču zīmju tiesībām, tāpēc tā ir saistīta ar INTA korporatīvo mērķi, proti, sekmēt tās biedru intereses savu preču zīmju izmantošanā.
16
Treškārt, jānorāda, ka, no vienas puses, šajā lietā – kas attiecas uz apelācijas sūdzību par pārsūdzēto spriedumu, ar kuru atcelts EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 10. februāra lēmums, ar ko tika noraidīts iebildums, kurš balstīts uz Apvienotajā Karalistē aizsargātām agrākajām tiesībām, būtībā tāpēc, ka iebilduma iesniedzējs pēc Apvienotās Karalistes izstāšanās no Savienības vairs nevar atsaukties uz šīs valsts tiesību aktiem, – rodas jautājums par to, kāds datums un kādi apstākļi jāņem vērā, vērtējot īpašnieka ieinteresētību, lai iebildums pret Eiropas Savienības preču zīmes pieteikumu, kas balstīts ar šādām agrākām tiesībām, būtu sekmīgs un lai izvērtētu EUIPO pienākumu ņemt vērā minētās agrākās tiesības. No otras puses, šajā lietā rodas vispārīgāks jautājums par to, kādu ietekmi agrāko tiesību izzušana ex nunc iebildumu vai spēkā neesamības procesā EUIPO rada uz šīs tiesvedības iznākumu (šajā nozīmē skat. rīkojumu, 2022. gada 16. novembris, EUIPO/Nowhere, C‑337/22 P, EU:C:2022:908, 34. punkts).
17
Protams, tie ir principiāli jautājumi, kas it īpaši attiecas uz nosacījumu par ieinteresētību rīkoties un dalību administratīvajos procesos, kuri attiecas uz Eiropas Savienības preču zīmēm, kā arī uz preču zīmes teritorialitātes un Eiropas Savienības preču zīmes vienotā rakstura principiem. Turklāt tie skar ne tikai ietekmi, ko Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanās no Savienības rada attiecībā uz šādām preču zīmēm, bet arī visas situācijas, kas bieži veidojas intelektuālā īpašuma jomā, kad administratīvā procesa laikā izzūd agrākās tiesības, it īpaši šo tiesību zaudēšanas vai termiņa izbeigšanās gadījumos (šajā nozīmē skat. rīkojumu, 2022. gada 16. novembris, EUIPO/Nowhere, C‑337/22 P, EU:C:2022:908, 37.–39. punkts).
18
Tādējādi šie jautājumi ir īpaši svarīgi gan Eiropas Savienības preču zīmju sistēmas lietotājiem, gan valstu tiesām (šajā nozīmē skat. rīkojumu, 2022. gada 16. novembris, EUIPO/Nowhere, C‑337/22 P, EU:C:2022:908, 38. punkts), jo šādas sistēmas mērķis ir ļaut uzņēmumiem netraucēti veikt saimniecisko darbību visā iekšējā tirgū (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2012. gada 19. decembris, Leno Merken, C‑149/11, EU:C:2012:816, 40. punkts).
19
Tādējādi šī lieta rada principiālus jautājumus, kas var ietekmēt to, kā darbojas Eiropas Savienības preču zīmju sistēma, kuras lietotāji ir INTA biedri.
20
Ceturtkārt, ņemot vērā šī rīkojuma 16.–19. punktā minētos apsvērumus, ir jāuzsver, ka INTA biedru intereses, iespējams, būtiski ietekmēs spriedums par iestāšanos lietā, it īpaši tāpēc – kā šī apvienība būtībā norāda pieteikumā par iestāšanos lietā –, ka Tiesa ar šo spriedumu var izlemt jautājumu par to, kurš datums jāņem vērā, nosakot, vai Savienības tiesības aizsargā agrākās tiesības un tādēļ uz tām var atsaukties, lai pamatotu iebildumus pret Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.
21
No visa iepriekš minētā izriet, ka ir jāatzīst – INTA ir juridiski pietiekami pierādījusi, ka tai ir tieša un pastāvoša ieinteresētība attiecībā uz EUIPO prasījumiem saistībā ar pārsūdzētā sprieduma atcelšanu un līdz ar to arī ieinteresētība attiecībā uz šajā apelācijas sūdzībā Tiesai iesniegtās lietas iznākumu Eiropas Savienības Tiesas statūtu 40. panta otrās daļas nozīmē.
Par personas, kas iestājusies lietā, procesuālajām tiesībām
22
Ja pieteikums par iestāšanos lietā tiks apmierināts, INTA saskaņā ar Reglamenta 131. panta 3. punktu, kas piemērojams apelācijas tiesvedībā atbilstoši Reglamenta 190. panta 1. punktam, saņems paziņojumu par visiem lietas dalībniekiem izsniegtajiem procesuālajiem dokumentiem, ja vien tie nebūs lūguši šajā paziņojumā neiekļaut kādus noteiktus materiālus vai dokumentus.
23
Ja šāds pieteikums tiks iesniegts mēneša laikā, kā paredzēts Reglamenta 190. panta 2. punktā, INTA saskaņā ar Reglamenta 132. panta 1. punktu, kas piemērojams apelācijas tiesvedībā atbilstoši 190. panta 1. punktam, varēs iesniegt iestāšanās rakstu viena mēneša laikā pēc iepriekšējā punktā minētā paziņojuma.
24
Visbeidzot INTA varēs sniegt mutvārdu apsvērumus, ja tiks rīkota tiesas sēde mutvārdu paskaidrojumu uzklausīšanai.
Par tiesāšanās izdevumiem
25
Saskaņā ar Reglamenta 137. pantu, kas piemērojams apelācijas tiesvedībā atbilstoši šī reglamenta 184. panta 1. punktam, lēmumu par tiesāšanās izdevumiem ietver spriedumā vai rīkojumā par tiesvedības izbeigšanu.
26
Tā kā šajā lietā INTA pieteikums par iestāšanos lietā ir apmierināms, lēmuma pieņemšana par tiesāšanās izdevumiem saistībā ar tās iestāšanos lietā ir jāatliek.
Ar šādu pamatojumu Tiesas priekšsēdētājs izdod rīkojumu:
1)
International Trademark Association (INTA) tiek atļauts iestāties lietā C‑337/22 P Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) prasījumu atbalstam.
2)
Kanceleja izsniedz International Trademark Association (INTA) visu procesuālo dokumentu kopijas.
3)
International Trademark Association (INTA) jāiesniedz iestāšanās raksts mēneša laikā pēc šīs rezolutīvās daļas 2. punktā minētās dokumentu izsniegšanas datuma.
4)
Lēmuma pieņemšana par tiesāšanās izdevumiem, kas saistīti ar International Trademark Association (INTA) iestāšanos lietā, tiek atlikta.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.