KOMISIJA/HOSMAN-CHEVALIER 
TIESAS SPRIEDUMS (trešā palāta) 
2007. gada 21. jūnijā * 
Lieta C-424/05 P 
par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 56. pantam, 
ko 2005. gada 29. novembrī iesniedza 
Eiropas Kopienu Komisija, ko pārstāv H. Krēmers [K Kraemer] un M. Velardo 
[M. Velardo], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā, 
apelācijas sūdzības iesniedzēja, 
otrs lietas dalībnieks — 
Sonja Hosman-Chevalier, ko pārstāv H. R. Garsija-Galjardo Žilfurnjē [J.-R. García-
Gallardo Gil-Fournier], A. Sajagess-Toress [A. Sayagués Torres], un D. Domingess 
Peress [D. Domínguez Pérez], abogados, 
prasītāja pirmajā instancē. 
* Tiesvedības valoda — franču. 
I - 5051
2007. GADA 21. JŪNIJA SPRIEDUMS — LIETA C-424/05 P 
TIESA (trešā palāta) 
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A Rosas], tiesneši A. Ticano 
[A. Tizzano], J. Malenovskis [J. Malenovský] (referents), U. Lehmuss [U. Lõhmus] 
un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh], 
ģenerāladvokāts P. Mengoci [P. Mengozzi], 
sekretārs B. Fileps [B. Fülöp], administrators, 
ņemot vērā rakstveida procesu un tiesas sēdi 2006. gada 13. septembrī, 
noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus tiesas sēdē 2007. gada 15. martā, 
pasludina šo spriedumu. 
Spriedums 
1 Savā apelācijas sūdzībā Eiropas Kopienu Komisija lūdz atcelt Eiropas Kopienu 
Pirmās instances tiesas 2005. gada 13. septembra spriedumu lietā T-72/04 Hosman-
Chevalier/Komisija (Krājums, II-3265. lpp.; turpmāk tekstā — "apstrīdētais 
spriedums"), ar kuru tā atcēla Komisijas 2003. gada 8. aprīļa un 29. oktobra 
lēmumus, ar ko Hosmanei-Ševaljē [Hosman-Chevalier] tika atteikts ekspatriācijas 
pabalsts un iekārtošanās pabalsts. 
I - 5052
KOMISIJA/HOSMAN-CHEVALIER 
Atbilstošās tiesību normas 
2 Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā — "Civildienesta 
noteikumi") 69. pantā šai lietai piemērojamajā redakcijā noteikts, ka ekspatriācijas 
pabalsts ir 16 % no kopsummas, ko veido pamatalga, apgādnieka pabalsts un 
apgādājamā bērna pabalsts, uz ko attiecīgajam ierēdnim ir tiesības. 
3 Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punktā noteikts, ka ekspatriācijas 
pabalstu izmaksā: 
"a) ierēdņiem: 
— kuri nav un nekad nav bijuši tās valsts pilsoņi, kuras teritorijā atrodas vieta, 
kur viņi strādā, 
un 
— kuri piecus gadus, kas beidzas sešus mēnešus līdz viņu dienesta attiecību 
uzsākšanai, pastāvīgi nedzīvoja vai pamatā nebija nodarbināti šīs valsts 
Eiropas teritorijā. Piemērojot šo noteikumu, neņem vērā apstākļus, kas rodas 
darba rezultātā, kas veikts kādas citas valsts vai kādas starptautiskās 
organizācijas labā; 
I - 5053
2007. GADA 21. JŪNIJA SPRIEDUMS — LIETA C-424/05 P 
b) ierēdņiem, kuri ir vai ir bijuši tās valsts pilsoņi, kuras teritorijā atrodas vieta, kur 
viņi strādā, bet kuri 10 gadus, kas beidzas ar dienesta attiecību uzsākšanas dienu, 
pastāvīgi dzīvoja ārpus šīs valsts Eiropas teritorijas tādu iemeslu dēļ, kas nav 
dienesta pienākumu veikšana kādas valsts vai kādas starptautiskās organizācijas 
labā. 
[..]" 
Prāvas priekšvēsture 
4 Prāvas rašanās faktus Pirmās instances tiesa izklāstījusi apstrīdētā sprieduma 4.-
10. punktā: 
"4. Prasītāja, Austrijas pilsone, studēja un strādāja Austrijā līdz 1995. gada 
14. maijam. No 1995. gada 15. maija līdz 1996. gada 17. martam viņa strādāja 
Beļģijā Verbindungsbüro des Landes Tyrol — Tiroles pārstāvniecībā — Briselē. 
5. No 1996. gada 18. marta līdz 2002. gada 15. novembrim prasītāja strādāja 
Austrijas Republikas pastāvīgajā pārstāvniecībā Eiropas Savienībā Briselē 
(turpmāk tekstā — "Austrijas Republikas pastāvīgā pārstāvniecība"). Šajā amatā 
[statusā] viņa iesākumā darbojās Verbindungsstelle der Bundesländer (turpmāk 
I - 5054
KOMISIJA/HOSMAN-CHEVALIER 
tekstā "VB") — Federālo zemju sakaru birojā — un pēc tam Österreichischer 
Gewerkschaftsbund (turpmāk tekstā — "OGB") — Austrijas arodbiedrību 
federācijā. 
6. 2002. gada 16. novembrī prasītāja uzsāka darbu kā ierēdne Komisijā. 
[Civildienesta] noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta 
otrajā ievilkumā minētais piecu gadu laikposms attiecībā uz ekspatriācijas 
pabalstu, saukts "atsauces periods", tika noteikts no 1997. gada 16. maija līdz 
2002. gada 15. maijam. 
7. Ar Komisijas Personāla un administrācijas ģenerāldirektorāta (ĢD) 2003. gada 
8. aprīļa paziņojumu prasītāja tika informēta, ka viņai netiek piešķirts 
ekspatriācijas pabalsts. 
8. 2003. gada 7. jūlijā prasītāja, pamatojoties uz [Civildienesta] noteikumu 
90. panta 2. punktu, iesniedza sūdzību par 2003. gada 8. aprīļa paziņojumu. 
Ar 2003. gada 14. augusta elektronisko pastu un 2003. gada 11. septembra faksu 
viņa iesniedza vēl divus šīs sūdzības papildinājumus. 
9. Ar 2003. gada 29. oktobra paziņojumu, ar ko prasītāja iepazinās 2003. gada 
3. novembrī, iecēlējinstitucija (turpmāk tekstā — "iecēlējinstitūcija") prasītājas 
sūdzību noraidīja. 
10. No šā lēmuma izriet, ka ekspatriācijas pabalsts un ar to saistītie pabalsti 
prasītājai tiek atteikti, pamatojoties galvenokārt uz to, ka profesionālās darbības, 
ko viņa atsauces periodā ir veikusi Briselē, nav uzskatāmas par "darbu citā valstī" 
I - 5055
2007. GADA 21. JŪNIJA SPRIEDUMS — LIETA C-424/05 P 
["darbu citas valsts labā"] [Civildienesta] noteikumu VII pielikuma 4. panta 
1. punkta a) apakšpunktā minētā izņēmuma izpratnē. Iecēlējinstitucija uzskatīja, 
ka, kaut arī VB atradās Austrijas Republikas pastāvīgās pārstāvniecības telpās, 
tas tomēr bija atsevišķa autonoma vienība, kas piesaistīta federālajām zemēm un 
aizstāv to, nevis visas federācijas intereses. Kas attiecas uz ÖGB, prasītājas 
iesniegtie dokumenti un it īpaši viņas darba līgums neveido nekādu būtisku 
saikni ar Austrijas Republiku, un līdz ar to arī ÖGB veikto darbu nevar 
pielīdzināt darbam, kas veikts šīs valsts labā." 
Tiesvedība Pirmās instances tiesā un apstrīdētais spriedums 
5 Ar Pirmās instances tiesas kancelejā 2004. gada 20. februārī iesniegto prasības 
pieteikumu Hosmane-Ševaljē cēla prasību, lūdzot atcelt Komisijas 2003. gada 
29. oktobra lēmumu, ar kuru viņai atteikts ekspatriācijas pabalsts un ar to saistītie 
pabalsti. 
6 Apstrīdētajā spriedumā Pirmās instances tiesa uzskatīja, ka prasības mērķis ir ne 
tikai Komisijas 2003. gada 29. oktobra lēmuma atcelšana, bet arī tās 2003. gada 
8. aprīļa lēmuma atcelšana. Pirmās instances tiesa atcēla šos lēmumus. 
7 Pirmās instances tiesa būtībā piekritusi otrajam Hosmanes-Ševaljē izvirzītajam 
pamatam, kas balstīts uz Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta 
a) apakšpunkta pārkāpumu. 
I - 5056
KOMISIJA/HOSMAN-CHEVALIER 
8 Pirmās instances tiesa norādīja, ka jautājums ir par to, vai darbs, ko Hosmane-
Ševaljē veica Austrijas Republikas pastāvīgās pārstāvniecības labā atsauces periodā, ir 
uzskatāms par valsts labā veiktu darbu Civildienesta noteikumu VII pielikuma 
4. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē. Turklāt Pirmās instances tiesa precizēja, 
ka šajā pantā minētais "valsts" jēdziens paredz valsti tikai kā juridisku personu un 
starptautisko tiesību vienotu subjektu, kā arī tās pārvaldes iestādes. 
9 Pirmās instances tiesa apstrīdētā sprieduma 30. punktā vispirms uzsvēra, ka nav 
apstrīdēts, ka darbs tādu organizāciju kā dalībvalsts pastāvīgā pārstāvniecība Eiropas 
Savienībā vai dalībvalsts vēstniecība labā ir uzskatāms par darbu, kas veikts valsts 
labā, Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta 
izpratnē. 
10 Apstrīdētā sprieduma 31.-36. punktā Pirmās instances tiesa norādīja uz dažādiem 
faktiem, kas tai ļāva secināt, ka Hosmane-Ševaljē bija Austrijas Republikas pastāvīgās 
pārstāvniecības personāla locekle, kas hierarhiski padota vēstniekam, Austrijas 
Republikas pastāvīgajam pārstāvim Eiropas Savienībā, un ka viņas statuss bija tāds 
pats kā pārējiem šajā pārstāvniecībā strādājošiem darbiniekiem. 
11 Pirmās instances tiesa līdz ar to secināja, ka darbs, ko Hosmane-Ševaljē visu atsauces 
periodu bija veikusi Austrijas Republikas pastāvīgajā pārstāvniecībā, ir uzskatāms par 
darbu šīs valsts labā. 
I - 5057
2007. GADA 21. JŪNIJA SPRIEDUMS — LIETA C-424/05 P 
12 Turpinājumā apstrīdētā sprieduma 38.-41. punktā Pirmās instances tiesa noraidīja 
Komisijas argumentus, saskaņā ar kuriem Hosmane-Ševaljē, kaut arī strādādama 
Austrijas Republikas pastāvīgajā pārstāvniecībā, esot veikusi darbu nevis šīs 
dalībvalsts labā, bet gan par labu VB un ÖBG, organizācijām, kuru uzdevumos 
neietilpst valsts interešu aizstāvība. 
13 Tieši otrādi, apstrīdētā sprieduma 42. punktā Pirmās instances tiesa ir atzinusi, ka 
pietiek, ja persona savas profesionālās darbības veic par labu organizācijai, kas 
ietilpst valsts jēdzienā iepriekš minētajā izpratnē, tādai kā, piemēram, pastāvīgā 
pārstāvniecība, lai uz viņu pilnībā attiektos Civildienesta noteikumu VII pielikuma 
4. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētais izņēmums, neatkarīgi no tā, kādi ir 
īpašie pienākumi, ko viņa veic iepriekš minētajā organizācijā. Pretējā gadījumā būtu 
jāveic pienākumu un veikto uzdevumu sīka analīze no valsts tiesību viedokļa, kas 
savukārt būtu pretēji prasībai par Kopienas tiesību vienveidīgu piemērošanu un 
vienlīdzības principam. Turklāt tikai katrai dalībvalstij pašai piekrīt noteikt savu 
dienestu organizāciju tādā veidā, ko tā uzskata par vispiemērotāko, un noteikt 
saviem ierēdņiem un darbiniekiem mērķus un pienākumus. 
14 Līdz ar to Pirmās instances tiesa secināja, ka Hosmane-Ševaljē atbilda Civildienesta 
noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētajiem 
nosacījumiem, kas viņai dotu tiesības uz ekspatriācijas pabalstu. 
15 Apstrīdētā sprieduma 51. punktā Pirmās instances tiesa uzskatīja, ka, tā kā 
Civildienesta noteikumu VII pielikuma 5. panta 1. punktā paredzētais iekārtošanās 
pabalsts ir maksājams ierēdnim, kas atbilst priekšnoteikumiem ekspatriācijas 
pabalsta piešķiršanai, Hosmanei-Ševaljē ir tiesības prasīt piešķirt viņai minēto 
iekārtošanās pabalstu. Tomēr Pirmās instances tiesa nav viņai atzinusi tiesības uz 
dienas naudu apstrīdētā sprieduma 52. punktā izklāstīto iemeslu dēļ. 
I - 5058
KOMISIJA/HOSMAN-CHEVALIER 
Tiesvedība Tiesā 
16 Šajā apelācijas sūdzībā ietvertie Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi: 
— atcelt apstrīdēto spriedumu un nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai; 
— piespriest Hosmanei-Ševaljē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp viņas pašas 
tiesāšanās izdevumus Pirmās instances tiesā. 
17 Hosmanes-Ševaljē prasījumi Tiesai ir šādi: 
— noraidīt apelācijas sūdzību kā acīmredzami nepieņemamu vai, pakārtoti, kā 
nepamatotu; 
— piespriest Komisijas atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs. 
I - 5059
2007. GADA 21. JŪNIJA SPRIEDUMS — LIETA C-424/05 P 
Par apelāciju 
Lietas dalībnieku argumenti 
18 Savā vienīgajā pamatā Komisija norāda uz to, ka Pirmās instances tiesa pieļāvusi 
tiesību kļūdu, piemērojot Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta 
a) apakšpunkta noteikumus, kas attiecas uz ekspatriācijas pabalsta piešķiršanu, 
nepareizi interpretējot tajos minēto jēdzienu "darbs, kas veikts kādas citas valsts 
labā". 
19 No virknes faktu, kas ņemti vērā apstrīdētā sprieduma 31.-36. un 42. punktā, 
izrietot, ka Pirmās instances tiesa kļūdaini uzskatīja, ka, lai būtu izpildīts minētajos 
noteikumos paredzētais nosacījums par darbu kādas citas valsts labā, pietiek ar to, ka 
ieinteresētā persona ietilpst kādas šīs valsts struktūras, tādas kā pastāvīgā 
pārstāvniecība Eiropas Savienībā, funkcionālajā un/vai organizatoriskajā sistēmā. 
20 Turpretim Komisija uzskata, ka minētais nosacījums ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai 
tas būtu izpildīts, ir jāpastāv tiešai juridiskai saiknei starp ieinteresēto personu un 
attiecīgo valsti, saiknei, kas nevar izrietēt tikai no fakta, ka attiecīgā persona ietilpst 
minētajā sistēmā. 
21 Komisija norāda, ka Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta 
a) apakšpunkta otrā ievilkuma otrajā teikumā paredzētā izņēmuma, saskaņā ar kuru 
tajā minētajiem ierēdņiem ir tiesības uz ekspatriācijas pabalstu, jēga ir tāda, ka 
attiecīgos ierēdņus nevar uzskatīt par tādiem, kurus ar pašreizējās darba vietas valsti 
saista ilglaicīga saikne (1985. gada 2. maija spriedums lietā 246/83 De Angelis/ 
I - 5060
KOMISIJA/HOSMAN-CHEVALIER 
Komisija, Recueil, 1253. lpp., 13. punkts). Taču tieši šis ratio legis nozīmē, ka 
attiecīgajai personai ir jābūt tieši saistītai ar kādu citu valsti vai starptautisku 
organizāciju ar attiecībām, kas balstītas uz tiesību normām un/vai līgumu. Tikai no 
šādām attiecībām var izrietēt citas valsts vai starptautiskās organizācijas tiesības 
prasīt šai personai noteiktā laika posmā veikt darbu tās valsts teritorijā, kurā vēlāk šī 
persona tiek nodarbināta (turpmāk tekstā — "darba vietas valsts") Eiropas Kopienu 
ierēdņa statusā. 
22 Komisija atgādina, ka Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta 
a) apakšpunkta otrā ievilkuma otrajā teikumā ietvertais noteikums ir izņēmums no 
ekspatriācijas pabalsta piešķiršanas nosacījumiem un tātad ir jāinterpretē šauri. 
Turklāt, tā kā runa ir vienlīdz par noteikumu, kas reglamentē finansiālu 
priekšrocību, šāda interpretācija ir obligāta (skat. Tiesas 1982. gada 6. maija 
spriedumu apvienotajās lietās 146/81, 192/81 un 193/81 BayWa u.c., Recueil, 
1503. lpp., 10. punkts, kā arī Pirmās instances tiesas 1990. gada 8. marta spriedumu 
lietā T-41/89 Schwedler/Parlaments, Recueil, II-79. lpp., 23. punkts, kas apelācijas 
instancē apstiprināts ar Tiesas 1991. gada 28. novembra spriedumu lietā C-132/90 P 
Schwedler/Parlaments, Recueil, I-5745. lpp.). 
23 Turklāt Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta 
otrā ievilkuma otrā teikuma interpretācija, ko Pirmās instances tiesa sniegusi 
apstrīdētā sprieduma 31.-36. un 42. punktā, novirzās no šīs pašas tiesas judikatūras, 
atbilstoši kurai ir jāpastāv tiešai juridiskai saiknei ar valsti (skat. Pirmās instances 
tiesas 2005. gada 30. jūnija spriedumu lietā T-190/03 Olesen/Komisija, Krāj.-CDL, 
I-A-181. un II-805. lpp., 49.-51. punkts; 2005. gada 25. oktobra spriedumus lietā 
T-205/02 Salvador García/Komisija, Krāj.-CDL, I-A-285. un II-1311. lpp., 
55. punkts; lietā T-83/03 Salazar Brier/Komisija, Krāj.-CDL, I-A-311. un 
II-1407. lpp., 45. punkts; lietā T-298/02 Herrero Romeu/Komisija, Krājums, 
II-4599. lpp., un Krāj.-CDL, I-A-295. un II-1349. lpp., 41. punkts, kā arī lietā 
T-368/03 De Bustamante 7e//o/Padome, Krāj.-CDL, I-A-321. un II-1439. lpp., 
42. punkts). 
24 Turklāt arī saskaņā ar Pirmās instances tiesas judikatūru attiecībā uz minētajā 
noteikumā paredzēto nosacījumu par "darbu, kas veikts [..] kādas starptautiskās 
I - 5061
2007. GADA 21. JŪNIJA SPRIEDUMS — LIETA C-424/05 P 
organizācijas labā" ir nepieciešama tieša juridiska saikne ar attiecīgo starptautisko 
organizāciju (skat Pirmās instances tiesas 1995. gada 22. marta spriedumu lietā 
T-43/93 Lo Guidice/Parlaments, Recueil FP, I-A-57. un II-189. lpp., 36. punkts, kā arī 
2002. gada 11. septembra spriedumu lietā T-127/00 Nevin/Komisija, Recueil FP, 
I-A-149. un II-781. lpp., 51. punkts). Taču būtu nekonsekventi vai pat patvaļīgi prasīt 
šādu tiešu juridisku saikni attiecībā uz vienu izņēmuma daļu un neprasīt to attiecībā 
uz otru. 
25 Pirmās instances tiesa nav izskatījusi jautājumu par to, vai bija pastāvējusi tieša 
juridiska saikne starp Hosmani-Sevaljē un Austrijas Republiku. Aplūkojamajā 
gadījumā tomēr šāda saikne nebija pastāvējusi, jo atsauces periodā ieinteresēto 
personu nodarbināja pēc kārtas VB un ÖGB. 
26 Hosmane-Ševaljē lūdz atzīt apelācijas sūdzību par nepieņemamu, apgalvojot, ka 
Komisija patiesībā vēlas, lai Tiesa no jauna novērtētu faktus. 
27 Attiecībā uz lietas būtību Hosmane-Ševaljē norāda, ka, pārbaudot juridiskas saiknes 
esamību starp ieinteresēto personu un valsti, taču neprasot, lai šī saikne obligāti būtu 
tieša, Pirmās instances tiesa demonstrējusi pieeju, kas atbilst Kopienu tiesībām. 
28 Tiklīdz darbs par labu pastāvīgajai pārstāvniecībai, tādai kā izskatāmajā lietā, ir atzīts 
par darbu valsts labā, jautājums par juridisko saikni starp Hosmani-Sevaljē un valsti 
ir atrisināts. 
I - 5062
KOMISIJA/HOSMAN-CHEVALIER 
29 Šajā sakarā Pirmās instances tiesas judikatūra ieņemtā nostāja nav formāla, un šādas 
saiknes esamība nenozīmē, ka ir jāpastāv obligāti vai vienīgi "juridiskai" atkarības 
saiknei. Šī saikne var tikt konstatēta, ņemot vērā katras atsevišķas lietas īpašus 
apstākļus. Aplūkojamajā gadījumā, tā kā, pamatojoties uz lietas materiāliem, tika 
konstatēts, ka Hosmane-Sevaljē bijusi Austrijas Republikas pastāvīgās pārstāvnie­
cības personāla locekle, vairs nebija nedz dziļāk jāizskata jautājums, nedz tieši 
jānorāda, ka pastāv juridiska vai kāda cita veida saikne. 
Tiesas vērtējums 
Par pieņemamību 
30 Jāatgādina, ka atbilstoši EKL 225. panta 1. punktam un Tiesas Statūtu 58. panta 
pirmajai daļai apelācijas sūdzību var pamatot tikai ar pamatiem, kas attiecas uz 
tiesību normu pārkāpšanu, un ir izslēgta jebkāda faktu izvērtēšanas iespēja. 
31 No šiem noteikumiem izriet, ka Pirmās instances tiesa ir vienīgā instance, kas ir 
tiesīga, pirmkārt, konstatēt faktus, izņemot gadījumu, kad šo konstatējumu būtiskā 
neprecizitāte izriet no šai tiesai iesniegtiem lietas materiāliem, un, otrkārt, veikt šo 
faktu novērtējumu. Ja Pirmās instances tiesa ir konstatējusi vai novērtējusi faktus, 
tad Tiesai saskaņā ar EKL 225. pantu ir kompetence kontrolēt šo faktu juridisko 
kvalifikāciju un tiesiskās sekas, kuras Pirmās instances tiesa ir paredzējusi (skat. it 
īpaši 2000. gada 16. marta spriedumu lietā C-284/98 P Parlaments/Bieber, Recueil, 
I-1527. lpp., 31. punkts, un 2001. gada 27. novembra spriedumu lietā C-270/99 P ZI 
Parlaments, Recueil, I-9197. lpp., 37. punkts). 
I - 5063
2007. GADA 21. JŪNIJA SPRIEDUMS — LIETA C-424/05 P 
32 Konkrētajā gadījumā jākonstatē, ka Komisija neapstrīd faktu, ka Hosmane-Ševaljē 
bija Austrijas Republikas pastāvīgās pārstāvniecības personāla locekle atsauces 
periodā. Savas apelācijas sūdzības atbalstam Komisija vienīgi norāda uz to, ka šis 
fakts nevar būt pamats ieinteresētās personas tiesībām uz ekspatriācijas pabalstu, jo 
nepastāv tieša juridiska saikne starp viņu un Austrijas Republiku. 
33 Tātad pretēji Hosmanes-Ševaljē apgalvojumiem Komisijas apelācijas sūdzība attiecas 
nevis uz faktu novērtējumu, bet gan uz to juridisko kvalifikāciju. Līdz ar to 
Hosmanes-Ševaljē izvirzītā iebilde par nepieņemamību ir noraidāma. 
Par lietas būtību 
34 Lai atbildētu uz Komisijas izvirzīto pamatu, ir jāizvērtē "darba, kas veikts kādas citas 
valsts labā" jēdziens, ņemot vērā visus Civildienesta noteikumu VII pielikuma 
4. panta 1. punkta a) apakšpunkta noteikumus, kuri reglamentē ekspatriācijas 
pabalsta piešķiršanu un kuros izmantots šis jēdziens. 
35 Jāatgādina, ka saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikaturu ekspatriācijas pabalsta 
piešķiršanas mērķis ir kompensēt īpašas izmaksas un nelabvēlīgus apstākļus, kas, 
viņiem stājoties darbā Kopienu labā, ir radušies ierēdņiem, kuri šī iemesla dēļ ir 
bijuši spiesti mainīt dzīvesvietu savā valstī uz dzīvesvietu darba vietas valstī un 
integrēties jaunajā vidē. Ekspatriācijas jēdziens ir atkarīgs arī no ierēdņa subjektīvas 
situācijas, proti, viņa integrācijas jaunajā vidē, kas izriet, piemēram, no viņa parastas 
dzīvesvietas vai veicamās galvenās profesionālās darbības (skat. 1989. gada 
I - 5064
KOMISIJA/HOSMAN-CHEVALIER 
10. oktobra spriedumu lietā 201/88 Atala-Palmerini /Komisija, Recueil, 3109. lpp., 
9. punkts, un 1994. gada 15. septembra spriedumu lietā C-452/93 P Magdalena 
Fernandez/Komisija, Recueil, I-4295. lpp., 20. punkts). 
36 Tātad ekspatriācijas pabalsta piešķiršanas mērķis ir kompensēt faktiski radušos 
nevienlīdzību starp ierēdņiem, kas pilnīgi ir integrējušies sabiedrībā darba vietas 
valstī, un tiem, kas nav. 
37 No Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrā 
ievilkuma otrā teikuma izriet, ka Kopienu likumdevējs noteikti uzskatījis, ka šādā 
ekspatriācijas situācijā atrodas arī ierēdnis, kas, lai gan darba vietas valsts Eiropas 
teritorijā dzīvojis vai veicis profesionālo darbību piecus gadus, kas beidzas sešus 
mēnešus pirms viņa dienesta attiecību uzsākšanas, tomēr veica darbu kādas citas 
valsts vai kādas starptautiskās organizācijas labā. 
38 Tādējādi Kopienu likumdevējs pieņēma, ka šā darba veikšanas dēļ tiek saglabāta 
ieinteresētās personas īpaša sasaiste ar šo citu valsti vai šo starptautisko organizāciju, 
kas tātad kavē ilglaicīgas sasaistes rašanos ar darba vietas valsti un attiecīgi šīs 
ieinteresētās personas pietiekamu integrāciju sabiedrībā darba vietas valstī (šajā 
sakarā skat. 1981. gada 15. janvāra spriedumu lietā 1322/79 Vutera/Komisija, 
Recueil, 127. lpp., 8. punkts, un iepriekš minēto spriedumu lietā De Angelis/Komisija, 
13. punkts). 
39 Attiecīgā ierēdņa darba vietas valstī citas valstis pārstāv vēstniecības vai 
diplomātiskās misijas, kā arī pastāvīgās pārstāvniecības starptautiskajās organizāci­
jās, kas izriet no starptautiskajām paražu tiesībām, kuras ir kodificētas cita starpā ar 
1961. gada 18. aprīļa Vīnes Konvenciju par diplomātiskajām attiecībām un 
I - 5065
2007. GADA 21. JŪNIJA SPRIEDUMS — LIETA C-424/05 P 
1975. gada 14. marta Vīnes Konvenciju par valstu pārstāvniecību sakarā ar to 
saistību ar starptautiskām vispārēja rakstura organizācijām. 
40 Līdz ar to Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta 
otrā ievilkuma otrajā teikumā izmantotajā "valsts" jēdzienā noteikti ietilpst 
dalībvalsts pastāvīgā pārstāvniecība Eiropas Savienībā, kas turklāt nav apstrīdēts 
apelācijas tiesvedības ietvaros. 
41 Līdz ar to jāuzskata, ka šādas pastāvīgās pārstāvniecības personāls, tajā skaitā tās 
administratīvais un tehniskais personāls, ņemot vērā tā piederību šīs pārstāvniecības 
struktūrām, veic darbu attiecīgās dalībvalsts labā un tātad atrodas "ekspatriācijas" 
situācijā atbilstoši Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta 
a) apakšpunkta otrajam ievilkumam. 
42 Aplūkojamajā gadījumā, kā to konstatējusi Pirmās instances tiesa, Hosmane-Ševaljē 
bija Austrijas Republikas pastāvīgās pārstāvniecības personāla locekle, kas hierarhis­
ki padota tās vēstniekam, un viņas statuss bija tāds pats kā pārējiem šajā 
pārstāvniecībā strādājošiem ierēdņiem. No apstrīdētā sprieduma vienlīdz izriet, ka 
šajā sakarā viņai bija dažādas privilēģijas un imunitāte, proti, cita starpā viņa bija 
atbrīvota no vietējiem nekustamā īpašuma nodokļiem. Šajos apstākļos jāuzskata, ka 
viņa veica darbu par labu Austrijas valstij. 
43 Iepriekšēja punktā aprakstītā īpašā Hosmanes-Ševaljē statusa dēļ viņai bija īpaša 
sasaiste ar Austrijas Republiku. Tas vien radīja šķērsli tam, lai viņai varētu rasties 
I - 5066
KOMISIJA/HOSMAN-CHEVALIER 
ilglaicīga sasaiste ar darba vietas valsti, un attiecīgi viņas pietiekamai integrācijai 
sabiedrībā minētajā darba vietas valstī. 
44 Tātad, ņemot vērā Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta 
a) apakšpunkta otrā ievilkuma otrā teikuma ratio legis, Pirmās instances tiesa 
apstrīdētā sprieduma 42. punktā pareizi norādījusi, ka pietiek ar to, ka Hosmane-
Ševaljē savas profesionālās darbības veica par labu Austrijas Republikas pastāvīgajai 
pārstāvniecībai, lai tai rastos tiesības uz ekspatriācijas pabalstu, neatkarīgi no tā, kādi 
bija īpašie pienākumi, ko viņa pildīja iepriekš minētajā organizācijā. 
45 Līdz ar to nav pamatots Komisijas arguments, ka priekšnoteikums ekspatriācijas 
pabalsta piešķiršanai ir tiešas juridiskas saiknes esamība starp ieinteresēto personu 
un attiecīgo valsti. 
46 Turklāt šāda interpretācija atbilst autonomijai, kas jābauda dalībvalstīm savu 
pastāvīgo pārstāvniecību iekšējās organizācijas jautājumos. Kā norādīja generalad­
vokats savu secinājumu 89. punktā, dalībvalsts kompetencē ir izvēlēties struktūras, 
kas ietveramas pastāvīgajā pārstāvniecībā, un noteikt valstiskās intereses, kuras 
attiecībās ar Kopienas iestādēm jāsekmē dažādajām struktūrām, kas pastāv šajā 
pārstāvniecībā. 
47 Ņemot vērā iepriekš minēto, ir jāatzīst, ka Pirmās instances tiesa nav pieļāvusi 
tiesību kļūdu, apstrīdētā sprieduma 47. punktā secinot, ka Komisijas 2003. gada 
8. aprīļa un 29. oktobra lēmumi ir atceļami, ciktāl ar tiem Hosmanei-Ševaljē tiek 
atteikts piešķirt ekspatriācijas pabalstu. 
I - 5067
2007. GADA 21. JŪNIJA SPRIEDUMS — LIETA C-424/05 P 
48 No visiem iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet, ka Komisijas apelācija ir 
jānoraida kā nepamatota. 
Par tiesāšanās izdevumiem 
49 Atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam, kas piemērojams apelācijas tiesvedībā, 
pamatojoties uz Reglamenta 118. pantu, lietas dalībniekam, kuram spriedums nav 
labvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, 
kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Hosmane-Ševaljē ir prasījusi piespriest 
Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā tai spriedums nav labvēlīgs, tad 
jāpiespriež Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. 
Ar šādu pamatojumu Tiesa (trešā palāta) nospriež: 
1) apelācijas sūdzību noraidīt; 
2) Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus, 
[Paraksti] 
I - 5068