Laikina versija
GENERALINĖS ADVOKATĖS
TAMARA ĆAPETA IŠVADA,
pateikta 2026 m. balandžio 16 d.(1)
Byla C‑555/24 P
Magistrats européens pour la démocratie et les libertés (Medel),
International Association of Judges,
Association of European Administrative Judges,
Stichting Rechters voor Rechters
prieš
Europos Sąjungos Tarybą
„ Apeliacinis skundas – Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonė – Reglamentas (ES) 2021/241 – Tarybos įgyvendinimo sprendimas dėl Lenkijos ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo plano vertinimo patvirtinimo – Tarpinės reikšmės – Teisinė valstybė – Teisėjų nepriklausomumas – Ieškinys dėl panaikinimo – Teisėjams atstovaujanti asociacija – Teisė pareikšti ieškinį – SESV 263 straipsnio ketvirta pastraipa – Tiesioginė sąsaja – Konkreti sąsaja – Savo narių vardu veikianti asociacija – Savo vardu veikianti asociacija – Veiksminga teisminė gynyba “
Turinys
I.
Įvadas
II.
Faktinės aplinkybės
A.
Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonė
B.
Aplinkybės, dėl kurių pradėtas procesas Bendrajame Teisme
1.
Ginčijamas sprendimas
2.
Vėliau susiklosčiusios aplinkybės
III.
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiama nutartis
IV.
Procesas Teisingumo Teisme
V.
Analizė
A.
Argumentų dėl tarpinių reikšmių F2G ir F3G priimtinumas
1.
Apeliacinio skundo pirmasis pagrindas (tiesioginė sąsaja su Lenkijos teisėjais, kuriems turi įtakos Drausmės bylų kolegijos sprendimai)
a)
Šalių pagrindinių argumentų santrauka
b)
Vertinimas
1)
Pirmoji tiesioginės sąsajos sąlyga
2)
Antroji tiesioginės sąsajos sąlyga
2.
Apeliacinio skundo antrojo pagrindo pirma dalis (tiesioginė sąsaja su Lenkijos teisėjais, dėl kurių Drausmės bylų kolegija nepriėmė sprendimų)
a)
Šalių pagrindinių argumentų santrauka
b)
Vertinimas
B.
Argumentų dėl tarpinės reikšmės F1G priimtinumas
1.
Apeliacinio skundo antrojo pagrindo antra dalis (tiesioginė sąsaja su visais Lenkijos teisėjais ir kitų valstybių narių bei EEE valstybių teisėjais)
a)
Visi Lenkijos teisėjai
b)
Kitų valstybių narių ir EEE valstybių teisėjai
2.
Apeliacinio skundo trečiasis pagrindas (asociacijų teisė reikšti ieškinius savo vardu esant šios bylos aplinkybėms)
a)
Šalių pagrindinių argumentų santrauka
b)
Vertinimas
C.
Asociacijų teisė pareikšti ieškinį savo vardu
1.
Argumentai, grindžiami Lenkijos teismų sistemos netinkamu veikimu
2.
Asociacijų svarba dalyvaujamajai demokratijai
3.
Argumentai, grindžiami privilegijuotųjų ieškovų teise pareikšti ieškinį
4.
Sprendimo „KlimaSeniorinnen“ svarba
5.
Kas yra pačių asociacijų interesai?
6.
Kas yra asociacijos tiesioginė sąsaja ir konkreti sąsaja?
VI.
Pasekmės
A.
Asociacijų teisė pareikšti ieškinį savo narių vardu
B.
Asociacijų, veikiančių savo vardu, teisė pareikšti ieškinį
VII.
Bylinėjimosi išlaidos
VIII.
Išvada
I.      Įvadas
1.        Kada kolektyviniams interesams atstovaujanti asociacija gali tiesiogiai pareikšti ieškinį Sąjungos teismuose?
2.        Šis klausimas yra šio apeliacinio skundo esmė.
3.        Keturios teisėjams atstovaujančios asociacijos Bendrajame Teisme pareiškė ieškinius dėl Europos Sąjungos Tarybos sprendimo, kuriuo patvirtintas Lenkijos Respublikos ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planas bei nustatytos tarpinės reikšmės, kurių siekiant reikia atlikti tam tikrus šios valstybės narės teismų sistemos pakeitimus, panaikinimo.
4.        Bendrasis Teismas atmetė šiuos ieškinius, motyvuodamas tuo, kad šios asociacijos neturi teisės jų pareikšti pagal Sąjungos teisę.
II.    Faktinės aplinkybės
A.      Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonė
5.        Nors šis apeliacinis skundas susijęs tik su teisės pareikšti ieškinį dėl panaikinimo klausimu, taigi su jo priimtinumu, toks ieškinys iš esmės pareikštas dėl Sąjungos finansavimo pagal vieną iš jos finansinių priemonių, t. y. Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonę (toliau – EGADP). Siekiant suprasti ir išnagrinėti šią bylą, reikia trumpai paaiškinti šią priemonę.
6.        Reglamentu (ES) 2021/241 (toliau – EGADP reglamentas)(2) nustatyta EGADP yra pagrindinė priemonės „Next Generation EU“(3), dėl kurios susitarta reaguojant į COVID‑19 pandemiją(4), finansavimo priemonė. EGADP yra laikina finansavimo priemonė, naudojama tik įgyvendinant 2021–2027 m. daugiametę programą(5). Pagal EGADP finansuojamos reformos ir investicijos valstybėse narėse iki 2026 m. gruodžio 31 d.(6) Viena iš naujovių yra tai, kad ji finansuojama Europos Komisijos kapitalo rinkose Europos Sąjungos vardu pasiskolintomis lėšomis. Taip susidariusi Sąjungos skola turi būti grąžinta ne vėliau kaip 2058 m. iš Sąjungos nuosavų išteklių.
7.        Išlaidas pagal EGADP sudaro dotacijos ir paskolos(7), teikiamos valstybėms narėms remiantis jų ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planais (toliau – EGADPL)(8). Tai reiškia, kad finansuotinas reformas ir investicijas parenka ir siūlo valstybės narės, atsižvelgdamos į savo konkrečius poreikius. Vis dėlto šios reformos ir investicijos turi būti skirtos vienam iš šešių tikslų, patenkančių į EGADP reglamento taikymo sritį. Jo 3 straipsnyje išvardyti šie tikslai: 1) žalioji pertvarka; 2) skaitmeninė transformacija; 3) pažangus, tvarus ir integracinis augimas; 4) socialinė ir teritorinė sanglauda; 5) sveikata ir ekonominis, socialinis bei institucinis atsparumas; ir 6) naujai kartai, vaikams ir jaunimui skirtos politikos priemonės, kaip antai švietimas ir įgūdžiai. Iš šio sąrašo akivaizdžiai matyti, kad EGADP finansavimu siekiama daugiau nei vien ekonomikos gaivinimo po COVID‑19 pandemijos.
8.        Be to, EGADP yra rezultatais grindžiama priemonė(9) – pagal ją mokėjimai valstybėms narėms atliekami tik remiantis jų EGADPL numatytų reformų ir investicijų įgyvendinimo pažanga(10). Šiuo tikslu valstybės narės siūlo tarpines reikšmes ir siektinas reikšmes(11), kurias pasiekus išmokamos lėšos(12).
9.        Tam tikros tarpinės reikšmės, kurias būtina pasiekti tam, kad būtų galima išmokėti lėšas pagal EGADP, paprastai vadinamos svarbiausiomis tarpinėmis reikšmėmis. Šioje byloje nagrinėjamos trys tokios svarbiausios tarpinės reikšmės, susijusios su Lenkijos teisingumo sistema.
10.      Taigi įgyvendinant EGADP, kaip ir kitas Sąjungos finansines programas, lėšos išmokamos su tam tikromis sąlygomis, įskaitant teisinės valstybės sąlygas(13). Tai paprastai reiškia, kad mokėjimams iš Sąjungos biudžeto turi būti taikomos sąlygos, kuriomis siekiama Sąjungos politinių tikslų, peržengiančių pagrindinio lėšų išmokėjimo tikslo ribas(14).
11.      Finansinės paramos pagal EGADP reglamentą teikimo procedūrą galima apibendrinti taip, kaip nurodyta toliau.
12.      Pirma, valstybė narė, norinti gauti finansinę paramą pagal EGADP, pateikia Komisijai EGADPL(15). Šiame plane nustatomi tam tikri elementai, įskaitant, be kita ko, paaiškinimą, kaip jis padeda spręsti uždavinius, nustatytus Tarybos konkrečiai šaliai skirtose rekomendacijose (toliau – KŠR) įgyvendinant Europos semestrą(16), taip pat numatomas reformų ir investicijų įgyvendinimo tarpines reikšmes, siektinas reikšmes ir orientacinį tvarkaraštį bei jų veiksmingą stebėseną(17).
13.      Antra, Komisija, glaudžiai bendradarbiaudama su valstybe nare, (per du mėnesius) įvertina EGADPL pagal EGADP reglamente nustatytus kriterijus(18) ir pateikia pasiūlymą dėl Tarybos įgyvendinimo sprendimo(19).
14.      Šiuo klausimu EGADP reglamento 20 straipsnio 2 dalyje nustatyta: „Jeigu Komisija ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo planą įvertina teigiamai, Komisijos pasiūlyme dėl Tarybos įgyvendinimo sprendimo išdėstomos reformos ir investiciniai projektai, kuriuos turi įgyvendinti valstybė narė, įskaitant tarpines reikšmes ir siektinas reikšmes, ir pagal 11 straipsnį apskaičiuoti finansiniai įnašai.“(20)
15.      Pagal EGADP reglamento 20 straipsnio 5 dalies e punktą Komisijos pasiūlyme Tarybai taip pat turi būti nustatytos priemonės, reikalingos Sąjungos finansiniams interesams apsaugoti.
16.      Šioje nuostatoje daroma nuoroda į EGADP reglamento 22 straipsnį, kuriame įtvirtinta, kad įgyvendindamos EGADP valstybės narės, kaip priemonės paramos arba lėšų skolos gavėjos, privalo imtis visų tinkamų priemonių Sąjungos finansiniams interesams apsaugoti ir užtikrinti, kad lėšų naudojimas, susijęs su priemonės lėšomis remiamomis priemonėmis, atitiktų taikytiną Sąjungos ir nacionalinę teisę. Šiuo tikslu jos turi užtikrinti efektyvią ir veiksmingą vidaus kontrolės sistemą(21).
17.      Trečia, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, priimdama įgyvendinimo sprendimą (per keturias savaites) patvirtina valstybės narės pateikto EGADPL įvertinimą(22).
18.      Ketvirta, įgyvendinusi atitinkamas tarpines reikšmes ir siektinas reikšmes, atitinkama valstybė narė gali pateikti Komisijai tinkamai pagrįstą prašymą atlikti mokėjimą(23).
19.      Jei Komisija, gavusi Ekonomikos ir finansų komiteto nuomonę(24), pateikia teigiamą įvertinimą, ji priima sprendimą, kuriuo leidžiama išmokėti lėšas(25). O jeigu Komisija nustato, kad tarpinės reikšmės ir siektinos reikšmės nėra patenkinamai pasiektos, viso ar dalies finansinio įnašo mokėjimas sustabdomas(26).
20.      Šiame apeliaciniame skunde nurodytas ieškinys dėl panaikinimo susijęs su Tarybos įgyvendinimo sprendimu, taigi jis pareikštas prieš imantis veiksmų siekiant leisti faktiškai išmokėti lėšas.
B.      Aplinkybės, dėl kurių pradėtas procesas Bendrajame Teisme
21.      2021 m. gegužės 3 d. Lenkija pateikė Komisijai savo EGADPL(27).
22.      2022 m. birželio 1 d. Komisija pateikė teigiamą Lenkijos EGADPL įvertinimą.
23.      2022 m. birželio 17 d. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu(28), priėmė Įgyvendinimo sprendimą dėl Lenkijos EGADPL įvertinimo patvirtinimo (toliau – ginčijamas sprendimas)(29).
1.      Ginčijamas sprendimas
24.      Šiuo Lenkijai skirtu sprendimu(30) Taryba patvirtino šios valstybės narės pasiūlytą EGADPL, įskaitant atitinkamas tarpines ir siektinas reikšmes(31). Šiame sprendime nustatytos negrąžintinų dotacijų sumos, kuriomis gali naudotis Lenkija(32), taip pat sumos, kurias galima gauti kaip paskolą(33).
25.      Šio sprendimo konstatuojamosiose dalyse nurodyta, kad Lenkijos EGADPL, be kita ko, siekiama spręsti per Europos semestrą pateiktose KŠR nurodytas problemas, susijusias su investicijų aplinka, visų pirma kiek tai sietina su Lenkijos teisingumo sistema(34).
26.      Pagal šio sprendimo 45 konstatuojamąją dalį, siekiant apsaugoti Sąjungos finansinius interesus, „nustatomos reformos, kuria stiprinamas teismų nepriklausomumas ir nešališkumas, reformos, kuria siekiama ištaisyti teisėjų, kurie patyrė poveikį dėl Aukščiausiojo Teismo Drausmės bylų kolegijos sprendimų drausminėse bylose ir bylose dėl teisėjų imuniteto, padėtį, siekiant juos grąžinti į postus po naujos kolegijos nedelsiant atliktos teigiamos peržiūros, ir reformos, kuria užtikrinamas veiksmingas Lenkijos ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo plano auditas ir kontrolė, įskaitant Sąjungos finansinių interesų apsaugą, tarpinės reikšmės“. Lenkija turėtų tas tarpines reikšmes pasiekti iki pirmojo mokėjimo prašymo pateikimo, ir, kol jos nėra pasiektos, jokie mokėjimai negali būti vykdomi.
27.      Be to, šio sprendimo 45 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad reikalavimas pasiekti šias tarpines reikšmes „nedaro poveikio Lenkijos prievolei visada laikytis savo įsipareigojimų pagal Sąjungos teisę, visų pirma pagal Europos Sąjungos sutarties (toliau – ES sutartis) 19 straipsnio 1 dalį, kaip ją išaiškino Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, nes tai yra pagrindinis Sąjungos acquis komponentas“.
28.      Šio sprendimo 50 konstatuojamojoje dalyje taip pat paaiškinta, kad: „šiuo sprendimu, kuriuo patvirtinamas teigiamas Komisijos atliktas Lenkijos ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo plano vertinimas, visų pirma dėl atitinkamų teismų reformos tarpinių reikšmių, nedaromas poveikis jokioms vykdomoms ar būsimoms pažeidimo nagrinėjimo procedūroms ir apskritai Lenkijos prievolei laikytis Sąjungos teisės, visų pirma Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sprendimų“.
29.      Priede teisingumo sistemos tarpinės reikšmės nurodytos kaip tarpinės reikšmės F1G, F2G ir F3G. Šiame priede paaiškinta, kad „[p]agrindinis reformų tikslas – kelti teisminės apsaugos standartus ir gerinti investavimo aplinką Lenkijoje, taip pat remti vidaus kontrolės sistemą, nurodytą [EGADP reglamento] 22 straipsnyje, stiprinant teismų nepriklausomumo ir nešališkumo garantijas. Reforma sustiprinamas teismų ir teisėjų, įsteigtų pagal įstatymą pagal ES sutarties 19 straipsnį ir atitinkamą ES acquis, nepriklausomumas ir nešališkumas. Pagal [EGADP reglamento] 24 straipsnio 3 dalį visos kitos reformos vykdomos nemažinant šio rezultato ir nedarant neigiamo poveikio toliau nurodytiems elementams.“(35)
30.      Tarpinė reikšmė F1G susijusi su „F1.1. Reforma, kuria didinamas teismų nepriklausomumas ir nešališkumas“. Ji apibūdinama taip:
„Reforma siekiama:
a)      visose bylose, susijusiose su teisėjais, įskaitant drausminį ir teismo imuniteto panaikinimą, nustat[yti] Aukščiausiojo Teismo kolegijos, išskyrus esamą Drausmės bylų kolegiją, jurisdikcijos apimtį, atitinkančią iš ESS 19 straipsnio 1 dalies kylančius reikalavimus. Taip užtikrinama, kad pirmiau minėtas bylas nagrinėtų pagal įstatymą įsteigtas nepriklausomas ir nešališkas teismas, o įgaliojimai savo nuožiūra paskirti pirmosios instancijos drausmės teismą bylose, susijusiose su bendrosios kompetencijos teismų teisėjais, yra apriboti,
b)      patikslinti teisėjų drausminės atsakomybės taikymo sritį užtikrinant, kad nebūtų ribojama Lenkijos teismų teisė pateikti [Europos Sąjungos Teisingumo Teismui] prašymus priimti prejudicinį sprendimą. Toks prašymas nėra pagrindas pradėti drausminę procedūrą prieš teisėją,
c)      nors teisėjai vis tiek gali būti traukiami atsakomybėn už profesinį nusižengimą, įskaitant akivaizdžius ir šiurkščius teisės pažeidimus, nustatyti, kad teismo sprendimų turinys nelaikomas drausminiu nusižengimu,
d)      užtikrinti, kad pagal ESS 19 straipsnį kompetentingas teismas galėtų per teismo procesą pradėti patikrinimą, ar teisėjas atitinka nepriklausomumo, nešališkumo ir „įsteigto įstatymo“ reikalavimus, jei dėl to kyla rimtų abejonių, ir kad toks patikrinimas nelaikomas drausminiu nusižengimu,
e)      stiprinti procedūrines garantijas ir šalių įgaliojimus drausminėse bylose, susijusiose su teisėjais, pasitelkiant:
i)      užtikrinti, kad bendrosios kompetencijos teismų teisėjams iškeltos drausminės bylos būtų išnagrinėtos per protingą laikotarpį,
ii)      tiksliau reglamentuoti drausmines bylas nagrinėjančių teismų teritorinę jurisdikciją, siekiant užtikrinti, kad atitinkamą teismą būtų galima tiesiogiai nustatyti pagal teisėkūros procedūra priimamą aktą; ir
iii)      užtikrinti, kad gynėjas drausminėje byloje, susijusioje su teisėju, būtų paskirtas per pagrįstą laikotarpį, taip pat suteikti laiko iš esmės pasirengti gynėjui atlikti savo funkcijas konkrečioje byloje. Tuo pat metu teismas sustabdo bylos nagrinėjimą, jeigu kaltinamasis arba jo gynėjas nedalyvauja tinkamai pagrįstais pagrindais.
Reforma įsigalioja iki 2022 m. antrojo ketvirčio pabaigos.“
31.      Tarpinė reikšmė F2G susijusi su „F1.2. Reforma, kuria siekiama ištaisyti teisėjų, kuriems daro poveikį Aukščiausiojo Teismo Drausmės bylų kolegijos sprendimai drausminėse bylose ir teismo imuniteto bylose, padėtį“. Ji apibūdinama taip:
„Reforma užtikrinama, kad teisėjai, kuriems turi įtakos Aukščiausiojo Teismo Drausmės bylų kolegijos sprendimai, galėtų peržiūrėti savo bylas [pasinaudoti bylų peržiūros procedūromis]. Tokius Drausmės bylų kolegijos jau išnagrinėtus atvejus peržiūri teismas, atitinkantis ES sutarties 19 straipsnio 1 dalies reikalavimus, laikydamasis taisyklių, kurios turi būti priimtos remiantis pirmiau nurodyta reforma. Teisėkūros procedūra priimtame akte nustatoma, kad pirmasis teismo posėdis toms byloms išnagrinėti surengiamas per tris mėnesius nuo teisėjo, prašančio atlikti peržiūrą, prašymo gavimo dienos ir kad bylos turi būti išspręstos per dvylika mėnesių nuo tokio prašymo gavimo dienos. Bylos, kurios šiuo metu dar nagrinėjamos Drausmės bylų kolegijoje, perduodamos teismui toliau nagrinėti pagal pirmiau minėtame procese nustatytas taisykles.
Reforma įsigalioja iki 2022 m. antrojo ketvirčio pabaigos.
Abi pirmiau išvardytos reformos, kurių užbaigimo data yra 2022 m. II ketv., turi būti įvykdytos prieš Komisijai pateikiant pirmąjį mokėjimo prašymą ir yra išankstinė bet kokio mokėjimo pagal EGADP reglamento 24 straipsnį sąlyga.“
32.      Tarpinė reikšmė F3G susijusi su „F1.2. Reforma, kuria siekiama ištaisyti teisėjų, kuriems daro poveikį Aukščiausiojo Teismo Drausmės bylų kolegijos sprendimai drausminėse bylose ir teismo imuniteto bylose, padėtį“. Ji apibūdinama taip:
„Visos peržiūros bylos, pradėtos pagal F2G gaires [atsižvelgiant į tarpinę reikšmę F2G], nagrinėjamos, išskyrus tinkamai pagrįstas išimtines aplinkybes.“
33.      Ši tarpinė reikšmė turi būti pasiekta iki 2023 m. ketvirtojo ketvirčio.
2.      Vėliau susiklosčiusios aplinkybės
34.      2023 m. gruodžio 15 d. Lenkija pateikė prašymą išmokėti pirmąją dotacijos ir paskolos paramos pagal EGADP dalį.
35.      2024 m. vasario 29 d. Komisija pateikė teigiamą preliminarų vertinimą ir padarė išvadą, kad Lenkija patenkinamai pasiekė tarpines reikšmes F1G ir F2G(36). Šis vertinimas buvo grindžiamas, be kita ko, Lenkijos įstatymo, priimto 2022 m. birželio 9 d. (toliau – 2022 m. birželio 9 d. įstatymas)(37), prieš pat Tarybai 2022 m. birželio 17 d. priimant ginčijamą sprendimą, nuostatomis.
36.      2024 m. balandžio 5 d. Komisija priėmė įgyvendinimo sprendimą, kuriuo leido išmokėti lėšas, teigdama, kad tarpinės reikšmės F1G ir F2G buvo patenkinamai pasiektos(38).
37.      Vėliau, 2024 m. gruodžio 27 d., Lenkija paprašė išmokėti kitas dalis. Pateikusi preliminarų teigiamą vertinimą, kuriame padaryta išvada, kad Lenkija patenkinamai pasiekė tarpinę reikšmę F3G(39), 2025 m. lapkričio 19 d. Komisija priėmė įgyvendinimo sprendimą, kuriuo leidžiama išmokėti šias dalis(40).
III. Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiama nutartis
38.      Per tą laiką 2022 m. rugpjūčio 28 d. keturios teisėjams atstovaujančios asociacijos pareiškė po ieškinį dėl viso ginčijamo sprendimo panaikinimo; šie ieškiniai grindžiami penkiais pagrindais(41).
39.      Iš Bendrojo Teismo turimos bylos medžiagos matyti, kad pirmoji asociacija Magistrats européens pour la démocratie et les libertés (Europos teisėjai už demokratiją ir laisves, toliau – Medel) yra Prancūzijoje įsteigta asociacija, kurios narės yra teisėjų ir prokurorų asociacijos. Nors jos narėmis gali būti tik tokios asociacijos, kiekvienas atskiras asociacijos narės narys savaime laikomas Medel nariu. Tarp jos narių yra Lenkijos teisėjų asociacija Iustitia, vienijanti kelis Lenkijos teisėjus, kuriems buvo iškelta drausmės byla(42). Medel tikslai, be kita ko, apima teisėjų nepriklausomumo gynimą ir teisinės valstybės principo laikymąsi.
40.      Antroji asociacija – International Association of Judges (Tarptautinė teisėjų asociacija, toliau – IAJ) – yra Austrijoje įsteigta tarptautinė organizacija, kurios narės yra teisėjų iš penkių žemynų nacionalinės asociacijos arba įgaliotinių grupės. Nors jos narėmis gali būti tik po vieną atstovaujančią asociaciją iš kiekvienos šalies, bet kuris asociacijos narės narys savaime laikomas IAJ nariu. Tarp jos narių, kaip ir Medel atveju, yra Lenkijos teisėjų asociacija Iustitia, vienijanti ir kelis Lenkijos teisėjus, kuriems buvo iškelta drausmės
byla. Pagrindinis IAJ tikslas – užtikrinti teismų nepriklausomumą.
41.      Trečioji asociacija, Association of European Administrative Judges (Europos administracinių teismų teisėjų asociacija, toliau – AEAJ), yra Vokietijoje įsteigta asociacija, kurios nariai yra administracinių teismų teisėjų nacionalinės asociacijos, atstovaujančios administracinių teismų teisėjams iš visos Europos, įskaitant Lenkiją, taip pat asmenys, einantys administracinių teismų teisėjų pareigas šalyse, kurių nė viena nacionalinė asociacija nėra narė. Jos tikslai, be kita ko, yra gerinti asmenų teisių gynimą nuo Europoje veikiančių viešosios valdžios institucijų daromų pažeidimų ir puoselėti laisvę bei teisingumą.
42.      Ketvirtoji asociacija Rechters voor Rechters (Teisėjai teisėjams) yra Nyderlanduose įsteigtas fondas. Ją įsteigė teisėjai, siekdami paremti kolegas, visų pirma tuos, kurie patiria nepriklausomumo suvaržymų. Ji gina Lenkijos teisėjų, įskaitant tuos, kuriems iškelta drausmės
byla, interesus.
43.      Šių asociacijų ieškiniai iš esmės pareikšti dėl to, kad Taryba suklydo patvirtindama Lenkijos EGADPL vertinimą, nes tarpinės reikšmės F1G, F2G ir F3G keliais aspektais pažeidžia Sąjungos teisę. Jos teigė, kad tarpinės reikšmės F2G ir F3G yra nesuderinamos su Teisingumo Teismo jurisprudencija(43) dėl Lenkijos Aukščiausiojo Teismo Drausmės bylų kolegijos (toliau – Drausmės bylų kolegija), taigi pablogino Lenkijos teisėjų, kuriems taikomos neteisėtos nuobaudos, padėtį ir dar labiau pakenkė teismų nepriklausomumui, o tarpinės reikšmės F1G nepakanka veiksmingai teisminei gynybai Lenkijoje užtikrinti, todėl ji neatitinka Sąjungos teisės reikalavimų.
44.      Lenkijai, Vengrijai ir Komisijai buvo leista įstoti į bylą palaikyti Tarybos reikalavimų.
45.      2024 m. birželio 4 d. Nutartimi Medel ir kt. / Taryba (toliau – skundžiama nutartis)(44) Bendrasis Teismas
(didžioji kolegija), taikydamas pagreitintą procedūrą(45), atmetė ieškinius kaip nepriimtinus ir nutarė, kad šios keturios asociacijos neturi teisės pareikšti ieškinio pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą(46).
46.      Bendrasis Teismas skundžiamos nutarties 40 punkte visų pirma pažymėjo, kad „[p]agal suformuotą jurisprudenciją asociacijų pareikšti ieškiniai dėl panaikinimo pripažįstami priimtinais trimis atvejais: pirma, jeigu pagal teisės akto nuostatą profesinėms asociacijoms yra aiškiai pripažįstamos tam tikros procesinės teisės, antra, jeigu asociacija atstovauja savo narių, kurie patys gali pareikšti ieškinį, interesams ir, trečia, jeigu asociacija yra individualizuojama dėl poveikio jos pačios, kaip asociacijos, interesams, be kita ko, todėl, kad aktu, kurį prašoma panaikinti, buvo paveikta šios asociacijos derybinė padėtis“(47).
47.      Paskui Bendrasis Teismas įvertino šių keturių asociacijų savo vardu ir savo narių vardu pareikštų ieškinių priimtinumą. Atrodo, kad Bendrasis Teismas manė, jog ankstesniame punkte aprašyti pirmasis ir trečiasis atvejai susiję su asociacijomis, veikiančiomis savo vardu, o antrasis – su savo narių vardu veikiančiomis asociacijomis.
48.      Pirma, Bendrasis Teismas nutarė, kad ieškiniai yra nepriimtini tiek, kiek ieškovės veikė savo vardu. Dėl pirmojo atvejo Bendrasis Teismas manė, kad nėra teisės nuostatų, kuriomis ieškovėms būtų suteikiamos procesinės teisės, kiek tai susiję su EGADP (skundžiamo nutarties 42–45 punktai). Dėl trečiojo atvejo Bendrasis Teismas nutarė, kad ieškovės neįrodė poveikio jų pačių, kaip asociacijų, interesams, nes nepakanka, be kita ko, to, kad jos yra Sąjungos institucijų „partnerės“ svarstant su teisine valstybe susijusius klausimus, arba to, kad jos turi stebėtojų statusą Europos Tarybos institucijose (skundžiamos nutarties 46–51 punktai).
49.      Antra, Bendrasis Teismas nutarė, kad ieškiniai yra nepriimtini atsižvelgiant į antrąjį atvejį tiek, kiek ieškovės veikė savo narių vardu(48). Jis pradėjo nuo tiesioginės sąsajos sąlygos ir atlikdamas vertinimą išskyrė tris teisėjų grupes (skundžiamos nutarties 59 ir 60 punktai).
50.      Bendrojo Teismo nuomone, tarpinės reikšmės F1G, F2G ir F3G yra lėšų skyrimo sąlyga, nes nuo jų pasiekimo priklauso finansavimo pagal EGADP skyrimas. Nustatydama šias tarpines reikšmes Taryba nesiekė nei pakeisti taisyklių, susijusių su teisinės valstybės vertybe ar veiksminga teismine gynyba, nei leisti Lenkijai nesilaikyti Teisingumo Teismo sprendimų (skundžiamos nutarties 65–80 punktai).
51.      Atsižvelgdamas į tai, Bendrasis Teismas konstatavo, kad tarpinės reikšmės F2G ir F3G nėra tiesiogiai susijusios su Lenkijos teisėjų, kuriems turi įtakos Drausmės bylų kolegijos sprendimai, teisine padėtimi (skundžiamos nutarties 81–93 punktai). Jis taip pat nurodė: kadangi tarpinės reikšmės F2G ir F3G nėra tiesiogiai susijusios su Lenkijos teisėjų, kuriems turi įtakos Drausmės bylų kolegijos sprendimai, teisine padėtimi, tas pats taikytina ir Lenkijos teisėjams, kuriems tokie sprendimai neturi įtakos (skundžiamos nutarties 96 punktas).
52.      Dėl tarpinės reikšmės F1G Bendrasis Teismas manė, kad nėra tiesioginės sąsajos su visais Lenkijos teisėjais ir kitų valstybių narių bei Europos ekonominės erdvės (toliau – EEE) valstybių teisėjais. Šiuo klausimu ieškovės apsiribojo bendro pobūdžio teiginiais apie tai, koks, jų nuomone, turėjo būti šios tarpinės reikšmės turinys, bet nenurodė jokių konkrečių elementų, kurie tiesiogiai darytų poveikį Lenkijos teisėjams. Bet kuriuo atveju tai, kad ginčijamame sprendime nėra taisyklių, kurias ieškovės manė esant būtinas, nelaikoma tiesioginiu Lenkijos teisėjų teisių pažeidimu, darančiu tiesioginį poveikį jų teisinei padėčiai (skundžiamos nutarties 97–101 punktai).
53.      Be to, Bendrasis Teismas manė, kad nors vienos valstybės narės teisės sistemos trūkumai gali turėti įtakos teisminės valdžios įgyvendinimui kitose valstybėse narėse, tai nereiškia, kad ginčijamas sprendimas gali turėti tiesioginį poveikį kitų valstybių narių ir EEE valstybių teisėjų teisinei padėčiai. Dar daugiau, galimo „domino efekto“ tarp valstybių narių pavojus, kylantis dėl to, kad vienos valstybės narės įstatymų leidėjas remtųsi kitų valstybių narių vykdomomis reformomis, taip pat neįrodo, jog ginčijamas sprendimas daro tiesioginį poveikį šių teisėjų padėčiai (skundžiamos nutarties 102–107 punktai).
54.      Trečia, Bendrasis Teismas atmetė ieškovių argumentus, kuriuos apibūdino kaip raginančius jį nagrinėjamu atveju sušvelninti ieškinių priimtinumo sąlygas. Kadangi ieškovės negali teigti, kad ginčijamas sprendimas tiesiogiai su jomis susijęs, taip Bendrasis Teismas panaikintų SESV 263 straipsnyje nustatytą tiesioginės sąsajos sąlygą, o tai prieštarautų Teisingumo Teismo jurisprudencijai. Lenkijos teismų sistemos sisteminiais trūkumais nebūtų galima pateisinti nukrypimo nuo tiesioginės sąsajos sąlygos. Vis dėlto Bendrasis Teismas pažymėjo, kad jo išvados nedaro poveikio Lenkijai tenkančiai pareigai ištaisyti Teisingumo Teismo nustatytus Sąjungos teisės pažeidimus, susijusius su teisinės valstybės principu, kad pagal SESV 263 straipsnį valstybės narės ir Sąjungos institucijos gali pareikšti ieškinį dėl Sąjungos aktų ir kad Komisija, atlikdama Sutarčių sergėtojos vaidmenį, privalo imtis veiksmų tam, kad užtikrintų, jog Lenkija laikytųsi ESS 19 straipsnio 1 dalies antros pastraipos (skundžiamos nutarties 113–118 punktai).
IV.    Procesas Teisingumo Teisme
55.      2024 m. rugpjūčio 14 d. pateiktu apeliaciniu skundu keturios asociacijos apeliantės prašo Teisingumo Teismo panaikinti skundžiamą nutartį, pripažinti ieškinius priimtinais ir grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą dėl esmės. Jos taip pat prašo Teisingumo Teismo priteisti iš Tarybos bylinėjimosi išlaidas.
56.      2025 m. vasario 4 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi(49) buvo atmesti asociacijų RECLAIM ir The Good Lobby, taip pat fondo Fundación Hay Derecho prašymai įstoti į bylą palaikyti apeliančių reikalavimų.
57.      2025 m. lapkričio 14 d. pateiktame atsiliepime į apeliacinį skundą Taryba prašo Teisingumo Teismo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš apeliančių bylinėjimosi išlaidas.
58.      2025 m. lapkričio 12 d. pateiktame atsiliepime į apeliacinį skundą Lenkija prašo Teisingumo Teismo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš apeliančių bylinėjimosi išlaidas.
59.      2025 m. lapkričio 14 d. pateiktame atsiliepime į apeliacinį skundą Vengrija prašo Teisingumo Teismo atmesti apeliacinį skundą.
60.      2025 m. lapkričio 7 d. pateiktame atsiliepime į apeliacinį skundą Komisija prašo Teisingumo Teismo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš apeliančių bylinėjimosi išlaidas.
61.      Be to, 2025 m. vasario 25 d. apeliantės pateikė dubliką, 2025 m. balandžio 4 d. Taryba ir Komisija pateikė po tripliką, o 2025 m. balandžio 7 d. Lenkija ir Vengrija pateikė po tripliką.
62.      2025 m. gruodžio 2 d. įvyko teismo posėdis, per kurį buvo išklausytos apeliantės, Taryba, Lenkija, Vengrija ir Komisija.
V.      Analizė
63.      Pagrindinis šiame apeliaciniame skunde keliamas klausimas – ar Bendrasis Teismas padarė klaidą,
kai atmetė keturių asociacijų apeliančių ieškinius dėl panaikinimo, remdamasis teisės pareikšti ieškinį pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą nebuvimu.
64.      Iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad asociacijos gali pareikšti ieškinį dėl panaikinimo savo narių arba savo vardu(50).
65.      Šioje byloje Teisingumo Teismas turi galimybę paaiškinti teisės pareikšti ieškinį reikalavimų skirtumus, kiek tai susiję su šiomis dviem skirtingomis asociacijų procesinėmis galimybėmis. Svarbu pažymėti, kad Teisingumo Teismo prašoma išaiškinti tiesioginės ir konkrečios sąsajos sąlygas tais atvejais, kai asociacijos veikia savo vardu; šis klausimas jurisprudencijoje dar nėra pakankamai išaiškintas.
66.      Trijuose asociacijų apeliančių apeliacinio skundo pagrinduose remiamasi šiomis dviem procesinėmis galimybėmis. Pirmuosiuose dviejuose pagrinduose jos nurodo, kad Bendrasis Teismas suklydo, kai konstatavo, jog skirtingų kategorijų teisėjai, šių asociacijų nariai, neturi teisės pareikšti ieškinio. Trečiasis pagrindas susijęs su asociacijų apeliančių teise pareikšti ieškinį savo vardu.
67.      Kartu pirmiausia reikia pažymėti, kad, kaip matyti iš šios išvados 43 punkto, argumentai dėl tarpinės reikšmės F1G ir dėl tarpinių reikšmių F2G bei F3G yra skirtingo pobūdžio.
68.      Dėl dviejų pastarųjų tarpinių reikšmių apeliantės pirmojoje instancijoje iš esmės teigė, kad reikalavimas numatyti Drausmės bylų kolegijos priimtų sprendimų drausmės bylose peržiūros procedūrą prieštarauja Sąjungos teisei, kaip ją yra išaiškinęs Teisingumo Teismas, nes savaime laikytina, kad tokių sprendimų nėra, ir tokia procedūra nėra būtina.
69.      Dėl tarpinės reikšmės F1G apeliantės tvirtino, kad jos nepakanka Lenkijos teisėjų nepriklausomumui užtikrinti(51). Taigi būtent dėl esamų reikalavimų nepakankamumo, o ne dėl jų prieštaringumo, apeliančių manymu, ginčijamu sprendimu nebuvo užtikrinta vidaus kontrolės sistema, būtina Sąjungos finansiniams interesams apsaugoti, ir taip pažeisti EGADP reglamento 20 straipsnio 5 dalies e punktas bei 22 straipsnis.
70.      Šių argumentų pobūdžio skirtumas yra svarbus vertinant, ar tenkinama tiesioginės sąsajos sąlyga kaip vienas iš teisės pareikšti ieškinį reikalavimų, nes šis vertinimas grindžiamas ginčijamo akto poveikiu ieškovės padėčiai.
71.      Dėl šios priežasties mano analizė išdėstyta taip, kaip nurodyta toliau. A skirsnyje įvertinsiu argumentų dėl tarpinių reikšmių F2G ir F3G priimtinumą. Šiuo aspektu svarbūs apeliacinio skundo pirmasis pagrindas ir antrojo pagrindo pirma dalis. Juose kalbama apie tai, kad Bendrasis Teismas atmetė asociacijų apeliančių reikalavimus remdamasis tiesioginės sąsajos su dviem skirtingomis Lenkijos teisėjų, šių asociacijų narių, grupėmis nebuvimu. Taigi jie susiję su asociacijų apeliančių teise pareikšti ieškinį savo narių vardu.
72.      B skirsnyje įvertinsiu argumentų, susijusių su tarpine reikšme F1G, priimtinumą. Šiuo aspektu svarbūs apeliacinio skundo antrojo pagrindo antra dalis ir trečiasis pagrindas. Pirma, juose kalbama apie tai, kad Bendrasis Teismas atmetė asociacijų apeliančių reikalavimus remdamasis tiesioginės sąsajos su visais Lenkijos teisėjais ir teisėjais iš kitų valstybių narių bei EEE valstybių nebuvimu, taigi jie susiję su asociacijų apeliančių teise pareikšti ieškinį savo narių vardu. Antra, juose taip pat kalbama apie tai, kad Bendrasis Teismas atmetė asociacijų apeliančių reikalavimus remdamasis teisės pareikšti ieškinį jų pačių vardu nebuvimu.
73.      C skirsnyje išnagrinėsiu Bendrojo Teismo taip ir neatsakytus klausimus dėl asociacijų teisės pareikšti ieškinį savo vardu, kad būtų galima išspręsti klausimą dėl teisės kreiptis į teismą šioje byloje.
A.      Argumentų dėl tarpinių reikšmių F2G ir F3G priimtinumas
1.      Apeliacinio skundo pirmasis pagrindas (tiesioginė sąsaja su Lenkijos teisėjais, kuriems turi įtakos Drausmės bylų kolegijos sprendimai)
a)      Šalių pagrindinių argumentų santrauka
74.      Pateikdamos apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą apeliantės teigia, kad skundžiamos nutarties 65–93 punktuose Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai konstatavo, jog tarpinės reikšmės F2G ir F3G nėra tiesiogiai susijusios su Lenkijos teisėjų, kuriems turi įtakos Drausmės bylų kolegijos sprendimai, teisine padėtimi.
75.      Šį pagrindą sudaro trys dalys, kurias išnagrinėsiu kartu. Pirma, apeliantės teigia, kad Bendrasis Teismas padarė klaidą, kai sutelkė dėmesį ne į šių tarpinių reikšmių poveikį jų nariams, o į jų tikslą. Antra, apeliantės priekaištauja Bendrajam Teismui dėl to, kad jis klaidingai konstatavo, jog šių tarpinių reikšmių tikslas tiesiog siejamas su lėšų skyrimo sąlyga. Trečia, apeliantės tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė klaidą aiškindamas ir taikydamas tiesioginio ryšio reikalavimą, kiek tai susiję su tiesiogine sąsaja.
76.      Taryba, palaikoma Lenkijos, Vengrijos ir Komisijos, teigia, kad Bendrasis Teismas teisingai konstatavo, jog tarpinės reikšmės F2G ir F3G yra tik lėšų skyrimo sąlygos, kurias turi tenkinti valstybė narė, ir nesukuria jokio tiesioginio ryšio tarp reikalavimo dėl peržiūros procedūros ir Lenkijos teisėjų, kuriems turi įtakos Drausmės bylų kolegijos sprendimai. Taigi Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, kad šios tarpinės reikšmės nėra tiesiogiai susijusios su apeliantėmis kaip šių teisėjų atstovėmis.
b)      Vertinimas
77.      Nagrinėdamas apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą Teisingumo Teismas turi nustatyti, ar tarpinės reikšmės F2G ir F3G yra tiesiogiai susijusios su Lenkijos teisėjais, kuriems turi įtakos Drausmės bylų kolegijos sprendimai.
78.      Kaip teisingai pažymėjo Bendrasis Teismas(52), pagal suformuotą jurisprudenciją tam, kad Sąjungos priemonė būtų tiesiogiai susijusi su asmeniu, turi būti tenkinamos dvi kumuliacinės sąlygos: „pirma, ginčijama priemonė turi sukelti tiesioginių pasekmių asmens teisinei padėčiai ir, antra, ji neturi palikti jokios diskrecijos ją įgyvendinti privalantiems subjektams, nes šis įgyvendinimas vyksta automatiškai ir išplaukia tik iš Sąjungos teisės aktų, netaikant kitų tarpinių normų“(53).
1)      Pirmoji tiesioginės sąsajos sąlyga
79.      Dėl tiesioginės sąsajos pirmosios sąlygos pažymėtina, kad pagal ją reikalaujama, jog dėl ginčijamos priemonės pakistų ieškovo teisinė padėtis. Kitaip tariant, turi būti tiesioginis ryšys tarp priemonės ir ieškovo teisinės padėties(54).
80.      Apeliantės teigia, kad vertindamas tokio ryšio buvimą Bendrasis Teismas klaidingai neatsižvelgė į tarpinių reikšmių F2G ir F3G poveikį Lenkijos teisėjams, kuriems taikytos drausminės nuobaudos, ir klaidingai atsižvelgė tik į šių tarpinių reikšmių tikslą.
81.      Kaip Bendrasis Teismas pažymėjo skundžiamos nutarties 64 punkte(55), Teisingumo Teismo jurisprudencijoje paaiškinta, į ką reikia atsižvelgti siekiant nustatyti tiesioginį ryšį tarp ginčijamos priemonės ir ieškovo teisinės padėties. Tam „reikia įvertinti, ar ginčijamas aktas iš esmės pakeičia nagrinėjamo fizinio ar juridinio asmens teisinę padėtį, remiantis šio akto esme ir vertinant jo poveikį pagal objektyvius kriterijus, kaip antai minėto akto turinį, prireikus atsižvelgiant į jo priėmimo aplinkybes ir jį priėmusios institucijos, įstaigos ar organo įgaliojimus“(56).
82.      Taigi tarpinių reikšmių turinys, priėmimo aplinkybės ir tikslas yra svarbūs nustatant jų poveikį Lenkijos teisėjų, kuriems turi įtakos Drausmės bylų kolegijos sprendimai, padėčiai.
83.      Dėl šios priežasties, net jei apeliantės teisingai tvirtina, kad Teisingumo Teismas turi sutelkti dėmesį į akto poveikį, Bendrasis Teismas nesuklydo atsižvelgdamas į akto turinį, priėmimo aplinkybes ir tikslą, nes tai yra veiksniai, į kuriuos reikia atsižvelgti nustatant jo poveikį apeliantėms.
84.      Vis dėlto, atsižvelgdamas į jo tikslą, Bendrasis Teismas nemanė, kad tarp tarpinės reikšmės F2G turinio ir atitinkamų teisėjų teisinės padėties yra tiesioginis ryšys. Šiuo klausimu jis taikė analogiją su Sprendimu Nord Stream 2 ir nurodė, kad toje byloje „Teisingumo Teismas galėjo padaryti išvadą, kad tarp ginčijamo akto, t. y. direktyvos, ir jo padarinių yra tiesioginis ryšys, nes pagal nagrinėjamas nuostatas ieškovei buvo taikomi specialūs įpareigojimai“(57).
85.      Paskui Bendrasis Teismas paaiškino, kad nagrinėjamu atveju Lenkijai nebuvo nustatyta specialių įpareigojimų(58) ir kad „net ir priėmus ginčijamą sprendimą teisėjų, kuriems turi įtakos Drausmės bylų kolegijos sprendimai, padėtis ir toliau buvo reglamentuojama atitinkamomis <...> Lenkijos teisės nuostatomis“(59).
86.      Mano nuomone, Bendrasis Teismas klaidingai aiškino Teisingumo Teismo jurisprudenciją. Pagal tarpinę reikšmę F2G Lenkijai buvo nustatytas specialus įpareigojimas numatyti peržiūros procedūrą taip pat, kaip direktyvoje valstybėms narėms nustatomas įpareigojimas pasiekti tam tikrą rezultatą. Ši peržiūros procedūra daro tiesioginį poveikį atitinkamų teisėjų teisinei padėčiai.
87.      Apeliantės teigia, kad būtinybė inicijuoti tokią peržiūros procedūrą keičia šių teisėjų teisinę padėtį, nes dėl atitinkamų Teisingumo Teismo sprendimų(60) šios drausminės nuobaudos neegzistuoja. Jeigu jų argumentas yra teisingas, o tai turi būti išnagrinėta sprendžiant bylą iš esmės, reikalavimas taikyti bet kokio pobūdžio peržiūros procedūras siekiant panaikinti drausmines nuobaudas iš tiesų pablogintų Lenkijos teisėjų, kuriems buvo skirtos tokios nuobaudos, teisinę padėtį.
88.      Skundžiamos nutarties 89 punkte Bendrojo Teismo padaryta išvada, kad šių teisėjų padėtį ir toliau reglamentuos Lenkijos teisė, neturi reikšmės, nes pagal pačią tarpinę reikšmę F2G reikalaujama numatyti peržiūros procedūrą, kuri daro tiesioginį poveikį jų teisinei padėčiai.
89.      Būtent Sprendime Nord Stream 2
Teisingumo Teismo padarytos išvados leidžia manyti, kad, nepaisant to, jog pagal tarpinę reikšmę F2G Lenkija privalo numatyti peržiūros procedūrą, o teisėjai, kuriems skirtos nuobaudos, turės pasinaudoti tokiomis procedūromis pagal Lenkijos teisę, vis dėlto pati tarpinė reikšmė lemia teisėjų padėties pokytį, nes pagal ją reikalaujama numatyti peržiūros procedūrą panašiai kaip direktyvose nustatomas įpareigojimas pasiekti tam tikrą rezultatą.
90.      Taigi pritariu apeliančių nuomonei, kad Bendrasis Teismas, remdamasis Teisingumo Teismo jurisprudencija, padarė klaidingas išvadas.
91.      Be to, Tarybos argumentai, kuriems pritaria Lenkija, Vengrija bei Komisija ir pagal kuriuos Lenkija gali pasirinkti peržiūros procedūros formą ir konkrečias taisykles, neturi reikšmės. Svarbus yra reikalavimas numatyti bet kokios formos peržiūros procedūrą. Būtent šis reikalavimas tiesiogiai susijęs su atitinkamų teisėjų teisine padėtimi.
92.      Taigi manau, kad Bendrasis Teismas skundžiamos nutarties 88 punkte padarė klaidą,
kai nusprendė, kad nebuvo tenkinama pirmoji tiesioginės sąsajos sąlyga.
2)      Antroji tiesioginės sąsajos sąlyga
93.      Sudėtingesnis klausimas, į kurį Bendrasis Teismas taip ir neatsakė(61), susijęs su antrąja tiesioginės sąsajos sąlyga, pagal kurią iš esmės reikalaujama, kad įgyvendinant ginčijamą priemonę nebūtų palikta jokios diskrecijos, jeigu toks įgyvendinimas būtinas (žr. šios išvados 78 punktą).
94.      Kaip ir dėl pirmosios sąlygos, Teisingumo Teismas taip pat yra nusprendęs, kad „klausimas, ar aktu adresatams, atsakingiems už jo įgyvendinimą, paliekama diskrecija, turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant į tokio akto turinį“(62).
95.      Taigi tarpinių reikšmių pobūdis taip pat svarbus, nes pagal jį nustatoma Lenkijos diskrecija, kiek tai susiję su peržiūros procedūros numatymu.
96.      Apskritai, jeigu dėl Sąjungos priemonės reikia patvirtinti įgyvendinimo priemones, tiesioginio ryšio tarp ginčijamos priemonės ir ją ginčijančio asmens teisinės padėties nėra, jeigu įgyvendinimo institucija gali nuspręsti neįgyvendinti priemonės arba pakeisti jos poveikį ją ginčijančiam asmeniui.
97.      Taigi, vertinant asmens, kurio teisinė padėtis gali būti pakeista ginčijama priemone, požiūriu, svarbu tai, kad už priemonės įgyvendinimą atsakingas subjektas (šiuo atveju – Lenkija) negalėtų pakeisti jos poveikio ją ginčijančiam asmeniui(63).
98.      Nagrinėjamu atveju dėl tarpinės reikšmės F2G reikia priimti įgyvendinimo priemones. Šias priemones turi priimti Lenkija. Taigi reikia atsakyti į klausimą, ar Lenkija galėtų nuspręsti nenumatyti peržiūros procedūros.
99.      Šiuo klausimu tampa svarbus tarpinių reikšmių pobūdis. Taryba, palaikoma Lenkijos, Vengrijos ir Komisijos, teigia, kad Bendrasis Teismas teisingai konstatavo, jog tarpinė reikšmė F2G nesukuria teisinio įpareigojimo Lenkijai numatyti peržiūros procedūrą. Tokios procedūros numatymas veikiau yra tik lėšų skyrimo sąlyga, kurią įvykdžiusi Lenkija galėtų gauti mokėjimą pagal EGADP. Šios šalys priduria, kad tarpinių reikšmių priskyrimas prie svarbiausių tarpinių reikšmių nekeičia jų teisinio pobūdžio, nes jų nesilaikymas reiškia tik tai, kad negalima gauti finansavimo.
100. O apeliantės pažymi, kad Lenkijos galimybė neįgyvendinti tarpinių reikšmių yra tik teorinė.
101. Mano nuomone, viena vertus, Lenkija tikrai neprivalo prašyti išmokėti lėšų pagal EGADP(64). Šiuo aspektu tarpinės reikšmės galėtų būti suprantamos vien kaip lėšų išmokėjimo sąlyga, o Lenkija galėtų nuspręsti nenaudoti pagal EGADP galimų gauti lėšų(65). Tokiu atveju Lenkija iš tiesų nebūtų „saistoma“ reikalavimo numatyti peržiūros procedūrą.
102. Kita vertus, Teisingumo Teismas vis dėlto pripažino, kad, siekiant konstatuoti tiesioginę sąsają, ginčijamas aktas gali būti laikomas nepaliekančiu jokios diskrecijos, „kai adresatų galimybė nevykdyti ginčijamo Sąjungos akto yra tik teorinė, o jų ketinimas jį tinkamai įgyvendinti nekelia jokių abejonių“(66).
103. Pavyzdžiui, Sprendimas Bock / Komisija(67) susijęs su Vokietijos bendrovės ieškiniu dėl Komisijos sprendimo, kuriuo Vokietijai leista netaikyti Sąjungoje nustatytos tvarkos tam tikriems trečiųjų šalių kilmės produktams, kurie jau yra apyvartoje valstybėse narėse (šiuo atveju – grybams iš Kinijos), panaikinimo. Komisija tvirtino, kad Vokietijai suteiktas leidimas nėra tiesiogiai susijęs su ieškove, nes ši valstybė narė gali laisvai pasirinkti juo pasinaudoti. Teisingumo Teismas konstatavo, kad Vokietijos valdžios institucijos vis dėlto jau buvo informavusios ieškovę, kad atmes jos paraišką, kai tik Komisija joms suteikė leidimą, ir kad jos paprašė šio leidimo būtent dėl tuo metu joms jau pateiktų paraiškų. Teisingumo Teismas konstatavo, kad sprendimas yra tiesiogiai susijęs su ieškove.
104. Kitas gerai žinomas pavyzdys yra Sprendimas Piraiki‑Piraiki ir kt. / Komisija(68), susijęs su tam tikrų Graikijos bendrovių pareikštu ieškiniu dėl Komisijos sprendimo, leidžiančio Prancūzijai imtis apsaugos priemonių, ribojančių medvilnės verpalų importą iš Graikijos, panaikinimo. Komisija ir Prancūzija tvirtino, kad šis sprendimas nedarė tiesioginio poveikio ieškovėms, nes juo tik leista Prancūzijai nustatyti importo kvotų sistemą ir taip šiai valstybei narei palikta diskrecija nuspręsti, ar ja pasinaudoti. Taigi pačiame sprendime nebuvo nustatyta importo ribojimo sistema, tačiau tam, kad jis turėtų praktinį poveikį, Prancūzijos valdžios institucijos turėjo imtis įgyvendinimo priemonių. Vis dėlto Teisingumo Teismas nusprendė, kad ši aplinkybė savaime nereiškia, kad sprendimas negali būti tiesiogiai susijęs su ieškovėmis, nes dar prieš Komisijai suteikus leidimą Prancūzija taikė labai ribojančią Graikijos kilmės medvilnės verpalų importo licencijavimo sistemą ir pati Prancūzija paprašė leidimo taikyti griežtesnes priemones. Esant šioms aplinkybėms galimybė, kad Prancūzija nuspręs nepasinaudoti Komisijos sprendimu jai suteiktu leidimu, buvo tik teorinė, nes negalėjo kilti jokių abejonių dėl Prancūzijos valdžios institucijų ketinimo taikyti šį sprendimą(69).
105. Nors šie pavyzdžiai ir susiję su komerciniais reikalais, jie rodo, kad net jeigu formaliai adresatas gali pasirinkti įgyvendinti ginčijamą priemonę, jo diskrecijos gali ir nebūti, nes tam tikrais atvejais ji yra tik teorinė. Akivaizdu, kad norint padaryti tokią išvadą reikia išnagrinėti kiekvieną konkretų atvejį(70).
106. Šiuo atveju, norint nuspręsti, ar Lenkijos diskrecija gali būti laikoma visiškai teorine, būtina atsižvelgti į EGADP reglamente numatytos susitarimo dėl tarpinių ir siektinų reikšmių procedūros pobūdį.
107. Kaip paaiškinau šios išvados 5–20 punktuose, EGADP reglamente numatyta procedūra leidžia manyti, kad būtent Lenkija pasiūlė Komisijai tarpines reikšmes, kurias Komisija pripažino priimtinomis ir pasiūlė Tarybai, o ši galiausiai taip pat joms pritarė(71). Taigi, kaip teisingai pažymi apeliantės, atsižvelgiant į tai, kad Lenkija pasiūlė tarpines reikšmes, neatrodo, kad jį turėtų priežasčių jų neįgyvendinti.
108. Svarbu pažymėti, kad pagal tarpinę reikšmę F2G reikalaujamą reformą Lenkija jau buvo patvirtinusi 2022 m. birželio 9 d. įstatymu, kai buvo priimtas ginčijamas sprendimas (žr. šios išvados 35 punktą). Taigi iš tiesų Tarybos įgyvendinimo sprendimu buvo patvirtintas Lenkijos jau padarytas pasirinkimas. Jei toks pasirinkimas yra teisiškai klaidingas, kaip teigia apeliantės, ko gero, būtina leisti ginčyti Sąjungos institucijų atliktą jo patvirtinimą Sąjungos teismuose(72).
109. Taigi, esant šios bylos aplinkybėms, perfrazuojant generalinį advokatą A. L. Dutheillet de Lamothe, manyti, kad nustatant tarpinę reikšmę F2G Lenkijai buvo palikta diskrecija jos netaikyti, mano nuomone, būtų pernelyg formalu(73).
110. Galiausiai Bendrasis Teismas nutarė, kad vertinant tiesioginę sąsają su teisėjais, kuriems turi įtakos Drausmės bylų kolegijos sprendimai, svarbi tik tarpinė reikšmė F2G, o tarpinėje reikšmėje F3G nustatytas tik terminas, per kurį turi būti įgyvendintos peržiūros procedūros(74).
111. Šiai išvadai taip pat negaliu pritarti, nes leidimas šių teisėjų teisinę situaciją išspręsti iki 2023 m. pabaigos remiantis tarpine reikšme F3G taip pat daro tiesioginį poveikį šių teisėjų teisinei padėčiai. Kaip teigia apeliantės, ši tarpinė reikšmė sukonkretina tarpinę reikšmę F2G ir sustiprina jos poveikį teisėjams, kuriems taikomos drausminės nuobaudos, taigi ji yra tiesiogiai su jais susijusi.
112. Apibendrinant pažymėtina, kad pritariu apeliančių nuomonei, jog Bendrasis Teismas klaidingai taikė jurisprudenciją ir tinkamai neįvertino ginčijamame sprendime nustatytų tarpinių reikšmių F2G ir F3G poveikio Lenkijos teisėjų, kuriems turi įtakos Drausmės bylų kolegijos sprendimai, teisinei padėčiai. Tarpinės reikšmės F2G ir F3G yra tiesiogiai susijusios su konkrečia šių teisėjų teisine padėtimi ir gali ją pakeisti, o Lenkijos diskrecija neįgyvendinti šių tarpinių reikšmių yra tik teorinė. Taigi Bendrasis Teismas suklydo, kai nusprendė, kad tarpinės reikšmės F2G ir F3G nėra tiesiogiai susijusios su šiais teisėjais, ir atmetė kaip nepriimtinus jiems atstovaujančių asociacijų pareikštus ieškinius dėl panaikinimo.
2.      Apeliacinio skundo antrojo pagrindo pirma dalis (tiesioginė sąsaja su Lenkijos teisėjais, dėl kurių Drausmės bylų kolegija nepriėmė sprendimų)
a)      Šalių pagrindinių argumentų santrauka
113. Apeliacinio skundo antrojo pagrindo pirmoje dalyje apeliantės teigia, kad skundžiamos nutarties 95 ir 96 punktuose Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai konstatavo, kad tarpinės reikšmės F2G ir F3G nepakeitė Lenkijos teisėjų, dėl kurių Drausmės bylų kolegija nepriėmė sprendimų, teisinės padėties.
114. Dėl tarpinių reikšmių F2G ir F3G apeliantės tvirtina, kad poveikis Lenkijos teisėjams, kuriems turi įtakos Drausmės bylų kolegijos sprendimai, ir Lenkijos teisėjams, kurie lieka eiti pareigas ir privalo toliau vykdyti savo funkcijas be kolegų, iš esmės skiriasi. Taigi Bendrasis Teismas neišnagrinėjo jų argumentų dėl atgrasomojo poveikio šiems teisėjams ir padidėjusio jų darbo krūvio.
115. Taryba, palaikoma Lenkijos, Vengrijos ir Komisijos, teigia, kad nėra jokios valstybių narių pareigos įgyvendinti tarpines reikšmes ir tai nekinta nelygu teisėjų kategorija, taigi ginčijamas sprendimas negali sukelti teisinių padarinių šiems teisėjams.
b)      Vertinimas
116. Kiek tai susiję su tarpinių reikšmių F2G ir F3G tiesiogine sąsaja su Lenkijos teisėjais, išskyrus tuos, kuriems turėjo įtakos Drausmės bylų kolegijos sprendimai, galiu pritarti apeliančių nuomonei, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į jų argumentus, kad šiems teisėjams daromas kitoks poveikis nei apeliacinio skundo pirmajame pagrinde nurodytiems teisėjams. Dėl šios priežasties Bendrasis Teismas neįvertino, ar šias tarpines reikšmes F2G ir F3G ir šiuos kitus Lenkijos teisėjus sieja tiesioginis ryšys.
117. Net jeigu Bendrasis Teismas suklydo neatsakęs į apeliančių pirmojoje instancijoje pateiktus argumentus, vis dėlto manau, kad tarpinės reikšmės F2G ir F3G nėra tiesiogiai susijusios su šių kitų Lenkijos teisėjų teisine padėtimi. Mano nuomone, apeliantės neįrodė atgrasomojo poveikio, kuris turėtų tiesioginės įtakos šių teisėjų teisinei padėčiai. Kiek tai susiję su galimu tam tikrų Lenkijos teisėjų darbo krūvio padidėjimu, kurį, kaip suprantu, lemtų nubaustų teisėjų nušalinimas nuo pareigų iki peržiūros procedūros pabaigos, pažymėtina, kad apeliantės neįrodė tokio darbo krūvio padidėjimo ir negalima teigti, kad jis turi įtakos šių teisėjų teisinei padėčiai(75).
118. Taigi manau, kad Bendrasis Teismas padarė teisingą išvadą, jog tarpinės reikšmės F2G ir F3G nėra tiesiogiai susijusios su Lenkijos teisėjais, kuriems Drausmės bylų kolegija neskyrė drausminių nuobaudų.
B.      Argumentų dėl tarpinės reikšmės F1G priimtinumas
119. Iki šiol aptarti apeliacinio skundo pagrindai buvo susiję su tarpinėmis reikšmėmis F2G ir F3G. Likusieji apeliacinio skundo pagrindai susiję su tarpine reikšme F1G.
120. Primintina, kad pagal tarpinę reikšmę F1G Lenkija raginama imtis reformų, kad būtų padidintas teismų nepriklausomumas ir nešališkumas. Apeliančių pirmojoje instancijoje pateiktas esminis argumentas buvo tas, kad pagal tarpinę reikšmę F1G reikalaujamų konkrečių reformų nepakanka norint pasiekti šį tikslą, būtiną Sąjungos finansiniams interesams apsaugoti.
121. Bendrasis Teismas atmetė šiuos argumentus remdamasis tuo, kad nėra tiesioginės sąsajos su asociacijomis apeliantėmis, veikiančiomis savo narių vardu, ir apeliacinio skundo antrojo pagrindo antra dalis susijusi su šiuo atmetimu. Ją išanalizuosiu 1 dalyje. Bendrasis Teismas taip pat atmetė asociacijų apeliančių savo vardu pateiktus argumentus dėl tarpinės reikšmės F1G nepakankamumo, o apeliantės užginčijo šį atmetimą pateikdamos apeliacinio skundo trečiąjį pagrindą, kurį išnagrinėsiu 2 dalyje.
1.      Apeliacinio skundo antrojo pagrindo antra dalis (tiesioginė sąsaja su visais Lenkijos teisėjais ir kitų valstybių narių bei EEE valstybių teisėjais)
122. Apeliacinio skundo antrojo pagrindo antroje dalyje apeliantės tvirtina, kad skundžiamos nutarties 97–107 punktuose Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nepripažindamas jų teisės savo narių vardu užginčyti tarpinės reikšmės F1G nepakankamumą.
123. Šioje apeliacinio skundo minėto pagrindo dalyje atskirai kalbama apie asociacijas apeliantes, veikiančias, pirma, visų Lenkijos teisėjų vardu, ir, antra, kitų valstybių narių ir EEE valstybių teisėjų vardu. Pradėsiu nuo argumento, susijusio su visais Lenkijos teisėjais.
a)      Visi Lenkijos teisėjai
124. Apeliantės teigia, kad tarpinės reikšmės F1G nepakankamumas tiesiogiai susijęs su visais Lenkijos teisėjais. Bendrasis Teismas klaidingai konstatavo, kad jų argumentai yra tik bendro pobūdžio teiginiai dėl nepakankamumo, kuriais remiantis negalima nustatyti tiesioginės sąsajos. Juose veikiau išsamiai išdėstyti iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos kylantys reikalavimai ir teisminės gynybos trūkumai.
125. Skundžiamos nutarties 100 punkte Bendrasis Teismas nutarė, kad apeliantės apsiribojo bendro pobūdžio teiginiais ir nenurodė jokių konkrečių pačiame šios tarpinės reikšmės tekste esančių elementų, kurie tiesiogiai darytų žalą Lenkijos teisėjams.
126. Pirmojoje instancijoje apeliantės teigė, kad tarpinė reikšmė F1G daro tiesioginį poveikį Lenkijos teisėjų teisinei padėčiai, nes tarpinės reikšmės F1G nepakanka veiksmingai teisminei gynybai Lenkijoje atkurti, todėl šie teisėjai būtų priversti nagrinėti bylas nepriimtinomis profesinėmis aplinkybėmis, toliau patirdami neteisėtą spaudimą ir jų nepriklausomumo bei nešališkumo ribojimus. Lenkijos teisėjai būtų priversti eiti pareigas tokiomis aplinkybėmis, kai kyla abejonių dėl jų galimybės pateikti prašymus priimti prejudicinį sprendimą, užtikrinti visišką Sąjungos teisės veiksmingumą ir priimti sprendimus, prieštaraujančius vyriausybės ar valdančiosios politinės partijos interesams(76).
127. Net jei tai būtų tiesa, Teisingumo Teismas negalėtų tuo remdamasis nuspręsti, ar dėl šio nepakankamumo pasikeistų visų arba kai kurių Lenkijos teisėjų, priklausančių asociacijoms apeliantėms, asmeninė teisinė padėtis ir kaip ji pasikeistų, o būtent tai yra jurisprudencijoje įtvirtintas kriterijus, leidžiantis nustatyti tiesioginę sąsają su fiziniais ir juridiniais asmenimis (žr. šios išvados 81 punktą). Kitaip tariant, neaišku, kaip tai paveiktų konkrečias kai kurių Lenkijos teisėjų ar jų visų teises ir pareigas.
128. Taigi manau, kad Bendrasis Teismas nepadarė klaidos, kai atmetė apeliančių argumentus, remdamasis tuo, kad tarpinės reikšmės F1G nepakankamumas nėra tiesiogiai susijęs su Lenkijos teisėjais.
b)      Kitų valstybių narių ir EEE valstybių teisėjai
129. Apeliantės tvirtina, kad Bendrasis Teismas nemotyvavo, kodėl atmetė jų argumentus, pagal kuriuos tarpinės reikšmės F1G nepakankamumas daro tiesioginį poveikį visų valstybių narių ir EEE valstybių teisėjų teisinei padėčiai, nes trukdo jų kasdieniam darbui, pavyzdžiui, Lenkijos teismų sprendimų pripažinimui ir vykdymui, taip pat viena teisės sistema sukelia „domino efektą“ kitose teisės sistemose.
130. Mano nuomone, net jeigu teisinės valstybės principo laikymosi pablogėjimas vienoje valstybėje narėje gali turėti tam tikrą poveikį tarpvalstybiniam teismų bendradarbiavimui, nesuprantu, kaip galima nustatyti tiesioginį ryšį tarp nepakankamų priemonių ir jų poveikio kitų valstybių narių ir EEE valstybių teisėjų teisėms ir pareigoms.
131. Taigi Bendrasis Teismas dėl šio aspekto taip pat nesuklydo.
2.      Apeliacinio skundo trečiasis pagrindas (asociacijų teisė reikšti ieškinius savo vardu esant šios bylos aplinkybėms)
a)      Šalių pagrindinių argumentų santrauka
132. Pateikdamos trečiąjį pagrindą apeliantės teigia, kad skundžiamos nutarties 41–51 ir 110–119 punktuose Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą,
kai nepripažino jų teisės pareikšti ieškinį savo vardu pagal galiojančias taisykles.
133. Su tuo susiję jų argumentai susideda iš trijų dalių. Pirma, apeliantės tvirtina, kad Bendrasis Teismas klaidingai aiškino SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą, nes ją aiškinant turėjo būti atsižvelgta į Lenkijos teismų sistemos netinkamą veikimą. Antra, apeliantės teigia, kad Bendrasis Teismas turėjo aiškinti SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą, taikomą savo vardu veikiančioms asociacijoms, atsižvelgdamas į Europos Žmogaus Teisių Teismo (toliau – EŽTT) sprendimą KlimaSeniorinnen(77). Trečia, apeliančių nuomone, Bendrasis Teismas klaidingai nutarė, kad privilegijuota valstybių narių ir Sąjungos institucijų teisė kreiptis į teismą pateisina atsisakymą pripažinti apeliančių teisę pareikšti ieškinį.
134. Taryba, palaikoma Lenkijos, Vengrijos ir Komisijos, teigia, kad Bendrasis Teismas teisingai nutarė, jog apeliantės neturi teisės pareikšti ieškinį ir kad Lenkijos teisingumo sistemos trūkumai nepateisina Sutartyse numatytų tiesioginės ir konkrečios sąsajos reikalavimų atmetimo. Vengrija ir Komisija priduria, kad apeliančių argumentai dėl veiksmingų priemonių Lenkijos teismuose nebuvimo nėra pagrįsti. Dėl Sprendimo KlimaSeniorinnen šios šalys tvirtina, kad jis grindžiamas konkrečiais su klimato kaita susijusiais argumentais ir negali būti taikomas šiai bylai.
135. Per teismo posėdį Taryba, be kita ko, pažymėjo, kad pačios SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje nustatytos sąlygos yra esminis teisinės valstybės elementas ir išsamios Sutartyse numatytos teisių gynimo priemonių sistemos, kuri yra Sąjungos teisminės gynybos sistemos kertinis akmuo, dalis. Taikant lankstų požiūrį į teisę pareikšti ieškinį kyla grėsmė sukurti nesaugumą, o pripažinus apeliančių teisę pareikšti ieškinį šioje byloje būtų de facto numatytas actio popularis.
136. Apeliantės atsikirto, kad Teisingumo Teismo prašo ne numatyti actio popularis, o išaiškinti SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą, taikomą asociacijoms, veikiančioms savo vardu, atsižvelgiant į veiksmingos teisminės gynybos principą, įtvirtintą ESS 19 straipsnio 1 dalyje ir Chartijos 47 straipsnyje.
b)      Vertinimas
137. Pateikdamos trečiąjį apeliacinio skundo pagrindą apeliantės teigia, kad jų ieškiniai turėjo būti pripažinti priimtinais remiantis „trečiuoju atveju“, kai asociacijos gali turėti teisę pačios kreiptis į teismą savo vardu. Subsidiariai jos teigia, kad „trys atvejai“, kuriuos Bendrasis Teismas priminė skundžiamos nutarties 40 punkte, nėra išsamus sąrašas ir kad Bendrasis Teismas turėjo priimti jų ieškinius į šį sąrašą nepatenkančiais atvejais.
138. Kaip matyti iš šios išvados 46 punkto, pradėdamas vertinimą Bendrasis Teismas nurodė, kad pagal suformuotą jurisprudenciją asociacijos gali tiesiogiai pareikšti ieškinius trimis atvejais.
139. Mano nuomone, kaip nurodžiau šios išvados 64 punkte, asociacijos gali turėti teisę pareikšti ieškinį savo narių vardu arba savo vardu. Šie trys atvejai yra tik iki šiol jurisprudencijoje pripažintų atvejų, kai buvo konstatuota asociacijų teisė pareikšti ieškinį dėl panaikinimo, apibūdinimas(78). Jie nereiškia išsamaus sąrašo(79).
140. Priešingai nei Bendrasis Teismas, Teisingumo Teismas nesirėmė trimis atvejais kaip pripažintu SESV 263 straipsnio ketvirtos pastraipos aiškinimu, kiek tai susiję su asociacijomis. Jis nurodė šiuos atvejus tik apeliacinėje instancijoje vertindamas Bendrojo Teismo išvadas(80).
141. Dėl „trečiojo atvejo“ skundžiamos nutarties 46–50 punktuose Bendrasis Teismas išnagrinėjo, ar šiuo atveju buvo daromas poveikis apeliančių, kaip derybininkių, padėčiai, ir padarė išvadą, kad taip nebuvo(81). Iš tiesų iki šiol jurisprudencijoje Sąjungos teismai siaurai aiškino atvejį, kai asociacijai suteikiama teisė pareikšti ieškinį savo vardu remiantis jos derybine padėtimi. Iš tiesų Teisingumo Teismo jurisprudencijoje yra tik du sprendimai, kuriuose teisė pareikšti ieškinį buvo pripažinta remiantis derybine padėtimi(82), ir jie
buvo aiškinami
siaurai vėlesniuose sprendimuose, kuriuose derybininko statusas nebuvo pripažintas(83). Šiuo požiūriu Bendrasis Teismas nepadarė klaidos taikydamas esamą jurisprudenciją.
142. Vis dėlto Bendrasis Teismas neišaiškino likusio „trečiojo atvejo“, kai asociacijų teisė pareikšti ieškinį gali būti pripažinta kitais atvejais, kai jos gina savo interesus, o ne tik tais atvejais, kai jos yra derybininkės(84). Jis taip pat neįvertino argumento, kad apeliantės galėtų turėti teisę pareikšti ieškinį ir kitais atvejais, kurių neapima „trys atvejai“.
143. Skundžiamos nutarties 116 punkte Bendrasis Teismas, remdamasis savo išvadomis dėl apeliančių teisės pareikšti ieškinį savo narių vardu, nutarė, kad šios asociacijos negali teigti, jog yra tiesiogiai susijusios. Vadinasi, Bendrasis Teismas visiškai nenagrinėjo, kaip turi būti aiškinamas tiesioginės sąsajos reikalavimas, kiek tai susiję su asociacijų teise pareikšti ieškinį savo vardu.
144. Taigi manau, kad Bendrasis Teismas neįvertino apeliančių argumento, kad asociacijų, pareiškiančių ieškinius savo vardu, tiesioginės ir konkrečios sąsajos reikalavimai turi būti aiškinami atsižvelgiant į veiksmingos teisminės gynybos principą.
145. Mano nuomone, šio nemotyvavimo, kiek tai susiję su apeliančių argumentais, pakanka norint pripažinti apeliacinio skundo trečiąjį pagrindą pagrįstu ir panaikinti skundžiamą nutartį kaip nepakankamai motyvuotą, kiek tai susiję su asociacijų teise pareikšti ieškinį savo vardu.
146. Vis dėlto manau, kad siekiant išspręsti teisės pareikšti ieškinį klausimą šioje byloje būtina pateikti Teisingumo Teismui klausimų, į kuriuos skundžiamoje nutartyje nebuvo atsakyta, analizę.
C.      Asociacijų teisė pareikšti ieškinį savo vardu
147. Apeliantės pateikė keletą argumentų, patvirtinančių, kad SESV 263 straipsnio ketvirta pastraipa turi būti aiškinama kaip suteikianti joms teisę nagrinėjamu atveju pareikšti ieškinį savo vardu. Pirmiausia įvertinsiu argumentus, susijusius su Lenkijos teismų sistemos netinkamu veikimu, o paskui išnagrinėsiu kitus bendresnio pobūdžio argumentus.
1.      Argumentai, grindžiami Lenkijos teismų sistemos netinkamu veikimu
148. Apeliantės teigia, kad Teisingumo Teismo pateiktas SESV 263 straipsnio ketvirtos pastraipos išaiškinimas grindžiamas prielaida, kad teisinės valstybės principo laikomasi, jis puoselėjamas visoje Sąjungoje ir nacionalinėse teismų sistemose yra veiksmingų teisių gynimo priemonių. Jų nuomone, Lenkijoje taip nebėra, o tai pateisina teisės pareikšti ieškinį reikalavimų, pagal kuriuos asociacijos gali tiesiogiai pareikšti ieškinį savo vardu, išplėtimą.
149. Šiuo klausimu pažymėtina, kad aiškinimas, pagal kurį Sąjunga grindžiama išsamia teisių gynimo priemonių sistema, tikrai reiškia, jog asmenys, manantys, kad buvo pažeistos iš Sąjungos teisės kylančios jų teisės, iš esmės gali kreiptis į teismą dėl jų apsaugos(85). Jeigu galimybės tiesiogiai kreiptis į Sąjungos teismus nelieka, turi būti sudarytos sąlygos pareikšti ieškinį nacionaliniame teisme, galinčiame arba privalančiame pateikti klausimus Teisingumo Teismui(86). Šiuo požiūriu tinkamai veikiančios valstybių narių teismų sistemos, užtikrinančios teismų nepriklausomumą, yra būtina tokios sistemos dalis.
150. Taigi apeliantės tvirtina, kad jei dėl sisteminių priežasčių nebelieka galimybės spręsti klausimo nacionaliniu lygmeniu, turi būti sudaryta galimybė jį spręsti Sąjungos lygmeniu; priešingu atveju būtų pažeista teisė į veiksmingą teisminę gynybą.
151. Šiuos argumentus galima atmesti dėl dviejų priežasčių, t. y. vienos teisinės, kitos – faktinės.
152. Teisinis argumentas, kurį per teismo posėdį pateikė ir Taryba, taip pat kelis kartus pabrėžė Teisingumo Teismas, yra tas, kad Teisingumo Teismas negali keisti SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje nustatytų tiesioginės ir konkrečios sąsajos reikalavimų net siekdamas veiksmingos teisminės gynybos. Tik valstybės narės gali nuspręsti pakeisti Sutartyse numatytą teisminės gynybos sistemą(87).
153. Faktinis argumentas susijęs su Lenkijos teismų sistema. Net jeigu kyla didelių problemų dėl Lenkijos teismų sistemos veikimo, atrodo, kad jos veikimas nėra toks netinkamas, kad bylos, susijusios su EGADP lėšų panaudojimu Lenkijoje, negalėtų pasiekti kompetentingų teismų,
o vėliau prireikus – Teisingumo Teismo(88). Taigi būtų perdėta manyti, kad Lenkijos teismų sistema negali garantuoti „išsamios teisių gynimo priemonių sistemos“(89). Vis dėlto tai nereiškia, kad jos nereikia gerinti. Reformos, įskaitant numatytas pagal EGADP, prisideda prie teismų nepriklausomumo didinimo, net jeigu, apeliančių nuomone, to nepakanka. Be to, visos šios bylos šalys sutaria dėl to, kad Lenkija privalo vykdyti visus sprendimus, kuriuose Teisingumo Teismas konstatavo konkrečias teisinės valstybės problemas šioje valstybėje narėje, o tarpinės reikšmės negali turėti įtakos šiai pareigai.
154. Taigi nemanau, kad sumažėjęs Lenkijos teismų nepriklausomumas yra pakankama priežastis, pateisinanti Sutartyse numatytos teisminės gynybos sistemos pakeitimus, kiek tai susiję su šia byla. Šį apeliančių argumentą reikia atmesti.
155. Vis dėlto tai nereiškia, kad pagal Sąjungoje galiojančią teisminės gynybos sistemą asociacijų, veikiančių savo vardu, įskaitant teisėjų asociacijas, teisė pareikšti ieškinį negali būti aiškinama taip, kad jos galėtų kreiptis į Sąjungos teismus, siekdamos apginti savo interesus.
156. Teisingumo Teismo teiginys, kad jurisprudencija negali pakeisti Sutarčių, nereiškia, kad teisės pareikšti ieškinį reikalavimai negali (nes iš tiesų jie privalo(90)) būti aiškinami atsižvelgiant į pagrindinius principus, įskaitant veiksmingos teisminės gynybos principą(91). Taigi toliau išnagrinėsiu, kaip galima aiškinti tiesioginės ir konkrečios sąsajos sąvokas, kiek tai susiję su savo vardu veikiančiomis asociacijomis, atsižvelgiant į šalių pateiktus argumentus.
2.      Asociacijų svarba dalyvaujamajai demokratijai
157. Apeliantės pabrėžia asociacijų, ypač teisėjų asociacijų, svarbą ginant teismų nepriklausomumą, taigi ir užtikrinant arba atkuriant teisinės valstybės principo laikymąsi valstybėse narėse.
158. Tokių asociacijų, įsteigtų siekiant ginti teismų nepriklausomumą, svarba iš tiesų pripažįstama įvairiuose Europos šaltiniuose(92) ir doktrinoje, kurioje pabrėžiamas asociacijų vaidmuo įvykiuose, susijusiuose su Lenkijos teisingumo sistemos pertvarka(93).
159. Vis dėlto asociacijų, ypač teisėjų asociacijų, svarbos ginant teismų nepriklausomumą ir teisinės valstybės principą pripažinimas savaime nėra pakankamas pagrindas, kuriuo remdamosi tokios asociacijos galėtų tiesiogiai reikšti ieškinius Sąjungos teismuose.
160. Dėl teisėjų asociacijų teisės kreiptis į nacionalinius teismus Teisingumo Teismas, pripažinęs tokių asociacijų svarbą, nusprendė, kad pagal Sąjungos teisę, įskaitant ESS 19 straipsnio 1 dalį ir Chartijos 47 straipsnį, valstybės narės neprivalo numatyti procesinių galimybių teisėjų asociacijoms reikšti ieškinius nacionaliniuose teismuose(94). Tą patį būtų galima pasakyti apie naujų galimybių teisėjų asociacijoms kreiptis į Sąjungos teismus sudarymą(95).
161. Sąjungos lygmeniu vertingas asociacijų vaidmuo pripažįstamas Sutartyse – ESS II antraštinėje dalyje, kurioje pateiktos nuostatos dėl demokratinių principų. ESS 10 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad Sąjungos veikla pagrįsta atstovaujamąja demokratija, o ESS 11 straipsnio 1 dalyje taip pat pripažįstama dalyvaujamosios demokratijos svarba. Joje įtvirtinta, kad „[i]nstitucijos atitinkamomis priemonėmis suteikia piliečiams ir atstovaujamosioms asociacijoms galimybę skelbti nuomones apie visas Sąjungos veiklos sritis ir viešai jomis keistis“(96).
162. Dalyvaujamoji demokratija iš esmės kliaujasi asociacijomis kaip politinių diskusijų dėl tinkamo visuomenės organizavimo ar reglamentavimo dalyvėmis. Taigi joje pabrėžiamas jų vaidmuo demokratiniame politiniame procese. Politinio proceso dalyviai kovoja už tai, kad būtų pritarta sprendimui, kuris, jų nuomone, yra pageidautinas. Vis dėlto teismai nėra institucijos, kuriose turi būti sprendžiami tokie politiniai klausimai.
163. Ar tai reiškia, kad asociacijos turėtų turėti galimybę dalyvauti tik politiniuose procesuose?
164. Mano nuomone, jeigu pasibaigus Sąjungos politiniam procesui priimtas aktas, asociacijos nuomone, yra teisiškai negaliojantis, nėra jokios priežasties nesuteikti jai galimybės kreiptis į Sąjungos teismus ir ginti savo interesus reiškiant teisinius reikalavimus dėl tokio su ja tiesiogiai ir konkrečiai susijusio akto negaliojimo. Tai taip pat galėtų būti vienas iš dalyvaujamosios demokratijos įgyvendinimo Sąjungos lygmeniu būdų. Vis dėlto svarbu, kad šiuose teismuose pateikti argumentai būtų ne politiniai, t. y. siejami su tam tikro sprendimo „klaidingumu“, o veikiau teisiniai, t. y. siejami su tam tikro sprendimo „prieštaravimu teisei“.
165. Kitaip tariant, bylos dėl kolektyvinių interesų apsaugos iškėlimas Sąjungos teismuose neturėtų būti politinės kovos tęsinys teisinėmis priemonėmis, nes teismai neturi įgaliojimų priimti politinių sprendimų.
166. Argumentas, kaip antai susijęs su šioje byloje nagrinėjama tarpine reikšme F1G, pagal kurį institucija tam tikrus klausimus reglamentavo nepakankamai, laikomas teisiniu argumentu tik tuo atveju, jei teisės aktuose tai institucijai nustatytas pakankamai aiškus įpareigojimas. Vis dėlto tai, ar taip yra iš tikrųjų, galima išsiaiškinti nagrinėjant bylą iš esmės, o ne sprendžiant teisės kreiptis į Sąjungos teismus klausimą.
167. Šioje byloje atrodo, kad asociacijos apeliantės Sąjungos teismams pateikia teisinius argumentus, grindžiamus tuo, kad Taryba neįvykdė savo teisinių įsipareigojimų pagal EGADP reglamento 20 straipsnio 5 dalies e punktą ir 22 straipsnį. Jeigu Teisingumo Teismas nuspręstų, kad tokio teisinio įsipareigojimo nėra, jis atmestų ieškinį dėl esmės. Nebūtina „apsaugoti“ Sąjungos teismų nuo galimų politinių klausimų teisės kreiptis į teismą lygmeniu.
168. Kitaip tariant, jeigu aktas, kuris gali būti teisiškai negaliojantis, tiesiogiai susijęs su kolektyviniu interesu, atstovaujamu asociacijos, kurią galima individualizuoti, nes toks kolektyvinis interesas yra jos pačios interesas, nėra jokios priežasties, dėl kurios tai asociacijai neturėtų būti leista kreiptis į Sąjungos teismus.
169. Be to, jei asociacijoms leidžiama kreiptis į Sąjungos teismus siekiant apginti kolektyvinius interesus, tai nereiškia, kad Sąjungos teisėje numatomas actio popularis, nes tokia teisė vis tiek priklauso nuo tiesioginės ir konkrečios sąsajos su ieškinį pareiškusia asociacija.
3.      Argumentai, grindžiami privilegijuotųjų ieškovų teise pareikšti ieškinį
170. Apeliantės kritikuoja skundžiamos nutarties 118 punktą, teigdamos, kad tai, jog pagal SESV 263 straipsnio antrą pastraipą privilegijuotiesiems ieškovams suteikta galimybė pareikšti ieškinį Teisingumo Teisme dėl bendrojo intereso, nereiškia, kad asociacijoms negalima suteikti teisės pareikšti ieškinį savo vardu siekiant apsaugoti kolektyvinius interesus.
171. Šiame skundžiamos nutarties punkte Bendrasis Teismas, atrodo, norėjo pasakyti, kad nebūtina sušvelninti teisės pareikšti ieškinį sąlygų, nes privilegijuotieji ieškovai, t. y. valstybės narės ir Sąjungos institucijos, turi galimybę tiesiogiai pareikšti ieškinius dėl Sąjungos aktų, kai mano, kad tai būtina.
172. Mano nuomone, tokia galimybė neturi reikšmės aiškinant asociacijų teisės pareikšti ieškinį reikalavimus.
173. Pirma, privilegijuotųjų ieškovų teisė pareikšti ieškinį neturi nieko bendra su atskiru klausimu dėl sąlygų, kuriomis neprivilegijuotieji ieškovai turi teisę pareikšti ieškinį pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą. Šioje nuostatoje neprivilegijuotųjų ieškovų teisė pareikšti ieškinį nėra siejama su šia bet kurių kitų kategorijų ieškovų teise.
174. Antra, šios bylos aplinkybės rodo, kad privilegijuotiesiems ieškovams suteikta procesinė priemonė dažnai negali pakeisti suteiktosios neprivilegijuotiesiems ieškovams. Nėra jokios priežasties, dėl kurios Taryba ar Komisija ginčytų savo sprendimą Teisingumo Teisme. Taip pat mažai tikėtina, kad Lenkija ginčytų savo pačios pasiūlytas tarpines reikšmes. Nors Europos Parlamentas(97) ar kitos valstybės narės galėtų pareikšti ieškinį, siekdami užginčyti tarpines reikšmes(98), tai savaime nesumažina vaidmens, kurį
inicijuojant Sąjungos aktų suderinamumo su teisine valstybe teisminę kontrolę, kaip tvirtina apeliantės, gali atlikti ne tik privilegijuotieji ieškovai, bet ir asociacijos.
175. Taigi, nors atrodo, kad skundžiamos nutarties 118 punkte pateikti Bendrojo Teismo argumentai buvo įtraukti tik dėl išsamumo, pritariu apeliančių nuomonei, kad šie argumentai klaidingi.
4.      Sprendimo „KlimaSeniorinnen“ svarba
176. Apeliančių nuomone, Sprendime KlimaSeniorinnen buvo nustatyti nauji asociacijų procesinių teisių apsaugos teismo procese reikalavimai, kuriais siekiama apsaugoti teises nuo grėsmių, kylančių dėl esminės reikšmės visuomenei turinčių pokyčių, kurie tuo atveju buvo susiję su klimato kaita, tačiau šie reikalavimai taip pat gali būti taikomi teisinės valstybės principui ir asociacijoms, kaip antai apeliantėms, atstovaujančioms teisėjų, susivienijusių siekiant puoselėti teisinės valstybės principą, interesams. Jos teigia, kad pagal Chartijos 52 straipsnio 3 dalį aiškinant SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą reikia laikytis panašaus požiūrio.
177. Priešingai, nei teigia apeliantės, manau, kad sunku sugretinti Sprendimą KlimaSeniorinnen ir SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje numatytus teisės pareikšti ieškinį reikalavimus.
178. Pirma, kaip nurodyta vėlesnėje EŽTT jurisprudencijoje(99), atrodo, kad šis sprendimas iš esmės siejamas tik su klimato kaita.
179. Antra, šiame sprendime išnagrinėtas „aukos“ statusas, kaip tai suprantama pagal Europos žmogaus teisių konvencijos (toliau – EŽTK) 34 straipsnį – jis nėra tapatus SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje numatytoms teisės pareikšti ieškinį sąlygoms(100).
180. Šiuo klausimu reikia priminti, kad EŽTT užduotis ir Sąjungos teismų vykdant Sąjungos aktų teisminę kontrolę pagal SESV 263 straipsnį atliekamos funkcijos nėra tapačios. EŽTT vaidmuo yra apsaugoti asmens teises, o teisminės kontrolės pagal SESV 263 straipsnį vaidmuo yra objektyvaus pobūdžio. Ją atliekant siekiama užtikrinti, kad Sąjungos institucijos ir įstaigos laikytųsi joms privalomos teisės, taip apsaugant Sąjungos teisinę tvarką(101). Taigi taisyklės, kuriomis reglamentuojama galimybė kreiptis į EŽTT ir į Sąjungos teismus, pagrįstai gali skirtis.
181. Taigi manęs neįtikina apeliančių argumentai, kad Teisingumo Teismas, remdamasis Chartijos 52 straipsnio 3 dalimi, privalo laikytis EŽTT jurisprudencijos dėl asociacijų teisės pareikšti ieškinį. Šios dvi procedūros skiriasi ir Chartijos 52 straipsnio 3 dalis bet kuriuo atveju susijusi ne su EŽTK numatytų procedūrų pripažinimu, o veikiau su bent jau EŽTK garantuojamų materialinių teisių prasmės ir taikymo srities paisymu. Šiuo aspektu Sprendimas KlimaSeniorinnen iš tikrųjų, kaip teigia Taryba, palaikoma Lenkijos, Vengrijos ir Komisijos, neturi reikšmės nustatant, ar asociacijoms apeliantėms turi būti suteikta teisė pareikšti ieškinį.
182. Vis dėlto, siekiant atsakyti į klausimą, kada asociacija turi teisę pareikšti ieškinį savo vardu, aiškinant SESV 263 straipsnio ketvirtos pastraipos sąlygas galima atsižvelgti į loginį pagrindą, kuriuo remdamasis EŽTT pripažino asociacijų teisę pareikšti ieškinį dėl klimato klausimų.
183. Nors šis sprendimas suprantamas kaip suteikiantis galimybę asociacijoms kreiptis į EŽTT, juo, kaip pažymėta doktrinoje(102), kartu buvo apsunkinta galimybė kreiptis į šį teismą privatiems asmenims. Kaip suprantu Sprendimą KlimaSeniorinnen, EŽTT faktiškai nustatė labai aukštus reikalavimus dėl privačių asmenų teisės ginčyti bendruosius klimato teisės aktus, remdamasis tuo, kad kiekvienas asmuo yra potencialiai nukentėjęs nuo klimato kaitos, ir to, beje, pakanka norint konstatuoti aukos statusą, taigi ir teisę kreiptis į EŽTT. Iš tiesų tai leistų bet kuriam privačiam asmeniui kreiptis į EŽTT. Vis dėlto tai savaime neprieštarautų actio popularis logikai, nes tokie privatūs asmenys gintų savo teises, o kartu – ir bendruosius interesus. Dėl šios priežasties atrodo, kad EŽTT į potencialios aukos statusą įtraukė papildomų sąlygų, reikalaudamas įrodyti tam tikrą neigiamų pasekmių grėsmės lygį ir dydį, skiriantį tam tikrą asmenį nuo visų kitų(103). Taip EŽTT tam tikra prasme nustatė reikalavimą, panašų į konkrečios sąsajos sąlygą, numatytą SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje, kaip ją aiškina Teisingumo Teismas. Be to, EŽTT, siekdamas visiškai neužkirsti kelio kreiptis į jį, išplėtė asociacijų, atstovaujančių tiems patiems kolektyviniams interesams, teisę kreiptis į jį ir atskyrė jų teisę pateikti peticiją nuo šios privačių asmenų, kurių teises jos gina, teisės(104).
184. Atsižvelgiant į tai, priežastis, dėl kurios asociacijoms suteikta galimybė kreiptis į EŽTT, galėtų būti svarbi nagrinėjant priežastis, dėl kurių kolektyvinius interesus ginančios asociacijos gali kreiptis į Sąjungos teismus tuo atveju, kai dėl konkrečios sąsajos reikalavimu nustatytos
aukštos kartelės privatus asmuo negali kreiptis į Sąjungos teismus, siekdamas apginti kolektyvinius interesus, net jei jie kartu yra tiesiogiai susiję su šiuo asmeniu.
185.  Šiuo klausimu, mano nuomone, lieka pagrįsta generalinio advokato F. G. Jacobs išvadoje byloje UPA(105) išdėstyta kritika, kad dėl konkrečios sąsajos, kaip ją aiškina Teisingumo Teismas, susiklosto situacijos, kai kuo svarbiau yra išspręsti Sąjungos akto galimo neteisėtumo klausimą (nes gali atsirasti didesnė žala), tuo mažiau tikėtina, kad subjektai, kuriems toks aktas daro poveikį, turės teisę jį ginčyti. Nors Teisingumo Teismas nepritarė jo pasiūlymui pakeisti konkrečios sąsajos reikalavimo aiškinimą(106), leidimas asociacijoms kreiptis į Sąjungos teismus savo vardu galėtų ištaisyti šią nelogišką dabartinio teisės pareikšti ieškinį reikalavimų aiškinimo pasekmę, nereikalaujant keisti šio išaiškinimo.
5.      Kas yra pačių asociacijų interesai?
186. Iš ankstesnės analizės matyti, kad gali būti priežasčių, dėl kurių asociacijų teisės kreiptis į Sąjungos teismus siekiant apsaugoti savo interesus sąlygas reikėtų aiškinti kitaip nei tas pačias sąlygas, taikomas jų nariams.
187. Taigi būtina išsiaiškinti, kas yra pačios asociacijos interesai ir kaip, atsižvelgiant į tai, reikėtų aiškinti tiesioginę ir konkrečią sąsają.
188. Byloje, kurioje priimtas Sprendimas Carvalho(107), asociacija Sáminuorra Teisingumo Teisme teigė, kad jai turi būti suteikta teisė pareikšti ieškinį, nes ji pareiškė „kolektyvinį ieškinį visuomenės labui“. Vis dėlto, kadangi šis argumentas pirmą kartą buvo pateiktas apeliaciniame procese, Teisingumo Teismas negalėjo į jį atsižvelgti.  Taigi Teisingumo Teismas neatsakė į klausimą, ar veikimas „visuomenės labui“ suprantamas kaip asociacijos „savas interesas“.
189. Asociacijos iš esmės steigiamos tam, kad gintų tam tikrus kolektyvinius interesus, t. y. interesus, siejančius platesnę atskirų subjektų grupę(108). Šie interesai gali būti skirtingo pobūdžio: pavyzdžiui, prekybos ar komerciniai interesai (dažniausiai nagrinėjami Sąjungos teismų bylose), įvairių rinkos dalyvių (pavyzdžiui, darbdavių ir darbuotojų) interesai arba konkrečios profesijos atstovų (gydytojų, statybininkų, profesionalių vairuotojų ir t. t.) interesai. Šių asociacijų interesai atitinka jų narių interesus. Jei ne asociacijų, ginančių tokius kolektyvinius interesus, nariai, jos net nebūtų steigiamos.
190.  Asociacijos taip pat galėtų būti steigiamos siekiant apginti interesus, kuriuos jos supranta kaip bendruosius visuomenės interesus. Kaip pavyzdį galima nurodyti organizacijas, besirūpinančias demokratiniais rinkimais, tam tikrų žmogaus teisių, kaip antai lygybės arba teisės į saviraiškos laisvę, gynimu, arba organizacijas, kurios saugo aplinką arba tam tikrus jos aspektus, pavyzdžiui, rūpinasi biologinės įvairovės arba klimato kaitos klausimais. Tokios asociacijos turėtų priežasčių veikti net jei neturėtų narių. Keturios šioje byloje nagrinėjamos asociacijos galėtų būti priskirtos šiai grupei, nes jos gina visuomenės interesą turėti nepriklausomas teisingumo sistemas.
191. Šiai grupei priklausančių asociacijų saugomi interesai, net jei jie sieja ir jų narius, yra ne tik šių individualių interesų visuma. Jie taip pat atspindi pačių šių asociacijų interesus, kuriuos jos gali nuspręsti puoselėti kitaip nei jų nariai. Kartu šie interesai yra jų buvimo pagrindas, todėl formuoja jų tapatybę, o tai ne tik leidžia atskirti vieną asociaciją nuo kitos, bet ir leidžia atskirti asociaciją nuo jos narių.
192. Pačios asociacijos interesai iš esmės gali būti nustatyti remiantis jos įstatais arba kitu steigimo dokumentu ir jos ankstesne veikla, kuri galėtų patvirtinti, kad asociacija iš tikrųjų veikia siekdama puoselėti tam tikrus interesus(109).
193. Yra jurisprudencijos, pagal kurią asociacijai nebuvo suteikta galimybės ginti savo narių kolektyvinius interesus Sąjungos teismuose, jeigu šie nariai patys nebūtų turėję tokios galimybės(110). Taigi Teisingumo Teismas nusprendė, kad asociacija, atstovaujanti tam tikros kategorijos fiziniams ar juridiniams asmenims, negali „būti laikoma konkrečiai susijusia su aktu, kuris daro poveikį šios kategorijos asmenų bendriesiems interesams“(111). Atrodo, kad Teisingumo Teismas baiminosi, jog suteikus asociacijai teisę pareikšti ieškinį, net jeigu jos nariai negalėtų jos turėti, „būtų nukrypta nuo Sutarties sistemos“ ir „su vienu juridiniu asmeniu būtų siejami interesai, tinkamai priskirti tam tikros kategorijos nariams“, kurie vis dėlto negali tiesiogiai savo vardu pareikšti ieškinių Teisingumo Teisme(112). Šią jurisprudenciją būtų galima taikyti toms asociacijoms, kurių interesai atitinka jų narių interesų visumą ir kurios dėl šios priežasties neturi „savo interesų“, kuriuos gina.
194. Vis dėlto, jeigu asociacijos interesas yra ne tik jos narių interesų visuma, taigi šį interesą galima pripažinti jos pačios interesu, Sutartyse nustatyta sistema nebūtų apeinama, jeigu asociacija galėtų kreiptis į Sąjungos teismus savo vardu, siekdama apginti savo interesus, net jei jos nariai negalėtų to padaryti.
195. Šioje byloje asociacijos gina teisėjų – ne kaip tam tikros profesijos atstovų, o kaip liberalios demokratinės visuomenės, kuriai reikia nepriklausomų teisėjų, užtikrinančių teisinės valstybės principo laikymąsi, dalies – interesus. Šie interesai yra arba turėtų būti kiekvieno teisėjo, taip pat piliečių, kurie dalyvauja teismo procese kaip jo šalys, arba įmonių ar kitų rinkos dalyvių, norinčių ginti savo teises teismuose, interesai. Šiuo požiūriu pačių keturių asociacijų apeliančių interesai viršija jų narių interesus. Tai – atskiri ir individualūs šių asociacijų interesai. Jie yra šių asociacijų buvimo pagrindas; kitaip tariant, jų tapatybė.
196. Jurisprudenciją, pagal kurią asociacijoms pripažįstama teisė reikšti ieškinius savo vardu Sąjungos teismuose, suprantu kaip susijusią su tokiais interesais, kurie sudaro šių asociacijų „tapatybę“. Generalinis advokatas N. Emiliou taip pat neseniai nurodė, kad asociacijai turėtų būti suteikta teisė pareikšti ieškinį, jeigu „ginčijamas aktas gali turėti reikšmingą poveikį pagrindinei [jos] veiklai, apibrėžtai jos įstatuose“(113).
197. Taigi, mano nuomone, tiesioginės ir konkrečios sąsajos reikalavimai, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą, galėtų būti vertinami atsižvelgiant į asociacijos tapatybę. Atliekant tokį vertinimą būtina atskirti asociaciją nuo asmenų, kurių kolektyviniams interesams ji atstovauja.
6.      Kas yra asociacijos tiesioginė sąsaja ir konkreti sąsaja?
198. Dėl asociacijų apeliančių, veikiančių savo vardu, teisės pareikšti ieškinį nėra visiškai aišku, ar Bendrasis Teismas atmetė jų tiesioginę sąsają, konkrečią sąsają, ar jas abi(114).
199. Negalima pritarti skirtumų tarp šių abiejų reikalavimų panaikinimui. Iš SESV 263 straipsnio ketvirtos pastraipos aiškinimo matyti, kad abiejų reikalavimų reikšmė turi būti skirtinga(115).
200. Kitaip tariant, Teisingumo Teismas turėtų pateikti atskirą savo vardu veikiančių asociacijų tiesioginės ir konkrečios sąsajos aiškinimą.
201. Be to, aiškindamas šiuos du reikalavimus, kiek tai susiję su asociacijomis, Teisingumo Teismas turi atsižvelgti į tikslą, dėl kurio pagal SESV asmenims suteikta teisė tiesiogiai ginčyti Sąjungos teisės aktus Sąjungos teismuose – tai yra ne tik iš Sąjungos teisės kylančių jų teisių apsauga, bet ir bendrasis interesas išsaugoti teisėtumą Sąjungos teisinėje tvarkoje vykdant Sąjungos aktų teisminę kontrolę. Atrodo, kad pastarasis tikslas ir yra priežastis, dėl kurios asociacijos, kaip antai nagrinėjamos šioje byloje, siekia pareikšti ieškinius dėl panaikinimo Sąjungos teismuose.
202. Vis dėlto pažymėtina, kad pagal SESV 263 straipsnį ieškovai skirstomi į dvi pagrindines kategorijas, t. y. privilegijuotieji ieškovai (antra pastraipa) ir neprivilegijuotieji ieškovai (ketvirta pastraipa). Akivaizdu, kad asociacijos nėra privilegijuotosios ieškovės ir gali pareikšti ieškinį tik ketvirtoje pastraipoje numatytomis sąlygomis. Kaip nurodė generalinis advokatas G. Cosmas, Teisingumo Teismas negali sukurti trečiosios kategorijos
extra legem(116).
203. Ar tai reiškia, kad Teisingumo Teismas negali pripažinti jog, pirma, privačių asmenų arba bendrovių ir, antra, asociacijų, veikiančių savo vardu, pobūdis skiriasi ir tuo remiantis galima pateisinti SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje vartojamų tiesioginės ir konkrečios sąsajos sąvokų skirtingą aiškinimą, neatsisakant laikytis
šių reikalavimų?
204. Šių sąvokų aiškinimas jurisprudencijoje buvo siejamas su savo individualius interesus ginančiais ieškovais, paprastai privačiais asmenimis arba bendrovėmis. Vis dėlto, kaip jau minėta, asociacijos „individualūs“ interesai pagal pobūdį yra kolektyviniai. Tad kaip būtų galima suprasti šias sąvokas, kai jos taikomos „kolektyvinę gėrybę ginančiam kolektyvui“?
205. Klausimas, ar ginčijamas aktas daro tiesioginį poveikį asociacijos interesui (tiesioginė sąsaja) ir jos individualiam išskirtinumui iš kitų subjektų, kiek tai susiję su ieškinio dalyku (konkreti sąsaja), gali būti išspręstas tik atsižvelgiant į jos pačios interesą, o šis yra kolektyvinis.
206. Atsižvelgdama į tai, siūlau Teisingumo Teismui tiesioginę sąsają taip pat aiškinti remiantis dviem sąlygomis.
207. Pirma, yra tiesioginio ryšio reikalavimas. Taikant tiesioginio ryšio reikalavimą, kaip jis apibrėžtas jurisprudencijoje, privatiems asmenims, reikia įrodyti, kad ginčijamas aktas yra tiesioginis šio asmens teisinės padėties pasikeitimo šaltinis. Vis dėlto, jeigu ši įprasta tiesioginės sąsajos formuluotė būtų taikoma asociacijoms taip pat, kaip ir individualiems ieškovams, asociacijos praktiškai niekada negalėtų įrodyti savo teisės pareikšti ieškinį, nebent tai būtų teisė užginčyti priemones, darančias poveikį pačių asociacijų teisinei padėčiai. Aktai, darantys poveikį jų ginamiems kolektyviniams interesams, nedarytų poveikio jų teisinei padėčiai. Taigi tam, kad asociacijos galėtų veiksmingai ginti savo interesus teisme, tiesioginės sąsajos sąvoka turi būti pritaikyta prie jų specifinio pobūdžio, t. y. kolektyvinių interesų gynimo. Vadinasi, kriterijus, į kurį atsižvelgiant nustatoma, ar asociacijos atveju tenkinamas tiesioginio ryšio reikalavimas, galėtų būti tai, ar ginčijamas aktas yra tiesioginis poveikio asociacijos ginamiems kolektyviniams interesams šaltinis.
208. Kiek tai susiję su antrąja sąlyga, kaip ir privačių asmenų atveju, ginčijamas aktas neturi palikti jokios diskrecijos adresatui, kuriam pavesta jį įgyvendinti, jei toks tarpininkas yra.
209. Dėl asociacijos konkrečios sąsajos kriterijus galėtų būti tai, ar jos esminiai interesai ir veikla ją išskiria iš kitų asociacijų ir ją atskiria nuo jos narių, kiek tai susiję su ginčijama priemone. Šiuo aspektu nesvarbu, kad nagrinėjama asociacija nėra vienintelė, sauganti nagrinėjamus kolektyvinius interesus; svarbu tik tai, kad ją būtų galima nustatyti pagal byloje nagrinėjamus kolektyvinius interesus.
210. Pagal Sprendime Plaumann suformuluotą kriterijų(117) reikalaujama, kad ieškovai būtų individualizuoti taip pat kaip ir akto adresatas. Kiek tai susiję su kolektyviniais interesais, kurie yra jų tapatybės esmė, pažymėtina, kad pačios asociacijos nebūtų nei tiesiogiai, nei netiesiogiai įstatymų leidėjo ar reguliavimo institucijos pasirinkti „tiksliniai subjektai“. Jų ginčijama priemonė būtų visais atvejais „taikoma atsižvelgiant į nagrinėjamame akte apibrėžtą objektyvią teisinę ar faktinę situaciją“ ir tikėtina, kad asociacija niekada negalėtų būti konkrečiai susijusi „dėl šios grupės nariams būdingų kriterijų“, kaip, pavyzdžiui, būtų atskiro akcininko atveju(118).
211. Taigi tam, kad asociacijos turėtų teisę pačios pareikšti ieškinį, turi būti įmanoma jas individualizuoti pagal jų individualius interesus, kurie faktiškai yra kolektyviniai ir kuriems daro poveikį objektyviai nustatytos situacijos. Pavyzdžiui, Lenkijos teismų nepriklausomumo tarpinės reikšmės gali būti konkrečiai susijusios su asociacija, jeigu ji įsteigta siekiant apginti Lenkijos teismų nepriklausomumą, bet ne tuo atveju, jeigu jos pagrindinė veikla yra aplinkos apsauga arba gyvūnų gerovė.
212. Mano nuomone, toks tiesioginės ir konkrečios sąsajos aiškinimas nepakeistų Sutarčių, nes Teisingumo Teismas dar nėra išaiškinęs šių sąvokų, kiek tai susiję su savo vardu veikiančiomis asociacijomis. Sutarčių tekste tokiam aiškinimui palikta pakankamai erdvės.
213. Tuo remdamasi kitame skyriuje išnagrinėsiu, ar turi būti laikoma, kad asociacijos apeliantės turi tiesioginę ir konkrečią sąsają esant šios bylos aplinkybėms.
VI.    Pasekmės
214. Apeliacinio skundo pirmasis ir trečiasis pagrindai yra pagrįsti. Taigi reikia panaikinti skundžiamos nutarties rezoliucinės dalies 1 punktą.
215. Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio pirmą pastraipą Teisingumo Teismas, panaikinęs Bendrojo Teismo sprendimą, gali grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą, arba pats paskelbti galutinį sprendimą, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti.
216. Šiuo atveju manau, kad nors šioje bylos stadijoje Teisingumo Teismas negali priimti sprendimo dėl Bendrajame Teisme pareikštų ieškinių esmės, jis turi būtiną informaciją tam, kad galėtų priimti galutinį sprendimą dėl šių ieškinių priimtinumo(119).
A.      Asociacijų teisė pareikšti ieškinį savo narių vardu
217. Tai, ar asociacija turi teisę pareikšti ieškinį dėl panaikinimo Sąjungos teismuose savo narių vardu, priklauso nuo to, ar visi jos nariai arba jų dalis turi tiesioginę ir konkrečią sąsają, taigi galėtų pareikšti ieškinį patys.
218. Nagrinėjamu atveju asociacijų apeliančių argumentai iš esmės gali būti suskirstyti į dvi skirtingas grupes: vieni grindžiami tarpinių reikšmių F2G ir F3G, kaip prieštaraujančių iš Teisingumo Teismo sprendimų dėl Drausmės bylų kolegijos išplaukiančioms pasekmėms, neteisėtumu, o kiti, pateikti dėl tarpinės reikšmės F1G, grindžiami šios tarpinės reikšmės nepakankamumu siekiant atkurti Lenkijos teismų nepriklausomumą. Taigi būtina atskirai įvertinti šių asociacijų teisę remtis kiekvienu iš šių argumentų.
219. Kiek tai susiję su prašymu panaikinti tarpines reikšmes F2G ir F3G, dėl apeliacinio skundo pirmojo pagrindo padariau išvadą, kad šios tarpinės reikšmės yra tiesiogiai susijusios su Lenkijos teisėjais, kuriems turi įtakos Drausmės bylų kolegijos sprendimai. Lieka įvertinti, ar jos konkrečiai susijusios su šiais teisėjais.
220. Lenkijos teisėjai, kuriems buvo skirtos drausminės nuobaudos, aiškiai atitinka Sprendime Plaumann suformuluotą kriterijų(120). Jie priklauso uždarai grupei, kurią buvo galima nustatyti tuo metu, kai buvo patvirtintos tarpinės reikšmės F2G ir F3G, ir šios tarpinės reikšmės iš tikrųjų buvo skirtos šiems teisėjams(121).
221. Kadangi tarpinės reikšmės F2G ir F3G yra tiesiogiai ir konkrečiai susijusios su šia narių grupe, jiems atstovaujančios asociacijos taip pat turi teisę jų vardu pareikšti ieškinį, ginčydamos šias tarpines reikšmes.
222. Iš pirmojoje instancijoje pateiktų pastabų matyti, kad tarp trijų iš keturių asociacijų (visų, išskyrus AEAJ(122)) narių yra Lenkijos teisėjų, kuriems turi įtakos Drausmės bylų kolegijos sprendimai. Vis dėlto nors atrodo, kad AEAJ neturi tokių narių, pagal jurisprudenciją, kadangi kalbama apie tą patį ieškinį, nebūtina nagrinėti, ar kitos ieškovės turi teisę jį pareikšti(123).
223. Dėl apeliacinio skundo antrojo pagrindo padariau išvadą, kad tarpinės reikšmės F2G ir F3G nėra tiesiogiai susijusios su Lenkijos teisėjais, kuriems neturi įtakos Drausmės bylų kolegijos sprendimai. Taigi asociacijos apeliantės negali įrodyti savo teisės pareikšti ieškinį kaip jų atstovės ir nebūtina vertinti jų konkrečios sąsajos, taip pat klausimo, ar ginčijamas sprendimas yra reglamentuojamojo pobūdžio teisės aktas, dėl kurio nereikia patvirtinti įgyvendinimo priemonių.
224. Dėl argumento, siejamo su tarpinės reikšmės F1G nepakankamumu, padariau išvadą, kad šios tarpinės reikšmės nepakankamumas nėra tiesiogiai susijęs su visais Lenkijos teisėjais ir kitų valstybių narių bei EEE valstybių teisėjais. Taigi asociacijos apeliantės negali įrodyti savo, kaip jų atstovių, teisės pareikšti ieškinį ir nebūtina įvertinti nei jų konkrečios sąsajos, nei to, ar ginčijamas sprendimas yra reglamentuojamojo pobūdžio teisės aktas, dėl kurio nereikia patvirtinti įgyvendinimo priemonių.
225. Darau išvadą, kad asociacijos apeliantės turi teisę pareikšti ieškinį savo narių vardu dėl tarpinių reikšmių F2G ir F3G, bet ne dėl tarpinės reikšmės F1G.
B.      Asociacijų, veikiančių savo vardu, teisė pareikšti ieškinį
226. Lieka nustatyti, ar asociacijos apeliantės turi teisę savo vardu pareikšti ieškinį, grindžiamą tarpinės reikšmės F1G nepakankamumu.
227. Kaip pasiūliau šios išvados 205–212 punktuose, nagrinėjant tiesioginę ir konkrečią sąsają su savo vardu veikiančiomis asociacijomis reikėtų atsižvelgti į tai, ar ginčijamas aktas susijęs su asociacijos tapatybe, suprantama kaip jos kolektyviniai interesai.
228. Pagrindinė asociacijų apeliančių veikla yra kolektyvinių interesų, susijusių su teismų nepriklausomumu ir teisine valstybe, įskaitant Lenkijoje, gynimas(124).
229. Tam, kad būtų galima konstatuoti tiesioginę sąsają, ginčijamas aktas turi būti tiesioginis poveikio asociacijos ginamiems kolektyviniams interesams šaltinis ir pagal jį neturi būti palikta diskrecijos adresatui, kuriam pavesta jį įgyvendinti.
230. Kiek tai susiję su pirmąja sąlyga, tarpinė reikšmė F1G siejama su Lenkijos teismų nepriklausomumo ir nešališkumo stiprinimu. Būtent dėl šio kolektyvinio intereso asociacijos apeliantės vykdo pagrindinę savo veiklą. Taigi ši tarpinė reikšmė yra tiesioginis poveikio asociacijų apeliančių kolektyviniams interesams šaltinis.
231. Dėl tiesioginės sąsajos antrosios sąlygos pažymėtina, kad dėl tarpinių reikšmių F2G ir F3G padariau išvadą, jog Lenkijos diskrecija netaikyti šių tarpinių reikšmių yra tik teorinė. Nematau priežasčių, dėl kurių ši išvada nebūtų taikoma tarpinei reikšmei F1G.
232. Be to, man kyla klausimas, ar sprendžiant dėl tiesioginės sąsajos sąlygos įvykdymo yra svarbu tai, kad pagrindinis teisingumo sistemos tarpinių reikšmių tikslas yra apsaugoti Sąjungos finansinius interesus, reikalaujant pakankamo nepriklausomų teisminių institucijų veikimo tam, kad būtų užtikrintas tinkamas pagal EGADP skirtų lėšų panaudojimas. Kitaip tariant, ar svarbu tai, kad jų tikslas apskritai nėra atkurti teismų nepriklausomumą Lenkijoje, siekiant užtikrinti teisinės valstybės vertybės ir ESS 19 straipsnio 1 dalies laikymąsi Lenkijoje?
233. Mano nuomone, tai, kad tarpinės reikšmės nustatomos siekiant apsaugoti Sąjungos finansinius interesus, gali būti svarbu priimant sprendimą dėl esmės(125), tačiau tai neturi reikšmės nustatant tiesioginę sąsają su asociacijomis apeliantėmis, nes tam pakanka konstatuoti tiesioginį ryšį tarp tarpinių reikšmių turinio ir šių asociacijų kolektyvinių interesų.
234. Kiek tai susiję su konkrečia sąsaja, asociacijos apeliantės taip pat atitinka šį reikalavimą. Šių asociacijų esminiai interesai, kiek tai susiję su tarpine reikšme F1G, jas išskiria iš kitų asociacijų, įskaitant asociacijas, kurių esminis interesas yra teisinės valstybės gynimas apskritai, tačiau kurios nėra konkrečiai susijusios su Lenkija.
235. Taigi manau, kad asociacijos apeliantės turi tiesioginę ir konkrečią sąsają, kiek tai susiję su ieškinio pareiškimu ginčijant tarpinę reikšmę F1G remiantis tuo, kad jos nepakanka Lenkijos teismų nepriklausomumui atkurti.
236. Remdamasi tuo, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui pripažinti asociacijų apeliančių ieškinius priimtinais ir grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą dėl esmės.
VII. Bylinėjimosi išlaidos
237. Kadangi, atsižvelgiant į mano atliktą analizę, bylą reikia grąžinti Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą dėl esmės, reikia atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 137 straipsnį, taikomą apeliaciniame procese pagal šio reglamento 184 straipsnio 1 dalį.
VIII. Išvada
238. Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui:
–        pripažinti, kad apeliacinio skundo pirmasis ir trečiasis pagrindai yra pagrįsti,
–        panaikinti 2024 m. birželio 4 d. Nutartį Medel ir kt. / Taryba (T‑530/22–T‑533/22, EU:T:2024:363),
–        pripažinti šiuos ieškinius dėl panaikinimo priimtinais,
–        grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą dėl esmės,
–        atidėti sprendimo dėl bylinėjimosi išlaidų priėmimą.
1      Originalo kalba: anglų.
2      2021 m. vasario 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas, kuriuo nustatoma ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonė (OL L 57, 2021, p. 17).
3      Daugiau informacijos pateikta Europos Komisijos interneto svetainėje: https://reforms-investments.ec.europa.eu/recovery-and-resilience-facility-1_en.
4      Jo institucinio konteksto ir teisinio pagrindo apžvalga pateikta Witte, B., „The European Union’s COVID‑19 recovery plan: The legal engineering of an economic policy shift“, Common Market Law Review, Vol. 58, 2021, p. 635.
5      Pažymėtina, kad dėl dabartinės geopolitinės situacijos kitoje 2028–2034 m. daugiametėje programoje taip pat galėtų būti naudojamos naujos finansavimo priemonės. Dėl to Taryboje buvo pasiektas susitarimas dėl iki 150 mlrd. EUR pritraukimo kapitalo rinkose pagal Europos saugumo veiksmų priemonę (SAFE) siekiant finansuoti padidėjusias valstybių narių gynybos investicijas. Šiuo klausimu žr. https://defence-industry-space.ec.europa.eu/eu-defence-industry/safe-security-action-europe_en.
6      Žr. EGADP reglamento 24 straipsnio 1 dalį ir 53 konstatuojamąją dalį.
7      Buvo numatyta išmokėti iki 338 mlrd. EUR dotacijų ir iki 385,8 mlrd. EUR paskolų.
8      Žr. EGADP reglamento 4 straipsnio 2 dalį ir 30 konstatuojamąją dalį.
9      Žr., pavyzdžiui, Rubio, E. ir kt., „The tools for protecting the EU budget from breaches of the rule of law: the Conditionality Regulation in context“, Europos Parlamento Vidaus politikos generalinio direktorato Biudžeto reikalų teminis skyrius, 2023 m. balandžio mėn., p. 50; Zeitlin, J., Bokhorst, D. ir Eihmanis, E., „National recovery and resilience plans“, leidinyje Fabbrini, F. ir Petit, C. A. (red.), Research Handbook on Post‑Pandemic EU Economic Governance and NGEU Law, Edward Elgar Publishing, Cheltenham, 2024, p. 144.
10      Šiuo klausimu žr. EGADP reglamento 51 ir 52 konstatuojamąsias dalis.
11      EGADP reglamento 2 straipsnio 4 dalyje tarpinės reikšmės ir siektinos reikšmės apibrėžtos kaip „pažangos įgyvendinant reformą arba investicijas vertinimo priemonės, kai tarpinės reikšmės yra kokybiniai pasiekimai, o siektinos reikšmės – kiekybiniai pasiekimai“.
12      Žr., pavyzdžiui, Komisijos komunikatą Europos Parlamentui ir Tarybai „Dveji Ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo priemonės taikymo metai. Unikali ES žaliosios ir skaitmeninės pertvarkos priemonė“, COM(2023) 99 final, 2023 m. vasario 21 d.
13      Žr. generalinio advokato M. Campos Sánchez‑Bordona išvadą byloje Vengrija / Parlamentas ir Taryba (C‑156/21, EU:C:2021:974, 96–115 punktai), kurioje aptarti Sąjungos teisėje nustatyti finansinių sąlygų mechanizmai. Taip pat žr. mano išvadą byloje Parlamentas / Komisija (C‑225/24, EU:C:2026:88, konkrečiai 5–29 punktai).
14      Žr., pavyzdžiui, Viţă, V., „Revisiting the Dominant Discourse on Conditionality in the EU: The Case of EU Spending Conditionality“, Cambridge Yearbook of European Legal Studies, Vol. 19, 2017, p. 116.
15      Žr. EGADP reglamento 18 straipsnį ir 39 konstatuojamąją dalį.
16      Žr. EGADP reglamento 18 straipsnio 4 dalies b punktą ir 32 konstatuojamąją dalį. Europos semestras yra Sąjungos ekonomikos valdymo sistemos dalis. Tai kasmetinis procesas, kurį įgyvendinant koordinuojama Sąjungos ekonominė ir socialinė politika ir per kurį valstybės narės derina savo biudžeto ir ekonominę politiką su tikslais ir taisyklėmis, dėl kurių susitarta Sąjungos lygmeniu.
17      Žr. EGADP reglamento 18 straipsnio 4 dalies i ir p punktus.
18      Žr. EGADP reglamento 19 straipsnio 3 dalį, 41 konstatuojamąją dalį ir V priedą.
19      Žr. EGADP reglamento 19 straipsnio 1 dalį.
20      Išskirta mano.
21      Žr. EGADP reglamento 22 straipsnio 1 dalį ir 54 konstatuojamąją dalį.
22      Žr. EGADP reglamento 20 straipsnio 1 ir 7 dalis ir 45 konstatuojamąją dalį.
23      Žr. EGADP reglamento 24 straipsnio 2 dalį.
24      Žr. EGADP reglamento 24 straipsnio 4 dalį.
25      Žr. EGADP reglamento 24 straipsnio 5 dalį.
26      Toks mokėjimo sustabdymas gali būti atšauktas tik tuo atveju, jeigu atitinkama valstybė narė ėmėsi būtinų priemonių, kad užtikrintų, jog būtų pakankamai pasiektos Tarybos įgyvendinimo sprendime nustatytos tarpinės reikšmės ir siektinos reikšmės. Žr. EGADP reglamento 24 straipsnio 6 dalį ir 52 bei 53 konstatuojamąsias dalis.
27      Komisijos interneto svetainėje pateiktame Lenkijai skirtame tinklalapyje https://reforms-investments.ec.europa.eu/polands-recovery-and-resilience-plan_en pateikta nuoroda į 2022 m. birželio mėn. Lenkijos EGADPL. Komisijos dokumente nurodyta, kad į Lenkijos EGADPL iš viso buvo įtrauktos 49 reformos ir 53 investiciniai projektai su 283 tarpinėmis ir siektinomis reikšmėmis. Žr. Komisijos tarnybų darbinį dokumentą „Lenkijos ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo plano analizė“, pridėtą prie pasiūlymo dėl Tarybos įgyvendinimo sprendimo dėl Lenkijos ekonomikos gaivinimo ir atsparumo didinimo plano įvertinimo patvirtinimo, SWD(2022) 161 final, 2022 m. birželio 1 d., p. 61.
28      Žr. COM(2022) 268 final, 2022 m. birželio 1 d.
29      Žr. Tarybos dokumentą 9728/22, 2022 m. birželio 14 d. Vėliau šis sprendimas buvo iš dalies pakeistas 2023 m. gruodžio 8 d. Tarybos įgyvendinimo sprendimu, kuriuo nebuvo pakeistos tarpinės reikšmės F1G, F2G ir F3G. Žr. 2023 m. gruodžio 7 d. Tarybos dokumentą 15835/1/23 REV 1, o dėl priedo – 2023 m. lapkričio 24 d. Tarybos dokumentą 15835/23 ADD 1. Atrodo, kad nėra galimybės viešai susipažinti su 2022 m. birželio 17 d. ir 2023 m. gruodžio 8 d. priimtų
sprendimų galutinėmis redakcijomis.
30      Žr. ginčijamo sprendimo 4 straipsnį.
31      Žr. ginčijamo sprendimo 1 straipsnį.
32      Žr. ginčijamo sprendimo 2 straipsnį. Jo 3 dalyje aiškiai nurodyta, kad paramos dalių išmokėjimas priklauso nuo Komisijos sprendimo, kad Lenkija patenkinamai pasiekė atitinkamas su EGADPL įgyvendinimu susijusias tarpines ir siektinas reikšmes.
33      Žr. ginčijamo sprendimo 3 straipsnį.
34      Žr. ginčijamo sprendimo 2, 9 ir 19 konstatuojamąsias dalis. Šiuo klausimu 2020 m. Taryba per Europos semestrą Lenkijai pateikė KŠR, be kita ko, tam, kad būtų pagerinta investavimo aplinka, visų pirma užtikrinant teismų nepriklausomumą. Žr. 2020 m. liepos 20 d. Tarybos rekomendacijos dėl 2020 m. Lenkijos nacionalinės reformų programos su Tarybos nuomone dėl 2020 m. Lenkijos konvergencijos programos (OL C 282, 2020, p. 135) 4 punktą. Šis punktas pakartotas vėlesnėse Tarybos rekomendacijose, kaip antai 2022 m. liepos 12 d. rekomendacijos (OL C 334, 2022, p. 171) 5 punkte.
35      Žr. 2022 m. birželio 13 d. Tarybos dokumentą 9728/22 ADD 1, 1 skirsnis, F komponentas, p. 198. Atrodo, kad 2022 m. birželio 17 d. priimta galutinė redakcija nėra viešai paskelbta.
36      Žr. Komisijos preliminarų teigiamą vertinimą dėl patenkinamai pasiektų tarpinių ir siektinų reikšmių, susijusių su pirmuoju Lenkijos mokėjimo prašymu, pateiktu 2023 m. gruodžio 15 d., kurį Europos Komisija perdavė Ekonomikos ir finansų komitetui, 2024 m. vasario 29 d., p. 79–96.
37      Šis įstatymas įsigaliojo 2022 m. liepos 15 d.
38      Žr. 2024 m. balandžio 5 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimo, kuriuo leidžiama išmokėti pirmąją negrąžintinos paramos dalį ir pirmąją paskolos paramos Lenkijai dalį, C(2024) 2369, 27 ir 28 konstatuojamąsias dalis.
39      Žr. Komisijos preliminarų teigiamą vertinimą dėl patenkinamai pasiektų tarpinių ir siektinų reikšmių, susijusių su trečiuoju Lenkijos mokėjimo prašymu, pateiktu 2024 m. spalio 29 d., kurį Europos Komisija perdavė Ekonomikos ir finansų komitetui, 2025 m. spalio 29 d., p. 66–68. Komisija nurodė, kad Lenkija pateikė duomenų apie septynis bylų peržiūros atvejus: penkiais iš jų buvo priimtas sprendimas, vienas procesas nutrauktas ir viename dar nebuvo priimtas sprendimas dėl pagrįstų išimtinių aplinkybių.
40      Žr. 2025 m. lapkričio 19 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimo, kuriuo leidžiama Lenkijai išmokėti ketvirtąją ir penktąją negrąžintinos paramos ir ketvirtąją ir penktąją paskolos paramos dalis, C(2025) 7998 final, 33 konstatuojamąją dalį.
41      Šiais ieškiniais buvo prašoma panaikinti visą ginčijamą sprendimą, motyvuojant tuo, kad teisingumo sistemos tarpinių reikšmių negalima atskirti nuo šio sprendimo, ir buvo nurodyti penki pagrindai, susiję su: 1) neatsižvelgimu į Teisingumo Teismo sprendimus ir SESV 2 straipsnio bei 13 straipsnio 2 dalies pažeidimu ir (arba) kompetencijos nebuvimu; 2) ESS 2 straipsnio ir 19 straipsnio 1 dalies, aiškinamų pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 47 straipsnį, pažeidimu; 3) kontrolės neveiksmingumu, nesant veiksmingos teisminės gynybos; 4) teisės klaida (akivaizdžia vertinimo klaida) taikant EGADP reglamento 19 straipsnio 3 dalį; ir 5) nepakankamu motyvavimu.
42      Vienas iš Medel valdybos narių taip pat yra Lenkijos teisėjas, kuriam iškelta drausmės
byla.
43      Šiuo klausimu jos rėmėsi, be kita ko, 2019 m. lapkričio 19 d. Sprendimu A. K. ir kt. (Aukščiausiojo Teismo Drausmės bylų kolegijos nepriklausomumas) (C‑585/18, C‑624/18 ir C‑625/18, EU:C:2019:982); 2021 m. liepos 15 d. Sprendimu Komisija / Lenkija (Teisėjų drausmės tvarka) (C‑791/19, EU:C:2021:596); 2021 m. spalio 6 d. Sprendimu W. Ż. (Aukščiausiojo Teismo Išimtinės kontrolės ir viešųjų reikalų kolegija – Skyrimas) (C‑487/19, EU:C:2021:798) ir 2023 m. birželio 5 d. Sprendimu Komisija / Lenkija (Teisėjų nepriklausomumas ir privatus gyvenimas) (C‑204/21, EU:C:2023:442).
44      T‑530/22–T‑533/22, EU:T:2024:363.
45      Bendrasis Teismas nusprendė nagrinėti ieškinius taikydamas pagreitintą procedūrą 2022 m. gruodžio 19 d. sprendimu.
46      Taryba pateikė nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą, tačiau 2023 m. kovo 31 d. Bendrasis Teismas nutarė išnagrinėti šį prieštaravimą nagrinėdamas bylą iš esmės. Žr. skundžiamos nutarties 35 punktą.
47      Remdamasis savo 2019 m. gegužės 8 d. Nutartimi Carvalho ir kt. / Parlamentas ir Taryba (T‑330/18, EU:T:2019:324, 51 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
48      Šiuo klausimu Bendrasis Teismas skundžiamos nutarties 54–57 punktuose nutarė, kad ieškovės galėjo remtis teise pareikšti ieškinį antruoju atveju, nepaisydamos to, kad trys iš ieškovių yra teisėjams tarptautiniu lygmeniu atstovaujančios asociacijos, kurių nariai paprastai yra nacionalinės profesinės asociacijos, įskaitant Lenkijos teisėjų asociacijas, ir kad ketvirtoji ieškovė yra fondas, taigi neturi narių, o veikia teisėjų, kurių interesus gina, vardu. Tuo remdamasis Bendrasis Teismas konstatavo, kad būtina išnagrinėti teisėjų, priklausančių asociacijoms, kurios pačios yra ieškovių narės, teisę pareikšti ieškinį. Kadangi šie skundžiamos nutarties punktai nebuvo ginčijami per procesą Teisingumo Teisme, jų toliau nenagrinėsiu.
49      Žr. 2015 m. vasario 4 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartį byloje Medel ir kt. / Taryba (C‑555/24 P, EU:C:2025:73).
50      Žr., pavyzdžiui, 2006 m. birželio 22 d. Sprendimą Belgija ir Forum 187 / Komisija (C‑182/03 ir C‑217/03, EU:C:2006:416, 56 punktas); 2018 m. kovo 13 d. Sprendimą European Union Copper Task Force / Komisija (C‑384/16 P, EU:C:2018:176, 87 ir 88 punktai); 2024 m. birželio 20 d. Sprendimą Euranimi / Komisija (C‑252/23 P, EU:C:2024:538, 31 punktas) ir generalinio advokato P. Léger išvadą sujungtose bylose Belgija ir Forum 187 / Komisija (C‑182/03 ir C‑217/03, EU:C:2006:89, 153 punktas).
51      Kartais apeliantės kaip nepakankamą nurodo tik tarpinę reikšmę F1G, o kartais – visas tris tarpines reikšmes kaip visumą. Šis argumentas iš esmės susijęs su tuo, kad teisingumo sistemos tarpinių reikšmių nepakanka tam, kad Lenkija galėtų tinkamai atkurti teisėjų nepriklausomumą šioje valstybėje narėje. Siekdama paprastumo, šį argumentą nurodau kaip susijusį su tarpine reikšme F1G.
52      Žr. skundžiamo nutarties 62 punktą.
53      Pavyzdžiui, neseniai priimtas 2026 m. vasario 10 d. Sprendimas WhatsApp Ireland / EDAV (C‑97/23 P, EU:C:2026:81, 94 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
54      Žr., pavyzdžiui, 2022 m. liepos 12 d. Sprendimą Nord Stream 2 / Parlamentas ir Taryba (C‑348/20 P, toliau – Sprendimas Nord Stream 2, EU:C:2022:548, 105 punktas) ir 2026 m. vasario 10 d. Sprendimą WhatsApp Ireland / EDAV (C‑97/23 P, EU:C:2026:81, 98 punktas).
55      Šiuo aspektu Bendrasis Teismas rėmėsi Sprendimo Nord Stream 2 63 ir 75 punktais.
56      2026 m. vasario 10 d. Sprendimas WhatsApp Ireland / EDAV (C‑97/23 P, EU:C:2026:81, 97 punktas).
57      Skundžiamos nutarties 86 punktas.
58      Žr. skundžiamos nutarties 87 punktą.
59      Skundžiamos nutarties 89 punktas.
60      Žr. šios išvados 43 išnašą.
61      Galbūt Bendrasis Teismas nemanė, jog būtina vertinti antrąją tiesioginės sąsajos sąlygą, nes konstatavo, kad pirmoji sąlyga netenkinama. Vis dėlto keletas teiginių apie finansavimo pagal EGADP pobūdį rodo, kad Bendrasis Teismas laikėsi nuomonės, jog Lenkija nebuvo įpareigota numatyti peržiūros procedūros. Šiuo klausimu žr. skundžiamo nutarties 72 punktą, kuriame Bendrasis Teismas paaiškino, kad tarpinės reikšmės svarbios tik vykstant lėšų skyrimo procesui, ir 74 punktą, kuriame jis konstatavo, kad tarpinės reikšmės yra lėšų skyrimo sąlyga, o tai reiškia, kad Lenkija privalo jų laikytis tik tuo atveju, jei nori gauti finansavimą pagal EGADP.
62      Sprendimas Nord Stream 2 (95 punktas).
63      Žr., pavyzdžiui, 2026 m. vasario 10 d. Sprendimą WhatsApp Ireland / EDAV (C‑97/23 P, EU:C:2026:81, 101 punktas).
64      Šiuo klausimu Taryba ir Komisija tvirtino, kad EGADP įgyvendinimo praktika yra tokia, kad ne visos valstybės narės pateikė mokėjimo prašymus pagal šią priemonę. Vis dėlto tai galima paaiškinti remiantis skirtingomis priežastimis. Pavyzdžiui, gali būti, kad jos nepasiekė kai kurių tarpinių reikšmių arba kad, ypač kiek tai susiję su paskolomis, o ne dotacijomis pagal EGADP, tokioms valstybėms buvo pasiūlytos geresnės sąlygos rinkoje.
65      Dėl galimų Sąjungos lėšų skyrimo sąlygų palyginimo su kitose federalinėse sistemose, visų pirma JAV ir Kanadoje, naudojamomis priemonėmis žr., pavyzdžiui, Viţă, V., „The Rise of Spending Conditionality in the EU: What Can EU Learn from the U.S. Conditional Spending Doctrine and Policies?“, EUI Department of Law Research Paper No 2017/16; Baraggia, A., La Condizionalità come Strumento di Governo negli Stati Compositi: Una Comparazione tra Stati Uniti, Canada e Unione Europea, G. Giappichelli Editore, Turin, 2023.
66      Žr., pavyzdžiui, 1998 m. gegužės 5 d. Sprendimą Compagnie Continentale (France) / Komisija (C‑391/96 P, EU:C:1998:194, 42 punktas); 2009 m. rugsėjo 10 d. Sprendimą Komisija / Ente per le Ville vesuviane ir Ente per le Ville vesuviane / Komisija (C‑445/07 P ir C‑455/07 P, EU:C:2009:529, 46 punktas) ir Sprendimo Nord Stream 2 44 punktą (išskirta mano).
67      Žr. 1971 m. lapkričio 23 d. sprendimą (62/70, EU:C:1971:108, 6–8 punktai).
68      Žr. 1985 m. sausio 17 d. sprendimą (11/82, EU:C:1985:18, 7–10 punktai).
69      Kaip dar vieną pavyzdį žr. 1998 m. gegužės 5 d. Sprendimą Dreyfus / Komisija (C‑386/96 P, EU:C:1998:193, 44–54 punktai).
70      Žr., pavyzdžiui, 2009 m. rugsėjo 10 d. Sprendimą Komisija / Ente per le Ville vesuviane ir Ente per le Ville vesuviane / Komisija (C‑445/07 P ir C‑455/07 P, EU:C:2009:529, 58–60 punktai) ir 2019 m. gruodžio 4 d. Sprendimą PGNiG Supply & Trading / Komisija (C‑117/18 P, EU:C:2019:1042, 50 punktas).
71      Doktrinoje pažymėta, kad EGADPL autorystė nėra visiškai aiški. Žr., pavyzdžiui, Dawson, M., „Europe’s expanding coordination space“, European Law Open, Vol. 3, 2024, p. 746, būtent p. 759; Dermine, P., „The Planning method: An inquiry into the constitutional ramifications of a new EU governance technique“, Common Market Law Review, Vol. 61, 2024, p. 959, būtent p. 978–982.
72      Šiuo klausimu taip pat galima daryti analogiją su jurisprudencija dėl sudėtinių procedūrų, visų pirma su 2024 m. birželio 18 d. Sprendimu Komisija / SRB (C‑551/22 P, EU:C:2024:520, būtent 83–88 punktai) ir su mano išvada toje byloje (C‑551/22 P, EU:C:2023:846, būtent 33–71 punktai), nors toje byloje išnagrinėta akto, dėl kurio galima pareikšti ieškinį, sąvoka, o ne tiesioginė sąsaja. Teisingumo Teismas tame sprendime konstatavo, kad taikant bendrą pertvarkymo mechanizmą bankų sąjungai Komisijos atliktas Bendros pertvarkymo valdybos (toliau – BPV) sprendimo dėl pertvarkymo patvirtinimas atspindi jos sutikimą su jo turiniu ir forma, vadinasi, būtent Komisijos, o ne BPV patvirtinimo sprendimu pertvarkymo priemonė galutinai nustatyta, taigi sukelia privalomus teisinius padarinius.
73      Žr. generalinio advokato A. L. Dutheillet de Lamothe išvadą byloje Bock / Komisija (62/70, EU:C:1971:95, Rink. p. 911, būtent p. 915).
74      Žr. skundžiamos nutarties 82 punktą.
75      Žr., pavyzdžiui, 2021 m. spalio 21 d. Sprendimą Lípidos Santiga / Komisija (C‑402/20 P, EU:C:2021:872, 45 punktas).
76      Šiuo klausimu žr. Medel pirmojoje instancijoje pareikšto ieškinio 63 ir 64 punktus. Šio ieškinio dalyje, skirtoje ieškinio pagrindams, būtent 169 ir 190 punktuose, apeliantės nurodė tam tikrus trūkumus, tačiau nepatikslino, kokie konkretūs reikalavimai turėtų būti nustatyti Lenkijai tarpinėje reikšmėje F1G.
77      2024 m. balandžio 9 d. EŽTT sprendimas Verein KlimaSeniorinnen Schweiz ir kiti prieš Šveicariją (CE:ECHR:2024:0409JUD005360020, toliau – Sprendimas KlimaSeniorinnen).
78      Dėl pirmojo atvejo Teisingumo Teismas 1983 m. spalio 4 d. Sprendime Fediol / Komisija (191/82, EU:C:1983:259, 28 ir 29 punktai) pirmą kartą konstatavo, kad asociacija, toje byloje išnagrinėtu atveju – verslo asociacija, turi teisę kreiptis į teismą remdamasi Sąjungos antrinės teisės suteiktomis procesinėmis teisėmis; taip pat žr., pavyzdžiui, 2006 m. gruodžio 8 d. Nutartį Polyelectrolyte Producers Group / Komisija ir Taryba (C‑368/05 P, EU:C:2006:771, 58 punktas). Dėl antrojo atvejo Teisingumo Teismas keliose bylose pripažino, kad asociacija turi teisę pareikšti ieškinį, jeigu jos atstovaujami nariai turėtų tokią teisę. Žr., pavyzdžiui, 2008 m. gruodžio 22 d. Sprendimą British Aggregates / Komisija (C‑487/06 P, EU:C:2008:757, 39 punktas) ir 2023 m. rugsėjo 21 d. Sprendimą China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products ir kt. / Komisija (C‑478/21 P, EU:C:2023:685, 80–86punktai). Kiek tai susiję su trečiuoju atveju, Teisingumo Teismas pirmą kartą pripažino asociacijos teisę pareikšti ieškinį dėl to, kad buvo paveikta jos derybinė padėtis, 1988 m. vasario 2 d. Sprendime Kwekerij van der Kooy ir kt. / Komisija (67/85, 68/85 ir 70/85, EU:C:1988:38, 21–24 punktai); taip pat žr. 1993 m. kovo 24 d. Sprendimą CIRFS ir kt. / Komisija (C‑313/90, EU:C:1993:111, 29 ir 30 punktai).
79      Bendrojo Teismo išvados dėl šių trijų atvejų skiriasi: pavyzdžiui, jis nurodo, kad asociacijų ieškiniai dėl panaikinimo yra priimtini „bent trimis atvejais“ (žr., pavyzdžiui, 1997 m. rugsėjo 30 d. Nutartį Federolio / Komisija (T‑122/96, EU:T:1997:142, 61 punktas)) arba „trimis aiškiai apibrėžtais atvejais“ (žr., pavyzdžiui, 2016 m. rugsėjo 15 d. Sprendimą Molinos Río de la Plata ir kt. / Taryba (T‑112/14–T‑116/14 ir T‑119/14, EU:T:2016:509, 33 punktas)). Šiuo klausimu žr. Bruno, W., Strategic Litigation before the CJEU: A Procedural Law Approach, daktaro disertacija, Liuksemburgo universitetas, 2026, p. 334.
80      Žr., pavyzdžiui, 2002 m. liepos 25 d. Sprendimą Unión de Pequeños Agricultores / Taryba (C‑50/00 P, toliau – Sprendimas UPA, EU:C:2002:462, 8 punktas) ir 2021 m. kovo 25 d. Sprendimą Carvalho ir kt. / Parlamentas ir Taryba (C‑565/19 P, toliau – Sprendimas Carvalho, EU:C:2021:252, 85 punktas).
81      Skundžiamos nutarties 42–45 punktuose Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad pirmasis atvejis neturi reikšmės šiai bylai.
82      Žr. 1988 m. vasario 2 d. Sprendimą Kwekerij van der Kooy ir kt. / Komisija (67/85, 68/85 ir 70/85, EU:C:1988:38, 21–24 punktai) ir 1993 m. kovo 24 d. Sprendimą CIRFS ir kt. / Komisija (C‑313/90, EU:C:1993:111, 29 ir 30 punktai).
83      Žr., pavyzdžiui, 2000 m. gegužės 23 d. Sprendimą Comité d'entreprise de la Société française de production ir kt. / Komisija (C‑106/98 P, EU:C:2000:277, 45 punktas); 2009 m. liepos 9 d. Sprendimą 3F / Komisija (C‑319/07 P, EU:C:2009:435, 87 ir 92 punktai) ir 2024 m. rugsėjo 26 d. Sprendimą ATPN / Komisija (C‑340/23 P, EU:C:2024:806, 40 punktas), kuriuose Teisingumo Teismas nusprendė, kad dvi bylos, kuriose jis pripažino asociacijos derybinę padėtį, buvo susijusios su konkrečiomis aplinkybėmis, kai ieškovė vykdė aiškiai apibrėžtas derybininkės funkcijas, kurios buvo glaudžiai susijusios su faktiniu sprendimo dalyku, taigi atsidūrė faktinėje situacijoje, kuri ją skyrė nuo visų kitų asmenų.
84      Per teismo posėdį Komisija taip pat išreiškė požiūrį, kad derybinė padėtis, kuriai daromas poveikis, yra tik trečiojo atvejo pavyzdys, o tai reiškia, kad trečiasis atvejis gali būti plėtojamas ir gali atsirasti kitų pavyzdžių.
85      Tai aišku nuo tada, kai buvo priimtas 1986 m. balandžio 23 d. Sprendimas Les Verts / Parlamentas (294/83, EU:C:1986:166, 23 punktas); taip pat žr., pavyzdžiui, neseniai priimtą 2022 m. liepos 14 d. Sprendimą Italija ir Comune di Milano / Taryba (Europos vaistų agentūros būstinė) (C‑59/18 ir C‑182/18, EU:C:2022:567, 59 punktas).
86      Žr. Sprendimą UPA (40–42 punktai) ir 2004 m. balandžio 1 d. Sprendimą Komisija / Jégo‑Quéré (C‑263/02 P, EU:C:2004:210, 30–32 punktai).
87      Šiuo klausimu žr. Sprendimą UPA (44 punktas). Taip pat žr., pavyzdžiui, 2004 m. balandžio 1 d. Sprendimą Komisija / Jégo‑Quéré (C‑263/02 P, EU:C:2004:210, 36 punktas) ir Sprendimą Carvalho (69 ir 78 punktai).
88      Pagal Teisingumo Teismo statistinius duomenis 2022 m., kai ši byla buvo iškelta Bendrajame Teisme, Lenkijos teismai pateikė Teisingumo Teismui 39 prašymus priimti prejudicinį sprendimą. 2023 m. šis skaičius padidėjo iki 48 ir 2024 m. siekė 47. Žr. Teisingumo Teismo teisminės veiklos statistiką – 2022, p. 5; Teisingumo Teismo teisminės veiklos statistiką – 2023, p. 11, ir Teisingumo Teismo teisminės veiklos statistiką – 2024, p. 10, paskelbtą https://curia.europa.eu/site/jcms/d2_5146/lt/cour-de-justice.
89      Jei būtų šiurkščiai ir nuolat neužtikrinamas teismų nepriklausomumas, tai būtų pagrindas pradėti ESS 7 straipsnio 1 dalyje numatytą procedūrą, kuri dėl Lenkijos buvo nutraukta 2024 m. gegužės 29 d., kai Komisija atsiėmė pagrįstą pasiūlymą.
90      Žr., pavyzdžiui, 2008 m. liepos 17 d. Sprendimą Athinaïki Techniki / Komisija (C‑521/06 P, EU:C:2008:422, 45 punktas); 2021 m. birželio 22 d. Sprendimą Venesuela / Taryba (Poveikis trečiajai valstybei) (C‑872/19 P, EU:C:2021:507, 48–50 punktai) ir 2024 m. spalio 4 d. Sprendimą Komisija ir Taryba / Front Polisario (C‑778/21 P ir C‑798/21 P, EU:C:2024:833, 117 punktas).
91      Generalinis advokatas M. Bobek aiškiai išdėstė tokį požiūrį savo išvadoje byloje SatCen / KF (C‑14/19 P, EU:C:2020:220, 69 punktas), kurioje nurodė: „Kitaip tariant, Chartijos 47 straipsnis neleidžia Teisingumo Teismui perrašyti Sutarčių, bet pagal jį reikalaujama, kad Teisingumo Teismas aiškintų esamas nuostatas taip, kad būtų išnaudotos visos jų suteikiamos galimybės užtikrinti teisminę gynybą visiems asmenims, su kuriais yra susiję Sąjungos institucijų ar įstaigų aktai.“ Taip pat žr. mano išvadą sujungtose bylose KS ir KD / Taryba ir kt. ir Komisija / KS ir kt. (C‑29/22 P ir C‑44/22 P, EU:C:2023:901, 100 punktas).
92      Šiuo klausimu žr. Konsultacinės Europos teisėjų tarybos (toliau – KETT) nuomonę Nr. 23 dėl teisėjų asociacijų vaidmens stiprinant teismų nepriklausomumą, 2020 m. lapkričio 6 d.
93      Žr., pavyzdžiui, Bojarski, L., „Civil Society Organizations For and With the Courts and Judges – Struggle for the Rule of Law and Judicial Independence: The Case of Poland 1976-2020“, German Law Journal, Vol. 22, 2021, p. 1344; Grabowska‑Moroz, B. ir Śniadach, O., „The Role of Civil Society in Protecting Judicial Independence in Times of Rule of Law Backsliding in Poland“, Utrecht Law Review, Vol. 17, 2021, p. 56.
94      Šiuo klausimu žr. 2024 m. gegužės 8 d. Sprendimą Asociaţia „Forumul Judecătorilor din România“ (Teisėjų asociacijos) (C‑53/23, EU:C:2024:388, būtent 43, 44, 60 ir 64 punktai).
95      Vis dėlto pažymėtina, kad jei tokioms asociacijoms būtų užkirstas kelias reikšti tam tikrų rūšių ieškinius tiek nacionaliniuose, tiek Sąjungos teismuose, tai galėtų lemti jų teisės į veiksmingą teisminę gynybą pažeidimą.
96      Išskirta mano.
97      Parlamentas iš tiesų pareiškė Komisijai ieškinį dėl panaikinimo dėl kitos finansinės programos, tačiau dėl sprendimo, kuriame konstatuota, kad įvykdytos lėšų išmokėjimo sąlygos. Žr. mano išvadą šiuo metu Teisingumo Teisme nagrinėjamoje byloje Parlamentas / Komisija (C‑225/24, EU:C:2026:88).
98      Pažymiu, nė viena valstybė narė neįstojo į šią bylą palaikyti apeliančių reikalavimų.
99      Šiuo klausimu žr. 2025 m. sausio 30 d. EŽTT sprendimą Cannavacciuolo ir kiti prieš Italiją (CE:ECHR:2025:0130JUD005156714, 220–222 punktai) (jame nuspręsta, kad asociacijos neturi teisės pareikšti ieškinio byloje dėl taršos, atsiradusios dėl neteisėto atliekų šalinimo, nes Sprendimas KlimaSeniorinnen priimtas tik dėl klimato kaitos, o toje byloje nėra jokių ypatingų aplinkybių).
100      Šiuo klausimu žr. 2025 m. liepos 15 d. Sprendimą ECB ir Komisija /
Corneli (C‑777/22 P ir C‑789/22 P, EU:C:2025:580, 73 punktas) (jame konstatuota, kad tam tikra EŽTT jurisprudencija, susijusi su kriterijais, leidžiančiais remtis „aukos“ statusu, kaip tai suprantama pagal EŽTK 34 straipsnį, „neturi reikšmės“ vertinant, ar ginčijami sprendimai yra tiesiogiai susiję su ieškove toje byloje).
101      Dėl subjektinių teisių apsaugos ir objektyvios teisinės tvarkos sąvokų skirtumo, ypač kiek tai susiję su Vokietijos administracine teise, žr. Hohnerlein, J., „Who is afraid of actio popularis?: On Separating Rights and Remedies in the ECtHR’s Climate Judgment“, Verfassungsblog, 2024 m. balandžio 26 d.
102      Žr., pavyzdžiui, Letsas, G., „The European Court’s Legitimacy After KlimaSeniorinnen“, European Convention on Human Rights Law Review, Vol. 5, 2024, p. 444, būtent p. 448–453; Rocha, A. ir Fragoso Martins, P., „Standing for the environment? Locus standi
of associations before the ECtHR and the CJEU“, European Human Rights Law Review, Vol. 5, 2025, p. 591, būtent p. 593 ir 594. Taip pat žr. Eckes, C., „Strategic Climate Litigation before National Courts: Can European Union Law Be Used As A Shield?“, German Law Journal, Vol. 25, 2024, p. 1022.
103      Žr. Sprendimą KlimaSeniorinnen (486–488 punktai).
104      Šitaip EŽTT taip pat leido suprasti, kad nemano, jog teismai neturėtų spręsti dėl klimato teisės aktų (ne)tinkamumo. Jis tik pakeitė tokių klausimų pateikimo jam spręsti tvarką. Vis dėlto šiuo sprendimu nebuvo išspręstas klausimas, kiek teisėjai iš tikrųjų galėtų teisėtai kurti klimato teisę, o veikiau atvirkščiai – dėl jo kilo daugiau su tuo susijusių klausimų. Žr., pavyzdžiui, Kingston, S., „A Story Part Told: The Role of Courts in Climate Governance“, Yearbook of International Environmental Law, Vol. 35, 2025, p. 1.
105      Žr. generalinio advokato F. G. Jacobs išvadą byloje Unión de Pequeños Agricultores / Taryba (C‑50/00 P, EU:C:2002:197, 59 punktas).
106      Žr. Sprendimą UPA (būtent 45 ir 46 punktai).
107      Žr. Sprendimą Carvalho (91 punktas).
108      Galima teigti, kad kai kurios asociacijos gina bendruosius interesus, t. y. visiems gyventojams bendrus interesus. Vis dėlto nesiryžtu bendraisiais interesais vadinti bet kokių interesų, nes net tam tikri interesai, kurie paprastai laikomi bendraisiais, pavyzdžiui, švari aplinka arba klimato kaitos proceso pakeitimas priešingu procesu, ne visada sieja visus, ypač tas bendroves, kurių verslo galimybės gali būti apribotos dėl tokių tikslų. Taigi norėčiau kalbėti apie kolektyvinius interesus, nesvarbu, kiek individualių subjektų jie sieja.
109      Sprendime KlimaSeniorinnen EŽTT išsamiau
paaiškino tam tikrus veiksnius, kurie lemia asociacijų teisę pareikšti ieškinį esant šioms aplinkybėms, t. y. asociacija turi: 1) būti teisėtai įsteigta atitinkamoje jurisdikcijoje arba turėti teisę joje pareikšti ieškinį; 2) galėti įrodyti, kad atitinkamoje jurisdikcijoje siekia konkretaus tikslo, gindama savo narių ar kitų poveikį patiriančių asmenų žmogaus teises, nesvarbu, ar ji tai daro tik pareikšdama kolektyvinį ieškinį, kad apgintų šias teises nuo klimato kaitos keliamų grėsmių, ar ir kitomis priemonėmis; ir 3) būti tikrai kvalifikuota ir galinti kaip atstovė veikti toje jurisdikcijoje narių ar kitų poveikį patiriančių asmenų, kuriems kyla tam tikrų grėsmių dėl klimato kaitos arba kurie dėl to patiria neigiamų pasekmių, nuo kurių užtikrinta apsauga pagal EŽTK, vardu. Žr. Sprendimą KlimaSeniorinnen (502 punktas). Dėl šių kriterijų taikymo žr. 2025 m. spalio 28 d. EŽTT sprendimą Greenpeace Nordic ir kiti prieš Norvegiją (CE:ECHR:2025:1028JUD003406821, 308–312 punktai).
110      Žr., pavyzdžiui, 1962 m. gruodžio 14 d. Sprendimą Confédération nationale des producteurs de fruits et légumes ir kt. / Taryba (16/62 ir 17/62, EU:C:1962:47, Rink. p. 471, būtent p. 479); 1962 m. gruodžio 14 d. Sprendimą Fédération nationale de la boucherie en gros et du commerce en gros des viandes ir kt. / Taryba (19/62–22/62, EU:C:1962:48, Rink. p. 491, būtent p. 499); 1975 m. kovo 18 d. Sprendimą Union syndicale – Service public européen ir kt. / Taryba (72/74, EU:C:1975:43, 17 punktas) ir 1998 m. balandžio 2 d. Sprendimą Greenpeace Council ir kt. / Komisija (C‑321/95 P, EU:C:1998:153, 14 punktas).
111      1962 m. gruodžio 14 d. Sprendimas Confédération nationale des producteurs de fruits et légumes ir kt. / Taryba (16/62 ir 17/62, EU:C:1962:47, Rink. p. 471, būtent p. 479) ir 1962 m. gruodžio 14 d. Sprendimas Fédération nationale de la boucherie en gros et du commerce en gros des viandes ir kt. / Taryba (19/62–22/62, EU:C:1962:48, Rink. p. 491, būtent p. 499).
112      1962 m. gruodžio 14 d. Sprendimas Confédération nationale des producteurs de fruits et légumes ir kt. / Taryba (16/62 ir 17/62, EU:C:1962:47, Rink. p. 471, būtent p. 479) ir 1962 m. gruodžio 14 d. Sprendimas Fédération nationale de la boucherie en gros et du commerce en gros des viandes ir kt. / Taryba (19/62–22/62, EU:C:1962:48, Rink. p. 491, būtent p. 499).
113      Generalinio advokato N. Emiliou išvada byloje Nicoventures Trading ir kt. / Komisija (C‑731/23 P, EU:C:2025:435, 120 punktas).
114      Žr. skundžiamos nutarties 51 punktą.
115      Taigi Sprendime Jégo‑Quéré Teisingumo Teismas nurodė, kad Bendrojo Teismo pateiktas konkrečios sąsajos aiškinimas panaikintų bet kokią šio SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje (tuo metu – EB 230 straipsnyje) nustatyto reikalavimo prasmę. Žr. 2004 m. balandžio 1 d. Sprendimą Komisija / Jégo‑Quéré (C‑263/02 P, EU:C:2004:210, 38 punktas).
116      Generalinio advokato G. Cosmas išvada byloje Greenpeace Council ir kt. / Komisija (C‑321/95 P, EU:C:1997:421, 118 punktas).
117      Teisingumo Teismas yra ne kartą konstatavęs, kad suformuotoje jurisprudencijoje nustatyta, jog kiti subjektai nei tie, kuriems skiriamas sprendimas, galėtų manyti, jog šis sprendimas yra su jais konkrečiai susijęs, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą, tik tokiu atveju, jei priemonė, kurią prašoma panaikinti, būtų jiems taikoma dėl tam tikrų jiems būdingų savybių arba dėl tam tikros faktinės situacijos, kuri juos išskiria iš kitų asmenų, ir todėl juos individualizuoja taip pat kaip ir sprendimo adresatą. Žr. 1963 m. liepos 15 d. Sprendimą Plaumann / Komisija (25/62, EU:C:1963:17, būtent p. 107), kuris buvo ne kartą patvirtintas, be kita ko, neseniai priimtame 2025 m. gruodžio 18 d. Sprendime Nicoventures Trading ir kt./ Komisija (C‑731/23 P, EU:C:2025:982, 57 punktas).
118      Šiuo klausimu žr. 2025 m. liepos 15 d. Sprendimą ECB ir Komisija / Corneli (C‑777/22 P ir C‑789/22 P, EU:C:2025:580, 75 ir 76 punktai).
119      Vykstant procesui Bendrajame Teisme šalys raštu apsikeitė nuomonėmis dėl ieškinių priimtinumo, įskaitant Tarybos pateiktą nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą, ieškovių atsiliepimą į šį prieštaravimą, 2023 m. birželio 16 d. ieškovėms Bendrojo Teismo raštu pateiktus klausimus, Lenkijos, Vengrijos ir Komisijos įstojimo į bylą paaiškinimus, taip pat ieškovių atsiliepimus į šiuos paaiškinimus.
120      Žr. šios išvados 117 išnašą.
121      Šiuo klausimu žr., pavyzdžiui, 2025 m. gruodžio 18 d. Sprendimą Nicoventures Trading ir kt. / Komisija (C‑731/23 P, EU:C:2025:982, 59 ir 60 punktai).
122      Žr. konkrečiai AEAJ pirmojoje instancijoje pareikšto ieškinio 44–48 ir 53 punktus, taip pat ieškovių atsakymus į 2023 m. sausio 16 d. Bendrojo Teismo pateiktus 3 ir 4 klausimus.
123      Žr., pavyzdžiui, 1993 m. kovo 24 d. Sprendimą CIRFS ir kt. / Komisija (C‑313/90, EU:C:1993:111, 31 punktas) ir 2011 m. birželio 9 d. Sprendimą Comitato „Venezia vuole vivere“ ir kt. / Komisija (C‑71/09 P, C‑73/09 P ir C‑76/09 P, EU:C:2011:368, 36 ir 37 punktai); taip pat žr. 2009 m. gegužės 7 d. Sprendimą NVV ir kt. / Komisija (T‑151/05, EU:T:2009:144, 45–48 punktai).
124      Žr. šios išvados 39–42, 190 ir 195 punktus.
125      Teisingumo Teismas patvirtino, kad, siekiant laikytis įgaliojimų suteikimo principo, teisinės valstybės sąlygos gali būti nustatytos tik tuo atveju, jeigu jos pakankamai tiesiogiai susijusios su Sąjungos finansinių interesų apsauga. Žr. 2022 m. vasario 16 d. Sprendimą Vengrija / Parlamentas ir Taryba (C‑156/21, EU:C:2022:97, 144 ir 145 punktai) ir 2022 m. vasario 16 d. Sprendimą Lenkija / Parlamentas ir Taryba (C‑157/21, EU:C:2022:98, 162 ir 163 punktai).