62014CC0223
GENERALINIO ADVOKATO
YVES BOT IŠVADA,
pateikta 2015 m. birželio 4 d. (
1
)
Byla C‑223/14
Tecom Mican SL,
José Arias Domínguez
(Juzgado de Primera Instancia no 7 de Las Palmas de Gran Canaria (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą — Reglamentas (EB) Nr. 1393/2007 — Dokumentų įteikimas — Neteisminis dokumentas — Apibrėžtis“
1.
Sprendime Roda Golf & Beach Resort (
2
) Teisingumo Teismas pripažino, kad „neteisminis dokumentas“, kaip jis suprantamas 2000 m. gegužės 29 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1348/2000 dėl teisminių ir neteisminių dokumentų civilinėse arba komercinės bylose įteikimo valstybėse narėse (
3
) 16 straipsnyje, yra Sąjungos teisės sąvoka (
4
). Be to, Teisingumo Teismas laikėsi nuomonės, kad notaro parengtas dokumentas, „kaip toks“, yra neteisminis dokumentas (
5
).
2.
Šiuo prašymu priimti prejudicinį sprendimą keliamas klausimas, ar nedalyvaujant valdžios institucijoms parengtas dokumentas taip pat gali patekti į sąvoką „neteisminis dokumentas“, kaip ji suprantama pagal Reglamento (EB) Nr. 1393/2007 (
6
), kuriuo buvo pakeistas Reglamentas Nr. 1348/2000, 16 straipsnį, todėl Teisingumo Teismo prašoma apibrėžti šią sąvoką.
3.
Šis prašymas pateiktas Juzgado de Primera Instancia no 7 de Las Palmas de Gran Canaria (Gran Kanarijos las Palmo 7‑asis pirmosios instancijos teismas (Ispanija)) nagrinėjant kasacinį skundą, kurį pateikė Tecom Mican SL (
7
) dėl minėto teismo kanclerio (secretario judicial) atsisakymo įteikti MAN Diesel & Turbo SE (
8
) laišką, kuriame raginama įvykdyti pareigą, remiantis tuo, kad visiškai privataus dokumento negalima laikyti neteisminiu dokumentu.
4.
Šioje išvadoje pirmiausia teigsiu, kad sąvoka „neteisminis dokumentas“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 1393/2007 16 straipsnį, apima viešosios valdžios institucijos, pareigūno ar bet kurio šiuo tikslu pagal kilmės valstybės narės teisę kompetentingo pareigūno parengtą ar patvirtintą dokumentą, taip pat kiekvieną dokumentą, kurį būtina perduoti jo adresatui siekiant įgyvendinti, įrodyti arba apsaugoti teisę.
5.
Vėliau tvirtinsiu, kad nebūtina kiekvienu konkrečiu atveju, remiantis konkrečiomis kiekvienos bylos aplinkybėmis tikrinti, ar dokumento, atitinkančio vieną iš šių dviejų kriterijų, perdavimas turi užsienio elementą ir yra būtinas tinkamam vidaus rinkos veikimui.
6.
Galiausiai nurodysiu, kad neteisminis dokumentas, kuris jau buvo įteiktas jo adresatui, gali būti įteiktas iš naujo Reglamente Nr. 1393/2007 nustatyta tvarka, nors pirmą kartą jis jau buvo įteiktas laikantis šio reglamento.
I – Teisinis pagrindas
A – Tarptautinė teisė
7.
1965 m. lapkričio 15 d. Hagos konvencijos dėl teisminių ir neteisminių dokumentų civilinėse ir komercinėse bylose perdavimo į užsienį (
9
) 17 straipsnyje nustatyta:
„Susitariančiosios Valstybės institucijų ir teismo pareigūnų parengti neteisminiai dokumentai gali būti perduodami įteikimui kitoje Susitariančiojoje Valstybėje šioje Konvencijoje numatytais būdais ir pagal jos nuostatas.“
B – Sąjungos teisė
8.
1997 m. gegužės 26 d. dokumentu Europos Sąjungos Taryba, remdamasi Europos Sąjungos sutarties K.3 straipsniu, parengė Konvenciją dėl teisminių ir neteisminių dokumentų civilinėse arba komercinėse bylose įteikimo Europos Sąjungos valstybėse narėse (
10
). 1997 m. konvencijos 16 straipsnyje buvo nurodyta:
„Neteisminiai dokumentai gali būti perduoti įteikimui kitoje valstybėje narėje pagal šios konvencijos nuostatas.“
9.
Nors 1997 m. konvencija niekada neįsigaliojo, nes prieš įsigaliojant Amsterdamo sutarčiai valstybės narės jos neratifikavo, ja buvo iš esmės remtasi rengiant Reglamentą Nr. 1348/2000.
10.
Reglamento Nr. 1348/2000 16 straipsnyje buvo pakartotas 1997 m. konvencijos tekstas:
„Neteisminiai dokumentai gali būti perduoti įteikimui kitoje valstybėje narėje pagal šio reglamento nuostatas.“
11.
Šio reglamento 17 straipsnio b punkte buvo numatyta parengti dokumentų, kurie gali būti įteikiami pagal šį reglamentą, žodyną.
12.
Minėtas reglamentas buvo pakeistas Reglamentu Nr. 1393/2007.
13.
Reglamento Nr. 1393/2007 2 ir 6 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(2)
Kad vidaus rinka tinkamai veiktų, būtina pagerinti ir paspartinti teisminių ir neteisminių dokumentų civilinėse ar komercinėse bylose įteikimą valstybėse narėse.
<...>
(6)
Veiksminga ir operatyvi civilinių bylų nagrinėjimo tvarka reikalauja, kad teisminiai ir neteisminiai dokumentai būtų perduodami tarp valstybių narių paskirtų vietos institucijų tiesiogiai ir greitomis priemonėmis. <...>“
14.
Kiek tai susiję su valstybių narių paskirtomis vietos institucijomis, minėto reglamento 2 straipsnyje nustatyta:
„1.   Kiekviena valstybė narė paskiria valstybės tarnautojus, institucijas ar kitus asmenis <...>, kompetentingus perduoti teisminius ar neteisminius dokumentus, įteiktinus kitoje valstybėje narėje[ (
11
)].
2.   Kiekviena valstybė narė paskiria valstybės tarnautojus, institucijas ar kitus asmenis <...>, kompetentingus priimti teisminius ar neteisminius dokumentus iš kitos valstybės narės[ (
12
)].
<...>“
15.
Pagal minėto reglamento 23 straipsnio 1 dalį Ispanijos Karalystė perduodančiąja agentūra paskyrė secretario judicial.
16.
„Kitos teisminių dokumentų perdavimo ir įteikimo priemonės“ yra numatytos Reglamento Nr. 1393/2007 12–15 straipsniuose.
17.
Pagal minėto reglamento 16 straipsnį:
„Neteisminiai dokumentai gali būti perduoti įteikimui kitoje valstybėje narėje pagal šio reglamento nuostatas.“
18.
Minėtame reglamente nėra numatyta sudaryti dokumentų, kurie gali būti įteikiami, žodyno.
19.
Pagal Reglamento Nr. 1393/2007 20 straipsnio 1 dalį jis turi viršenybę prieš nuostatas, visų pirma esančias Hagos konvencijoje.
II – Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
20.
2009 m. lapkričio mėn. Tecom, kurios buveinė yra Ispanijoje, ir MAN Diesel, kurios buveinė yra Vokietijoje, sudarė komercinio atstovavimo sutartį, ją MAN Diesel nutraukė 2012 m.
21.
Po šio nutraukimo Tecom surašė laišką, kuriame raginama įvykdyti pareigą sumokėti kompensaciją ir mokėtinus, bet negautus komisinius. Tame laiške buvo nurodyta galimybė nepatenkinus laiško, kuriame raginama įvykdyti pareigą, kreiptis į teismą, be to, nurodyta, kad panašus laiškas, kuriame raginama įvykdyti pareigą, patvirtintas notaro, jau yra išsiųstas asmeniškai MAN Diesel vykdomajam direktoriui.
22.
2013 m. lapkričio 19 d.Tecom kreipėsi į Juzgado de Primera Instancia no7 de Las Palmas de Gran Canaria secretario judicial, kad jis pagal Reglamentą Nr. 1393/2007 įteiktų minėtą laišką MAN Diesel buveinės vietoje per Amtsgericht Augsburg (Augsburgo apygardos teismas, Vokietija).
23.
Secretario judicial atsisakė įteikti laišką, motyvuodamas tuo, kad nevyksta jokio teismo proceso, dėl kurio būtų būtina taikyti prašomą savitarpio teisminės pagalbos priemonę.
24.
Tecom padavė administracinį skundą dėl šio atsisakymo, tvirtindamas, jog pagal Sprendimą Roda Golf & Beach Resort (
13
) Reglamento Nr. 1393/2007 16 straipsnyje tam, kad būtų įteikiami neteisminiai dokumentai, nereikalaujama, kad vyktų teismo procesas.
25.
2013 m. gruodžio 20 d. nutartimi secretario judicial atmetė administracinį skundą ir patvirtino ginčijamą sprendimą, nurodęs, jog, nepaisant to, kad Ispanijos Karalystė nėra sudariusi žodyno, kuriame būtų tiksliai nurodyta dokumentų, apie kuriuos kalbama Reglamento Nr. 1393/2007 16 straipsnyje, rūšis, negalima manyti, kad pagal šio reglamento nuostatas galėtų būti įteikiamas kiekvienas privatus dokumentas. Secretario judicial visų pirma manė, kad „tik tie neteisminiai dokumentai, kurie atitinka tam tikrus nustatytus reikalavimus, dėl kurių jie tampa oficialiais dokumentais, patenka į minėto reglamento dalykinę taikymo sritį, t. y. tokie dokumentai dėl savo pobūdžio ar formalių reikalavimų sukelia nustatytų teisinių pasekmių“. Secretario judicial nuomone, aiškinant kaip nors kitaip, būtų iškreipta sąvoka „neteisminis dokumentas“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 1393/2007 16 straipsnį, o nacionaliniai teismai virstų „pašto paslaugas teikiančiomis įstaigomis“, ir šiuo klausimu jis cituoja generalinį advokatą D. Ruiz‑Jarabo Colomer byloje Roda Golf & Beach Resort (C‑14/08, EU:C:2009:134).
26.
2014 m. sausio 2 d.Tecom padavė kasacinį skundą dėl minėtos nutarties, tvirtindamas, kad visiškai privatų dokumentą galima laikyti „neteisminiu dokumentu“, kuris gali būti įteiktas pagal Reglamento Nr. 1393/2007 nuostatas.
27.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas priminė, kad, remiantis Sprendimu Roda Golf & Beach Resort (
14
), neteisminio dokumento sąvoka yra savarankiška Sąjungos teisės sąvoka. Vis dėlto jis mano, kad negali išaiškinti savarankiškos Sąjungos teisės sąvokos nesant visos informacijos, leidžiančios jam nustatyti reikalavimus, kuriuos turi tenkinti dokumentas, kad jį būtų galima laikyti neteisminiu dokumentu.
28.
Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar yra Reglamento Nr.°1393/2007 įgyvendinimo ribos, viena vertus, atsižvelgiant į laiško (reikalavimo) notarinio įteikimo ir teisminio įteikimo sutaptį, ir, kita vertus, susijusios su reglamento taikymo sąlygos, grindžiamos bendradarbiavimo užsienio elementu ir tinkamu vidaus rinkos veikimu, reikalavimu, jeigu neteisminio dokumento tikslas yra leisti veiksmingai taikyti subjektines teises, pripažįstamas nacionalinės teisės aktuose arba Sąjungos teisėje.
29.
Atsižvelgdamas į šias aplinkybes, Juzgado de Primera Instancia no 7 de Las Palmas de Gran Canaria pateikė tokius prejudicinius klausimus:
„1.
Ar privatus dokumentas, nors ir išduotas ne teisminės viešosios valdžios institucijos ar pareigūno, gali būti pripažintas „neteisminiu dokumentu“ pagal Reglamento Nr. 1393/2007<...> 16 straipsnį?
2.
Ar teigiamo atsakymo atveju bet koks privatus dokumentas gali būti pripažintas neteisminiu dokumentu, ar tam jis turi atitikti konkrečius reikalavimus?
3.
Ar tuo atveju, jei dokumentas atitinka tokius reikalavimus, Sąjungos pilietis gali prašyti įteikti dokumentą Reglamento Nr. 1393/2007 <...> 16 straipsnyje numatyta tvarka, jeigu šio dokumento įteikimas jau įvykdytas per kitą neteisminės viešosios valdžios instituciją, pavyzdžiui, notarą?
4.
Galiausiai, ar taikant Reglamento Nr. 1393/2007 16 straipsnį reikia atsižvelgti į tai, ar minėtam bendradarbiavimui būdingas užsienio elementas ir ar jis būtinas deramam vidaus rinkos veikimui? Kada reikia manyti, kad bendradarbiavimui „būdingi užsienio elementai ir jis būtinas deramam vidaus rinkos veikimui“?“
III – Analizė
A – Dėl pirmojo ir antrojo klausimų
30.
Pirmuoju ir antruoju klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar visiškai privatus dokumentas, kurio neišdavė ar nepatvirtino viešosios valdžios institucija ar pareigūnas, gali būti laikomas „neteisminiu dokumentu“, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 1393/2007 16 straipsnį.
31.
Iš karto reikia pažymėti, kad apibūdinamoji sąvoka „neteisminis“ Sąjungos teisėje nėra apibrėžta, nors ji yra daugelyje pirminės teisės nuostatų (
15
). Be to, šis būdvardis gali turėti įvairių reikšmių atsižvelgiant į daiktavardį, kurį apibūdina. Tad reikia pripažinti, kad neteisminio sprendimo sąvoka primena sprendimus, priimtus ėmusis alternatyvių ginčų sprendimo būdų, o neteisminio dokumento sąvoka gali būti platesnė ir apimti ne vien ginčams spręsti skirtas procedūras. Taigi dėl sąvokos „neteisminis“ daugiareikšmiškumo sąvokos „neteisminis dokumentas“ analizę daugiausia sutelksiu į tai, kaip ji suprantama Reglamente Nr. 1393/2007.
32.
Norint nustatyti šios sąvokos turinį, pirmiausia reikia priminti istorines aplinkybes.
33.
Dokumentų įteikimo per centrinę įstaigą sistema sukurta pagal Hagos konvenciją, kurios 17 straipsnyje numatytas „Susitariančiosios Valstybės institucijų ir teismo pareigūnų [parengtų neteisminių dokumentų]“ perdavimas šioje konvencijoje nustatytais būdais ir sąlygomis. Kaip matyti iš parengiamųjų darbų, minėtos konvencijos rengėjai norėjo, kad visiškai privatūs dokumentai nepatektų į konvencijos taikymo sritį, nes oficialaus subjekto įsikišimas leidžia atrinkti arba patikrinti perduotinus dokumentus (
16
).
34.
Tačiau šio siauro noro galutinai nepatvirtina Hagos konvencijos dėl dokumentų įteikimo veikimo praktinis vadovas (
17
). Aišku, jame nurodyta, kad „neteisminiai dokumentai skiriasi nuo teisminių dokumentų, nes jie nėra tiesiogiai susiję su procesu, ir nuo visiškai privačių dokumentų, nes jiems reikalingas „valdžios institucijos ar pareigūno įsikišimas“ (
18
). Be to, remiantis minėtu vadovu, „yra daugybė rūšių neteisminių dokumentų. Pagal 17 straipsnį neteisminiais dokumentais taip pat laikomi mokėjimo reikalavimai, nutraukimo pranešimai, susiję su nuomos ar darbo sutartimis, protestai, pareikšti dėl vekselių ir čekių, jeigu tik juos išdavė valdžios institucija ar teismo antstolis“ (
19
). Tačiau vadovas yra šiek tiek dviprasmis, nes jame toliau bendrai nurodyta, kad „protestai dėl santuokos, sutikimai dėl įvaikinimo, tėvystės pripažinimas taip pat patenka į šią kategoriją, jeigu šiais atvejais reikia laikytis tam tikros formos“ (
20
). Be to, vadove nurodžius, kad kai kuriose sistemose privatūs asmenys patys įteikia kai kuriuos neteisminius dokumentus, turinčius tą pačią teisinę galią, pažymima, kad, „nors pagal konvenciją į 17 straipsnį norėta neįtraukti dokumentų, kuriuos parengė privatūs asmenys <...>, Specialioji komisija ragino centrines įstaigas įteikti neteisminius dokumentus, kuriuos parengė ne valdžios institucija ar pareigūnas, jei šie dokumentai yra tokio tipo, kad paprastai jiems jų šalyje reikėtų valdžios institucijos įsikišimo“ (
21
). Be to, vadove patikslinta, kad „nustatymas, ar dokumentas yra teisminis, ar neteisminis, priklauso nuo perduodančiosios valstybės (kilmės valstybės) teisės“ (
22
), jeigu „šios valstybės teisėje nustatyta jos valdžios institucijų ir pareigūnų kompetencija parengti konkretų dokumentą“ (
23
), kartu patikslinant, kad teisminių ir neteisminių dokumentų sąvoką reikia aiškinti plačiai (
24
).
35.
Nors 1997 m. konvencija yra paremta Hagos konvencija, ji skiriasi nuo Hagos konvencijos tuo, kad jos taikymo sritis nėra apribota tik valdžios institucijų ar pareigūnų išduotų neteisminių dokumentų perdavimu. 1997 m. konvencijos aiškinamajame pranešime (
25
) šiuo klausimu patikslinta, kad, nors neteisminių dokumentų neįmanoma tiksliai apibrėžti, „galima manyti, kad tai yra pareigūno parengti dokumentai, pavyzdžiui, notaro patvirtintas ar teismo antstolio parengtas dokumentas, arba valstybės narės oficialios valdžios institucijos parengti dokumentai, taip pat dokumentai, kurių pobūdis ir svarba pateisina jų perdavimą ir pateikimą adresatams susipažinti pagal oficialią procedūrą“ (
26
).
36.
Reglamento Nr. 1348/2000 16 straipsnyje pakartotas 1997 m. konvencijos 16 straipsnio tekstas. Tačiau šiame reglamente buvo numatyta naujovė – sudaryti dokumentų, kurie gali būti įteikiami pagal šį reglamentą, žodyną. Šiame žodyne, pateiktame 2001 m. rugsėjo 25 d. Komisijos sprendimo 2001/781/EB, priimančio gaunančiųjų agentūrų vadovą ir dokumentų, kuriuos galima įteikti pagal Reglamentą Nr.°1348/2000 (
27
), iš dalies pakeisto 2008 m. balandžio 8 d. Komisijos sprendimu 2008/541/EB (
28
), II priede buvo nurodyta informacija, kurią valstybės narės pranešė pagal Reglamento Nr. 1348/2000 17 straipsnio b punktą. Iš šio priedo buvo aišku, kad valstybės narės suteikė šiai informacijai skirtingą formą ir turinį. Kai kurios iš jų tiesiog bendrai nurodė, kad neteisminius dokumentus apima dokumentai, kurie gali būti įteikiami (
29
). Kitos valstybės narės pasielgė priešingai ir aiškiai apribojo neteisminio dokumento sąvoką viešosios valdžios institucijos ar pareigūno parengtais dokumentais (
30
). Dar kitos valstybės narės taikė plačią neteisminio dokumento apibrėžtį, galinčią apimti privačius dokumentus (
31
). Galiausiai kai kurios valstybės narės sudarė išsamų dokumentų, kurie, jų teigimu, gali būti įteikiami, sąrašą, nedarydamos skirtumo tarp teisminių ir neteisminių dokumentų (
32
).
37.
Reglamento Nr. 1393/2007 16 straipsnyje identiškai pakartojamas Reglamento Nr. 1348/2000 16 straipsnio tekstas. Tačiau, skirtingai nei Reglamente Nr. 1348/2000, Reglamente Nr. 1393/2007 nenumatyta sudaryti jokio žodyno.
38.
Šios istorinės aplinkybės atskleidžia dvi skirtingas neteisminio dokumento sampratas valstybėse narėse. Pagal vieną iš jų viešosios valdžios institucijos ar pareigūno įsikišimas yra lemiamas kriterijus šiam aktui identifikuoti. Tačiau pagal kitą sampratą atsiribojama nuo kriterijaus, susijusio su dokumento autoriumi, ir nustatomas ryšys su teisės įgyvendinimu ar apsaugojimu. Šis nacionalinių teisinių sistemų įvairialypiškumas labai aiškiai parodo, kodėl, išskyrus Hagos konvenciją, kurioje įtvirtintas siauras požiūris vėliau vis dėlto buvo diferencijuotas, tarptautiniuose ir Bendrijos dokumentuose, susijusiuose su dokumentų perdavimu civilinėse ir komercinėse bylose, susilaikoma nuo neteisminio dokumento sąvokos apibrėžties pateikimo.
39.
Norint atsakyti į klausimą, ar visiškai privatus dokumentas gali būti neteisminis dokumentas, šį dokumentą reikia apibrėžti ne tik negatyviai, palyginti su teisminiu dokumentu, bet ir patikslinti pozityviosios šio dokumento sąvokos apibrėžties elementus, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 1393/2007 16 straipsnį.
40.
Teisingumo Teismui raštu pateiktose pastabose įžvelgiu požiūrio skirtumus, kuriuos minėjau pirmiau, analizuodamas istorines aplinkybes.
41.
Viena vertus, Ispanijos vyriausybė mano, kad privatus dokumentas negali būti neteisminis dokumentas, ir bent Ispanijos atveju tokiais dokumentais reikia laikyti tik pareigūnų, notarų ir hipotekos registrų tarnautojų išduotus dokumentus. Šiam teiginiui patvirtinti ji visų pirma nurodo, kad Reglamento Nr. 1393/2007 tikslas yra užtikrinti, kad skirtingose valstybėse narėse nuolat gyvenantiems ar buveinę turintiems asmenims būtų perduodami ne visi dokumentai, o tik tie dokumentai, kurie turi būti įteikiami vykstant teismo procesui arba kurie yra skirti teisėms išlaikyti atsižvelgiant į galimą procesą, ir iš to ji daro išvadą, kad toks dokumentas visada yra viešasis dokumentas, t. y. jis turi patvirtinti autoriaus, įteikimo datos ir turinio tapatumą.
42.
Tačiau Tecom, Vokietijos, Vengrijos vyriausybės ir Europos Komisija renkasi šią sąvoką aiškinti plačiau, neatsižvelgdamos į dokumento autorių, taigi apimti kai kuriuos privačius dokumentus. Todėl Vokietijos vyriausybė prie neteisminių dokumentų kategorijos priskiria privačius dokumentus, „jeigu jų formalus įteikimas gali leisti užtikrinti, įgyvendinti arba apginti reikalavimą civilinėje arba komercinėje byloje“, o Vengrijos vyriausybė siūlo „neteisminiu dokumentu“ laikyti kiekvieną privatų dokumentą, kuris „turi būti išsiųstas jo adresatui taikant įteikimo procedūrą pagal valstybių narių arba Sąjungos materialinės arba procesinės teisės normas, taikytinas konkrečioje civilinėje arba komercinėje byloje“. Tecom ir Komisija savo kriterijų, pateiktą 1997 m. konvencijos aiškinamajame pranešime, sieja su dokumento pobūdžiu ir svarba.
43.
Remdamasi kriterijais, kuriuos generalinis advokatas D. Ruiz‑Jarabo Colomer pateikė savo išvadoje byloje Roda Golf & Beach Resort (
33
), Portugalijos vyriausybė laikosi tarpinės pozicijos, kuri nėra visai vienareikšmė, ir teigia, kad privatų dokumentą galima laikyti neteisminiu dokumentu su sąlyga, be kita ko, kad „yra valdžios institucijos įsikišimas arba viešojo dokumento priėmimas“.
44.
Prieš reikšdamas savo nuomonę, pirmiausia norėčiau priminti, kad Teisingumo Teismas jau yra pareiškęs savo poziciją dėl to, ar neteisminio dokumento sąvoką reikia aiškinti savarankiškai. Nors dauguma vyriausybių Teisingumo Teisme teigė, kad neteisminio dokumento sąvokos turinį reikia nustatyti pagal kiekvienos valstybės narės teisę, Teisingumo Teismas sprendime Roda Golf & Beach Resort (
34
) pažymėjo, kad šią sąvoką reikia laikyti Sąjungos teisės sąvoka (
35
), atsižvelgiant, pirma, į „valstybių narių valią įtvirtinti [teisminio bendradarbiavimo užsienio elementą turinčių civilinių bylų srityje] Bendrijos teisės sistemoje ir jų nepriklausomo aiškinimo principą“ (
36
) ir, antra, reglamento formos pasirinkimą, nes tai, Teisingumo Teismo teigimu, „patvirtina svarbą, kurią Bendrijos teisės aktų leidėjas teikia galimybei tiesiogiai ir vienodai taikyti Reglamento Nr. 1348/2000 nuostatas“ (
37
).
45.
Primenu, jog Teisingumo Teismas tame pačiame sprendime taip pat nutarė, kad notaro parengtas dokumentas „kaip toks“ yra neteisminis dokumentas. Be to, jis papildomai patikslino savo poziciją, atmesdamas argumentą, kad plati neteisminio dokumento apibrėžtis gali lemti per didelį krūvį nacionaliniams teismams jų turimų išteklių atžvilgiu, pabrėžęs, kad iš Reglamento Nr. 1348/2000 išplaukiančios su įteikimu susijusios pareigos nebūtinai turi būti užkrautos nacionaliniams teismams (
38
).
46.
Manau, šias išvadas, paremtas Reglamentu Nr. 1348/2000, neabejotinai galima taikyti ir pagal Reglamentą Nr. 1393/2007, juo labiau kad juo buvo panaikintas dokumentų, kurie gali būti įteikti, žodynas, kuris galėjo leisti manyti, kad neteisminių dokumentų nustatymo srityje valstybės narės išlaiko tam tikrą diskreciją.
47.
Vis dėlto Teisingumo Teismas nenurodė, kokiais kriterijais remiantis reikia vertinti, ar dokumentas yra „neteisminis dokumentas“, kaip jis suprantamas Sąjungos teisėje. Savo išvadoje byloje Roda Golf & Beach Resort (
39
) generalinis advokatas D. Ruiz‑Jarabo Colomer siūlė taikyti tris kriterijus, kuriuos jis laikė kumuliatyviais, grindžiamus, pirma, dokumento autoriumi, kuris turi būti viešosios valdžios institucija, antra, dokumento sukeliamomis teisinėmis pasekmėmis, kurios turi būti „specifinės ir diferencijuotos“, ir, trečia, minimaliu dokumento ir teismo instancijos ryšiu, kurį apibūdina tai, kad dokumentu „turi būti galima pagrįsti reikalavimą galimame teismo procese“ (
40
).
48.
Prieš išsamiau nagrinėjant kriterijus, kuriais siūlau vadovautis, manau, būtina sugrįžti prie neteisminio dokumento sąvokos daugiau ar mažiau plačios apibrėžties prasmės, nes, man atrodo, šios sąvokos suvokimo skirtumus iš dalies lemia teisingo šių skirtumų suvokimo stoka.
49.
Pirmiausia reikia pabrėžti, kad, nors „teisminio bendradarbiavimo negalima apriboti tik teisminėmis procedūromis“ (
41
), vis dėlto neteisminių dokumentų perdavimo tikslas yra subsidiarus, kaip tai patvirtina aplinkybė, kad šiems dokumentams yra skirtas vienintelis Reglamento Nr. 1393/2007 straipsnis, palyginti su vyraujančiu tikslu gerinti ir spartinti teisminių dokumentų perdavimą. Tai tikriausiai gali paaiškinti aplinkybė, kad teisminių dokumentų įteikimas jų adresatui paprastai pagal nacionalinę teisę turi atitikti konkrečius formalumus, kurie gali sulėtinti arba pasunkinti procedūrą, ypač jeigu dokumentą reikia įteikti užsienyje ir yra kvestionuojamas valstybės, kurioje šis dokumentas turi būti įteiktas, suverenitetas. Tad nacionalinės teisės aktų derinimas yra veiksminga priemonė pagerinti ir paspartinti šių dokumentų perdavimą į kitas valstybes. Tačiau neteisminių dokumentų perdavimui pagal nacionalinę teisę nebūtinai taikomos tos pačios taisyklės kaip ir teisminių dokumentų perdavimui. Jeigu jų perdavimas yra laisvas, nemanau, kad Reglamente Nr. 1393/2007 numatytų mechanizmų taikymas galėtų palengvinti ir paspartinti jų perdavimą. Tačiau kitas tikslas, susijęs su perdavimo saugumu, turintis užtikrinti ir perdavėjo, ir gavėjo interesus, gali pateisinti galimybę perduoti šiuos dokumentus laikantis Reglamento Nr. 1393/2007.
50.
Dar reikia pažymėti, jog nemanau, kad neteisminio dokumento sąvokos savarankiškos apibrėžties tikslas yra nustatyti mažiausią bendrą visų valstybių narių teisinių tradicijų vardiklį ir kriterijais laikyti tik tuos kriterijus, kurių tikslus atitikmuo yra kiekvienoje nacionalinėje teisėje. Priešingu atveju, manau, pateikiant šią apibrėžtį reikėtų siekti visuotinumo, labiau užtikrinant, kad kiekvienas neteisminiu valstybėje narėje pripažįstamas dokumentas galėtų būti nekliudomai perduodamas į kitas valstybes nares.
51.
Šiuo atžvilgiu man kyla klausimas, ar neteisminio dokumento sąvokos apibrėžties keliamos problemos nebūtų galima išspręsti taikant principą, kuris gali būti išreikštas kaip kilmės šalies principas, pagal kurį gaunančiosios valstybės narės valdžios institucijoms tektų užtikrinti visų dokumentų, kuriuos kilmės valstybė narė pripažįsta neteisminiais, perdavimą. Taip būtų užtikrintas Reglamento Nr. 1393/2007 tikslas, nes bet kuris „neteisminiu“ valstybėje narėje laikomas dokumentas galėtų laisvai ir nesunkiai judėti visoje Sąjungoje. Tačiau atrodo, kad Sprendime Roda Golf & Beach Resort (
42
) patvirtinus savarankišką neteisminio dokumento sąvokos pobūdį šis būdas tapo neįmanomas, nes tikriausiai dėl jo valstybėms narėms būtų palikta pernelyg didelė diskrecija.
52.
Galiausiai reikia surasti pakankamai plačią apibrėžtį, kuri apimtų esamų sampratų įvairovę, ir pakankamai tikslią apibrėžtį, kad būtų išvengta teisinio nesaugumo.
53.
Pirmiausia palaikau organinį kriterijų, susijusį su neteisminės institucijos, įgaliotos parengti arba patvirtinti teisinius dokumentus, įsikišimu. Šio kriterijaus svarba susijusi su dokumentą rengiančios ar tvirtinančios institucijos atliekama perduotinų dokumentų turinio kontrole, kuri skiriasi nuo kontrolės, kurią pagal Reglamentą Nr. 1393/2007 atlieka perduodančiosios ir gaunančiosios agentūros. Iš tiesų antrojo tipo kontrolė apima tik patikrą, ar perduotinas dokumentas patenka į šio reglamento taikymo sritį ir ar yra laikomasi šiame reglamente nustatytų perdavimo formos reikalavimų.
54.
Nemanau, kad šio organinio kriterijaus taikymo sritį reikėtų susiaurinti, nustatant kitus kumuliatyvius reikalavimus, pirmiausia susijusius su specifinėmis ir diferencijuotomis teisinėmis pasekmėmis, kurių dokumentas sukeltų įsikišus institucijai, ar su aplinkybe, kad dokumentu yra palaikomas reikalavimas galimame teismo procese. Manau, Sprendime Roda Golf & Beach Resort (
43
) nutardamas, kad notaro parengtas dokumentas „kaip toks“ yra neteisminis dokumentas, Teisingumo Teismas netiesiogiai atmetė šį teiginį.
55.
Tačiau ar reikia taikyti kitą kriterijų – ne kumuliatyvų, o alternatyvų, pagal kurį į sąvoką „neteisminis dokumentas“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 1393/2007 16 straipsnį, būtų galima įtraukti privačių asmenų parengtus dokumentus, taigi tokius dokumentus, kurių turinio iš anksto nepatvirtino valdžios institucija?
56.
Nors šiuo atžvilgiu nemanau, kad remiantis tokiu neesminiu ir prastai apibrėžtu kriterijumi kaip kriterijus, susijęs su akto „svarba“, įmanoma nustatyti, ką apima neteisminio dokumento sąvoka, nes jis yra subjektyvus, galintis lemti teisinį nesaugumą, nesuderinamą su dokumentų perdavimo gerinimu ir spartinimu, todėl esu linkęs manyti, kad tikslas, susijęs su tinkamu vidaus rinkos veikimu, suteikia pagrindą ieškoti objektyvaus kriterijaus, leidžiančio išplėsti neteisminio dokumento sąvoką ir įtraukti į ją kai kuriuos teisinius dokumentus, kurių neparengė ar nepatvirtino valdžios institucija.
57.
Tačiau nelengva nustatyti atskyrimo principą, kuris leistų apimti įvairius teisinius dokumentus, kartu laikantis teisinio saugumo principo reikalavimų.
58.
Galima būtų apsvarstyti galimybę kriterijumi laikyti tai, ar dokumentui taikomas, ar netaikomas įteikimo formalumų reikalavimas. Jeigu dokumento įteikimui pagal perduodančiosios valstybės narės nacionalinę teisę yra taikomas konkretus formalumas, jis galėtų būti įteikiamas užsienyje taikant Reglamente Nr. 1393/2007 nustatytas priemones. Tačiau jeigu įteikimo būdų pasirinkimo laisvė neribojama, dokumentas negalėtų būti perduotas į užsienį taikant minėtas priemones. Vis dėlto manau, kad šis atskyrimo kriterijus nėra tinkamas, nes norint nustatyti, ar dokumento įteikimui taikomi konkretūs formalumai, ar ne, reikėtų vertinti kiekvieną dokumentą atskirai, remiantis perduodančiosios valstybės narės teise.
59.
Galbūt ieškomą kriterijų būtų galima nustatyti pagal tai, ar įteikimas yra būtinas narinėjamo teisinio dokumento galiai, ir tuomet galiausiai būtų galima atskirti dokumentus, kuriuos reikia priimti, t. y. tuos, kurių įteikimui asmeniui, kuriam dėl jų gali atsirasti pasekmių, yra nustatyta šių dokumentų baigtumo sąlyga, ir dokumentus, kurių nereikia priimti (
44
).
60.
Vis dėlto pasirinkus šį kriterijų konceptuali problema būtų ne išspręsta, o tik pakeista, nes pats dokumentų, kuriuos reikia priimti, ir dokumentų, kurių nereikia priimti, atskyrimas yra keblus. Tad manau, kad reikia nurodyti aiškesnę kryptį, remiantis kriterijumi, kuriuo atsižvelgiama į nagrinėjamo dokumento perdavimo jo adresatui natūralią ir tiesioginę funkciją. Tuomet neteisminio dokumento sąvoka, kaip ji suprantama Reglamento Nr. 1393/2007 16 straipsnyje, apimtų kiekvieną dokumentą, kurio perdavimas jo adresatui yra būtinas teisei įgyvendinti, įrodyti arba apsaugoti.
61.
Šitaip išplėtus minėtą sąvoką būtų užtikrintas didesnis ir šių dokumentų perdavėjo, ir jų gavėjo teisinis saugumas, visų pirma dėl galimybės perduoti dokumentus iš perduodančiųjų agentūrų kompetentingoms juos gauti agentūroms.
62.
Nemanau, kad išplėtus minėtą sąvoką taip, kaip siūlau, padaugėtų prašymų perduoti dokumentus iš perduodančiosios agentūros gaunančiajai agentūrai ir dėl to šioms agentūroms tektų papildomas darbas tiek, kad jos taptų pašto paslaugas teikiančiomis įstaigomis. Iš tiesų nereikėtų pamiršti, kad, naudodamasis Reglamente Nr. 1393/2007 numatyta dokumentų perdavimo sistema, perduodantysis asmuo patiria išlaidų, be to, jis turi paisyti tam tikrų formalumų, visų pirma susijusių su vertimu.
63.
Šitaip išplėtus minėtą sąvoką tokie asmenys kaip Tecom, kurie, norėdami įgyvendinti savo teises, turi pranešti apie dokumentą jo adresatui, galėtų įgyti papildomų garantijų atliekant veiksmą, kurį apsunkina tai, kad dokumentą reikia įteikti užsienyje.
64.
Dėl šių priežasčių siūlau Teisingumo Teismui į pirmus du klausimus atsakyti taip, kad sąvoka „neteisminiai dokumentai“, kaip ji suprantama Reglamento Nr. 1393/2007 16 straipsnyje, apima dokumentą, parengtą arba patvirtintą viešosios valdžios institucijos, pareigūno ar bet kurio kito šiuo tikslu pagal kilmės valstybės narės teisę kompetentingo asmens, taip pat kiekvieną dokumentą, kurio perdavimas jo adresatui yra būtinas tam tikrai teisei įgyvendinti, įrodyti arba apsaugoti.
B – Dėl ketvirtojo klausimo
65.
Dėl ketvirtojo klausimo ryšio su pirmuoju ir antruoju klausimais nagrinėsiu jį pirmiau nei trečiąjį klausimą.
66.
Kaip matyti iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, Juzgado de Primera Instancia no7 de Las Palmas de Gran Canaria abejones dėl to, kaip aiškinti sąlygas, susijusias su teisminio bendradarbiavimo užsienio elementu ir tinkamu vidaus rinkos veikimu, lemia tai, kad Sprendimo Roda Golf & Beach Resort (
45
) 56 punkte nurodyta, kad EB 65 straipsnyje numatytas teisminis bendradarbiavimas gali vykti tiek per teisminę procedūrą, tiek už jos ribų, „jei tik jam būdingi užsienio elementai ir jis būtinas deramam vidaus rinkos veikimui“ (
46
).
67.
Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar, siekiant nustatyti, ar dokumentas įeina į sąvoką „neteisminis dokumentas“, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 1393/2007 16 straipsnį, reikia tikrinti, ar šio dokumento perdavimas turi užsienio elementą ir yra būtinas tinkamam vidaus rinkos veikimui.
68.
Šiuo atžvilgiu pakanka priminti, kad sąlyga, susijusi su teisminio bendradarbiavimo užsienio elementu ir tinkamu vidaus rinkos veikimu, yra teisinis pagrindas, kuriuo paremtas Reglamentas Nr. 1393/2007.
69.
Remiantis teleologiniu ir sisteminiu aiškinimo metodu, šį reglamentą reikia aiškinti atsižvelgiant į tikslus, kurių juo siekiama remiantis šiuo teisiniu pagrindu.
70.
Tačiau sąlyga, susijusi su teisminio bendradarbiavimo užsienio elementu, man atrodo nereikšminga nustatant Reglamento Nr. 1393/2007 taikymo sritį, kiek tai susiję su nagrinėjamais dokumentais, nes šiame reglamente, kurio tikslas yra teisminio ar neteisminio dokumento perdavimas iš vienos valstybės narės į kitą, reglamentuojami atvejai neabejotinai yra tarpvalstybinio pobūdžio dėl to, kad yra susiję su dviem valstybėmis narėmis.
71.
Tačiau siekiant nustatyti neteisminio dokumento sąvokos turinį būtina atsižvelgti į tikslą, susijusį su tinkamu vidaus rinkos veikimu (
47
). Vis dėlto sutinku su Vokietijos vyriausybės nuomone, kad jeigu yra įrodyta, kad nagrinėjamas dokumentas priklauso „neteisminių dokumentų“ kategorijai, kaip jie suprantami pagal Reglamento Nr. 1393/2007 16 straipsnį, nėra prasmės teisinti būtinybę užtikrinti šio dokumento įteikimą šiame reglamente nustatyta tvarka tinkamu vidaus rinkos veikimu atsižvelgiant į kiekvieną konkretų atvejį.
72.
Todėl manau, jog į ketvirtąjį klausimą reikia atsakyti taip, kad nereikia atsižvelgiant į kiekvieną konkretų atvejį ir remiantis konkrečiomis kiekvieno nagrinėjamo atvejo aplinkybėmis tikrinti, ar nagrinėjamo dokumento perdavimas turi užsienio elementą ir yra būtinas tinkamam vidaus rinkos veikimui.
C – Dėl trečiojo klausimo
73.
Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar teisminis arba neteisminis dokumentas, kuris jau buvo įteiktas jo adresatui, gali būti įteiktas iš naujo laikantis Reglamente Nr. 1393/2007 nustatytos tvarkos.
74.
Manau, atsakymas į šį klausimą nekelia jokių abejonių, jeigu pirmasis įteikimas nebuvo atliktas laikantis Reglamente Nr. 1393/2007 nustatytos tvarkos.
75.
Iš tiesų tokiu atveju yra absoliučiai būtina leisti, kad dokumentas būtų įteiktas iš naujo laikantis nustatytos tvarkos. Principas, pagal kurį, jeigu teisminio ar neteisminio dokumento adresatas yra įsikūręs užsienyje, šis dokumentas turi būti įteikiamas pačiame Reglamente Nr. 1393/2007 nustatytomis priemonėmis (
48
), reiškia, kad perduodančiajam asmeniui turi būti paliekama galimybė įteikti dokumentą laikantis šio reglamento.
76.
Atsakymas yra ne toks akivaizdus tuo atveju, jeigu dokumentas pirmą kartą įteikiamas laikantis Reglamento Nr. 1393/2007. Kaip siūlo Komisija, pagrindinėje byloje taip galėtų būti, jeigu notaro patvirtinto laiško (reikalavimo) įteikimą galima būtų laikyti tiesioginiu įteikimu paštu, kuris numatytas Reglamento Nr. 1393/2007 14 straipsnyje.
77.
Sprendime Alder (C‑325/11, EU:C:2012:824) Teisingumo Teismas laikėsi nuomonės, kad Reglamente Nr. 1393/2007 nė vienam jame numatytam dokumentų perdavimo būdui neteikiama pirmenybės (
49
). Mano nuomone, perduodantysis subjektas ir tik jis turi pasirinkti vieną iš jam siūlomų skirtingų būdų, kurį jis laiko tinkamiausiu, ir nuspręsti, ar, atlikus pirmąjį perdavimą, jį reikia atlikti antrą kartą.
78.
Šiuo atžvilgiu man atrodo, kad ieškovas gali turėti pagrįstų priežasčių iš naujo perduoti jau įteiktą dokumentą ir kad nei perduodančiosios agentūros, nei gaunančiosios agentūros pagal Reglamentą Nr. 1393/2007 neturi tikrinti šių priežasčių reikšmingumo. Pavyzdžiui, gali būti, kad dokumentas nebuvo įteiktas per nacionalinėje teisėje nustatytą terminą.
79.
Be to, nusprendus kitaip ir užkrovus būtent perduodančiosioms ir gaunančiosioms agentūroms pareigą tikrinti tikslingumą, joms būtų nustatyta atsakomybė, kurią jos nebūtinai gali prisiimti.
80.
Todėl manau, kad tas pats dokumentas gali būti teisėtai įteikiamas paeiliui tuo pačiu būdu ar skirtingais būdais, todėl į trečiąjį klausimą reikia atsakyti taip, kad neteisminis dokumentas, kuris jau buvo įteiktas jo adresatui, gali būti įteikiamas iš naujo Reglamente Nr. 1393/2007 nustatyta tvarka, nors pirmą kartą jis jau buvo įteiktas laikantis šio reglamento.
IV – Išvada
81.
Atsižvelgdamas į pirmiau pateiktus svarstymus, siūlau Teisingumo Teismui taip atsakyti į Juzgado de Primera Instancia no7 de Las Palmas de Gran Canaria pateiktus klausimus:
1.
Sąvoka „neteisminiai dokumentai“, kaip ji suprantama 2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1393/2007 dėl teisminių ir neteisminių dokumentų civilinėse arba komercinėse bylose įteikimo valstybėse narėse („dokumentų įteikimas“) ir panaikinančio Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1348/2000 16 straipsnyje, apima dokumentą, parengtą arba patvirtintą viešosios valdžios institucijos, pareigūno ar bet kurio kito šiuo tikslu pagal kilmės valstybės narės teisę kompetentingo asmens, taip pat kiekvieną dokumentą, kurio perdavimas jo adresatui yra būtinas tam tikrai teisei įgyvendinti, įrodyti arba apsaugoti.
2.
Nereikia atsižvelgiant į kiekvieną konkretų atvejį ir remiantis konkrečiomis kiekvieno nagrinėjamo atvejo aplinkybėmis tikrinti, ar kurį nors vieną iš šių dviejų kriterijų atitinkančio dokumento perdavimas turi užsienio elementą ir yra būtinas tinkamam vidaus rinkos veikimui.
3.
Neteisminis dokumentas, kuris jau buvo įteiktas jo adresatui, gali būti įteikiamas iš naujo Reglamente Nr. 1393/2007 nustatyta tvarka, nors pirmą kartą jis jau buvo įteiktas laikantis šio reglamento.
(
1
)   Originalo kalba: prancūzų.
(
2
)   C‑14/08, EU:C:2009:395.
(
3
)   OL L 160, p. 37; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 1 t., p. 227.
(
4
)   Sprendimo 47 ir 50 punktai.
(
5
)   Minėto sprendimo 58 punktas.
(
6
)   2007 m. lapkričio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl teisminių ir neteisminių dokumentų civilinėse arba komercinėse bylose įteikimo valstybėse narėse („dokumentų įteikimas“) ir panaikinantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1348/2000 (OL L 324, p. 79).
(
7
)   Toliau – Tecom.
(
8
)   Toliau – MAN Diesel.
(
9
)   Toliau – Hagos konvencija.
(
10
)   OL C 261, 1997, p. 2, toliau – 1997 m. konvencija.
(
11
)   Toliau – perduodančiosios agentūros.
(
12
)   Toliau – gaunančiosios agentūros.
(
13
)   C‑14/08, EU:C:2009:395.
(
14
)   C‑14/08, EU:C:2009:395.
(
15
)   Žr. SESV 67 straipsnio 4 dalį, kurioje nustatyta, kad Europos Sąjunga sudaro palankias sąlygas pasinaudoti teisingumu, ypač taikydama „teisminių ir neteisminių sprendimų“ civilinėse bylose tarpusavio pripažinimo principą; SESV 81 straipsnį, kuriame numatyta, kad Sąjunga tarpvalstybinio pobūdžio civilinėse bylose plėtoja teisminį bendradarbiavimą, kuris grindžiamas „teisminių ir neteisminių sprendimų“ tarpusavio pripažinimo principu, o Europos Parlamentas ir Europos Sąjungos Taryba patvirtina priemones, ypač kai jos būtinos vidaus rinkos tinkamam veikimui, kuriomis siekiama užtikrinti „teisminių ir neteisminių sprendimų“ tarpusavio pripažinimą valstybėse narėse, taip pat teisminių ir neteisminių dokumentų nurodymų vykdymą ir įteikimą kitoje valstybėje narėje; taip pat Protokolo Nr. 5 dėl Europos investicijų banko statuto 11 straipsnio 6 dalį, kurioje nurodyta, kad pirmininkas arba, jeigu jis negali, pirmininko pavaduotojas atstovauja Bankui „teismuose ir tvarkant kitus reikalus“.
(
16
)   Žr. „Rapport de la commission spéciale présenté par M. Vasco Taborda Ferreira“, Conférence de La Haye de droit international privé – Actes et documents de la Dixième session – Tome III – Notification, [Vasco Taborda Ferreira pristatyta specialiosios komisijos ataskaita, Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencija, X sesijos aktai ir dokumentai, III tomas, pranešimas] Haga, 1965, p. 74, kurio p. 108 nurodyta, kad 17 straipsnio „tikslas yra leisti asmenims neteisminių dokumentų atveju naudotis numatytais, visų pirma centrinės įstaigos, perdavimo būdais“, tačiau „konvencija galės būti taikoma tik tarptautiniam susitariančiosios valstybės valdžios institucijų arba pareigūnų, kurie veikia kaip tokie, dokumentų perdavimui“. Be to, priduriama, kad „pirminiame projekte privačių asmenų parengtų dokumentų perdavimo būdas nenurodytas. Buvo nuspręsta, kad konvencija neturi būti taikoma, jeigu dokumentas nėra parengtas oficialaus subjekto, kuris galėtų atlikti atranką ar patikrą“. Taip pat žr. V. Taborda Ferreira aiškinamąjį pranešimą, op. cit., p. 363, kuriame patikslinta, kad „jeigu notaras savo valstybėje nelaikomas pareigūnu, laikomasi nuomonės, kad konvencijos tikslais į jo dokumentus negalima atsižvelgti“ (p. 380).
(
17
)   „Hagos konvencijos dėl dokumentų įteikimo veikimo praktinis vadovas“, Hagos tarptautinės privatinės konferencijos nuolatinis biuras, 3 leid., Wilson & Lafleur, Monrealis, 2006.
(
18
)   67 punktas, p. 87.
(
19
)   Žr. ankstesnę išnašą. 2014 m. gegužės mėn. Hagos tarptautinės privatinės teisės konferencijos nuolatinio biuro parengtame šio vadovo pakeitimo projekte šis sąrašas buvo papildytas notarų patvirtintais dokumentais, šaukimais į taikinamojo tarpininkavimo posėdį, kreditorių skolininkams įteikiamais pranešimais, testamentais, pranešimais paveldėtojams mirus palikėjui, administracinės institucijos sprendimais dėl išlaikymo mokėjimo vaikams ir sprendimais dėl separacijos ar santuokos nutraukimo, teismo antstolio pranešimais, aktais ir dokumentais, susijusiais su teismo antstolio atliktais vykdymo veiksmais. Šis pakeitimo projektas šios išvados rengimo dieną buvo pateiktas internete adresu http://www.hcch.net/upload/wop/2014/2014sc_pd02fr.pdf.
(
20
)   67 punktas, p. 87 ir 88.
(
21
)   70 punktas, p. 88 ir 89.
(
22
)   68 punktas, p. 88.
(
23
)   Žr. ankstesnę išnašą.
(
24
)   70 punktas, p. 88.
(
25
)   OL C 261, 1997, p. 26.
(
26
)   Žr. šio pranešimo 1 straipsnio 1 dalies ketvirtą pastraipą.
(
27
)   OL L 298, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 3 t., p. 3; klaidų ištaisymai OL L 31, 2002, p. 88 ir OL L 60, 2003, p. 3.
(
28
)   OL L 173, p. 17.
(
29
)   Tarp šių valstybių narių yra Airija („visi teisminiai ir neteisminiai dokumentai, susiję su visais klausimais, patenkančiais į šio reglamento taikymo sritį“); Italijos Respublika („apskritai neteisminiai dokumentai“); Didžioji Liuksemburgo Hercogystė, kuri padarė aiškią nuorodą į savo nacionalinę teisę („visi teisminiai ir neteisminiai dokumentai, numatyti Liuksemburgo įstatymuose ir kituose teisės aktuose, civilinėse ir komercinėse bylose“); Nyderlandų Karalystė („teisminiai ir neteisminiai dokumentai civilinėse ir komercinėse bylose“) ir Švedijos Karalystė („dokumentai, kurie gali būti įteikti pagal reglamentą – tai ieškinio pareiškimai ir mokėjimo uždraudimai, taip pat kiti dokumentai, kurie gali būti įteikiami teismo ir ne teismo procesuose civilinėse ir komercinėse bylose“).
(
30
)   Taip padarė Belgijos Karalystė („kanclerių, prokuratūrų, teismo antstolių ir notarų dokumentai“); Ispanijos Karalystė („neteisminiais dokumentais, kurie gali būti įteikiami, laikomi viešosios valdžios institucijos, kompetentingos įteikti dokumentus pagal Ispanijos teisę, parengti neteisminiai dokumentai“) ir Prancūzijos Respublika („valdžios institucijų ir pareigūnų parengti neteisminiai dokumentai“).
(
31
)   Tai Vokietijos Federacinė Respublika („neteisminiai dokumentai – tai tokie dokumentai, kuriuos reikia įteikti siekiant išlaikyti, įgyvendinti teisę ar jos atsisakyti civilinėje arba komercinėje byloje ne teismo procese. Be to, tai yra [notaro patvirtintas dokumentas ir neteisminis sandoris]); Austrijos Respublika („gali būti įteikiami <...> neteisminiai dokumentai, t. y. dokumentai, skirti teisėms civilinėje arba komercinėje byloje apsaugoti ir įgyvendinti arba šioms teisėms apginti, tačiau ne civilinėje byloje“) ir Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė („teisiniai dokumentai, kurie turi būti įteikti ir yra susiję su bet kokia neteismine civiline ir komercine byla“).
(
32
)   Tarp šių valstybių narių yra Graikijos Respublika, kurios sąrašas, atrodo, yra susijęs tik su teisminiais dokumentais, Portugalijos Respublika ir Suomijos Respublika.
(
33
)   C‑14/08, EU:C:2009:134.
(
34
)   C‑14/08, EU:C:2009:395.
(
35
)   47 ir 50 punktai.
(
36
)   48 punktas.
(
37
)   49 punktas.
(
38
)   59 punktas.
(
39
)   C‑14/08, EU:C:2009:134.
(
40
)   93 punktas.
(
41
)   Sprendimas Roda Golf & Beach Resort (C‑14/08, EU:C:2009:395, 56 punktas).
(
42
)   C‑14/08, EU:C:2009:395.
(
43
)   Žr. ankstesnę išnašą.
(
44
)   Dėl šio skirtumo, susijusio su vienašaliais teisiniais dokumentais, žr. J. Flour, J.‑L. Aubert ir E. Savaux „Les obligations – 1. L’acte juridique“, 14 leid., Dalloz, Paryžius, 2010, p. 465, Nr. 494.
(
45
)   C‑14/08, EU:C:2009:395.
(
46
)   Kursyvu išskirta mano.
(
47
)   Žr. šios išvados 56 punkte pateiktą analizę.
(
48
)   Žr. Sprendimą Alder (C‑325/11, EU:C:2012:824, 25 punktas).
(
49
)   Žr. ankstesnę išnašą (31 punktas).