62011CC0536_LT
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Įvadas
1. 2005 m. Austrijos federalinio kartelių ir kitų konkurencijos apribojimų įstatymo ( Bundesgesetz gegen Kartelle und andere Wettbewerbsbeschränkungen, toliau – KartG ) 39 straipsnio 2 dalyje tretiesiems asmenims draudžiama be bylos šalių sutikimo susipažinti su viešosios teisės reglamentuojamų teismo nagrinėtų konkurencijos bylų medžiaga. Verband Druck & Medientechnik (toliau – asociacija) atstovauja spaudos sektoriaus įmonių interesams. Ji kreipėsi į Oberlandesgericht Wien, kuris veikia kaip kartelių bylų teismas (toliau – Kartelių bylų teismas) su prašymu priimti nutartį, kuria būtų užtikrinta galimybė susipažinti su baigtos nagrinėti viešosios teisės reglamentuojamos konkurencijos bylos tarp Bundeswettbewerbsbehörde
(Federalinė konkurencijos institucija) ir Donau Chemie AG bei kitų šešių ūkio subjektų, veikiančių spaudos cheminių medžiagų didmeninio platinimo rinkoje, medžiaga.
2. Šioje byloje Teisingumo Teismo prašoma remtis principais, suformuluotais 2011 m. birželio 14 d. Teisingumo Teismo sprendime Pfleiderer AG prieš Bundeskartellamt
(C-360/09)(2), kuris buvo susijęs su trečiųjų asmenų, norinčių pareikšti civilinius ieškinius dėl žalos atlyginimo įmonėms, pripažintoms pažeidusiomis SESV 101 straipsnį, galimybe susipažinti su nacionalinės konkurencijos institucijos bylos medžiaga, kai tam tikra šios bylos medžiagos informacija buvo surinkta pagal minėtos institucijos atleidimo nuo baudų programą.
3. Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką valstybių narių nacionalinė procesinė autonomija taikant ES teisę ribojama, jeigu ginčas susijęs su konkurencijos teise ar kitu klausimu. Pagal lygiavertiškumo principą reikalaujama, kad reikalavimams, grindžiamiems Europos Sąjungos (toliau – ES) teise, būtų prieinamos tos pačios teisių gynimo priemonės ir proceso taisyklės kaip ir analogiškiems reikalavimams, kurie yra išimtinai vidaus pobūdžio. Pagal veiksmingumo arba veiksmingos teisminės apsaugos principą valstybių narių teismai privalo užtikrinti, kad dėl nacionalinių teisių gynimo priemonių ir proceso taisyklių ES teise grindžiamus reikalavimus netaptų praktiškai neįmanoma ar pernelyg sunku įgyvendinti.
4. Pirmasis iš minėtų principų yra svarbus ginčui išspręsti, nes pagal Austrijos teisę nei bendro pobūdžio civilinėse, nei baudžiamosiose bylose nėra nustatytas absoliutus reikalavimas gauti visų bylos šalių sutikimą, kad kiti asmenys galėtų susipažinti su teismo bylos medžiaga. Ar tai reiškia, kad pagal atitinkamas Austrijos proceso taisykles civiliniams ieškiniams dėl žalos už ES konkurencijos teisės pažeidimą atlyginimo(3) nustatoma sąlyga, kuri netaikoma analogiškiems išimtinai vidaus pobūdžio ieškiniams?(4)
5. Dėl trečiųjų asmenų teisės susipažinti su Kartelių bylų teismo bylos medžiaga ribojimo kyla ir ES Europos Sąjungos teise grindžiamų ieškinių veiksmingos teisminės apsaugos klausimas. Šioje byloje klasikinį veiksmingumo principą, kurį jau apibūdinau, reikia persvarstyti atsižvelgiant į ESS 19 straipsnio 1 dalį, nustatytą Lisabonos sutartimi. 19 straipsnio 1 dalyje nurodyta, kad „valstybės narės numato teisių gynimo priemones, būtinas užtikrinant veiksmingą teisminę apsaugą Sąjungos teisei priklausančiose srityse“. Todėl savo ruožtu reikia apsvarstyti teisę kreiptis į teismą, ginamą Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnyje, aiškinamą atsižvelgiant į Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos (toliau – EŽTK) 6 straipsnio 1 dalį ir su šia nuostata susijusią Europos Žmogaus Teisių Teismo praktiką(5) .
6. Galiausiai Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis yra svarbus atsakant į klausimą, ar leidimas suinteresuotiesiems tretiesiems asmenims susipažinti su uždarame posėdyje nagrinėtos konkurencijos teisės bylos medžiaga pažeistų teisę į teisingą bylos nagrinėjimą bent tais atvejais, kai tam tikra šios informacijos dalis pateikta taikant viešosios teisės numatytą atleidimo nuo baudų garantiją. Tai turi poveikį teisei neduoti parodymų prieš save ir verslo paslapčių apsaugai.
II – Teisės aktai
A – ES teisės aktai
7. 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų Sutarties 81 ir 82 straipsniuose, įgyvendinimo(6) 1 konstatuojamosios dalies pirmajame sakinyje nurodyta, kad norint sukurti sistemą, kuri užtikrintų, kad bendrojoje rinkoje nebūtų iškreipiama konkurencija, 81 [EB] ir 82 [EB] straipsniai Bendrijoje turi būti taikomi veiksmingai ir vienodai.
8. Reglamento Nr. 1/2003 11 straipsnio „Komisijos ir valstybių narių konkurencijos institucijų bendradarbiavimas“ 1 dalis suformuluota taip:
„Komisija ir valstybių narių konkurencijos institucijos glaudžiai bendradarbiauja taikydamos Bendrijos konkurencijos taisykles.“
9. Reglamento Nr. 1/2003 35 straipsnio 1 dalyje nurodyta:
„Valstybės narės skiria konkurencijos instituciją ar institucijas, atsakingas už Sutarties 81 ir 82 straipsnių taikymą, tokiu būdu, kad būtų užtikrintas šio reglamento nuostatų laikymasis. Priemonių, būtinų įgalioti šias institucijas taikyti minėtus straipsnius, imamasi iki 2004 m. gegužės 1 d. Tokiomis institucijomis gali būti paskirti teismai.“
B – Nacionalinės teisės aktai
10. KartG 39 straipsnio 2 dalyje nurodyta, kad:
„Asmenys, kurie nėra bylos šalys, gali susipažinti su Kartelių bylų teismo bylos medžiaga tik bylos šalims sutikus.“
11. Pagal Austrijos civilinio proceso kodekso ( Zivilprozessordnung ) 219 straipsnio 2 dalį:
„Abiem šalims sutikus, tretieji asmenys gali savo sąskaita tokiu pat būdu susipažinti su bylos medžiaga, daryti jos kopijas ir gauti išrašus (spausdintas kopijas), jeigu tai nėra draudžiama dėl teisėtų svarbių kito asmens interesų ar svarbių viešųjų interesų pagal DSG 2000 26 straipsnio 2 dalies pirmąjį sakinį. Negavus tokio sutikimo, trečiasis asmuo turi teisę susipažinti su bylos medžiaga ir gauti kopijas tik jeigu jis gali pateikti prima facie
įrodymų, patvirtinančių, kad turi teisinį interesą tai padaryti(7) .“
12. To paties įstatymo 273 straipsnyje nurodyta:
„1. Jeigu yra aišku, kad vienas asmuo turi teisę į žalos atlyginimą, interesą ar kitokį reikalavimą, tačiau ginčytino atlygintinos žalos dydžio, intereso ar reikalavimo įrodymų neįmanoma pateikti arba šiuos įrodymus galima pateikti tik neproporcingai sunkiai, teismas paprašytas arba savo iniciatyva gali nustatyti šį dydį savo nuožiūra, net neatsižvelgęs į asmens siūlomus įrodymus. Prieš nustatant žalos dydį viena iš šalių, davusi priesaiką, gali būti apklausta dėl žalos dydžiui nustatyti reikšmingų aplinkybių.
2. Jeigu iš keleto reikalavimų, pateiktų toje pačioje byloje, yra ginčijami atskiri reikalavimai, kurie proporcingai visai reikalavimų sumai yra nedideli, ir kyla sunkumų iki galo išsiaiškinti visas šiems reikalavimams svarbias aplinkybes, be to, šie sunkumai neproporcingi ginčijamų reikalavimų svarbai, teismas gali savo nuožiūra dėl jų priimti tokį patį sprendimą, kaip nurodyta šio straipsnio 1 dalyje. Tas pats taikytina atskiriems reikalavimams, jeigu kiekvienu atveju reikalaujama suma neviršija 1000 EUR.“
13. Pagal Austrijos baudžiamojo proceso kodekso ( Strafprozessordnung ) 77 straipsnio 1 dalį:
„Esant pagrįstam teisiniam interesui, prokurorai ir teismai, taip pat šiame kodekse konkrečiai nenurodytais atvejais, suteikia galimybę susipažinti su jų turimomis pirminio tyrimo ar baudžiamojo proceso išvadomis, jeigu tai nėra draudžiama dėl svarbesnių viešųjų ar privačiųjų interesų.“
III – Ginčas pagrindinėje byloje ir pateikti prejudiciniai klausimai
14. 2010 m. kovo 26 d. Kartelių bylų teismas priėmė nutartį, kuria paskyrė atsakovėms pagrindinėje byloje baudas už dalyvavimą susitarimuose ir atliekant suderintus veiksmus, prieštaraujančius SESV 101 straipsniui. Šią bylą (toliau – kartelio byla) Federalinė konkurencijos institucija iškėlė remdamasi prašymais atleisti nuo baudų, kuriuos pateikė viena iš atsakovių. Kartelių bylų teismas konstatavo kartelių draudimo pažeidimą ir tai, kad Austrijos spaudos cheminių medžiagų didmeninio platinimo rinkoje veikė draudžiamas kartelis. Šį sprendimą 2010 m. spalio 4 d. nutartimi, kuri jau įsiteisėjusi, kaip aukštesnės instancijos kartelių bylų teismas patvirtino Oberster Gerichtshof
(Aukščiausiasis Teismas).
15. Asociacija prašo leisti susipažinti su Kartelių bylų teismo turima kartelio bylos medžiaga ( Akteneinsicht )(8) . Asociacija teigia, kad pagal jos įstatus ji turi teisę atstovauti savo narių interesams, įskaitant spaudos sektoriaus įmones. Remiantis nutartimi dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, asociacija savo narių prašymu visų pirma nagrinėja žalos, atsiradusios dėl konkurencijos teisės pažeidimo, dydį, kad parengtų ieškinį dėl jos atlyginimo.
16. Asociacija teigia, kad jai reikia susipažinti su Kartelių bylų teismo bylos medžiaga, siekiant nustatyti patirtos žalos pobūdį ir dydį arba ją apskaičiuoti remiantis bylos medžiagoje esančia informacija. Todėl, asociacijos teigimu, ji turi teisėtą interesą.
17. Visos kartelio bylos šalys, išskyrus Federalinę konkurencijos instituciją, atsisakė duoti sutikimą. Federalinė konkurencijos institucija būtų sutikusi, kad ieškovei būtų suteikta galimybė susipažinti su pirmoje instancijoje priimta teismo nutartimi; t. y. Kartelių bylų teismo nutartimi, tačiau ne su kita medžiaga. Pagal Austrijos teisę ir, konkrečiai kalbant, dėl KartG 39 straipsnio 2 dalies ir jos taisyklių dėl „verslo paslapčių apsaugos“ tai reiškia, kad nei bylos medžiaga, nei Kartelių bylų teismo nutartis negali būti pateikta asociacijai, kad ši galėtų pareikšti atsakovėms ieškinius dėl žalos atlyginimo ar kokiu nors kitu tikslu.
18. Atsižvelgdamas į Teisingumo Teismo sprendimą Pfleiderer ir toje byloje išreikštą poziciją, kad pagal ES teisę reikalaujama visus interesus įvertinti atsižvelgiant į kiekvieną konkretų atvejį, jeigu trečiasis asmuo, teigiantis, kad dėl SESV 101 straipsnio pažeidimo padaryta žala, siekia galimybės susipažinti su bylos medžiaga, surinkta viešosios teisės reglamentuojamoje byloje dėl to paties pažeidimo, net jeigu ši medžiaga surinkta taikant atleidimo nuo baudų procedūrą, Kartelių bylų teismas teiraujasi, ar Austrijos teisė atitinka principą effet utile
ir valstybių narių pareigą leisti asmenims pareikšti ieškinius dėl žalos už konkurencijos teisės pažeidimą atlyginimo(9) . Kartelių bylų teismui taip pat kyla abejonių dėl KartG 39 straipsnio 2 dalies atitikties nediskriminavimo principui, jeigu pagal Austrijos teisę įprastose civilinės teisės bylose, kaip antai bylose dėl deliktų arba baudžiamosios teisės bylose, nėra reikalaujama visų šalių sutikimo dėl teismų turimos bylos medžiagos.
19. Atsižvelgdamas į tai, Kartelių bylų teismas pagal SESV 267 straipsnį pateikė Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:
„1. Ar Europos Sąjungos teisės aktai, pirmiausia atsižvelgiant į 2011 m. birželio 14 d. Teisingumo Teismo sprendimą Pfleiderer, C-360/09, draudžia nacionalinę antimonopolinės teisės nuostatą, pagal kurią (taip pat ir) bylose, kuriose buvo taikomas SESV 101 arba 102 straipsnis kartu su Reglamentu Nr. 1/2003/EB, galimybė byloje nedalyvaujantiems tretiesiems asmenims, norintiems pareikšti ieškinius dėl žalos atlyginimo kartelio dalyviams, leisti susipažinti su Kartellgericht
bylos medžiaga be išimties priklauso nuo visų bylos šalių sutikimo ir kiekvienu konkrečiu atveju teismui neleidžiama pasverti ES teise saugomų interesų, kad būtų nustatytos sąlygos, kuriomis leidžiama arba atsisakoma leisti susipažinti su bylos medžiaga?
Jeigu atsakymas į pirmąjį klausimą būtų neigiamas:
2. Ar teisės aktai draudžia tokią nacionalinę nuostatą, kai ji, nors ir yra lygiai taip pat taikoma vien nacionalinėje kartelio byloje ir taip pat joje nėra nustatytų specialių taisyklių dėl dokumentų, kuriuos pateikė atleisti nuo baudų prašantys asmenys, tačiau pagal panašias nacionalines nuostatas, taikytinas kitų rūšių bylose, pirmiausia civiliniame procese taikan t ginčo ir ne ginčo teisenas bei baudžiamajame procese, su bylos medžiaga leidžiama susipažinti net nesant šalių sutikimo, su sąlyga, kad byloje nedalyvaujantis trečiasis asmuo įrodo turintis teisinį interesą susipažinti su bylos medžiaga ir kad svarbūs teisiniai kito asmens interesai ar svarbūs visuomenės interesai konkrečiu atveju nedraudžia susipažinti su bylos medžiaga?“
20. Rašytines pastabas pateikė asociacija, Federalinė konkurencijos institucija, Donau Chemie AG ir Donauchem GmbH, Brenntag CEE GmbH, Ask Chemicals GmbH
ir ASK Chemicals Austria GmbH (10), DC Druck Chemie Süd GmbH & Co KG, Austrijos, Belgijos, Vokietijos, Ispanijos, Italijos vyriausybės, Komisija ir ELPA priežiūros institucija. Visi minėti asmenys, išskyrus Italijos vyriausybę, taip pat Prancūzijos Respublika dalyvavo 2012 m. spalio 4 d. posėdyje.
IV – Teisinė analizė
A – Nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtinumas
21. Savo rašytinėse pastabose Komisija ginčija nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtinumą. Komisija pažymi, kad nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nenurodyta, ar prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas įsitikino, kad įvykdytos Civilinio proceso kodekso 219 straipsnio 2 dalyje nustatytos sąlygos. Atrodo, kad ši nuostata yra nacionalinė priemonė, kuria būtų reglamentuojama galimybė susipažinti su bylos medžiaga, KartG 39 straipsnio 2 dalį pripažinus neatitinkančia ES teisės. Civilinio proceso kodekso 219 straipsnio 2 dalyje reikalaujama įrodyti teisinį interesą susipažinti su bylos medžiaga. Todėl Komisijai kyla klausimas, ar atsakymai į pateiktus prejudicinius klausimus galėtų tapti hipotetiniai, asociacijai nepavykus įrodyti pakankamo teisinio intereso.
22. Dar norėčiau pažymėti, kad kelios kitos rašytinės Komisijos pastabos, kurios, nors yra skirtos atsakyti į 1 klausimą, tačiau jos svarbios ir priimtinumo klausimui. Taip yra todėl, kad Komisija klausia ar, pavyzdžiui, pagal Austrijos teisę yra kitų būdų surinkti reikalingų įrodymų. Komisija pažymi, kad svarbu žinoti, kiek teismas, nagrinėjantis ieškinį dėl žalos atlyginimo, atsižvelgia į rašytinius įrodymus, o gal jis teikia pirmenybę žodiniams parodymams. Jeigu jis teiktų pirmenybę žodiniams parodymams, byloje esantys dokumentai nebūtų tokie svarbūs. Kitas svarbus klausimas yra tas, kiek pagal nacionalinę teisę yra leidžiami netiesioginiai įrodymai (skirtingai nei tiesioginiai įrodymai) ir kiek jų pakanka ieškiniui dėl žalos atlyginimo pagrįsti.
23. Be to, Federalinė kartelių institucija teigia, kad pagal Austrijos teisės sistemą yra pakankamai būdų surinkti įrodymus ir užtikrinti veiksmingą konkurencijos teise grindžiamų reikalavimų atlyginti žalą įgyvendinimą. Pavyzdžiui, Federalinė kartelių institucija abejoja, be kitų dalykų, sunkumais, su kuriais asociacijos nariai gali susidurti apskaičiuodami nuostolius. Ji pažymėjo, kad pagal Civilinio proceso kodekso 273 straipsnį, jeigu neįmanoma nustatyti patirtų nuostolių dydžio arba jeigu juos galima nustatyti tik labai sunkiai, teismas gali nuostolių dydį įvertinti savo nuožiūra.
24. Pagal nusistovėjusią teismo praktiką Teisingumo Teismas, nagrinėdamas prašymą priimti prejudicinį sprendimą, neturi aiškinti nacionalinių nuostatų ir nuspręsti dėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateikto jų aiškinimo teisingumo(11) . Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti jam padarytų pareiškimų teisingumą(12) .
25. Šiuo atveju svarbu konceptualiai skirti tris skirtingas bylų medžiagas, o būtent: i) kompetentingos konkurencijos institucijos dokumentus, susijusius su antimonopoliniu tyrimu; ii) dokumentus, susijusius su kompetentingo teismo, sprendžiančio klausimą, kuris gali apimti, be kita ko, (kai kuriuos arba visus) antimonopolinio tyrimo dokumentus, byla; ir iii) rašytinius įrodymus, pateiktus civiliniam teismui, kompetentingam nagrinėti bet kokius galimus privatinės teisės ieškinius, grindžiamus konkurencijos ribojimu(13) .
26. Nepaisant sprendimų priėmimo galių pasiskirstymo tarp skirtingų šios teisinės struktūros organų(14), kyla trys skirtingi klausimai: i) galimybės susipažinti su konkurencijos institucijos turimais kartelio tyrimo dokumentais, susijusios su teise susipažinti su administraciniais dokumentais; ii) valstybės narės galimybės susipažinti su konkurencijos byloje kompetentingo teismo bylos medžiaga, susijusios su teise susipažinti su teismo dokumentais; ir iii) tokių administracinių ar teismo dokumentų prieinamumo norint iškelti civilinę bylą. Tai gali būti susiję su dokumentų atskleidimu iki teismo arba pareiga atskleisti dokumentus vykstant civilinės bylos nagrinėjimui.
27. Remiantis vienareikšmiai suformuluotais prejudiciniais klausimais, ši byla priklauso antrajai kategorijai, t. y. ji susijusi su galimybe susipažinti su teismo, kompetentingo priimti sprendimą viešosios teisės reglamentuojamoje kartelio byloje, turimais dokumentais. Nors atrodo, kad Kartelių bylų teismas prašymą susipažinti su šiais dokumentais (techniškai) užregistravo prie kartelio bylos, jis yra atskiras nuo materialinio ES ir (arba) nacionalinės konkurencijos teisės pažeidimo ir bet kokios galimos bylos pagal privatinę teisę, kuri gali būti iškelta kompetentinguose civilinių bylų teismuose dėl žalos atlyginimo(15) .
28. Todėl šis Kartelių bylų teisme nagrinėjamas ginčas tikrai nėra hipotetinis ir ES teisė tikrai gali paveikti jo baigtį, t. y. atsakant į klausimą, ar reikėtų leisti susipažinti su prašomais dokumentais. Be to, klausimai, susiję su asociacijos ar jos narių galimybe arba interesu pareikšti ieškinį bet kurioje galimoje civilinėje byloje ar su joje taikytinomis įrodinėjimo ribomis neturi reikšmės šios nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtinumui, nors jie tikrai gali turėti įtakos veiksmingumo principo taikymui (pastarąjį dalyką turi nuspręsti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas).
29. Mano nuomone, tinkamai atsižvelgęs į bylai svarbius teisės aktus ir bylos faktines aplinkybes, Teisingumo Teismas turi visą informaciją, kad galėtų atsakyti į pateiktą prejudicinį klausimą. Todėl manau, kad nutartis dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą yra priimtina.
B – Atsakymas į 2 klausimą
30. Nusprendžiau į prejudicinius klausimus atsakyti atvirkštine tvarka, nes sutinku su nuomone, kad šioje byloje logiškiau pirmiausia aptarti lygiavertiškumo principą, nors su juo susijęs antrasis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimas. Manau, taip yra todėl, kad nacionalinės procesinės autonomijos ribų požiūriu lygiavertiškumo klausimas logiškai kyla prieš veiksmingumo klausimą. Nepaisant to, ką prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodė 2 klausimo pradžioje, ES teisės požiūriu, kad būtų pateiktas naudingas atsakymas, reikia išnagrinėti abu klausimus.
31. Į antrąjį prejudicinį klausimą galima atsakyti gana paprastai. Pritariu visų šalių, išskyrus asociaciją, ginamai pozicijai, kad, taikant konkurencijos teisę, KartG 39 straipsnio 2 dalis tiesiog nėra nei Civilinio proceso kodekso 219 straipsnio 2 daliai, nei Baudžiamojo proceso kodekso 77 straipsnio 1 daliai analogiška nuostata, kaip tai suprantama Teisingumo Teismo praktikoje, susijusioje su lygiavertiškumo principu. Reikia pridurti, kad ši išvada grindžiama ne bendruoju nediskriminavimo principu, o lygiavertiškumo principu, kuriuo pagal nusistovėjusią teismų praktiką ribojama nacionalinė procesinė autonomija. Pagal pirmąjį iš minėtų principų panašios situacijos neturi būti vertinamos skirtingai. Neatrodo, kad jis būtų taikytinas šios bylos faktinėms aplinkybėms, turint omenyje tai, kad lygiavertiškumo principu siekiama to paties tikslo.
32. Kad būtų laikomasi lygiavertiškumo principo, būtina, kad atitinkama nacionalinė taisyklė būtų vienodai taikoma ir ieškiniams, grindžiamiems ES teisės pažeidimu, ir nacionalinės teisės pažeidimu grindžiamiems ieškiniams, „kurių tikslas ir pagrindas yra panašus“(16) . Tačiau lygiavertiškumo principo negalima aiškinti kaip tokio, pagal kurį valstybė narė privalo savo palankiausias bet kurios srities taisykles taikyti visiems tam tikroje teisės srityje pareikštiems ieškiniams(17) .
33. Paprastai užduotis palyginti skirtingas nacionalines procedūras lygiavertiškumo požiūriu tenka prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, kuris turi apsvarstyti, ar atitinkami ieškiniai yra panašūs savo dalyku, pagrindu ir pagrindinėmis aplinkybėmis(18) . Kad nustatytų, ar nacionalinė procedūros taisyklė yra mažiau palanki, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi atsižvelgti į nuostatos vaidmenį visoje procedūroje, šios procedūros eigą ir jos ypatybes(19) .
34. Tačiau Teisingumo Teismas yra kelis kartus pareiškęs savo nuomonę dėl to, ar atitinkama nacionalinė nuostata atitinka lygiavertiškumo principą. Kai kuriais atvejais Teisingumo Teismas yra užsiminęs apie savo poziciją, tačiau palikęs klausimą spręsti nacionaliniam teismui(20), tačiau kitais atvejais jis yra padaręs galutinę išvadą dėl atitinkamos nacionalinės taisyklės atitikties ar neatitikties(21) lygiavertiškumo reikalavimams. Mano nuomone, nagrinėjamoje byloje vertėtų laikytis pastarojo požiūrio.
35. Šioje byloje draudimas tretiesiems asmenims susipažinti su kartelių bylų teismo bylomis taikomas abiem atvejams, grindžiamiems ES konkurencijos teise ir Austrijos konkurencijos teise. Kitaip tariant, nėra jokio skirtingo vertinimo, atsirandančio įgyvendinant teisę pareikšti ES teise grindžiamą reikalavimą, jis nėra kvalifikuojamas ar vertinamas skirtingai nuo išimtinai vidaus atvejo(22) .
36. Mano nuomone, neginčytina, kad tokia byla yra panaši į įprastą civilinę ar baudžiamąją bylą, nes nė viena nesusijusi su atleidimo nuo baudų programų apsauga ar kitomis viešosios teisės reglamentuojamų bylų, susijusių su konkurencijos politikos įgyvendinimu, ypatybėmis.
37. Todėl siūlau į antrąjį klausimą atsakyti taip, kad pagal ES teisę lygiavertiškumo principas nedraudžia tokios nacionalinės nuostatos, kokia yra KartG
39 straipsnio 2 dalis.
C – Atsakymas į 1 klausimą
1. Pradinės pastabos
38. Pateikdamas pirmąjį prejudicinį klausimą Kartelių bylų teismas prašo išaiškinti, ar valstybės narės įstatymas, kuriuo tretiesiems asmenims be viešosios teisės reglamentuojamos konkurencijos bylos šalių sutikimo draudžiama susipažinti su Kartelių bylų teismui pateiktais dokumentais, atitinka ES teisę. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui rūpimi klausimai lemia konkretų klausimą, ar toks draudimas yra suderinamas su teise reikalauti draudžiamu susitarimu ar veiksmais padarytos žalos atlyginimo šio susitarimo šalims iškeltoje civilinėje byloje, kaip Teisingumo Teismas yra konstatavęs Sprendime Courage ir Crehan (23) ir patvirtinęs Sprendime Manfredi (24) .
39. Šioje byloje kilusį klausimą apsunkina tai, kad tam tikra asociacijos prašoma informacija buvo surinkta taikant atleidimo nuo baudų programą iš vienos iš įmonių, kuriai asociacija norėtų iškelti teisme bylą.
40. Sprendime Pfleiderer Teisingumo Teismas vadovavosi pozicija, kuri, manau, vienodai galioja ir šiam ginčui. Jis nurodė, kad nei EB sutarties konkurencijos nuostatose, nei Reglamente Nr. 1/2003 nenumatytos bendrosios atleidimo nuo baudų nuostatos ar bendrosios nuostatos dėl teisės susipažinti su pagal nacionalinę atleidimo nuo baudų programą nacionalinei konkurencijos institucijai savanoriškai pateiktais dokumentais, susijusiais su atleidimo nuo baudų procedūra(25) . Teisingumo Teismas dar konstatavo, kad, nesant privalomų ES teisės nuostatų šioje srityje, valstybės narės turi nustatyti nacionalines taisykles dėl nuo kartelio nukentėjusių asmenų teisės susipažinti su dokumentais, susijusiais su atleidimo nuo baudų programomis(26), laikantis reikalavimo, kad dėl jų netampa neįmanoma ar pernelyg sunku įgyvendinti ES teisę, ir ypač konkurencijos teisės srityje jos privalo užtikrinti, kad jų nustatytos ar taikomos taisyklės nepakenktų veiksmingam SESV 101 ir 102 straipsnių taikymui(27) .
41. Todėl Teisingumo Teismas Sprendime Pfleiderer
padarė išvadą, kuri, nepaisant skirtingų institucinių bylos Pfleiderer
aplinkybių, susijusių su galimybe susipažinti su administraciniais, o ne teismo dokumentais, yra vienodai svarbi šiai bylai. Jis konkrečiai konstatavo, kad nagrinėjant prašymą leisti susipažinti su dokumentais vykdant nacionalinę atleidimo nuo baudų programą prašančio atleisti nuo baudos asmens savanoriškai pateiktos informacijos apsaugą (kurios veiksmingumui, taigi ir veiksmingam SESV 101 ir 102 straipsnių taikymui galėtų būti pakenkta, jeigu atleidimo nuo baudų dokumentai būtų atskleisti asmenims, norintiems pareikšti ieškinį dėl žalos atlyginimo) reikia įvertinti(28) atsižvelgiant į būtinybę užtikrinti, kad taikytinos nacionalinės taisyklės nebūtų mažiau palankios už tas, kuriomis reglamentuojami panašūs vidaus ieškiniai, ir kad jos neveiktų taip, kad taptų praktiškai neįmanoma ar pernelyg sunku gauti tokį žalos atlyginimą(29) . Teisingumo Teismas konstatavo, kad tokį vertinimą nacionaliniai teismai galėtų atlikti tik atsižvelgdami į kiekvieną konkretų atvejį(30) . Netrukus grįšiu prie šių išvadų svarbos.
42. Be to, kaip Teisingumo Teismas konstatavo Sprendime van Schijndel
(sujungtose bylose C-430/93 ir C-431/93), kiekviena byla, kurioje kyla klausimas, ar dėl nacionalinės proceso teisės nuostatos taikyti ES teisę tampa neįmanoma arba pernelyg sudėtinga, turi būti nagrinėjama atsižvelgiant į šios nuostatos vaidmenį visame procese, proceso eigą ir ypatumus įvairiose nacionalinėse institucijose. Atsižvelgiant į tokią analizę, kai taikytina, būtina atsižvelgti į pagrindinius nacionalinių teismų sistemos principus, kaip antai į teisės į gynybą apsaugos principą, teisinio saugumo principą ir tinkamo procedūros vykdymo principą(31) . Taigi reikia tinkamai atsižvelgti ir į šį principą.
43. Tačiau nors Sprendime Pfleiderer padarytos išvados yra reikšmingos šiam ginčui, vienodai svarbu turėti omenyje ir skirtumus. Toje byloje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašė išaiškinti, kokį poveikį nukentėjusio trečiojo asmens teisė susipažinti su atleisti nuo baudų prašančio asmens nacionalinei konkurencijos institucijai pateikta informacija gali turėti bendradarbiavimo ir informacijos mainų sistemai pagal Reglamento Nr. 1/2003 11 ir 12 straipsnius(32) .
44. Tačiau šios bylos 1 klausimas susijęs su nacionalinės teisės aktuose nustatytu draudimu susipažinti su visais
Kartelių bylų teismo turimais bylos dokumentais, jeigu su tuo nesutinka bylos šalys, nepaisant to, ar jos dalyvauja atleidimo nuo baudų procedūrose, ir pagal tuos teisės aktus nacionalinis teismas negali atlikti įvertinimo, apie kurį Teisingumo Teismas kalbėjo Sprendime Pfleiderer .
45. Kitaip tariant, šis ginčas kai kuriais atžvilgiais labiau susijęs su Sprendime Courage ir Crehan Teisingumo Teismo nagrinėta problema, t. y. Anglijos teisėje nustatytu draudimu neteisėtų sutarčių, įskaitant SESV 101 straipsnį pažeidžiančius susitarimus, šalims reikalauti žalos atlyginimo. Manau, svarbiausia mintis išreikšta Sprendimo Courage ir Crehan 26 punkte:
„visiškam Sutarties 85 straipsnio veiksmingumui ir, konkrečiai kalbant, jo 1 dalyje nurodyto draudimo veiksmingumui kiltų grėsmė, jei bet kuris asmuo negalėtų
prašyti atlyginti žalos, jam padarytos sutartimi ar veiksmais, kurie gali apriboti arba iškreipti konkurenciją“(33) .
46. Todėl esminis klausimas yra toks: ar Austrijoje nustatytas apribojimas, kaip jį apibūdino Kartelių bylų teismas, reiškia, kad asociacijai ar jos narėms įmonėms negalima reikalauti žalos, patirtos dėl neteisėto kartelio, atlyginimo, t. y. kad dėl Austrijoje nustatyto draudimo šis reikalavimas tampa praktiškai neįmanomas ar jį pernelyg sunku įgyvendinti?(34) Atsižvelgiant į Teisingumo Teismo išvadas Sprendime DEB, reikia kelti klausimą, ar asociacijai yra prieinama teisinė teisių gynimo priemonė, kuria užtikrinama veiksminga teisių, kylančių iš ES teisės, teisminė apsauga(35) ; ar jos gali remtis savo ES teisėje numatytomis teisėmis Austrijos teismuose?(36)
47. Galiausiai reikia tinkamai atsižvelgti į ESS 19 straipsnio 1 dalį ir į tai, kiek jame pateikiama papildoma veiksmingumo principo garantija. Pagal 19 straipsnio 1 dalį valstybės narės privalo numatyti teisių gynimo priemones, „būtinas užtikrinant veiksmingą teisminę apsaugą Sąjungos teisei priklausančiose srityse“. Kitaip tariant, atsižvelgiant į minėtą Sutarties nuostatą, ES grindžiamų teisių veiksmingos teisminės apsaugos reikalavimas atrodo griežtesnis nei klasikinis reikalavimas, susijęs su praktinio įgyvendinimo neįmanomumu ar per dideliais įgyvendinimo sunkumais. Manau, tai reiškia, kad nacionalinės teisių gynimo priemonės turi būti prieinamos, greitos ir pagrįstai veiksmingos sąnaudų požiūriu(37) .
48. Konkurencijos politikos požiūriu ši byla susijusi su diskusijomis dėl vadinamojo privataus konkurencijos taisyklių vykdymo užtikrinimo. Kitaip nei Jungtinėse Amerikos Valstijose, ši sąvoka šiuo atveju turbūt nėra pati tinkamiausia, atsižvelgiant į tai, kad ES konkurencijos teisėje nėra priemonių, kaip antai gerai organizuoto ikiteisminio atskleidimo, grupinių ieškinių ir „baudžiamojo“ pobūdžio sankcijų. Manau, kad Europos Sąjungoje nuo konkurencijos ribojimo nukentėję asmenys, galbūt kitaip nei analogiškoje padėtyje atsidūrę asmenys Jungtinėse Valstijose, paprasčiausiai siekia privatine teise grindžiamos jiems priklausančios teisės teisinės apsaugos, o ne viešosios politikos vykdymo užtikrinimo.
2. Teisingumo Teismo praktika dėl nacionalinių įrodinėjimo taisyklių ir bendrųjų principų, susijusių su effet utile
49. Iš teismo praktikos akivaizdu, jog valstybės narės privalo užtikrinti, kad dėl įrodinėjimo taisyklių ir visų pirma įrodinėjimo pareigos paskirstymo taisyklių, taikomų ieškiniams, susijusiems su ES teisės pažeidimu, asmenims netaptų praktiškai neįmanoma ar pernelyg sunku įgyvendinti ES teisės jiems suteiktas teises(38) .
50. Pavyzdžiui, Teisingumo Teismas yra konstatavęs, jog nacionalinis teismas turi įsitikinti, kad asmuo, norintis pareikšti ieškinį dėl žalos atlyginimo pagal Europos Sąjungos valstybės atsakomybės teisę, gali pasinaudoti išimtine tvarka, pagal kurią leidžiami liudytojų parodymai, o tokios galimybės nesant, jam turi būti suteikta galimybė pateikti kitų įrodymų, visų pirma rašytinių įrodymų, kad patvirtintų patirtą žalą(39) . Kitaip dėl įrodinėjimo taisyklių asmeniui būtų praktiškai neįmanoma, visų pirma pernelyg sunku, įgyvendinti ES teisės suteiktas teises(40) . Kitaip tariant, „esminę reikšmę“ ieškovo bylai turinčių įrodymų apribojimai(41) nesuderinami su effet utile . Kitos įrodinėjimo taisyklės, kurių, kaip konstatavo Teisingumo Teismas, atitiktį principui effet utile turi patikrinti nacionaliniai teismai, apima taisykles, kuriomis pažeidžiamas šalių lygybės principas(42) .
51. Manau, kad galimybės susipažinti su viešosios teisės reglamentuojamų teismo konkurencijos bylų medžiaga susiejimas konkurencijos taisyklių pažeidėjo sutikimu labai atgraso nuo pasinaudojimo teise civiline tvarka reikalauti žalos atlyginimo už ES konkurencijos teisės pažeidimą(43) . Teisingumo Teismas yra pripažinęs, kad jeigu pažeidėjas atgraso asmenį nuo bylos teisme iškėlimo laiku, pažeidėjas neturės teisės remtis nacionalinėmis proceso taisyklėmis, susijusiomis su ieškinio pareiškimo senaties terminais(44) . Nematau priežasties apriboti šio principo taikymo tik senaties terminams ir pritarčiau jo taikymui apsunkinančioms įrodinėjimo taisyklėms, turinčioms analogišką atgrasomąjį poveikį(45) . Be to, abejočiau teisių gynimo priemonių, kuriomis atgrasoma nuo ES teisėje įtvirtintų teisių įgyvendinimo, atitiktimi ESS 19 straipsnio 1 daliai.
3. Chartijos 47 straipsnis
52. Kaip neseniai pažymėjo Teisingumo Teismas, Chartijos 47 straipsnyje įtvirtintą veiksmingos teisinės gynybos principą sudaro įvairūs elementai, apimantys pirmiausia teisę į gynybą, šalių procesinį lygiateisiškumą, teisę kreiptis į teismą, teisę gauti teisinę pagalbą, būti ginamam ir atstovaujamam(46) . Be to, pagal Teisingumo Teismo praktiką teisė kreiptis į teismą apima ir nacionalinių teismų turimus „įgaliojimus“ svarstyti visas jų nagrinėjamoms byloms svarbias faktines ir teisines aplinkybes(47) . Mano nuomone, nacionalinis teismas, sprendžiantis klausimą dėl neteisėto konkurencijos ribojimo padarinių pagal civilinę teisę, negali turėti tokių „įgaliojimų“, jeigu jis praktiškai neturi galimybės susipažinti su esminiais įrodymais, kaip antai medžiaga, surinkta viešosios teisės reglamentuojamoje konkurencijos byloje, kurioje jau įrodytas neteisėtas konkurencijos ribojimas, kaip antai kartelis.
53. Todėl esminių įrodymų prieinamumo ribojimas pažeidžia besibylinėjančių asmenų teisę į tai, kad jų ginčą nagrinėtų teismas(48) . Toks ribojimas taip pat turi poveikį jų teisėms veiksmingai iškelti bylas(49) .
54. Tačiau teisė kreiptis į teismą nėra absoliuti(50) . Ji gali būti ribojama, jeigu tik ribojimais nepaneigiama pati šios teisės esmė, jeigu jais siekiama teisėto tikslo ir jeigu tarp taikomų ribojimo priemonių ir teisėto jomis siekiamo tikslo yra proporcingumo santykis(51) .
55. 47 straipsnis svarbus šiai bylai dar ir todėl, kad juo užtikrinamas teisingas bylos nagrinėjimas, siekiant apsaugoti kartelyje dalyvavusių įmonių interesus. Mano nuomone, tretiesiems asmenims iš principo neturėtų būti leidžiama susipažinti su atleisti nuo baudų prašančio asmens savanoriškai pateiktais parodymais prieš save(52) . Teisė neduoti parodymų prieš save Europos Sąjungoje yra seniai nusistovėjusi(53) ir ja galima tiesiogiai remtis prieš nacionalines konkurencijos institucijas, įgyvendinančias ES taisykles(54) .
56. Atleidimo nuo baudų programos tikrai neužtikrina apsaugos nuo ieškinių dėl žalos atlyginimo(55), o teisė neduoti parodymų prieš save netaikoma privatinėje teisėje. Nepaisant to, ir viešosios tvarkos motyvai, ir teisingumas šalies, pagal atleidimo nuo baudų programą davusios prieš save parodymus, atžvilgiu yra gerokai svarbesni už galimybės susipažinti su viešosios teisės reglamentuojamų teismo nagrinėtų konkurencijos bylų medžiaga suteikimą, jeigu šalis buvo kaltinimus pateikiančios konkurencijos institucijos liudytoja.
4. Taikymas šiai bylai
57. Teisingumo Teismas yra konstatavęs, jog ES teisėje reikalaujama, kad valstybės narės užtikrintų, kad nacionalinės teisės aktai „nepažeistų“ teisės į veiksmingą teisminę gynybą(56) ; suinteresuotiesiems asmenims negalima neleisti įrodinėti savo teisių nacionaliniuose teismuose. Ar Austrijoje nustatytas draudimas susipažinti su Kartelių bylų teismo byla nesant visų bylos šalių sutikimo turi tokį poveikį?
58. Teisingumo Teismas yra konstatavęs, kad dokumentų, kuriais susijungimų kontrolės byloje keitėsi Komisija ir įmonės, atskleidimas tretiesiems asmenims iš esmės pakenktų tyrimo veiklos tikslų ir tokioje procedūroje dalyvavusių įmonių komercinių interesų apsaugai, net jeigu ši byla jau baigta(57) . Tačiau tokio pobūdžio principai(58) ES lygmeniu konkuruoja su ES teisės aktuose ir pirminėje ES teisėje įtvirtintomis taisyklėmis, reglamentuojančiomis galimybę susipažinti su dokumentais ir skaidrumo pareigą(59) .
59. Todėl Teisingumo Teismas yra suformulavęs teismo praktiką, į kurią įeina bylos, patenkančios į galimybės susipažinti su Komisijos turimais konkurencijos tyrimų dokumentais sritį(60), ir šioje teismų praktikoje iš esmės kalbama apie tokio pobūdžio imperatyvų tarpusavio pusiausvyrą, remiantis kiekvieno atskiro prašomo susipažinti dokumento vertinimu. Tai reiškia, kad ES lygmeniu visiškas draudimas susipažinti su Komisijos dokumentais, surinktais atliekant kartelio tyrimą, yra nesuvokiamas.
60. Šių principų, suformuluotų nagrinėjant galimybę susipažinti su Europos Komisijos turimais dokumentais, negalima tiesiogiai perkelti į nacionalinį lygmenį. Tačiau jie suteikia kontekstą, pagrindą ir atspirties tašką įvertinti Austrijos teisėje nustatyto absoliutaus draudimo atitiktį principui effet utile .
61. Be to, ir kaip tai aišku iš Teisingumo Teismo sprendimo Pfleiderer, reikia tinkamai atsižvelgti ir į atleidimo nuo baudų programų apsaugos imperatyvą. Pagal Komisijos pranešimo dėl Komisijos ir valstybių narių teismų bendradarbiavimo taikant EB 81 ir 82 straipsnius(61) 26 punktą „Komisija < … > neperduoda nacionaliniams teismams informacijos, kurią savanoriškai pateikė prašymą dėl atleidimo nuo baudos padavęs asmuo, negavusi jo išankstinio sutikimo“, nors, kaip jau minėjau, jeigu ES Komisija atleidžia nuo baudos, tai nesuteikia jokios garantijos civilinėje byloje dėl žalos atlyginimo(62) .
62. Šio pobūdžio svarstymai yra vienodai svarbūs vertinant KartG 39 straipsnio 2 dalies atitiktį, visų pirma jeigu civilinė byla dėl žalos atlyginimo Europos Sąjungoje turi papildomą reikšmę(63) užtikrinant konkurencijos teisės įgyvendinimą. Todėl manau, kad Sprendime Courage Crehan prieš Manfredi konstatuota privačių asmenų teisė reikalauti žalos atlyginimo iš ūkio subjektų, pažeidusių ES konkurencijos teisę, neturėtų būti plėtojama taip, kad būtų pakenkta viešosios teisės įgyvendinimo mechanizmų veiksmingumui, nesvarbu, ar jie europiniai, ar nacionaliniai.
63. Austrijos nuostata buvo ginama argumentu, kad Austrijos teisės aktų leidėjas pasvėrė, kaip tai yra būtina, konkuruojančių viešųjų ir privačių interesų pusiausvyrą ir nusprendė, jog yra tinkama absoliučią pirmenybę suteikti viešajam interesui, susijusiam su veiksmingu konkurencijos taisyklių vykdymu. Tačiau manau, kad, išskyrus kai kuriuos atvejus, nepatenkančius į konkurencijos teisės aprėptį, toks pusiausvyros užtikrinimas, kai atmetamas vienas iš konkuruojančių interesų, neatitinka proporcingumo principo.
64. Todėl manau, kad proporcingumo požiūriu būtų tinkamesnė tokia teisės akto nuostata, kurioje būtų numatyta absoliuti atleidimo nuo baudų programos dalyvių apsauga, tačiau pagal kurią būtų reikalaujama kitų ribojamos veiklos dalyvių interesus įvertinti atsižvelgiant į tariamų nukentėjusiųjų interesus. Austrijoje Kartelių bylų teismo bylos medžiagos konfidencialumo apsauga apima ne tik dalyvaujančių įmonių verslo paslaptis. Be to, manau, išskyrus įmones, kurioms taikoma atleidimo nuo baudų programa, dalyvavimas neteisėtai ribojant konkurenciją pats savaime nėra verslo paslaptis, kuri nusipelnytų ES teisės apsaugos(64) .
65. Todėl manau, kad absoliutus draudimas susipažinti su Kartelių bylų teismo turima bylų medžiaga nesant bylos šalių sutikimo yra neproporcinga 47 straipsnyje užtikrinamos teisės kreiptis į teismą kliūtis, ypač jeigu, kaip nurodyta bylos medžiagoje, Kartelių bylų teismo sprendimai neskelbiami viešai.
66. Manau, kad pagal imperatyvą effet utile nacionaliniam teismui, priimančiam sprendimą dėl trečiųjų asmenų galimybės susipažinti su teismo bylos medžiaga, reikia suteikti galimybę atlikti Sprendime Pfleiderer numatytą vertinimą. Atlikęs tokį vertinimą nacionalinis teismas galėtų palyginti visus tarpusavyje konkuruojančius veiksnius, kaip antai vykdant ribojamą veiklą dalyvavusių įmonių teisėtų verslo paslapčių apsaugą ir valstybių narių pareigą pagal ESS 19 straipsnio 1 dalį numatyti teisių gynimo priemones, „būtinas užtikrinant veiksmingą teisminę apsaugą Sąjungos teisei priklausančiose srityse“. Nacionalinis teisės aktų leidėjas gali reguliuoti veiksnius, į kuriuos derėtų atsižvelgti atliekant tokį vertinimą, tačiau negali apskritai uždrausti atlikti tokio vertinimo, nebent išskyrus įmonių, kurioms taikoma atleidimo nuo baudų programa, pateiktą informaciją.
67. Atsižvelgiant į tai, kas nurodyta, Teisingumo Teismo praktikoje nustatyta, kad „nors EB sutartis įtvirtino tam tikrą skaičių tiesioginių ieškinių, kuriuos [nors pagal EB sutartį tam tikrais atvejais] privatūs asmenys prireikus gali pareikšti tiesioginį ieškinį Bendrijos teisme, ji nesiekė [ja nebuvo siekiama] Bendrijos teisės laikymosi tikslu sukurti nacionaliniuose teismuose įgyvendinamų papildomų teisių gynimo priemonių, be tų, kurios jau įtvirtintos nacionalinėje teisėje. Kitaip būtų tik tuo atveju, jeigu iš nagrinėjamos nacionalinės teisinės sistemos organizavimo būtų matyti, kad nėra jokių gynybos priemonių, leidžiančių, kad ir netiesiogiai, užtikrinti iš Bendrijos teisės kylančių asmenų teisių laikymąsi“(65) .
68. Todėl atlikdamas vertinimą Kartelių bylų teismas privalo tinkamai atsižvelgti į pagal Austrijos teisę prieinamus alternatyvius įrodymų rinkimo būdus. Tai apima, pavyzdžiui, procesines taisykles, kuriomis reglamentuojamas dokumentų atskleidimas civilinėse bylose, arba taisykles, kuriomis reglamentuojama galimybė susipažinti su Federalinės konkurencijos institucijos administraciniais dokumentais, kartu su Civilinio proceso kodekso 219 straipsnio 2 dalimi ir 273 straipsniu prieš priimant sprendimą, kurias bylos medžiagos dalis galima pateikti tretiesiems asmenims (jeigu apskritai galima), kad būtų laikomasi veiksmingos teisminės apsaugos pagal Sprendimą Courage ir Crehan prieš Manfredi, kuriame kalbama apie žalos atlyginimo ieškinius ūkio subjektams, pripažintiems pažeidusiais SESV 101 straipsnį. Tokį patį vertinimą reikia atlikti nustatant žalos dydį(66) .
69. Taigi galima daryti išvadą, kad pagal parametrus, kuriuos gali nustatyti nacionalinis teisės aktų leidėjas, jeigu tik jis paiso minėtų ES teisės principų, turi būti tam tikra galimybė užtikrinti viešojo intereso, susijusio su veiksmingu konkurencijos taisyklių įgyvendinimu, ir nuo tų pačių taisyklių pažeidimo nukentėjusių asmenų privačių interesų pusiausvyrą.
70. Todėl siūlau Teisingumo Teismui į 1 klausimą atsakyti taip, kad veiksmingos teisminės apsaugos principas, taikomas atsižvelgiant į ESS 19 straipsnio 1 dalį, draudžia tokią nacionalinės konkurencijos teisės nuostatą, kokia yra KartG 39 straipsnio 2 dalis, kurioje tretiesiems asmenims, norintiems civiline tvarka pareikšti kartelio dalyviams ieškinius dėl žalos atlyginimo, be šių dalyvių sutikimo draudžiama susipažinti su Kartelių bylų teismo bylų medžiaga.
V – Išvada
71. Todėl siūlau į Kartelių bylų teismo pateiktus prejudicinius klausimus atsakyti taip:
1. ES teisėje įtvirtintas veiksmingumo principas, taikomas atsižvelgiant į ESS 19 straipsnio 1 dalį, draudžia tokią nacionalinės konkurencijos teisės nuostatą, pagal kurią galimybė susipažinti su nacionalinio teismo dokumentais, surinktais konkurencijos teisės byloje, susijusioje su Europos Sąjungos konkurencijos teisės taikymu, tretiesiems asmenims, kurie nėra šios konkurencijos teisės bylos šalys, tačiau kurie nori konkurencijos teisės byloje nagrinėjamo susitarimo dalyviams parengti ieškinius dėl žalos atlyginimo, suteikiama su sąlyga, kad visos konkurencijos teisės bylos šalys duotų tam sutikimą. Atsakymas būtų kitoks tik jeigu nacionalinėje teisėje būtų numatyti tokie alternatyvūs ES konkurencijos teisės pažeidimo įrodymų užtikrinimo ir žalos nustatymo būdai, kuriais būtų veiksmingai teisiškai apsaugoma teisė civiline tvarka reikalauti žalos atlyginimo už šių nuostatų pažeidimą ir kurie atitiktų Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnį.
2. Pagal ES teisėje įtvirtintą lygiavertiškumo principą nedraudžiama tokia nacionalinė nuostata, pagal kurią galimybės susipažinti su nacionalinio teismo dokumentais, surinktais konkurencijos teisės byloje, susijusioje su ES konkurencijos teisės taikymu, suteikimo tretiesiems asmenims, kurie nėra šios konkurencijos teisės bylos šalys, sąlyga be jokių išimčių yra ta, kad visos konkurencijos teisės bylos šalys privalo tam duoti sutikimą, jeigu ši taisyklė vienodai taikoma išimtinai nacionalinėms konkurencijos teisės byloms, tačiau skiriasi nuo nacionalinių nuostatų, taikytinų trečiųjų asmenų galimybei susipažinti su teismo dokumentais kitų rūšių bylose, visų pirma civiliniame procese taikant ginčo ir ne ginčo teiseną bei baudžiamajame procese.
(1) .
(2)  –	Rink. p. I-5161.
(3)  –	Žr. 2006 m. liepos 13 d. Sprendimą Manfredi
(C-295/04–C-298/04, Rink. p. I–6619) ir 2001 m. rugsėjo 20 d. Sprendimą Courage Crehan (C-453/99, Rink. p. I-6297).
(4)  –	Žr., pvz., 1998 m. gruodžio 1 d. Sprendimą Levez
(C-326/96, Rink. p. I-7835).
(5)  –	Žr. generalinio advokato J. Mazák išvados byloje Pfleiderer
3 punktą.
(6)  –	OL L 1, 2002, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205.
(7)  – Civilinio proceso kodekso 219 straipsnio 2 dalis netaikytina viešosios teisės reglamentuojamoms konkurencijos byloms.
(8)  –	Prašyme leisti susipažinti su dokumentais asociacija nurodė [ Kartellakt ], 29 Kt 5/09.
(9)  –	Sprendimai Courage Crehan ir Manfredi .
(10)  –	Kaip nurodyta tituliniame šios išvados lape, ASK Chemicals GmbH
anksčiau buvo Ashland-Südchemie-Kernfest GmbH, o ASK Chemicals Austria GmbH
– Ashland Südchemie Hantos Ges.m.b.H .
(11)  –	Sprendimas Orfanopoulos
(Sujungtose bylose C-482/01 ir C-493/01, Rink. p. I-5257, 42 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
(12)  –	Sprendimo Orfanopoulos
45 punktas.
(13)  –	ES lygmeniu norėčiau nurodyti: i) Komisijos dokumentus; ii) Bendrojo Teismo bylos medžiagą; ir iii) nacionalinio teismo, nagrinėjančio neteisėto konkurencijos apribojimo padarinius pagal civilinę teisę, turimus įrodymus. Taip pat žr. 2007 m. lapkričio 29 d. Sprendimą Švedija prieš API
(sujungtose bylose C-514/07 P, C-528/07 P ir C-532/07 P, Rink. I-8533). Jo 79–82 punktuose Teisingumo Teismas pažymi, kad teisė susipažinti su dokumentais, užtikrinama 2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331), ir EB 255 straipsnyje (dabar – SESV 15 straipsnio 3 dalis) numatyti skaidrumo įpareigojimai netaikomi teismo veiklai. Toje byloje pateiktos generalinio advokato M. P. Maduro išvados 21–39 punktuose nagrinėjami skirtingi nacionaliniai ir tarptautiniai požiūriai į galimybę susipažinti su teismo dokumentais.
(14)  –	Žr., pvz., EKT darbo grupės 2012 m. spalio 31 d. ataskaitą dėl bendradarbiavimo klausimų ir tinkamo proceso „Įgaliojimai priimti sprendimus“. Ataskaitos p. 5 ir 6 pažymėta, kad konkurencijai ES įgyvendinti yra trys pagrindiniai instituciniai modeliai: i) monistinis administracinis modelis, kai viena administracinė institucija tiria bylas ir priima vykdymo sprendimus. Kai kuriose jurisdikcijose institucija gali neturėti įgaliojimų priimti sprendimų skirti baudą; ii) dualistinis administracinis modelis, kai tyrimą atlieka ir sprendimus priima dvi skirtingos organizacijos. Viena organizacija yra atsakinga už bylų tyrimą, paskui šios bylos perduodamos kitai organizacijai, atsakingai už sprendimo byloje priėmimą; iii) teisminis modelis, kai teismas priima sprendimą ir dėl bylos esmės, ir dėl baudų, arba teismas priima sprendimą tik dėl baudų, o sprendimą dėl bylos esmės priima kompetentinga institucija. Ataskaitos 9 puslapyje paaiškinta, kad Austrija priskiriama prie pirmojo iš dviejų teisminio modelio, t. y. prie grynojo teisminio modelio.
(15)  –	Kartelio bylų teismas nurodo bylos registro numerį, nurodytą šios išvados 8 išnašoje. Asociacija užregistruota kaip įstojusi į šią bylą šalis.
(16)  –	2012 m. liepos 19 d. Sprendimas Littlewoods Retail (C-591/10, 31 punktas).
(17)  –	Sprendimo Littlewoods Retail
31 punktas.
(18)  –	Sprendimo Littlewoods Retail
31 punktas, kuriame cituojamas Sprendimo Pontin
(C-63/08, Rink. p. I-10467) 45 punktas.
(19)  –	Sprendimas Rosado Santana
(C-177/10, Rink. p. I-7907, 90 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
(20)  –	Pvz., 2011 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Santana
91 punktas; 2003 m. birželio 19 d. Sprendimas Sante Pasquini
(C-34/02, Rink. p. I-6515, 64–73 punktai).
(21)  –	2010 m. sausio 26 d. Sprendimas Transportes Urbanos y Servicios Generales SAL (C-118/08, Rink. p. I-635, 46 punktas).
(22)  –	Sprendimo Sante Pasquini
59 punktas.
(23) – Sprendimo 26 punktas.
(24) – Sprendimo 78 punktas.
(25)  –	Sprendimo Pfleiderer 20 punkte Teisingumo Teismas pažymėjo, kad nei Komisijos pranešimas dėl institucijų tinklui priklausančių institucijų bendradarbiavimo (OL C 101, p. 43), nei Pranešimas dėl atleidimo nuo baudų ir baudų sumažinimo kartelių bylose (OL C 298, p. 17), kurie abu susiję su atleidimu nuo baudų, valstybėms narėms nėra privalomi. Sprendimo Pfleiderer 22 punkte Teisingumo Teismas pažymėjo, kad EKN pavyzdinė programa, skirta kai kuriems nacionalinių atleidimo nuo baudų programų aspektams suderinti, priimta ir parengta 2006 metais. Ši pavyzdinė programa taip pat nėra privaloma valstybių narių teismams.
(26)  –	Sprendimo Pfleiderer
23 punktas.
(27)  –	Sprendimo Pfleiderer
24 punktas ir jame nurodyta teismo praktika.
(28)  –	Sprendimo Pfleiderer
25–26 punktai. Dar norėčiau pritarti generalinio advokato J. Mazák jo išvados, pateiktos byloje Pfleiderer, 34 punkte padarytai pastabai, kad jeigu „valstybė narė per savo konkurencijos institucijas taiko atleidimo nuo baudų programą, siekdama užtikrinti veiksmingą SESV 101 straipsnio taikymą, manau, kad, nepaisant valstybės narės turimos procesinės autonomijos taikant šią nuostatą, ji privalo užtikrinti, kad programa būtų parengta ir taikoma veiksmingai“.
(29)  –	Sprendimo Pfleiderer
30 punktas.
(30)  –	Sprendimo Pfleiderer
31 punktas.
(31)  –	1995 m. gruodžio 14 d. sprendimas (Rink. p. I-4705, 19 punktas).
(32)  –	Žr. generalinio advokato J. Mazák išvados 22 punktą.
(33)  – 26 punktas (pasviruoju šriftu išskirta mano).
(34)  –	Kaip, pavyzdžiui, konstatuota 2010 m. gruodžio 22 d. Sprendime DEB
(C-279/09, Rink. p. I-13849), nurodžius, kad nacionaline taisykle, kuria prieš paduodant ieškinį dėl ES valstybės atsakomybės reikalaujama iš anksto apmokėti išlaidas, o teisinė pagalba nėra prieinama, galėtų būti pažeista teisė kreiptis į teismą. Įvertinti, ar taip buvo pagal faktines aplinkybes, palikta nacionaliniam teismui.
(35)  –	2003 m. rugsėjo 11 d. Sprendimas Safalero
(C-13/01, Rink. p. I-8679, 54 punktas).
(36)  –	Žr. generalinio advokato P. Mengozzi išvadą byloje Mono Car Styling (C-12/08, Rink. p. I-6653, 84 punktas), kurioje minimi 2007 m. kovo 13 d. Teisingumo Teismo sprendimo Unibet
(C-432/05, Rink. p. I-2271) 38–40 punktai.
(37)  –	Pagal analogiją žr. Sprendimą DEB .
(38)  –	2000 m. vasario 3 d. Sprendimas Dounias (C-228/98, Rink. p. I-577, 44 punktas ir jame nurodyta teismo praktika); 2004 m. balandžio 29 d. Sprendimas Pusa
(C-224/02, Rink. p. I-5763, 44 punktas); 2008 m. balandžio 24 d. Sprendimas Arcor AG ir Co KG prieš Bundesrepublik Deutschland (C-55/06, Rink. p. I-2931, 191 punktas ir jame
nurodyta teismo praktika). Dėl įrodinėjimo taisyklių taip pat žr. 2006 m. rugsėjo 7 d. Sprendimą Laboratoires Boiron SA (C-526/04, Rink. p. I-7259, 52–57 punktai). 2010 m. liepos 1 d. Sprendimas Speranza
(C-35/09, Rink. I-6581, 47 punktas).
(39)  –	Sprendimo Dounias
71 punktas.
(40)  –	Sprendimo Dounias
71 punktas.
(41)  –	Byloje Dounias pateiktos generalinio advokato G. Jacobs išvados 50 punktas.
(42)  –	Žr., pvz., 2003 m. balandžio 10 d. Sprendimą Steffensen (C-276/01, Rink. p. I-3735); 2012 m. lapkričio 6 d. Sprendimą Otis ir kt. (C-199/11).
(43)  –	2010 m. balandžio 15 d. Sprendimas Barth
(C-542/08, Rink. p. I-3189, 40 punktas).
(44)  –	Žr., pvz., Sprendimo Levez 32 punktą, kuriame konstatuota, kad darbdavio apgaulė, susijusi su darbuotojų vyrų, dirbančių panašų darbą, gaunamo užmokesčio suma, „nulėmė“ tai, jog B. S. Levez pavėlavo iškelti bylą.
(45)  –	Žr. klasikinį pavyzdį Sprendime San Giorgio (199/82, Rink. p. I-3595).
(46)  –	Sprendimo Otis ir kt. 48 punktas.
(47)  –	Sprendimo Otis ir kt. 49 punktas.
(48)  –	Žr. generalinio advokato M. Darmon išvadą byloje Verholen ir kt.
(C-87/90, C-88/90 ir C-89/90, Rink. p. I-3757, 33 punktas).
(49)  –	Sprendimo DEB
45 punktas, kuriame cituojamas Europos Žmogaus Teisių Teismo sprendimas Steel ir Morris prieš Jungtinę Karalystę, Nr. 68416/01, ECHR 2005-II, 59 punktas.
(50)  –	Sprendimo DEB
45 punktas.
(51)  –	Sprendimo DEB
47 punktas, kuriame cituojama 1995 m. liepos 13 d. Europos Žmogaus Teisių Teismo sprendimo Tolstoy-Miloslavsky prieš Jungtinę Karalystę, serija A Nr. 316-B, 59–67 punktai, ir 2001 m. birželio 19 d. Sprendimo Kreuz prieš Lenkiją, ECHR 2001-VI, 54 ir 55 punktai. Taip pat žr. generalinės advokatės E. Sharpston išvados byloje Unibet 38 punktą.
(52)  –	Generalinio advokato J. Mazák išvados byloje Pfleiderer 46 punktas.
(53)  –	Žr. klasikinį pavyzdį Sprendime AM & S Europe prieš Komisiją (155/79, Rink. p. I-1575).
(54)  –	Neseniai patvirtinta 2012 m. lapkričio 14 d. Sprendime Nexans France ir Nexans prieš Komisiją (T-135/09, 128 punktas ir jame nurodyta teismų praktika). Taip pat žr. 2010 m. rugsėjo 14 d. Sprendimą Akzo Nobel Chemicals ir Akros Chemicals prieš Komisiją (C-550/07 P, Rink. p. 8301).
(55)  –	Žr. Komisijos pranešimo dėl atleidimo nuo baudų ir baudų sumažinimo kartelių bylose (OL C 298, p. 17) 39 punktą: „faktas, kad įmonė atleista nuo baudos arba kad bauda sumažinta, neapsaugo įmonės nuo civilinės teisės pasekmių dėl dalyvavimo pažeidžiant EB sutarties 81 straipsnį“.
(56)  –	Sprendimo Mono Car Styling
49 punktas ir jame nurodyta teismo praktika.
(57)  –	2011 m. sausio 31 d. Sprendimas Komisija prieš Editions Odile Jacob SAS (C-404/10 P, 123 ir 124 punktai).
(58)  –	Čia galima kalbėti ir, pavyzdžiui, apie susijusią verslo paslapčių apsaugos sąvoką. Žr. 2012 m. kovo 29 d. Sprendimą Interseroh (C-1/11) ir 2007 m. birželio 26 d. Sprendimą Ordre des barreaux francophones et germanophones
(C-305/05, Rink. p. I-5305).
(59)  –	Visų pirma žr. 2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331).
(60)  –	Pvz., minėtas Sprendimas Komisija prieš Editions Odile Jacob ; 2012 m. gegužės 22 d. Bendrojo Teismo sprendimas EnBW Energie Baden-Württemberg AG prieš Komisiją
(T-344/08).
(61)  –	OL C 101, p. 54.
(62)  –	Verta pažymėti, jog Bendrasis Teismas neseniai konstatavo, kad yra būtina leisti šalims susipažint i su Komisijos registre esančių bylų medžiaga, jeigu byla buvo grindžiama informacija, kurią įmonė pateikė taikant atleidimo nuo baudų programą. Žr. 2012 m. lapkričio 14 d. Sprendimą Prysmian SpA (T-140/09); Sprendimas Nexans France SAS.
(63)  –	Žr. pateiktas pastabas, Komisijos tarnybų darbinio dokumento, pateikto kartu su Baltąja knyga dėl ieškinių atlyginti žalą, patirtą dėl EB antimonopolinių taisyklių pažeidimo SEC (2008) 404, 2 punktas, p. 7.
(64)  –	Žr. mano išvados byloje Westbahn Management GmbH (C-136/11) 33 punkte pateiktas pastabas dėl verslo paslapčių. Komisija visada skelbia savo sprendimus, kuriuose taiko ES konkurencijos teisę, prireikus nepateikdama informacijos, sudarančios verslo paslaptį.
(65)  –	Sprendimo Unibet
40 ir 41 punktai ir juose nurodyta teismo praktika.
(66)  –	Generalinė advokatė E. Sharpston teigė, jog praktinių žalos dydžio apskaičiavimo problemų nepakanka, kad reikalavimas dėl žalos atlyginimo taptų „praktiškai neįmanomas arba pernelyg sudėtingas“. Žr. jos išvados byloje Unibet
49 punktą. Mano nuomone, tai yra sunkumo lygio klausimas, kurį turi įvertinti nacionalinis teismas, atsižvelgdamas į ESS 19 straipsnio 1 dalį.