62022CJ0305_RES
Byla C‑305/22
C. J.
(Curtea de Apel București prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
2025 m. rugsėjo 4 d. Teisingumo Teismo (didžioji kolegija) sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė – Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Pagrindų sprendimas 2002/584/TVR – Europos arešto orderio išdavimas siekiant įvykdyti laisvės atėmimo bausmę – 4 straipsnio 6 punktas – Europos arešto orderio neprivalomojo nevykdymo pagrindas – Sąlygos, kurioms esant šios bausmės vykdymą perima vykdančioji valstybė – 3 straipsnio 2 punktas – Sąvoka „galutinis teismo sprendimas už tą pačią veiką“ – Pamatinis sprendimas 2008/909/TVR – Nuosprendžių baudžiamosiose bylose tarpusavio pripažinimas siekiant juos vykdyti kitoje valstybėje narėje – 25 straipsnis – Šiame pamatiniame sprendime numatytų sąlygų ir tvarkos laikymasis tais atvejais, kai valstybė narė imasi vykdyti išduodančiosios valstybės teismo priimtu nuosprendžiu paskirtą bausmę – Išduodančiosios valstybės sutikimo, kad kita valstybė narė perimtų tokios bausmės vykdymą, reikalavimas – 4 straipsnis – Išduodančiajai valstybei suteikta galimybė perduoti šiame straipsnyje nurodytą nuosprendį ir liudijimą vykdančiajai valstybei – Tokio perdavimo nebuvimo pasekmės – Lojalaus bendradarbiavimo principas – 22 straipsnis – Išduodančiosios valstybės teisė vykdyti šią bausmę – Europos arešto orderio palikimas galioti – Vykdančiosios teisminės institucijos pareiga vykdyti Europos arešto orderį“
Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Pagrindų sprendimas dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos – Europos arešto orderio neprivalomojo nevykdymo pagrindai – Arešto orderis, išduotas siekiant įvykdyti laisvės atėmimo bausmę arba sprendimą dėl įkalinimo – Prašomas perduoti asmuo yra išduodančiojoje valstybėje narėje arba yra jos gyventojas, kaip tai suprantama pagal Pagrindų sprendimo 2002/584 4 straipsnio 6 punktą – Arešto orderio nevykdymo sąlygos – Vykdančiosios valstybės įsipareigojimas vykdyti bausmę – Pamatiniame sprendime 2008/909 numatytų sąlygų ir tvarkos laikymasis – Apimtis – Išduodančiosios valstybės sutikimo reikalavimas – Šios valstybės diskrecija
(Tarybos pagrindų sprendimo 2002/584 1 straipsnio 2 dalis, 4 straipsnio 6 punktas ir 5 straipsnio 3 punktas ir Tarybos pamatinio sprendimo 2008/909 8 ir 12 konstatuojamosios dalys, 4, 13 ir 25 straipsniai ir I priedas)
(žr. 47, 49–52, 57, 59, 61–67, 72, 87 punktus ir rezoliucinės dalies 1 punktą)
Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Pagrindų sprendimas dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos – Europos arešto orderio neprivalomojo nevykdymo pagrindai – Arešto orderis, išduotas siekiant įvykdyti laisvės atėmimo bausmę arba sprendimą dėl įkalinimo – Prašomas perduoti asmuo yra išduodančiojoje valstybėje narėje arba yra jos gyventojas, kaip tai suprantama pagal Pagrindų sprendimo 2002/584 4 straipsnio 6 punktą – Atsisakymas vykdyti arešto orderį, pažeidžiant Pamatiniame sprendime 2008/909 numatytas sąlygas ir tvarką – Sprendimo dėl atsisakymo padariniai – Išduodančiosios valstybės teisė palikti galioti arešto orderį ir vykdyti bausmę – Sąlygos
(Tarybos pagrindų sprendimo 2002/584 4 straipsnio 6 punktas ir 26 straipsnio 1 dalis ir Tarybos pamatinio sprendimo 2008/909 4, 22 ir 25 straipsniai)
(žr. 75–82, 85–87 punktus ir rezoliucinės dalies 1 punktą)
Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose – Pagrindų sprendimas dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos – Europos arešto orderio privalomojo nevykdymo pagrindai – Prašomas perduoti asmuo, dėl kurio jau priimtas galutinis teismo sprendimas dėl tų pačių veikų – Galutinis teismo sprendimas už tą pačią veiką – Sąvoka – Sprendimas atsisakyti perduoti asmenį, dėl kurio išduotas arešto orderis, siekiant įvykdyti laisvės atėmimo bausmę, pripažinti apkaltinamąjį nuosprendį, kuriuo paskirta ši bausmė, ir nurodyti vykdyti šią bausmę vykdančiojoje valstybėje – Neapėmimas
(Tarybos pagrindų sprendimo 2002/584 3 straipsnio 2 punktas ir 4 straipsnio 6 punktas)
(žr. 92–98 punktus ir rezoliucinės dalies 2 punktą)
Santrauka
Išnagrinėjęs Curtea de Apel București (Bukarešto apeliacinis teismas, Rumunija) prašymą priimti prejudicinį sprendimą, Teisingumo Teismas (didžioji kolegija) priėmė sprendimą dėl Pagrindų sprendimo 2002/584 (
1
) ir Pamatinio sprendimo 2008/909 (
2
) sąsajos, kai dėl laisvės atėmimo bausmės vykdymo pagal Europos arešto orderį (toliau – EAO) vykdančiojoje valstybėje vienašališkai nusprendė ši valstybė, nepaisydama aiškaus išduodančiosios valstybės nesutikimo.
2020 m. lapkričio 25 d. Bukarešto apeliacinis teismas išdavė EAO dėl C. J., siekdamas įvykdyti laisvės atėmimo bausmę. 2020 m. gruodžio mėn. C. J. buvo sulaikytas Italijoje. Italijos valdžios institucijų prašymu išduodančioji teisminė institucija perdavė joms apkaltinamąjį nuosprendį, tačiau nesutiko su šio nuosprendžio pripažinimu ir bausmės vykdymo perėmimu Italijoje.
2021 m. gegužės 6 d. sprendimu Corte d’appello di Roma (Romos apeliacinis teismas, Italija), remdamasis Pagrindų sprendimo 2002/584 4 straipsnio 6 punkte nurodytu neprivalomojo nevykdymo pagrindu, atsisakė perduoti C. J., pripažino apkaltinamąjį nuosprendį ir nurodė vykdyti bausmę Italijoje. Šis teismas nusprendė, kad bausmės vykdymas Italijoje palengvintų C. J., kuris teisėtai ir nuolat gyvena šioje valstybėje, socialinę reabilitaciją.
Gavusios vykdomąjį raštą, kuriame nurodyta bausmės vykdymo Italijoje forma, Rumunijos teisminės institucijos Italijos teisminėms institucijoms skirtame rašte nurodė, kad, kol nebus informuotos apie bausmės vykdymo Italijoje pradžią, jos išsaugos teisę vykdyti apkaltinamąjį nuosprendį Rumunijoje. Jos taip pat nurodė, kad dėl C. J. išduotas EAO nebuvo panaikintas ir tebegalioja.
2021 m. spalio 15 d. Bukarešto apeliacinio teismo antrosios baudžiamųjų bylų kolegijos vykdymo tarnyba pateikė prieštaravimą dėl apkaltinamojo nuosprendžio vykdymo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme.
Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, kuris turėjo nuspręsti, be kita ko, dėl EAO galiojimo, nusprendė pateikti Teisingumo Teismui prejudicinius klausimus, iš esmės susijusius, pirma, su Pagrindų sprendimo 2002/584 4 straipsnio 6 punktu grindžiamo atsisakymo perduoti prašomą perduoti asmenį, jei vykdančioji valstybė nesilaiko Pamatiniame sprendime 2008/909 numatytų sąlygų ir tvarkos, teisinėmis pasekmėmis ir, antra, su tokio sprendimo atsisakyti perduoti asmenį teisiniu kvalifikavimu.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirmiausia Teisingumo Teismas išnagrinėjo Pagrindų sprendimo 2002/584 ir Pamatinio sprendimo 2008/909 santykį. Šiuose dviejuose sprendimuose baudžiamosios teisės srityje sukonkretinami tarpusavio pasitikėjimo ir tarpusavio pripažinimo principai. Taigi nėra pagrindo manyti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas ketino numatyti du skirtingus teisinius režimus, susijusius su sprendimų baudžiamosiose bylose pripažinimu ir vykdymu, priklausomai nuo to, ar buvo išduotas EAO. Konkrečiau kalbant apie Pamatinio sprendimo 2008/909 įtaką įgyvendinant Pagrindų sprendimo 2002/584 4 straipsnio 6 punkte numatytą neprivalomojo nevykdymo pagrindą, pažymėtina, kad šiuo pagrindu ir Pamatiniame sprendime 2008/909 numatytomis taisyklėmis siekiama to paties tikslo, t. y. palengvinti kitoje valstybėje narėje nuteistų asmenų socialinę reabilitaciją, todėl norėdama taikyti šį pagrindą vykdančiosios valstybės teisminė institucija turi atsižvelgti į šias taisykles.
Taigi Teisingumo Teismas konstatavo, kad, siekiant užtikrinti Pagrindų sprendime 2002/584 nustatytos perdavimo tarp valstybių narių sistemos veiksmingumą, apkaltinamojo nuosprendžio pripažinimas ir bausmės vykdymo perėmimas turi būti vykdomi laikantis Pamatiniame sprendime 2008/909 numatytų sąlygų ir tvarkos. Išduodančioji valstybė pirmiausia turi sutikti, kad vykdančioji valstybė perimtų bausmės vykdymą. Šis sutikimas reiškia, kad apkaltinamasis nuosprendis kartu su liudijimu, kurio forma pateikta šio pamatinio sprendimo I priede, perduodamas vykdančiajai valstybei šio pamatinio sprendimo 4 straipsnyje nustatyta tvarka. Taigi, kai išduodančioji valstybė, remdamasi objektyviomis aplinkybėmis, mano, kad bausmė nebus faktiškai įvykdyta vykdančiojoje valstybėje arba kad šios bausmės vykdymas toje valstybėje nepadės pasiekti tikslo padėti prašomam perduoti asmeniui socialiai reabilituotis atlikus jam skirtą laisvės atėmimo bausmę, ji gali atsisakyti perduoti apkaltinamąjį nuosprendį ir prie jo pridėtą liudijimą. Tas pats pasakytina ir tuo atveju, kai išduodančioji valstybė dėl baudžiamosios politikos motyvų mano, kad skirtą bausmę būtų tikslinga vykdyti jos teritorijoje. Vis dėlto išduodančioji valstybė turi užtikrinti, kad pagal Pamatinį sprendimą 2008/909 jai suteikta prerogatyva atsisakyti perduoti nuosprendį ir liudijimą būtų naudojamasi taip, kad būtų sudarytos sąlygos veiksmingam valstybių narių kompetentingų institucijų bendradarbiavimui baudžiamosiose bylose ir užtikrinta, kad nebus paralyžiuotas EAO veikimas ir nuosprendžių baudžiamosiose bylose tarpusavio pripažinimas, siekiant juos vykdyti kitoje valstybėje narėje. Be to, išduodančiosios ir vykdančiosios teisminės institucijos turi visapusiškai naudotis Pagrindų sprendime 2002/584 ir Pamatiniame sprendime 2008/909 numatytomis priemonėmis, kad būtų skatinamas tarpusavio pasitikėjimas, kuriuo grindžiamas šis bendradarbiavimas.
Šiomis aplinkybėmis, jeigu dėl kokių nors priežasčių negalima faktiškai perimti bausmės vykdymo vykdančiojoje valstybėje, be kita ko, dėl Pamatiniame sprendime 2008/909 numatytų sąlygų ir tvarkos nesilaikymo, siekiant išvengti prašomo perduoti asmens nebaudžiamumo, EAO turi būti vykdomas. EAO vykdymas yra principas, o atsisakymas jį vykdyti yra išimtis, kurią reikia aiškinti siaurai.
Vadinasi, jeigu vykdančioji teisminė institucija, remdamasi Pagrindų sprendimo 2002/584 4 straipsnio 6 punktu, atsisakė vykdyti EAO ir nesilaikė Pamatiniame sprendime 2008/909 numatytų apkaltinamojo nuosprendžio, kuriuo skirta laisvės atėmimo bausmė, pripažinimo ir šios bausmės vykdymo perėmimo sąlygų ir tvarkos, išduodančioji valstybė išsaugo teisę vykdyti šią bausmę, taigi palikti galioti EAO (
3
). Aiškinimas priešingai sudarytų galimybę apeiti Pamatiniame sprendime 2008/909 nustatytas taisykles ir pakenktų Pagrindų sprendime 2002/584 nustatytos supaprastintos ir veiksmingos prašomų perduoti asmenų perdavimo sistemos veikimui. Vis dėlto išduodančioji teisminė institucija turi išnagrinėti, ar, atsižvelgiant į konkretaus atvejo ypatumus, toks palikimas galioti, dėl kurio gali būti apribota prašomo perduoti asmens laisvė, yra proporcingas. Atliekant tokį nagrinėjimą reikėtų atsižvelgti į EAO palikimo galioti pasekmes šiam asmeniui ir į jo vykdymo perspektyvas.
Teisingumo Teismas taip pat nusprendė, kad sprendimas, kuriuo vykdančioji teisminė institucija, remdamasi Pagrindų sprendimo 2002/584 4 straipsnio 6 punktu, atsisakė vykdyti EAO, išduotą siekiant įvykdyti laisvės atėmimo bausmę, pripažino nuosprendį, kuriuo paskirta ši bausmė, ir nurodė įvykdyti šią bausmę vykdančiojoje valstybėje, nėra „galutinis teismo sprendimas už tą pačią veiką“, kaip tai suprantama pagal šio pagrindų sprendimo 3 straipsnio 2 punktą. Priimant tokį sprendimą atliekamas nagrinėjimas nereiškia, kad pradedamas nuteistojo baudžiamasis persekiojimas, ir neapima bylos nagrinėjimo iš esmės; tokiu sprendimu tik siekiama, kad išduodančiojoje valstybėje skirtą bausmę būtų galima vykdyti vykdančiojoje valstybėje.
(
1
)	2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimas 2002/584/TVR dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos (OL L 190, 2002, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 6 t., p. 34) (toliau – Pagrindų sprendimas 2002/584).
(
2
)	2008 m. lapkričio 27 d. Tarybos pamatinis sprendimas 2008/909/TVR dėl nuosprendžių baudžiamosiose bylose tarpusavio pripažinimo principo taikymo skiriant laisvės atėmimo bausmes ar su laisvės atėmimu susijusias priemones, siekiant jas vykdyti Europos Sąjungoje (OL L 327, 2008, p. 27) (toliau – Pagrindų sprendimas 2008/909).
(
3
)	Pamatinio sprendimo 2008/909 22 straipsnio 1 dalis, kurioje numatyta, kad išduodančioji valstybė negali toliau vykdyti bausmės, jeigu ją vykdyti jau pradėjo vykdančioji valstybė, netaikoma, kai vykdančioji valstybė, kaip nagrinėjamu atveju, atsisakė perduoti asmenį pagal Pagrindų sprendimo 2002/584 4 straipsnio 6 punktą, bet nesilaikė Pamatiniame sprendime 2008/909 nustatytų taisyklių.