62024CC0182
GENERALINIO ADVOKATO
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA IŠVADA,
pateikta 2025 m. balandžio 10 d. (
1
)
Byla C‑182/24
RB, kaip Claude Chabrol teisių perėmėjas,
AD, atstovaujamas rūpintojos NM, kaip Claude Chabrol teisių perėmėjas,
DR, kaip Claude Chabrol teisių perėmėja,
ZB, kaip Claude Chabrol teisių perėmėjas,
VQ, kaip Claude Chabrol teisių perėmėja,
RZ, kaip Paul Gégauff teisių perėmėjas,
DQ, kaip Paul Gégauff teisių perėmėjas,
FI, kaip Paul Gégauff teisių perėmėja,
LF, kaip Paul Gégauff teisių perėmėja,
prieš
Société des Auteurs et Compositeurs Dramatiques (SACD),
Radio Days SARL,
Brinter Company Ltd,
BS,
MW,
Artedis SA,
Panoceanic Films SA,
dalyvaujant:
Société des auteurs, compositeurs et éditeurs de musique (SACEM),
HU, kaip Pierre Jansen teisių perėmėjui,
YG, kaip Ellery Queen teisių perėmėjui,
VH, kaip Ellery Queen teisių perėmėjui,
IA,
ID, kaip Jean Patrick Manchette teisių perėmėjui,
Daniel Boulanger paveldėtojui, kaip Daniel Boulanger teisių perėmėjui,
HK, kaip Claude Brulé teisių perėmėjui,
QY, kaip Claude Brulé teisių perėmėjui,
WY, kaip Claude Brulé teisių perėmėjui,
KE, kaip Claude Brulé teisių perėmėjui,
NA, kaip Claude Brulé teisių perėmėjui,
IY, kaip Claude Brulé teisių perėmėjui,
Nicholas Blake įpėdiniui, kaip Nicholas Blake teisių perėmėjui,
Edward Atiyah įpėdiniui, kaip Edward Atiyah teisių perėmėjui,
Ellery Queen įpėdiniui, kaip Ellery Queen teisių perėmėjui,
Richard Neely įpėdiniui, kaip Richard Neely teisių perėmėjui,
Patricia Highsmith įpėdiniui,
Charlotte Armstrong įpėdiniui, kaip Charlotte Armstrong teisių perėmėjui,
WI, kaip Claude Rank teisių perėmėjui,
QT, kaip Hubert Monteilhet teisių perėmėjui,
(Tribunal Judiciaire de Paris (Paryžiaus pirmosios instancijos teismas, Prancūzija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
„Procesas dėl prejudicinio sprendimo priėmimo – Autorių teisės ir gretutinės teisės – Intelektinės nuosavybės teisių gynimas – Tinkami teisių gynimo būdai – Direktyva 2001/29/EB – 8 straipsnis – Direktyva 2004/48/EB – 3 straipsnis – Direktyva 2006/116/EB – 1 ir 2 straipsniai – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis – Nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos bendraautorio pareikšto ieškinio dėl intelektinės nuosavybės teisių apsaugos priimtinumas priklauso nuo to, ar kiti bendraautoriai buvo įtraukti į bylą – Procesinė autonomija – Veiksmingumo principas“
1.
1990 m. režisierius Claude Chabrol ir scenaristas Paul Gégauff tam tikrų savo filmų naudojimo teises trisdešimčiai metų perleido platinimo bendrovei.
2.
2019 m., kai Claude Chabrol ir Paul Gégauff jau buvo mirę, atitinkami jų įpėdiniai pareiškė ieškinį platintojai ir kitoms su ja susijusioms bendrovėms; be kita ko, jie prašė atlyginti žalą, patirtą dėl sutartinių įsipareigojimų nevykdymo ir autorių teisių pažeidimo.
3.
Atsakovai kaip ieškinio nepriimtinumo pagrindą nurodė tai, kad į bylą nebuvo įtraukti visi bendraautoriai, dalyvavę kuriant filmus, arba jų teisių perėmėjai. Jie teigė, kad pagal Prancūzijos teisę, pareiškus ieškinį dėl autorių teisių į kolektyvinį kūrinį („bendraautorių kūrinį“) gynimo, į bylą turi būti įtraukti visi bendraautoriai.
4.
Sprendimą šioje byloje turintis priimti teismas Teisingumo Teismui pateikė du prejudicinius klausimus, siekdamas iš esmės išsiaiškinti, ar pareiga į bylą įtraukti visus bendraautorius, kaip ieškinio priimtinumo sąlyga, atitinka Sąjungos teisę. Visų pirma jis nori išsiaiškinti, ar ši pareiga atitinka Direktyvą 2001/29/EB (
2
), Direktyvą 2004/48/EB (
3
), Direktyvą 2006/115/EB (
4
) ir Direktyvą 2006/116/EB (
5
), siejamas su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 17 ir 47 straipsniais.
I. Teisinis pagrindas
A.
Sąjungos teisė
1. Direktyva 2001/29
5.
8 straipsnyje („Nuobaudos ir teisių gynimo būdai“) nurodyta:
„1.   Valstybės narės nustato atitinkamas nuobaudas ir teisių gynimo būdus, jei pažeidžiamos šioje direktyvoje nustatytos teisės ir pareigos, bei imasi visų priemonių, reikalingų užtikrinti, kad tos nuobaudos ir teisių gynimo būdai būtų taikomi. Šitaip nustatytos nuobaudos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.
2.   Kiekviena valstybė narė imasi priemonių, reikalingų užtikrinti, kad teisių turėtojai, kurių interesus paveikia jos teritorijoje atliekama pažeidžianti veikla, galėtų pareikšti ieškinį dėl nuostolių atlyginimo ir (arba) prašyti teismo draudimo [laikinųjų apsaugos priemonių], prireikus teises pažeidžiančios medžiagos konfiskavimo, taip pat 6 straipsnio 2 dalyje nurodytų įtaisų, gaminių ar jų sudedamųjų dalių konfiskavimo.
<…>“
2. Direktyva 2004/48
6.
3 straipsnyje („Bendrasis įsipareigojimas“) nustatyta:
„1.   Valstybės narės numato priemones, procedūras ir gynybos būdus, būtinus užtikrinti intelektinės nuosavybės teisių, kurioms taikoma ši direktyva, vykdymą [paisymą]. Tos priemonės, procedūros ir gynybos būdai turi būti sąžiningi, teisingi, neturi būti komplikuoti ar brangūs, ar sukelti nepagrįstą vėlavimą ar delsimą.
2.   Tos priemonės, procedūros ir gynybos būdai taip pat turi būti veiksmingi, proporcingi ir atgrasantys; jie turi būti taikomi tokiu būdu, kad nebūtų sukuriamos kliūtys teisėtai prekybai ir numatytų apsaugos priemones nuo piktnaudžiavimo jomis.“
3. Direktyva 2006/116
7.
1 straipsnyje („Autorių teisių galiojimo terminas“) numatyta:
„1.   Literatūros ar meno kūrinio autoriaus teisės, remiantis Berno konvencijos 2 straipsniu, galioja visą autoriaus gyvenimą ir 70 metų po jo mirties nepriklausomai nuo kūrinio teisėto viešo paskelbimo datos.
2.   Tuo atveju, kai kūrinys sukurtas bendraautorystės pagrindu, 1 dalyje nurodytas terminas skaičiuojamas nuo paskutinio bendraautorio mirties datos.
<…>“
8.
2 straipsnyje („Kinematografijos ir audiovizualiniai kūriniai“) nurodyta:
„1.   Kinematografijos arba audiovizualinio kūrinio pagrindinis režisierius yra laikomas jo autoriumi arba vienu iš autorių. Valstybės narės turi teisę nuspręsti, ką pripažinti kitais bendraautoriais.
2.   Kinematografijos arba audiovizualinio kūrinio apsaugos terminas baigiasi praėjus 70 metų nuo ilgiausiai išgyvenusio iš toliau išvardytų asmenų mirties nepriklausomai nuo to, ar šie asmenys laikomi bendraautoriais, ar ne; šie asmenys yra: pagrindinis režisierius, scenarijaus autorius, dialogų autorius ir muzikos, specialiai sukurtos kinematografijos ar audiovizualiniam kūriniui, autorius.“
9.
9 straipsnyje („Neturtinės teisės“) nustatyta:
„Ši direktyva nepažeidžia valstybių narių nuostatų, taikomų neturtinėms teisėms.“
B.
Prancūzijos teisė
1. „Code de la propriété intellectuelle“ (Intelektinės nuosavybės kodeksas) (
6
)
10.
L. 113-2 straipsnyje numatyta:
„Bendraautorių kūriniu laikomas kūrinys, kurį kuriant dalyvavo keli fiziniai asmenys <…>.“
11.
L. 113-3 straipsnyje nurodyta:
„Bendraautorių kūrinys yra bendra bendraautorių nuosavybė.
Bendraautoriai savo teisėmis turi naudotis bendru sutarimu.
Kilus nesutarimų sprendimą turi priimti civilinių bylų teismas.
Jeigu kiekvienas bendraautoris dalyvauja kaip skirtingų žanrų atstovas, kiekvienas iš jų, jei nesusitarta kitaip, gali atskirai naudoti savo asmeninį indėlį, jokiu atveju nepažeisdamas galimybės naudoti bendrą kūrinį.“
12.
L. 113-7 straipsnyje nustatyta:
„Audiovizualinio kūrinio autoriumi laikomas fizinis asmuo ar asmenys, užsiimantys šio kūrinio intelektine kūryba. Jei neįrodoma kitaip, daroma prielaida, kad bendradarbiaujant sukurto audiovizualinio kūrinio bendraautoriai yra: 1) scenarijaus autorius; 2) adaptacijos autorius; 3) sakytinio teksto autorius; 4) specialiai kūriniui sukurtų muzikinių kompozicijų su žodžiais arba be žodžių autorius; 5) režisierius <…>.“
2. „Code de procedure civil“ (Civilinio proceso kodeksas) (
7
)
13.
126 straipsnyje numatyta, kad tais atvejais, kai situaciją, dėl kurios atsirado nepriimtinumo pagrindas, galima ištaisyti, nepriimtinumą atsisakoma pripažinti, jeigu tuo metu, kai teismas turi priimti sprendimą, nepriimtinumo pagrindas yra išnykęs.
14.
Pagal 659 straipsnį, kai asmens, kuriam turi būti įteiktas dokumentas, nuolatinė gyvenamoji vieta, gyvenamoji vieta ar darbo vieta nežinomos, huissier de justice (antstolis) surašo protokolą ir jame tiksliai aprašo veiksmus, kurių ėmėsi, kad surastų dokumento adresatą. Tą pačią dieną arba ne vėliau kaip pirmą darbo dieną po jos huissier
de justice (antstolis) registruotu laišku su gavimo patvirtinimu paskutiniu žinomu adresu išsiunčia adresatui protokolo kopiją kartu su dokumento, kuris turi būti įteiktas, kopija; priešingu atveju dokumentai negalioja.
15.
780 straipsnyje, susijusiame su rašytiniu procesu pirmosios instancijos teismuose, nustatyta, kad bylos nagrinėjimą kontroliuoja kolegijos, kuriai byla perduota nagrinėti, teisėjas; jis užtikrina, kad procesas vyktų sąžiningai, visų pirma kad būtų laiku pasikeista dokumentais ir jie būtų laiku pateikti.
16.
788 straipsnyje nurodyta, kad civilinę bylą nagrinėjantis teisėjas naudojasi visais įgaliojimais, reikalingais dokumentams perduoti, gauti ir pateikti.
II. Faktinės aplinkybės, byla ir prejudiciniai klausimai
17.
Nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą (
8
) nurodytos šios svarbios faktinės aplinkybės:
–
Claude Chabrol 1967–1974 m. sukūrė keturiolika filmų. Paul Gégauff bendradarbiavo kuriant penkis iš jų – jis rašė dialogus, scenarijus ar adaptavo kūrinius kinui,
–
filmų medžiaga priklausė jų gamintojai SA Les Films La Boétie, kuri likviduojama 1982 m. kovo 25 d. sutartimi buvo perleista Jungtinės Karalystės bendrovei, tuo metu žinomai kaip Brinter Co
,
–
1990 m. birželio 8 d. sutartimis Claude Chabrol bendrovei Brinter Company Ltd (toliau – bendrovė Brinter) perleido teisę 30 metų „toliau naudoti“ (
9
) įvairius filmus. BS buvo bendrovės Brinter direktorius,
–
Paul Gégauff teisės naudoti penkis filmus, kuriuos kuriant jis bendradarbiavo, buvo numatytos 1990 m. birželio 8 d. sutartyse; šias sutartis keturi jo įpėdiniai pasirašė su bendrove Brinter, kuriai jie perleido teisę 30 metų „toliau naudoti filmus“ (
10
),
–
1990 m. sausio 1 d. pardavimo įgaliojimu bendrovė Brinter leido bendrovei Artedis SA dvylikos mėnesių laikotarpiui, kuris gali būti pratęstas savaime, pasirašyti pardavimo sutartis tiesiogiai su pirkėjais ir gauti mokėjimus. Ši sutartis buvo sudaryta dėl keturiolikos aptariamų filmų, išskyrus vieną iš jų. Bendrovės Artedis direktorė buvo MW,
–
pagal 2012 m. vasario 18 d. sutartį bendrovė Brinter perleido bendrovei Panoceanic Films SA teisę naudoti penkis aptariamus filmus.
18.
2019 m. liepos 11 d. Claude Chabrol ir Paul Gégauff įpėdiniai pareiškė ieškinį bendrovėms Brinter, Artedis, Panoceanic Films, Radio Days SARL, taip pat MW ir BS (
11
) dėl sutarties pažeidimo ir autorių teisių (
12
) į keturiolika filmų, kurių penkių bendraautoris buvo Paul Gégauff, pažeidimo.
19.
2020 m. sausio 27 d. atsakovai pateikė nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą, nes į bylą nebuvo įtraukti devyniolika aptariamų filmų bendraautorių.
20.
Siekdami ištaisyti klaidas savo reikalavimuose, 2020 m. gegužės 5 d. ir birželio 12 d. raštais ieškovai įtraukė į bylą:
–
septynis fizinius asmenis, kuriuos laikė bendraautoriais arba anksčiau mirusių bendraautorių teisių perėmėjais (
13
),
–
aštuonis bendraautorių „įpėdinius“, kurių, kaip įpėdinių statusą turinčių fizinių asmenų, tapatybės jie negalėjo nustatyti (
14
),
–
dvi autorių teisių kolektyvinio administravimo bendroves, iš kurių viena atstovauja dramos kūrinių autoriams ir kompozitoriams (
15
), o kita – muzikos kūrinių autoriams, kompozitoriams ir leidėjams (
16
).
21.
2023 m. vasario 9 d. nutartimi (
17
) civilinę bylą nagrinėjęs teismas įpareigojo atsakovus pateikti bendraautorių ir teisių į filmus perėmėjų tapatybės duomenis.
22.
Ieškovai, net ir turėdami šiuos duomenis, dėl filmų skaičiaus (keturiolika), jų sukūrimo metų (sukurti 1967–1974 m.), dalyvaujančių šalių įvairovės (režisierius, scenaristas, muzikos autorius, ankstesnio literatūros kūrinio autorius) ir tam tikrų bendraautorių, kurių įpėdiniai nežinomi arba negyvena Prancūzijoje, mirties negalėjo nustatyti visų filmų bendraautorių ir teisių perėmėjų buvimo vietos ir jų įtraukti į bylą.
23.
Ginčą turintis spręsti Tribunal judiciaire de Paris (Paryžiaus pirmosios instancijos teismas, Prancūzija) nurodė, kad „nuo 2020 m. sausio 27 d. <…> bylos nagrinėjimas yra sustabdytas, nes nepavyko nustatyti daugybės [filmų bendraautorių] įpėdinių“ (
18
).
24.
Be to, jis pabrėžė, jog „<…> šalys dėjo daug pastangų, kad nustatytų bendraautorius arba jų teisių perėmėjus, bet negalėjo teisėtai įtraukti jų į bylą, kaip to reikalaujama nacionalinėje jurisprudencijoje, grindžiamoje [CPI] L. 113-3 straipsniu“ (
19
).
25.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad, kalbant apie Chartijos garantuojamą teisę į veiksmingą teisinę gynybą, ieškovai šioje byloje faktiškai neturi galimybės kreiptis į civilinių bylų teismą, turintį nuspręsti dėl jų reikalavimų esmės, jeigu negali pareikšti ieškinio visiems ginčijamų kūrinių bendraautorių teisių perėmėjams (
20
). Taigi ieškovų naudojimasis autorių teisėmis priklausys nuo jų gebėjimo nustatyti kitus šių teisių bendrasavininkius (
21
).
26.
Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas Teisingumo Teismui pateikė du prejudicinius klausimus:
„1.
Ar [Direktyvos 2001/29] 2, 3, 4 ir 8 straipsniai, [Direktyvos 2004/48] 1–3 straipsniai ir [Direktyvos 2006/116] 1, 2 ir 9 straipsniai tiek, kiek jais kinematografijos ar audiovizualinio kūrinio autoriui ir bendraautoriui užtikrinama tiek išimtinė teisė leisti arba uždrausti atgaminti ir viešai skelbti savo kūrinius, tiek apsaugos laikotarpis, kuris baigiasi praėjus 70 metų po paskutinio bendraautorio mirties, ir kartu jais valstybės narės įpareigojamos autorių teisių pažeidimo atveju numatyti veiksmingas, proporcingas ir atgrasomas nuobaudas bei tinkamus teisių gynimo būdus, kaip ir priemones, procedūras bei gynybos būdus, kurie nebūtų pernelyg komplikuoti ar brangūs ir nesukeltų nepagrįsto vėlavimo ar delsimo, turi būti aiškinami taip, jog tam, kad teisių turėtojo pareikštas ieškinys dėl kūrinio bendraautorių autorių teisių pažeidimo būtų priimtinas, į bylą turi būti įtraukti visi bendraautoriai?
2.
Ar autorių teisių turėtojo teisė į veiksmingą teisinę gynybą ir teisė kreiptis į teismą, kuri yra [Direktyvos 2001/29] 2, 3, 4 ir 8 straipsniuose, [Direktyvos 2004/48] 1–3 straipsniuose, [Direktyvos 2006/116] 1, 2 ir 9 straipsniuose, [Direktyvoje 2006/115] ir [Chartijos] 17 ir 47 straipsniuose įtvirtintos teisės į teisingą bylos nagrinėjimą sudedamoji dalis, turi būti aiškinama taip, kad ieškinio dėl autorių teisių pažeidimo priimtinumas priklauso nuo visų kūrinio bendraautorių įtraukimo į bylą?“
III. Procesas Teisingumo Teisme
27.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismas gavo 2024 m. kovo 5 d.
28.
Rašytines pastabas pateikė:
–
Claude Chabrol įpėdiniai (DR, VQ, ZB ir AD; pastarajam atstovavo jo rūpintoja) kartu su Paul Gégauff įpėdiniais (RZ, DQ, FI ir LF),
–
atskirai – Claude Chabrol įpėdinis RB,
–
kartu – BS, MW, bendrovės Artedis, Brinter, Panoceanic Films ir Radio Days (atsakovai pagrindinėje byloje),
–
Austrijos bei Prancūzijos vyriausybės ir Europos Komisija.
29.
Teisingumo Teismas nusprendė, kad teismo posėdžio rengti nebūtina.
IV. Vertinimas
A.
Pirminės pastabos
1. Taikomos nuostatos
30.
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs tik su procesine problema, kylančia aiškinant CPI L. 113-3 straipsnį. Materialinė autorių teisių taikymo sritis, kuri galėtų atsirasti išsprendus procesinį prieštaravimą, nėra ginčijama.
31.
CPI L. 113-3 straipsnyje numatyta, kad kolektyvinio kūrinio bendraautoriai savo teisėmis turi naudotis bendru sutarimu. Nacionalinėje jurisprudencijoje tai išaiškinta taip: „kolektyvinio kūrinio bendraautoris, kuris teisme pareiškia ieškinį siekdamas apginti savo turtines teises, turi įtraukti į bylą kitus kūrinio autorius (priešingu atveju jo ieškinys bus pripažintas nepriimtinu), nes jo indėlis negali būti atskirtas nuo bendraautorių indėlio“ (
22
).
32.
Iš esmės prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nori žinoti, ar taip išaiškinta nacionalinė taisyklė atitinka Sąjungos teisę, kurios nuostatas jis nurodo savo dviejuose klausimuose.
33.
Šios nuostatos apima Direktyvos 2006/115 nuostatas, tačiau prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nieko nenurodė, kokią įtaką jų turinys gali turėti byloje, ir nepatikslino, dėl kurių konkrečiai straipsnių jam kyla abejonių. Mano nuomone, tai reiškia, kad Teisingumo Teismo atsakyme šios direktyvos nuostatos gali būti neanalizuojamos.
34.
Kitaip yra direktyvų 2001/29, 2004/48 ir 2006/116 atveju. Visose trijose įtvirtintos nuostatos, kurios savaime gali turėti įtakos atsakymui į prejudicinius klausimus:
–
pagal Direktyvos 2001/29 8 straipsnio 1 ir 2 dalis valstybės narės nustato tinkamus teisių gynimo būdus, susijusius su autorių teisių ir gretutinių teisių pažeidimu, taip pat užtikrina, kad šių teisių turėtojai galėtų pareikšti ieškinį dėl žalos atlyginimo,
–
Direktyvos 2004/48 3 straipsnio 1 ir 2 dalyse valstybėms narėms nustatyta pareiga numatyti procedūras ir teisių gynimo būdus, būtinus užtikrinti, kad būtų paisoma intelektinės nuosavybės teisių. Tos procedūros ir teisių gynimo būdai turi būti ne komplikuoti ar brangūs, o veikiau veiksmingi, proporcingi ir atgrasomi,
–
Direktyvos 2006/116 1 straipsnio 2 dalyje, reglamentuojančioje autorių teisių galiojimo terminą, nurodyta, kad tuo atveju, kai kūrinys sukurtas bendraautorystės pagrindu, apsaugos terminas skaičiuojamas nuo paskutinio bendraautorio mirties datos.
35.
Dėl Chartijos 17 ir 47 straipsnių pažymėtina, kad būtent 47 straipsnis turi didžiausią poveikį byloje, nes Sąjungos teisės normose autorių teisės pripažįstamos atsižvelgiant į teisę į teisinę gynybą, todėl atsiranda galimybė taikyti pačią Chartiją (51 straipsnio 1 dalis). Chartijos 17 straipsnio 2 dalis („[i]ntelektinė nuosavybė turi būti saugoma“) aiškintina taikant antrinės teisės normas, kuriose įtvirtinta ta apsauga.
2. Byloje nagrinėjamos autorių teisės
36.
Keliuose nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą punktuose nurodyta, kad C. Chabrol ir P. Gégauff „bendraturčių“ (
23
) reikalavimai apima ir turtines, ir neturtines autorių teises (
24
).
37.
Nekyla abejonių dėl šioje byloje tariamai pažeistų autorių teisių turtinio pobūdžio, tačiau ginčytina, ar iš tiesų byla susijusi ir su neturtinėmis teisėmis. Jeigu tai būtų patvirtinta, reikėtų atsižvelgti į tai, kad Direktyvos 2006/116 9 straipsnyje numatyta, jog jos nuostatos nepažeidžia neturtinėms teisėms taikomų valstybių narių nuostatų.
38.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turės nustatyti, kokios autorių teisės (turtinės ar neturtinės) galėjo būti pažeistos. Siekiant atsakyti į jo prejudicinius klausimus, kurie susiję tik su nepriimtinumu grindžiamu atsakovų prieštaravimu, neturi didelės reikšmės tai, ar į bylą bus įtrauktos neturtinės autorių teisės.
B.
Atsakymas į prejudicinius klausimus
39.
Manau, kad šiuos du klausimus galima nagrinėti kartu. Analizuosiu tiek problemas, kylančias dėl bendrosios nuosavybės teisės į autorių teises, tiek šių teisių gynimui teisme nustatytas sąlygas ir apribojimus.
1. Bendroji nuosavybės teisė į autorių teises
40.
Sąjungos teisės aktuose arba daroma prielaida, kad autorių teisės gali priklausyti bendrąja nuosavybės (bendraturčių) teise, arba tokia galimybė aiškiai nurodyta.
41.
Direktyvoje 2001/29 (
25
) ir Direktyvoje 2004/48 (
26
) minimas „autorius“ arba „intelektinės nuosavybės teisės turėtojas“; šios sąvokos nedarant skirtumo vartojamos vienaskaita arba daugiskaita.
42.
Direktyvoje 2006/116 pripažįstama bendroji nuosavybės teisė į autorių teises: jos 14 konstatuojamojoje dalyje nurodyti „atvej[ai], kai autoriais pripažįstami vienas ar daugiau fizinių asmenų“. Jos 1 straipsnio 2 dalyje konkrečiai numatytas atvejis, kai „kūrinys sukurtas bendraautorystės pagrindu“.
43.
Visų pirma, kalbant apie kinematografijos ar audiovizualinius kūrinius, Direktyvos 2006/116 2 straipsnyje valstybėms leidžiama kartu su pagrindiniu režisieriumi nurodyti „kitus bendraautorius“. Būtent toks atvejis nagrinėjamas šioje byloje.
44.
Taigi galima teigti, kad, kai keli asmenys yra kinematografinio kūrinio autoriai arba intelektinės nuosavybės teisių turėtojai, apsauga taikoma jiems visiems. Tiek jie, tiek, jiems mirus, jų įpėdiniai turi teisę į tai, kad būtų užtikrintos autorių teisės į bendradarbiaujant sukurtą kinematografijos kūrinį.
45.
Kaip ir giminingoje pramoninės nuosavybės srityje (
27
), autorių teisių srityje kyla problema, kaip bendrasavininkiai gali apginti savo reikalavimus, atsižvelgiant į tai, kad Sąjungos teisės normose nereglamentuojami procesiniai būdai, tinkami tokių teisių apsaugai užtikrinti.
46.
Direktyvos 2004/48 4 straipsnio a punkte nustatyta, kad „siekti <…> priemonių, procedūrų ir gynybos būdų taikymo turi teisę <…> intelektinės nuosavybės teisių turėtojai taikomos teisės normų nustatyta tvarka“ (
28
).
47.
Teisingumo Teismas mano, kad taikoma teisė „suprantama kaip nuoroda tiek į reikšmingą nacionalinę teisę, tiek į Sąjungos teisę“ (
29
).
48.
Vis dėlto Sąjungos teisėje nėra konkrečių nuostatų dėl autorių teises turinčių bendrasavininkių ieškinių pareiškimo teisme. Šis klausimas nesuderintas, todėl valstybės narės turi priimti atitinkamas taisykles, reglamentuojančias tokių ieškinių pareiškimą nacionaliniuose teismuose. Sąjungos teisėje nenustatytos sąlygos, kuriomis bendrasavininkiai gali naudotis savo, kaip bendrasavininkių, teisėmis (
30
).
49.
Taigi teisminei autorių teisių į bendrą kūrinį apsaugai „taikoma teisė“ iš esmės yra ta, kurią nustato valstybės narės.
2. Nacionalinė taisyklė, procesinės autonomijos ribos ir Chartijos 47 straipsnis
50.
Manau, kad CPI L. 113-3 straipsnyje įtvirtintos taisyklės užginčyti negalima, ir tai matyti iš jos teksto. Mano nuomone, nėra priežasčių ginčyti nuostatą, kurioje tik nurodyta, kad kolektyvinio kūrinio bendraautoriai savo teisėmis turi naudotis bendru sutarimu, o jei toks sutarimas nepasiekiamas, sprendimą šiuo klausimu priima teismas.
51.
Tokia taisyklė atitinka įvairiose teisės sistemose įprastą bendrosios nuosavybės teisės į turtą ir teises supratimą (
31
). Juo labiau reikia turėti omenyje tai, kad pagal nacionalinę jurisprudenciją bendraautoriai savo teisėmis bendrai naudotis turi tik tiek, kiek vieno iš jų indėlis negali būti atskirtas nuo kitų indėlio (
32
).
52.
Prancūzijos jurisprudencijoje šią taisyklę išaiškinus pagal proceso teisę, ja remiantis nustatytas ieškinių nepriimtinumo pagrindas: ieškiniai atmetami a limine, jeigu kūrinio bendraautoris, pareiškęs teisminį ieškinį savo teisėms ginti, neįtraukė į bylą kitų bendraautorių.
53.
Kaip pripažįsta pati Prancūzijos vyriausybė (
33
), CPI taisyklės ir jurisprudencijos aiškinimo binomas reiškia, kad apribojama teisė kreiptis į teismą. Vis dėlto nemanau, kad tai savaime yra kritikuotina, atsižvelgiant į toliau pateiktus argumentus dėl šios teisės ribų.
54.
Kiekvienos valstybės narės teisėje gali būti nustatyta, kad bendro kūrinio bendrasavininkio pareikšto ieškinio priimtinumas priklauso nuo to, ar į bylą yra įtraukti kiti bendraautoriai. Toks procesinis reikalavimas logiškas tais atvejais, kai įstatyme numatytas „būtinas procesinis ieškovų bendrininkavimas“ (
34
). Nėra jokių kliūčių įstatyme reikalauti jei ne privalomo kitų ieškovų dalyvavimo, tai bent jų įtraukimo į bylą, kaip šiuo atveju (
35
).
55.
Tokio pobūdžio taisyklė (nesvarbu, ar ji kyla iš jurisprudencijos) yra valstybių narių procesinės autonomijos dalis, todėl gali būti priimtina, jeigu atitinka teisėtus tikslus ir neperžengia toliau nurodytų ribų.
56.
Ta taisyklė yra pagrįsta teisėtais tikslais, kuriuos pabrėžia Prancūzijos vyriausybė ir Komisija. Pagal ją vienodai ginamos nedalyvaujančių bendrasavininkių teisės, suteikiant jiems galimybę gauti pakankamai informacijos, kad jie galėtų dalyvauti arba nedalyvauti procese (
36
). Be to, ši taisyklė padeda užtikrinti teisinį saugumą ir tinkamą teisingumo vykdymą, nes leidžia numatyti problemas, kurių galėtų kilti dėl lis pendens, vėlesnio ieškinių sujungimo, galimų nesuderintų sprendimų, jei kiekvienas bendraautoris veiktų savarankiškai, arba aplinkybės, kad pageidautina išvengti vėlesnių ieškinių, kuriuos gali pareikšti į bylą neįtraukti bendraautoriai (
37
).
57.
Apribojimas, kuris šioje taisyklėje nustatytas autorių teises turinčiam bendrasavininkiui, vis dėlto turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant į du aspektus: pirma, ar jis atitinka lygiavertiškumo ir veiksmingumo principus (
38
) ir, antra, ar jis atitinka iš Chartijos 47 straipsnio kylančius reikalavimus. Šiame straipsnyje yra įtvirtintas teisių, kurios pagal Sąjungos teisę suteikiamos teisės subjektams, veiksmingos teisinės gynybos principas.
58.
Taikant tokį dvejopą požiūrį rezultatas būtų tas pats, jeigu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas galiausiai nuspręstų, kad naudojimasis teise į teisinę gynybą siekiant apginti autorių teises tokiu atveju, kaip šis, yra susijęs su procesine pareiga, kurią įvykdyti pernelyg sudėtinga arba neįmanoma.
59.
Kadangi lygiavertiškumo principo taikymas neužginčytas, visas dėmesys nagrinėjant bylą skiriamas veiksmingumo principui. Šiuo klausimu Prancūzijos vyriausybė tvirtina, kad nėra pernelyg sudėtinga įvykdyti nagrinėjamą pareigą ir ši pareiga neviršija to, kas būtina siekiamiems tikslams įgyvendinti (
39
), nes:
–
kai byla susijusi su kūrinio dalimi, kurią galima individualizuoti, neprivaloma į ją įtraukti visų bendrasavininkių,
–
visų bendrasavininkių įtraukimu į bylą nesiekiama užtikrinti, kad jie iš tikrųjų dalyvautų procese: pakanka, kad jiems būtų išsiųstas šaukimas ir jie turėtų galimybę būti šalimi,
–
užtenka nurodyti asmens, kuris turi būti įtrauktas į bylą, vardą, pavardę ir adresą. Jeigu jo duomenys nežinomi, pagal Civilinio proceso kodekso 659 straipsnį jam galima išsiųsti šaukimą paskutiniu žinomu adresu,
–
net jei asmenų, kurie turi būti įtraukti į bylą, vardai, pavardės ir adresai nėra žinomi, ieškinio nepriimtinumo pagrindus galima pašalinti, o teismas turi teisę reikalauti, kad šiuos duomenis apie nežinomus bendrasavininkius pateiktų tretieji asmenys.
60.
Taip patikslinta nagrinėjama procesinė pareiga neabejotinai tampa ne tokia griežta, tačiau negalima atmesti, kad tokiose situacijose, kokia nagrinėjama šioje byloje, taikant net ir sušvelnintą taisyklę gali būti sustabdytas pats procesas ir dėl to nepakankamai apsaugotos ieškovų teisės.
61.
Iš tiesų Prancūzijos vyriausybė pripažįsta, kad visų bendraautorių įtraukimas į bylą tam tikrais atvejais gali būti „<…> nepagrįstas reikalavimas, dėl kurio ieškovui gali būti neįmanoma arba pernelyg sunku pasinaudoti Sąjungos teisės suteiktomis teisėmis“. Ji priduria, kad tokiais atvejais „teismas <…> priimtinumo kriterijų gali aiškinti švelniau“ (
40
).
62.
Be abejo, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turės įvertinti, ar, atsižvelgiant į konkrečias bylos aplinkybes, dėl ieškovams nustatytų procesinių reikalavimų taikymo pažeidžiamas veiksmingumo principas ir Chartijos 47 straipsnis.
63.
Toks pažeidimas būtų padarytas, jeigu ieškovams, nepaisant jų pastangų ir rūpestingumo, dėl nuo jų valios nepriklausančių priežasčių nepavyktų įtraukti į bylą visų bendrasavininkių. Tokiu atveju dėl neišvengiamo reikalavimo įtraukti šiuos asmenis į bylą (nes priešingu atveju ieškinys bus nepriimtinas) gali tapti neįmanoma arba pernelyg sudėtinga naudotis pagal Sąjungos teisės normas suteiktomis teisėmis (
41
).
64.
Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi dvi galimybes:
–
jeigu nuspręstų, kad tai tikslinga, jis galėtų nacionalinę taisyklę aiškinti ne taip griežtai, kad ji atitiktų Sąjungos teisės reikalavimus, kaip siūlo Prancūzijos vyriausybė. Ši vyriausybė teigia, kad nacionalinėje teisėje tuo tikslu numatytas pakankamas lankstumas, todėl atitinkamų nuostatų nereikia aiškinti contra legem (
42
),
–
jeigu jis vis dėlto nuspręstų, kad remdamasis Sąjungos teise procesinės taisyklės negali aiškinti iuxta legem, nes tai neįmanoma pagal Prancūzijos aukščiausiosios instancijos teismo jurisprudenciją, kurią taikant nagrinėjamu atveju būtų nepataisomai pažeistas Chartijos 47 straipsnis, jis turi neatsižvelgti į tą taisyklę (
43
).
65.
Bet kurios iš šių galimybių atveju rezultatas turėtų būti tas pats: bendrasavininkių teisei į tai, kad būtų apginti jų reikalavimai, pareikšti autorių teises (tariamai) pažeidusiems asmenims, negali būti taikomi neįvykdomi arba labai sunkiai įvykdomi procesiniai reikalavimai, nes tai praktiškai reikštų tos teisės panaikinimą.
66.
Nesiekiant priimti sprendimo vietoj prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo, galbūt galima jam pateikti tam tikrų gairių, kuriomis remiantis nagrinėjamą procesinę taisyklę būtų lengviau suderinti su Sąjungos teise ir kartu būtų atnaujintas sustabdytas procesas, išvengiant tolesnio vilkinimo.
67.
Bet kuriuo atveju pabrėžiu, kad tik prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas gali pateikti Sąjungos teisę atitinkantį aiškinimą, kurį nurodžiau pirma (logiškai mąstant, jis geriau išmano nacionalinę teisę).
68.
Nagrinėjamoje byloje ieškovai, nors reikalauja, kad jiems būtų taikomos su autorių teisėmis susijusios turtinės ir neturtinės pasekmės, teigia, kad savo ieškiniu „siekia bendrasavininkių bendrų interesų“ (
44
) ir stengiasi „apsaugoti visų filmų bendraautorių teises“ (
45
).
69.
Jeigu ieškovai, kaip jie patys nurodo, byloje gina bendrą intelektinę nuosavybę, patenkinus jų ieškinį naudos gautų visi filmų bendrasavininkiai. Priėmus sprendimą, kuriuo ginčas būtų užbaigtas patvirtinus, kad autorių teisės pažeistos, visų bendrasavininkių teisinė padėtis pagerėtų (bent jau netiesiogiai).
70.
Taigi ieškovai nesiekia apriboti kitų bendrasavininkių turimų autorių teisių į bendraautorių kūrinį. Priešingai, savo procesiniais veiksmais, susijusiais su (tariamu) šių teisių pažeidimu, jie nori pagerinti visų bendraautorių teisinę padėtį. Tiesą sakant, nekalbama apie tai, ar vienų bendraautorių interesai yra svarbesni už kitų, nes tokiu atveju turėtų būti nustatyta tinkama pusiausvyra.
71.
Atsižvelgiant į tokias bendrosios nuosavybės teisės gynimo aplinkybes man kyla klausimas, ar pagal bendrąją nuosavybę reglamentuojančias Prancūzijos teisės normas nebūtų galima pateisinti vieno iš bendrasavininkių galimybės pareikšti ieškinius (taikomos išimties tvarka), siekiant su bendru daiktu susijusios naudos, net jei bendrasavininkiai nėra įtraukti į bylą ir negautas aiškus visų jų sutikimas.
72.
RB rašytinėse pastabose tokia galimybė yra nurodyta. Jose primintos Prancūzijos civilinio kodekso normos dėl nedalomo daikto ir tai, kad pagal šio kodekso 815-2 straipsnį bet kuris nedalomo daikto savininkas gali imtis būtinų priemonių jam išsaugoti, net jei jos nėra skubios (
46
).
73.
Žvelgiant iš kitos perspektyvos, galbūt būtų galima pagal analogiją remtis taisykle, taikoma tuo atveju, kai vienas iš bendrasavininkių negali išreikšti savo valios. Tokiu atveju kitas teismo įgaliotas bendro daikto bendrasavininkis gali kompensuoti sutikimo nebuvimą.
74.
Iš tiesų pagal CPI L. 113-3 straipsnio trečią pastraipą, jeigu nėra bendraautorių sutarimo dėl kolektyvinio kūrinio, šį klausimą sprendžia civilinių bylų teismai. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi nuspręsti, ar toje nuostatoje sąvoka „nėra sutarimo“ apima atvejį, kai toks sutarimas nebuvo pasiektas, nes neįmanoma nustatyti visų kolektyvinio kūrinio bendraautorių.
75.
Be to, neatmetu galimybės remtis vienu iš principų, kurie ne vienos valstybės civilinėje teisėje taikomi tuo atveju, kai kito asmens reikalai tvarkomi be įgaliojimo. Pagal šį principą kito asmens reikalus tvarkančio subjekto, neįpareigoto tai daryti, veiksmai, atlikti siekiant to asmens naudos ir jam neprieštaraujant, gali turėti kitam asmeniui palankių pasekmių, nes „neoficialus tvarkytojas“ prisiima įgaliotojo atstovo pareigas.
76.
Jeigu pripažįstama, kad bendrasavininkis bendrą teisę gali ginti siekdamas visų bendrasavininkių naudos, tai ši materialinė galimybė turėtų turėti savo procesinę perspektyvą. Taip būtų išspręsta problema, kylanti dėl pareigos į bylą įtraukti tuos teisių turėtojus, kurių tapatybę nustatyti de facto praktiškai neįmanoma.
77.
Taigi autorių teises į bendrą daiktą gali ginti vienas ar keli bendrasavininkiai, kai atsižvelgiant į aplinkybes neįmanoma į bylą įtraukti likusių bendrasavininkių, tinkamai pasistengus juos nustatyti ir įtraukti į bylą.
78.
Kartoju, ši informacija nereiškia, kad siekiama atlikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo darbą, ieškant pagal nacionalinę teisę priimtinų sprendimų. Jeigu nė viena iš minėtų taisyklių, nuostatų ir principų neleidžia šiam teismui aiškinti nacionalinės teisės taip, kad ji atitiktų Chartijos 47 straipsnį, siejamą su atitinkamomis direktyvų dėl autorių teisių apsaugos nuostatomis, jis turi netaikyti Sąjungos teisės neatitinkančios nuostatos. Šiuo klausimu nesvarbu, kad tokį neatitikimą lemia ne CPI, o nacionalinių teismų pateiktas tos nuostatos aiškinimas.
V. Išvada
79.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau taip atsakyti Tribunal judiciaire de Paris (Paryžiaus pirmosios instancijos teismui, Prancūzija):
2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/29/EB dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo 8 straipsnis ir 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/48/EB dėl intelektinės nuosavybės teisių gynimo 3 straipsnis, siejami su 2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/116/EB dėl autorių ir tam tikrų gretutinių teisių apsaugos terminų 1 bei 2 straipsniais ir su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu,
turi būti aiškinami taip:
pagal juos iš esmės nedraudžiama nustatyti, kad ieškinio dėl intelektinės nuosavybės teisių į bendrą kelių autorių kūrinį pažeidimo priimtinumas priklauso nuo to, ar visi bendraautoriai yra įtraukti į bylą.
Vis dėlto taikant šį reikalavimą negali susidaryti situacija, kai vienam ar keliems bendraautoriams neįmanoma ar pernelyg sudėtinga pareikšti ieškinius; tokiu atveju nacionalinis teismas turi teikti pirmenybę Chartijos 47 straipsnyje įtvirtintai teisei į veiksmingą teisinę gynybą.
(
1
)	Originalo kalba: ispanų.
(
2
)	2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl autorių teisių ir gretutinių teisių informacinėje visuomenėje tam tikrų aspektų suderinimo (OL L 167, 2001, p. 10; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 230).
(
3
)	2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl intelektinės nuosavybės teisių gynimo (OL L 157, 2004, p. 45; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 2 t., p. 32).
(
4
)	2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl nuomos ir panaudos teisių bei tam tikrų teisių, gretutinių autorių teisėms, intelektinės nuosavybės srityje (OL L 376, 2006, p. 28).
(
5
)	2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl autorių ir tam tikrų gretutinių teisių apsaugos terminų (OL L 372, 2006, p. 12).
(
6
)	Loi n.o 92-597 du 1 juillet 1992, relative au code de la propriété intellectuelle (JORF, Nr. 0153, 1992 m. liepos 3 d.). Toliau – CPI.
(
7
)	Décret n.o 75-1123 du 5 décembre 1975 instituant un nouveau code de procédure civile (JORF, Nr. 0285, 1975 m. gruodžio 9 d.).
(
8
)	Nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 1–12 punktai ir 42–60 punktai.
(
9
)	Šios teisės perleidimas apėmė komercinį ir nekomercinį kinematografinį vaizdavimą, televizijos transliacijas, videogramas, sukurtas taikant bet kurį tuo metu nežinomą techninį būdą, ir perkūrimo (remake) teisę.
(
10
)	Atrodo, kad šių sutarčių sąlygos yra panašios į numatytąsias sutartyse, Claude Chabrol sudarytose su bendrove Brinter.
(
11
)	Savo rašytinėse pastabose (1 punktas) vienas iš Claude Chabrol įpėdinių (RB) nurodė, kad būtent BS per savo bendroves Brinter ir Artedis įgijo autorių teises į keturiolika filmų. Jis pridūrė, kad MW yra BS sutuoktinė ir vadovauja bendrovėms Artedis, Panoceanic Films ir Radio Days.
(
12
)	Nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą (54 punkte) teigiama, kad, „atsižvelgiant į šalių reikalavimus, ieškinys pareikštas kaip nesutartinio pobūdžio ieškinys dėl autoriaus turtinių ir neturtinių teisių pažeidimo, dėl kurio suformuluoti pagrindiniai reikalavimai atlyginti žalą. Kai kuriais iš šių reikalavimų taip pat pagrįstas ieškinys dėl sutartinės atsakomybės ir sutarčių nutraukimo, nes sutartys nustojo galioti remiantis sutarties nuostata dėl jos nutraukimo arba teismui nutraukus sutartį dėl sutartinių įsipareigojimų nevykdymo“.
(
13
)	Nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 57 punktas.
(
14
)	Nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 57 punktas. Į bylą įtraukti „įpėdiniai“ buvo: „Charlotte Armstrong įpėdinis“, „Daniel Boulanger įpėdinis“, „Nicholas Blake įpėdinis“, „Claude Brulé įpėdinis“, „Edward Atiyah įpėdinis“, „Ellery Queen įpėdinis“, „Richard Neely įpėdinis“ ir „Patricia Highsmith įpėdinis“.
(
15
)	Société des auteurs et compositeurs dramatiques (SACD). Kaip nurodyta nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą (59 punktas), ieškovai iš pradžių ją laikė „įpėdinių“ atstove, o vėliau – bendrove, privalančia pranešti bendraautorių teisių perėmėjų arba tokiais perėmėjais laikomų asmenų vardus ir pavardes.
(
16
)	Société des auteurs, compositeurs et éditeurs de musique (SACEM).
(
17
)	Nors nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nurodyta būtent ši data, atrodo, kad tai yra spausdinimo klaida, nes tikroji data – 2023 m. vasario 16 d. Tai savo rašytinėse pastabose pabrėžė RB.
(
18
)	Nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 55 punktas.
(
19
)	Nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 116 punktas.
(
20
)	Nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 120 punktas.
(
21
)	Nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 132.1 punktas.
(
22
)	Nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 77.1 punkte nurodytas 1995 m. gegužės 10 d.Cour de cassation (Kasacinis Teismas, Prancūzija) pirmosios civilinių bylų kolegijos sprendimas, priimtas išnagrinėjus kasacinį skundą Nr. 93-10.945. Be to, šios nutarties 78 ir 79 punktuose paminėtas 2011 m. gegužės 12 d. to paties Cour de cassation (Kasacinis Teismas) sprendimas, priimtas išnagrinėjus kasacinį skundą Nr. 10-14.646 („vieno iš bendraautorių ar jo teisių perėmėjų pareikšto ieškinio dėl [autorių teisių] pažeidimo priimtinumas <…> priklauso nuo visų [bendraautorių] įtraukimo į bylą“), ir 2018 m. kovo 21 d. sprendimas, priimtas išnagrinėjus kasacinį skundą Nr. 17-14.728 („jeigu bendraautoris <…> ir gali vienas ginti savo neturtines teises, tai tik su sąlyga, kad jo indėlis gali būti individualizuotas; <…> jei to negalima padaryti, jis turi <…> įtraukti į bylą kitus autorius“).
(
23
)	Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo vartojama sąvoka „consorts“ („bendraturčiai“), kuria atitinkamai įvardijami Claude Chabrol ir Paul Gégauff įpėdiniai, gali būti suprantama procesine prasme, t. y. taip, kad šie įpėdiniai yra litis consortes (procesiniai bendrininkai). Toliau „procesinį bendrininkavimą“ apibrėšiu kaip procesinį institutą.
(
24
)	Nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą 24, 25 ir 27 punktuose pakartoti tam tikrų ieškovų reikalavimai, kuriuose aiškiai nurodyta, kad pažeistos neturtinės teisės. Tos pačios nutarties 54 punkte prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad „ieškinys pareikštas kaip deliktinio pobūdžio ieškinys dėl autorių turtinių ir neturtinių teisių pažeidimo, kuriuo pagrįsti nagrinėjami pagrindiniai reikalavimai atlyginti žalą <…>“.
(
25
)	Direktyvos 2001/29 2 straipsnio a punktas, susijęs su išimtine teise „leisti arba uždrausti tiesiogiai ar netiesiogiai, laikinai ar nuolat bet kuriuo būdu ir bet kuria forma atgaminti visą [kūrinį] arba [jo dalį]“. Ši teisė suteikta „autoriams“.
(
26
)	Direktyvos 2004/48 4 straipsnio a punkte nurodyta, kad valstybės narės turi pripažinti, jog „siekti šiame skyriuje numatytų priemonių, procedūrų ir gynybos būdų taikymo turi teisę šie asmenys: a) intelektinės nuosavybės teisių turėtojai taikomos teisės normų nustatyta tvarka; <…>“. Kursyvu išskirta mano.
(
27
)	Direktyvos 2004/48 1 straipsnyje numatyta, kad šioje direktyvoje terminas „intelektinės nuosavybės teisės“ apima pramoninės nuosavybės teises.
(
28
)	Kursyvu išskirta mano. Logiška, kad šių teisių turėtojams suteikta teisė apima bendro kūrinio bendraautorius ir, kaip šiuo atveju, jų įpėdinius.
(
29
)	2018 m. rugpjūčio 7 d. Sprendimo SNB-REACT (C‑521/17, EU:C:2018:639) 31 punktas.
(
30
)	Pagal analogiją žr. 2023 m. balandžio 27 d. Sprendimo Legea (C‑686/21, EU:C:2023:357) 36 punktą, susijusį su bendrasavininkių, turinčių Sąjungos prekių ženklų suteikiamas teises, apsauga: „nors [1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamente Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, 1994, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146), iš dalies pakeistame 2004 m. vasario 19 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 422/2004 (OL L 70, 2004, p. 1)] pripažįstama bendrosios nuosavybės teisė į Europos Sąjungos prekių ženklą, jame nėra jokios nuostatos, reglamentuojančios sąlygas, kuriomis tokio prekių ženklo bendrasavininkiai gali naudotis šiuo prekių ženklu suteikiamomis teisėmis <…>“. Savo išvadoje toje byloje (C‑686/21, EU:C:2022:977) nurodžiau bendras problemas, kylančias dėl bendrosios nuosavybės teisės į prekių ženklus.
(
31
)	Savo rašytinių pastabų 67 punkte Komisija teigia, kad nagrinėjama taisyklė yra „būdinga bendrosios jungtinės nuosavybės sistemai“.
(
32
)	1995 m. gegužės 10 d.Cour de Cassation (Kasacinis Teismas) pirmosios civilinių bylų kolegijos sprendimas, priimtas išnagrinėjus kasacinį skundą Nr. 93-10.945.
(
33
)	Prancūzijos vyriausybės rašytinių pastabų 50 punktas.
(
34
)	„Būtinas procesinis ieškovų bendrininkavimas“, kaip neišvengiama prielaida, reiškia, kad egzistuoja ieškovų daugetas ir ieškovai procese privalo kartu dalyvauti arba pagal įstatymą, arba dėl nagrinėjamų santykių pobūdžio.
(
35
)	Sąvoka „įtraukimas į bylą“ procesine prasme reiškia asmeniui įteikiamą šaukimą dalyvauti procese.
(
36
)	Prancūzijos vyriausybės rašytinių pastabų 53–56 punktai ir Komisijos rašytinių pastabų 69 ir 70 punktai.
(
37
)	Prancūzijos vyriausybės rašytinių pastabų 58–62 punktai ir Komisijos rašytinių pastabų 72 punktas.
(
38
)	„<…> jei nėra konkrečią sritį reglamentuojančių Sąjungos nuostatų, pagal procesinės autonomijos principą kiekvienos valstybės narės vidaus teisės sistemoje turi būti reglamentuotos ieškinių ir skundų, skirtų teisės subjektų iš Sąjungos teisės kildinamoms teisėms užtikrinti, procesinės taisyklės su sąlyga, kad jos nėra mažiau palankios nei taisyklės, reglamentuojančios panašias situacijas, kurioms taikoma vidaus teisė (lygiavertiškumo principas), ir kad dėl jų netampa praktiškai neįmanoma ar pernelyg sudėtinga pasinaudoti Sąjungos teisės suteiktomis teisėmis (veiksmingumo principas).“2024 m. balandžio 30 d. Sprendimo M. N. (EncroChat) (C‑670/22, EU:C:2024:372) 129 punktas.
(
39
)	Prancūzijos vyriausybės rašytinių pastabų 71–78 punktai.
(
40
)	Prancūzijos vyriausybės rašytinių pastabų 85 ir 86 punktai.
(
41
)	Nors toje byloje nebuvo nagrinėjamas ieškinio nepriimtinumu grindžiamas prieštaravimas, Teisingumo Teismas nusprendė, kad dėl nacionalinės teisės normos, susijusios su įrodymų pateikimu ir rinkimu, aiškinimo, pagal kurį praktiškai neįmanoma „nustatyti tariamo autorių teisių pažeidimo“, gali būti „šiurkščiai pažeidžiama pagrindinė teisė į veiksmingą teisinę gynybą ir pagrindinės teisės į intelektinę nuosavybę, kuriomis naudojasi autorių teisių turėtojas“. 2018 m. spalio 18 d. Sprendimo Bastei Lübbe (C‑149/17, EU:C:2018:841) 51 punktas.
(
42
)	2024 m. liepos 11 d. Sprendimo Skarb Państwa(Nedaug pavėluotas mokėjimas arba vėlavimas sumokėti nedidelę sumą) (C‑279/23, EU:C:2024:605) 29 punkte nurodyta: „pagal Sąjungos teisę atitinkančio nacionalinės teisės aiškinimo principą reikalaujama, kad nacionaliniai teismai, laikydamiesi, be kita ko, draudimo aiškinti nacionalinę teisę contra legem ir atsižvelgdami į visą vidaus teisės sistemą ir taikydami joje pripažintus aiškinimo metodus, pagal savo kompetenciją padarytų viską, kad būtų užtikrintas nagrinėjamos direktyvos veiksmingumas ir priimtas ja siekiamą tikslą atitinkantis sprendimas“.
(
43
)	Ten pat, 30 punktas; jame numatyta: „Sąjungos teisę atitinkančio aiškinimo reikalavimas apima visų pirma nacionaliniams teismas nustatytą pareigą prireikus pakeisti suformuotą jurisprudenciją, jeigu ji pagrįsta su direktyvos tikslais nesuderinamu nacionalinės teisės aiškinimu. Taigi nacionalinis teismas negali pagrįstai manyti, jog neturi galimybės aiškinti nacionalinės teisės nuostatos taip, kad ji atitiktų Sąjungos teisę, vien dėl to, jog buvo nuolat pateikiamas toks šios nuostatos aiškinimas, kuris neatitiko šios teisės.“
(
44
)	RB rašytinių pastabų 17 punktas.
(
45
)	Kitų Claude Chabrol ir Paul Gégauff įpėdinių rašytinių pastabų 21 ir 22 punktai.
(
46
)	RB rašytinių pastabų 12 ir paskesni punktai, kuriuose jis teigia, kad ieškiniu dėl autorių teisių pažeidimo siekiama „išsaugoti“ šias teises ir kad ieškinys, atsižvelgiant į jo pobūdį, pareikštas ginant bendrus bendrasavininkių interesus. Be to, iš kitų Claude Chabrol ir Paul Gégauff įpėdinių rašytinių pastabų (27 ir 28 punktai) matyti, kad ieškovų pareikštu ieškiniu norima apginti teises siekiant apsaugoti visų bendraautorių ir jų teisių perėmėjų bendrus interesus. Nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą (86 punktas) apskritai nurodyta, kad ieškiniu galima tik reikalauti apsaugos priemonės.