62021TJ0386
BENDROJO TEISMO (penktoji išplėstinė kolegija) SPRENDIMAS
2024 m. lapkričio 6 d. (
*1
)
„Konkurencija – Karteliai – JAV doleriais išleistų viršvalstybinių, valstybinių ir agentūrų obligacijų sektorius – Sprendimas, kuriuo konstatuojamas SESV 101 straipsnio ir EEE susitarimo 53 straipsnio pažeidimas – Obligacijų kainų ir derybų dėl jų veiklos koordinavimas – Keitimasis jautria komercine informacija – Vienas ir tęstinis pažeidimas – Konkurencijos apribojimas dėl tikslo – Baudos dydžio apskaičiavimas – Bazinis dydis – Pardavimų vertės pakaitinė vertė – Ieškinys dėl panaikinimo – Neribota jurisdikcija“
Bylose T‑386/21 ir T‑406/21
Crédit agricole SA, įsteigtas Monruže (Prancūzija),
Crédit Agricole Corporate and Investment Bank, įsteigtas Monruže,
atstovaujami barrister D. Beard, solicitors C. Hutton, C. Peacock ir J. Parkinson,
ieškovai byloje T‑386/21,
UBS Group AG, perėmusi Credit Suisse Group AG teises, įsteigta Ciuriche (Šveicarija),
Credit Suisse Securities (Europe) Ltd, įsteigtas Londone (Jungtinė Karalystė),
atstovaujami avocats R. Wesseling, F. ten Have ir F. Brouwer,
ieškovai byloje T‑406/21,
prieš
Europos Komisiją, byloje T‑386/21 atstovaujamą T. Franchoo, M. Farley ir B. Cullen, o byloje T‑406/21 – A. Boitos, M. Farley, T. Franchoo ir C. Vang,
atsakovę,
BENDRASIS TEISMAS (penktoji išplėstinė kolegija),
kurį sudaro pirmininkas J. Svenningsen (pranešėjas), teisėjai V. Tomljenović, C. Mac Eochaidh, J. Martín y Pérez de Nanclares ir M. Stancu,
posėdžio sekretorė I. Kurme, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
įvykus 2023 m. birželio 15 ir 16 d. posėdžiams,
priima šį
Sprendimą
1
SESV 263 straipsniu grindžiamu ieškiniu ieškovai byloje T‑386/21 – Crédit Agricole SA ir Crédit agricole Corporate and Investment Bank (toliau kartu – Crédit agricole) – prašo, pirma, panaikinti 2021 m. balandžio 28 d. Komisijos sprendimą C(2021) 2871 final dėl procedūros pagal SESV 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį (byla AT.40346 – SSA obligacijos) (toliau – ginčijamas sprendimas), kiek jis su jomis susijęs, ir, antra, sumažinti joms tuo sprendimu paskirtą baudą.
2
SESV 263 straipsniu grindžiamu ieškiniu ieškovai byloje T‑406/21 – UBS Group AG, perėmusi Credit Suisse Group AG teises, ir Credit Suisse Securities (Europe) Ltd (toliau kartu – Credit Suisse) – iš esmės prašo panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jis su jomis susijęs.
I. Ginčo aplinkybės
A. Dėl OSSA sektoriaus
3
Nagrinėjami veiksmai susiję su JAV doleriais išleistomis viršvalstybinėmis obligacijomis (angl. supra-sovereign bonds), valstybinėmis obligacijomis (angl. sovereign bonds) ir agentūrų obligacijomis (angl. agency (sub-sovereign) bonds) (toliau – OSSA). OSSA yra skolos vertybiniai popieriai, leidžiantys jų emitentui pritraukti lėšų tam tikroms išlaidoms arba investicijoms finansuoti.
4
Taigi jų emitentas gali išleisti obligaciją, kad galėtų pasiskolinti pinigų (nominaliąją sumą) iš investuotojo (turėtojo) nustatytam terminui, kuris gali būti trumpas (pavyzdžiui, 2 metai) arba ilgas (pavyzdžiui, 10 arba 30 metų) už iš anksto nustatytą fiksuotą arba kintamą palūkanų normą. Obligacijos turėtojas iš emitento reguliariai gauna palūkanas (kuponą), taip pat išpirkimo dieną jam grąžinama nominalioji suma.
5
OSSA skirstomos į kategorijas pagal jų emitento tapatybę. Viršvalstybines obligacijas išleidžia viršvalstybinės institucijos, pavyzdžiui, Europos investicijų bankas (EIB) arba Tarptautinis rekonstrukcijos ir plėtros bankas (BIRD). Valstybės obligacijas išleidžia centrinės valdžios institucijos, jos gali būti išleistos nacionaline valiuta ir joms taikoma nacionalinė teisė; arba išleistos kita nei nacionalinė valiuta ir joms taikoma kita nei nacionalinė teisė. Galiausiai agentūrų obligacijas išleidžia žemesnio valdžios lygmens įstaigos arba institucijos, kurias netiesiogiai arba aiškiai remia valdžios institucijos, pavyzdžiui, Caisse d’amortissement de la dette sociale (CADES, Prancūzija) arba Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW, Rekonstrukcijų kredito institutas, Vokietija). Šios obligacijos gali būti išleistos nacionaline arba užsienio valiuta.
6
OSSA pirmą kartą pirminėje rinkoje parduoda jų emitentas arba jos parduodamos jo vardu. Paskui antrinėje rinkoje investuotojai jomis prekiauja be centrinės biržos „nebiržiniu būdu“ (angl. over-the-counter).
7
Ginčijamame sprendime inkriminuojami veiksmai susiję ne su pirmine rinka, o tik su vėlesniais sandoriais antrinėje rinkoje.
8
Šios rinkos veikimas, aprašytas ginčijamo sprendimo 10–64 konstatuojamosiose dalyse, šiame sprendime trumpai apibūdintas toliau.
1.
OSSA kaina antrinėje rinkoje
a)
Kainų nustatymas antrinėje rinkoje
9
Kai obligacija išleidžiama pirminėje rinkoje, ja investuotojai prekiauja antrinėje rinkoje. Nuo emisijos išleidimo momento iki obligacijos išpirkimo termino jos kaina kinta ir gali nukrypti nuo jos emisijos kainos dėl įvairių veiksnių, kaip antai ekonominės aplinkos pokyčių (pavyzdžiui, bendro palūkanų normų pokyčio rinkose) arba emitentui būdingų veiksnių (pavyzdžiui, suvokiamos rizikos, likvidumo ar galimybės įsigyti vėliau išleistų obligacijų).
10
Dėl obligacijų paprastai deramasi atsižvelgiant į jų grąžą suėjus išpirkimo terminui (angl. yield), kuris nustatomas kaip jų nominaliosios sumos procentinė dalis. Ši grąža yra tokia, kurią investuotojas gali gauti, jei šiandien šią obligaciją perka tam tikra kaina ir pasilieka ją iki jos išpirkimo termino, taigi priklauso nuo kupono ir pelno, gauto vykdant pradinį pirkimą, kai kaina mažesnė už nominaliąją sumą, arba nuostolio, gauto vykdant pradinį pirkimą, kai kaina didesnė už nominaliąją sumą.
11
Antrinėje rinkoje obligacijos kaina paprastai nustatoma atsižvelgiant į grąžą ir jai įtakos turi įvairūs veiksniai, kaip antai turimi kiekiai, kaina ir panašių obligacijų prieinamumas. Rinkos palūkanų normos pokytis arba pasikeitęs emitento reitingas taip pat gali turėti įtakos kainai, už kurią obligacija parduodama rinkoje.
b)
Rinkos formuotojų siūlomos dvikryptės kainos
12
„Rinkos formuotojas“ (angl. market maker) – tai institucija arba fizinis asmuo, norintis bendrai ir nepertraukiamai, o ne kiekvieno konkretaus sandorio atveju pirkti arba parduoti finansinius produktus rinkoje savo paties nustatytomis kainomis.
13
Rinkos formuotojo vaidmuo – nuolat vykdyti obligacijų kotiruotes, nurodant dvikryptes kainas, t. y. „siūlomą kainą“ (angl. bid price) ir „prašomą kainą“ (angl. ask price), neatsižvelgiant į padėtį rinkoje, kad būtų palengvinta prekyba šiomis obligacijomis. Rinkos formuotojas, nuolat teikdamas obligacijų kiekius ir juos kotiruodamas, skatina rinkos likvidumą, t. y. galimybę investuotojams greitai pirkti arba parduoti obligacijas.
14
Nors OSSA rinkoje nėra oficialių rinkos formuotojų, kai kurios finansų įstaigos, kaip antai ieškovai šioje byloje, nusprendžia veikti kaip rinkos formuotojos, t. y. jos nurodo dvikryptes kainas.
15
Tuo atveju, kai bankai veikia antrinėje rinkoje, jie siekia pajamų gaudami skirtumą tarp siūlomos ir prašomos kainų. Šių dviejų kainų neatitiktis vadinama „skirtumu“ (angl. spread), kuris sudaro banko pajamas, kai pirkimo ir perpardavimo sandoris vertinamas kaip visuma (toliau – visas pirkimo-pardavimo sandoris). Vykdant tokį sandorį „medianinė kaina“ (angl. mid price arba mid), kuri yra siūlomos ir prašomos kainų vidurkis ir kuri išreiškiama centais (dviejų skaičių po kablelio tikslumu), yra svarbus atskaitos taškas, nes ją žinodami prekiautojai ir investuotojai paprastai gali nustatyti siūlomą ir prašomą kainas. Medianinės kainos nerodomos brokerių (angl. brokers) ekranuose ir neatskleidžiamos investuotojams ir kitoms sandorio šalims.
16
Galiausiai prekiautojai savo sprendimus dėl kainų ir kitus strateginius sprendimus grindžia įvairiais informacijos šaltiniais. Taigi banko faktiškai taikomoms siūlomai ir prašomai kainoms gali turėti įtakos kitos šalies (pavyzdžiui, banko didelio investuotojo) tapatybė arba pirkimo ar pardavimo sandorio apimtis.
2.
Derybinės pozicijos ir derybų rizika
17
Po obligacijos pirkimo sandorio prekiautojas užima „ilgąją poziciją“ (angl. long position), t. y. laiko obligaciją savo portfelyje tol, kol „užbaigs“ šią poziciją, – kol perparduos obligaciją, jei įmanoma, už didesnę kainą nei ta, už kurią ją pirko. Prekiautojas gali nuspręsti tam tikrą laikotarpį išlaikyti ilgąją poziciją, o tai reiškia riziką (arba „poveikio galimybę“). Jei obligacijos vertė sumažėja, prekiautojas savo portfelyje turės obligaciją, kurios vertė yra mažesnė už kainą, už kurią ją įsigijo.
18
Kita vertus, po obligacijos pardavimo sandorio prekiautojas gali atsidurti „trumpojoje pozicijoje“ (angl. short position), jeigu pardavė obligaciją, kurios neturėjo, paprastai tuo atveju, kai jis pardavė didesnį kiekį obligacijų, nei turėjo. Taigi, kad užbaigtų savo poziciją jis turi įsigyti šią obligaciją iš kito prekiautojo. Tokia trumpoji pozicija reiškia potencialų pelną, jei pirkimo kaina šiai obligacijai įsigyti yra mažesnė nei prekiautojo gauta pardavimo kaina, tačiau gali lemti nuostolius, jei ši pirkimo kaina yra didesnė už pardavimo kainą. Prekiautojas gali nuspręsti užimti trumpąją poziciją, be kita ko, dėl to, kad tikisi, jog akcijos kaina sumažės (ir taip bus gautas pelnas, lygus jos pardavimo kainos ir pirkimo kainos skirtumui), arba tam, kad patenkintų svarbaus kliento prašymą.
19
Taigi dėl konkrečios obligacijos prekiautojas gali užimti ilgąją arba trumpąją poziciją. Prekiautojas gali nuspręsti išlaikyti šią poziciją laikydamasis darbdavio nustatytų „rizikos ribų“ (angl. risk limits). Alternatyviai prekiautojas, siekdamas apriboti arba kompensuoti jam kylančią riziką, gali pirkti arba perparduoti obligacijas galutiniams investuotojams ar per brokerį. Toks jo rizikos mažinimo būdas yra rizikos, kuri gali kilti perkant ar parduodant tas pačias obligacijas arba kitas labai likvidžias obligacijas, pavyzdžiui, JAV iždo obligacijas, kurių kuponas ar išpirkimo terminas yra panašūs, „draudimo“ (angl. hedging)) forma.
3.
Tarp bankų vykdoma prekyba per brokerius
20
Brokeriai – tai finansų tarpininkai, kurie palengvina sandorius tarp bankų ir paprastai kaip atlygį gauna komisinį mokestį, kuris sudaro pirkimo ar pardavimo sandorio procentinę dalį.
21
Brokeriai valdo elektronines platformas, kuriose realiuoju laiku rodomi bankų pirkimo ir pardavimo pasiūlymai. Tokiose platformose nurodomas obligacijos pavadinimas, kuponas ir išpirkimo termino data, pirkimo ar pardavimo pasiūlymų apimtis (t. y. nominalioji suma, paprastai išreikšta milijonais valiutos vienetų), o kartais – grąžos skirtumas, palyginti su referencine obligacija. Tam tikru momentu rodomos pirkimo ir pardavimo kainos yra geriausios tuo metu prieinamos kainos, t. y. tuo metu konkurencingiausios kainos.
22
Banko prekiautojas, brokerio platformoje pamatęs pasiūlymą pirkti (angl. bid) arba parduoti (angl. ask arba offer), gali atitinkamai nuspręsti „priimti“ (angl. hit) pasiūlymą pirkti (taip parduodamas obligacijas) arba „sutikti su“ (angl. lift) pasiūlymu parduoti (taip pirkdamas obligacijas); tokiu atveju jis priima sandorį platformoje skelbiamomis sąlygomis. Kai taip nutinka, pagrindinėse tarpininkavimo platformose dėl šio sandorio patvirtintos siūloma ir prašoma kainos matomos visiems prekiautojams, tačiau sandorio šalių tapatybė neatskleidžiama.
23
Prekiautojas, susidomėjęs brokerio platformoje pateiktu pasiūlymu, gali paskambinti brokeriui, kad gautų papildomos informacijos, pavyzdžiui, apie turimą papildomą kiekį. Prekiautojai dažnai rengia nuolatines internetines diskusijas (angl. chats) su keliais brokeriais „Bloomberg“ arba kitose tikralaikių pokalbių platformose.
24
Jei prekiautojas susidomi, tuomet už platformos ribų (telefonu arba internetiniu pokalbiu) vyksta trumpos derybos, per kurias brokeris tarpininkauja abiem šalims, kad būtų pasiektas susitarimas dėl sandorio galutinės kainos ir apimties.
25
Brokeriai neatskleidžia konkrečiame sandoryje dalyvaujančių prekiautojų tapatybės, o tai užtikrina prekiautojų anonimiškumą ir neleidžia jiems gauti informacijos apie prekiautojo poziciją ar ketinimus, taip pat pasinaudoti šia informacija savo naudai. Naudojimasis brokerio paslaugomis taip pat užtikrina patikimą sandorių vykdymą. Visuotinai pripažįstama, kad naudojimosi brokerio paslaugomis nauda prekiautojams yra didesnė nei tarpininkavimo išlaidos.
B. Dėl procedūros, per kurią buvo priimtas ginčijamas sprendimas
26
2015 m. rugpjūčio 4 d. gavusi prašymą Europos Komisija 2015 m. gruodžio 4 d. suteikė Deutsche Bank sąlyginį atleidimą nuo baudų pagal Komisijos pranešimo dėl atleidimo nuo baudų ir baudų sumažinimo kartelių bylose (OL C 298, 2006, p. 17) 8 punkto a papunktį. Šis bankas toliau bendradarbiavo ir per visą tyrimą teikė Komisijai papildomą informaciją ir įrodymus apie ginčijamą pažeidimą.
27
2015 m. gruodžio 4 d., 2016 m. rugsėjo 6 d., 2017 m. kovo 15 d. ir 2019 m. lapkričio 12 d. Komisija, remdamasi 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų [SESV 101 ir 102] straipsniuose, įgyvendinimo (OL L 1, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205) 18 straipsnio 2 dalimi, Bank of America Corporation ir Merrill Lynch International (toliau kartu – BofA), Crédit Agricole, Credit Suisse ir kitiems bankams išsiuntė prašymus pateikti informacijos.
28
2016 m. lapkričio 21–24 d. Komisija atliko patikrinimus (apie juos buvo pranešta) BofA ir Credit Suisse patalpose Londone (Jungtinė Karalystė).
29
2018 m. gruodžio 20 ir 21 d. Komisija, pirma, pradėjo sprendimo priėmimo pagal Reglamento Nr. 1/2003 III skyrių procedūrą, remdamasi 2004 m. balandžio 7 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 773/2004 dėl bylų nagrinėjimo Komisijoje pagal [SESV 101 ir 102] straipsnius tvarkos (OL L 123, 2004, p. 18; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 3 t., p. 81) 2 straipsnio 1 dalimi ir 10 straipsnio 1 dalimi ir, antra, išsiuntė pranešimą apie prieštaravimus Deutsche Bank, Credit Suisse, Crédit Agricole ir BofA (toliau – pranešimas apie prieštaravimus).
30
Visiems pranešimo apie prieštaravimus adresatams buvo suteikta galimybė susipažinti su Komisijos tyrimo medžiaga. Pagal Reglamento Nr. 773/2004 10 straipsnio 2 dalį visi jie pateikė rašytines pastabas dėl šio pranešimo. Savo argumentus jie taip pat pateikė per 2019 m. liepos 10–11 d. vykusį posėdį.
31
2020 m. lapkričio 6 d. Komisija kiekvienam pareiškimo apie prieštaravimus adresatui nusiuntė raštą, jame buvo papildomų paaiškinimų dėl Komisijos siūlomo metodo, pagal kurį nustatoma pardavimų vertės pakaitinė vertė (angl. proxy for the value of sales) jų baudos dydžiui apskaičiuoti (toliau – raštas dėl baudų). Atsakydamas 2020 m. gruodžio 4 d. savo pastabas pateikė Deutsche Bank, o 2021 m. sausio 8 d. tai padarė Crédit Agricole, Credit Suisse ir BofA.
C. Dėl ginčijamo sprendimo
1.
Dėl ginčijamo pažeidimo konstatavimo
32
Ginčijamame sprendime Komisija paminėjo daugybę atitinkamų bankų prekiautojų diskusijų nuolatiniuose ar nenuolatiniuose interneto diskusijų forumuose ir per dvišalius pokalbius elektroninėmis priemonėmis arba telefonu, kurios vyko nuo 2010 m. sausio 19 d. iki 2015 m. kovo 24 d. (ginčijamo sprendimo 90–92 konstatuojamosios dalys).
33
Šiomis aplinkybėmis Komisija manė, kad bendras atitinkamų prekiautojų bendradarbiavimo tikslas buvo įgyti konkurencinį pranašumą prieš savo klientus ir konkurentus koordinuojant kainas ir derybų veiklą bei keičiantis jautria komercine rinkos informacija, susijusia su jų derybų veikla, kainomis ir derybų bei kainodaros strategijomis OSSA sektoriuje (ginčijamo sprendimo 102 ir 638 konstatuojamosios dalys).
34
Tuo remdamasi Komisija padarė išvadą, kad atitinkami bankai konkurencijos riziką sąmoningai pakeitė praktiniu tarpusavio bendradarbiavimu kitų rinkos dalyvių ir jų klientų nenaudai. Šios institucijos teigimu, aptariamos diskusijos gali būti suskirstytos į penkias susitarimų ar suderintų veiksmų kategorijas, kurios glaudžiai susijusios ir iš dalies sutampa (ginčijamo sprendimo 613, 638, 643 ir 758 konstatuojamosios dalys).
35
Kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 103 ir 613 konstatuojamųjų dalių, šias penkias kategorijas atitinkamai sudaro:
–
pirma, sandorio šalims siūlomų kainų koordinavimas (toliau – 1 kategorija),
–
antra, kainų, apie kurias pranešama visai rinkai, koordinavimas (toliau – 2 kategorija),
–
trečia, keitimasis jautria aktualia ar perspektyvia komercine informacija apie jų derybų veiklą ir prekybos srautus antrinėje rinkoje (toliau – 3 kategorija),
–
ketvirta, jų derybų strategijų mainai, patvirtinimas, derinimas ir kainų nustatymas (toliau – 4 kategorija),
–
penkta, jų derybų veiklos koordinavimas (toliau – 5 kategorija).
36
Kiek tai susiję su nagrinėjamų veiksmų teisiniu kvalifikavimu, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 1 straipsnio, Komisija padarė išvadą, kad jie prieštarauja SESV 101 straipsnio 1 daliai, nes juos sudaro susitarimai ar suderinti veiksmai, kuriais siekiama riboti ar iškraipyti konkurenciją OSSA sektoriuje Europos ekonominėje erdvėje (EEE).
37
Prieidama prie šios išvados Komisija, pirma, nusprendė, kad nagrinėjami veiksmai turi visus susitarimų ar suderintų veiksmų, kaip tai suprantama pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį, požymius (žr. ginčijamo sprendimo 5.2.1 skirsnį ir ypač 620 ir 621 konstatuojamąsias dalis).
38
Antra, Komisija laikėsi nuomonės, kad, atsižvelgiant į šių veiksmų turinį, tikslus ir ekonomines ar teisines aplinkybes, jais buvo siekiama riboti arba iškraipyti konkurenciją derinant veiksmus dėl kainų, pasidalijant klientus, rinkas ir keičiantis jautria komercine informacija, o tai sumažino rinkoje vyraujantį netikrumą. Šiuo aspektu Komisija taip pat konstatavo, kad tais pačiais veiksmais buvo iškraipyta konkurencija, nes tarp rinkos dalyvių atsirado informacijos asimetrija, suteikianti atitinkamiems bankams konkurencinį pranašumą, kuris buvo dar didesnis, nes susijęs su nebiržine rinka, kuriai būdingas didelis neapibrėžtumas (žr. ginčijamo sprendimo 5.2.2 skirsnį ir ypač 739, 741 ir 742 konstatuojamąsias dalis).
39
Trečia, Komisija padarė išvadą, kad nagrinėjami veiksmai sudaro vieną ir tęstinį pažeidimą, nes jie yra bendro plano, kuriuo siekiama to paties antikonkurencinio tikslo, dalis. Šiuo aspektu Komisija, be kita ko, pažymėjo, kad šie veiksmai buvo susiję su homogeniniu produktu, dėl kurio buvo deramasi panašiu būdu, kad taikytas tas pats mechanizmas, kad dalyvaujantys bankai iš esmės liko tie patys ir pasikeitė tik tada, kai vienas iš aptariamuose veiksmuose dalyvavusių prekiautojų perėjo iš vieno banko į kitą (žr. ginčijamo sprendimo 5.2.3.2 skirsnį ir ypač 757–763 konstatuojamąsias dalis).
40
Ketvirta, nagrinėjami veiksmai buvo susiję su EEE įsteigtų valdžios institucijų ir įstaigų išleistomis OSSA ir buvo didelės apimties sandorių tarp valstybių narių, taip pat tarp Europos Sąjungos ir EEE priklausančių šalių, dalykas. Todėl, Komisijos teigimu, šie veiksmai galėjo daryti poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai ir EEE susitarimo (OL L 1, 1994, p. 3; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 52 t., p. 3) susitariančiųjų šalių tarpusavio prekybai (žr. ginčijamo sprendimo 5.2.4.2 skirsnį).
41
Penkta, Komisija manė, kad SESV 101 straipsnio 3 dalis ir EEE susitarimo 53 straipsnio 3 dalis šiuo atveju netaikomos (žr. ginčijamo sprendimo 5.3 skirsnį).
2.
Dėl baudų skyrimo
42
Komisija nurodė, kad skirtų baudų dydį nustatė remdamasi Pagal Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalies a punktą skirtų baudų apskaičiavimo gairėmis (OL C 210, 2006, p. 2; toliau – gairės) (žr. ginčijamo sprendimo 8.2 skirsnį). Vis dėlto atsižvelgdama į finansų sektoriaus ypatumus ir, be kita ko, į tai, kad tokie finansiniai produktai, kaip OSSA, nesudaro pardavimų įprasta šio žodžio prasme, Komisija, siekdama nustatyti baudos apskaičiavimo atskaitos tašką, užuot rėmusis „pardavimų verte“, susijusia su derybomis dėl OSSA, manė, kad tikslinga nustatyti pardavimų vertės pakaitinę vertę (toliau – pakaitinė vertė), grindžiamą, pirma, OSSA, kuriomis buvo prekiaujama atitinkamais bankų dalyvavimo darant ginčijamą sprendimą laikotarpiais, nominaliąja suma ir, antra, šių OSSA siūlomos ir prašomos kainų skirtumais (žr. ginčijamo sprendimo 8.2.3 skirsnį).
43
Dėl likusios dalies Komisija kiekvienam atitinkamam bankui nustatė skirtinos baudos bazinį dydį, apskaičiuotą pagal pažeidimo sunkumą ir trukmę, ir pakoreguodama šį bazinį dydį pagal kiekvienam bankui būdingus parametrus.
3.
Dėl rezoliucinės dalies
44
Ginčijamo sprendimo rezoliucinė dalis suformuluota taip:
„1 straipsnis
Šios įmonės pažeidė [SESV] 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį, nes nurodytais laikotarpiais dalyvavo darant vieną tęstinį pažeidimą, susijusį su [OSSA] ir apimantį visą EEE, kurį sudarė susitarimai ir (arba) suderinti veiksmai, kurių tikslas buvo riboti ir (arba) iškraipyti konkurenciją [OSSA] sektoriuje:
a)
DB Group Services (UK) Ltd ir Deutsche Bank AG dalyvavo nuo 2010 m. sausio 19 d. iki 2014 m. kovo 28 d.; šiuo laikotarpiu Deutsche Securities Inc. dalyvavo nuo 2010 m. kovo 22 d. iki 2013 m. vasario 25 d.;
b)
[BofA] pirmą kartą dalyvavo nuo 2010 m. sausio 19 d. iki 2012 m. spalio 23 d.; ir vėl nuo 2014 m. liepos 22 d. iki 2015 m. sausio 27 d.;
c)
[Crédit agricole] dalyvavo nuo 2013 m. sausio 10 d. iki 2015 m. kovo 24 d.;
d)
[Credit Suisse] dalyvavo nuo 2010 m. birželio 21 d. iki 2015 m. kovo 24 d.
2 straipsnis
Už 1 straipsnyje nurodytą pažeidimą skiriamos tokios baudos:
a)
[Deutsche Bank]: 0 EUR.
b)
[BofA]: 12642000 EUR.
c)
[Crédit Agricole]: 3993000 EUR.
d)
[Credit Suisse]: 11859000 EUR.
<…>
3 straipsnis
1 straipsnyje išvardytos įmonės nedelsdamos nutraukia tame straipsnyje nurodytus pažeidimus, jeigu to dar nepadarė.
Jos susilaiko nuo bet kokių 1 straipsnyje nurodytų veiksmų ar elgesio, taip pat bet kokių veiksmų ar elgesio, turinčių panašų tikslą ar poveikį.
<…>“
II. Šalių reikalavimai
45
Byloje T‑386/21 Crédit agricole Bendrojo Teismo prašo:
–
pagal SESV 263 straipsnį panaikinti ginčijamą sprendimą, visų pirma šio sprendimo 1 straipsnį, arba, nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti tam tikras to sprendimo dalis,
–
pagal SESV 261 straipsnį panaikinti baudą arba, nepatenkinus šio reikalavimo, sumažinti baudos dydį, visų pirma sumažinti baudą iki nulio,
–
pagal SESV 266 straipsnį nurodyti Komisijai imtis priemonių, būtinų Bendrojo Teismo sprendimui įvykdyti,
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
46
Byloje T‑406/21 Credit Suisse Bendrojo Teismo prašo:
–
visiškai ar iš dalies panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnio d punktą,
–
nepatenkinus šio reikalavimo, iš dalies panaikinti šio sprendimo 1 straipsnio d punktą tiek, kiek jame konstatuota, kad bendravimas dėl kainų nustatymo riboja konkurenciją dėl tikslo arba kad Credit Suisse dalyvavo darant vieną tęstinį pažeidimą per visą šiame straipsnyje nurodytą laikotarpį,
–
panaikinti to paties sprendimo 2 straipsnio d punktą,
–
nepatenkinus šio reikalavimo, iš dalies panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnio d punktą,
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas arba, nepatenkinus šio reikalavimo, atitinkamą jų dalį.
47
Byloje T‑386/21 ir byloje T‑406/21 Komisija Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti visą ieškinį,
–
priteisti iš ieškovų bylinėjimosi išlaidas.
III. Dėl teisės
48
Išklausęs šalis Bendrasis Teismas, remdamasis Procedūros reglamento 68 straipsnio 1 dalimi, nusprendė sujungti bylas T‑386/21 ir T‑406/21, kad būtų priimtas šis sprendimas.
A. Dėl prašymų neatskleisti visuomenei tam tikrų duomenų
49
Vykstant procesui Crédit agricole, Credit Suisse ir Komisija pagal Procedūros reglamento 66 ir 66a straipsnius paprašė, kad šiame sprendime nebūtų viešai skelbiami tam tikri duomenys.
50
Šiuo aspektu reikia priminti, kad derindamas teismo sprendimų viešumą su teise į asmens duomenų apsaugą ir verslo paslaptį teismas kiekvienos bylos aplinkybėmis turi siekti teisingos pusiausvyros, taip pat atsižvelgdamas į visuomenės teisę susipažinti su teismo sprendimais pagal SESV 15 straipsnyje įtvirtintus principus (žr. 2022 m. balandžio 27 d. Sprendimo Sieć Badawcza Łukasiewicz – Port Polski Ośrodek Rozwoju Technologii / Komisija, T‑4/20, EU:T:2022:242, 29 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
51
Be to, nėra pagrindo užtikrinti byloje esančios informacijos konfidencialumo, jei, pavyzdžiui, ji jau yra vieša arba gali būti prieinama plačiai visuomenei ar tam tikros srities specialistams, jei ši informacija yra ir kitose bylos dalyse ar dokumentuose, kurių konfidencialumo šalis, pageidaujanti išsaugoti atitinkamos informacijos konfidencialumą, neprašė užtikrinti, jei informacija nėra pakankamai konkreti ar tiksli, todėl neatskleidžia konfidencialių duomenų, arba jei informacija iš esmės yra akivaizdi arba jos turinį galima numanyti iš kitos informacijos, su kuria suinteresuotosios šalys gali teisėtai susipažinti (žr. 2022 m. kovo 14 d. Nutarties Bulgarian Energy Holding ir kt. / Komisija, T‑136/19, EU:T:2022:149, 9 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
52
Be to, informacija, kuri buvo slapta ar konfidenciali, bet yra penkerių metų ar senesnė, dėl praėjusio laiko iš esmės turi būti laikoma istorine ir dėl to praradusia savo slaptą ar konfidencialų pobūdį, nebent išimties tvarka šalis, kuri remiasi šiuo pobūdžiu, įrodytų, kad, nepaisant senumo, ši informacija vis dar suteikia esminių duomenų apie jos arba trečiųjų suinteresuotųjų asmenų komercinę padėtį (žr. 2018 m. birželio 19 d. Sprendimo Baumeister, C‑15/16, EU:C:2018:464, 54 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
53
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, Bendrasis Teismas nusprendė šiuo atveju, kiek tai susiję su vieša šio sprendimo versija, nuasmeninti ginčijamame sprendime nurodytų fizinių asmenų vardus ir pavardes. Bendrasis Teismas taip pat nusprendė neatsižvelgti į tam tikrus duomenis, susijusius su koregavimo koeficientu, kurį Komisija taikė Crédit agricole ir Credit Suisse, apskaičiuodama joms skirtų baudų dydį, ir kurio ginčijamame sprendime Komisija neatskleidė tiek darant nagrinėjamą pažeidimą dalyvavusiems bankams, tiek visuomenei.
54
Šio sprendimo motyvų suprantamumas, praėjęs laikas, stereotipinis prašymų neatskleisti tam tikrų duomenų pagrindimas, jau viešai prieinama informacija ir po 2015 m. kovo mėn. įvykę reikšmingi pokyčiai Crédit agricole ir Credit Suisse veikloje, susijusioje su OSSA sektoriumi, pateisina tai, kad Bendrasis Teismas atskleidė visuomenei tam tikrus duomenis, susijusius su šių bankų kritika ir ypač su metodu, kurį Komisija taikė apskaičiuodama bankams paskirtas baudas.
55
Taigi, viena vertus, Bendrasis Teismas, be kita ko, nusprendė iš viešos šio sprendimo versijos nepašalinti informacijos, pateiktos ginčijamo sprendimo priedo 2–4 lentelėse, kurios buvo perduotos Crédit agricole, ir tam tikros šio priedo 5 lentelėje esančios informacijos.
56
Kita vertus, dėl Credit Suisse Bendrasis Teismas, be kita ko, nusprendė iš viešos šio sprendimo versijos nepašalinti informacijos, esančios šiam bankui pateiktoje ginčijamo sprendimo priedo 5 lentelėje, vidutinio laiko tarpo, skiriančio jo dienos pirkimo ir pardavimo sandorius ir „iš dalies subalansuotus“ sandorius, procentinės dalies, kurią sudaro „iš dalies subalansuoti“ sandoriai arba „visiškai subalansuoti“ sandoriai, palyginti su bendru šio banko sudarytų sandorių skaičiumi, ir procentinės dalies, kurią sudaro likvidaus turto pirkimo sandoriai, palyginti su bendru šio banko sudarytų sandorių skaičiumi.
B. Dėl Crédit agricole ir Credit Suisse ieškinių dalyko
1.
Dėl Crédit agricole ieškinio
57
Iš pradžių reikia priminti, kad pagal SESV 101 straipsnį kelių įmonių atžvilgiu priimtas sprendimas, nors ir parengtas bei paskelbtas kaip vienas sprendimas, turi būti vertinamas kaip individualių sprendimų, kuriais kiekvienos įmonės adresatės atžvilgiu konstatuojamas teisės pažeidimas ar pažeidimai ir prireikus skiriama bauda, visuma (2013 m. rugsėjo 16 d. Sprendimo Galp Energia España ir kt. / Komisija, T‑462/07, nepaskelbtas Rink., EU:T:2013:459, 90 punktas).
58
Iš to matyti, kad pareikšdamas ieškinį dėl tokio sprendimo panaikinimo kiekvienas jo adresatas gali kreiptis į Sąjungos teismą tik dėl su juo susijusių sprendimo dalių, o su kitais adresatais susijusios dalys iš principo negali būti ginčo, kurį turi išspręsti Sąjungos teismas, dalykas (šiuo klausimu žr. 2015 m. liepos 15 d. Sprendimo Emesa-Trefilería ir Industrias Galycas / Komisija, T‑406/10, EU:T:2015:499, 117 punktą).
59
Vis dėlto pagal šią jurisprudenciją iš visų tokio sprendimo adresatų neatimama galimybė atitinkamais ieškiniais ginčyti visų faktinių aplinkybių, kuriomis Komisija rėmėsi, be kita ko, darydama išvadą, kad nagrinėjami veiksmai turi būti kvalifikuojami kaip „vienas ir tęstinis pažeidimas“ ar „ribojimas dėl tikslo“, nepaisant to, kad juos ginčijantis adresatas jų nevykdė.
60
Todėl Crédit agricole negali prašyti visiškai panaikinti ginčijamo sprendimo 1 ir 2 straipsnius. Ji nebent gali prašyti panaikinti su ja susijusias šių straipsnių dalis.
61
Taigi prašymą panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnį arba prašymą panaikinti baudą reikia suprasti kaip susijusį tik su to sprendimo 1 straipsnio c punktu ir 2 straipsnio c punktu.
62
Pirmuoju ir antruoju reikalavimais, kaip jie išaiškinti pirmesniame punkte, Crédit agricole Bendrojo Teismo iš esmės prašo panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnio c punktą ir 2 straipsnio c punktą ir subsidiariai – sumažinti pastarajame straipsnyje numatytą baudą.
63
Taigi Bendrasis Teismas, remdamasis SESV 263 straipsniu, turi įvertinti ginčijamo sprendimo teisėtumą, kiek jis susijęs su Crédit agricole – pirma, dėl ginčijamo sprendimo 1 straipsnio c punkto pažeidimo konstatavimo jos atžvilgiu ir, antra, dėl jai to sprendimo 2 straipsnio c punkte skirtos baudos, ir pasinaudoti neribota jurisdikcija, kuri jam suteikta pagal SESV 261 straipsnį ir Reglamento Nr. 1/2003 31 straipsnį, kiek tai susiję su šiam bankui skirtos baudos dydžiu.
64
Galiausiai trečiuoju reikalavimu Crédit agricole Bendrojo Teismo taip pat prašo nurodyti Komisijai imtis būtinų priemonių, kad būtų įvykdytas būsimas Bendrojo Teismo sprendimas pagal SESV 266 straipsnį.
65
Vykdydamas teisėtumo kontrolę pagal SESV 263 straipsnį Bendrasis Teismas neturi jurisdikcijos nustatyti įpareigojimų Sąjungos institucijoms, įstaigoms ir organams, net jeigu jie susiję su jo sprendimų vykdymo tvarka (2016 m. rugsėjo 22 d. Nutarties Gaki / Komisija, C‑130/16 P, nepaskelbta Rink., EU:C:2016:731, 14 punktas ir 2016 m. liepos 19 d. Nutarties Trajektna luka Split / Komisija, T‑169/16, nepaskelbta Rink., EU:T:2016:441, 13 punktas). Tas pats pasakytina ir apie Bendrojo Teismo naudojimąsi savo neribota jurisdikcija.
66
Vadinasi, reikia jau dabar atmesti Crédit agricole trečiąjį reikalavimą dėl jurisdikcijos nebuvimo.
2.
Dėl Credit Suisse ieškinio
67
Pirmuoju, antruoju, trečiuoju ir ketvirtuoju reikalavimais, suformuluotais remiantis tik SESV 263 straipsniu, Credit Suisse iš esmės prašo visiškai arba iš dalies panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnio d punktą ir visiškai arba (subsidiariai) iš dalies „panaikinti“ šio sprendimo 2 straipsnio d punkte jai skirtą baudą.
68
Atsakydama į proceso organizavimo priemonę Credit Suisse aiškiai patvirtino, kad neprašo Bendrojo Teismo pasinaudoti neribota jurisdikcija, numatyta SESV 261 straipsnyje ir Reglamento Nr. 1/2003 31 straipsnyje, ir kad, kiek tai susiję su jai skirta bauda, ji tik prašo Bendrojo Teismo pagal SESV 263 straipsnį patikrinti tam tikrų šios baudos elementų teisėtumą ir jos apskaičiavimo metodą.
69
Taigi, kiek tai susiję su Credit Suisse, Bendrasis Teismas turi įvertinti tik ginčijamo sprendimo teisėtumą pagal SESV 263 straipsnį, įskaitant jame skirtą baudą.
C. Dėl ginčijamame sprendime konstatuoto pažeidimo dalyko
70
Pirmajame ir antrajame pagrinduose, susijusiuose su klaidomis kvalifikuojant nagrinėjamus veiksmus atitinkamai kaip „ribojimą dėl tikslo“ ir kaip „vieną ir tęstinį pažeidimą“, Crédit agricole ne kartą tvirtino, kad ginčijamo sprendimo 1 straipsnyje Komisija konstatavo vieną ir tęstinį pažeidimą, kurį sudaro penki „savarankiški“ pažeidimai, atitinkantys to sprendimo 103 ir 613 konstatuojamosiose dalyse nurodytas penkias veiksmų kategorijas (žr. šio sprendimo 35 punktą).
71
Tuo remdamasi Crédit agricole daro išvadą, kad ginčijamame sprendime Komisija turėjo įrodyti, jog „kiekviena iš penkių nurodytų veiksmų kategorijų yra pažeidimas dėl tikslo“ ir kad „jeigu kuri nors iš penkių veiksmų kategorijų [jos] atžvilgiu nenustatyta, Komisijos apibrėžtas vienas ir tęstinis pažeidimas turi būti atmestas“.
72
Komisija ginčija tokį ginčijamo sprendimo aiškinimą, iš esmės motyvuodama tuo, kad jame konstatavo vienintelį „vieną ir tęstinį pažeidimą“, prieš tai ar tuo pačiu metu nenustačiusi atskirų pažeidimų, atitinkančių veiksmus, priskiriamus prie vienos ar kitos iš penkių to sprendimo 103 ir 613 konstatuojamosiose dalyse nurodytų kategorijų.
73
Reikia pažymėti, kad tikslus ginčijamame sprendime konstatuotų pažeidimų apimties ir skaičiaus nustatymas turi esminės reikšmės vertinant to sprendimo teisėtumą. Tai taikytina ir nustatant tam tikrų Crédit agricole argumentų, ypač susijusių su klaidomis priskiriant tam tikrus veiksmus prie vienos ar kitos iš to sprendimo 103 ir 613 konstatuojamosiose dalyse nurodytų kategorijų arba klaidomis, susijusiomis su kvalifikavimu kaip vieno ir tęstinio pažeidimo ir tuo, kad šis bankas dalyvavo darant pažeidimą, taip pat klaidomis kvalifikuojant vieną ar kitą iš šių penkių kategorijų kaip „ribojimą dėl tikslo“, tinkamumą.
74
Šiuo aspektu Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad nors veiksmų visuma gali būti kvalifikuojama kaip „vienas ir tęstinis pažeidimas“, iš to negalima daryti išvados, kad kiekvienas iš šių veiksmų atskirai būtinai turi būti kvalifikuojamas kaip atskiras pažeidimas. Taip gali būti tik tuo atveju, jei atitinkamame sprendime Komisija nusprendė taip identifikuoti ir kvalifikuoti kiekvieną iš tų veiksmų, paskui pateikti atitinkamos įmonės, kuriai jie inkriminuojami, dalyvavimo įrodymų (šiuo klausimu žr. 2022 m. birželio 16 d. Sprendimo Sony Corporation ir Sony Electronics / Komisija, C‑697/19 P, EU:C:2022:478, 67 punktą).
75
Be to, aiškindamas atitinkamą sprendimą Bendrasis Teismas turi stengtis nepainioti sąvokų „veiksmai“ ir „pažeidimas“, antraip padarytų teisės klaidą (šiuo klausimu žr. 2022 m. birželio 16 d. Sprendimo Sony Corporation ir Sony Electronics / Komisija, C‑697/19 P, EU:C:2022:478, 78 punktą).
76
Taigi šiuo atveju reikia nustatyti, ar ginčijamame sprendime Komisija konstatavo vieną ir tęstinį pažeidimą, turintį antikonkurencinį tikslą, ar, priešingai, kaip teigia Crédit agricole, vieną ir tęstinį pažeidimą, sudarytą iš penkių atskirų ir savarankiškų pažeidimų, kurių kiekvienas turi tokį tikslą.
77
Šiuo aspektu pažymėtina, kad ginčijamame sprendime Komisija iš pradžių įvertino nagrinėjamų veiksmų ar jų kategorijų, identifikuotų 103 ir 613 konstatuojamosiose dalyse, antikonkurencinį tikslą (622–749 konstatuojamosios dalys) ir tik paskui konstatavo vieną ir tęstinį pažeidimą (750–828 konstatuojamosios dalys).
78
Taip Komisija, iš pat pradžių įvertinusi nagrinėjamų veiksmų ar jų kategorijų antikonkurencinį tikslą, apibrėžė pažeidimo įrodinėjimo tvarką (šiuo klausimu žr. 2020 m. sausio 30 d. Sprendimo Generics (UK) ir kt., C‑307/18, EU:C:2020:52, 63 ir 104 punktus), netgi prieš nustatydama šio pažeidimo ribas.
79
Tokia ginčijamo sprendimo struktūra gali leisti manyti, kad Komisija ketino iš anksto ir atskirai įvertinti kiekvieno nagrinėjamo veiksmo ar kiekvienos nagrinėjamų veiksmų kategorijos žalą konkurencijai, taigi konstatuoti, kad esama tiek ribojimų dėl tikslo, tiek identifikuotų veiksmų ar jų kategorijų, netgi prieš konstatuodama vieno ir tęstinio pažeidimo buvimą.
80
Vis dėlto skaitant visą ginčijamą sprendimą tokios išvados daryti negalima.
81
Pirma, ginčijamo sprendimo 1 straipsnyje dėl Crédit agricole tik konstatuojama, kad šis bankas „pažeidė [SESV] 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį, nes nurodytais laikotarpiais dalyvavo darant vieną tęstinį su [OSSA] susijusį pažeidimą, apimantį visą EEE, kurį sudaro susitarimai ir suderinti veiksmai, kuriais buvo siekiama riboti ir (arba) iškraipyti konkurenciją [OSSA] sektoriuje“.
82
Taigi, skirtingai nei sprendimo, nagrinėto byloje, kurioje priimtas 2022 m. birželio 16 d. Sprendimas Sony Corporation ir Sony Electronics / Komisija (C‑697/19 P, EU:C:2022:478), 1 straipsnyje, kuriame nurodytas vienas ir tęstinis pažeidimas, sudarytas iš kelių atskirų pažeidimų, ginčijamo sprendimo 1 straipsnyje neminima jokio kito pažeidimo, kuris galėtų atitikti veiksmus, nustatytus penkiose to sprendimo 103 ir 613 konstatuojamosiose dalyse nurodytose ir šio sprendimo 35 punkte paminėtose veiksmų kategorijose.
83
Antra, tokį ginčijamo sprendimo 1 straipsnio aiškinimą patvirtina to sprendimo motyvai, į kuriuos atsižvelgiant prireikus turi būti aiškinama jo rezoliucinė dalis (1997 m. gegužės 15 d. Sprendimo TWD / Komisija, C‑355/95 P, EU:C:1997:241, 21 punktas).
84
Taigi ginčijamo sprendimo 827 konstatuojamojoje dalyje tik nurodyta, kad „visi šalių slapti veiksmai sudaro vieną ir tęstinį [SESV] 101 straipsnio 1 dalies pažeidimą, už kurį atsako kiekviena šalis“.
85
Tad šioje konstatuojamojoje dalyje nenumatyta, kad veiksmai, patenkantys į vieną ar kitą iš penkių ginčijamo sprendimo 103 ir 613 konstatuojamosiose dalyse nurodytų kategorijų, taip pat gali būti atskirai ir savarankiškai kvalifikuojami kaip SESV 101 straipsnio 1 dalies pažeidimai, o tai, beje, patvirtina to sprendimo 757–827 konstatuojamosios dalys.
86
Be to, ginčijamo sprendimo 104 konstatuojamojoje dalyje Komisija aiškiai nurodė, kad skirtingos veiksmų, kuriais ji rėmėsi, kategorijos apibūdintos analitiniais tikslais ir kad jos buvo susijusios ir dažnai sutapo.
87
Taigi Crédit agricole argumentas, kad Komisija konstatavo penkis „savarankiškus“ pažeidimus, kurie atitinka ginčijamo sprendimo 103 ir 613 konstatuojamosiose dalyse nurodytas penkias veiksmų kategorijas ir kvalifikuojami kaip „ribojimas dėl tikslo“, grindžiamas klaidingu šio sprendimo aiškinimu. Todėl jis turi būti atmestas.
88
Tas pats pasakytina apie Crédit agricole kritiką, grindžiamą tuo, kad šiame ieškinyje Komisija bandė iš naujo aiškinti savo sprendimą tam, kad Bendrasis Teismas konstatuotų, kad ji savarankiškai nevertino penkių ginčijamo sprendimo 103 ir 613 konstatuojamosiose dalyse nurodytų veiksmų kategorijų.
89
Iš šio klaidingo ginčijamo sprendimo aiškinimo taip pat matyti, kad Crédit agricole pateikti prieštaravimai, grindžiami klaidomis, padarytomis priskiriant nagrinėjamus veiksmus prie vienos ar kitos iš penkių ginčijamo sprendimo 103 ir 613 konstatuojamosiose dalyse nurodytų veiksmų kategorijų, ir kaip jų pasekmes kvalifikuojant nagrinėjamus veiksmus kaip „vieną ir tęstinį pažeidimą“ ir „ribojimą dėl tikslo“, arba grindžiami klaidomis kvalifikuojant vieną ar kitą iš šių penkių veiksmų kategorijų kaip „ribojimą dėl tikslo“, yra nereikšmingi, taigi turi būti atmesti.
90
Vis dėlto į Crédit agricole argumentus dėl konkrečių diskusijų bus atsižvelgta vėliau, siekiant nustatyti, ar Komisija, nepadarydama klaidos, galėjo aptariamas diskusijas, vertinamas kaip visumą, kvalifikuoti kaip vieną ir tęstinį pažeidimą, turintį antikonkurencinį tikslą.
D. Dėl kritikos, susijusios su ginčijamame sprendime analizuotų diskusijų aiškinimu, priimtinumo
91
Ginčijamo sprendimo 4.2 skirsnyje, būtent jo 112–577 konstatuojamosiose dalyse, Komisija, remdamasi turimais įrodymais, chronologine tvarka išdėstė įvykius. Šis išdėstymas – tai 2010 m. sausio mėn.–2015 m. kovo mėn. vykusių daugiau nei 120 diskusijų tarp atitinkamų bankų prekiautojų stenogramos analizė ir aiškinimas; diskusijos daugiausia vyko platformos „Bloomberg“ diskusijų forumuose. Remdamasi būtent šia analize ir aiškinimu Komisija vėliau vertino susitarimų ar suderintų veiksmų buvimą, konkurencijos ribojimo buvimą, vieno ir tęstinio pažeidimo buvimą ir jo antikonkurencinį tikslą.
92
Nagrinėjamu atveju Komisija iš esmės teigia, kad tam tikra atitinkamai Crédit agricole ir Credit Suisse pateikta kritika yra nepriimtina, nes susijusi ne su jos pateiktu ginčijamame sprendime paminėtų konkrečių diskusijų turinio aiškinimu, o su bendrai numatytomis diskusijomis, kurios nėra konkrečiai kritikuojamos. Taip pat nepriimtina ir kritika dėl šių dviejų bankų pateiktų procesinių dokumentų prieduose nurodytų ar aptartų diskusijų. Galiausiai faktinės aplinkybės ir įrodymai, kurių šie du bankai neginčijo arba tinkamai neginčijo, turi būti laikomi nustatytais.
93
Šiuo aspektu primintina, kad pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 21 straipsnį ir Procedūros reglamento 76 straipsnio d punktą ieškinyje turi būti nurodytas ginčo dalykas ir pagrindų, kuriais remiamasi, santrauka.
94
Pagal suformuotą jurisprudenciją tokia informacija turi būti pakankamai aiški ir tiksli, kad atsakovas galėtų pasirengti gynybai, o Bendrasis Teismas – priimti sprendimą dėl ieškinio (žr. 2018 m. sausio 25 d. Sprendimo BSCA / Komisija, T‑818/14, EU:T:2018:33, 95 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
95
Taigi tam, kad ieškinys, pagrindas, prieštaravimas ar argumentas, pateikti Bendrajam Teismui, būtų priimtini, pagrindinės faktinės ir teisinės aplinkybės, kuriomis remiasi ieškovas, turi būti bent jau trumpai, bet nuosekliai ir suprantamai, išdėstytos pačiame ieškinio tekste. Nors ieškinio turinys specifiniais klausimais gali būti pagrįstas ir papildytas pateikiant nuorodas į prie jo pridėtų dokumentų konkrečias ištraukas, bendra nuoroda į kitus dokumentus, netgi ieškinio priedus, negali kompensuoti pagrindinių teisinių argumentų, kurie pagal šio sprendimo 93 punkte primintas nuostatas turi būti nurodyti ieškinyje, nebuvimo (šiuo klausimu žr. 2013 m. birželio 13 d. Sprendimo Versalis / Komisija, C‑511/11 P, EU:C:2013:386, 115 punktą).
96
Taigi į priedus galima atsižvelgti tik tiek, kiek jais pagrindžiami arba papildomi pagrindai, prieštaravimai ar argumentai, kuriais ieškovas aiškiai remiasi savo rašytiniuose dokumentuose, ir tik tiek, kiek įmanoma tiksliai nustatyti, kurios iš juose nurodytų aplinkybių pagrindžia arba papildo šiuos pagrindus, prieštaravimus ar argumentus (žr. 2015 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Samsung SDI ir kt. / Komisija, T‑84/13, nepaskelbtas Rink., EU:T:2015:611, 33 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Be to, Bendrasis Teismas neprivalo prieduose ieškoti ir nustatyti pagrindų, prieštaravimų ir argumentų, kuriais galbūt galima grįsti ieškinį, nes priedai atlieka tik įrodomąją ir pagalbinę funkciją (žr. 2007 m. rugsėjo 17 d. Sprendimo Microsoft / Komisija, T‑201/04, EU:T:2007:289, 94 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
97
Taigi, remiantis šio sprendimo 93–96 punktuose primintais principais, pateikdamos ieškinį dėl Komisijos pagal SESV 101 straipsnį priimto sprendimo, kuriame ši institucija kaltina įmones dėl tam tikrų konkrečių ir nustatytų veiksmų, šios įmonės negali rašytiniuose dokumentuose konkrečiai ir pagrįstai ginčyti tik kai kurių iš tų veiksmų, o dėl kitų veiksmų – arba leisti Bendrajam Teismui remiantis išvadomis, susijusiomis su šiais pirmais veiksmais, nuspręsti, ką su jais daryti, net jeigu jie nurodyti ar paminėti priede, arba nurodyti Bendrajam Teismui priedą, kuriame jų kritika išdėstyta pirmą kartą.
98
Vien priede suformuluota kritika, susijusi su veiksmais, kurie nėra nurodyti ar juo labiau kritikuojami ieškovo rašytiniuose dokumentuose, negali būti laikoma argumentais, kuriuos ši šalis pateikė šiuose dokumentuose.
99
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia išnagrinėti Komisijos pateiktus nepriimtinumu grindžiamus prieštaravimus, atitinkamai susijusius su Crédit agricole ir Credit Suisse kritika.
1.
Dėl nepriimtinumu grindžiamų prieštaravimų, susijusių su „Crédit agricole“ kritika
100
Pirmajame pagrinde, susijusiame su nagrinėjamų veiksmų kvalifikavimu kaip „ribojimo dėl tikslo“, Crédit agricole pažymi, kad ji ginčija visų prie šio sprendimo 35 punkte nurodytų penkių kategorijų priskirtų diskusijų antikonkurencinį tikslą. Šiuo tikslu Crédit agricole kaip „pavyzdžius“ nurodo vienuolika skirtingų diskusijų, t. y. vieną diskusiją dėl 1 kategorijos (2015 m. kovo 12 d.), keturias diskusijas dėl 2 kategorijos (2013 m. sausio 31 d., vasario 15 d., kovo 21 d. irliepos 10 d.), tris diskusijas dėl 3 kategorijos (2013 m. kovo 19 d., gegužės 24 d. ir liepos 25 d.), tris diskusijas dėl 4 kategorijos (2013 m. kovo 19 d. ir birželio 3 d. bei 2014 m. rugpjūčio 6 d.) ir tris diskusijas dėl 5 kategorijos (2013 m. sausio 18 d. ir liepos 10 d. bei 2015 m. kovo 12 d.).
101
Trečiajame pagrinde Crédit agricole taip pat kaltina Komisiją tuo, kad kvalifikuodama nagrinėjamus veiksmus kaip „vieną ir tęstinį pažeidimą“ ji klaidingai preziumavo, kad jai buvo žinoma informacija, kuria buvo keičiamasi atitinkamuose diskusijų forumuose. Grįsdamas savo argumentus bankas kaip „pavyzdžiais“ remiasi trimis diskusijomis, vykusiomis 2013 m. sausio 10 ir 31 d., taip pat 2013 m. spalio 11 d.
102
Komisija mano, kad Crédit agricole neginčijo daugumos kitų diskusijų, kuriomis ji kaltinama; šis bankas dublike tai neigia. Šis bankas daro nuorodą į savo atsakymą į pranešimą apie prieštaravimus, pridėtą prie ieškinio. Komisija teigia, kad ši bendra nuoroda yra nepriimtina.
103
Šiuo aspektu, kiek tai susiję su Crédit agricole pateiktais pirmuoju ir trečiuoju pagrindais, iš šio sprendimo 93–98 punktuose išdėstytų argumentų matyti, kad, nesant konkrečios ir pagrįstos kritikos, net ir glaustai išdėstytos ieškinyje, kritika, kurią šis bankas pateikė dėl kitų diskusijų nei nurodytos šio sprendimo 100 ir 101 punktuose ir jo procesiniuose dokumentuose, turi būti pripažinta nepriimtina. Be to, šio ieškinio trūkumo negali kompensuoti Crédit agricole dublike pateikta bendra nuoroda į prie ieškinio pridėtą atsakymą į pranešimą apie prieštaravimus.
104
Priešingai, nei teigia Crédit agricole, tokiu vertinimu nėra pažeidžiama šio banko teisė į veiksmingą teisminę gynybą, užtikrinama pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnį, iš esmės motyvuojant tuo, kad jis buvo priverstas ginčyti tik kai kurias nagrinėjamas diskusijas dėl jo procesiniams dokumentams Bendrajame Teisme taikomų apimties reikalavimų.
105
Iš Procedūros reglamento praktinių vykdymo nuostatų 105 punkto matyti, kad pagal SESV 263 straipsnį pareikštų tiesioginių ieškinių atveju maksimalus procesinių dokumentų puslapių skaičius yra 50 – ieškiniui ir 25 – atsiliepimui į ieškinį. Vis dėlto reikia konstatuoti, kad Crédit agricole ieškinį sudaro mažiau nei 43 puslapiai ir kad šis bankas visiškai neprašė viršyti šios maksimalios ribos, nors tai leidžiama pagal Procedūros reglamento praktinių vykdymo nuostatų 106 punktą.
106
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad ginčijamame sprendime Komisijos pateikti vertinimai, susiję su diskusijomis, kurias Crédit agricole užginčijo remdamasis bendrais ir nepagrįstais samprotavimais, arba diskusijomis, kurias šis bankas užginčijo remdamasis nuoroda į savo atsakymą į pranešimą apie prieštaravimus, turi būti laikomi įrodytais, taigi galutiniais (pagal analogiją žr. 2019 m. lapkričio 7 d. Sprendimo Campine ir Campine Recycling / Komisija, T‑240/17, nepaskelbtas Rink., EU:T:2019:778, 105 punktą).
107
Kita vertus, pakankamai konkreti ir pagrįsta kritika, pateikta dėl šio sprendimo 100 ir 101 punktuose nurodytų diskusijų, yra priimtina ir bus nagrinėjama remiantis laiko žyma, nurodyta Crédit agricole arba Komisijos pateiktose šių diskusijų stenogramose.
2.
Dėl nepriimtinumu grindžiamų prieštaravimų, susijusių su „Credit Suisse“ kritika
108
Pirmojo pagrindo antroje dalyje Credit Suisse teigia, kad Komisija pažeidė SESV 101 straipsnį, kai nusprendė, kad „pranešimai apie kainų nustatymą“ riboja konkurenciją dėl tikslo. Šiuo klausimu jis tik nurodo, kad šis žodžių junginys susijęs su „pranešimais, kuriuose esama informacijos apie: i) teisingą obligacijos vertę; ii) sandorio šalių derybų strategijas; iii) rinkos formuotojų atsargų pozicijas; ir iv) pavedimų srautus“.
109
Atsakydamas į nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą, kuriame Komisija teigė, kad žodžių junginio „pranešimai apie kainų nustatymą“ netikslumas turėjo lemti Credit Suisse pirmojo pagrindo antros dalies nepriimtinumą, šis bankas dubliko priede pateikė 25 diskusijų lentelę, atskleidžiančią, ką jis laiko „pranešimais apie kainų nustatymą“. Šioje lentelėje yra pateikta kiekvienos iš šių diskusijų data, ginčijamo sprendimo konstatuojamoji dalis, kurioje daroma nuoroda į jas, ir jų nuoroda Komisijos byloje.
110
Šiuo aspektu iš šio sprendimo 93–98 punktuose pateiktų argumentų matyti, kad, nesant pagrįstos ir konkrečios kritikos, net trumpai suformuluotos ieškinyje ar dublike ir jo priede, kritika, kurią šis bankas mano išreiškęs dėl Komisijos pateikto šio sprendimo 109 punkte nurodytų 25 diskusijų turinio aiškinimo, turi būti pripažinta nepriimtina.
111
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad ginčijamame sprendime Komisijos pateikti vertinimai, susiję su diskusijomis, kurias Credit Suisse užginčijo remdamasis bendrais ir nepagrįstais samprotavimais, arba diskusijomis, kurias šis bankas užginčijo remdamasis nuoroda į dubliko priedą, turi būti laikomi įrodytais, taigi galutiniais (pagal analogiją žr. 2019 m. lapkričio 7 d. Sprendimo Campine ir Campine Recycling / Komisija, T‑240/17, nepaskelbtas Rink., EU:T:2019:778, 105 punktą).
112
Kita vertus, pakankamai konkreti ir pagrįsta kitose pagrindų dalyse ar kituose pagrinduose pateikta kritika dėl Komisijos ginčijamame sprendime išanalizuotų diskusijų turinio aiškinimo yra priimtina ir bus nagrinėjama remiantis laiko žyma, nurodyta Credit Suisse arba Komisijos pateiktose šių diskusijų stenogramose.
113
Tai pasakytina apie kritiką, susijusią su tam tikrų diskusijų antikonkurenciniu pobūdžiu, konkrečiau kalbant, kritiką, susijusią su 2010 m. rugsėjo 28 d., 2012 m. vasario 8 d. ir 2013 m. sausio 10 d. diskusijų, kurios trumpai paminėtos pirmojo pagrindo pirmoje dalyje, turinio aiškinimu, ir su 2015 m. kovo 12 d. diskusijų ir 2015 m. kovo 24 d. elektroninio laiško, paminėtų antrojo pagrindo ketvirtoje dalyje, turinio aiškinimu. Tas pats pasakytina ir apie antrojo pagrindo antroje dalyje pateiktą kritiką, kuri susijusi ne su tam tikrų diskusijų antikonkurenciniu pobūdžiu, o su ginčijamo sprendimo 808 konstatuojamojoje dalyje esančiu vertinimu dėl Credit Suisse žinojimo apie antikonkurencinius veiksmus apimties, remiantis 2013 m. liepos 25 d. ir spalio 22 d. bei 2014 m. sausio 9 d. diskusijų turiniu.
E. Dėl Crédit agricole ir Credit Suisse reikalavimų panaikinti
114
Grįsdami savo ieškinį ieškovai nurodo pagrindus, kurie didele dalimi sutampa ir kuriuos reikia nagrinėti kartu, taip pat atsakant į konkrečius kiekvienos iš jų pateiktus argumentus.
115
Iš esmės jų pagrindai susiję su trimis kritikos kategorijomis, kurias reikia nagrinėti paeiliui ir kurios grindžiamos, pirma, klaidomis kvalifikuojant nagrinėjamus veiksmus kaip „vieną ir tęstinį pažeidimą“ ir jų dalyvavimo darant šį pažeidimą apimtimi (Crédit agricole ir Credit Suisse antrasis pagrindas), antra, klaidomis kvalifikuojant minėtą vieną ir tęstinį pažeidimą kaip „ribojimą dėl tikslo“ (Crédit agricole ir Credit Suisse pirmasis pagrindas) ir, trečia, klaidomis nustatant atitinkamą joms skirtų baudų dydį (Crédit agricole ketvirtasis pagrindas ir Credit Suisse trečiasis pagrindas).
116
Vis dėlto pirmiausia reikia išnagrinėti Crédit agricole trečiąjį pagrindą, grindžiamą nekaltumo prezumpcijos principo pažeidimu, nes Komisija klaidingai preziumavo, kad atitinkamų bankų prekiautojams buvo žinoma informacija, kuria buvo keičiamasi diskusijų forumuose, vien dėl to, kad buvo prie jų prisijungę.
1.
Dėl „Crédit agricole“ trečiojo pagrindo, grindžiamo nekaltumo prezumpcijos principo pažeidimu
117
Trečiajame pagrinde Crédit agricole kaltina Komisiją tuo, kad kvalifikuodama nagrinėjamus veiksmus pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį ši preziumavo, jog „prekiautojams [tiems, kurie dalyvavo, visų pirma – jo paties prekiautojui] buvo žinoma visa informacija, kuria buvo keičiamasi diskusijų forume, kai atitinkamas prekiautojas nedalyvavo diskusijų grupėje ar keičiantis informacija“.
118
Grįsdama šį pagrindą Crédit agricole remiasi 2016 m. sausio 21 d. Sprendimu Eturas ir kt. (C‑74/14, EU:C:2016:42, 45 ir 50 punktai), pagal kurį „nekaltumo prezumpcijos principas draudžia, kad <…> vien tik žinutės išsiuntimas būtų pakankamas įrodymas siekiant nustatyti, [kad] jos gavėjai būtinai turėjo žinoti jos turinį“, ir pagal kurį, jei negalima nustatyti, jog įmonė žinojo apie žinutę, turi būti „kitų objektyvių ir nuoseklių įrodymų, kad ji nebyliai pritarė antikonkurenciniams veiksmams“. Be to, šis bankas tvirtina, kad jurisprudencija, susijusi su keitimusi informacija per susitikimus, kuriuose dalyvaujama fiziškai, negali būti taikoma keitimuisi informacija diskusijų forumuose.
119
Taigi šiuo atveju Komisija negalėjo pagrįstai manyti, kad informacijos perdavimo diskusijų forumo „neaktyviems dalyviams“ pakako, kad būtų galima daryti išvadą, kad jie ją gavo ir apie ją žinojo, ypač dėl ginčijamo sprendimo 587 konstatuojamojoje dalyje nurodytos priežasties – jų turėtos galimybės peržiūrėti ankstesnes diskusijas. Taip yra ir dėl to, kad Crédit agricole prekiautojas buvo daugiau nei 100 diskusijų forumų narys ir gaudavo informaciją iš daugybės kitų šaltinių, kuriuos jis matė šešiuose–aštuoniuose ekranuose.
120
Konkrečiai kalbant, Komisija negali teigti, kad 2013 m. sausio 10 d. ir 31 d. bei 2013 m. spalio 11 d. diskusijas galima tiesiogiai inkriminuoti, nes pirmuoju atveju Crédit agricole prekiautojas prisijungė prie aptariamo diskusijų forumo tik po to, kai įvyko Komisijos nustatytas pasikeitimas informacija, o kitais dviem atvejais jis, nors ir buvo prisijungęs prie atitinkamo diskusijų forumo, aktyviai nedalyvavo keičiantis informacija, kuriuo yra kaltinamas.
121
Be to, Komisija neįrodė, kad Crédit agricole prekiautojas buvo suinteresuotas gauti atitinkamą informaciją arba veikė ja remdamasis. Šios informacijos nežinojimas neleido Crédit agricole prekiautojui nuo jos viešai atsiriboti.
122
Komisija mano, kad Crédit agricole argumentai nepagrįsti ir kad kritika dėl 2013 m. sausio 10 ir 31 d. bei 2013 m. spalio 11 d. diskusijų yra nereikšminga, nes šis bankas neginčijo kitų diskusijų, dėl kurių jis kaltinamas.
123
Iš pradžių reikia atmesti Komisijos teiginį, kad 2013 m. sausio 10 ir 31 d. bei 2013 m. spalio 11 d. diskusijų kritika yra nereikšminga.
124
Nors, kaip pažymėta šio sprendimo 103 punkte, negalima teigti, kad Crédit agricole trečiajame pagrinde priimtinu būdu kritikavo kitas diskusijas nei šios trys diskusijos, vis dėlto, kadangi nebuvo priimtinu būdu ginčijama dauguma Komisijos inkriminuojamų veiksmų, negalima automatiškai ir atskirai neišanalizavus ginčijamų diskusijų daryti išvados, kad Komisijos konstatuoti veiksmai, vertinami kaip visuma, buvo teisingai kvalifikuoti kaip vienas ir tęstinis pažeidimas, turintis antikonkurencinį tikslą.
125
Dėl esmės reikia pažymėti, kad Crédit agricole kritika susijusi su dviem skirtingais klausimais.
126
Pirma, dėl klausimo, ar Komisija gali pripažinti kaip antikonkurencinio elgesio įrodymą diskusijas, vykusias diskusijų forume, prie kuriuo atitinkama įmonė buvo prisijungusi, tačiau aktyviai nedalyvavo, reikia priminti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją pasyvus dalyvavimas darant pažeidimą, pavyzdžiui, įmonės dalyvavimas susitikimuose, per kuriuos sudaryti susitarimai, kuriais siekiama antikonkurencinio tikslo, ir neprieštaravimas jiems, laikytinas bendrininkavimu, dėl kurio jai gali kilti atsakomybė pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį, nes nebylus pritarimas neteisėtai iniciatyvai, viešai neatsiribojant nuo jos turinio arba nepranešant apie ją administracinėms institucijoms, skatina tęsti pažeidimą ir neleidžia jo atskleisti (žr. 2015 m. spalio 22 d. Sprendimo AC‑Treuhand / Komisija, C‑194/14 P, EU:C:2015:717, 31 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
127
Žinoma, ši jurisprudencija buvo suformuota dėl susitikimų, vykusių fiziškai dalyvaujant atitinkamų įmonių atstovams. Tačiau nėra pagrindo manyti, kad ji neturėtų būti analogiškai taikoma diskusijoms, vykstančioms interneto diskusijų forumuose, prie kurių įmonė yra prisijungusi.
128
Tokios išvados negali paneigti Crédit agricole nurodyti 2016 m. sausio 21 d. Sprendimo Eturas ir kt. (C‑74/14, EU:C:2016:42) 45 ir 50 punktai.
129
2016 m. sausio 21 d. Sprendimas Eturas ir kt. (C‑74/14, EU:C:2016:42) nebuvo susijęs, kaip šioje byloje, su nuolatiniu diskusijų forumu, kuriame dalyvių žinutės realiu laiku perduodamos visiems prie jo prisijungusiems asmenims, kurie su jomis susipažįsta ar bent jau gali nedelsiant susipažinti. Kaip aiškiai matyti iš minėto sprendimo 7 punkto, tas sprendimas buvo susijęs su sistema, veikiančia taip pat, kaip ir elektroninis paštas, kai žinutės buvo siunčiamos kaip elektroniniai laiškai, o norėdamas jas perskaityti adresatas turėjo iš anksto jas atidaryti, taigi būtinai turėjo imtis aktyvių veiksmų, kad iš tikrųjų susipažintų su jam skirtos žinutės turiniu.
130
Taigi aplinkybė, kad 2016 m. sausio 21 d. Sprendime Eturas ir kt. (C‑74/14, EU:C:2016:42) Teisingumo Teismas iš esmės konstatavo, jog išvada dėl žinojimo apie žinutės, išsiųstos naudojant priemonę, panašią į elektroninį paštą, turinį negali būti padaryta remiantis vien tuo, kad ši žinutė buvo išsiųsta, ir negali reikšti, kad nuolatiniame diskusijų forume siunčiamų žinučių, kurios realiu laiku pristatomos visiems prie jo prisijungusiems asmenims, atveju Komisija turi įrodyti, kad žinutę, kuria remiamasi prieš įmonę, iš tikrųjų perskaitė šios įmonės darbuotojas.
131
Taigi nagrinėjamu atveju Komisija turėjo teisę laikytis nuomonės, kad Crédit agricole žinojo apie diskusijas, vykusias nuolatinių diskusijų forumuose, prie kurių buvo prisijungęs jo prekiautojas, net jeigu jis aktyviai nedalyvavo šiose diskusijose arba net jei vienu metu naudojosi daugeliu kitų informacijos šaltinių.
132
Kitaip būtų buvę tik tuo atveju, jei Crédit agricole, remdamasis tikrais ir tiksliai laiko žymomis pažymėtais įrodymais, būtų įrodęs, kad jo prekiautojas iš tikrųjų nežinojo apie inkriminuojamą žinutę ar žinutes.
133
Crédit Agricole nepateikė tokių įrodymų, ypač dėl 2013 m. sausio 31 d. nuo 11 val. 2 min. 8 sek. iki 11 val. 5 min. 38 sek. vykusios diskusijos forume PCHAT‑0x2000001313671, prie kurio šio banko prekiautojas buvo prisijungęs nuo tos pačios dienos 7 val. 16 min. Be to, galima pažymėti, kad tas prekiautojas, nors aktyviai nedalyvavo diskusijoje, į aptariamą diskusiją sureagavo 11 val. 29 min. 8 sek. žinute, pasirodžiusia keturiomis eilutėmis vėliau nei 11 val. 5 min. 38 sek. žinutė.
134
Tas pats pasakytina apie 2013 m. spalio 11 d. nuo 9 val. 18 min. 25 sek. iki 9 val. 19 min. 15 sek. vykusią diskusiją forume CHAT-fs:5257AB6D 02E00121, prie kurio šio banko prekiautojas tą pačią dieną buvo prisijungęs nuo 8 val. 44 min. 58 sek.
135
Antra, dėl atskiro klausimo, ar Komisija kaip Crédit agricole antikonkurencinio elgesio įrodymu, parodančiu jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą pradžią, galėjo remtis 2013 m. sausio 10 d. diskusija, vykusia nuolatiniame diskusijų forume tuo metu, kai šio banko prekiautojas dar nebuvo prie jo prisijungęs su šio banko identifikatoriais, pažymėtina, kad ši institucija pastabose, pateiktose po to, kai buvo taikyta proceso organizavimo priemonė, nurodė, kad nesiremia tuo, jog prisijungęs prie forumo to banko prekiautojas, peržiūrėdamas diskusijos istoriją, sužinojo arba galėjo sužinoti apie anksčiau tą dieną vykusią antikonkurencinę diskusiją.
136
Šiuo aspektu Komisija pažymi:
„Crédit agricole yra laikomas atsakingu už visą vieną ir tęstinį pažeidimą per visą dalyvavimo darant pažeidimą laikotarpį, nes jis aktyviai dalyvavo atliekant visus veiksmus, sudarančius vieną ir tęstinį pažeidimą <…> Net jei Komisija turėtų įrodyti Crédit agricole žinojimą (quod non), ji neturi įrodyti, kad [šiam bankui] buvo žinoma visa informacija, kuria buvo pasikeista, ar kad jo prekiautojas iš tikrųjų susipažino su visa diskusijų forume pasikeista informacija. Pakanka, kad Komisija įrodytų, jog Crédit agricole žinojo apie kitų kartelio dalyvių planuotus ar įgyvendintus neteisėtus veiksmus siekiant bendro tikslo arba kad jis galėjo pagrįstai juos numatyti ir buvo pasirengęs prisiimti su tuo susijusią riziką.“
137
Nesant antikonkurencinio pobūdžio keitimosi informacija, įvykusio tą pačią dieną ir po to, kai Crédit agricole prekiautojas pirmą kartą prisijungė prie aptariamo diskusijų forumo, vien šio pirmojo prisijungimo nepakanka, kad būtų galima nustatyti, jog šio banko dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą pradžia yra 2013 m. sausio 10 d., nors dėl ankstesnių savo darbo santykių su BofA šis prekiautojas žinojo, kad keitimasis informacija, susijusia su BofA, galėjo būti antikonkurencinio pobūdžio.
138
Viena vertus, visų pirma iš ginčijamo sprendimo 43 ir 662 konstatuojamųjų dalių matyti, kad diskusijų forumų sukūrimas ir dalyvavimas juose savaime nėra antikonkurencinis. Komisija prieš dalyvius nesirėmė diskusijomis, vykusiomis tokiuose forumuose, kurie turėjo socialinį tikslą arba kuriais buvo siekiama išnagrinėti dvišalių sandorių galimybę ar pasikeisti nuomonėmis apie rinkos spalvą, kuri visiems jau buvo žinoma, nors šios diskusijos vyko pažeidimo laikotarpiu.
139
Taigi Komisijos inkriminuojamų diskusijų antikonkurencinis pobūdis susijęs tik su jų tikslu, o ne kontekstu, kuriam esant jos vyko.
140
Kita vertus, 2013 m. sausio 10 d. diskusija yra pirmoji antikonkurencinė diskusija, kuria remiamasi prieš Crédit agricole, ir, Komisijos nuomone, tai buvo šio banko dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą pradžia.
141
Norėdama 2013 m. sausio 10 d. pripažinti Crédit agricole dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą pradžia, Komisija negalėjo remtis vien aplinkybe, kad šis bankas per savo prekiautoją prisijungė prie aptariamo diskusijų forumo, žinodamas, kad tame forume praeityje vyko antikonkurencinės diskusijos, ir ketindamas toliau dalyvauti tokiose diskusijose, kaip ji leidžia suprasti ginčijamo sprendimo 891 išnašoje.
142
Ši institucija dar turėjo įrodyti, kad 2013 m. sausio 10 d., Crédit Agricole prekiautojui pirmą kartą prisijungus prie nagrinėjamo forumo, šis bankas aktyviai ar bent pasyviai dalyvavo antikonkurencinėje diskusijoje, todėl galėjo perduoti arba gauti jautrią komercinę informaciją, galinčią arba daryti įtaką esamo ar potencialaus konkurento elgesiui rinkoje, arba atskleisti tokiam konkurentui veiksmus, kurių Crédit agricole ketino imtis rinkoje (šiuo klausimu žr. 2017 m. sausio 26 d. Sprendimo Duravit ir kt. / Komisija, C‑609/13 P, EU:C:2017:46, 72 punktą).
143
Nagrinėjamu atveju nei iš ginčijamo sprendimo, nei iš Bendrojo Teismo turimos bylos medžiagos nematyti, kad, 2013 m. sausio 10 d.Crédit agricole prekiautojui pirmą kartą prisijungus prie aptariamo diskusijų forumo, jame buvo pasikeista antikonkurencinio pobūdžio žinutėmis.
144
Taigi nepadarydama klaidos, visų pirma – nepažeisdama nekaltumo prezumpcijos principo, taikomo procedūroms dėl SESV 101 straipsnio įgyvendinimo (šiuo klausimu žr. 2016 m. sausio 21 d. Sprendimo Eturas ir kt., C‑74/14, EU:C:2016:42, 38 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją), Komisija negalėjo nuspręsti, kad 2013 m. sausio 10 d.Crédit agricole dalyvavo antikonkurenciniuose veiksmuose, paprasčiausiai prisijungdamas prie aptariamo diskusijų forumo, ir padaryti išvados, kad tą dieną prasidėjo šio banko dalyvavimas darant pažeidimą.
145
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia pritarti Crédit agricole trečiajam pagrindui, kiek jis susijęs su 2013 m. sausio 10 d. diskusija, o likusią jo dalį atmesti kaip nepagrįstą.
146
Vis dėlto Komisijos klaidos, susijusios su šia 2013 m. sausio 10 d. diskusija, poveikis ginčijamo sprendimo teisėtumui bus nagrinėjamas šio sprendimo 550 ir 551, taip pat 981–986 punktuose, analizuojant pažeidimo, kuriuo kaltinamas Crédit agricole, trukmę ir apskaičiuojant šiam bankui skirtą baudą.
2.
Dėl „Crédit agricole“ antrojo pagrindo ir „Credit Suisse“ antrojo pagrindo, grindžiamų klaidomis, padarytomis kvalifikuojant nagrinėjamus veiksmus kaip vieną ir tęstinį pažeidimą
a)
Pirminės pastabos
147
Kilus ginčui dėl konkurencijos taisyklių pažeidimo, Komisija turi pateikti savo konstatuotų pažeidimų įrodymus ir, remdamasi svarių, tikslių ir nuoseklių įrodymų visuma, teisiniu požiūriu pakankamai įrodyti pažeidimą sudarančių faktinių aplinkybių buvimą (šiuo klausimu žr. 1993 m. kovo 31 d. Sprendimo Ahlström Osakeyhtiö ir kt. / Komisija, C‑89/85, C‑104/85, C‑114/85, C‑116/85, C‑117/85 ir C‑125/85–C‑129/85, EU:C:1993:120, 126 ir 127 punktus; 1998 m. gruodžio 17 d. Sprendimo Baustahlgewebe / Komisija, C‑185/95 P, EU:C:1998:608, 58 punktą ir 2004 m. sausio 6 d. Sprendimo BAI ir Komisija / Bayer, C‑2/01 P ir C‑3/01 P, EU:C:2004:2, 62 punktą).
148
Pagal suformuotą jurisprudenciją SESV 101 straipsnio 1 dalis gali būti pažeista ne tik atskiru veiksmu; tai gali būti padaryta keliais veiksmais arba tęstine veika, nors viena ar kelios šių kelių veiksmų ar tęstinio elgesio sudedamosios dalys taip pat galėtų būti pripažintos atskiru minėtos nuostatos pažeidimu. Taigi, jei skirtingais veiksmais vykdomas „bendras planas“, nes siekiama tokio paties tikslo, kuris iškreipia konkurenciją vidaus rinkoje, Komisija turi teisę priskirti atsakomybę už tokius veiksmus remdamasi dalyvavimu darant pažeidimą, vertinamą kaip visuma (žr. 2012 m. gruodžio 6 d. Sprendimo Komisija / Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, 41 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
149
Įmonė, dalyvavusi darant tokį vieną ir tęstinį pažeidimą ir atliekant veiksmus, kuriuos apima susitarimo ar suderintų veiksmų sąvokos, kaip jos suprantamos pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį, ir kuriais siekiama prisidėti prie bendro pažeidimo darymo, taip pat gali būti atsakinga už kitų įmonių veiksmus darant tą patį pažeidimą visą jos dalyvavimo jį darant laikotarpį. Taip yra tuo atveju, kai įrodoma, kad ta įmonė ketino savo elgesiu prisidėti prie visų dalyvių siektų bendrų tikslų ir kad ji žinojo apie kitų įmonių siekiant tų pačių tikslų planuotus ar įgyvendintus veiksmus ar galėjo pagrįstai juos numatyti ir buvo pasirengusi prisiimti su tuo susijusią riziką (žr. 2012 m. gruodžio 6 d. Sprendimo Komisija / Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, 42 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją; šiuo klausimu taip pat žr. 2011 m. birželio 16 d. Sprendimo Team Relocations ir kt. / Komisija, T‑204/08 ir T‑212/08, EU:T:2011:286, 36 ir 37 punktus).
150
Taigi įmonė gali būti tiesiogiai dalyvavusi atliekant visus vieną ir tęstinį pažeidimą sudarančius antikonkurencinius veiksmus, o tokiu atveju Komisija turi teisę jai priskirti atsakomybę už visus veiksmus, taigi ir už visą pažeidimą. Įmonė taip pat galėjo tiesiogiai dalyvauti atliekant tik kelis vieną ir tęstinį pažeidimą sudarančius antikonkurencinius veiksmus, tačiau žinojo apie visus siekiant tų pačių tikslų planuotus ar įgyvendintus kitų kartelio dalyvių neteisėtus veiksmus arba galėjo pagrįstai juos numatyti ir buvo pasirengusi prisiimti su tuo susijusią riziką. Tokiu atveju Komisija taip pat turi teisę priskirti šiai įmonei atsakomybę už visus antikonkurencinį veiksmus, sudarančius tokį pažeidimą, taigi ir už visą pažeidimą (2012 m. gruodžio 6 d. Sprendimo Komisija / Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, 43 punktas ir 2015 m. birželio 24 d. Sprendimo Fresh Del Monte Produce / Komisija ir Komisija / Fresh Del Monte Produce, C‑293/13 P ir C‑294/13 P, EU:C:2015:416, 158 punktas).
151
Vis dėlto, jei įmonė tiesiogiai dalyvavo atliekant vieną ir tęstinį pažeidimą sudarantį vieną ar kelis antikonkurencinius veiksmus, bet nebuvo įrodyta, kad ji savo elgesiu ketino prisidėti prie visų bendrų kitų kartelio dalyvių siekiamų tikslų ir kad žinojo apie visus kitus tų dalyvių planuotus ar įgyvendintus neteisėtus veiksmus siekiant šių tikslų arba galėjo pagrįstai juos numatyti ir buvo pasirengusi prisiimti su tuo susijusią riziką, Komisija turi priskirti jai atsakomybę tik už tuos veiksmus, kuriuos darant ji tiesiogiai dalyvavo, ir už kitų dalyvių planuotus ar įgyvendintus veiksmus siekiant tų pačių tikslų, kurių ji siekė, ir dėl kurių buvo įrodyta, kad ji apie juos žinojo arba galėjo pagrįstai juos numatyti ir buvo pasirengusi prisiimti su tuo susijusią riziką (2012 m. gruodžio 6 d. Sprendimo Komisija / Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, 44 punktas ir 2015 m. birželio 24 d. Sprendimo Fresh Del Monte Produce / Komisija ir Komisija / Fresh Del Monte Produce, C‑293/13 P ir C‑294/13 P, EU:C:2015:416, 159 punktas).
152
Vadinasi, vieno ir tęstinio pažeidimo buvimo konstatavimas skiriasi nuo klausimo, ar įmonei turi būti priskirta atsakomybė už visą šį pažeidimą (šiuo klausimu žr. 2018 m. rugsėjo 26 d. Sprendimo Infineon Technologies / Komisija, C‑99/17 P, EU:C:2018:773, 174 punktą).
153
Konkrečiai kalbant, kaip matyti iš šio sprendimo 148–151 punktuose nurodytos jurisprudencijos, trys kriterijai turi lemiamos reikšmės prieinant prie išvados, kad įmonė dalyvavo darant vieną ir tęstinį pažeidimą. Pirmasis susijęs su pačiu vieno ir tęstinio pažeidimo egzistavimu, t. y. su tuo, kad įvairūs nagrinėjami veiksmai turi būti „bendro plano“, kuriuo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo, dalis. Antrasis ir trečiasis kriterijai yra susiję su vieno ir tęstinio pažeidimo priskyrimu įmonei. Šiuo aspektu, pirma, įmonė turi siekti savo veiksmais prisidėti prie bendrų visų dalyvių tikslų. Antra, ji turi žinoti apie kitų įmonių siekiant tų pačių tikslų planuotus ar įgyvendintus neteisėtus veiksmus arba galėti juos pagrįstai numatyti ir būti pasirengusi prisiimti su tuo susijusią riziką.
154
Nagrinėjamu atveju antrajame pagrinde Crédit agricole tvirtina, kad Komisija „nepateikė tinkamų įrodymų ar motyvų, kuriais būtų galima įrodyti, kad jis dalyvavo darant vieną ir tęstinį pažeidimą“. Antrojo pagrindo pirmoje dalyje jis teigia „neprisidėjęs prie bendro plano“. Šio pagrindo antroje dalyje Crédit agricole remiasi konstatuoto pažeidimo tęstinumo nebuvimu.
155
Šiuo aspektu, viena vertus, tiek, kiek Crédit agricole savo ieškinio antrojo pagrindo pavadinime kaltina Komisiją tuo, kad ši nepateikė „tinkamų“ motyvų, reikia pažymėti, kad ginčijamo sprendimo 750–828 konstatuojamųjų dalių, kurios skirtos vieno ir tęstinio pažeidimo, kurį darant šis bankas dalyvavo, buvimo įrodymui ir kuriose, be kita ko, daromos nuorodos į kitas to sprendimo konstatuojamąsias dalis ir į atsakymus į susijusių bankų argumentus, analizė leido šiam bankui sužinoti priemonės priėmimo priežastis, siekiant apginti savo teises, ir suteikė Bendrajam Teismui galimybę vykdyti ginčijamo sprendimo teisėtumo kontrolę. Be to, ginčijamame sprendime pateiktų motyvų tikslumas bus nagrinėjamas atsakant į įvairius šio banko argumentus, kuriais siekiama užginčyti Komisijos vertinimų pagrįstumą.
156
Kita vertus, iš Crédit agricole nurodyto antrojo pagrindo pirmos dalies formuluotės matyti, kad šioje dalyje, kaip per teismo posėdį teigė Komisija, Crédit agricole ginčija ne tai, kad buvo bendras planas, kuriuo siekta vieno antikonkurencinio tikslo, o tik savo dalyvavimą šiame bendrame plane, taigi ir dalyvavimą darant konstatuotą vieną ir tęstinį pažeidimą.
157
Kiek tai susiję su Credit Suisse, šis bankas antrojo pagrindo pirmoje ir trečioje dalyse ginčija vieno ir tęstinio pažeidimo buvimą. Be to, to paties pagrindo antroje ir ketvirtoje dalyse šis bankas ginčija savo atsakomybę už šį pažeidimą dėl ginčijamame sprendime nurodyto laikotarpio.
158
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta šio sprendimo 148–153 punktuose, reikia išnagrinėti Crédit agricole ir Credit Suisse argumentus, atskiriant, pirma, tuos, kuriais ginčijamas vieno ir tęstinio pažeidimo konstatavimas, ir, antra, tuos, kuriais ginčijama išvada, kad jie yra atsakingi už šį pažeidimą dėl tam tikro laikotarpio.
159
Vis dėlto svarbu pažymėti, kad Crédit agricole ir Credit Suisse savo ieškiniuose nurodo sąsajas tarp antrajame pagrinde keliamų klausimų ir pirmajame pagrinde pateiktų argumentų, kurie iš esmės grindžiami SESV 101 straipsnio pažeidimu, Komisijos padarytu konstatuojant ribojimo „dėl tikslo“ buvimą.
160
Taigi prieš pradedant nagrinėti šio sprendimo 158 punkte minėtus argumentus reikia išanalizuoti tam tikrus faktų konstatavimus ir tam tikrus Komisijos vertinimus, susijusius su antikonkurencinio pobūdžio susitarimais ir (arba) suderintais veiksmais, pateiktus ginčijamo sprendimo 593–621 konstatuojamosiose dalyse. Šie konstatavimai ir vertinimai gali turėti įtakos Komisijos išvadų dėl, pirma, vieno ir tęstinio pažeidimo buvimo ir, antra, atsakomybės už šį pažeidimą priskyrimo Crédit agricole ir Credit Suisse pagrįstumui.
b)
Dėl antikonkurencinio pobūdžio susitarimų ir (arba) suderintų veiksmų buvimo
161
Vertindama savo konstatuotų veiksmų antikonkurencinį pobūdį Komisija pateikė ir aiškino daugiau kaip šimto diskusijų turinį. Vis dėlto Credit Suisse ir Crédit agricole pagrįstai ginčijo tik tam tikras su jais susijusias diskusijas, o tai reiškia, kad nepagrįstai ginčytinos diskusijos turi būti laikomos įrodytomis, taigi galutinėmis, kaip ir Komisijos pateiktas jų aiškinimas (žr. šio sprendimo 91–113 punktus).
162
Dėl Crédit agricole reikia konstatuoti, kad, atsižvelgiant į jo pirmajame pagrinde pateiktą konkrečią, tikslią ir pagrįstą kritiką, šis bankas turi teisę ginčyti tik 2013 m. sausio 18 ir 31 d., vasario 15 d., kovo 19 ir 21 d., gegužės 24 d., birželio 3 d., liepos 10 ir 25 d., 2014 m. rugpjūčio 6 d. ir 2015 m. kovo 12 d. diskusijų antikonkurencinį pobūdį (žr. šio sprendimo 103 punktą).
163
Dėl Credit Suisse reikia konstatuoti, kad, atsižvelgiant į pirmojo pagrindo pirmoje dalyje ir antrojo pagrindo ketvirtoje dalyje pateiktą konkrečią, tikslią ir pagrįstą kritiką, šis bankas turi teisę ginčyti tik 2010 m. rugsėjo 28 d., 2012 m. vasario 8 d., 2013 m. sausio 10 d. ir 2015 m. kovo 12 d. vykusių diskusijų ir 2015 m. kovo 24 d. jo prekiautojo Crédit agricole prekiautojui išsiųsto elektroninio laiško antikonkurencinį pobūdį (žr. šio sprendimo 112 ir 113 punktus).
164
Kadangi norint išnagrinėti, ar egzistuoja vienas ir tęstinis pažeidimas ir ribojimas dėl tikslo, būtina atsižvelgti į Komisijos konstatuotą antikonkurencinį veiksmų pobūdį, konkrečiai kalbant, į ginčijamame sprendime analizuojamų diskusijų turinio aiškinimą, pirmiausia reikia priminti diskusijų, kurių antikonkurencinis pobūdis galutinai įrodytas, turinį, paskui įvertinti, ar diskusijos, kurias Crédit agricole ir Credit Suisse turi teisę ginčyti, yra antikonkurencinio pobūdžio, turint omenyje tai, kad šie du bankai neginčija nei ginčijamame sprendime analizuotų diskusijų egzistavimo, nei šių diskusijų turinio ir ypač prekiautojų vartojamos leksikos.
1) Dėl diskusijų, kurių antikonkurencinis pobūdis įrodytas
165
Ginčijamo sprendimo 613 konstatuojamojoje dalyje Komisija kaip analitinius tikslus nustatė penkias šio sprendimo 35 punkte primintų veiksmų kategorijas ir pateikė atitinkamų veiksmų pavyzdžius, be kita ko, to sprendimo 614–616 konstatuojamosiose dalyse.
166
Ginčijamo sprendimo 614 konstatuojamojoje dalyje Komisija paminėjo daug diskusijų, per kurias dalyviai dėl savo kainų išreiškė tokią nuomonę: „gonna show the same… fck him“ (127 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. vasario 1 d. diskusija); „ok i will [s]how [him] the same“ (129 ir 377 konstatuojamosiose dalyse paminėtos atitinkamai 2010 m. vasario 8 d. ir 2012 m. vasario 23 d. diskusijos); „yeah cool… I am going 28/25 in libl“ (131 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. vasario 24 d. diskusija); „lets both bid same level“ (143 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. kovo 10 d. diskusija); „where shall we show[?]“ (148 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. kovo 11 d. diskusija); „I will bid the same“ (157, 298 ir 301 konstatuojamosiose dalyse paminėtos atitinkamai 2010 m. kovo 25 d., 2011 m. birželio 1 ir 14 d. diskusijos); „where you want to bid/show?“ (169 ir 403 konstatuojamosiose dalyse paminėtos atitinkamai 2010 m. balandžio 6 d. ir 2012 m. balandžio 25 d. diskusijos); „lets both bid 41?.. and split the trade?“ (173 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. balandžio 6 d. diskusija); „being asked to offer 20 mm… you might see it in a sec so lets shjow at the same level… 50?“ (174 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. balandžio 19 d. diskusija); „ok cool will show same level… and wont improve“ (190 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. birželio 2 d. diskusija); „just seen the same effing enquiry… I’ll bid 44 tooo“ (215 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. rugpjūčio 12 d. diskusija); „Let’s just keep that price up because I am not going to improve from there. Because they are just going to try and play one place against another“ (236 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. spalio 13 d. diskusija); „140 is fine m… will show that“ (271 konstatuojamojoje dalyje paminėtos 2011 m. sausio 25 d. diskusijos); „will offer to miss“ (277 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2011 m. vasario 11 d. diskusija); „shall we switch prices etc at the same level?“ (283 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2011 m. kovo 9 d. diskusija); „in case he comes to [you]… maybe worth showing same level… so we can max the dough“ (294 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2011 m. gegužės 19 d. diskusija); „tell him you see them like 20/17 or something“ (309 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2011 m. liepos 15 d. diskusija); „perfect… I’ll show the same“ (337 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2011 m. spalio 6 d. diskusija); „will show a worse price“ (403 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2012 m. balandžio 25 d. diskusija); „lets leave it up there for 100 mm?“, „then move it back a bps after that“ (418 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2012 m. gegužės 31 d. diskusija).
167
Kitose ginčijamo sprendimo konstatuojamosiose dalyse taip pat pabrėžiama, kad dalyviai dėl savo kainų pareiškė tokią nuomonę: „show them cheaper or whatever“ (528 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2013 m. rugsėjo 25 d. diskusija telefonu); „hey mate… I’m showing some 7–10yr ideas out to someone so was just that up. Where u wanna show out? 39 your level?“ (539 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2014 m. vasario 5 d. diskusija).
168
Ginčijamo sprendimo 615 konstatuojamojoje dalyje Komisija paminėjo daug diskusijų, per kurias dalyviai šitaip keitėsi informacija: „just got an order from custy to sell 100 mm germs… where do you see correct bidside“, „what the right bidside“, „where [you] got them marked?“ (116, 121 ir 124 konstatuojamosiose dalyse paminėtos 2010 m. sausio 19 d. diskusijos); „where u buy cades 10/14… i was aske those“ (131 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. vasario 24 d. diskusija); „being asked to offer 20 mm eib 2.75 15… where are these things at?“ (165 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. balandžio 6 d. diskusija); „where you show? i have those as well“ (185 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. gegužės 19 d. diskusija); „that’s what client is telling me they’ve seen away“ (222 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. rugpjūčio 27 d. diskusija); „where u gonna be bidding kfw 20’s if asked?“ (228 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. rugpjūčio 31 d. diskusija); „where you bidding the spain? seeing ti now as well“ (304 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2011 m. liepos 7 d. diskusija); „i think they must be sellers“ (351 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2012 m. sausio 18 d. diskusija); „is he the one that hit you [?]“ (388 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2012 m. kovo 7 d. diskusija); „where [you] guys marking these now?“ (400 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2012 m. balandžio 25 d. diskusija); „oh yeah… that scumbag. Cool, thks for headsup“ (434 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2012 m. rugpjūčio 28 d. diskusija); „where would u bid that just out of interest“ (507 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2013 m. liepos 12 d. diskusija); „i showed 70, but he’s loking for 71“ (547 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2014 m. kovo 14 d. diskusija).
169
Kitose ginčijamo sprendimo konstatuojamosiose dalyse taip pat pabrėžiama, kad dalyviai šitaip keitėsi informacija: „what level these pups trading at [?]“ (ginčijamo sprendimo 452 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2013 m. sausio 11 d. diskusija); „where you marking cades 04/17?“, „i am close to buying 200 mm eib 06/18… got a buyer already in the wings… and they were trading at lib+5 a short while back… still only at lib+18… can easily come in another 5–7 bps… guy wants 33.5… for 275 mm…hes also thinking about selling me 250 mm eib 03/18… but wants 23.5 for them“, „that my bid in the cades 01/18… in icap… and cantors… so going cheaper offer aint gonna help!“, „i just sold 73 mm eib 03/20 in cantors… on a no post at 44.5“, „i just traded eib 03/20 at 44.5… now they going up at 44… and guy might even pay 43.5… must have been a retail bu[y]er i guess“ (ginčijamo sprendimo 495 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2013 m. liepos 2 d. diskusija); „we showed that switch out to them earlier… can’t believe they’re comping us… lol“, „i bid +12 and getting chiselled… showd nibs out at -1“ (ginčijamo sprendimo 515 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2013 m. rugpjūčio 9 d. diskusija).
170
Galiausiai, ginčijamo sprendimo 616 konstatuojamojoje dalyje Komisija paminėjo daug diskusijų, per kurias dalyviai apie savo derybų veiklą išreiškė tokią nuomonę: „I’ll remove my offer“ (131 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. vasario 24 d. diskusija); „i’m gonna show this 215 bid a 200 offer if that doesn’t get in the way of what you’re doing“ (211 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. rugpjūčio 12 d. diskusija); „you want me to kill the bid?“ (216 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. rugpjūčio 26 d. diskusija); „ok I will show the same“ (129 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. vasario 8 d. diskusija); „where you want me to show“ (139 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. kovo 8 d. diskusija); „shall i kill me 144 offer“ (230 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. rugsėjo 24 d. diskusija); „take it out for now man… don’t want [to] have to pay 15!“ (243 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. spalio 20 d. diskusija); „can i lift them first and cover my short?“, „no worries… let me know when you’re done“ (248 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. lapkričio 9 d. diskusija); „i’ll stay out of it for a while until u’re done“ (260 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. lapkričio 30 d. diskusija); „don‘t worry man i#ll look after your posis while away“ (262 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. gruodžio 13 d. diskusija); „can show them tighter if it helps“ (322 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2011 m. rugsėjo 21 d. diskusija); „i can kill it if u want“ (341 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2011 m. lapkričio 2 d. diskusija); „want me to show cheaper?“ (356 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2012 m. sausio 19 d. diskusija); „can u do me a favour and kill the bid if possible“ (392 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2012 m. kovo 12 d. diskusija); „i told him I’d sell once you’re out the way“ (430 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2012 m. liepos 17 d. diskusija); „can [you] kill that bid in the 08/15 pls“ (434 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2012 m. rugpjūčio 28 d. diskusija); „kill it for now if you can… just while i get the bid in“ (440 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2012 m. spalio 15 d. diskusija); „can you just stay out of it for the moment… as in don’t bid them up… and i will add your 5 mm wherever i get mine back?.. cool?“ (461 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2013 m. sausio 23 d. diskusija); „get yours down to a managable position and then i’ll worry about mine“ (475 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2013 m. kovo 13 d. diskusija); „I can kill the offer if u like“ (519 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2013 m. rugpjūčio 14 d. diskusija); „let me kill offer“ (541 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2014 m. kovo 4 d. diskusija).
171
Kitose ginčijamo sprendimo konstatuojamosiose dalyse taip pat pabrėžiama, kad dalyviai dėl savo derybų veiklos išsakė tokią nuomonę: „[yo]u short kfw 10/22? i am short aswell. but told icap to give you all of them as i am not that keen to [co]ver them“ (452 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2013 m. sausio 11 d. diskusija); „sorry I didnt realised kbn 19 in tullets was you… i went better bid… can kill it if you wanty… we are short 10 mm“ (558 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2014 m. liepos 22 d. diskusija).
172
Nagrinėjamu atveju, pirma, Crédit agricole ir Credit Suisse neginčija Komisijos išvados, kad šios diskusijos įrodo veiksmus, kurie turėjo visus susitarimo ir (arba) suderintų veiksmų, kaip tai suprantama pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį, požymius.
173
Antra, pagal suformuotą jurisprudenciją su konkurencija susijusioms Sutarties nuostatoms būdinga tai, kad kiekvienas ūkio subjektas turi savarankiškai nustatyti politiką, kurios ketina laikytis vidaus rinkoje (žr. 2006 m. lapkričio 23 d. Sprendimo Asnef-Equifax ir Administración del Estado, C‑238/05, EU:C:2006:734, 52 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
174
Nors šis savarankiškumo reikalavimas neatima iš ūkio subjektų teisės protingai prisiderinti prie konstatuoto ar numatomo konkurentų elgesio, jis griežtai draudžia bet kokius tiesioginius ar netiesioginius tokių ūkio subjektų kontaktus, kurie gali turėti įtakos esamam ar potencialiam konkurento elgesiui rinkoje arba atskleisti tokiam konkurentui elgesį, kurio jie nusprendė ar numatė imtis šioje rinkoje, jei šių kontaktų tikslas ir poveikis – sukurti konkurencines sąlygas, kurios, atsižvelgiant į tiekiamų prekių ir teikiamų paslaugų pobūdį, įmonių dydį bei skaičių ir šios rinkos apimtį, neatitinka normalių atitinkamos rinkos sąlygų (žr. 2015 m. kovo 19 d. Sprendimo Dole Food ir Dole Fresh Fruit Europe / Komisija, C‑286/13 P, EU:C:2015:184, 120 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
175
Viena vertus, iš atitinkamų bankų prekiautojų diskusijų turinio matyti, kad jie derino savo kainas (žr. šio sprendimo 166 ir 167 punktus). Kaip matyti iš citatų, pavyzdžiui, „gonna show the same“, „ok I will [s]how the same“ arba „lets both bid same level“, dalyviai susitarė dėl savo pasiūlymų konkretiems klientams kainų ir dėl konkrečios OSSA rinkai skelbiamų kainų.
176
Iš atitinkamų bankų prekiautojų diskusijų turinio taip pat matyti, kad jie derino savo derybų veiklą (žr. šio sprendimo 170 ir 171 punktus). Konkrečiai kalbant, kaip matyti iš citatų, pavyzdžiui, „I’ll remove my offer“; „I’ll stay out for a while“ arba „i can kill it if u want“, prekiautojai susitarė neteikti didesnio pasiūlymo, teikti pasiūlymą arba atsiimti pasiūlymą iš rinkos, visų pirma iš brokerio platformos, jei toks pasiūlymas būtų pakenkęs kuriam nors iš šių dalyvių. Vėliau šis elgesys galėjo lemti atitinkamų obligacijų paskirstymą (angl. split) tarp prekiautojų.
177
Taigi kainų, taikomų konkretiems klientams arba rinkai, koordinavimas ir derybų veiklos koordinavimas kliudė atitinkamų bankų prekiautojams savarankiškai nustatyti politiką, kurios jie ketino laikytis rinkoje. Būtent atsižvelgdama į šias aplinkybes Komisija pagrįstai nusprendė, kad atitinkamų prekiautojų bendradarbiavimas ir pagarba vienas kito interesams kartais buvo tokie glaudūs, kad jie elgėsi taip, tarsi derėtųsi dėl to paties obligacijų portfelio vienos ir tos pačios įmonės naudai.
178
Kita vertus, iš šio sprendimo 168 ir 169 punktuose pateiktų ištraukų ir kitų ginčijamo sprendimo 4 skirsnyje chronologiškai nagrinėtų diskusijų matyti, kad per diskusijas prekiautojai spontaniškai arba paprašyti atskleisdavo jautrią komercinę informaciją, kurią kiti prekiautojai galėjo panaudoti savo derybų veiklai vykdyti arba tų derybų ar kainodaros strategijai apibrėžti.
179
Konkrečiau kalbant, dalyviai keitėsi informacija apie būsimą derybų veiklą ar strategiją, pavyzdžiui, pirma, apie sandorius, kuriuos jie ką tik užbaigė, baigia ar planuoja užbaigti, antra, apie savo asmeninį obligacijos kainos pasiūlymą („where do you see correct bidside“, „where [you] got them marked?“, „where you show?“), trečia, apie savo derybinę poziciją, ketvirta, apie savo atsargų būklę ir, penkta, apie klientų, kurie su jais susisiekė, pavardes ar pavadinimus, jų pateiktus prašymus ir jiems pasiūlytas kainas. Taigi informacija, kuria keistasi, buvo būdinga dalyvavusiems bankams, viešai neprieinama ir leidžianti aiškiai identifikuoti, todėl jautri. Šios informacijos jautrumą, be kita ko, patvirtina ginčijamo sprendimo 343 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2011 m. lapkričio 15 d. diskusija tarp trijų pagrindinių prekiautojų, t. y. tuometinio Deutsche Bank prekiautojo, BofA prekiautojo ir Credit Suisse prekiautojo. Per šią diskusiją vienas iš jų paaiškino: „this has to stay between us“.
180
Be to, keitimasis informacija vyko tik ribotame vienas kitą pažįstančių prekiautojų rate. Keitimasis informacija leido aptariamiems prekiautojams racionaliai koordinuoti savo veiksmus dėl kainų ir derybų sąlygų ir išvengti pardavimo mažesne kaina arba pateikti geresnį nei kitų dalyvaujančių prekiautojų pasiūlymą. Šis keitimasis lėmė palankią informacijos asimetriją, padidindamas skaidrumą tarp atitinkamų prekiautojų ir jų naudai gerokai sumažindamas įprastą rinkos neapibrėžtumą, todėl jie įgijo pranašumą prieš klientus ir konkuruojančius prekiautojus. Taigi šis keitimasis informacija buvo diskriminacinio pobūdžio.
181
Be to, atsižvelgiant į informacijos, kuria keitėsi dalyviai, tikslą, ji leido kiekvienam iš jų tiksliai žinoti apie konkurentų derybų veiklą ir kainodaros ar derybų strategijas, kiek tai susiję su konkrečiu klientu arba konkrečia obligacija.
182
Galiausiai Komisijos konstatuotas keitimasis buvo susijęs su naujausia, aktualia ar būsima informacija, pavyzdžiui, apie sandorius, kurie ką tik įvyko, buvo vykdomi arba kuriuos buvo planuojama vykdyti artimiausiu metu.
183
Taigi šioje byloje Komisijos konstatuotas keitimasis informacija nebuvo panašus į nagrinėtą byloje, kurioje priimtas 2006 m. lapkričio 23 d. Sprendimas Asnef-Equifax ir Administración del Estado (C‑238/05, EU:C:2006:734), dėl kurio Teisingumo Teismas nusprendė, kad finansų įstaigų keitimosi informacija sistema, kaip antai klientų mokumo informacijos byla, kurioje pateikta nuasmeninta informacija, nediskriminaciniu būdu prieinama visiems rinkoje veikiantiems ūkio subjektams, iš esmės neribojo konkurencijos, kaip tai suprantama pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį.
184
Dėl šioje byloje nagrinėjamo keitimosi informacija skaidrumas padidėjo tik tarp ginčijamo pažeidimo dalyvių. Todėl šis keitimasis informacija sumažino netikrumą rinkoje, ir tai Credit Suisse pripažino per teismo posėdį, tačiau tvirtino, kad netipiniame OSSA rinkos kontekste toks keitimasis neturėjo tokio poveikio, koks būdingas keitimuisi aktualia jautria komercine informacija. Komisijos konstatuoto keitimosi informacija nulemtas netikrumo sumažėjimas buvo naudingas atitinkamiems bankams visų pirma dėl to, kad jie galėjo numatyti kitų dalyvių elgesį, be kita ko, jų klientų ir kitų konkuruojančių prekiautojų nenaudai.
185
Taigi į antikonkurencinį diskusijų, kurių aiškinimas yra galutinis ir nustatytas, pobūdį reikia atsižvelgti nagrinėjant antrąjį Crédit agricole pagrindą ir antrąjį Credit Suisse pagrindą, susijusius su vieno ir tęstinio pažeidimo buvimu, ir nagrinėjant pirmąjį šių bankų pagrindą, susijusį su ribojimu dėl tikslo.
2) Dėl antikonkurencinio diskusijų pobūdžio, kurį „Crédit agricole“ ir „Credit Suisse“ turi teisę ginčyti
186
Iš jurisprudencijos matyti, kad kai Komisija, konstatuodama SESV 101 straipsnio pažeidimą, remiasi rašytiniais įrodymais, atitinkamos įmonės turi ne paprasčiausiai pateikti įtikinamą Komisijos teiginio alternatyvą, bet įrodyti, kad ginčijamame sprendime pateiktų įrodymų nepakanka pažeidimui konstatuoti. Be to, kai Komisija remiasi tiesioginiais įrodymais, atitinkamos įmonės turi įrodyti, jog Komisijos pateikti įrodymai yra nepakankami (šiuo klausimu žr. 2016 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Goldfish ir kt. / Komisija, T‑54/14, EU:T:2016:455, 91 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
187
Atsižvelgiant į šiuos argumentus, reikia paeiliui išnagrinėti diskusijas, kurias Crédit agricole ir Credit Suisse turi teisę ginčyti.
i) Dėl diskusijų, kurias „Crédit agricole“ turi teisę ginčyti
– Dėl 2013 m. sausio 18 d. diskusijos
188
Dėl 2013 m. sausio 18 d. diskusijos, priskirtos prie 3, 4 ir 5 kategorijų ir nurodytos ginčijamo sprendimo 456–460 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 674, 678, 686 ir 746 konstatuojamosiose dalyse, reikia pažymėti, kad Crédit agricole nepateikė jokių konkrečių ir tikslių argumentų, susijusių su šios diskusijos turiniu ir antikonkurenciniu pobūdžiu. Kita vertus, Crédit agricole tvirtina, kad jo įnašas nebuvo susijęs su inkriminuojamu keitimusi informacija.
189
Šiuo aspektu iš aptariamos diskusijos, kurioje dalyvavo Deutsche Bank, Crédit agricole ir Credit Suisse prekiautojai, stenogramos matyti, kad nuo 8 val. 10 min. 6 sek. iki 8 val. 11 min. 1 sek. Credit Suisse prekiautojas atskleidė informaciją apie tam tikrus sandorius, kuriuos jis įvykdė arba kurių neįvykdė praėjusią naktį, tiksliau – apie obligacijas ir apimtis, dėl kurių jis derėjosi („saw some biz last night… seller of 50 mm bng 17s, 25 mm bng 23s and bought 50 mm kfw 19s and sold 25 mm… missed the bng 17s“). Be to, atsakydamas į Crédit agricole prekiautojo klausimą („nice what kind of a/c… all US?“) Credit Suisse prekiautojas atskleidė klientų kilmę („US seller of bng, Asian buyer of kfw“). Paskui Crédit agricole prekiautojas išreiškė padėką.
190
Crédit agricole prekiautojas, kuris prie diskusijų forumo prisijungė 7 val. 12 min. 8 sek., nuo 8 val. 10 min. 6 sek. iki 8 val. 11 min. 1 sek. gavo iš Credit Suisse prekiautojo informaciją apie naujausius sandorius, susijusius su konkrečiomis OSSA, jų apimtis ir klientų geografinę kilmę.
191
Taigi Crédit agricole neįrodė, kad Komisija padarė klaidą, kai ginčijamo sprendimo 456–460 ir 746 konstatuojamosiose dalyse nusprendė, jog 2013 m. sausio 18 d. diskusija leido Deutsche Bank, Crédit Agricole ir Credit Suisse prekiautojams keistis informacija apie sandorius, taigi buvo antikonkurencinė.
192
Po kelių minučių nuo 8 val. 18 min. 16 sek. iki 8 val. 46 min. 58 sek. Credit Suisse prekiautojas ir Deutsche Bank prekiautojas, be kita ko, pasikeitė informacija apie pasiūlymus, kuriuos jie pateikė dėl konkrečios obligacijos (BNG 17s). Paskui Credit Suisse leido Deutsche Bank prekiautojui parduoti obligacijas („you wanna hit the bid?“„nah, crack on man“).
193
Šiuo aspektu tai, kad Crédit agricole prekiautojas aktyviai nedalyvavo keičiantis informacija, nepanaikina jos antikonkurencinio pobūdžio, kurio, beje, šis bankas neginčija.
194
Be to, Crédit agricole netvirtina ir iš bylos medžiagos nematyti, kad jo prekiautojas paliko diskusijų forumą Credit Suisse prekiautojui ir Deutsche Bank prekiautojui keičiantis informacija, kad jis nedalyvavo šių kitų dviejų prekiautojų diskusijose arba kad jis kitiems prekiautojams nurodė, jog dalyvauja diskusijoje turėdamas kitokių tikslų nei jie. Atsižvelgiant į šio sprendimo 126 punkte primintą jurisprudenciją, Crédit agricole prekiautojo dalyvavimas 2013 m. sausio 18 d. diskusijos antroje dalyje yra bendrininkavimas, dėl kurio gali kilti jo atsakomybė pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį.
195
Taigi Crédit agricole neįrodė, kad Komisija padarė klaidą, kai ginčijamo sprendimo 456–460 ir 674, 678, 686 ir 746 konstatuojamosiose dalyse laikėsi nuomonės, jog 2013 m. sausio 18 d. diskusija lėmė joje dalyvavusių bankų antikonkurencinius veiksmus.
– Dėl 2013 m. sausio 31 d. diskusijos
196
Dėl 2013 m. sausio 31 d. diskusijos, priskirtos prie 2, 3 ir 4 kategorijų ir nurodytos ginčijamo sprendimo 464–467 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 655, 674 ir 678 konstatuojamosiose dalyse, Crédit agricole nepateikė jokio konkretaus ir tikslaus argumento dėl Credit Suisse prekiautojo ir Deutsche Bank prekiautojo keitimosi informacija turinio ir šio keitimosi antikonkurencinio pobūdžio. Kita vertus, Crédit agricole teigia, kad jis šioje diskusijoje nedalyvavo.
197
Šiuo aspektu iš aptariamos diskusijos stenogramos matyti, kad nuo 11 val. 2 min. 8 sek. iki 11 val. 5 min. 38 sek. Deutsche Bank ir Credit Suisse prekiautojai keitėsi informacija apie kainas ir koordinavo savo kainas dėl konkrečios obligacijos (eib 09/20), nurodytos brokerio ekrane („i just went 41 offered eib 09/20… i am still short… but these look too tight i think… icap told me you were about to stick up a 41 offer aswell“, „i just pt it up at the same time… i’m flat, but same thing… i think they look wrong“, „they gone 47 bid… will go 42 offered… I am still short… but just see whats out there“, „cool… would offer there too… lets see what they say“).
198
Iš aptariamos diskusijos stenogramos taip pat matyti, kad prie diskusijų forumo 7 val. 16 min. prisijungęs Crédit agricole prekiautojas jame dalyvavo keičiantis informacija, dėl kurios kaltinama, ir galėjo susipažinti su informacija, kuria buvo pasikeista. Beje, Crédit agricole prekiautojas į šį keitimąsi informacija sureagavo 11 val. 29 min. 8 sek., t. y. kaip ginčijamo sprendimo 467 konstatuojamojoje dalyje pažymėjo Komisija, praėjus mažiau nei dviem minutėms po paskutinių Deutsche Bank prekiautojo teiginių dėl obligacijų, dėl kurių buvo atlikti inkriminuojami veiksmai.
199
Be to, Crédit agricole argumentą, kad Komisija preziumavo, jog šiam bankui buvo žinoma informacija, kuria pasikeista per 2013 m. sausio 31 d. diskusiją, reikia atmesti dėl tų pačių motyvų, kokie nurodyti šio sprendimo 133 punkte.
200
Taigi Crédit agricole neįrodė, kad Komisija padarė klaidą, kai ginčijamo sprendimo 464–467 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 655, 674 ir 678 konstatuojamosiose dalyse, laikėsi nuomonės, jog 2013 m. sausio 31 d. diskusija leido Deutsche Bank ir Credit Suisse prekiautojams keistis jautria komercine informacija ir koordinuoti savo kainas dėl obligacijų EIB 09/20, dalyvaujant Crédit agricole prekiautojui, todėl ši diskusija buvo antikonkurencinio pobūdžio.
– Dėl 2013 m. vasario 15 d. diskusijos
201
Dėl 2013 m. vasario 15 d. diskusijos, priskirtos prie 2, 3 ir 4 kategorijų ir nurodytos ginčijamo sprendimo 468–472 konstatuojamosiose dalyse, vėliau – 655, 674, 678 ir 746 konstatuojamosiose dalyse, Crédit agricole tvirtina, kad ji nebuvo koordinuojama, nes buvo susijusi su Deutsche Bank vykdomu obligacijų CADES 01/18 pirkimu, o šis bankas pusę jų perpardavė Crédit Agricole.
202
Šiuo aspektu iš aptariamos diskusijos stenogramos matyti, kad Deutsche Bank prekiautojas pirmiausia paklausė Crédit agricole prekiautojo, ar jis norėtų jam parduoti obligacijas CADES 01/18 („you wann sell any Cades 01/18?“). Crédit agricole prekiautojas buvo pasirengęs parduoti, bet alternatyviai pasiūlė koordinuoti bendrą pirkimą („u want me to sell mine?.. or go with you on the buyside?), o tai reiškė, kad Deutsche Bank prekiautojas turi įvykdyti pirmą sandorį, paskui dalį nupirkto kiekio perparduoti Crédit agricole prekiautojui („i’ll take whatever u don’t want“). Sudarę susitarimą dėl esmės, abu prekiautojai raštu ir per pokalbį telefonu susitarė dėl aptariamų obligacijų pirkimo kainos („ok do it“; „ok lifted 65?“), kiekio („50 mm each… yeah?“) ir geriausio momento („lets wit a bit“; „[o]k“; „like 10 mins or so“).
203
Pirma, kaip teigia Crédit agricole, po 2013 m. vasario 15 d. diskusijos Deutsche Bank ir Crédit agricole prekiautojai neabejotinai sudarė sandorį. Vis dėlto, kaip ginčijamo sprendimo 471 konstatuojamojoje dalyje konstatavo Komisija ir kaip iš esmės patvirtino Crédit agricole, šis sandoris buvo sudarytas po to, kai abu bankai atliko pirkimo koordinavimą, o tai reiškia, kad abu prekiautojai dalyvauja vienas kito veikloje ir dalijasi rezultatą. Dėl aptariamos diskusijos Crédit agricole prekiautojas nepateikė konkuruojančio pasiūlymo, taigi siekdami įsigyti obligacijas už jų sutartą kainą abu prekiautojai veikė kaip vienas prekiautojas.
204
Kaip ginčijamo sprendimo 472 konstatuojamojoje dalyje iš esmės pažymėjo Komisija, nors toks sandoris gali atitikti abiejų susijusių bankų interesus, jis negali tenkinti reikalavimo, kad bet kuris ūkio subjektas turi savarankiškai nustatyti politiką, kurios ketina laikytis vidaus rinkoje (žr. 2020 m. sausio 30 d. Sprendimo Generics (UK) ir kt., C‑307/18, EU:C:2020:52, 78 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
205
Antra, tiek, kiek Crédit agricole remiasi panašia 2013 m. gegužės 23 d. diskusija, kuria nebuvo remtasi prieš trečiąjį banką, šiam argumentui negalima pritarti.
206
Viena vertus, kai įmonė savo elgesiu pažeidė SESV 101 straipsnį, ji negali ginčyti tokio pažeidimo konstatavimo remdamasi aplinkybe, kad kitas ūkio subjektas nebuvo sprendimo, kuriuo konstatuojamas tas pats pažeidimas, adresatas (šiuo klausimu žr. 2021 m. kovo 25 d. Sprendimo Xellia Pharmaceuticals ir Alpharma / Komisija, C‑611/16 P, EU:C:2021:245, 166 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
207
Kita vertus, be 2013 m. gegužės 23 d. diskusijos ir 2013 m. gegužės 30 d. diskusijos (žr. šio sprendimo 242 punktą), Crédit agricole nepateikia jokio kito įrodymo, galinčio patvirtinti, kad jo situacija buvo panaši į šio sprendimo 205 punkte nurodyto trečiojo banko situaciją, kiek tai susiję su ginčijamu vienu ir tęstiniu pažeidimu.
208
Taigi Crédit agricole neįrodė, kad Komisija padarė klaidą, kai ginčijamo sprendimo 468–472 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 655, 674, 678 ir 746 konstatuojamosiose dalyse, laikėsi nuomonės, kad 2013 m. vasario 15 d. diskusija leido Deutsche Bank ir Crédit agricole prekiautojams koordinuoti savo derybų strategiją, įskaitant jų kainų lygį ir pasiūlymų pateikimo momentą, todėl ši diskusija buvo antikonkurencinio pobūdžio.
– Dėl 2013 m. kovo 19 d. diskusijos
209
Dėl 2013 m. kovo 19 d. diskusijos, priskirtos prie 3 ir 4 kategorijų ir nurodytos ginčijamo sprendimo 477–479 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 674 ir 678 konstatuojamosiose dalyse, iš jos stenogramos matyti, kad Crédit agricole ir Credit Suisse prekiautojai kelias valandas aptarinėjo kelias obligacijas.
210
Šis keitimasis, pirma, buvo susijęs su obligacija kbn/03/18s („just bid on kbn 03/18… 25–50 mm… bid +38 and missed“; „I just got hit in 10 mm at 38 on the system… and then got hit at 38.5 in gfi“), antra, obligacija EIB 04/16s („I covered up some shorts today… was short 100 mm of these eib 04/16… bought most back… got some at 19 just now“) ir, trečia, obligacija KFW 16s („decent purchase. I covered some kfw 16s… smallish at 17“).
211
Per šį keitimąsi prekiautojai taip pat atskleidė kainą, kuria jie įvertino obligaciją Netherlands 09/15 („getting checked nther 09/15… seller“; „where u marking 8/4?“; „i had them marked at 6“; „ok i showed 8/4 2 way indiction to the guy <…> not come back [yet]“) ir obligaciją COE 04/17 („got hit in a few COE bits btw… coe 04/17 and coe 02/15… in case u short“; „small long 4/17s… where u got them marked?.. i like that bond… have them +53 bid here“; „got them 51 middle… so yeah same area“).
212
Taigi 2013 m. kovo 19 d. pasikeitimas rodo, kad prekiautojai keitėsi informacija apie jų siūlomų pirkti tam tikrų obligacijų kainas, atitinkamus kiekius, atsargų pozicijas ir kainas, kuriomis jie vertino tam tikrą obligaciją.
213
Informacija, kuria buvo keičiamasi, buvo susijusi su neseniai sudarytais sandoriais ir naujausiomis kainomis arba asmeninių ir tuometinių obligacijų kainos vertinimų, kurie nebuvo viešai prieinami, palyginimu.
214
Nėra jokių požymių, kad prekiautojai būtų nagrinėję galimybę kartu sudaryti sandorį. Be to, kiek tai susiję su konkrečia obligacijų rūšimi (COE 04/17), prekiautojai keitėsi informacija apie šių obligacijų kainas („have them + 53 bid here“; „got them 51 middle“), nepaisant to, kad žinojo, kad jų tarpusavio sandoris neįmanomas, nes kiekvienas jų užėmė ilgą poziciją, taigi jau turėjo tokių obligacijų („got hit in a few COE bits btw… coe 04/17 and coe 02/15… in case u short“; „small long 4/17s“).
215
Vadinasi, šis keitimasis buvo susijęs su jautria komercine informacija ir prisidėjo prie skaidrumo tarp prekiautojų didinimo bei rinkoje vyraujančio netikrumo mažinimo. Todėl šis keitimasis leido dalyviams pakoreguoti atitinkamas savo strategijas.
216
Vadinasi, Crédit agricole neįrodė, kad Komisija padarė klaidą, kai ginčijamo sprendimo 477–479 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 674 ir 678 konstatuojamosiose dalyse, laikėsi nuomonės, jog 2013 m. kovo 19 d. diskusija buvo antikonkurencinė, nes leido Deutsche Bank ir Crédit agricole prekiautojams keistis aktualia ar perspektyvia jautria komercine informacija apie savo derybų veiklą ir kainų nustatymo strategijas.
– Dėl 2013 m. kovo 21 d. diskusijos
217
Dėl 2013 m. kovo 21 d. diskusijos, priskirtos prie 2, 3 ir 4 kategorijų ir nurodytos ginčijamo sprendimo 480–487 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 674 ir 678 konstatuojamosiose dalyse, pažymėtina, kad Komisija nustatė keturis pasikeitimus informacija, vykusius skirtingu dienos metu (nuo 8 val. 8 min. 22 sek. iki ir 8 val. 18 min. 40 sek., nuo 11 val. 29 min. 22 sek. iki 12 val. 26 min. 4 sek., nuo 14 val. 43 min. 55 sek. iki 14 val. 51 min. 28 sek. bei nuo 15 val. 25 min. 38 sek. iki 15 val. 34 min. 26 sek.).
218
Crédit agricole teigia, kad informacija, kuria keistasi per šią diskusiją, buvo teisėta. Be to, ji ginčija Komisijos atliktą 2013 m. kovo 21 d. diskusijos priskyrimą prie 2 kategorijos. Šiuo klausimu kaip pavyzdį ji konkrečiai nurodo pirmąjį ir ketvirtąjį pasikeitimus informacija.
219
Šiuo aspektu, pirma, reikia pažymėti, kad, priešingai, nei teigiama Crédit agricole argumentuose, iš ginčijamo sprendimo nematyti, kad Komisija padarė išvadą, jog ginčijamo sprendimo 480, 484 ir 485 konstatuojamosiose dalyse nurodytas pirmasis, trečiasis ir ketvirtasis keitimaisi informacija yra koordinavimo įrodymas. Iš ginčijamo sprendimo 674 ir 678 konstatuojamųjų dalių matyti, kad Komisija laikėsi nuomonės, jog šie trys pasikeitimai informacija yra antikonkurencinio pobūdžio.
220
Antra, kiek tai susiję su antruoju keitimusi informacija, vykusiu 2013 m. kovo 21 d. ir nurodytu ginčijamo sprendimo 482 konstatuojamojoje dalyje, iš to sprendimo 655 konstatuojamosios dalies matyti, kad Komisija šį keitimąsi priskyrė prie bendro kainų derinimo rinkoje atvejų.
221
Per šį keitimąsi Crédit agricole prekiautojas paklausė Deutsche Bank prekiautojo, ar dokumentas, kurį jis gavo kitu būdu, yra šio Deutsche Bank prekiautojo interesų sąrašas („axe sheet“; „is that [your] axe sheet?“), t. y. sąrašas, kuriame šis prekiautojas pateikė informaciją apie obligacijų, dėl kurių jis norėtų derėtis, kainas ir kiekius. Deutsche Bank prekiautojas atsakė, kad šis interesų sąrašas iš tiesų yra jo. Vėliau abu prekiautojai aptarė tai, kaip Crédit agricole gavo šį dokumentą. Crédit agricole prekiautojas teigė, kad dokumentas buvo nusiųstas per klaidą, ir paminėjo, kad jo vadovas buvo sunerimęs, taip pat nurodė dėl to kilusį „chaosą“ („he sent the sheet by mistake… what a mess“). Deutsche Bank prekiautojas atsakė, kad kalbėsis su savo pardavimų skyriumi („will talk to my sales“). Paskui prekiautojai nurodė asmenį, kuris padarė nagrinėjamą klaidą, o Crédit agricole prekiautojas juokaudamas paaiškino, kad „jam“ nereikia skirti nuobaudos, nes bet kuriuo atveju šis prekiautojas žinojo Deutsche Bank prekiautojo interesus („he shouldnt have bothered as i know your axes any [way] lol“), į ką šis juokaudamas atsakė, kad tai tiesa („lol… yeah exactly“).
222
Šiuo aspektu, priešingai, nei nurodyta ginčijamo sprendimo 655 konstatuojamojoje dalyje, šis keitimasis neatspindi kainų, apie kurias bendrai pranešta rinkoje ir kurios priskiriamos prie 2 kategorijos, koordinavimo. Iš šio keitimosi matyti, kad Deutsche Bank prekiautojo interesų sąrašas Crédit agricole buvo nusiųstas dėl Deutsche Bank darbuotojo padarytos klaidos.
223
Vis dėlto antrasis pasikeitimas, įvykęs per 2013 m. kovo 21 d. diskusiją, rodo, kad Deutsche Bank darbuotojas nusiuntė vieno iš šio banko prekiautojų interesų sąrašą kitam bankui, t. y. Crédit agricole. Be to, iš šio antrojo pasikeitimo matyti, kad aptariami prekiautojai keitėsi jautria informacija, todėl Crédit agricole prekiautojas „bet kuriuo atveju“ žinojo Deutsche Bank prekiautojo interesus. Vadinasi, šis antrasis pasikeitimas patvirtina Komisijos išvadą, kad 2013 m. kovo 21 d. diskusija buvo antikonkurencinio pobūdžio.
224
Trečia, Komisijos padaryta vertinimo klaida dėl 2013 m. kovo 21 d. diskusijos priskyrimo prie 2 kategorijos negali paneigti išvados, kad ši diskusija, vertinama kaip visuma, buvo antikonkurencinio pobūdžio ir kad joje dalyvavo Crédit agricole prekiautojas.
225
Per pirmąjį 2013 m. kovo 21 d. pasikeitimą abu prekiautojai keitėsi informacija apie sandorių, kuriuos jie ką tik sudarė dėl obligacijos KFW, kainas („just bought 35 mm kfw 04/16 and sold 100 mm kfw 01/14“, „i am showing them at +2“, „sold them… 100.89“, „i sold at 100.9125“) ir apie kliento tapatybę („his is a [central bank] u delaing with right“). Per trečiąjį tos pačios dienos pasikeitimą aptariami prekiautojai taip pat keitėsi informacija apie obligaciją EIB 03/20, apie savo poziciją („long 75 mm“), apie kainas („where u marking“, „38/35“, „i bid 41“) ir apie Crédit agricole prekiautojo klientą („[Central bank] seller?“, „no [Asset Manager]“). Ketvirtasis keitimasis informacija buvo susijęs su obligacija CDC 09/13, o prekiautojai keitėsi informacija apie savo derybinę poziciją („you need any cdc 09/13?…got 3 mm“, „nah scrappy long myself“) ir apie kainas („where you marking these cdc? „100.40/50“, „perfect… sold my cdc… at 100.40… in canotrs… made a 100.40“).
226
Taigi, atsižvelgdama į 2013 m. kovo 21 d. įvykusio pirmojo, trečiojo ir ketvirtojo keitimosi informacija turinį, ginčijamo sprendimo 487 konstatuojamojoje dalyje Komisija pagrįstai padarė išvadą, kad per šią diskusiją Crédit agricole prekiautojas ir Deutsche Bank prekiautojas keitėsi informacija apie naujausius sandorius, tam tikrų klientų tapatybę, savo tuometines pozicijas ir tuometinę obligacijų kainą, o ši informacija galėjo padėti prekiautojams sumažinti netikrumą rinkoje ir įvertinti savo ketinimus dėl įvairių obligacijų kainų nustatymo.
227
Vadinasi, Crédit agricole neįrodė, kad Komisija padarė klaidą, kai ginčijamo sprendimo 480–487 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 674 ir 678 konstatuojamosiose dalyse, laikėsi nuomonės, jog 2013 m. kovo 21 d. diskusija buvo antikonkurencinė, nes leido Deutsche Bank ir Crédit agricole prekiautojams keistis aktualia ar perspektyvia jautria komercine informacija apie savo derybų veiklą ir kainų nustatymo strategijas.
– Dėl 2013 m. gegužės 24 d. diskusijos
228
Dėl 2013 m. gegužės 24 d. diskusijos, priskirtos prie 3 kategorijos ir nurodytos ginčijamo sprendimo 488–491 konstatuojamosiose dalyse, vėliau – 674 konstatuojamojoje dalyje, Crédit agricole iš esmės teigia, kad, atsižvelgiant į rinkos spartą, ji nėra antikonkurencinė.
229
Vis dėlto iš šios diskusijos stenogramos matyti, kad Crédit agricole ir Credit Suisse prekiautojai keitėsi jautria komercine informacija apie pasiūlymus (angl. bid), kuriuos jie pateikė klientui, vadinamam „the sprayer“, dėl obligacijos EIB 08/16 („just bid eib 08/16… 50 mm… sprayer“; „ditto… i bid 99.80“; „s[a]me… he got.82 away“).
230
Taigi Komisija teisingai nusprendė, kad prekiautojai nekoordinavo savo pradinių pasiūlymų, bet keitėsi naujausia ar esama informacija apie savo kainas, kai dėl tos obligacijos atitinkamai bendravo su klientu. Toks keitimasis informacija padėjo didinti skaidrumą ir mažinti netikrumą tarp prekiautojų, todėl prekiautojai galėtų atsižvelgti į informaciją, kuria buvo pasikeista, jei atitinkamas klientas pas juos grįžtų artimiausiu metu.
231
Be to, ginčijamo sprendimo 659 ir 716 konstatuojamosiose dalyse Komisija paaiškino priežastis, dėl kurių informacija apie naujausius sandorius galėjo būti svarbi prekiautojams, ir šį vertinimą patvirtina Crédit agricole ieškinio 2.15 punkte pateiktas paaiškinimas: „tam, kad prekiautojas būtų konkurencingas, jis turi <…> suprasti, kaip praeityje keitėsi kainos, kad žinotų, ką jam reikia daryti tam, kad su juo būtų sudarytos sutartys“.
232
Taigi Crédit agricole neįrodė, kad Komisija padarė klaidą, kai ginčijamo sprendimo 488–491 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 674 konstatuojamojoje dalyje, nusprendė, jog per 2013 m. gegužės 24 d. diskusiją buvo keičiamasi jautria komercine informacija, todėl ši diskusija buvo antikonkurencinio pobūdžio.
– Dėl 2013 m. birželio 3 d. diskusijos
233
Dėl 2013 m. birželio 3 d. diskusijos, priskirtos prie 4 kategorijos ir nurodytos ginčijamo sprendimo 492–494 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 678 konstatuojamojoje dalyje, Crédit agricole iš esmės teigia, kad Komisija klaidingai atmetė jo aiškinimą, jog Deutsche Bank prekiautojas paklausė jo prekiautojo, kaip šis vertina obligaciją, galimai norėdamas įgyvendinti „back-to-back negociation“, t. y. derybas, per kurias siekiama, kad vienas iš dviejų prekiautojų sutiktų įsigyti obligacijų iš trečiojo asmens, paskui dalį šių obligacijų perparduotų kitam prekiautojui. Taigi Komisija klaidingai atmetė galimybę, kad Deutsche Bank siekė gauti likvidaus turto.
234
Šiuo aspektu reikia pabrėžti, kad Crédit agricole palaikomą aiškinimą šis bankas pateikia tik kaip „galimybę“. Be to, iš aptariamos diskusijos stenogramos matyti, kad Deutsche Bank prekiautojo iniciatyva („where you marking kfw 08/21“?) jis ir Crédit agricole prekiautojas pasikeitė asmeniniais obligacijos kainos vertinimais ir su pasitenkinimu konstatavo jų panašumą („sec… ct10-1/-5“, „yeah per[f]ect… i quoted +1/-4“). Galiausiai iš šios diskusijos matyti, kad Deutsche Bank prekiautojas, prašydamas Crédit agricole prekiautojo vertinimo, derėjosi su trečiuoju asmeniu („not a regular guy“). Šioje diskusijoje nenumatyta jokio vėlesnio sandorio su Crédit agricole prekiautoju. Kita vertus, Crédit agricole prekiautojas gavo informacijos apie Deutsche Bank prekiautojo vertinimą, kuria jis galėjo pasinaudoti, jei atitinkamas trečiasis asmuo nuspręstų į jį kreiptis.
235
Taigi Crédit agricole neįrodė, kad Komisija padarė klaidą, kai ginčijamo sprendimo 492–494 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 678 konstatuojamoje dalyje, nusprendė, jog per 2013 m. birželio 3 d. diskusiją buvo pasikeista jautria komercine informacija apie prekiautojų kainas vykstant deryboms, dėl ko padidėjo skaidrumas ir sumažėjo netikrumas rinkoje, todėl ši diskusija buvo antikonkurencinio pobūdžio.
– Dėl 2013 m. liepos 10 d. diskusijos
236
Dėl 2013 m. liepos 10 d. diskusijos, priskirtos prie 2, 3, 4 ir 5 kategorijų ir nurodytos ginčijamo sprendimo 501–506 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 655, 674, 678, 686 ir 715 konstatuojamosiose dalyse, Crédit agricole tvirtina, kad per šią diskusiją jo prekiautojas iš tikrųjų nurodė Deutsche Bank prekiautojui, kad pateiks pasiūlymą už tą pačią kainą, kurią Deutsche Bank prekiautojas iš anksto jam buvo pateikęs dėl obligacijos ASIA 10/18. Vis dėlto Deutsche Bank prekiautojas nesilaikė šio pasiūlymo ir sumažino savo kainą, o tai paneigia bet kokį koordinavimą. Be to, ši diskusija rodo, kad Crédit agricole yra nedidelis rinkos dalyvis, kurio veiksmai negali turėti įtakos rinkai.
237
Taip Crédit agricole kritikuoja tik pirmąją ginčijamo sprendimo 501–503 konstatuojamosiose dalyse nurodytos diskusijos dalį (nuo 10 val. 30 min. 22 sek. iki 10 val. 36 min. 35 sek.), bet ne antrąją, nurodytą jo 504–506 konstatuojamosiose dalyse (nuo 10 val. 52 min. 39 sek. iki 10 val. 58 min. 13 sek.).
238
Dėl kritikuojamos diskusijos dalies reikia pažymėti, kad prieš sužinodamas, jog Deutsche Bank prekiautojas sumažino savo pasiūlymo kainą, Crédit agricole prekiautojas paklausė Deutsche Bank prekiautojo, ar pasiūlymo kaina, kurią jis ketino pateikti remdamasis informacija, ką tik gauta iš to prekiautojo, jam kėlė nerimą („gonna go 23 offered? do u mind… dont want to do in your face“). Deutsche Bank prekiautojas atsakė neigiamai („nah its co… i am 24 offered in cantors“).
239
Iš šios diskusijos matyti, kad Crédit agricole prekiautojas paprašė Deutsche Bank prekiautojo leisti pateikti pasiūlymą pirkti (angl. bid) tam tikrą obligaciją už konkrečią kainą ir jį gavo. Taigi Crédit agricole prekiautojas sprendimą pateikti pasiūlymą dėl kainos priėmė neatlikęs individualaus ir savarankiško vertinimo. Abu prekiautojai bendrai sprendė dėl vieno iš jų pateikto pasiūlymo kainos. Todėl ši diskusija parodo prekiautojų veiksmų koordinavimą dėl aspekto, kuris turėjo būti vertinamas individualiai.
240
Be to, bet kuriuo atveju, kiek tai susiję su Crédit agricole argumentu, kad Deutsche Bank prekiautojas galiausiai sumažino savo pasiūlymo kainą, Bendrasis Teismas jau turėjo galimybę nuspręsti, kad reti ir pavieniai atvejai, kai konkretus dalyvis sukčiavo ar neįgyvendino kartelio, ypač kai tai susiję su ilgalaikiu karteliu, savaime negali įrodyti, kad šis dalyvis neįgyvendino kartelio arba kad elgėsi pagal konkurencijos principus (2013 m. rugsėjo 13 d. Sprendimo Total Raffinage Marketing / Komisija, T‑566/08, EU:T:2013:423, 254 punktas).
241
Tai, kad Crédit agricole buvo tik nedidelis OSSA rinkos dalyvis, negali paneigti aptariamos diskusijos antikonkurencinio pobūdžio.
242
Galiausiai argumentą, kad Komisija panašiai nevertino trečiojo banko, atsižvelgdama į 2013 m. gegužės 30 d. diskusiją, kurioje jis dalyvavo, reikia atmesti dėl šio sprendimo 206 ir 207 punktuose nurodytų motyvų.
243
Taigi Crédit agricole neįrodė, kad Komisija padarė klaidą, kai ginčijamo sprendimo 501–506 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 655, 674, 678, 686 ir 715 konstatuojamosiose dalyse, laikėsi nuomonės, kad per 2013 m. liepos 10 d. diskusiją buvo keičiamasi jautria komercine informacija ir koordinuojamos kainos, todėl ši diskusija buvo antikonkurencinio pobūdžio, nepaisant to, kad Deutsche Bank prekiautojas galiausiai sumažino savo pasiūlymą.
– Dėl 2013 m. liepos 25 d. diskusijos
244
Dėl 2013 m. liepos 25 d. diskusijos, priskirtos prie 3 ir 4 kategorijų ir nurodytos ginčijamo sprendimo 510–514 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 674 ir 678 konstatuojamosiose dalyse, Crédit agricole teigia, kad ji nesusijusi su perspektyvia informacija.
245
Šiuo aspektu iš šios diskusijos stenogramos matyti, kad per ją Crédit agricole ir Deutsche Bank prekiautojai atskleidė sandorių, kuriuos jie tą rytą sudarė dėl naujos obligacijų KFW emisijos, apimtį. Crédit agricole prekiautojas nurodė, kad jo pasiūlymas parduoti šias obligacijas buvo atšauktas dėl 50 mln. („got lifted in the new one this morn… 50 mm“). Deutsche Bank prekiautojas atsakė, kad jis šių obligacijų pardavė už 500 mln. („i sold 500 mm of them this morning“). Be to, Deutsche Bank prekiautojas atskleidė pirkėjo, kuriam jis tas obligacijas pardavė už 500 mln., tipą („asia“) ir pardavimo jam kainą („+ 10“). Crédit agricole ir Deutsche Bank taip pat pasikeitė nuomonėmis dėl savo tuometinės pozicijos. Šiuo klausimu Crédit agricole prekiautojas nurodė: „had 100 on the book“; „still got 50“. Savo ruožtu Deutsche Bank prekiautojas paaiškino, kad po pardavimo tą rytą jis sugebėjo atgauti savo trumpąją poziciją, perpirkęs obligacijas iš įvairių šaltinių už vienodą kainą („i had zero… on the book“; „i lifted 14.5 everywhere… i got 150 mm in creditex… on a no post… 100 mm in icao… about 50 mm in cantors… and rest in house“).
246
Tą pačią dieną, po kelių minučių, Deutsche Bank prekiautojas paklausė Crédit agricole prekiautojo, kiek jis įvertintų obligacijų CADES 18 kainą („where are those Cades 18?… seen anything in them?“). Be to, abu prekiautojai atskleidė savo atitinkamą tuometinę poziciją, t. y. kad jie buvo „flat“ – neutralioje arba nulinėje pozicijoje. Galiausiai atsakydamas į naują Deutsche Bank prekiautojo prašymą („but i am mean where are they now“) Crédit agricole prekiautojas pateikė savo tuometinį šios obligacijos kainos įvertinimą („50/48 probs“).
247
Taigi per 2013 m. liepos 25 d. diskusiją Crédit agricole prekiautojas ir Deutsche Bank prekiautojas pasikeitė informacija apie kiekį, kainą ir kliento kilmę, kiek tai susiję su neseniai sudarytu sandoriu. Be to, šie prekiautojai du kartus keitėsi informacija apie savo atsargią poziciją dėl konkrečių obligacijų. Galiausiai jie kalbėjo apie tai, kaip vienas iš jų tuo metu vertino obligacijos, t. y. obligacijos CADES 18, kainą.
248
Taigi Crédit agricole neįrodė, kad Komisija padarė klaidą, kai ginčijamo sprendimo 510–514 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 674 ir 678 konstatuojamosiose dalyse, laikėsi nuomonės, jog per 2013 m. liepos 25 d. diskusiją buvo keičiamasi jautria komercine informacija apie naujausią derybų veiklą ir apie dalyvių tuometines kainas ir pozicijas, todėl ši diskusija buvo antikonkurencinio pobūdžio.
– Dėl 2014 m. rugpjūčio 6 d. diskusijos
249
Dėl 2014 m. rugpjūčio 6 d. diskusijos, priskirtos prie 4 kategorijos ir nurodytos ginčijamo sprendimo 563 ir 564 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 678 konstatuojamojoje dalyje, Crédit agricole iš esmės teigia, kad Komisija klaidingai atmetė mintį, kad tai gali būti teisėtos kainos prašymas siekiant likvidaus turto.
250
Šiuo aspektu iš šio pokalbio stenogramos matyti, kad per jį BofA prekiautojas paklausė Crédit agricole prekiautojo, kiek jis vertina obligaciją KBN 03/18 („where [you] marking kbn 03.18?“). Šis nurodė: „48–45“; į tai BofA prekiautojas atsakė: „sounds about right“.
251
Taigi per 2014 m. rugpjūčio 6 d. diskusiją prekiautojai pasikeitė tikslia informacija apie savo pačių tuometinį obligacijos kainos vertinimą, o tai galėjo sumažinti jų netikrumą.
252
Crédit agricole aiškinimas, kad iš esmės tai yra teisėtos kainos prašymas siekiant likvidaus turto, nėra įtikinamas ir šis bankas neįrodė, kad tiesioginių įrodymų, kuriuos Komisija turėjo dėl 2014 m. rugpjūčio 6 d. diskusijos, nepakako.
253
Visų pirma iš per visą 2014 m. rugpjūčio 6 dieną, nuo 6 val. 53 min. 53 sek. iki 16 val. 30 min. 5 sek., vykusių diskusijų nematyti, kad BofA prekiautojo prašymas buvo motyvuotas siekiu sudaryti sandorį su Crédit agricole prekiautoju.
254
Be to, jei BofA prekiautojas būtų norėjęs sudaryti sandorį su Crédit agricole prekiautoju, jis nebūtų prašęs nediferencijuoto kotiravimo („where [you] marking kbn 03.18?“), bet būtų patikslinęs, kad jo prašymas susijęs su aukciono kaina arba pasiūlymo parduoti kaina.
255
Galiausiai, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 723 konstatuojamojoje dalyje nurodytų diskusijų, prieš 2014 m. rugpjūčio 6 d. diskusiją vyko kitos tokio paties pobūdžio diskusijos, kurių Crédit agricole pagrįstai neginčijo; jos parodo, kad tokio pobūdžio diskusijos vyko derybose tarp vieno iš prekiautojų ir trečiojo asmens ir jose buvo siekiama patikrinti, ar per šias derybas numatytas įvertinimas yra teisingas.
256
Taigi Crédit agricole neįrodė, kad Komisija padarė klaidą, kai ginčijamo sprendimo 563 ir 564 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 678 konstatuojamojoje dalyje, nusprendė, jog per 2014 m. rugpjūčio 6 d. diskusiją buvo keičiamasi informacija apie kainų strategiją, todėl ši diskusija buvo antikonkurencinio pobūdžio.
– Dėl 2015 m. kovo 12 d. diskusijos
257
Dėl 2015 m. kovo 12 d. diskusijos, priskirtos prie 1, 3, 4 ir 5 kategorijų ir nurodytos ginčijamo sprendimo 573–575 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 674, 678, 686, 715, 746 ir 848 konstatuojamosiose dalyse, Crédit agricole pripažįsta, kad buvo keičiamasi informacija, tačiau nesutinka, kad ši diskusija galėjo būti priskirta prie 1 ir 5 kategorijų, nes ja „veikiausiai“ buvo siekiama patikrinti, ar Crédit agricole prekiautojas gali įsigyti obligacijų BNG 23 iš Credit Suisse prekiautojo. Kadangi toks aiškinimas yra įtikinamas, Komisija negalėjo 2015 m. kovo 12 d. diskusijos kvalifikuoti kaip slaptų veiksmų, taigi ir kaip „ribojimo dėl tikslo“.
258
Remiantis šios diskusijos stenograma, Crédit agricole prekiautojas paklausė Credit Suisse prekiautojo, ar šis vis dar turi obligacijų BNG 23 („u still got bng 23“). Credit Suisse prekiautojas atsakė teigiamai, tačiau pabrėžė, kad jo taip pat buvo paprašyta pateikti pasiūlymą („yeah… but being asked to price up too“). Credit Suisse prekiautojas patikslino manantis, kad tai yra tas pats klientas („same guy i think“). Tuo pačiu metu jis Crédit agricole prekiautojui nusiuntė ką tik su tuo klientu vykusio susirašinėjimo ištrauką, kurioje buvo nurodytas šiam klientui pasiūlytas kiekis ir kaina („14:14:36 50 mm BNG 2.5 JAN23 @ ct7 + 34.5“). Crédit agricole prekiautojas sureagavo pažymėdamas, kad šis klientas yra keliauninkas („man this dude gets arou[nd] lol“). Jis pridūrė, kad problemų nėra ir kad jis palieka klientą Credit Suisse prekiautojui („[no problem] man u crack on“). Po keturiasdešimties minučių Crédit agricole prekiautojas paklausė Credit Suisse prekiautojo, ar šis sudarė sandorį („u get lifted?“).
259
Taigi, pirma, iš šios diskusijos aiškiai matyti, kad buvo keičiamasi labai tikslia ir aktualia informacija apie per derybas su šiuo klientu identifikuotam klientui siūlomo pasiūlymo kainą ir apimtį. Per šią diskusiją buvo keičiamasi jautria komercine informacija ir informacija apie derybų ir kainų nustatymo strategiją. Šis keitimasis padidino skaidrumą tarp prekiautojų ir sumažino jų netikrumą.
260
Antra, ši diskusija taip pat rodo, kad, pasikeitus informacija, Crédit agricole prekiautojas nepateikė pasiūlymo klientui, kuris su juo susisiekė ir kuris taip pat kreipėsi į Credit Suisse prekiautoją („[no problem] man u crack on“).
261
Taigi Credit Suisse prekiautojo atitinkamam klientui galiausiai pasiūlytas kiekis ir kaina, taip pat tai, kad tik šis prekiautojas atitinkamam klientui pateikė pasiūlymą, yra ne savarankiško dviejų prekiautojų pasirinkimo, o koordinavimo, kuris tapo įmanomas dėl aptariamos diskusijos, rezultatas. Per šią diskusiją buvo bendrai nustatytas prekiautojas, kuris pateiks atitinkamą pasiūlymą dalyviams žinoma kaina. Taip Crédit agricole prekiautojas atsisakė pateikti pasiūlymą konkrečiam klientui ir paliko klientą Credit Suisse prekiautojui. Šį aiškinimą patvirtina aplinkybė, kad Crédit agricole prekiautojas po kelių dešimčių minučių paklausė savo pašnekovo, ar šis sudarė sandorį.
262
Šio Komisijos pateikto aiškinimo nepaneigia Crédit agricole siūlomas aiškinimas, pagal kurį ši diskusija iš tikrųjų buvo nevykęs bandymas teisėtai keistis informacija.
263
Remiantis pačiais Crédit agricole argumentais, 2015 m. kovo 12 d. diskusijos tikslas „veikiausiai“ buvo tik patikrinti, ar Crédit agricole prekiautojas galėtų įsigyti aptariamų OSSA, kad turėtų pakankamai atsargų ir galėtų vėliau perparduoti šias OSSA trečiajam asmeniui, o tai jis galėjo padaryti tik tuo atveju, jei galėjo įsigyti šių OSSA. Taigi Crédit agricole argumentai rodo, kad net šis bankas negali tiksliai nustatyti, ar jo siūlomas alternatyvus aiškinimas yra teisingas.
264
Be to, prekiautojų keitimasis informacija gerokai viršijo tai, kas būtina siekiant įvertinti, ar Credit Suisse prekiautojas turėjo likvidaus turto ir ar galėjo būti sudarytas tariamas dviejų prekiautojų sandoris. Credit Suisse prekiautojas pažymėjo, kad tai buvo tas pats klientas, ir nurodė pasiūlymo, kurį jis šiam klientui pateikė per derybas, apimtį ir kainą.
265
Galiausiai, atsižvelgiant į prieš tai pasikeistos informacijos turinį, žinutė „[no problem] man u crack on“ pagrįstai negali būti suprantama kaip Crédit agricole prekiautojo negalėjimo pateikti pasiūlymo arba pasiūlyti geresnės kainos nei Credit Suisse prekiautojas, t. y. kainos, apie kurią jis, beje, neturėjo žinoti, išraiška. Crédit agricole prekiautojas atsisakė pateikti pasiūlymą praėjus tik kelioms sekundėms po to, kai Credit Suisse prekiautojas jam atskleidė savo pasiūlymą atitinkamam klientui. Taigi Crédit agricole prekiautojas nesistengė rasti alternatyvaus sprendimo, kad galėtų pateikti pasiūlymą atitinkamam klientui, kaip būtų buvę įprastomis konkurencijos sąlygomis. Kita vertus, po keturiasdešimties minučių jis paklausė Credit Suisse prekiautojo, ar jis sudarė sandorį.
266
Crédit agricole siūlomas aiškinimas nėra įtikinamas ir bet kuriuo atveju neatitinka įrodymų lygio, reikalingo Komisijos aiškinimui paneigti, kaip to reikalaujama pagal šio sprendimo 186 punkte primintą jurisprudenciją.
267
Taigi Crédit agricole neįrodė, kad Komisija padarė klaidą, kai ginčijamo sprendimo 573–575 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 674, 678, 686, 715, 746 ir 848 konstatuojamosiose dalyse, laikėsi nuomonės, jog per 2015 m. kovo 12 d. diskusiją buvo keičiamasi jautria komercine informacija ir koordinuojamos kainos, taip pat vykdoma derybų veikla, todėl ši diskusija buvo antikonkurencinio pobūdžio.
268
Vadinasi, Crédit agricole argumentai, pateikti siekiant įrodyti, kad 2013 m. sausio 18 ir 31 d., 2013 m. vasario 15 d., 2013 m. kovo 19 ir 21 d., 2013 m. gegužės 24 d., 2013 m. birželio 3 d., 2013 m. liepos 10 ir 25 d., 2014 m. rugpjūčio 6 d. ir 2015 m. kovo 12 d. diskusijos nėra antikonkurencinio pobūdžio, turi būti atmesti.
ii) Dėl diskusijų, kurias „Crédit Suisse“ turi teisę ginčyti
– Dėl 2010 m. rugsėjo 28 d. diskusijos
269
Dėl 2010 m. rugsėjo 28 d. diskusijos, priskirtos prie 3, 4 ir 5 kategorijų ir nurodytos ginčijamo sprendimo 232–235 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 674, 678, 686 ir 746 konstatuojamosiose dalyse, Credit Suisse tvirtina, kad per šią diskusiją jos prekiautojas pasiūlė atšaukti brokerio ekrane nurodytą kainą, kad vietoj to su Deutsche Bank prekiautoju būtų sudarytas sandoris tokia pačia kaina, kokia buvo rodoma brokerio ekrane.
270
Šiuo aspektu svarbu pažymėti, kad Credit Suisse ginčija tik pirmą 2010 m. rugsėjo 28 d. diskusijos dalį, t. y. susirašinėjimą nuo 5 val. 46 min. 31 sek. iki 5 val. 48 min. 17 sek. Ji neginčija antros šios diskusijos dalies, kuri vyko nuo 11 val. 23 min. 57 sek. iki 11 val. 29 min. 54 sek., ir kurią, pasak Komisijos, sudarė rinkos tyrimų (angl. market intelligence), susijusių su dalyviams žinoma konkretaus kliento derybine pozicija ir būsima veikla, kaupimas (angl. pooling).
271
Kaip ginčijamo sprendimo 233 konstatuojamojoje dalyje nurodė Komisija, per pirmą šios diskusijos dalį Deutsche Bank prekiautojas, „veikiausiai“ paklausė Credit Suisse prekiautojo, ar jis buvo Italijos obligacijų 09/13 pirkėjas, ar pardavėjas („wahts you better way ITALY 09/13“). Šiomis aplinkybėmis Deutsche Bank prekiautojas pažymėjo, kad mėgino derėtis su trečiuoju asmeniu („trying to get a block out“). Atsakydamas Credit Suisse prekiautojas paaiškino, kad brokerio BGC ekrane ką tik paskelbė dvikryptę kainą, ir paklausė Deutsche Bank prekiautojo, ar šią kainą reikia atšauti („cool… I’ve just gone 146/143 in bgc… shall i kill it?“). Credit Suisse prekiautojas patikslino, kad jis dirba „switch trade“ su tuo, „kurį jis žino“ („i’m working [on] an order to sell Italy 13s to buy Spain 12s with u know who“). Negavęs atsakymo iš Deutsche Bank prekiautojo, Credit Suisse prekiautojas dar kartą paklausė savo pašnekovo, ar šią kainą reikia atšauti („so will need to buy at 146ish to print it… shall i kill price?“). Tuomet Deutsche Bank prekiautojas iš esmės atsakė, kad tai nėra būtina, kad jis nebuvo tikras dėl to, ar potencialus jo klientas atvyks, ar ne ir kad jis bandys laimę („nah its cool… not sure if this guy will sell or not… but trying him now“).
272
Taigi, viena vertus, iš aptariamos diskusijos stenogramos matyti, kad per šią diskusiją Credit Suisse prekiautojas, sužinojęs, kad Deutsche Bank prekiautojas derasi su trečiuoju asmeniu, pasiūlė atšauti savo kainą iš rinkos. Šis pasiūlymas lėmė tai, kad trečiasis asmuo nekonkuravo su Deutsche Bank prekiautoju, ir taip padidėjo tikimybė, kad šis asmuo derėsis su Deutsche Bank prekiautoju.
273
Kita vertus, teiginiai, kuriais pasikeista, nesuteikia pagrindo tvirtinti, kaip tai daro Credit Suisse, kad jo prekiautojas pasiūlė atšaukti brokerio ekrane paskelbtą kainą, kad vietoj to būtų sudarytas sandoris su Deutsche Bank prekiautoju už tokią pačią kainą, kokia paskelbta brokerio ekrane.
274
Šiuo aspektu Credit Suisse aiškinimas, kad Deutsche Bank prekiautojas siekė gauti likvidaus turto iš Credit Suisse prekiautojo, kad paskui su klientu dėl šios obligacijos sudarytų didesnį sandorį, nėra įtikinamas. Be to, šis bankas neįrodė, kad tiesioginiai įrodymai, kuriuos Komisija turėjo dėl 2010 m. rugsėjo 28 d. diskusijos, buvo nepakankami.
275
Credit Suisse prekiautojas Deutsche Bank prekiautojui nurodė dvikryptę kainą, kurią ką tik paskelbė brokerio BGC ekrane, ir tai, kad derasi dėl aptariamų Italijos obligacijų pardavimo konkrečiam trečiajam asmeniui („i’m working [on] an order to sell Italy 13s to buy Spain 12s with u know who“).
276
Kadangi Credit Suisse prekiautojas jau derėjosi dėl Italijos obligacijų pardavimo trečiajam asmeniui, mažai tikėtina, kad Credit Suisse prekiautojo pasiūlymas atšaukti savo kainą iš brokerio ekrano buvo pagrįstas ketinimu sudaryti sandorį su Deutsche Bank prekiautoju.
277
Labiausiai tikėtinas aiškinimas yra tas, kad Credit Suisse prekiautojas pasiūlė atšaukti savo kainą iš brokerio BGC ekrano, kad būtų apribota galima konkurencija ir išvengta bet kokios rizikos, kad ši kaina trukdys Deutsche Bank prekiautojo norui vienu kartu parduoti obligacijas trečiajam asmeniui. Be to, šį aiškinimą patvirtina Credit Suisse konkrečiai neginčijama diskusija, kuri įvyko prieš kelias dienas, t. y. 2010 m. rugsėjo 24 d., ir per kurią Deutsche Bank prekiautojas pasiūlė atšaukti savo pasiūlymą iš brokerio Tullets ekrano, kad nebūtų trukdoma Credit Suisse prekiautojo derybų strategijai (žr. ginčijamo sprendimo 230 konstatuojamąją dalį).
278
Taigi Crédit Suisse neįrodė, kad Komisija padarė klaidą, kai ginčijamo sprendimo 232–235 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 674, 678, 686 ir 746 konstatuojamosiose dalyse, laikėsi nuomonės, jog per 2010 m. rugsėjo 28 d. diskusiją buvo keičiamasi jautria komercine informacija, informacija apie derybų ir kainų nustatymo strategijas bei koordinuojama derybų veikla, todėl ši diskusija buvo antikonkurencinio pobūdžio.
– Dėl 2012 m. vasario 8 d. diskusijos
279
Credit Suisse teigia, kad keitimasis informacija apie rinkos formuotojų atsargų pozicijas leidžia lengviau rasti prekiautojų tarpusavio sandorių galimybes. Kaip pavyzdį ji nurodo 2012 m. vasario 8 d. diskusiją, priskirtą prie 3 ir 4 kategorijų ir nurodytą ginčijamo sprendimo 367–376 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 674 ir 678 konstatuojamosiose dalyse.
280
Šiuo aspektu reikia pažymėti, kad Credit Suisse remiasi tik pirma Deutsche Bank ir BofA prekiautojų diskusijos, vykusios 2012 m. vasario 8 d. nuo 2 val. 58 min. 5 sek. iki 3 val. 10 min. 51 sek., dalimi. Credit Suisse nepateikia jokių konkrečių argumentų dėl kitų šios diskusijos dalių, kurios įvyko vėliau tą dieną ir per kurias, Komisijos teigimu, buvo keičiamasi informacija apie klientų prašymus ir vykdomus sandorius.
281
Kiek tai susiję su 2012 m. vasario 8 d. diskusijos pirma dalimi, iš šios diskusijos stenogramos matyti, kad Deutsche Bank prekiautojas ir BofA prekiautojas vieną po kito aptarė sandorius, kuriuos jie sudarė arba ketino sudaryti su tuo pačiu klientu dėl kelių obligacijų.
282
Vykstant šiam susirašinėjimui, prekiautojai aptarė vykstančias derybas dėl obligacijų BNG 10/16 („just about to lose 50 mm BNG 10/16“; „getting [check]ed on that too“; „just sold them… 50 mm“). Paskui BofA prekiautojas atskleidė kainą, kurią nurodė klientui už obligacijas BNG 10/16 („i showed + 127 fyi“), o Deutsche Bank prekiautojas atsakė, kad tai kaina, už kurią jis ką tik sudarė sandorį su tuo klientu („same… thats where i have been lifted“).
283
Be to, prekiautojai keitėsi informacija apie kliento elgesį dėl kitų obligacijų („same guy checking me on 100 mm new neds“; „anyone got any ned 06/16“; „flat“; „i have some but about to get lifted“; „same guy?“; „y[ea]h“; „hes lifting all the cheap names… think he [might] lift me in 100 mm coe17“).
284
Taigi pirmą 2012 m. vasario 8 d. diskusijos dalį sudaro ne tik keitimasis informacija apie prekiautojų atsargų pozicijas. Prekiautojai keitėsi informacija, kuri nebuvo vieša ir buvo susijusi su konkrečių obligacijų, kurias jie pardavė ar ketino parduoti vienam ir tam pačiam nustatytam klientui, apimtimi. Be to, kiek tai susiję su konkrečios rūšies obligacijomis, prekiautojai keitėsi informacija apie kainą, už kurią jie pardavė ar ketino parduoti tas obligacijas. Aptariama diskusija atspindi realaus laiko komentarus apie prekiautojų veiklą, dėl kurios buvo pasikeista jautria komercine informacija.
285
Taigi Credit Suisse neįrodė, kad Komisija padarė klaidą, kai nusprendė, jog pirma 2012 m. vasario 8 d. diskusijos dalis buvo pasidalijimas informacija, kuri leido prekiautojams įvertinti identifikuoto kliento ketinimus ir vykstančias derybas ir dėl to veikti rinkoje esant mažesniam neapibrėžtumui.
286
Todėl Crédit Agricole neįrodė, kad Komisija padarė klaidą, kai ginčijamo sprendimo 367–376 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 674 ir 678 konstatuojamosiose dalyse, laikėsi nuomonės, jog per 2010 m. rugsėjo 28 d. diskusiją buvo keičiamasi jautria komercine informacija ir informacija apie derybų ir kainų nustatymo strategijas, todėl ši diskusija buvo antikonkurencinio pobūdžio.
– Dėl 2013 m. sausio 10 d. diskusijos
287
Per 2013 m. sausio 10 d. diskusiją, priskirtą prie 3, 4 ir 5 kategorijų ir nurodytą ginčijamo sprendimo 446–450 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 674, 678 ir 686 konstatuojamosiose dalyse, Credit Suisse prekiautojas paklausė, ar jo matomas obligacijų KFW pirkimo pasiūlymas (tikriausiai vieno ar kelių brokerių ekrane) yra Deutsche Bank prekiautojo pasiūlymas („is that your bid in KFW 4.375 18?“); į tai šis atsakė teigiamai. Paskui Credit Suisse prekiautojas paaiškino, kad derasi su trečiuoju asmeniu dėl „switch trade“, per kurį jis pirks šias KFW, ir kartu pardavinėja kito tipo obligacijas („I’m being checked on these vs the kommun“). Deutsche Bank prekiautojas atsakė, kad jis yra trumpojoje pozicijoje, kad jam reikia šių obligacijų ir kad jis pasirengęs mokėti bet kokią kainą („i am short 50 mm… badly need them… will pay whatever“). Tuomet jis paklausė Credit Suisse prekiautojo, pirma, ar šis pageidauja, kad jis atšauktų brokerio ekrane matomą savo pasiūlymą („you want me to kill the bid?“) ir, antra, ar gali nupirkti jam obligacijų („if you can get these for me will pay whatever man“). Credit Suisse prekiautojas atsakė neigiamai, patikslindamas, kad padarys viską, ką gali, bet tai gali būti laiko gaišimas („nah, thats cool… i’ll do my best, but could just be time wasting“). Tas prekiautojas taip pat pabrėžė, kad su šiuo klientu neturi daug reikalų ir kad nėra tikras, ar jam pavyks sudaryti sandorį („guy who we dont do anything with, so not really sure“). Tada Deutsche Bank prekiautojas dar kartą pasiūlė atsiimti pasiūlymą iš brokerio ekrano („you want me to kill the bid“?); į tai Credit Suisse prekiautojas atsakė, kad klientas neieško geriausio pasiūlymo („not shopping it around“).
288
Credit Suisse teigia, kad per šią diskusiją Deutsche Bank prekiautojas pasiūlė „panaikinti“ savo pasiūlymą, nes tikėjosi, kad Credit Suisse prekiautojas derėsis jo naudai, todėl jam nereikėjo uždengti savo trumposios pozicijos brokerio ekrane. Credit Suisse prekiautojo atsakymas, t. y. „ne, puiku… padarysiu viską, ką galiu, bet tai gali būti laiko gaišimas“, reiškia, kad Deutsche Bank prekiautojas neturėjo atšaukti savo pasiūlymo, nes derybos dėl sandorio su trečiuoju asmeniu nebuvo pakankamai pažengusios, kad jis galėtų tuo asmeniu pasikliauti ir nebeieškoti obligacijų brokerio ekrane.
289
Vis dėlto Credit Suisse aiškinimas neįtikinamas atsižvelgiant į informaciją, kuria buvo pasikeista per 2013 m. sausio 10 d. diskusiją, ir šis bankas neįrodė, kad tiesioginiai įrodymai, kuriuos Komisija turėjo dėl šios diskusijos, buvo nepakankami.
290
Aplinkybė, kad Credit Suisse prekiautojas neprašė Deutsche Bank prekiautojo atsiimti pasiūlymo dėl to, kad nemanė, jog klientas „ieško geriausio pasiūlymo“, rodo, kad Credit Suisse prekiautojas siūlymą atsiimti pasiūlymą aiškino kaip Deutsche Bank prekiautojo norą neteikti konkuruojančio pasiūlymo dėl pirkimo ir taip nesikišti į vykstančias Credit Suisse prekiautojo derybas. Be to, nepriklausomas konkurentas, kuriam, kaip ir Deutsche Bank prekiautojui, taip reikėjo obligacijų, kad jis buvo pasirengęs mokėti bet kokią kainą, būtų siekęs kuo labiau padidinti savo galimybę susirasti pardavėją įvairiais kanalais, taigi nebūtų siūlęs iš brokerio ekrano atsiimti savo pasiūlymo dėl pirkimo.
291
Taigi vienintelis įtikinamas Deutsche Bank prekiautojo pasiūlymo atsiimti savo pasiūlymą dėl pirkimo paaiškinimas yra noras padėti Credit Suisse prekiautojui derėtis su trečiąja šalimi.
292
Bet kuriuo atveju reikia pabrėžti, kad nors Deutsche Bank prekiautojas galiausiai neatsiėmė pasiūlymo, abu prekiautojai išreiškė bendrą valią koordinuoti savo veiksmus, paskui kartu nusprendė, kad Deutsche Bank pasiūlymas gali būti paliktas brokerio ekrane.
293
Vis dėlto, kaip teigia Komisija, tai, kad Deutsche Bank prekiautojas gali būti suinteresuotas vėlesniu sandoriu su Credit Suisse prekiautoju, jeigu šis sudarytų sandorį su trečiąja šalimi, nepateisina tokio konkurentų, kurių kiekvienas turi pateikti nepriklausomą konkuruojantį pasiūlymą tam, kad sudarytų sandorį su trečiąja šalimi, veiksmų derinimo.
294
Be to, per 2013 m. sausio 10 d. diskusiją buvo pasikeista jautria komercine informacija apie galimą sandorį, kuris galėjo dominti abu prekiautojus, visų pirma apie kliento elgesį. Deutsche Bank prekiautojas taip pat pateikė informacijos apie savo padėtį. Ši informacija sustiprino Credit Suisse prekiautojo įsitikinimą, kad jis turės pirkėją, kuris bus pasirengęs mokėti bet kokią sumą už obligacijas, kurias jis pirks iš savo kliento, ir į tai Credit Suisse prekiautojas galėjo atsižvelgti nustatydamas savo kainą klientui.
295
Taigi Crédit Suisse neįrodė, kad Komisija padarė klaidą, kai ginčijamo sprendimo 446–450 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 674, 678 ir 686 konstatuojamosiose dalyse, laikėsi nuomonės, jog per 2013 m. sausio 10 d. diskusiją buvo keičiamasi jautria komercine informacija ir informacija apie derybų ir kainų nustatymo strategijas, taip pat buvo koordinuojama derybų veikla, todėl ši diskusija buvo antikonkurencinio pobūdžio.
– Dėl 2015 m. kovo 12 d. diskusijos
296
Dėl 2015 m. kovo 12 d.Crédit Suisse prekiautojo ir Crédit agricole prekiautojo dvišalės diskusijos, kurią Crédit agricole taip pat ginčijo ir kuri paminėta šio sprendimo 257–267 punktuose, reikia pažymėti, kad Credit Suisse pateikti argumentai negali paneigti vertinimo, kad ta diskusija buvo antikonkurencinio pobūdžio.
297
Viena vertus, 2015 m. kovo 12 d. diskusija rodo ne tik tai, kad buvo keičiamasi labai tikslia ir aktualia informacija apie klientui per vykstančias derybas pateiktą pasiūlymą. Ši diskusija taip pat atskleidžia veiksmų koordinavimą, dėl kurio Crédit agricole prekiautojas, susitaręs su Credit Suisse prekiautoju, nepateikė pasiūlymo su juo susisiekusiam potencialiam klientui (žr. šio sprendimo 259–261 punktus).
298
Kita vertus, Credit Suisse nurodytas alternatyvus aiškinimas, kad Crédit agricole prekiautojas bandė gauti likvidaus turto iš Credit Suisse prekiautojo, nėra įtikinamas ir šis bankas neįrodė, kad Komisijos turimi tiesioginiai įrodymai buvo nepakankami, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 186 punkte nurodytą jurisprudenciją.
299
Jeigu, kaip teigia Credit Suisse, Crédit agricole prekiautojas būtų mėginęs gauti likvidaus turto, nebūtų buvę prasmės abiem prekiautojams keistis jautria komercine informacija apie kliento strategiją, tapatybę ir Credit Suisse šiam klientui pasiūlytą kainą. Credit Suisse prekiautojui būtų pakakę iš pat pradžių paaiškinti Crédit agricole prekiautojui, kad jis negali su juo derėtis dėl obligacijos arba pateikti jam kotiruotės.
300
Taigi Crédit Agricole neįrodė, kad Komisija padarė klaidą, kai ginčijamo sprendimo 573–575 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 674, 678, 686, 715, 746 ir 848 konstatuojamosiose dalyse, nusprendė, jog per 2015 m. kovo 12 d. diskusiją buvo keičiamasi jautria komercine informacija ir koordinuojamos kainos bei derybų veikla, todėl ši diskusija buvo antikonkurencinio pobūdžio.
– Dėl 2015 m. kovo 24 d. elektroninio laiško
301
Dėl 2015 m. kovo 24 d.Credit Suisse prekiautojo elektroninio laiško Crédit agricole prekiautojui, priskirto prie 4 kategorijos ir nurodyto ginčijamo sprendimo 576 ir 577 konstatuojamosiose dalyse, vėliau – 678 konstatuojamoje dalyje, Credit Suisse teigia, kad jis padeda nustatyti prekiautojų tarpusavio derybų galimybes, o tai ypač svarbu mėnesio ir ketvirčio pabaigoje, kai rinkos formuotojai turi išlyginti savo portfelius.
302
Šiuo aspektu reikia pabrėžti, kad nagrinėjamą elektroninį laišką Credit Suisse prekiautojas išsiuntė Crédit agricole prekiautojui kaip paslėptą kopiją ir jis buvo pavadintas „CS US$ SSA BID AXES – month end: offer side bids“. Šiame elektroniniame laiške buvo pateiktas palūkanų sąrašas, t. y. sąrašas, kuriame šis prekiautojas pateikė informaciją apie obligacijų, dėl kurių jis buvo pasirengęs derėtis, kainas ir kiekius.
303
Iš ginčijamo sprendimo 53 konstatuojamosios dalies matyti, kad palūkanų sąrašas rodo banko prekiautojo suinteresuotumą pirkti ar parduoti tam tikras obligacijas rinkoje ir yra skirtas šio banko pardavimų skyriui ar brokeriui.
304
Taigi, tokį sąrašą tiesiogiai siųsdamas konkuruojančiam prekiautojui, Credit Suisse prekiautojas informavo konkurentą, t. y. Crédit agricole prekiautoją, apie kainas, kurias jis siūlė savo klientams už tam tikras obligacijas.
305
Tai yra jautri komercinė informacija. Šio jautrumo komerciniu požiūriu nepaneigia tai, kad sąrašas buvo susijęs tik su nedideliu obligacijų skaičiumi ar kad kainos buvo tik orientacinės.
306
Be to, Credit Suisse nepateikia jokio įrodymo, galinčio patvirtinti, kad jo prekiautojas siekė pasinaudoti šitaip perduotu interesų sąrašu, kad sudarytų sandorį su Crédit agricole prekiautoju ir taip „išlygintų jo portfelį“. Credit Suisse taip pat nepateikia įrodymų, galinčių patvirtinti, kad Crédit agricole prekiautojas siekė iš Credit Suisse gauti likvidaus turto dėl kurios nors iš aptariamame sąraše paminėtos 21 obligacijos.
307
Tai, kad toks sąrašas nėra skirtas konkurentui, patvirtina 2013 m. kovo 21 d.Crédit agricole prekiautojo ir Deutsche Bank prekiautojo diskusija, nagrinėta šio sprendimo 220–223 punktuose. Iš šios diskusijos matyti, pirma, kad Deutsche Bank darbuotojo interesų sąrašo išsiuntimas Crédit agricole prekiautojams yra laikomas klaida ir, antra, kad toks išsiuntimas sukėlė „chaosą“Crédit agricole viduje.
308
Taigi Crédit Agricole neįrodė, kad Komisija padarė klaidą, kai ginčijamo sprendimo 576 ir 577 konstatuojamosiose dalyse, o vėliau – 678 konstatuojamojoje dalyje, nusprendė, jog 2015 m. kovo 24 d. elektroninis laiškas buvo antikonkurencinio pobūdžio.
309
Vadinasi, Credit Suisse argumentai, pateikti siekiant įrodyti, kad 2010 m. rugsėjo 28 d., 2012 m. vasario 8 d., 2013 m. sausio 10 d., 2015 m. kovo 12 d. diskusijos ir 2015 m. kovo 24 d. elektroninis laiškas nebuvo antikonkurencinio pobūdžio, turi būti atmesti.
3) Išvada dėl ginčijamame sprendime analizuotų diskusijų
310
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad Crédit agricole ir Credit Suisse neįrodė, jog Komisija padarė klaidą, kai nusprendė, kad jos išanalizuotos diskusijos rodo antikonkurencinio pobūdžio susitarimų ir (arba) suderintų veiksmų, kaip tai suprantama pagal SESV 101 straipsnį, buvimą, konkrečiau kalbant, tai, kad, pirma, buvo antikonkurenciniu būdu koordinuojamos kainos ir derybų veikla ir, antra, keičiamasi jautria komercine informacija.
311
Vis dėlto šio sprendimo 310 punkte padaryta išvada nelemia atsakymo į atitinkamai Crédit agricole ir Credit Suisse pateiktus pirmuosius ieškinio pagrindus, kurie iš esmės grindžiami tuo, kad Komisija pažeidė SESV 101 straipsnį, kai padarė išvadą, jog konstatuoti susitarimai ar suderinti veiksmai ribojo konkurenciją „dėl tikslo“. Antikonkurencinis šių veiksmų pobūdis nebūtinai reiškia, kad šie veiksmai savaime yra ribojimas „dėl tikslo“.
312
Tam, kad ribojimas būtų laikomas konkurencijos ribojimu „dėl tikslo“, jis turi būti ne tik antikonkurencinio pobūdžio, bet ir pakankamai žalingas konkurencijai (žr. 2020 m. sausio 30 d. Sprendimo Generics (UK) ir kt., C‑307/18, EU:C:2020:52, 67 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
313
Taigi Crédit agricole ir Credit Suisse argumentai, kuriais siekiama ginčyti ribojimo „dėl tikslo“ buvimą, bus nagrinėjami vėliau, atsakant į jų atitinkamus pirmuosius pagrindus.
c)
Dėl vieno ir tęstinio pažeidimo buvimo
314
Antrojo pagrindo antroje dalyje Crédit agricole ginčija Komisijos konstatuoto pažeidimo tęstinumą.
315
Savo ruožtu Credit Suisse savo antrajame pagrinde iš esmės remiasi įrodymų nebuvimu ir nepakankamu motyvavimu, kiek tai susiję su, pirma, Komisijos konstatuoto pažeidimo, kaip vieno pažeidimo, pobūdžiu (pirma dalis) ir, antra, šio pažeidimo tęstinumu (trečia dalis). Kaip nurodyta teismo posėdžio protokole, Credit Suisse atsisakė teiginio, susijusio su nepakankamu ginčijamo pažeidimo, kaip vieno ir tęstinio pažeidimo, motyvavimu, kuris iš pradžių buvo nurodytas antrajame pagrinde.
316
Crédit agricole ir Credit Suisse argumentus reikia nagrinėti atskiriant, pirma, tuos, kuriais ginčijamas Komisijos konstatuoto pažeidimo, kaip vieno pažeidimo, pobūdis (Credit Suisse antrojo pagrindo pirma dalis), ir, antra, tuos, kuriais ginčijamas jo tęstinumas (Crédit agricole antrojo pagrindo antra dalis ir Credit Suisse antrojo pagrindo trečia dalis).
1) Dėl konstatuoto pažeidimo, kaip vieno pažeidimo, pobūdžio
317
Ginčijamo sprendimo 757 ir 758 konstatuojamosiose dalyse Komisija padarė išvadą, kad jos prieš tai nustatyti susitarimai ir (arba) suderinti veiksmai yra bendro plano, kuriuo siekiama bendro antikonkurencinio tikslo, dalis. Šis atitinkamų bankų tikslas buvo kuo labiau padidinti savo pajamas, kartu apribojant nuostolius, kurių galėjo atsirasti dėl netikrumo, susijusio su kitų prekiautojų elgesiu, koordinuojant kainas ir derybų veiklą bei keičiantis jautria komercine informacija apie OSSA, dėl kurių deramasi antrinėje rinkoje. Taigi atitinkami bankai siekė apriboti ar iškraipyti konkurenciją, pakeisdami tarpusavio konkurenciją savitarpio pagalba, kad padidintų savo pajamas, gaunamas derantis šioje rinkoje dėl OSSA, todėl kartais galėjo atrodyti, kad atitinkamų bankų prekiautojai derasi vienos įmonės naudai, o ne kaip konkurentai.
318
Be to, ginčijamo sprendimo 759–764 konstatuojamosiose dalyse Komisija iš esmės nurodė keturis „objektyvius veiksnius“, kurie, jos nuomone, patvirtina, kad „slapti ryšiai buvo susiję ir vienas kitą papildantys“.
319
Pirma, nagrinėjamos prekės, t. y. OSSA, buvo homogeninės ir dėl jų buvo deramasi vienodai (760 konstatuojamoji dalis). Antra, prekiautojų naudotas mechanizmas buvo tas pats, t. y. nuolatinis bendravimas jiems skirtuose diskusijų forumuose (761 konstatuojamoji dalis). Trečia, atitinkamos įmonės buvo tos pačios, t. y. Deutsche Bank, BofA, Credit Suisse ir Crédit agricole, o pokytis konstatuotas tik tuo atveju, kai pasikeitė vieno iš dalyvavusių prekiautojų (kurie ilgainiui sudarė glaudžią grupę, sudarytą iš tų pačių žmonių) darbdavys (762 konstatuojamoji dalis). Ketvirta, nagrinėjami veiksmai atitiko tą pačią „schemą“. Konkrečiai kalbant, atitinkamų bankų prekiautojai tam tikrais laikotarpiais kasdien palaikydavo ryšį ir visą dieną išlaikydavo atvirus komunikacijos kanalus. Jie laisvai keitėsi informacija apie vykdomą derybų veiklą, realiu laiku komentuodami vykstančius įvykius, o tai jiems leido nustatyti galimybes koordinuoti savo veiksmus ir jomis pasinaudoti (763 ir 764 konstatuojamosios dalys).
320
Antrojo pagrindo pirmoje dalyje Credit Suisse teigia, kad Komisija neįrodė bendro plano, kuriuo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo, siejančio veiksmus iki ir po 2013 m. vasario mėn., buvimo.
321
Nesant reikalo nagrinėti tikslios Credit Suisse ieškinio apimties, konkrečiau kalbant, klausimo, ar šis bankas ginčijo bendro plano, kuriuo buvo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo per visą laikotarpį, kurį apėmė Komisijos konstatuotas pažeidimas, būtent iki 2013 m. vasario mėn. ir per jį, buvimą (tai aiškiai nematyti iš ieškinio), reikia įvertinti, ar Komisija įrodė, pirma, tokio bendro plano egzistavimą iki 2013 m. vasario mėn. ir per jį ir, antra, šio bendro plano tęstinumą po 2013 m. vasario mėn.
i) Dėl bendro plano, kuriuo buvo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo iki 2013 m. vasario mėn. ir per jį, buvimo
322
Kaip matyti iš šio sprendimo 166, 168–171, 188–208 ir 269–295 punktuose paminėtų diskusijų, vykusių iki 2013 m. vasario mėn. ir per jį, šioje byloje Komisijos padarytos išvados leido įrodyti, kad tuo laikotarpiu dalyvių veiksmais siektas tikslas, t. y. keistis jautria komercine informacija ir koordinuoti savo kainas bei derybų veiklą, buvo antikonkurencinis.
323
Konkrečiau kalbant, iš Komisijos išvadų matyti, kad atitinkamų bankų prekiautojų veiksmais buvo siekiama keistis jautria komercine informacija ir pasinaudoti atsiradusiomis galimybėmis koordinuoti veiksmus, be kita ko, kai dalyviai išreikšdavo bendrą interesą dėl vienos ar kelių konkrečių OSSA arba kai su jais tas pats klientas susisiekdavo dėl tos pačios OSSA. Dėl šių veiksmų, kai įprastos konkurencijos sąlygos buvo pakeistos savitarpio pagalba, padidėjo skaidrumas, todėl sumažėjo neapibrėžtumas ir rizika, o kartais atitinkami dalyvių portfeliai buvo valdomi taip, tarsi tai būtų vienas portfelis. Taip dalyviai galėjo pasinaudoti antikonkurenciniais veiksmais klientų ir konkurentų atžvilgiu.
324
Taigi Komisija teisėtai nusprendė, kad vienas antikonkurencinis tikslas, kurio buvo siekiama atitinkamų bankų veiksmais, buvo kuo labiau padidinti savo pajamas, kartu apribojant nuostolius.
325
Beje, šį tikslą atspindi tam tikri aiškūs teiginiai, išsakyti per šio sprendimo 166, 168 ir 170 punktuose nurodytas diskusijas, pavyzdžiui, „ok cool will show same level… and wont improve“ (190 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. birželio 2 d. diskusija); „where u gonna be bidding kfw 20’s if asked?“ (228 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. rugpjūčio 31 d. diskusija); „Let’s just keep that price up because I am not going to improve from there. Because they are just going to try and play one place against another“ (236 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. spalio 13 d. diskusija); „take it out for now man… don’t want [to] have to pay 15!“ (243 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2010 m. spalio 20 d. diskusija); „in case he comes to [you]… maybe worth showing same level… so we can max the dough“ (294 konstatuojamojoje dalyje paminėta 2011 m. gegužės 19 d. diskusija).
326
Be to, iki 2013 m. vasario mėn. ir per jį vykusios diskusijos, paminėtos šio sprendimo 166, 168–170, 188–208 ir 269–295 punktuose, patvirtina ginčijamame sprendime pateiktą vertinimą, jog iki 2013 m. vasario mėn. ir per jį kiti objektyvūs įrodymai patvirtino, kad dalyvių antikonkurenciniai veiksmai dėl savo pobūdžio buvo susiję ir vienas kitą papildantys ir kad tarpusavyje sąveikaudami šie veiksmai prisidėjo prie bendro plano, kuriuo buvo siekiama Komisijos aprašyto antikonkurencinio tikslo, įgyvendinimo.
327
Pirma, visi Komisijos nustatyti antikonkurenciniai veiksmai buvo susiję su OSSA, dėl kurių, nepaisant jų įvairovės, tokiu pačiu būdu tie patys prekiautojai derėjosi tose pačiose atitinkamų bankų derybų patalpose. Šį vertinimą iliustruoja kelios diskusijos, kurias Komisija išanalizavo ginčijamame sprendime ir iš kurių matyti, kad tą pačią dieną tie patys prekiautojai keitėsi informacija arba derino savo veiksmus dėl skirtingų OSSA (žr., pavyzdžiui, šio sprendimo 279–286 punktuose minėtą 2012 m. vasario 8 d. diskusiją ir šio sprendimo 188–195 punktuose minėtą 2013 m. sausio 18 d. diskusiją).
328
Antra, nagrinėjami veiksmai buvo vykdomi pagal tą patį mechanizmą, t. y. nuo 2010 m. pradžios reguliariai buvo vykdomos diskusijos nuolatiniuose daugiašalių diskusijų forumuose, kuriuos papildė dvišalės diskusijos. Šios diskusijos vyko nedidelėje, glaudžioje prekiautojų, kurie visą dieną keitėsi informacija apie įvairias OSSA, grupėje (žr., pavyzdžiui, šio sprendimo 269–278 punktuose minėtą 2010 m. rugsėjo 28 d. diskusiją ir šio sprendimo 196–200 punktuose minėtą 2013 m. sausio 31 d. diskusiją).
329
Trečia, šie veiksmai buvo susiję su stabilia įmonių grupe, t. y. Deutsche Bank, BofA ir Credit Suisse. Ši įmonių grupė pasikeitė tik tada, kai 2013 m. sausio mėn. BofA prekiautojas pakeitė darbdavį ir pradėjo dirbti Crédit agricole, o tai lėmė pastarojo banko įsitraukimą.
330
Ketvirta, nagrinėjami veiksmai buvo atliekami pagal tą pačią schemą, t. y. buvo dalijamasi informacija arba vyko atviros diskusijos apie naujausius, faktinius ar būsimus veiksmus, kurios leido atitinkamų bankų prekiautojams pasinaudoti koordinavimo ar keitimosi informacija galimybėmis ir taip siekti šio sprendimo 317 punkte nurodyto vieno antikonkurencinio tikslo.
331
Be to, bendro plano, kuriuo iki 2013 m. vasario mėn. ir jo metu buvo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo, buvimą patvirtina kiti Komisijos surinkti bylos dokumentai.
332
Per ginčijamo sprendimo 190 konstatuojamojoje dalyje minėtą 2010 m. birželio 2 d. diskusiją BofA prekiautojas informavo Deutsche Bank prekiautoją apie kainą, už kurią jis pardavė obligacijas konkrečiam klientui. Vėliau Deutsche Bank prekiautojas tam klientui pasiūlė tą pačią kainą, o BofA prekiautojui nurodė, kad pardavė tas obligacijas ir kad tai buvo svajonės išsipildymas („worked out a dream“).
333
Be to, ginčijamo sprendimo 810 konstatuojamojoje dalyje Komisija paminėjo diskusijas, iš kurių matyti, kad kiekvienas iš trijų daugiausia dalyvavusių prekiautojų pripažino esąs diskretinio „klubo“ narys („telling you man… just like you, me and [Credit Suisse’s trader] have a chatroom… all these accounts mst be in one chatroom as well“; „we should defo include him in the club…“).
334
Galiausiai nustojęs eiti pareigas BofA ir pradėjęs eiti pareigas Crédit agricole vienas iš prekiautojų, dalyvavusių atliekant Komisijos nagrinėjamus veiksmus, 2013 m. sausio 10 d. paprašė grąžinti jį atgal („to be added back in the house!“), t. y. į nuolatinį forumą, kurio nariai buvo Deutsche Bank prekiautojas ir Credit Suisse prekiautojas.
335
Taigi, kadangi Komisija turėjo pakankamai įrodymų, leidžiančių daryti išvadą, jog iki 2013 m. vasario ir per jį egzistavo bendras planas, kuriuo buvo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo, priešingai, nei teigia Credit Suisse, nebuvo reikalaujama, kad ši institucija nustatytų, kad dalyviai aiškiai ir iš anksto buvo sudarę bendrą susitarimą, apibrėžiantį jų veiksmus rinkoje, arba apskritai – kad jie iš anksto buvo oficialiai įforminę savo ketinimą imtis antikonkurencinių veiksmų.
336
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, ir darant prielaidą, kad Credit Suisse ketino ginčyti bendro plano buvimą laikotarpiu nuo 2010 m. sausio mėn. iki 2013 m. vasario mėn., jis neįrodė, kad Komisija padarė klaidą, kai nusprendė, jog atitinkamų bankų prekiautojų veiksmai šiuo laikotarpiu buvo bendro plano, kuriuo siekta vieno antikonkurencinio tikslo, iš esmės apibrėžto šio sprendimo 317 punkte primintomis sąvokomis, dalis.
ii) Dėl bendro plano, kuriuo buvo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo, tęstinumo po 2013 m. vasario mėn.
337
Kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 94, 766, 767, 822, 823 ir 847 konstatuojamųjų dalių, Deutsche Bank 2013 m. vasario mėn. pabaigoje uždraudė savo prekiautojams naudotis nuolatiniais daugiašalių diskusijų forumais („persistent multilateral chatrooms“).
338
Credit Suisse teigia, kad šis draudimas yra „esminis faktas“, dėl kurio diskusijos tokiuose diskusijų forumuose tapo neįmanomos, todėl atitinkamų bankų prekiautojų diskusijos pasidarė retesnės ar net pavienės. Dėl šio aplinkybių pasikeitimo prekiautojų veiksmai po 2013 m. vasario mėn. nebebuvo grindžiami tuo pačiu „mechanizmu“ ir nebebuvo vykdomi pagal tą pačią „schemą“. Tokiomis aplinkybėmis po 2013 m. vasario mėn. nebebuvo įmanoma siekti Komisijos nustatyto vieno antikonkurencinio tikslo.
339
Komisija pripažįsta sąlyginį antikonkurencinių diskusijų dažnumo sumažėjimą, susijusį su šio sprendimo 337 punkte minėtu draudimu, tačiau nesutinka su Credit Suisse teiginiu, kad šis sumažėjimas buvo didelis ir staigus.
340
Nagrinėjamu atveju reikia pabrėžti, kad Deutsche Bank savo prekiautojams nustatytas draudimas naudotis nuolatiniais daugiašalių diskusijų forumais negali paneigti Komisijos išvadų dėl bendro plano, kuriuo buvo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo, buvimo.
341
Pirma, svarbu pažymėti, kad Credit Suisse neginčija šio sprendimo 319 punkte primintų objektyvių elementų, susijusių su, viena vertus, nagrinėjamų produktų, t. y. OSSA, homogeniškumu ir, kita vertus, tuo, kad dalyvavo tie patys bankai, išskyrus atvejį, kai pasikeitė vieno iš dalyvavusių prekiautojų bankas.
342
Antra, šio sprendimo 337 punkte minėtas draudimas sukėlė Deutsche Bank prekiautojų reakciją, kurią iliustruoja dviejų šio banko prekiautojų 2013 m. vasario 25 d. diskusija, paminėta ginčijamo sprendimo 473 ir 761 konstatuojamosiose dalyse.
343
Per šią diskusiją Deutsche Bank prekiautojas, dalyvavęs darant ginčijamą pažeidimą, vienam iš savo to paties banko kolegų patvirtino, kad tas draudimas jiems iš tikrųjų trukdys („that’s gonna really hinder us“), nes jie nebegalės žinoti informacijos, kuria keisis Crédit agricole ir Credit Suisse prekiautojai („we not gonna know what flows are going on with [Crédit agricole’s trader] and [Credit Suisse’s trader]“).
344
Tada kitas Deutsche Bank prekiautojas paaiškino: „what i do with [another trader] is we open a new room every day… as long as its not permanent chat, its ok“; į tai jo pašnekovas, dalyvavęs darant ginčijamą pažeidimą, atsakė: „ah ok… gonna have to do that then“.
345
Taigi, uždraudus Deutsche Bank prekiautojams naudotis nuolatiniais daugiašaliais diskusijų forumais, su ginčijamu pažeidimu susijusių bankų prekiautojai savo diskusijas nuolatiniuose daugiašaliuose diskusijų forumuose pakeitė diskusijomis nenuolatiniuose dvišaliuose diskusijų forumuose.
346
Šiuo aspektu, viena vertus, neginčijama, kad iki 2013 m. rugpjūčio mėn. Credit Suisse ir Crédit agricole prekiautojai toliau dvišaliu pagrindu diskutavo tame pačiame nuolatiniame daugiašaliame forume, kuris buvo naudojamas su Deutsche Bank prekiautoju iki 2013 m. vasario mėn. ir per jį, t. y. forum PCHAT‑0x2000001313671, kuris pavadintas „DB/CA/CS $ chat“. Kita vertus, kaip aiškiai matyti iš šio sprendimo 344 punkte paminėtos 2013 m. vasario 25 d. diskusijos, nuolatinių daugiašalių diskusijų forumų draudimas netrukdė Deutsche Bank prekiautojams naudotis nenuolatiniais dvišalių diskusijų forumais.
347
Beje, atitinkamų bankų prekiautojai buvo įpratę vesti ir dvišales diskusijas, nes tokias diskusijas jie vedė iki 2013 m. vasario mėn. ir jo metu, papildydami naudojimąsi šiais daugiašalių diskusijų forumais, ir tai nėra ginčijama.
348
Taigi atitinkamų bankų prekiautojai siekė apeiti Deutsche Bank prekiautojams nustatytą draudimą naudotis daugiašalių diskusijų forumais, naudodamiesi dvišalių diskusijų tinklu. Ši aplinkybė įrodo ketinimą po 2013 m. vasario mėn. toliau siekti antikonkurencinio tikslo, kurio buvo siekiama nuo 2010 m. sausio mėn.
349
Trečia, atitinkamų bankų prekiautojų diskusijos iš tikrųjų tęsėsi ir po 2013 m. vasario mėn. Išnagrinėjus po 2013 m. vasario mėn. vykusias diskusijas matyti, kad šių diskusijų antikonkurencinis turinys buvo panašus į diskusijų, vykusių iki 2013 m. vasario mėn., turinį.
350
Visų pirma prekiautojai toliau derino savo kainas, kaip matyti, pavyzdžiui, iš šio sprendimo 167 punkte paminėtų po 2013 m. vasario mėn. vykusių dvišalių diskusijų, 2013 m. liepos 10 d. (žr. šio sprendimo 236–243 punktus) ir 2015 m. kovo 12 d. (žr. šio sprendimo 257–267, paskui 296–300 punktus) vykusių dvišalių diskusijų ir 2015 m. kovo 24 d. elektroninio laiško (žr. šio sprendimo 301–308 punktus) ištraukų.
351
Be to, prekiautojai ir toliau spontaniškai arba gavę prašymą atskleisdavo informaciją, kuria kiti prekiautojai galėjo naudotis vykdydami derybų veiklą arba apibrėždami savo derybų ar kainų nustatymo strategiją, kaip matyti, pavyzdžiui, iš šio sprendimo 168 punkte paminėtų dvišalių diskusijų, vykusių po 2013 m. vasario mėn., ir 2013 m. kovo 19 d. ir 21 d. (žr. šio sprendimo 209–216 ir 217–227 punktus), 2013 m. gegužės 24 d. (žr. šio sprendimo 228–232 punktus), 2013 m. liepos 25 d. (žr. šio sprendimo 244–248 punktus) ir 2015 m. kovo 12 d. (žr. šio sprendimo 257–267 ir 296–300 punktus) dvišalių diskusijų ištraukų.
352
Galiausiai prekiautojai ir toliau derino savo derybų veiklą, kaip matyti, pavyzdžiui, iš šio sprendimo 170 ir 170 punktuose paminėtų po 2013 m. vasario mėn. vykusių dvišalių diskusijų ir 2013 m. liepos 10 d. (žr. šio sprendimo 236–243 punktus) bei 2015 m. kovo 12 d. (žr. šio sprendimo 257–268, paskui 296–300 punktus) dvišalių diskusijų ištraukų.
353
Taigi po 2013 m. vasario mėn. atitinkamų bankų prekiautojai vykdė tokį patį koordinavimą, keitėsi to paties tipo jautria komercine informacija ir siekė tokio paties antikonkurencinio tikslo, kaip ir prieš tai.
354
Ketvirta, Credit Suisse argumentas, kad, uždraudus Deutsche Bank prekiautojams naudotis nuolatiniais daugiašaliais diskusijų forumais, drastiškai pasikeitė nurodyto vieno pažeidimo „mechanizmas“ ir „schema“, nepaneigia išvados, kad antikonkurencinis tikslas, kurio buvo siekiama bendru planu, išliko ir po 2013 m. vasario mėn.
355
Tai, kad pažeidimas yra vienas, lemia kartelio dalyvių siekiamo tikslo vienodumas, o ne šio kartelio įgyvendinimo būdai (šiuo klausimu žr. 2000 m. kovo 15 d. Sprendimo Cimenteries CBR ir kt. / Komisija, T‑25/95, T‑26/95, T‑30/95–T‑32/95, T‑34/95–T‑39/95, T‑42/95–T‑46/95, T‑48/95, T‑50/95–T‑65/95, T‑68/95–T‑71/95, T‑87/95, T‑88/95, T‑103/95 ir T‑104/95, EU:T:2000:77, 4127 punktą ir 2008 m. liepos 8 d. Sprendimo Lafarge / Komisija, T‑54/03, nepaskelbtas Rink., EU:T:2008:255, 482 punktą).
356
Taip pat buvo nuspręsta: kadangi antikonkurencinių veiksmų tikslas išliko toks pats, aplinkybė, kad pasikeitė tam tikri šių veiksmų požymiai ar intensyvumas, nėra lemiama (šiuo klausimu žr. 2011 m. kovo 24 d. Sprendimo Aalberts Industries ir kt. / Komisija, T‑385/06, EU:T:2011:114, 105 punktą).
357
Be to, ginčijamame sprendime konstatuotas vienas antikonkurencinis tikslas, priešingai, nei teigia Credit Suisse, nepriklausė nuo kasdienių diskusijų organizavimo. Kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 607–611 ir 763 konstatuojamųjų dalių, atitinkamų bankų prekiautojai siekė šio tikslo laisvai keisdamiesi informacija apie jų vykdomą derybų veiklą. Šis keitimasis vyko realiu laiku komentuojant įvykius, o tai leido jiems nustatyti tarpusavio koordinavimo galimybes ir jomis pasinaudoti. Šie prekiautojai siekė šio tikslo dalyvaudami antikonkurencinėse diskusijose, susijusiose su konkrečiomis derybomis arba bent jau su informacija, kuri reikšminga dėl konkrečių laikotarpių. Taigi, siekiant nagrinėjamo antikonkurencinio tikslo, nebuvo būtina rengti nuolatines ar kasdienes diskusijas.
358
Be to, net ir laikotarpiu iki 2013 m. vasario mėn. antikonkurencinės diskusijos nebūtinai vyko kasdien, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 4.2 skirsnyje aprašytos įvykių sekos.
359
Galiausiai, uždraudus nuolatinius daugiašalius diskusijų forumus, atitinkamų bankų prekiautojams galėjo būti sunkiau nustatyti galimybes koordinuoti savo veiksmus arba keistis jautria komercine informacija, visų pirma dėl to, kad jiems buvo sunkiau pateikti „komentarus realiu laiku“.
360
Vis dėlto Credit Suisse neginčija, kad nenuolatiniai dvišalių diskusijų forumai veikė taip pat, kaip nuolatiniai daugiašalių diskusijų forumai. Kaip ir nuolatiniai daugiašalių diskusijų forumai, nenuolatiniai dvišalių diskusijų forumai leido prisijungusiems prekiautojams keistis informacija siunčiant tikralaikes žinutes. Be to, kaip ir nuolatiniai daugiašalių diskusijų forumai, nenuolatiniai forumai leido prisijungusiems prekiautojams visą dieną realiu laiku komentuoti vykstančius įvykius. Šių dviejų tipų forumai iš esmės skyrėsi dalyvių skaičiumi ir tuo, ar reikėjo kiekvieną dieną atidaryti naują forumą, ar ne.
361
Todėl, nesant reikalo vertinti kitų ginčijamame sprendime Komisijos pateiktų motyvų, kuriais ši atsakė į dalyvaujančių bankų argumentus, siekdama paaiškinti sąlyginį antikonkurencinių diskusijų dažnumo sumažėjimą, negalima sutikti su Credit Suisse argumentu, kad po 2013 m. vasario mėn. nebebuvo įmanoma siekti ginčijamame sprendime apibrėžto vieno antikonkurencinio tikslo.
362
Taigi Credit Suisse antrojo pagrindo pirma dalis turi būti atmesta.
363
Tiek, kiek Crédit agricole savo ruožtu papildomai ir fragmentiškai ginčija tai, kad ginčijamas pažeidimas yra vienas pažeidimas, šio banko teiginius taip pat reikia atmesti.
364
Pirma, Crédit agricole savo pirmojo pagrindo pabaigoje ir antrojo pagrindo įžanginėje dalyje nepagrįstai teigia, kad kvalifikavimas kaip „vieno ir tęstinio pažeidimo“ būtų neteisingas, jeigu Bendrasis Teismas konstatuotų, kad Komisija vieną iš penkių atskirų susitarimų ar suderintų veiksmų klaidingai kvalifikavo kaip pažeidimą „dėl tikslo“. Šie argumentai grindžiami klaidinga prielaida, kad ginčijamame sprendime Komisija identifikavo penkis atskirus pažeidimus (žr. šio sprendimo 70–89 punktus).
365
Antra, Crédit agricole savo antrojo pagrindo pirmoje dalyje, susijusioje su prisidėjimo prie bendro plano nebuvimu, taip pat negali pagrįstai teigti, kad vienas antikonkurencinis tikslas, kurį Komisija identifikavo dėl nagrinėjamo vieno ir tęstinio pažeidimo, buvo apibrėžtas pernelyg bendrai, nes kiekvienas bankas siekė sumažinti savo nuostolius. Nors tiesa, kad Komisijos nurodytas vienas antikonkurencinis tikslas apima tikslą kuo labiau padidinti pajamas ir sumažinti nuostolius darant ginčijamą pažeidimą, iš šio sprendimo 317 punkto matyti, kad Komisija taip pat pažymėjo, jog atitinkami bankai siekė šio tikslo koordinuodami savo veiksmus dėl kainų ir dėl savo derybų veiklos bei keisdamiesi jautria komercine informacija apie OSSA, dėl kurių buvo deramasi antrinėje rinkoje. Dalyvaujantys bankai, teikdami savitarpio pagalbą, taigi imdamiesi veiksmų, kurie neatitiko įprastų konkurencijos sąlygų, siekė dar labiau padidinti savo pajamas ir sumažinti nuostolius, palyginti su bankais, kurie nedalyvavo atliekant nagrinėjamus veiksmus.
2) Dėl konstatuoto pažeidimo tęstinio pobūdžio
366
Ginčijamo sprendimo 789 konstatuojamojoje dalyje „Tęstinis pažeidimo pobūdis“ Komisija padarė išvadą, kad jos sprendimo 4 skirsnyje aprašyti veiksmai buvo tęstinio proceso, vykdomo pagal bendrą planą, dalis ir kad šie veiksmai nebuvo pavieniai ar atsitiktiniai įvykiai. Komisijos teigimu, įvairūs pažeidimo elementai, kuriais buvo siekiama to paties antikonkurencinio tikslo, buvo parengti per gausias ir dažnas atitinkamų bankų prekiautojų diskusijas.
367
Antrojo pagrindo antroje dalyje Crédit agricole remiasi „tęstinio pažeidimo nebuvimu“. Atsakydama į Bendrojo Teismo per posėdį pateiktą klausimą Crédit agricole nurodė, kad šios dalies 3.16–3.31 punktuose jis ginčija savo dalyvavimo darant pažeidimą tęstinumą, tačiau jo ir kitų bankų dalyvavimo laikini nutraukimai taip pat turėtų turėti pasekmių viso ginčijamo pažeidimo tęstinumui.
368
Antrojo pagrindo trečioje dalyje Credit Suisse teigia, kad Komisija neįrodė ginčijamo pažeidimo tęstinumo po 2013 m. vasario mėn.
369
Reikia paeiliui išnagrinėti Credit Suisse antrojo pagrindo trečią dalį ir Crédit agricole antrojo pagrindo antrą dalį, kiek šia antra dalimi siekiama įrodyti, kad ginčijamas pažeidimas nebuvo tęstinis.
i) Dėl „Credit Suisse“ antrojo pagrindo trečios dalies, susijusios su ginčijamo pažeidimo tęstinumo po 2013 m. vasario mėn. įrodymų nebuvimu
370
Antrojo pagrindo trečioje dalyje Credit Suisse teigia, kad Komisija neįrodė, jog ginčijamas pažeidimas buvo tęstinis po 2013 m. vasario mėn., kai labai pasikeitė jo pobūdis.
371
Visų pirma Credit Suisse tvirtina, kad nagrinėjamu atveju aptariamų prekiautojų tarpusavio bendravimo kanalas nebuvo slaptas, o pasikeitimas informacija – įrašomas, todėl įrodymų apie bendravimą tam tikru laikotarpiu nebuvimas yra veiksmingas įrodymas, kad tuo laikotarpiu veiksmai buvo laikinai nutraukti. Taigi Komisija klaidingai bando teigti, kad jų įrodymo nepakankamumą lėmė fragmentiški ir neišsamūs įrodymai.
372
Anot Credit Suisse, atsižvelgiant į nagrinėjamos rinkos dinamiką ir po 2013 m. vasario mėn. įvykusių įvykių seką, Komisija turėjo pateikti įrodymų, susijusių su faktinėmis aplinkybėmis, kurios būtų pakankamai artimos laiko atžvilgiu. Po 2013 m. vasario mėn. buvo daug ilgalaikių pertraukų, įskaitant trukusias 49–82 dienas. Atsižvelgiant į kitų nei Credit Suisse prekiautojų dvišales diskusijas, buvo dešimt 28 dienų ar ilgesnių neveikimo laikotarpių.
373
Šiomis aplinkybėmis Credit Suisse visų pirma teigia, jog to, kad aptariamų bankų veiksmais buvo siekiama bendro tikslo, nepakanka tęstiniam pažeidimui įrodyti, jei yra įrodymų ar požymių, atskleidžiančių šio pažeidimo laikiną nutraukimą. Šiais argumentais būtų galima pagrįsti nebent vieno ir „pakartotinio“ pažeidimo buvimą. Be to, Komisija paprasčiausiai padarė išvadas, pagrįstas įrodymų visuma, o tai teisiniu požiūriu pakankamai neįrodo tęstinio pažeidimo.
374
Credit Suisse pabrėžia, kad Komisija nepaaiškino, kaip galima susieti šio sprendimo 372 punkte nurodytas pertraukas, atsižvelgiant į tai, jog informacija, kuria buvo keičiamasi, greitai pasendavo, ir kad ši institucija bandė pratęsti kelių atsitiktinių diskusijų, identifikuotų po 2013 m. vasario mėn., poveikį.
375
Galiausiai, Credit Suisse teigimu, bylos aplinkybės ir rinkos veikimas iš tikrųjų reikalavo „pozityvių priemonių“ ir diskusijų, kurios vyktų reguliariai ir gana trumpais intervalais. Komisija šio argumento nepaneigė.
376
Šiuo aspektu pirmiausia reikia atmesti Credit Suisse argumentą, kad atitinkamų bankų prekiautojų tarpusavio bendravimo kanalas nebuvo slaptas, o pasikeitimas informacija – įrašomas, todėl įrodymų apie bendravimą tam tikru laikotarpiu nebuvimas yra veiksmingas įrodymas, kad tuo laikotarpiu veiksmai buvo laikinai nutraukti.
377
Viena vertus, šiam argumentui prieštarauja tam tikri ginčijamame sprendime pateikti paaiškinimai. To sprendimo 777 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė, kad normalu, jog, Deutsche Bank uždraudus naudotis nuolatiniais daugiašalių diskusijų forumais, dvišalių diskusijų įrodymai buvo retesni, nes prekiautojai žinojo, kad turi nustoti naudotis daugiašaliais diskusijų forumais, todėl jiems reikėjo „nuslėpti savo diskusijas atsižvelgiant į vidinę atitikties kontrolę“. Be to, to paties sprendimo 82 ir 778 konstatuojamosiose dalyse Komisija paaiškino, kad atliekant tyrimą jai buvo pranešta apie tai, jog BofA prekiautojo pokalbių telefonu garso įrašai laikotarpiu nuo 2014 m. lapkričio 29 d. iki 2015 m. rugsėjo 3 d. buvo ištrinti ir vienintelė jos turima informacija, t. y. išeinančių skambučių katalogas, rodo, jog nuo 2014 m. lapkričio mėn. iki 2015 m. kovo mėn. BofA prekiautojas ir Crédit agricole prekiautojas vienas kitam skambino keturiolika kartų. Komisija pridūrė, kad į Crédit agricole sistemą buvo įtrauktas tik vienas iš šių skambučių, t. y. įvykęs 2014 m. gruodžio 10 d.
378
Kita vertus, aplinkybė, kad ginčijamas pažeidimas nebuvo įgyvendinamas tam tikru laikotarpiu, negali būti automatiškai aiškinama kaip šio pažeidimo laikinas nutraukimas tuo laikotarpiu.
379
Net jei kartelio apraiškas skiria ilgesnis ar trumpesnis laiko tarpas, Komisija, vertindama kelerius metus trukusio pažeidimo tęstinumą, gali nuspręsti, kad šis pažeidimas nebuvo nutrauktas, pirma, kai šį pažeidimą sudarančiais atskirais veiksmais siekiama vieno tikslo ir jie gali būti vieno pažeidimo dalis, ir, antra, kai nėra jokių duomenų ar įrodymų, patvirtinančių, kad pažeidimas šiais laikotarpiais nebuvo tęsiamas (šiuo klausimu žr. 2021 m. kovo 18 d. Sprendimo Pometon / Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, 112 ir 114 punktus ir 2013 m. gegužės 17 d. Sprendimo Trelleborg Industrie ir Trelleborg / Komisija, T‑147/09 ir T‑148/09, EU:T:2013:259, 61 ir 63 punktus).
380
Vis dėlto pagal teisinio saugumo principą reikalaujama, kad Komisija pateiktų bent faktinių aplinkybių, pakankamai artimų laiko atžvilgiu, įrodymų, kad būtų galima pagrįstai manyti, jog pažeidimas nepertraukiamai tęsėsi nuo vienos konkrečios datos iki kitos (šiuo klausimu žr. 2021 m. rugsėjo 29 d. Sprendimo Nichicon Corporation / Komisija, T‑342/18, EU:T:2021:635, 365 punktą (nepaskelbtas Rink.) ir jame nurodytą jurisprudenciją).
381
Nors du neteisėtus veiksmus skiriantis laikotarpis yra reikšmingas kriterijus nustatant pažeidimo tęstinumą, klausimas, ar šis laikotarpis yra pakankamai ilgas, kad būtų konstatuotas laikinas pažeidimo nutraukimas, negali būti nagrinėjamas abstrakčiai. Priešingai, jį reikia vertinti atsižvelgiant į nagrinėjamo kartelio veikimą (žr. 2021 m. rugsėjo 29 d. Sprendimo Nichicon Corporation / Komisija, T‑342/18, EU:T:2021:635, 366 punktą (nepaskelbtas Rink.) ir jame nurodytą jurisprudenciją).
382
Šiuo atveju, pirma, iš šio sprendimo 317–362 punktų matyti, kad per visą pažeidimo laikotarpį dalyvių veiksmai buvo bendro plano, kuriuo siekta vieno antikonkurencinio tikslo, dalis.
383
Tuo remiantis darytina išvada, kad Komisija galėjo nuspręsti, jog ginčijamas pažeidimas tęsėsi per visą ginčijamame sprendime nurodytą pažeidimo laikotarpį, nebent būtų konstatuotas to pažeidimo laikinas nutraukimas (žr. šio sprendimo 379–381 punktus).
384
Antra, antikonkurencinis tikslas buvo kuo labiau padidinti atitinkamų bankų pajamas ir kartu apriboti jų nuostolius, kurių galėjo atsirasti dėl netikrumo, kaip elgsis kiti prekiautojai. Veiksmai, kurių imtasi, buvo susiję su įvairiomis OSSA ir neapsiribojo vien kainų koordinavimu ar keitimusi informacija apie kainas. Šie veiksmai apskritai buvo susiję su atitinkamų bankų derybų veikla.
385
Kaip matyti iš šio sprendimo 323 ir 357 punktų, ginčijamame sprendime konstatuoto vieno antikonkurencinio tikslo siekimas, priešingai, nei teigia Credit Suisse, nepriklausė nuo kasdienių diskusijų organizavimo. Atitinkamų prekiautojų diskusijomis buvo siekiama nustatyti galimybes koordinuoti veiksmus arba keistis jautria komercine informacija ir jomis pasinaudoti.
386
Be to, atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, labai dažnas dalyvavimas palaikant slaptus ryšius nebuvo būtinas ginčijamo pažeidimo veikimui, nes derybos dėl OSSA buvo savarankiškos. Galima konkretaus slapto kontakto sėkmė nepriklausė nuo to, ar dalyvaujama keliuose su kitomis derybomis susijusiuose kontaktuose.
387
Galiausiai po 2013 m. vasario mėn. vykusiose diskusijose dalyvavo tie patys prekiautojai, kurie 2010 m. sukūrė nuolatinius daugiašalių diskusijų forumus. Šie prekiautojai dažnai susitikdavo socialiniuose renginiuose ir sudarė labai glaudžią grupę, kuri buvo gerai žinoma Londono Sičio prekiautojams.
388
Trečia, Komisija rėmėsi įrodymais, susijusiais su faktinėmis aplinkybėmis, kurios pakankamai artimos laiko atžvilgiu, o pertraukos, kurias Credit Suisse nurodė tarp dviejų pažeidimo apraiškų arba tarp dviejų diskusijų, kurias Komisija gali įrodyti, neleidžia daryti išvados, kad minėtas pažeidimas buvo laikinai nutrauktas laikotarpiu po 2013 m. vasario mėn.
389
Šiuo aspektu, pirma, reikia pažymėti, kad Credit Suisse neteigia, jog pažeidimas buvo laikinai nutrauktas iki 2013 m. vasario mėn., nors iki šios datos, konkrečiai – 2012 m., galima konstatuoti keletą ilgesnių nei vieno mėnesio pertraukų tarp tam tikrų diskusijų.
390
Antra, ginčijamo sprendimo 534 konstatuojamojoje dalyje Komisija paminėjo kelis dokumentus, iš kurių matyti, kad 2014 ir 2015 m. prekiautojai manė, jog OSSA rinka tampa vis sudėtingesnė ir mažiau pelninga („no money in SSA anymore“, „no flows in SSA“, „no money in SSA“, „SSA is dead“). Šis reiškinys paaiškina, kodėl atitinkami prekiautojai vis dažniau derėjosi dėl kitų finansinių priemonių, kad kompensuotų veiklos šioje rinkoje sumažėjimą. Šis veiklos sumažėjimas, nepriklausantis nuo vieno pažeidimo dalyvių valios, prisidėjo prie sumažėjusių galimybių koordinuoti veiklą arba keistis jautria komercine informacija.
391
Trečia, išnagrinėjus, viena vertus, diskusijas, vykusias prieš Credit Suisse nurodytas pertraukas, ir, kita vertus, diskusijas, vykusias po šių pertraukų, darytina išvada, kad šiose diskusijose nėra nieko, kas įrodytų, jog atitinkamų bankų prekiautojai iš pradžių išreiškė norą nutraukti vieną pažeidimą, paskui – norą jį įgyvendinti iš naujo. Priešingai, prekiautojų naudojamas tonas buvo itin laisvas, o diskusijos – spontaniškos. Konkrečiai kalbant, antikonkurencinėse diskusijose, kurios vyko po Credit Suisse nurodytų pertraukų, nebuvo jokių įžanginių pastabų, rodančių būtinybę atkurti anksčiau nutrauktus dalyvių ryšius ar net pasitikėjimą. Taigi šios diskusijos patvirtina nuolatinį ir pastovų dalyvaujančių prekiautojų norą imtis veiksmų, kuriais prisidedama prie bendro plano, kuriuo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo, Komisijos apibrėžto ginčijamame sprendime.
392
Konkrečiau kalbant apie 64 dienų pertrauką, skiriančią 2013 m. kovo 21 d.Crédit agricole prekiautojo ir Deutsche Bank prekiautojo diskusiją nuo 2013 m. gegužės 24 d.Crédit agricole prekiautojo ir Credit Suisse prekiautojo diskusijos, reikia pažymėti, kad nors obligacijos, su kuriomis susijusios šios diskusijos, buvo skirtingos, diskusijų turinys praktiškai toks pats. Aptariami prekiautojai keitėsi jautria komercine informacija apie vykstančių ar jau įvykusių derybų veiklą, visų pirma apie savo kainas ir klientus (žr. šio sprendimo 217–227 ir 228–232 punktus). Be to, per šias diskusijas išsakytos pastabos buvo itin laisvos, o prekiautojų elgesys natūralus. Šiose diskusijose nėra nieko, kas leistų manyti, kad prekiautojų noras vykdyti pažeidimą buvo išnykęs.
393
Kalbant apie 60 dienų pertrauką, skiriančią dvi 2013 m. spalio 11 d. ir 2013 m. gruodžio 10 d.Credit Suisse prekiautojo ir Deutsche Bank prekiautojo diskusijas, reikia pažymėti, kad šios diskusijos buvo susijusios su skirtingomis obligacijomis, tačiau jų turinys panašus. Per pirmąją iš šių diskusijų Credit Suisse prekiautojas atsiėmė pardavimo pavedimą iš brokerio platformos („killed it“) po to, kai Deutsche Bank prekiautojas pasiūlė jį atsiimti dėl savo ilgosios pozicijos („i am long bro… if ok to scarp it that would be better“). Per antrąją iš šių diskusijų Deutsche Bank prekiautojas pasiūlė atsiimti pasiūlymą pirkti („ah sorry bro… will kill it“), sužinojęs apie trumpąją Credit Suisse prekiautojo poziciją („i’m small short“). Aplinkybė, kad Deutsche Bank prekiautojas, sužinojęs Credit Suisse prekiautojo nuomonę, galiausiai atsisakė atsiimti pasiūlymą, nepaneigia vertinimo, kad šios diskusijos rodo jų turinio tęstinumą ir tam tikrą abipusiškumo formą laikui bėgant, kiek tai susiję su pasiūlymo atsiėmimu ir siūlymu jį atsiimti, kuris galėtų pakenkti kitam kartelio dalyviui. Be to, šiose diskusijose nėra nieko, kas leistų manyti, kad prekiautojų noras vykdyti pažeidimą tarp šių dviejų jo apraiškų buvo išnykęs. Pirmoji iš šių diskusijų, t. y. 2013 m. spalio 11 d. diskusija, kurioje dalyvavo trijų bankų prekiautojai, taip pat rodo norą suplanuoti socialinio pobūdžio susitikimą per kitą savaitę vyksiančią verslo kelionę į Niujorką (JAV).
394
Kalbant apie 55 dienų pertrauką, skiriančią dvi 2013 m. gruodžio 10 d. ir 2014 m. vasario 3 d.Credit Suisse prekiautojo ir Deutsche Bank prekiautojo diskusijas, reikia pažymėti, kad šios diskusijos buvo susijusios su skirtingomis obligacijomis, tačiau jų turinys panašus. Per pirmąją iš šių diskusijų Deutsche Bank prekiautojas pasiūlė atsiimti pasiūlymą, sužinojęs apie trumpąją Credit Suisse prekiautojo poziciją (žr. šio sprendimo 393 punktą). Per antrąją iš šių diskusijų Deutsche Bank prekiautojas neįtraukė Credit Suisse pateikto pasiūlymo į brokerio platformą, taigi abiem prekiautojams pasikeitus nuomonėmis nepardavė jam obligacijos. Abi diskusijos yra tiesioginės ir spontaniškos ir jose nėra nieko, kas leistų manyti, kad abiejų prekiautojų noras vykdyti ginčijamą pažeidimą tarp šių dviejų jo apraiškų buvo išnykęs.
395
Kalbant apie 82 dienų pertrauką nuo 2014 m. gegužės 1 d. Crédit agricole prekiautojo ir Credit Suisse prekiautojo diskusijos iki 2014 m. liepos 22 d. Crédit Suisse prekiautojo ir BofA prekiautojo diskusijos, reikia pažymėti, kad per pirmąją iš šių diskusijų Crédit agricole prekiautojas ir Credit Suisse prekiautojas aptarė konkrečios obligacijos kainą (KFW 5 1/8 03/16). Crédit agricole prekiautojas paklausė: „where u ma[rk]ing that sh1t [?]“. Credit Suisse prekiautojas paaiškino „got them marked + 2 on the bid (2/–2)“; į tai Crédit agricole prekiautojas atsakė „perfect“. Taigi šis susirašinėjimas leido Crédit agricole prekiautojui patikrinti savo kainas pasiteiraujant Credit Suisse prekiautojo. Per antrąją iš šių diskusijų BofA prekiautojas, kuris anksčiau, kai dirbo Deutsche Bank, dalyvavo diskusijose su kitais prekiautojais, pasiūlė Credit Suisse prekiautojui atsiimti savo pasiūlymą dėl kitos obligacijos. BofA prekiautojas taip pat paminėjo savo derybinę poziciją („sorry I didn’t realised kbn 19 in tullets was you… i went better bid… can kill it if you wanty… we are short 10 mm…“).
396
Per šią 82 dienų pertrauką šis buvęs Deutsche Bank prekiautojas nuo balandžio 1 d. atostogavo, nes tikėjosi 2014 m. birželio mėn. palikti šį banką ir prisijungti prie BofA. Šis įvykis laikinai nenutraukė pažeidimo, nes 2014 m. gegužės 1 d.Crédit agricole prekiautojas ir Credit Suisse prekiautojas aptarė obligacijos kainą (žr. šio sprendimo 395 punktą). Kita vertus, dėl Deutsche Bank prekiautojo atostogų prieš jam pakeičiant darbdavį laikinai sumažėjo trijų daugiausia dalyvavusių prekiautojų galimybės koordinuoti veiksmus ar keistis jautria komercine informacija.
397
2014 m. liepos 16 d. buvęs Deutsche Bank prekiautojas pradėjo dirbti BofA. Tai, kad šis prekiautojas po šešių dienų, t. y. 2014 m. liepos 22 d., surengė dvišalę diskusiją su Credit Suisse prekiautoju, norėdamas pasiūlyti atsiimti pasiūlymą („can kill it if you wanty“) ir išdėstyti savo derybinę poziciją („we are short 10 mm“), rodo nenutrūkstamą norą imtis veiksmų pagal bendrą planą, kuriuo siekiama Komisijos apibrėžto vieno antikonkurencinio tikslo. Šį nuolatinį norą rodo tiesioginis abiejų dalyvių tonas ir susirašinėjimo spontaniškumas.
398
Kalbant apie Credit Suisse nurodytą 67 dienų pertrauką nuo tariamos 2014 m. rugpjūčio 24 d. diskusijos iki 2014 m. spalio 29 d. diskusijos, reikia pažymėti, kad argumentas, kuriuo bando remtis Credit Suisse, nėra pagrįstas, nes 2014 m. rugpjūčio 24 d. nebuvo nustatyta jokių dvišalių diskusijų. Credit Suisse nurodyta diskusija iš tikrųjų įvyko 2014 m. rugsėjo 24 d., taigi pertrauka, kuria remiamasi, yra 37 dienos. Bet kuriuo atveju šios diskusijos nerodo, kad pažeidimas buvo laikinai nutrauktas, ir, priešingai, rodo, kad abiem atvejais Crédit agricole prekiautojas ir BofA prekiautojas toliau keitėsi informacija apie savo kainų strategiją ir taip išreiškė nuolatinį ir pastovų norą dalyvauti darant vieną pažeidimą, kurį Komisija konstatavo ginčijamame sprendime.
399
Kalbant apie 70 dienų pertrauką nuo 2014 m. spalio 29 d.Crédit agricole prekiautojo ir BofA prekiautojo diskusijos iki 2015 m. sausio 7 d.Crédit agricole prekiautojo ir Credit Suisse prekiautojo diskusijos, pažymėtina, kad pirmosios diskusijos turinyje nėra nieko, kas rodytų, kad jos dalyviai norėjo laikinai nutraukti ginčijamą pažeidimą, o antrosios diskusijos turinyje – nieko, kas rodytų, kad jie norėjo iš naujo vykdyti laikinai nutrauktą pažeidimą. Šios dvi diskusijos rodo, kad buvo keičiamasi informacija apie kainas. Taigi iš šių diskusijų matyti bendras ir nuolatinis noras toliau įgyvendinti Komisijos ginčijamame sprendime apibrėžtą bendrą planą.
400
Galiausiai, kalbant apie 45 dienų pertrauką nuo 2015 m. sausio 27 d.BofA prekiautojo ir Crédit agricole prekiautojo diskusijos iki 2015 m. kovo 12 d.Crédit agricole prekiautojo ir Credit Suisse prekiautojo diskusijos, reikia pažymėti, kad 2015 m. sausio 27 d. diskusijos turinys rodo, jog buvo keičiamasi informacija apie konkrečios obligacijos kainas. Per šią diskusiją BofA prekiautojas paklausė savo pašnekovo, kaip jis vertina šią obligaciją, o Crédit agricole prekiautojas jam atsakė. Šioje diskusijoje nėra jokios informacijos, iš kurios būtų matyti, kad BofA ir Crédit agricole prekiautojai svarstė galimybę ateityje nutraukti atitinkamus savo veiksmus.
401
Šiuo aspektu aplinkybė, kad 2015 m. sausio 27 d. diskusija yra paskutinė antikonkurencinė diskusija, kuria kaltinama BofA, ir kad ja baigėsi šio banko dalyvavimas darant ginčijamą pažeidimą, negali būti aiškinama kaip vieno pažeidimo, kurį padarė kiti du dalyvaujantys prekiautojai, t. y. Crédit agricole prekiautojas ir Credit Suisse prekiautojas, laikinas nutraukimas. 2015 m. kovo 12 d.Crédit agricole prekiautojo ir Credit Suisse prekiautojo diskusijos turinys rodo ne tik keitimąsi labai tikslia ir aktualia informacija apie klientui pateiktą pasiūlymą, bet ir kainų ir prekiautojų derybų veiklos koordinavimą (žr. šio sprendimo 257–267 ir 296–300 punktus). Prieš šį keitimąsi informacija ir koordinavimą nebuvo jokių įvadinių pareiškimų, iš kurių būtų galima spręsti, kad vienas pažeidimas prieš tai buvo laikinai nutrauktas. Priešingai, keitimasis informacija ir koordinavimas įvyko praėjus kelioms sekundėms po to, kai dalyviai prisijungė prie nenuolatinio diskusijų forumo.
402
Šio sprendimo 391 punkte pateikti vertinimai taikomi ir kitoms pertraukoms, kurias nurodė Credit Suisse ir kurios skiria kitas po 2013 m. vasario mėn. vykusias diskusijas.
403
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad konstatuoto kartelio veikimo aplinkybės, kurios truko maždaug penkerius metus ir du mėnesius, t. y. nuo 2010 m. sausio 19 d. iki 2015 m. kovo 24 d., leidžia daryti išvadą, kad vienas pažeidimas buvo tęstinis, nepaisant Credit Suisse nurodytų pertraukų.
404
Viena vertus, atitinkamų bankų prekiautojai siekė Komisijos ginčijamame sprendime konstatuoto antikonkurencinio tikslo, laisvai keisdamiesi informacija apie jų vykdomą derybų veiklą. Šis keitimasis vyko nuolat ir realiu laiku aprašant vykstančius įvykius, o tai jiems leido nustatyti galimybes koordinuoti veiksmus ir keistis jautria komercine informacija ir jomis pasinaudoti, kai tokios galimybės pasitaikydavo, be kita ko, kai dalyvaujantys prekiautojai išreikšdavo bendrą suinteresuotumą viena ar keliomis konkrečiomis OSSA. Taip minėti prekiautojai siekė antikonkurencinio tikslo vykdydami antikonkurencinį keitimąsi informacija apie konkrečias ir vienas nuo kitų nepriklausančias derybas ar net antikonkurencinį keitimąsi reikšminga informacija dėl konkrečių laikotarpių. Taigi, siekiant nagrinėjamo antikonkurencinio tikslo, nebuvo būtina rengti nuolatines ar kasdienes diskusijas.
405
Kita vertus, keli nuo 2013 m. vasario mėn. įvykę įvykiai galėjo turėti įtakos visų dalyvaujančių prekiautojų norui prisijungti prie bendro plano, kuriuo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo, t. y. pirma, Deutsche Bank prekiautojams nustatytas draudimas naudotis nuolatiniais daugiašalių diskusijų forumais griežtesnės priežiūros investicinių bankų sektoriuje kontekste, antra, Deutsche Bank prekiautojo kelių mėnesių atostogos prieš pradedant eiti pareigas BofA arba, trečia, sumažėjęs aktyvumas OSSA rinkoje.
406
Vis dėlto, nepaisant šių įvykių, iš Komisijos nustatytų diskusijų nematyti, kad būtų suabejota karteliu, visų pirma, kad dalyvaujantys prekiautojai būtų suabejoję savo noru tęsti antikonkurencinį elgesį. Atitinkamų bankų prekiautojai, nors ir rečiau, bet nuolat tęsė antikonkurencinio pobūdžio diskusijas, susijusias su konkrečiomis ir vienomis nuo kitų nepriklausančiomis derybomis.
407
Šių prekiautojų reakcija paaiškinama tuo, kad jų siekiamas antikonkurencinis tikslas buvo grindžiamas bendru jų supratimu, kad jie teikia vienas kitam tarpusavio pagalbą, siekdami laikui bėgant gauti abipusės naudos. Taigi tuo remdamasis prekiautojas galėjo susilaikyti nuo veiksmų, susijusių su konkrečiu sandoriu, arba pasidalyti sandorį su kitu prekiautoju, taigi atsisakyti nedelsiant gaunamo pelno. Prekiautojas taip pat galėjo keistis informacija su kitais prekiautojais, t. y. savo konkurentais, ir taip atsisakyti vienas nedelsiant pasinaudoti šia informacija. Prekiautojas susilaikė nuo veiksmų, dalijosi sandoriu arba keitėsi jautria komercine informacija dėl to, kad tikėjosi, jog kiti prekiautojai ateityje elgsis taip pat. Taigi, kiek tai susiję su nagrinėjamo kartelio veikimu, Komisijos konstatuoti veiksmai ir apskritai bendras planas, pagal kurį buvo vykdomi šie veiksmai, buvo grindžiami abipusiais lūkesčiais, kuriuos skatino kiekviena antikonkurencinė diskusija ir kurių tikslas buvo įgyti ilgalaikės naudos klientų ir konkuruojančių prekiautojų atžvilgiu, o galiausiai – kuo labiau padidinti dalyvaujančių prekiautojų pajamas, kartu sumažinant jų nuostolius (šiuo klausimu žr. ginčijamo sprendimo 643, 744, 746, 781 ir 810 konstatuojamąsias dalis).
408
Tokiomis aplinkybėmis dėl trumpo laikotarpio, per kurį informacija, kuria buvo keičiamasi, tapdavo pasenusi ir kuriuo rėmėsi Credit Suisse, Komisija neprivalėjo paaiškinti, kaip buvo užpildytos tarp dviejų pažeidimo apraiškų konstatuotos pertraukos. Be to, šis trumpumas negali paneigti Komisijos išvados, kad nagrinėjamas vienas pažeidimas buvo tęstinis.
409
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, negalima pritarti Credit Suisse argumentams, iš esmės grindžiamiems tuo, kad Komisija nepateikė įrodymų dėl faktinių aplinkybių, pakankamai artimų laiko atžvilgiu, kad būtų galima daryti išvadą, jog buvo padarytas tęstinis pažeidimas.
410
Šios išvados nepaneigia 2017 m. lapkričio 10 d. Sprendimas Icap ir kt. / Komisija (T‑180/15, EU:T:2017:795), kuriuo remiasi Credit Suisse.
411
Visų pirma reikia pažymėti, kad byloje, kurioje priimtas 2017 m. lapkričio 10 d. Sprendimas Icap ir kt. / Komisija (T‑180/15, EU:T:2017:795), Bendrasis Teismas konkrečiai vertino įmonės dalyvavimo tęstinumą, o ne viso pažeidimo tęstinumą.
412
Be to, kartelio tikslas ir veikimas buvo skirtingas nei ginčijamo pažeidimo atveju. 2017 m. lapkričio 10 d. Sprendime Icap ir kt. / Komisija (T‑180/15, EU:T:2017:795) Bendrasis Teismas kaip į nagrinėjamų pažeidimų veikimo kontekstą atsižvelgė kasdieninį į JPY LIBOR palūkanų normų, t. y. į visų referencinių palūkanų normų rinkinio, kuris buvo naudojamas daugeliui Japonijos jenomis išreikštų finansinių produktų, nustatymo pobūdį. Šiomis aplinkybėmis jis nusprendė, kad Komisija turėjo pabrėžti pozityvias priemones, kurių buvo imamasi jei ne kasdien, tai bent jau pakankamai ribotą laiką.
413
Galima palyginti: šiuo atveju, atsižvelgiant į kartelio veikimo kontekstą, konkrečiau kalbant, į tai, kad šis kartelis buvo grindžiamas pasikartojančiu bendradarbiavimu dėl konkrečių OSSA, Komisijai nereikėjo taip dažnai kaip byloje, kurioje priimtas 2017 m. lapkričio 10 d. Sprendimas Icap ir kt. / Komisija (T‑180/15, EU:T:2017:795), pabrėžti „pozityvias priemones“, kurių ėmėsi kartelio dalyviai.
414
Bet kuriuo atveju reikia pažymėti, kad ginčijamo pažeidimo dalyvių padėtis negali būti prilyginta Icap padėčiai byloje, kurioje priimtas 2017 m. lapkričio 10 d. Sprendimas Icap ir kt. / Komisija (T‑180/15, EU:T:2017:795). Icap atliko bankų kartelio „padėjėjos“ vaidmenį, o jos ekonominė veikla nebuvo tokia pati kaip tų bankų. Konkrečiai kalbant, Bendrasis Teismas pažymėjo, jog Komisija rėmėsi tuo, kad Icap darė pažeidimus, dėl kurių sprendimus kaskart priimdavo du bankai, ir kad dėl kartelio veikimo Komisijai buvo sunkiau įrodyti, jog Icap turėjo pagrįstai manyti, kad vieno banko jai pateikti prašymai buvo slapto susitarimo su kitu banku dalis. Šiuo atveju Komisija konstatavo, kad susiję bankai tiesiogiai dalyvavo bent jau tam tikruose konstatuoto vieno pažeidimo aspektuose.
415
Be to, atsižvelgiant į ginčijamo pažeidimo veikimo konteksto ir byloje, kurioje priimtas 2019 m. lapkričio 7 d. Sprendimas Campine ir Campine Recycling / Komisija (T‑240/17, nepaskelbtas Rink., EU:T:2019:778), nagrinėto kartelio veikimo konteksto skirtumus, be kita ko, kiek tai susiję su atitinkamu produktu ir kainos veiksnio svarba, tame sprendime Bendrojo Teismo pateikti vertinimai negali būti taikomi šioje byloje.
416
Galiausiai, kiek Credit Suisse remiasi 2021 m. sausio 14 d. Sprendimu Kilpailu- ja kuluttajavirasto (C‑450/19, EU:C:2021:10) ir generalinio advokato G. Pitruzzella išvada byloje Kilpailu- ja kuluttajavirasto (C‑450/19, EU:C:2020:698), reikia pažymėti, kad tame sprendime buvo siekiama nustatyti vieno ir tęstinio pažeidimo pabaigos datą tam, kad pagrindinę bylą nagrinėjantis nacionalinis teismas galėtų nustatyti senaties termino eigos pradžią. Taigi byla, kurioje priimtas tas sprendimas, nebuvo susijusi su vieno pažeidimo galimo laikino nutraukimo nustatymu ir to pažeidimo tęstinumo vertinimu. Be to, iš šio sprendimo 379–381 punktuose nurodytos jurisprudencijos, kurioje, be kita ko, daroma nuoroda į kartelio veikimo kontekstą, nematyti, kad į saugomą teisinį interesą reikėtų atsižvelgti, kaip teigia Credit Suisse, remdamasi 2021 m. sausio 14 d. Sprendimu Kilpailu- ja kuluttajavirasto (C‑450/19, EU:C:2021:10), vertinant, ar buvo laikinai nutrauktas vieno pažeidimo vykdymas.
417
Taigi Credit Suisse antrojo pagrindo trečia dalis turi būti atmesta.
ii) Dėl „Crédit agricole“ antrojo pagrindo antros dalies, kiek ja siekiama įrodyti, kad konstatuotas pažeidimas nėra tęstinis
418
Crédit agricole teigia, kad Komisija tinkamai neatsižvelgė į diskusijų pobūdžio ir dažnumo pokyčius 2013 m. pabaigoje ir 2014 m. pradžioje. Komisija bandė tai paaiškinti nurodydama OSSA rinkos pelningumo sumažėjimą ir nuolatinių daugiašalių diskusijų forumų pakeitimą dvišalėmis diskusijomis, kuris leidžia suprasti, kodėl sumažėjo įrodymų. Vis dėlto, Crédit agricole teigimu, tikėtina, kad dėl šio pakeitimo turėjo būti gauta daugiau įrodymų, nes vienas daugiašalių diskusijų forumas buvo pakeistas keliais dvišalių diskusijų forumais. Be to, atitinkami bankai, išskyrus prašymą atleisti nuo baudos šioje byloje pateikusį subjektą, taip pat pateikė to paties laikotarpio dokumentinius įrodymus, todėl sumažėjusi įrodymų apimtis paprasčiausiai atspindi nuo 2013 m. spalio mėn. gerokai sumažėjusį diskusijų skaičių. Šį sumažėjimą lėmė, be kita ko, ilgas Deutsche Bank prekiautojo nebuvimo laikotarpis, po kurio 2015 m. kovo 12 d. buvo tik vienas „koordinavimo“ atvejis, o tai, beje, reiškia, kad Komisija klaidingai aiškino keitimąsi informacija, kuriame dalyvavo Credit Suisse.
419
Iš pradžių dėl šio sprendimo 376–381 punktuose nurodytų priežasčių reikia atmesti Crédit agricole argumentą, kad pertraukos tarp antikonkurencinių diskusijų yra laikotarpiai, per kuriuos nagrinėjami veiksmai nebuvo vykdomi.
420
Pirma, dėl pažeidimo tęstinumo reikia pažymėti, kad, išskyrus šio sprendimo 363 ir 364 punktuose atmestus argumentus, Crédit agricole neginčijo Komisijos išvadų dėl bendro plano, kuriuo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo, buvimo.
421
Be to, Crédit agricole pažymėjo, kad antikonkurencinės diskusijos po 2013 m. spalio mėn. vyko dar rečiau, visų pirma dėl to, kad Deutsche Bank uždraudė naudotis nuolatiniais daugiašalių diskusijų forumais. Tačiau Crédit agricole netvirtina, kad ši aplinkybė pateisino aptariamo bendro plano ar objektyvių įrodymų, patvirtinančių šio plano buvimą, ginčijimą.
422
Bet kuriuo atveju šis draudimas ir perėjimas prie dvišalių diskusijų tinklo nepaneigė antikonkurencinių diskusijų, kurias apima ginčijamas pažeidimas, bendro mechanizmo ir schemos (žr. šio sprendimo 357–360 punktus).
423
Apskritai kalbant, Komisija nepadarė klaidų, susijusių su bendro plano, kuriuo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo, buvimu iki 2015 m. kovo mėn., o penkių veiksmų kategorijų nustatymas negali paneigti šio bendro plano egzistavimo (žr. šio sprendimo 70–89 ir 364 punktus).
424
Tuo remiantis darytina išvada, kad Komisija galėjo nuspręsti, jog ginčijamas pažeidimas tęsėsi per visą ginčijamame sprendime nurodytą pažeidimo laikotarpį, nebent būtų konstatuotas to pažeidimo laikinas nutraukimas (žr. šio sprendimo 379–381 punktus).
425
Antra, dėl kitų šalių aptartų aplinkybių reikia pažymėti, kad nors Crédit agricole nurodė Komisijos motyvą, susijusį su OSSA rinkos pelningumo sumažėjimu, išdėstytą ginčijamo sprendimo 534 konstatuojamojoje dalyje, siekdamas užginčyti jo reikšmingumą, šis bankas neginčijo šios aplinkybės realumo. Be to, nors Crédit agricole nurodo ribotą Deutsche Bank prekiautojo dalyvavimą tam tikru laikotarpiu, jis neginčija, kad tai lėmė jo „garden leave“, t. y. laikotarpis, kuriuo šis prekiautojas, prieš prisijungdamas prie BofA, dar turėjo Deutsche Bank darbuotojo statusą, tačiau nedirbo. Crédit agricole taip pat neginčijo, kad tas prekiautojas vėl pradėjo dalyvauti antikonkurencinėse diskusijose netrukus po to, kai prisijungė prie BofA (žr. šio sprendimo 396 ir 397 punktus ir ginčijamo sprendimo 534, 557 ir 558 konstatuojamąsias dalis).
426
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, ir, nesant priešingų įrodymų ar požymių, nors gali būti, kad ginčijamas pažeidimas buvo ne toks intensyvus, Crédit agricole pateikti įrodymai negali padaryti įtakos šio pažeidimo tęstinumui, todėl neleidžia daryti išvados, kad ginčijamas pažeidimas buvo laikinai nutrauktas.
427
To nepaneigia ginčijamame sprendime pateikti argumentai, susiję su „nuolatiniais ryšiais“ (95, 96 ir 761 konstatuojamosios dalys). Viena vertus, neginčijama, kad atitinkamų bankų prekiautojai asmeniškai buvo gan artimi ir kad jie dažnai bendraudavo, neatsižvelgiant į tai, ar šios diskusijos buvo antikonkurencinės, ar ne. Kita vertus, Crédit agricole neneigia, kad bent jau tam tikrais laikotarpiais iki 2013 m. spalio mėn. antikonkurencinės diskusijos buvo dažnos.
428
Trečia, kiti Crédit agricole pateikti argumentai negali paneigti Komisijos konstatuoto vieno pažeidimo tęstinumo.
429
Viena vertus, likusi Crédit agricole argumentų dalis grindžiama jo asmenine padėtimi. Konkrečiau kalbant, likusi šio banko argumentų dalis grindžiama laikotarpių tarp diskusijų, kuriose jis dalyvavo ir kurias Komisija laikė antikonkurencinėmis arba kurias Crédit agricole pripažįsta antikonkurencinėmis šios savo argumento dalies tikslais, trukme.
430
Taigi Crédit agricole pateiktuose argumentuose iš esmės neatsižvelgiama į diskusijas, kurias, Komisijos nuomone, apima vienas pažeidimas ir kuriose dalyvavo kitų dviejų atitinkamų bankų prekiautojai. Konkrečiai kalbant, Crédit agricole nurodant pertraukas tarp dviejų pažeidimo apraiškų neatsižvelgiama į kitų dalyvių elgesį.
431
Kita vertus, Crédit agricole neįrodė, kad jo nedalyvavimas darant vieną pažeidimą tam tikrais laikotarpiais gali paneigti viso minėto pažeidimo tęstinumą.
432
Todėl Crédit agricole argumentas, kiek jis grindžiamas laikotarpių, skiriančių vien diskusijas, kuriose jis dalyvavo, trukme, negali paneigti Komisijos išvados, kad ginčijamame sprendime nustatytas vienas pažeidimas buvo tęstinis. Tačiau tas argumentas gali įrodyti Crédit agricole„dalyvavimo“ darant šį vieną pažeidimą laikiną nutraukimą, taigi būtent šiame kontekste šis argumentas bus nagrinėjamas vėliau.
433
Taigi Crédit agricole antrojo pagrindo antra dalis turi būti atmesta tiek, kiek ja siekiama įrodyti, kad Komisijos konstatuotas vienas pažeidimas nebuvo tęstinis.
d)
Dėl „Crédit Agricole“ ir „Credit Suisse“ dalyvavimo darant konstatuotą vieną ir tęstinį pažeidimą
434
Reikia priminti, kad vieno ir tęstinio pažeidimo buvimo konstatavimas skiriasi nuo klausimo, ar atsakomybė už visą šį pažeidimą priskirtina tam tikrai įmonei. Be to, atsakomybės už visą vieną ir tęstinį pažeidimą priskyrimas įmonei turi būti vertinamas atsižvelgiant į du veiksnius, t. y. pirma, minėtos įmonės sąmoningą prisidėjimą prie visų dalyvių siektų bendrų tikslų ir, antra, jos žinojimą apie kitų įmonių siekiant tų pačių tikslų planuotus ar įgyvendintus neteisėtus veiksmus arba tai, kad ji galėjo pagrįstai juos numatyti ir buvo pasirengusi prisiimti su tuo susijusią riziką (žr. šio sprendimo 148–153 punktus).
435
Ginčijamo sprendimo 780–787 konstatuojamosiose dalyse Komisija išdėstė priežastis, dėl kurių manė, kad atitinkami bankai sąmoningai prisidėjo prie bendro plano įgyvendinimo. Konkrečiai kalbant, ji paaiškino, kad iš įrodymų, pateiktų ginčijamo sprendimo 4.2 skirsnyje, skirtame chronologiniam daugiau nei 200 diskusijų, vykusių nuo 2010 m. sausio 19 d. iki 2015 m. kovo 12 d., išdėstymui, aiškiai matyti, kad kiekvienas iš atitinkamų bankų savo darbuotojų veiksmais sąmoningai prisidėjo prie bendro plano, kuriuo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo, įgyvendinimo vienu ar keliais konkrečiais laikotarpiais.
436
Ginčijamo sprendimo 807–826 konstatuojamosiose dalyse Komisija išdėstė motyvus, dėl kurių manė, kad kiekvienas iš atitinkamų bankų žinojo apie kitų bankų antikonkurencinius veiksmus. Konkrečiai dėl laikotarpio po 2013 m. vasario mėn., t. y. po to, kai Deutsche Bank uždraudė savo prekiautojams naudotis nuolatiniais daugiašalių diskusijų forumais, Komisija iš esmės pažymėjo, kad atitinkamų bankų prekiautojai ir toliau keitėsi informacija, pasinaudodami tinklu dvišalių forumų, per kuriuos konkrečiose dvišalėse diskusijose du dalyvaujantys atitinkamų bankų prekiautojai perduodavo iš nedalyvaujančio trečio prekiautojo gautą informaciją. Ji pridūrė, kad minėta informacija buvo susijusi su tokiais pačiais duomenimis, kokiais buvo keičiamasi per diskusijas daugiašalių diskusijų forumuose.
437
Crédit agricole antrojo pagrindo pirma dalis formaliai grindžiama tuo, kad jis neprisidėjo prie bendro plano įgyvendinimo.
438
Savo ruožtu Credit Suisse antrojo pagrindo antroje dalyje teigia, jog Komisija neįrodė, kad po 2013 m. vasario mėn. jis tiesiogiai dalyvavo dvišalėse kitų bankų diskusijose ar kad žinojo apie jas arba galėjo pagrįstai numatyti.
1) Dėl „Crédit agricole“ pateikto antrojo pagrindo pirmos dalies, formaliai grindžiamos tuo, kad jis neprisidėjo prie bendro plano įgyvendinimo
439
Crédit agricole antrojo pagrindo pirma dalis formaliai grindžiama tuo, kad jis neprisidėjo prie bendro plano. Vis dėlto šioje dalyje jis taip pat nurodo nežinojęs apie tam tikrus kitų atitinkamų bankų veiksmus.
440
Crédit agricole argumentus reikia išnagrinėti atskiriant, pirma, jos sąmoningą prisidėjimą prie bendro plano ir, antra, jos žinojimą apie visus kitų atitinkamų bankų įgyvendinamus ar planuojamus veiksmus.
i) Dėl sąmoningo „Crédit Agricole“ prisidėjimo prie bendro plano
441
Pirma, Crédit agricole neigia, kad ketino prisidėti prie bendro plano, kuriuo siekiama bendro tikslo, nes norėjo ne kuo labiau padidinti savo pajamas, o susikurti reputaciją antrinėje OSSA rinkoje.
442
Antra, Crédit agricole teigia: kadangi jis nedalyvavo atliekant tam tikrų kategorijų veiksmus, sudarančius vieną ir tęstinį pažeidimą, Komisija turėjo įrodyti, kad jis žinojo arba turėjo žinoti, kad jo dalyvavimas kitų kategorijų veiksmuose buvo platesnio plano dalis. Crédit agricole teigimu, diskusijos, kuriomis jo atžvilgiu rėmėsi Komisija, iš tikrųjų rodo teisėtus mėginimus gauti likvidaus turto, ieškoti kainų ir sudaryti sandorius. Šiuo klausimu Crédit agricole remiasi argumentais, kuriuos jis nurodė savo pirmajame pagrinde. Crédit agricole priduria, kad net ir sutinkant su kvalifikavimu kaip „koordinavimo diskusijos“, Komisija neįrodė, kad jis dalyvavo pirmos kategorijos koordinavimo veiksmuose, t. y. koordinuojant konkretiems klientams siūlomas kainas.
443
Šiuo aspektu, pirma, reikia pažymėti, kad Crédit agricole nepaaiškino, ką reiškia jo tikslas susikurti „reputaciją“ antrinėje OSSA rinkoje ir kodėl šis tikslas buvo nesuderinamas su kitų atitinkamų bankų prekiautojų tikslu sumažinti netikrumą dėl veiksmų, kurių jie atitinkamai imsis konkrečiose derybose, koordinuodami veiksmus ir keisdamiesi informacija (ginčijamo sprendimo 757 konstatuojamoji dalis).
444
Be to, reikia konstatuoti, kad Crédit agricole neginčijo ginčijamo sprendimo 780 ir 781 konstatuojamosiose dalyse padarytų išvadų, susijusių su atitinkamų bankų ketinimu prisidėti prie bendro plano, visų pirma išvadų dėl aktyvaus šių bankų prekiautojų dalyvavimo daugiašalių ir dvišalių diskusijų forumuose. Crédit agricole taip pat neginčijo to, kad jo prekiautojas prie daugiašalių diskusijų forumo prisijungė vos atvykęs į šį banką po to, kai nustojo eiti pareigas BofA (ginčijamo sprendimo 784 konstatuojamoji dalis ir 891 išnaša).
445
Antra, Crédit agricole argumentas visų pirma yra nereikšmingas, nes juo siekiama ginčyti jo sąmoningą prisidėjimą remiantis klaidinga prielaida, kad Komisija konstatavo penkis atskirus pažeidimus, atitinkančius penkias veiksmų kategorijas, kurias nustatė ginčijamame sprendime (žr. šio sprendimo 87 ir 89 punktus).
446
Be to, Komisija turėjo teisę manyti, kad Crédit agricole žinojo apie 2013 m. sausio 31 d. ir spalio 11 d. diskusijas, kurios vyko jam dalyvaujant (žr. šio sprendimo 133, 134 ir 196–200 punktus). Kita vertus, Komisija šio banko atžvilgiu negalėjo pagrįstai remtis 2013 m. sausio 10 d. diskusija (žr. šio sprendimo 145 punktą).
447
Galiausiai iš, pirma, diskusijų, kurių Crédit agricole neturi teisės ginčyti, ir, antra, diskusijų, kurias šis bankas turi teisę ginčyti ir kurios nagrinėjamos šio sprendimo 188–268 punktuose, matyti, kad jo prekiautojas prisidėjo prie maždaug trisdešimties antikonkurencinių diskusijų nuo 2013 m. sausio 11 d. iki 2015 m. kovo 24 d. ir ypač prie 2015 m. kovo 12 d. diskusijos, kuri patvirtina prie 1 kategorijos priskiriamų veiksmų egzistavimą, t. y. kainų, apie kurias pranešta konkrečioms sandorio šalims, koordinavimą.
448
Trečia, Crédit agricole prekiautojo prisidėjimas prie visų dalyvių siekiamo antikonkurencinio tikslo buvo sąmoningas. Antikonkurenciniai veiksmai, kuriuose dalyvavo Crédit agricole prekiautojas, pasireiškė kainų ir derybų veiklos koordinavimu. Šiomis aplinkybėmis jis teikė pagalbą konkuruojantiems prekiautojams arba naudojosi atitinkamų prekiautojų pagalba dėl bendro visų dalyvių intereso.
449
Be to, Crédit agricole prekiautojas dalyvavo antikonkurenciškai keičiantis informacija. Šiuo aspektu Crédit agricole prekiautojas tikrai žinojo, kad įprastų komercinių sandorių kontekste informacijos apie jo kainas, klientus ar vykdomas derybas atskleidimas konkuruojantiems prekiautojams galėjo susilpninti jo padėtį. Vis dėlto nagrinėjamu atveju šis prekiautojas buvo užtikrintas, kad informacija, kurią jis perdavė kitiems prekiautojams, nebus panaudota jo nenaudai ir kad keitimasis informacija, kuriame jis dalyvavo, suteiks jam pranašumą ir leis koordinuoti savo veiklą su kitais prekiautojais.
450
Taigi Crédit agricole neįrodė, kad Komisija padarė klaidą, kai nusprendė, kad šio banko prekiautojas sąmoningai prisidėjo prie visų dalyvių siekiamo vieno antikonkurencinio tikslo įgyvendinimo ir kad minėtos diskusijos apėmė visas Komisijos nustatytas veiksmų kategorijas.
ii) Dėl „Crédit agricole“ žinojimo apie visus kitus kitų atitinkamų bankų įgyvendinamus arba planuojamus veiksmus
451
Crédit agricole teigia, kad negalėjo žinoti apie prie 1 kategorijos priskiriamus veiksmus. Siekdama įrodyti žinojimą apie prie šios kategorijos priskiriamus veiksmus, Komisija tik miglotai tvirtino, kad atitinkamų bankų prekiautojai pažinojo vieni kitus, taigi turėjo žinoti apie šiuos veiksmus.
452
Be to, kai kuriose pavienėse Crédit agricole procesinių dokumentų ištraukose teigiama, kad apskritai jis ginčija savo žinojimą apie kitų atitinkamų bankų veiksmus ir tai, kad jis galėjo pagrįstai juos numatyti, be kita ko, po to, kai 2013 m. vasario mėn. Deutsche Bank prekiautojai nustojo naudotis nuolatiniais daugiašalių diskusijų forumais.
453
Šiuo aspektu, pirma, dėl Crédit agricole tvirtinimo, kad jis nežinojo apie prie 1 kategorijos priskiriamus veiksmus, nes šie veiksmai skiriasi nuo kitų nagrinėjamų veiksmų, pakanka priminti, kad Komisija nekonstatavo penkių atskirų pažeidimų, atitinkančių kiekvieną iš penkių ginčijamame sprendime nustatytų veiksmų kategorijų (žr. šio sprendimo 70–89 punktus).
454
Taigi Komisija neturėjo įrodyti, kad Crédit agricole tiksliai žinojo apie kiekvieną iš penkių veiksmų kategorijų, vertinamų atskirai.
455
Bet kuriuo atveju iš šio sprendimo 257–268 punktų matyti, kad Crédit agricole prekiautojas tiesiogiai dalyvavo 2015 m. kovo 12 d. diskusijoje, kuri patvirtina prie 1 kategorijos priskiriamų veiksmų egzistavimą, t. y. kainų, apie kurias pranešta konkrečioms sandorio šalims, koordinavimą.
456
Antra, darant prielaidą, kad savo argumentais Crédit agricole ginčijo, kad jis žinojo arba pagrįstai galėjo numatyti visus kitų atitinkamų bankų veiksmus, visų pirma priskiriamus prie 1 kategorijos, reikia daryti toliau nurodytas išvadas.
457
Pirma, eidamas pareigas Crédit agricole, šio banko prekiautojas tiesiogiai dalyvavo dviejų ar trijų prekiautojų antikonkurencinėse diskusijose, vykusiose nuolatiniuose daugiašaliuose diskusijų forumuose 2013 m. sausio 11, 18, 23 ir 31 d. ir 2013 m. vasario 15 d. Šios diskusijos lėmė veiksmus, kurie, Komisijos nuomone, priskiriami prie 2, 3, 4 ir 5 kategorijų. Crédit agricole kritika dėl Komisijos atliktų 2013 m. sausio 18 ir 31 d. ir 2013 m. vasario 15 d. diskusijų vertinimų buvo atmesta šio sprendimo 188–208 punktuose. Be to, Komisijos vertinimas, kad Crédit agricole dalyvavo keliose kitose antikonkurencinėse diskusijose, turi būti laikomas galutiniu, nes šis bankas šių diskusijų tinkamai neginčijo.
458
Antra, Crédit agricole neginčija, kad žinojo, jog Deutsche Bank prekiautojai nustojo naudotis nuolatiniais daugiašalių diskusijų forumais dėl 2013 m. vasario mėn. jų darbdavio jiems nustatyto draudimo.
459
Trečia, Crédit agricole tiesiogiai dalyvavo dvišalėse antikonkurencinėse diskusijose su kitais atitinkamais bankais po 2013 m. vasario mėn. Šie keitimaisi informacija apėmė visus Komisijos nustatytus veiksmus, visų pirma 1 kategorijos veiksmus.
460
Viena vertus, Crédit agricole prekiautojas dalyvavo antikonkurencinėse dvišalėse diskusijose su Deutsche Bank prekiautoju, paskui – BofA prekiautoju 2013 m. kovo 21 d., birželio 3 d., liepos 2, 10, 12 ir 25 d. ir rugsėjo 4 d., 2014 m. rugpjūčio 6 d., rugsėjo 24 d. ir spalio 29 d. bei 2015 m. sausio 7 ir 27 d.
461
Kita vertus, Crédit agricole prekiautojas dalyvavo antikonkurencinėse dvišalėse diskusijose su Credit Suisse prekiautoju 2013 m. kovo 19 d., gegužės 24 d., rugpjūčio 9 ir 14 d., 2014 m. kovo 4, 7 ir 14 d., gegužės 1 d. ir rugpjūčio 4 d. bei 2015 m. kovo 12 ir 24 d. Iki 2013 m. rugpjūčio mėn. Crédit agricole ir Credit Suisse prekiautojai toliau naudojosi nuolatiniu daugiašaliu forumu, kurį visi atitinkami bankai naudojo iki 2013 m. vasario mėn. ir per jį. Galiausiai 2015 m. kovo 24 d.Crédit agricole prekiautojas gavo Credit Suisse prekiautojo interesų sąrašą.
462
Ketvirta, 2013 m. spalio 11 d.Deutsche Bank prekiautojas pakvietė Crédit Agricole prekiautoją į diskusijų forumą, kuriame dalyvavo šis Deutsche Bank prekiautojas ir Credit Suisse prekiautojas. Vykstant diskusijai, kurioje dalyvavo Crédit agricole prekiautojas, Credit Suisse prekiautojas atsiėmė pasiūlymą parduoti (angl. sale order), pateiktą brokeriui (angl. broker), po to, kai Deutsche Bank prekiautojas jam pasiūlė („i am long bro… if ok to scarp it that would be better“).
463
Kaip matyti iš šio sprendimo 134 punkto, Crédit agricole neįrodė, kad jo prekiautojas nežinojo apie nagrinėjamas antikonkurencines diskusijas, vykusias 2013 m. spalio 11 d. nuo 9 val. 18 min. 25 sek. iki 9 val. 19 min. 15 sek. diskusijų forume CHAT-fs:5257AB6D 02E00121, prie kurio šio banko prekiautojas buvo prisijungęs nuo tos pačios dienos 8 val. 44 min. 58 sek.
464
Penkta, kitos diskusijos, kurias Komisija paminėjo ginčijamame sprendime, įrodo, kad Crédit agricole prekiautojas žinojo apie Deutsche Bank prekiautojo ir Credit Suisse prekiautojo diskusijas ir apie tai, kad šios diskusijos visų pirma buvo susijusios su atitinkama jų derybų veikla.
465
Per 2013 m. liepos 10 d. diskusiją Deutsche Bank prekiautojas informavo Crédit agricole prekiautoją apie Credit Suisse prekiautojo padėtį ([Credit Suisse’s trader] also been hit“) (ginčijamo sprendimo 501 konstatuojamoji dalis).
466
Be to, per ginčijamo sprendimo 823 konstatuojamojoje dalyje minėtą 2013 m. spalio 22 d. diskusiją Crédit agricole prekiautojas paklausė Deutsche Bank prekiautojo, ar jis dar turi obligacijų „ifc 18“ („u got any ifc 18 left“). Deutsche Bank prekiautojas atsakė neigiamai ir pažymėjo, kad paskutinę dalį pardavė Credit Suisse prekiautojui, kuris dar turėjo jas turėti („nope… all sold… sold last piece to [Credit Suisse’s trader]… he might still have them“). Crédit agricole prekiautojas atsakė, kad jo pasiteiraus („ok will ask him“).
467
Taigi, iki 2013 m. vasario 25 d. dalyvaudamas nuolatiniuose daugiašaliuose diskusijų forumuose Crédit agricole žinojo, kad iki šios datos Deutsche Bank ir Credit Suisse prekiautojai derino veiksmus. Be to, kadangi po šios datos Crédit agricole prekiautojas dalyvavo antikonkurencinėse dvišalėse diskusijose su kiekvienu iš šių dviejų prekiautojų, o Komisija turėjo įrodymų, patvirtinančių, jog po 2013 m. vasario 25 d. egzistavo dvišalių diskusijų tinklas, kuriame šie trys prekiautojai toliau aptarinėjo savo derybų veiklą, reikia konstatuoti, kad Crédit agricole prekiautojas galėjo bent jau pagrįstai numatyti, jog kiti du prekiautojai vedė antikonkurencines dvišales diskusijas.
468
Išvadą, kad Crédit agricole galėjo bent pagrįstai numatyti visus kitų bankų veiksmus, visų pirma kainų, apie kurias pranešta tam tikroms sandorio šalims, koordinavimą, taip pat patvirtina kiti įrodymai.
469
Pirma, reikia priminti, kad darbuotojas atlieka savo pareigas įmonės, kurioje jis dirba, naudai ir laikosi jos nurodymų, todėl laikomas priklausančiu ekonominiam vienetui, kurį sudaro ši įmonė (žr. 2016 m. liepos 21 d. Sprendimo VM Remonts ir kt., C‑542/14, EU:C:2016:578, 23 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
470
Taigi žinios, kurias darbuotojas įgijo prieš pradėdamas dirbti naujoje įmonėje ir kurias jis faktiškai perduoda šiam naujam darbdaviui, gali būti laikomos žiniomis, kuriomis dalijasi naujas darbdavys.
471
Antra, pagal suformuotą jurisprudenciją Komisija, siekdama susidaryti bendrą vaizdą ir įrodyti parengiamuosius kartelio etapus, taip pat patvirtinti tam tikrų įrodymų aiškinimą, gali remtis ryšiais, kurie buvo užmegzti prieš pažeidimo laikotarpį arba po jo (šiuo klausimu žr. 2008 m. liepos 8 d. Sprendimo Lafarge / Komisija, T‑54/03, nepaskelbtas Rink., EU:T:2008:255, 428 punktą; 2012 m. vasario 2 d. Sprendimo Denki Kagaku Kogyo ir Denka Chemicals / Komisija, T‑83/08, nepaskelbtas Rink., EU:T:2012:48, 188 punktą ir 2012 m. birželio 27 d. Sprendimo Coats Holdings / Komisija, T‑439/07, EU:T:2012:320, 60 punktą).
472
Taigi Komisija turi teisę remtis žiniomis, kurias darbuotojas įgijo prieš pradėdamas dirbti naujoje įmonėje ir kurias jis faktiškai suteikė šiam naujam darbdaviui, kai šios žinios patvirtina kitą jos turimą informaciją.
473
Šiuo atveju prieš pradėdamas eiti pareigas Crédit agricole šio banko prekiautojas, veikdamas kaip BofA prekiautojas, tiesiogiai dalyvavo atliekant veiksmus nuolatiniuose daugiašaliuose diskusijų forumuose ir dvišalėse diskusijose. Be to, Crédit agricole prekiautojo veiksmus, kurių jis ėmėsi eidamas ankstesnes pareigas, galima priskirti prie visų Komisijos nustatytų kategorijų, visų pirma prie 1 kategorijos, susijusios su kainų, apie kurias pranešta tam tikroms sandorio šalims, koordinavimu.
474
Taigi Crédit agricole prekiautojo einant ankstesnes pareigas įgytos žinios gali patvirtinti kitus Komisijos nurodytus duomenis, kuriais remdamasi ji padarė išvadą, kad Crédit agricole galėjo bent pagrįstai numatyti visus kitų bankų veiksmus.
475
Antra, Komisija konstatavo, kad Crédit agricole prekiautojas priklausė ribotai prekiautojų, kurie itin susiję su ginčijamu pažeidimu, grupei. Šie prekiautojai buvo dėl savo profesijos ir asmeniškai pažįstami ir jie buvo suprantami kaip grupė (žr. ginčijamo sprendimo 425, 807, 809 ir 810 konstatuojamąsias dalis).
476
Trečia, kaip Komisija nurodė ginčijamo sprendimo 809 konstatuojamojoje dalyje ir 931 išnašoje, iš dviejų lygiagrečių 2013 m. gegužės 23 d. diskusijų, kurias ji pateikė vykdydama tyrimo priemonę ir kurios vyko tarp, pirma, Crédit agricole prekiautojo ir Credit Suisse prekiautojo ir, antra, Credit Suisse prekiautojo ir Deutsche Bank prekiautojo, matyti, kad atitinkamų bankų prekiautojai buvo suvokiami kaip „gauja“ (angl. gang), įskaitant ir po 2013 m. vasario mėn.
477
Diskutuodamas su Crédit agricole prekiautoju Credit Suisse prekiautojas pasakojo sutikęs asmenį, kuris jo paklausė, ar jis priklauso „gaujai“; į tai jis ironiškai atsakė, kad nieko nesakė Deutsche Bank ir Crédit agricole prekiautojams („met that… girl last night… told her we should chat/help each other out ir t. t. She turned around and said “but your part of the ‘gang’, can I trust you?“ she says, everyone talks about [our tight-knit group]… lol…I told her, I don’t tell [Deutsche Bank’s trader] or [Crédit agricole’s trader] anything… trust me!“). Crédit agricole prekiautojas atsakė juokdamasis.
478
Po kelių minučių Credit Suisse prekiautojas, lygiagrečiai diskutuodamas su Deutsche Bank prekiautoju, paaiškino, kad ką tik kalbėjosi su Crédit agricole prekiautoju, ir perpasakojo žinutės, kurią pastarajam nusiuntė dėl praėjusios dienos susitikimo, turinį. Deutsche Bank prekiautojas atsakė juokdamasis.
479
Taigi Komisija teisingai nusprendė, kad Crédit agricole galėjo bent pagrįstai numatyti visus kitų atitinkamų bankų įgyvendinamus ar planuojamus veiksmus, be kita ko, tai, kad šie veiksmai buvo susiję su visomis ginčijamame sprendime Komisijos aprašytų veiksmų kategorijomis. Konkrečiai kalbant, Komisija padarė teisingą išvadą, kad Crédit agricole galėjo bent pagrįstai numatyti 2013 m. rugsėjo 25 d. ir 2014 m. vasario 5 d. dvišales diskusijas, kuriose dalyvavo kiti nei Crédit agricole bankai, t. y. Credit Suisse ir Deutsche Bank, ir kurios priskiriamos prie 1 kategorijos (žr. ginčijamo sprendimo 528, 529, 539 ir 540 konstatuojamąsias dalis).
480
Todėl Crédit agricole neturi pagrindo teigti, kad negalėjo pagrįstai numatyti visų kitų prekiautojų veiksmų.
481
Vadinasi, Crédit agricole nurodytą antrojo pagrindo pirmą dalį reikia atmesti.
2) Dėl „Credit Suisse“ antrojo pagrindo antros dalies, susijusios su klaidomis, padarytomis dėl jo žinojimo apie dvišales kitų bankų prekiautojų diskusijas arba dėl to, kad jis galėjo pagrįstai jas numatyti
482
Credit Suisse ginčija Komisijos išvadą dėl jo atsakomybės, nes ši atsakomybė grindžiama, pirma, tiesioginiu šio banko dalyvavimu atliekant visus ginčijamą pažeidimą sudarančius veiksmus ir, antra, tuo, kad minėtas bankas žinojo apie dvišales diskusijas, kuriose dalyvavo kitų bankų prekiautojai, arba galėjo pagrįstai jas numatyti ir buvo pasirengęs prisiimti su tuo susijusią riziką. Šios dvi prielaidos yra klaidingos.
483
Pirma, Credit Suisse tvirtina, kad net jei būtų įrodyta, kad jis dalyvavo kiekvieno „tipo“ veiksmuose, to nepakaktų, kad būtų galima konstatuoti jo dalyvavimą kiekvienoje antikonkurencinėje diskusijoje ar pripažinti jį atsakingu už diskusijas, kuriose jis tiesiogiai nedalyvavo.
484
Antra, atsižvelgiant į tai, kad po 2013 m. vasario mėn. vykusiomis dvišalėmis diskusijomis, anot Credit Suisse, negalėjo būti siekiama to paties bendro tikslo, kaip ir iki šios datos vykusiomis diskusijomis, klaidinga manyti, kad šis bankas galėjo žinoti arba pagrįstai numatyti, kad kiti atitinkami bankai tęs „tą patį“ pažeidimą. Beje, taip būtų ir tuo atveju, jei būtų nuspręsta, kad šios vėlesnės diskusijos susijusios su tuo pačiu bendru planu ir tuo pačiu bendru tikslu kaip ir ankstesnės diskusijos.
485
Credit Suisse teigimu, ginčijamame sprendime Komisijos nurodyti motyvai, žinoma, leidžia įrodyti, kad jo prekiautojas žinojo apie tai, kad kiti dalyvaujantys prekiautojai, kurių asmeninis artumas buvo akivaizdus, tęsė diskusijas. Tačiau šie motyvai visiškai neįrodo, kad Credit Suisse galėjo žinoti apie kitų atitinkamų bankų prekiautojų dvišalių diskusijų antikonkurencinį pobūdį ar tikslą.
486
Iš pradžių reikia priminti, kad Credit Suisse argumentai, susiję su bendro plano, kuriuo būtų siekiama vieno antikonkurencinio tikslo, nebuvimu, buvo atmesti šio sprendimo 322–362 punktuose. Taigi Credit Suisse argumentams negalima pritarti tiek, kiek jie grindžiami bendro plano nebuvimu, be kita ko, po 2013 m. vasario mėn.
487
Dėl likusių Credit Suisse argumentų, pirma, reikia pažymėti, kad šis bankas neginčija, jog tiesiogiai dalyvavo daugelyje diskusijų, kurias Komisija nagrinėjo ginčijamame sprendime ir kurios vyko nuolatiniuose daugiašalių diskusijų forumuose nuo 2010 m. birželio mėn. iki 2013 m. vasario mėn.
488
Antra, viena vertus, iš šio sprendimo 110 punkto matyti, kad kritika, kurią Credit Suisse pateikia dėl prie dubliko pridėtoje lentelėje nurodytų 25 diskusijų, yra nepriimtina, kiek ji susijusi su pirmojo pagrindo antra dalimi, grindžiama SESV 101 straipsnio pažeidimu, kurį Komisija padarė nusprendusi, kad „pranešimai apie kainų nustatymą“ yra „ribojimas dėl tikslo“.
489
Kita vertus, Credit Suisse argumentai, kuriais siekiama įrodyti, kad 2010 m. rugsėjo 28 d., 2012 m. vasario 8 d. ir 2013 m. sausio 10 d. diskusijos nebuvo antikonkurencinio pobūdžio, buvo atmesti šio sprendimo 269–295 punktuose.
490
Trečia, nustatyta, kad Credit Suisse tiesiogiai dalyvavo antikonkurencinėse dvišalėse diskusijose arba bent jau žinojo apie jų egzistavimą. Komisija paminėjo antikonkurencines dvišales diskusijas, vykusias 2011 m. gegužės 19–20 d. (294 ir 297 konstatuojamosios dalys) ir 2012 m. gruodžio 17 d. (444 konstatuojamoji dalis) nenuolatiniuose Credit Suisse prekiautojo ir Deutsche Bank prekiautojo forumuose, kurių turinio Credit Suisse neginčija.
491
Ketvirta, Credit Suisse neginčija žinojusi apie tai, jog Deutsche Bank prekiautojai nustojo naudotis nuolatiniais daugiašalių diskusijų forumais dėl 2013 m. vasario mėn. jų darbdavio nustatyto draudimo jais naudotis, o ne dėl Deutsche Bank prekiautojų ketinimo nebedalyvauti darant pažeidimą (žr. visų pirma 94, 766, 767, 822, 823 ir 847 konstatuojamąsias dalis).
492
Penkta, po 2013 m. vasario mėn. Credit Suisse tiesiogiai dalyvavo antikonkurencinėse dvišalėse diskusijose su kitais atitinkamais bankais.
493
Iš pradžių Credit Suisse prekiautojas dalyvavo antikonkurencinėse dvišalėse diskusijose su Deutsche Bank prekiautoju, paskui 2013 m. kovo 13 d., rugpjūčio 27 d., rugsėjo 25 d., gruodžio 10 d., 2014 m. vasario 3 ir 5 d., kovo 28 d. ir liepos 22 d. – su BofA prekiautoju.
494
Be to, Credit Suisse prekiautojas 2013 m. kovo 19 d., gegužės 24 d., rugpjūčio 9 ir 14 d., 2014 m. kovo 4, 7 ir 14 d., gegužės 1 d. ir rugpjūčio 4 d. dalyvavo antikonkurencinėse dvišalėse diskusijose su Crédit agricole prekiautoju. Kaip matyti iš šio sprendimo 296–308 punktų, 2015 m. kovo 12 ir 24 d.Credit Suisse prekiautojas taip pat dalyvavo antikonkurencinėse diskusijose su Crédit agricole prekiautoju. Iki 2013 m. rugpjūčio mėn. Credit Suisse ir Crédit agricole prekiautojai savo diskusijoms toliau naudojo nuolatinį daugiašalį diskusijų forumą, kuriuo iki 2013 m. vasario mėn. naudojosi visi dalyviai.
495
Galiausiai išnagrinėjus po 2013 m. vasario mėn. vykusias dvišales Credit Suisse prekiautojo ir kitų atitinkamų bankų prekiautojų diskusijas matyti, kad šis bankas dalyvavo atliekant įvairių rūšių veiksmus, sudarančius vieną ir tęstinį pažeidimą.
496
Šešta, kaip per teismo posėdį patvirtino Credit Suisse, šis bankas neginčija, kad jo prekiautojas žinojo apie lygiagrečias Deutsche Bank ir Crédit Agricole prekiautojų diskusijas. Kita vertus, Credit Suisse ginčija, kad jo prekiautojas žinojo apie kitų dviejų prekiautojų diskusijų antikonkurencinį pobūdį.
497
Šiuo aspektu, kalbant apie ginčijamo sprendimo 808 ir 823 konstatuojamosiose dalyse nurodytas 2013 m. liepos 25 d., spalio 22 d. ir 2014 m. sausio 9 d. diskusijas, pažymėtina, kad, kaip teigia Credit Suisse, vien šios diskusijos neįrodo, kad jis per savo prekiautoją žinojo apie antikonkurencinį dvišalių Crédit agricole prekiautojo diskusijų su Deutsche Bank prekiautoju, paskui – su BofA prekiautoju pobūdį.
498
Vis dėlto šios diskusijos patvirtina ginčijamo sprendimo 808 konstatuojamojoje dalyje pateiktą vertinimą, kad, uždraudus Deutsche Bank prekiautojams naudotis nuolatiniais daugiašalių diskusijų forumais, šie prekiautojai ir toliau keitėsi informacija per dvišalių diskusijų forumų tinklą ir toliau dvišaliu pagrindu skleidė iš trečiojo prekiautojo gautą informaciją apie tam tikrus aspektus, kurie paprastai buvo aptariami daugiašalių diskusijų forumuose.
499
Per 2013 m. liepos 25 d. dvišalę diskusiją Credit Suisse prekiautojas informavo Deutsche Bank prekiautoją, kad Crédit agricole prekiautojas „got lifted this am too“. Taigi, vykstant dvišalei diskusijai su Deutsche Bank prekiautoju, Credit Suisse prekiautojas atskleidė informaciją, kurią buvo gavęs per atskirą dvišalę diskusiją su Crédit agricole prekiautoju dėl pastarojo derybų veiklos. Šis atskleidimas įvyko per diskusiją, per kurią Deutsche Bank prekiautojas pažymėjo: „i sold some kfw 09/15 aswell“, paskui – „thats me lifting 14.5 and 15 this morning“ ir „still looking for those if you see any“. Savo ruožtu Credit Suisse prekiautojas Deutsche Bank prekiautojui paaiškino: „i shorted those kfw 15s this am to my syndicate actually. probably a bit stupid for a short date, but should be ok“, paskui atskleidė Crédit agricole prekiautojo sudarytą sandorį. Spontaniškas, natūralus ir atviras šio pokalbio pobūdis rodo, kad tiek Credit Suisse prekiautojui, tiek Deutsche Bank prekiautojui buvo įprasta keistis tikslia naujausia informacija ne tik apie save, bet ir apie Crédit agricole prekiautoją. Credit Suisse prekiautojo elgesys per 2013 m. liepos 25 d. diskusiją liudija apie Deutsche Bank, Crédit agricole ir Credit Suisse prekiautojų tarpusavio pasitikėjimą. Šis elgesys yra įrodymas, patvirtinantis ginčijamo sprendimo 808 konstatuojamojoje dalyje pateiktą vertinimą dėl dvišalių diskusijų tinklo, per kurį trys prekiautojai diskutavo apie savo derybų veiklą, buvimo, taigi pagrindžiantis tai, kad Credit Suisse prekiautojas galėjo pagrįstai numatyti, jog kiti du prekiautojai keitėsi jautria informacija, be kita ko, apie atitinkamą savo derybų veiklą.
500
Be to, aplinkybė, kad Deutsche Bank prekiautojas per vėlesnę tos pačios dienos, t. y. 2013 m. liepos 25 d., dvišalę diskusiją iš paties Crédit agricole prekiautojo gavo identišką informaciją, nepaneigia šio vertinimo ir patvirtina išvadą, kad atitinkamų bankų prekiautojai per lygiagrečias dvišales diskusijas keitėsi informacija apie tas pačias obligacijas ir diskutavo tais pačiais klausimais.
501
Dėl 2014 m. sausio 9 d. diskusijos, per kurią Credit Suisse prekiautojas informavo Crédit agricole prekiautoją, kad ką tik diskutavo su Deutsche Bank prekiautoju („[was] just chatting to [Deutsche Bank’s trader]“), pažymėtina, kad joje iš tikrųjų nebuvo kalbama apie dvišales diskusijas dėl derybų veiklos ir juo labiau apie diskusijas, susijusias su jautria komercine informacija, ar apskritai apie tokių diskusijų antikonkurencinį pobūdį. Vis dėlto jis patvirtina, kad Credit Suisse prekiautojas nedvejodamas vienam iš prekiautojų atskleidė, kad palaiko ryšius su trečiu prekiautoju.
502
Kalbant apie šio sprendimo 466 punkte minėtą 2013 m. spalio 22 d.Crédit agricole prekiautojo ir Deutsche Bank prekiautojo dvišalę diskusiją, pažymėtina, kad iš tikrųjų nėra įrodymų, patvirtinančių, jog Crédit agricole prekiautojas po šios diskusijos kreipėsi į Credit Suisse prekiautoją. Tačiau po diskusijos su Deutsche Bank prekiautoju Crédit agricole prekiautojas parašė: „ok will ask him“. Taigi 2013 m. spalio 22 d. diskusija rodo, kad informacijos, susijusios su trečiuoju prekiautoju, šiuo atveju Credit Suisse prekiautoju, atskleidimas, kyrį vykdė šie du kiti prekiautojai, buvo toks pat natūralus kaip ir tas, kurį tarpusavyje vykdė Credit Suisse prekiautojas ir Deutsche Bank prekiautojas, kaip pažymėta šio sprendimo 499 punkte. Ši diskusija patvirtina ginčijamo sprendimo 808 konstatuojamojoje dalyje pateiktą vertinimą dėl dvišalių diskusijų tinklo egzistavimo.
503
Septinta, reikia pažymėti, kad 2013 m. spalio 11 d.Credit Suisse surengė antikonkurencinę diskusiją su Deutsche Bank prekiautoju, kurioje „dalyvavo“Crédit agricole prekiautojas (žr. šio sprendimo 462 ir 463 punktus). Ši diskusija, kurią Credit Suisse laikė „daugiašale“ ir kurioje dalyvavo kiti du prekiautojai, yra papildomas požymis, patvirtinantis, kad Credit Suisse prekiautojas galėjo numatyti kitų dviejų prekiautojų dvišalių antikonkurencinių diskusijų egzistavimą.
504
Taigi, iki 2013 m. vasario 25 d. dalyvaudamas nuolatiniuose daugiašaliuose diskusijų forumuose Crédit Suisse žinojo, kad iki šios datos Deutsche Bank ir Credit agricole prekiautojai derino veiksmus. Be to, kadangi po šios datos Crédit Suisse prekiautojas dalyvavo antikonkurencinėse dvišalėse diskusijose su kiekvienu iš šių dviejų prekiautojų, o Komisija turėjo įrodymų, patvirtinančių, jog po 2013 m. vasario 25 d. egzistavo dvišalių diskusijų tinklas, kuriame šie trys prekiautojai toliau aptarinėjo savo derybų veiklą, reikia konstatuoti, kad Crédit Suisse prekiautojas galėjo bent jau pagrįstai numatyti, jog kiti du prekiautojai vedė antikonkurencines dvišales diskusijas.
505
Šiuo aspektu nei tai, kad Credit Suisse išsamiai nežinojo apie diskusijas, kuriose jo prekiautojas nedalyvavo, nei tai, kad jis nežinojo apie kai kurių iš šių diskusijų egzistavimą, negali paneigti Komisijos išvados, kad jis dalyvavo darant vieną pažeidimą ir gali būti pripažintas atsakingu už visą šį pažeidimą (pagal analogiją žr. 2006 m. gruodžio 14 d. Sprendimo Raiffeisen Zentralbank Österreich ir kt. / Komisija, T‑259/02–T‑264/02 ir T‑271/02, EU:T:2006:396, 193 punktą).
506
Išvadą, kad Credit Suisse galėjo bent pagrįstai numatyti visus kitų bankų veiksmus, patvirtina ir kiti įrodymai.
507
Komisija iš pradžių konstatavo, kad Credit Suisse prekiautojas priklausė ribotai prekiautojų, kurie itin susiję su ginčijamu pažeidimu, grupei. Šie prekiautojai dėl savo profesijos ir asmeniškai susitikdavo, taip pat ir po 2013 m. vasario mėn., ir buvo suprantami kaip grupė (žr. ginčijamo sprendimo 425, 807, 809 ir 810 konstatuojamąsias dalis).
508
Šiuo aspektu iš 2013 m. kovo 8 d. dvišalės Crédit agricole prekiautojo ir Credit Suisse prekiautojo diskusijos, kurios egzistavimo ir turinio Credit Suisse neginčija, matyti, kad minėti prekiautojai ir Deutsche Bank prekiautojas toliau palaikė reguliarius ryšius ir organizavo socialinio pobūdžio susitikimus.
509
Be to, 2013 m. gegužės 23 d.Credit Suisse prekiautojo ir Deutsche Bank prekiautojo diskusija rodo, kad su pažeidimu susijusių bankų prekiautojus kiti prekiautojai laikė „gauja“ (žr. šio sprendimo 478 punktą).
510
Galiausiai 2013 m. spalio 11 d.Credit Suisse prekiautojo ir Deutsche Bank prekiautojo diskusija (530 konstatuojamoji dalis), kurioje dalyvavo Crédit agricole prekiautojas, patvirtina, kad trys prekiautojai planavo susitikti kitą savaitę per vyksiančią verslo kelionę į Niujorką (žr. šio sprendimo 393 punktą).
511
Analizuojant visus įrodymus ši aplinkybė yra svarbi siekiant nustatyti, ar Credit Suisse žinojo arba galėjo pagrįstai numatyti dvišalių diskusijų, vykusių po 2013 m. vasario mėn. ir iki jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą pabaigos, t. y. 2015 m. kovo 24 d., antikonkurencinį turinį.
512
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, Credit Suisse neturi pagrindo teigti, kad „Komisijos surinktų įrodymų nepakanka, kad būtų galima daryti išvadą, jog kuris nors iš prekiautojų turėjo pakankamai žinių apie susirašinėjimų, kuriuose jis nedalyvavo, turinį [ir] subsidiariai, kad jis negali būti laikomas atsakingu už kitų dviejų prekiautojų dvišales diskusijas po 2013 m. vasario mėn.“.
513
Taigi Credit Suisse antrojo pagrindo antrą dalį reikia atmesti.
e)
Dėl „Crédit agricole“ ir „Credit Suisse“ dalyvavimo darant ginčijamą vieną ir tęstinį pažeidimą trukmės
514
Antrojo pagrindo antroje dalyje Crédit agricole ginčija savo dalyvavimo darant ginčijamą vieną pažeidimą tęstinumą (žr. šio sprendimo 428–432 punktus).
515
Antrojo pagrindo ketvirtoje dalyje Credit Suisse nurodo klaidas, susijusias su jo dalyvavimu darant pažeidimą po 2014 m. rugpjūčio mėn.
1) Dėl „Crédit agricole“ antrojo pagrindo antros dalies, kiek ja siekiama įrodyti, kad jo dalyvavimas darant konstatuotą pažeidimą nebuvo tęstinis
516
Ginčijamo sprendimo 790 konstatuojamojoje dalyje Komisija padarė išvadą, kad atitinkami bankai turi būti pripažinti atsakingais už visą vieną ir tęstinį pažeidimą dėl atitinkamų jų dalyvavimo darant tą pažeidimą laikotarpių. To sprendimo 842 konstatuojamojoje dalyje Komisija laikėsi nuomonės, kad Crédit agricole dalyvavo darant pažeidimą nuo 2013 m. sausio 10 d. iki 2015 m. kovo 24 d., t. y. 804 dienas arba 2,20 metų.
517
Crédit agricole tvirtina, kad Komisija, siekdama įrodyti 26 mėnesius trukusį tęstinį pažeidimą, t. y. nuo 2013 m. sausio mėn. iki 2015 m. kovo mėn., remiasi tik 31 diskusija, kurioje jis dalyvavo, turint omenyje, kad du trečdaliai šių diskusijų vyko per pirmuosius dešimt šio laikotarpio mėnesių, t. y. nuo 2013 m. sausio iki spalio mėn. Šios aplinkybės paneigia išvadas, kad, pirma, Crédit agricole prekiautojo ir kitų atitinkamų bankų prekiautojų diskusijos buvo „nuolatinės“ ir, antra, šis bankas dalyvavo darant tęstinį pažeidimą, bent jau kiek tai susiję su laikotarpiu po 2013 m. spalio mėn.
518
Konkrečiau kalbant, pirma, Crédit agricole pabrėžia, kad tik viena diskusija patvirtina teiginį, kad jis dalyvavo atliekant prie 1 kategorijos priskiriamus veiksmus. Anot šio banko, vien šios diskusijos nepakanka, kad būtų nustatytas konkrečioms sandorio šalims siūlytų kainų koordinavimas per ilgesnį nei dvejų metų laikotarpį. Panašiai dėl prie 2 kategorijos priskiriamų veiksmų Komisija rėmėsi tik keturiomis diskusijomis, kad įrodytų, jog pažeidimas truko daugiau nei dvejus metus.
519
Antra, tariamo Crédit agricole dalyvavimo pertraukos buvo ilgos, net jei būtų atsižvelgta į Komisijos nurodytos 31 diskusijos visumą.
520
Atsižvelgiant į diskusijų forumų platformoje „Bloomberg“ naudojimą, taigi į įrodymų buvimą, šios pertraukos neišvengiamai reiškia pertraukas, kai nebuvo vykdomi neteisėti veiksmai, o ne laikotarpius, dėl kurių Komisija neturi įrodymų.
521
Be to, viena vertus, Komisija siekė perkelti įrodinėjimo pareigą, remdamasi tuo, kad Crédit agricole viešai neatsiribojo nuo nagrinėjamų veiksmų. Kita vertus, Komisija klaidingai rėmėsi tuo, kad šis bankas žinojo apie kitų atitinkamų bankų veiksmus, o tai minėtas bankas ginčija kitame pagrinde.
522
Šiuo aspektu iš Crédit agricole argumentų matyti, kad pagrindinis įrodymas, kurį jis pateikia savo teiginiui pagrįsti, yra pertraukų tarp diskusijų, kuriose dalyvavo jo prekiautojas, trukmė, ypač jei nereikėtų atsižvelgti į kai kurias iš šių diskusijų.
523
Pirma, reikia pažymėti, kad Komisija nepadarė klaidos dėl bendro plano, kuriuo siekta vieno antikonkurencinio tikslo, buvimo. Be to, penkių veiksmų kategorijų nustatymas ginčijamame sprendime negali paneigti šio bendro plano egzistavimo (žr. šio sprendimo 364 punktą).
524
Taigi negalima pritarti Crédit agricole, kai, siekdamas, kad būtų konstatuotas jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą tariamas laikinas nutraukimas, jis išskiria ginčijamame sprendime Komisijos nustatytas veiksmų kategorijas ir nusprendžia neatsižvelgti į tam tikras diskusijas.
525
Kitaip tariant, Crédit agricole dalyvavimo darant vieną ginčijamą pažeidimą tęstinis pobūdis negali būti vertinamas nagrinėjant kiekvieną Komisijos jam inkriminuojamų veiksmų kategoriją. Šis tęstinis pobūdis turi būti vertinamas atsižvelgiant į visus nagrinėjamus veiksmus, kuriuose dalyvavo šio banko prekiautojas, apie kuriuos jis žinojo arba kuriuos galėjo pagrįstai numatyti, neatsižvelgiant į kategoriją, prie kurios šie veiksmai priskiriami. Taigi, net jeigu tie veiksmai būtų nustatyti, o taip nėra, tai, kad Crédit agricole nuolat nedalyvavo atliekant veiksmus, kurie priskiriami tik prie 1 arba 2 kategorijos, arba tai, kad jis nežinojo apie kitų dalyvių veiksmus, priskiriamus prie šių kategorijų, savaime nepaneigia Komisijos išvadų dėl tęstinio jo dalyvavimo darant pažeidimą.
526
Be to, Crédit agricole neturi teisės remtis pertraukomis, motyvuodamas tuo, kad trečiasis jo pagrindas turi būti pripažintas pagrįstu. Crédit agricole nurodytas trečiasis pagrindas buvo pripažintas pagrįstu tik tiek, kiek jis susijęs su 2013 m. sausio 10 d. diskusija, t. y. laiko požiūriu pirma diskusija, kuria jo atžvilgiu rėmėsi Komisija.
527
Galiausiai dėl Crédit agricole tvirtinimo, kad apskaičiuojant pertraukas, skiriančias dvi ginčijamo pažeidimo apraiškas, nereikia atsižvelgti į diskusijas, kurias apima kai kurios iš penkių veiksmų kategorijų, motyvuojant tuo, kad šios kategorijos nepatenka į „ribojimo dėl tikslo“ sąvoką, arba tuo, kad tam tikros diskusijos buvo „teisėta“ veikla, iš šio sprendimo 165–268 punktų matyti, kad, neatsižvelgiant į tai, ar jie laikytini apribojimais dėl tikslo, visi veiksmai, kuriuos Komisija suskirstė į penkias kategorijas ir kuriuose dalyvavo Crédit agricole, įskaitant keitimąsi informacija, buvo antikonkurencinio pobūdžio. Konkrečiai kalbant, Crédit agricole tinkamai pateikta kritika dėl tam tikrų diskusijų, kuriose jis dalyvavo ir kurias apėmė Komisijos nustatytos penkios kategorijos, buvo atmesta šio sprendimo 188–268 punktuose.
528
Vadinasi, siekiant įvertinti, ar pertraukos, skiriančios dvi Crédit agricole neteisėtų veiksmų apraiškas, gali įrodyti šio banko dalyvavimo darant pažeidimą laikiną nutraukimą, negalima atmesti nė vienos iš diskusijų, kuriomis buvo remiamasi prieš jį ir kuriose jis tiesiogiai dalyvavo, išskyrus 2013 m. sausio 10 d. diskusiją.
529
Antra, tiek, kiek Crédit agricole teigia, kad laikotarpio nuo 2013 m. rugsėjo mėn. iki 2014 m. kovo mėn. įrodymuose yra penkių mėnesių pertrauka, reikia pabrėžti, kad šioje pertraukoje neatsižvelgiama į jo prekiautojo dalyvavimą 2013 m. spalio 11 d. diskusijoje (žr. šio sprendimo 134 punktą).
530
Taigi, kaip pripažįsta Komisija, didžiausia pertrauka tarp dviejų Crédit agricole prekiautojo tiesioginio dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą apraiškų yra maždaug keturi su puse mėnesio ir ji tęsėsi nuo 2013 m. spalio 11 d. iki 2014 m. kovo 4 d.
531
Šiuo aspektu, pirma, reikia priminti, kad klausimas, ar šių pertraukų trukmė yra pakankamai ilga, kad būtų konstatuotas laikinas nutraukimas, turi būti vertinamas atsižvelgiant į ginčijamo pažeidimo veikimą (žr. šio sprendimo 381 punktą).
532
Šiuo atveju labai dažnas dalyvavimas palaikant slaptus kontaktus nebuvo būtinas ginčijamo pažeidimo veikimui, nes derybos dėl OSSA buvo nepriklausomos. Galima konkretaus slapto kontakto sėkmė nepriklausė nuo dalyvavimo palaikant tam tikrus kontaktus, susijusius su kitomis derybomis (žr. šio sprendimo 384–386 punktus).
533
Antra, 2014 ir 2015 m. veikla OSSA rinkoje sumažėjo nepriklausomai nuo ginčijamo vieno pažeidimo dalyvių valios, o tai prisidėjo prie to, kad sumažėjo galimybės koordinuoti veiksmus ar keistis jautria komercine informacija (žr. šio sprendimo 390 punktą).
534
Trečia, išnagrinėjus 2013 m. spalio 11 d. diskusiją ir 2014 m. kovo 4 d. diskusiją matyti, kad jose nėra nieko, kas patvirtintų, jog Crédit agricole prekiautojas iš pradžių išreiškė norą nutraukti savo dalyvavimą darant vieną ir tęstinį pažeidimą, paskui – norą vėl dalyvauti darant šį pažeidimą. Konkrečiai kalbant, 2014 m. kovo 4 d. diskusijos tonas ir spontaniškumas rodo nuolatinį Crédit agricole prekiautojo norą tęsti veiksmus, kuriais prisidedama prie bendro plano, kuriuo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo, Komisijos apibrėžto ginčijamame sprendime.
535
Panašiai galima vertinti diskusijas, vykusias prieš kiekvieną Crédit agricole prekiautojo dalyvavimo pertrauką, ir diskusijas, vykusias po šių pertraukų.
536
Ketvirta, vieno iš trijų pagrindinių prekiautojų, dalyvavusių darant pažeidimą, darbdavio pasikeitimas taip pat galėjo prisidėti prie tam tikrų pertraukų tarp dviejų Crédit agricole prekiautojo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą apraiškų (žr. šio sprendimo 396 punktą).
537
Penkta, kaip matyti iš šio sprendimo 451–481 punktų, Crédit agricole prekiautojas galėjo bent pagrįstai numatyti, kad tarp kitų dviejų prekiautojų vyksta antikonkurencinės diskusijos, net jeigu jis tiesiogiai jose nedalyvavo.
538
Taigi visų pirma pertraukos tarp dviejų Crédit agricole dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą apraiškų neleidžia daryti išvados, kad šis dalyvavimas buvo laikinai nutrūkęs.
539
Be to, Crédit agricole neginčija, kad viešai neatsiribojo nuo kartelio.
540
Galiausiai Crédit agricole nesiremia kitomis aplinkybėmis, galinčiomis įrodyti jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikiną nutraukimą, pavyzdžiui, prekiautojo, dalyvavusio antikonkurenciniuose veiksmuose, išėjimu iš darbo prieš pertrauką tarp dviejų šio banko dalyvavimo darant šį pažeidimą apraiškų ir naujo prekiautojo, kuris vėl prisidėjo prie pažeidimo po šios pertraukos, įsidarbinimu.
541
Todėl, atsižvelgiant, pirma, į bendrą Crédit agricole dalyvavimo trukmę, kuri viršijo dvejus metus, antra, į šio banko turėtą informaciją, susijusią su kartelio veikimo aplinkybėmis ir pertraukomis, kurios skyrė dvi Crédit agricole prekiautojo dalyvavimo darant konstatuotą pažeidimą apraiškas, trečia, į tai, kad Crédit agricole viešai neatsiribojo, ir, ketvirta, į tai, kad šis bankas nesirėmė kitomis aplinkybėmis tam, kad įrodytų savo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikiną nutraukimą, Komisija, neperkeldama įrodinėjimo pareigos, pagrįstai konstatavo, kad Crédit agricole dalyvavimas nebuvo laikinai nutrūkęs nuo 2013 m. sausio 11 d. (šios dienos diskusijos šis bankas tinkamai neginčija) iki 2015 m. kovo 24 d. (šio sprendimo 144 ir 447 punktai).
542
Taigi Crédit agricole antrojo pagrindo antra dalis turi būti atmesta tiek, kiek ja siekiama įrodyti jo dalyvavimo darant konstatuotą vieną pažeidimą tęstinumo nebuvimą.
2) Dėl „Credit Suisse“ antrojo pagrindo ketvirtos dalies, susijusios su tuo, kad Komisija neįrodė, kad jis dalyvavo kokiuose nors neteisėtuose veiksmuose po 2014 m. rugpjūčio mėn.
543
Ginčijamo sprendimo 842 konstatuojamojoje dalyje Komisija padarė išvadą, kad Credit Suisse dalyvavo darant ginčijamą vieną ir tęstinį pažeidimą nuo 2010 m. birželio 21 d. iki 2015 m. kovo 24 d., t. y. 1738 dienas arba 4,75 metų. Be to, ginčijamo sprendimo 846–849 konstatuojamosiose dalyse Komisija atmetė Credit Suisse argumentą, susijusį su tuo, kad ji neįrodė šio banko dalyvavimo darant pažeidimą laikotarpiu nuo 2014 m. rugpjūčio mėn. iki 2015 m. kovo mėn.
544
Antrojo pagrindo ketvirtoje dalyje Credit Suisse teigia, kad Komisija neįrodė jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą po 2014 m. rugpjūčio mėn. Šiuo aspektu ginčijamame sprendime nurodomos tik šešios diskusijos, vykusios po šios datos, ir į jas atsižvelgiama siekiant pratęsti šį dalyvavimą iki 2015 m. kovo 24 d.Credit Suisse nedalyvavo pirmose keturiose diskusijose, taip pat šis bankas ginčija dviejų paskutinių diskusijų, t. y. 2015 m. kovo 12 d. jo prekiautojo ir Crédit agricole prekiautojo diskusijos ir 2015 m. kovo 24 d. jo prekiautojo elektroninio laiško Crédit agricole prekiautojui, antikonkurencinį pobūdį.
545
Šiuo aspektu, viena vertus, Credit Suisse argumentai, kuriais šis bankas ginčijo savo žinojimą arba tai, kad jis pagrįstai galėjo numatyti dvišales antikonkurencines diskusijas, kuriose kiti bankai dalyvavo po 2013 m. vasario mėn. iki jo dalyvavimo darant ginčijamame sprendime konstatuotą pažeidimą laikotarpio pabaigos, buvo atmesti šio sprendimo 482–513 punktuose.
546
Kita vertus, visų pirma iš šio sprendimo 296–308 punktų matyti, kad Credit Suisse neįrodė, jog Komisija padarė klaidą, kai nusprendė, kad 2015 m. kovo 12 d. diskusija ir 2015 m. kovo 24 d. elektroninis laiškas buvo antikonkurencinio pobūdžio.
547
Taigi Credit Suisse neturi pagrindo teigti, kad Komisija neįrodė jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą po 2014 m. rugpjūčio mėn.
548
Todėl Credit Suisse antrojo pagrindo ketvirtą dalį reikia atmesti.
f)
Išvada dėl „Crédit agricole“ antrojo pagrindo ir „Credit Suisse“ antrojo pagrindo
549
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Credit Suisse nurodytas antrasis pagrindas turi būti atmestas.
550
Kiek tai susiję su Crédit agricole, pažymėtina, kad išnagrinėjus šio banko pateiktą antrąjį pagrindą matyti, kad jis neįrodė, jog Komisija padarė vertinimo klaidą, kai nusprendė, kad jis dalyvavo darant vieną ir tęstinį pažeidimą iki 2015 m. kovo 24 d. Tačiau reikia priminti, kad Komisija negalėjo pagrįstai Crédit agricole atžvilgiu remtis 2013 m. sausio 10 d. diskusija, įvykusia prieš pirmą jo prekiautojo prisijungimą prie atitinkamo diskusijų forumo.
551
Vadinasi, Komisija padarė klaidą, kai ginčijamo sprendimo 1 straipsnio c punkte nusprendė, jog Crédit agricole dalyvavo darant vieną ir tęstinį pažeidimą nuo 2013 m. sausio 10 d., o ne nuo 2013 m. sausio 11 d. Taigi šio banko nurodytas antrasis pagrindas turi būti pripažintas pagrįstu tik dėl tos jo dalies.
3.
Dėl „Crédit agricole“ pirmojo pagrindo ir „Credit Suisse“ pirmojo pagrindo, grindžiamų klaidomis, padarytomis kvalifikuojant nagrinėjamus veiksmus kaip ribojimą dėl tikslo
552
Ginčijamo sprendimo 739–749 konstatuojamosiose dalyse Komisija padarė išvadą, kad nagrinėjami veiksmai turi antikonkurencinį tikslą, be kita ko, pabrėždama:
„(747)
Visais minėtais veiksmais dalyvaujantys prekiautojai įprastą konkurenciją sąmoningai pakeitė slaptu susitarimu, nes kartais elgėsi taip, tarsi derėtųsi dėl tų pačių pozicijų arba dėl to paties „portfelio“. Vis dėlto, kad ir kokia būtų slapto susitarimo forma konkrečiu atveju, pagrindinis jų tikslas buvo padidinti savo pajamas. Prekiautojai siekė šio tikslo koordinuodami kainas, keisdamiesi jautria informacija apie derybų veiklą, derindami savo derybų ir kainų nustatymo strategijas ir koordinuodami derybų veiklą. Taip jie sumažino netikrumą ir riziką, sudarė sandorius jiems palankiomis sąlygomis, pasidalijo rinkas ir klientus, taip pat išlaikė konkurencinį pranašumą klientų ir kitų rinkos dalyvių atžvilgiu.
(748)
Dalyvaujantys prekiautojai veikė rinkoje ([OSSA] rinkoje), kuriai, kaip ir kitoms sudėtingoms skolos rinkoms, paprastai turėjo būti būdingos konkurencingos kainos ir kitos derybų sąlygos. Dalyvaujantys bankai buvo subjektai, įsteigti rinkos sektoriuje, kurio siekiama palengvinti veiksmingą ir konkurencingą skolintojo kapitalo išleidimą ir derybas dėl jo.
(749)
Todėl daroma išvada, kad 4.2 skirsnyje aprašytų susitarimų ir (arba) suderintų veiksmų tikslas yra konkurencijos ribojimas ir (arba) iškraipymas, kaip tai suprantama pagal [SESV] 101 straipsnio 1 dalį ir EEE susitarimo 53 straipsnio 1 dalį.“
553
Pirmuosiuose savo atitinkamuose pagrinduose Crédit agricole ir Credit Suisse kaltina Komisiją, kad ji klaidingai kvalifikavo nagrinėjamus veiksmus kaip „ribojimą dėl tikslo“.
a)
Pirminės pastabos dėl ieškovių pateiktos kritikos dalyko ir pagrindimo
1) Dėl „Crédit agricole“ kritikos
554
Pirmajame pagrinde, kurį sudaro dvi dalys, Crédit agricole teigia, kad Komisija nepateikė pakankamų įrodymų ir motyvų dėl jo dalyvavimo ribojant konkurenciją dėl tikslo.
555
Pirmoje dalyje Crédit agricole remiasi „teisės ir fakto klaidomis konstatuojant, kad su keitimusi informacija susijusios kategorijos yra ribojimas dėl tikslo, kuris gali būti [konstatuoto] vieno ir tęstinio pažeidimo dalis“.
556
Šiuo aspektu jis tvirtina, pirma, kad 3 kategorijoje („Keitimasis jautria aktualia ar perspektyvia komercine informacija apie jų derybų veiklą ir prekybos srautus antrinėje rinkoje“) nurodytas keitimasis informacija nebuvo pakankamai žalingas konkurencijai, kad jį būtų galima kvalifikuoti kaip „ribojimą dėl tikslo“, ir, antra, kad 4 kategorijoje („Derybų strategijų mainai, patvirtinimas ir derinimas bei kainų nustatymas“) nurodyti veiksmai buvo ne derybų ir kainų strategijų mainai, patvirtinimas ir derinimas, o keitimasis informacija, kuris taip pat nebuvo pakankamai žalingas.
557
Pirmojo pagrindo antroje dalyje Crédit agricole kaltina Komisiją tuo, kad ši „neatliko analizės, reikalingos norint pagrįsti ribojimo dėl tikslo konstatavimą dėl bet kurios iš [konstatuotų] koordinavimo veiksmų kategorijos“, t. y. 1 kategorijos („Tam tikroms sandorio šalims praneštų kainų koordinavimas“), 2 kategorijos („Apskritai rinkoje praneštų kainų koordinavimas“) ir 5 kategorijos („Derybų veiklos koordinavimas“).
558
Iš pradžių reikia pažymėti, kad Crédit agricole argumentai, susiję su vieno ir tęstinio pažeidimo nebuvimu ir jo nedalyvavimu jį darant, buvo atmesti šio sprendimo 550 punkte, išskyrus kiek tai susiję su jo pradžios data, taigi jų nereikia analizuoti nagrinėjant šį pagrindą.
559
Taip pat reikia pažymėti, kad šio sprendimo 555 ir 557 punktuose apibendrintais argumentais Crédit agricole kritikuoja Komisiją dėl to, kad ši konstatavo, jog kiekviena iš penkių ginčijamo sprendimo 613 konstatuojamojoje dalyje nurodytų kategorijų turi būti kvalifikuojama kaip „ribojimas dėl tikslo“, nors 3 ir 4 kategorijų veiksmai nėra pakankamai žalingi konkurencijai, o kiek tai susiję su 1, 2 ir 5 kategorijų veiksmais, ji neatliko reikiamos analizės.
560
Šio sprendimo 87 punkte jau buvo konstatuota, kad šie argumentai grindžiami klaidingu ginčijamo sprendimo aiškinimu, todėl turi būti atmesti kaip nepagrįsti.
561
Be to, šio sprendimo 106 ir 107 punktuose konstatuota, kad pateikdamas pirmąjį pagrindą Crédit agricole konkrečiai, tiksliai ir pagrįstai ginčijo tik 2013 m. sausio 18 ir 31 d., vasario 15 d., kovo 19 ir 21 d., gegužės 24 d., birželio 3 d. ir liepos 10 bei 25 d. diskusijas, taip pat 2014 m. rugpjūčio 6 d. ir 2015 m. kovo 12 d. diskusijas, todėl Komisijos atlikti kitų diskusijų vertinimai yra galutinai patvirtinti.
562
Vis dėlto, atsižvelgiant į tai, kad Bendrasis Teismas negali apsiriboti nagrinėjimu argumentų, kuriuos šalys pateikė ieškinio pagrinde, jo dalyje ar prieštaravime, kuriuos grindžiant jie formaliai buvo pateikti, bet turi juos vertinti ir nagrinėdamas kitą pagrindą, kitą jo dalį ar kitą prieštaravimą, kai šie argumentai taip pat yra reikšmingi jiems pagrįsti (šiuo klausimu žr. 2023 m. rugsėjo 21 d. Sprendimo Fachverband Spielhallen ir LM / Komisija, C‑831/21 P, EU:C:2023:686, 46–49 punktus), pirmąjį Crédit agricole pagrindą reikia aiškinti taip, kad, viena vertus, Komisija neįvertino viso ginčijamo pažeidimo ekonominio konteksto arba klaidingai jį įvertino, ir kita vertus, klaidingai nusprendė, kad šio sprendimo 561 punkte nurodytos vienuolika diskusijų galėjo patvirtinti išvadą, kad šios institucijos konstatuotas vienas ir tęstinis pažeidimas turėjo antikonkurencinį tikslą.
2) Dėl „Credit Suisse“ kritikos
563
Pirmajame pagrinde, kurį sudaro trys dalys, Credit Suisse teigia, jog „Komisija pažeidė SESV 101 straipsnį ir nepakankamai motyvavo savo išvadą, kad šis bankas atliko veiksmus, kuriais buvo siekiama apriboti ar iškraipyti konkurenciją“.
564
Pirmojo pagrindo pirmoje dalyje, kuri pateikta kaip pagrindinė ir kurią sudaro keturi punktai, Credit Suisse kritikuoja Komisiją dėl to, kad vertindama diskusijas kaip visumą ši institucija „nepakankamai atsižvelgė į faktinį ir teisinį OSSA rinkos kontekstą ir neįvykdė jai tenkančios pareigos įrodyti, kad nagrinėjamais veiksmais konkurencija buvo ribojama dėl tikslo“.
565
Subsidiariai pateiktoje pirmojo pagrindo antroje dalyje, kurią sudaro 24 punktai, Credit Suisse kritikuoja Komisiją dėl to, kad ši „nusprendė <…>, jog pasitarimai dėl kainų nustatymo ribojo konkurenciją dėl tikslo“, iš esmės motyvuodamas tuo, kad tokie pasitarimai „galėjo būti naudingi konkurencijai“.
566
Pirmojo pagrindo trečioje dalyje Credit Suisse teigia, kad nagrinėdama šių pasitarimų dėl kainų nustatymo teigiamą poveikį konkurencijai Komisija pažeidė įrodinėjimo taisykles ir jo teisę į gynybą, nes nagrinėjamiems veiksmams taikė ne taisykles, taikytinas įrodinėjant antikonkurencinį veiksmų tikslą, o taisykles, taikytinas įrodinėjant papildomą apribojimo pobūdį, kaip tai suprantama pagal 2014 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo MasterCard ir kt. / Komisija (C‑382/12 P, EU:C:2014:2201) 89 punktą.
567
Dėl šių argumentų reikia priminti, kad, pirma, ginčijamo sprendimo 749 konstatuojamojoje dalyje Komisija konstatavo, jog to sprendimo 4.2 skirsnyje aprašyti nagrinėjami veiksmai turi būti kvalifikuojami kaip „ribojimas dėl tikslo“, prieš tai 104 konstatuojamojoje dalyje konstatavusi, kad įvairios jos pasirinktos veiksmų kategorijos buvo apibūdintos tik analitiniais tikslais ir kad jos susijusios ir dažnai sutampa.
568
Taigi toks kvalifikavimas nebuvo taikomas nei kiekvienai iš nurodytų kategorijų, nei kiekvienam iš nagrinėjamų veiksmų. Todėl nėra reikalo to daryti dėl 25 diskusijų, kurios buvo sugrupuotos į Credit Suisse nurodytą kategoriją „Pasitarimai dėl kainų nustatymo“ ir kurių datos nurodytos šio banko dubliko C.1 priede.
569
Antra, kaip matyti iš šio sprendimo 110 punkto, jei kritika, konkrečiai susijusi su 25 diskusijomis, kurias Credit Suisse sugrupavo į kategoriją „Pasitarimai dėl kainų nustatymo“, net glaustai nebuvo suformuluota ieškinyje ar atsiliepime, ji nepriimtina.
570
Iš to matyti, kad Credit Suisse pirmojo pagrindo antra dalis, susijusi su klaidingu pasitarimų dėl kainų nustatymo kvalifikavimu kaip „ribojimo dėl tikslo“, turi būti atmesta.
571
Vis dėlto reikia išnagrinėti argumentus, kuriuos Credit Suisse pateikė grįsdama pirmojo pagrindo antrą dalį ir kurie susiję su tariamu diskusijų dėl kainų nustatymo teigiamu poveikiu konkurencijai, atsižvelgiant į pirmojo pagrindo pirmą dalį, nes jais grindžiama kritika dėl klaidų, kurias Komisija padarė nagrinėjamus veiksmus, vertinamus kaip visumą, kvalifikuodama kaip „ribojimą dėl tikslo“, be kita ko, dėl to, kad nebuvo pakankamai atsižvelgta į nagrinėjamo pažeidimo teisinį ir ekonominį kontekstą.
572
Tai darant reikia atsižvelgti į argumentus, galinčius paneigti nagrinėjamų veiksmų kvalifikavimą kaip „ribojimo dėl tikslo“, nes jie, tiesa, formaliai buvo pateikti pagrindžiant pirmojo pagrindo antrą dalį, kuri buvo atmesta, tačiau yra lygiai taip pat svarbūs vertinant šio pagrindo pirmą dalį (pagal analogiją žr. 2023 m. rugsėjo 21 d. Sprendimo Fachverband Spielhallen ir LM / Komisija, C‑831/21 P, EU:C:2023:686, 48 punktą).
b)
Dėl nagrinėjamų veiksmų kvalifikavimo kaip „ribojimo dėl tikslo“
1) Pirminės pastabos
573
Reikia priminti, jog tam, kad slaptiems veiksmams būtų taikomas SESV 101 straipsnio 1 dalyje nustatytas principinis draudimas, jų „tikslas ar poveikis“ turi būti didelis konkurencijos trukdymas, ribojimas arba iškraipymas vidaus rinkoje (2020 m. sausio 30 d. Sprendimo Generics (UK) ir kt., C‑307/18, EU:C:2020:52, 62 punktas).
574
Iš to matyti, kad šioje nuostatoje, kaip ją yra išaiškinęs Teisingumo Teismas, sąvoka „ribojimas dėl tikslo“ ir sąvoka „ribojimas dėl poveikio“ aiškiai atskiriamos, nes kiekvienai iš jų taikomos skirtingos įrodinėjimo taisyklės (2020 m. sausio 30 d. Sprendimo Generics (UK) ir kt., C‑307/18, EU:C:2020:52, 63 punktas).
575
Taigi, kalbant apie veiksmus, kvalifikuojamus kaip „ribojimas dėl tikslo“, nereikia nustatyti ir juo labiau įrodyti jų poveikio konkurencijai, siekiant juos kvalifikuoti kaip „konkurencijos ribojimą“, kaip tai suprantama pagal SESV 101 straipsnio 1 dalį, nes patirtis rodo, kad tokie veiksmai lemia gamybos mažėjimą ir kainų didėjimą, o tai savo ruožtu lemia netinkamą išteklių paskirstymą, visų pirma pakenkiant vartotojams. Dėl jų reikia įrodyti tik tai, kad jie iš tikrųjų gali būti kvalifikuojami kaip „ribojimas dėl tikslo“, tačiau tam nepakanka vien tik nepagrįstų teiginių (2020 m. sausio 30 d. Sprendimo Generics (UK) ir kt., C‑307/18, EU:C:2020:52, 64 ir 65 punktai).
576
Kita vertus, kai nėra nustatytas susitarimo, įmonių asociacijos sprendimo ar suderintų veiksmų antikonkurencinis tikslas, reikia išnagrinėti jų poveikį, kad būtų įrodyta, jog konkurencija iš tikrųjų buvo reikšmingai trukdoma, ribojama arba iškraipoma (žr. 2020 m. sausio 30 d. Sprendimo Generics (UK) ir kt., C‑307/18, EU:C:2020:52, 66 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
577
Iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos, iš esmės primintos ginčijamo sprendimo 623–626 konstatuojamosiose dalyse, taip pat matyti, kad sąvoka „ribojimas dėl tikslo“ turi būti aiškinama siaurai ir gali būti taikoma tik tam tikriems slaptiems įmonių veiksmams, kurie patys, atsižvelgiant į jų nuostatų turinį, jais siekiamus tikslus ir teisinį bei ekonominį jų kontekstą, yra pakankamai žalingi konkurencijai, kad būtų galima teigti, kad jų poveikio tyrimas nereikalingas, nes tam tikras įmonių veiksmų derinimo formas dėl paties jų pobūdžio galima laikyti žalingomis normaliai konkurencijai. Vertinant šias aplinkybes reikia atsižvelgti į prekių ar paslaugų, kurioms daromas poveikis, pobūdį ir atitinkamos rinkos ar rinkų veikimo faktines sąlygas, taip pat struktūrą (šiuo klausimu žr. 2020 m. sausio 30 d. Sprendimo Generics (UK) ir kt., C‑307/18, EU:C:2020:52, 67 ir 68 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
2) Dėl žalos konkurencijai lygio, reikalingo tam, kad veiksmus būtų galima kvalifikuoti kaip „ribojimą dėl tikslo“
578
Crédit agricole mano, kad jurisprudencijoje nustatyta „itin aukšta riba“, leidžianti daryti išvadą, kad keitimasis informacija gali būti kvalifikuojamas kaip „ribojimas dėl tikslo“, o tai patvirtina [SESV] 101 straipsnio taikymo horizontaliems bendradarbiavimo susitarimams gairių (OL C 11, 2011, p. 1) 72–74 punktai ir 2019 m. rugsėjo 24 d. Sprendimas HSBC Holdings ir kt. / Komisija (T‑105/17, EU:T:2019:675, 184 punktas).
579
Credit Suisse taip pat leidžia suprasti, kad veiksmų kvalifikavimas kaip „ribojimo dėl tikslo“ gali būti pripažintas tik tuomet, kai įgyta patirtis ir ekonomikos teorija „aiškiai“ rodo, kad šie veiksmai yra žalingi konkurencijai.
580
Šiuo aspektu iš šio sprendimo 573–577 punktų matyti, jog tam, kad nagrinėjamus veiksmus būtų galima kvalifikuoti kaip „ribojimą dėl tikslo“, Komisija turėjo įrodyti, kad šie veiksmai – nesvarbu, ar tai būtų keitimasis informacija, ar kitų rūšių antikonkurenciniai veiksmai – sukėlė ne „itin aukštą ribą“ siekiančią žalą konkurencijai, kaip teigia Crédit agricole, o tik pakankamą žalą konkurencijai, kaip Teisingumo Teismas priminė 2023 m. sausio 12 d. Sprendime HSBC Holdings ir kt. / Komisija (C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 106 punktas).
581
Šios išvados, kad Komisija neturi nustatyti „itin aukštą ribą“ siekiančios žalos konkurencijai, kad veiksmus galėtų kvalifikuoti kaip „ribojimą dėl tikslo“, negali paneigti [SESV] 101 straipsnio taikymo horizontaliems bendradarbiavimo susitarimams gairių 72–74 punktai.
582
Tai, kad šiose gairėse nurodyta, jog „mažiau tikėtina, kad informacija apie ateities ketinimus keičiamasi labiau nei faktiniais duomenimis siekiant skatinti konkurenciją“, iš tikrųjų gali rodyti, jog keitimasis informacija apie būsimą elgesį a priori kelia daugiau problemų nei keitimasis informacija, susijusia su faktiniais duomenimis. Vis dėlto remiantis minėtomis gairėmis jokiu būdu negalima daryti išvados, kad keitimasis faktine informacija negali būti kvalifikuojamas kaip „ribojimas dėl tikslo“ arba kad toks kvalifikavimas reikalauja didesnio jo žalos konkurencijai įrodymo lygio, nei nustatytas šio sprendimo 580 punkte primintoje jurisprudencijoje.
583
Be to, Credit Suisse klaidingai teigia, kad įgyta patirtis ir ekonomikos teorija turi „aiškiai“ patvirtinti žalą konkurencijai, taigi veiksmų, kuriuos Komisija kvalifikuoja kaip „ribojimą dėl tikslo“, antikonkurencinį pobūdį.
584
Viena vertus, nepaisant šio banko nurodyto 2020 m. balandžio 2 d. Sprendimo Budapest Bank ir kt. (C‑228/18, EU:C:2020:265) 76 punkto, pažymėtina, jog Teisingumo Teismas po to sprendimo priėmimo aiškiai nusprendė, jog visiškai nereikalaujama, kad tokio paties pobūdžio veiksmai, kokius Komisija turi kvalifikuoti konkrečioje byloje, jau prieš tai būtų jos pasmerkti, kad juos būtų galima laikyti ribojančiais konkurenciją dėl tikslo (šiuo klausimu žr. 2021 m. kovo 25 d. Sprendimo Xellia Pharmaceuticals ir Alpharma / Komisija, C‑611/16 P, EU:C:2021:245, 119 punktą).
585
Kita vertus, dėl argumento, susijusio su ekonomikos teorija, reikia konstatuoti, kad Credit Suisse nepateikia jokių jį pagrindžiančių įrodymų ir tiksliai neapibrėžia jo apimties. Be to, dublike jis nurodė neteigiantis, kad ekonominės literatūros teiginiai turėjo lemiamą reikšmę tuo metu, kai buvo nustatoma, ar veiksmais buvo siekiama antikonkurencinio tikslo, ir nesiekiantis nustatyti Komisijai pareigos gauti ekonominę literatūrą, leidžiančią daryti išvadą, kad konkurencija veiksmais buvo ribojama dėl tikslo.
586
Be to, iš jurisprudencijos visiškai nematyti, kad, kaip teigia Crédit agricole, pakankamas veiksmų žalos konkurencijai lygis, leidžiantis juos kvalifikuoti kaip „ribojimą dėl tikslo“, turi būti vertinamas individualiai ir atskirai dėl kiekvienos atliekant šiuos veiksmus dalyvavusios įmonės.
587
Priešingai, šis vertinimas, kuris lemia įrodinėjimo taisykles, taikomas nagrinėjamų veiksmų visumai (šiuo klausimu žr. 2020 m. sausio 30 d. Sprendimo Generics (UK) ir kt., C‑307/18, EU:C:2020:52, 63 punktą), turi būti atliktas turint omenyje objektyvius šių veiksmų požymius ir neatsižvelgiant į konkrečią kiekvienos juose dalyvavusios įmonės padėtį.
588
Taigi, kaip per posėdį pripažino Crédit agricole, nedidelis įmonės vaidmuo kartelyje negali turėti įtakos šio kartelio kvalifikavimui kaip „ribojimo dėl tikslo“ visų jame dalyvavusių įmonių atžvilgiu.
589
Dėl tų pačių priežasčių Crédit agricole, ginčydamas nagrinėjamų veiksmų kvalifikavimą kaip „ribojimo dėl tikslo“, negali pagrįstai remtis tuo, kad jis nedalyvavo kai kuriose diskusijose, kaip antai 2013 m. sausio 18 ar 31 d. diskusijose, arba aplinkybe, kad Komisija dėl jo rėmėsi tik vienu prie 1 kategorijos priskiriamų diskusijų pavyzdžiu.
3) Dėl Komisijos atlikto nagrinėjamų veiksmų vertinimo
590
Kaip matyti iš šio sprendimo 554–557 ir 563–566 punktų, Crédit agricole ir Credit Suisse iš esmės kaltina Komisiją tuo, kad ji padarė klaidų, kai vertino nagrinėjamų veiksmų ekonominį kontekstą, jų žalą konkurencijai ir tai, ar jie iš esmės buvo „pateisinami“.
i) Dėl kritikos, susijusios su Komisijos atliktu nagrinėjamų veiksmų ekonominio konteksto vertinimu
591
Kritikuodami tai, kad nagrinėjami veiksmai buvo klaidingai kvalifikuoti kaip „ribojimas dėl tikslo“, Crédit agricole ir Credit Suisse kartu ar atskirai kaltina Komisiją tuo, kad ginčijamas sprendimas buvo tiek nepakankamai, tiek klaidingai motyvuotas, kiek tai susiję su atsižvelgimu į ginčijamo pažeidimo ekonominį kontekstą.
– Dėl „Crédit agricole“ kritikos, susijusios su tuo, kad nebuvo įvertintas ginčijamo pažeidimo ekonominis kontekstas
592
Pirmojo pagrindo antroje dalyje Crédit agricole kaltina Komisiją, be kita ko, dėl to, kad ji „neatliko analizės, reikalingos siekiant pagrįsti pažeidimo dėl tikslo konstatavimą“.
593
Šis argumentas, kurį reikia suprasti kaip priekaištą Komisijai, kad ji pažeidė pareigą motyvuoti, kiek tai susiję su ginčijamo pažeidimo ekonominiu kontekstu, yra nepagrįstas.
594
Iš ginčijamo sprendimo 3–65 konstatuojamųjų dalių matyti, kad Komisija išsamiai pristatė nagrinėjamus produktus, dalyvius, antrinės OSSA rinkos veikimą ir derybų praktiką šioje rinkoje. Konkrečiai kalbant, to sprendimo 19 konstatuojamojoje dalyje ji apibūdino konkretų rinkos formuotojų vaidmenį, primindama jų funkcijas.
595
Be to, atsakydama į atitinkamų bankų per administracinę procedūrą pateiktus argumentus Komisija ginčijamo sprendimo 690–734 konstatuojamosiose dalyse nurodė priežastis, dėl kurių nei šių bankų savanoriškai vykdoma rinkos formuotojo funkcija, nei kainų atskleidimo (angl. price discovery) nauda nesukėlė abejonių dėl jos atlikto nagrinėjamų veiksmų antikonkurencinio tikslo vertinimo.
596
Šiuo aspektu ginčijamo sprendimo 690–703 konstatuojamosiose dalyse Komisija pažymėjo, kad atitinkami bankai atliko svarbią rinkos formavimo funkciją, todėl ji turėjo pagrindo nekritikuoti jų dėl diskusijų, skirtų išimtinai deryboms dėl dvišalių sandorių ir jų vykdymui bei rizikos prekiautojų rinkoje kompensavimui, kaip ji nurodė to sprendimo 662 konstatuojamojoje dalyje (pagal analogiją žr. 2019 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, 152 punktą).
597
Vis dėlto Komisija motyvuotai atmetė argumentus, susijusius su rinkos formuotojo funkcijos vykdymu, ginčijamo sprendimo 695 konstatuojamojoje dalyje pažymėjusi, jog akivaizdu, kad atitinkamų bankų, kaip derybininkų, vaidmuo nebuvo tiesiog „skatinti likvidumą, siekiant paremti savo klientus, norinčius derėtis dėl OSSA“, kaip per administracinę procedūrą teigė ieškovai. Ji taip pat motyvuotai nurodė, kad aptariamos diskusijos apėmė daugiau nei teisėtą likvidaus turto paiešką siekiant sumažinti riziką, be kita ko, dėl to, kad jos lėmė prekiautojų veiksmų derinimą be klientų žinios, o tai sumažino pastarųjų galimybes pasinaudoti savarankiškai ir konkurencingai nustatytomis kainomis. Be to, prekiautojai bendradarbiavo, dalydamiesi žiniomis apie savo klientų požiūrį tam, kad su jais sudarytų sandorius, kurie atitiktų abipusius jų interesus (ginčijamo sprendimo 703 konstatuojamoji dalis).
598
Ginčijamo sprendimo 704–713 konstatuojamosiose dalyse Komisija taip pat paaiškino priežastis, dėl kurių reikia atmesti argumentus, susijusius su būtinybe atskleisti kainas, atsiradusia dėl informacijos asimetrijos tam tikrų investuotojų naudai ir atitinkamų bankų nenaudai. Ginčijamo sprendimo 709 konstatuojamojoje dalyje ji pažymėjo, kad OSSA prekiautojai specializavosi vienos kategorijos vertybinių popierių srityje, ir galima tikėtis, kad jie buvo gerai informuoti apie svarbius išorinius įvykius. To sprendimo 710 konstatuojamojoje dalyje ji taip pat pažymėjo, kad atitinkami prekiautojai ne tik keitėsi informacija, kad atgrasytų „informuotus“ klientus (angl. smart-money clients), bet ir dalijosi jautria komercine informacija apie visų tipų klientus. Be to, Komisija paaiškino priežastis, dėl kurių atsisakė pritarti teiginiui, kad nagrinėjamas keitimasis informacija turėjo teigiamą poveikį konkurencijai (ginčijamo sprendimo 713 konstatuojamoji dalis).
599
Galiausiai ginčijamo sprendimo 714–719 konstatuojamosiose dalyse Komisija atmetė Crédit agricole argumentą, susijusį su duomenų, kuriais pasikeista, viešumu ar greitu pasenimu, pažymėdama, be kita ko, su naujausiais sandoriais susijusios informacijos naudingumą vertinant rinkos tendencijas ir būsimas derybų galimybes.
600
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Crédit agricole neturi pagrindo teigti, kad Komisija neįvykdė pareigos motyvuoti, kiek tai susiję su ginčijamo pažeidimo ekonominio konteksto aprašymu.
601
Taigi pirmojo pagrindo antrą dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
– Dėl „Crédit agricole“ ir „Credit Suisse“ kritikos, susijusios su klaidingu ginčijamo pažeidimo ekonominio konteksto vertinimu
602
Pirmojo pagrindo pirmoje dalyje, pirma, Crédit agricole ir Credit Suisse kaltina Komisiją nepakankamai atsižvelgus į OSSA rinkos savybes. Konkrečiai kalbant, Komisija nenagrinėjo, ar ši rinka buvo oligopolinė, ar, priešingai, atomistinė, nors atitinkamos rinkos koncentracija yra svarbus veiksnys vertinant, ar keitimasis informacija yra žalingas konkurencijai.
603
Antra, Komisija klaidingai įvertino antrinės OSSA rinkos veikimą iš esmės dėl to, kad tinkamai neatsižvelgė į atitinkamų bankų atliekamą rinkos formuotojo funkciją, todėl padarė klaidingą išvadą, kad tam tikri nagrinėjami veiksmai galėjo būti laikomi patvirtinančiais ginčijamo vieno ir tęstinio pažeidimo antikonkurencinį tikslą.
604
Taigi Komisija pagrįstai neatsižvelgė į tai, kad rinkos formuotojų teikiamos tiesioginės paslaugos reiškia, kad jie derasi tarpusavyje, nuolat ir kruopščiai tiria kainas („rinkos spalvą“) ir likvidaus turto šaltinius, taip pat į tai, kad jie tam tikru mastu bendradarbiauja ir nuolat keičiasi jautria komercine informacija. Šiuo aspektu Crédit agricole tvirtina, kad „prekiautojai turi suprasti, kaip kainos kito praeityje, kad žinotų, ką jie turi daryti, norėdami sudaryti sutartis“.
605
Trečia, Credit Suisse teigimu, Komisija neįvykdė pareigos įrodyti, kad konkrečios aplinkybės negalėjo sukelti abejonių dėl tariamo atitinkamo susitarimo žalingumo, kaip to reikalaujama generalinio advokato M. Bobek išvados byloje Budapest Bank ir kt. (C‑228/18, EU:C:2019:678) 48 punkte.
606
Pirma, kiek tai susiję su kritika, kad buvo nepakankamai atsižvelgta į OSSA rinkos savybes, Komisija teigia, jog Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad susitarimų, kurie yra ypač sunkūs konkurencijos pažeidimai, atveju veiksmų ekonominio ir teisinio konteksto analizė gali apsiriboti tuo, kas griežtai būtina siekiant konstatuoti konkurencijos ribojimą dėl tikslo (žr. 2017 m. balandžio 27 d. Sprendimo FSL ir kt. / Komisija, C‑469/15 P, EU:C:2017:308, 107 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
607
Vis dėlto, atsižvelgiant į visas šio sprendimo 577 punkte nurodytas aplinkybes, bet kuriuo atveju turi būti atskleistos tikslios priežastys, dėl kurių nagrinėjami veiksmai yra pakankamai žalingi konkurencijai, kad būtų galima pagrįstai nuspręsti, kad jais siekiama ją trukdyti, riboti ar iškraipyti (šiuo klausimu žr. 2014 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo CB / Komisija, C‑67/13 P, EU:C:2014:2204, 69 punktą ir 2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimo European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, 168 punktą).
608
Be to, OSSA rinkos atveju Komisija negali remtis šio sprendimo 606 punkte priminta jurisprudencija.
609
Taip yra visų pirma dėl to, kad tokioje sudėtingoje rinkoje, kaip nagrinėjama šioje byloje, kuriai būdingas nuolatinis ir didelis informacijos srautas tarp įvairių dalyvaujančių subjektų, nustatant, ar nagrinėjami veiksmai yra pakankamai žalingi, reikia išsamiai išanalizuoti diskusijas, vykusias tarp atitinkamų bankų prekiautojų. Šiuo aspektu ginčijamo sprendimo 46 ir 662 konstatuojamosiose dalyse pati Komisija pripažino, kad tas sprendimas nesusijęs su tam tikromis diskusijomis, skirtomis socialiniams tikslams arba tam, kad būtų išnagrinėta dvišalių sandorių galimybė ar pasikeista nuomonėmis apie visiems jau žinomą rinkos spalvą.
610
Vis dėlto reikia konstatuoti, kad, kaip pažymėta šio sprendimo 594–599 punktuose, Komisija atsižvelgė, be kita ko, į nagrinėjamų produktų pobūdį ir atitinkamų bankų vykdomas funkcijas.
611
Todėl, priešingai, nei teigia Credit Suisse, ši institucija, remdamasi keitimusi informacija apie kitas rinkas ar kitas nei OSSA finansų rinkas, neapsiribojo prielaida, kad nagrinėjami veiksmai gerokai sumažino įprastą OSSA rinkos neapibrėžtumą atitinkamų bankų naudai ir kitų rinkos dalyvių nenaudai.
612
Nors tiesa, kad ginčijamame sprendime Komisija aiškiai neatsižvelgė į OSSA rinkos koncentraciją, ji negali būti pagrįstai kaltinama dėl tokio neveikimo.
613
Be to, kad ieškovai nenurodo, jog per administracinę procedūrą jie kėlė klausimą dėl būtinybės atsižvelgti į šią aplinkybę siekiant kvalifikuoti nagrinėjamus veiksmus kaip „ribojimą dėl tikslo“, kritika, susijusi su tuo, kad nebuvo atlikta OSSA rinkos koncentracijos analizė, iš esmės grindžiama bendromis nuorodomis į ankstesnę jurisprudenciją, todėl neįrodo, kiek tokia analizė būtų svarbi šioje byloje.
614
Taigi ieškovai neįrodė, kiek ši analizė turėtų reikšmės dėl jiems inkriminuojamų veiksmų, t. y. kainų koordinavimo, rinkos ar klientų pasidalijimo arba keitimosi jautria komercine informacija.
615
Kalbant apie pastaruosius veiksmus, taip pat reikia pažymėti, kad nors Teisingumo Teismas iš pradžių galėjo atsižvelgti į rinkos, kurioje buvo keičiamasi jautria komercine informacija, oligopolinį pobūdį (šiuo klausimu žr. 1998 m. gegužės 28 d. Sprendimo Deere / Komisija, C‑7/95 P, EU:C:1998:256, 75 ir 88–90 punktus), konkrečiai iš 2015 m. kovo 19 d. Sprendimo Dole Food ir Dole Fresh Fruit Europe / Komisija (C‑286/13 P, EU:C:2015:184) matyti, kad Sąjungos teismas galėjo pripažinti antikonkurencinį tokio keitimosi informacija tikslą, neatsižvelgdamas į prekių rinkos, kurioje tai vyko, oligopolinį pobūdį (šiuo klausimu žr. 2021 m. rugsėjo 29 d. Sprendimo Nichicon Corporation / Komisija, T‑342/18, EU:T:2021:635, 105–112 punktus (nepaskelbti)), net ir nesant tokios rinkos koncentracijos (šiuo klausimu žr. 2013 m. kovo 14 d. Sprendimo Dole Food ir Dole Germany / Komisija, T‑588/08, EU:T:2013:130, 334 punktą).
616
Antra, dėl kritikos, susijusios su klaidingu OSSA rinkos veikimo vertinimu, viena vertus, reikia pažymėti, kad Crédit agricole ir Credit Suisse pateikti argumentai neleidžia paneigti ginčijamo sprendimo 19 ir 690–697 konstatuojamosiose dalyse Komisijos padarytų išvadų, kad atitinkami bankai rinkos formuotojų funkciją vykdė savanoriškai ir nebuvo saistomi paskirtiems rinkos formuotojams tenkančių pareigų ir kad jų vaidmuo neapsiribojo vien likvidumo skatinimu, siekiant paremti savo klientus, norinčius derėtis dėl OSSA.
617
Iš šešių diskusijų, kurias Komisija nurodė grįsdama šias išvadas (ginčijamo sprendimo 693 ir 696 konstatuojamosios dalys) ir kurių ieškovai neginčijo, matyti, kad nors šie bankai iš tikrųjų vykdė rinkos formuotojo funkciją, jų derybų veikla neapsiribojo vien šia funkcija – ja taip pat buvo siekiama gauti kuo didesnį pelną.
618
Kita vertus, nepaisant to, kad atitinkamiems bankams oficialiai nebuvo priskirta rinkos formuotojo funkcija, vis dėlto Komisija ginčijamame sprendime atsižvelgė į šios funkcijos vykdymą.
619
Taip Komisija atskyrė rinkos formuotojų ir galutinių investuotojų (angl. end‑investors) tarpusavio derybų veiklą ir rinkos formuotojų tarpusavio derybų veiklą, be kita ko, siekiant likvidumo (angl. liquidity sourcing).
620
Šiuo aspektu ginčijamo sprendimo 42 ir 43 konstatuojamosiose dalyse ji nurodė, kad ši byla nesusijusi su atitinkamų ūkio subjektų įprastomis veiklos sąlygomis vykdomomis diskusijomis dėl tokių klausimų, kaip informacijos, kuri būtina ir skirta sandorių tarp jų, kaip potencialių sandorio šalių ar potencialių klientų, galimybėms ištirti, pateikimas, ar dėl pastabų dėl rinkos spalvos, ir tai ji patvirtino ginčijamo sprendimo 661–663 ir 699 konstatuojamosiose dalyse, pažymėdama, kad nekvestionuoja informacijos, kuria buvo keičiamasi per atitinkamų bankų prekiautojų derybas dėl sutarčių.
621
Taigi, be kita ko, ginčijamo sprendimo 649 ir 650 konstatuojamosiose dalyse Komisija pagrįstai galėjo nuspręsti, kad Crédit agricole ir Credit Suisse negalėjo veiksmingai remtis savo, kaip rinkos formuotojų, funkcija, nes jų veiksmai viršijo tai, ko paprastai tikimasi iš tokių rinkos formuotojų.
622
Trečia, dėl generalinio advokato M. Bobek išvados byloje Budapest Bank ir kt. (C‑228/18, EU:C:2019:678) 48 punkto kritikos reikia konstatuoti, kad, kaip matyti, be kita ko, iš šio sprendimo 616–621 punktų, Komisija bet kuriuo atveju pagrįstai atmetė ieškovų argumentus, grindžiamus konkrečiomis aplinkybėmis, būdingomis OSSA rinkai, visų pirma atitinkamų bankų atliekamoms rinkos formuotojų funkcijoms.
623
Todėl Crédit agricole ir Credit Suisse argumentai, grindžiami klaidingu OSSA rinkos, ypač jų, kaip rinkos formuotojų, funkcijos vertinimu, turi būti atmesti kaip nepagrįsti.
624
Vis dėlto, nepaisant to, kad ginčijamame sprendime Komisija nekonstatavo tiek pažeidimų, kiek yra ginčijamo sprendimo 103 ir 613 konstatuojamosiose dalyse nurodytų kategorijų (šio sprendimo 87, 364 ir 445 punktai), ši išvada neturi įtakos aplinkybei, kad kiekvienos nagrinėjamų veiksmų rūšies ar net kiekvienos kritikuojamos diskusijos atveju Komisija galėjo klaidingai įvertinti, ar jos yra pakankamai žalingos konkurencijai, kad prisidėtų prie nagrinėjamų veiksmų, kaip visumos, kvalifikavimo kaip „ribojimo dėl tikslo“, o tai reikia išnagrinėti toliau.
ii) Dėl „Crédit agricole“ ir „Credit Suisse“ kritikos, susijusios su nepakankamu nagrinėjamų veiksmų žalingumu konkurencijai
625
Teigdami, kad nagrinėjami veiksmai buvo klaidingai kvalifikuoti kaip „ribojimas dėl tikslo“, Crédit agricole ir Credit Suisse kaltina Komisiją tuo, kad ši klaidingai nusprendė, jog šie veiksmai buvo pakankamai žalingi konkurencijai, kad juos būtų galima kvalifikuoti kaip „ribojimą dėl tikslo“.
626
Crédit agricole teigimu, prie 3 ir 4 kategorijų priskiriamas keitimasis informacija yra susijęs ne su būsimomis kainomis ar perspektyvia informacija, o su buvusiomis kainomis, galimais sandoriais ar susirūpinimu, kuris nesusijęs su kainomis konkretiems klientams. Be to, tai nėra sisteminio keitimosi informacija dalis. Taigi į tokį keitimąsi informacija, kaip antai 2013 m. kovo 19 d., gegužės 24 d. ir liepos 25 d. keitimąsi informacija, priskiriamą prie 3 kategorijos, ir 2013 m. kovo 19 d. ir birželio 3 d. bei 2014 m. rugpjūčio 6 d. keitimąsi informacija, priskiriamą prie 4 kategorijos, negalima atsižvelgti kvalifikuojant nagrinėjamus veiksmus kaip „ribojimą dėl tikslo“, nes „egzistuoja kitas, akivaizdžiai įtikinamas jų aiškinimas nei tas, kurį pateikė Komisija“. Be to, Komisijos nustatyta aplinkybė, kad aptariamas keitimasis informacija sukėlė informacijos asimetriją atitinkamų bankų naudai, neturi reikšmės, nes OSSA rinkai dėl jos pobūdžio yra būdinga informacijos asimetrija. Galiausiai Komisija neišnagrinėjo, ar keitimasis informacija leido sumažinti arba panaikinti netikrumą dėl OSSA rinkos veikimo.
627
Prie 1, 2 ir 5 kategorijų priskiriami veiksmai taip pat negali būti laikomi pakankamai žalingais konkurencijai, kad į juos būtų galima atsižvelgti kvalifikuojant nagrinėjamus veiksmus kaip „ribojimą dėl tikslo“, nes 2013 m. sausio 18 ir 31 d., vasario 15 d., kovo 21 d., liepos 10 d. ir 2015 m. kovo 12 d. diskusijos neparodo atitinkamų bankų veiksmų koordinavimo.
628
Credit Suisse teigimu, rinkos formuotojų negalima kritikuoti, kad jie „nužudo kainą“, rodomą brokerio ekrane, siekdami tiesiogiai tarpusavyje sudaryti sandorius, kaip tai buvo daroma per 2010 m. rugsėjo 28 d. ir 2013 m. sausio 10 d. diskusijas. Kaip matyti iš 2019 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija (T‑105/17, EU:T:2019:675) 178 punkto, rinkos formuotojams taip pat nereikėtų priekaištauti dėl to, kad jie keitėsi informacija apie savo atsargų pozicijas (ilgąsias ar trumpąsias), nes tai leidžia lengviau rasti prekiautojų tarpusavio sandorių galimybes.
629
Iš pradžių reikia pažymėti, kad šio sprendimo 185–310 punktuose Bendrasis Teismas jau konstatavo, jog Komisija padarė teisingą išvadą, kad šie veiksmai buvo antikonkurencinio pobūdžio.
630
Taigi nagrinėjant šio sprendimo 626–628 punktuose nurodytą ieškovų kritiką reikia tik įvertinti, ar šie veiksmai yra pakankamai žalingi konkurencijai, kad juos, vertinamus kaip visumą, būtų galima kvalifikuoti kaip „ribojimą dėl tikslo“.
631
Šiuo aspektu reikia priminti, kad, pirma, Komisija kaltina atitinkamus bankus padarius vieną ir tęstinį pažeidimą, kurį sudarė daugiau kaip 200 diskusijų, nurodytų pranešimo apie prieštaravimus, į kurį daroma nuoroda ginčijamo sprendimo 118 išnašoje, 1 priede, iš kurių daugiau kaip 120 analizuojama to sprendimo tekste ir atitinkamai tik vienuolika iš jų ginčijo Crédit agricole (žr. šio sprendimo 100–107, 625 ir 627 punktus) ir Credit Suisse (žr. šio sprendimo 108–113 ir 628 punktus) pateikdamos savo pirmąjį pagrindą.
632
Antra, šias diskusijas, vertinamas kaip visumą, Komisija kvalifikavo kaip „ribojimą dėl tikslo“, tačiau tokio kvalifikavimo netaikė atskirai kiekvienai iš diskusijų ar kiekvienai iš penkių kategorijų, į kurias jos buvo suskirstytos.
633
Vis dėlto ginčijamo sprendimo 614–616 konstatuojamosiose dalyse Komisija, siekdama iliustruoti, nurodė, kad prie 1 ir 2 kategorijų priskiriamos diskusijos parodo „kainų koordinavimą“ tarp atitinkamų bankų, kad prie 3 ir 4 kategorijų priskiriamos diskusijos parodo „prekiautojų iniciatyva arba gavus prašymą vykdytą jautrios informacijos atskleidimą, kad kiti prekiautojai galėtų ja pasinaudoti kaip informacija apie derybų veiklą ir derybų bei kainų nustatymo strategijas“, ir kad prie 5 kategorijos priskiriamos diskusijos parodo „derybų veiklos koordinavimą“.
634
Tuo remiantis darytina išvada, kad reikia nustatyti, ar Crédit agricole ir Credit Suisse kritika, analizuojama kartu su 14 diskusijų, kurias šie bankai tinkamai kritikavo, gali sukelti abejonių dėl Komisijos kvalifikavimo kaip „ribojimo dėl tikslo“, kurį jau patvirtina vertinimai, susiję su daugiau nei 120 diskusijų, kurių šie bankai neginčijo arba kurių tinkamai neginčijo ir kurios dėl šios priežasties turi būti laikomos galutinai nustatytomis, kaip ir jomis remiantis padarytos Komisijos išvados.
635
Iš pradžių reikia pabrėžti, kad, kaip jau buvo pažymėta šio sprendimo 186 punkte, kai Komisija, konstatuodama SESV 101 straipsnio pažeidimą, remiasi rašytiniais įrodymais, atitinkamos įmonės turi ne paprasčiausiai pateikti įtikinamą Komisijos teiginio alternatyvą, bet įrodyti, kad ginčijamame sprendime pateiktų įrodymų nepakanka pažeidimui konstatuoti.
636
Pirma, kiek tai susiję su kainų koordinavimu – nesvarbu, ar jis vykdomas konkrečių sandorio šalių, ar visos rinkos atžvilgiu – ir derybų veiklos koordinavimu, pagal suformuotą jurisprudenciją tokie veiksmai yra pakankamai žalingi konkurencijai, kad dėl jų pobūdžio juos būtų galima laikyti kenkiančiais normaliai konkurencijai.
637
Pirmieji ankstesniame punkte nurodyti veiksmai turi būti vertinami kaip horizontalus kainų tarp konkurentų nustatymas ir gali būti laikomi darančiais tokį didelį neigiamą poveikį visų pirma prekių ir paslaugų kainai, kiekiui ar kokybei, kad gali būti pripažinta, jog siekiant taikyti SESV 101 straipsnio 1 dalį nėra reikalo įrodyti, kad tais veiksmais daromas konkretus poveikis rinkai (žr. 2020 m. balandžio 2 d. Sprendimo Budapest Bank ir kt., C‑228/18, EU:C:2020:265, 36 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
638
Kaip ginčijamo sprendimo 645, 648 ir 653 konstatuojamosiose dalyse teisingai pažymėjo Komisija, atitinkami bankai taip susitarė dėl kainų, kurias kiekvienas iš jų siūlys klientui, nustatydami šiam klientui vienodas kainas arba susitardami, kad vienas iš jų pasiūlys konkurencingesnę kainą nei kitas. Be to, jie kartu aptarė ir nustatė savo kainas už obligacijas, kurias pateiks rinkai per savo pardavimo biurus ar brokerius, o tai pasireiškė tuo, kad jie pateikė brokeriams pasiūlymus pirkti ar parduoti suderintomis kainomis arba atitinkamiems savo pardavimo biurams su suderintomis kainomis išsiuntė interesų ar palyginamuosius sąrašus (angl. comps lists), t. y. su nauja obligacijų emisija susijusius prekiautojo sudarytus sąrašus, kuriuose nurodytos panašių obligacijų, pasižyminčių panašiomis į naujos emisijos obligacijų savybėmis (išpirkimo terminas, pelningumas), kainos (ginčijamo sprendimo 54 konstatuojamoji dalis).
639
Kaip ginčijamo sprendimo 646 ir 681 konstatuojamosiose dalyse iš esmės pažymėjo Komisija, antroji šio sprendimo 636 punkte nurodytų veiksmų forma gali būti vertinama kaip rinkos ar klientų paskirstymo veiksmai, kurie patys turi konkurenciją ribojantį tikslą (2013 m. gruodžio 19 d. Sprendimo Siemens ir kt. / Komisija, C‑239/11 P, C‑489/11 P ir C‑498/11 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2013:866, 218 punktas).
640
Kaip Komisija iš esmės pažymėjo ginčijamo sprendimo 703 konstatuojamojoje dalyje, dėl tokių veiksmų atitinkami bankai neteikė pasiūlymų pirkti ar parduoti, atsiėmė iš rinkos (angl. kill) pasiūlymus pirkti ar parduoti, kai buvo rizika, kad jie pradės konkuruoti ar trukdyti vieni kitiems, arba pasidalijo sandorius ir sujungė ar sumažino atitinkamas savo pozicijas, kad patenkintų konkretaus kliento (kurį jie vienas kitam atskleidė) prašymą, o tai visų pirma apribojo šių bankų klientų derybinę galią.
641
Be to, Crédit agricole ir Credit Suisse neturi pagrindo teigti, kad į 2010 m. rugsėjo 28 d., 2013 m. sausio 10, 18 ir 31 d., vasario 15 d., kovo 21 d. ir liepos 10 d. bei 2015 m. kovo 12 d. diskusijas buvo klaidingai atsižvelgta nagrinėjamus veiksmus kaip visumą kvalifikuojant kaip „ribojimą dėl tikslo“.
642
Dėl 2013 m. sausio 18 ir 31 d. diskusijų 188–200 punktuose jau buvo pažymėta, kad Komisija nepadarė jokios klaidos dėl šio keitimosi informacija antikonkurencinio pobūdžio. Be to, Crédit agricole pateikti argumentai iš esmės nesusiję su konkrečios nagrinėjamų veiksmų žalos konkurencijai vertinimu.
643
Kiek tai susiję su 2010 m. rugsėjo 28 d. ir 2013 m. sausio 10 d. diskusijomis, kaip matyti iš šio sprendimo 269–278 ir 287–295 punktų, pažymėtina, kad jos atskleidžia bent jau Credit Suisse ir Deutsche Bank prekiautojų derybų veiklos koordinavimą, nes vienas iš jų pasiūlė kitam atšaukti brokerio ekrane rodomą savo kainą, kai pastarasis derėjosi su trečiuoju asmeniu, ir šie bankai negali įrodyti, kad Komisijos pateikti įrodymai dėl šių diskusijų antikonkurencinio pobūdžio buvo nepakankami.
644
Kalbant apie 2013 m. vasario 15 d. diskusiją, kaip matyti iš šio sprendimo 201–208 punktų, ji atskleidžia bent jau kainų koordinavimą, nes Crédit agricole ir Deutsche Bank kartu aptarė ir nustatė savo kainas už obligacijas, kurias pateiks klientui, nepaisant to, kad dėl diskusijos, kurią Crédit agricole laiko panašia, nebuvo priekaištaujama trečiajam bankui.
645
Dėl 2013 m. kovo 21 d. diskusijos, kaip matyti iš šio sprendimo 217–227 punktų, pažymėtina, kad ji negali būti laikoma atspindinčia kainų koordinavimą. Vis dėlto reikia konstatuoti, kad Crédit agricole nesiremia ir juo labiau neįrodo, kad per šią diskusiją vykęs keitimasis informacija buvo klaidingai laikomas keitimusi jautria komercine informacija, kuris buvo pakankamai žalingas konkurencijai, kad nagrinėjamus veiksmus būtų galima kvalifikuoti kaip „ribojimą dėl tikslo“ (pagal analogiją žr. 2023 m. sausio 12 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 151 punktą).
646
Kiek tai susiję su 2013 m. liepos 10 d. diskusija, kaip matyti iš šio sprendimo 236–243 punktų, ji atskleidžia bent jau kainų koordinavimą, taip pat Crédit agricole ir Deutsche Bank derybų veiklos koordinavimą, dėl kurio šio pirmojo banko prekiautojas nurodė antrojo banko prekiautojui, kad pateiks pasiūlymą už tokią pačią kainą, kokią pastarasis anksčiau jam buvo nurodęs.
647
Galiausiai, kiek tai susiję su 2015 m. kovo 12 d. diskusija, kaip matyti iš šio sprendimo 257–267 punktų, ji atskleidžia bent jau rinkos pasidalijimą, nes Crédit agricole prekiautojas nepateikė pasiūlymo klientui, kuris su juo susisiekė ir kuris taip pat susisiekė su Credit Suisse prekiautoju. Be to, šios išvados negali paneigti Crédit agricole argumentas, kad šią Credit Suisse prekiautojo pradėtą diskusiją „tikriausiai paskatino tai, kad tas pats klientas anksčiau [Crédit agricole] prekiautojo jau buvo prašęs obligacijų kainos“, kaip tai matyti iš šio sprendimo 186 punkte primintos jurisprudencijos.
648
Toliau, kalbant apie nagrinėjamą keitimąsi informacija, pirma, reikia konstatuoti, kad jis susijęs su informacija, kuri, viena vertus, nėra viešai prieinama ir, kita vertus, yra komerciniu požiūriu jautri, priešingai, nei ad hoc ir nepagrįstai teigia Crédit agricole.
649
Aplinkybę, kad ši informacija nebuvo viešai prieinama, Komisija teisiniu požiūriu pakankamai įrodė ginčijamo sprendimo 714–719 konstatuojamosiose dalyse, pagal kurias tik kai kurią iš minėtos informacijos buvo galima iš dalies aptikti (angl. discernible) prekiautojų ekranuose arba brokerių platformose, tačiau bet kuriuo atveju nebuvo galimybės nustatyti galutinių sandorio šalių tapatybės.
650
Crédit agricole teigimu, prekiautojai „nuolat ir kruopščiai tiria kainas ir likvidumo šaltinius, kad žinotų, kur ir už kokią kainą jie gali pirkti ir parduoti obligacijas“, o tai pateisina nagrinėjamą keitimąsi informacija. Viena vertus, kaip ginčijamo sprendimo 43 ir 663 konstatuojamosiose dalyse teisingai pažymėjo Komisija, informacija, kuria šalys keičiasi dėl faktiškai siūlomų ar numatomų kainų, gerokai viršija tai, kas būtina siekiant sužinoti kainas, kad būtų galima derėtis dėl dvišalių sandorių, ir, kita vertus, jei informacija, kuria buvo keičiamasi, iš tikrųjų būtų viešai prieinama, nebūtų prasmės ja keistis.
651
Šiuo aspektu, kiek tai susiję su Crédit agricole nurodyta 2013 m. liepos 10 d. diskusija, reikia pažymėti, kad šis bankas, be paprasčiausio teiginio, nepateikia jokių įrodymų, galinčių paneigti išvadą, kad informacija, kuria buvo pasikeista per šią diskusiją, per kurią Crédit agricole prekiautojas Deutsche Bank prekiautojui nurodė, kad pateiks pasiūlymą dėl obligacijos už tokią pačią kainą, kokią pastarasis anksčiau jam buvo nurodęs, nebuvo vieša.
652
Komisija taip pat teisiniu požiūriu pakankamai įrodė informacijos, kuria buvo keičiamasi, jautrumą komerciniu požiūriu, kiek tai susiję su informacija tiek apie vykstančias ir būsimas, tiek apie neseniai vykusias derybas. Šiuo aspektu ginčijamo sprendimo 658 ir 663 konstatuojamosiose dalyse Komisija, be kita ko, pažymėjo, kad informacija, kuria buvo keičiamasi, buvo susijusi su tam tikrą dieną rinkoje veikiančių klientų veikla, jų interesais ir pageidavimais derybose, išreikštais kiekvienam atitinkamam bankui, įskaitant susijusius su obligacijomis, kurias klientas gali turėti arba kurių ieško, ir jų dydžiu (apimtimi), tuo, ar klientas ketina toliau pirkti arba parduoti, ir kainų, už kuriais jis pageidavo sudaryti naujausius sandorius arba juos sudarė, lygiu.
653
Dėl informacijos apie neseniai vykusias derybas ginčijamo sprendimo 716 konstatuojamojoje dalyje Komisija, remdamasi 2019 m. liepos 12 d. Sprendimo Sony ir Sony Electronics / Komisija (T‑762/15, EU:T:2019:515) 127 punktu (nepaskelbtas), taip pat pažymėjo, kad ji gali būti naudinga vertinant rinkos tendencijas ir būsimas komercines galimybes, nes žinios apie praeities rezultatus yra labai svarbi informacija prekiautojams tiek stebėsenos tikslais, tiek siekiant sudaryti būsimas sutartis.
654
Nors, atsižvelgiant į OSSA sektoriaus specifiką, nuoroda į bylą, kuri buvo iškelta visiškai su juo nesusijusiame sektoriuje, yra nereikšminga, vis dėlto ginčijamame sprendime, be kita ko, jo 659 konstatuojamojoje dalyje, Komisija įrodė, kad, priešingai, nei teigia Crédit agricole, informacija apie neseniai vykusias derybas yra komerciniu požiūriu jautri.
655
Be to, šį komercinį jautrumą patvirtina tiek 2019 m. kovo 29 d.Compass Lexecon ataskaita „The Economic Context of Price Discussions and the Exchange of „Sensitive Commercial Information“ between Market Makers in SSA Bonds“ („Diskusijų dėl kainų ir keitimosi „jautria komercine informacija“, kurias vykdo rinkos formuotojai SSA obligacijų srityje, ekonominis kontekstas“, toliau – pirmoji Compass Lexecon ataskaita), kurią pateikė Credit Suisse ir apie kurią kalbama ginčijamo sprendimo 705 konstatuojamojoje dalyke, tiek Crédit agricole procesiniai dokumentai. Šiuo aspektu pastarasis bankas aiškiai nurodo, jog „tam, kad prekiautojas būtų konkurencingas <…> jis turi suprasti, kaip kainos kito praeityje, kad žinotų, ką jis turėtų daryti tam, kad sutartys būtų sudarytos su juo“.
656
Šiuo atžvilgiu Credit Suisse negali veiksmingai remtis 2019 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija (T‑105/17, EU:T:2019:675) 185–191 punktais, kuriuose Bendrasis Teismas nesutiko kvalifikuoti kaip „ribojimo dėl tikslo“ euro palūkanų normų išvestinių finansinių produktų rinkoje veikiančių dviejų prekiautojų diskusijos dėl derybų pozicijų.
657
Iš šių punktų aiškiai matyti, kad priežastis, dėl kurios Bendrasis Teismas atsisakė pripažinti su derybų pozicijomis susijusios diskusijos antikonkurencinį tikslą, yra ne ta, kad tokia diskusija iš principo neturi pakankamai žalingo poveikio konkurencijai, kad ją būtų galima kvalifikuoti kaip „ribojimą dėl tikslo“, bet ta, kad toje byloje Komisija teisiniu požiūriu pakankamai neįrodė, jog diskusija suteikė prekiautojams pranašumą dėl informacijos, kuri galėjo leisti jiems atitinkamai pakoreguoti savo derybų strategijas.
658
Nagrinėjamu atveju iš šio sprendimo 653–655 punktų matyti, kad ginčijamame sprendime Komisija pateikė tokių įrodymų.
659
Be to, reikia pažymėti, kad ginčijamo sprendimo 665 konstatuojamojoje dalyje Komisija atskyrė keitimąsi informacija apie neseniai vykusias derybas nuo „mažesnės vertės“ keitimosi senesne informacija.
660
Antra, nei Crédit agricole, nei Credit Suisse neginčija, kad nagrinėjamas keitimasis informacija vyko tarp nedidelio skaičiaus OSSA rinkos dalyvių.
661
Be to, šiuo klausimu Credit Suisse savo procesiniuose dokumentuose nurodė, kad nagrinėjamų veiksmų nauda atitinkamiems bankams buvo ta, kad jie buvo vykdomi „uždaroje grupėje“, o tai leido šiems bankams „siūlyti vieni kitiems mažesnius skirtumus nei tie, kuriuos jie siūlytų kitiems rinkos formuotojams, tikėdamiesi patikimos sandorio šalies abipusiškumo“.
662
Taigi, kaip teisingai pažymėjo Komisija, be kita ko, ginčijamo sprendimo 658, 659, 668–670, 672, 680 ir 740–742 konstatuojamosiose dalyse, dėl nagrinėjamo keitimosi informacija sumažėjo atitinkamų bankų netikrumas rinkoje, todėl atsirado informacijos asimetrija, leidžianti jiems gauti „daugiau informacijos, nei jie paprastai galėtų gauti“.
663
Iš suformuotos jurisprudencijos matyti, kad keitimasis informacija, galintis sumažinti arba panaikinti suinteresuotųjų šalių netikrumą dėl to kada, kiek ir kaip keisis atitinkamų įmonių elgesys rinkoje, yra pakankamai žalingas konkurencijai, kad būtų galima daryti išvadą, jog nereikia tirti jo poveikio (šiuo klausimu žr. 2023 m. sausio 12 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 115 ir 116 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
664
Šiuo aspektu iš šio sprendimo 279–286, 209–216, 228–232, 233–235, 244–248, 249–256 punktų matyti, kad diskusijos, kaip antai įvykusios 2012 m. vasario 8 d., 2013 m. kovo 19 d., gegužės 24 d., birželio 3 d., liepos 25 d. ir 2014 m. rugpjūčio 6 d., turi tokių požymių.
665
Be to, Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad keitimąsi informacija, galintį pašalinti suinteresuotųjų asmenų netikrumą dėl to kada, kiek ir kaip keisis atitinkamų įmonių elgesys rinkoje, reikia laikyti pakankamai žalingu konkurencijai, neatsižvelgiant į tiesioginį poveikį galutinių vartotojų mokamoms kainoms (šiuo klausimu žr. 2023 m. sausio 12 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, 203 ir 204 punktus).
666
Todėl Komisija teisingai nusprendė, kad OSSA rinkoje atitinkamų bankų keitimasis jautria komercine informacija buvo pakankamai žalingas konkurencijai, kad nagrinėjamus veiksmus kaip visumą būtų galima kvalifikuoti kaip „ribojimą dėl tikslo“.
667
Tokia išvada visų pirma darytina dėl to, kad ginčijamo sprendimo 661 konstatuojamojoje dalyje ir 740 išnašoje Komisija pabrėžė, jog OSSA rinka – tai rinka, kurioje rizikos ir netikrumo valdymas yra vienas iš pagrindinių konkurencijos parametrų (ieškovai to neginčija), ir teisingai rėmėsi tuo, kad konkurentų keitimasis duomenimis, kurie yra svarbūs nustatant kainas ir nėra vieši, konkurencijos požiūriu buvo dar jautresnis, kai tai vyko tarp prekiautojų, veikiančių kaip „rinkos formuotojai“ (šiuo klausimu žr. 2019 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, 145 punktą).
668
Be to, priešingai, nei teigia Crédit agricole, išvada, kad keitimasis jautria komercine informacija yra pakankamai žalingas konkurencijai, nepriklauso nuo jo „sisteminio“ pobūdžio, kaip matyti iš šio sprendimo 663 punkte primintos jurisprudencijos.
669
Taip pat negalima pritarti Crédit agricole teiginiui, iš esmės grindžiamam tuo, kad OSSA rinka – tai rinka, kuriai būdinga didelė informacijos asimetrija tarp rinkos formuotojų, o tai reiškia, kad šios jau egzistuojančios asimetrijos padidėjimas dėl nagrinėjamo keitimosi informacija nėra pakankamai žalingas konkurencijai.
670
Santykinis OSSA rinkos neskaidrumas, dėl kurio rinkos formuotojams gali būti sunku nustatyti teisingą obligacijos kainą, nereiškia, kad tarp šių rinkos formuotojų egzistuoja informacijos asimetrija, nes jie visi susiduria su šiuo neskaidrumu. Bet kuriuo atveju, darant prielaidą, kad ši informacijos asimetrija egzistuoja, Crédit agricole argumentai prieštarauja naudingam poveikiui, kurį turi užtikrinti sąvoka „ribojimas dėl tikslo“ ir apskritai SESV 101 straipsnis, nes dėl to objektyvus veiksmų sunkumas tampa reliatyvus, nors jie buvo vykdomi rinkoje, kuri yra ypač jautri įmonių, savarankiškai nenustatančių politikos, kurios ketina laikytis rinkoje, veiksmams.
671
Galiausiai Credit Suisse negali veiksmingai remtis 2006 m. lapkričio 23 d. Sprendimu Asnef-Equifax ir Administración del Estado (C‑238/05, EU:C:2006:734), siekdamas atimti iš Komisijos galimybę atsižvelgti į keitimąsi jautria komercine informacija, kad būtų prisidėta prie nagrinėjamų veiksmų, kaip visumos, kvalifikavimo kaip „ribojimo dėl tikslo“.
672
Kaip jau buvo pažymėta šio sprendimo 183 punkte, keitimasis informacija, dėl kurio buvo priimtas 2006 m. lapkričio 23 d. Sprendimas Asnef-Equifax ir Administración del Estado (C‑238/05, EU:C:2006:734), labai skyrėsi nuo keitimosi informacija, kuris buvo konstatuotas ir už kurį skirtos sankcijos ginčijamame sprendime, visų pirma dėl to, kad jis buvo susijęs su informacija, kuri buvo nuasmeninta ir nediskriminaciniu būdu prieinama visiems rinkoje veikiantiems ūkio subjektams.
673
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Crédit agricole ir Credit Suisse klaidingai kaltina Komisiją tuo, kad ši neteisingai įvertino nagrinėjamų veiksmų žalingumą, kad padarytų išvadą, jog tai galėjo prisidėti prie nagrinėjamų veiksmų, vertinamų kaip visumos, kvalifikavimo kaip „ribojimo dėl tikslo“.
iii) Dėl kritikos, susijusios su tuo, kad nagrinėjami veiksmai iš esmės yra „pateisinami“
674
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad nagrinėjami veiksmai, vertinami kaip visuma, yra pakankamai žalingi konkurencijai, todėl Komisija gali juos kvalifikuoti kaip „ribojimą dėl tikslo“.
675
Vis dėlto reikia išnagrinėti, ar šią išvadą gali paneigti Crédit agricole ir Credit Suisse argumentai, susiję su nagrinėjamų veiksmų „pateisinamu“ pobūdžiu.
676
Šiuo aspektu reikia pažymėti, kad Crédit agricole nediferencijuotai tvirtino, jog diskusijos, kuriomis jis kaltinamas, buvo „reikalingos“, „teisėtos“, „skatinančios konkurenciją“ arba „būdingos ir būtinos tinkamam rinkos veikimui ir platesniam klientų aptarnavimui“.
677
Savo ruožtu Credit Suisse, grįsdamas teiginį, kad buvo klaidingai įvertintas ginčijamo pažeidimo ekonominis kontekstas, nediferencijuotai tvirtino, kad nagrinėjamos diskusijos buvo „teisėtos“ arba „skatinančios konkurenciją“.
678
Atsižvelgdamas į neaiškias šių dviejų bankų formuluotes Bendrasis Teismas, taikydamas proceso organizavimo priemonę, paprašė jų patikslinti, ar jų argumentai grindžiami 2020 m. sausio 30 d. Sprendimo Generics (UK) ir kt. (C‑307/18, EU:C:2020:52) 103 punktu, o jei ne, – savo argumentų koncepcinį ar jurisprudencinį pagrindą.
679
Atsakydamas Crédit agricole nurodė, kad jo „pagrindiniai argumentai nėra grindžiami [šiuo] [103 punktu]“, nes „Komisijos įsipareigojimų neįvykdymas apima daugiau nei neatsižvelgimą į konkurenciją skatinantį poveikį“. Vis dėlto „jo prekiautojo elgesys <…> turėjo teigiamą poveikį, įskaitant skatinantį konkurenciją, į kurį Komisija turėjo atsižvelgti“.
680
Savo atsakyme Credit Suisse nurodė, kad jo argumentą, jog aptariamos diskusijos nebuvo pakankamai žalingos konkurencijai, kad galėtų būti kvalifikuojamos kaip „ribojimas dėl tikslo“, „patvirtino Teisingumo Teismo argumentai, išdėstyti [šiame] 103 punkte, tačiau jis šiuo punktu nebuvo grindžiamas“. Vis dėlto per posėdį atsakydamas į Bendrojo Teismo klausimą Credit Suisse nurodė, kad iš tikrųjų remiasi tuo 103 punktu.
681
Šiomis aplinkybėmis Crédit agricole ir Credit Suisse argumentus reikia suprasti taip, kad jie iš esmės susiję su nagrinėjamų veiksmų konkurenciją skatinančiu pobūdžiu ir papildomai – su jų „reikalingumu“, „teisėtumu“, „teigiamu poveikiu“ ar „būdingu ir esminiu“ pobūdžiu.
– Dėl „Crédit agricole“ ir „Credit Suisse“ kritikos, susijusios su nagrinėjamų veiksmų konkurenciją skatinančiu poveikiu
682
Pateikdamas kritiką, susijusią su nagrinėjamų veiksmų konkurenciją skatinančiu poveikiu, Credit Suisse teigia, kad darant ginčijamą pažeidimą dalyvavusių bankų prekiautojų privilegijuoti santykiai leido jiems ne tik pagerinti informacijos, kuria jie tarpusavyje keitėsi, kokybę, bet ir sau, taip pat savo klientams gauti likvidaus turto už geresnę kainą.
683
Grįsdamas savo argumentus Credit Suisse remiasi pirmąja Compass Lexecon ataskaita, pagal kurią pasitarimai dėl kainų nustatymo stiprina konkurenciją tarp rinkos formuotojų ir prekiautojų, skatindami juos nustatyti geresnes kainas tam, kad būtų pritraukti pavedimų srautai ir paskui sumažintos sandorių sąnaudos bei kotiruojamų kainų skirtumai.
684
Iš to matyti, kad ginčijamo sprendimo 155, 376, 381, 603, 619, 658, 659 ir 660 konstatuojamosiose dalyse Komisija negalėjo pagrįstai laikytis nuomonės, kad pasitarimai dėl kainų nustatymo leido atitinkamiems bankams įvertinti savo pačių kainų konkurencingumą arba tai, ar jie teisingai supranta rinką, dėl padidėjusio rinkos skaidrumo ir sumažėjusio netikrumo joje. Ji taip pat negalėjo pagrįstai manyti, kad šie pasitarimai leido jiems pritaikyti ir apibrėžti savo strategiją rinkos ir kitų prekiautojų atžvilgiu bei sukurti rinkos asimetriją.
685
Taigi, Credit Suisse teigimu, Komisija negalėjo padaryti išvados, kad pasitarimai dėl kainų nustatymo savaime buvo labai pažeidžiantys konkurenciją ar kad galiausiai nagrinėjami veiksmai gali būti kvalifikuojami kaip „ribojimas dėl tikslo“, visų pirma dėl to, kad atitinkamiems bankams bendrai priklausė nedidelės rinkos dalys, o OSSA rinka buvo labai konkurencinga.
686
Crédit agricole taip pat rėmėsi nagrinėjamų veiksmų konkurenciją skatinančiu poveikiu. Šiuo aspektu ieškinio 2.16 punkte jis tik nurodė, kad „Komisija <…> nepripažino, jog prekiautojų vieni kitiems perduodama informacija suteikia tam tikrų privalumų, palengvindama sandorius su partneriais, likvidaus turto tiekimą ir leisdama nustatyti geresnes (konkurencingesnes) kainas, visų pirma klientų naudai“.
687
Kalbant apie atsižvelgimą į tariamą veiksmų konkurenciją skatinantį poveikį, pažymėtina, jog iš 1966 m. birželio 30 d. Sprendimo LTM (56/65, EU:C:1966:38, p. 359) ir 2015 m. lapkričio 26 d. Sprendimo Maxima Latvija (C‑345/14, EU:C:2015:784, 16 ir 17 punktai) matyti, kad, vertinant ekonominį ir teisinį nagrinėjamų veiksmų kontekstą, nebūtina nagrinėti ir juo labiau įrodyti tokių veiksmų poveikio konkurencijai, nesvarbu, ar jis būtų realus ar potencialus, neigiamas ar teigiamas (2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimo European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, 166 punktas).
688
Tuo remiantis darytina išvada, kad į ieškovų nurodytą konkurenciją skatinantį poveikį nereikia atsižvelgti kvalifikuojant nagrinėjamus veiksmus kaip „ribojimą dėl tikslo“.
689
Bet kuriuo atveju, darant prielaidą, kad į nurodytas „palankias“ šių veiksmų pasekmes vienu ar kitu pagrindu galima ar reikia atsižvelgti siekiant juos kvalifikuoti kaip „ribojimą dėl tikslo“, svarbu pažymėti tai, kas nurodyta toliau.
690
Nurodydamas tik šio sprendimo 686 punkte išdėstytą argumentą ir nepateikdamas papildomų paaiškinimų Crédit agricole negali užkirsti kelio tam, kad nagrinėjami veiksmai būtų kvalifikuojami kaip „ribojimas dėl tikslo“.
691
Taip pat Credit Suisse neturi pagrindo teigti, kad, viena vertus, jis galėjo apsiriboti įrodymu, kad jo veiksmų „palankios“ pasekmės yra „iš pirmo žvilgsnio tikėtinos“, ir, kita vertus, Komisija pažeidė jo teisę į gynybą, kai jam taikė netinkamas įrodinėjimo taisykles.
692
Dėl Credit Suisse nurodytų „palankių“ pasekmių svarbos reikia konstatuoti, kad šis bankas remiasi „palankiomis“ pasekmėmis, kurios išimtinai ar iš esmės siejamos su 25 diskusijomis dėl kainų nustatymo, dėl kurių pateiktas prieštaravimas, kaip jau buvo nurodyta šio sprendimo 110 ir 569 punktuose, buvo nepagrįstas, taigi nepriimtinas.
693
Taigi reikia išnagrinėti, ar tokių diskusijų „palankios“ pasekmės, net jei būtų įrodytos, gali kliudyti visus nagrinėjamus veiksmus kvalifikuoti kaip „ribojimą dėl tikslo“; iš ginčijamo sprendimo matyti, kad jie buvo susiję ne tik su keitimusi jautria komercine informacija, bet ir su kainų bei derybų veiklos koordinavimu (ginčijamo sprendimo 614 ir 616 konstatuojamosios dalys).
694
Šiuo aspektu Credit Suisse argumentams, kurie iš esmės grindžiami pirmąja Compass Lexecon ataskaita, šio banko pateikta per administracinę procedūrą, negalima pritarti.
695
Pirma, reikia pažymėti, kad pagal 2022 m. rugsėjo 14 d. Sprendimo Google ir Alphabet / Komisija (Google Android) (T‑604/18, apskųstas apeliacine tvarka, EU:T:2022:541) 96 punktą pareiškimų ar ataskaitų, kuriuos šalies prašymu jos teiginiams pagrįsti pateikė trečiasis asmuo, prisistatantis ekspertu, įrodomoji vertė vertinama keliais aspektais. Viena vertus, jų autorius turi užtikrinti, kad būtų nurodyta jo kvalifikacija ir patirtis, taip pat paaiškinti, kodėl ši kvalifikacija ir patirtis yra svarbios pateikiant nuomonę nagrinėjamu klausimu. Kita vertus, šios nuomonės tekste turi būti nurodytos priežastys, dėl kurių į ją verta atsižvelgti, nesvarbu, ar tai būtų naudoto metodo patikimumas, ar atsakymo į šį klausimą svarba šios bylos tikslais. Bendrasis Teismas išnagrinėjo šiuos dokumentus šioje byloje, atsižvelgdamas būtent į šiuos principus ir šalių šiuo klausimu pateiktas pastabas.
696
Kalbant apie antrąją iš šių sąlygų, reikia konstatuoti, kad, nepaisant Bendrojo Teismo raginimo Credit Suisse nurodyti priežastis, dėl kurių verta atsižvelgti į pirmąją Compass Lexecon ataskaitą, šis bankas paaiškinimų nepateikė.
697
Be to, galima pažymėti, kad šios ataskaitos 3.4–3.24 punktuose pateiktame OSSA sektoriaus aprašyme nėra beveik jokios nuorodos į dokumentus, kuriais būtų galima pagrįsti šio aprašymo pagrįstumą. Be to, kiek tai susiję su rinkos formuotojo vaidmens aprašymu, šios ataskaitos 3.32 ir 3.33 punktuose kalbama apie jų pagrindinį vaidmenį, kaip pavyzdį pasitelkiant įmonių obligacijų (angl. corporate bonds) rinką ir darant nuorodą į Komisijos dokumentą, kuriame aiškiai pabrėžiamas skirtumas tarp įmonių obligacijų rinkos ir OSSA rinkos.
698
Antra, pirmojoje Compass Lexecon ataskaitoje padarytos išvados neįrodo, kad pasitarimai dėl kainų nustatymo turėjo „palankių“ pasekmių ir juo labiau kad visi nagrinėjami veiksmai, kurie apima ne tik tokius pasitarimus, sukėlė „palankių“ pasekmių.
699
Šioje ataskaitoje nedaroma išvada, kad pasitarimai dėl kainų nustatymo turėjo įrodytų „palankių“ pasekmių.
700
Atvirkščiai, iš šios ataskaitos 4.1 ir 4.4 punktų matyti, kad nors joje konstatuojama, jog šie pasitarimai gali lemti kainų koordinavimą, jame tik nurodoma, kad, „leidžiant rinkos formuotojams veiksmingiau nustatyti obligacijos kainą, rinkos formuotojų diskusijos dėl kainų ir keitimasis „jautria komercine informacija“ gali būti neutralūs konkurencijos požiūriu ar net palankūs konkurencijai“.
701
Be to, pirmosios Compass Lexecon ataskaitos 4.27 ir 4.47 punktai bei šios ataskaitos A.39 punktas galimas neutralias ar „palankias“ pasitarimų dėl kainų nustatymo pasekmes sieja su tuo, kad „rinkos dalyviai turi panašią prieigą prie informacijos apie realias rinkos sąlygas“, arba tuo, kad „yra pakankama informuotų rinkos prekiautojų dalis“.
702
Iš esmės pirmojoje Compass Lexecon ataskaitoje nurodomos galimos neutralios ar „palankios“ pasitarimų dėl kainų nustatymo pasekmės (skirtingos nuo tų, kurias turi pasitarimai, kuriais siekiama koordinuoti veiksmus) tik tuomet, kai dėl šių pasitarimų rinka tampa skaidri ar skaidresnė bent jau pakankamam OSSA rinkos dalyvių skaičiui.
703
Šiuo atveju, kaip Komisija teisingai pažymėjo ginčijamo sprendimo 742 konstatuojamojoje dalyje, dėl nagrinėjamų veiksmų atsirado svarbios informacijos asimetrija tarp, viena vertus, keturių su ginčijamu pažeidimu susijusių bankų ir, kita vertus, kitų bankų, vykdančių veiklą OSSA rinkoje. Taigi ji nustatė asimetriją, susidariusią dėl to, kad kiekvienas iš su ginčijamu pažeidimu susijusių bankų žinojo kainas, kurias skelbs kiti atitinkami bankai, taip pat prekybos srautus ir konkrečius klientų pageidavimus, apie kuriuos darant ginčijamą pažeidimą nedalyvaujantys konkuruojantys bankai visiškai nieko nežinojo.
704
Šią išvadą, susijusią su pasitarimų dėl kainų nustatymo įrodytų „palankių“ pasekmių nebuvimu, galiausiai patvirtino ir patys Crédit agricole ir Credit Suisse.
705
Remdamiesi tuo, kad su ginčijamu pažeidimu susiję bankai sudarė tik nedidelę OSSA rinkoje veikiančių rinkos formuotojų dalį, jie netiesiogiai pripažįsta, kad pirmojoje Compass Lexecon ataskaitoje reikalaujamos sąlygos, kad pasitarimai dėl kainų nustatymo galėtų sukelti neutralių ar „palankių“ pasekmių, šiuo atveju nėra įvykdytos.
706
Kadangi šių pasitarimų „palankios“ pasekmės nebuvo įrodytos, tas pats pasakytina apie kitų nagrinėjamų veiksmų „palankias“ pasekmes, nes Crédit agricole ir Credit Suisse nepagrindė ir neįrodė, kad jie tokias pasekmes sukėlė.
707
Šiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad Credit Suisse ir juo labiau Crédit agricole neįrodė, kad nagrinėjami veiksmai, kaip visuma (daugiau nei susiję tik su „pasitarimais dėl kainų nustatymo“), sukėlė „palankias“ pasekmes, kad būtų galima ginčyti kvalifikavimą kaip „ribojimo dėl tikslo“.
708
Taigi ginčijamo sprendimo 713 konstatuojamojoje dalyje Komisija teisingai atmetė argumentus, susijusius su nagrinėjamų veiksmų konkurenciją skatinančiu ar naudingu poveikiu.
– Dėl „Crédit agricole“ ir „Credit Suisse“ kritikos, susijusios su nagrinėjamų veiksmų „reikalingumu“, „teisėtumu“, „teigiamu poveikiu“ ar „būdingu ir esminiu“ pobūdžiu
709
Kaip nurodyta šio sprendimo 678 punkte, taikant proceso organizavimo priemonę Crédit agricole ir Credit Suisse buvo paraginti patikslinti savo teiginių, susijusių, be kita ko, su nagrinėjamų veiksmų „reikalingumu“, „teisėtumu“, „teigiamu poveikiu“ ar „būdingu ir esminiu“ pobūdžiu, koncepcinį ar jurisprudencinį pagrindą.
710
Nei atsakymai į šias proceso organizavimo priemones, nei teismo posėdžiai neleido Bendrajam Teismui konkrečiai nustatyti tikslaus šios kritikos pagrindo.
711
Būtent šiomis aplinkybėmis reikia nagrinėti Crédit agricole ir Credit Suisse argumentus, jeigu jie leistų suabejoti nagrinėjamų veiksmų kvalifikavimu kaip „ribojimo dėl tikslo“.
712
Tiek, kiek Crédit agricole ir Credit Suisse remiasi nagrinėjamų veiksmų „reikalingumu“, taigi, tikėtina, pagrindinio sandorio papildomų apribojimų (angl. ancillary restraints) išimtimi, reikia priminti, kad jeigu tam tikram sandoriui ar veiklai netaikomas SESV 101 straipsnio 1 dalyje numatytas draudimas dėl jo neutralumo ar teigiamo poveikio konkurencijai, vieno ar kelių šio sandorio ar veiklos dalyvių komercinio savarankiškumo apribojimas taip pat nepatenka į šio draudimo taikymo sritį, jei šis apribojimas yra objektyviai būtinas šiam sandoriui ar veiklai įgyvendinti ir proporcingas jų tikslams (žr. 2014 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo MasterCard ir kt. / Komisija, C‑382/12 P, EU:C:2014:2201, 89 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
713
Taigi pirmiausia reikia išsiaiškinti, ar, nesant aptariamo ribojimo, būtų neįmanoma vykdyti atitinkamos veiklos (2014 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo MasterCard ir kt. / Komisija, C‑382/12 P, EU:C:2014:2201, 91 punktas).
714
Nagrinėjamu atveju Crédit agricole ir Credit Suisse neįrodė, kad jei nebūtų buvę nagrinėjamų veiksmų, OSSA derybų veikla ar net OSSA rinkos formuotojo veikla būtų neįmanoma (pagal analogiją žr. 2019 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, 155 punktą).
715
Vien Credit Suisse nurodyta aplinkybė, kad dėl nelikvidaus ir neskaidraus OSSA rinkos pobūdžio tiesioginių paslaugų teikimas reikalauja tam tikro bendradarbiavimo laipsnio ir reguliarių jautrios komercinės informacijos srautų tarp rinkos formuotojų, negali paneigti šios išvados.
716
Priešingai, viena vertus, pati Credit Suisse pripažįsta, kad, be kita ko, keitimasis informacija apie rinkos formuotojų atsargų pozicijas leidžia „lengviau“ rasti prekiautojų tarpusavio sandorių galimybes, o tai rodo, kad bent jau tokio pobūdžio veikloje keitimasis informacija nebuvo objektyviai būtinas, kad bankai galėtų vykdyti savo veiklą OSSA sektoriuje.
717
Šiuo aspektu taip pat reikia priminti, jog aplinkybė, kad, nesant atitinkamo ribojimo, tam tikra veikla paprasčiausiai taptų sunkiau įgyvendinama ar būtų mažiau pelninga, negali būti laikoma suteikiančia šiam ribojimui „objektyviai būtiną“ pobūdį, kurio reikalaujama, kad jį būtų galima kvalifikuoti kaip papildomą (2014 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo MasterCard ir kt. / Komisija, C‑382/12 P, EU:C:2014:2201, 91 punktas).
718
Kita vertus, kaip jau buvo pažymėta šio sprendimo 703–705 punktuose, nagrinėjamus veiksmus atliko ribotas skaičius OSSA sektoriuje veikiančių bankų, o tai leidžia pakankamai užtikrintai daryti išvadą, kad visi šiame sektoriuje veikiantys bankai galėjo vykdyti savo veiklą nesiimdami tokių veiksmų.
719
Kiek Crédit agricole ir Credit Suisse remiasi „teisėtumu“, „teigiamu poveikiu“ ar „būdingumu ir būtinumu tinkamam rinkos veikimui ir platesniam klientų aptarnavimui“, reikia pažymėti, kad darant prielaidą, jog šie argumentai skiriasi nuo argumentų, susijusių su visų ar dalies nagrinėjamų veiksmų „palankiomis“ ar būtinomis pasekmėmis, jie, atrodo, gali būti suprantami kaip nuoroda į 2002 m. vasario 19 d. Sprendime Wouters ir kt. (C‑309/99, EU:C:2002:98, 97 punktas) Teisingumo Teismo padarytą išvadą.
720
Crédit agricole nepateikia įrodymų, galinčių patvirtinti, kad minėtame sprendime išdėstyti argumentai turi būti taikomi šioje byloje (pagal analogiją žr. 2020 m. vasario 27 d. Sprendimo Komisija / Belgija (Apskaitos), C‑384/18, EU:C:2020:124, 49 punktą).
721
Šiuo aspektu Credit Suisse nurodyta ir ginčijamo sprendimo 707–713 konstatuojamosiose dalyse atmesta aplinkybė, kad nelikvidžioje ir neskaidrioje OSSA rinkoje atitinkami bankai informaciniu požiūriu sistemingai buvo nepalankesnėje padėtyje nei sandorio šalys, kurios nuolat nedalyvavo rinkoje (angl. smart money clients), ir kad dėl to šį informacijos trūkumą jie turėjo kompensuoti ieškodami informacijos įvairiuose šaltiniuose, visų pirma pas kitų bankų prekiautojus, negali būti kliūtis kvalifikuoti kaip „ribojimą dėl tikslo“, net jeigu ji pasitvirtintų.
722
Kaip matyti iš 2021 m. kovo 25 d. Sprendimo Lundbeck / Komisija (C‑591/16 P, EU:C:2021:243) 124, 127 ir 128 punktų ir kaip iš esmės pažymėta ginčijamo sprendimo 737 konstatuojamojoje dalyje, negalima sutikti su tuo, kad įmonės bandytų sušvelninti, kaip jos mano, pernelyg nepalankių faktinių situacijų, kaip antai galimų rizikos asimetrijų tarp rinkoje veikiančių ūkio subjektų, padarinius, sudarydamos slaptus susitarimus, kurių tikslas ištaisyti šią nepalankią situaciją. Tokiomis faktinėmis aplinkybėmis negalima pateisinti SESV 101 straipsnio pažeidimo ir juo labiau veiksmų, kurie, kaip konstatuota, buvo pakankamai žalingi konkurencijai, kad galėtų būti kvalifikuojami kaip „ribojimas dėl tikslo“.
723
Juo labiau kad šiuo atveju, pirma, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 710 konstatuojamosios dalies, nagrinėjami veiksmai buvo vykdomi atitinkamų bankų visų klientų, o ne tik „informuotų“ (angl. smart money clients) klientų nenaudai, ir Credit Suisse to neginčija.
724
Antra, kaip ginčijamo sprendimo 709 konstatuojamojoje dalyje pažymi Komisija, o Credit Suisse to neginčija, išorės veiksniai, turintys įtakos OSSA kainai, yra politiniai ir ekonominiai įvykiai, darantys poveikį kredito rizikai, susijusiai su šalimi, regionu ar sektoriumi, taip pat tikimybė, kad tas pats emitentas išleis naujas obligacijas. Be to, nėra jokios priežasties, dėl kurios dabartinėje momentinės informacijos ir elektroninių ryšių epochoje konkreti investuotojų grupė galėtų turėti geresnę prieigą prie šios informacijos. Galiausiai didžioji dauguma investuotojų valdo įvairų turtą, kurį sudaro akcijos, obligacijos ir valiuta, o OSSA prekiautojai specializuojasi tam tikros kategorijos vertybinių popierių srityje ir laikoma, kad jie yra informuoti apie svarbius išorės įvykius.
725
Trečia, kaip teisingai Komisija nurodė ginčijamo sprendimo 690–697 konstatuojamosiose dalyse, atitinkami bankai OSSA rinkoje veikė ne tik kaip rinkos formuotojai ir buvo aišku, kad jų, kaip derybininkų, vaidmuo buvo ne tik „skatinti likvidumą, siekiant paremti savo klientus, norinčius derėtis dėl OSSA“.
726
Šis motyvas, vertinamas kartu su ginčijamo sprendimo 19 konstatuojamojoje dalyje konstatuota aplinkybe, kad OSSA rinkoje nebuvo oficialiai paskirtų rinkos formuotojų, todėl atitinkami bankai šią veiklą vykdė savanoriškai ir nebuvo įsipareigoję nurodyti dvikryptes kainas ir derėtis su sandorio šalimis, taip pat pateisina tai, kad atitinkami bankai negali remtis savo, kaip rinkos formuotojų, vaidmeniu ir su juo susijusia rizika, kad būtų užkirstas kelias kvalifikavimui kaip „ribojimo dėl tikslo“, kaip Komisija teisingai nurodė ginčijamo sprendimo 712 ir 713 konstatuojamosiose dalyse.
727
Be to, šio sprendimo 719 punkte nurodyta jurisprudencija negali būti taikoma veiksmams, kurie toli gražu neapsiriboja tuo, kad jiems būdingas „poveikis“ yra bent jau potencialus konkurencijos ribojimas, apribojant tam tikrų įmonių veiksmų laisvę; jie yra ir pakankamai žalingi šiai konkurencijai, kad būtų galima daryti išvadą, kad pats jų „tikslas“ yra ją trukdyti, riboti ar iškraipyti. Todėl tik tuo atveju, jei išnagrinėjus konkrečioje byloje nagrinėjamus veiksmus paaiškėja, kad jais nesiekiama trukdyti, riboti ar iškraipyti konkurencijos, reikia nustatyti, ar jiems gali būti taikoma ši jurisprudencija (šiuo klausimu žr. 2013 m. vasario 28 d. Sprendimo Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas, C‑1/12, EU:C:2013:127, 69 punktą; 2014 m. rugsėjo 4 d. Sprendimo API ir kt., C‑184/13–C‑187/13, C‑194/13, C‑195/13 ir C‑208/13, EU:C:2014:2147, 49 punktą; 2017 m. lapkričio 23 d. Sprendimo CHEZ Elektro Bulgaria ir FrontEx International, C‑427/16 ir C‑428/16, EU:C:2017:890, 51, 53, 56 ir 57 punktus ir 2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimo European Superleague Company, C‑333/21, EU:C:2023:1011, 186 punktą).
728
Šios išvados negali paneigti Credit Suisse be papildomų paaiškinimų pateikta nuoroda į visą 1993 m. kovo 31 d. Sprendimą Ahlström Osakeyhtiö ir kt. / Komisija (C‑89/85, C‑104/85, C‑114/85, C‑116/85, C‑117/85 ir C‑125/85–C‑129/85, EU:C:1993:120) arba į 2014 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Eni / Komisija (T‑558/08, EU:T:2014:1080) 137 punktą.
729
Taigi Credit Suisse negali veiksmingai remtis tuo, kad nagrinėjamais veiksmais buvo siekiama sudaryti sąlygas keturiems bankams, kuriems skirtas ginčijamas sprendimas, ir jų klientams gauti likvidaus turto už geresnę kainą.
730
Šiuo aspektu taip pat reikia priminti, kad SESV 101 straipsniu, kaip ir kitomis Sutartyje įtvirtintomis konkurencijos taisyklėmis, siekiama apsaugoti ne tik tiesioginius vartotojų interesus, bet ir konkurentų interesus, taip pat rinkos struktūrą ir kartu pačią konkurenciją (pagal analogiją žr. 2015 m. kovo 19 d. Sprendimo Dole Food ir Dole Fresh Fruit Europe / Komisija, C‑286/13 P, EU:C:2015:184, 125 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
731
Šiuo atveju, kaip Komisija iš esmės pažymėjo ginčijamo sprendimo 742 konstatuojamojoje dalyje, nėra jokių abejonių, kad nors keturi bankai, kuriems skirtas ginčijamas sprendimas, ir per juos jų klientai buvo aiškiai suinteresuoti nagrinėjamais veiksmais, jie buvo žalingi ne tik atitinkamų bankų konkurentams OSSA rinkoje ir jų klientams, bet ir pačiai konkurencijai.
732
Taigi ginčijamo sprendimo 704–713 ir 735–737 konstatuojamosiose dalyse Komisija pagrįstai atmetė Crédit agricole ir Credit Suisse argumentus, susijusius su nagrinėjamų veiksmų „reikalingumu“, „teisėtumu“, „teigiamu poveikiu“ ar „būdingu ir esminiu“ pobūdžiu, kad būtų užkirstas kelias jų kvalifikavimui kaip „ribojimo dėl tikslo“.
4) Išvada dėl nagrinėjamų veiksmų kvalifikavimo kaip „ribojimo dėl tikslo“
733
Įvertinusi nagrinėjamus veiksmus atsižvelgiant į jų turinį, tikslus, ir ekonominį kontekstą, ginčijamo sprendimo 749 konstatuojamojoje dalyje Komisija teisingai konstatavo, kad ginčijamo sprendimo 4.2 skirsnyje aprašyti susitarimai ir (arba) suderinti veiksmai turi būti kvalifikuojami kaip „ribojimas dėl tikslo“, todėl ji neturėjo įrodyti jų antikonkurencinio poveikio, ypač susijusio su OSSA rinkoje egzistuojančiu netikrumo laipsniu ir atsiradusio dėl aptariamo keitimosi jautria komercine informacija.
734
Todėl Crédit agricole pirmąjį pagrindą ir Credit Suisse pirmąjį pagrindą reikia atmesti kaip iš dalies nepriimtinus ir iš dalies nepagrįstus.
4.
Dėl „Crédit agricole“ ketvirtojo pagrindo ir „Credit Suisse“ trečiojo pagrindo, susijusių su nepakankamu motyvavimu ir klaidomis nustatant joms skirtų baudų dydžius
735
Nustatydama kiekvienam atitinkamam bankui skirtų baudų dydį Komisija, pirma, pažymėjo, kad šie bankai tyčia ar bent jau dėl aplaidumo pažeidė SESV 101 straipsnį, o tai leido šiai institucijai skirti jiems baudas pagal Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalį (ginčijamo sprendimo 874–886 konstatuojamosios dalys).
736
Antra, įgyvendindama gaires ir konkrečiai nustatydama pardavimų vertę, kuria remiantis apskaičiuojamas bazinis baudų dydis (gairių 13–18 punktai), Komisija konstatavo, o ieškovai šiuo klausimu jai neprieštaravo, kad finansiniai produktai, kaip antai OSSA, negeneruoja pardavimų įprasta šio žodžio prasme, todėl šiuo atveju reikėjo apskaičiuoti pardavimų vertės pakaitinę vertę (ginčijamo sprendimo 889 ir 890 konstatuojamosios dalys).
737
Trečia, kiekvienam atitinkamam bankui Komisija apskaičiavo jo baudos bazinį dydį, visų pirma atsižvelgusi į atitinkamos pakaitinės vertės 16 % dalį dėl ginčijamo pažeidimo sunkumo (toliau – sunkumo koeficientas) (gairių 1–23 punktai) (ginčijamo sprendimo 8.2.4.1 skirsnis, 939–949 konstatuojamosios dalys), padauginusi ją iš kiekvienam jų būdingo trukmės koeficiento (toliau – trukmės koeficientas) (gairių 24 punktas) (8.2.4.2 skirsnis; 950 ir 951 konstatuojamosios dalys) ir galiausiai pridėjusi papildomą 16 % sumą kaip atgrasymo priemonę (gairių 24 punktas) (8.2.4.3 skirsnis; 952–954 konstatuojamosios dalys).
738
Ketvirta, Komisija pakoregavo kiekvienam atitinkamam bankui apskaičiuotą bazinį dydį (gairių 27–35 punktai). Šiuo atžvilgiu nė vieno iš bankų atžvilgiu ji nenustatė nei sunkinančių, nei lengvinančių aplinkybių. Kita vertus, BofA ir Crédit agricole bazinį baudos dydį ji padaugino iš specialaus atgrasomojo koeficiento, atitinkamai 1,3 ir 1,2 (toliau – specialus atgrasomasis koeficientas) (gairių 30 ir 31 punktai) (ginčijamo sprendimo 955–966 konstatuojamosios dalys).
739
Crédit agricole ketvirtojo pagrindo pirmoje, trečioje, ketvirtoje ir penktoje dalyse ir Credit Suisse trečiajame pagrinde, kurį sudaro keturios dalys, ginčija jiems skirtų baudų bazinį dydį, iš esmės remdamiesi penkiais argumentais.
740
Pirma, trečiojo pagrindo pirmoje dalyje Credit Suisse kaltina Komisiją pažeidus pareigą motyvuoti, kiek tai susiję su pakaitinei vertei apskaičiuoti naudotais duomenimis.
741
Antra, Crédit agricole ketvirtojo pagrindo trečioje dalyje ir Credit Suisse trečiojo pagrindo antroje dalyje kaltina Komisiją pažeidus gaires, kiek tai susiję su pakaitinės vertės nustatymo tvarka.
742
Trečia, ketvirtojo pagrindo pirmoje dalyje Crédit Agricole kaltina Komisiją tuo, kad ji pažeidė gairių 13 punktą, gero administravimo principą ir pareigą motyvuoti, nes nusprendė 2014 m., t. y. paskutinius pilnus šio banko dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą metus, nelaikyti referenciniu laikotarpiu pakaitinei vertei apskaičiuoti.
743
Ketvirta, Crédit agricole ketvirtojo pagrindo ketvirtoje dalyje ir Credit Suisse trečiojo pagrindo trečioje dalyje kaltina Komisiją tuo, kad nustatydama sunkumo koeficientą ji padarė vertinimo klaidų.
744
Penkta, Crédit agricole ketvirtojo pagrindo penktoje dalyje ir Credit Suisse trečiojo pagrindo ketvirtoje dalyje kaltina Komisiją tuo, kad nustatydama trukmės koeficientą ji padarė vertinimo klaidų.
745
Be to, ketvirtojo pagrindo antroje ir ketvirtoje dalyse Crédit agricole ginčija Komisijos atliktas jam skirtos baudos bazinio dydžio korekcijas.
746
Konkrečiau kalbant, jis kaltina Komisiją, kad ši, pirma, pažeidė vienodo požiūrio principą, kai nustatė specialų atgrasomąjį koeficientą, ir, antra, padarė vertinimo klaidų, kai nagrinėjo lengvinančias aplinkybes, kurios jam turėjo būti taikytos.
747
Ši kritika bus nagrinėjama iš eilės ir laikantis šio sprendimo 739–746 punktuose nustatytos tvarkos, kuri atitinka gairėse nustatytą metodą. Taigi pirmiausia bus išnagrinėtas bazinio baudos dydžio nustatymas, paskui – jo korekcijos.
a)
Dėl kritikos, susijusios su baziniu „Crédit agricole“ ir „Credit Suisse“ skirtų baudų dydžiu
1) Dėl kritikos, susijusios su pakaitinės vertės dydžiu
748
Kaip priminta šio sprendimo 736 punkte, Komisija nusprendė, kad nustatant kiekvieno iš atitinkamų bankų baudos dydį reikia apskaičiuoti pakaitinę vertę.
749
Atsižvelgdama į specifinį OSSA pobūdį, Komisija ginčijamo sprendimo 892 konstatuojamojoje dalyje nurodė, kad pakaitinės vertės apskaičiavimo atskaitos tašku reikia laikyti OSSA, kuriomis atitinkami bankai prekiavo per individualų dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpį, nominaliąją apimtį ir vertę (toliau – nominaliosios sumos).
750
Šiuo tikslu Komisija nustatė OSSA, dėl kurių kiekvienas atitinkamas bankas derėjosi su EEE esančiomis sandorio šalimis jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiu, nominaliąsias metines sumas, taikydama tokį metodą: „nominaliosios sumos, dėl kurių buvo deramasi individualaus dalyvavimo kartelyje laikotarpiu, kasmet atnaujinamos taikant koeficientą, apskaičiuojamą atsižvelgiant į individualaus dalyvavimo trukmę, jų bendrą sumą padalijant iš pilnų dalyvavimo mėnesių skaičiaus ir šį mėnesinį vidurkį dauginant iš 12“. Taigi ji nusprendė netaikyti paskutinių pilnų kiekvieno atitinkamo banko dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą metų nominaliųjų sumų ir nukrypo nuo gairių 13 punkto (ginčijamo sprendimo 893 ir 894 konstatuojamosios dalys).
751
Toliau ginčijamo sprendimo 896 konstatuojamojoje dalyje Komisija pažymėjo, kad OSSA buvo prekiaujama antrinėje rinkoje už kainą, išreikštą jų nominaliosios sumos procentine dalimi. Tuo remdamasi ji padarė išvadą, kad pajamos iš šių sandorių atsispindėjo kiekvienos OSSA, kurią prekiautojai įsigijo, paskui perpardavė, pirkimo ir pardavimo kainos skirtumą (angl. bid-ask spread) ir kad į šį skirtumą reikia atsižvelgti apskaičiuojant pakaitinę vertę.
752
Šiuo tikslu Komisija nusprendė, kad kiekvienam atitinkamam bankui nustatytas metines nominaliąsias sumas reikia padauginti iš šiuo kainų skirtumu grindžiamo koeficiento (toliau – koregavimo koeficientas), t. y. vidutinio kainų skirtumo, būdingo kiekvienam bankui ir sumažinto per pusę, kad būtų atsižvelgta į tai, jog kiekvienas banko atliktas pirkimo ar pardavimo sandoris sudaro tik pusę viso OSSA pirkimo-pardavimo sandorio (ginčijamo sprendimo 897–899 konstatuojamosios dalys).
753
Apskaičiuodama kiekvienam bankui būdingą koregavimo koeficientą Komisija, pirma, pasirinko naudoti aštuonių emitentų išleistų 33 tipinių OSSA kategorijas, suskirstytas į penkias išpirkimo terminų grupes (nuo 0 iki 3 metų, nuo 3 iki 5 metų, nuo 5 iki 7 metų, nuo 7 iki 10 metų ir daugiau nei 10 metų), atsižvelgdama į atitinkamų bankų pastabas, pateiktas gavus raštą dėl baudų (ginčijamo sprendimo 902 ir 931 konstatuojamosios dalys).
754
Antra, dėl kiekvieno banko ir kiekvienos jo dalyvavimo darant pažeidimą dienos Komisija, taikydama ginčijamo sprendimo 901 konstatuojamojoje dalyje nurodytą metodą, atkūrė dienos kainų skirtumą taip, kaip nurodyta toliau.
755
Šį dienos kainų skirtumą kiekvieno atitinkamo banko atveju sudarė kiekvienos iš pasirinktų 33 OSSA kategorijų dienos kainų skirtumo vidurkis, apskaičiuotas pagal nominaliąsias sumas, dėl kurių derasi šis bankas, atsižvelgdamas į kiekvieną emitentą ir išpirkimo terminą.
756
Siekdama nustatyti kainų skirtumą kiekvienai tipinei OSSA kategorijai, Komisija naudojo viešus platformos „Bloomberg“ duomenis, kuriuos ji laikė tinkamais ir patikrinamais (ginčijamo sprendimo 903, 926 ir 927 konstatuojamosios dalys).
757
Ši platforma suteikia galimybę sužinoti kiekvienos iš tipinių OSSA kategorijų vidutinį rinkos kainų skirtumą kiekvienos dienos pabaigoje (angl. end-of-day spread), apskaičiuotą pagal „Bloomberg BGN sudėtinių kainų šaltinį“ (toliau – BGN duomenys), remiantis kelių brokerių vykdomosiomis orientacinėmis kainomis (ginčijamo sprendimo 903 konstatuojamoji dalis ir 1060 išnaša).
758
Trečia, kiekvieno atitinkamo banko atveju galutinės kainos skirtumą Komisija apskaičiavo naudodama paprastą dienos kainų skirtumų vidurkį, atitinkantį jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą dienas (804 dienos arba 574 darbo dienos Crédit agricole atveju ir 1738 dienos arba 1242 darbo dienos Credit Suisse atveju), vadovaudamasi ginčijamo sprendimo 900 konstatuojamojoje dalyje nurodytu metodu, kaip nurodyta toliau.
759
Ginčijamo sprendimo 904 ir 905 konstatuojamosiose dalyse Komisija Crédit agricole nustatė 0,120–0,140 % galutinės kainos skirtumą, taigi 0,060–0,070 % koregavimo koeficientą (per pusę sumažinta suma), suapvalintą iki trečio skaičiaus po kablelio, o tai atitinka 6501321 EUR pakaitinę vertę. Credit Suisse atveju ji nustatė 0,190–0,210 % galutinės kainos skirtumą, taigi 0,095–0,105 % koregavimo koeficientą (per pusę sumažinta suma), suapvalintą iki trečio skaičiaus po kablelio, o tai atitinka 12890852 EUR pakaitinę vertę.
760
Šių skaičiavimų detalės išdėstytos ginčijamo sprendimo konfidencialiame priede, kuris skirtas kiekvienam atitinkamam bankui ir apie kurį pranešta tik jam.
761
Šiomis aplinkybėmis, viena vertus, Credit Suisse kaltina Komisiją tuo, kad ji pažeidė pareigą motyvuoti, nes nepateikė jam informacijos, reikalingos įvertinti, ar baudos apskaičiavimo metodas buvo klaidingas, ir, kita vertus, Crédit agricole ir Credit Suisse iš esmės kaltina Komisiją tuo, kad ji pažeidė gaires, motyvuodami tuo, kad šios institucijos naudoti duomenys nebuvo „geriausia turima informacija“, kaip tai suprantama pagal gairių 15 punktą, todėl neatspindėjo ginčijamo pažeidimo ekonominės svarbos.
i) Dėl „Credit Suisse“ kritikos, susijusios su baudos apskaičiavimo motyvavimo stoka
762
Trečiojo pagrindo pirmoje dalyje Credit Suisse kaltina Komisiją pažeidus pareigą motyvuoti, nes „ginčijamame sprendime [jam] nepateikta pakankamai informacijos, kad būtų galima atkurti koregavimo koeficiento apskaičiavimą“.
763
Komisija, pirma, jam neperdavė BGN duomenų, susijusių su atrinktomis tipinėmis OSSA, ir, antra, neatnaujino šių OSSA International Securities Identification Number (ISIN) nuorodų, kurios buvo pakeistos po to, kai buvo išsiųstas raštas dėl baudų.
764
Be to, Credit Suisse teigia, kad mėgino atkurti Komisijos skaičiavimus ir nustatė ne 0,095–0,105 % koregavimo koeficientą, kaip nurodė Komisija, bet 0,095–0,105 % koregavimo koeficientą (skirtumas mažesnis viena tūkstantąja procentinio punkto dalimi).
765
Šioje pirmoje dalyje Credit Suisse iš esmės kaltina Komisiją tuo, kad ji nepateikė reikiamų duomenų, kad jis galėtų patikrinti, ar ginčijamame sprendime, būtent jo dalyje, susijusioje su koregavimo koeficiento apskaičiavimu, buvo trūkumų, galinčių turėti įtakos jam skirtos baudos apskaičiavimo teisėtumui.
766
Pirma, dėl Credit Suisse teiginio, susijusio su atnaujintų ISIN nuorodų nepateikimu ginčijamame sprendime, iš pradžių reikia pažymėti, kad Komisija neturi pagrindo teigti, jog „pagal jurisprudenciją (t. y. 2021 m. liepos 15 d. Sprendimą Komisija / Landesbank Baden-Württemberg ir BPV (C‑584/20 P ir C‑621/20 P, EU:C:2021:601, 105 punktas)) nereikalaujama, kad ginčijamame sprendime būtų pateikta informacija, kuri leistų Credit Suisse atkurti skaičiavimus“.
767
Be to, kad 2021 m. liepos 15 d. Sprendimo Komisija / Landesbank Baden-Württemberg ir BPV (C‑584/20 P ir C‑621/20 P, EU:C:2021:601) 105 punkte yra daugiau niuansų, nei linkusi manyti Komisija, Teisingumo Teismas ne kartą yra nusprendęs, kad nors ši institucija neprivalo nurodyti visų skaičių, susijusių su kiekvienu pagal SESV 101 straipsnį skirtos baudos apskaičiavimo metodo tarpiniu etapu, vis dėlto ji turi paaiškinti elementų, į kuriuos atsižvelgė, lyginamąjį svorį ir vertinimą (žr. 2019 m. liepos 10 d. Sprendimo Komisija / Icap ir kt., C‑39/18 P, EU:C:2019:584, 31 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
768
Šiuo aspektu panašiomis į šios bylos aplinkybėmis Bendrasis Teismas nusprendė, jog svarbiausia, kad ginčijamo sprendimo motyvai leistų ieškovui patikrinti, ar Komisijos pasirinkta pakaitinė vertė galimai turi trūkumų, dėl kurių būtų galima ginčyti jo galiojimą (2019 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, 346 punktas).
769
Vis dėlto reikia konstatuoti, kad ginčijamame sprendime, būtent jo priede, Komisija sudarė sąlygas Credit Suisse tiksliai identifikuoti tipines OSSA, į kurias atsižvelgta apskaičiuojant koregavimo koeficientą, nors ji ir nepateikė atnaujintų šių OSSA ISIN nuorodų.
770
Iš ginčijamo sprendimo priedo „Annex to Decision AT.40346 SSA bonds (Credit Suisse) (confidential data)“ aiškiai matyti, kad Komisija sudarė galimybę Credit Suisse patikrinti jos skaičiavimų pagrįstumą, nurodydama ne tik šio banko sandorių metinę nominaliąją sumą (1 lentelė), bet ir koregavimo koeficiento sudedamąsias dalis, t. y. kiekvieno emitento lyginamąjį svorį (2 lentelė), kiekvieno išpirkimo termino lyginamąjį svorį (3 lentelė) ir lyginamųjų svorių matricą (4 lentelė).
771
Be to, kiek tai susiję su tipinių obligacijų, naudotų Credit Suisse koregavimo koeficientui apskaičiuoti, identifikavimu, Komisija pateikė kiekvienos iš 33 atitinkamų OSSA kategorijų lentelę (5–12 lentelės), kuri atrodo taip:
772
Kiekvienai iš šių 33 OSSA kategorijų Komisija nurodė kelias konkrečias OSSA, apimančias įvairius ginčijamo pažeidimo laikotarpius, todėl, kaip pažymėjo Credit Suisse, ji identifikavo 88 konkrečias OSSA.
773
Kaip teisingai teigia Komisija, toks pateikimas leidžia pakankamai tiksliai nustatyti atitinkamos OSSA emitentą, kupono normą ir išpirkimo termino datą dėl kiekvieno ginčijamo pažeidimo laikotarpio, nustatyto nurodant jo pradžios ir pabaigos datą, o tai, beje, aiškiai pripažino Credit Suisse savo dubliko 82 punkte.
774
Todėl Komisijos negalima pagrįstai kaltinti tuo, kad ji neįvykdė pareigos motyvuoti, kai ginčijamame sprendime nepaminėjo arba neatnaujino tipinių OSSA, naudotų koregavimo koeficientui apskaičiuoti, ISIN nuorodų.
775
Be to, galima pažymėti, kad iš 2021 m. liepos 7 d.Compass Lexecon ataskaitos „Economic report on the calculation of Credit Suisse’s bid-ask spread adjustement factor“ („Ekonominė ataskaita dėl Credit Suisse kainų skirtumo koregavimo koeficiento apskaičiavimo“) matyti, jog remdamasis ginčijamu sprendimu ir jo priedu arba raštu dėl baudų šis bankas galėjo tiksliai identifikuoti 85 iš 88 tipinių OSSA, naudotų koregavimo koeficientui apskaičiuoti, ISIN nuorodas.
776
Dėl likusių trijų tipinių OSSA toje pačioje ataskaitoje Credit Suisse nurodo, kad kiekvienai iš jų galėjo būti suteikti du ISIN identifikavimo numeriai. Tačiau jis pažymi, kad „kiekvienos iš jų atveju buvo tik viena ISIN nuoroda, kuri atitiko obligaciją, apie kurią BGN buvo galima rasti duomenų, susijusių su pirkimo ir pardavimo kainomis“.
777
Tuo remiantis darytina išvada, kad Credit Suisse galėjo nesunkiai suprasti, jog Komisija, kuri nurodė, jog duomenis, naudotus koregavimo koeficientui apskaičiuoti, išvedė iš BGN duomenų, naudojo OSSA, kurių duomenys buvo žinomi.
778
Be to, iš 2022 m. vasario 11 d.Compass Lexecon ataskaitos „The inability to replicate the calculation of Credit Suisse’s bid-ask spread adjustement factor“ („Galimybės atkurti Credit Suisse kainų skirtumo koregavimo koeficiento apskaičiavimą nebuvimas“) matyti, kad, „nepriklausomai nuo to, koks būtų pirma nurodytų ISIN nuorodų, naudojamų šioms tipinėms obligacijoms, derinys, vidutinis bendras kainų skirtumas, kurį apskaičiuojame, visada yra [toks pats]“.
779
Taigi, nepaisant galimų ginčijamo sprendimo ir jo priedo arba rašto dėl baudų netikslumų, kurie, kaip pripažįsta pats Credit Suisse, nekeičia jo apskaičiavimo rezultato, šiam bankui buvo sudaryta galimybė identifikuoti visas tipines OSSA, kuriomis rėmėsi Komisija, apskaičiuodama koregavimo koeficientą, ir patikrinti jo tikslumą bei pagrįstumą.
780
Antra, kiek tai susiję su Credit Suisse teiginiu, kad ginčijamame sprendime nėra pateikti duomenys, į kuriuos buvo atsižvelgta apskaičiuojant koregavimo koeficientą, t. y. tipinių OSSA BGN duomenys, naudoti šiam koeficientui apskaičiuoti, ši aplinkybė neleidžia konstatuoti, kad Komisija neįvykdė pareigos motyvuoti ginčijamą sprendimą.
781
Šiuo aspektu reikia priminti, jog nereikalaujama, kad Sąjungos akto motyvuose būtų nurodytos visos svarbios faktinės ir teisinės aplinkybės, nes, pirma, tai, ar akto motyvavimas yra pakankamas, turi būti vertinama atsižvelgiant ne tik į jo tekstą, bet ir į kontekstą bei į visas atitinkamą sritį reglamentuojančias teisės normas, ir, antra, turi būti tinkamai atsižvelgta į tai, kad ginčijamas aktas buvo priimtas jo adresatui žinomomis aplinkybėmis (šiuo klausimu žr. 2021 m. liepos 15 d. Sprendimo Komisija / Landesbank Baden-Württemberg ir BPV, C‑584/20 P ir C‑621/20 P, EU:C:2021:601, 104 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
782
Nagrinėjamu atveju šio sprendimo 774 punkte jau buvo konstatuota, kad ginčijamame sprendime pakankamai tiksliai nurodytos tipinės OSSA, į kurias atsižvelgta apskaičiuojant koregavimo koeficientą.
783
Be to, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 927 konstatuojamosios dalies, o Credit Suisse to neginčijo, BGN duomenys yra vieši, taigi Credit Suisse galėjo su jais susipažinti.
784
Todėl Komisijai ginčijamame sprendime nereikėjo nurodyti visų tipinių OSSA dienos BGN duomenų, naudojamų koregavimo koeficientui apskaičiuoti.
785
Be to, tai, kad Credit Suisse neturėjo galimybės atkurti Komisijos atlikto koregavimo koeficiento apskaičiavimo, šiuo atveju negali būti pagrindas teigti, kad ginčijamas sprendimas šiuo klausimu yra nepakankamai motyvuotas.
786
Triplike Komisija, Credit Suisse per posėdį jai neprieštaraujant, labai išsamiai nurodė, kad skirtingą šio banko gautą rezultatą lėmė dvi jo skaičiavimo klaidos, padarytos dėl klaidingo ginčijamo sprendimo priedo 5 ir 8 lentelių, susijusių su atitinkamai EIB ir BNG išleistų OSSA kategorijomis, taikymo.
787
Galiausiai, darant prielaidą, kad, priešingai, nei teigiama trečiojo pagrindo pavadinime ir pirmoje jo dalyje, Credit Suisse remiasi tuo, kad per administracinę procedūrą Komisija jam neperdavė tipinių OSSA BGN duomenų, naudojamų koregavimo koeficientui apskaičiuoti, ir atnaujintų jų ISIN nuorodų, tokia kritika nesusijusi su šioje dalyje nurodyta ginčijamo sprendimo motyvavimo stoka.
788
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Credit Suisse trečiojo pagrindo pirmą dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
ii) Dėl „Crédit agricole“ ir „Credit Suisse“ kritikos, susijusios su gairių pažeidimais
789
Crédit agricole ir Credit Suisse kritikoje, susijusioje su gairių pažeidimais nustatant pakaitinę vertę, šie du bankai kartu ar atskirai kaltina Komisiją visų pirma tuo, kad ji rėmėsi tipinių OSSA rinkiniu, todėl nenaudojo kainų skirtumo apskaičiavimo metodo, grindžiamo jų pačių sandorių duomenimis (Crédit agricole ketvirtojo pagrindo trečios dalies antras argumentas ir Credit Suisse trečiojo pagrindo antros dalies antras argumentas), taip pat tuo, kad apskaičiuodama galutinį kiekvieno iš šių bankų kainų skirtumą ji naudojo OSSA, į kurias atsižvelgta dėl viso pažeidimo laikotarpio ir dėl visų atitinkamų bankų, fiksuotą svertinį koeficientą (Crédit agricole ketvirtojo pagrindo trečios dalies pirmas argumentas), ir galiausiai tuo, kad ji naudojo BGN duomenis, kuriuose OSSA kainų skirtumai buvo pervertinti (Crédit agricole ketvirtojo pagrindo trečios dalies trečias argumentas ir Credit Suisse trečiojo pagrindo antros dalies pirmas argumentas). Papildomai Credit Suisse kaltina Komisiją tuo, kad ši jam priskyrė kitų bankų nominalias sumas (trečiojo pagrindo antros dalies trečias argumentas).
790
Šie keturi priekaištai bus nagrinėjami paeiliui.
– Dėl „Crédit agricole“ ir „Credit Suisse“ kritikos, susijusios su Komisijos atsisakymu taikyti kainų skirtumo apskaičiavimo metodą, grindžiamą jų pačių sandorių duomenimis
791
Iš pradžių reikia priminti, kad, kaip jau buvo nurodyta šio sprendimo 748–760 punktuose, ginčijamame sprendime Komisija nusprendė, jog siekiant nustatyti bazinį baudos dydį reikia remtis pakaitine verte, nustatoma OSSA, kuriomis kiekvienas atitinkamas bankas prekiavo savo dalyvavimo darant ginčijamą sprendimą laikotarpiu, metinę nominaliąją sumą padauginus iš koregavimo koeficiento, apskaičiuoto atsižvelgiant į 50 % kiekvienam iš šių bankų būdingo galutinio kainų skirtumo, apskaičiuojamo pagal 33 kategorijų tipinių OSSA, kuriomis buvo prekiaujama jo dalyvavimo darant šį pažeidimą laikotarpiu, svertinio dienos kainų skirtumo vidurkį.
792
Iš ginčijamo sprendimo 902 konstatuojamosios dalies, siejamos su Crédit agricole ir Credit Suisse adresuotų raštų dėl baudų 18–22 punktais, į kuriuos daroma nuoroda šioje konstatuojamojoje dalyje, matyti, kad Komisija atrinko 33 kategorijų OSSA, kurias išleido aštuoni emitentai, priklausantys dešimčiai didžiausių emitentų pagal nominaliąsias sumas, dėl kurių buvo deramasi bent jau su trimis bankais ir kurios suskirstytos į penkias dalis pagal išpirkimo terminą, imtį. Šį pasirinkimą ji paaiškino tuo, kad rinkoje buvo daug OSSA emitentų, kurių kai kurie buvo labai maži, ir praktiniais sumetimais, kartu pažymėdama, kad kiekvienai pažeidimo laikotarpio dienai atrinktos tipinės OSSA yra vienodos visiems bankams ir gautos iš bankų pateikto nominaliųjų sumų, dėl kurių deramasi, suskirstymo pagal išpirkimo terminą ir pagal emitentą.
793
Ginčijamo sprendimo 930 ir 931 konstatuojamosiose dalyse Komisija taip pat pažymėjo, kad atsižvelgusi į BofA, Crédit agricole ir Credit Suisse pastabas dėl šių raštų ji pakoregavo į imtį įtrauktų emitentų ir išpirkimo terminų svertinį koeficientą, palyginti su tuo, kuriuo iš pradžių buvo remiamasi kiekviename rašte dėl baudų.
794
Šiuo aspektu dėl Crédit agricole Komisija nurodė, kad atsižvelgė į šio banko pateiktą jo turimų OSSA suskirstymą pagal emitentą ir išpirkimo terminą. Šis suskirstymas pateiktas ginčijamo sprendimo priedo 2 ir 3 lentelėse, kurias perdavė ne šis bankas ieškinio priede, o Komisija atsiliepimo į ieškinį priede. Šios dvi lentelės, pavadintos „Weight per issuer (Crédit agricole)“ ir „Weight per maturity (Crédit agricole)“, atrodo taip:
795
Šiose 2 ir 3 lentelėse esančius duomenis Komisija susiejo tarpusavyje, kad sudarytų ginčijamo sprendimo priedo 4 lentelėje nurodytą koregavimo koeficiento apskaičiavimo matricą, kuriai buvo taikyti BGN duomenys už kiekvieną dieną, kai Crédit agricole dalyvavo darant ginčijamą pažeidimą
796
Be to, ginčijamo sprendimo priede Komisija nurodė, kad į imtį neįtraukė OSSA, kurias išleido Agence française de développement (AFD), kuri yra viena iš Crédit agricole nurodyto dešimtuko emitentų, tačiau kurios nėra kitų šalių dešimtuke.
797
Dėl Credit Suisse Komisija pateikė paaiškinimų, panašių į nurodytus šio sprendimo 794 ir 795 punktuose, tačiau šis bankas savo ieškinyje jų neginčija.
798
Pateikdama ketvirtojo pagrindo trečios dalies antrą argumentą Crédit agricole teigia, kad Komisija nukrypo nuo gairių 15 punkto, nes nesinaudojo „geriausia turima informacija“, kai pasirinko 33 kategorijų OSSA, kurias ji laikė tipinėmis, imtį, tačiau nepaaiškino, kodėl OSSA, dėl kurių derėjosi šis bankas, iš tikrųjų yra tipinės.
799
Crédit agricole teigimu, beveik dėl 99 % Komisijos pasirinktų OSSA „[šis bankas] niekada per savo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą nesiderėjo arba dėl jų nesiderėjo tą dieną, kai jos buvo laikomos tipinėmis“, todėl OSSA, į kurias buvo atsižvelgta jo atžvilgiu, neatspindi realios jo derybų veiklos.
800
Taigi Komisija turėjo remtis OSSA, dėl kurių Crédit agricole faktiškai derėjosi savo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiu, juo labiau kad ji turėjo išsamių duomenų apie jas ir dėl to nebūtų reikėję atlikti daug daugiau skaičiavimų. Alternatyviai Komisija galėjo tiesiog atrinkti obligacijas, dėl kurių Crédit agricole dažniausiai derėjosi savo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiu, o tai irgi būtų pareikalavę palyginti nedaug papildomo darbo ir būtų lėmę kur kas labiau reprezentatyvų rezultatą.
801
Be to, trečiojo pagrindo antros dalies antrame argumente Credit Suisse tvirtina, kad Komisija galutinio kainų skirtumo apskaičiavimą turėjo grįsti jo paties sandorių duomenimis pagal alternatyvų metodą, pateiktą 2021 m. sausio 8 d.Compass Lexecon ataskaitoje „Economic response to the EC’s Letter“ („Ekonominis atsakymas į Komisijos raštą“, toliau – antroji Compass Lexecon ataskaita), kurią šis bankas pateikė per administracinę procedūrą ir pridėjo prie ieškinio.
802
Šis metodas, kurį Komisija atmetė ginčijamo sprendimo 923 ir 924 konstatuojamosiose dalyse, atspindi OSSA rinkos nebiržinį pobūdį ir tai, kad Credit Suisse kainų skirtumai yra mažesni, nei gaunami iš BGN duomenų.
803
Credit Suisse pasiūlytas alternatyvus metodas yra grindžiamas šio banko sandorių duomenimis, kurie tam tikru laikotarpiu buvo bent vieno pirkimo ir pardavimo dalykas, t. y. „visiškai subalansuotų“ sandorių, kai teorinės pirkimo ir pardavimo sandorių sumos buvo vienodos, arba „iš dalies subalansuotų“ sandorių, kai šios sumos skyrėsi, dalykas. Remdamasis šiais duomenimis, Credit Suisse dėl kiekvienos OSSA ir kiekvieno laiko tarpo apskaičiavo vidutinę pirkimo kainą ir vidutinę pardavimo kainą, grindžiamą visų visiškai arba iš dalies subalansuotų sandorių kainų svertiniu vidurkiu. Be to, jis atsižvelgė į skirtumą tarp vidutinių pirkimo ir pardavimo kainų, siekdamas apskaičiuoti kainų skirtumą, kurį iš tikrųjų galėjo gauti.
804
Credit Suisse teigimu, jo alternatyvus metodas neturėjo trūkumų, kuriuos Komisija nurodė ginčijamo sprendimo 923 ir 924 konstatuojamosiose dalyse. Pirma, vidutinis 107 minučių laiko tarpas tarp „iš dalies subalansuotų“ kasdienių pirkimo ir pardavimo sandorių nėra pakankamas, kad jo skaičiavimo metodas būtų mažiau tinkamas nei Komisijos metodas. Antra, tai, kad „iš dalies subalansuoti“ sandoriai nėra susiję su tomis pačiomis sumomis, nelemia priemonės iškraipymo. Skirtumai tarp „subalansuotų“ ir „iš dalies subalansuotų“ sandorių yra labai panašūs, o tai lemia nedidelį iškraipymą. Trečia, Komisijos teiginys, kad „subalansuoti sandoriai“ nėra reprezentatyvi imtis, yra neteisingas, atsižvelgiant į ankstesniame sakinyje nurodytų kainų skirtumų panašumą, ir neturi reikšmės, nes „iš BGN duomenų gautos vidutinės kainos yra labai artimos vidutinėms kainoms, gautoms iš Credit Suisse faktinių sandorių duomenų“. Ketvirta, ankstesnėje sprendimų priėmimo praktikoje Komisija jau rėmėsi duomenimis, susijusiais su faktiniais pardavimais, teikdama jiems pirmenybę prieš viešai prieinamus duomenis.
805
Visais šio sprendimo 798–804 punktuose pateiktais argumentais Crédit agricole ir Credit Suisse iš esmės priekaištauja Komisijai dėl principo, pagal kurį, apskaičiuojant ginčijamu sprendimu paskirtų baudų koregavimo koeficientą, kaip atskaitos taškas buvo naudojama OSSA imtis, o kiek tai susiję su Crédit agricole, dėl nepagrįsto ir netinkamo šios institucijos pasirinktos 33 kategorijų OSSA imties pobūdžio.
806
Šiuo aspektu iš pradžių reikia pažymėti, kad gairių 15 punkte Komisija įpareigojama remtis „geriausia turima informacija“, siekiant nustatyti šių gairių 13 punkte apibrėžtą įmonės pardavimų vertę, nepažeidžiant gairių 16 punkto.
807
Taigi šios bylos aplinkybėmis, kai Komisija nusprendė nukrypti nuo gairių 13 punkto ir dėl to nenustatė bazinio baudos dydžio pagal įmonės, kuri tiesiogiai ar netiesiogiai susijusi su pažeidimu, prekių ar paslaugų pardavimo vertę, gairių 15 punktas negali būti tiesiogiai taikomas.
808
Be to, pagal suformuotą jurisprudenciją Komisija turi didelę diskreciją, kiek tai susiję su baudų už Sąjungos konkurencijos taisyklių pažeidimus apskaičiavimo metodu (2019 m. liepos 10 d. Sprendimo Komisija / Icap ir kt., C‑39/18 P, EU:C:2019:584, 25 punktas).
809
Nors priimdama gaires Komisija apribojo savo diskreciją, ji turi teisę nuo jų nukrypti, jei tai pagrindžia (šiuo klausimu žr. 2019 m. liepos 10 d. Sprendimo Komisija / Icap ir kt., C‑39/18 P, EU:C:2019:584, 29 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
810
Šiuo aspektu Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad gairėse aprašytas metodas, grindžiamas atsižvelgimu į su pažeidimu susijusių atitinkamų produktų pardavimų vertę nustatant skirtinų baudų bazinį dydį, kartais gali būti netinkamas konkrečioms bylos aplinkybėms ir kad tokiu atveju Komisija gali pagrįstai taikyti kitokį apskaičiavimo metodą nei aprašytasis gairėse (šiuo klausimu žr. 2019 m. liepos 10 d. Sprendimo Komisija / Icap ir kt., C‑39/18 P, EU:C:2019:584, 27 punktą).
811
Iš to matyti, kad, jei Komisija ne tik motyvuoja savo pasirinkimą, bet ir jį tinkamai teisiškai pagrindžia, iš jos negali būti atimta galimybė nustatant bazinį baudos dydį taikyti metodą, pagal kurį atsižvelgiama į reprezentatyvias atitinkamų įmonių veiklos imtis.
812
Tai, kad duomenys, gauti iš reprezentatyvių imčių, nėra identiški duomenims, gautiems analizuojant jų pačių sandorius, yra būdinga taikomam metodui ir negali trukdyti Komisijai taikyti tokio skaičiavimo metodo, jeigu paaiškėja, kad imtys, į kurias atsižvelgiama, iš tikrųjų yra reprezentatyvios.
813
Šiuo aspektu reikia pažymėti, kad jurisprudencijoje pripažįstama, jog gairių 13 punkte nurodyta pardavimų vertė nėra ir neturi būti visiškai tikslus atitinkamo pažeidimo svarbos atspindys; tai taikoma ir pardavimų vertės pakaitinei vertei.
814
Patvirtinęs gairių 13 punkte Komisijos nustatytą metodą Teisingumo Teismas pripažino, kad, pirma, prekių ar paslaugų, dėl kurių padarytas pažeidimas, apyvartos dalis gali tik parodyti pažeidimo mastą ir atspindėti jo ekonominę svarbą ir, antra, jai neturėtų būti teikiama neproporcinga reikšmė (šiuo klausimu žr. 2009 m. kovo 19 d. Sprendimo Archer Daniels Midland / Komisija, C‑510/06 P, EU:C:2009:166, 74 ir 76 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
815
Bendrasis Teismas taip pat nusprendė, kad baudos nustatymas pagal SESV 101 straipsnį nėra tikslus aritmetinis veiksmas (2011 m. spalio 5 d. Sprendimo RomanaTabacchi / Komisija, T‑11/06, EU:T:2011:560, 266 punktas ir 2015 m. liepos 15 d. Sprendimo SLM ir Ori Martin / Komisija, T‑389/10 ir T‑419/10, EU:T:2015:513, 436 punktas).
816
Vis dėlto, kai naudodamasi didele diskrecija pasirinkti baudos apskaičiavimo metodą Komisija nusprendžia nukrypti ne nuo visų gairių, kaip jai leidžia gairių 37 punktas, o tik, kaip šiuo atveju, nuo 13 punkto, ji negali nepaisyti šių gairių pagrindinių principų ir logikos (šiuo klausimu žr. 2019 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, 324 ir 345 punktus), ypač jų 15 punkte nurodyto principo.
817
Taigi, taikydama jose nustatytą metodą, ji, be kita ko, turi užtikrinti, kad būtų atsižvelgta į geriausią turimą informaciją, Sąjungos teismui vykdant išsamią teisinę ir faktinę kontrolę (šiuo klausimu žr. 2011 m. gruodžio 8 d. Sprendimo Chalkor / Komisija, C‑386/10 P, EU:C:2011:815, 62 punktą ir 2019 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, 348 punktą).
818
Būtent šiomis aplinkybėmis reikia įvertinti, ar Komisija teisiniu požiūriu pakankamai motyvavo ir pagrindė tai, kad netaikė gairių 13 dalyje numatyto metodo ir pakeitė jį metodu, pagal kurį pakaitinė vertė apskaičiuojama kiekvieno atitinkamo banko metines nominaliąsias sumas dauginant iš koregavimo koeficiento, apskaičiuoto remiantis ginčijamo sprendimo 902 konstatuojamojoje dalyje aprašyta 33 OSSA kategorijų imtimi.
819
Šiuo aspektu, pirma, reikia konstatuoti, kad ginčijamo sprendimo 887–890 konstatuojamosiose dalyse Komisija, ieškovams to neginčijant, paaiškino priežastis, dėl kurių naudojo pakaitinę vertę kaip atskaitos tašką baziniam baudos dydžiui nustatyti.
820
Kalbant apie ginčijamo sprendimo 902 konstatuojamojoje dalyje nurodytų aštuonių emitentų išleistų 33 kategorijų OSSA imties naudojimą, iš šio sprendimo 792–796 punktų matyti, kad Komisija įvykdė pareigą motyvuoti, kiek tai susiję su priežastimis, dėl kurių ji pasirinko šiuos aštuonis OSSA emitentus ir neįtraukė kai kurių kitų emitentų, visų pirma esančių Crédit agricole dešimtuke, ir su priežastimis, dėl kurių ji pasirinko šių aštuonių emitentų išleistų OSSA išpirkimo terminus.
821
Antra, kalbant apie Komisijos pasirinktų 33 OSSA kategorijų pasirinkimo pagrįstumą ir atitinkamai jų reprezentatyvumą, reikia pažymėti, kad Credit Suisse jų neginčija. Savo ruožtu Crédit agricole neginčija šios imties reprezentatyvumo visų su ginčijamu pažeidimu susijusių bankų atžvilgiu, tačiau teigia, kad ši imtis neatspindi jos pačios veiklos.
822
Pirma, iš ginčijamo sprendimo priedo 2 lentelės skilties „Selected Issuers“, kuri pateikta šio sprendimo 794 punkte ir kurios Crédit agricole neginčijo, matyti, kad Komisijos pasirinkti emitentai sudaro 78,8 % šio banko portfeliui priklausančių OSSA emitentų.
823
Antra, reikia pažymėti, kad iš ginčijamo sprendimo priedo 3 ir 4 lentelių, kurios pateiktos šio sprendimo 794 ir 795 punktuose ir kurių Crédit agricole taip pat neginčija, matyti, kad pagal Komisijos naudotą skaičiavimo matricą aštuoniems OSSA emitentams, į kuriuos atsižvelgta visų atitinkamų bankų atžvilgiu, ji taikė kiekvienam iš šių bankų būdingą išpirkimo termino svertinį koeficientą, nustatytą remiantis duomenimis, kuriuos šie bankai pateikė per administracinę procedūrą.
824
Todėl Komisijos pasirinkta 33 kategorijų OSSA imtis yra pakankamai reprezentatyvi, be kita ko, Crédit agricole veiklos atžvilgiu, juo labiau kad kituose baudos apskaičiavimo etapuose Komisija dar labiau individualizavo kiekvieno banko atveju taikytą pakaitinę vertę.
825
Kiekvienam bankui taikomas koregavimo koeficientas dauginamas iš kiekvieno banko metinių nominaliųjų sumų, apimančių visas OSSA, kuriomis jie prekiavo, o ne tik iš 33 kategorijų tipinių OSSA, kurias Komisija pasirinko koregavimo koeficientui apskaičiuoti, nominaliųjų sumų.
826
Be to, išvados, kad 33 Komisijos pasirinktų OSSA kategorijos buvo pakankamai reprezentatyvios, nepaneigia Crédit agricole teiginys, kad beveik dėl 99 % šių OSSA „[šis bankas] nesiderėjo savo dalyvavimo darant nurodytą pažeidimą laikotarpiu arba dėl jų nebuvo deramasi tą dieną, kai jos tariamai buvo reprezentatyvios“.
827
Reikia konstatuoti, kad šis teiginys nepagrįstas jokiais įrodymais, be kita ko, skaičiais, kurie leistų Bendrajam Teismui įvertinti jo pagrįstumą.
828
Nors pateikdamas šį argumentą Crédit agricole remiasi neįrodyta aplinkybe, kad jis nesiderėjo arba nedaug derėjosi dėl kiekvienos iš 86 konkrečių OSSA (o ne jo atveju – dėl 88 OSSA), į kurias atsižvelgta kiekvienoje iš 33 tipinių OSSA kategorijų, pateiktų šio sprendimo 771 ir 772 punkte, reikia pažymėti, kad šis bankas neparodo, kaip įvairių konkrečių OSSA, pasirinktų kiekvienai iš šių 33 tipinių OSSA kategorijų, pirkimo ar pardavimo kainos skyrėsi nuo kitų OSSA, kurias išleido tas pats emitentas ir kurių išpirkimo terminas buvo toks pats kaip ir kiekvienos iš šių 33 kategorijų atveju, pirkimo ar pardavimo kainos.
829
Be to, atsižvelgiant į Bendrojo Teismo turimą informaciją, visų pirma į ginčijamo sprendimo priedo 2–4 lenteles, kurios buvo parengtos remiantis paties Crédit agricole per administracinę procedūrą pateiktais skaičiais ir kurių šis bankas neginčija, Crédit agricole kritika yra dar mažiau pagrįsta, nes reprezentatyvus OSSA pobūdis reiškia, kad bankas galėjo derėtis dėl kitų OSSA, o Komisijos taikytas metodas negali būti kritikuojamas.
830
Trečia, dėl Crédit agricole ir Credit Suisse pasiūlytų alternatyvių apskaičiavimo metodų reikia konstatuoti, kad šie du bankai kritikuoja Komisiją dėl to, kad ši netaikė koregavimo koeficiento apskaičiavimo metodo, grindžiamo jų pačių sandoriais, ir kad Crédit agricole papildomai kaltina šią instituciją tuo, kad ši netaikė metodo, grindžiamo OSSA, dėl kurių šis bankas dažniausiai derėjosi savo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiu.
831
Pirma, taikant Crédit agricole ir Credit Suisse sandoriais grindžiamą metodą, Komisija, kaip pati teisingai nurodė ginčijamo sprendimo 923 konstatuojamojoje dalyje, vidutinį kainų skirtumą apskaičiuotų naudodama pirkimo-pardavimo arba pardavimo-pirkimo sandorius, kurie nėra panašūs bent dviem aspektais.
832
Iš antrosios Compass Lexecon ataskaitos 2.10 ir 2.12 punktų matyti, kad Credit Suisse pasiūlytas alternatyvus metodas iš esmės grindžiamas iš dalies subalansuotais sandoriais (angl. partially balanced trades), kurie apibrėžiami kaip sandoriai, susiję su obligacijomis, kurias Credit Suisse prekiautojai įsigijo ir pardavė per tam tikrą laikotarpį (dieną, savaitę ar mėnesį).
833
Viena vertus, pats Credit Suisse savo argumentuose dėl Komisijos naudojamų BGN duomenų pripažįsta, kad svarbu atsižvelgti į kiekius, dėl kurių deramasi ir kurie gali turėti įtakos OSSA, dėl kurių deramasi, kainų skirtumui.
834
Taigi skirtingų sumų pirkimo-pardavimo sandorių palyginimas gali iškraipyti kainų skirtumo apskaičiavimą, tačiau šis trūkumas nebūdingas Komisijos metodui, kurį taikydama ji, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 1084 išnašos, lygina platformoje „Bloomberg“ nurodytas sumas.
835
Kita vertus, kaip ginčijamo sprendimo 923 konstatuojamojoje dalyje iš esmės pažymi Komisija, atsižvelgiant į Credit Suisse pripažįstamą OSSA kainų svyravimą, OSSA kainų, kurias gali skirti „diena, savaitė ar mėnuo“ (pagal antrojoje Compass Lexecon ataskaitoje pateiktą iš dalies subalansuotų sandorių apibrėžtį), palyginimas gali iškreipti kainų skirtumo apskaičiavimą.
836
Šiuo aspektu Credit Suisse pabrėžta aplinkybė, kad vidutinis laiko tarpas tarp pirkimo ir pardavimo sandorių vykdant iš dalies subalansuotus dienos sandorius yra 107 minutės, nėra pakankama šiam trūkumui kompensuoti.
837
Ji neleidžia nustatyti, koks yra vidutinis laiko tarpas dėl savaitės ar mėnesio sandorių, į kuriuos taip pat atsižvelgiama iš dalies subalansuotuose sandoriuose, ar kokia yra iš dalies subalansuotų dienos sandorių dalis, palyginti su iš dalies subalansuotais savaitės ir mėnesio sandoriais.
838
Komisijos metodas neturi ir šio trūkumo. Kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 921 konstatuojamosios dalies, ir Credit Suisse to neginčija, pagal jį reikia lyginti sumas, susijusias su OSSA pirkimo ir pardavimo kainomis, nurodytomis platformoje „Bloomberg“ ir apskaičiuotomis tuo momentu, t. y. dienos pabaigoje.
839
Antra, pagal Crédit agricole ir Credit Suisse pasiūlytą metodą, grindžiamą jų pačių sandoriais, Komisija turėtų remtis sandorių, kurių reprezentatyvumas neįrodytas, imtimi.
840
Iš ginčijamo sprendimo 926 konstatuojamojoje dalyje pateiktų Crédit agricole teiginių matyti, kad šis bankas negalėjo turėti duomenų apie visas savo sandorių kainas. Per administracinę procedūrą jis rėmėsi tuo, kad, „nesant faktinių sandorių kainų, pagal kurias būtų galima apskaičiuoti kainų skirtumą, tikslinga naudoti kainų indekso skirtumus (pvz., BGN), kurie būdingi obligacijoms ir konkrečiam laikotarpiui“.
841
Be to, iš antrosios Compass Lexecon ataskaitos 2.12 punkto matyti, kad, priklausomai nuo laikotarpio, iš dalies subalansuoti Credit Suisse sandoriai, kuriais remtasi rengiant šią ataskaitą, sudarė tik 14,2–59,2 % šio banko sandorių, turint omenyje, kad visiškai subalansuoti sandoriai sudarė tik 1–2 %.
842
Credit Suisse negali pagrįstai remtis alternatyviu apskaičiavimo metodu, grindžiamu duomenimis, kurie tam tikrais jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą momentais buvo susiję su sandoriais, sudarančiais tik apie 15 % visų šio banko sandorių.
843
Credit Suisse taip pat neturi pagrindo daryti išvados, kad, kai iš dalies subalansuoti sandoriai apima didelę visų sandorių dalį (pagal antrosios Compass Lexecon ataskaitos 2.27 punktą – 14,2–59,2 %), jis gali daryti prielaidą, kad sandorių, dėl kurių buvo apskaičiuoti skirtumai, visuma atspindi visus atitinkamus sandorius.
844
Šiuo aspektu, priešingai, Komisijos metodas neturi šio trūkumo, nes, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 903 konstatuojamosios dalies, ji atrinko kiekvieno banko portfelio tipinių OSSA imtį, kiek tai susiję tiek su jų emitentais, tiek su jų išpirkimo terminais. Taigi šis metodas atspindi visą bankų, kuriems taikomos sankcijos, veiklą, o ne vien iš dalies subalansuotus jų sandorius.
845
Trečia, taikant metodą, grindžiamą Crédit agricole ir Credit Suisse sandorių duomenimis, Komisija netektų galimybės išlaikyti vienodą visiems atitinkamiems bankams taikytiną pakaitinės vertės apskaičiavimo metodą, t. y. 33 tipinių OSSA kategorijų imtį, vienodai taikomą visiems šiems bankams, nors, kaip matyti iš gairių 6 punkto, bazinis baudos dydis turi atspindėti ne tik ginčijamo pažeidimo ekonominę svarbą, bet ir kiekvienos darant ši pažeidimą dalyvavusios įmonės santykinį svorį.
846
Ketvirta, atitinkamų bankų sandorių duomenimis grindžiamas metodas taip pat reikštų, kad reikia atlikti daug sudėtingesnius skaičiavimus, nei šiuo atveju jau atlikti sudėtingi skaičiavimai, nors pasirinktų OSSA reprezentatyvus pobūdis, konstatuotas šio sprendimo 824 punkte, būtent užtikrina, kad duomenys, į kuriuos atsižvelgta, išlieka reikšmingi apskaičiuojant baudą ir tiksliai atspindi ginčijamo pažeidimo ekonominę svarbą, kaip to reikalaujama pagal šio sprendimo 813 punkte primintą jurisprudenciją.
847
Taikant metodą, grindžiamą atitinkamų bankų sandorių duomenimis, Komisija būtų įpareigota kiekvieno atitinkamo banko atveju atskirai nustatyti ir taikyti pelno skirtumą, būdingą kiekvienam sandoriui, nustatytam dėl kiekvienos šio banko dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą dienos, kaip matyti iš Crédit agricole pasiūlymo taikyti „metodą <…> grindžiamą [šio banko] sandorių duomenimis, susijusiais su obligacijomis, kurios per tam tikrą laikotarpį buvo bent kartą pirktos ir parduotos“.
848
Be to, jis įpareigotų Komisiją kiekvieno atitinkamo banko ir kiekvieno sandorio atveju nustatyti atitinkamus pirkimo ir pardavimo sandorius, kurie jai leistų apskaičiuoti tipinį kainų skirtumą, kai, kaip nurodyta šio sprendimo 833 ir 835 punktuose, sandorių suma turi įtakos jų kainai ir kai dėl OSSA kainos dienos svyravimo sunku ar net neįmanoma nustatyti atitikties tarp skirtingu laiku sudarytų sandorių.
849
Toks metodas, jei dėl jo nebūtų pernelyg sunku ar net neįmanoma apskaičiuoti koregavimo koeficiento, Komisijai užkrautų neproporcingai didelę administracinę naštą (pagal analogiją žr. generalinės advokatės J. Kokott išvados byloje Pilkington Group ir kt. / Komisija, C‑101/15 P, EU:C:2016:258, 37 punktą).
850
Penkta, tai, kad byloje, kurioje priimtas 2016 m. gruodžio 7 d. Sprendimas C(2016) 8530 final dėl procedūros pagal [SESV] 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį (byla AT.39914 – euro palūkanų normos išvestinės finansinės priemonės (EIRD)), Komisija galėjo naudoti atitinkamų bankų duomenis, negalėjo jos įpareigoti remtis jais ginčijamame sprendime. Be to, kad, kaip Komisija nurodė ginčijamo sprendimo 924 konstatuojamojoje dalyje, šios dvi bylos skiriasi, iš suformuotos jurisprudencijos matyti, jog ši institucija nėra saistoma savo ankstesnės administracinės praktikos (šiuo klausimu žr. 2009 m. kovo 19 d. Sprendimo Archer Daniels Midland / Komisija, C‑510/06 P, EU:C:2009:166, 82 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
851
Dėl Crédit agricole pasiūlyto papildomo metodo reikia pažymėti, kad jis grindžiamas OSSA pasirinkimu, o tai, paties Crédit agricole nuomone, pažeidžia gairių 15 punktą. Be to, kad Crédit agricole nenurodo OSSA, kurias laiko tipinėmis, šis metodas turėtų tokių pačių trūkumų, kaip nurodytieji šio sprendimo 831–850 punktuose.
852
Taigi, atrinkdama ginčijamo sprendimo 902 konstatuojamojoje dalyje nurodytą 33 tipinių OSSA kategorijų imtį, kad nustatytų pakaitinę vertę, kuria remiantis apskaičiuojamos atitinkamiems bankams paskirtos baudos, Komisija neperžengė jai suteiktos diskrecijos apibrėžti baudų apskaičiavimo metodą ribų, kai pardavimų vertė nebuvo tinkamas rodiklis baziniam baudos dydžiui apskaičiuoti (ieškovai to neginčija).
853
Kaip Komisija teisingai pažymėjo ginčijamo sprendimo 933 konstatuojamojoje dalyje, to sprendimo 889–905 konstatuojamosiose dalyse aprašytas metodas yra aiškus, nuoseklus ir leidžia skaidriai bei praktiškai nustatyti pakaitinę vertę. Jį galima nuosekliai taikyti visoms šalims, o kiekvienam elementui būdingas išsamumo lygis yra tinkamas, kad būtų galima veiksmingai, patikimai ir suprantamai apskaičiuoti pakaitinę vertę.
854
Be to, kaip Komisija taip pat pagrįstai nurodė ginčijamo sprendimo 936 konstatuojamojoje dalyje, Crédit agricole ir Credit Suisse pasiūlyti alternatyvūs metodai negali būti labiau tinkami nei tas, kurį ši institucija taikė ginčijamame sprendime.
855
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Crédit agricole ketvirtojo pagrindo trečios dalies antrą argumentą ir Credit Suisse trečiojo pagrindo antros dalies antrą argumentą reikia atmesti kaip nepagrįstus
– Dėl „Crédit agricole“ kritikos, susijusios su pasirinktų OSSA fiksuotų svertinių koeficientų naudojimu dėl viso pažeidimo laikotarpio ir dėl visų atitinkamų bankų, apskaičiuojant kiekvieno iš šių bankų galutinį kainų skirtumą
856
Kaip matyti iš ieškinio, ketvirtojo pagrindo trečios dalies pirmame argumente Crédit agricole kaltina Komisiją tuo, kad ji „[galutinį] kainų skirtumą apskaičiavo taikydama fiksuotus svertinius koeficientus dėl visų reikšmingų laikotarpių ir dėl visų bankų, o ne tik dėl [Crédit agricole] taikomo reikšmingo laikotarpio“, ir tuo, kad ji „dėl šios priežasties neatsižvelgė į sandorių modelio variacijas tiek apskritai, tiek dėl paties [Crédit agricole] sandorių“.
857
Ši Crédit agricole kritika, iš esmės nukreipta prieš ginčijamo sprendimo 933 konstatuojamąją dalį, kyla dėl to, kad jis neteisingai supranta Komisijos pasirinktą ir taikytą metodą, išdėstytą, be kita ko, ginčijamo sprendimo 902 ir 903 konstatuojamosiose dalyse.
858
Kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 903 konstatuojamosios dalies, tiesa, kad apskaičiuodama pakaitinę vertę dėl visų atitinkamų bankų Komisija pasirinko tą pačią imtį, kurią sudaro 33 tipinių OSSA kategorijos, ir kad OSSA paskirstymas pagal emitentus ir išpirkimo terminus dėl to paties banko išliko toks pat per visą jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpį. Vis dėlto iš tos 903 konstatuojamosios dalies matyti, kad kiekvienai šaliai ir kiekvienai atitinkamo pažeidimo laikotarpio darbo dienai Komisija apskaičiavo dienos kainų skirtumą remdamasi šių 33 tipinių OSSA kategorijų svertiniu vidurkiu.
859
Konkrečiai kalbant apie Crédit agricole, ši išvada taip pat aiškiai išplaukia iš ginčijamo sprendimo priedo 2 lentelės skilties „Rescaled weights“, siejamos su to paties priedo 3 ir 4 lentelėmis, pateiktomis šio sprendimo 794 ir 795 punktuose.
860
Iš šių lentelių matyti, kad nors per visą pažeidimo laikotarpį referencinės OSSA buvo vienodos visiems atitinkamiems bankams ir nors OSSA suskirstymas pagal emitentus ir išpirkimo terminus dėl to paties banko išliko toks pats dėl viso jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpio, šis suskirstymas buvo būdingas kiekvienam bankui ir leido nustatyti dienos kainų skirtumą, kuris taip pat buvo būdingas kiekvienam bankui, todėl buvo atsižvelgta į jo derybų veiklos ypatumus.
861
Be to, kiek dublike Crédit agricole nurodė, jog savo argumentu jis siekė kritikuoti tai, kad Komisija neatsižvelgė į „dienos svertinį koeficientą“, reikia konstatuoti, kad šiam argumentui negalima pritarti, darant prielaidą, kad jis gali būti laikomas priimtinu, nepaisant to, kad pateiktas pavėluotai.
862
Pateikdamas šį argumentą Crédit agricole, remdamasis, pasak paties banko, „hipotetiniu“ pavyzdžiu, tik nurodo, kad, esant dideliems banko derybų veiklos intensyvumo svyravimams įvairiomis dienomis, taikant Komisijos metodą būtų galima pervertinti bankų veiklą. Tas bankas nepateikė jokių įrodymų, kad jo veikla turėjo tokių požymių jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiu.
863
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Crédit agricole ketvirtojo pagrindo trečios dalies pirmą argumentą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
– Dėl „Crédit agricole“ ir „Credit Suisse“ kritikos, susijusios su BGN duomenų naudojimu
864
Ginčijamo sprendimo 903 konstatuojamojoje dalyje ir 1060 išnašoje, į kurią joje daroma nuoroda, Komisija pažymėjo, kad „duomenys apie kainų skirtumus <…> dėl 33 tipinių obligacijų kategorijų buvo gauti iš šaltinio, kurį sudaro „Bloomberg“ BGN sudėtinės kainos, [kuri aprašoma kaip] realaus laiko sudėtinė kaina už įmonių ir valstybės obligacijas“.
865
Ginčijamo sprendimo 918 konstatuojamojoje dalyje Komisija taip pagrindė rėmimąsi BGN duomenimis:
„Kiek tai susiję su informacijos apie [kainų] skirtumus šaltiniu, rašte [dėl baudų] paaiškinama, kad atlikus analizę matyti, jog <…> „[b]yloje esantys duomenys nesudaro imties, kurios savaime pakaktų užtikrinti, kad būtų proporcingai atspindėti visi atitinkami išpirkimo terminai ir emitentai, kuriuos šalys nurodė savo atsakymuose į Komisijos prašymus pateikti informaciją“, ir kad todėl duomenis apie dienos pirkimo ir pardavimo kainų skirtumus dėl tipinių obligacijų Komisija gavo iš „Bloomberg“ BGN sudėtinio kainų šaltinio. Kitaip tariant, preliminariai numačiusi naudoti tiek savo bylos duomenis, tiek viešus duomenis ir nustačiusi, kad bylos duomenys nėra pakankamai reprezentatyvūs, Komisija pasirinko tinkamiausią duomenų šaltinį taikytiniems kainų skirtumams apskaičiuoti.“
866
Ginčijamo sprendimo 921 konstatuojamosios dalies 1084 išnašoje Komisija nurodė, kad „nors faktinių kainų atveju „Bloomberg“ BGN kainos yra realaus laiko kainos, skaičiuojamos visą dieną, kai gaunamos naujos kotiruotės <…> istorinių kainų atveju galima gauti tik dienos pabaigos pirkimo kainą ir pardavimo kainą“.
867
Tos pačios ginčijamo sprendimo konstatuojamosios dalies 1085 išnašoje Komisija pridūrė:
„Apskaičiuodama dienos kainų skirtumus Komisija naudojo tik „Bloomberg“ BGN pirkimo ir pardavimo kainas. „Bloomberg“ BGN pirkimo ir pardavimo kainos vertinamos tuo pačiu metu (dienos pabaigoje). Todėl kainų skirtumo apskaičiavimo, kai iš „Bloomberg“ BGN pardavimo kainos atimama „Bloomberg“ BGN pirkimo kaina, nepaveikia laiko tarpas, kuris galėtų iškreipti rezultatą. Tačiau šis dienos pabaigos kainų skirtumas negali būti taikomas dienos kainoms <…>. Kita vertus, Komisija laikosi požiūrio, kad dėl viso dalyvavimo darant pažeidimą laikotarpio reikia naudoti vidutinį konkrečios tipinės obligacijos dienos pabaigos kainų skirtumą ir jį taikyti nominalioms sumoms, dėl kurių deramasi.“
868
Crédit agricole ketvirtojo pagrindo trečios dalies trečiame argumente ir Credit Suisse trečiojo pagrindo antros dalies pirmame argumente ieškovai kritikuoja Komisiją dėl to, kad ji rėmėsi BGN duomenimis, kurie yra netinkami pakaitinei vertei apskaičiuoti. Šie duomenys padidina kainą, už kurią atitinkami bankai faktiškai vykdė sandorius, taigi ir pagal juos apskaičiuotą koregavimo koeficientą.
869
Šiuo aspektu Crédit agricole visų pirma nurodo, kad iš sandorių „ribotos imties“ faktiškai gauti kainų skirtumai yra maždaug keturis kartus mažesni nei dienos pabaigos kainų skirtumai, gauti remiantis BGN duomenimis. Tai įrodo, kad šie kainų skirtumai yra dirbtinai didesni nei faktiniai kainų skirtumai. Tokiomis aplinkybėmis Komisija turėjo atsižvelgti į šią „geriausią turimą informaciją“, net jeigu ją buvo galima naudoti tik kaip gaires, visų pirma „sumažindama galutinį kainų skirtumą pagal atitinkamą koeficientą“.
870
Savo ruožtu Credit Suisse kritikuoja Komisiją dėl to, kad ji naudojo BGN duomenis, kurie grindžiami nepatikslinta ir neaiškia „išimtine metodologija“. Be to, atrodo, kad šie duomenys atspindi pradines kotiruotes ir numatomas kainas, o ne įvykdytų sandorių kainų skirtumus, o tai, kaip tai matyti iš antrosios Compass Lexecon ataskaitos, leidžia nustatyti tik maksimalius kainų skirtumus, kurių šis bankas gali tikėtis derėdamasis su klientais. BGN duomenys taip pat yra neišsamūs, nes juose neatsižvelgiama į galimų sandorių apimtis, kurios gali turėti įtakos kainų skirtumams. Be to, kaip matyti iš antrosios Compass Lexecon ataskaitos, juose pervertinami kainų skirtumai, gaunami tuo atveju, kai Credit Suisse sudaro sandorius su kitais rinkos formuotojais. Credit Suisse mano, kad Komisija negali atmesti tinkamiausio duomenų šaltinio dėl to, kad kita kartelio šalis negali pateikti tokių pačių duomenų.
871
Kaip pažymėta šio sprendimo 807 punkte, gairių 15 punktas nėra tiesiogiai taikomas šiuo atveju, nes Komisija nukrypo nuo šių gairių 13 punkte numatyto baudų apskaičiavimo metodo.
872
Jei Komisija, naudodamasi didele diskrecija vertinti baudos apskaičiavimo metodą, šiuo atveju teisingai nustatė baudų apskaičiavimo metodą, kuris yra alternatyvus numatytajam šių gairių 13 punkte, taikydama šį metodą ji vis dėlto turi užtikrinti, kad būtų atsižvelgta į geriausią turimą informaciją.
873
Todėl reikia nustatyti, ar BGN duomenys, kuriuos Komisija naudojo nustatydama galutinį kainų skirtumą, buvo geriausia turima informacija taikant jos apibrėžtą metodą.
874
Šiomis aplinkybėmis, atsižvelgiant į Komisijos ginčijamame sprendime išdėstytus motyvus (903 ir 918 konstatuojamosios dalys), visų pirma į motyvus, kuriais ji atmetė atitinkamų bankų per administracinę procedūrą pateiktus argumentus (919–929 konstatuojamosios dalys), bankai negali apsiriboti teiginiu, kad Komisijos naudoti duomenys turi vieną ar kelis trūkumus, bet, priešingai, turi įrodyti, kad taikant šios institucijos teisėtai nustatytą metodą iš tikrųjų egzistuoja geresnė informacija nei ta, kurią ji naudojo, ir kad ši informacija iš tikrųjų yra prieinama (pagal analogiją žr. 2019 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo HSBC Holdings ir kt. / Komisija, T‑105/17, EU:T:2019:675, 324 punktą).
875
Šiuo aspektu reikia pažymėti, kad Crédit agricole iš esmės teigia, jog, atsižvelgiant į tyrimą, kurio jis nepateikė Bendrajam Teismui ir kuris, kaip pats pripažįsta, yra susijęs su sandorių „ribota imtimi“, Komisija turėjo teikti pirmenybę ne BGN duomenims, bet realiems šio banko įvykdytų sandorių kainų skirtumams, kurie turėjo būti apskaičiuoti „kaip gairėmis“ remiantis minėta „ribota imtimi“, siekiant nustatyti „tinkamo“ kainų skirtumo mažinimo koeficientą.
876
Tokie netikslūs ir nepakankamai pagrįsti duomenys neįrodo nei to, kad buvo turima kita išsami ir nuosekli informacija nei ta, kurią sudaro Komisijos naudojami BGN duomenys, nei a fortiori, kad ji buvo geresnė.
877
Priešingai, tai, kad Crédit agricole savo kritiką grindė tik duomenų „ribota imtimi“, įrodo, kad jis ir juo labiau Komisija neturėjo galimybės tiksliai identifikuoti ir dokumentais pagrįsti jo įvykdytų sandorių.
878
Šiuo aspektu Bendrasis Teismas negali nepažymėti, jog, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 926 konstatuojamosios dalies, per administracinę procedūrą Crédit agricole, be kita ko, nurodė, kad, „nesant faktinių sandorių kainų, pagal kurias būtų galima apskaičiuoti kainų skirtumą, tikslinga naudoti kainų indekso skirtumus (pvz., BGN), kurie būdingi obligacijoms ir konkrečiam laikotarpiui“, kad „tinkamas šių duomenų šaltinis yra „Bloomberg“ duomenų teikėjas, kuris dėl kiekvienos obligacijos ir dėl kiekvienos dienos teikia dienos pabaigos pirkimo ir pardavimo kainas“ ir kad „skirtumas tarp šių pardavimo ir pirkimo kainų dėl kiekvienos obligacijos ir dėl kiekvienos dienos suteikia informacijos apie dienos pabaigos kainų skirtumą, būdingą kiekvienai obligacijai“, ir šis bankas to neginčija.
879
Be to, nors tyrimas, kuriuo remiasi Crédit agricole, sutampa su tuo, ką šis bankas savo argumentuose nurodė per administracinę procedūrą, iš ginčijamo sprendimo 925 konstatuojamosios dalies matyti, kad Komisija teisingai juos atmetė, iš esmės motyvuodama tuo, kad pagal šio banko siūlomą metodą dėl dienos kainų svyravimo obligacijos pirkimo kaina negali būti lyginama su tą pačią dieną įvykdyto priešingo sandorio pirkimo kaina.
880
Galiausiai, jei Crédit agricole ketino savo argumentus grįsti ieškinio A.10 priede pateiktu ekonominiu tyrimu, jis turėjo nurodyti konkrečius šio tyrimo punktus, kuriais grindžiami šie argumentai, o ne tik pažymėti, kad šis tyrimas nurodytas jo ieškinio įžanginėje dalyje „Ieškinio kontekstas“ ir jį paminėti dublike pateikdamas kritiką dėl Komisijos klaidos, susijusios su referenciniu laikotarpiu, į kurį atsižvelgta apskaičiuojant jam skitą baudą (jo ketvirtojo pagrindo pirma dalis).
881
Kaip ir Crédit agricole, Credit Suisse teigia, kad siekdama nustatyti jo koregavimo koeficientą Komisija turėjo naudoti ne BGN duomenis, o šio banko įvykdytų sandorių faktinius kainų skirtumus.
882
Grįsdamas savo teiginį Credit Suisse pateikia įvairių BGN duomenų kritikos argumentų, kuriuos reikia išnagrinėti paeiliui.
883
Iš pradžių reikia atmesti kritiką, susijusią su tuo, kad Komisija atmetė faktinius kainų, kuriomis šis bankas įvykdė sandorius, skirtumus BGN duomenų naudai, motyvuodama tuo, kad kita kartelio šalis negalėjo pateikti tokių pačių duomenų.
884
Ši kritika grindžiama klaidingu ginčijamo sprendimo 918 konstatuojamosios dalies aiškinimu. Šioje konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad BGN duomenų naudojimas pateisinamas tuo, kad Komisijos byloje esantys duomenys nesudaro imties, kurios savaime pakaktų užtikrinti, kad būtų proporcingai atspindėti visi reikšmingi išpirkimo terminai ir visi emitentai, kuriuos šalys nurodė savo atsakymuose į Komisijos prašymus pateikti informacijos.
885
Taip pat reikia atmesti Credit Suisse kritiką, susijusią su tuo, kad nėra žinomas BGN duomenų rengimo būdas, todėl neaišku, kokią reikšmę jiems reikėtų teikti.
886
Žinoma, kaip pažymi Credit Suisse ir kaip matyti iš platformos „Bloomberg“ parengtų dokumentų, BGN duomenų rengimo būdas iš dalies nežinomas. Vis dėlto tokia aplinkybė negali atimti iš Komisijos galimybės pasinaudoti šiais duomenimis šioje byloje.
887
Viena vertus, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 33, 220 ar 725 konstatuojamųjų dalių, šios platformos pateikti duomenys yra duomenys, kuriais prekiautojai labai pasitiki, nes, kaip nurodo Credit Suisse, tokios platformos, kaip „Bloomberg“, renka rinkos informaciją, kad vėliau ją perduotų visiems rinkos dalyviams.
888
Kita vertus, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 1060 išnašos, kurioje kalbama apie platformos „Bloomberg“ parengtą dokumentą, BGN duomenys yra šaltinis, kuris grindžiamas kelių ūkio subjektų įgyvendinamomis orientacinėmis kainomis, kuriomis galima pasiekti konsensusą, ir kurį, kaip pažymi Komisija, parengė trečioji bylos šalis.
889
Taigi nėra pagrindo teigti, kad Komisija negali remtis referenciniais duomenimis, būtent BGN duomenimis, dėl to, kad iš dalies nežinomas jų parengimo būdas, ypač kai Credit Suisse nenurodė jokių rinkos platformų, kuriose būtų pateikiama tikslesnė ar tinkamesnė informacija nei platformoje „Bloomberg“.
890
Taip pat reikia atmesti antrosios Compass Lexecon ataskaitos 1.8 punkto formuluotėmis grindžiamą Credit Suisse kritiką, kad BGN duomenys „atrodo labiau atspindintys pradines kotiruotes ir numatomas kainas, o ne sandorių kainų skirtumus“.
891
Iš šios ataskaitos nėra pakankamai tiksliai aišku, kad tikrasis BGN duomenų tikslas yra tas, kurį nurodo ataskaitos autoriai, visų pirma atsižvelgiant į bibliografinių nuorodų nebuvimą ir į apibrėžimą, Komisijos pateiktą remiantis platformos „Bloomberg parengtu dokumentu.
892
Be to, reikia pažymėti, kad prie teiginio, kurį iš šios ataskaitos paėmė Credit Suisse, yra pridėtas toks redakcinis įspėjimas: „as such, we understand that“, gerokai apribojant šio kitaip nepagrįsto teiginio įrodomąją galią.
893
Galiausiai dėl kritikos, susijusios su tuo, kad BGN duomenyse neatsižvelgiama į prekybos apimties poveikį OSSA kainoms arba pervertinami kainų skirtumai, kuriems esant Credit Suisse sudarė sandorius su kitais rinkos formuotojais, reikia konstatuoti, kad ji nėra nepagrįsta.
894
Vis dėlto šiuo atveju ši išvada negali atimti iš Komisijos galimybės remtis BGN duomenimis ir dėl to pripažinti neteisėtu pagal juos apskaičiuotą koregavimo koeficiento dydį.
895
Viena vertus, negalima Komisijos kaltinti tuo, kad ji naudojo duomenis, kurie tiksliai neatspindi realių kainų skirtumų, kuriems esant Credit Suisse sudarė sandorius, kai, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 918 konstatuojamosios dalies, kurios Credit Suisse neginčijo, būtent ši institucija neturėjo tikslių pakankamai reprezentatyvių duomenų, todėl siekdama atkurti pakaitinę vertę privalėjo taikyti metodą, grindžiamą alternatyviais, neišvengiamai mažiau tiksliais duomenimis.
896
Beje, būtent todėl gairių 16 punkte numatyta, kad, „[k]ai įmonės pateikta informacija yra nepakankama ar nepatikima, Komisija gali nustatyti tos įmonės pardavimo vertę remdamasi gautais daliniais duomenimis ir (arba) bet kokia kita informacija, kurią ji mano esant svarbia ar tinkama“.
897
Kita vertus, iš šio sprendimo 831–850 ir 854 punktų matyti, kad atitinkamų bankų sandorių duomenimis pagrįstas metodas negali būti tinkamesnis nei tas, kurį Komisija taikė ginčijamame sprendime.
898
Taigi taikant Komisijos nustatytą metodą, kurio teisėtumas buvo patvirtintas šio sprendimo 852 punkte, BGN duomenys turi būti laikomi geriausiais turimais duomenimis, visų pirma atsižvelgiant į Crédit agricole pareiškimus dėl šių duomenų patikimumo apskaičiuojant koregavimo koeficientą, nurodytus ginčijamo sprendimo 926 konstatuojamojoje dalyje ir primintus šio sprendimo 878 punkte.
899
Todėl Crédit agricole ketvirtojo pagrindo trečios dalies trečią argumentą ir Credit Suisse trečiojo pagrindo antros dalies pirmą argumentą reikia atmesti.
– Dėl „Credit Suisse“ kritikos, susijusios su jo pakaitinės vertės pervertinimu dėl to, kad jo atžvilgiu buvo atsižvelgta į kitų bankų nominaliąsias sumas
900
Trečiojo pagrindo antros dalies trečiu argumentu, pateiktu subsidiariai tuo atveju, jei Bendrasis Teismas nuspręstų, kad Komisija turėjo teisę naudoti BGN duomenis, Credit Suisse kaltina Komisiją tuo, kad ši pervertino nominaliąsias sumas, į kurias buvo atsižvelgta jo atžvilgiu, nepagrįstai priskirdama jam sumas, dėl kurių derėjosi kiti bankai, ir ginčijamo sprendimo 928 ir 929 konstatuojamosiose dalyse atmetė jo šiuo aspektu pateiktus argumentus.
901
Jeigu į Credit Suisse nominaliąsias sumas būtų įtraukti sandoriai, pagal kuriuos šis bankas perka likvidųjį turtą (angl. liquidity sourcing) (sumokėdamas kainą kitam rinkos formuotojui), jam būtų priskirti sandoriai, iš kurių jis negalėjo gauti pajamų. Rinkos formuotojas gauna maržą tik už sandorį su klientu. Šiuo aspektu Credit Suisse nurodo, kad kaina, kurią perpardavėjas sumokėjo savo tiekėjui, neįtraukiama į pardavimų vertės apskaičiavimą.
902
Be to, jei būtų atsižvelgta į nominaliąsias likvidžiojo turto pirkimo sandorių sumas, kurios sudaro 37,8–41 % visų Credit Suisse sandorių, tas pats sandoris į apskaitą būtų įtrauktas du kartus, kai sandoriai vykdomi tarp dviejų bankų, dalyvavusių darant ginčijamą pažeidimą.
903
Pateikdamas šį argumentą Credit Suisse iš esmės kaltina Komisiją tuo, kad ši į nominaliąsias sumas (o ne į koregavimo koeficiento apskaičiavimą), į kurias buvo atsižvelgta jo atžvilgiu, įtraukė sandorius, susijusius su likvidžiojo turto pirkimu, kurie, jo nuomone, yra tiekimo sandoriai, į kuriuos nereikia atsižvelgti apskaičiuojant pardavimų vertę.
904
Nors nustatant „pardavimų vertę“, kaip ji suprantama pagal gairių 13 punktą, siekiant nustatyti bazinį baudos dydį reikia atsižvelgti tik į atitinkamos įmonės pardavimų vertę, taigi ir į bendrą kainą, kurią ši įmonė nustatė savo klientams atitinkamoje prekių ar paslaugų rinkoje (šiuo klausimu žr. 2018 m. vasario 1 d. Sprendimo Kühne + Nagel International ir kt. / Komisija, C‑261/16 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2018:56, 66 ir 67 punktus), vis dėlto taip nėra nagrinėjamu atveju, atsižvelgiant į Komisijos taikytą koregavimo koeficiento nustatymo metodą.
905
Taikydama šio sprendimo 748–759 punktuose primintą savo parinktą metodą Komisija nustatė koregavimo koeficientą, atitinkantį pusę kiekvienam bankui būdingo vidutinio kainų skirtumo, siekdama atsižvelgti į tai, kad kiekvienas banko įvykdytas pirkimo ar pardavimo sandoris sudarė tik pusę viso OSSA pirkimo-perpardavimo sandorio (ginčijamo sprendimo 897–899 konstatuojamosios dalys).
906
Kaip matyti, be kita ko, iš rašto dėl baudų 11 punkto ir ginčijamo sprendimo 1054 išnašos, dėl derybų dėl OSSA specifikos Komisija siekė nustatyti pakaitinę vertę ne visą kiekvieno OSSA pardavimo sandorio kainų skirtumą taikydama pardavėjui (dėl to ji nebūtų galėjusi įtraukti OSSA pirkimo sandorių į atitinkamų bankų nominaliąsias sumas), bet atsižvelgdama į pusę sandorio kainų skirtumo pardavėjo atveju ir pusę sandorio kainų skirtumo pirkėjo atveju.
907
Todėl taikydama tokį metodą, kurio pagrįstumas buvo konstatuotas šio sprendimo 852 punkte, Komisija neturėjo kito pasirinkimo, tik į kiekvieno atitinkamo banko nominaliąsias sumas įtraukti ne tik jo pardavimo sandorius, bet ir pirkimo sandorius, įskaitant sandorius, susijusius su likvidžiojo turto pirkimu; beje, dėl šio turto didžiąja dalimi, jei ne visais atvejais, vėliau bus sudaryti pardavimo sandoriai.
908
Be to, apskaitos požiūriu tai, kad Komisija atsižvelgė į pusę vidutinio kainų skirtumo, taikomo visai sandorio sumai, prilygsta atsižvelgimui į bendrą vidutinį kainų skirtumą, taikomą pusei sandorio sumos, o tai paneigia bet kokį dvigubą atsižvelgimą į šio sandorio nominaliąją sumą, viena vertus, dėl pirkėjo ir, kita vertus, dėl pardavėjo.
909
Galiausiai dėl Credit Suisse teiginio, kad į likvidžiojo turto pirkimo sandorius, sudarytus su bankais, dalyvavusiais darant ginčijamą pažeidimą, neturėjo būti atsižvelgta kaip į jo nominaliąsias sumas, reikia priminti, kad pagal gaires sąvoka „pakaitinė vertė“, kaip ir sąvoka „pardavimų vertė“, siekiama nustatyti, kad įmonei skirtos baudos apskaičiavimo pagrindas būtų suma, kuri atspindi ginčijamo pažeidimo ekonominę svarbą ir šios įmonės vaidmenį darant šį pažeidimą (šiuo klausimu žr. 2015 m. liepos 9 d. Sprendimo InnoLux / Komisija, C‑231/14 P, EU:C:2015:451, 50 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
910
Vadinasi, nustatant pakaitinę vertę, kaip ir nustatant pardavimų vertę, reikia atsižvelgti į visus sandorius, sudarytus rinkoje, su kuria susijęs pažeidimas (šiuo klausimu žr. 2018 m. vasario 1 d. Sprendimo Panalpina World Transport (Holding) ir kt. / Komisija, C‑271/16 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2018:59, 30 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją), ir tai pasakytina apie kiekvieną įmonę, dalyvavusią darant ginčijamą pažeidimą, kaip tai matyti iš gairių 10 punkto.
911
Atsižvelgiant į Komisijos taikytą metodą, primintą šio sprendimo 748–759 punktuose, pagal kurį ji kiekvieno atitinkamo banko atveju nustatė pakaitinę vertę, padauginusi jo nominaliąsias sumas iš koregavimo koeficiento, nustatyto remiantis puse jo paties vidutinio kainų skirtumo, logiška, kad, kiek tai susiję su banko, dalyvavusio darant ginčijamą pažeidimą, įvykdytu likvidžiojo turto pirkimo iš kito banko, kuris taip pat dalyvavo darant šį pažeidimą, sandoriu, Komisija kiekvieno iš šių bankų atveju atsižvelgė į nominaliąsias sumas, atitinkančias šį sandorį, kaip ji tai padarė dėl banko, dalyvavusio darant ginčijamą pažeidimą, įvykdyto likvidžiojo turto pirkimo iš kito nedalyvavusio banko kiekvieno sandorio.
912
Pagal šį metodą į konkretaus likvidžiojo turto pirkimo sandorio nominaliąją sumą atsižvelgiama tiek atitinkamos OSSA pardavėjo, tiek jos pirkėjo atveju.
913
Vis dėlto šis dvigubas atsižvelgimas išplaukia iš pačių principų, kuriais remiantis baudos nustatomos pagal gaires, visų pirma jų 10 punktą, taikomą konkrečiu atveju, kai Komisija pakaitinę vertę nustatė atsižvelgdama ne tik į pardavimo, bet ir į pirkimo sandorius.
914
Be to, jeigu apskaičiuojant pakaitinę vertę būtų neatsižvelgta į dalį sandorių, kurie neabejotinai patenka į inkriminuojamo kartelio taikymo sritį, būtų dirbtinai sumažinta ginčijamo pažeidimo ekonominė svarba, o tai pakenktų tikslui veiksmingai persekioti už SESV 101 straipsnio pažeidimus ir už juos nubausti (pagal analogiją žr. 2013 m. liepos 11 d. Sprendimo Team Relocations ir kt. / Komisija, C‑444/11 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2013:464, 77 punktą).
915
Taigi ginčijamo sprendimo 929 konstatuojamojoje dalyje Komisija teisingai nusprendė, kad taikydama teisės aktuose nustatytą metodą, kuriuo buvo siekiama nustatyti pakaitinę vertę, atspindinčią visą atitinkamų bankų, ypač Credit Suisse, veiklą, į nominaliąsias sumas, kuriomis remiamasi šio banko atveju, ji turėjo įtraukti sandorius, susijusius su likvidžiojo turto pirkimu, įskaitant sudarytus tarp bankų, dalyvavusių darant ginčijamą pažeidimą.
916
Taigi Credit Suisse trečiojo pagrindo antros dalies trečias argumentas turi būti atmestas kaip nepagrįstas.
2) Dėl „Crédit agricole“ kritikos, susijusios su Komisijos sprendimu neatsižvelgti į 2014 m. kaip referencinį laikotarpį pakaitinei vertei apskaičiuoti
917
Pagal gairių 13 punktą „[p]aprastai Komisija remsis pilnų paskutinių įmonės dalyvavimo [darant] pažeidim[ą] metų pardavimo rezultatais“.
918
Vis dėlto ginčijamo sprendimo 894 ir 935 konstatuojamosiose dalyse Komisija, apskaičiuodama pakaitinę vertę, nusprendė nukrypti nuo gairių 13 punkto.
919
Šiuo aspektu Komisija nurodė, kad „tikslingiau nustatyti metinę pakaitinę vertę remiantis [atitinkamų bankų] realiai įvykdytų pardavimų verte tais mėnesiais, kai jie dalyvavo darant pažeidimą“, ir kad „kiekvieno jų dalyvavimo kartelyje laikotarpiu nominaliosios metinės sumos buvo perskaičiuotos atsižvelgiant į atitinkamo jų dalyvavimo trukmę, visas [banko nominaliąsias sumas jo dalyvavimo darant ginčijamą sprendimą laikotarpiu] padalijant iš pilnų jo dalyvavimo mėnesių skaičiaus ir tada padauginant šį mėnesio vidurkį iš 12“.
920
Šį pasirinkimą Komisija grindė trimis motyvais, t. y. kintamu OSSA rinkos dydžiu, dideliu kainų skirtumų svyravimu pažeidimo laikotarpiu ir skirtingais laikotarpiais, kuriais atitinkami bankai dalyvavo darant ginčijamą pažeidimą.
921
Be to, ginčijamo sprendimo 895 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė, kad metinės nominaliosios sumos atspindi ginčijamo pažeidimo ekonominę svarbą ir santykinį kiekvienos įmonės vaidmenį darant šį pažeidimą, neatsižvelgiant į jų individualų dalyvavimo laikotarpį.
922
Ketvirtojo pagrindo pirmoje dalyje Crédit agricole teigia, kad nustatydama OSSA, kuriomis šis bankas prekiavo savo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiu, o ne tik nominaliųjų sumų, kuriomis šis bankas prekiavo 2014 m. (paskutiniaisiais pilnais savo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą metais) nominaliųjų sumų metinį vidurkį, Komisija pažeidė gairių 13 punktą, gero administravimo principą ir pareigą motyvuoti.
923
Grįsdamas šią dalį Crédit agricole ieškinyje teigia, kad ginčijamame sprendime Komisija nenurodė nei didelio kainų skirtumų svyravimo pobūdžio, nei masto. Jis taip pat nepaaiškino, kodėl nagrinėjamu atveju buvo būtina remtis OSSA, kuriomis prekiauta, nominaliųjų sumų metiniu vidurkiu, ypač kiek tai susiję su jo dalyvavimu, prasidėjusiu po 2011 m. didelio svyravimo laikotarpio. Be to, Crédit agricole mano, kad Komisijos nurodytas didelis kainų skirtumų svyravimas nepateisina nukrypimo nuo gairių 13 punkto. Juo labiau kad Crédit agricole atveju skirtumas tarp, viena vertus, metinių nominaliųjų sumų ir, kita vertus, 2014 m. nominaliųjų sumų sudarė tik 10 %.
924
Dublike Crédit agricole priduria, kad Komisijos pagrindimas, susijęs su skirtingais įvairių atitinkamų bankų dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpiais, yra absurdiškas ir prieštarauja šios institucijos sprendimų priėmimo praktikai.
925
Visų pirma dėl argumento, kad ginčijamame sprendime nepakankamai motyvuojamas Komisijos pasirinkimas nukrypti nuo gairių 13 punkto, reikia pažymėti, kad ginčijamo sprendimo 894 ir 935 konstatuojamosiose dalyse, kurių esmė priminta šio sprendimo 918–921 punktuose, aiškiai ir nedviprasmiškai išdėstytos šio pasirinkimo priežastys, todėl atitinkami bankai gali susipažinti su šio pasirinkimo motyvais, o Bendrasis Teismas – vykdyti jo kontrolę (šiuo klausimu žr. 2021 m. lapkričio 23 d. Sprendimo Taryba / Hamas, C‑833/19 P, EU:C:2021:950, 74 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
926
Tiesa, kad, kaip teigia Crédit agricole, ginčijamame sprendime Komisija nepagrindė nei didelio kainų skirtumų, kuriais ji remiasi, svyravimo pobūdžio, nei masto.
927
Vis dėlto reikalavimas nurodyti konkrečius motyvus dėl kiekvieno kiekybinio elemento, kuriuo grindžiami Komisijos argumentai, būtų perteklinis, nes šie argumentai, kaip konstatuota šio sprendimo 765–788 punktuose, yra aiškūs ir nedviprasmiški (pagal analogiją žr. 2008 m. liepos 1 d. Sprendimo Chronopost ir La Poste / UFEX ir kt., C‑341/06 P ir C‑342/06 P, EU:C:2008:375, 108 ir 111 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
928
Taip juo labiau yra šiuo atveju, nes, viena vertus, Crédit agricole Bendrajame Teisme pateikė įvairių argumentų, kuriais ginčijo didelį kainų skirtumų, kuriais rėmėsi Komisija, svyravimą, o Komisija turėjo galimybę pagrįsti savo poziciją nagrinėjant šią bylą (pagal analogiją žr. 2008 m. liepos 1 d. Sprendimo Chronopost ir La Poste / UFEX ir kt., C‑341/06 P ir C‑342/06 P, EU:C:2008:375, 110 punktą).
929
Kita vertus, nėra pagrindo manyti, kad, nesant išsamesnės informacijos apie OSSA kainų skirtumų svyravimo pobūdį ir mastą, OSSA rinkos dalyvis Crédit agricole neturėjo galimybės pats įvertinti, ar ginčijamo sprendimo 894, 899 ir 935 konstatuojamosiose dalyse padaryta objektyvi išvada dėl didelio OSSA rinkos svyravimo pažeidimo laikotarpiu yra teisinga, ar, priešingai, klaidinga.
930
Todėl Crédit agricole negali pagrįstai remtis ginčijamo sprendimo motyvavimo stoka, kiek tai susiję su priežastimis, dėl kurių Komisijos nusprendė nukrypti nuo gairių 13 punkto ir atsižvelgti ne į nominaliąsias sumas, dėl kurių šis bankas derėjosi 2014 m., o į nominaliųjų sumų, dėl kurių šis bankas derėjosi per visą savo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpį, metinį vidurkį.
931
Kalbant apie Komisijos pasirinkimo pagrįstumą, reikia priminti, kad pagal gairių 13 punktą Komisijai leidžiama nukrypti nuo taisyklės, pagal kurią apskaičiuojant baudos dydį reikia atsižvelgti į atitinkamos įmonės pardavimus per ištisus paskutinius jos dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą metus, su sąlyga, kad ši institucija šį nukrypimą pakankamai teisiškai pagrindžia (šiuo klausimu žr. 2014 m. gruodžio 17 d. Sprendimo Pilkington Group ir kt. / Komisija, T‑72/09, nepaskelbtas Rink., EU:T:2014:1094, 212 ir 213 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
932
Nagrinėjamu atveju ginčijamo sprendimo 894 ir 935 konstatuojamosiose dalyse savo sprendimą nukrypti nuo gairių 13 punkte nustatytos taisyklės Komisija grindė trimis motyvais, primintais šio sprendimo 920 punkte.
933
Kaip matyti iš šio sprendimo 923 punkto, siekdama užginčyti nukrypimo nuo Komisijos gairių 13 punkto pagrįstumą Crédit agricole savo ieškinyje apsiribojo antro Komisijos motyvo, t. y. susijusio su dideliu OSSA kainų skirtumų svyravimu pažeidimo laikotarpiu, ginčijimu.
934
Tuo remiantis darytina išvada, kad pirmas ir trečias motyvai, grindžiami OSSA rinkos dydžio pasikeitimu pažeidimo laikotarpiu ir skirtingais atitinkamų bankų dalyvavimo darant pažeidimą laikotarpiais, turi būti laikomi galutinai nustatytais ir reikšmingais siekiant šioje byloje pateisinti nukrypimą nuo gairių 13 punkto.
935
Šiuo aspektu reikia pažymėti, kad dublike Crédit agricole ginčijo trečią Komisijos motyvą.
936
Vis dėlto, kadangi nebuvo nurodyti ieškinyje, tokie argumentai, kurie yra nauji, nepagrįsti faktinėmis ar teisinėmis aplinkybėmis, tapusių žinomomis vykstant procesui, ir kurių negalima suprasti kaip išplečiančių jos argumentus dėl didelio OSSA kainų skirtumų svyravimo, yra pateikti pavėluotai, todėl nepriimtini pagal Procedūros reglamento 84 straipsnio 1 dalį (šiuo klausimu žr. 2019 m. gegužės 14 d. Sprendimo Commune de Fessenheim ir kt. / Komisija, T‑751/17, EU:T:2019:330, 60 punktą).
937
Atsižvelgiant į tai, reikia pažymėti, kad iš įrodymų, kuriuos Komisija pateikė pritaikius proceso organizavimo priemonę, susijusią su OSSA (EIB ir CADES), kurių išpirkimo terminas nuo 0 iki 3 metų ir nuo 7 iki 10 metų, imtimi, matyti, kad pažeidimo laikotarpiu šių OSSA kainų skirtumai iš tikrųjų buvo dideli, ypač nuo 2011 m. pabaigos iki 2013 m. pabaigos.
938
Kaip Komisija pažymi ginčijamo sprendimo 895 konstatuojamojoje dalyje, ši aplinkybė, vertinama kartu su neginčijamu faktu, kad OSSA rinkos dydis pažeidimo laikotarpiu buvo skirtingas, rodo, jog nominaliųjų sumų metinis nustatymas, kurį atliekant, siekiant apskaičiuoti bazinį baudos dydį, reikia atsižvelgti į visą kiekvieno atitinkamo banko pažeidimo laikotarpį, buvo būtinas, kad būtų atspindėta šio pažeidimo ekonominė svarba.
939
Atsižvelgusi tik į paskutinius kiekvieno banko dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą metus Komisija nepakankamai įvertino šio pažeidimo ekonominę svarbą, nes visiškai neatsižvelgė į 2012 ir 2013 m., kai šio pažeidimo poveikis buvo didžiausias dėl, be kita ko, didelio kainų skirtumų svyravimo.
940
Tokios išvados negali paneigti Crédit agricole argumentas, iš esmės grindžiamas tuo, kad jis dalyvavo darant pažeidimą (nuo 2013 m. sausio 11 d. iki 2015 m. kovo 24 d.) laikotarpiu, kuriam būdingas mažesnis kainų skirtumų svyravimas, todėl Komisija turėjo nenukrypti nuo su tuo susijusio gairių 13 punkto.
941
Kaip iš esmės matyti iš ginčijamo sprendimo 895 konstatuojamosios dalies, jei Komisija nebūtų taikiusi Crédit agricole nominaliųjų sumų metinio nustatymo, apskaičiuodama bazinį jo baudos dydį nebūtų galėjusi remtis tuo pačiu referenciniu laikotarpiu, kaip ir kitų susijusių bankų atveju, o tai jai būtų sutrukdę skirti baudas, atspindinčias sąlyginę kiekvieno iš atitinkamų bankų svarbą darant ginčijamą pažeidimą.
942
Be to, atsižvelgiant į tai, kad 2013 m. ar net 2014 m. pradžioje kainų skirtumų svyravimas iš tikrųjų buvo daug mažesnis nei 2012 ir 2013 m., tačiau didesnis nei laikotarpiu nuo 2014 m. pradžios, Crédit agricole bazinio baudos dydžio apskaičiavimas remiantis nominaliosiomis sumomis, dėl kurių jis derėjosi tik 2014 m., lemtų tai, kad kitų darant ginčijamą sprendimą dalyvavusių bankų nenaudai būtų pažeistas vienodo požiūrio principas.
943
Tokiu atveju Crédit agricole būtų vienintelis bankas, kurio bazinis baudos dydis būtų apskaičiuotas remiantis metais, kuriems būdingas nedidelis kainų skirtumų svyravimas, nors jis dalyvavo darant ginčijamą pažeidimą ir 2013 m., kuriais OSSA kainų skirtumų svyravimas buvo labai didelis.
944
Galiausiai Crédit agricole nepateikia jokių įrodymų, kad metinės nominaliosios sumos dėl nuo jo priklausančių priežasčių neparodo tikrojo jo dydžio ir ekonominės galios arba jo padaryto pažeidimo masto (šiuo klausimu žr. 2014 m. liepos 11 d. Sprendimo Esso ir kt. / Komisija, T‑540/08, EU:T:2014:630, 96 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
945
Šiuo aspektu Crédit agricole nurodyta aplinkybė, kad jo atžvilgiu nustatyta metinė pakaitinė vertė skiriasi tik 10 %, palyginti su nominaliąja suma, dėl kurios šis bankas derėjosi 2014 m., nėra pakankama.
946
Taigi Komisija nepadarė klaidos, kai nagrinėjamu atveju nukrypo nuo gairių 13 punkto apskaičiuodama atitinkamiems bankams, visų pirma Crédit agricole, skirtų baudų bazinį dydį.
947
Galiausiai, kalbant apie Crédit agricole nurodytą gero administravimo principo pažeidimą, reikia konstatuoti, kad jis nepagrįstas argumentais, nesusijusiais su tais, kurie pateikti kritikuojant Komisijos sprendimą nenaudoti 2014 m. kaip referencinio laikotarpio pakaitinei vertei apskaičiuoti, todėl jis turi būti atmestas dėl tų pačių motyvų, kaip nurodytieji šio sprendimo 931–946 punktuose.
948
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Crédit agricole ketvirtojo pagrindo pirmą dalį reikia atmesti.
3) Dėl kritikos, susijusios su sunkumo koeficientu (gairių 20–23 punktai)
949
Ginčijamo sprendimo 940 ir 941 konstatuojamosiose dalyse Komisija nustatė, kad pažeidimo sunkumo koeficientas turi būti 16 %.
950
Šį sunkumo koeficientą ji iš esmės grindė tuo, kad ginčijamas pažeidimas apėmė visą EEE ir pasireiškė susitarimais dėl kainų nustatymo, slaptu keitimusi informacija, rinkos pasidalijimu ir klientų pasiskirstymu, o tai yra veiksmai, kurie laikomi vienais didžiausių konkurencijos ribojimų.
951
Crédit agricole ketvirtojo pagrindo ketvirtoje dalyje ir Credit Suisse trečiojo pagrindo trečioje dalyje ieškovai ginčija Komisijos taikytą 16 % sunkumo koeficientą.
952
Pirma, kiek tai susiję su Crédit agricole, šis bankas tvirtina, kad Komisija neturėjo teisės taikyti bendro sunkumo koeficiento visiems darant ginčijamą pažeidimą dalyvavusiems bankams, o jam turėjo taikyti „tinkamesnį“ sunkumo koeficientą.
953
Crédit agricole teigimu, siekiant laikytis vienodo požiūrio principo ir 1983 m. birželio 7 d. Sprendimo Musique Diffusion française ir kt. / Komisija (100/80–103/80, EU:C:1983:158, 129 punktas) bei 1999 m. liepos 8 d. Sprendimo Komisija / Anic Partecipazioni (C‑49/92 P, EU:C:1999:356, 90 punktas), reikėjo taikyti individualų ir mažesnį sunkumo koeficientą. Remiantis šiais sprendimais, Komisija, nustatydama sunkumo koeficientą, privalo atsižvelgti į ginčijamo pažeidimo trukmę, atitinkamų įmonių elgesį (galbūt nereikšmingą), jų vaidmenį nustatant šį pažeidimą, jų gautą pelną ir atitinkamą jų dydį.
954
Crédit agricole dalyvavo darant pažeidimą trumpiau nei kiti bankai ir neprisidėjo prie jo nustatymo. Be to, jo prekiautojas buvo mažiau aktyvus nei kitų bankų prekiautojai. Galiausiai Crédit agricole yra tik „labai mažas žaidėjas“ OSSA rinkoje, į kurią jis įžengė tik 2012–2013 m.
955
Šiuo aspektu iš pradžių reikia pažymėti, kad Crédit agricole negali veiksmingai remtis 1983 m. birželio 7 d. Sprendimu Musique Diffusion française ir kt. / Komisija (100/80–103/80, EU:C:1983:158, 129 punktas) ir 1999 m. liepos 8 d. Sprendimu Komisija / Anic Partecipazioni (C‑49/92 P, EU:C:1999:356, 90 punktas), nes jie dar nebuvo priimti nagrinėjant ieškinius dėl sprendimų, priimtų tuo metu, kai pagal SESV 101 straipsnį skiriamų baudų apskaičiavimą reglamentavo gairės, kuriomis Komisija apribojo savo diskreciją.
956
Kaip aiškiai matyti iš 1983 m. birželio 7 d. Sprendimo Musique Diffusion française ir kt. / Komisija (100/80–103/80, EU:C:1983:158) ir 1999 m. liepos 8 d. Sprendimo Komisija / Anic Partecipazioni (C‑49/92 P, EU:C:1999:356), baudos yra apskaičiuojamos pagal Reglamento Nr. 17: Pirmojo reglamento, įgyvendinančio [SESV 101] ir [102] straipsnius (OL 13, 1962, p. 204; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 3), 15 straipsnio 2 dalį, kuri iš esmės pakartota Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnyje, o ne pagal gaires, visų pirma jų 20–23 punktus (šiuo klausimu žr. 2011 m. birželio 16 d. Sprendimo Team Relocations ir kt. / Komisija, T‑204/08 ir T‑212/08, EU:T:2011:286, 87 punktą).
957
Tuo remiantis darytina išvada, kad pagal 1983 m. birželio 7 d. Sprendimą Musique Diffusion française ir kt. / Komisija (100/80–103/80, EU:C:1983:158) ir 1999 m. liepos 8 d. Sprendimą Komisija / Anic Partecipazioni (C‑49/92 P, EU:C:1999:356) Komisija negali būti įpareigota sunkumo koeficiento nustatymo etapu (gairių 20–23 punktai) atsižvelgti į kitus elementus nei ginčijamo pažeidimo sunkumas, į kuriuos, kaip numatyta jurisprudencijoje (šiuo klausimu žr. 2011 m. birželio 16 d. Sprendimo Team Relocations ir kt. / Komisija, T‑204/08 ir T‑212/08, EU:T:2011:286, 87 punktą), bet kuriuo atveju Komisija tinkamai atsižvelgė kitais šiam bankui paskirtos baudos apskaičiavimo etapais.
958
Be to, reikia priminti, kad nors apskaičiuodama pagal SESV 101 straipsnį skiriamas baudas Komisija negali nepaisyti vienodo požiūrio principo (šiuo klausimu žr. 1998 m. gegužės 14 d. Sprendimo BPB de Eendracht / Komisija, T‑311/94, EU:T:1998:93, 309 punktą), tiek iš gairių 22 punkto, tiek iš su juo susijusios jurisprudencijos matyti, kad sunkumo koeficientas iš principo atspindi ginčijamo pažeidimo sunkumą, o ne kiekvienos atitinkamos įmonės dalyvavimo darant šį pažeidimą sunkumą (šiuo klausimu pagal Baudų nustatymo remiantis Reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalimi ir [AP] 65 straipsnio 5 dalimi metodo gaires (OL C 9, 1998, p. 3; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 171) žr. 2009 m. lapkričio 12 d. Sprendimo Carbone-Lorraine / Komisija, C‑554/08 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2009:702, 27 ir 29 punktus, o pagal gaires žr. 2012 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Novácke chemické závody / Komisija, T‑352/09, EU:T:2012:673, 58 punktą ir 2014 m. gegužės 14 d. Sprendimo Reagens / Komisija, T‑30/10, nepaskelbtas Rink., EU:T:2014:253, 240 punktą).
959
Taigi individualių aplinkybių vertinimas iš esmės atliekamas ne analizuojant pažeidimo sunkumą, t. y. nustatant bazinį baudos dydį, bet koreguojant bazinį dydį atsižvelgiant į lengvinančias ir sunkinančias aplinkybes (šiuo klausimu žr. 2013 m. liepos 11 d. Sprendimo Team Relocations ir kt. / Komisija, C‑444/11 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2013:464, 103 punktą).
960
Beje, būtent todėl gairių 19–22 punktuose numatyta nustatyti sunkumo koeficientą dėl atitinkamo pažeidimo, o ne dėl kiekvienos darant pažeidimą dalyvavusios įmonės.
961
Šiuo atveju 16 % sunkumo koeficientas dėl tokio pažeidimo, koks konstatuotas ginčijamame sprendime, negali būti laikomas netinkamu ar neproporcingu.
962
Kaip ginčijamo sprendimo 939–941 konstatuojamosiose dalyse teisingai pažymėjo Komisija, ginčijamas pažeidimas apėmė visą EEE ir pasireiškė susitarimais dėl kainų nustatymo, slaptu keitimusi informacija, rinkos pasidalijimu ir klientų pasiskirstymu, o tai yra veiksmai, kurie laikomi vienais didžiausių konkurencijos ribojimų.
963
Be to, 16 % sunkumo koeficientas yra gerokai mažesnis už viršutinę gairių 21 ir 23 punktuose nurodytos skalės ribą, taikomą tokios formos konkurencijos apribojimams.
964
Gairių 21 ir 23 punktuose Komisija pažymėjo, kad paprastai taikys iki 30 % pardavimų vertės koeficientą, tačiau tokių pažeidimų, kaip horizontalieji kainų nustatymo ir rinkos pasidalijimo susitarimai, atveju (ginčijamame sprendime pateiktas kvalifikavimas) taikoma procentinė dalis paprastai bus „viršutinėje skalės dalyje“.
965
Be to, priešingai, nei teigia Crédit agricole, jam taikytas sunkumo koeficientas nerodo vienodo požiūrio principo pažeidimo.
966
Į šio banko ypatumus ir į jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą reikšmingas ypatybes buvo tinkamai atsižvelgta kituose baudos apskaičiavimo etapuose, laikantis Komisijos pareigos atsižvelgti į individualų atitinkamos įmonės elgesį (šiuo klausimu žr. 2013 m. liepos 11 d. Sprendimo Team Relocations ir kt. / Komisija, C‑444/11 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2013:464, 99, 100, 105 ir 106 punktus).
967
Taigi dėl trumpesnės Crédit agricole dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą trukmės, kaip ir dėl to, kad Crédit agricole nedalyvavo jį nustatant (tai glaudžiai susiję su jo dalyvavimo darant šį pažeidimą trukme), Komisija jam taikė 2,20 metų trukmės koeficientą, nors BofA jis buvo 3,28 metų, Credit Suisse – 4,75 metų, o Deutsche Bank – 4,18 metų, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 951 konstatuojamosios dalies.
968
Be to, į mažesnį šio banko dydį buvo atsižvelgta nustatant pakaitinę vertę, kuri, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 905 konstatuojamosios dalies, dėl mažesnių nominaliųjų sumų, dėl kurių derėjosi šis bankas, buvo daug mažesnė nei kitų bankų.
969
Galiausiai šiuo atveju Komisija neturėjo atsižvelgti į tai, kad ginčijamo pažeidimo metu Crédit agricole prekiautojas buvo mažiau aktyvus nei kitų bankų prekiautojai.
970
Be to, kad Crédit agricole netvirtina ir juo labiau neįrodo, kad įvykdė gairių 29 punkto trečioje įtraukoje nustatytas sąlygas, pagal suformuotą jurisprudenciją pasyvus dalyvavimas darant pažeidimą, kaip antai tai, kad įmonė dalyvavo susitikimuose, per kuriuos buvo sudaryti antikonkurenciniai susitarimai, tačiau jiems akivaizdžiai neprieštaravo, laikytinas bendrininkavimu, dėl kurio jai gali kilti atsakomybė pagal SESV 101 straipsnį, kadangi nebylus pritarimas neteisėtai iniciatyvai, viešai neatsiribojant nuo jos turinio ar nepranešant apie ją administracinėms institucijoms, skatina tęsti pažeidimą ir trukdo jį atskleisti (žr. 2016 m. sausio 21 d. Sprendimo Eturas ir kt., C‑74/14, EU:C:2016:42, 28 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
971
Todėl Komisija nepadarė klaidos, kai, be kita ko, Crédit agricole taikė 16 % sunkumo koeficientą.
972
Ši išvada taip pat taikytina Credit Suisse ir jos nepaneigia tik viename ieškinio punkte pateiktas šio banko argumentas, kuriame jis apsiriboja teigimu, kad „[jam skirta] bauda <…> buvo gerokai pervertintas pažeidimo sunkumas, [nes] Komisija neįrodė, kad pasitarimų dėl kainų nustatymo tikslas yra antikonkurencinis (pirmojo pagrindo antra dalis)“, kad „iki 2013 m. vasario mėn. ir po jo nebuvo bendro plano, kuriuo būtų siekiama to paties bendro tikslo“ (antrojo pagrindo pirma dalis)“, kad „[jis] nežinojo ir negalėjo pagrįstai numatyti tariamai antikonkurencinių dvišalių ryšių, kuriuos palaikė kiti bankai po 2013 m. vasario mėn. (antrojo pagrindo antra dalis)“ ir kad „Komisija teisiškai pakankamai neįrodė, jog veiksmai po 2013 m. vasario mėn. buvo tęstiniai (antrojo pagrindo trečia dalis)“.
973
Šie keturi priekaištai tiksliai atitinka Credit Suisse pateiktus priekaištus, kuriuos Bendrasis Teismas atmetė nagrinėdamas pirmojo pagrindo antrą dalį ir antrojo pagrindo pirmą, antrą ir trečią dalis, kurias šis bankas, beje, aiškiai nurodo.
974
Iš to matyti, kad Crédit agricole ketvirtojo pagrindo ketvirtą dalį ir Credit Suisse trečiojo pagrindo trečią dalį reikia atmesti kaip nepagrįstas.
4) Dėl kritikos, susijusios su trukmės koeficientu (gairių 24 punktas)
975
Ginčijamo sprendimo 950 ir 951 konstatuojamosiose dalyse Komisija pažymėjo, kad gairių 24 punkte numatytą trukmės koeficientą apskaičiavo remdamasi kiekvieno atitinkamo banko dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą dienų skaičiumi, nustatytu to sprendimo 842 konstatuojamojoje dalyje.
976
Taigi Komisija Crédit agricole taikė 2,20 metų trukmės koeficientą dėl 804 dienų trukmės jo dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą, o Credit Suisse – 4,75 metų trukmės koeficientą dėl 1738 dienų trukmės jo dalyvavimo darant tą pažeidimą.
977
Crédit agricole ketvirtojo pagrindo penktoje dalyje ir Credit Suisse trečiojo pagrindo ketvirtoje dalyje ieškovai ginčija jiems taikytą trukmės koeficientą.
i) Dėl kritikos, susijusios su „Crédit agricole“ taikytu 2,20 metų trukmės koeficientu
978
Ketvirtojo pagrindo penktoje dalyje Crédit agricole kaltina Komisiją tuo, kad ši taikė 2,20 metų trukmės koeficientą, motyvuodama tuo, kad šis bankas dalyvavo darant ginčijamą pažeidimą nuo 2013 m. sausio 10 d. iki 2015 m. kovo 24 d.
979
Kaip Crédit agricole nurodė pateikdamas pirmąjį ir antrąjį pagrindus, jo dalyvavimas darant ginčijamą pažeidimą po 2013 m. pabaigos arba vėliausiai nuo 2014 m. pradžios nėra įrodytas.
980
Komisija neatsižvelgė į keletą lemiamų veiksnių, susijusių su pažeidimo trukme, arba jų nepaisė. Pirma, nuo 2013 m. spalio mėn. pabaigos sumažėjęs turimų įrodymų kiekis rodo, kad ginčijamas pažeidimas buvo nutrauktas gerokai anksčiau nei Komisijos nustatyta data, ir tai patvirtina aplinkybė, kad Crédit agricole prekiautojas ir BofA prekiautojas nebendravo po to, kai pastarasis 2014 m. pirmąjį pusmetį persikėlė iš Deutsche Bank į BofA. Antra, veiksmai, kuriais kaltinama, arba bent jau keitimasis informacija, neturėjo antikonkurencinio tikslo ir buvo pernelyg nutolę vienas nuo kito 2013 m. ir 2014 m. pradžioje.
981
Šiuo aspektu iš pradžių reikia pažymėti, kad trukmės koeficientas, naudotas nustatant pagal SESV 101 straipsnį skirtos baudos dydį, nėra susijęs su pažeidimo, kuris pateisina šios baudos skyrimą, sunkumu, taigi ir jo antikonkurenciniu pobūdžiu dėl tikslo ar poveikio.
982
Todėl Crédit agricole argumentas, susijęs su nagrinėjamų veiksmų antikonkurencinio tikslo nebuvimu (beje, šiame sprendime jau atmestas), turi būti atmestas.
983
Dėl likusios dalies reikia konstatuoti, kad Crédit agricole argumentai, susiję su ginčijamo pažeidimo tęstinumo nebuvimu ir Komisijos klaida dėl šio banko dalyvavimo darant minėtą pažeidimą pabaigos datos, jau buvo atmesti atsakant į jo antrąjį pagrindą.
984
Šio sprendimo 145 punkte konstatuota, kad Komisija negalėjo pagrįstai remtis 2013 m. sausio 10 d. diskusija, todėl Crédit agricole dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą pradžia turėjo būti nukelta į 2013 m. sausio 11 d.
985
Atsižvelgiant į tai, kad, Komisijai apskaičiavus trukmės koeficientą, jis buvo suapvalintas iki antro skaičiaus po kablelio (be kita ko, Credit Suisse ir Deutsche Bank atveju) ir kad Crédit agricole dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą laikotarpio sutrumpinimas viena diena (nuo 804 iki 803 dienų) reiškia jo sumažinimą nuo 2,20 iki 2,19, reikia konstatuoti, kad buvo padaryta klaida apskaičiuojant šiam bankui taikytą trukmės koeficientą.
986
Taigi Crédit agricole ketvirtojo pagrindo penktą dalį reikia pripažinti pagrįsta.
ii) Dėl kritikos, susijusios su „Crédit Suisse“ taikytu 4,75 metų trukmės koeficientu
987
Trečiojo pagrindo ketvirtoje dalyje Crédit Suisse kaltina Komisiją tuo, kad ši taikė 4,75 metų trukmės koeficientą, motyvuodama tuo, kad šis bankas dalyvavo darant ginčijamą pažeidimą nuo 2010 m. birželio 21 d. iki 2015 m. kovo 24 d. Kaip Crédit Suisse nurodė antrojo pagrindo ketvirtoje dalyje, jo dalyvavimas darant pažeidimą po 2014 m. rugpjūčio mėn. nėra įrodytas.
988
Kadangi Credit Suisse antrojo pagrindo ketvirta dalis buvo atmesta, reikia atmesti ir trečiojo pagrindo ketvirtą dalį.
b)
Dėl kritikos, susijusios su „Crédit agricole“ skirtos baudos bazinio dydžio koregavimu
989
Kiek tai susiję su Komisijos atliktu Crédit agricole bazinio baudos dydžio koregavimu pagal gairių 2 skirsnį, šis bankas atitinkamai dalyje ketvirtojo pagrindo ketvirtos dalies ir ketvirtojo pagrindo antroje dalyje kaltina Komisiją tuo, kad ši, pirma, padarė vertinimo klaidų, kai nagrinėjo lengvinančias aplinkybes, ir, antra, pažeidė vienodo požiūrio principą nustatydama jam taikytą specialų atgrasomąjį koeficientą (gairių 30 punktas).
990
Vis dėlto reikia konstatuoti, kad ketvirtojo pagrindo ketvirtoje dalyje Crédit agricole nepateikia jokių argumentų, kurie pagrįstų kaltinimą dėl vertinimo klaidų nagrinėjant lengvinančias aplinkybes, o tik kritikuoja ginčijamo sprendimo 941 konstatuojamojoje dalyje Komisijos pateiktą ginčijamo pažeidimo sunkumo koeficiento vertinimą.
991
Taigi, remiantis Procedūros reglamento 76 straipsnio d punktu, šį ketvirtojo pagrindo ketvirtoje dalyje pateiktą argumentą, susijusį su vertinimo klaidomis nagrinėjant lengvinančias aplinkybes, reikia atmesti kaip nepriimtiną.
992
Todėl ginčijant bazinio baudos dydžio koregavimus bus nagrinėjama tik Crédit agricole kritika, susijusi su koregavimu, atliktu taikant specialų atgrasomąjį koeficientą (gairių 30 punktas), ir kritika, susijusi su vienodo požiūrio principo pažeidimu.
993
Grįsdamas savo teiginį Crédit agricole teigia, kad ginčijamo sprendimo 964 konstatuojamojoje dalyje Komisija negalėjo nepažeisdama vienodo požiūrio principo jam ir BofA taikyti specialaus atgrasomojo koeficiento (atitinkamai 1,2 ir 1,3) pagal gairių 30 punktą dėl jų apyvartos (2020 m. atitinkamai apie 55 mlrd. EUR ir 73 mlrd. EUR) dydžio, tačiau jo netaikyti Credit Suisse, kurio apyvarta tais pačiais metais buvo didelė – apie 21 mlrd. EUR.
994
Šiuo aspektu Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad, kaip matyti iš gairių 30 punkto, kurio neteisėtumu Crédit agricole nesiremia, aplinkybė, kad įmonės apyvarta yra labai didelė, palyginti su kitų kartelyje dalyvavusių įmonių apyvarta, siekiant užtikrinti atgrasomąjį baudos poveikį pateisina jos padidinimą atsižvelgiant į atitinkamos įmonės ekonominę galią (šiuo klausimu žr. 2010 m. birželio 17 d. Sprendimo Lafarge / Komisija, C‑413/08 P, EU:C:2010:346, 102 punktą ir 2012 m. vasario 2 d. Nutarties Elf Aquitaine / Komisija, C‑404/11 P, nepaskelbta Rink., EU:C:2012:56, 86 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
995
Be to, nors konkrečiame sprendime Komisija negali nesilaikyti vienodo požiūrio principo nustatydama specialius atgrasomuosius koeficientus (šiuo klausimu žr. 2012 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Versalis ir Eni / Komisija, T‑103/08, nepaskelbtas Rink., EU:T:2012:686, 324 punktą), atitinkamos įmonės negali kritikuoti šių koeficientų nustatymo dėl to, kad nėra tikslaus proporcingumo tarp šių koeficientų ir įvairių įmonių apyvartos (šiuo klausimu žr. 2013 m. liepos 18 d. Sprendimo Dow Chemical ir kt. / Komisija, C‑499/11 P, EU:C:2013:482, 88 ir 91 punktus ir 2013 m. gruodžio 19 d. Sprendimo Siemens ir kt. / Komisija, C‑239/11 P, C‑489/11 P ir C‑498/11 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2013:866, 302 ir 303 punktus).
996
Nagrinėjamu atveju iš ginčijamo sprendimo 964 konstatuojamosios dalies aiškiai matyti, kad specialūs atgrasomieji koeficientai, kuriuos Komisija taikė BofA ir Crédit agricole, buvo nustatyti atsižvelgiant į santykinį šių įmonių apyvartos dydį.
997
Be to, Crédit agricole neginčija, kad 2020 m. Credit Suisse apyvarta, kuri, žinoma, nenurodyta toje 964 konstatuojamojoje dalyje, tačiau nurodyta Crédit agricole ieškinyje, buvo gerokai mažesnė nei jo paties ir BofA apyvarta.
998
Credit Suisse apyvarta buvo 3,38 karto mažesnė nei BofA ir 2,62 karto mažesnė nei Crédit agricole apyvarta, o tai reiškia, kad Credit Suisse ekonominė galia buvo gerokai mažesnė nei kitų bankų, dalyvavusių darant ginčijamą pažeidimą.
999
Tuo remiantis darytina išvada, kad siekdama užtikrinti atgrasomąjį baudos poveikį BofA ir Crédit agricole atžvilgiu Komisija pagrįstai galėjo jiems taikyti specialų atgrasomąjį koeficientą ir, nepažeisdama vienodo požiūrio principo, tokio koeficiento netaikyti Credit Suisse.
1000
Taigi Crédit agricole ketvirtojo pagrindo antrą dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
1001
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Crédit agricole ketvirtasis pagrindas ir Credit Suisse trečiasis pagrindas turi būti atmesti kaip iš dalies nepriimtini ir iš dalies nepagrįsti.
5.
Išvada dėl pagrindų, kuriais siekiama panaikinti ginčijamą sprendimą
1002
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad byloje T‑386/21 Crédit agricole nurodytas pirmasis panaikinimo pagrindas ir visi byloje T‑406/21 Credit Suisse nurodyti panaikinimo pagrindai turi būti atmesti.
1003
Todėl byloje T‑406/21 reikia atmesti Credit Suisse pareikštus pirmąjį ir antrąjį reikalavimus, kuriais iš esmės prašoma visiškai arba iš dalies panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnio d punktą ir visiškai arba iš dalies panaikinti to sprendimo 2 straipsnio d punkte jam paskirtą baudą.
1004
Kadangi Credit Suisse neprašo Bendrojo Teismo pasinaudoti neribota jurisdikcija, numatyta SESV 261 straipsnyje ir Reglamento Nr. 1/2003 31 straipsnyje (žr. šio sprendimo 46 ir 67–69 punktus), reikia atmesti visą šio banko ieškinį byloje T‑406/21.
1005
Kita vertus, išnagrinėjus Crédit agricole pateiktus antrąjį ir trečiąjį pagrindus matyti, kad jo dalyvavimas darant ginčijamame sprendime konstatuotą vieną ir tęstinį pažeidimą įrodytas tik nuo 2013 m. sausio 11 d., todėl Komisija padarė klaidą, kai minėto sprendimo 1 straipsnio c punkte padarė išvadą, kad ši įmonė dalyvavo darant vieną ir tęstinį pažeidimą nuo 2013 m. sausio 10 d.
1006
Taigi, kaip matyti iš ketvirtojo pagrindo nagrinėjimo, Komisija pažeidė Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 3 dalį, kai apskaičiuodama ginčijamo sprendimo 2 straipsnio c punkte skirtos baudos dydį nusprendė, kad Crédit agricole padarytas pažeidimas truko 2,20 metų.
1007
Darytina išvada, kad Crédit agricole pirmasis ir antrasis reikalavimai turi būti patenkinti iš dalies ir kad, pirma, ginčijamo sprendimo 1 straipsnio c punktas turi būti panaikintas tiek, kiek šioje nuostatoje Komisija konstatuoja, kad Crédit agricole dalyvavo darant vieną ir tęstinį pažeidimą nuo 2013 m. sausio 10 d., ir, antra, to paties sprendimo 2 straipsnio c punktas turi būti panaikintas tiek, kiek jame Crédit agricole nustatyta 3993000 EUR dydžio bauda.
1008
Kadangi byloje T‑386/21 konstatuoti pažeidimai turi įtakos baudos dydžio nustatymui ir kadangi Crédit agricole pateikdama antrąjį reikalavimą prašo sumažinti jam skirtos baudos dydį, Bendrasis Teismas, naudodamasis savo neribota jurisdikcija, turi išnagrinėti iš minėtų pažeidimų kylančias pasekmes.
F. Dėl „Crédit agricole“ reikalavimų, susijusių su neribota jurisdikcija
1009
Antroje papildomo reikalavimo dalyje Crédit agricole prašo Bendrojo Teismo pasinaudoti neribota jurisdikcija ir sumažinti jam skirtos baudos dydį.
1010
Naudodamasis neribota jurisdikcija, numatyta SESV 261 straipsnyje ir Reglamento Nr. 1/2003 31 straipsnyje, Sąjungos teismas turi teisę ne tik paprasčiausiai atlikti sankcijos teisėtumo kontrolę, bet ir nustatydamas šios sankcijos dydį pakeisti Komisijos, kuri priėmė aktą, kuriame šis dydis iš pradžių buvo nustatytas, vertinimą savuoju (žr. 2016 m. sausio 21 d. Sprendimo Galp Energía España ir kt. / Komisija, C‑603/13 P, EU:C:2016:38, 75 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją) ir atitinkamai panaikinti, sumažinti ar padidinti paskirtą baudą.
1011
Tam, kad nustatytų įmonei skirtos baudos dydį Sąjungos teismas, naudodamasis savo neribota jurisdikcija, turi pats įvertinti bylos aplinkybes ir nagrinėjamo pažeidimo tipą. Naudojantis šia jurisdikcija pagal Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 3 dalį kiekvienos įmonės, kuriai skiriama bauda, atveju reikia atsižvelgti į atitinkamo pažeidimo sunkumą ir trukmę, laikantis, be kita ko, motyvavimo, proporcingumo, sankcijų individualizavimo ir vienodo požiūrio principų, tačiau Sąjungos teismas nėra saistomas Komisijos gairėse nustatytų orientacinių taisyklių, net jeigu jos gali būti jam naudingos (šiuo klausimu žr. 2016 m. sausio 21 d. Sprendimo Galp Energía España ir kt. / Komisija, C‑603/13 P, EU:C:2016:38, 89 ir 90 punktus).
1012
Šiuo aspektu reikia pažymėti, kad šio sprendimo 145, 551, 984 ir 1005 punktuose Bendrasis Teismas konstatavo, jog Komisija klaidingai nusprendė, kad Crédit agricole dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą pradžios data yra 2013 m. sausio 10 d., o tai reiškia, kad ši data turi būti perkelta į 2013 m. sausio 11 d. Vis dėlto, atsižvelgdamas į šios išvados pasekmes šio banko dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą trukmei ir jam taikomam trukmės koeficientui, jis kaip nepagrįstą atmetė šio banko kritiką dėl kitų elementų, susijusių su jam skirtos baudos dydžio nustatymu, visų pirma su ginčijamo pažeidimo sunkumu.
1013
Šiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas mano, kad naudodamasis neribota jurisdikcija jis gali pritarti Komisijos teisiškai pagrįstiems vertinimams, išdėstytiems ginčijamo sprendimo 868–949 ir 952–971 konstatuojamosiose dalyse.
1014
Vis dėlto jis turi nustatyti, ar, atsižvelgiant į pakaitinės vertės apskaičiavimo metodą, dėl Crédit agricole dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą trukmės sutrumpinimo nuo 574 darbo dienų iki 573 darbo dienų reikia pakeisti šiam bankui skirtos baudos dydį.
1015
Šis sutrumpinimas reiškia ne tik Komisijos nustatytų metinių nominaliųjų sumų sumažinimą, bet ir tai, kad reikia įvertinti duomenų, susijusių su 2013 m. sausio 10 d., pašalinimo pasekmes šio banko galutinio kainų skirtumo apskaičiavimui, nuo kurio tiesiogiai priklauso jam taikomas koregavimo koeficientas.
1016
Bendrasis Teismas taip pat turi išnagrinėti, ar dėl Crédit agricole taikyto trukmės koeficiento, nurodyto šio sprendimo 985 punkte, reikia pakeisti šiam bankui skirtos baudos dydį.
1017
Vis dėlto atsižvelgiant, be kita ko, į suapvalinimo iki trečio skaitmens po kablelio taisyklę, kurią Komisija taikė apskaičiuodama koregavimo koeficientą (žr. šio sprendimo 759 punktą), taip pat į Crédit agricole dalyvavimo darant ginčijamą pažeidimą trukmę, nors ir šiek tiek sumažintą, ir pažeidimo sunkumą, Bendrasis Teismas mano, kad nėra reikalo pakeisti šiam bankui už vieną ir tęstinį pažeidimą paskirtos baudos, nustatytos to sprendimo 1 straipsnyje už laikotarpį nuo 2013 m. sausio 11 d. iki 2015 m. kovo 24 d., dydžio.
1018
Taigi Crédit agricole turi būti skirta 3993000 EUR bauda.
IV. Dėl bylinėjimosi išlaidų
1019
Pagal Procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
1020
Kadangi Crédit agricole pralaimėjo bylą beveik dėl visų reikalavimų, jis turi padengti bylinėjimosi išlaidas byloje T‑386/21 pagal Komisijos pateiktus reikalavimus.
1021
Kadangi Credit Suisse pralaimėjo bylą dėl visų reikalavimų, jis turi padengti bylinėjimosi išlaidas byloje T‑406/21 pagal Komisijos pateiktus reikalavimus.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (penktoji išplėstinė kolegija)
nusprendžia:
1.
Sujungti bylas T‑386/21 ir T‑406/21, kad būtų priimtas sprendimas.
2.
Byloje T‑386/21:
–
panaikinti 2021 m. balandžio 28 d. Komisijos sprendimo C(2021) 2871 final dėl procedūros pagal SESV 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį (byla AT.40346 – SSA obligacijos) 1 straipsnio c punktą, kiek jame konstatuota, kad Crédit agricole SA ir Crédit agricole Corporate and Investment Bank dalyvavo darant pažeidimą nuo 2013 m. sausio 10 d. iki 2015 m. kovo 24 d., o ne nuo 2013 m. sausio 11 d. iki 2015 m. kovo 24 d.,
–
panaikinti Sprendimo C(2021) 2871 final 2 straipsnio c punktą, kiek jame nustatyta, kad baudos suma, už kurios sumokėjimą solidariai atsako Crédit agricole Corporate and Investment Bank ir Crédit agricole, yra 3993000 EUR,
–
nustatyti, kad Sprendimo C(2021) 2871 final 2 straipsnio c punkte Crédit agricole Corporate and Investment Bank ir Crédit agricole skirtos baudos dydis yra 3993000 EUR,
–
atmesti likusią ieškinio dalį,
–
priteisti iš Crédit agricole ir Crédit agricole Corporate and Investment Bank bylinėjimosi išlaidas.
3.
Byloje T‑406/21:
–
atmesti ieškinį,
–
priteisti iš UBS Group AG ir Credit Suisse Securities (Europe) Ltd bylinėjimosi išlaidas.
Svenningsen
Tomljenović
Mac Eochaidh
Martín y Pérez de Nanclares
Stancu
Paskelbtas 2024 m. lapkričio 6 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
Turinys
I. Ginčo aplinkybės
A. Dėl OSSA sektoriaus
1. OSSA kaina antrinėje rinkoje
a) Kainų nustatymas antrinėje rinkoje
b) Rinkos formuotojų siūlomos dvikryptės kainos
2. Derybinės pozicijos ir derybų rizika
3. Tarp bankų vykdoma prekyba per brokerius
B. Dėl procedūros, per kurią buvo priimtas ginčijamas sprendimas
C. Dėl ginčijamo sprendimo
1. Dėl ginčijamo pažeidimo konstatavimo
2. Dėl baudų skyrimo
3. Dėl rezoliucinės dalies
II. Šalių reikalavimai
III. Dėl teisės
A. Dėl prašymų neatskleisti visuomenei tam tikrų duomenų
B. Dėl Crédit agricole ir Credit Suisse ieškinių dalyko
1. Dėl Crédit agricole ieškinio
2. Dėl Credit Suisse ieškinio
C. Dėl ginčijamame sprendime konstatuoto pažeidimo dalyko
D. Dėl kritikos, susijusios su ginčijamame sprendime analizuotų diskusijų aiškinimu, priimtinumo
1. Dėl nepriimtinumu grindžiamų prieštaravimų, susijusių su „Crédit agricole“ kritika
2. Dėl nepriimtinumu grindžiamų prieštaravimų, susijusių su „Credit Suisse“ kritika
E. Dėl Crédit agricole ir Credit Suisse reikalavimų panaikinti
1. Dėl „Crédit agricole“ trečiojo pagrindo, grindžiamo nekaltumo prezumpcijos principo pažeidimu
2. Dėl „Crédit agricole“ antrojo pagrindo ir „Credit Suisse“ antrojo pagrindo, grindžiamų klaidomis, padarytomis kvalifikuojant nagrinėjamus veiksmus kaip vieną ir tęstinį pažeidimą
a) Pirminės pastabos
b) Dėl antikonkurencinio pobūdžio susitarimų ir (arba) suderintų veiksmų buvimo
1) Dėl diskusijų, kurių antikonkurencinis pobūdis įrodytas
2) Dėl antikonkurencinio diskusijų pobūdžio, kurį „Crédit agricole“ ir „Credit Suisse“ turi teisę ginčyti
i) Dėl diskusijų, kurias „Crédit agricole“ turi teisę ginčyti
– Dėl 2013 m. sausio 18 d. diskusijos
– Dėl 2013 m. sausio 31 d. diskusijos
– Dėl 2013 m. vasario 15 d. diskusijos
– Dėl 2013 m. kovo 19 d. diskusijos
– Dėl 2013 m. kovo 21 d. diskusijos
– Dėl 2013 m. gegužės 24 d. diskusijos
– Dėl 2013 m. birželio 3 d. diskusijos
– Dėl 2013 m. liepos 10 d. diskusijos
– Dėl 2013 m. liepos 25 d. diskusijos
– Dėl 2014 m. rugpjūčio 6 d. diskusijos
– Dėl 2015 m. kovo 12 d. diskusijos
ii) Dėl diskusijų, kurias „Crédit Suisse“ turi teisę ginčyti
– Dėl 2010 m. rugsėjo 28 d. diskusijos
– Dėl 2012 m. vasario 8 d. diskusijos
– Dėl 2013 m. sausio 10 d. diskusijos
– Dėl 2015 m. kovo 12 d. diskusijos
– Dėl 2015 m. kovo 24 d. elektroninio laiško
3) Išvada dėl ginčijamame sprendime analizuotų diskusijų
c) Dėl vieno ir tęstinio pažeidimo buvimo
1) Dėl konstatuoto pažeidimo, kaip vieno pažeidimo, pobūdžio
i) Dėl bendro plano, kuriuo buvo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo iki 2013 m. vasario mėn. ir per jį, buvimo
ii) Dėl bendro plano, kuriuo buvo siekiama vieno antikonkurencinio tikslo, tęstinumo po 2013 m. vasario mėn.
2) Dėl konstatuoto pažeidimo tęstinio pobūdžio
i) Dėl „Credit Suisse“ antrojo pagrindo trečios dalies, susijusios su ginčijamo pažeidimo tęstinumo po 2013 m. vasario mėn. įrodymų nebuvimu
ii) Dėl „Crédit agricole“ antrojo pagrindo antros dalies, kiek ja siekiama įrodyti, kad konstatuotas pažeidimas nėra tęstinis
d) Dėl „Crédit Agricole“ ir „Credit Suisse“ dalyvavimo darant konstatuotą vieną ir tęstinį pažeidimą
1) Dėl „Crédit agricole“ pateikto antrojo pagrindo pirmos dalies, formaliai grindžiamos tuo, kad jis neprisidėjo prie bendro plano įgyvendinimo
i) Dėl sąmoningo „Crédit Agricole“ prisidėjimo prie bendro plano
ii) Dėl „Crédit agricole“ žinojimo apie visus kitus kitų atitinkamų bankų įgyvendinamus arba planuojamus veiksmus
2) Dėl „Credit Suisse“ antrojo pagrindo antros dalies, susijusios su klaidomis, padarytomis dėl jo žinojimo apie dvišales kitų bankų prekiautojų diskusijas arba dėl to, kad jis galėjo pagrįstai jas numatyti
e) Dėl „Crédit agricole“ ir „Credit Suisse“ dalyvavimo darant ginčijamą vieną ir tęstinį pažeidimą trukmės
1) Dėl „Crédit agricole“ antrojo pagrindo antros dalies, kiek ja siekiama įrodyti, kad jo dalyvavimas darant konstatuotą pažeidimą nebuvo tęstinis
2) Dėl „Credit Suisse“ antrojo pagrindo ketvirtos dalies, susijusios su tuo, kad Komisija neįrodė, kad jis dalyvavo kokiuose nors neteisėtuose veiksmuose po 2014 m. rugpjūčio mėn.
f) Išvada dėl „Crédit agricole“ antrojo pagrindo ir „Credit Suisse“ antrojo pagrindo
3. Dėl „Crédit agricole“ pirmojo pagrindo ir „Credit Suisse“ pirmojo pagrindo, grindžiamų klaidomis, padarytomis kvalifikuojant nagrinėjamus veiksmus kaip ribojimą dėl tikslo
a) Pirminės pastabos dėl ieškovių pateiktos kritikos dalyko ir pagrindimo
1) Dėl „Crédit agricole“ kritikos
2) Dėl „Credit Suisse“ kritikos
b) Dėl nagrinėjamų veiksmų kvalifikavimo kaip „ribojimo dėl tikslo“
1) Pirminės pastabos
2) Dėl žalos konkurencijai lygio, reikalingo tam, kad veiksmus būtų galima kvalifikuoti kaip „ribojimą dėl tikslo“
3) Dėl Komisijos atlikto nagrinėjamų veiksmų vertinimo
i) Dėl kritikos, susijusios su Komisijos atliktu nagrinėjamų veiksmų ekonominio konteksto vertinimu
– Dėl „Crédit agricole“ kritikos, susijusios su tuo, kad nebuvo įvertintas ginčijamo pažeidimo ekonominis kontekstas
– Dėl „Crédit agricole“ ir „Credit Suisse“ kritikos, susijusios su klaidingu ginčijamo pažeidimo ekonominio konteksto vertinimu
ii) Dėl „Crédit agricole“ ir „Credit Suisse“ kritikos, susijusios su nepakankamu nagrinėjamų veiksmų žalingumu konkurencijai
iii) Dėl kritikos, susijusios su tuo, kad nagrinėjami veiksmai iš esmės yra „pateisinami“
– Dėl „Crédit agricole“ ir „Credit Suisse“ kritikos, susijusios su nagrinėjamų veiksmų konkurenciją skatinančiu poveikiu
– Dėl „Crédit agricole“ ir „Credit Suisse“ kritikos, susijusios su nagrinėjamų veiksmų „reikalingumu“, „teisėtumu“, „teigiamu poveikiu“ ar „būdingu ir esminiu“ pobūdžiu
4) Išvada dėl nagrinėjamų veiksmų kvalifikavimo kaip „ribojimo dėl tikslo“
4. Dėl „Crédit agricole“ ketvirtojo pagrindo ir „Credit Suisse“ trečiojo pagrindo, susijusių su nepakankamu motyvavimu ir klaidomis nustatant joms skirtų baudų dydžius
a) Dėl kritikos, susijusios su baziniu „Crédit agricole“ ir „Credit Suisse“ skirtų baudų dydžiu
1) Dėl kritikos, susijusios su pakaitinės vertės dydžiu
i) Dėl „Credit Suisse“ kritikos, susijusios su baudos apskaičiavimo motyvavimo stoka
ii) Dėl „Crédit agricole“ ir „Credit Suisse“ kritikos, susijusios su gairių pažeidimais
– Dėl „Crédit agricole“ ir „Credit Suisse“ kritikos, susijusios su Komisijos atsisakymu taikyti kainų skirtumo apskaičiavimo metodą, grindžiamą jų pačių sandorių duomenimis
– Dėl „Crédit agricole“ kritikos, susijusios su pasirinktų OSSA fiksuotų svertinių koeficientų naudojimu dėl viso pažeidimo laikotarpio ir dėl visų atitinkamų bankų, apskaičiuojant kiekvieno iš šių bankų galutinį kainų skirtumą
– Dėl „Crédit agricole“ ir „Credit Suisse“ kritikos, susijusios su BGN duomenų naudojimu
– Dėl „Credit Suisse“ kritikos, susijusios su jo pakaitinės vertės pervertinimu dėl to, kad jo atžvilgiu buvo atsižvelgta į kitų bankų nominaliąsias sumas
2) Dėl „Crédit agricole“ kritikos, susijusios su Komisijos sprendimu neatsižvelgti į 2014 m. kaip referencinį laikotarpį pakaitinei vertei apskaičiuoti
3) Dėl kritikos, susijusios su sunkumo koeficientu (gairių 20–23 punktai)
4) Dėl kritikos, susijusios su trukmės koeficientu (gairių 24 punktas)
i) Dėl kritikos, susijusios su „Crédit agricole“ taikytu 2,20 metų trukmės koeficientu
ii) Dėl kritikos, susijusios su „Crédit Suisse“ taikytu 4,75 metų trukmės koeficientu
b) Dėl kritikos, susijusios su „Crédit agricole“ skirtos baudos bazinio dydžio koregavimu
5. Išvada dėl pagrindų, kuriais siekiama panaikinti ginčijamą sprendimą
F. Dėl „Crédit agricole“ reikalavimų, susijusių su neribota jurisdikcija
IV. Dėl bylinėjimosi išlaidų
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.