62022TJ0744
RETTENS DOM (Første Udvidede Afdeling)
11. september 2024 (
*1
)
»Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed – indefrysning af midler – liste over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer – opretholdelse af sagsøgerens navn på listen – begrebet »tilknytning« – artikel 2, stk. 1 in fine, i afgørelse 2014/145/FUSP – begrebet »fordel draget af fremtrædende erhvervsperson, der driver virksomhed i Rusland« – artikel 2, stk. 1, litra g), i afgørelse 2014/145 – urigtigt skøn – ansvar uden for kontraktforhold«
I sag T-744/22,
Maya Tokareva, Moskva (Rusland), ved advokaterne T. Bontinck, A. Guillerme, L. Burguin og M. Brésart,
sagsøger,
mod
Rådet for Den Europæiske Union ved M.-C. Cadilhac og V. Piessevaux, som befuldmægtigede, bistået af advokat B. Maingain,
sagsøgt,
støttet af
Europa-Kommissionen ved C. Giolito, C. Georgieva og L. Puccio, som befuldmægtigede,
intervenient,
har
RETTEN (Første Udvidede Afdeling),
sammensat af afdelingsformanden, D. Spielmann, og dommerne R. Mastroianni, M. Brkan (refererende dommer), I. Gâlea og S.L. Kalėda,
justitssekretær: fuldmægtig H. Eriksson,
på grundlag af den skriftlige forhandling og navnlig:
–
stævningen indleveret til Rettens Justitskontor den 25. november 2022
–
den første anmodning om tilpasning indleveret til Rettens Justitskontor den 22. maj 2023
–
den anden anmodning om tilpasning indleveret til Rettens Justitskontor den 25. september 2023,
efter retsmødet den 27. februar 2024,
afsagt følgende
Dom
1
Med sit søgsmål støttet på artikel 263 TEUF har sagsøgeren, Maya Tokareva, nedlagt påstand dels om annullation af for det første Rådets afgørelse (FUSP) 2022/1530 af 14. september 2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 239, s. 149) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/1529 af 14. september 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 239, s. 1) (herefter samlet »opretholdelsesretsakterne af september 2022«), for det andet Rådets afgørelse (FUSP) 2023/572 af 13. marts 2023 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2023, L 75 I, s. 134), og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2023/571 af 13. marts 2023 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2023, L 75 I, s. 1) (herefter samlet »opretholdelsesretsakterne af marts 2023«), og for det tredje Rådets afgørelse (FUSP) 2023/1767 af 13. september 2023 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2023, L 226, s. 104), og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2023/1765 af 13. september 2023 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2023, L 226, s. 3) (herefter samlet »opretholdelsesretsakterne af september 2023«), for så vidt som disse retsakter (herefter samlet »de anfægtede retsakter«) opretholder sagsøgerens navn på listerne i bilagene til retsakterne, dels, i henhold til artikel 268 TEUF, om erstatning for den skade, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af september 2022.
I. Tvistens baggrund
2
Sagsøgeren er russisk statsborger.
3
Den foreliggende sag er anlagt i forbindelse med de restriktive foranstaltninger, der er vedtaget over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed, og navnlig Den Russiske Føderations militære aggression mod Ukraine den 24. februar 2022.
4
Rådet for Den Europæiske Union vedtog den 17. marts 2014 på grundlag af artikel 29 TEU afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2014, L 78, s. 16). Samme dag vedtog Rådet på grundlag af artikel 215, stk. 2, TEUF forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2014, L 78, s. 6).
5
Den 25. februar 2022 vedtog Rådet dels afgørelse (FUSP) 2022/329 om ændring af afgørelse 2014/145 (EUT 2022, L 50, s. 1) og dels forordning (EU) 2022/330 om ændring af forordning nr. 269/2014 (EUT 2022, L 51, s. 1). Artikel 2, stk. 1 og 2, i afgørelse 2014/145, som ændret ved afgørelse 2022/329, har følgende ordlyd:
»1.   Alle pengemidler og økonomiske ressourcer, som tilhører eller ejes, besiddes eller kontrolleres af:
[…]
d)
fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer, som materielt eller finansielt støtter eller drager fordel af russiske beslutningstagere, der er ansvarlige for annekteringen af Krim eller destabiliseringen af Ukraine
[…]
f)
fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer, som materielt eller finansielt støtter eller drager fordel af regeringen for Den Russiske Føderation, der er ansvarlig for annekteringen af Krim og destabiliseringen af Ukraine
[…]
og fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer med tilknytning til dem, jf. bilaget, indefryses.
2.   Ingen pengemidler eller økonomiske ressourcer må hverken direkte eller indirekte stilles til rådighed for eller være til fordel for de fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer, der er opført på listen i bilaget.«
6
Artikel 1, stk. 1, litra b) og d), i afgørelse 2014/145, som ændret, forbyder indrejse i eller transit gennem medlemsstaternes område for fysiske personer, der opfylder visse kriterier, som i det væsentlige er identiske med dem, der er fastsat i samme afgørelses artikel 2, stk. 1, litra d) og f).
7
Forordning nr. 269/2014, som ændret ved forordning 2022/330, foreskriver vedtagelse af foranstaltninger om indefrysning af midler og fastlægger fremgangsmåden for denne indefrysning på en måde, der i det væsentlige er identisk med ordlyden af afgørelse 2014/145, som ændret. Artikel 3, stk. 1, litra a)-g), i denne forordning, som ændret, gentager således i det væsentlige indholdet af nævnte afgørelses artikel 2, stk. 1, litra a)-g), som ændret.
8
I denne sammenhæng vedtog Rådet afgørelse (FUSP) 2022/337 af 28. februar 2022 om ændring af afgørelse 2014/145 (EUT 2022, L 59, s. 1) og gennemførelsesforordning (EU) 2022/336 af 28. februar 2022 om gennemførelse af forordning nr. 269/2014 (EUT 2022, L 58, s. 1), hvorved sagsøgerens far blev opført på listen i bilaget til afgørelse 2014/145, som ændret, og listen i bilag I til forordning nr. 269/2014, som ændret (herefter »de omtvistede lister«), med følgende begrundelse:
»Nikolay Tokarev er administrerende direktør for Transneft, et stort russisk olie- og gasselskab. Han har i lang tid kendt Vladimir Putin og er nært knyttet til ham. Han arbejdede sammen med Putin i KGB i 1980’erne. Nikolay Tokarev er en af de russiske statsoligarker, der overtog kontrollen med store statslige aktiver i 00’erne, da præsident Vladimir Putin konsoliderede magten, og som opererer i tæt partnerskab med den russiske stat. Nikolay Tokarev har været ansvarlig for Transneft, et af Ruslands vigtigste regeringskontrollerede selskaber, som transporterer en betydelig mængde russisk olie gennem et veludviklet olieledningsnet.
Nikolay Tokarevs Transneft er en af de vigtigste sponsorer af paladskomplekset nær Gelendzhik, som det generelt menes, at præsident Vladimir Putin anvender personligt. Han nyder godt af sin nærhed til de russiske myndigheder. Nikolay Tokarevs nære slægtninge og bekendte berigede sig selv takket være de kontrakter, der blev indgået med de statsejede virksomheder.
Han støttede derfor materielt eller finansielt aktivt og har draget fordel af russiske beslutningstagere, der er ansvarlige for annekteringen af Krim og destabiliseringen af Ukraine.«
9
Ved Rådets afgørelse (FUSP) 2022/1272 af 21. juli 2022 om ændring af afgørelse 2014/145 (EUT 2022, L 193, s. 219) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/1270 af 21. juli 2022 om gennemførelse af forordning nr. 269/2014 (EUT 2022, L 193, s. 133) blev sagsøgerens navn tilføjet på de omtvistede lister med følgende begrundelse:
»[Sagsøgeren] er datter af Nikolay Tokarev, administrerende direktør for Transneft, et stort russisk olie- og gasselskab. [Sagsøgeren] og hendes eks-mand, Andrei Bolotov, ejer luksusejendomme i Moskva, Letland og Kroatien til en værdi af mere end 50 mio. [amerikanske] dollars [(USD)], som kan forbindes med Nikolay Tokarev. Hun har også forbindelser til virksomheden Ronin, som forvalter pensionsfonden for Transneft. Da hun ansøgte om cypriotisk statsborgerskab, angav hun Ronins adresse som sin egen. [Sagsøgeren] har derudover modtaget offentlige kontrakter til en værdi af 8 mia. [russiske] rubler [(RUB)] gennem virksomheden Irvin-2, som hun ejer sammen med Stanislav Chemezov, søn af Rostecs administrerende direktør, Sergei Chemezov. [Sagsøgeren] er derfor en fysisk person, der har tilknytning til personer på listen, nemlig hendes far Nikolay Tokarev og Stanislav Chemezov.«
10
Ved de samme retsakter blev Stanislav Chemezovs navn tilføjet på de omtvistede lister med følgende begrundelse:
»Stanislav Sergeyevich Chemezov er søn af Sergei Chemezov, medlem af det øverste råd for »Forenet Rusland« og formand for Rostec-konglomeratet, som er den ledende russiske statskontrollerede forsvars- og industriproduktionsvirksomhed. Stanislav Chemezov var indehaver af en offshorevirksomhed ved navn Erlinglow Ltd, som drog fordel af Rostecs anlæggelse af en national fiberoptisk supermotorvej til 550 mio. [USD]. Han medejer desuden sammen med [sagsøgeren], datter af Nikolay Tokarev, flere offshorevirksomheder, herunder Irvin-2, som har modtaget kontrakter til en værdi af 8 mia. [RUB]. Som belønning for udvekslingen tillod Tokarev-familien Chemezov-familien at foretage nedskæringer i Transnefts budget. Stanislav Chemezov ejer også virksomheden Independent Insurance Group, som forvalter store forsikringskontrakter i forsvarssektoren, herunder kontrakter for forsvarskonglomeratet Rostec, hvor hans far, Sergei Chemezov, er administrerende direktør. Stanislav Chemezov er derfor en fysisk person med tilknytning til en person, der er opført på listen.«
11
I Den Europæiske Unions Tidende af 22. juli 2022 (EUT 2022, C 281 I, s. 7) offentliggjorde Rådet en bekendtgørelse til de personer, enheder og organer, der er omfattet af de restriktive foranstaltninger i afgørelse 2022/1272 og gennemførelsesforordning (EU) 2022/1270. Det fremgik navnlig af denne bekendtgørelse, at de berørte personer kunne indgive en anmodning med tilhørende dokumentation til Rådet om fornyet gennemgang af afgørelsen om at opføre deres navne på listerne i bilagene til de anfægtede retsakter.
12
Ved e-mail af 2. september 2022 anmodede sagsøgeren om aktindsigt i alle de dokumenter, som Rådet og Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten) havde fremlagt og været i besiddelse af, og som havde tjent som grundlag for vedtagelsen af de restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren, med henblik på at udarbejde en anmodning om fornyet gennemgang.
13
Den 14. september 2022 opretholdt Rådet ved opretholdelsesretsakterne af september 2022 sagsøgerens navn på de omtvistede lister af de samme grunde som dem, der er anført i præmis 9 ovenfor.
14
Den 30. september 2022 besvarede Rådet sagsøgerens anmodning som omhandlet i denne doms præmis 12 og fremsendte oplysningerne i sagsakterne med referencen WK 10502/2022 INIT af 8. marts 2022 (herefter »det oprindelige bevismateriale«).
15
Ved e-mail af 31. oktober 2022 indgav sagsøgeren en anmodning om fornyet gennemgang til Rådet.
II. De faktiske omstændigheder efter søgsmålets anlæggelse
16
Ved opretholdelsesretsakterne af marts 2023 blev sagsøgerens navn opretholdt på de omtvistede lister med følgende begrundelse:
»[Sagsøgeren] er datter af Nikolay Tokarev, administrerende direktør for Transneft, et stort russisk olie- og gasselskab. [Sagsøgeren] og hendes eksmand, Andrei Bolotov, ejer luksusejendomme i Moskva, Letland og Kroatien til en værdi af mere end 50 mio. USD, som kan forbindes med Nikolay Tokarev. Hun har også forbindelser til virksomheden Ronin, som forvalter pensionsfonden for Transneft. Da hun ansøgte om cypriotisk statsborgerskab, angav hun Ronin Europes adresse som sin egen i pressemeddelelsen. Hun er desuden tilknyttet Ronin Trust, der forvalter Transnefts pensionsfond, gennem sit ejendomsselskab Ostozhenka 19 (tidligere kaldet RPA Est[ate]). [Sagsøgeren] har modtaget offentlige kontrakter til en værdi af 8 mia. RUB gennem virksomheden Irvin-2, som hun ejede sammen med Stanislav Chemezov, søn af Rostecs administrerende direktør, Sergei Chemezov. Sammen med Stanislav Sergeevich Chemezov ejer hun i øjeblikket aktier i Gelendzhik Resort Complex – Meridian LLC. [Sagsøgeren] er derfor en fysisk person, der har tilknytning til personer på listen, nemlig hendes far Nikolay Tokarev og Stanislav Chemezov.«
17
Ved e-mail af 14. marts 2023 underrettede Rådet sagsøgeren om opretholdelsen af opførelsen af dennes navn på de omtvistede lister, idet det fremsatte bemærkninger som svar på de argumenter, som sagsøgeren havde fremført i sin anmodning om fornyet gennemgang af 31. oktober 2022.
18
Ved e-mail af 31. marts 2023 fremsendte Rådet en skrivelse til sagsøgeren, hvorved det oplyste, at de forhold, som det havde lagt til grund for at opretholdelsen af opførelsen af sagsøgerens navn på de omtvistede lister, fremgik af sagsakterne med referencerne WK 1128/2023 INIT, WK 1128/2023 ADD 1 og WK 1128/2023 ADD 2 af henholdsvis 25. januar, 27. januar og 30. januar 2023 (herefter samlet »bevismaterialet af januar 2023«).
19
Den 5. juni 2023 vedtog Rådet afgørelse (FUSP) 2023/1094 om ændring af afgørelse 2014/145 (EUT 2023, L 146, s. 20). Ved denne afgørelse ændrede Rådet artikel 2, stk. 1, litra g), i afgørelse 2014/145 som følger:
»1.   Alle pengemidler og økonomiske ressourcer, som tilhører eller ejes, besiddes eller kontrolleres af:
[…]
g)
fremtrædende erhvervsfolk, der driver virksomhed i Rusland, og deres nærmeste familiemedlemmer eller andre fysiske personer, der drager fordel af dem, eller erhvervsfolk, juridiske personer, enheder eller organer involveret i økonomiske sektorer, der udgør en betydelig indtægtskilde for Den Russiske Føderations regering, der er ansvarlig for annekteringen af Krim og destabiliseringen af Ukraine [...]«
20
Ved skrivelse af 19. juni 2023 meddelte Rådet sagsøgeren, at det påtænkte at opretholde de restriktive foranstaltninger med en anden begrundelse end den, der blev gjort gældende i opretholdelsesretsakterne af marts 2023. Som bilag til denne skrivelse vedlagde Rådet sagsakterne med referencen WK 8181/2023 INIT af 15. juni 2023 (herefter »bevismaterialet fra juni 2023«) og opfordrede sagsøgeren til at fremsætte dennes bemærkninger til udkastet til forlængelse af de restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren.
21
Ved skrivelse af 10. juli 2023 fremsendte Rådet en skrivelse til sagsøgeren, hvorved det meddelte denne, at det påtænkte at opretholde de restriktive foranstaltninger på grundlag af et udkast til begrundelse, som var ændret i forhold til det udkast, som var blevet fremsendt til Rådet den 19. juni 2023. Til denne skrivelse vedlagde Rådet ligeledes sagsakterne med referencen WK 5142/2023 INIT af 4. juli 2023 med yderligere oplysninger om sagsøgeren (herefter »bevismaterialet af juli 2023«) samt sagsakterne med referencen WK 5142/2023 INIT af 20. april 2023 vedrørende beviserne for Den Russiske Føderations erhvervsklima og økonomi og opfordrede sagsøgeren til at fremsætte dennes bemærkninger til udkastet til forlængelse af de restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren.
22
Ved skrivelse af 18. august 2023 fremsendte Rådet sagsakterne med referencen WK 5142/2023 ADD 1 af 16. august 2023 vedrørende beviser for Den Russiske Føderations erhvervsklima og økonomi til sagsøgeren og opfordrede sagsøgeren til at fremsætte bemærkninger.
23
Ved opretholdelsesretsakterne af september 2023 opretholdt Rådet sagsøgerens navn på de omtvistede lister med følgende begrundelse:
»[Sagsøgeren] er datter af Nikolay Tokarev, administrerende direktør for Transneft, et stort russisk olie- og gasselskab. [Sagsøgeren] og hendes eksmand, Andrei Bolotov, ejer luksusejendomme i Moskva, Letland og Kroatien til en værdi af mere end 50 mio. USD, som kan forbindes med Nikolay Tokarev. Hun har også forbindelser til virksomheden Ronin, som forvalter pensionsfonden for Transneft. Da hun ansøgte om cypriotisk statsborgerskab, angav hun Ronin Europes adresse som sin egen i pressemeddelelsen. Hun er desuden tilknyttet Ronin Trust, der forvalter Transnefts pensionsfond, gennem sit ejendomsselskab Ostozhenka 19 (tidligere kaldet RPA Est[ate]). [Sagsøgeren er] derfor et nært familiemedlem, der drager fordel af Nikolay Tokarev, en fremtrædende forretningsperson, der driver virksomhed i Rusland.«
III. Parternes påstande
24
Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
–
De anfægtede retsakter annulleres, for så vidt som de vedrører sagsøgeren.
–
Rådet tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 1000000 EUR i erstatning for den ikke-økonomiske skade, som hun har lidt som følge af vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af september 2022.
–
Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
25
Rådet har, støttet af Kommissionen, nedlagt følgende påstande:
–
Frifindelse for så vidt angår påstanden om annullation.
–
Subsidiært, såfremt Retten annullerer de anfægtede retsakter, for så vidt som de vedrører sagsøgeren, træffes der bestemmelse om opretholdelse af virkningerne af afgørelse 2022/1530, 2023/572 og 2023/1767, indtil den delvise annullation af gennemførelsesforordning 2022/1529, 2023/571 og 2023/1765 får virkning.
–
Frifindelse for så vidt angår påstanden om erstatning.
–
Sagsøgeren tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
IV. Retlige bemærkninger
A. Påstanden om annullation af de anfægtede retsakter
26
Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet fremsat seks anbringender.
27
Sagsøgeren har i stævningen påberåbt sig fire anbringender. Det første vedrører tilsidesættelsen af retten til effektiv domstolsbeskyttelse og af begrundelsespligten. Det andet vedrører en retlig fejl og åbenbart urigtige skøn. Det tredje vedrører en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og af de grundlæggende rettigheder. Det fjerde vedrører en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og ligebehandlingsprincippet. Sagsøgeren har i sin første anmodning om tilpasning fremsat et femte anbringende om tilsidesættelse af retten til at blive hørt. Sagsøgeren har i sin anden anmodning om tilpasning fremsat et sjette anbringende om en ulovlighedsindsigelse vedrørende det kriterium, der udpeger de personer, som drager fordel af en fremtrædende erhvervsperson, der driver virksomhed i Rusland, som fastsat i andet led i artikel 1, stk. 1, litra e), og artikel 2, stk. 1, litra g), i afgørelse 2014/145, som ændret ved afgørelse 2023/1094 [herefter det »andet led i kriterium g), som ændret«].
28
Retten finder det hensigtsmæssigt først at undersøge det andet anbringende om en retlig fejl og åbenbart urigtige skøn.
1.
Det andet anbringende om en retlig fejl og åbenbart urigtige skøn
29
Sagsøgeren har i stævningen og i den første anmodning om tilpasning gjort gældende, at Rådet med vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af september 2022 og af marts 2023 begik en retlig fejl og anlagde åbenbart urigtige skøn ved at opretholde sagsøgerens navn på de omtvistede lister på grundlag af kriteriet om en person med tilknytning som fastsat i artikel 2, stk. 1 in fine, i afgørelse 2014/145, som ændret. I stævningen har sagsøgeren desuden anfægtet den eventuelle opførelse af sit navn på grundlag af det kriterium, der er fastsat i den nævnte afgørelses artikel 2, stk. 1, litra d).
30
I sin anden anmodning om tilpasning har sagsøgeren gjort gældende, at Rådet i opretholdelsesretsakterne af september 2023 anlagde et åbenbart urigtigt skøn, for så vidt som opførelsen af sagsøgerens navn på de omtvistede lister blev opretholdt på grundlag af andet led i kriterium g), som ændret.
a)
Indledende betragtninger
31
Det skal bemærkes, at dette anbringende, for så vidt som det vedrører åbenbart urigtige skøn, skal anses for at vedrøre urigtige skøn. Selv om det er korrekt, at Rådet råder over en vis skønsbeføjelse med henblik på i det enkelte konkrete tilfælde at afgøre, om de retlige kriterier, som ligger til grund for de omhandlede restriktive foranstaltninger, er opfyldt, forholder det sig ikke desto mindre således, at Unionens retsinstanser skal sikre en – principielt fuldstændig – legalitetsprøvelse af alle EU-retsakter (jf. dom af 26.10.2022, Ovsyannikov mod Rådet, T-714/20, ikke trykt i Sml., EU:T:2022:674, præmis 61 og den deri nævnte retspraksis).
32
Den effektive domstolsprøvelse, der er sikret ved artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, indebærer bl.a., at Unionens retsinstanser skal sikre sig, at en afgørelse, hvorved restriktive foranstaltninger er blevet vedtaget eller opretholdt, og hvis rækkevidde er individuel for den berørte person eller enhed, er baseret på et tilstrækkeligt solidt faktuelt grundlag. Dette indebærer en vurdering af de faktiske omstændigheder, der indgår i begrundelsen for nævnte afgørelse, og domstolsprøvelsen skal således ikke begrænses til en vurdering af, om den anførte begrundelse er sandsynlig i abstrakt forstand, men indebære en stillingtagen til, om der er belæg for disse grunde, eller i det mindste én af dem, som i sig selv anses for at kunne begrunde nævnte afgørelse (jf. i denne retning dom af 18.7.2013, Kommissionen m.fl. mod Kadi, C-584/10 P, C-593/10 P og C-595/10 P, EU:C:2013:518, præmis 119, og af 26.10.2022, Ovsyannikov mod Rådet, T-714/20, ikke trykt i Sml., EU:T:2022:674, præmis 62).
33
En sådan vurdering skal foretages ved at undersøge beviserne og oplysningerne, ikke isoleret betragtet, men i den sammenhæng, hvori de indgår. Rådet løfter således sin bevisbyrde, såfremt det for Unionens retsinstanser fremlægger en række tilstrækkeligt konkrete, præcise og samstemmende indicier, som gør det muligt at fastslå, at der er en tilstrækkelig tilknytning mellem den person eller enhed, som er undergivet en foranstaltning i form af indefrysning af midler, og regimet eller i almindelighed de forhold, der bekæmpes (jf. dom af 20.7.2017, Badica og Kardiam mod Rådet, T-619/15, EU:T:2017:532, præmis 99 og den deri nævnte retspraksis; jf. i denne retning dom af 26.10.2022, Ovsyannikov mod Rådet, T-714/20, ikke trykt i Sml., EU:T:2022:674, præmis 63 og 66).
34
Det er den kompetente EU-myndighed, som i tilfælde, hvor den begrundelse, der foreholdes den berørte person eller enhed, bestrides, skal godtgøre, at den er begrundet, og ikke sidstnævnte, der skal føre bevis for, at begrundelsen ikke er begrundet. Det er ikke et krav med henblik herpå, at Rådet fremlægger samtlige oplysninger og beviser vedrørende begrundelsen i den retsakt, der påstås annulleret, for Unionens retsinstanser. Det er vigtigt, at de fremlagte oplysninger eller beviser understøtter den begrundelse, som er foreholdt den berørte person eller enhed (jf. dom af 18.7.2013, Kommissionen m.fl. mod Kadi, C-584/10 P, C-593/10 P og C-595/10 P, EU:C:2013:518, præmis 121 og 122, og af 28.11.2013, Rådet mod Fulmen og Mahmoudian, C-280/12 P, EU:C:2013:775, præmis 66 og 67; jf. ligeledes dom af 1.6.2022, Prigozhin mod Rådet, T-723/20, ikke trykt i Sml., EU:T:2022:317, præmis 73 og den deri nævnte retspraksis).
35
I dette tilfælde påhviler det Unionens retsinstanser at efterprøve rigtigheden af de hævdede omstændigheder i forhold til disse oplysninger eller beviser og vurdere sidstnævntes beviskraft på grundlag af sagens omstændigheder og i lyset af de bemærkninger hertil, der eventuelt er fremsat, navnlig af den berørte person eller enhed (jf. i denne retning dom af 18.7.2013, Kommissionen m.fl. mod Kadi, C-584/10 P, C-593/10 P og C-595/10 P, EU:C:2013:518, præmis 124).
36
Hvad nærmere bestemt angår den legalitetskontrol, der udøves med opretholdelsesretsakterne af den berørte persons navn på de omtvistede lister, skal det bemærkes, at de restriktive foranstaltninger er præventive og pr. definition midlertidige, idet deres gyldighed altid forudsætter, at de faktiske og retlige omstændigheder, der lå til grund for deres vedtagelse, fortsat eksisterer, og at det er nødvendigt at opretholde dem for at realisere målet med dem. Det påhviler således Rådet i forbindelse med den periodiske fornyede gennemgang af disse foranstaltninger at foretage en opdateret vurdering af situationen og at gøre status over virkningerne af sådanne foranstaltninger med henblik på at afgøre, om de har gjort det muligt at nå de mål, der forfølges med den oprindelige opførelse af navnene på de berørte personer og enheder på den omtvistede liste, og om der stadig kan drages den samme konklusion vedrørende de nævnte personer og enheder (jf. i denne retning dom af 27.4.2022, Ilunga Luyoyo mod Rådet, T-108/21, EU:T:2022:253, præmis 55 og den deri nævnte retspraksis, og af 26.10.2022, Ovsyannikov mod Rådet, T-714/20, ikke trykt i Sml., EU:T:2022:674, præmis 67).
37
Det følger heraf, at det, med henblik på at begrunde opretholdelsen af en persons navn på en liste over personer og enheder, der er omfattet af restriktive foranstaltninger, ikke er ulovligt for Rådet at støtte sig på de samme beviser, der begrundede den oprindelige opførelse, genopførelsen eller den tidligere opretholdelse af sagsøgerens navn på denne liste, forudsat dels, at opførelsesgrundene er uændrede, dels at konteksten ikke har ændret sig på en sådan måde, at disse beviser ikke længere er anvendelige (jf. i denne retning dom af 23.9.2020, Kaddour mod Rådet, T-510/18, EU:T:2020:436, præmis 99). I denne forbindelse omfatter udviklingen i konteksten for det første situationen i det land, over for hvilket ordningen med restriktive foranstaltninger er blevet indført, samt den pågældende persons særlige situation (jf. i denne retning dom af 26.10.2022, Ovsyannikov mod Rådet, T-714/20, ikke trykt i Sml., EU:T:2022:674, præmis 78, og af 23.9.2020, Kaddour mod Rådet, T-510/18, EU:T:2020:436, præmis 101) og for det andet samtlige relevante omstændigheder, og navnlig den omstændighed, at de mål, der forfølges med de restriktive foranstaltninger, ikke er nået (jf. i denne retning dom af 27.4.2022, Ilunga Luyoyo mod Rådet, T-108/21, EU:T:2022:253, præmis 56; jf. ligeledes i denne retning og analogt dom af 12.2.2020, Amisi Kumba mod Rådet, T-163/18, EU:T:2020:57, præmis 82-84 og den deri nævnte retspraksis).
38
I den foreliggende sag fremgår det klart af begrundelsen for opførelsen i opretholdelsesretsakterne af september 2022 og af marts 2023, at sagsøgerens navn blev opretholdt på de omtvistede lister alene på grundlag af kriteriet om en person med tilknytning som fastsat i artikel 2, stk. 1 in fine, i afgørelse 2014/145, som ændret. Rådet har bekræftet, at opførelsen og opretholdelsen af sagsøgerens navn på de pågældende lister ikke havde det kriterium, der er fastsat i nævnte afgørelses artikel 2, stk. 1, litra d), som retsgrundlag. Det følger heraf, at de argumenter, der tilsigter at anfægte opretholdelsen af opførelsen af sagsøgerens navn på grundlag af det kriterium, der er fastsat i artikel 2, stk. 1, litra d), i afgørelse 2014/145, som ændret, er irrelevante.
39
Det er i lyset af disse indledende betragtninger, at det skal efterprøves, om Rådet anlagde et urigtigt skøn, da det besluttede dels med vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af september 2022 og af marts 2023 at opretholde sagsøgerens navn på de omtvistede lister på grundlag af kriteriet om en person med tilknytning som fastsat i artikel 2, stk. 1 in fine, i afgørelse 2014/145, som ændret, dels med vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af september 2023 at opretholde sagsøgerens navn på de nævnte lister på grundlag af andet led i kriterium g), som ændret.
40
Det fremgår af opretholdelsesretsakterne af september 2022 og marts 2023, at sagsøgerens navn blev opført på grundlag af kriteriet om en person med tilknytning med den begrundelse, at hun havde en tilknytning til dels sin far, Nikolay Tokarev, dels Stanislav Chemezov.
41
Retten finder det hensigtsmæssigt først at undersøge den argumentation, der i det væsentlige vedrører en retlig fejl, for så vidt som sagsøgeren er blevet opført på de omtvistede lister som en person med tilknytning til Stanislav Chemezov, der ligeledes er opført på de omtvistede lister som en person med tilknytning til sagsøgeren.
b)
Den retlige fejl, der er baseret på sagsøgerens registrering som en person med tilknytning til Stanislav Chemezov
42
Sagsøgeren har gjort gældende, at Rådet har begået en retlig fejl ved at opføre hende som en person med tilknytning til Stanislav Chemezov på de omtvistede lister, bl.a. med den begrundelse, at denne sidstnævnte ligeledes var blevet opført på de omtvistede lister som en person med tilknytning til sin egen far, Sergei Chemezov. Ifølge sagsøgeren giver lovgivningen ikke mulighed for at opføre en persons navn på de omtvistede lister med den begrundelse, at den pågældende har tilknytning til en person, hvis navn ligeledes er opført på grundlag af kriteriet om en person med tilknytning. Ifølge sagsøgeren gør kriteriet om en person med tilknytning det kun muligt at opføre en person på listerne som tilknyttet en person, der er omfattet af bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, litra a), b), c), d), e) eller f), i afgørelse 2014/145. Desuden har sagsøgeren i sin første anmodning om tilpasning af påstandene gjort gældende, at den manglende mulighed for at opføre en person på de omtvistede lister som tilknyttet en person, der ligeledes er opført på listerne som tilknyttet, er i overensstemmelse med den retspraksis, der kræver, at der foreligger en tilstrækkelig tilknytning mellem den enhed, der er undergivet foranstaltninger i form af indefrysning af midler, og regimet eller generelt de situationer, der bekæmpes.
43
Som en foranstaltning med henblik på sagens tilrettelæggelse har Retten anmodet Rådet om at angive det grundlag, hvorpå en person kan opføres på de omtvistede lister som en person med tilknytning til en anden person, der ligeledes er opført på de nævnte lister som en person med tilknytning til tredjemand.
44
I retsmødet har Rådet gjort gældende, at det ikke er udelukket, at opførelsen af en person med tilknytning til en person, der selv er opført som en person med tilknytning til en person, der er opført på de omtvistede lister, kan være begrundet, forudsat at en sådan opførelse er forholdsmæssig med henblik på at nå de mål, der forfølges med de restriktive foranstaltninger. Ifølge Rådet er dette tilfældet, når der foreligger et mønster, der er kendetegnet ved et netværk af forbindelser mellem en flerhed af personer, hvori hovedtilknytningen af to personer, der selv har tilknytning til andre personer, indgår i et »mere globalt netværk«, som det er begrundet at ramme ved hjælp af de restriktive foranstaltninger for bl.a. at undgå omgåelse af de restriktive foranstaltninger.
45
Hvad i denne henseende angår kriteriet om en person med tilknytning, som fastsat i artikel 2, stk. 1 in fine, i afgørelse 2014/145, som ændret, skal det fremhæves, at selv om begrebet »tilknytning« ofte anvendes i Rådets retsakter om restriktive foranstaltninger, er det ikke som sådan defineret, og dets betydning afhænger af de omhandlede sammenhænge og omstændigheder (jf. i denne retning dom af 28.7.2016, Tomana m.fl. mod Rådet og Kommissionen, C-330/15 P, ikke trykt i Sml., EU:C:2016:601, præmis 48, af 4.9.2015, NIOC m.fl. mod Rådet, T-577/12, ikke trykt i Sml., EU:T:2015:596, præmis 114, og af 21.7.2016, Bredenkamp m.fl. mod Rådet og Kommissionen, T-66/14, EU:T:2016:430, præmis 35-37). Det kan imidlertid medgives, at der er tale om personer, der generelt er tilknyttet hinanden som følge af fælles interesser (jf. i denne retning dom af 8.3.2023, Prigozhina mod Rådet, T-212/22, ikke trykt i Sml., EU:T:2023:104, præmis 93 og den deri nævnte retspraksis).
46
Hvad angår rækkevidden af kriteriet om en person med tilknytning fremgår det af ordlyden af artikel 2, stk. 1, i afgørelse 2014/145, som ændret, at pengemidler og økonomiske ressourcer, som tilhører dels de personer, der er udpeget på grundlag af de opførelseskriterier, der er fastsat i samme afgørelses artikel 2, stk. 1, litra a)-h), dels fysiske og juridiske personer, enheder eller organer med tilknytning til dem, indefryses. Det skal bemærkes, at ordet »dem« i »med tilknytning til dem«, der anvendes i kriteriet om en tilknyttet person, udelukkende omfatter personer, enheder eller organer, der er udpeget på grundlag af et af de opførelseskriterier, der er fastsat i den nævnte afgørelses artikel 2, stk. 1, litra a) -h).
47
Det følger således af en ordlydsfortolkning af artikel 2, stk. 1 in fine, i afgørelse 2014/145, som ændret, at en fysisk eller juridisk person, en enhed eller et organ, således som sagsøgeren med rette har gjort gældende, udelukkende kan opføres på de omtvistede lister på grund af en tilknytning til en anden fysisk eller juridisk person eller enhed eller et andet organ, der er opført på de nævnte lister på grundlag af et eller flere af de opførelseskriterier, der er fastsat i denne afgørelses artikel 2, stk. 1, litra a)-h).
48
Som Rådet har anført, omfatter kriteriet om en person med tilknytning ganske vist enhver person, der har en tilknytning til en person, der er opført på de omtvistede lister på grundlag af et eller flere af de kriterier, der er fastsat i bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, litra a)-h), i afgørelse 2014/145, som ændret, idet der foreligger en ikke ubetydelig risiko for, at de personer, der pålægges sanktioner på grundlag af et eller flere af disse kriterier, for at omgå de restriktive foranstaltninger, som de er omfattet af, lægger pres på personer med tilknytning til dem (jf. analogt dom af 4.9.2015, NIOC m.fl. mod Rådet, T-577/12, ikke trykt i Sml., EU:T:2015:596, præmis 114, og af 18.5.2022, Foz mod Rådet, T-296/20, EU:T:2022:298, præmis 174).
49
Rådets argument, der er baseret på risikoen for omgåelse og på nødvendigheden af at ramme en flerhed af personer i et globalt »netværk«, kan imidlertid ikke i sig selv begrunde en udvidelse af rækkevidden af kriteriet om tilknytning til en person, som ikke selv er opført på grundlag af et af de kriterier, der er fastsat i artikel 2, stk. 1, litra a)-h), i afgørelse 2014/145, som ændret.
50
En sådan fortolkning ville nemlig give begrebet tilknytning en alt for bred rækkevidde og ville ikke tage hensyn til ordlyden af artikel 2, stk. 1 in fine, i afgørelse 2014/145, som ændret, samt til kravet om en tilstrækkelig tilknytning mellem de berørte personer og det tredjeland, som er målet for de af Unionen vedtagne restriktive foranstaltninger som omhandlet i præmis 64 i dom af 13. marts 2012, Tay Za mod Rådet (C-376/10 P, EU:C:2012:138). Det følger heraf, at eftersom Stanislav Chemezov i den foreliggende sag blev opført på de omtvistede lister som en person med tilknytning til sin far, Sergei Chemezov, havde Rådet ikke grundlag for at opføre sagsøgeren på de omtvistede lister som en person med tilknytning til Stanislav Chemezov.
51
Det følger af ovenstående betragtninger, at Rådet ved opretholdelsesretsakterne af september 2022 og af marts 2023 begik en retlig fejl ved at opretholde sagsøgerens navn på de omtvistede lister på grundlag af en tilknytning til Stanislav Chemezov.
52
Det skal bemærkes, at denne retlige fejl begået af Rådet ikke i sig selv kan føre til annullation af opretholdelsesretsakterne af september 2022 og af marts 2023. Hvad angår legalitetsprøvelsen af en afgørelse om vedtagelse af restriktive foranstaltninger, og i betragtning af deres præventive karakter, følger det imidlertid af retspraksis, at såfremt Unionens retsinstanser finder, at i det mindste én af de anførte grunde er tilstrækkeligt præcis og konkret, er underbygget og i sig selv udgør et tilstrækkeligt grundlag for denne afgørelse, kan den omstændighed, at det samme ikke gælder for andre af disse grunde, ikke begrunde en annullation af afgørelsen (jf. dom af 28.11.2013, Rådet mod Manufacturing Support & Procurement Kala Naft, C-348/12 P, EU:C:2013:776, præmis 72 og den deri nævnte retspraksis).
53
Det skal derfor undersøges, om Rådet har anlagt et urigtigt skøn ved at konkludere, at sagsøgeren er en person med tilknytning til sin far, Nikolay Tokarev.
c)
Det urigtige skøn, for så vidt som sagsøgeren blev registreret som en person med tilknytning til sin far
54
Opretholdelsesretsakterne af september 2022 og opretholdelsesretsakterne af marts 2023 skal undersøges særskilt, for så vidt som de blev vedtaget på forskellige datoer og hverken er støttet på helt identiske begrundelser eller på helt identiske dokumenter.
1) Opretholdelsesretsakterne af september 2022
55
Sagsøgeren har ved sin argumentation bestridt troværdigheden af visse dokumenter i det oprindelige bevismateriale og muligheden for at tage hensyn til bilag B.5, og hun har gjort gældende, at det faktuelle grundlag er utilstrækkeligt til at begrunde opretholdelsen af hendes opførelse på listen som en person med tilknytning til sin far.
i) Troværdigheden af oplysningerne i det oprindelige bevismateriale
56
Sagsøgeren har bestridt troværdigheden af dokument nr. 6 i det oprindelige bevismateriale med den begrundelse, at påstanden om, at hendes far havde overladt driften af Katina til hendes tidligere ægtefælle, er fejlagtig. Sagsøgeren er ligeledes af den opfattelse, at dokument nr. 12 og 15 i det oprindelige bevismateriale ikke er troværdige, fordi de fremsatte påstande er vage og hviler på indicier, der ikke forekommer tilstrækkeligt stærke til at underbygge dem, såsom telefonnumre eller oplysninger, der er offentliggjort på internettet. Sagsøgeren har i øvrigt gjort gældende, at de artikler, som Moscow Post har offentliggjort, er utroværdige, fordi dette medie er kendt for at offentliggøre ærekrænkende dokumenter, således som det fremgår af nyere domme.
57
Rådet har, støttet af Kommissionen, bestridt denne argumentation.
58
Det bemærkes i denne henseende, at det fremgår af fast retspraksis, at der for Unionens retsinstansers virksomhed gælder et princip om fri bevisbedømmelse, og at det alene er de forelagte bevisers troværdighed, der er afgørende for bedømmelsen af værdien heraf. Ved vurderingen af et dokuments bevisværdi skal der i denne henseende tages hensyn til sandsynligheden af de oplysninger, dokumentet indeholder, og der må herved navnlig tages hensyn til, hvem dokumentet hidrører fra, under hvilke omstændigheder det er blevet til, dets adressat, og om dokumentet efter sit indhold virker fornuftigt og troværdigt (jf. dom af 31.5.2018, Kaddour mod Rådet, T-461/16, EU:T:2018:316, præmis 107 og den deri nævnte retspraksis, og af 12.2.2020, Amisi Kumba mod Rådet, T-163/18, EU:T:2020:57, præmis 95 (ikke trykt i Sml.) og den deri nævnte retspraksis).
59
Eftersom der ikke foreligger nogen beføjelse til at foretage undersøgelser i tredjelande, skal EU-myndighedernes skøn de facto være støttet på offentligt tilgængelige informationskilder, rapporter, nyhedsartikler, rapporter fra efterretningstjenester eller andre tilsvarende informationskilder (jf. dom af 14.3.2018, Kim m.fl. mod Rådet og Kommissionen, T-533/15 og T-264/16, EU:T:2018:138, præmis 107, og af 1.6.2022, Prigozhin mod Rådet, T-723/20, ikke trykt i Sml., EU:T:2022:317, præmis 59).
60
Desuden skal det bemærkes, at den konfliktsituation, som Den Russiske Føderation og Ukraine er involveret i, i praksis gør det særligt vanskeligt at få adgang til visse kilder, udtrykkeligt at angive den primære kilde til visse oplysninger og eventuelt at indhente vidneudsagn fra personer, der indvilliger i at blive identificeret. De vanskeligheder, der er forbundet med efterforskningen, kan således være med til at forhindre, at der kan frembringes nøjagtige beviser og objektive informationer (jf. i denne retning dom af 15.11.2023, OT mod Rådet, T-193/22, EU:T:2023:716, præmis 116 og den deri nævnte retspraksis).
61
I den foreliggende sag fremlagde Rådet det oprindelige bevismateriale med henblik på at begrunde opretholdelsen af opførelsen af sagsøgerens navn på de omtvistede lister ved retsakterne af september 2022. Det skal bemærkes, at Rådet for så vidt angår forbindelsen mellem sagsøgeren og hendes far lagde offentligt tilgængelige oplysninger til grund, navnlig:
–
en artikel offentliggjort den 5. marts 2022 på webstedet Total Croatia News med overskriften »USA blokerer selskab ejet af datteren af en russisk oligark, som ejer en villa i Lošinj«, konsulteret den 5. april 2022 (dokument nr. 1)
–
en pressemeddelelse fra United States Department of the Treasury (det amerikanske finansministerium), offentliggjort den 3. marts 2022, om sanktioner over for russiske personer og institutioner, konsulteret den 5. april 2022 (dokument nr. 2)
–
en artikel offentliggjort den 10. marts 2022 på Evening Standards websted med titlen »Hvilke russiske oligarker er blevet tilføjet til Det Forenede Kongeriges sanktionsliste?«, konsulteret den 7. april 2022 (dokument nr. 3)
–
en side på webstedet for Australian Department of Foreign Affairs and Trade (det australske udenrigs- og handelsministerium), offentliggjort den 13. marts 2022, om sanktioner over for Rusland, konsulteret den 7. april 2022 (dokument nr. 4)
–
en artikel offentliggjort den 6. marts 2022 på World Law Groups websted med overskriften »USA: USA pålægger Rusland og Belarus yderligere sanktioner og eksportkontrol«, konsulteret den 7. april 2022 (dokument nr. 5)
–
en artikel offentliggjort den 4. marts 2022 på Imperijals websted med overskriften »Sortlistede russere driver virksomhed med Plenkovic og HDZ og ejer en kejserlig villa i Mali Lošinj«, konsulteret den 7. april 2022 (dokument nr. 6)
–
en side på Canadas regerings websted, offentliggjort den 24. februar 2022, om yderligere økonomiske foranstaltninger som reaktion på Ruslands angrebskrig mod Ukraine, konsulteret den 11. april 2022 (dokument nr. 8)
–
en side på webstedet »acrompromat.com« om sagsøgeren, konsulteret den 11. april 2022 (dokument nr. 9)
–
en artikel offentliggjort den 15. marts 2022 på Infobaes websted med overskriften »Det Forenede Kongerige indfører sanktioner mod russiske personer og enheder«, konsulteret den 5. april 2022 (dokument nr. 11)
–
et uddrag af en undersøgelse gennemført af Organised Crime and Corruption Reporting Project (OCCRP, informationsprojekt vedrørende organiseret kriminalitet og korruption), offentliggjort den 24. december 2016, med overskriften »Venner opnår økonomisk gevinst ved deres tætte forbindelser til Putin«, konsulteret den 5. april 2022 (dokument nr. 12)
–
en artikel offentliggjort den 29. december 2016 på LSM’s websted med overskriften »Forbindelse mellem ejendom i Jūrmala og Putins ven«, konsulteret den 5. april 2022 (dokument nr. 13)
–
en side på webstedet Russian Asset Tracker om selskabet Katina, konsulteret den 12. april 2022 (dokument nr. 14)
–
en artikel offentliggjort den 27. november 2016 på Meduzas nyhedswebsted med overskriften »En yderst velhavende svigersøn. Hvordan driver Transnefts direktør Nikolai Tokarevs nære slægtninge virksomhed?«, konsulteret den 17. maj 2022 (dokument nr. 15)
–
en artikel offentliggjort den 28. august 2020 på webstedet News Rambler med overskriften »Shmatkos ekskursion til Gelendzhik Resort Complex – Meridian«, konsulteret den 20. maj 2022 (dokument nr. 16)
–
en artikel offentliggjort den 15. oktober 2019 på Moscow Posts websted med overskriften »Nikolai Tokarev og hans selskab Transneft har ikke formået at stille modstandere til ansvar for oliekvaliteten«, konsulteret den 20. maj 2022 (dokument nr. 17).
62
Dokument nr. 6 i det oprindelige bevismateriale er således en nyhedsartikel, der blev offentliggjort på Imperijals websted med overskriften »Sortlistede russerne driver virksomhed med Plenkovic og HDZ og ejer en kejserlig villa i Mali Lošinj«. Dette dokument vedrører navnlig selskabet Katina med hjemsted i Zagreb, som ejer en villa ved navn Karolina i Mali Lošinj (Kroatien) (herefter »Karolina«). Det skal bemærkes, at sagsøgerens argument om, at denne artikel indeholder en fejl, ikke kan rejse tvivl om dens bevisværdi. En sådan argumentation henhører nemlig under vurderingen af, om Rådets faktuelle grundlag er tilstrækkeligt til at begrunde sagsøgerens opførelse på listen.
63
For så vidt angår argumentet om, at påstandene i dokument nr. 12, dvs. OCCRP-undersøgelsen med overskriften »Venner opnår økonomisk gevinst ved deres tætte forbindelser til Putin« og dokument nr. 15, artiklen på nyhedswebstedet Meduza med overskriften »En yderst velhavende svigersøn. Hvordan driver Transnefts direktør Nikolai Tokarevs nære slægtninge virksomhed?« er vage og hviler på indicier, der ikke forekommer tilstrækkeligt stærke til at underbygge dem, kan det ikke rejse tvivl om disse bevisers bevisværdi. Henset til de vanskeligheder med at få adgang til oplysninger, der er nævnt i præmis 60 ovenfor, kan den omstændighed, at undersøgelser eller artikler er baseret på oplysninger såsom telefonnumre eller oplysninger, der er tilgængelige på internetsider, ikke fratage dokument nr. 12 og 15 deres bevisværdi.
64
Den argumentation, hvorefter de af Moscow Post offentliggjorte artikler i det væsentlige ikke er troværdige, fordi dette medie for nylig er blevet dømt for injurier, kan heller ikke tiltrædes. Den omstændighed, at et medie flere gange er blevet dømt for injurier, indebærer nemlig ikke, at alle dets publikationer er utroværdige. I den foreliggende sag skal det endvidere fastslås, at de domme, som sagsøgeren har fremlagt, ikke vedrører dokument nr. 17, dvs. artiklen i Moscow Post med overskriften »Nikolai Tokarev og hans selskab Transneft har ikke formået at stille modstandere til ansvar for oliekvaliteten«. Det følger heraf, at dette bevis ikke kan fratages sin bevisværdi.
65
I lyset af det ovenstående, under hensyntagen til de omstændigheder, der kendetegner situationen i Den Russiske Føderation, og eftersom Rådet ikke har nogen beføjelse til at foretage undersøgelser i tredjelande (jf. præmis 59 og 60 ovenfor), kan bevisværdien af dokument nr. 6, 12, 15 og 17 i bevismaterialet ikke afvises.
ii) Bilag B.5 til svarskriftet
66
Sagsøgeren har bestridt muligheden for at tage hensyn til bilag B.5 til svarskriftet, som indeholder hele indholdet af den undersøgelse, hvoraf et uddrag er gengivet i dokument nr. 12 i det oprindelige bevismateriale, med den begrundelse, at en hensyntagen til det nævnte bilag ville medføre en ændring af indholdet af det oprindelige bevismateriale.
67
Rådet har, støttet af Kommissionen, bestridt denne argumentation.
68
Ifølge fast retspraksis skal lovligheden af en EU-retsakt bedømmes efter de faktiske og retlige omstændigheder på det tidspunkt, hvor retsakten blev udstedt (jf. dom af 3.9.2015, Inuit Tapiriit Kanatami m.fl. mod Kommissionen, C-398/13 P, EU:C:2015:535, præmis 22, og af 8.3.2023, Prigozhina mod Rådet, T-212/22, ikke trykt i Sml., EU:T:2023:104, præmis 80).
69
Det skal ligeledes bemærkes, at den efterprøvelse af den materielle lovlighed, som påhviler Retten, ikke blot skal foretages på grundlag af de forhold, der er indeholdt i begrundelserne til de omtvistede retsakter, men ligeledes på grundlag af de forhold, som Rådet i tilfælde af indsigelser fremlægger for Retten med henblik på at godtgøre rigtigheden af de faktiske omstændigheder, som gøres gældende i disse begrundelser (jf. dom af 22.4.2021, Rådet mod PKK, C-46/19 P, EU:C:2021:316, præmis 64).
70
Det skal bemærkes, således som sagsøgeren har anerkendt, at bilag B.5 indeholder en gengivelse af hele den undersøgelse, der blev gennemført af OCCRP, og som blev offentliggjort den 24. december 2016 med overskriften »Venner opnår økonomisk gevinst ved deres tætte forbindelser til Putin«, hvoraf et uddrag er gengivet i dokument nr. 12 i det oprindelige bevismateriale. Som det fremgår af de nævnte sagsakter, fik Rådet adgang til denne undersøgelse den 5. april 2022, og blandt oplysningerne til identifikation af kilden til dette dokument findes et fuldstændigt hyperlink, der giver adgang til hele dokumentets indhold. Under disse omstændigheder kan sagsøgeren ikke anfægte muligheden for at tage hensyn til bilag B.5 til svarskriftet (jf. analogt dom af 1.6.2022, Prigozhin mod Rådet, T-723/20, ikke trykt i Sml., EU:T:2022:317, præmis 55).
71
Det følger heraf, at bilag B.5 til svarskriftet kan tages i betragtning ved undersøgelsen af, om det var begrundet at opretholde opførelsen af sagsøgeren på de omtvistede lister som en person med tilknytning til Nikolay Tokarev.
iii) Spørgsmålet om, hvorvidt det var begrundet at opretholde opførelsen af sagsøgeren på listen som en person med tilknytning til sin far
72
Sagsøgeren er af den opfattelse, at Rådet begik en fejl med hensyn til den anslåede værdi af hendes ejendomme, og at deres værdi under alle omstændigheder ikke er relevant for at fastslå tilknytningen til hendes far. Hun har desuden gjort gældende, at Rådets dokumentgrundlag ikke er tilstrækkeligt til at fastslå, at hendes ejendomme kan være knyttet til hendes far. Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at selv om det antages, at selskabet Ronin Trust administrerede visse af hendes ejendomme, er dette selskab ikke tilstrækkeligt til at fastslå, at der foreligger en tilknytning til hendes far. I denne henseende er hun af den opfattelse, at den omstændighed, at selskabet Ronin Trust forvaltede Transnefts ikke-statslige pensionsfond, udgør en svag og ophørt tilknytning.
73
Rådet har, støttet af Kommissionen, bestridt denne argumentation.
74
Rådet har navnlig anført, at det fremgår af det oprindelige bevismateriale, at sagsøgeren, selv eller sammen med sin tidligere ægtefælle, ejer eller ejede flere selskaber og ejendomme til en værdi af over 50 mio. USD (omkring 45 mio. EUR) i Moskva (Rusland). Under alle omstændigheder er værdien af sagsøgerens formue ifølge Rådet ikke en afgørende faktor, eftersom det afgørende er konstateringen af, at sagsøgeren er blevet en velstående erhvervsperson. Rådet har desuden gjort gældende, at det fremgår af det oprindelige bevismateriale, at sagsøgeren har tilknytning til sin far på grund af sin familiemæssige tilknytning og den omstændighed, at hendes formue og forretninger ligeledes er knyttet til faderen. Rådet er navnlig af den opfattelse, at det var i besiddelse af en række præcise og konkrete indicier, som gør det muligt at fastslå, at sagsøgeren havde udnyttet sin fars stilling som administrerende direktør for Transneft til at tjene en formue på ejendomsmarkedet. Rådet har endvidere gjort gældende, at sagsøgeren har forbindelse til sin fars forretninger gennem selskabet Ronin, som er forbundet med Transneft, samt som følge af en familiemæssig forretningsledelsesordning.
75
I denne henseende skal det bemærkes, således som det fremgår af præmis 45-47 ovenfor, at kriteriet om en person med tilknytning vedrører personer, der er forbundet af fælles interesser med en person, som er blevet opført på de omtvistede lister på grundlag af et eller flere af de opførelseskriterier, der er fastsat i artikel 2, stk. 1, litra a)-g), i afgørelse 2014/145, som ændret.
76
Det skal præciseres, at disse fælles interesser ikke blot skal forstås i snæver forstand, dvs. således, at de betegner personer, hvis interesser er knyttet til hinanden inden for en fælles juridisk struktur, men også bredere, og når der er tale om personer, der er knyttet til hinanden ved et familiemæssigt bånd, når der er tale om en objektiv tilstedeværelse af fælles interesser, som ikke nødvendigvis er formaliseret i en juridisk struktur, der er oprettet med henblik herpå (jf. i denne retning og analogt dom af 6.9.2023, Timchenko mod Rådet, T-361/22, ikke trykt i Sml., under appel, EU:T:2023:502, præmis 76).
77
Eftersom kriteriet om en person med tilknytning er formuleret i præsens indikativ, skal det desuden fastslås, at der foreligger fælles interesser på tidspunktet for vedtagelsen af de anfægtede retsakter (jf. i denne retning dom af 8.3.2023, Prigozhina mod Rådet, T-212/22, ikke trykt i Sml., EU:T:2023:104, præmis 92).
78
I den foreliggende sag har sagsøgeren ikke bestridt sit slægtskabsforhold til sin far, Nikolay Tokarev, der fungerer som administrerende direktør for selskabet Transneft, der anses for at være et stort russisk olie- og gasselskab. Hun har derimod gjort gældende, at Rådets faktuelle grundlag ikke indeholder tilstrækkelige oplysninger til at fastslå, at der foreligger en tilknytning til hendes far.
79
Det fremgår af de omhandlede grunde til opførelsen på listen, at de fælles interesser mellem sagsøgeren og hendes far for det første følger af, at hendes betydelige ejendomsaktiver i Moskva, Kroatien og Letland kunne være knyttet til hendes far, og for det andet af forbindelserne mellem sagsøgeren og selskabet Ronin, som ifølge begrundelsen forvalter pensionsfonden for Transneft.
80
Hvad i første række angår forbindelsen mellem sagsøgeren og selskabet Ronin Trust fremgår det navnlig af dokument nr. 15 i det oprindelige bevismateriale, at da sagsøgeren stadig var gift med sin tidligere ægtefælle, varetog selskabet Ronin Trust, som forvaltede pensionsfonden for Transneft, ligeledes forvaltningen af den faste ejendom i koncernen RPA. Ifølge dette bevis ejede sagsøgerens tidligere ægtefælle 100% af selskabet RPA-Management, mens sagsøgeren kontrollerede 75% af selskabet RPA-Estate og 50% af selskabet RPA-Hotel Management. Det følger heraf, at Rådet med rette kunne antage, at der i 2016 var en forbindelse mellem selskabet Ronin Trust og de selskaber, som sagsøgeren ejede kapitalandele i, nemlig selskabet RPA-Hotel Management og selskabet RPA-Estate.
81
Det fremgår imidlertid også af dokument nr. 15 i det oprindelige bevismateriale, at Transneft på området for forvaltning af pensionsfonde ikke var den eneste kunde, ej heller Ronin Trusts største kunde. Dette bekræftes af de uddrag af Ronin Trusts årsberetninger, som sagsøgeren har fremlagt (bilag A.11), og hvoraf det fremgår, at dette selskab faktisk forvalter pensionsfonde i andre virksomheder end Transneft. Uagtet at intet i sagens akter indeholder oplysninger om selskabet Ronin Trusts virksomhed og organisation, er den omstændighed, at sagsøgeren og Transneft benytter tjenesteydelser fra den samme tjenesteyder, som udbyder sine tjenesteydelser til andre selskaber, ikke i sig selv tilstrækkelig til at godtgøre, at der består en forbindelse mellem sagsøgeren og selskabet Transneft. I retsmødet har Rådet i sit svar på et spørgsmål fra Retten, hvori det blev anmodet om at forklare, på hvilken måde der kunne fastslås en forbindelse mellem sagsøgeren og hendes far gennem selskabet Ronin Trust, når dette selskab forvalter flere virksomheders pensionsfonde, ikke været i stand til at forklare denne forbindelse. Rådet har således ikke gjort noget forhold gældende, der viser, at Nikolay Tokarev har kapitalinteresser i selskabet Ronin Trust, at han er medlem af dette selskabs ledelsesorganer, eller at forretningsforholdet mellem Ronin Trust og Transneft adskiller sig fra forholdet mellem Ronin Trust og de øvrige selskaber, der er en del af dets kundekreds.
82
Sagsøgeren kan derfor med rette gøre gældende, at den ophørte tilknytning mellem Ronin Trust og Transneft ikke er tilstrækkelig til at godtgøre, at der er en forbindelse mellem sagsøgerens og hendes fars aktiviteter.
83
Hvad endvidere angår den omstændighed, der er anført i opførelsesbegrundelsen, hvorefter Ronin Europes adresse var blevet nævnt i forbindelse med sagsøgerens ansøgning om cypriotisk statsborgerskab, kan denne omstændighed heller ikke godtgøre, at der foreligger fælles interesser mellem sagsøgeren og Nikolay Tokarev. Rådet har da også i retsmødet som svar på et spørgsmål fra Retten med henblik på at opnå en afklaring af forbindelserne mellem Ronin Europe og Ronin Trust i det væsentlige anført, at det fandt, at disse to selskaber kunne anses for at være indbyrdes forbundne. Det kan endvidere fastslås, at Rådet ikke har påberåbt sig noget forhold, der gør det muligt at fastslå en forbindelse mellem selskabet Ronin Europe og Nikolay Tokarev. Af de samme grunde som dem, der er anført i præmis 81 ovenfor, udgør forbindelsen mellem sagsøgeren og selskabet Ronin Europe følgelig ikke bevis for, at der foreligger en forbindelse mellem sagsøgeren og hendes far gennem selskabet Transneft.
84
Det var således med urette, at Rådet lagde sagsøgerens forretningsforbindelser til selskaberne Ronin Trust og Ronin Europe til grund for at fastslå en tilknytning til Nikolay Tokarev gennem selskabet Transneft.
85
I anden række skal det efterprøves, om det oprindelige bevismateriale indeholder en række indicier, der er tilstrækkeligt konkrete, præcise og samstemmende til at fastslå, at der var en forbindelse mellem sagsøgerens ejendomsaktiver og Nikolay Tokarev på tidspunktet for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af september 2022.
86
Indledningsvis skal det bemærkes, at hovedparterne er uenige om værdien af sagsøgerens faste ejendom. I den omhandlede opførelsesbegrundelse havde Rådet vurderet, at sagsøgerens og hendes tidligere ægtefælles ejendomsaktiver havde en værdi af mere end 50 mio. USD (omkring 45 mio. EUR) for de ejendomme, der var beliggende i Moskva, Kroatien og Letland. Ud over den omstændighed, at sagsøgeren ikke har bestridt den omstændighed, at den samlede værdi af hendes og hendes tidligere ægtefælles formue kan overstige 50 mio. USD (omkring 45 mio. EUR), skal det imidlertid bemærkes, at værdien af sagsøgerens formue ikke er afgørende for at begrunde opretholdelsen af hendes navn på de omtvistede lister. Der er nemlig tale om en baggrundsoplysning, der, som Rådet har gjort gældende, skal dokumentere, at sagsøgeren er en velstående erhvervsperson, der bl.a. har tjent en formue på ejendomsmarkedet, således som det navnlig fremgår af dokument nr. 9 og 16 i det oprindelige bevismateriale. Det følger heraf, at en eventuel unøjagtighed med hensyn til værdien af sagsøgerens formue ikke i sig selv kan føre til en annullation af opretholdelsesretsakterne af september 2022.
87
Det skal bemærkes, at sagsøgeren har erkendt at eje selskabet Ostozhenka 19, som ejer et historisk hus i Moskva, en lejlighed på adressen Bryusov Pereulok i Moskva samt selskabet Katina, der ejer en villa ved navn Karolina i Mali Lošinj i Kroatien. Det fremgår af det oprindelige bevismateriale, at hver af disse ejendomme har en værdi på flere millioner russiske rubler. Ifølge dokument nr. 15 blev det historiske hus i Moskva da også i 2016 købt for et beløb på 390 mio. RUB (ca. 3,9 mio. EUR), ifølge dokument nr. 14 blev villaen i Kroatien vurderet til 4,1 mio. USD (ca. 3,8 mio. EUR), og ifølge dokument nr. 9 ligger lejligheden på Bryusov Pereulok i en bygning, hvor visse ejendomme har en værdi af mindst 315 mio. RUB (ca. 3,15 mio. EUR). Henset til disse ejendomsaktivers værdi på flere millioner euro kunne Rådet med rette antage, at sagsøgeren ejede ejendomsaktiver af en betydelig værdi. Som sagsøgeren med rette har gjort gældende, er værdien af hendes faste ejendom i den foreliggende sag ikke i sig selv tilstrækkelig til at fastslå en tilknytning til hendes far. Det skal således efterprøves, om Rådets faktuelle grundlag gør det muligt at underbygge konstateringen af, at sagsøgerens faste ejendom kunne være knyttet til hendes far på tidspunktet for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af september 2022.
88
Hvad for det første angår den faste ejendom beliggende i Jūrmala i Letland, som var ejet i fællesskab af sagsøgeren og hendes tidligere ægtefælle, da de var gift, skal det bemærkes, at Rådet ikke har påberåbt sig noget forhold, der gør det muligt at knytte denne ejendom til Nikolay Tokarev. Sagsøgeren har endvidere fremlagt et uddrag af et tillæg af 14. februar 2019 til ægtepagten (bilag A.9), hvoraf det fremgår, at alle anparterne i selskabet Dzintaru 34, som ejede denne ejendom, efter skilsmissen skulle overdrages til hendes tidligere ægtefælle. Sagsøgeren blev skilt i juni 2019, hvilket Rådet ikke har bestridt. Det skal følgelig fastslås, at sagsøgeren har godtgjort, at selskabet fra juni 2019 ikke længere havde nogen tilknytning til den faste ejendom beliggende i Letland. Det følger heraf, at idet tilstedeværelsen af fælles interesser skal fastslås på tidspunktet for vedtagelsen af de anfægtede retsakter (jf. præmis 77 ovenfor), at Rådet med henblik på at godtgøre eksistensen af sådanne interesser mellem sagsøgeren og hendes far gennem de ejendomme, som hun ejer, ikke kan støtte sig på den faste ejendom i Letland, eftersom sagsøgeren på tidspunktet for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af september 2022 i flere år ikke havde været ejer heraf.
89
Hvad for det andet angår villaen Karolina i Čikatbugten i Mali Lošinj i Kroatien skal det bemærkes, at sagsøgeren har fremlagt en udskrift af historikken for registret i Trgovački Sud u Zagrebu (handelsretten i Zagreb, Kroatien) vedrørende selskabet Katina (bilag A.20), som ejer denne villa. Det fremgår imidlertid af dette dokument, at sagsøgeren er eneaktionær i selskabet, og at hendes far aldrig har ejet andele i selskabet. Det følger heraf, at Rådet for så vidt angår denne ejendom ikke kan påberåbe sig, at der foreligger en direkte forbindelse mellem sagsøgeren og hendes far. Selv om det er korrekt, at dokument nr. 6 i det oprindelige bevismateriale kan udgøre et indicium for, at der foreligger en familiemæssig forvaltning af denne faste ejendom, fordi Nikolay Tokarev havde overdraget ledelsen i selskabet Katina til sin tidligere svigersøn, er et sådant indicium ikke i sig selv tilstrækkeligt til at godtgøre en forbindelse mellem sagsøgerens far og Karolina for perioden efter 2019. Eftersom sagsøgeren blev skilt i juni 2019, fratrådte hendes tidligere ægtefælle nemlig samme år sin stilling i Katina, således som det fremgår af bilag A.20. Nikolay Tokarevs medvirken i udpegelsen af hans tidligere svigersøn som medlem af Katinas bestyrelse havde nødvendigvis fundet sted længe før 2019. I mangel af andre beviser vedrørende nyere faktiske omstændigheder, der kan godtgøre, at der fortsat forelå en familiemæssig forvaltning af villaen Karolina, som involverede Nikolay Tokarev, skal det således fastslås, at Rådet ikke rådede over nogen oplysninger, der gjorde det muligt at fastslå, at der på tidspunktet for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af september 2022 forelå en forbindelse mellem sagsøgerens far og Karolina.
90
Hvad for det tredje angår den af Rådet påberåbte omstændighed, hvorefter Tokarev-familien havde erhvervet et hotelkompleks til en værdi af flere milliarder US-dollars, ligeledes beliggende i Kroatien, henviser dokument nr. 16 i det oprindelige bevismateriale, en nyhedsartikel offentliggjort i 2020, ganske vist til, at der forelå oplysninger om, at Tokarev-familien havde erhvervet et hotelkompleks i et udbud fra selskabet Transneft. Det må imidlertid fastslås, at denne artikel ikke indeholder nogen angivelse af, hvornår transaktionen skulle have fundet sted, og heller ikke, hvilket medlem af Tokarev-familien der skulle have erhvervet ejendommen, eller om dette familiemedlem stadig rådede over den på tidspunktet for offentliggørelsen af artiklen i 2020. Det skal endvidere bemærkes, at det, i modsætning til hvad Rådet har gjort gældende, ikke klart fremgår af bilag D.1 til duplikken, en artikel offentliggjort den 16. august 2016 på Moscow Posts websted med overskriften »Nikolay Tokarev »guldæg«?«, at sagsøgeren eller dennes familiemedlemmer erhvervede et hotelkompleks i et udbud fra Transneft. Ifølge denne artikel havde sagsøgeren nemlig i 2005 modtaget indtægter fra et selskab ved navn Caprice-Stell, som indirekte ejede andele i et hotelselskab, der blev præsenteret som ejer af et hotelkompleks i Mali Lošinj. Selv hvis det antages, at den omstændighed, at sagsøgeren havde modtaget et vederlag fra selskabet Caprice-Stell, kunne anses for bevis for erhvervelsen af et hotelkompleks, skal det således bemærkes, at ifølge denne artikel, der blev offentliggjort i Moscow Post i 2016, blev den transaktion, der vedrørte Transnefts udbud i forbindelse med erhvervelsen af fast ejendom, gennemført flere år inden offentliggørelsen af artiklen. Det fremgår imidlertid ikke af denne artikel, at sagsøgeren modtog et vederlag fra selskabet Caprice-Stell efter 2005. Rådet har endvidere ikke fremlagt andre oplysninger, der kan godtgøre, at sagsøgeren stadig ejede et hotelkompleks i Kroatien. Eftersom de forhold, der er beskrevet i de oplysninger, som Rådet har fremlagt, ligger langt tilbage i tiden, kan sidstnævnte således ikke gøre gældende, at sagsøgeren på tidspunktet for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af september 2022 var ejer af et hotelkompleks i Kroatien.
91
For det fjerde har sagsøgeren gjort gældende, at hun siden sin skilsmisse i juni 2019 ikke længere har nogen tilknytning til selskaber i sin tidligere ægtefælles koncern RPA, og at hendes eneste ejendomme i Moskva er en historisk ejendom, som hun ejer gennem selskabet Ostozhenka 19 (tidligere RPA-Estate) samt en lejlighed beliggende på Bryusov Pereulok. Sagsøgeren har derfor, navnlig for så vidt angår perioden efter sin skilsmisse, bestridt forbindelsen mellem sine ejendomme og sin far gennem selskaberne i RPA-koncernen og Ronin Trust, som Rådet forsøger at godtgøre ved hjælp af dokument nr. 15 i det oprindelige bevismateriale. I denne forbindelse er det tilstrækkeligt at bemærke, at Rådet ikke kunne henvise til forretningsforbindelsen mellem sagsøgeren og selskabet Ronin Trust til støtte for, at der bestod en forbindelse mellem sagsøgeren og Nikolay Tokarev gennem Transneft (jf. præmis 81 ovenfor). Den omstændighed, at sagsøgerens faste ejendom i Moskva var blevet forvaltet af selskabet Ronin Trust, kan derfor ikke udgøre et bevis for, at disse ejendomme kunne anses for at være knyttet til hendes far. Det må imidlertid konstateres, at det oprindelige bevismateriale ikke indeholder andre beviser, der gør det muligt at fastslå en forbindelse mellem sagsøgerens aktiver i Moskva og Nikolay Tokarev.
92
Det følger af ovenstående betragtninger, at begrundelsen er behæftet med et urigtigt skøn, for så vidt som det fastslås, at sagsøgerens faste ejendom kunne være knyttet til Nikolay Tokarev på tidspunktet for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af september 2022.
93
Rådets argumenter kan ikke rejse tvivl om denne konklusion.
94
For det første er sagsøgerens far, som Rådet med rette har anført, ifølge dokument nr. 2, 3, 6, 9, 13 og 15 i det oprindelige bevismateriale ganske vist en nær allieret til Vladimir Putin gennem mange år og administrerende direktør for et af de største offentlige selskaber i Rusland. Selv om denne oplysning udgør en relevant baggrundsoplysning, er den imidlertid ikke tilstrækkelig til at fastslå, at der er en forbindelse mellem sagsøgerens faste ejendom og hendes far.
95
For det andet henviser dokument nr. 1-3 og 6 i det oprindelige bevismateriale generelt og uden yderligere præciseringer til den omstændighed, at Nikolay Tokarevs familiemedlemmer har draget fordel af hans tilknytning til Vladimir Putin eller den russiske regering, og dokument nr. 12 i dette bevismateriale, hvis fulde indhold fremgår af bilag B.5 til svarskriftet, angiver generelt, at Nikolay Tokarevs familiemedlemmer har øget deres formue og ejer værdifulde ejendomme i Europa. Som sagsøgeren har gjort gældende, indeholder dokument nr. 1 og 3 i det oprindelige bevismateriale, som i det væsentlige gengiver indholdet af en pressemeddelelse fra De Forenede Staters finansministerium (dokument nr. 2), ikke præcise og konkrete oplysninger, der godtgør, at sagsøgerens ejendomme har tilknytning til Nikolay Tokarev, navnlig på tidspunktet for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af september 2022. Det er ligeledes allerede blevet fastslået, at dokument nr. 6 i det oprindelige bevismateriale ikke indeholder oplysninger, der gør det muligt at fastslå denne tilknytning på tidspunktet for vedtagelsen af de nævnte retsakter (jf. præmis 89 ovenfor). Hvad angår dokument nr. 12, hvis indhold er gengivet i sin helhed i bilag B.5 til svarskriftet, skal det bemærkes, at de oplysninger, det indeholder, i det væsentlige svarer til dem, der fremgår af dokument nr. 15 i det oprindelige bevismateriale. Af de samme grunde som dem, der er anført i præmis 90 ovenfor, indeholder dokument nr. 12 i det oprindelige bevismateriale følgelig ikke oplysninger, der kan godtgøre en forbindelse mellem sagsøgerens faste ejendom og Nikolay Tokarev på tidspunktet for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af september 2022.
96
Hvad for det tredje angår eksistensen af en familiemæssig forretningsledelsesordning på ejendomsområdet indeholder bilag D.1 ganske vist, således som Rådet har gjort gældende i duplikken, oplysninger, der tilsigter at godtgøre eksistensen af en sådan ordning for så vidt angår sagsøgerens og hendes tidligere ægtefælles erhvervelse af en ikke identificeret ejendom i Kroatien i forbindelse med en transaktion som led i Transnefts udbud. Ligeledes kan der af de oplysninger, der fremgår af dokument nr. 6 i det oprindelige bevismateriale, udledes en familiemæssig forretningsledelsesordning som følge af Nikolay Tokarevs deltagelse i driften af selskabet Katina, som ejer villaen Karolina. Som anført i præmis 89 og 90 ovenfor går disse forhold imidlertid helt tilbage til flere år før vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af september 2022. Det må imidlertid konstateres, at Rådet ikke har fremlagt nogen oplysninger, der kan godtgøre, at der på tidspunktet for vedtagelsen af de nævnte retsakter fortsat bestod en familiemæssig forretningsledelsesordning på ejendomsområdet, der involverede sagsøgeren og hendes far.
97
Hvad angår den hævdede fortsatte familiemæssige forretningsledelse på ejendomsområdet var det med urette, at Rådet i retsmødet påberåbte sig, at der fandtes en sådan ledelsesordning for så vidt angår bygningskomplekset Gelendzhik Resort Complex – Meridian i Rusland. Denne faste ejendom var da heller ikke nævnt i begrundelsen for opførelsen på listen i opretholdelsesretsakterne af september 2022, hvilket betyder, at Rådet ikke kan påberåbe sig dette, medmindre der gives tilladelse til en ændring af begrundelsen. Under alle omstændigheder fremgår det af dokument nr. 9 og 16 i det oprindelige bevismateriale, at sagsøgeren sammen med Stanislav Chemezov ejer andele i dette bygningskompleks, og Rådet har ikke godtgjort, at denne ejendom kan være knyttet til Nikolay Tokarev.
98
For det fjerde, og i modsætning til hvad Rådet har gjort gældende, er den omstændighed, at Nikolay Tokarev stadig har forbindelser til Vladimir Putin, at han stadig er administrerende direktør for Transneft, og at sagsøgeren fortsat ejer fast ejendom, ikke tilstrækkelig til at begrunde opretholdelsen af sagsøgerens navn på de omtvistede lister på grundlag af kriteriet om en person med tilknytning. Som anført i præmis 77 ovenfor, er Rådet nemlig forpligtet til at godtgøre, at der forelå fælles interesser på tidspunktet for vedtagelsen af de anfægtede retsakter. Det skal imidlertid bemærkes, at Rådet ikke har godtgjort, at sagsøgerens faste ejendom på tidspunktet for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af september 2022 kunne være knyttet til hendes far.
99
Hvad i tredje række angår dokument nr. 2-5, 8 og 11 i det oprindelige bevismateriale, som vedrører de restriktive foranstaltninger, som Australien, Canada, USA og Det Forenede Kongerige har vedtaget over for sagsøgeren, bemærkes, at selv om det er korrekt, at sådanne oplysninger kan udgøre relevante baggrundsoplysninger, kan de imidlertid ikke i sig selv begrunde opførelsen og opretholdelsen af sagsøgerens navn på de omtvistede lister. Som sagsøgeren har godtgjort, kan familiemedlemmer til personer, der er omfattet af restriktive foranstaltninger, nemlig i disse tredjelande ligeledes være genstand for restriktive foranstaltninger alene på grundlag af en familiemæssig tilknytning. Inden for rammerne af de restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien er det ganske vist blevet fastslået, at da de sanktionerede personers midler blev indefrosset, var der en ikke ubetydelig risiko for, at de lagde pres på personer med tilknytning til dem for at omgå virkningen af de foranstaltninger, som de var omfattet af (jf. i denne retning dom af 28.4.2021, Sharif mod Rådet, T-540/19, ikke trykt i Sml., EU:T:2021:220, præmis 159). Det må imidlertid konstateres, at opførelseskriteriet i den nævnte ordning var forskelligt fra det, der finder anvendelse i den foreliggende sag. I den sag, der gav anledning til denne dom, fastsatte lovgivningen således udtrykkeligt restriktioner og indefrysning af midler over for bl.a. »fremtrædende erhvervsfolk, der driver virksomhed i Syrien« og »medlemmer af Assad- eller Makhlouffamilierne« samt »personer [...] med tilknytning til dem«. Inden for denne retlige ramme kunne den familiemæssige tilknytning til disse familier være tilstrækkelig til at opføre personernes navne på de omhandlede lister på grundlag af »[kriteriet] om personer med tilknytning til medlemmer af [disse familier]«. Dette er derimod ikke tilfældet, når lovgivningen, som i det foreliggende tilfælde, ikke udtrykkeligt henviser til medlemmer af visse familier, der er angivet ved navns nævnelse blandt opførelseskriterierne (jf. i denne retning dom af 29.11.2023, Pumpyanskiy mod Rådet, T-734/22, ikke trykt i Sml., EU:T:2023:761, præmis 70).
100
Det følger af ovenstående betragtninger, at Rådet ikke har godtgjort, at der forelå fælles interesser mellem sagsøgeren og hendes far på tidspunktet for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af september 2022. Følgelig var opretholdelsen af sagsøgerens navn på de omtvistede lister de facto alene baseret på den familiemæssige tilknytning til hendes far, hvilket ikke er tilladt.
101
Det følger af det ovenstående for så vidt angår opretholdelsesretsakterne af september 2022, og for så vidt som det er blevet fastslået, at Rådet begik en retlig fejl ved at opretholde sagsøgerens navn på de omtvistede lister på grundlag af en tilknytning til Stanislav Chemezov (jf. præmis 45-52 ovenfor), og at begrundelsen i de nævnte retsakter ikke er tilstrækkeligt underbygget for så vidt angår sagsøgerens tilknytning til sin far, Nikolay Tokarev, at det må konkluderes, at opretholdelsen af sagsøgerens navn på de omtvistede lister ikke var begrundet.
102
Følgelig skal anbringendet om en retlig fejl og urigtige skøn, for så vidt som dette anbringende er rettet mod opretholdelsesretsakterne af september 2022, tiltrædes.
2) Opretholdelsesretsakterne af marts 2023
103
Sagsøgeren har i sin første anmodning om tilpasning bestridt troværdigheden af et forhold, som Rådet har fremlagt i bevismaterialet med referencen WK 1128/2023 INIT, og gjort gældende, at bevismaterialet fra januar 2023 ikke udgør et tilstrækkeligt faktuelt grundlag til at begrunde opretholdelsen af hendes navn på de omtvistede lister som en person med tilknytning til sin far.
i) Bevismaterialets troværdighed
104
Sagsøgeren har gjort gældende, at dokument nr. 4 i bevismaterialet med referencen WK 1128/2023 INIT, som nævner, at Tokarev-familien skulle have erhvervet en hotelvirksomhed i Kroatien til en værdi af flere milliarder US-dollars gennem Transnefts udbud, ikke er troværdigt med den begrundelse, at det ikke er støttet på noget bevis. Sagsøgeren har endvidere anført, at forfatterne til denne artikel støtter sig på en artikel i Moscow Post, som ikke angiver sagsøgerens kilder og ikke er en troværdig kilde, fordi dette medie i nyere tid flere gange er blevet dømt for injurier.
105
Rådet har, støttet af Kommissionen, bestridt denne argumentation.
106
I den foreliggende sag fremlagde Rådet bevismaterialet fra januar 2023 med henblik på at begrunde opretholdelsen af sagsøgerens navn på de omtvistede lister ved opretholdelsesretsakterne af marts 2023. Det skal bemærkes, at hvad angår forbindelsen mellem sagsøgeren og hendes far har Rådet støttet sig på offentligt tilgængelige oplysninger, bl.a. i sagsakterne med referencen WK 1128/2023 INIT, fra følgende kilder:
–
en side på webstedet »list-org« om sagsøgeren, hvis offentliggørelsesdato ikke er præciseret, konsulteret den 19. januar 2023 (dokument nr. 1)
–
en side på webstedet »list-org« om selskabet Ostozhenka 19, hvis offentliggørelsesdato ikke er præciseret, konsulteret den 19. januar 2023 (dokument nr. 3)
–
en artikel offentliggjort den 28. august 2020 på Moscow Posts websted med overskriften »Shmatkos ekskursion til Gelendzhik Resort Complex – Meridian: Erhvervslivets top samlet i turistkomplekset Gelendzhik Resort Complex – Meridian omkring den tidligere energiminister Sergei Shmatko og Tokarevs og Chemezovs børn. Mon Manturov slutter sig til trioen?«, konsulteret den 19. januar 2023 (dokument nr. 4)
–
en artikel offentliggjort den 20. marts 2022 på Re:Baltica-webstedet med overskriften »Hvilke medlemmer af Putins inderkreds ejer ejendomme i Letland?«, konsulteret den 18. januar 2023 (dokument nr. 7).
107
Sagsakterne med referencen WK 1128/2023 ADD 1 indeholder en undersøgelse gennemført af OCCRP med overskriften »Venner opnår økonomisk gevinst ved deres tætte forbindelser til Putin«, offentliggjort den 24. december 2016 og konsulteret den 27. januar 2023;
108
Sagsakterne med referencen WK 1128/2023 ADD 2 indeholder et sammendrag af et fortroligt dokument om de virksomheder, som sagsøgeren ejer, og som er opført i handelsregistret i Rusland.
109
Hvad angår troværdigheden af dokument nr. 4 i WK 1128/2023 INIT, en artikel med overskriften »Shmatkos ekskursion til Gelendzhik Resort Complex – Meridian: Erhvervslivets top samlet i turistkomplekset Gelendzhik Resort Complex – Meridian omkring den tidligere energiminister Sergei Shmatko og Tokarevs og Chemezovs børn. Mon Manturov slutter sig til trioen?«, skal det bemærkes, at sagsøgerens argument om, at artiklen ikke indeholder nogen beviser, ikke er tilstrækkeligt til at fratage den sin bevisværdi. Som sagsøgeren har erkendt, er denne artikel desuden baseret på en anden artikel i Moscow Post, som Rådet har fremlagt i bilag D.1 til duplikken. For så vidt angår sidstnævnte artikel kan den omstændighed, at den ikke nævner sine kilder, ikke i sig selv fratage den sin bevisværdi. Endvidere indebærer den omstændighed, at et medie flere gange er blevet dømt for injurier, ikke nødvendigvis, at alle dets publikationer er utroværdige.
110
Under hensyntagen til de omstændigheder, der kendetegner situationen i Den Russiske Føderation, og eftersom Rådet ikke har nogen beføjelse til at foretage undersøgelser i tredjelande (jf. præmis 59 og 60 ovenfor), kan bevisværdien af dokument nr. 4 i WK 1128/2023 INIT ikke afvises.
ii) Spørgsmålet om, hvorvidt det var begrundet at opretholde opførelsen af sagsøgeren på listen som en person med tilknytning til sin far
111
Sagsøgeren er af den opfattelse, at Rådet ikke råder over et tilstrækkeligt solidt faktuelt grundlag til at underbygge begrundelserne for opførelsen i opretholdelsesretsakterne af marts 2023. Hun mener navnlig, at de nye beviser ikke kan underbygge konstateringen af, at hendes faste ejendom kunne være knyttet til hendes far. Sagsøgeren har endvidere bestridt ændringen af opførelsesgrundene, hvorefter hun skulle være tilknyttet selskabet Ronin Trust gennem selskabet Ostozhenka 19 (tidligere RPA Estate). Sagsøgeren har under alle omstændigheder gjort gældende, at den tilknytning til selskabet Ronin Trust, som Rådet har lagt til grund, er svag og spekulativ og dermed ikke kan begrunde opretholdelsen af opførelsen af sagsøgerens navn på de omtvistede lister på grundlag af kriteriet om en person med tilknytning.
112
Rådet har, støttet af Kommissionen, bestridt denne argumentation.
113
Rådet har navnlig anført, at det har godtgjort, at sagsøgeren var tilknyttet Nikolay Tokarev på grund af sin familiemæssige tilknytning til sidstnævnte og den omstændighed, at sagsøgerens formue er knyttet til denne. Rådet mener, at visse oplysninger i bevismaterialet fra januar 2023 bekræfter oplysningerne i det oprindelige bevismateriale vedrørende forbindelserne mellem Nikolay Tokarev, Vladimir Putin og erhvervelsen, navnlig fra sagsøgerens side, af betydelige ejendomsaktiver. For så vidt angår forbindelsen mellem sagsøgeren og Ronin Trust mener Rådet endvidere, at sagsøgeren ikke har godtgjort, at der ikke er nogen tilknytning til selskabet Ostozhenka 19 (tidligere RPA-Estate) og RPA-Hotel Management.
114
Det skal bemærkes, at begrundelsen for opførelsen i opretholdelsesretsakterne af marts 2023 for så vidt angår forbindelsen mellem sagsøgeren og hendes far stort set svarer til begrundelsen i opretholdelsesretsakterne af september 2022. For det første var opretholdelsen af sagsøgerens navn på de nævnte lister begrundet i den omstændighed, at hendes faste ejendom kunne være knyttet til hendes far. Denne første begrundelse er ikke blevet ændret væsentligt. For det andet var opretholdelsen af sagsøgerens navn på de omtvistede lister ligeledes begrundet i, at der forelå en forbindelse mellem sagsøgeren og selskabet Ronin, som blev fremstillet som værende ansvarlig for forvaltningen af Transnefts pensionsfond. I denne anden begrundelse præciserede Rådet, at sagsøgeren var forbundet med Ronin Trust gennem selskabet Ostozhenka 19.
115
Det skal for det første bemærkes, at sagsøgerens forretningsforbindelser med selskaberne Ronin Trust og Ronin Europe ikke kan godtgøre, at der foreligger fælles interesser mellem sagsøgeren og hendes far gennem selskabet Transneft (jf. præmis 80-84 ovenfor). Rådet har ikke fremlagt beviser i bevismaterialet fra januar 2023, der gør det muligt at ændre denne konklusion.
116
Heraf følger dels, at Rådet som begrundelse for at opretholde sagsøgerens navn på de omtvistede lister ikke kunne henvise til den omstændighed, at selskabet Ronin Trust havde forvaltet de faste ejendomme i selskaberne RPA-Estate og RPA-Hotel Management, eller til en påstået forbindelse mellem sagsøgeren og selskabet Ronin Trust gennem selskabet Ostozhenka 19. Dels kunne Rådet heller ikke støtte sig på den omstændighed, at adressen på selskabet Ronin Europe blev nævnt i forbindelse med sagsøgerens ansøgning om cypriotisk statsborgerskab.
117
Rådets argumenter med henblik på at godtgøre, at der er en forbindelse mellem sagsøgeren og selskabet Ronin Europe, samt argumenterne om, at der fortsat består forretningsforbindelser mellem sagsøgeren og selskabet Ronin Trust, kan derfor ikke tiltrædes som begrundelse for, at opretholdelsesretsakterne af marts 2023 er velbegrundede.
118
Hvad for det andet angår forbindelsen mellem sagsøgerens faste ejendom og Nikolay Tokarev har Rådet gjort gældende, at dokument nr. 7 i sagsakterne med referencen WK 1128/2023 INIT, en nyhedsartikel offentliggjort i marts 2022 vedrørende den ejendom, som sagsøgeren ejede i Letland, underbygger oplysningerne i det oprindelige bevismateriale vedrørende den omstændighed, at forbindelserne mellem Nikolay Tokarev og Vladimir Putin gjorde det muligt for Tokarev-familien at erhverve omfattende ejendomsaktiver. Denne artikel henviser ganske vist til den omstændighed, at Tokarev-familien har udnyttet forbindelserne mellem Nikolay Tokarev og Vladimir Putin til at erhverve betydelige aktiver. Den oplyser ligeledes, at sagsøgeren og hendes tidligere ægtefælle havde erhvervet deres formue, mens de stadig var gift, bl.a. i kraft af de aftaler, der var indgået mellem selskabet Transneft og sagsøgerens tidligere ægtefælles selskaber. Det skal imidlertid bemærkes, at denne artikel vedrører hændelser, der fandt sted flere år før vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af marts 2023, eftersom den henviser til sagsøgerens situation før hendes skilsmisse i juni 2019. Denne artikel bekræfter i øvrigt, at sagsøgeren efter skilsmissen ikke længere er ejer af den ejendom, som hun ejede med sin tidligere ægtefælle i Letland. Selv om denne artikel således højst kan udgøre en baggrundsoplysning, der kan godtgøre, at der måske tidligere forelå en familiemæssig forretningsledelsesordning, kan den derimod ikke udgøre et bevis, der gør det muligt at fastslå en forbindelse mellem sagsøgerens faste ejendom og Nikolay Tokarev på tidspunktet for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af marts 2023.
119
For at godtgøre en forbindelse mellem sagsøgerens faste ejendom og hendes far har Rådet ligeledes påberåbt sig dokument nr. 4 i sagsakterne med referencen WK 1128/2023 INIT, der i lighed med dokument nr. 16 i det oprindelige bevismateriale henviser til, at der foreligger oplysninger om den omstændighed, at Tokarev-familien erhvervede et hotelkompleks til en værdi af flere milliarder US-dollars i Kroatien som led i Transnefts udbud. Det må imidlertid fastslås, at dette dokument ikke indeholder nogen præcisering i forhold til dokumenter i det oprindelige bevismateriale vedrørende medlemmerne af Tokarev-familiens hævdede erhvervelse af et hotelkompleks. Af de samme grunde som dem, der er anført i præmis 90 og 96 ovenfor, kan dette dokument følgelig ikke udgøre et bevis, som godtgør en forbindelse mellem sagsøgerens faste ejendom og hendes far på tidspunktet for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af marts 2023.
120
Det må fastslås, at der ikke er andre oplysninger i bevisakterne fra januar 2023, der kan godtgøre, at der var en forbindelse mellem sagsøgerens faste ejendom og Nikolay Tokarev på tidspunktet for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af marts 2023. Følgelig er begrundelsen behæftet med et urigtigt skøn, for så vidt som det fastslås, at sagsøgerens faste ejendom kunne være knyttet til Nikolay Tokarev på tidspunktet for vedtagelsen af de nævnte retsakter. Det følger heraf, at opretholdelsen af sagsøgerens navn på de omtvistede lister de facto alene hviler på den familiemæssige tilknytning til hendes far, hvilket ikke er tilladt.
121
Det følger heraf, at eftersom Rådet også begik en retlig fejl ved at opretholde sagsøgerens navn på de omtvistede lister som en person med tilknytning til Stanislav Chemezov (jf. præmis 45-52 ovenfor), må det konkluderes, at opretholdelsen af sagsøgerens navn på de omtvistede lister ikke var begrundet.
122
Følgelig skal anbringendet om en retlig fejl og et urigtigt skøn, for så vidt som dette anbringende er rettet mod opretholdelsesretsakterne af marts 2023, tages til følge.
d)
Anvendelsen på sagsøgeren af andet led i kriterium g), som ændret
123
Sagsøgeren har i sin anden anmodning om tilpasning bestridt troværdigheden af visse oplysninger, som Rådet har fremlagt i bevismaterialet fra juni 2023, og gjort gældende, at bevismaterialet fra juni 2023 og juli 2023 ikke udgør et tilstrækkeligt faktuelt grundlag til at begrunde opførelsen af sagsøgerens navn på grundlag af andet led i kriterium g), som ændret.
1) Bevismaterialets troværdighed
124
Sagsøgeren har bestridt troværdigheden af artiklerne fra kilden Rospres med den begrundelse, at der er tale om et tabloidmedie, som er kendt for at gengive ærekrænkende beskyldninger, og hvortil adgangen er blevet begrænset som følge af, at mediet har nægtet at fjerne ærekrænkende udtalelser i overensstemmelse med retsafgørelser. Sagsøgeren har endvidere gentaget, at Moscow Posts publikationer, ligesom publikationerne på Rosnadzor-webstedet, ikke er troværdige med den begrundelse, at der er tale om mediekilder, som er kendt for at offentliggøre artikler med det ene formål at skade personers omdømme.
125
Rådet har, støttet af Kommissionen, bestridt denne argumentation.
126
Med henblik på at begrunde opretholdelsen af opførelsen af sagsøgerens navn på de omtvistede lister ved retsakterne af september 2023 på grundlag af andet led i kriterium g), som ændret, fremlagde Rådet bevismaterialet fra juni 2023 og bevismaterialet fra juli 2023.
127
Bevismaterialet fra juni 2023 indeholder følgende elementer:
–
en nyhedsartikel, der bl.a. indeholder oplysninger om sagsøgerens formue, som blev offentliggjort den 20. februar 2023 på Online publication companys websted (på adressen »ko.ru«), konsulteret den 19. maj 2023 (dokument nr. 1)
–
en artikel offentliggjort den 25. april 2022 på webstedet Platzdarm med overskriften »Chemezovs virologi til 1 mia. USD«, konsulteret den 19. maj 2023 (dokument nr. 2)
–
en artikel offentliggjort den 29. december 2011, på webstedet Rospres, med overskriften »Transnefts klaner: Chemezov-, Tokarev- og Bolotov-familierne«, konsulteret den 19. maj 2023 (dokument nr. 3)
–
en artikel offentliggjort den 23. april 2023 på webstedet Platzdarm med overskriften »Nikolai Tokarev og hans bande af hvidvaskere«, konsulteret den 19. maj 2023 (dokument nr. 4)
–
en artikel offentliggjort den 30. juli 2022 på webstedet Rosnadzor med overskriften »Rostec, Transneft og storkapitalen: Hvad har Sergei Chemezovs og Nikolay Tokarevs børn til fælles?«, konsulteret den 19. maj 2023 (dokument nr. 5).
128
Bevismaterialet fra juli 2023 indeholder følgende elementer:
–
en artikel offentliggjort den 22. marts 2022 på webstedet Delfi Ärileht med overskriften »Hvilke medlemmer af Putins inderkreds ejer dyre ejendomme i Letland? Kendt oligark har skabt præcedens for sin nabo«, konsulteret den 27. juni 2023 (dokument nr. 1)
–
en artikel offentliggjort den 3. februar 2023 på Moscow Posts websted med overskriften »Nikolay Tokarevs hvidvaskning«, konsulteret den 28. juni 2023 (dokument nr. 2)
–
et screenshot af webstedet »wise.com« vedrørende selskabet Ronin Europe Ltd, konsulteret den 28. marts 2023 (dokument nr. 3)
–
en artikel offentliggjort den 10. november 2016 på Moscow Posts websted med overskriften »Transmoney Tokarev«, konsulteret den 28. juni 2023 (dokument nr. 4)
–
en artikel offentliggjort den 22. marts 2022 på webstedet »newsbeezer.com« med overskriften »Putins venners villa ved den kroatiske kyst afsløret«, konsulteret den 28. juni 2023 (dokument nr. 5)
–
en artikel offentliggjort den 3. februar 2023 på webstedet Acompromat med overskriften »Akulovs storvask endt i kriminalitet«, konsulteret den 28. juni 2023 (dokument nr. 6)
–
en artikel offentliggjort den 9. oktober 2021 på webstedet »versia.ru« med overskriften »Transnefts direktør Nikolay Tokarevs datter og tidligere svigersøn taget i »Pandora Archive««, konsulteret den 28. juni 2023 (dokument nr. 7).
129
Hvad angår de oplysninger, der er tilgængelige på webstedet Rospres, skal det bemærkes, at selv om det er korrekt, at dette medie er blevet dømt for injurier, vedrører de domme, som sagsøgeren har fremlagt, ikke den artikel, der er fremlagt som dokument nr. 3 i bevismaterialet fra juni 2023. Det skal imidlertid bemærkes, at den omstændighed, at et medie flere gange er blevet dømt for injurier, ikke nødvendigvis indebærer, at alle dets publikationer er utroværdige. Det følger heraf, at da der ikke foreligger andre oplysninger, som kan så tvivl om troværdigheden af oplysningerne på webstedet Rospres, kan dokument nr. 3 i bevismaterialet ikke fratages sin bevisværdi.
130
Sagsøgeren har endvidere ikke godtgjort, at de artikler, der er offentliggjort på Moscow Posts og Rosnadzors websteder, alene havde til formål at skade personers omdømme, og de kan derfor ikke fratages deres bevisværdi.
131
Hvad angår de argumenter, der har til formål at rejse tvivl om, hvorvidt visse dokumenter i bevismaterialet er tilstrækkeligt nøjagtige eller sammenhængende, skal det bemærkes, at disse argumenter henhører under vurderingen af, om Rådets faktuelle grundlag er tilstrækkeligt til at begrunde opførelsen af sagsøgerens navn på de omtvistede lister.
132
I lyset af det ovenstående og under hensyntagen til de omstændigheder, der kendetegner situationen i Den Russiske Føderation, og eftersom Rådet ikke har nogen beføjelse til at foretage undersøgelser i tredjelande (jf. præmis 59 og 60 ovenfor), kan bevisværdien af dokumenterne i bevismaterialet fra juni og juli 2023 ikke afvises.
2) Spørgsmålet, om hvorvidt opretholdelsen af sagsøgerens navn på grundlag af andet led i kriterium g), som ændret, er begrundet
133
Sagsøgeren er af den opfattelse, at andet led i kriterium g), som ændret, skal fortolkes således, at det abstrakt set ikke omfatter enhver fordel, men at det omfatter fordele i form af overførsler af midler og aktiver, der foretages med det formål at skjule aktiver og omgå de restriktive foranstaltninger, der er vedtaget over for den oprindeligt udpegede person, således at denne bevarer kontrollen med midlerne. Sagsøgeren mener desuden, at den omhandlede fordel skal være samtidig med vedtagelsen af de restriktive foranstaltninger over for den oprindeligt udpegede person og det nærtstående familiemedlem, idet det ellers ikke kan antages, at der foreligger en risiko for omgåelse af de restriktive foranstaltninger.
134
Ifølge sagsøgeren har Rådet ikke fremlagt et tilstrækkeligt faktuelt grundlag til at begrunde opførelsen af sagsøgerens navn på de omtvistede lister på grundlag af det omtvistede kriterium. Sagsøgeren er navnlig af den opfattelse, at Rådet ikke har godtgjort, at der er sket en overførsel af midler eller aktiver fra hendes far med det formål at skjule hans aktiver, omgå de restriktive foranstaltninger og bevare kontrollen med de midler, som han råder over. Sagsøgeren er ligeledes af den opfattelse, at Rådet ikke har godtgjort, at der forelå en fordel, som var samtidig med opretholdelsesretsakterne af september 2023. Hvad angår konstateringen af, at hendes faste ejendom er knyttet til hendes far, har sagsøgeren gjort gældende, at Rådet ikke har godtgjort, at den nævnte ejendom tidligere tilhørte hendes far. Sagsøgeren er desuden af den opfattelse, at de hævdede transaktioner ligger langt fra vedtagelsen af de restriktive foranstaltninger over for hendes far i februar 2022, og at de således ikke kan være gennemført for at omgå de restriktive foranstaltninger. Sagsøgeren mener endvidere, at forbindelserne mellem selskabet Ronin og selskabet Transneft er uden relevans for det valgte opførelseskriterium.
135
Rådet har, støttet af Kommissionen, bestridt denne argumentation.
136
Rådet har navnlig gjort gældende, at andet led i kriterium g), som ændret, skal forstås på samme måde som kriteriet om »tilknytning« som fortolket af Retten. Ifølge Retten skal det nævnte kriterium fortolkes således, at det bør finde anvendelse på nærtstående familiemedlemmer, der er forbundet af »fælles interesser« med fremtrædende erhvervsfolk, der driver virksomhed i Rusland, uden at det dog er nødvendigt at have en økonomisk forbindelse, henset til den omstændighed, at denne forbindelse, afhængigt af den enkelte sags kontekst og omstændigheder, kommer til udtryk ved den omstændighed, at de drager fordel af disse erhvervsfolk.
137
Rådet har gjort gældende, at den fordel, som sagsøgeren drager af sin far, er kendetegnet ved den omstændighed, at hendes formue og forretninger er knyttet til faderen. Ifølge Rådet har sagsøgeren tjent en formue på ejendomsmarkedet ved at drage fordel af sin fars stilling som administrerende direktør for Transneft og af de forbindelser, som denne havde med Vladimir Putin. Rådet er desuden af den opfattelse, at det med føje, bl.a. på grundlag af bevismaterialet fra juni og juli 2023, har godtgjort, at der foreligger fælles interesser som følge af en familiemæssig forvaltningsordning. Rådet er ligeledes af den opfattelse, at der som en baggrundsoplysning skal tages højde for, at nepotisme er et udbredt fænomen i Rusland.
138
Det skal bemærkes, at i opretholdelsesretsakterne af september 2023 følger opretholdelsen af sagsøgerens navn på de omtvistede lister ikke længere af anvendelsen af kriteriet om en person med tilknytning, som fastsat i artikel 2, stk. 1 in fine, i afgørelse 2014/145, som ændret. For det første henviser begrundelsen ikke længere til en tilknytning til Stanislav Chemezov. For det andet anvendte Rådet ved at konkludere, at sagsøgeren er et nært familiemedlem til Nikolay Tokarev, som er en fremtrædende erhvervsperson, der driver virksomhed i Rusland, og at hun drager fordel heraf, i forhold til sagsøgeren det kriterium, der er fastsat i andet led i kriterium g), som ændret.
139
Det skal bemærkes, at det andet led i kriterium g), som ændret, gør det muligt at opføre bl.a. nærtstående familiemedlemmer eller andre personer, som drager fordel af en fremtrædende erhvervsperson, der driver virksomhed i Rusland, på de omtvistede lister.
140
I denne henseende skal det bemærkes, at selv om præamblen til en EU-retsakt ikke er retligt bindende og hverken kan påberåbes til støtte for at fravige bestemmelserne i den pågældende retsakt eller til støtte for en fortolkning af bestemmelserne, der er i åbenbar strid med deres ordlyd, kan den præcisere indholdet af disse bestemmelser, idet betragtningerne i præamblen er vigtige fortolkningselementer, som kan oplyse om retsaktens udsteders hensigter (jf. dom af 26.1.2021, Hessischer Rundfunk, C-422/19 og C-423/19, EU:C:2021:63, præmis 64 og den deri nævnte retspraksis).
141
I den foreliggende sag er dette kriterium for opførelse på listen ifølge femte betragtning til afgørelse 2023/1094 blevet indført for at øge presset på Den Russiske Føderations regering og for at undgå risikoen for omgåelse af de restriktive foranstaltninger. Det fremgår navnlig i det væsentlige af denne betragtning, at nødvendigheden af at udpege nærtstående familiemedlemmer eller andre personer, som drager fordel af fremtrædende erhvervsfolk, der driver virksomhed i Rusland, er begrundet i den omstændighed, at sidstnævnte fordeler deres midler og aktiver mellem deres nærtstående familiemedlemmer og andre personer, bl.a. med det formål at skjule disse aktiver, omgå de restriktive foranstaltninger og bevare kontrollen med de midler, som de råder over.
142
Begrebet »fordel« som omhandlet i andet led i kriterium g), som ændret, skal således fortolkes under hensyntagen til de formål, der forfølges med dette kriterium, som nævnt i præmis 141 ovenfor, og som indebærer en forøgelse af omkostningerne ved Den Russiske Føderations handlinger med henblik på at underminere Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed. Fordelen i denne bestemmelses forstand omfatter derfor enhver fordel, uanset art, som ikke nødvendigvis er uretmæssig, men som skal være kvantitativt eller kvalitativt ikke ubetydelig. Der kan således være tale om en finansiel eller ikke-finansiel fordel såsom gavebistand, overførsel af midler eller økonomiske ressourcer, en intervention med henblik på at fremme tildelingen af offentlige kontrakter, en udnævnelse eller et salgsfremstød. Henset til det formål om at undgå omgåelse af de restriktive foranstaltninger, der udtrykkeligt er nævnt i femte betragtning til afgørelse 2023/1094, kan fordele, der indrømmes af fremtrædende erhvervsfolk, der driver virksomhed i Rusland, i en situation, der kan føre til omgåelse af de restriktive foranstaltninger, som de er omfattet af, ligeledes henhøre under andet led i kriterium g), som ændret.
143
Det er derfor for det første med urette, at sagsøgeren har gjort gældende, at begrebet »fordel« som omhandlet i andet led i kriterium g), som ændret, bør begrænses til alene at omfatte fordele i form af pengeoverførsler med det formål at omgå de restriktive foranstaltninger. En begrænsning af begrebet »fordel« til alene at omfatte pengeoverførsler fremgår således ikke af dette kriteriums ordlyd og gør det ikke muligt at ramme de mange forskellige former for fordele. Selv om en situation, der kan føre til omgåelse, kan begrunde, at der foreligger en fordel som omhandlet i andet led i kriterium g), som ændret, skal Rådet desuden ikke nødvendigvis føre bevis for en sådan situation med henblik på opførelsen af en persons navn på de omtvistede lister på grundlag af det nævnte kriterium. For det andet kan Rådet ikke gøre gældende, at andet led i kriterium g), som ændret, skal forstås på samme måde som kriteriet om en person med tilknytning, som fastsat i artikel 2, stk. 1 in fine, i afgørelse 2014/145, som ændret, for så vidt som det vedrører personer, der er forbundet af fælles interesser. En sådan fortolkning ville nemlig fratage andet led i kriterium g), som ændret, sin effektive virkning, for så vidt som det ville miste enhver betydning i forhold til kriteriet om en person med tilknytning, når dette kriterium anvendes i forhold til en person, der er opført på grundlag af kriterium g).
144
I modsætning til hvad sagsøgeren har gjort gældende, kan de fordele, der er omfattet af andet led i kriterium g), som ændret, desuden ikke begrænses til de fordele, som fremtrædende erhvervsfolk, der driver virksomhed i Rusland, indrømmer et nærtstående familiemedlem eller andre personer på et tidspunkt, der er sammenfaldende med deres opførelse på de omtvistede lister. En sådan tidsmæssig begrænsning af de fordele, der kan tages i betragtning med henblik på at gøre det muligt at anvende det nævnte kriterium, fremgår nemlig ikke af denne bestemmelses ordlyd. En sådan indskrænkende fortolkning, som sagsøgeren har foreslået, ville desuden være uforenelig med de formål, der forfølges med indførelsen af det nævnte kriterium, som tilsigter at øge presset på Den Russiske Føderations regering og undgå risikoen for omgåelse af de restriktive foranstaltninger, bl.a. ved fordele, der indrømmes af fremtrædende erhvervsfolk inden opførelsen af deres navne på de omtvistede lister.
145
Det forholder sig ikke desto mindre således, at omstændighederne omkring indrømmelsen af fordelen og den forløbne tid mellem indrømmelsen af en fordel fra en erhvervsperson, der driver virksomhed i Rusland, og datoen for opførelsen af sidstnævntes navn på de omtvistede lister er forhold, der skal tages i betragtning ved bedømmelsen af, om opførelsen på de nævnte lister af navnet på den person, der har draget denne fordel, er begrundet. Under alle omstændigheder skal den fordel, som den person, hvis navn er opført på de omtvistede lister, har draget i henhold til det ændrede kriterium g), andet led, eller i det mindste konsekvenserne heraf, stadig foreligge på tidspunktet for vedtagelsen af de restriktive foranstaltninger over for den pågældende person.
146
Desuden skal fortolkningen af andet led i kriterium g), som ændret, være i overensstemmelse med retssikkerhedsprincippet. Det skal bemærkes, at ordningen med restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Ukraine først blev gennemført ved vedtagelsen af afgørelse 2014/145 som reaktion på annekteringen af Krim og destabiliseringen af det østlige Ukraine i slutningen af februar 2014 og derefter ved en gradvis konsolidering af det nævnte regime med henblik på at tilpasse det til alvoren af Den Russiske Føderations krænkelser af Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed. Det følger heraf, at eftersom de omhandlede restriktive foranstaltninger er en fortsættelse af Unionens reaktion på de russiske myndigheders politikker og aktiviteter, der specifikt vedrører Ukraine, og som blev indledt med annekteringen af Krim, kan Rådet ikke i henhold til andet led i kriterium g), som ændret, påberåbe sig fordele, som fremtrædende erhvervsfolk har indrømmet deres nærmeste familiemedlemmer eller andre personer før udgangen af februar 2014 (jf. analogt dom af 30.11.2016, Rotenberg mod Rådet, T-720/14, EU:T:2016:689, præmis 92).
147
Det er i lyset af denne fortolkning af andet led i kriterium g), som ændret, at det skal undersøges, om Rådet rådede over et tilstrækkeligt faktuelt grundlag til at begrunde anvendelsen af det nævnte kriterium på sagsøgeren i opretholdelsesretsakterne af september 2023.
148
I den foreliggende sag er opretholdelsen af sagsøgerens navn på de omtvistede lister begrundet dels i den omstændighed, at hendes faste ejendom kunne være knyttet til hendes far, dels i, at der var forbindelser mellem hende og selskabet Ronin, som blev fremstillet som værende ansvarlig for forvaltningen af Transnefts pensionsfond. På trods af ændringen af det opførelseskriterium, der blev anvendt på sagsøgeren, er opførelsesgrundene identiske med grundene i opretholdelsesretsakterne af marts 2023.
149
For det første skal det bemærkes, at Rådet ikke kunne henvise til forretningsforbindelsen mellem sagsøgeren og selskabet Ronin Trust til støtte for, at der bestod en forbindelse mellem sagsøgeren og Nikolay Tokarev gennem selskabet Transneft (jf. præmis 80-84 ovenfor), og at det, i bevismaterialet fra juni og juli 2023, ikke havde fremlagt nogen oplysninger, der kunne rejse tvivl om denne konklusion. Disse forretningsforbindelser kan derfor ikke udgøre en fordel draget af Nikolay Tokarev som omhandlet i andet led i kriterium g), som ændret. Det følger heraf, at Rådets argumenter med henblik på at godtgøre, at der foreligger en fordel som følge af forbindelsen mellem sagsøgeren og selskabet Ronin Europe, samt argumenterne om, at der fortsat består forretningsforbindelser mellem sagsøgeren og selskabet Ronin Trust, ikke kan tiltrædes som begrundelse for, at opretholdelsesretsakterne af september 2023 er velbegrundede.
150
For så vidt som opførelsesgrundene henviser til en forbindelse mellem sagsøgerens faste ejendom og Nikolay Tokarev, skal det for det andet efterprøves, om Rådets faktuelle grundlag indeholder oplysninger, der tilsigter at godtgøre, at denne formue kan udgøre en fordel draget af hendes far som omhandlet i andet led i kriterium g), som ændret.
151
Hvad for det første angår ejendommen beliggende i Jūrmala i Letland har sagsøgeren godtgjort, at hun siden sin skilsmisse i juni 2019 ikke længere har kapitalinteresser i selskabet Dzintaru 34, som ejer denne ejendom (jf. præmis 88 ovenfor). Denne konstatering bekræftes i øvrigt af dokument nr. 7 i sagsakterne med referencen WK 1128/2023 INIT og dokument nr. 1 i bevismaterialet fra juli 2023. Eftersom sagsøgeren ikke længere rådede over denne faste ejendom på tidspunktet for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af september 2023, kan denne ejendom følgelig ikke begrunde opretholdelsen af sagsøgerens opførelse på de omtvistede lister på grundlag af andet led i kriterium g), som ændret.
152
Hvad for det andet angår ejendommene i Kroatien fremgår det af dokument nr. 5 i bevismaterialet fra juli 2023, at villaen Karolina blev erhvervet af sagsøgeren i 2009. Selv hvis det antages, at dette aktiv kan betragtes som en fordel draget af sagsøgerens far, blev det erhvervet i en periode, der ligger forud for annekteringen af Krim i februar 2014. Med henblik på at begrunde opretholdelsen af sagsøgerens navn på de omtvistede lister på grundlag af andet led i kriterium g), som ændret, kunne Rådet derfor ikke støtte sig på den omstændighed, at sagsøgeren gennem selskabet Katina ejede Karolina på tidspunktet for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af september 2023. Hvad angår lejligheden i Kroatien til en værdi af ca. 700000 EUR, som sagsøgeren ejer gennem selskabet TGA, skal det fastslås, at beviserne hverken præciserer datoen for erhvervelsen af ejendommen eller indeholder nogen oplysninger, der gør det muligt at fastslå, at den kan udgøre en fordel draget af hendes far. Den blotte omstændighed, at sagsøgeren ejede denne anden ejendom i Kroatien, kunne således ikke begrunde opretholdelsen af hendes navn på de omtvistede lister på grundlag af det opførelseskriterium, der blev anvendt over for sagsøgeren.
153
Hvad angår hotelkomplekset til en værdi af flere milliarder US-dollars, som familien Tokarev skulle have erhvervet i Kroatien, gør oplysningerne i bevisakterne fra juni og juli 2023 det ikke muligt at fjerne den usikkerhed, der følger af den upræcise karakter af dokumenterne i det oprindelige bevismateriale og sagsakterne med referencen WK 1128/2023 INIT (jf. præmis 90 og 119 ovenfor). Det skal da også bemærkes, at dokument nr. 4 i bevismaterialet fra juni 2023 og dokument nr. 2, 4, 6 og 7 i bevismaterialet fra juli 2023 ikke indeholder yderligere oplysninger i forhold til dem, der fremgår af det oprindelige bevismateriale og af en artikel i Moscow Post, der blev offentliggjort i 2016 (bilag D.1). Ganske vist bekræfter dokument nr. 4 i bevismaterialet fra juni 2023 og dokument nr. 2 og 4 i bevismaterialet fra juli 2023, at sagsøgeren i løbet af 2005 havde modtaget indtægter fra et selskab ved navn Caprice-Stell, som indirekte ejede andele i et hotelselskab, der blev fremstillet som ejer af et hotelkompleks i Kroatien. Selv hvis det antages, at den omstændighed, at sagsøgeren havde oppebåret indtægter fra Caprice-Stell, kan anses for bevis for erhvervelsen af et hotelkompleks, må det imidlertid konstateres, at de faktiske omstændigheder vedrører en fjern fortid forud for annekteringen af Krim i februar 2014. I øvrigt tyder ingen af dokumenterne i bevismaterialet på, at sagsøgeren modtog et vederlag fra Caprice-Stell efter 2005, ligesom de heller ikke angiver, at sagsøgeren direkte eller indirekte ejede et hotelkompleks i Kroatien på tidspunktet for vedtagelsen af retsakterne af september 2023. Det fremgår tværtimod af dokument nr. 5 i bevismaterialet fra juli 2023, at sagsøgeren i Kroatien i marts 2023 kun ejede villaen Karolina, der var ejet gennem selskabet Katina, og en lejlighed til en værdi af ca. 700000 EUR, som hun ejede gennem selskabet TGA. Det følger heraf, at Rådet ikke kan støtte sig på den omstændighed, at sagsøgeren har erhvervet et hotelkompleks i Kroatien, med henblik på at begrunde opretholdelsen af dennes navn på de omtvistede lister på grundlag af andet led i kriterium g), som ændret.
154
Hvad for det tredje angår ejendommene i Moskva skal det bemærkes, at forbindelserne mellem selskaberne i RPA-koncernen og selskabet Ronin Trust ikke kan udgøre en forbindelse mellem sagsøgeren og hendes far. Selv hvis det antages, at der er en forbindelse mellem Ronin Trust og selskabet Ostozhenka 19, hvorigennem sagsøgeren ejer den historiske bygning, der er nævnt i præmis 87 ovenfor, er denne omstændighed følgelig ikke relevant for at fastslå, at denne faste ejendom udgør en fordel draget af Nikolay Tokarev efter annekteringen af Krim i februar 2014. Rådet har heller ikke påberåbt sig noget forhold til støtte for, at lejligheden på Bryusov Pereulok udgør en sådan fordel. Det skal i øvrigt fastslås, at bevismaterialet ikke indeholder tilstrækkeligt konkrete, præcise og samstemmende indicier, der gør det muligt at fastslå, at der er en forbindelse mellem en af disse aktiver, selskabet Transneft eller Nikolay Tokarev, der kan godtgøre, at en af disse aktiver udgør en fordel, som sagsøgeren har draget af sin far, som omhandlet i andet led i kriterium g), som ændret.
155
For det fjerde kan Rådet ikke støtte sig på den omstændighed, at sagsøgeren på tidspunktet for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af september 2023 har kapitalandele i bygningskomplekset Gelendzhik Resort Complex – Meridian, for at fastslå, at sagsøgeren har draget fordel af sin far inden for fast ejendom. Eftersom denne ejendom ikke er nævnt blandt de ejendomme, der er anført i begrundelsen for opførelsen af opretholdelsesretsakterne af september 2023, medmindre begrundelsen ændres, kan Rådet ikke påberåbe sig den omstændighed, at sagsøgeren ejer andele i denne faste ejendom, som begrundelse for, at de nævnte retsakter er begrundede. Under alle omstændigheder må det fastslås, at Rådet ikke har godtgjort, at denne faste ejendom, som sagsøgeren bl.a. ejer sammen med Stanislav Chemezov, kunne være forbundet med Nikolay Tokarev.
156
Henset til ovenstående betragtninger er det således med rette, at sagsøgeren har gjort gældende, at Rådets faktuelle grundlag ikke var tilstrækkeligt til at godtgøre, at et af sagsøgerens ejendomsaktiver på tidspunktet for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af september 2023 udgjorde en fordel draget af Nikolay Tokarev som omhandlet i andet led af kriterium g), som ændret.
157
Rådets argumenter kan ikke rejse tvivl om denne konklusion.
158
Hvad for det første angår argumentet om, at sagsøgerens forretninger var knyttet til hendes far, da hun ejede selskabet Irvin 2, fordi Nikolay Tokarev ifølge dokument nr. 3 og 5 i bevismaterialet fra juni 2023 havde lagt pres på en sundhedsminister med henblik på at få tildelt kontrakter til dette selskab, skal det bemærkes, at denne omstændighed vedrørte lægemiddelsektoren og ikke sagsøgerens faste ejendom. Henset til ordlyden af opførelsesgrundene, der begrænser sig til at nævne sagsøgerens faste ejendom, kan Rådet ikke påberåbe sig en fordel, som sagsøgeren har draget, og som ikke har nogen forbindelse med denne formue. Under alle omstændigheder må det konstateres, at den omhandlede omstændighed stammer fra en fjern fortid, der ligger forud for annekteringen af Krim.
159
Hvad for det andet angår den omstændighed, der fremgår af dokument nr. 7 i bevismaterialet fra juli 2023, at sagsøgerens tidligere ægtefælle var begunstiget af selskaber, der havde indgået kontrakter med selskabet Transneft, bl.a. efter annekteringen af Krim, er det korrekt, at et sådant forhold er relevant med henblik på at godtgøre, at der foreligger en familiemæssig forretningsledelsesordning, som kan øge sagsøgerens formueforhold i en periode, der er relevant for vurderingen af, om der er draget en fordel som omhandlet i andet led af kriterium g), som ændret. Selv om begrundelserne for opførelsen på listen identificerer sagsøgerens faste ejendom som en fordel som omhandlet i nævnte kriterium, må det imidlertid konstateres, at Rådet ikke har påberåbt sig noget forhold, der gør det muligt at fastslå en forbindelse mellem Transnefts aftaler, som sagsøgerens tidligere ægtefælle indirekte har draget fordel af, og en eventuel forøgelse af sagsøgerens faste ejendom. Som det fremgår af præmis 154 ovenfor, indeholder bevismaterialet desuden ikke tilstrækkeligt konkrete, præcise og samstemmende indicier, der gør det muligt at fastslå en sådan forbindelse.
160
For det tredje kan Rådet til støtte for sin argumentation om familiemæssig forretningsledelse ikke støtte sig på de oplysninger, der fremgår af dokument nr. 4 i bevismaterialet fra juni 2023 og i dokument nr. 2 i bevismaterialet fra juli 2023. Disse dokumenter, hvis indhold i det væsentlige er identisk, henviser nemlig til en tidligere forretningsforbindelse mellem sagsøgeren og en af dennes tidligere selskabsdeltagere i selskabet Région-Finance. Det må imidlertid fastslås, at disse dokumenter ikke gør det muligt at fastslå, at Nikolay Tokarev var impliceret i denne forretningsforbindelse. Som sagsøgeren med rette har anført, kan de nævnte faktiske omstændigheder i øvrigt ikke knyttes til opførelsesgrundene. Hvad angår dokument nr. 2 i bevismaterialet fra juni 2023 har Rådet påberåbt sig dette med henblik på at dokumentere en familiemæssig ledelsesordning, der vedrører bygningskomplekset Gelendzhik Resort Complex – Meridian. Det må imidlertid konstateres, at dette dokument begrænser sig til at angive, at sagsøgeren ejer kapitalandele i dette kompleks med Stanislav Chemezov, og ikke gør det muligt at fastslå nogen forbindelse mellem det nævnte kompleks og Nikolay Tokarev. Hvad angår dokument nr. 6 i bevisakterne fra juli 2023 skal det fastslås, at det ikke tilvejebringer yderligere oplysninger i forhold til de andre dokumenter i bevismaterialet vedrørende hotelkomplekset i Kroatien eller komplekset Gelendzhik Resort Complex – Meridian, som gør det muligt at fastslå en fordel draget af Nikolay Tokarev. Af de samme grunde som dem, der er anført ovenfor, kan Rådet heller ikke påberåbe sig sagsøgerens forretningsforbindelse med sin tidligere selskabsdeltager i selskabet Région-Finance med henblik på at godtgøre en tilknytning til hendes far.
161
For det fjerde kan Rådet ikke påberåbe sig en kontekst, der er kendetegnet ved nepotisme, og alene støtte sig på den omstændighed, at sagsøgeren på tidspunktet for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af september 2023 var en velstående erhvervsperson, der ejede betydelige ejendomsaktiver, med henblik på at begrunde opførelsen af hendes navn på grundlag af andet led i kriterium g), som ændret. Eftersom det i det væsentlige fremgår af opførelsesgrundene, at sagsøgerens faste ejendom udgør en fordel draget af Nikolay Tokarev, påhvilede det Rådet at godtgøre, at sagsøgerens far havde bidraget til en forøgelse af sagsøgerens faste ejendom efter annekteringen af Krim i februar 2014. Det fremgår imidlertid af ovenstående betragtninger, at Rådet ikke har henvist til en række tilstrækkeligt konkrete, præcise og samstemmende indicier, der gør det muligt at fastslå en sådan forøgelse af sagsøgerens faste ejendom. Det kan i øvrigt konstateres, at Rådet heller ikke har godtgjort, at Nikolay Tokarev har bidraget til en ikke ubetydelig forøgelse af sagsøgerens andre aktiver end ejendomsaktiver efter annekteringen af Krim.
162
Følgelig skal anbringendet om et urigtigt skøn, for så vidt som det er rettet mod opretholdelsesretsakterne af september 2023, tages til følge.
163
Henset til samtlige ovenstående betragtninger, og uden at det er fornødent at undersøge de øvrige anbringender, herunder ulovlighedsindsigelsen vedrørende andet led i kriterium g), som ændret, skal de anfægtede retsakter følgelig annulleres, for så vidt som de vedrører sagsøgeren.
2.
Retsvirkningerne af annullationen af de anfægtede retsakter
164
Rådet har i sin anden påstand nedlagt påstand om, at Retten, såfremt den annullerer de anfægtede retsakter, for så vidt som de vedrører sagsøgeren, træffer bestemmelse om opretholdelse af virkningerne af afgørelse 2022/1530, 2023/572 og 2023/1767, for så vidt som disse vedrører sagsøgeren, indtil den delvise annullation af gennemførelsesforordning 2022/1529, 2023/571 og 2023/1765 får virkning.
165
I denne henseende skal det bemærkes, at Rådet ved afgørelse 2022/1530, 2023/572 og 2023/1767 ajourførte listen over personer, der er omfattet af de restriktive foranstaltninger, i bilag I til afgørelse 2014/145, som ændret, idet det opretholdt sagsøgerens navn på listen indtil den 15. marts 2024.
166
Ved afgørelse (FUSP) 2024/847 af 12. marts 2024 om ændring af afgørelse 2014/145 (EUT L, 2024/847) ajourførte Rådet listen over personer, der er omfattet af de restriktive foranstaltninger, i bilag I til afgørelse 2014/145, som ændret, idet sagsøgerens navn blev opretholdt heri indtil den 15. september 2024.
167
Selv om annullationen af afgørelse 2022/1530, 2023/572 og 2023/1767, for så vidt som de vedrører sagsøgeren, indebærer annullation af opretholdelsen af hendes navn på listen i bilag I til afgørelse 2014/145, som ændret, for perioden fra den 15. september 2022 til den 15. marts 2024, omfatter en sådan annullation derimod ikke afgørelse 2024/847, som ikke er omfattet af nærværende søgsmål.
168
Eftersom sagsøgeren på nuværende tidspunkt er omfattet af nye restriktive foranstaltninger, er Rådets subsidiære påstand vedrørende de tidsmæssige virkninger af den delvise annullation af afgørelse 2022/1530, 2023/572 og 2023/1767 følgelig blevet uden genstand.
B. Påstanden om erstatning
169
Sagsøgeren har gjort gældende, at forlængelsen af de restriktive foranstaltninger over for hende ved opretholdelsesretsakterne af september 2022 har forvoldt hende ikke-økonomisk skade. Sagsøgeren er af den opfattelse, at de nævnte retsakter har gjort, at hun er blevet mødt med vanære og mistillid. Ifølge sagsøgeren er skaden på hendes omdømme så meget desto større, som hun har sociale relationer i medlemsstaterne, navnlig i Kroatien og Cypern. Eftersom opførelsen af sagsøgerens navn på de omtvistede lister har været genstand for omfattende kommunikation og mediedækning, er sagsøgeren af den opfattelse, at annullationen af de anfægtede retsakter ikke kan udgøre en erstatning for den lidte skade. I sine bemærkninger til Kommissionens interventionsindlæg har sagsøgeren desuden gjort gældende, at skaden på hendes omdømme ligeledes følger af tilbagetrækningen af hendes cypriotiske statsborgerskab efter opførelsen af hendes navn på de omtvistede lister.
170
Rådet har, støttet af Kommissionen, bestridt denne argumentation.
171
Det fremgår af retspraksis, at Unionens ansvar uden for kontraktforhold forudsætter, at en række betingelser er opfyldt, nemlig at der foreligger en tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en retsregel, som har til formål at tillægge borgerne rettigheder, at der foreligger et virkeligt tab, og at der er en årsagsforbindelse mellem tilsidesættelsen af den forpligtelse, der påhviler den, som har udstedt retsakten, og de skadelidtes tab (jf. i denne retning dom af 19.4.2012, Artegodan mod Kommissionen, C-221/10 P, EU:C:2012:216, præmis 80 og den deri nævnte retspraksis).
172
Ifølge fast retspraksis er betingelserne for, at Unionen pådrager sig ansvar uden for kontraktforhold som omhandlet i artikel 340, stk. 2, TEUF, kumulative (jf. i denne retning dom af 7.12.2010, Fahas mod Rådet, T-49/07, EU:T:2010:499, præmis 93, og kendelse af 17.2.2012, Dagher mod Rådet, T-218/11, ikke trykt i Sml., EU:T:2012:82, præmis 34). Det følger heraf, at hvis en af disse betingelser ikke er opfyldt, må sagsøgte frifindes i det hele, uden at det er nødvendigt at undersøge de øvrige betingelser (jf. i denne retning dom af 9.9.1999, Lucaccioni mod Kommissionen, C-257/98 P, EU:C:1999:402, præmis 14, og af 26.10.2011, Dufour mod ECB, T-436/09, EU:T:2011:634, præmis 193).
173
Det følger af fast retspraksis, at konstateringen af en EU-retsakts ulovlighed, f.eks. i forbindelse med et annullationssøgsmål, hvor beklagelig den end måtte være, ikke er tilstrækkelig til at fastslå, at Unionen som følge af en af dens institutioners retsstridige adfærd af denne grund automatisk ifalder ansvar uden for kontraktforhold. For at godtage, at denne betingelse er opfyldt, er det således i retspraksis et krav, at sagsøgeren godtgør, at den pågældende institution har begået ikke blot et almindeligt retsstridigt forhold, men en tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en retsregel, der har til formål at tillægge borgerne rettigheder (jf. dom af 5.6.2019, Bank Saderat mod Rådet, T-433/15, ikke trykt i Sml., EU:T:2019:374, præmis 48, og af 7.7.2021, HTTS mod Rådet, T-692/15 RENV, EU:T:2021:410, præmis 53).
174
Kravet om en tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en EU-retlig regel følger af behovet for en afvejning mellem på den ene side beskyttelsen af borgerne mod institutionernes ulovlige handlinger og på den anden side det skøn, som de sidstnævnte bør indrømmes for at undgå, at deres arbejde lammes. Denne afvejning er så meget desto vigtigere på området for restriktive foranstaltninger, hvor de hindringer, som Rådet støder på med hensyn til tilgængeligheden af oplysninger, ofte gør den vurdering, som Rådet skal foretage, særdeles vanskelig (jf. dom af 10.9.2019, HTTS mod Rådet, C-123/18 P, EU:C:2019:694, præmis 34, og af 7.7.2021, Bateni mod Rådet, T-455/17, EU:T:2021:411, præmis 90).
175
Desuden har beviset for en tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse, bl.a. på området for restriktive foranstaltninger, til formål at forhindre, at det arbejde, som den pågældende institution skal udføre i Unionens og medlemsstaternes almene interesse, ikke hindres af risikoen for, at denne institution i sidste ende skal dække de tab, som de personer, der er omfattet af disse retsakter, eventuelt måtte lide, uden at disse personer dog bør bære de formueretlige eller moralske konsekvenser af den pågældende institutions åbenbare og uundskyldelige tilsidesættelser (jf. dom af 5.6.2019, Bank Saderat mod Rådet, T-433/15, ikke trykt i Sml., EU:T:2019:374, præmis 49, og af 7.7.2021, HTTS mod Rådet, T-692/15 RENV, EU:T:2021:410, præmis 54).
176
Det bredere formål om at bevare fred og international sikkerhed i overensstemmelse med de i artikel 21 TEU fastsatte mål med Unionens optræden udadtil kan nemlig berettige selv betydelige negative konsekvenser, som afgørelser om gennemførelse af retsakter, der er vedtaget af EU til opfyldelse af dette grundlæggende formål, har for visse økonomiske aktører (jf. dom af 5.6.2019, Bank Saderat mod Rådet, T-433/15, ikke trykt i Sml., EU:T:2019:374, præmis 50, og af 7.7.2021, HTTS mod Rådet, T-692/15 RENV, EU:T:2021:410, præmis 55).
177
Hvad angår betingelsen om, at der skal være indtrådt et tab, kan Unionen, ifølge retspraksis, kun ifalde ansvar, såfremt sagsøgeren har lidt et reelt og faktisk tab. Det påhviler sagsøgeren at fremlægge afgørende beviser for det påberåbte tabs eksistens og omfang (jf. i denne retning dom af 30.5.2017, Safa Nicu Sepahan mod Rådet, C-45/15 P, EU:C:2017:402, præmis 61 og 62 og den deri nævnte retspraksis).
178
Endelig skal det i denne henseende bemærkes, at spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger et faktisk og reelt tab, ikke kan besvares abstrakt af Unionens retsinstanser, men at det skal besvares under hensyn til de nøjagtige faktiske omstændigheder, som kendetegner den sag, som disse retsinstanser har fået forelagt (jf. dom af 30.5.2017, Safa Nicu Sepahan mod Rådet, C-45/15 P, EU:C:2017:402, præmis 79 og den deri nævnte retspraksis).
179
Hvad i den foreliggende sag angår den hævdede skade på sagsøgerens omdømme skal det fastslås, at denne argumentation ikke er underbygget. Sagsøgeren har nemlig begrænset sig til at gøre gældende, at de anfægtede retsakter har gjort, at hun er blevet mødt med vanære og mistillid, uden at fremlægge noget bevis til støtte for denne påstand. Hun har desuden ikke fremlagt oplysninger, der godtgør, at hun har sociale relationer i Kroatien eller Cypern. Sagsøgeren har heller ikke med beviser godtgjort, at opførelsen af hendes navn har været genstand for en bred mediedækning.
180
Hvad i øvrigt angår argumentet om den skade på hendes omdømme, der følger af tilbagekaldelsen af hendes cypriotiske statsborgerskab, skal det, uden at det er fornødent at tage stilling til, om dette argument, der blev fremført for første gang i sagsøgerens bemærkninger til Kommissionens interventionsindlæg, kan antages til realitetsbehandling, bemærkes, at denne skade følger af en retsakt vedtaget af de nationale myndigheder og ikke af en retsakt vedtaget af EU-institutionerne, og at den dermed ikke kan medføre, at sidstnævnte ifalder ansvar uden for kontraktforhold. Den omstændighed, at tilbagekaldelsen af det cypriotiske statsborgerskab følger af vedtagelsen af restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren, kan ikke ændre denne konklusion. EU-institutionerne kan nemlig ikke pådrage sig ansvar uden for kontraktforhold for retsakter vedtaget af medlemsstaterne efter opførelsen af en persons navn på de omtvistede lister.
181
Det skal tilføjes, at sagsøgeren ikke har fremlagt noget bevis, der kan begrunde det beløb på 1000000 EUR, der kræves som erstatning for den hævdede ikke-økonomiske skade, selv om det påhvilede sagsøgeren at gøre dette i overensstemmelse med den retspraksis, der er nævnt i præmis 177 og 178 ovenfor.
182
Henset til ovenstående betragtninger må det konkluderes, at betingelsen om, at der skal foreligge et tab, ikke er opfyldt i den foreliggende sag.
183
Under alle omstændigheder skal det bemærkes, at konstateringen af ulovligheden af de restriktive foranstaltninger, der er truffet over for en person eller en enhed, kan udgøre en form for genoprettelse af den ikke-økonomiske skade, som den pågældende person eller enhed har lidt (jf. i denne retning dom af 28.5.2013, Abdulrahim mod Rådet og Kommissionen, C-239/12 P, EU:C:2013:331, præmis 72).
184
Henset til ovenstående betragtninger skal påstanden om erstatning, som vedrører opretholdelsesretsakterne af september 2022, forkastes, eftersom der ikke er ført tilstrækkeligt bevis for, at der er lidt et tab, og for tabets omfang.
V. Sagsomkostninger
185
I henhold til artikel 134, stk. 1, i Rettens procesreglement pålægges det den tabende part at betale sagsomkostningerne, hvis der er nedlagt påstand herom.
186
I henhold til procesreglementets artikel 138, stk. 1, bærer medlemsstater og institutioner, der er indtrådt i en sag, desuden deres egne omkostninger.
187
Da Rådet i den foreliggende sag i det væsentlige har tabt sagen, bør det pålægges denne at bære sine egne omkostninger og at betale sagsøgerens omkostninger i overensstemmelse med dennes påstand herom. Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
RETTEN (Første Udvidede Afdeling):
1)
Rådets afgørelse (FUSP) 2022/1530 af 14. september 2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed, Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/1529 af 14. september 2022 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed, Rådets afgørelse (FUSP) 2023/572 af 13. marts 2023 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed, Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2023/571 af 13. marts 2023 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed, Rådets afgørelse (FUSP) 2023/1767 af 13. september 2023 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed, og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2023/1765 af 13. september 2023 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed, annulleres, for så vidt som Maya Tokarevas navn er blevet opretholdt på listen over de personer, enheder og organer, der er omfattet af disse restriktive foranstaltninger.
2)
Den af Maya Tokareva nedlagte påstand om erstatning tages ikke til følge.
3)
Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger og betaler Maya Tokarevas omkostninger.
4)
Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
Spielmann
Mastroianni
Brkan
Gâlea
Kalėda
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 11. september 2024.
Underskrifter
Indhold
I. Tvistens baggrund
II. De faktiske omstændigheder efter søgsmålets anlæggelse
III. Parternes påstande
IV. Retlige bemærkninger
A. Påstanden om annullation af de anfægtede retsakter
1. Det andet anbringende om en retlig fejl og åbenbart urigtige skøn
a) Indledende betragtninger
b) Den retlige fejl, der er baseret på sagsøgerens registrering som en person med tilknytning til Stanislav Chemezov
c) Det urigtige skøn, for så vidt som sagsøgeren blev registreret som en person med tilknytning til sin far
1) Opretholdelsesretsakterne af september 2022
i) Troværdigheden af oplysningerne i det oprindelige bevismateriale
ii) Bilag B.5 til svarskriftet
iii) Spørgsmålet om, hvorvidt det var begrundet at opretholde opførelsen af sagsøgeren på listen som en person med tilknytning til sin far
2) Opretholdelsesretsakterne af marts 2023
i) Bevismaterialets troværdighed
ii) Spørgsmålet om, hvorvidt det var begrundet at opretholde opførelsen af sagsøgeren på listen som en person med tilknytning til sin far
d) Anvendelsen på sagsøgeren af andet led i kriterium g), som ændret
1) Bevismaterialets troværdighed
2) Spørgsmålet, om hvorvidt opretholdelsen af sagsøgerens navn på grundlag af andet led i kriterium g), som ændret, er begrundet
2. Retsvirkningerne af annullationen af de anfægtede retsakter
B. Påstanden om erstatning
V. Sagsomkostninger
(
*1
) – Processprog: fransk.