62024CO0632
KENDELSE AFSAGT AF DOMSTOLENS VICEPRÆSIDENT
4. februar 2025 (
*1
)
»Appel – særlige rettergangsformer – artikel 278 TEUF – anmodning om udsættelse af gennemførelsen af en dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret – aktindsigt i Europa-Kommissionens dokumenter – erklæringer om fravær af interessekonflikter afgivet af medlemmerne af Kommissionens forhandlingsteam med henblik på indkøb af covid-19-vacciner – Kommissionens afgørelse om afslag på aktindsigt i oplysninger om disse personers identitet og beskæftigelsesstatus«
I sag C-632/24 P-R,
angående en anmodning om udsættelse af gennemførelse i henhold til artikel 278 TEUF, indleveret den 27. september 2024,
Europa-Kommissionen ved A. Bouchagiar, M. Burón Pérez, G. Gattinara og A. Spina, som befuldmægtigede,
appellant,
de øvrige parter i appelsagen:
Fabien Courtois og de andre parter, hvis navne fremgår af bilaget (
1
), ved avocat A. Durand,
sagsøgere i første instans,
har
DOMSTOLENS VICEPRÆSIDENT,
efter at have hørt generaladvokat M. Szpunar,
afsagt følgende
Kendelse
1
Europa-Kommissionen har med sin anmodning om foreløbige forholdsregler i henhold til artikel 278 TEUF anmodet Domstolen om at anordne udsættelse af gennemførelsen af punkt 2 i domskonklusionen i Den Europæiske Unions Rets dom af 17. juli 2024, Courtois m.fl. mod Kommissionen (T-761/21, herefter »den appellerede dom«, EU:T:2024:477), for så vidt som Retten annullerede Kommissionens afgørelse C(2022) 1359 final af 28. februar 2022, truffet i medfør af artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT 2001, L 145, s. 43), hvorved Fabien Courtois og de øvrige fysiske personer, hvis navne fremgår af bilaget, fik delvis aktindsigt i visse dokumenter om denne institutions køb af vacciner i forbindelse med covid-19-pandemien (herefter »den omtvistede afgørelse«) og i den franske version af denne afgørelse fremsendt til de pågældende den 31. marts 2022, med hensyn til Kommissionens afslag i henhold til artikel 4, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1049/2001 på en mere omfattende aktindsigt i de erklæringer om fravær af interessekonflikter, som var blevet underskrevet af medlemmerne af forhandlingsteamet med henblik på køb af covid-19-vacciner (herefter »forhandlingsteamet«).
2
Denne anmodning blev fremsat samtidig med, at Kommissionen den 27. september 2024 iværksatte appel i henhold til artikel 56 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol med påstand om ophævelse af den appellerede dom på dette punkt.
Tvistens baggrund
3
Tvistens baggrund er fremstillet i den appellerede doms præmis 2-17. Med henblik på den foreliggende sag kan den sammenfattes som følger.
4
Den 17. juni 2020 offentliggjorde Kommissionen i forbindelse med krisen forårsaget af covid-19-pandemien meddelelsen »EU’s strategi for covid-19-vacciner« (COM(2020) 245 final). Denne strategi, der havde til formål at fremskynde udviklingen, fremstillingen og ibrugtagningen af vacciner mod covid-19, byggede på to søjler. Den første søjle bestod i at sikre en tilstrækkelig produktion af vacciner i EU og dermed tilstrækkelige forsyninger til medlemsstaterne gennem forhåndskøbsaftaler indgået med vaccineproducenterne via nødhjælpsinstrumentet, således som dette var blevet aktiveret ved Rådets forordning (EU) 2020/521 af 14. april 2020 om aktivering af nødhjælp i medfør af forordning (EU) 2016/369 og om ændring af bestemmelserne heri under hensyntagen til covid-19-udbruddet (EUT 2020, L 117, s. 3). Den anden søjle bestod i at tilpasse EU’s regelsæt til den aktuelle nødsituation og i at udnytte den eksisterende fleksibilitet i lovgivningen til at fremskynde udviklingen, godkendelsen og tilgængeligheden af vacciner, uden at der blev slækket på normerne for vacciners kvalitet, sikkerhed og virkning.
5
I denne forbindelse anførte Kommissionen, at medlemsstaterne ville deltage i processen helt fra starten, og at alle de deltagende medlemsstater ville være repræsenteret i et styringsråd, der ville bistå Kommissionen med alle aspekter af forhåndsaftalerne om køb, inden de blev undertegnet. Kommissionen præciserede, at forhandlingsteamet, der bestod af Kommissionen og eksperter fra medlemsstaterne, skulle forhandle forhåndsaftalerne om indkøb af vacciner mod covid-19, hvilke aftaler skulle indgås på vegne af samtlige deltagende medlemsstater. Kommissionen præciserede ligeledes, at den ville være ansvarlig for indkøbsprocessen på medlemsstaternes vegne og for de således indgåede forhåndsaftaler.
6
Ved skrivelse af 24. maj 2021 til Kommissionens formand og ved e-mail af samme dato til Kommissionens Generalsekretariat begærede to advokater »på vegne af de 86000 oprindelige andragere på webstedet »https://dejavu/legal/«, som disse advokater repræsenterede, heriblandt sagsøgerne i første instans (herefter »de personer, der havde fremsat begæringen«), aktindsigt i henhold til forordning nr. 1049/2001 i dokumenter vedrørende Kommissionens indkøb på vegne af medlemsstaterne af vacciner i forbindelse med covid-19-pandemien.
7
Denne oprindelige begæring vedrørte de købsaftaler, som Kommissionen havde underskrevet med vaccineproducenterne, identiteten på de EU-repræsentanter, der havde deltaget i forhandlingerne med de pågældende producenter, og deres professionelle eller institutionelle rolle samt erklæringerne om interesser mellem disse repræsentanter og de nævnte producenter.
8
Den 30. juli 2021 svarede generaldirektøren for Kommissionens Generaldirektorat (GD) for »Sundhed og Fødevaresikkerhed«, at hun havde identificeret 46 dokumenter, der svarede til denne begæring, herunder 22 erklæringer om fravær af interessekonflikter underskrevet af hvert medlem af forhandlingsteamet (herefter »erklæringerne om fravær af interessekonflikter«), og at der var givet delvis aktindsigt i alle disse dokumenter med undtagelse af 17 dokumenter benævnt »udkast til aftaleprotokol«.
9
Hvad angår erklæringerne om fravær af interessekonflikter var underskriverens identitet blevet udeladt med henvisning til beskyttelsen af privatlivets fred og den enkeltes integritet som fastsat i artikel 4, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1049/2001. Desuden blev der kun sendt ét eksemplar til de personer, der havde fremsat begæringen, med den begrundelse, at de øvrige erklæringer kun adskilte sig fra hinanden med hensyn til underskriverens identitet, underskrift og dato for underskriften.
10
Den 13. august 2021 genfremsatte de personer, der havde fremsat begæringen, i henhold til artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001 denne med henblik på at få Kommissionen til at ændre sin holdning for så vidt angik alle de dokumenter, med hensyn til hvilke der var givet delvist eller helt afslag på aktindsigt.
11
Den 24. september 2021 blev det manglende svar på den genfremsatte begæring betragtet som en stiltiende afgørelse om afslag i overensstemmelse med artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001.
12
Den 28. februar 2022 og efter at have rådført sig med de berørte lægemiddelvirksomheder i henhold til artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 1049/2001 vedtog Kommissionen den omtvistede afgørelse, der blev meddelt de personer, der havde fremsat begæringen, på engelsk den 1. marts 2022. I denne afgørelse havde Kommissionen navnlig foretaget ændringer i sammensætningen af listen over de dokumenter, der svarede til begæringen om aktindsigt, men fastholdt sin holdning vedrørende delvis aktindsigt i erklæringerne om fravær af interessekonflikter.
13
Den 31. marts 2022 blev den franske version af den omtvistede afgørelse fremsendt til de personer, der havde fremsat begæringen.
Sagen for Retten og den appellerede dom
14
Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 6. december 2021 anlagde de personer, der havde fremsat begæringen, sag med påstand om annullation af den stiltiende afgørelse om afslag. De tilpassede efterfølgende deres påstande, således at de også omfattede den omtvistede afgørelse og den franske version heraf.
15
I den appellerede doms præmis 57 bemærkede Retten, at personoplysninger, således som det fremgår af Domstolens praksis, kun kan fremsendes til tredjemand på grundlag af forordning nr. 1049/2001, hvis denne fremsendelse opfylder betingelserne i artikel 9, stk. 1, litra a) eller b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1725 af 23. oktober 2018 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af forordning (EF) nr. 45/2001 og afgørelse 1247/2002/EF (EUT 2018, L 295, s. 39), og udgør en lovlig behandling i overensstemmelse med kravene i samme forordnings artikel 5.
16
Hvad angår betingelsen i artikel 9, stk. 1, litra b), i forordning 2018/1725, hvorefter den person, der indgiver en begæring om aktindsigt i personoplysninger, skal godtgøre, at oplysningernes udbredelse er nødvendig til et specifikt formål i samfundets interesse, fastslog Retten i den appellerede doms præmis 68, 69, 79 og 85, at denne betingelse var opfyldt i det foreliggende tilfælde, idet de personer, der havde fremsat begæringen, havde godtgjort, at aktindsigt i identiteten på de medlemmer af forhandlingsteamet, der havde udfærdiget erklæringerne om fravær af interessekonflikter, var nødvendig med henblik på at efterprøve disse medlemmers upartiskhed. I den appellerede doms præmis 86 fandt Retten derimod, at udbredelsen af den dato, hvorpå disse erklæringer var blevet underskrevet, og af den håndskrevne underskrift fra medlemmerne af dette team ikke forekom at være nødvendig for at nå dette mål.
17
Hvad angår den afvejning af de foreliggende interesser, der er fastsat i artikel 9, stk. 1, litra b), i forordning 2018/1725, fastslog Retten i den appellerede doms præmis 79, at da de personer, der havde fremsat begæringen, havde godtgjort nødvendigheden af fremsendelse af de ønskede personoplysninger, og da Kommissionen med rette havde fastslået, at der forelå en risiko for krænkelse af de berørte medlemmer af forhandlingsteamets privatliv, påhvilede det Kommissionen at afveje de foreliggende interesser.
18
I denne henseende fastslog Retten i den appellerede doms præmis 80, at som det fremgik af den omtvistede afgørelse, havde Kommissionen taget hensyn dels til den tekniske rolle, som medlemmerne af forhandlingsteamet spillede i udbudsproceduren, dels til den omstændighed, at de personer, der havde fremsat begæringen, havde haft adgang til oplysninger takket være den delvise udbredelse af det emne, der blev drøftet i kontraktdokumenterne, og udbredelsen af den anonyme version af erklæringerne om fravær af interessekonflikter og om overholdelse af fortroligheden.
19
I den appellerede doms præmis 81 fandt Retten, at Kommissionen herved ikke i tilstrækkelig grad havde forklaret, hvorledes den omstændighed, at medlemmerne af forhandlingsteamets rolle kun var teknisk, skulle veje tungere end målet om at kontrollere, at der ikke forelå en interessekonflikt. I dommens præmis 82 tilføjede Retten, at de supplerende betragtninger, der var påberåbt i forbindelse med det for den verserende søgsmål, der vedrørte afvejningen af de forskellige foreliggende interesser, og bl.a. betragtningerne vedrørende den eventuelle stilling, som medlemmerne af forhandlingsteamet indtog i hierarkiet, ikke udtrykkeligt kom til udtryk i den omtvistede afgørelse.
20
I den appellerede doms præmis 83 og 84 fastslog Retten, at selv om de personer, der havde fremsat begæringen, ganske vist havde fået kendskab til bl.a. indholdet af den erklæring om fravær af interessekonflikter, som var underskrevet af hvert enkelt medlem af forhandlingsteamet, kunne det specifikke formål i samfundets interesse, som de pågældende personer forfulgte, og som bestod i at gøre det muligt for unionsborgerne at sikre sig, at der ikke forelå nogen interessekonflikter mellem medlemmerne af forhandlingsteamet og vaccineproducenterne, imidlertid ikke nås, medmindre identiteten på disse personer blev udbredt, da den blotte omstændighed, at de sidstnævnte havde underskrevet en sådan erklæring, ikke gjorde det muligt for borgeren selv at sikre sig, at de pågældende medlemmer havde varetaget deres hverv i fuld uafhængighed.
21
I den appellerede doms præmis 85 konkluderede Retten, at Kommissionen ikke havde taget tilstrækkeligt hensyn til de forskellige omstændigheder i den foreliggende sag med henblik på at foretage en korrekt afvejning af de foreliggende interesser.
22
Som det fremgår af punkt 2 i den appellerede doms konklusion, annullerede Retten følgelig den omtvistede afgørelse og den franske version heraf, bl.a. for så vidt som Kommissionen havde givet de personer, der havde fremsat begæringen, afslag på en mere omfattende aktindsigt i erklæringerne om fravær af interessekonflikter på grundlag af artikel 4, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1049/2001.
Parternes påstande
23
Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
–
Gennemførelsen af punkt 2 i domskonklusionen i den appellerede dom udsættes, for så vidt som Retten herved annullerede den omtvistede afgørelse og den franske version heraf, hvad angår Kommissionens afslag på at give en mere omfattende aktindsigt i erklæringerne om fravær af interessekonflikter, indtil afsigelsen af den dom, der afslutter appelsagen til prøvelse af denne dom.
–
De personer, der fremsatte begæringen, tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
24
De personer, der fremsatte begæringen, har nedlagt følgende påstande:
–
Anmodningen om foreløbige forholdsregler forkastes.
–
Subsidiært forkastes denne anmodning alene for så vidt angår Fabien Courtois begæring om aktindsigt.
–
Kommissionens øvrige påstande forkastes.
–
Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, subsidiært udsættes afgørelsen herom.
Anmodningen om foreløbige forholdsregler
25
Det skal bemærkes, at selv om en appel af en dom afsagt af Retten i henhold til artikel 60 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol principielt ikke har opsættende virkning, kan Domstolen i henhold til artikel 278 TEUF, hvis den finder, at omstændighederne kræver det, udsætte fuldbyrdelsen af den appellerede dom (kendelse afsagt af Domstolens vicepræsident den 19.8.2024, Puigdemont i Casamajó og Comín i Oliveres mod Parlamentet, C-600/22 P-R, EU:C:2024:673, præmis 52 og den deri nævnte retspraksis).
26
I henhold til artikel 160, stk. 3, i Domstolens procesreglement skal anmodninger i henhold til artikel 278 TEUF om udsættelse af gennemførelsen af en retsakt fra en institution angive søgsmålets genstand, de omstændigheder, der medfører uopsættelighed, og de faktiske og retlige grunde til, at den foreløbige forholdsregel, anmodningen vedrører, umiddelbart forekommer begrundet.
27
Dommeren i sager om foreløbige forholdsregler kan således kun foreskrive foreløbige forholdsregler, såfremt det er godtgjort, at de umiddelbart er berettigede af faktiske og retlige grunde (fumus boni juris), og såfremt der foreligger uopsættelighed, dvs. at det for at undgå en alvorlig og uoprettelig skade for den part, der har anmodet om dem, er nødvendigt at foreskrive dem og tillægge dem retsvirkninger før afgørelsen om sagens realitet. Dommeren i sager om foreløbige forholdsregler foretager i givet fald også en afvejning af de foreliggende interesser. Disse betingelser er kumulative, således at anmodningen om foreløbige forholdsregler ikke kan tages til følge, når en af disse betingelser ikke er opfyldt (jf. i denne retning kendelse afsagt af Domstolens vicepræsident den 11.4.2024, Vivendi mod Kommissionen, C-90/24 P(R), EU:C:2024:318, præmis 56 og den deri nævnte retspraksis).
Fumus boni juris
Argumenter
– Kommissionens argumentation
28
Kommissionen har gjort gældende, at betingelsen om fumus boni juris er opfyldt.
29
Kommissionen er af den opfattelse, at Retten i den appellerede dom foretog en fejlagtig fortolkning og anvendelse af betingelserne i artikel 9, stk. 1, litra b), i forordning 2018/1725.
30
Hvad angår den betingelse, der er fastsat i denne bestemmelse, hvorefter den person, der begærer aktindsigt i dokumenter, skal godtgøre, at fremsendelsen af personoplysninger er nødvendig til et specifikt formål i samfundets interesse, har Kommissionen indledningsvis gjort gældende, at Retten foretog en urigtig gengivelse af den oprindelige begæring om aktindsigt og af den genfremsatte begæring, idet den i den appellerede doms præmis 68 fastslog, at det af disse begæringer kunne udledes, at de personer, der havde fremsat begæringen, forfulgte formålet om at kontrollere upartiskheden hos medlemmerne af forhandlingsteamet.
31
Kommissionen har dernæst gjort gældende, at Retten under alle omstændigheder fejlagtigt fastslog, at dette formål udgjorde et specifikt formål i samfundets interesse som omhandlet i artikel 9, stk. 1, litra b), i forordning 2018/1725.
32
Kommissionen har endelig gjort gældende, at Retten i den appellerede doms præmis 73 med urette fastslog, at de personer, der havde fremsat begæringen, havde godtgjort, at fremsendelsen af de omhandlede personoplysninger, dvs. navne, fornavne og medlemmerne af forhandlingsteamets professionelle eller institutionelle rolle, var nødvendig for at nå det tilsigtede mål.
33
Kommissionen har i denne henseende anført, at det følger af Domstolens praksis, navnlig af dom af 21. marts 2024, Landeshauptstadt Wiesbaden (C-61/22, EU:C:2024:251), at den person, der indgiver en begæring om aktindsigt i personoplysninger, skal godtgøre, at fremsendelsen heraf er den mest egnede foranstaltning blandt de øvrige foranstaltninger, der er til rådighed, med henblik på opfyldelse af det forfulgte mål, hvilket Retten i øvrigt bemærkede i den appellerede doms præmis 60.
34
I den appellerede doms præmis 84 begrænsede Retten sig imidlertid til at fastslå, at udbredelsen af for- og efternavne på medlemmerne af forhandlingsteamet til de personer, der havde fremsat begæringen, var nødvendig for at nå det forfulgte mål, uden at præcisere, at der var tale om den eneste foranstaltning, der var til rådighed.
35
Kommissionen har tilføjet, at den omstændighed, at erklæringerne om fravær af interessekonflikter blev fremsendt til de personer, der havde fremsat begæringen, i anonymiseret version, under alle omstændigheder allerede har gjort det muligt at nå det forfulgte mål, uanset om identiteten på underskriverne af disse dokumenter er blevet udeladt. Takket være denne fremsendelse var de personer, der havde fremsat begæringen, nemlig i stand til at kontrollere, om medlemmerne af forhandlingsteamet, der er offentligt ansatte, havde overholdt de krav om gennemsigtighed, der finder anvendelse i enhver procedure vedrørende Unionens offentlige kontrakter. At hævde det modsatte er ensbetydende med at rejse tvivl om selve gyldigheden af de pågældende erklæringer.
36
Hvad angår betingelsen i artikel 9, stk. 1, litra b), i forordning 2018/1725, hvorefter den anmodede institution skal undersøge, om der er grund til at antage, at fremsendelsen af personoplysninger vil skade den registreredes legitime interesse, og i så fald påviseligt foretage en afvejning af de forskellige berørte interesser mod hinanden med henblik på at vurdere, om fremsendelsen af de ønskede oplysningerne står i et rimeligt forhold til det specifikke mål, har Kommissionen gjort gældende, at Retten begik en retlig fejl ved i den appellerede doms præmis 85 at fastslå, at Kommissionen ikke havde foretaget en korrekt afvejning.
37
Kommissionen har gjort gældende, at denne analyse, således som Domstolen har fastslået med hensyn til de begrænsninger, der kan fastsættes for de rettigheder, der følger af artikel 7 og 8 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), indebærer, at der skal foretages en vurdering dels af alvoren af det indgreb, som fremsendelsen af personoplysninger indebærer, dels af betydningen af det forfulgte specifikke formål i samfundets interesse. Den har navnlig henvist til dom af 22. november 2022, Luxembourg Business Registers (C-37/20 og C-601/20, EU:C:2022:912).
38
Ifølge Kommissionen udgør udbredelsen af identiteten på medlemmerne af forhandlingsteamet et særligt alvorligt indgreb i de pågældende personer privatliv, idet de bl.a. udsættes for uønskede eksterne kontakter, henset til, at fremstilling af covid-19-vacciner er et følsomt emne, hvilket Retten i øvrigt anerkendte i den appellerede doms præmis 77. De berørte personer vil også risikere i fremtiden systematisk at blive udpeget af en stor del af offentligheden som værende ansvarlige for eventuelle problemer i forbindelse med covid-19-vaccinerne. En sådan skade vil desuden hurtigt blive konkretiseret gennem udbredelsen af de berørte personers identitet på internettet.
39
Kommissionen har tilføjet, at denne situation vil være til stor skade for dens og medlemsstaternes mulighed for i fremtiden at anvende deres personale til forhandling og indgåelse af lignende kontrakter.
40
Da medlemmerne af dette team ikke havde ledende stillinger i institutionen og alene spillede en rent teknisk rolle i forhandlingsproceduren, var det forfulgte mål om at efterprøve deres upartiskhed til gengæld af mindre betydning, end hvis der havde været tale om personer, der havde haft en reel beslutningskompetence i den nævnte procedure.
41
Dette mål kan desuden ikke retfærdiggøre et så alvorligt indgreb i de pågældende personers privatliv, som udbredelsen af deres identitet ville medføre.
42
Endelig er det nævnte mål allerede i vidt omfang nået med udbredelsen af anonymiserede erklæringer om fravær af interessekonflikter.
43
Kommissionen har under henvisning til de principper, som Domstolen har opstillet i dom af 22. november 2022, Luxembourg Business Registers (C-37/20 og C-601/20, EU:C:2022:912, præmis 65 og 83), tilføjet, at Retten burde have taget hensyn til den omstændighed, at kontrollen med, at der ikke foreligger nogen konflikter mellem offentligt ansattes interesser i forbindelse med udøvelsen af deres hverv, alene henhører under de kompetente myndigheder i medlemsstaterne, der er underlagt særlige forpligtelser på dette område. For at opfylde proportionalitetskravet er det desuden nødvendigt, at de registrerede har tilstrækkelige garantier, der gør det muligt effektivt at beskytte deres personoplysninger mod risikoen for misbrug, idet nødvendigheden af sådanne garantier er så meget desto vigtigere, når personoplysningerne gøres tilgængelige for offentligheden og for et potentielt ubegrænset antal personer.
44
Offentliggørelsen af identiteten på medlemmerne af forhandlingsteamet udgør derfor et uforholdsmæssigt indgreb i beskyttelsen af deres privatliv.
45
Retten fastslog derfor fejlagtigt i den appellerede doms præmis 85, at Kommissionen ikke havde foretaget en korrekt afvejning af de foreliggende interesser.
– Den argumentation, der er fremført af de personer, der fremsatte begæringen
46
De personer, der fremsatte begæringen, har gjort gældende, at betingelsen om fumus boni juris ikke er opfyldt, eftersom Kommissionen ikke har påberåbt sig noget væsentligt anbringende til støtte for anfægtelsen af den appellerede dom.
47
Hvad angår den fejlagtige gengivelse af beviserne, som Kommissionen har gjort gældende, har de under henvisning til dom af 16. februar 2023, Kommissionen mod Italien og Spanien (C-635/20 P, EU:C:2023:98, præmis 127), anført, at en urigtig gengivelse af beviser forudsætter, at Retten åbenbart har overskredet grænserne for en rimelig bedømmelse af beviserne, og at det ikke er tilstrækkeligt at godtgøre, at et dokument kan være genstand for en anden fortolkning end den, som Retten har lagt til grund. Det er deres opfattelse, at Kommissionen på ingen måde har godtgjort, at disse betingelser er opfyldt, og at den i realiteten ønsker at rejse tvivl om Rettens vurdering af de faktiske omstændigheder.
48
Hvad angår de retlige fejl, som Retten angiveligt har begået i forbindelse med fortolkningen af artikel 9, stk. 1, litra b), i forordning 2018/1725, har de personer, der fremsatte begæringen, indledningsvis gjort gældende, at Retten med rette konkluderede, at det forfulgte mål om at kontrollere upartiskheden hos medlemmerne af forhandlingsteamet udgør et specifikt formål i samfundets interesse som omhandlet i denne bestemmelse.
49
De personer, der fremsatte begæringen, har i denne forbindelse anført, at Kommissionen ikke på den ene side kan gøre gældende, at det omhandlede mål ikke er »i samfundets interesse«, og på den anden side samtidig anerkende, at kontrollen af medlemmernes upartiskhed er »i samfundets interesse«. Kommissionens argumentation er ligeledes selvmodsigende, når den påberåber sig nødvendigheden af ikke at offentliggøre navnene på de pågældende personer, samtidig med at den hævder, at de kun har spillet en rent teknisk rolle i forhandlingen. En forhandlers funktion er under alle omstændigheder i sagens natur at påvirke indholdet af den endelige afgørelse.
50
De personer, der fremsatte begæringen, har dernæst gjort gældende, at i modsætning til hvad Kommissionen har hævdet, er udbredelsen af identiteten på de medlemmer af forhandlingsteamet, der har underskrevet erklæringerne om fravær af interessekonflikter, nødvendig for at kunne efterprøve deres upartiskhed, og de har tilføjet, at navnene på de utallige personer, som har medvirket privat eller offentligt i »samme sag«, i øvrigt allerede er offentligt tilgængelige.
51
Endelig har de gjort gældende, at det er åbenlyst, at Retten ikke begik en retlig fejl, da den i den appellerede doms præmis 85 fastslog, at Kommissionen ikke havde foretaget en korrekt afvejning af de foreliggende interesse i henhold til artikel 9, stk. 1, litra b), i forordning 2018/1725.
52
De personer, der fremsatte begæringen, har i denne forbindelse anfægtet Kommissionens analyse, hvorefter den skade, der forårsages ved udbredelsen af de berørte personers identitet, er alvorlig. Den blotte mulighed for, at medlemmerne af forhandlingsteamet udsættes for uønskede eksterne kontakter, betyder nemlig ikke, at de løber en risiko for skade på deres fysiske og psykiske integritet, således som Kommissionen har hævdet. De har påpeget, at i et demokratisk samfund kan enhver, også erhvervsmæssigt, blive kontaktet uden selv at have anmodet om det.
53
De personer, der fremsatte begæringen, er af den opfattelse, at det forfulgte mål om at efterprøve de nævnte personers upartiskhed er vigtigt, fordi forhandlerne påvirker beslutningsprocessen. De har på ny fremhævet det begrænsede omfang af deres begæring, for så vidt som den kun vedrører de berørte personers identitet og professionelle rolle, men også den omstændighed, at fremsendelsen af en erklæring om fravær af interessekonflikter, hvori underskriverens identitet er blevet skjult, således som Retten fastslog i den appellerede doms præmis 84, ikke gør det muligt at efterprøve vedkommendes upartiskhed.
Bedømmelse
54
I henhold til fast praksis er betingelsen om fumus boni juris opfyldt, når mindst et af de anbringender, som den part, der anmoder om de foreløbige forholdsregler, har gjort gældende til støtte for hovedsagen, umiddelbart forekommer relevant og under alle omstændigheder ikke er uden rimeligt grundlag. Dette er bl.a. tilfældet, når et af de fremsatte anbringender rejser komplekse juridiske spørgsmål, hvis løsning ikke gør sig gældende uden videre og dermed fortjener en dybere undersøgelse, som ikke kan foretages af dommeren i sager om foreløbige forholdsregler, men skal være genstand for hovedsagen, eller når der er en væsentlig juridisk uenighed mellem parterne, hvis løsning ikke gør sig gældende uden videre (kendelse afsagt af Domstolens vicepræsident den 20.12.2019, Puigdemont i Casamajó og Comín i Oliveres mod Parlamentet, C-646/19 P(R), EU:C:2019:1149, præmis 52, og kendelse af 8.4.2020, Kommissionen mod Polen, C-791/19 R, EU:C:2020:277, præmis 52).
55
Kommissionen har med sit andet anbringende til støtte for appellen gjort gældende, at Retten begik retlige fejl ved fortolkningen og anvendelsen af artikel 9, stk. 1, litra b), i forordning nr. 2018/1725, hvilket bevirkede, at Retten fejlagtigt konkluderede, at Kommissionen ikke kunne basere sit afslag på en mere omfattende aktindsigt i erklæringerne om fravær af interessekonflikter på artikel 4, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1049/2001.
56
Det skal indledningsvis bemærkes, at ifølge faste retspraksis er formålet med forordning nr. 1049/2001, som det er anført i fjerde betragtning til forordningen og i dennes artikel 1, at give offentligheden den videst mulige ret til aktindsigt i institutionernes dokumenter (domme af 28.6.2012, Kommissionen mod Éditions Odile Jacob, C-404/10 P, EU:C:2012:393, præmis 111, og Kommissionen mod Agrofert Holding, C-477/10 P, EU:C:2012:394, præmis 53, og dom af 14.11.2013, LPN og Finland mod Kommissionen, C-514/11 P og C-605/11 P, EU:C:2013:738, præmis 40).
57
Princippet om, at der skal gives offentligheden størst mulig aktindsigt i dokumenterne, er ikke desto mindre underlagt visse begrænsninger af hensyn til offentlige og private interesser. Forordning nr. 1049/2001, og navnlig 11. betragtning hertil samt artikel 4 i denne forordning, fastsætter nemlig en undtagelsesordning, der pålægger institutionerne og kontorerne og agenturerne ikke at udbrede dokumenter i det tilfælde, hvor denne udbredelse vil skade en af disse interesser (jf. i denne retning domme af 28.6.2012, Kommissionen mod Éditions Odile Jacob, C-404/10 P, EU:C:2012:393, præmis 111, og Kommissionen mod Agrofert Holding, C-477/10 P, EU:C:2012:394, præmis 53, og dom af 14.11.2013, LPN og Finland mod Kommissionen, C-514/11 P og C-605/11 P, EU:C:2013:738, præmis 40).
58
Det skal i denne henseende bemærkes, at det i artikel 4, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1049/2001 fastsættes, at EU-institutionerne afslår at give aktindsigt i et dokument, hvis udbredelse ville være til skade for privatlivets fred og den enkeltes integritet, navnlig i henhold til EU-lovgivningen om beskyttelse af personoplysninger.
59
Når formålet med en begæring er at opnå aktindsigt i personoplysninger i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 3, nr. 1), i forordning 2018/1725, gælder bestemmelserne i denne forordning fuldt ud (jf. analogt dom af 16.7.2015, ClientEarth og PAN Europe mod EFSA, C-615/13 P, EU:C:2015:489, præmis 44 og den deri nævnte retspraksis).
60
I det foreliggende tilfælde er det ubestridt, at de ønskede oplysninger, nemlig for- og efternavnene på medlemmerne af forhandlingsteamet, der gør det muligt at identificere de personer, der har deltaget i forhandlingerne om forhåndsaftalerne om køb af covid-19-vacciner, udgør personoplysninger som omhandlet i artikel 3, nr. 1), i forordning 2018/1725, hvilke oplysninger omfatter enhver form for information om en identificeret eller identificérbar fysisk person.
61
Således kan personoplysninger kun fremsendes til tredjemand på grundlag af forordning nr. 1049/2001, hvis denne fremsendelse opfylder betingelserne i artikel 9, stk. 1, litra a) eller b), i forordning 2018/1725 og udgør en lovlig behandling i overensstemmelse med kravene i sidstnævnte forordnings artikel 5 (jf. analogt dom af 2.10.2014, Strack mod Kommissionen, C-127/13 P, EU:C:2014:2250, præmis 104).
62
Kommissionen har i sin appel bl.a. gjort gældende, at Retten i den appellerede dom begik en fejl ved fortolkningen og anvendelsen af betingelsen i artikel 9, stk. 1, litra b), i forordning 2018/1725, der fastsætter, at når modtageren af personoplysningerne har godtgjort, at fremsendelsen af oplysningerne til vedkommende er nødvendig til et specifikt formål i samfundets interesse, og der er grund til at formode, at oplysningerne vil skade den registreredes legitime interesser, skal den dataansvarlige for behandlingen af disse personoplysninger efter påviseligt at have afvejet de forskellige berørte interesser mod hinanden, fastslå, om fremsendelsen af personoplysningerne står i et rimeligt forhold til det specifikke formål. Ifølge Kommissionen fastslog Retten nemlig fejlagtigt i denne doms præmis 85, at Kommissionen ikke havde taget tilstrækkeligt hensyn til de forskellige omstændigheder i den foreliggende sag med henblik på at foretage en korrekt afvejning af de foreliggende interesser.
63
De forskellige berørte interesser i den foreliggende sag er på den ene side medlemmerne af forhandlingsteamets interesse i, at deres identitet ikke udbredes, således at deres privatliv beskyttes, og på den anden side, således som det fremgår af den appellerede doms præmis 66, 70, 71 og 84, den interesse, som de personer, der fremsatte begæringen, havde i, at den forhandlingsproces vedrørende forhåndsaftaler om køb af covid-19-vacciner, som Kommissionen gennemførte på medlemsstaternes vegne, var gennemsigtig med henblik på at gøre det muligt for EU-borgerne at efterprøve, om medlemmerne af dette forhandlingsteam var upartiske, og navnlig at sikre sig, at der ikke forelå nogen interessekonflikt mellem de pågældende personer og vaccineproducenterne.
64
Hvad angår den respektive betydning af disse forskellige interesser bemærkes for så vidt angår forhandlingsteamets medlemmers interesse i, at deres identitet ikke udbredes, at det følger af fast retspraksis, at tilrådighedsstillelse af personoplysninger for tredjemænd udgør et indgreb i de grundlæggende rettigheder, der er sikret ved chartrets artikel 7 og 8, uanset hvad de fremsendte oplysninger efterfølgende bruges til (dom af 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 og C-601/20, EU:C:2022:912, præmis 39 og den deri nævnte retspraksis).
65
Vurderingen af alvoren af et sådant indgreb indebærer, at der skal tages hensyn til arten af de omhandlede personoplysninger, navnlig til disse oplysningers eventuelt følsomme karakter, samt til arten af og den konkrete fremgangsmåde ved behandlingen af oplysningerne, navnlig antallet af personer, der har adgang til disse oplysninger, og de nærmere vilkår for adgangen til disse oplysninger. Eventuelt skal der også tages hensyn til, om der findes foranstaltninger, der har til formål at forebygge risikoen for, at der sker retsstridige former for behandling af disse oplysninger (dom af 21.3.2024, Landeshauptstadt Wiesbaden, C-61/22, EU:C:2024:251, præmis 106).
66
I det foreliggende tilfælde vedrører de personoplysninger, der ønskes udleveret, identiteten på og den erhvervsmæssige beskæftigelse for de ansatte i Kommissionen og medlemsstaterne, som deltog i de forhandlinger af forhåndsaftaler om køb af covid-19-vacciner, som Kommissionen førte på medlemsstaternes vegne.
67
Det er desuden ubestridt, således som Retten i øvrigt bemærkede i den appellerede doms præmis 77, at begæringen om aktindsigt i disse oplysninger blev fremsat i en sammenhæng, der var kendetegnet ved en mistillid fra en del af unionsborgerne over for den vaccinationsstrategi, som Kommissionen havde fremmet. I denne præmis 77 tilføjede Retten, at under disse omstændigheder var eksponeringen af medlemmerne af forhandlingsteamet for uønskede eksterne kontakter efter offentliggørelsen af deres identitet ikke blot hypotetisk. I denne doms præmis 78 præciserede Retten, at den omstændighed, at de personer, der havde fremsat begæringen, ikke havde anmodet om, at der blev udleveret oplysninger om adressen på medlemmerne af dette team eller oplysninger omfattet af artikel 10 i forordning 2018/1725, der vedrører særlige kategorier af personoplysninger, ikke kunne rejse tvivl om denne konklusion, eftersom udbredelsen af en persons identitet giver mulighed for at søge efter vedkommende og dermed finde sådanne oplysninger.
68
Følsomheden af emnet vedrørende covid-19-vaccinationsstrategien synes i øvrigt bekræftet af det høje antal enkeltpersoner, der er involveret i den foreliggende retssag, og af den omstændighed, at disse personer desuden udgør en del af gruppen af 86000 andragere, i hvis navn og på hvis vegne den oprindelige begæring blev indgivet til Kommissionen.
69
Det kan derfor anses for tilstrækkeligt sandsynligt, at identiteten på de medlemmer af forhandlingsteamet, der har underskrevet erklæringerne om fravær af interessekonflikter, efter at være blevet udbredt, hurtigt vil blive udbredt på internettet og navnlig på sociale netværk.
70
I et sådant tilfælde ville de omhandlede oplysninger være tilgængelige for et potentielt ubegrænset antal personer, således at personer, der ønsker at få disse oplysninger af andre grunde end dem, der har begrundet deres fremsendelse, frit kan få adgang til dem (jf. i denne retning dom af 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 og C-601/20, EU:C:2022:912, præmis 42 og den deri nævnte retspraksis).
71
Endvidere forværres de potentielle konsekvenser for de registrerede, der følger af et eventuelt misbrug af deres personoplysninger, af det forhold, at de nævnte oplysninger, når de først er gjort tilgængelige for offentligheden, ikke blot kan tilgås frit, men også lagres og spredes, og at det i tilfælde af en sådan successiv behandling bliver endnu vanskeligere eller endog illusorisk for de berørte personer at forsvare sig effektivt mod misbrug (jf. i denne retning dom af 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 og C-601/20, EU:C:2022:912, præmis 43).
72
En sådan risiko er så meget desto mere sandsynlig, som de omhandlede oplysninger i det foreliggende tilfælde kun vedrører et meget begrænset antal fysiske personer.
73
Det synes derfor ikke umiddelbart at være udelukket, at Domstolen inden for rammerne af den appel, der er indbragt for den, kan anse udbredelsen af disse personers identitet for et alvorligt indgreb i de rettigheder, der er sikret ved chartrets artikel 7 og 8.
74
Hvad angår betydningen af det mål, som de personer, der fremsatte begæringen, havde om at sikre gennemsigtighed i Kommissionens forhandlingsproces med henblik på at gøre det muligt for EU-borgerne at kontrollere, at medlemmerne af forhandlingsteamet var upartiske i forhold til vaccineproducenterne, skal det bemærkes, at åbenhed sikrer EU-institutionerne en større legitimitet og effektivitet og gør dem mere ansvarlige over for EU-borgerne i et demokratisk system (jf. i denne retning dom af 22.1.2020, PTC Therapeutics International mod EMA, C-175/18 P, EU:C:2020:30, præmis 53 og den deri nævnte retspraksis).
75
Som Retten præciserede i den appellerede doms præmis 71, vil gennemsigtigheden af den proces, som Kommissionen fulgte i forbindelse med forhandlingerne med producenterne af covid-19-vacciner, og af indgåelsen af forhåndsaftalerne om køb af vacciner kunne bidrage til at øge EU-borgernes tillid til den vaccinestrategi, som denne institution var fortaler for, og følgelig til bl.a. at bekæmpe udbredelsen af falske oplysninger for så vidt angår betingelserne for forhandling og indgåelse af de nævnte kontrakter.
76
Som anført af Kommissionen forholder det sig ikke desto mindre således, at kontrollen med overholdelsen af de fagetiske krav for de ansatte i Kommissionen og medlemsstaterne, der indgår i forhandlingsteamet, først og fremmest påhviler de kompetente offentlige myndigheder (jf. analogt dom af 22.11.2022, Luxembourg Business Registers, C-37/20 og C-601/20, EU:C:2022:912, præmis 83).
77
Desuden og frem for alt følger det af Domstolens praksis, at der ved den afvejning, som en institution skal foretage, inden den udbreder oplysninger om en fysisk person, mellem Unionens interesse i at sikre gennemsigtigheden af dens handlinger og krænkelsen af de rettigheder, der er sikret ved chartrets artikel 7 og 8, ikke automatisk kan tillægges formålet om gennemsigtighed forrang for retten til beskyttelse af personoplysninger (jf. i denne retning dom af 9.11.2010, Volker und Markus Schecke og Eifert, C-92/09 og C-93/09, EU:C:2010:662, præmis 85 og den deri nævnte retspraksis).
78
Henset til det ovenstående kan det ikke umiddelbart udelukkes, at Domstolen i forbindelse med behandlingen af den indbragte appel finder, at den afvejning af de forskellige berørte interesser mod hinanden, der skal foretages i henhold til artikel 9, stk. 1, litra b), i forordning 2018/1725, viser, at den interesse, som medlemmerne af forhandlingsteamet har i, at deres identitet ikke udbredes, går forud for det formål, der blev forfulgt af de personer, der fremsatte begæringen, om at gøre det muligt at efterprøve disse medlemmers upartiskhed.
79
Uden at det er fornødent inden for rammerne af den foreliggende sag at tage stilling til, om Kommissionens andet anbringende vedrørende Rettens fejlagtige anvendelse af artikel 9, stk. 1, litra b), i forordning 2018/1725, hvilket alene henhører under kompetencen for den ret, der træffer afgørelse om sagens realitet, er velbegrundet, skal det følgelig fastslås, at dette anbringende umiddelbart ikke forekommer at være uden rimeligt grundlag.
80
Henset til ovenstående betragtninger skal det fastslås, at betingelsen om fumus boni juris er opfyldt i den foreliggende sag.
Uopsættelighed
Argumenter
81
Kommissionen har gjort gældende, at betingelsen om uopsættelighed er opfyldt, henset til den alvorlige og uoprettelige skade, som medlemmerne af forhandlingsteamet vil lide, hvis deres identitet bliver offentliggjort, inden Domstolen tager stilling til realiteten.
82
Kommissionen har med henvisning til præmis 81 i kendelse afsagt af Domstolens vicepræsident den 11. april 2024, Vivendi mod Kommissionen (C-90/24 P(R), EU:C:2024:318), anført, at tilsidesættelsen af de grundlæggende rettigheder, der er fastsat i chartrets artikel 7 og 8, skal vurderes i lyset af samtlige omstændigheder i sagen med henblik på at fastslå, om omfanget og arten af den skade, som denne tilsidesættelse medfører, begrunder, at den anses for at være alvorlig og uoprettelig.
83
Kommissionen har gjort gældende, at hvis dens anmodning om udsættelse af gennemførelsen af den appellerede dom ikke tages til følge i det foreliggende tilfælde, er den med henblik på gennemførelsen af denne dom forpligtet til at oplyse identiteten på de medlemmer af forhandlingsteamet, der har underskrevet erklæringerne om fravær af interessekonflikter.
84
Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt disse personer faktisk vil lide skade som følge heraf, har Kommissionen gjort gældende, at de højst sandsynligt vil blive udsat for uønskede eksterne kontakter, herunder i givet fald angreb på deres fysiske integritet og chikane. Henset til den omstændighed, at vacciner mod covid-19 er et ekstremt følsomt emne og den stærke modstand, som mange mennesker har mod disse vacciner, risikerer udbredelsen af identiteten på medlemmerne af forhandlingsteamet nemlig at »udsætte disse medlemmer for reelle trusler om aggression« som reaktion på enhver beslutning, der træffes af europæiske eller nationale instanser på dette område, men også i tilfælde af eventuelle bivirkninger af covid-19-vacciner.
85
Kommissionen har tilføjet, at en sådan skade kan have direkte konsekvenser for den, eftersom den som ansvarlig for forvaltningen af proceduren for forhandling og indgåelse af forhåndsaftaler om køb af vacciner mod covid-19 har pligt til at undgå, at medlemmerne af forhandlingsteamet lider skade som følge af udførelsen af deres opgaver.
86
Det er endvidere Kommissionens opfattelse, at en sådan skade skal anses for alvorlig, ikke blot fordi den vedrører en mulig skade på de berørte personers fysiske integritet og mentale sundhed, men også i lyset af de principper, der følger af dom af 22. november 2022, Luxembourg Business Registers (C-37/20 og C-601/20, EU:C:2022:912), fordi det forhold, at personoplysninger gøres tilgængelige for offentligheden, gør det muligt for et potentielt ubegrænset antal personer at få adgang til dem, eventuelt af grunde, der ikke har forbindelse med det formål, der forfølges med deres offentliggørelse.
87
Kommissionen har desuden med henvisning til kendelse afsagt af Domstolens vicepræsident den 11. april 2024, Vivendi mod Kommissionen (C-90/24 P(R), EU:C:2024:318), gjort gældende, at en sådan skade er uoprettelig.
88
Endelig kan den nævnte skade så meget desto hurtigere opstå, som de udbredte oplysninger sandsynligvis hurtigt vil blive spredt på internettet og videresendt på sociale netværk.
89
De personer, der fremsatte begæringen, har derimod gjort gældende, at betingelsen om uopsættelighed ikke er opfyldt.
90
De har henvist til Europa-Parlamentets beslutning af 12. juli 2023 med overskriften »COVID-19-pandemien«: indhøstede erfaringer og anbefalinger for fremtiden«, der anbefaler, at de erklæringer om fravær af interessekonflikter, som forhandlerne af kontrakterne om køb af covid-19-vacciner har afgivet, bør offentliggøres.
91
De har påpeget, at Kommissionen under retsmødet i den sag, der gav anledning til den appellerede dom, valgte at lade sig repræsentere af flere befuldmægtigede, hvis identitet således blev kendt.
92
Subsidiært har de personer, der fremsatte begæringen, nedlagt påstand om, at anmodningen om foreløbige forholdsregler alene afvises, for så vidt som den vedrører den begæring om aktindsigt, der er indgivet af Fabien Courtois, som har forpligtet sig til at garantere, at de oplysninger, som Kommissionen fremsender til ham, forbliver fortrolige.
Bedømmelse
93
Ifølge Domstolens faste praksis er formålet med en sag om foreløbige forholdsregler at sikre den fulde virkning af den fremtidige endelige afgørelse med henblik på at undgå en lakune i den retsbeskyttelse, som Domstolen sikrer. Det er for at opfylde denne målsætning, at uopsætteligheden skal vurderes i forhold til, hvor nødvendigt det er, at der træffes en foreløbig afgørelse med henblik på at undgå et alvorligt og uopretteligt skade for den part, der anmoder om den midlertidige beskyttelse. Det er denne part, som skal godtgøre, at den ikke kan afvente afgørelsen i hovedsagen uden at risikere at blive påført en sådan skade. Med henblik på at godtgøre, at der foreligger en sådan alvorlig og uoprettelig skade, er det ikke nødvendigt, at det godtgøres, at der er en absolut vished for, at skaden indtræder. Det er tilstrækkeligt, at skaden kan forudsiges med en tilstrækkelig grad af sandsynlighed (kendelse af 17.12.2018, Kommissionen mod Polen, C-619/18 R, EU:C:2018:1021, præmis 60 og den deri nævnte retspraksis).
94
Derudover skal dommeren i sager om foreløbige forholdsregler alene med henblik på vurderingen af spørgsmålet om uopsættelighed, og uden at dette indebærer nogen stillingtagen fra Domstolens side til, om de klagepunkter, der er fremført af den anmodende part vedrørende substansen, er begrundede, lægge til grund, at disse klagepunkter eventuelt kan tiltrædes. Den alvorlige og uoprettelige skade, hvis sandsynlige indtræden skal godtgøres, er den, der i givet fald følger, i tilfælde af at det afvises at anordne de foreløbige forholdsregler, der er anmodet om, såfremt søgsmålet efterfølgende tages til følge ved realitetsbehandlingen (kendelse af 17.12.2018, Kommissionen mod Polen, C-619/18 R, EU:C:2018:1021, præmis 61 og den deri nævnte retspraksis).
95
I det foreliggende tilfælde skal det indledningsvis bemærkes, at den skade, som Kommissionen har påberåbt sig i forbindelse med retten til respekt for privatlivet, følger direkte af den adfærd, som Kommissionen ifølge Kommissionen selv tvinges til at udvise over for medlemmerne af forhandlingsteamet for at efterkomme den appellerede dom (jf. analogt kendelse afsagt af Domstolens vicepræsident den 11.4.2024, Vivendi mod Kommissionen, C-90/24 P(R), EU:C:2024:318, præmis 74).
96
Det følger heraf, at Kommissionen med sin anmodning om foreløbige forholdsregler ikke har tilsigtet at handle i stedet for tredjemand, der selvstændigt berøres af virkningerne af den omtvistede afgørelse, men på egne vegne med henblik på at beskytte sine egne interesser ved at undgå at blive foranlediget til selv at forvolde disse personer en alvorlig og uoprettelig skade, som den i øvrigt eventuelt kan pålægges ansvaret for i et tilfælde, hvor denne skade forvoldes de sidstnævnte som følge af deres forbindelser med Kommissionen, uden at de nævnte personer selv kan opnå en midlertidig beskyttelse, hvorved det undgås, at nævnte skade indtræffer (jf. analogt kendelse afsagt af Domstolens vicepræsident den 11.4.2024, Vivendi mod Kommissionen, C-90/24 P(R), EU:C:2024:318, præmis 75).
97
Under disse omstændigheder kan Kommissionen påberåbe sig en sådan skade med henblik på at godtgøre, at betingelsen om uopsættelighed er opfyldt (jf. i denne retning kendelse afsagt af Domstolens vicepræsident den 11.4.2024, Vivendi mod Kommissionen, C-90/24 P(R), EU:C:2024:318, præmis 76).
98
Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt den umiddelbare gennemførelse af den appellerede dom kan medføre en alvorlig og uoprettelig skade som omhandlet i den retspraksis, der er nævnt i denne kendelses præmis 93 og 94, skal det indledningsvis bemærkes, at Kommissionen i henhold til artikel 266 TEUF har pligt til at gennemføre de til den appellerede doms opfyldelse nødvendige foranstaltninger. I det foreliggende tilfælde synes denne institution, således som den har anført, at være forpligtet til at oplyse de personer, der fremsatte begæringen, om identiteten på de personer, der har underskrevet erklæringerne om fravær af interessekonflikter, dvs. medlemmerne af forhandlingsteamet.
99
Hvad dernæst angår den skade, der kan følge af en sådan udbredelse, følger det af Domstolens praksis, at krænkelsen af visse grundlæggende rettigheder, såsom retten til respekt for privatlivet, der er fastsat i chartrets artikel 7, skal vurderes i lyset af samtlige foreliggende omstændigheder med henblik på at afgøre, om omfanget og arten af den skade, som denne krænkelse indebærer, begrunder, at skaden anses for at være alvorlig og uoprettelig (jf. i denne retning kendelse afsagt af Domstolens vicepræsident den 11.4.2024, Vivendi mod Kommissionen, C-90/24 P(R), EU:C:2024:318, præmis 81 og den deri nævnte retspraksis).
100
Som det er fastslået i denne kendelses præmis 73, synes udbredelsen af identiteten på de medlemmer af forhandlingsteamet, der har underskrevet erklæringerne om fravær af interessekonflikter, med en tilstrækkelig grad af sandsynlighed med henblik på foreløbige forholdsregler at kunne medføre et alvorligt indgreb i disse personers rettigheder, der er sikret ved chartrets artikel 7 og 8.
101
Det skal tilføjes, at det i mangel af specifikke og præcise garantier ikke kan lægges til grund, at en sådan skade med sikkerhed kan undgås ved at fremsende disse oplysninger til en enkelt person, således som de personer, der fremsatte begæringen, subsidiært har gjort gældende i deres svarskrift.
102
Desuden kan den ikkeøkonomiske skade, der følger af en sådan krænkelse af retten til privatliv, ikke fjernes fuldstændigt af en økonomisk erstatning eller ophæves efterfølgende, såfremt den appellerede dom ophæves, således at den skal anses for at være uoprettelig (jf. i denne retning kendelse afsagt af Domstolens vicepræsident den 11.4.2024, Vivendi mod Kommissionen, C-90/24 P(R), EU:C:2024:318, præmis 91).
103
Endelig er en sådan skade på forhånd uoprettelig, eftersom de pågældende oplysninger, når de først er blevet offentliggjort, sandsynligvis hurtigt vil blive spredt på internettet i betragtning af følsomheden af spørgsmålene vedrørende vacciner mod covid-19, således at det i praksis vil være umuligt at få dem fjernet efterfølgende, hvis den appellerede dom skulle blive ophævet.
104
Såfremt den foreliggende anmodning om foreløbige forholdsregler ikke tages til følge, mister den appel, der er iværksat for Domstolen, under alle omstændigheder i det væsentlige sin interesse for så vidt angår spørgsmålet om, hvorvidt Retten ved den appellerede dom med urette annullerede Kommissionens afslag på at oplyse identiteten på medlemmerne af forhandlingsteamet. Selv om Domstolen måtte fastslå, at dette har været tilfældet, vil disse oplysninger nemlig ikke desto mindre allerede være blevet udbredt uigenkaldeligt.
105
Det følger heraf, at betingelsen om uopsættelighed er opfyldt i den foreliggende sag.
Interesseafvejningen
Argumenter
106
Kommissionen har gjort gældende, at interesseafvejningen taler for en midlertidig opretholdelse af virkningerne af den omtvistede afgørelse for så vidt angår dens afslag på at udbrede identiteten på de medlemmer af forhandlingsteamet, der har afgivet erklæringer om fravær af interessekonflikter.
107
Kommissionen har gjort gældende, at de personer, der fremsatte begæringen, ikke har rejst tvivl om gyldigheden af disse erklæringer, og at fremsendelsen af en af disse erklæringer i anonymiseret form allerede gør det muligt at efterprøve, om underskriverne var upartiske.
108
Kommissionen har tilføjet, at upartiskheden hos underskriverne af de nævnte erklæringer er blevet bekræftet af Den Europæiske Revisionsret i dens særberetning nr. 19/2022 med titlen »[Den Europæiske Union] og indkøb af covid-19-vacciner«. Det skal endelig bemærkes, at Parlamentets særlige udvalg om covid-19-pandemien nåede frem til de samme konklusioner.
109
De personer, der fremsatte begæringen, har derimod gjort gældende, at interesseafvejningen taler for en umiddelbar gennemførelse af den appellerede dom, for så vidt angår en annullation af Kommissionens afslag på at udbrede identiteten på de medlemmer af forhandlingsteamet, der har udarbejdet erklæringerne om fravær af interessekonflikter.
110
De er af den opfattelse, at den anonymiserede erklæring, der blev fremsendt til dem, blot svarer til et standarddokument og ikke gør det muligt at efterprøve underskriverens upartiskhed.
111
De har tilføjet, at Kommissionen hverken har fremlagt den beretning fra Revisionsretten, som den har påberåbt sig, eller endsige uddrag af dette dokument. De har derudover gjort gældende, at Parlamentet i sin beslutning af 12. juli 2023 om covid-19-pandemien: indhøstede erfaringer og anbefalinger for fremtiden (2022/2076(INI)), beklagede »den manglende gennemsigtighed« i tildelingen af kontrakter om forudgående køb af covid-19-vacciner og insisterede på behovet for at gøre det muligt at kontrollere upartiskheden hos forhandlerne af disse kontrakter.
Bedømmelse
112
Da det i de fleste sager om foreløbige forholdsregler i et vist omfang kan have visse endelige virkninger, såvel hvis en anmodning om udsættelse imødekommes, som hvis den afslås, tilkommer det dommeren i sager om foreløbige forholdsregler at afveje de risici, der er knyttet til hver af de mulige løsninger. Denne opgave indebærer konkret, at det bl.a. må undersøges, om interessen i at opnå udsættelse af gennemførelsen af den anfægtede retsakt for den part, der anmoder om de foreløbige forholdsregler, vejer tungere end interessen i den umiddelbare anvendelse af retsakten. Det skal ved denne undersøgelse fastslås, om den eventuelle annullation af denne retsakt anordnet af den ret, der træffer afgørelse om sagens realitet, vil kunne genoprette den situation, som frembringes ved retsaktens umiddelbare gennemførelse, og omvendt, i hvilket omfang udsættelsen vil hindre opnåelsen af de ved denne retsakt forfulgte mål, i tilfælde af at søgsmålet i hovedsagen forkastes (kendelse afsagt af Domstolens vicepræsident den 6.9.2024, Aylo Freesites mod Kommissionen, C-511/24 P(R), EU:C:2024:719, præmis 18).
113
Som det er fastslået i denne kendelses præmis 103, vil afslag i det foreliggende tilfælde på at anordne den udsættelse af gennemførelsen af den appellerede dom, som Kommissionen har anmodet om, ikke gøre det muligt at ændre situationen for de personer, hvis identitet Kommissionen følgelig vil afsløre, såfremt Domstolen ophæver denne dom i hovedsagen. Når disse oplysninger en gang er blevet fremsendt, er der nemlig ingen garanti for, at de ikke offentliggøres på internettet. Under disse omstændigheder er det indgreb i de berørte personers privatliv, der følger heraf, uoprettelig.
114
Desuden er det hverken godtgjort eller påstået, at den udsættelse af gennemførelsen af den appellerede dom, som Kommissionen har anmodet om, kan være til hinder for den fulde virkning af denne dom, i tilfælde af at Domstolen forkaster den appel, der er iværksat til prøvelse heraf.
115
I den foreliggende sag taler afvejningen af de forskellige berørte interesser mod hinanden derfor for den udsættelse af gennemførelsen af den appellerede dom, som Kommissionen har anmodet om.
116
Henset til samtlige ovenstående betragtninger skal Kommissionens anmodning om udsættelse af gennemførelsen af punkt 2 i den appellerede doms konklusion for så vidt angår annullationen af afslaget på at give en mere omfattende aktindsigt i erklæringerne om fravær af interessekonflikter imødekommes indtil afsigelsen af den dom, der afslutter appelproceduren i sag C-632/24 P.
Sagsomkostninger
117
I henhold til artikel 137 i Domstolens procesreglement, som i medfør af samme reglements artikel 184, stk. 1, finder anvendelse i appelsager, træffes der afgørelse om sagsomkostningerne ved den dom eller kendelse, hvormed sagens behandling ved Domstolen afsluttes.
Af disse grunde bestemmer Domstolens vicepræsident:
1)
Gennemførelsen af punkt 2 i konklusionen i Den Europæiske Unions Rets dom af 17. juli 2024, Courtois m.fl. mod Kommissionen (T-761/21, EU:T:2024:477), udsættes indtil afsigelsen af den dom, der afslutter appelproceduren i sag C-632/24 P, for så vidt som Retten annullerede Kommissionens afgørelse C(2022) 1359 final af 28. februar 2022, truffet i medfør af artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter, hvorved Fabien Courtois og de øvrige fysiske personer, hvis navne fremgår af bilaget, fik delvis aktindsigt i visse dokumenter om denne institutions køb af vacciner i forbindelse med covid-19-pandemien og i den franske version af denne afgørelse fremsendt til de pågældende den 31. marts 2022, med hensyn til Europa-Kommissionens afslag i henhold til artikel 4, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1049/2001 på en mere omfattende aktindsigt i de erklæringer om fravær af interessekonflikter, som var blevet underskrevet af medlemmerne af forhandlingsteamet med henblik på køb af covid-19-vacciner.
2)
Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: fransk.
(
1
) – Listen over de øvrige parter er kun vedlagt den version, der meddeles parterne.