62022TJ0579_RES
Zadeva T‑579/22
ClientEarth AISBL
proti
Evropski komisiji
Sodba Splošnega sodišča (šesti razširjeni senat) z dne 10. septembra 2025
„Okolje – Aarhuška konvencija – Zavrnitev zahteve za notranjo revizijo – Člen 10 Uredbe (ES) št. 1367/2006 – Delegirana uredba (EU) 2021/2139 – Dejavnosti bioenergije – Gozdna biomasa – Proizvodnja organskih osnovnih kemikalij – Proizvodnja plastičnih mas v primarni obliki – Taksonomija – Zahteve za tehnična merila za pregled – Člen 19 Uredbe (EU) 2020/852 – Bistven prispevek k blažitvi podnebnih sprememb – Člen 10 Uredbe 2020/852 – Prehodne dejavnosti – Kvantitativni prag – Prepričljivi znanstveni dokazi – Življenjski cikel – Previdnostno načelo – Načelo, da se ne škoduje bistveno okoljskim ciljem – Člen 17 Uredbe 2020/852 – Krožno gospodarstvo – Vodni in morski viri – Onesnaževanje“
Okolje – Aarhuška konvencija – Uporaba za institucije Unije – Možnost nevladnih organizacij, da zahtevajo notranjo revizijo okoljskih upravnih aktov – Natančna navedba razlogov za revizijo – Nujnost navedbe elementov, ki lahko vzbudijo dvom o utemeljenosti zadevnega akta
(Uredba št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta, člen 10(1))
(Glej točki 27 in 28.)
Okolje – Aarhuška konvencija – Uporaba za institucije Unije – Možnost nevladnih organizacij, da zahtevajo notranjo revizijo okoljskih upravnih aktov – Zavrnitev zahteve za notranjo revizijo kot neutemeljene – Sodni nadzor – Meje – Očitna napaka pri presoji – Neobstoj
(uredbi št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta, člen 10, in 2020/852, člen 19(1))
(Glej točke od 29 do 33, 87, od 104 do 108, 122, od 143 do 147, 151 in 152.)
Približevanje zakonodaj – Okvir za spodbujanje trajnostnih naložb – Določitev okoljske trajnosti gospodarskih dejavnosti – Tehnična merila za pregled – Vzpostavitev s strani Komisije – Tehtanje s strani Komisije različnih zahtev, ki se uporabijo – Dopustnost
(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 2020/852, člen 10(3), in (5), 11(3) in (5) ter 19(1)(f))
(Glej točke od 52 do 57 in 94.)
Približevanje zakonodaj – Okvir za spodbujanje trajnostnih naložb – Določitev okoljske trajnosti gospodarskih dejavnosti – Tehnična merila za pregled – Vzpostavitev s strani Komisije – Upoštevanje obstoječe ustrezne zakonodaje Unije – Dopustnost
(uredbi Evropskega parlamenta in Sveta 2018/841 in 2020/852, člena 10(1)(a) in 19(1)(d); Direktiva 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta)
(Glej točke od 61 do 71 in od 95 do 100.)
Približevanje zakonodaj – Okvir za spodbujanje trajnostnih naložb – Določitev okoljske trajnosti gospodarskih dejavnosti – Tehnična merila za pregled – Vzpostavitev s strani Komisije – Obveznost upoštevanja življenjskega cikla proizvodov ali storitev – Obseg
(Uredba 2020/852 Evropskega parlamenta in Sveta, uvodne izjave 34, 40 in 47 ter člen 19(1)(g) in (5); Direktiva 2003/87 Evropskega parlamenta in Sveta)
(Glej točke od 75 do 86 in od 139 do 142.)
Približevanje zakonodaj – Okvir za spodbujanje trajnostnih naložb – Tehnična merila za pregled – Določitev okoljske trajnosti gospodarskih dejavnosti – Vzpostavitev s strani Komisije – Merila, vzpostavljena za dejavnosti bioenergije – Nevključitev merila v zvezi z načelom kaskadne uporabe gozdne biomase – Nezadostnost znanstvenih dokazov – Uporaba postopnega pristopa – Dopustnost
(Uredba 2020/852 Evropskega parlamenta in Sveta, člena 19(1) in (5); Direktiva 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta)
(Glej točke od 114 do 128.)
Približevanje zakonodaj – Okvir za spodbujanje trajnostnih naložb – Določitev okoljske trajnosti gospodarskih dejavnosti – Tehnična merila za pregled – Vzpostavitev s strani Komisije – Merila, določena za proizvodnjo organskih osnovnih kemikalij – Upoštevanje nadaljnjih ekonomskih dejavnosti – Izključitev
(Uredba 2020/852 Evropskega parlamenta in Sveta, členi 3(b), 9(c), 10(3)(b), 17(1)(c), točki (i) in (ii), in (2) ter 19(1)(g); Direktiva 2000/60 Evropskega parlamenta in Sveta)
(Glej točke od 156 do 172.)
Približevanje zakonodaj – Okvir za spodbujanje trajnostnih naložb – Določitev okoljske trajnosti gospodarskih dejavnosti – Tehnična merila za pregled – Vzpostavitev s strani Komisije – Merila, določena za proizvodnjo organskih osnovnih kemikalij – Klasifikacija kot prehodna dejavnost – Očitna napaka pri presoji – Neobstoj
(uredbe Evropskega parlamenta in Sveta št. 1907/2006, št. 1272/2008, in št. 2020/852, členi 9(e), 10(3)(b) in 17(1)(e))
(Glej točke od 177 do 191.)
Približevanje zakonodaj – Okvir za spodbujanje trajnostnih naložb – Določitev okoljske trajnosti gospodarskih dejavnosti – Tehnična merila za pregled – Vzpostavitev s strani Komisije – Merila, določena za proizvodnjo plastičnih mas v primarni obliki – Neobstoj kvantitativnega praga za uporabo obnovljivih materialov – Dopustnost
(Uredba 2020/852 Evropskega parlamenta in Sveta, člen 19(1)(c) in (k))
(Glej točke od 201 do 207.)
Približevanje zakonodaj – Okvir za spodbujanje trajnostnih naložb – Določitev okoljske trajnosti gospodarskih dejavnosti – Tehnična merila za pregled – Vzpostavitev s strani Komisije – Merila, določena za proizvodnjo plastičnih mas v primarni obliki – Klasifikacija kot prehodna dejavnost – Dopustnost – Nevključitev merila, na podlagi katerega je mogoče določiti nebistveno škodovanje ekonomske dejavnosti iz cilja prehoda na krožno gospodarstvo – Nezadostnost znanstvenih dokazov – Očitna napaka pri presoji – Neobstoj
(Uredba 2020/852 Evropskega parlamenta in Sveta, členi 9(d), 10(3)(b), 17(1)(d) ter 19(1)(g) in (k) in (5))
(Glej točke od 220 do 231.)
Povzetek
Splošno sodišče je potrdilo sklep Evropske komisije o zavrnitvi zahteve za notranjo revizijo Delegirane uredbe 2021/2139 (
1
) o dopolnitvi Uredbe 2020/852 o vzpostavitvi okvira za spodbujanje trajnostnih naložb (
2
) (v nadaljevanju: Uredba o taksonomiji). Pri tem se je prvič izreklo o nekaterih določbah Uredbe o taksonomiji, ki se nanašajo na gospodarske dejavnosti bioenergije, proizvodnje organskih osnovnih kemikalij in proizvodnje plastičnih mas v primarni obliki.
Uredba o taksonomiji vzpostavlja enoten sistem klasifikacije, da bi se na ravni Unije uskladila merila za ugotavljanje, ali je gospodarska dejavnost okoljsko trajnostna glede na različne okoljske cilje, kot je blažitev podnebnih sprememb (
3
).
V tem okviru je Komisija sprejela delegirano uredbo, da bi dopolnila Uredbo o taksonomiji. V njej so opredeljena tehnična merila za pregled za določitev pogojev, pod katerimi se lahko šteje, da nekatere gospodarske dejavnosti bioenergije, proizvodnje organskih osnovnih kemikalij in proizvodnje plastičnih mas v primarni obliki bistveno prispevajo k cilju blažitve podnebnih sprememb in ne škodujejo bistveno kateremu od drugih okoljskih ciljev iz navedene uredbe.
ClientEarth, neprofitna organizacija belgijskega prava, katere cilj je med drugim varstvo okolja, je Komisiji na podlagi Aarhuške uredbe (
4
) predložila zahtevo za notranjo revizijo delegirane uredbe, s katero je bila po njenem mnenju kršena Uredba o taksonomiji.
Komisija je zahtevo za notranjo revizijo zavrnila s sklepom z dne 6. julija 2022 (v nadaljevanju: izpodbijani sklep), ki je predmet te tožbe.
Presoja Splošnega sodišča
Splošno sodišče je, na prvem mestu, preučilo tožbeni razlog družbe ClientEarth, v skladu s katerim je Komisija v bistvu napačno uporabila pravo v zvezi z zahtevami za tehnična merila za pregled na podlagi člena 19 Uredbe o taksonomiji.
V skladu z odstavkom 1(f) te določbe morajo tehnična merila za pregled temeljiti na prepričljivih znanstvenih dokazih in na previdnostnem načelu iz člena 191 PDEU.
V tem okviru je Splošno sodišče zavrnilo, prvič, očitek, da je Komisija pojem „prepričljivi znanstveni dokazi“ razlagala preozko, kot da ustreza „znanstvenim dokazom, na podlagi katerih je mogoče priti do zaključka“.
Najprej, Splošno sodišče je navedlo, da družba ClientEarth ni pojasnila niti tega, zakaj naj bi bil izpodbijani sklep zaradi razlage, ki jo je uporabila Komisija, nezakonit, niti tega, zakaj naj ta razlaga ne bi ustrezala „najboljšim dokazom, ki so na voljo“, ali „najnovejšim in najzanesljivejšim znanstvenim dokazom“.
Dalje, zavrnilo je trditev družbe ClientEarth, da je Komisija menila, da lahko ne upošteva najboljših in najnovejših znanstvenih dokazov iz razloga, da se Delegirana uredba redno posodablja. Ta trditev namreč temelji na napačnem razumevanju izpodbijanega sklepa, v katerem je navedeno le, da bi preozka razlaga zahteve po upoštevanju takih dokazov ogrozila cilje Uredbe o taksonomiji in odvzela polni učinek njeni obveznosti rednega pregledovanja tehničnih meril za pregled v skladu z znanstvenim in tehnološkim napredkom.
Nazadnje, družba ClientEarth tudi ni dokazala kršitve previdnostnega načela, saj ni pojasnila, kako naj bi bilo z razlago člena 19(1)(f) Uredbe o taksonomiji, ki je uporabljena v izpodbijanem sklepu, to načelo kršeno. V obravnavani zadevi zgolj trdi, da Komisija brez prepričljivih znanstvenih dokazov ne more klasificirati določene dejavnosti na podlagi navedene uredbe.
Drugič, Splošno sodišče je zavrnilo trditev, da je Komisija napačno razlagala člen 19(1) Uredbe o taksonomiji, ker je menila, da mora tehtati različne zahteve, ki so v njem določene. V zvezi s tem je navedlo, da ta določba določa sklop zahtev, ki se nanašajo tako na vsebino kot na obliko tehničnih meril za pregled. Poleg tega je treba pri zadnjenavedenih upoštevati več dejavnikov, ki sledijo različnim ciljem, in sicer zlasti okoljskim, znanstvenim, gospodarskim in finančnim ciljem ter ciljem izvedljivosti. Tako mora Komisija pri določanju navedenih meril upoštevati vse zahteve iz člena 19(1) Uredbe o taksonomiji, pri čemer mora po potrebi najti ustrezno ravnovesje ali praktično usklajenost med njimi.
Tretjič, Splošno sodišče se je ukvarjalo s tem, da naj bi Komisija napačno uporabila pravo s tem, da se je oprla samo na obstoječo zakonodajo Unije, zlasti na Direktivo RED II (
5
) in Uredbo o LULUCF (
6
). Družba ClientEarth meni, da imajo ti zakonodajni akti, ki jih je Komisija upoštevala pri določitvi tehničnih meril za pregled za dejavnosti bioenergije, drugačne funkcije kot Uredba o taksonomiji in temeljijo na zastarelih znanstvenih dokazih, ki niso v skladu z zahtevami iz člena 19(1) te uredbe.
Splošno sodišče je najprej ugotovilo, da mora Komisija v skladu z navedeno uredbo pri določanju tehničnih meril za pregled upoštevati „ustrezno obstoječo zakonodajo Unije“, tako da ji ni mogoče očitati, da je upoštevala obstoječo zakonodajo Unije.
Natančneje, v zvezi z domnevno zastarelostjo meril, določenih v direktivi RED II in Uredbi o LULUCF, je Splošno sodišče ugotovilo, da datum sprejetja zakonodaje sam po sebi ne dokazuje neskladnosti z zahtevami iz Uredbe o taksonomiji. Poleg tega ni mogoče šteti, da ta direktiva in ta uredba – ob upoštevanju njunega cilja – nista upoštevni pri določanju tehničnih meril za pregled za dejavnosti bioenergije. V tem smislu je Splošno sodišče dodalo, da se Uredba o taksonomiji izrecno sklicuje na Direktivo RED II in posredno na Uredbo o LULUCF ter da so merila, določena s tema aktoma, kar zadeva biogoriva, tekoča biogoriva in biomasna goriva, proizvedena iz gozdne biomase, neločljivo povezana.
Četrtič, Splošno sodišče je razsodilo, da Komisija – v nasprotju s tem, kar trdi družba ClientEarth – ni kršila obveznosti iz člena 19(1)(g) Uredbe o taksonomiji, da je treba upoštevati življenjski cikel v zvezi z dejavnostmi proizvodnje organskih osnovnih kemikalij in proizvodnje plastičnih mas v primarni obliki.
V zvezi s tem je ugotovilo, da je Komisija v izpodbijanem sklepu sicer trdila, da je vsesplošna vključitev vidikov življenjskega cikla v tehnična merila za pregled težavna zaradi pomanjkanja uporabnih in primerljivih podatkov. Vendar je v zvezi s proizvodnjo organskih osnovnih kemikalij med drugim upoštevala neposredne emisije toplogrednih plinov, pri proizvodnji plastičnih mas v primarni obliki pa so tehnična merila za pregled temeljila na strokovnih mnenjih in analizi življenjskega cikla.
Poleg tega je Splošno sodišče poudarilo, da člen 19(1)(g) Uredbe o taksonomiji ne zahteva niti določitve tehničnih meril za pregled, ki bi se nanašale posebej na življenjski cikel, niti izvedbe analize življenjskega cikla v vseh obravnavanih primerih. Zahteva pa se, da Komisija pri sprejemanju tehničnih meril za pregled upošteva življenjski cikel in zlasti že obstoječe analize navedenega cikla.
Na drugem mestu, Splošno sodišče je obravnavalo tožbeni razlog družbe ClientEarth, ki se nanaša na očitne napake pri presoji v zvezi z dejavnostmi bioenergije.
Na eni strani, tožeča stranka se je sklicevala na očitno napako pri presoji, ker je Komisija ugotovila, da izgorevanje gozdne biomase bistveno prispeva k blažitvi podnebnih sprememb in ne škoduje bistveno okoljskim ciljem. Natančneje, Komisiji je očitala, da je vse gozdne surovine obravnavala enotno, ne da bi upoštevala priporočila skupine tehničnih strokovnjakov za financiranje trajnostne rasti. Splošno sodišče je v zvezi s tem ugotovilo, da tožeča stranka ni dokazala, da razlogi, ki jih je Komisija navedla za neupoštevanje teh priporočil, vsebujejo očitno napako pri presoji, ki bi lahko vzbudila dvom o njihovi verjetnosti. Splošno sodišče je dodalo, da je bil – v nasprotju s tem, kar trdi družba ClientEarth – na podlagi člena 29(6) in (7) Direktive RED II tudi uvoženi les upoštevan za določitev tehničnih meril za pregled za gospodarske dejavnosti bioenergije.
Na drugi strani, tožeča stranka meni, da je Komisija napačno štela, da ni dovolj znanstvenih dokazov za določitev tehničnih meril za pregled, povezanih z načelom, da se ne škoduje bistveno cilju prehoda na krožno gospodarstvo, kar zadeva uporabo gozdne biomase v dejavnostih bioenergije, da bi se upoštevalo načelo kaskadne uporabe gozdne biomase.
V zvezi s tem je Splošno sodišče ugotovilo, da je Komisija v izpodbijanem sklepu trdila, da je to načelo izjemno kompleksno in da so zadostni znanstveni dokazi bistveni za določitev ustreznih meril. V tem okviru je menila, da lahko uporabi postopen pristop v skladu s členom 19(5) Uredbe o taksonomiji. Komisija je med drugim menila, da Direktiva RED II gospodarskim subjektom že nalaga obveznosti v zvezi s hierarhijo ravnanja z odpadki in krožnim gospodarstvom ter da predlog direktive o spremembi Direktive RED II določa, da države članice zagotovijo, da se energija iz biomase proizvaja tako, da se upoštevata hierarhija ravnanja z odpadki in načelo kaskadne uporabe.
Tožeča stranka pa ni navedla konkretnih trditev, na podlagi katerih bi bilo mogoče izpodbiti ugotovitev Komisije o nezadostnosti znanstvenih dokazov, in ni dokazala, da je bila pri analizi, na podlagi katere je bil sprejet zgoraj navedeni postopen pristop, storjena očitna napaka pri presoji.
Na tretjem mestu, Splošno sodišče je obravnavalo tožbeni razlog, ki se nanaša na očitne napake pri presoji v zvezi s proizvodnjo organskih osnovnih kemikalij, ki naj bi jih Komisija napačno klasificirala kot prehodno dejavnost v smislu člena 10(2) Uredbe o taksonomiji (
7
).
V tem okviru je družba ClientEarth med drugim trdila, da Komisija ni upoštevala vpliva življenjskega cikla proizvodov. Splošno sodišče pa je opozorilo, da Komisiji ni bilo treba določiti tehničnih meril za pregled, ki bi se nanašala posebej na življenjski cikel, niti opraviti analize življenjskega cikla v vseh primerih.
Tožeča stranka je poleg tega trdila, da je Komisija s tem, da je dejavnost proizvodnje organskih osnovnih kemikalij klasificirala kot prehodno dejavnost, ker naj bi bila namenjena izključno uporabam, ki so za družbo bistvenega pomena, storila očitno napako pri presoji meril za uporabo načela, da se ne škoduje bistveno cilju preprečevanja in nadzorovanja onesnaževanja.
Vendar je Splošno sodišče navedlo, da iz izpodbijanega sklepa izhaja, da je klasifikacija kot prehodna dejavnost mogoča le, če proizvodnja organskih osnovnih kemikalij poteka po postopku z manjšo ogljično intenzivnostjo. Poleg tega se ta klasifikacija ne uporablja za proizvodnjo organskih osnovnih kemikalij, če gre za proizvodnjo snovi, ki jih je mogoče klasificirati za nekatere nevarnosti in nekatere kategorije nevarnosti, razen „če se dokaže, da je njihova uporaba bistvenega pomena za družbo“. Zato tožeča stranka Komisiji ni mogla očitati, da ni navedla zadostnih dokazov o nadaljnji uporabi nevarnih snovi in njihovih uporabah, ki so bistvene za družbo.
Splošno sodišče je dodalo, da sta – v nasprotju s tem, kar trdi družba ClientEarth – v zvezi s tem upoštevni uredbi REACH (
8
) in CLP (
9
), na kateri napotuje izpodbijani sklep. Iz zakonskih zahtev glede kemijske varnosti, določenih zlasti v navedenih uredbah, namreč izhaja, da so nadaljnje uporabe organskih osnovnih kemikalij nadzorovane in da za proizvajalce teh proizvodov ter druge udeležence v dobavni verigi veljajo številne obveznosti, zlasti glede registracije, obveščanja in souporabe podatkov.
Na četrtem in zadnjem mestu, Splošno sodišče je analiziralo tožbeni razlog družbe ClientEarth v zvezi z dejavnostjo proizvodnje plastičnih mas v primarni obliki.
Po mnenju tožeče stranke bi morala Komisija za to dejavnost določiti kvantitativno merilo, s katerim bi določila minimalni delež obnovljivih surovin, ki je potreben za to, da se ta proizvodnja lahko opredeli kot dejavnost, ki bistveno prispeva k blažitvi podnebnih sprememb. Vendar je Splošno sodišče ugotovilo, da je Komisija v Delegirani uredbi določila, na eni strani, kvalitativno merilo, ki zahteva uporabo obnovljivih surovin v neopredeljeni količini, in na drugi strani, kvantitativno merilo, ki zahteva, da emisije toplogrednih plinov ne presežejo določenih pragov. Ta izbira pa je v skladu s členom 19 Uredbe o taksonomiji, v skladu s katerim vključitev kvantitativnih meril ali pragov v tehnična merila za pregled ni obvezna v vseh primerih.
Prav tako Komisiji ni mogoče očitati, da je v izpodbijanem sklepu omenila prihodnje revizije tehničnih meril za pregled. Na podlagi člena 19(5), prvi in zadnji pododstavek, Uredbe o taksonomiji je namreč taka revizija za dejavnosti, ki so klasificirane kot prehodne in pri katerih se proizvajajo plastične mase v primarni obliki, obvezna vsaj vsaka tri leta.
Poleg tega je družba ClientEarth Komisiji očitala, da ni določila tehničnih meril za pregled za ugotovitev, ali dejavnost proizvodnje plastičnih mas v primarni obliki bistveno škoduje cilju prehoda na krožno gospodarstvo. Poleg tega naj ne bi upoštevala priporočila skupine strokovnjakov za financiranje trajnostne rasti glede tega.
V zvezi s tem je Splošno sodišče najprej ugotovilo, da priporočila skupine strokovnjakov za Komisijo niso zavezujoča. Poleg tega morajo v skladu s členom 19(1)(g) in (k) Uredbe o taksonomiji tehnična merila za pregled upoštevati življenjski cikel zadevne dejavnosti, vendar morajo biti tudi preprosta za uporabo in bi jih moralo biti mogoče zlahka preveriti. Komisija je v izpodbijanem sklepu menila, da je vsesplošna vključitev elementov življenjskega cikla v merila težavna zaradi pomanjkanja uporabnih in primerljivih podatkov ter številnih uporab plastike na biološki osnovi. Splošno sodišče pa ne more nadomestiti Komisije pri njeni oceni operativnosti ali zadostnosti znanstvenih in kompleksnih dokazov, da bi ugotovilo, ali je mogoče določiti tako tehnično merilo za pregled.
Ker je Splošno sodišče zavrnilo vse trditve družbe ClientEarth, je tožbo v celoti zavrnilo.
(
1
)	Delegirana uredba Komisije (EU) 2021/2139 z dne 4. junija 2021 o dopolnitvi Uredbe (EU) 2020/852 Evropskega parlamenta in Sveta z določitvijo tehničnih meril za pregled za določitev pogojev, pod katerimi se šteje, da gospodarska dejavnost bistveno prispeva k blažitvi podnebnih sprememb ali prilagajanju podnebnim spremembam, ter za ugotavljanje, ali ta gospodarska dejavnost ne škoduje bistveno kateremu od drugih okoljskih ciljev (UL 2021, L 442, str. 1, v nadaljevanju: Delegirana uredba).
(
2
)	Uredba (EU) 2020/852 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. junija 2020 o vzpostavitvi okvira za spodbujanje trajnostnih naložb ter spremembi Uredbe (EU) 2019/2088 (UL 2020, L 198, str. 13).
(
3
)	Člena 9 in 10 Uredbe o taksonomiji.
(
4
)	Uredba (ES) št. 1367/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. septembra 2006 o uporabi določb Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah v institucijah in organih Skupnosti (UL 2006, L 264, str. 13), kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) 2021/1767 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 6. oktobra 2021 (UL 2021, L 356, str. 1) (v nadaljevanju: Aarhuška uredba).
(
5
)	Direktiva (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov (UL 2018, L 328, str. 82, nadaljevanju: Direktiva RED II).
(
6
)	Uredba (EU) 2018/841 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2018 o vključitvi emisij toplogrednih plinov in odvzemov zaradi rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva v okvir podnebne in energetske politike do leta 2030 ter spremembi Uredbe (EU) št. 525/2013 in Sklepa št. 529/2013/EU (UL 2018, L 156, str. 1, v nadaljevanju: Uredba o LULUCF).
(
7
)	Prehodne dejavnosti so tiste, za katere ni tehnološko in ekonomsko izvedljivih nizkoogljičnih alternativ, vendar podpirajo prehod na podnebno nevtralno gospodarstvo, če izpolnjujejo nekatera merila.
(
8
)	Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH) ter o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije in o spremembi Direktive 1999/45/ES ter o razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES (UL 2006, L 396, str. 1).
(
9
)	Uredba (ES) št. 1272/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o razvrščanju, označevanju in pakiranju snovi ter zmesi, o spremembi in razveljavitvi direktiv 67/548/EGS in 1999/45/ES ter spremembi Uredbe (ES) št. 1907/2006 (UL 2008, L 353, str. 1).