62021CC0068
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
MANUELA CAMPOSA SÁNCHEZ‑BORDONE,
predstavljeni 5. maja 2022 (
1
)
Združeni zadevi C‑68/21 in C‑84/21
Iveco Orecchia SpA
proti
APAM Esercizio SpA (C‑68/21),
Brescia Trasporti SpA (C‑84/21),
ob udeležbi
Veneta Servizi International Srl unipersonale,
Var Srl,
Di Pinto & Dalessandro SpA,
Bellizzi Srl
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložil Consiglio di Stato (državni svet, Italija))
„Postopek za sprejetje predhodne odločbe – Javno naročanje – Direktiva 2014/25/EU – Člena 60 in 62 – Tehnične specifikacije – Sestavni deli za avtobus znamke Iveco ali enakovredni sestavni deli – Dokazilo o enakovrednosti – Direktiva 2007/46/ES – Člen 10(2), člen 19(1), člen 28(1) in Priloga IV – ES‑homologacija – Sestavni deli – Zahteva, da imajo sestavni deli, zajeti z enim od regulativnih aktov iz Priloge IV, ES‑homologacijo“
1.
V Italiji sta javni podjetji, ki sta v svojih občinah (Mantova in Brescia) odgovorni za zagotavljanje storitev mestnega in medmestnega potniškega prometa, objavili javno naročilo za dobavo nadomestnih delov za avtobuse. Nadomestni deli so bili lahko tako originalni nadomestni deli znamke Iveco, ki je bila tudi znamka vozil, kot enakovredni nadomestni deli.
2.
Po oddaji naročil blaga je neuspeli ponudnik vložil tožbi, v katerih je izpostavljeno vprašanje, ali morajo imeti „enakovredni nadomestni deli“ ES‑homologacijo v skladu z Direktivo 2007/46/ES. (
2
)
3.
Consiglio di Stato (državni svet, Italija) želi predvsem izvedeti, ali je za dobavo enakovrednih nadomestnih delov potrebna homologacija ali pa zadostuje, da se skupaj s ponudbo predloži izjava o enakovrednosti homologiranemu originalnemu nadomestnemu delu.
I. Pravni okvir. Pravo Unije
A.
Direktiva 2007/46
4.
Člen 1, naslovljen „Predmet urejanja“, določa:
„Ta direktiva vzpostavlja usklajen okvir, ki vsebuje upravne predpise in splošne tehnične zahteve za odobritev vseh novih vozil iz njenega področja uporabe, ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za ta vozila, zato da bi olajšali njihovo registracijo, prodajo in začetek uporabe v Skupnosti.
Ta direktiva vzpostavlja tudi določbe za prodajo in začetek uporabe delov in opreme, namenjene za vozila, ki so odobrena v skladu s to direktivo.
Za uporabo te direktive se v regulativnih aktih iz popolnega seznama iz Priloge IV določijo posebne tehnične zahteve o izdelavi in delovanju vozil.“
5.
Člen 2, naslovljen „Področje uporabe“, določa:
„1.   Ta direktiva se uporablja za homologacijo vozil, načrtovanih in izdelanih v eni ali več stopnjah za uporabo v cestnem prometu, ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, načrtovanih in izdelanih za takšna vozila.
[…]“
6.
Člen 3, naslovljen „Opredelitve“, določa:
„V tej direktivi in v regulativnih aktih iz Priloge IV, razen če ni drugače določeno:
1.
‚regulativni akt‘ pomeni posamično direktivo, uredbo ali pravilnik UN/ECE, ki je priložen revidiranemu sporazumu iz leta 1958;
2.
‚posamična direktiva ali uredba‘ pomeni direktivo ali uredbo, navedeno v delu I Priloge IV. Ta izraz vključuje tudi njihove izvedbene akte;
3.
‚homologacija‘ pomeni postopek, s katerim država članica potrdi, da tip vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote izpolnjuje ustrezne upravne predpise in tehnične zahteve;
4.
‚nacionalna homologacija‘ pomeni homologacijski postopek, določen v nacionalni zakonodaji države članice, s tem da je veljavnost takšne homologacije omejena na ozemlje te države članice;
5.
‚ES-homologacija‘ pomeni postopek, s katerim država članica potrdi, da tip vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote izpolnjuje ustrezne upravne predpise in tehnične zahteve iz te direktive ali regulativnih aktov iz Priloge IV ali Priloge XI;
[…]
24.
‚sestavni del‘ pomeni napravo, za katero veljajo zahteve regulativnega akta, ki naj bi postala del vozila in ki je lahko homologirana neodvisno od vozila, kadar regulativni akt to možnost izrecno določa;
[…]“
7.
Člen 7, naslovljen „Postopki za ES‑homologacijo sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot“, določa:
„1.   Proizvajalec vlogo predloži homologacijskemu organu. Za določen tip sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote se lahko predloži samo ena vloga, ki se jo sme vložiti v samo eni državi članici. Za vsak tip, ki ga je treba homologirati, je treba vložiti ločeno vlogo.
2.   Vlogi je priložena opisna mapa, vsebina katere je določena v posamičnih direktivah ali uredbah.
[…]“
8.
Člen 10, naslovljen „Posebne določbe, ki zadevajo sisteme, sestavne dele ali samostojne tehnične enote“, določa:
„[…]
2.   Države članice podelijo ES‑homologacijo za sestavni del ali samostojno tehnično enoto sestavnemu delu ali samostojni tehnični enoti, ki je skladna s podatki v opisni mapi in izpolnjuje tehnične zahteve, določene v ustreznih posamičnih direktivah ali uredbah, kakor je predpisano v Prilogi IV.
[…]“
9.
Člen 19, naslovljen „Oznaka ES‑homologacije“, določa:
„1.   Proizvajalec sestavnega dela ali samostojne tehnične enote, ne glede na to, ali je ta del sistema ali ne, vsak sestavni del ali enoto, izdelano skladno s homologiranim tipom, označi z oznako ES‑homologacije, ki jo zahteva ustrezna posamična direktiva ali uredba.
2.   Kadar oznaka ES‑homologacije ni potrebna, proizvajalec doda vsaj svoje tovarniško ime ali blagovno znamko ter številko tipa in/ali identifikacijsko številko.
3.   Oznaka ES-homologacije je v skladu z Dodatkom k Prilogi VII.“
10.
Člen 28, naslovljen „Prodaja in začetek uporabe sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot“, določa:
„1.   Države članice prodajo ali začetek uporabe sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot dovolijo le v primeru, če izpolnjujejo zahteve ustreznih regulativnih aktov in so v skladu s členom 19 primerno označene.
[…]“
11.
Člen 46, naslovljen „Kazni“, določa:
„Države članice določijo kazni, ki se uporabljajo pri kršitvah določb te direktive, zlasti prepovedi, ki jih vsebuje člen 31 ali iz njega izhajajo, in regulativnih aktov iz dela I Priloge IV ter sprejmejo vse ukrepe, potrebne za njihovo izvajanje. […]“
12.
Priloga IV, naslovljena „Seznam zahtev za ES‑homologacijo vozila“, je sestavljena iz dveh delov: v prvem je seznam „regulativnih aktov“ (posamične direktive ali uredbe), v drugem pa so najprej opredeljeni ter nato našteti UN/ECE pravilniki (ti, „ki jih je Skupnost kot pogodbenica revidiranega sporazuma Gospodarske komisije Združenih narodov za Evropo, sklenjenega leta 1958 v Ženevi, priznala na podlagi Sklepa Sveta 97/836/ES [UL 1997, L 346, str. 78] oziroma poznejših sklepov Sveta iz člena 3(3) zadevnega sklepa“).
B.
Direktiva 2014/25/UE (
3
)
13.
Člen 60, naslovljen „Tehnične specifikacije“, določa:
„1.   Tehnične specifikacije iz točke 1 Priloge VIII se navedejo v dokumentaciji v zvezi z oddajo javnega naročila. V tehničnih specifikacijah so določene zahtevane značilnosti gradnje, storitve ali blaga.
[…]
2.   Tehnične specifikacije zagotavljajo enakopraven dostop vseh gospodarskih subjektov do postopka javnega naročanja in neupravičeno ne ovirajo odpiranja naročil konkurenci.
3.   Brez poseganja v zavezujoča nacionalna tehnična pravila, kolikor so skladna s pravom Unije, se tehnične specifikacije določijo na enega od naslednjih načinov:
(a)
v smislu zahtev glede delovanja ali funkcionalnosti, vključno z okoljskimi značilnostmi, če so parametri dovolj natančni, da lahko ponudniki opredelijo predmet javnega naročila, naročniki pa oddajo javno naročilo;
(b)
s sklicevanjem na tehnične specifikacije in po prednostnem vrstnem redu na nacionalne standarde, ki so prevzeti po evropskih standardih, na evropske tehnične ocene, skupne tehnične specifikacije, mednarodne standarde, druge tehnične referenčne sisteme, ki jih določijo evropski organi za standardizacijo, ali, če teh ni, na nacionalne standarde, nacionalna tehnična soglasja ali nacionalne tehnične specifikacije, povezane s projektiranjem, izračunom in izvedbo gradenj ter uporabo blaga; pri vsakem sklicevanju se navedeta tudi besedi ‚ali enakovredni‘;
(c)
v smislu zahtev glede delovanja ali funkcionalnosti iz točke (a), s sklicevanjem na tehnične specifikacije iz točke (b) kot podlago za domnevo skladnosti s temi zahtevami glede delovanja ali funkcionalnosti;
(d)
s sklicevanjem na tehnične specifikacije iz točke (b) za nekatere značilnosti ter s sklicevanjem na zahteve glede delovanja ali funkcionalnosti iz točke (a) za druge značilnosti.
4.   Če tega ne upravičuje predmet naročila, v tehničnih specifikacijah niso navedeni določena izdelava ali izvor ali določen postopek, značilen za proizvode ali storitve določenega gospodarskega subjekta, ali blagovne znamke, patenti, tipi ali določeno poreklo ali proizvodnja, če bi to dajalo prednost nekaterim podjetjem ali proizvodom oziroma bi bila nekatera podjetja ali proizvodi s tem izločeni. Take navedbe so izjemoma dovoljene, če ni mogoče dovolj natančno in razumljivo opisati predmeta pogodbe v skladu z odstavkom 3. Te navedbe vsebujejo tudi besedi ‚ali enakovredni‘.
5.   Če naročnik uporabi možnost sklicevanja na tehnične specifikacije iz točke (b) odstavka 3, ne sme zavrniti ponudbe z obrazložitvijo, da ponujene gradnje, blago ali storitve niso skladne s tehničnimi specifikacijami, ki jih je navedel, če ponudnik v svoji ponudbi na kakršen koli ustrezen način, vključno z načini dokazovanja iz člena 62, dokaže, da predlagane rešitve enako izpolnjujejo zahteve, določene v tehničnih specifikacijah.
6.   […]
Ponudnik v svoji ponudbi s kakršnimi koli ustreznimi sredstvi, vključno s tistimi iz člena 62, dokaže, da blago, storitev ali gradnja, ki je skladna s standardom, izpolnjuje zahteve glede delovanja ali funkcionalnosti, ki jih je določil naročnik.“
14.
Člen 62, naslovljen „Poročila o preizkusih, potrdila in druga dokazila“, določa:
„1.   Naročniki lahko zahtevajo, da gospodarski subjekti predložijo poročilo o preizkusih, ki ga pripravi organ za ugotavljanje skladnosti, ali potrdilo, ki ga izda tak organ, kot dokazilo o izpolnjevanju zahtev ali meril iz tehničnih specifikacij, meril za oddajo javnega naročila ali pogojev za izvedbo naročila.
Če naročniki zahtevajo predložitev potrdil, ki jih izdaja določen organ za ugotavljanje skladnosti, sprejmejo tudi potrdila, ki jih izdajo drugi enakovredni organi za ugotavljanje skladnosti.
[…]
2.   Naročniki sprejmejo druga ustrezna dokazila, ki niso navedena v odstavku 1, na primer tehnično dokumentacijo proizvajalca, kadar zadevni gospodarski subjekt nima dostopa do potrdil ali poročil o preizkusih iz odstavka 1 ali jih ne more pridobiti v ustreznih rokih, pod pogojem, da ni odgovoren za to, da nima dostopa, ter pod pogojem, da zadevni gospodarski subjekt s tem dokaže, da gradnje, blago ali storitve, ki jih zagotavlja, izpolnjujejo zahteve ali merila iz tehničnih specifikacij, merila za oddajo javnega naročila ali pogoje za izvedbo naročila.
[…]“
II. Dejansko stanje, postopka in vprašanji za predhodno odločanje
A.
Sporni oddaji naročil
1. Zadeva C‑68/21
15.
Družba APAM Esercizio SpA, ki deluje v sektorju mestnega in medmestnega javnega prevoza v Mantovi (Italija), je objavila (
4
) obvestilo o začetku odprtega postopka oddaje javnega naročila, katerega predmet je bila dobava za obdobje dveh let „originalnih nadomestnih delov Iveco ali enakovrednih nadomestnih delov za avtobuse“ (CIG 7602877C91) in katerega vrednost je bila ocenjena na 710.000,00 EUR.
16.
V členu 5.1, naslovljenem „Tipologija nadomestnih delov“, razpisne dokumentacije se razlikuje med:
–
„Nadomestni deli, namenjeni varnosti vozila in varovanju okolja“. V zvezi z njimi je bilo določeno, da se lahko pri „delih, ki so predmet homologacije skupaj z vozilom ali kot samostojne tehnične enote, [dobavijo] samo originalni sestavni deli ali enakovredni sestavni deli, ki so ustrezno homologirani v skladu z nacionalno zakonodajo (zakonik o cestnem prometu) in zakonodajo Skupnosti (Direktiva 98/14/EGS, Direktiva 2007/46 in Priloga IV k tej direktivi)“.
–
„Originalni nadomestni deli (ali deli, ki jih proizvajalci nameščajo na nova vozila)“
–
„Enakovredni nadomestni deli“, ki so opredeljeni kot „nadomestni deli (deli, sestavni deli, oprema), ki so po kakovosti enakovredni originalnim, ali deli, ki so vsaj tako kakovostni kot sestavni deli, ki se uporabijo pri sestavi vozila, in ki so proizvedeni v skladu s tehničnimi specifikacijami in proizvodnimi standardi, po katerih se ravna proizvajalec originalnega nadomestnega dela“.
17.
V tem členu je bilo dodano, da lahko „navedene [enakovredne] nadomestne dele v skladu z zakonodajo Unije in veljavnimi pravnimi določbami proizvaja katero koli podjetje, ki lahko v skladu z veljavno ureditvijo (UNI‑CEI‑ENISO/IEC 17050) kadar koli potrdi, da kakovost proizvedenih nadomestnih delov ustreza kakovosti originalnih delov, uporabljenih pri sestavi zadevnih motornih vozil“.
18.
V členu 5.2, naslovljenem „Certifikati in izjave“, razpisne dokumentacije je bilo določeno, da mora ponudnik „v okviru postopka oddaje javnega naročila za ponujeni enakovredni nadomestni del predložiti certifikat o skladnosti ali o posebni homologaciji nadomestnega sestavnega dela, ki ga izda proizvajalec ali homologacijski organ ali preskuševalni laboratorij, ki sta certificirana v skladu s standardom ISO 45000“.
19.
V točki (d) člena 15, naslovljenega „Upravna dokumentacija“, razpisne dokumentacije se zahteva „[…] ustrezna tehnična dokumentacija za vsak ponujen enakovreden nadomestni del, ki ji je treba priložiti: […] certifikat o homologaciji proizvoda, če je obvezen, ki ga predloži proizvajalec ponujenega enakovrednega nadomestnega dela; certifikat o enakovrednosti dobavljenega proizvoda glede na ustrezni originalni proizvod (ali proizvod, ki ga proizvajalec namešča na novo vozilo) v smislu popolne zamenljivosti, brez potrebe po kakršnih koli prilagoditvah nadomestnega dela, sklopa ali sistema, v katerega naj bi se vgradil, in značilnosti delovanja, tako da sta zagotovljeni ustrezna funkcionalnost in varnost proizvoda v sistemu, ter enake življenjske dobe, ki ga izda proizvajalec ponujenega enakovrednega nadomestnega dela“.
20.
Postopka so se udeležila tri podjetja, med njimi družbi Iveco Orecchia in Veneta Servizi International Srl unipersonale, ki ji je bilo naročilo oddano.
2. Zadeva C‑84/21
21.
Družba Brescia Trasporti SpA, ki deluje v sektorju mestnega in medmestnega javnega prevoza v Brescii (Italija), je objavila (
5
) obvestilo o postopku za oddajo javnega naročila z osnovno vrednostjo 2.100.000,00 EUR, katerega predmet je bila „dobava nadomestnih delov za avtobuse znamke Iveco z motorjem Iveco – CIG 7680570EDB“.
22.
V členu 1, naslovljenem „Tehnične opredelitve“, dokumenta s tehničnimi specifikacijami postopka za oddajo javnega naročila so navedene tri vrste nadomestnih delov: „originalni nadomestni deli“, „originalni nadomestni deli, ki jih proizvajalec namešča na novo vozilo“ in „enakovredni nadomestni deli“.
23.
V skladu z odstavkom 3 tega člena so „nadomestni deli, ki so po kakovosti enakovredni originalnim, deli, katerih kakovost je vsaj enaka kakovosti sestavnih delov, uporabljenih za izdelavo vozila, in ki so proizvedeni v skladu s tehničnimi specifikacijami in proizvodnimi standardi samega proizvajalca nadomestnega dela“.
24.
Člen 2, naslovljen „Značilnosti nadomestnih delov, ki so predmet dobave […]“, tega dokumenta določa, da mora ponudnik za vsak nadomestni del navesti, ali namerava dobaviti originalni nadomestni del, nadomestni del, ki ga proizvajalec namešča na novo vozilo, ali enakovreden nadomestni del.
25.
S členom 3, naslovljenim „Dokumentacija, ki jo je treba priložiti ponudbi“, je bilo v zvezi z „nadomestnimi deli enakovredne kakovosti“ zahtevano, da se ponudbi – pod grožnjo izključitve – priloži „certifikat proizvajalca nadomestnega dela, s katerim je za vsak nadomestni del potrjeno:
–
da je kakovost nadomestnih delov dovolj visoka, da njihova uporaba ne ogroža ugleda pooblaščene mreže;
–
da so popolnoma zamenljivi z originalnimi nadomestnimi deli, […] brez potrebe po kakršni koli prilagoditvi nadomestnega dela, sklopa ali sistema, v katerega se vgradijo […]“.
26.
V členu 3 je dodano, da „mora dobavitelj poleg tega predložiti certifikat o homologaciji proizvoda, če je ta obvezen. Za zavorne obloge ter zavorne kolute in bobne mora dobavitelj poleg zgoraj navedenih dokumentov predložiti tudi certifikat, ki potrjuje ES‑homologacijo po ECE R90“.
27.
V postopku oddaje javnega naročila sta sodelovali družbi Iveco Orecchia in VAR Srl, ki ji je bilo naročilo oddano.
B.
Nacionalna postopka in vprašanje za predhodno odločanje
28.
Družba Iveco Orecchia je pri Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia – sezione staccata di Brescia (deželno upravno sodišče Lombardije, oddelek Brescia) izpodbijala odločitvi o oddaji naročila, pri čemer je v bistvenem trdila, da:
–
izbrana ponudnika nista – s certifikatom ali kako drugače – dokazala homologacije sestavnih delov, ki je bila zahtevana v razpisni dokumentaciji in zakonodaji, s katero je urejeno to področje;
–
podredno, da so bili pogoji postopka oddaje javnega naročila nezakoniti, če se jih razlaga tako, da se z njimi – v primerih, ko je obvezen – ne zahteva predložitev certifikata o homologaciji, ki ga je izdal pristojni organ, ali vsaj dokazila o obstoju take homologacije.
29.
Sodišče prve stopnje je tožbi družbe Iveco Orecchia zavrnilo s sodbama z dne 25. junija in 26. avgusta 2019, zoper kateri je navedena družba vložila pravno sredstvo pri Consiglio di Stato (državni svet). (
6
)
30.
Consiglio di Stato (državni svet) je ugotovil: (
7
)
–
originalni nadomestni deli Iveco, ki so predmet naročila blaga, se homologirajo skupaj z vozilom.
–
Prodaja nadomestnih delov, za katere se zahteva homologacija, zlasti če lahko ogrozijo varnost vozila in okoljsko učinkovitost, je mogoča le, če jih homologira in odobri homologacijski organ.
–
V Prilogi IV k Direktivi 2007/46 je poseben in podroben seznam kategorij sestavnih delov, za katere obstaja ustrezna in posebna ureditev o njihovi homologaciji.
–
V tehničnih specifikacijah je bilo določeno, da je treba v primerih, v katerih je obvezen, predložiti certifikat o homologaciji. (
8
)
–
Glede na te dejavnike je treba presoditi, ali je potrebna homologacija neoriginalnih sestavnih delov, ki jih izdela proizvajalec takih sestavnih delov.
–
Zdi se, da so z ureditvijo, ki se uporabi, to je Direktivo 2007/46 in nacionalnimi predpisi za njen prenos, za proizvajalce vozil (ki ta homologirajo kot celoto in s tem samodejno homologirajo vsak njihov del) in za proizvajalce sestavnih delov določene enake obveznosti v zvezi s homologacijo.
–
Del ali sestavni del, za katerega veljajo določbe regulativnega akta (navedenega v Prilogi IV k Direktivi 2007/46), je mogoče dati na trg le, če je bil prej homologiran.
–
Vendar pa bi bilo mogoče tudi stališče, kakršno zagovarjata toženi podjetji, da se za ponudbe nadomestnih delov, določenih v tipologiji iz Priloge IV, ki jih izdelajo subjekti, ki niso proizvajalci vozil, ne bi smela zahtevati enaka tehnična dokumentacija, s katero je dokazano, da so bili opravljeni preskusi, ki se zahtevajo za originalne homologirane sestavne dele. S tega vidika bi namesto te dokumentacije lahko zadostovalo splošno potrdilo o enakovrednosti, v katerem je navedeno, da je nadomestni del skladen s tehničnimi specifikacijami iz razpisne dokumentacije in da predlagane rešitve ustrezajo zahtevam razpisne dokumentacije.
31.
V tem okviru je Consiglio di Stato (državni svet) postavil dve vprašanji za predhodno odločanje, od katerih bom po napotku Sodišča obravnaval le prvo. Glasi se:
„Ali je v skladu z evropskim pravom – zlasti z določbami Direktive 2007/46/ES (in sicer členi 10, 19 in 28 te direktive […]) ter z načeli enakega obravnavanja in nepristranskosti, spoštovanja konkurence in dobrega upravljanja – da sme naročnik s posebnim sklicevanjem na dobavo nadomestnih delov za avtobuse na podlagi javnega razpisa, ki se uporabljajo kot javna prevozna sredstva, sprejeti nadomestne dele, predvidene za določeno vozilo, ki jih je izdelal proizvajalec, ki ni proizvajalec vozila, in ki torej niso homologirani skupaj z vozilom, ki se uvrščajo med vrste odobrenih sestavnih delov na podlagi tehničnih predpisov, navedenih v Prilogi IV te direktive (seznam zahtev za ES‑homologacijo vozil), in ki so bili ponujeni v ponudbi, vendar niso opremljeni s certifikatom o homologaciji ter ne vsebujejo obvestila o dejanski homologaciji, temveč so ponujeni ob predpostavki, da naj homologacija ne bi bila potrebna, in zato zadostuje zgolj izjava, da je zadevni nadomestni del enakovreden homologiranemu originalnemu nadomestnemu delu, ki jo je izdal ponudnik?“
III. Postopek pred Sodiščem
32.
Predloga za sprejetje predhodne odločbe je sodno tajništvo Sodišča prejelo 3. oziroma 11. februarja 2021.
33.
Pisna stališča so predložile družbe Iveco Orecchia, Brescia Trasporti SpA, Var Srl, Veneta Servizi International Srl unipersonale, Di Pinto & Dalessandro SpA, APAM Esercizio SpA, italijanska vlada in Evropska komisija. Vse razen družbe Di Pinto & Dalessandro SpA so se udeležile obravnave 10. marca 2022.
IV. Presoja
A.
Uvodni preudarek
34.
Čeprav predložitveno sodišče prosi le za razlago členov 10, 19 in 28 Direktive 2007/46, ni mogoče spregledati, da se spora nanašata na javni naročili blaga, ki sta bili oddani v postopku, za katerega se uporabljajo določbe Direktive 2014/25.
35.
Kot namreč poudarja Komisija in je bilo izpostavljeno na obravnavi, sta sporni naročili oddala subjekta, ki delujeta v sektorju mestnega in medmestnega prometa; ureditev za ta sektor pa je določena z Direktivo 2014/25.
36.
V predložitvenih sklepih ter nekaterih pisnih stališčih se navaja Direktiva 2014/24/EU. (
9
) Vendar menim, da ta predpis ni ustrezen referenčni okvir.
37.
Naj ponovim, da je bil predmet javnih naročil v obravnavanih zadevah dobava nadomestnih delov za avtobuse v okviru zagotavljanja storitev javnega prevoza. Za taka naročila se uporablja Direktiva 2014/25, saj so namenjena izvajanju „dejavnosti v zvezi z zagotavljanjem ali upravljanjem omrežij, ki zagotavljajo javno storitev na področju prevoza z […] avtobusom […]“, ki so omenjene v členu 11 te direktive.
38.
Storitve prevoza so v členu 1(2) Direktive 2014/25 izrecno vključene v področje uporabe te direktive.
39.
Člena Direktive 2014/25 (člena 60 in 62), ki sta upoštevna v tej zadevi, sta vsekakor enakovredna ustreznima členoma Direktive 2014/24 (člena 42 in 44).
B.
Prvo vprašanje za predhodno odločanje
40.
Vprašanje Consiglio di Stato (državni svet) ima jasno opredeljen okvir: z njim se želi izvedeti, ali lahko javni naročnik sprejme nadomestne sestavne dele za avtobuse, če obenem:
–
ti sestavni deli spadajo v eno od kategorij iz Priloge IV k Direktivi 2007/46 in
–
jih je izdelal proizvajalec, ki ni izdelovalec avtobusa, tako da niso bili homologirani skupaj z avtobusom, ter
–
skupaj z njimi ni bil predložen ne certifikat o homologaciji ne nobena druga navedba o tem, da so bili dejansko homologirani, ker se predpostavlja, da taka homologacija ni potrebna in da zadostuje izjava o enakovrednosti (originalnemu sestavnemu delu), ki jo izda sam ponudnik.
41.
Za odgovor na to vprašanje, bom najprej analiziral predpise prava Unije o homologaciji motornih vozil ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za ta vozila. Nato bom obravnaval razlike med homologacijo in enakovrednostjo ter nazadnje pojasnil pomen, ki ga ima v obravnavanih zadevah Direktiva 2014/25.
1. Homologacija vozil in njihovih sestavnih delov
42.
Z Direktivo 2007/46 se skuša „v državah članicah nadomestiti njihove sisteme odobritve s postopkom odobritve v Skupnosti, ki temelji na načelu popolne uskladitve“. (
10
)
43.
V členu 1 Direktive 2007/46 je pri opredelitvi predmeta urejanja omenjena vzpostavitev „usklajene[ga] okvir[ja], ki vsebuje upravne predpise in splošne tehnične zahteve za odobritev“ ne le novih vozil iz njenega področja uporabe, temveč tudi sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za ta vozila.
44.
V tem okviru se predpišejo „[…] določbe za prodajo in začetek uporabe delov in opreme, namenjene za vozila, ki so odobrena v skladu s to direktivo“.
45.
V Direktivi 2007/46 je izoblikovan pojem „homologacije“, (
11
) ki se razlikuje od posamične odobritve. Homologacija je lahko nacionalna – tedaj je njena veljavnost omejena na ozemlje države članice – ali „ES‑homologacija“. Z zadnjenavedeno se potrdi izpolnjevanje „ustrezn[ih] upravn[ih] predpis[ov] in tehničn[ih] zahte[v] iz […] [D]irektive ali regulativnih aktov iz Priloge IV ali Priloge XI“. (
12
)
46.
Vprašanje za predhodno odločanje se nanaša, kot sem že navedel, le na kategorije sestavnih delov (
13
) iz regulativnih aktov (
14
), naštetih v Prilogi IV k Direktivi 2007/46.
47.
ES‑homologacija sestavnih delov se lahko opravi bodisi skupaj z novim vozilom bodisi samostojno. (
15
) V skladu s členom 3(24) Direktive 2007/46 se sestavni del, ki naj bi postal del vozila, lahko homologira neodvisno od tega vozila.
48.
ES‑homologacija samostojnih sestavnih delov se izvede po postopku, ki je urejen s členom 7 Direktive 2007/46 in za katerega so posebne določbe opredeljene v členu 10 te direktive. V skladu z odstavkom 2 tega člena, „[d]ržave članice podelijo ES‑homologacijo za sestavni del […] sestavnemu delu […], ki […] izpolnjuje tehnične zahteve, določene v ustreznih posamičnih direktivah ali uredbah, kakor je predpisano v Prilogi IV“.
49.
Iz členov 10(2), 19 in 28(1) Direktive 2007/46 izhaja – čeprav ne z jasnostjo, ki bi bila zaželena – da so sestavni deli vozila, našteti v Prilogi IV k tej direktivi, načeloma predmet homologacije.
50.
Pomenljivo je namreč, da lahko države članice v skladu s členom 28(1) Direktive 2007/46 dovolijo le prodajo ali začetek uporabe homologiranih sestavnih delov. Za take se štejejo ti, ki „izpolnjujejo zahteve ustreznih regulativnih aktov [iz Priloge IV] in so v skladu s členom 19 primerno označene“.
51.
Edino orodje, ki je v Direktivi 2007/46 določeno za ugotavljanje, ali so sestavni deli (originalni ali ne) vozila v skladu s tehničnimi zahtevami iz regulativnih aktov iz Priloge IV, je prav homologacija. Menim, da je to najustreznejša razlaga člena 10(2) te direktive, če se ta bere ob upoštevanju regulativnih aktov iz Priloge IV k tej direktivi.
52.
Vendar je mogoče (kot je v svojem pisnem stališču poudarila družba VAR in sta na obravnavi potrdili Komisija in italijanska vlada), da je na podlagi teh regulativnih aktov neki konkreten sestavni del izvzet iz obvezne homologacije. V tem primeru ne bi bilo treba predložiti certifikata o homologaciji, ki je obvezen za druge sestavne dele, ki so našteti v seznamu iz Priloge IV.
53.
Ta možnost je obravnavana v členu 19(2) Direktive 2007/46: „Kadar oznaka ES‑homologacije ni potrebna, proizvajalec [sestavnega dela] doda vsaj svoje tovarniško ime ali blagovno znamko ter številko tipa in/ali identifikacijsko številko“.
54.
Če ni podana ta okoliščina, se sestavni deli iz katerega od regulativnih aktov iz Priloge IV k Direktivi 2007/46 torej ne smejo dajati na trg, če se pred tem zanje ne pridobi ES‑homologacija. Brez nje, poudarjam, njihova prodaja in začetek uporabe nista dovoljena.
55.
Ta zahteva je povezana z varnostnimi zahtevami za promet vozil, zaradi katerih se zahteva homologacija (ne vseh) nadomestnih delov. (
16
) ES‑homologacija tako postane predpogoj za ustreznost, ki ne velja le za njihovo vpeljavo prek javnega naročanja, temveč za vsakršno obliko dajanja na trg.
56.
Pomembno ni ne to, ali sestavne dele proizvaja imetnik blagovne znamke ali proizvajalec nadomestnih delov, ne to, ali so namenjeni vgradnji v novo ali rabljeno vozilo. Zato ni mogoče govoriti o diskriminaciji v škodo proizvajalcev enakovrednih nadomestnih delov: ko gre za sestavne dele, za katere se mora pridobiti ES‑homologacija, velja za enakovredne in originalne dele ista ureditev. (
17
)
57.
Na podlagi teh pojasnil je treba v okviru odgovora na prvi del prvega vprašanja za predhodno odločanje ugotoviti:
–
javni naročnik nadomestnih delov, ki so zajeti z regulativnimi akti, naštetimi v Prilogi IV k Direktivi, s katerimi se za te nadomestne dele zahteva homologacija, načeloma ne more sprejeti, če se zanje ne predloži certifikat o homologaciji.
–
Naloga predložitvenega sodišča je, da ob upoštevanju konkretnih sestavnih delov, ki so bili predmet javnega naročila, razjasni, ali so bili na podlagi omenjenih regulativnih aktov predmet obvezne homologacije.
2. Homologacija in enakovrednost
58.
V drugem delu prvega vprašanja predložitveno sodišče sprašuje, ali v primeru, ki ga opisuje, zadostuje izjava o enakovrednosti homologiranemu izvirniku, ki jo izda sam ponudnik.
59.
Pojma homologacije in enakovrednosti imata lastna pomena, ki se ne prekrivata:
–
homologacija je nadzorna tehnika, ki jo izvaja organ, organizacija ali subjekt pod njunim nadzorom in s katero se potrdi, da je vozilo (ali v tem primeru njegovi sestavni deli) v skladu z določenimi regulativnimi predpisi in tehničnimi zahtevami.
–
(Izjava o) enakovrednosti je omejena na objektivno primerjavo nekaterih izdelkov, ki so bili prej lahko homologirani ali pa ne.
60.
Homologacija je, kot sem že navedel, pogoj za dajanje na trg sestavnih delov vozila, ki morajo biti v skladu z zelo podrobnimi tehničnimi specifikacijami. Temelji na nujnih varnostnih zahtevah, ki morajo biti, kadar gre za promet vozil po javnih cestah, nujno izpolnjene.
61.
Enakovrednost (v tem primeru nadomestnih delov različnih proizvajalcev, ki izpolnjujejo enako funkcijo) pa se nanaša bolj na značilnosti – podobne ali različne – primerjanih izdelkov.
62.
Dokazi za eno in drugo lastnost niso zamenljivi. Lahko se zgodi, da homologiran sestavni del ni enakovreden temu, ki ga zahteva javni naročnik, in obratno, nehomologiran sestavni del je vsebinsko lahko enakovreden originalnim delom, ki so navedeni v tehničnih specifikacijah postopka oddaje javnega naročila.
63.
Lahko bi se pomislilo, da je, če sta nadomestna dela – homologiran in nehomologiran – enakovredne kakovosti in zamenljiva, tako zato, ker oba izpolnjujeta tehnične zahteve za homologacijo. Vendar se mi zdi, da Direktiva 2007/46 ne dopušča takšne domneve. Kadar gre za varnost v cestnem prometu in varstvo okolja, mora biti vsak prototip predmet nadzora tretjega subjekta (organa ali organizacije, ki homologira v skladu s posebnimi postopki in preskusi), razen če ni v regulativnem aktu določeno, da to ni potrebno.
64.
Menim, da zgolj okoliščina, da so nadomestni deli namenjeni vgradnji v rabljeno vozilo, ne more biti podlaga za to, da so izvzeti iz homologacijskega nadzora (in da se v zvezi z njimi zahteva le izjava o enakovrednosti). Zaradi tega, ker so namenjeni vgradnji (po definiciji a posteriori) v tako vozilo, niso samodejno varnejši, kakor menijo, kot se zdi, nekatere stranke spora.
65.
Pogoji obeh postopkov oddaje javnega naročila, ki so sporni v obravnavanih zadevah, sledijo temu merilu: ponudnik mora za enakovredne nadomestne dele, ki so predmet homologacije, pod grožnjo izključitve njegove ponudbe predložiti certifikat o homologaciji.
66.
Za to posebno vrsto nadomestnih delov torej ni mogoče namesto predložitve certifikatov o homologaciji sprejeti zgolj enostranske izjave ponudnika, da so ponujeni nadomestni deli enakovredni originalnim sestavnim delom.
67.
Zato v zvezi z nadomestnimi sestavnimi deli, ki so predmet obvezne homologacije, ne zadostuje izjava o enakovrednosti homologiranim originalnim nadomestnim delom, ki jo izda ponudnik.
68.
Preveriti je treba še, ali je ta razlaga Direktive 2007/46 združljiva z načeli in določbami Direktive 2014/25.
3. Pomen Direktive 2014/25
69.
Naročniki morajo v razpisni dokumentaciji, ki jo objavijo, opredeliti vse značilnosti del, storitev ali blaga, ki jih nameravajo nabaviti v okviru javnega naročanja. Med temi značilnostmi so lahko značilnosti, ki morajo ustrezati „tehničnim specifikacijam“ zadevnih proizvodov ali storitev.
70.
Kot sem nekoč pojasnil, lahko „[p]ristranski opis teh tehničnih specifikacij […] povzroči vsaj pomembno ‚vstopno oviro‘ za nekatere ponudnike, v skrajnih primerih pa lahko (tudi z goljufivim namenom) vnaprej določi končno izbiro ponudnika, če se določijo značilnosti proizvodov ali storitev, ki jih lahko ponudi samo on“. (
18
)
71.
Zakonodajalec Unije je zaradi izognitve nepravilnostim in za to, da bi se omogočila „odprtost javnih naročil konkurenci“, na tem področju uvedel določbe, ki omogočajo „predložitev ponudb, iz katerih je razvidna raznolikost tehničnih rešitev, standardov in tehničnih specifikacij na trgu, tudi tistih, oblikovanih na podlagi kriterijev glede delovanja, povezanih z življenjsko dobo in vzdržnostjo proizvodnega postopka gradenj, blaga in storitev“. (
19
)
72.
Ta smoter je izražen v členu 60(2) Direktive 2014/25: „Tehnične specifikacije zagotavljajo enakopraven dostop vseh gospodarskih subjektov do postopka javnega naročanja in neupravičeno ne ovirajo odpiranja naročil konkurenci.“
73.
Zato je treba praviloma „tehnične specifikacije pripraviti tako, da se prepreči umetno omejevanje konkurence z zahtevami, ki dajejo prednost določenemu gospodarskemu subjektu s tem, da navajajo ključne značilnosti blaga, storitev ali gradenj, ki jih običajno zagotavlja ta gospodarski subjekt. Tehnične specifikacije, sestavljene v smislu zahtev po funkcionalnosti in delovanju, na splošno omogočajo, da se ta cilj doseže na najboljši možni način“. (
20
)
74.
Vendar je s členom 60(4) Direktive 2014/25 izjemoma dopuščeno, da se „naved[ejo] […] blagovne znamke, patenti, tipi ali določeno poreklo ali proizvodnja“. Toda ta možnost, s katero se da prednost nekaterim proizvajalcem, je okrnjena z določitvijo, da morajo te navedbe vselej vsebovati tudi besedi „ali enakovredni“. (
21
)
75.
V skladu z načeloma iz člena 60(2) Direktive 2014/25 je, da je s členoma 60(5) in 62(2) možnost potrditve izpolnjevanja tehničnih specifikacij, ko gre za dokazovanje enakovrednosti nadomestnih delov, urejena odprto in prožno, „kar pomeni, da je dovoljena uporaba katerega koli ustreznega sredstva“. (
22
)
76.
V obravnavani zadevi je bil predmet naročil dobava nadomestnih delov, ki so bili lahko originalni nadomestni deli Iveco ali enakovredni nadomestni deli. Pri nadomestnih delih, za katere velja zahteva po homologaciji, je bil certifikat o homologaciji nujen, saj ponudnik brez njega teh nadomestnih delov (originalnih ali enakovrednih) ni mogel ponuditi, ker ne bi bil izpolnjen nujen predpogoj za to, da se dajo na trg.
77.
V Direktivi 2014/25 je preverjanje izpolnjevanja tehničnih specifikacij urejeno brez sklicevanja na homologacijo blaga, ki je predmet dobave. To je logično, saj je zahteva po homologaciji odvisna od vrste blaga, ki se naroča, (
23
) sektorji, na katere se nanaša navedena direktiva, pa so zelo raznoliki.
78.
Vendar se z Direktivo 2014/25, čeprav se z njo uresničuje cilj večje odprtosti javnega naročanja konkurenci, ne morejo zanemariti nujne zahteve, določene z drugimi predpisi prava Unije.
79.
To je priznano v uvodni izjavi 56 Direktive 2014/25: „[n]obena določba v tej direktivi ne bi smela preprečiti uvedbe ali uveljavitve ukrepov, potrebnih za varovanje […] varnosti, zdravja, življenja ljudi in živali, ohranitve rastlinskega življenja, ali drugih okoljskih ukrepov“.
80.
Z Direktivo 2014/25 se torej „ne bi smela preprečiti“ uporaba Direktive 2007/46, ker se z njo prizadeva „[…] za visoko raven varnosti v cestnem prometu, varovanja zdravja, varstva okolja, energetske učinkovitosti in zaščite pred nepooblaščeno uporabo“. (
24
) Ker je z Direktivo 2007/46 ravno zaradi uresničevanja teh ciljev določena obvezna homologacija nekaterih nadomestnih delov za vozila, je ta zahteva nujna in se ji ni mogoče izogniti ob sklicevanju na Direktivo 2014/25.
81.
Zakonodajalec Unije se je po tem merilu, kot navaja Komisija, (
25
) ravnal pri drugih pravilih v zvezi z delovanjem notranjega trga, s katerimi je poudaril prevlado lex specialis (kakršen je denimo ta, s katerim je urejen pretok motornih vozil) nad splošnimi določbami o prostem pretoku blaga.
82.
Vsekakor je treba ugotoviti, da obveznost homologacije nadomestnih delov ni nezdružljiva z odprtjem javnih naročil konkurenci. S členom 38(1) Direktive 2007/46 je zaradi varstva konkurence konkurentom proizvajalca vozil olajšan dostop do proizvodnje samostojnih nadomestnih delov. Ta jim mora dati na voljo potrebne upoštevne podatke, „vključno z risbami, odvisno od primera, ki so posebej navedene v prilogi ali dodatku k regulativnem aktu, ki so potrebni za ES‑homologacijo [samostojnih] sestavnih delov“.
V. Predlog
83.
Glede na navedeno Sodišču predlagam, naj na prvo vprašanje za predhodno odločanje, ki ga je predložil Consiglio di Stato (državni svet, Italija), odgovori tako:
Člene 10(2), 19(1) in 28(1) Direktive 2007/46/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007 o vzpostavitvi okvira za odobritev motornih in priklopnih vozil ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila je treba razlagati tako, da morajo ponudniki, če se v okviru javnega naročila za dobavo nadomestnih sestavnih delov za avtobuse, ki se uporabljajo kot javna prevozna sredstva, lahko ponudijo enakovredni nadomestni deli, katerih homologacija je v skladu z enim od regulativnih aktov iz Priloge IV k navedeni direktivi obvezna, priložiti certifikat o ES‑homologaciji, pri čemer za to zadostuje, da predložijo zgolj izjavo o enakovrednosti.
(
1
)	Jezik izvirnika: španščina.
(
2
)	Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007 o vzpostavitvi okvira za odobritev motornih in priklopnih vozil ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila (Okvirna direktiva) (UL 2007, L 263, str. 1). Nadomeščena je bila z Uredbo 2018/858 (EU) Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2018 o odobritvi in tržnem nadzoru motornih vozil in njihovih priklopnikov ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila, ki spreminja Uredbi št. 715/2007 (ES) in št. 595/2009 (ES) ter razveljavlja Direktivo št. 2007/46/ES (UL 2018, L 151, str. 1). Uredba 2018/858 se za predmetna spora ratione temporis ne uporablja.
(
3
)	Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju naročnikov, ki opravljajo dejavnosti v vodnem, energetskem in prometnem sektorju ter sektorju poštnih storitev ter o razveljavitvi Direktive 2004/17/ES (UL 2014, L 94, str. 243).
(
4
)	Obvestilo je bilo objavljeno v dodatku k UL, namenjenem evropskim javnim naročilom, z dne 21. avgusta 2018 (številka objave 2018/S 159‑365946).
(
5
)	Obvestilo je bilo objavljeno v dodatku k UL, namenjenem evropskim javnim naročilom, z dne 13. novembra 2018 (številka objave 2018/S 218‑500319).
(
6
)	Sodišče prve stopnje je s sodbo z dne 26. avgusta 2019 prvi tožbeni razlog, ki ga je uveljavljala družba Iveco Orecchia, zavrnilo med drugim zato, ker ta ni natančno navedla, kateri nadomestni deli, ki jih je ponudila družba Brescia Trasporti SpA, bi morali imeti certifikat o homologaciji.
(
7
)	Točke VIII.1, VIII.2 in VIII.4 obeh predložitvenih sklepov.
(
8
)	V skladu s predložitvenim sklepom v zadevi C‑84/21 se je „v zadevnem postopku postopka oddaje javnega naročila v tehničnih specifikacijah zahtevala predložitev certifikata o homologaciji, če je bil obvezen, v zvezi z enakovrednimi zavornimi koluti in bobni pa se je izrecno napotovalo na člen 34 Direktive 2007/46 (ki napotuje na pravilnike UN/ECE, predpisane za ES‑homologacijo)“.
(
9
)	Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL 2014, L 94, str. 65).
(
10
)	Uvodna izjava 2.
(
11
)
(
12
)	Člen 3(5) Direktive 2007/46.
(
13
)	Tako da se ne nanaša na sisteme in samostojne tehnične enote.
(
14
)	V skladu s členom 3(1) Direktive 2007/46 „regulativni akt“ pomeni „posamično direktivo, uredbo ali pravilnik UN/ECE [gospodarske komisije Združenih narodov za Evropo], ki je priložen revidiranemu sporazumu iz leta 1958, [ki jih je Skupnost kot pogodbenica revidiranega sporazuma Gospodarske komisije Združenih narodov za Evropo, sklenjenega leta 1958 v Ženevi, priznala na podlagi Sklepa Sveta 97/836/ES“ (del II Priloge IV k Okvirni direktivi)]. V skladu s členom 34(1) Direktive 2007/46 so „[p]ravilniki UN/ECE, h katerim je pristopila Skupnost in ki so navedeni v delu I Priloge IV […], del ES-homologacije vozila pod enakimi pogoji kot posamične direktive ali uredbe“.
(
15
)	V obravnavanih sporih se nadomestni sestavni deli ne homologirajo skupaj s samim vozilom, temveč ločeno od njega.
(
16
)	S členom 46 Direktive 2007/46 se zato državam članicam nalaga, da „določijo kazni, ki se uporabljajo pri kršitvah določb te direktive […] in regulativnih aktov iz dela I Priloge IV ter sprejmejo vse ukrepe, potrebne za njihovo izvajanje“.
(
17
)	Družba VAR v pisnem stališču (str. 15 italijanskega izvirnika) navaja, da „ni nikoli trdila, da naj […] homologacija nadomestnega dela, ki je enakovreden sestavnemu delu, ki je predmet obvezne homologacije, ‚ne bi bila potrebna‘ ali da bi se v takem primeru homologacija lahko nadomestila z ‚izjavo o enakovrednosti homologiranemu originalnemu nadomestnemu delu, ki jo predloži ponudnik‘“.
(
18
)	Sklepni predlogi v zadevi VAR in ATM (C‑14/17, EU:C:2018:135, točka 2).
(
19
)	Uvodna izjava 83 Direktive 2014/25.
(
20
)	Ibidem.
(
21
)	V točki 33 in naslednjih sklepnih predlogov v zadevi VAR in ATM (C‑14/17, EU:C:2018:135) sem podrobneje preučil sodno prakso Sodišča „o vključit[vi] tehničnih specifikacij, ki se sklicujejo na določeno znamko, v obvestila o javnem naročilu ali v razpisno dokumentacijo“.
(
22
)	Sodba z dne 12. julija 2018, VAR in ATM (C‑14/17, EU:C:2018:568, točka 33).
(
23
)	Pri mnogih naročilih blaga ne bo predpisov prava Unije, s katerimi bi bila urejena homologacija izdelkov. V obravnavanih zadevah pa se, ker so predmet naročila nadomestni deli za vozila, za katera velja harmoniziran okvir, uporabi stroga ureditev, v skladu s katero je homologacija nujna, razen če ni z ustreznim regulativnim aktom iz Priloge IV k Direktivi 2007/46 za nekatere nadomestne dele izključena.
(
24
)	Uvodna izjava 3 Direktive 2007/46.
(
25
)	Točka 42 in opomba 37 njenega pisnega stališča, v kateri navaja uvodno izjavo 5 Uredbe (ES) št. 765/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. julija 2008 o določitvi zahtev za akreditacijo in nadzor trga v zvezi s trženjem proizvodov ter razveljavitvi Uredbe (EGS) št. 339/93 (UL 2008, L 218, str. 30). V skladu s to uvodno izjavo bi moral v „tej uredbi določeni okvir za nadzor trga […] dopolniti in okrepiti veljavne določbe v usklajevalni zakonodaji Skupnosti v zvezi z nadzorom trga in uveljavljanje teh določb. Vendar bi se v skladu z načelom lex specialis ta uredba morala uporabljati le, v kolikor ni posebnih določb z istim ciljem, naravo ali učinkom, kot ga imajo tiste, ki so vzpostavljene v drugih veljavnih ali prihodnjih določbah usklajevalne zakonodaje Skupnosti. Primere lahko najdemo v naslednjih sektorjih: predhodne sestavine, medicinski pripomočki, medicinski proizvodi za humano in veterinarsko rabo, motorna vozila in letalstvo. Ustrezne določbe te uredbe se torej ne bi smele uporabljati na področjih, za katera veljajo take posebne določbe“ (moj poudarek).