62023TJ1081_EXT
ROZSUDEK TRIBUNÁLU (čtvrtého senátu)
23. července 2025 (
*1
)
„Veřejné zakázky na služby – Zadávací řízení – Transevropské služby pro telematiku mezi správními orgány – Rozšíření nové generace (TESTA-ng II Ext) – Směrnice 2014/24/UE – Nařízení (EU, Euratom) 2018/1046 – Rozhodnutí o změně stávající smlouvy bez zveřejnění nového oznámení o zahájení zadávacího řízení – Nepředvídané okolnosti – Žaloba na neplatnost – Aktivní legitimace – Osobní dotčení – Přípustnost“
Ve věci T‑1081/23,
BT Global Services Belgium, se sídlem v Machelenu (Belgie), zástupci: V. Dor, A. Lepièce a M. Vilain XIIII, advokáti,
žalobkyně,
proti
Evropské komisi, zástupkyně: L. André, M. Ilkova a S. Romoli, jako zmocněnkyně,
žalované,
TRIBUNÁL (čtvrtý senát),
ve složení: R. da Silva Passos, předseda, T. Pynnä (zpravodajka) a H. Cassagnabère, soudci,
za soudní kancelář: P. Cullen, rada,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
po jednání konaném dne 27. února 2025,
vydává tento
Rozsudek (
1
)
[omissis]
Právní otázky
K přípustnosti
22
Komise tvrdí, že žaloba je nepřípustná z důvodu nedostatku aktivní legitimace žalobkyně, a to konkrétně z důvodu nedostatku osobního dotčení podle čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU.
[omissis]
31
V projednávané věci je napadeným rozhodnutím oznámení o změně smlouvy na veřejné zakázky zveřejněné v dodatku k Úřednímu věstníku Evropské unie.
32
Vzhledem k tomu, že je třeba konstatovat, že napadené rozhodnutí není určeno žalobkyni a že takové rozhodnutí nepředstavuje nařizovací akt, je třeba ověřit, zda je žalobkyně tímto rozhodnutím bezprostředně a osobně dotčena.
33
Pokud jde zaprvé o otázku, zda je žalobkyně napadeným rozhodnutím bezprostředně dotčena, je třeba připomenout, že požadavek stanovený článkem 263 čtvrtým pododstavcem SFEU, podle něhož musí být fyzická nebo právnická osoba opatřením, které je předmětem žaloby, dotčena bezprostředně, vyžaduje, aby byly splněny dvě kumulativní podmínky, a sice aby toto opatření zaprvé vyvolávalo bezprostřední účinky na právní postavení této osoby a zadruhé neponechávalo adresátům pověřeným jeho provedením žádnou posuzovací pravomoc, přičemž toto provedení musí být čistě automatické povahy a vyplývat výlučně z unijní právní úpravy, aniž je třeba použít další zprostředkující pravidla (viz rozsudek ze dne 21. února 2024, Inivos et Inivos v. Komise, T‑38/21, EU:T:2024:100, bod 60 a citovaná judikatura).
34
Je třeba postupně zkoumat, zda žalobkyně splňuje oba tyto požadavky.
35
Zaprvé je třeba zkoumat, zda napadené rozhodnutí má bezprostřední účinky na právní postavení žalobkyně.
36
V tomto ohledu mělo napadené rozhodnutí za následek, že žalobkyně byla s konečnou platností zbavena možnosti účastnit se řízení. Napadené rozhodnutí tedy mělo bezprostřední účinky na právní postavení žalobkyně. Žalobkyně kromě toho působí na dotčeném trhu.
37
Zadruhé napadené rozhodnutí s konečnou platností změnilo smlouvu na veřejnou zakázku DIGIT/A3/PN/2019/026 s okamžitým a závazným účinkem. Vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí vyvolává v tomto ohledu právní účinky, aniž je vyžadováno jakékoli doplňující opatření, je splněn i druhý požadavek zmíněný v bodě 33 výše.
38
Z toho vyplývá, že žalobkyně byla napadeným rozhodnutím bezprostředně dotčena. Komise ostatně tuto skutečnost nezpochybňuje.
39
Pokud jde zadruhé o otázku, zda je žalobkyně napadeným rozhodnutím osobně dotčena, z ustálené judikatury vyplývá, že jiné subjekty než adresáti rozhodnutí mohou tvrdit, že jsou osobně dotčeny, pouze pokud je toto rozhodnutí zasahuje kvůli určitým vlastnostem, které jsou pro ně specifické, nebo faktické situace, která je ve srovnání se všemi ostatními osobami vymezuje a tím je individualizuje způsobem obdobným tomu, jakým by byl individualizován adresát rozhodnutí (viz rozsudek ze dne 21. února 2024, Inivos et Inivos v. Komise, T‑38/21, EU:T:2024:100, bod 68 a citovaná judikatura).
40
Je proto třeba ověřit, zda napadené rozhodnutí zasahuje žalobkyni buď z důvodu určitých vlastností, které jsou pro ni specifické, nebo faktické situace, která ji ve srovnání se všemi ostatními osobami vymezuje ve smyslu judikatury uvedené v bodě 39 výše.
41
V tomto ohledu z ustálené judikatury vyplývá, že pokud se rozhodnutí dotýká skupiny osob, jež byly nebo mohly být známy v okamžiku přijetí uvedeného aktu na základě kritérií, která jsou členům skupiny vlastní, mohou být tyto osoby tímto aktem osobně dotčeny coby osoby patřící k omezenému okruhu hospodářských subjektů (viz rozsudek ze dne 21. února 2024, Inivos et Inivos v. Komise, T‑38/21, EU:T:2024:100, bod 70 a citovaná judikatura).
42
V oblasti veřejných zakázek Soudní dvůr rozhodl, že z ustanovení směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (Úř. věst. 1989, L 395, s. 33; zvl. vyd. 06/01, s. 246) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/23/EU ze dne 26. února 2014 o udělování koncesí (Úř. věst. 2014, L 94, s. 1) vyplývá, že účinná soudní ochrana vyžaduje, aby neúspěšní uchazeči měli skutečnou možnost podat opravný prostředek [v tomto smyslu viz usnesení místopředsedy Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2022, Telefónica de España v. Komise, C‑478/22 P(R), EU:C:2022:914, bod 47].
43
Kromě toho bod 17 odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, kterou se mění směrnice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokud jde o zvýšení účinnosti přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek (Úř. věst. 2007, L 335, s. 31), uvádí, že „[p]řezkumné řízení by mělo být dostupné přinejmenším každé osobě, která má nebo měla zájem určitou zakázku získat a které v důsledku domnělého protiprávního jednání vznikla nebo hrozí škoda“.
44
Za zvláštních okolností použití jednacího řízení bez předchozího uveřejnění oznámení o zahájení zadávacího řízení je třeba mít za to, že hospodářský subjekt, který nebyl vyzván k účasti v uvedeném řízení, přestože byl schopen splnit kritéria použitá veřejným zadavatelem pro výběr podniků, kterým má být zaslána výzva k podání nabídek, patří do omezeného okruhu soutěžitelů, kteří jsou schopni předložit nabídku, pokud by byli vyzváni k účasti v řízení (rozsudek ze dne 21. února 2024, Inivos et Inivos v. Komise, T‑38/21, EU:T:2024:100, bod 71).
45
V projednávaném případě je napadeným rozhodnutím oznámení o změně smlouvy na veřejnou zakázku. Žalobkyně tedy nemohla prokázat, jak by mohla učinit v případě jednacího řízení bez předchozího uveřejnění oznámení o zahájení zadávacího řízení, že byla schopna splnit kritéria použitá veřejným zadavatelem pro výběr podniků, kterým má být zaslána výzva k podání nabídek, a tedy že patřila do omezeného okruhu soutěžitelů, kteří jsou schopni předložit nabídku, pokud by byli vyzváni k účasti v řízení.
46
Zaprvé se však žalobkyně účastnila omezeného zadávacího řízení DIGIT/R2/PR/2011/039 nazvaného „Zabezpečené transevropské služby pro telematiku mezi správními orgány“ – Nová generace (TESTA-ng)“, které bylo zahájeno v roce 2011. Kromě toho se zúčastnila omezeného zadávacího řízení DIGIT/A3/PR/2019/RP/010, nazvaného „Zabezpečené transevropské služby pro telematiku mezi správními orgány (TESTA)“, které vyhrála (viz body 3 a 5 výše). Bez ohledu na skutečnost, kterou zdůrazňuje Komise, že rozhodně nelze s jistotou říci, že by žalobkyně vyhrála další zakázku, zůstává skutečností, jak tvrdí žalobkyně, že jako jediná vyhrála poslední zadávací řízení otevřené hospodářské soutěži týkající se služeb sítě TESTA.
47
Zadruhé mezi zadávacím řízením DIGIT/A3/PR/2019/RP/010, které vyhrála žalobkyně, a smlouvou na veřejnou zakázku DIGIT/A3/PN/2019/026, která byla změněna napadeným rozhodnutím, existuje úzká souvislost. Účelem zakázky DIGIT/A3/PN/2019/026 totiž bylo zajistit kontinuitu služeb sítě TESTA do doby přechodu na nového dodavatele, a to po ukončení řízení DIGIT/A3/PR/2019/RP/010 (viz bod 6 výše).
48
Zatřetí existuje přímá souvislost mezi zrušením zadávacího řízení DIGIT/A3/PR/2019/RP/010, které žalobkyně vyhrála, a přijetím napadeného rozhodnutí spočívajícího ve změně smlouvy na veřejnou zakázku DIGIT/A3/PN/2019/026. Komise totiž přijetí napadeného rozhodnutí odůvodnila nepředvídatelnými okolnostmi, jako jsou okolnosti vyplývající z usnesení ze dne 1. dubna 2022, Telefónica de España v. Komise (T‑170/22 R, nezveřejněné), ze dne 22. července 2022, Telefónica de España v. Komise [C‑478/22 P(R)-R, nezveřejněné, EU:C:2022:598] a ze dne 14. března 2023, Telefónica de España v. Komise [C‑141/23 P(R)-R, nezveřejněný, EU:C:2023:292), vydaných unijními soudy, které vedly ke zrušení zadávacího řízení DIGIT/A3/PR/2019/RP/010, což znemožnilo přechod na novou síť nebo vytvoření nové plně funkční sítě po uplynutí platnosti smlouvy (viz bod 18 výše).
49
Tato faktická situace, která vymezuje žalobkyni ve srovnání se všemi ostatními osobami, ji umožňuje individualizovat na základě judikatury citované v bodě 39 výše.
50
Komise v duplice a na jednání uvedla, že žalobkyně by mohla mít aktivní legitimaci k podání žaloby proti napadenému rozhodnutí, kdyby předtím napadla rozhodnutí o zadání zakázky DIGIT/A3/PN/2019/026. Tento argument musí být odmítnut. Bez ohledu na to, zda se žalobkyně rozhodla podat opravný prostředek proti tomuto rozhodnutí, je totiž individualizována skutkovým stavem uvedeným v bodech 46 až 48 výše.
51
Z toho vyplývá, že argument Komise, podle kterého je žaloba nepřípustná z důvodu nedostatku aktivní legitimace žalobkyně, konkrétně z důvodu nedostatku jejího osobního dotčení, musí být odmítnut a žaloba je přípustná.
[omissis]
K věci samé
[omissis]
K prvnímu žalobnímu důvodu, vycházejícímu z porušení čl. 72 odst. 1 písm. c) směrnice 2014/24 a čl. 172 odst. 3 písm. b) nařízení 2018/1046
[omissis]
– K první části prvního žalobního důvodu
80
V první části prvního žalobního důvodu se žalobkyně dovolává porušení čl. 72 odst. 1 písm. c) bodu i) směrnice 2014/24, jehož obsah odpovídá čl. 172 odst. 3 písm. b) bodu i) nařízení 2018/1046. Tvrdí totiž, že tato změna nebyla vyvolána okolnostmi, které veřejný zadavatel jednající s náležitou péčí nemohl předvídat.
81
V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle čl. 72 odst. 1 písm. c) bodu i) směrnice 2014/24 a čl. 172 odst. 3 písm. b) bodu i) nařízení 2018/1046 je možné změnit smlouvu na veřejnou zakázku bez nového zadávacího řízení, pokud „potřeba změny byla vyvolána okolnostmi, které veřejný zadavatel jednající s náležitou péčí nemohl předvídat“, a pokud jsou rovněž splněny některé další podmínky stanovené těmito ustanoveními, které nejsou předmětem první části prvního žalobního důvodu.
82
Bod 109 odůvodnění směrnice 2014/24 uvádí následující:
„Veřejní zadavatelé mohou čelit vnějším okolnostem, které nemohou předvídat při zadávání veřejné zakázky, zejména pokud plnění veřejné zakázky pokrývá delší časový úsek. V takovém případě je nezbytná určitá míra flexibility pro přizpůsobení veřejné zakázky těmto okolnostem, aniž by muselo být zahájeno nové zadávací řízení. Pojem nepředvídatelné okolnosti se týká okolností, jež nemohl veřejný zadavatel předpokládat ani přes přiměřeně pečlivou přípravu zadávacího řízení na původní veřejnou zakázku při zohlednění jemu dostupných prostředků, povahy a vlastností konkrétního projektu, osvědčených postupů v dotčené oblasti a potřeby zajistit vhodný poměr mezi zdroji vynakládanými na přípravu zadání veřejné zakázky a její odhadovanou hodnotou […]
83
Jak vyplývá ze samotného znění bodu 109 odůvodnění směrnice 2014/24, nepředvídatelné okolnosti jsou vnější okolnosti, které veřejný zadavatel ani přes přiměřeně pečlivou přípravu zadávacího řízení na původní veřejnou zakázku nemohl předvídat při zadávání dotčené veřejné zakázky, při zohlednění jemu dostupných prostředků, povahy a vlastností konkrétního projektu, osvědčených postupů v dotčené oblasti a potřeby zajistit vhodný poměr mezi zdroji vynakládanými na přípravu zadání uvedené veřejné zakázky a její odhadovanou hodnotou (rozsudek ze dne 7. prosince 2023, Obština Razgrad, C‑441/22 a C‑443/22, EU:C:2023:970, bod 68).
84
V projednávaném případě bylo zadávací řízení DIGIT/A3/PN/2019/026 zahájeno dne 26. června 2019 a zakázka zadána dne 29. května 2020 (viz bod 6 výše).
85
Napadené rozhodnutí uvádí následující:
„Sled událostí, které veřejný zadavatel nemůže ovlivnit (jako je pandemie COVIDu-19 a tři usnesení vydaná následně [unijními] soudy ve dnech 1. dubna 2022, 22. července 2022 a 14. března 2023, kterými bylo nařízeno pozastavení podpisu rámcové smlouvy), který nakonec vedl ke zrušení TESTA RP v dubnu roku 2023, znemožňuje přechod na novou síť nebo vytvoření nové plně funkční sítě po uplynutí platnosti rámcové smlouvy. V této souvislosti je zřejmé, že tento výsledek zadávacího řízení představuje výjimečnou okolnost, kterou veřejný zadavatel jednající s náležitou péčí nemohl před podpisem rámcové smlouvy předvídat. Potřeba pokračovat v provozu stávající sítě TESTA-ng do doby, než bude k dispozici náhradní řešení a bude plně funkční, vede ke změnám popsaným v oddíle VII.2.1).“
86
Při přípravě dotčeného zakázkového řízení, které bylo zahájeno v červnu roku 2019, a při zadání této zakázky v květnu roku 2020 Komise nemohla předvídat žádnou z vnějších okolností uvedených v napadeném rozhodnutí, konkrétně ani závažnost pandemie covidu-19, která v době zadání zakázky právě propukla, ani sled skutečností předcházejících řízení připomenutých v bodech 8 až 15 výše, což představuje obzvláště neobvyklý scénář.
87
Z článku 72 odst. 1 písm. c) bodu i) směrnice 2014/24 a čl. 172 odst. 3 písm. b) bodu i) nařízení 2018/1046, vykládaných ve světle bodu 109 odůvodnění směrnice 2014/24 tedy vyplývá, jak uvedla Komise, že pandemie covidu-19 a rozhodnutí Tribunálu a Soudního dvora vydaná v období od dubna roku 2022 do března roku 2023, kterými bylo nařízeno pozastavení podpisu předchozí rámcové smlouvy, lze považovat za okolnosti, které veřejný zadavatel jednající s náležitou péčí nemohl ve smyslu těchto ustanovení předvídat.
88
Kromě toho náležitá péče, kterou musel vynaložit veřejný zadavatel při přípravě původního zakázkového řízení, aby se mohl dovolávat čl. 72 odst. 1 písm. c) bodu i) směrnice 2014/24 nebo čl. 172 odst. 3 písm. b) bodu i) nařízení 2018/1046, nevyžaduje, aby Komise při přípravě dotčeného řízení o zadání veřejné zakázky zohlednila nemožnost přechodu na novou síť nebo vytvoření nové plně funkční sítě po uplynutí platnosti rámcové smlouvy, vyvolanou těmito nepředvídatelnými okolnostmi.
89
S ohledem na výše uvedené je třeba první část prvního žalobního důvodu zamítnout.
– K druhé části prvního žalobního důvodu
90
V druhé části prvního žalobního důvodu se žalobkyně dovolává porušení čl. 72 odst. 1 písm. c) bodu iii) směrnice 2014/24, jelikož následné změny původní smlouvy na veřejnou zakázku podle ní měly za cíl obejít uvedenou směrnici.
91
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že čl. 72 odst. 1 písm. c) bod iii) směrnice 2014/24 týkající se skutečnosti, že případný cenový nárůst nesmí překročit 50 % hodnoty původní veřejné zakázky, stanoví, že „[j]e-li provedeno několik po sobě následujících změn, použije se toto omezení pro hodnotu každé změny“ a že „[c]ílem těchto po sobě následujících změn nesmí být obcházení [uvedené] směrnice“. Naproti tomu odpovídající ustanovení nařízení 2018/1046, konkrétně čl. 172 odst. 3 písm. b) bod ii) tohoto nařízení, takové upřesnění neobsahuje.
92
Vzhledem k tomu, že se směrnice 2014/24 na Komisi nevztahuje, nelze v projednávané věci konstatovat porušení čl. 72 odst. 1 písm. c) bodu iii) směrnice 2014/24.
93
V každém případě, jak správně uvedla Komise, smyslem omezení v poslední větě čl. 72 odst. 1 písm. c) bodu iii) směrnice 2014/24 je zabránit jakémukoli zneužití tohoto ustanovení, a zejména zabránit scénáři, kdy veřejný zadavatel navrhne několik po sobě následujících změn téže smlouvy na veřejné zakázky s cílem obejít povinnosti vyplývající ze směrnice 2014/24. Toto omezení se tedy vztahuje na po sobě následující změny dané smlouvy. Nevztahuje se na minulá zadávací řízení.
94
V projednávaném případě však Komise smlouvu změnila pouze jednou. V důsledku toho je třeba druhou část prvního žalobního důvodu zamítnout.
[omissis]
K druhému žalobnímu důvodu, vycházejícímu z porušení čl. 172 odst. 3 písm. a) nařízení 2018/1046
97
V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že podmínky pro změnu smlouvy na veřejné zakázky podle čl. 172 odst. 3 písm. a) nařízení 2018/1046 nebyly splněny. V napadeném rozhodnutí Komise podle ní neupřesňuje, jak jsou podmínky stanovené v tomto ustanovení splněny v projednávaném případě.
[omissis]
105
Úvodem je třeba poznamenat, že napadené rozhodnutí mezi svými právními základy uvádí jak čl. 172 odst. 3 písm. a) nařízení 2018/1046, tak čl. 172 odst. 3 písm. b) uvedeného nařízení. Kromě toho podle všeho podpůrně odkazuje na čl. 172 odst. 3 písm. a) nařízení 2018/1046. (viz body 74 a 75 výše).
106
V oddíle VII.2.2 napadeného rozhodnutí nazvaném „Důvody změny“ se totiž uvádí, že se jedná o „[z]měnu, která byla vyvolána okolnostmi, které veřejný zadavatel jednající s náležitou péčí nemohl předvídat“, o níž hovoří čl. 72 odst. 1 písm. c) směrnice 2014/24 a v téměř totožném znění čl. 172 odst. 3 písm. b) nařízení 2018/1046.
107
Jako hlavní důvod je tedy předkládán případ uvedený v čl. 172 odst. 3 písm. b) nařízení 2018/1046. Napadené rozhodnutí kromě toho navrhuje jako další právní základ čl. 172 odst. 3 písm. a) nařízení 2018/1046, přičemž uvádí, že „některé nezbytné změny vycházejí rovněž z čl. 172 odst. 3 [písm. a)] nařízení [2018/1046]“.
108
Jinými slovy, vzhledem k tomu, že se změny smlouvy mohou opírat pouze o okolnosti stanovené v čl. 172 odst. 3 písm. b) nařízení 2018/1046 a jelikož Komise v rámci prvního žalobního důvodu prokázala, že tyto okolnosti byly v projednávané věci dány, je třeba druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 172 odst. 3 písm. a) nařízení 2018/1046 zamítnout jako neúčinný.
Ke třetímu žalobnímu důvodu, vycházejícímu z porušení zásad rovného zacházení a transparentnosti
109
V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že když Komise zvýšila maximální strop rámcové dohody na veřejné zakázky ze 121,9 milionu eur na 160,9 milionu eur, aniž provedla nové zadávací řízení, porušila základní zásady rovného zacházení, hospodářské soutěže a transparentnosti zakotvené v čl. 18 odst. 1 směrnice 2014/24 a v judikatuře Soudního dvora.
[omissis]
113
Bod 107 odůvodnění směrnice 2014/24 zní:
„Je nezbytné vyjasnit podmínky, za nichž změny smluv na veřejné zakázky během jejího plnění vyžadují nové zadávací řízení, přičemž je třeba zohlednit příslušnou judikaturu [Soudního dvora]. Nové zadávací řízení je vyžadováno v případě podstatných změn původní veřejné zakázky, zejména budou-li se týkat rozsahu a obsahu vzájemných práv a povinností smluvních stran, včetně rozdělení práv duševního vlastnictví. Tyto změny ukazují na záměr smluvních stran znovu jednat o zásadních podmínkách veřejné zakázky. To se týká zejména případu, kdy by změněné podmínky mohly mít dopad na výsledek řízení, pokud by byly součástí původního řízení. Změny smlouvy na veřejnou zakázku vedoucí k méně významné změně hodnoty veřejné zakázky až do určité výše by měly být vždy možné, aniž by bylo třeba zahájit nové zadávací řízení. Za tímto účelem a pro zajištění právní jistoty by tato směrnice měla stanovit finanční limity de minimis, pod jejichž úrovní není nutné zahajovat nové zadávací řízení. Změny smlouvy na veřejnou zakázku překračující tyto finanční limity by měly být možné, aniž by bylo třeba provést nové zadávací řízení, pokud splňují příslušné podmínky stanovené v této směrnici.“
114
Jinými slovy, směrnice 2014/24 stanoví podmínky, za kterých změny smlouvy na veřejnou zakázku během jejího plnění nevyžadují nové zadávací řízení, a to při dodržení zásad rovného zacházení a transparentnosti připomenutých v čl. 18 odst. 1 této směrnice. Stejnou úvahu lze obdobně použít na nařízení 2018/1046.
115
V bodech 68 až 72 rozsudku ze dne 17. června 2021, Simonsen & Weel (C‑23/20, EU:C:2021:490), citovaném žalobkyní, Soudní dvůr zaprvé objasnil, že se veřejný zadavatel, jenž je původní stranou rámcové dohody, může zavazovat pouze v rozsahu nejvyššího množství nebo nejvyšší hodnoty, a jakmile bude této hranice dosaženo, bude uvedená dohoda neúčinná. Tak tomu bylo v projednávaném případě, neboť strop zakázky byl stanoven na 121,9 milionu eur (viz bod 6 výše).
116
Soudní dvůr zadruhé upřesnil, že v souladu s článkem 72 směrnice 2014/24 jsou nicméně přípustné změny rámcové dohody, které nejsou podstatné, přičemž splnění těchto podmínek může zajistit dodržení zásad transparentnosti a rovného zacházení uvedených v čl. 18 odst. 1 směrnice 2014/24. I když Soudní dvůr tímto patrně odkazuje na čl. 72 odst. 1 písm. e) směrnice 2014/24, podle kterého „[s]mlouvy na veřejné zakázky a rámcové dohody mohou být změněny bez nového zadávacího řízení v souladu s touto směrnicí […], pokud změny, bez ohledu na svou hodnotu, nejsou podstatné“, lze tytéž úvahy obdobně vztáhnout i na situace uvedené v čl. 72 odst. 1 písm. b) a c) směrnice 2014/24 a v čl. 172 odst. 3 písm. a) a b) nařízení 2018/1046.
117
V projednávaném případě přitom Komise v rámci prvního žalobního důvodu prokázala, že výjimečné okolnosti stanovené v čl. 172 odst. 3 písm. b) nařízení 2018/1046 skutečně nastaly. Z toho vyplývá, že změna smlouvy spadá pod některou ze situací uvedených v článku 172 nařízení 2018/1046.
[omissis]
119
V této souvislosti nelze konstatovat žádné porušení zásad transparentnosti a rovného zacházení.
[omissis]
Z těchto důvodů
TRIBUNÁL (čtvrtý senát)
rozhodl takto:
1)
Žaloba se zamítá.
2)
Společnosti BT Global Services Belgium se ukládá náhrada nákladů řízení.
da Silva Passos
Pynnä
Cassagnabère
Takto vyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 23. července 2025.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: angličtina.
(
1
) – Jsou uvedeny pouze body tohoto rozsudku, jejichž zveřejnění Tribunál považuje za účelné.