62005CJ0275_SK
Účastníci konania
Odôvodnenie
Výrok
Účastníci konania
Vo veci C‑275/05,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Verwaltungsgericht Sigmaringen (Nemecko) z 12. mája 2005 a doručený Súdnemu dvoru 6. júla 2005, ktorý súvisí s konaním:
Alois Kibler ml.
proti
Spolkovej krajine Bádensko‑Württembersko,
za účasti:
Manfred Ott,
Konrad Leiprecht,
SÚDNY DVOR (prvá komora),
v zložení: predseda prvej komory P. Jann, sudcovia K. Schiemann a M. Ilešič (spravodajca),
generálna advokátka: C. Stix‑Hackl,
tajomník: R. Grass,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
– nemecká vláda, v zastúpení: M. Lumma a C. Schulze-Bahr, splnomocnení zástupcovia,
– Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: C. Cattabriga a F. Erlbacher, splnomocnení zástupcovia,
po vypočutí návrhov generálnej advokátky na pojednávaní 18. mája 2006,
vyhlásil tento
Rozsudok
Odôvodnenie
1. Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 7 ods. 1 nariadenia Rady (EHS) č. 857/84 z 31. marca 1984, ktorým sa prijímajú všeobecne platné pravidlá uplatňovania poplatku uvedeného v článku 5c nariadenia (EHS) č. 804/68 v odvetví mlieka a mliečnych výrobkov [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 90, s. 13), zmeneného a doplneného nariadením Rady (EHS) č. 590/85 z 26. februára 1985 (Ú. v. ES L 68, s. 1, ďalej len „nariadenie č. 857/84“), a článku 7 prvého odseku bodov 2, 3 a 4 nariadenia Komisie (EHS) č. 1546/88 z 3. júna 1988 o spôsobe uplatňovania dodatočného poplatku uvedeného v článku 5c nariadenia (EHS) č. 804/68 [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 139, s. 12).
2. Tento návrh bol podaný v rámci sporu, v ktorom proti sebe stoja pán Kibler ml. (ďalej len „žalobca vo veci samej“), nájomca v zmysle nájomnej zmluvy s pánom Leiprechtom (ďalej len „prenajímateľ“), a Spolková krajina Bádensko‑Württembersko (ďalej len „žalovaná vo veci samej“) a ktorý sa týka prevodu referenčných množstiev mlieka po dobrovoľnom vypovedaní tejto nájomnej zmluvy na prenajímateľa, ktorý sám nie je výrobcom mlieka alebo mliečnych výrobkov. Vedľajší účastníci, ktorí vstúpili do konania na podporu návrhov Spolkovej krajiny Bádensko‑Württembersko, sú pán Ott, podnájomník žalobcu vo veci samej a prenajímateľ.
Právny rámec
Právna úprava Spoločenstva
3. Článok 7 nariadenia č. 857/84 v znení platnom v čase okolností veci samej stanovuje:
„1. V prípade predaja, nájmu alebo prechodu hospodárstva na základe dedenia prechádza zodpovedajúce referenčné množstvo stanoveným spôsobom čiastočne alebo v celom rozsahu na kupujúceho, nájomcu alebo dediča.
V prípade prevodu pozemkov na orgány verejnej moci a/alebo z dôvodu použitia na všeobecne prospešné účely môžu členské štáty bez ohľadu na odsek 3 druhý pododsek stanoviť, že referenčné množstvo pripadajúce na prevádzané hospodárstvo alebo časť hospodárstva bude v celom rozsahu alebo čiastočne pridelené odchádzajúcemu výrobcovi, pokiaľ chce aj naďalej pokračovať v mliekarenskej výrobe.
…“ [ neoficiálny preklad ]
4. Článok 12 tohto nariadenia upresňuje:
„Podľa tohto nariadenia:
…
d) sú hospodárstvom: všetky výrobné jednotky prevádzkované výrobcom a nachádzajúce sa na zemepisnom území Spoločenstva.“ [ neoficiálny preklad ]
5. Podľa článku 7 ods. 1 nariadenia č. 1546/88:
„Pri uplatňovaní článku 7 nariadenia (EHS) č. 857/84 a bez toho, aby bolo dotknuté ustanovenie ods. 3 uvedeného článku, sa referenčné množstvá výrobcov a kupujúcich v rámci schém A a B, ako aj výrobcov predávajúcich svoj tovar priamo spotrebiteľom prevádzajú za nasledujúcich podmienok:
1. v prípade predaja, nájmu alebo prechodu celého hospodárstva na základe dedenia prechádza zodpovedajúce referenčné množstvo na hospodárstvo výrobcu, ktorý je nadobúdateľom spôsobom, ktorý sa stanoví;
2. v prípade predaja, nájmu alebo prechodu na základe dedenia jednej alebo viacerých častí hospodárstva sa zodpovedajúce referenčné množstvo rozdelí medzi výrobcov, ktorí sú nadobúdateľmi, podľa výmery plôch, ktoré sú využívané na výrobu mlieka, alebo podľa iných objektívnych kritérií stanovených členskými štátmi. Členské štáty nemusia zohľadniť prevádzané časti hospodárstva, ktorých plochy využívané na výrobu mlieka nepresahujú minimálnu plochu určenú členskými štátmi. Časť referenčného množstva, ktorá zodpovedá tejto ploche, možno v celom rozsahu pripočítať k rezervám;
3. ustanovenia bodov 1 a 2, ako aj štvrtého odseku sa v súlade s právnymi predpismi jednotlivých členských štátov analogicky použijú aj na iné prípady prevodu, s ktorými sú spojené porovnateľné právne následky pre výrobcov;
4. pri uplatňovaní článku 7 ods. 1 druhého pododseku a článku 7 ods. 4 nariadenia (EHS) č. 857/84 týkajúcich sa prevodu pozemkov na orgány verejnej moci a/alebo z dôvodu použitia na všeobecne prospešné účely na jednej strane a skončenia platnosti poľnohospodárskych nájomných zmlúv bez možnosti predĺženia ich platnosti za podobných podmienok na druhej strane sa referenčné množstvo pripadajúce na hospodárstvo alebo časť hospodárstva, ktoré je predmetom prevodu alebo nepredĺženej nájomnej zmluvy pridelí dotknutému výrobcovi, pokiaľ chce aj naďalej pokračovať v mliekarenskej výrobe a pokiaľ súhrn referenčného množstva prideleného týmto spôsobom a množstva pripadajúceho na hospodárstvo, ktoré nadobudol alebo na ktorom pokračuje vo svojej výrobe, neprekračuje referenčné množstvo, ktoré mu prislúchalo pred prevodom alebo skončením platnosti nájomnej zmluvy.
Členské štáty môžu ustanovenia bodov 1, 2 a 4 uplatniť aj na prevody vykonané počas referenčného obdobia.
V prípade uplatnenia článku 7 ods. 3 prvého pododseku nariadenia (EHS) č. 857/84 a v rámci hraníc stanovených týmto ustanovením môžu členské štáty upraviť podľa kritérií týkajúcich sa rozmerov dotknutých hospodárstiev, časť referenčných množstiev pripočítaných k rezerve.
Časť referenčného množstva, ktorá zodpovedá hospodárstvu alebo jednej alebo viacerým častiam hospodárstva, ktoré kupujúci, nájomca alebo dedič nemá v úmysle používať na výrobu mlieka, možno pripočítať k rezerve.“ [ neoficiálny preklad ]
6. Podľa článku 7 ods. 1 nariadenia Rady (EHS) č. 3950/92 z 28. decembra 1992, ktorým sa stanovuje dodatočný poplatok v odvetví mlieka a mliečnych výrobkov (Ú. v. ES L 405, s. 1):
„Referenčné množstvá, ktoré má hospodárstvo k dispozícii sa prevádzajú spolu s hospodárstvom v prípade predaja, nájmu alebo dedenia na výrobcov, ktorí ho nadobúdajú, v súlade s podrobnými pravidlami, ktoré určia členské štáty, pričom sa prihliada na pozemky používané na mliekarenskú výrobu a podľa potreby všetky dohody medzi zúčastnenými stranami. Akákoľvek časť referenčného množstva, ktorá sa neprevedie spolu s hospodárstvom, sa pripočíta k vnútroštátnej rezerve.
…“ [ neoficiálny preklad ]
Vnútroštátna právna úprava
7. § 7 nariadenia o garantovaných množstvách mlieka (Milchgarantiemengenverordnung) Predaj. Nájom. Dedenie stanovuje:
„V prípade nájmu alebo predaja podniku ako celku alebo jeho časti medzi rodičmi alebo manželmi, v prípade nadobudnutia na základe nástupníctva a v prípade prevodu hospodárstva podniku ako celku alebo čiastočne nástupníctvom na základe zákona alebo závetu sa ustanovenia uvedené v právnych aktoch stanovených v § 1 pre prevod referenčných množstiev tiež musia uplatňovať, ak sa prevod uskutočnil medzi 1. januárom 1983 a 1. aprílom 1984.
1a) Ak je podnik úplne prevedený, postúpený alebo vrátený na základe kúpnej zmluvy alebo nájomnej zmluvy, je prevádzané referenčné množstvo v rozsahu, v akom bolo priznané v súlade s článkom 3a ods. 1 posledným pododsekom a ods. 3 prvou vetou, druhým variantom nariadenia (EHS) č. 857/84 uvoľnené v prospech Spolkovej republiky Nemecko, ak k prevodu došlo pred uplynutím lehoty stanovenej na tento účel v právnych aktoch uvedených v § 1.
…
2. Ak sú časti podniku, ktoré sa využívajú na výrobu mlieka, prevedené alebo postúpené na základe predajnej alebo nájomnej zmluvy po 1. apríli 1984, časť referenčného množstva v pomere primeranom prevedenej alebo postúpenej časti, ale najviac 12 000 kg/ha, sa tiež prevedie na kupujúceho alebo nájomcu bez toho, aby bol dotknutý odsek 3.
…
3a) Ak sú časti podniku, ktoré sa využívajú na výrobu mlieka, vrátené prenajímateľovi po 30. septembri 1984 v súlade s nájomnou zmluvou uzavretou pred 2. aprílom 1984, neprevedie sa do výšky 5 ha vrátenej plochy žiadne referenčné množstvo;… Prevod referenčných množstiev podľa prvej vety nezahŕňa referenčné množstvá, ktoré boli uvoľnené a priznané nájomcovi za odplatu na základe spojených ustanovení § 2a ods. 4 piateho pododseku a § 2a ods. 3 Milchaufgabevergütungsgesetz.
3b) Ak sú časti podniku vrátené prenajímateľovi po 30. júni 1986 v súlade s nájomnou zmluvou uzavretou po 1. apríli 1984, referenčné množstvo, ktorého prevod bol pri postúpení prenajatého majetku potvrdený v súlade s § 9 ods. 2 prvým pododsekom__ bodom 3, sa prevedie v rozsahu, v akom nebolo pred spätným postúpením prenajatého majetku zbavené pôvodného určenia alebo uvoľnené za odplatu na definitívne ukončenie výroby mlieka; prevedené referenčné množstvo je však obmedzené na množstvo, na ktoré má prenajímateľ stále právo pred spätným postúpením.
4. Odseky 1 až 3 sa uplatňujú tiež na právne vzťahy, ktoré vytvárajú porovnateľné právne následky.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
8. Prenajímateľ v roku 1980 prenajal otcovi žalobcu vo veci samej lúku s rozlohou 4,01 ha určenú na výrobu mlieka. Tento žalobca, ktorý sa medzi časom stal nástupcom svojho otca, poľnohospodársku nájomnú zmluvu 30. novembra 1992 vypovedal.
9. Prenajímateľ následne lúku prenajal tretej osobe, ktorá nebola výrobcom mlieka.
10. Prenajímateľ v roku 2002 požiadal Amt für Landwirtschaft, Landschafts- und Bodenkultur Ravensburg (Úrad pre poľnohospodárstvo, ďalej len „ALLB“) o vydanie potvrdenia podielu referenčného množstva mlieka, ktoré mu prináleží z dôvodu vrátenia majetku v novembri 1992. Vo svojej žiadosti upresnil, že sám nie je výrobcom mlieka, a dodal, že takúto činnosť ani nemá v úmysle začať vykonávať.
11. ALLB vydal v roku 2003 pre prenajímateľa potvrdenie, v ktorom na jednej strane vyhlásil, že od 1. apríla 2003 sa prenajímateľovi priznáva referenčné množstvo 4 391,28 kg na hektár z dôvodu vrátenia 4,0166 ha lúky využívanej na výrobu mlieka a na druhej strane prechodne potvrdil referenčné množstvo dodávky 11 817 kg s referenčným podielom tuku 4,08 %.
12. Žalobca vo veci samej a prenajímateľ podali osobitne sťažnosti proti tomuto potvrdeniu, kým pán Ott poslal ALLB list, v ktorom tomuto orgánu oznámil, že obsah referenčného tuku bol stanovený nesprávne.
13. Regierungspräsidium Tübingen zamietol rozhodnutím z 27. apríla 2004 sťažnosť žalobcu vo veci samej, ktorou tento žalobca napadol potvrdenie vydané pre prenajímateľa. Na podporu svojho rozhodnutia najprv uviedol, že posúdenie sa v tomto prípade musí zakladať na právnych pravidlách Spoločenstva platných 30. novembra 1992, teda na nariadení č. 857/84. Okrem toho upresnil, že rozsudok z 20. júna 2002 (Thomsen, C‑401/99, Zb. s. I‑5775) sa netýka výkladu nariadenia č. 857/84, a preto ho nemožno v tomto prípade uplatniť.
14. Žalobca vo veci samej proti tomuto rozhodnutiu podal žalobu na Verwaltungsgericht Sigmaringen. Na podporu svojej žaloby tvrdil, že v čase vrátenia dotknutej lúky neboli ani prenajímateľ, ani nástupca žalobcu vo veci samej výrobcami mlieka. Podľa neho sa článok 7 ods. 1 nariadenia č. 857/84 musí vykladať v súlade s už citovaným rozsudkom Thomsen, pretože zo všeobecného zmyslu a účelu právnej úpravy týkajúcej sa dodatočného poplatku za mlieko vyplýva, že referenčné množstvo možno prideliť poľnohospodárovi, len ak má postavenie výrobcu. Aj keď už citovaný rozsudok Thomsen sa týka výkladu nariadenia č. 3950/92, pojem „výrobca“, ktorý sa v ňom používa, sa nelíši od pojmu, ktorý sa nachádza v nariadení č. 857/84.Nakoniec žalobca vo veci samej navrhol zrušenie rozhodnutí ALLB a Regierungspräsidium Tübingen.
15. Žalovaná vo veci samej navrhla zamietnutie žaloby. Upresnila, že podľa nariadenia č. 857/84 v prípade ukončenia nájomnej zmluvy nie je určujúca skutočnosť, či mal nadobúdateľ referenčných množstiev postavenie výrobcu mlieka. Požiadavka, aby nadobúdateľ referenčných množstiev bol výrobcom mlieka, sa prvýkrát vyskytuje až v článku 7 ods. 2 nariadenia č. 3950/92. Okrem toho podľa relevantnej judikatúry Súdneho dvora a Bundesverwaltungsgericht musia mať poľnohospodári postavenie výrobcov mlieka len pri prvom priznaní referenčného množstva.
16. Za týchto okolností Verwaltungsgericht Sigmaringen rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
1. Je vnútroštátna právna úprava, podľa ktorej v prípade vrátenia prenajatej časti hospodárstva referenčné množstvo vzťahujúce sa na plochy hospodárstva nájomcu využívané na výrobu mlieka opäť pripadne prenajímateľovi spolu s časťou hospodárstva, ktorá je mu vrátená, aj keď v čase vrátenia tento prenajímateľ nie je viac výrobcom mlieka, nezamýšľa sa takejto výrobe opäť venovať a nemá v úmysle prenajať túto poľnohospodársku plochu výrobcovi mlieka, v súlade s článkom 7 ods. 1 nariadenia… č. 857/84…, a s článkom 7 prvým odsekom bodmi 2, 3 a 4 nariadenia… č. 1546/88?
2. V prípade negatívnej odpovede na prvú otázku, je vnútroštátna právna úprava, podľa ktorej zostáva pri ukončení nájomnej zmluvy referenčné množstvo výhradne v rukách nájomcu tejto časti hospodárstva, v súlade s článkom 7 ods. 1 nariadenia… č. 857/84… a s článkom 7 prvým odsekom bodom 4 nariadenia… č. 1546/88, aj keď bola táto zmluva vypovedaná dobrovoľne?“
O prvej otázke
17. Svojou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či podľa článku 7 ods. 1 nariadenia č. 857/84 a článku 7 prvého odseku bodov 2, 3 a 4 nariadenia č. 1546/88 v prípade vrátenia prenajatej časti hospodárstva môže referenčné množstvo vzťahujúce sa na túto časť opäť pripadnúť prenajímateľovi, aj keď ten v čase vrátenia nie je viac výrobcom mlieka, nezamýšľa sa takejto výrobe opäť venovať a nemá v úmysle prenajať dotknutý podnik výrobcovi mlieka.
18. Na úvod je potrebné pripomenúť, že 30. novembra 1992, teda v deň výpovede nájomnej zmluvy, ktorej sa týka vec sama, už prenajímateľ nebol výrobcom mlieka, nezamýšľal sa takejto výrobe opäť venovať a nemal v úmysle prenajať dotknutý podnik výrobcovi mlieka.
19. Je preto potrebné preskúmať, či referenčné množstvo súvisiace s dotknutým hospodárstvom môže za týchto okolností stále pripadnúť prenajímateľovi na základe právnej úpravy Spoločenstva uplatniteľnej v čase okolností veci samej.
20. Je potrebné pripomenúť, že nariadenie č. 1546/88 je vykonávacím predpisom nariadenia č. 857/84, ktorý sa musí vykladať v súlade s týmto nariadením, hoci podľa článku 7 ods. 1 nariadenia č. 857/84 sa toto uplatnenie uskutoční „spôsobom, ktorý sa stanoví“. V tejto súvislosti je potrebné uviesť, že článok 7 ods. 1 prvý pododsek nariadenia č. 857/84 neuvádza pojem „výrobca“, tento pojem sa však nachádza v článku 7 prvom odseku bodoch 2, 3 a 4 nariadenia č. 1546/88.
21. Okrem toho je dôležité uviesť na jednej strane, že z celkovej systematiky právnej úpravy Spoločenstva v oblasti dodatočného poplatku za mlieko, ktorej je nariadenie č. 857/84 neoddeliteľnou súčasťou, vyplýva, že referenčné množstvo môže byť priznané poľnohospodárskemu hospodárstvu, len ak má toto postavenie výrobcu (rozsudok z 15. januára 1991, Ballmann, C‑341/89, Zb. s. I‑25, bod 9), a na druhej strane, že Súdny dvor túto zásadu potvrdil v judikatúre, ktorá vznikla po zmenách stanovených v nariadení č. 857/84, a iteratívne rozhodol, že v prípade prevodu už priznaného referenčného množstva musí mať nadobúdateľ, ktorý prevezme pozemky, postavenie výrobcu, aby mohol mať prospech z prevodu referenčného množstva, ktoré sa na tieto pozemky viaže (pozri najmä rozsudky zo 17. apríla 1997, EARL de Kerlast, C‑15/95, Zb. s. I‑1961, bod 24, a Thomsen, už citovaný, bod 33).Výslovné odvolanie sa na pojem „výrobca“ v článku 7 ods. 1 prvom pododseku nariadenia č. 857/84 preto nie je možné vyžadovať.
22. Tento výklad nie je nijak spochybnený tvrdeniami nemeckej vlády, podľa ktorých sú na jednej strane referenčné množstvá vždy prevádzané spolu s hospodárstvom aj v prípade, keď prenajímateľ nemá postavenie výrobcu, s výnimkou prípadu, keď členské štáty využijú možnosť priznať v zmysle článku 7 ods. 4 nariadenia č. 857/84 celé referenčné množstvo alebo jeho časť odchádzajúcemu nájomcovi, a na druhej strane vo veci, v ktorej bol vyhlásený rozsudok Wachauf z 13. júla 1989 (5/88, Zb. s. 2609), nebol prenajímateľ, ktorý opäť nadobudol hospodárstvo, výrobcom. Z pojmu „hospodárstvo“ uvedeného v článku 12 ods. 1 písm. d) nariadenia č. 857/84 však vyplýva, že Súdny dvor tiež rozhodol v bode 11 už citovaného rozsudku Wachauf, že na účely tohto nariadenia sú hospodárstvom všetky jednotky výroby prevádzkované výrobcom. Keďže rovnaký pojem sa uvádza v článku 7 ods. 1 nariadenia č. 857/84 a článku 7 prvom odseku bodoch 2, 3 a 4 nariadenia č. 1546/88, je na mieste tieto ustanovenia vykladať jednotným spôsobom. Okrem toho v rozsahu, v akom tieto ustanovenia sledujú rovnaký cieľ, a vzhľadom na to, že druhé uvedené ustanovenie je vykonávacím predpisom prvého, je nutné konštatovať, že tieto ustanovenia je v záujme právnej istoty potrebné vykladať jednotne.
23. Preto v rozsahu, v akom nariadenia č. 857/84 a č. 1546/88 stanovujú, že prevod referenčných množstiev sa musí vždy uskutočniť medzi výrobcami a vzťahovať sa na hospodárstvo zaoberajúce sa výrobou mlieka, nemožno prijať výslovnú výnimku z článku 7 ods. 1 nariadenia č. 857/84, ktorá sa týka prevodu referenčného množstva do vnútroštátnej rezervy alebo na inú osobu, akou je prenajímateľ, tak ako to navrhuje nemecká vláda.
24. Na základe uvedených úvah je potrebné na otázku odpovedať tak, že článok 7 ods. 1 nariadenia č. 857/84 a článok 7 prvý odsek body 2, 3 a 4 nariadenia č. 1546/88 sa majú vykladať v tom zmysle, že v prípade vrátenia prenajatej časti hospodárstva neprejde na ňu pripadajúce referenčné množstvo na prenajímateľa, ak ten nie je výrobcom mlieka, nezamýšľa sa takejto výrobe venovať a nemá v úmysle prenajať dotknutý podnik výrobcovi mlieka.
O druhej otázke
25. Svojou druhou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či článok 7 ods. 1 nariadenia č. 857/84 a článok 7 prvý odsek bod 4 nariadenia č. 1546/88 odporujú tomu, aby referenčné množstvo zostalo v rukách nájomcu pri ukončení nájomnej zmluvy, ak bola táto zmluva vypovedaná dobrovoľne.
26. Ako konštatoval vnútroštátny súd, žalobca vo veci samej nemôže mať prospech z ochrany upravenej v článku 7 prvom odseku bode 4 nariadenia č. 1546/88, keďže nájomná zmluva bola vypovedaná dobrovoľne. Ako uvádza generálna advokátka v bode 32 svojich návrhov, žiadne iné ustanovenie dotknutých nariadení, ktoré umožňuje, aby referenčné množstvo zostalo v rukách nájomcu pri ukončení nájomnej zmluvy, sa v prejednávanej veci neuplatňuje. Keďže dotknuté referenčné množstvo nemôže byť priznané, musí sa pripočítať, tak ako to uviedla nemecká vláda a Komisia, k vnútroštátnej rezerve.
27. Ako uviedol samotný vnútroštátny súd, tento výsledok nie je v rozpore so základným právom na vlastníctvo, pretože toto právo garantované v právnom poriadku Spoločenstva nezahŕňa právo na komerčné využitie výhody, akou sú referenčné množstvá pridelené v rámci spoločnej organizácie trhu, ktorá nepochádza ani z vlastného majetku, ani z profesionálnej činnosti dotknutej osoby (rozsudok z 24. marca 1994, Bostock, C‑2/92, Zb. s. I‑995, bod 19).
28. Na základe uvedených úvah je potrebné na druhú otázku odpovedať tak, že článok 7 ods. 1 nariadenia č. 857/84 a článok 7 prvý odsek bod 4 nariadenia č. 1546/88 odporujú tomu, aby referenčné množstvo zostalo v rukách nájomcu pri ukončení nájomnej zmluvy, ak bola táto zmluva vypovedaná dobrovoľne.
O trovách
29. Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Výrok
Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol takto:
1. Článok 7 ods. 1 nariadenia Rady (EHS) č. 857/84 z 31. marca 1984, ktorým sa prijímajú všeobecne platné pravidlá uplatňovania poplatku uvedeného v článku 5c nariadenia (EHS) č. 804/68 v odvetví mlieka a mliečnych výrobkov, zmeneného a doplneného nariadením Rady (EHS) č. 590/85 z 26. februára 1985, a článok 7 prvý odsek body 2, 3 a 4 nariadenia Komisie (EHS) č. 1546/88 z 3. júna 1988 o spôsobe uplatňovania dodatočného poplatku uvedeného v článku 5c nariadenia (EHS) č. 804/68 sa majú vykladať v tom zmysle, že v prípade vrátenia prenajatej časti hospodárstva neprejde na ňu pripadajúce referenčné množstvo na prenajímateľa, ak ten nie je výrobcom mlieka, nezamýšľa sa takejto výrobe venovať a nemá v úmysle prenajať dotknutý podnik výrobcovi mlieka.
2. Článok 7 ods. 1 nariadenia č. 857/84, zmenený a doplnený nariadením č. 590/85 a článok 7 prvý odsek bod 4 nariadenia č. 1546/88 odporujú tomu, aby referenčné množstvo zostalo v rukách nájomcu pri ukončení nájomnej zmluvy, ak bola táto zmluva vypovedaná dobrovoľne.