62024CJ0412
TIESAS SPRIEDUMS (trešā palāta)
2026. gada 26. martā (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Preču zīmes – Direktīva 2008/95/EK – 3. panta 1. punkta g) apakšpunkts – Preču zīmes reģistrācijas atteikuma vai spēkā neesības pamati – Preču zīme, kas var maldināt sabiedrību – Luksusa ādas izstrādājumi – Preču zīme, kas ietver skaitli, kuru konkrētā sabiedrības daļa uztver kā tādu, kas norāda uz uzņēmuma dibināšanas gadu – Atsauce uz ilggadēju zinātību, kas attiecīgajai precei piešķir kvalitātes garantiju un prestižu tēlu, ņemot vērā šī gada senumu – Maldinoša norāde par preces īpašībām
Lietā C‑412/24
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Cour de cassation (Kasācijas tiesa, Francija) iesniegusi ar 2024. gada 5. jūnija lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2024. gada 10. jūnijā, tiesvedībā
Fauré Le Page Maroquinier SAS,
Fauré Le Page Paris SAS
pret
Goyard ST‑Honoré SAS,
TIESA (trešā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Likurgs [C. Lycourgos], tiesneši O. Spinjana‑Matei [O. Spineanu‑Matei], S. Rodins [S. Rodin] (referents), N. Pisarra [N. Piçarra] un N. Fengers [N. Fenger],
ģenerāladvokāts: N. Emiliu [N. Emiliou],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
Fauré Le Page Maroquinier SAS un Fauré Le Page Paris SAS vārdā – E. de Lamaze, avocat,
–
Goyard ST‑Honoré SAS vārdā – M. Le Guerer, avocat,
–
Francijas valdības vārdā – B. Dourthe, T. Stéhelin un E. Timmermans, pārstāvji,
–
Eiropas Komisijas vārdā – C. Auvret un P. Němečková, pārstāves,
noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus 2025. gada 27. novembra tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/95/EK (2008. gada 22. oktobris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 2008, L 299, 25. lpp.), 3. panta 1. punkta g) apakšpunkta interpretāciju.
2
Šis lūgums iesniegts tiesvedībā starp Fauré Le Page Maroquinier SAS un Fauré Le Page Paris SAS, no vienas puses, un Goyard ST‑Honoré SAS, no otras puses, par divu valsts preču zīmju, kuru īpašniece ir Fauré Le Page Paris, spēkā esību to iespējami maldinošā rakstura dēļ.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
3
Direktīva 2008/95 no 2019. gada 15. janvāra ir atcelta un aizstāta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2015/2436 (2015. gada 16. decembris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 2015, L 336, 1. lpp.). Tomēr, ņemot vērā pamatlietas faktu norises laiku, minētajā lietā joprojām piemērojama Direktīva 2008/95.
4
Direktīvas 2008/95 3. panta “Iemesli atteikumam vai spēkā neesamībai” 1. punkta g) apakšpunktā bija paredzēts:
“Nereģistrē vai piereģistrēšanas gadījumā pasludina par spēkā neesošiem:
[..]
g)
preču zīmes, kas pēc savām īpašībām var maldināt sabiedrību, piemēram, par preču vai pakalpojuma īpašībām, kvalitāti vai ģeogrāfisko izcelsmi.”
Francijas tiesības
5
Code de la propriété intellectuelle (Intelektuālā īpašuma kodekss), redakcijā, kas piemērojama pamatlietā, L. 711‑3. panta c) punktā noteikts:
“Kā preču zīmi vai preču zīmes elementu nevar pieņemt tādu apzīmējumu, kurš:
[..]
c)
var maldināt sabiedrību, tostarp par preču vai pakalpojumu veidu, kvalitāti vai ģeogrāfisko izcelsmi.”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
6
Saskaņā ar Francijas tiesībām dibinātā sabiedrība Maison Fauré Le Page, kas kopš 1716. gada Parīzē (Francija) veica ieroču, munīcijas un ādas piederumu pirkšanas un pārdošanas darbību, tika likvidēta 1992. gada 27. novembrī, un tās īpašums tika nodots vienīgajam akcionāram – sabiedrībai Saillard.
7
Fauré Le Page Paris ir saskaņā ar Francijas tiesībām dibināta sabiedrība, kas 2009. gada 14. oktobrī reģistrēta registre du commerce et des sociétés de Paris (Parīzes Komercdarbības un uzņēmumu reģistrs). 2009. gada 29. oktobrī tā no Saillard iegādājās Francijas preču zīmi “Fauré Le Page”, kuras reģistrācijas pieteikumu 1989. gada 5. jūnijā šī sabiedrība iesniedza, lai apzīmētu tostarp šādas preces: “aukstie ieroči; šaujamieroči un to daļas; munīcija un šāviņi; sprāgstvielas; šaušanas platformas; patronsomas; āda un ādas imitācijas; ceļasomas un čemodāni”.
8
2011. gada 17. jūnijāFauré Le Page Paris iesniedza divu tādu Francijas preču zīmju reģistrācijas pieteikumus, kas ietver norādi “Fauré Le Page Paris 1717”, lai apzīmētu tostarp šāda preces: “āda un ādas imitācijas; ceļasomas un čemodāni; bagāžas somas; rokassomas”.
9
2012. gada 26. oktobrī saskaņā ar Francijas tiesībām dibināta sabiedrība Goyard ST‑Honoré, kas ražo un tirgo ceļojumu preces un ādas izstrādājumus, cēla prasību pret sabiedrībām Fauré Le Page Paris un Fauré Le Page Maroquinier (turpmāk tekstā kopā – “sabiedrības Fauré Le Page”), pēdējo no tām kā preču zīmju “Fauré Le Page Paris 1717” izmantotāju, lai panāktu šo preču zīmju atcelšanu to iespējami maldinošā rakstura dēļ.
10
Ar 2016. gada 4. oktobra spriedumu cour d’appel de Paris (Parīzes apelācijas tiesa, Francija) noraidīja apelācijas sūdzību, ko Goyard ST‑Honoré bija iesniegusi par pirmās instances spriedumu, ar kuru tās prasījumi tika noraidīti.
11
Ar 2018. gada 27. jūnija spriedumu Cour de cassation (Kasācijas tiesa, Francija) šo spriedumu kasācijas kārtībā atcēla.
12
Ar 2021. gada 23. novembra spriedumu, kas pasludināts pēc Cour de cassation (Kasācijas tiesa) lietas nodošanas atpakaļ, cour d’appel de Paris (Parīzes apelācijas tiesa) atzina apstrīdētās preču zīmes par spēkā neesošām, pamatojoties uz nopietnu risku maldināt patērētāju.
13
Minētajā spriedumā cour d’appel de Paris (Parīzes apelācijas tiesa) uzskatīja, ka apstrīdētajās preču zīmēs ietvertie elementi “Paris 1717” norāda uz Maison Fauré Le Page dibināšanas vietu un datumu un var likt sabiedrībai domāt, ka pastāv darbības turpinātība kopš 1717. gada, kā arī sākotnējā uzņēmuma zinātības nodošana Fauré Le Page Paris, kas konkrētās sabiedrības daļas uztverē ir ar šīm preču zīmēm aptverto preču kvalitātes garantija. Šī tiesa turklāt norādīja, ka Maison Fauré Le Page 1992. gadā ieroču, munīcijas un piederumu pirkšanas un pārdošanas darbību ir beigusi, līdz ar to Fauré Le Page Paris – 2009. gadā izveidotā sabiedrība – neturpina sākotnējā uzņēmuma darbību. Minētā tiesa piebilda, ka tad, kad tādu luksusa ādas izstrādājumu kā sabiedrību Fauré Le Page tirgotie izstrādājumi vidusmēra patērētājs pieņem lēmumu par iegādi, ļoti senas zinātības izmantošanu tas uzskata par noteicošo elementu.
14
Sabiedrības Fauré Le Page par šo spriedumu iesniedza kasācijas sūdzību Cour de cassation (Kasācijas tiesa), kas ir iesniedzējtiesa.
15
Šajā tiesā sabiedrības Fauré Le Page tostarp apgalvo, ka, lai preču zīmi varētu uzskatīt par maldinošu, tai ir jābūt tādai, kas var maldināt patērētāju par preču vai pakalpojumu, kuri aptverti ar šo preču zīmi, īpašībām, nevis par tās īpašnieka īpašībām. Apstrīdētās preču zīmes neaprakstot nevienu ar šīm preču zīmēm aptverto ādas izstrādājumu specifisku īpašību un – augstākais – rada tikai vispārēju priekšstatu par kvalitāti, līdz ar to tās nevarot uzskatīt par maldinošām Direktīvas 2008/95 3. panta 1. punkta g) apakšpunkta, kas Francijas tiesībās transponēts ar Intelektuālā īpašuma kodeksa L. 711‑3. panta c) punktu, izpratnē.
16
Iesniedzējtiesa uzskata, ka cour d’appel de Paris (Parīzes apelācijas tiesa) izmantotā interpretācija, saskaņā ar kuru par preču zīmi pieteiktais apzīmējums maldinoši sniedz nepatiesu informāciju par uzņēmumu, kas tirgo ar šo preču zīmi aptvertās preces vai pakalpojumus, no kā vidusmēra patērētājs secina, ka šīm precēm vai pakalpojumiem ir īpaša kvalitāte vai prestižs tēls, varētu būt saderīga ar Direktīvas 2008/95 3. panta 1. punkta g) apakšpunktu.
17
Turklāt šī tiesa uzskata, ka preču zīmes maldinošais raksturs neizriet vienīgi no maldinoša vēstījuma tikai par preču vai pakalpojumu, kas aptverti ar šo preču zīmi, īpašībām, bet tas var izrietēt arī no uzņēmuma, kas ir preču zīmes īpašnieks, raksturīgajām īpašībām, it īpaši tā vecuma, jo patērētājs no šādi paziņotās nepareizās informācijas var secināt, ka precei, kas aptverta ar minēto preču zīmi, piemīt noteiktas īpašības vai ka tai ir noteikts prestižs, kas var ietekmēt viņa lēmumu veikt pirkumu.
18
Šajā ziņā tā atgādina, ka saskaņā ar 2009. gada 23. aprīļa spriedumu Copad (C‑59/08, EU:C:2009:260, 24.–26. punkts) prestiža preču kvalitāte jāvērtē ne tikai saistībā ar to materiālajām īpašībām, bet arī šarmu un prestižo tēlu, kas tām piešķir greznības iespaidu.
19
Turklāt, atzīdama, ka 2006. gada 30. marta spriedumu Emanuel (C‑259/04, EU:C:2006:215) var interpretēt tādējādi, ka preču zīme nevar maldināt sabiedrību, ja nepatiesā informācija, ko tā, iespējams, sniedz, attiecas uz uzņēmumu, kas ražo preces, nevis uz pašām precēm, iesniedzējtiesa norāda, ka šis spriedums attiecās uz īpašu gadījumu, kad preču zīmi veido autora vārds, līdz ar to Tiesas minētajā spriedumā izklāstītie apsvērumi noteikti nevar tikt paplašināti ārpus šīs lietas īpašajiem apstākļiem.
20
Iesniedzējtiesas ieskatā no cour d’appel de Paris (Parīzes apelācijas tiesa) novērtējumiem izriet, ka sabiedrību Fauré Le Page tirgotās preces ietilpst luksusa ādas izstrādājumu nozarē, ka konkrētā sabiedrības daļa apstrīdētās preču zīmes uztver kā tādas, ar kurām to īpašniekam nepatiesi tiek piedēvēta vairāku gadsimtu sena pieredze šajā nozarē, un ka šādi izplatītā kļūdainā informācija var ietekmēt patērētāju lēmumu iegādāties preces, kas apzīmētas ar vienu no šīm preču zīmēm, jo luksusa ādas izstrādājumu patērētāji īpašu nozīmi piešķir uzņēmuma, kas tos pārdod, vēsturei un vecumam un no tā secina, ka šiem izstrādājumiem piemīt īpaša kvalitāte vai prestižs.
21
Šajos apstākļos Cour de cassation (Kasācijas tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai [Direktīvas 2008/95] 3. panta 1. punkta g) apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka izdomāta [datuma] minēšana preču zīmē, ar kuru tiek sniegta nepatiesa informācija par preču ražotāja vecumu, nopietnību un zinātību un līdz ar to par minēto preču nemateriālajām iezīmēm, ļauj atzīt, ka pastāv patērētāja reāla maldināšana vai pietiekami nopietns maldināšanas risks?
2)
Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noraidoša, vai šis pants jāinterpretē tādējādi:
a)
ka preču zīmi var uzskatīt par maldinošu, ja pastāv risks, ka ar to apzīmēto preču un pakalpojumu patērētājs ticētu, ka šīs preču zīmes īpašniekam piemīt gadsimtiem sena pieredze šo preču ražošanā, kas piešķir tām prestižu tēlu, lai gan patiesībā tā nav;
b)
ka, lai varētu atzīt patērētāja reālas maldināšanas vai pietiekami nopietna maldināšanas riska pastāvēšanu, no kura atkarīgs preču zīmes maldinošā rakstura konstatējums, preču zīmei ir jāveido pietiekami konkrēts ar preču zīmi aptverto preču un pakalpojumu, attiecībā uz kuriem tā reģistrēta, potenciālo iezīmju apraksts, lai attiecīgais patērētājs tiktu mudināts domāt, ka precēm un pakalpojumiem piemīt noteiktas iezīmes, kuru tām patiesībā nav?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
22
Ar uzdotajiem jautājumiem, kuri jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Direktīvas 2008/95 3. panta 1. punkta g) apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja preču zīme ietver skaitli, kuru konkrētā sabiedrības daļa var uztvert kā tādu, kas norāda uz uzņēmuma dibināšanas gadu, un, tā kā šis gads ir sens, tajā ir atsauce uz ilggadēju zinātību, kas precēm, attiecībā uz kurām preču zīme ir reģistrēta, piešķir kvalitātes garantiju un prestižu tēlu, lai gan šāda zinātība laika apjoma ziņā nepastāv, no tā var secināt, ka šī preču zīme var maldināt sabiedrību šīs tiesību normas izpratnē.
23
Saskaņā ar Direktīvas 2008/95 3. panta 1. punkta g) apakšpunktu nereģistrē vai piereģistrēšanas gadījumā pasludina par spēkā neesošām preču zīmes, kas pēc savām īpašībām var maldināt sabiedrību, piemēram, par preču vai pakalpojuma īpašībām, kvalitāti vai ģeogrāfisko izcelsmi.
24
Jāatgādina – lai saskaņā ar šo tiesību normu varētu konstatēt, ka preču zīme ir reģistrēta, neievērojot atteikuma pamatu, kas saistīts ar maldināšanas iespēju, ir jāpierāda, ka apzīmējums, kas iesniegts, lai to reģistrētu kā preču zīmi, pats par sevi rada šādu iespēju, jo minētā apzīmējuma vēlākai pārvaldībai nav nozīmes (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 8. jūnijs, W. F. Gözze Frottierweberei un Gözze, C‑689/15, EU:C:2017:434, 55. un 56. punkts).
25
Turklāt spēkā neesība saskaņā ar minēto tiesību normu nozīmē, ka, pamatojoties uz lietas apstākļiem, ir konstatēta faktiska maldināšana vai pietiekami nopietns sabiedrības maldināšanas risks (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2006. gada 30. marts, Emanuel, C‑259/04, EU:C:2006:215, 47. punkts, kā arī 2017. gada 8. jūnijs, W. F. Gözze Frottierweberei un Gözze, C‑689/15, EU:C:2017:434, 54. punkts).
26
Kā ģenerāladvokāts būtībā norādījis secinājumu 33.–41. punktā un kā izriet gan no Direktīvas 2008/95 3. panta 1. punkta g) apakšpunkta formulējuma, kurā ietverts ilustratīvs preču vai pakalpojumu īpašību uzskaitījums, gan no šīs tiesību normas mērķa, kas ir vērsts uz apzīmējumam, kurš reģistrēts kā preču zīme vai saistībā ar kuru iesniegts reģistrācijas pieteikums, raksturīgo maldināšanu, konstatējumam, ka preču zīme ir tāda, “kas pēc savām īpašībām var maldināt sabiedrību” minētās tiesību normas izpratnē, jābūt balstītam uz maldināšanu attiecībā uz preču vai pakalpojumu, kas apzīmēti ar šo preču zīmi, īpašību. Tātad Direktīvas 2008/95 3. panta 1. punkta g) apakšpunktā paredzēto reģistrācijas atteikuma un spēkā neesības pamatu nevar piemērot tostarp gadījumos, kad konkrētā preču zīme var maldināt sabiedrību attiecībā uz tās īpašnieka īpašību, nevis saistībā ar preču vai pakalpojumu, kurus tā aptver, īpašību.
27
Šajā gadījumā, lai gan, kā izriet no šī sprieduma 13. punkta, cour d’appel de Paris (Parīzes apelācijas tiesa) uzskata, ka apzīmējums, kas gadskaitli sasaista ar pilsētu, konkrētās sabiedrības daļas uztverē var norādīt preču zīmes īpašnieka dibināšanas datumu un vietu, šie divi elementi paši par sevi neveido sabiedrību Fauré Le Page tirgoto preču īpašības.
28
Tomēr, kā izriet no šī sprieduma 20. punkta, šī tiesa arī uzskata, ka šīs preces ietilpst luksusa ādas izstrādājumu nozarē, ka konkrētā sabiedrības daļa apstrīdētās preču zīmes uztver kā tādas, ar kurām to īpašniekam nepatiesi tiek piedēvēta vairāku gadsimtu sena pieredze šajā nozarē, un ka šādi izplatītā kļūdainā informācija var ietekmēt patērētāju lēmumu iegādāties preces, kas apzīmētas ar vienu no šīm preču zīmēm, jo luksusa ādas izstrādājumu patērētāji piešķir nozīmi uzņēmuma, kas tos pārdod, vēsturei un vecumam un no tā secina, ka šiem izstrādājumiem piemīt īpaša kvalitāte un prestižs.
29
Kā ģenerāladvokāts būtībā norādījis secinājumu 43. punktā, tāda skaitļa iekļaušana preču zīmē, kuru konkrētā sabiedrības daļa uztver kā uzņēmuma dibināšanas gadu, attiecīgā gadījumā var norādīt uz īpašu zinātību, kas ir ar šo preču zīmi apzīmētās preces kvalitātes garantija un kas tai palīdz radīt prestižu tēlu. Tā kā preces kvalitāte ir viena no īpašībām, kas kā piemērs ir minēta Direktīvas 2008/95 3. panta 1. punkta g) apakšpunktā, un šī īpašība luksusa preču jomā var izrietēt arī no precei piešķirtā šarma un prestižā tēla (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2009. gada 23. aprīlis, Copad, C‑59/08, EU:C:2009:260, 24. punkts), faktiskas maldināšanas vai pietiekami nopietna sabiedrības maldināšanas riska esība šīs tiesību normas izpratnē var tikt konstatēta, ja nepastāv šāda zinātība laika apjoma ziņā un līdz ar to kvalitātes garantija un prestižais tēls, kas ar to ir saistīts vai izriet no tā.
30
Valsts tiesai, ņemot vērā visus lietas apstākļus, ir jāizvērtē, vai preču zīmēs, kuru atcelšana tiek lūgta, minēto skaitli konkrētā sabiedrības daļa uztver kā uzņēmuma dibināšanas gadu un atsauci uz īpašu zinātību, piemēram, ilggadēju zinātību, kas precei, attiecībā uz kuru preču zīme ir reģistrēta, piešķir kvalitātes garantiju un prestižu tēlu. Šajā ziņā valsts tiesai būs jāizvērtē katra preču zīme kopumā, ņemot vērā it īpaši to, ka tajās papildus skaitlim 1717 ir iekļauts vārds “Paris”, kā arī to, kādu vēstījumu tās sniedz konkrētajai sabiedrības daļai.
31
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz uzdotajiem jautājumiem jāatbild, ka Direktīvas 2008/95 3. panta 1. punkta g) apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja preču zīme ietver skaitli, kuru konkrētā sabiedrības daļa var uztvert kā tādu, kas norāda uz uzņēmuma dibināšanas gadu, un, tā kā šis gads ir sens, tajā ir atsauce uz ilggadēju zinātību, kas precēm, attiecībā uz kurām preču zīme reģistrēta, piešķir kvalitātes garantiju un prestižu tēlu, lai gan šāda zinātība laika apjoma ziņā nepastāv, no tā var secināt, ka šī preču zīme var maldināt sabiedrību šīs tiesību normas izpratnē.
Par tiesāšanās izdevumiem
32
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, ka s radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (trešā palāta) nospriež:
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/95/EK (2008. gada 22. oktobris), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 3. panta 1. punkta g) apakšpunkts
jāinterpretē tādējādi, ka
tad, ja preču zīme ietver skaitli, kuru konkrētā sabiedrības daļa var uztvert kā tādu, kas norāda uz uzņēmuma dibināšanas gadu, un, tā kā šis gads ir sens, tajā ir atsauce uz ilggadēju zinātību, kas precēm, attiecībā uz kurām preču zīme reģistrēta, piešķir kvalitātes garantiju un prestižu tēlu, lai gan šāda zinātība laika apjoma ziņā nepastāv, no tā var secināt, ka šī preču zīme var maldināt sabiedrību šīs tiesību normas izpratnē.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – franču.