62024CJ0253_RES
Lieta C‑253/24 [Pelavi] (
i
)
Ministero della Giustizia
pret
NZ
(Corte di Appello di L’Aquila lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (ceturtā palāta) 2025. gada 4. septembra spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku – 4. klauzula – Diskriminācijas aizlieguma princips – Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā – Goda tiesneši un prokurori un pastāvīgie tiesneši un prokurori – 5. klauzula – Pasākumi, kuru mērķis ir novērst un sodīt par secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu – Direktīva 2003/88/EK – 7. pants – Tiesības uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. pants – Novērtēšanas procedūra galīgai apstiprināšanai goda tiesneša vai prokurora amatā – Ex lege atteikšanās no prasījumiem, kas izriet no pirms novērtēšanas procedūras ieņemtā goda tiesneša vai prokurora amata – Savienības tiesībās paredzēto tiesību uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu zaudēšana
Sociālā politika – UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku – Direktīva 1999/70 – Pasākumi, kuru mērķis ir novērst secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu – Sods par šādu ļaunprātīgu izmantošanu – Novērtēšanas procedūra pirms galīgās apstiprināšanas goda tiesneša vai prokurora amatā – Tiesības uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu – Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta atteikšanās no tiesībām uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu, kas izriet no agrāk ieņemtā goda tiesneša vai prokurora amata – Nepieļaujamība
(Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 2. punkts; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/88 7. pants; Padomes Direktīvas 1999/70 pielikuma 4. klauzulas 1. punkts un 5. klauzulas 1. punkts)
(skat. 50.–60., 67.–79. punktu un rezolutīvo daļu)
Rezumējums
Lemjot par Corte d’appello di L’Aquila (Akvilas apelācijas tiesa, Itālija) lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, Tiesa precizē saikni starp Eiropas Savienības tiesībās garantētajām tiesībām uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu un pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku (
1
) nodrošināto aizsardzību tāda valsts tiesiskā regulējuma gadījumā, kurā goda tiesnešiem un prokuroriem, kuri vēlas savas secīgās noteikta laika darba attiecības pārveidot nenoteikta laika darba attiecībās, paredzēts pienākums atteikties no noteiktām tiesībām, tostarp tiesībām uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu.
Šī lieta ir saistīta ar vairākām Itālijas prejudiciālā nolēmuma lietām par vienlīdzīgu attieksmi pret goda tiesnešiem un prokuroriem un pastāvīgajiem tiesnešiem (
2
). 2021. gadā Itālijas likumdevējs strādājošajiem goda tiesnešiem un prokuroriem paredzēja iespēju tikt apstiprinātiem šajā amatā līdz 70 gadu vecumam, ja veiksmīgi izturēta novērtēšanas procedūra, vienlaikus liekot atteikties no jebkādiem prasījumiem, kas izriet no viņu iepriekšējām darba attiecībām goda tiesneša vai prokurora amatā (
3
). Šīs procedūras mērķis ir īstenot no pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punkta izrietošo pienākumu veikt efektīvus pasākumus, lai novērstu un sodītu par secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu.
Kopš 2001. gada 14. februāra NZ līdzās advokātes darbībai pildīja arī goda tiesneses amata pienākumus Tribunale di Vasto (Vasto tiesa, Itālija).Atšķirībā no pastāvīgajiem tiesnešiem, kuriem bija tiesības uz apmaksātu atvaļinājumu, viņa šajā amatā tiesas oficiālo brīvdienu laikā nesaņēma nekādu atlīdzību. Ik pēc četriem gadiem NZ goda tiesneses pilnvaru termiņš tika pagarināts un atjaunots līdz 2022. gada 13. decembrim, kad viņa tika galīgi apstiprināta amatā.
Tā kā NZ ieskatā attiecībā uz viņu pirms šīs apstiprināšanas amatā pastāvēja prettiesiska atšķirīga attieksme, kas saistīta ar atlīdzību par viņas amata pienākumu pildīšanu, NZ cēla prasību pret savu darba devēju Ministero della Giustizia (Tieslietu ministrija, Itālija), lūdzot atzīt viņai tiesības uz tādu pašu ekonomisko un tiesisko režīmu, kāds piemērojams darba ņēmējiem, kas pilda līdzīgus pienākumus Tieslietu ministrijas dienestā, tostarp attiecībā uz ikgadējo atvaļinājumu. Pirmās instances tiesa šo prasību daļēji apmierināja. Tieslietu ministrija par šo nolēmumu iesniedza apelācijas sūdzību Akvilas apelācijas tiesā, kas ir iesniedzējtiesa, citstarp apgalvojot, ka strīdam ir zudis priekšmets, jo NZ apstiprināšana amatā novērtēšanas procedūras beigās nozīmēja, ka viņai jāatsakās no jebkādiem prasījumiem, kas izriet no viņas iepriekšējām darba attiecībām goda tiesneses amatā.
Šādos apstākļos iesniedzējtiesai ir šaubas par šīs ex lege atteikšanās saderību ar pamatnolīguma 4. un 5. klauzulu, Direktīvas 2003/88 (
4
) 7. pantu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 31. pantu, it īpaši saistībā ar tiesībām uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu.
Tiesas vērtējums
Atgādinājusi savu judikatūru par pasākumiem, kuru mērķis ir paredzēt sodu par darba līgumu uz noteiktu laiku ļaunprātīgu izmantošanu (
5
), Tiesa konstatē, ka pieteikšanās dalībai novērtēšanas procedūrā nozīmē, ka ir jāatsakās no Direktīvas 2003/88 7. pantā un Hartas 31. panta 2. punktā garantētajām tiesībām uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu par laikposmu pirms galīgās apstiprināšanas amatā. Itālijas valdības skatījumā atteikšanās no šīm tiesībām ir atbilstīgs atlīdzinājums par galīgo apstiprinājumu goda tiesneša amatā, jo novērtēšanas procedūras izturēšana nav tikai iespēja nostiprināt iepriekšējās darba attiecības, bet ir šo darba attiecību faktiska nostiprināšana. Tāpat šī prasība ļaujot arī izvairīties no atgriezeniskas diskriminācijas pret pastāvīgajiem tiesnešiem, uz kuriem pilnā mērā ir attiecināmi konkursa rīkošanas un tiesneša amata ekskluzivitātes principi.
Nenoliedzami – tas, ka pastāv tāda iecelšana amatā, kas konkursa kārtībā paredzēta tikai pastāvīgo tiesnešu piekļuvei tiesneša amatam un kas tātad nav piemērojama goda tiesnešu un prokuroru pieņemšanai darbā, ļauj izslēgt, ka tiem būtu visas pastāvīgo tiesnešu un prokuroru tiesības. Tomēr, lai gan zināmas atšķirības attieksmē var būt attaisnojamas ar atšķirībām prasītajā kvalifikācijā un ar pastāvīgo tiesnešu veicamo uzdevumu iedabu, jebkādu tiesību uz apmaksātu atvaļinājumu izslēgšana attiecībā uz goda tiesnešiem un prokuroriem, ņemot vērā pamatnolīguma 4. klauzulu, nav pieļaujama.
Proti, šīs tiesības ir ietvertas Direktīvas 2003/88 7. panta 1. punktā. Turklāt Hartas 31. panta 2. punktā nodrošinātajām tiesībām uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu ir gan obligāts, gan beznosacījuma raksturs, kas nav jākonkretizē Savienības vai valsts tiesībās. No tā izriet, ka uz minēto tiesību normu var atsaukties darba ņēmēju strīdā ar to darba devēju situācijā, uz kuru attiecas Savienības tiesības un kas līdz ar to ietilpst Hartas piemērošanas jomā.
Tādējādi pamatnolīguma 4. klauzula, Direktīvas 2003/88 7. pants un Hartas 31. panta 2. punkts nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā – atšķirībā no tā, kas paredzēts attiecībā uz pastāvīgajiem tiesnešiem un prokuroriem, – goda tiesnešiem un prokuroriem, kuri atrodas salīdzināmā situācijā, nav paredzētas nekādas tiesības saņemt atlīdzinājumu tiesu oficiālo brīvdienu laikā, kad tiek apturēta to darbība.
No tā, pirmkārt, izriet, ka, lai izpildītu pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punktā paredzētos nosacījumus, secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgas izmantošanas gadījumā valsts tiesiskajā regulējumā jābūt paredzētām efektīvām garantijām, lai sodītu par šo ļaunprātīgo izmantošanu un novērstu tās sekas, un noteikta laika darba attiecību pārveidošana par nenoteikta laika darba attiecībām principā ir efektīvs sods par šādu ļaunprātīgu izmantošanu. Otrkārt, tiesības uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu ir katra darba ņēmēja subjektīvas tiesības, kas atbilstoši Savienības tiesībām viņam ir piešķirtas obligāti un bez nosacījumiem.
Ņemot vērā iepriekš minēto, pamatnolīgumu nevar interpretēt tādējādi, ka tādu pasākumu piemērošanai, ko dalībvalsts veikusi, lai paredzētu sodu par secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu un novērstu tā sekas, var izvirzīt prasību, ka attiecīgajam darba ņēmējam jāatsakās no tiesībām, kas viņam saskaņā ar šī nolīguma 4. klauzulu piešķirtas ar Savienības tiesību aktiem.
(
i
)	Šīs lietas nosaukums ir izdomāts. Tas neatbilst neviena lietas dalībnieka reālajam personvārdam vai nosaukumam.
(
1
)	Pamatnolīgums, kas ietverts pielikumā Padomes Direktīvai 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV 1999, L 175, 43. lpp.; turpmāk tekstā – “pamatnolīgums”).
(
2
)	Skat. it īpaši spriedumus, 2020. gada 16. jūlijs, Governo della Repubblica italiana (Itālijas miertiesnešu statuss) (C‑658/18, EU:C:2020:572, 19. punkts), 2022. gada 7. aprīlis, Ministero della Giustizia u.c. (Itālijas miertiesnešu statuss) (C‑236/20, EU:C:2022:263), kā arī 2024. gada 27. jūnijs, Peigli (C‑41/23, EU:C:2024:554).
(
3
)	29. pants 2017. gada 13. jūlijadecreto legislativo n. 116 – Riforma organica della magistratura onoraria e altre disposizioni sui giudici di pace, nonché disciplina transitoria relativa ai magistrati onorari in servizio, a norma della legge 28 aprile 2016, n. 57 (Likumdošanas dekrēts Nr. 116 – Goda tiesnešu un prokuroru amata visaptveroša reforma un citi noteikumi par miertiesnešiem, kā arī pārejas režīms, kas piemērojams dienestā esošajiem goda tiesnešiem un prokuroriem, izpildot 2016. gada 28. aprīļa Likumu Nr. 57; 2017. gada 31. jūlijaGURI Nr. 177, 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar 2021. gada 30. decembralegge n. 234 – Bilancio di previsione dello Stato per l’anno finanziario 2022 e bilancio pluriennale per il triennio 2022–2024 (Likums Nr. 234 par provizorisko valsts budžetu 2022. finanšu gadam un daudzgadu budžetu 2022.–2024. gadam; 2021. gada 31. decembraGURI Nr. 310, 1. lpp.).
(
4
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/88/EK (2003. gada 4. novembris) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV 2003, L 299, 9. lpp.).
(
5
)	Skat. it īpaši spriedumu, 2019. gada 8. maijs, Rossato un Conservatorio di Musica F. A. Bonporti (C‑494/17, EU:C:2019:387, 39.–43. un 45. punkts).