62022TJ0412
ROZSUDEK TRIBUNÁLU (čtvrtého rozšířeného senátu)
19. listopadu 2025 (
*1
)
„Přípravky na ochranu rostlin – Účinná látka dimoxystrobin – Žádost o obnovení schválení účinné látky – Prodloužení doby platnosti schválení – Délka doby prodloužení – Žádost o vnitřní přezkum – Článek 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006 – Rozhodnutí o zamítnutí žádosti – Článek 17 nařízení (ES) č. 1107/2009“
Ve věci T‑412/22,
Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), se sídlem v Bruselu (Belgie), zástupci: A. Bailleux, advokát,
žalobce,
proti
Evropské komisi, zástupci: A. Becker, G. Gattinara a M. ter Haar, jako zmocněnci,
žalované,
podporované:
Evropským parlamentem, zástupci: M. Menegatti a W. Kuzmienko, jako zmocněnci,
Radou Evropské unie, zástupci: A. Nowak-Salles, A. Maceroni a P. Pecheux, jako zmocněnkyně,
a
CropLife Europe, se sídlem v Bruselu, zástupci: D. Waelbroeck a I. Antypas, advokáti,
vedlejšími účastníky řízení,
TRIBUNÁL (čtvrtý rozšířený senát),
během porad ve složení: R. da Silva Passos, předseda, N. Półtorak, I. Reine, T. Pynnä (zpravodajka) a H. Cassagnabère, soudci,
za soudní kancelář: P. Cullen, rada,
s přihlédnutím k písemné části řízení, zejména:
–
k námitce nepřípustnosti vznesené Komisí podáním došlým kanceláři Tribunálu dne 23. září 2022,
–
k vyjádření žalobce k námitce nepřípustnosti došlému kanceláři Tribunálu dne 18. listopadu 2022,
po jednání konaném dne 13. února 2025,
vydává tento
Rozsudek
1
Žalobou podanou na základě článku 263 SFEU se žalobce Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) domáhá zrušení rozhodnutí Komise Ares (2022) 3275139 ze dne 27. dubna 2022, kterým se zamítá jeho žádost o vnitřní přezkum, kterou podal v souvislosti s prováděcím nařízením Komise (EU) 2021/2068 ze dne 25. listopadu 2021, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o prodloužení doby platnosti schválení účinných látek benfluralin, dimoxystrobin, fluazinam, flutolanil, mekoprop-P, mepikvat, metiram, oxamyl a pyraklostrobin (Úř. věst. 2021, L 421, s. 25) (dále jen „napadené rozhodnutí“) v rozsahu, v němž toto prováděcí nařízení prodlužuje dobu platnosti schválení dimoxystrobinu.
Skutečnosti předcházející sporu a skutečnosti, které nastaly po podání žaloby
2
Žalobce je neziskové sdružení se sídlem v Bruselu (Belgie), jehož cílem je zejména podporovat činnosti zaměřené na snižování a odstraňování pesticidů.
3
Dimoxystrobin je součástí chemické skupiny strobilurinů, která zahrnuje různé pesticidy s podobným účinkem, které se používají jako fungicidy v zemědělství.
4
Dimoxystrobin byl poprvé schválen směrnicí Komise 2006/75/ES ze dne 11. září 2006, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky dimoxystrobinu (Úř. věst. 2006, L 248, s. 3). V souladu s přílohou uvedené směrnice vstoupilo schválení v platnost dne 1. října 2006 a jeho platnost měla skončit dne 30. září 2016.
5
V roce 2009 vstoupilo v platnost nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. 2009, L 309, s. 1). Dimoxystrobin se považoval za schválený v souladu s čl. 78 odst. 3 tohoto nařízení.
6
Dne 24. července 2013 byla podána žádost o obnovení schválení dimoxystrobinu.
7
Dne 12. listopadu 2013 byla doba platnosti schválení dimoxystrobinu prodloužena prováděcím nařízením Komise (EU) č. 1136/2013, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o prodloužení doby platnosti schválení účinných látek klothianidinu, dimoxystrobinu, oxamylu a pethoxamidu (Úř. věst. 2013, L 302, s. 34), do 31. ledna 2018 podle článku 17 nařízení č. 1107/2009. Bod 2 odůvodnění uvedeného nařízení vysvětluje, že „je třeba poskytnout žadatelům dostatek času k dokončení postupu obnovení schválení“, že „[d]oba platnosti schválení uvedených účinných látek tak pravděpodobně skončí před přijetím rozhodnutí o obnovení schválení“, a že „[j]e proto nezbytné prodloužit dobu platnosti jejich schválení“.
8
V roce 2015 byl dimoxystrobin zařazen na seznam látek, které se mají nahradit, prováděcím nařízením Komise (EU) 2015/408 ze dne 11. března 2015 o provádění čl. 80 odst. 7 nařízení č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o sestavení seznamu látek, které se mají nahradit (Úř. věst. 2015, L 67, s. 18). Body 5 a 6 odůvodnění tohoto nařízení vysvětlují, že akutní referenční dávka (ARfD) této látky, která je perzistentní a toxická, je výrazně nižší než akutní referenční dávka u většiny schválených účinných látek v její skupině. Bod 9 odůvodnění téhož nařízení dodává, že dimoxystrobin musí být považován za látku s vlastnostmi, které narušují činnost endokrinního systému a mohou mít nepříznivé účinky na člověka.
9
V srpnu 2017 vydaly zpravodajský členský stát (Maďarsko) a spoluzpravodajský členský stát (Irsko) hodnotící zprávu o obnovení. Tato zpráva uvádí body, v nichž nemohlo být posouzení rizik dokončeno, jakož i kritické oblasti obav.
10
Dne 19. ledna 2018 bylo schválení dimoxystrobinu podruhé prodlouženo do 31. ledna 2019 prováděcím nařízením Komise (EU) 2018/84, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o prodloužení doby platnosti schválení účinných látek chlorpyrifos, chlorpyrifos-methyl, klothianidin, sloučeniny mědi, dimoxystrobin, mankozeb, mekoprop-P, metiram, oxamyl, pethoxamid, propikonazol, propineb, propyzamid, pyraklostrobin a zoxamid (Úř. věst. 2018, L 16, s. 8). Bod 7 odůvodnění tohoto nařízení vysvětluje, že „vzhledem k tomu, že se posouzení uvedených látek zdrželo z důvodů, které žadatelé nemohli ovlivnit, skončí platnost schválení uvedených účinných látek pravděpodobně před přijetím rozhodnutí o jejich obnovení“, a že „[j]e proto nezbytné dobu platnosti jejich schválení prodloužit“.
11
Dne 20. listopadu 2018 bylo schválení dimoxystrobinu potřetí prodlouženo do 31. ledna 2020 prováděcím nařízením Komise (EU) 2018/1796, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o prodloužení doby platnosti schválení účinných látek amidosulfuron, bifenox, chlorpyrifos, chlorpyrifos-methyl, dikamba, difenokonazol, diflubenzuron, diflufenikan, dimoxystrobin, fenoxaprop-P, fenpropidin, klofentezin, lenacil, mankozeb, mekoprop-P, metiram, nikosulfuron, oxamyl, pikloram, pyraklostrobin, pyriproxyfen a tritosulfuron (Úř. věst. 2018, L 294, s. 15). Bod 6 odůvodnění tohoto nařízení přebírá totéž odůvodnění, které je uvedeno v bodě 7 odůvodnění prováděcího nařízení 2018/84.
12
Dne 29. listopadu 2019 bylo schválení dimoxystrobinu počtvrté prodlouženo do 31. ledna 2021 prováděcím nařízením Komise (EU) 2019/2094, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o prodloužení doby platnosti schválení účinných látek benfluralin, dimoxystrobin, fluazinam, flutolanil, mankozeb, mekoprop-P, mepikvat, metiram, oxamyl a pyraklostrobin (Úř. věst. 2019, L 317, s. 102). Bod 5 odůvodnění tohoto nařízení přebírá totéž odůvodnění, které je uvedeno v bodě 7 odůvodnění prováděcího nařízení 2018/84.
13
Dne 22. ledna 2021 bylo schválení dimoxystrobinu popáté prodlouženo do 31. ledna 2022 prováděcím nařízením Komise (EU) 2021/52, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o prodloužení doby platnosti schválení účinných látek benfluralin, dimoxystrobin, fluazinam, flutolanil, mekoprop-P, mepikvat, metiram, oxamyl a pyraklostrobin (Úř. věst. 2021, L 23, s. 13). Bod 4 odůvodnění tohoto nařízení přebírá totéž odůvodnění, které je uvedeno v bodě 7 odůvodnění prováděcího nařízení 2018/84.
14
Dne 25. listopadu 2021 bylo schválení dimoxystrobinu pošesté prodlouženo do 31. ledna 2023 prováděcím nařízením 2021/2068. Bod 4 odůvodnění tohoto nařízení přebírá totéž odůvodnění, které je uvedeno v bodě 7 odůvodnění prováděcího nařízení 2018/84.
15
Dne 14. ledna 2022 předložil žalobce Komisi žádost o vnitřní přezkum prováděcího nařízení 2021/2068 na základě článku 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. 2006, L 264, s. 13).
16
Dopisem ze dne 27. dubna 2022 Evropská komise žádost žalobce o vnitřní přezkum zamítla.
17
Poté, co byla podána projednávaná žaloba, Komise posedmé prodloužila schválení dimoxystrobinu do 31. ledna 2024 prováděcím nařízením Komise (EU) 2023/115 ze dne 16. ledna 2023, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o prodloužení doby platnosti schválení účinné látky dimoxystrobin (Úř. věst. 2023, L 15, s. 13).
18
Dne 10. července 2023 se Komise prováděcím nařízením (EU) 2023/1436, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 neobnovuje schválení účinné látky dimoxystrobin a kterým se mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 a prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/408 (Úř. věst. 2023, L 176, s. 10), rozhodla neobnovit schválení dimoxystrobinu.
Návrhová žádání účastníků řízení
19
Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
–
zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká prodloužení doby platnosti schválení dimoxystrobinu;
–
uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
20
Komise, podporovaná Evropským parlamentem, Radou Evropské unie a společností CropLife Europe, navrhuje, aby Tribunál:
–
žalobu zamítl;
–
uložil žalobci náhradu nákladů řízení.
Právní otázky
21
Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce dva žalobní důvody, z nichž první vychází z nesprávného výkladu článku 17 nařízení č. 1107/2009 v napadeném rozhodnutí a druhý, uplatněný podpůrně, z námitky protiprávnosti uvedeného článku.
K trvání právního zájmu na podání žaloby
22
Rada připomíná, že doba prodloužení schválení dimoxystrobinu skončila, jelikož schválení této účinné látky nebylo prováděcím nařízením 2023/1436 obnoveno. Z toho vyplývá, že žaloba se stala bezpředmětnou a žalobce již nemá právní zájem na podání žaloby. Tribunál by tedy měl použít čl. 131 odst. 1 jeho jednacího řádu.
23
Tribunál připomíná, že právní zájem žalobce na podání žaloby musí vzniknout a trvat. Tento zájem na podání žaloby musí existovat ve vztahu k předmětu žaloby ve fázi jejího podání, a to pod sankcí její nepřípustnosti, a musí přetrvat až do vyhlášení soudního rozhodnutí, neboť jinak by nebylo důvodné rozhodnout ve věci samé (viz rozsudek ze dne 17. září 2015, Mory a další v. Komise, C‑33/14 P, EU:C:2015:609, bod 56 a 57 a citovaná judikatura).
24
Jak tvrdí Rada, z prováděcího nařízení 2023/1436 vyplývá, že v projednávané věci bylo přijato rozhodnutí o neobnovení schválení dimoxystrobinu.
25
Komise však napadené rozhodnutí zaprvé nevzala zpět, takže předmět sporu zůstal zachován (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 4. září 2018, ClientEarth v. Komise, C‑57/16 P, EU:C:2018:660, bod 45 a citovaná judikatura).
26
Zadruhé z judikatury vyplývá, že žalobce má nadále právní zájem na navržení zrušení aktu vydaného orgánem Evropské unie, aby bylo možné zabránit tomu, že protiprávnost, kterou je tento akt údajně stižen, se zopakuje v budoucnu. Takový právní zájem vyplývá z čl. 266 prvního pododstavce SFEU, podle něhož je orgán, jehož akt byl prohlášen za neplatný, povinen přijmout opatření vyplývající z rozsudku Soudního dvora. Tento právní zájem může nicméně existovat pouze tehdy, když se tvrzená protiprávnost může opakovat v budoucnu bez ohledu na okolnosti věci, ve které navrhovatel podal žalobu (rozsudky ze dne 7. června 2007, Wunenburger v. Komise, C‑362/05 P, EU:C:2007:322, body 50 až 52, a ze dne 27. září 2018, Mellifera v. Komise, T‑12/17, EU:T:2018:616, bod 28).
27
Tak je tomu v projednávané věci, jelikož protiprávnost tvrzená žalobcem spočívá zejména na výkladu článku 17 nařízení č. 1107/2009, který by Komise mohla zopakovat v rámci žádosti o vnitřní přezkum týkající se prodloužení doby platnosti schválení jiné účinné látky než dimoxystrobinu.
28
Z toho vyplývá, že bez ohledu na přijetí prováděcího nařízení 2023/1436 má žalobce i nadále právní zájem na podání žaloby v projednávané věci.
K prvnímu žalobnímu důvodu vycházejícímu z nesprávného výkladu článku 17 nařízení 1107/2009
K přípustnosti prvního žalobního důvodu
29
Komise samostatným podáním vznesla námitku nepřípustnosti na základě čl. 130 odst. 1 jednacího řádu, v níž tvrdí, že oba žalobní důvody žalobce jsou nepřípustné.
30
Komise se zaprvé domnívá, že žalobce v rámci prvního žalobního důvodu nezpochybňuje posouzení obsažené v odpovědi na jeho žádost o vnitřní přezkum, ale směřuje své argumenty proti prodloužení doby platnosti schválení dimoxystrobinu prováděcím nařízením 2021/2068, které bylo předmětem žádosti o vnitřní přezkum. Z článku 10 ve spojení s článkem 12 nařízení č. 1367/2006 a z judikatury přitom vyplývá, že pokud žalobce podá žalobu na neplatnost proti odpovědi na žádost o vnitřní přezkum podle čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení, může zpochybnit pouze legalitu uvedené odpovědi.
31
Komise zadruhé a podpůrně tvrdí, že i kdyby byl první žalobní důvod přípustný, argumenty zpochybňující legalitu jejího výkladu článku 17 nařízení č. 1107/2009 musí být odmítnuty jako nepřípustné, jelikož žaloba a žádost o vnitřní přezkum se neshodují v rozsahu, v němž tyto argumenty nebyly v této žádosti předloženy.
32
Tribunál zaprvé připomíná, že čl. 10 odst. 1 nařízení č. 1367/2006 stanoví, že „každá nevládní organizace nebo jiné osoby z řad veřejnosti splňující kritéria podle článku 11 jsou oprávněny požádat o vnitřní přezkum orgán nebo subjekt Unie, který přijal správní akt nebo který, jedná-li se o případ údajné nečinnosti, takový akt přijmout měl, a to z toho důvodu, že tento akt nebo nečinnost je v rozporu s právem životního prostředí“. Článek 12 odst. 1 téhož nařízení stanoví, že „nevládní organizace, která podala žádost o vnitřní přezkum podle článku 10, může podat žalobu k Soudnímu dvoru“.
33
Cílem žádosti o vnitřní přezkum správního aktu je tudíž konstatování tvrzené protiprávnosti nebo neopodstatněnosti dotčeného aktu. Žadatel může následně podat proti rozhodnutí, kterým se žádost o vnitřní přezkum zamítá jako neopodstatněná, žalobu k unijnímu soudu pro nedostatek pravomoci, porušení podstatných formálních náležitostí, porušení Smluv nebo některých předpisů k jejich provedení či zneužití pravomoci (rozsudek ze dne 12. září 2019, TestBioTech a další v. Komise, C‑82/17 P, EU:C:2019:719, bod 38). Z toho vyplývá, že v rámci uvedené žaloby není žalobce oprávněn vznést argumenty zpochybňující přímo legalitu nebo opodstatněnost aktu, kterého se týká žádost o vnitřní přezkum (viz rozsudek ze dne 27. září 2018, Mellifera v. Komise, T‑12/17, EU:T:2018:616, bod 35 a citovaná judikatura). Systém soudního přezkumu stanovený Smlouvami nepředpokládá, že Tribunál může zrušit rozhodnutí, které není předmětem přímé žaloby na neplatnost na základě článku 263 SFEU (rozsudek ze dne 4. dubna 2019, ClientEarth v. Komise, T‑108/17, EU:T:2019:215, bod 28).
34
V projednávané věci žaloba předně jasně uvádí, že předmětem žaloby na neplatnost je napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká dimoxystrobinu.
35
Dále z názvu prvního žalobního důvodu a dvou částí, které jej tvoří, přímo vyplývá, že žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí je založeno na nesprávném výkladu článku 17 nařízení č. 1107/2009.
36
Konečně ze znění celého prvního žalobního důvodu, a zejména z úvodního bodu části žaloby věnované tomuto žalobnímu důvodu, jasně vyplývá, že se žalobce svou argumentací zaměřuje na výklad článku 17 nařízení č. 1107/2009, který Komise provedla v napadeném rozhodnutí. Tento závěr nemůže změnit skutečnost, že vzhledem k samotnému účelu řízení o vnitřním přezkumu a k logice článků 10 a 12 nařízení č. 1367/2006 se mohou argumenty, které byly předloženy v rámci žádosti o vnitřní přezkum, překrývat s argumenty, které byly uplatněny na podporu žaloby na neplatnost podané proti rozhodnutí, kterým se uvedená žádost zamítá jako neopodstatněná.
37
Argumentace Komise, podle níž je první žalobní důvod nepřípustný, neboť se netýká napadeného rozhodnutí, musí být tedy odmítnuta.
38
Zadruhé, pokud jde o nesoulad mezi žádostí o přezkum a žalobou, Tribunál připomíná, že podle ustálené judikatury se žaloba na neplatnost podaná proti rozhodnutí, kterým se zamítá žádost o vnitřní přezkum, nemůže opírat o nové důvody či důkazy, které nebyly uvedeny v žádosti o přezkum, neboť jinak by byl požadavek odůvodnění takové žádosti uvedený v čl. 10 odst. 1 nařízení č. 1367/2006 zbaven užitečného účinku a změnil by se předmět řízení zahájeného na základě této žádosti (rozsudky ze dne 12. září 2019, TestBioTech a další v. Komise, C‑82/17 P, EU:C:2019:719, bod 39, a ze dne 17. dubna 2024, Föreningen Svenskt Landskapsskydd v. Komise, T‑346/22, nezveřejněný, EU:T:2024:246, bod 70).
39
Žalobní důvody a argumenty vznesené před Tribunálem v žalobě na neplatnost rozhodnutí o zamítnutí žádosti o vnitřní přezkum mohou být mimoto považovány za přípustné pouze, pokud tyto žalobní důvody a argumenty již žalobce uvedl v žádosti o vnitřní přezkum takovým způsobem, že na ně Komise mohla odpovědět (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 15. prosince 2016, TestBioTech a další v. Komise, T‑177/13, nezveřejněný, EU:T:2016:736, body 68 a 69). Po žalobci, který podal žalobu k Tribunálu podle článku 12 nařízení č. 1367/2006, však nelze požadovat, aby pouze doslovně převzal argumenty, které uvedl v žádosti o vnitřní přezkum.
40
V projednávané věci z jeho žádosti o vnitřní přezkum jasně vyplývá, že žalobce zpochybnil zejména skutečnost, že Komise při přijetí prováděcího nařízení 2021/2068 použila článek 17 nařízení č. 1107/2009. Konkrétně vznesl argumenty vycházející ze zásady předběžné opatrnosti, automatické povahy prodloužení a lhůt pro posouzení, které stanoví nařízení č. 1107/2009 a dovolával se článků 4, 5, 7, 9, 14 a 15 tohoto nařízení. Je tedy třeba mít za to, že taková argumentace se překrývá s prvním žalobním důvodem projednávané žaloby na neplatnost.
41
Argument Komise, který se týká nesouladu mezi žádostí o vnitřní přezkum a žalobou, je tedy třeba odmítnout.
42
Z toho vyplývá, že první žalobní důvod je přípustný.
K věci samé
43
V rámci prvního žalobního důvodu žalobce připomíná, že nařízení č. 1107/2009 vychází z cíle spočívajícího v zajištění vysoké úrovně ochrany zdraví lidí a je založeno na zásadě předběžné opatrnosti a ochrany životního prostředí.
44
Konkrétně v rámci druhé části prvního žalobního důvodu žalobce tvrdí, že nařízení č. 1107/2009 bylo přijato především s cílem urychlit posuzování účinných látek. Pro každou fázi postupu obnovení jsou stanoveny přísné lhůty, což umožňuje ukončit přípravný proces za dva a půl roku a poskytuje Komisi a členským státům více než šest měsíců na to, aby rozhodly o obnovení schválení či jeho neobnovení.
45
V této souvislosti lze článek 17 nařízení č. 1107/2009 chápat pouze tak, že stanoví omezené prodloužení o několik měsíců, či dokonce nejvýše o jeden rok, a nelze jej vykládat tak, že umožňuje po sobě jdoucí prodloužení, která by společně znamenala prodloužení o více než šest let, tedy o více než dvojnásobek doby stanovené pro postup obnovení, aniž to Komise jakkoli odůvodní či vysvětlí. Vzhledem k tomu, že nedodržení lhůt není spojeno s žádnou sankcí, může být systém strategicky zneužíván.
46
Úvodem Tribunál připomíná, že čl. 191 odst. 2 SFEU stanoví, že politika v oblasti životního prostředí je založena mimo jiné na zásadě předběžné opatrnosti, která se má uplatňovat i v jiných politikách Unie, zejména v rámci politiky ochrany veřejného zdraví a v případech, kdy unijní orgány v rámci společné zemědělské politiky nebo politiky vnitřního trhu přijímají opatření na ochranu lidského zdraví (viz rozsudek ze dne 1. října 2019, Blaise a další, C‑616/17, EU:C:2019:800, bod 41 a citovaná judikatura).
47
Unijní normotvůrce musí tedy při přijímání takových pravidel upravujících uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh, jako jsou pravidla obsažená v nařízení č. 1107/2009, dodržet zásadu předběžné opatrnosti, aby zejména v souladu s článkem 35 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i s článkem 9 a čl. 168 odst. 1 SFEU zajistil vysoký stupeň ochrany lidského zdraví (viz rozsudek ze dne 1. října 2019, Blaise a další, C‑616/17, EU:C:2019:800, bod 42 a citovaná judikatura).
48
Ze zásady předběžné opatrnosti plyne, že v případě, že přetrvává nejistota o riziku pro lidské zdraví nebo jeho dosahu, lze přijmout ochranná opatření a nemusí se čekat na úplné prokázání skutečné existence a závažnosti těchto rizik (viz rozsudek ze dne 1. října 2019, Blaise a další, C‑616/17, EU:C:2019:800, bod 43 a citovaná judikatura).
49
Zásada předběžné opatrnosti je obecnou zásadou unijního práva, která ukládá dotčeným orgánům, aby v přesném rámci výkonu pravomocí svěřených jim příslušnými právními předpisy přijaly vhodná opatření k předcházení určitým potenciálním rizikům pro veřejné zdraví, bezpečnost a životní prostředí, přičemž požadavky na ochranu těchto zájmů mají přednost před zájmy hospodářskými [viz rozsudky ze dne 21. října 2003, Solvay Pharmaceuticals v. Rada, T‑392/02, EU:T:2003:277, bod 121 a citovaná judikatura, a ze dne 12. dubna 2013, Du Pont de Nemours (France) a další v. Komise, T‑31/07, nezveřejněný, EU:T:2013:167, bod 134 a citovaná judikatura]. Zásada předběžné opatrnosti je základem všech ustanovení nařízení 1107/2009.
50
Bod 8 odůvodnění nařízení č. 1107/2009 upřesňuje, že by měla být uplatňována zásada předběžné opatrnosti a toto nařízení by mělo zajistit, že odvětví prokáže, že látky nebo přípravky vyráběné a uváděné na trh nemají žádné škodlivé účinky na zdraví lidí nebo zvířat ani nepřijatelné účinky na životní prostředí. V tomto ohledu je třeba uvést, že postupy povolování a schvalování, prováděné ex ante, které byly zavedeny tímto nařízením pro přípravky na ochranu rostlin a jejich účinné látky, vycházejí ze zásady předběžné opatrnosti (viz rozsudek ze dne 17. března 2021, FMC v. Komise, T‑719/17, EU:T:2021:143, body 60 a 61 a citovaná judikatura).
51
Z toho vyplývá, že Komise musí při výkonu svých pravomocí v rámci nařízení č. 1107/2009 zohlednit zásadu předběžné opatrnosti. Pokud jde konkrétně o účinné látky, z judikatury vyplývá, že Komise může přijmout opatření omezující použití účinné látky, a to aniž vyčká výsledku postupu obnovení schválení této účinné látky, čímž upřednostní zájem bezpečnosti spotřebitelů (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 19. září 2019, Arysta LifeScience Netherlands v. Komise, T‑476/17, EU:T:2019:618, bod 97).
52
Pokud jde o výklad článku 17 nařízení č. 1107/2009, je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury platí, že při výkladu ustanovení unijního práva se musí v tomto ohledu vzít v úvahu nejen jeho znění, ale i kontext, do kterého spadá, a cíle sledované právní úpravou, jejíž je součástí. Historie vzniku ustanovení unijního práva může rovněž poskytnout informace relevantní pro jeho výklad (viz rozsudky ze dne 2. září 2021, CRCAM, C‑337/20, EU:C:2021:671, bod 31 a citovaná judikatura, a ze dne 25. ledna 2017, Rusal Armenal v. Rada, T‑512/09 RENV, EU:T:2017:26, bod 56 a citovaná judikatura).
53
Zaprvé ze znění čl. 17 prvního pododstavce nařízení č. 1107/2009 vyplývá, že „[p]okud se z důvodů, které žadatel nemůže ovlivnit, zdá, že doba platnosti schválení pravděpodobně uplyne dříve, než bude přijato rozhodnutí o obnovení, přijme se regulativním postupem podle čl. 79 odst. 3 rozhodnutí, kterým se konec doby platnosti schválení pro tohoto žadatele odkládá o dobu nutnou k vyřízení žádosti“. Článek 17 třetí pododstavec téhož nařízení stanoví skutečnosti, které je třeba vzít v úvahu, pokud je stanovena doba prodloužení, a to „a) čas potřebný k poskytnutí požadovaných informací; b) čas potřebný k dokončení postupu; c) případně potřebu zajistit vypracování soudržného pracovního programu, jak stanoví článek 18“.
54
Z tohoto ustanovení tedy vyplývá, že pokud se z důvodů, které žadatel nemůže ovlivnit, jeví, že doba platnosti schválení pravděpodobně uplyne dříve, než bude přijato rozhodnutí o obnovení, přijme se „rozhodnutí, kterým se konec doby platnosti schválení odkládá“, a to „o dobu nutnou k vyřízení žádosti“. I když znění tohoto ustanovení nemůže vyloučit, že po uplynutí této doby bude přijato nové rozhodnutí o prodloužení, toto prodloužení, které je uděleno pouze proto, aby mohl být dokončen postup obnovení, může mít pouze prozatímní povahu, jak vysvětluje Rada ve spise vedlejšího účastníka.
55
Délka doby prodloužení tedy musí být přizpůsobena konkrétním okolnostem projednávané věci a nemůže být uplatňována automaticky, či dokonce systematicky.
56
Kromě toho podle judikatury platí, že účelem článku 17 nařízení č. 1107/2009 je umožnit prodloužení postupu obnovení schválení účinné látky z důvodu okolností, ke kterým došlo v průběhu samotného postupu a nebyly předtím známy (rozsudek ze dne 19. září 2019, Arysta LifeScience Netherlands v. Komise, T‑476/17, EU:T:2019:618, bod 104).
57
Zadruhé je třeba zohlednit kontext, v němž se nachází pravidlo uvedené v čl. 17 prvním pododstavci nařízení č. 1107/2009.
58
Toto pravidlo je součástí oddílu nařízení č. 1107/2009, který se týká schvalování účinných látek.
59
Zaprvé může být schválení uděleno pouze na dobu nepřesahující deset let (článek 5 nařízení č. 1107/2009), což je omezení, které přebírá omezení stanovené směrnicí Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. 1991, L 230, s. 1; Zvl. vyd. 03/11, s. 332), která byla platná v době schválení dimoxystrobinu. Jak je vysvětleno v bodě 15 odůvodnění nařízení č. 1107/2009, doba platnosti schválení účinných látek je v zájmu bezpečnosti časově omezena a musí být úměrná možným rizikům spojeným s používáním těchto látek. Obnovení platí po dobu nepřesahující patnáct let (čl. 14 odst. 2 nařízení č. 1107/2009).
60
Z toho vyplývá, že normotvůrce se snažil omezit dobu schválení nebo obnovení, aby zabránil tomu, že na trhu zůstanou účinné látky, u nichž by se ukázalo, že představují nepřijatelné riziko ve smyslu článku 4 nařízení č. 1107/2009. Dosažení tohoto cíle ve světle zásady předběžné opatrnosti vyžaduje, aby k přehodnocení látek docházelo pravidelně, jak správně zdůrazňuje Komise, když vysvětluje přístup pravidelného hodnocení podle nařízení č. 1107/2009.
61
Zadruhé žádost o obnovení musí být podána nejpozději tři roky před uplynutím doby platnosti schválení (článek 15 nařízení č. 1107/2009). Tato lhůta je tedy v zásadě považována za dostatečnou k dokončení tohoto postupu a k přijetí rozhodnutí o obnovení schválení, přičemž je zaručena účinnost přístupu pravidelného hodnocení uvedeného v bodě 60 výše.
62
Za tímto účelem svěřil článek 19 nařízení č. 1107/2009 Komisi pravomoc přijmout na základě prováděcího nařízení ustanovení, která jsou nezbytná k provedení postupu obnovení schválení.
63
Takto bylo přijato prováděcí nařízení Komise (EU) č. 844/2012 ze dne 18. září 2012, kterým se stanoví ustanovení nezbytná k provedení postupu obnovení schválení účinných látek podle nařízení č. 1107/2009 (Úř. věst. 2012, L 252, s. 26), které stanoví zejména lhůty pro jednotlivé kroky postupu obnovení, aby bylo zajištěno jeho řádné fungování (bod 3 odůvodnění). Cílem tohoto nařízení je provést pravidla již stanovená v nařízení č. 1107/2009 a zároveň zajistit jednotné podmínky uplatňování v Unii.
64
Konkrétně články 1 až 8 prováděcího nařízení č. 844/2012 stanoví pravidla, která se týkají přípustnosti žádosti, kterou předložil výrobce účinné látky členskému státu a pro tuto první fázi postupu stanoví určité lhůty. Podle článku 3 tohoto nařízení tuto žádost nejprve ověří zpravodajský členský stát, který se ujistí, že byla předložena ve lhůtě stanovené v čl. 1 odst. 1 prvním pododstavci uvedeného nařízení a obsahuje všechny náležitosti stanovené v článku 2. Konkrétně podle čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení musí žádost o obnovení obsahovat seznam nových informací, které chce žadatel předložit a které jsou nezbytné podle čl. 15 odst. 2 prvního pododstavce nařízení č. 1107/2009. Poté, co žadatel obdrží kladnou odpověď od zpravodajského členského státu ohledně tohoto ověření, předloží dále v souladu s článkem 6 téhož nařízení doplňující dokumentaci zpravodajskému členskému státu, spoluzpravodajskému členskému státu, Komisi a Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA). A konečně, pokud byla podle článku 8 doplňující dokumentace předložena ve lhůtě a obsahovala všechny stanovené náležitosti, zpravodajský členský stát informuje žadatele, spoluzpravodajský členský stát, Komisi a úřad EFSA o dni obdržení doplňující dokumentace a o přijatelnosti žádosti.
65
Stejně tak články 11 až 14 prováděcího nařízení č. 844/2012 definují postup hodnocení žádosti o obnovení schválení účinné látky a stanoví přesné lhůty, v nichž musí jednotlivé subjekty, které se účastní postupu, připravit a předložit zprávu nebo závěry. Nejprve zpravodajský členský stát po konzultaci se spoluzpravodajským členským státem vypracuje a předloží Komisi, s kopií pro úřad EFSA, zprávu, v níž vyhodnotí, zda lze očekávat, že dotčená účinná látka splní kritéria pro schválení stanovená v článku 4 nařízení č. 1107/2009 (článek 11 prováděcího nařízení č. 844/2012). Poté, co úřad EFSA obdrží návrh hodnotící zprávy, který obdržel od zpravodajského členského státu, jej předá žadateli a ostatním členským státům (článek 12 prováděcího nařízení č. 844/2012). Po uplynutí lhůty k předložení písemných připomínek vydá úřad EFSA s ohledem na současné vědecké a technické poznatky a s využitím pokynů platných ke dni předložení doplňující dokumentace závěr, v němž uvede, zda lze očekávat, že dotčená účinná látka splní kritéria pro schválení stanovená v článku 4 nařízení č. 1107/2009. Úřad EFSA případně uspořádá konzultaci s odborníky, včetně odborníků ze zpravodajského členského státu a spoluzpravodajského členského státu. Závěr sdělí žadateli, členským státům a Komisi a zpřístupní jej veřejnosti (článek 13 prováděcího nařízení č. 844/2012). Konečně po obdržení závěru úřadu EFSA a s přihlédnutím k návrhu hodnotící zprávy vypracovanému zpravodajským členským státem, připomínkám žadatele a ostatních členských států a závěru úřadu EFSA, předloží Komise stálému výboru tzv. zprávu „o obnovení“ a návrh nařízení. Žadateli je poskytnuta možnost předložit k návrhu zprávy o obnovení připomínky (čl. 14 odst. 1 prováděcího nařízení č. 844/2012). Na základě zprávy o obnovení a po zohlednění připomínek žadatele, přijme Komise nařízení v souladu s čl. 20 odst. 1 nařízení č. 1107/2009 (čl. 14 odst. 2 prováděcího nařízení č. 844/2012).
66
Pouze poslední fáze postupu stanoveného v čl. 14 odst. 2 prováděcího nařízení č. 844/2012, která se týká přijetí nařízení o obnovení schválení v souladu s čl. 20 odst. 1 nařízení č. 1107/2009, není časově omezena.
67
Z toho vyplývá, že postup obnovení je založen na provedení přesného harmonogramu (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 19. září 2019, Arysta LifeScience Netherlands v. Komise, T‑476/17, EU:T:2019:618, bod 103). Stanovení těchto lhůt a nutnost jejich dodržování jsou ostatně v souladu s požadavkem, aby celý postup netrval déle než tři roky, jak vyplývá z čl. 1 odst. 1 prováděcího nařízení č. 844/2012 (rozsudek ze dne 9. prosince 2021, Agrochem-Maks v. Komise, C‑374/20 P, nezveřejněný, EU:C:2021:990, bod 82).
68
Dodržení těchto lhůt a požadavku rychlosti postupu je o to důležitější, že prováděcí nařízení přijaté na základě čl. 17 prvního pododstavce nařízení č. 1107/2009, kterým se prodlužuje schválení dotčené účinné látky o určitou dobu, má stejné důsledky jako prováděcí nařízení, kterým byla původně taková látka schválena podle čl. 13 odst. 2 uvedeného nařízení, nebo jako nařízení o obnovení schválení podle článku 20 tohoto nařízení (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 27. září 2018, Mellifera v. Komise, T‑12/17, EU:T:2018:616, body 57 a 58).
69
Je tedy třeba mít za to, že článek 17 nařízení č. 1107/2009 stanoví mechanismus, který musí být použit výjimečně, jsou-li splněny podmínky v něm stanovené. Systematické uplatňování tohoto mechanismu v postupech obnovení schválení účinné látky tedy není v souladu s požadavky nařízení č. 1107/2009 a obecně s duchem tohoto nařízení.
70
Naopak při každém prodloužení doby platnosti schválení musí Komise posoudit konkrétní případ a zohlednit relevantní skutečnosti, aby mohla vymezit „nutnou dobu“, která je nezbytná k dokončení probíhajícího posouzení.
71
Kromě toho článek 17 nařízení č. 1107/2009 ponechává Komisi posuzovací pravomoc, aby určila, co představuje „nutnou dobu“. Tato posuzovací pravomoc není absolutní, ale je upravena třetím pododstavcem uvedeného článku, který stanoví skutečnosti, které je třeba zohlednit při určení doby prodloužení.
72
Článek 17 první pododstavec nařízení č. 1107/2009 tedy nelze vykládat a uplatňovat samostatně, ale ve spojení s ustanoveními třetího pododstavce, který jej doplňuje. Tento vztah mezi prvním a třetím pododstavcem uvedeného článku vyplývá zejména z původního znění návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady COM(2006) 388 final ze dne 12. července 2006 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh, v němž byly první a druhý pododstavec dnešního článku 17 nařízení č. 1107/009 součástí téhož pododstavce, na který přímo navazoval pododstavec týkající se délky doby prodloužení. To svědčí o záměru normotvůrce zohlednit skutečnosti, které je třeba vzít v úvahu při stanovení délky doby prodloužení v situacích, na které se v současnosti vztahují první dva pododstavce článku 17 tohoto nařízení. Kromě toho, jak tvrdí správně Rada, délka doby prodloužení je stanovena s ohledem na okolnosti podle jednotlivého případu.
73
Zatřetí, jak bylo připomenuto v bodech 46 až 51 výše, je zásada předběžné opatrnosti základem všech ustanovení nařízení č. 1107/2009.
74
V této souvislosti musí být výraz „nutná doba“ chápán tak, že vyžaduje stanovení doby, která nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k dokončení postupu obnovení pro konkrétní případ.
75
Zatřetí je třeba zohlednit cíle sledované nařízením č. 1107/2009.
76
Podle čl. 1 odst. 3 nařízení č. 1107/2009 je účelem tohoto nařízení zajistit vysokou úroveň ochrany zdraví lidí a zvířat a životního prostředí, zdokonalit fungování vnitřního trhu pomocí harmonizace pravidel pro uvádění na trh přípravků na ochranu rostlin a zároveň zlepšit zemědělskou výrobu. Komise tedy správně tvrdí, že cíl nařízení č. 1107/2009 je různorodý. Jak však vyplývá z bodu 24 odůvodnění nařízení č. 1107/2009, při udělování povolení přípravků na ochranu rostlin by měl být upřednostněn cíl ochrany zdraví lidí a zvířat a životního prostředí před cílem zlepšování rostlinné výroby.
77
Nařízení č. 1107/2009 tím, že ukládá zachování vysoké úrovně ochrany životního prostředí, provádí článek 11 SFEU, který stanoví, že požadavky na ochranu životního prostředí musí být zahrnuty do vymezení a provádění politik a činností Unie, zejména s ohledem na podporu udržitelného rozvoje, a čl. 114 odst. 3 SFEU, který tuto povinnost konkretizuje. Posledně uvedený článek skutečně stanoví, že Komise bude v návrzích týkajících se zejména ochrany životního prostředí, které činí v rámci sbližování právních předpisů, jejichž účelem je vytvoření a fungování vnitřního trhu, vycházet z vysoké úrovně ochrany a přihlédne přitom zejména k novému vývoji založenému na vědeckých poznatcích a v rámci svých pravomocí usilují o tento cíl rovněž Parlament a Rada. Tato ochrana má rozhodující význam ve srovnání s hospodářskými důvody, takže může odůvodnit i značné negativní hospodářské důsledky pro některé hospodářské subjekty (viz rozsudek ze dne 17. března 2021, FMC v. Komise, T‑719/17, EU:T:2021:143, bod 59 a citovaná judikatura).
78
Z toho vyplývá, že mezi jednotlivými cíli nařízení č. 1107/2009 musí Komise přiznat zvláštní význam cíli, kterým je zajistit vysokou úroveň ochrany zdraví lidí a zvířat a životního prostředí, když provádí postup obnovení schválení účinné látky, a fortiori pokud tento postup překračuje časový rámec stanovený pro jeho průběh a pokud Komise povoluje prodloužení doby platnosti schválení podle článku 17 uvedeného nařízení.
79
Ze všech výše uvedených úvah lze vyvodit následující zásady. Zaprvé prodloužení doby platnosti schválení má prozatímní a výjimečnou povahu a je povoleno na základě okolností, které nastaly v průběhu samotného postupu a nebyly předtím známy. Toto prodloužení musí být přijato s ohledem na konkrétní okolnosti projednávaného případu, a nemůže být tedy uplatňováno automaticky, či dokonce systematicky. Zadruhé délka doby prodloužení musí být dostatečná k tomu, aby bylo možné posoudit žádost o obnovení. Při stanovení této doby musí Komise zohlednit skutečnosti stanovené v čl. 17 třetím pododstavci nařízení č. 1107/2009 a provést posouzení podle jednotlivého případu. Zatřetí tato doba nesmí přesahovat ani překračovat meze toho, co je nezbytné k dokončení postupu obnovení.
80
Začtvrté obecně platí, že pokud Komise zamýšlí použít článek 17 nařízení č. 1107/2009, musí zohlednit celkovou délku postupu obnovení, aby zajistila, že tento postup nepřekročí přiměřené meze s ohledem na zásadu rychlosti řízení připomenutou v bodě 68 výše. Vzhledem k omezené době platnosti schválení a přístupu pravidelného hodnocení zvolený normotvůrcem, který spočívá na pravidelném přehodnocení rizik účinných látek, nelze zejména připustit, aby prodloužení schválení, které má prozatímní a výjimečnou povahu, umožnilo ponechat na trhu účinnou látku po dobu, která významně přesahuje dobu původního schválení, neboť jinak by byl systém obnovení zavedený tímto nařízením zbaven veškerého užitečného účinku.
81
Takto vykládaný článek 17 nařízení č. 1107/2009 vyjadřuje vyváženost jednotlivých dotčených zájmů, která je slučitelná s cíli uvedeného nařízení a se zásadou předběžné opatrnosti. Na jedné straně jsou zohledněny zájmy hovořící ve prospěch toho, aby účinná látka, která byla schválena v souladu s unijními pravidly, nebyla nepředvídatelně zakázána kvůli prodlení v harmonogramu postupu obnovení, které žadatel nemůže ovlivnit.
82
Na druhé straně je udělené prodloužení pouze prozatímní, může být přerušeno rozhodnutím o neobnovení nebo může zahrnovat omezení při používání účinných látek, a zejména nesmí překročit meze toho, co je nezbytné s ohledem na okolnosti jednotlivého případu.
83
V projednávané věci se Komise podle napadeného rozhodnutí domnívá, že článek 17 nařízení č. 1107/2009 jí ukládá povinnost odchýlit se od obecných lhůt stanovených pro schválení účinných látek, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto článku. Komise vysvětluje, že prodloužení schválení dimoxystrobinu, která byla udělena následnými prováděcími nařízeními, byla omezena na jeden rok, neboť se rozhodla pro prodloužení na omezenou dobu, která mohla být v případě potřeby prodloužena, nikoli pro jedno prodloužení o delší dobu. Jak je uvedeno ve standardním bodě odůvodnění prováděcího nařízení 2021/2068, bylo rovněž zmíněno, že doba prodloužení by byla zrušena, kdyby bylo během ní přijato nařízení o neobnovení.
84
V napadeném rozhodnutí měla Komise za to, že kritéria stanovená v článku 17 nařízení č. 1107/2009 jsou splněna, aniž posoudila jednotlivé skutečnosti projednávaného případu, aby zajistila, že uplatní dostatečně dlouhou dobu prodloužení, která umožní posoudit žádost o obnovení schválení dimoxystrobinu.
85
Kromě toho vysvětlení Komise ke skutečnosti, že se rozhodla pro prodloužení na omezenou dobu, která mohou být v případě potřeby znovu prodloužena, a nikoli pro jedno prodloužení o delší dobu, nejsou v souladu se zásadami uvedenými v bodech 79 a 80 výše. Z těchto zásad totiž vyplývá, že doba prodloužení musí být vypočtena in concreto a podle fází postupu, které mají být ještě provedeny, a nemůže překračovat meze toho, co je nezbytné k dokončení postupu obnovení.
86
Kromě toho prováděcí nařízení 2021/2068 pošesté prodlužuje dobu platnosti schválení dimoxystrobinu. V důsledku tohoto prodloužení byla doba platnosti schválení této účinné látky, která byla podle článku 5 nařízení č. 1107/2009 původně deset let, prodloužena na více než šestnáct let a tři měsíce. Tato doba prodloužení přesahuje více než dvakrát dobu tří let stanovenou prováděcím nařízením č. 844/2012 pro dokončení postupu obnovení. Komise se však v tomto ohledu domnívala, že článek 17 nařízení č. 1107/2009 jí umožňuje prodloužit dobu platnosti schválení dimoxystrobinu bez jakéhokoli časového omezení, a to bez ohledu na celkovou dobu postupu obnovení.
87
Je třeba rovněž uvést, že prováděcí nařízení 2021/2068 bylo přijato v souvislosti se žádostí o obnovení účinné látky, kterou Komise sama klasifikovala jako „perzistentní a toxickou“ látku, která má být nahrazena s ohledem na své vlastnosti, které narušují činnost endokrinního systému a mohou mít nepříznivé účinky na člověka (viz bod 8 výše).
88
Pokud jde o látky, které mají být nahrazeny, článek 24 nařízení č. 1107/2009 přitom stanoví, že každá doba obnovení nesmí přesáhnout sedm let.
89
Po šestém prodloužení doby platnosti schválení dimoxystrobinu celková doba prodloužení odpovídá s rozdílem několika měsíců maximální době obnovení schválení, která mohla být stanovena na závěr dotčeného postupu obnovení, pokud byla splněna i ostatní kritéria.
90
Komise tím, že v napadeném rozhodnutí uvedla, že může pošesté prodloužit schválení dimoxystrobinu bez ohledu na tyto okolnosti, nevzala v úvahu prozatímní a výjimečnou povahu mechanismu prodloužení schválení účinné látky, jakož i požadavky rychlosti, které stanoví systém zavedený pro obnovení takového schválení.
91
Z toho vyplývá, že napadené rozhodnutí je stiženo nesprávným právním posouzením.
92
Argumenty Komise nemohou tento závěr zpochybnit.
93
Zaprvé Komise správně tvrdí, že cíl nařízení č. 1107/2009 je různorodý. Tato skutečnost přitom potvrzuje a nezpochybňuje výklad článku 17 uvedeného nařízení provedený v bodě 52 a následujících výše (viz zejména bod 76 výše).
94
Zadruhé Komise tvrdí, že zjištění kritických oblastí obav a nedostatků v údajích týkajících se dimoxystrobinu není relevantní pro účely použití článku 17 nařízení č. 1107/2009 a prodloužení doby platnosti schválení stanovené v článku 17 tohoto nařízení není založeno na věcných kritériích.
95
Ze znění článku 17 nařízení č. 1107/2009 totiž vyplývá, že neobsahuje úvahy související s věcným posouzením účinných látek. Výklad článku 17 tohoto nařízení provedený v bodech 54 až 82 výše však není založen na takových úvahách. Povinnost provést analýzu in concreto okolností, které umožňují prodloužit dobu platnosti schválení takové účinné látky, jako je dimoxystrobin, včetně povahy této látky (viz bod 85 výše) také nepředpokládá věcné posouzení.
96
Tyto argumenty Komise tedy nemají vliv na závěr Tribunálu.
97
Konečně nemůže obstát ani argument společnosti CropLife Europe, podle něhož je výklad článku 17 nařízení č. 1107/2009 navrhovaný žalobcem v rozporu s právní jistotou, neboť vede ke svévolnému použití mechanismu prodloužení. Povinnost Komise ověřit, zda jsou dodržena kritéria stanovená v článku 17 uvedeného nařízení s ohledem na okolnosti projednávaného případu a na požadavky rychlosti, které jsou vlastní tomuto nařízení, vyplývá z jeho samotného znění.
98
Dále, jak bylo uvedeno v bodech 81 a 82 výše, byla právní jistota při vyvážení jednotlivých dotčených zájmů zohledněna, což je v souladu s cíli nařízení č. 1107/2009.
99
Z výše uvedeného vyplývá, že druhá část prvního žalobního důvodu žalobce je opodstatněná.
100
Napadené rozhodnutí musí být tedy zrušeno v rozsahu, v němž se týká dimoxystrobinu, aniž je nutné zkoumat první část prvního žalobního důvodu nebo druhý žalobní důvod.
K nákladům řízení
101
Podle čl. 134 odst. 1 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise neměla ve věci úspěch a žalobce požadoval náhradu nákladů řízení, je důvodné rozhodnout, že Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobcem.
102
Podle čl. 138 odst. 1 a 3 jednacího řádu ponesou Parlament, Rada a CropLife Europe vlastní náklady řízení.
Z těchto důvodů
TRIBUNÁL (čtvrtý rozšířený senát)
rozhodl takto:
1)
Rozhodnutí Komise Ares (2022) 3275139 ze dne 27. dubna 2022, kterým se zamítá žádost o vnitřní přezkum, kterou podalo sdružení Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) v souvislosti s prováděcím nařízením Komise (EU) 2021/2068 ze dne 25. listopadu 2021, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o prodloužení doby platnosti schválení účinných látek benfluralin, dimoxystrobin, fluazinam, flutolanil, mekoprop-P, mepikvat, metiram, oxamyl a pyraklostrobin, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká dimoxystrobinu.
2)
Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené sdružením PAN Europe.
3)
Evropský parlament, Rada Evropské unie a CropLife Europe ponesou vlastní náklady řízení.
da Silva Passos
Półtorak
Reine
Pynnä
Cassagnabère
Takto vyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 19. listopadu 2025.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: angličtina.