ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA26. ledna 1993 (*)„Kartelové dohody a dominantní postavení – Využití kanálů UHF“Ve spojených věcech C‑320/90, C‑321/90 a C‑322/90_jejichž
předmětem je žádost Pretura di Frascati (Itálie) předložená Soudnímu
dvoru na základě článku 177 Smlouvy o EHS a směřující
k získání, ve sporech probíhajících před tímto soudem meziTelemarsicabruzzo SpAaCircostel, Ministero delle Poste e Telecommunicazioni a Ministero della Difesa_a meziTelaltitalia SrlaCircostel, Ministero delle Poste e Telecommunicazioni a Ministero della Difesa, a meziTelelazio SpAaCircostel, Ministero delle Poste e Telecommunicazioni a Ministero della Difesa, rozhodnutí
o předběžné otázce týkající se výkladu článků 85, 86
a 90 Smlouvy o EHS s ohledem na jednání italské vlády ve
věci přidělování kanálů UHF určených k televiznímu vysílání_SOUDNÍ DVŮRve
složení: O. Due, předseda, C. N. Kakouris, G. C. Rodríguez
Iglesias, M. Zuleeg a J. L. Murray, předsedové
senátů, G. F. Mancini, R. Joliet,
F. A. Schockweiler, J. C. Moitinho de Almeida,
F. Grévisse, M. Díez de Velasco,
P. J. G. Kapteyn a D. A. O. Edward,
soudci_generální advokát: C. Gulmann_vedoucí soudní kanceláře: H. A. Rühl, vrchní rada_s ohledem na písemná vyjádření předložená:–        za společnost Telemarsicabruzzo SpA Giorgiem Rubinim, advokátem ve Frascati_–        za
společnost Telelazio SpA Fabriziem Paolettim, advokátem
z advokátní komory v Římě_–        za
italskou vládu profesorem Luigim Ferrarim Bravem, vedoucím právního
oddělení diplomatických služeb ministerstva zahraničních věcí, jako
zmocněncem, ve spolupráci se Sergiem Laportou, avvocato dello Stato_–        za
Komisi Evropských společenství Enricem Traversou, členem právní služby,
jako zmocněncem_s přihlédnutím ke zprávě z jednání_po vyslechnutí ústních vyjádření italské vlády a Evropské komise na jednání konaném dne 9. června 1992_po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 6. října 1992vydává tentoRozsudek1        Usneseními
ze dne 4. září 1990, došlými Soudnímu dvoru dne 22. října
1990, položil Vice Pretore di Frascati (Itálie) na základě
článku 177 Smlouvy o EHS Soudnímu dvoru dvě předběžné otázky
týkající se výkladu ustanovení Smlouvy v oblasti hospodářské
soutěže za účelem posouzení slučitelnosti některých aspektů
vnitrostátního systému přidělování frekvencí televizního vysílání
s právem Společenství.2        Tyto
otázky vyvstaly ve sporech mezi společnostmi Telemarsicabruzzo,
Telaltitalia a Telelazio, vlastníky televizních vysílačů,
a Circostel (Circolo Costruzioni Telegrafiche e Telefoniche di
Roma, útvar pro výstavbu telegrafních a telefonních sítí
v Římě), ministerstvem pošt a telekomunikací
a ministerstvem obrany.3        Vice-Pretore
di Frascati se při objasňování otázek ve věcech C‑320/90
a C‑322/90, poté co uvedl znění článku 86 Smlouvy o EHS,
omezil na tvrzení, že toto ustanovení zakazuje jakoukoliv formu
monopolu. Ve věci C‑321/90 vnitrostátní soud dodává, že před ním vyvstal
problém příslušnosti. Domnívá se nicméně, že z důvodu přednosti
práva Společenství nemůže tuto námitku přezkoumat dříve, než položí
předběžné otázky Soudnímu dvoru. Mimoto uvádí, že i v případě
jeho nepříslušnosti jsou tyto otázky odůvodněny na základě hospodárnosti
řízení.4        Předběžné otázky položené Vice-Pretore di Frascati zní takto:„1.      Představuje
skutečnost, že si italská vláda vyhradila využívání některých kanálů
pro televizní vysílání, a tím zabránila soukromému sektoru nakládat
s těmito kanály v rozmezí frekvencí 67 až 99 UHF
a zvláště s kanály na frekvenci 67, 68 a 69, aniž by
stanovila koordinační pravidla o využívání těchto kanálů, porušení
čl. 85 odst. 3 a článku 86 Smlouvy?2.      Je
takové jednání slučitelné s Římskou smlouvou
a s pravidly hospodářské soutěže?“5        Na
úvod Komise poznamenává, že předkládací usnesení jsou obzvláště stručná
a nepřesná, pokud jde o skutkové a právní okolnosti,
které by umožnily identifikovat předmět položených otázek, a tedy
pochopit jejich smysl a dosah.6        Je
namístě připomenout, že potřeba dospět k výkladu práva
Společenství, který by byl užitečný pro vnitrostátní soud, vyžaduje, aby
tento soud vymezil skutkový a právní rámec otázek, které pokládá,
nebo alespoň vysvětlil skutkové předpoklady, na nichž jsou tyto otázky
založeny.7        Tyto
požadavky platí obzvláště v oblasti hospodářské soutěže, jež se
vyznačuje složitými skutkovými a právními situacemi.8        V tomto ohledu však neobsahují předkládací usnesení žádný údaj.9        Některé
informace poskytl Soudnímu dvoru spis vnitrostátního soudu
a písemná vyjádření, jak vyplývá ze zprávy k jednání, stejně
jako vyjádření přednesená účastníky jednání na jednání. Nicméně tyto
informace jsou dílčí a neumožňují Soudnímu dvoru, vzhledem
k nedostatečné znalosti skutkového základu sporu v původním
řízení, vyložit pravidla Společenství týkající se hospodářské
soutěže s ohledem na situaci, která je předmětem tohoto sporu, jak
jej o to požádal předkládající soud.10      Za
těchto podmínek není namístě rozhodnout o otázkách předložených
Vice‑Pretore di Frascati.  K nákladům řízení11      Výdaje
vzniklé italské vládě a Evropské komisi, které předložily Soudnímu
dvoru vyjádření, se nenahrazují. Vzhledem k tomu, že řízení má,
pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení
vzhledem ke sporu probíhajícímu před vnitrostátním soudem, je
k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud.Z těchto důvodůSOUDNÍ DVŮRo otázkách, které mu předložil Vice-Pretore di Frascati usnesením ze dne 4. září 1990, rozhodl takto:Není namístě rozhodnout o položených otázkách.DueKakourisRodríguez IglesiasZuleeg       Murray      ManciniJoliet      SchockweilerMoitinho de AlmeidaGrévisse      Díez de VelascoKapteyn       EdwardVyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 26. ledna 1993.Vedoucí kanceláře       Předseda souduJ.-G. Giraud       O. Due* Jednací jazyk: italština.