62021CJ0402_RES
Vec C‑402/21
Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid a i.
proti
SaStaatssecretaris van Justitie en Veiligheid
(návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Raad van State)
Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 9. februára 2023
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Dohoda o pridružení medzi EHS a Tureckom – Rozhodnutie č. 1/80 – Články 6 a 7 – Tureckí štátni príslušníci, ktorí už pôsobia na trhu práce hostiteľského členského štátu a majú súvisiace právo na pobyt – Rozhodnutia vnútroštátnych orgánov o odňatí práva na pobyt tureckým štátnym príslušníkom, ktorí sa legálne zdržiavajú v dotknutom členskom štáte viac než 20 rokov s odôvodnením, že predstavujú existujúcu, skutočnú a dostatočne vážnu hrozbu pre základný záujem spoločnosti – Článok 13 – Klauzula ‚standstill‘ – Článok 14 – Odôvodnenie – Dôvody verejného poriadku“
Medzinárodné dohody – Dohoda o pridružení medzi EHS a Tureckom – Voľný pohyb osôb – Pracovníci – Klauzula „standstill“ článku 13 rozhodnutia Asociačnej rady č. 1/80 – Pôsobnosť – Tureckí štátni príslušníci, ktorí sú držiteľmi práv uvedených v článku 6 alebo článku 7 tohto rozhodnutia – Zahrnutie
(Rozhodnutie Asociačnej rady č. 1/80 medzi EHS a Tureckom, články 6, 7 a 13)
(pozri body 53 – 56, 58 – 60, výrok 1)
Medzinárodné dohody – Dohoda o pridružení medzi EHS a Tureckom – Voľný pohyb osôb – Pracovníci – Obmedzenia odôvodnené verejným poriadkom, bezpečnosťou a verejným zdravím – Rozsah – Vnútroštátna právna úprava umožňujúca odňať právo na pobyt tureckým štátnym príslušníkom, ktorí predstavujú skutočnú, existujúcu a dostatočne vážnu hrozbu pre záujem spoločnosti – Odôvodnenie – Podmienky – Proporcionalita – Predchádzajúce a individuálne posúdenie súčasnej situácie týchto štátnych príslušníkov
(Rozhodnutie Asociačnej rady č. 1/80 medzi EHS a Tureckom, články 6, 7, 13 a článok 14 ods. 1; smernica Rady 2003/109, článok 12)
(pozri body 66, 68 – 73, 75, 77, výrok 2)
Zhrnutie
V Holandsku môže byť povolenie na pobyt na dobu neurčitú cudzieho štátneho príslušníka odňaté okrem iného vtedy, ak bol odsúdený za trestné činy, za ktoré možno uložiť trest odňatia slobody na tri roky alebo viac, a ak celková dĺžka uložených trestov dosahuje určitú hranicu. Až do roku 2012 však bolo odňatie zakázané, keď sa štátny príslušník zdržiaval v tejto krajine legálne aspoň 20 rokov. Po legislatívnej zmene, ku ktorej došlo v júli 2012, odôvodnenej zmenou ponímania ochrany verejného poriadku holandskou spoločnosťou, bol tento zákaz zrušený (
1
).
Na základe tejto novej právnej úpravy boli rozhodnutím Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (štátny tajomník pre spravodlivosť a bezpečnosť, Holandsko) zrušené povolenia na pobyt na dobu neurčitú pre S, E a C, troch tureckých štátnych príslušníkov, ktorí sa legálne zdržiavali v Holandsku viac ako 20 rokov. Odňatie bolo odôvodnené skutočnosťou, že počas ich pobytu boli viackrát odsúdení v trestnom konaní, že závažnosť trestných činov a celková dĺžka nepodmienečných trestov odňatia slobody dosiahli požadovanú hranicu a že toto správanie predstavovalo skutočnú, existujúcu a dostatočne vážnu hrozbu pre základný záujem spoločnosti.
Žaloby, ktoré podali S, E a C proti týmto rozhodnutiam na Rechtbank Den Haag (Prvostupňový súd Haag, Holandsko), viedli k rozdielnym výsledkom, pokiaľ ide o uplatniteľnosť článku 13 rozhodnutia Asociačnej rady č. 1/80 (
2
), ktorý sa uplatňuje od 1. decembra 1980, v prejednávanej veci. Toto ustanovenie upravuje klauzulu „standstill“, ktorá zakazuje členským štátom zaviesť nové obmedzenia týkajúce sa podmienok prístupu k zamestnaniu tureckých pracovníkov a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa nachádzajú na ich území v legálnom postavení z hľadiska pobytu a zamestnania. Podľa článku 14 rozhodnutia č. 1/80 však uplatňovanie jeho ustanovení na zamestnanie a voľný pohyb pracovníkov môže byť predmetom obmedzení odôvodnených najmä dôvodmi verejného poriadku.
Raad van State (Štátna rada, Holandsko), na ktorú bolo podané odvolanie v rámci týchto žalôb, rozhodla položiť Súdnemu dvoru otázku týkajúcu sa rozsahu a vzťahu článkov 13 a 14 rozhodnutia č. 1/80.
Súdny dvor vo svojom rozsudku potvrdil, že článok 13 rozhodnutia č. 1/80 sa uplatňuje na tureckých štátnych príslušníkov, ktorí už sú držiteľmi práv v oblasti zamestnanosti a voľného pohybu na základe tohto rozhodnutia. Okrem toho spresňuje, za akých podmienok môže byť nové obmedzenie týchto práv, proti ktorému sa tureckí štátni príslušníci môžu odvolávať na uvedený článok 13, odôvodnené požiadavkami verejného poriadku v zmysle článku 14 rozhodnutia č. 1/80.
Posúdenie Súdnym dvorom
Súdny dvor v prvom rade preskúmal rozsah pôsobnosti klauzuly „standstill“ upravenej v článku 13 rozhodnutia č. 1/80. Pripomína svoju judikatúru, podľa ktorej má táto klauzula priamy účinok a vzhľadom na cieľ rozhodnutia č. 1/80, ktorý spočíva v zabezpečení voľného pohybu pracovníkov, sa musí vykladať extenzívne. Ako nové obmedzenie, ktoré sprísňuje podmienky prístupu k prvej zárobkovej činnosti tureckého pracovníka alebo jeho rodinných príslušníkov, tak aj obmedzenie, ktoré, len čo tento pracovník alebo jeho rodinní príslušníci majú práva v oblasti zamestnania podľa článku 6 alebo článku 7 rozhodnutia č. 1/80 (
3
), obmedzuje jeho prístup k činnosti zamestnanca zaručený týmito právami, je totiž v rozpore s cieľom uvedeného rozhodnutia.
Z judikatúry navyše vyplýva, že opatrenia členského štátu, ktorých cieľom je vymedzovať kritériá legálnosti postavenia tureckých štátnych príslušníkov tým, že prijímajú alebo menia predovšetkým podmienky pobytu týchto štátnych príslušníkov na svojom území, môžu predstavovať nové obmedzenia v zmysle článku 13 rozhodnutia č. 1/80.
Vnútroštátna právna úprava umožňujúca odňatie práva na pobyt, ktoré majú dotknuté osoby na základe článkov 6 a 7 rozhodnutia č. 1/80, preto obmedzuje ich právo na voľný pohyb oproti právu na voľný pohyb, ktoré mali v čase nadobudnutia účinnosti tohto rozhodnutia, a preto predstavuje nové obmedzenie v zmysle článku 13 uvedeného rozhodnutia. Dotknutí tureckí štátni príslušníci sa teda na toto ustanovenie môžu odvolávať.
Súdny dvor sa v druhom rade zaoberá vzťahom medzi článkom 13 a článkom 14 rozhodnutia č. 1/80. Zdôrazňuje, že výnimka zo zákazu prijať „nové obmedzenia“ pre požiadavky verejného poriadku stanovená v článku 14 sa odchyľuje od voľného pohybu pracovníkov, a preto ju treba vykladať reštriktívne. Navyše vnútroštátne opatrenia, na ktoré sa vzťahujú tieto požiadavky, musia byť tiež vhodné na zabezpečenie dosiahnutia sledovaného cieľa ochrany verejného poriadku a nesmú ísť nad rámec toho, čo je na jeho dosiahnutie nevyhnutné.
Okrem toho, pokiaľ ide o tureckých štátnych príslušníkov, ktorí sa rovnako ako S, E a C zdržiavajú viac ako 10 rokov v hostiteľskom členskom štáte, Súdny dvor na účely uplatnenia uvedeného článku 14 odkazuje na článok 12 smernice 2003/109 (
4
) v oblasti ochrany osôb s dlhodobým pobytom. Opatrenia odôvodnené verejným poriadkom alebo verejnou bezpečnosťou týkajúce sa takýchto rezidentov totiž predpokladajú, že vnútroštátne orgány posudzujú v každom jednotlivom prípade pri dodržaní zásady proporcionality a základných práv dotknutej osoby, či jej osobné správanie predstavuje existujúce, skutočné a dostatočne vážne nebezpečenstvo pre základný záujem spoločnosti.
S prihliadnutím na tieto skutočnosti sa Súdny dvor domnieva, že dotknuté legislatívne opatrenie patrí do miery voľnej úvahy holandských orgánov stanovenej v článku 14 rozhodnutia č. 1/80. Odkaz na zmenu spoločenského ponímania a odôvodnenie založené na verejnom poriadku však samé osebe nestačia na legitimizovanie tohto opatrenia. Vnútroštátnemu súdu ďalej prináleží, aby s prihliadnutím na práva priznané rozhodnutím č. 1/80 posúdil, či je vnútroštátne opatrenie vhodné na zabezpečenie dosiahnutia sledovaného cieľa, či nejde nad rámec toho, čo je na jeho dosiahnutie nevyhnutné, a či stanovuje predchádzajúce a individuálne posúdenie súčasnej situácie dotknutého tureckého pracovníka.
(
1
)	Besluit houdende wijziging van het Vreemdelingenbesluit 2000 in verband met aanscherping van de glijdende schaal (vyhláška, ktorou sa mení vyhláška o cudzincoch s cieľom sprísniť pohyblivú stupnicu) z 26. marca 2012 (Stb. 2012, č. 158).
(
2
)	Rozhodnutie Asociačnej rady č. 1/80 z 19. septembra 1980 o rozvoji pridruženia medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Tureckom.
(
3
)	Články 6 a 7 rozhodnutia č. 1/80 stanovujú práva tureckých pracovníkov v oblasti zamestnávania a ich rodinných príslušníkov, ktorým bolo povolené pripojiť sa k nim.
(
4
)	Smernica Rady z 25. novembra 2003 o právnom postavení štátnych príslušníkov tretích krajín, ktoré sú osobami s dlhodobým pobytom (Ú. v. EÚ L 16, 2004, s. 44; Mim. vyd. 19/006, s. 272).