62022CJ0758
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (piata komora)
z 28. novembra 2024 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Hospodárska a menová politika – Európsky systém národných a regionálnych účtov – Požiadavky na štatistické vykazovanie pre penzijné fondy – Osobitné dôchodkové systémy pre slobodné povolania – Poistenie a povinné príspevky“
V spojených veciach C‑758/22 a C‑759/22,
ktorých predmetom sú návrhy na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podané rozhodnutiami Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správny súd, Nemecko) z 27. septembra 2022 a doručené Súdnemu dvoru 15. decembra 2022, ktoré súvisia s konaniami:
Bayerische Ärzteversorgung,
Bayerische Architektenversorgung,
Bayerische Apothekerversorgung,
Bayerische Rechtsanwalts‑ und Steuerberaterversorgung,
Bayerische Ingenieurversorgung‑Bau m. Psychotherapeutenversorgung (C‑758/22),
Sächsische Ärzteversorgung (C‑759/22)
proti
Deutsche Bundesbank,
SÚDNY DVOR (piata komora),
v zložení: predseda štvrtej komory I. Jarukaitis, vykonávajúci funkciu predsedu piatej komory, sudcovia E. Regan a Z. Csehi (spravodajca),
generálny advokát: M. Campos Sánchez‑Bordona,
tajomník: M. Siekierzyńska, referentka,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 13. decembra 2023,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
Bayerische Ärzteversorgung, Bayerische Architektenversorgung, Bayerische Apothekerversorgung, Bayerische Rechtsanwalts‑ und Steuerberaterversorgung, Bayerische Ingenieurversorgung‑Bau m. Psychotherapeutenversorgung, v zastúpení: S. Altenschmidt a P. Müller, Rechtsanwälte,
–
Sächsische Ärzteversorgung, v zastúpení: C. Köhler, Rechtsanwalt,
–
Deutsche Bundesbank, v zastúpení: L. Luyken, M. Mogendorf a W. Spoerr, Rechtsanwälte,
–
Európska komisia, v zastúpení: F. Blanc, S. Delaude a L. Mantl, splnomocnení zástupcovia,
–
Európska centrálna banka (ECB), v zastúpení: S. J. Hlásková Murphy, K. Kaiser a B. van der Eem, splnomocnení zástupcovia,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 29. februára 2024,
vyhlásil tento rozsudok
Rozsudok
1
Návrhy na začatie prejudiciálneho konania sa týkajú výkladu nariadenia Európskej centrálnej banky (EÚ) 2018/231 z 26. januára 2018 o požiadavkách na štatistické vykazovanie pre penzijné fondy (Ú. v. EÚ L 45, 2018, s. 3) v spojení s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 549/2013 z 21. mája 2013 o európskom systéme národných a regionálnych účtov v Európskej únii (Ú. v. EÚ L 174, 2013, s. 1).
2
Tieto návrhy boli podané v rámci dvoch sporov medzi viacerými inštitúciami sociálneho poistenia, a to na jednej strane jednak Bayerische Ärzteversorgung (Bavorský sociálny fond lekárov, Nemecko), Bayerische Architektenversorgung (Bavorský sociálny fond architektov), Bayerische Apothekerversorgung (Bavorský sociálny fond lekárnikov), Bayerische Rechtsanwalts‑ und Steuerberaterversorgung (Bavorský sociálny fond advokátov a účtovníkov), Bayerische Ingenieurversorgung‑Bau m. Psychotherapeutenversorgung (Bavorský sociálny fond stavebných inžinierov a psychoterapeutov) vo veci C‑758/22 a jednak Sächsische Ärzteversorgung (Saský sociálny fond lekárov, Nemecko) vo veci C‑759/22 a na druhej strane Deutsche Bundesbank (Nemecká spolková banka) v súvislosti s tým, či tieto inštitúcie sociálneho poistenia podliehajú povinnosti štatistického vykazovania pre penzijné fondy.
Právny rámec
Právo Únie
Nariadenie č. 549/2013
3
Podľa odôvodnení 1, 3, 12 a 14 nariadenia č. 549/2013:
„(1)
Tvorba politík v Únii a monitorovanie ekonomík členských štátov a hospodárskej a menovej únie (HMÚ) si vyžaduje porovnateľné, aktuálne a spoľahlivé informácie o štruktúre ekonomiky a vývoji ekonomickej situácie každého členského štátu alebo regiónu.
…
(3)
Občania Únie potrebujú ekonomické účty ako základný nástroj na analyzovanie ekonomickej situácie členského štátu alebo regiónu. V záujme porovnateľnosti by mali byť takéto účty založené na jednom súbore zásad, ktoré neumožňujú rozdielny výklad. Poskytované informácie by mali byť čo najpresnejšie, najúplnejšie a najvčasnejšie, aby sa zabezpečila maximálna transparentnosť za všetky sektory.
…
(12)
Revidovaný európsky systém účtov zavedený týmto nariadením ([ďalej len] [‚]ESA 2010[‘]) obsahuje metodiku a program zasielania, v ktorom sa vymedzujú účty a tabuľky, ktoré majú poskytovať všetky členské štáty v stanovených lehotách. Komisia by mala uvedené účty a tabuľky dať k dispozícii používateľom v určitých dátumoch, a v prípade potreby podľa vopred oznámeného harmonogramu zverejnenia, najmä pokiaľ ide o monitorovanie hospodárskeho zbližovania a dosahovanie úzkej koordinácie hospodárskych politík členských štátov.
…
(14)
ESA 2010 má postupne nahradiť všetky ostatné systémy ako referenčný rámec spoločných štandardov, vymedzení pojmov, klasifikácií a účtovných pravidiel na zostavovanie účtov členských štátov pre potreby Únie, aby bolo možné získať výsledky, ktoré sú porovnateľné medzi členskými štátmi.“
4
Podľa článku 1 ods. 2 tohto nariadenia:
„V ESA 2010 sa stanovuje:
a)
metodika (príloha A) pre spoločné štandardy, vymedzenia pojmov, klasifikácie a účtovné pravidlá, ktoré sa použijú na zostavovanie účtov a tabuliek na porovnateľných základoch pre potreby Únie a výsledkov podľa článku 3;
…“
5
Príloha A uvedeného nariadenia obsahuje v kapitole 1 s názvom „Všeobecné charakteristiky a základné princípy“ body 1.34, 1.35, 1.37 a 1.57, ktoré znejú takto:
„1.34.
Sektorové účty sa vytvárajú zaraďovaním jednotiek do sektorov, čo umožňuje vykazovať transakcie a bilančné položky účtov podľa sektorov. Vykazovanie podľa sektorov odhaľuje na účely hospodárskej a fiškálnej politiky mnohé kľúčové miery. Hlavnými sektormi sú domácnosti, verejná správa, korporácie (finančné a nefinančné), neziskové inštitúcie slúžiace domácnostiam (NZISD) a zahraničie.
Rozlíšenie medzi trhovou a netrhovou činnosťou je dôležité. Subjekt kontrolovaný verejnou správou, ktorý je preukázateľne trhovou korporáciou, sa zaraďuje do sektora korporácií, mimo sektora verejnej správy. Úroveň deficitu a dlhu korporácie nebude preto súčasťou deficitu a dlhu verejnej správy.
1.35.
Je dôležité, aby boli stanovené jasné a spoľahlivé kritériá na zaradenie subjektov do sektorov.
Verejný sektor sa skladá zo všetkých inštitucionálnych jednotiek, ktoré sú rezidentmi v danom hospodárstve a ktoré sú kontrolované vládou [verejnou správou – neoficiálny preklad]. Súkromný sektor sa skladá zo všetkých ostatných rezidentských jednotiek.
Tabuľka 1.1 stanovuje kritériá, ktoré sa používajú na rozlíšenie medzi verejným a súkromným sektorom a v rámci verejného sektora medzi sektorom verejnej správy a sektorom verejných korporácií a v rámci súkromného sektora medzi sektorom NZISD a sektorom súkromných korporácií.
Tabuľka 1.1
Kritériá
Kontrola verejnou správou
(verejný sektor)
Súkromná kontrola
(súkromný sektor)
Netrhová produkcia
verejná správa
NZISD
Trhová produkcia
Verejné korporácie
Súkromné korporácie
…
1.37.
Rozlišovanie medzi trhovou a netrhovou činnosťou, a pri subjektoch verejného sektora ich zaradenie do sektora verejnej správy alebo sektora korporácií, sa vykonáva podľa nasledujúceho pravidla:
Činnosť sa považuje za trhovú vtedy, keď sa s príslušnými výrobkami a službami obchoduje za týchto podmienok:
1.
predajcovia sa snažia dlhodobo maximalizovať svoje zisky voľným predajom výrobkov a služieb na trhu komukoľvek, kto je pripravený zaplatiť požadovanú cenu;
2.
kupujúci sa snažia maximalizovať svoj úžitok pri svojich obmedzených zdrojoch tým, že si nakupujú podľa toho, ktoré produkty najlepšie spĺňajú ich potreby pri ponúkanej cene;
3.
efektívne trhy existujú tam, kde predávajúci a kupujúci majú prístup na trh a [úplné – neoficiálny preklad] informácie o ňom. Efektívny trh môže fungovať dokonca aj v prípade, ak tieto podmienky nie sú úplne splnené.
…
1.57.
Inštitucionálne jednotky sú ekonomické subjekty, ktoré sú oprávnené vlastniť výrobky a aktíva, prijímať záväzky a zapájať sa do ekonomických činností a transakcií s inými jednotkami. Na účely systému ESA 2010 sú inštitucionálne jednotky zoskupené do piatich vzájomne sa vylučujúcich domácich inštitucionálnych sektorov:
a)
nefinančné korporácie;
b)
finančné korporácie;
c)
verejná správa;
d)
domácnosti;
e)
neziskové inštitúcie slúžiace domácnostiam.
Týchto päť sektorov tvorí spolu celkovú domácu ekonomiku. Každý sektor je zároveň rozdelený do subsektorov. Systém ESA 2010 umožňuje vytvoriť kompletný súbor tokových účtov a súvahových účtov, ktoré možno zostaviť za každý sektor a subsektor, ako aj za celú ekonomiku. Nerezidentské jednotky môžu byť s týmito piatimi domácimi sektormi vo vzájomnej interakcii, pričom tieto vzájomné interakcie sa vykazujú medzi piatimi domácimi sektormi a šiestym inštitucionálnym sektorom: sektorom zahraničia.“
6
Príloha A nariadenia č. 549/2013 obsahuje v kapitole 2 s názvom „Jednotky a zoskupenia jednotiek“ body 2.32 až 2.35, 2.38, 2.40, 2.43, 2.105 až 2.110 a 2.117, podľa ktorých:
„2.32.
Každý sektor a subsektor zoskupuje inštitucionálne jednotky, ktoré majú podobný typ ekonomického správania.
Graf 2.1 – Zaradenie jednotiek do sektorov
2.33.
Inštitucionálne jednotky sú zoskupené do sektorov na základe typu výrobcu, ktorým sú, a v závislosti od ich hlavnej činnosti a funkcie, ktoré sa považujú za indikátory ich ekonomického správania.
2.34.
V grafe 2.1 je znázornené, ako sú jednotky zaradené do hlavných sektorov. Na určenie sektora jednotky, ktorá je rezidentská a nie je domácnosťou, je podľa diagramu potrebné určiť, či je, alebo nie je kontrolovaná verejnou správou a či je trhovým, alebo netrhovým výrobcom.
2.35.
Kontrola nad finančnou alebo nefinančnou korporáciou sa musí vymedziť ako schopnosť stanoviť všeobecnú korporačnú politiku, napríklad v prípade potreby výberom vhodných riaditeľov.
…
2.38.
Verejná správa si zabezpečuje kontrolu nad korporáciou v dôsledku osobitného právneho predpisu, vyhlášky alebo nariadenia, ktoré ju splnomocňujú na stanovenie korporačnej politiky. Nasledujúce ukazovatele predstavujú hlavné faktory, ktoré treba posúdiť pri rozhodovaní o tom, či je korporácia kontrolovaná verejnou správou:
…
b)
verejná kontrola správnej rady alebo riadiaceho orgánu;
c)
verejná kontrola nad vymenovaním alebo odvolaním kľúčových zamestnancov;
…
f)
osobitné predpisy;
…
Na kontrolu môže stačiť jediný ukazovateľ, v iných prípadoch môže byť však kolektívnym ukazovateľom kontroly viacero samostatných ukazovateľov.
…
2.40.
Rozlišovanie medzi trhovým a netrhovým a v prípade subjektov verejného sektora zaradenie do sektora verejnej správy a sektora korporácií závisí od kritérií stanovených v odseku 1.37.
…
2.43.
V tabuľke 2.2 sú znázornené typy výrobcov a hlavné činnosti a funkcie, ktoré sú charakteristické pre každý sektor:
Tabuľka 2.2 – Typ výrobcu a hlavné činnosti a funkcie klasifikované podľa sektora
Typ výrobcu
Hlavná činnosť a funkcia
Sektor
Trhový výrobca
Produkcia trhových výrobkov a nefinančných služieb
Nefinančné korporácie (S.11)
Trhový výrobca
Finančné sprostredkovanie vrátane poistenia
Pomocné finančné činnosti
Finančné korporácie (S.12)
Verejný netrhový výrobca
Výroba a dodávanie netrhovej produkcie pre kolektívnu a individuálnu spotrebu a realizácia transakcií zameraných na prerozdelenie národného dôchodku a bohatstva
Verejná správa (S.13)
Trhový výrobca alebo súkromný výrobca na vlastné konečné použitie
Spotreba
Trhová produkcia a produkcia na vlastné konečné použitie
Domácnosti (S.14)
ako spotrebitelia
ako podnikatelia
Súkromný netrhový výrobca
Výroba a dodávanie netrhovej produkcie na individuálnu spotrebu
Neziskové inštitúcie slúžiace domácnostiam (S.15)
…
Penzijné fondy (S.129)
2.105.
Definícia: Subsektor penzijných fondov (S.129) pozostáva zo všetkých finančných korporácií a kvázikorporácií, ktoré sú zapojené hlavne do finančného sprostredkovania v dôsledku deleného sociálneho rizika a potrieb poistených osôb (sociálne poistenie). Penzijné fondy ako schémy sociálneho poistenia poskytujú príjem v dôchodku a často dávky v prípade úmrtia a zdravotného postihnutia.
2.106.
Subsektor S.129 pozostáva iba z tých penzijných fondov sociálneho poistenia, ktoré sú inštitucionálnymi jednotkami oddelenými od jednotiek, ktoré ich vytvorili. Takéto samostatné fondy majú samostatnosť v rozhodovaní a vedú úplný súbor účtov. Nesamostatné penzijné fondy nie sú inštitucionálnymi jednotkami a zostávajú súčasťou inštitucionálnej jednotky, ktorá ich založila.
2.107.
Príkladom účastníkov v schémach penzijných fondov sú zamestnanci jediného podniku alebo skupiny podnikov, zamestnanci odvetvia alebo odboru a osoby, ktoré majú rovnaké povolanie. Výhody zahrnuté do poistnej zmluvy môžu byť:
a)
vyplatené po smrti poistenca vdove (vdovcovi) a deťom;
b)
vyplatené po odchode do dôchodku alebo
c)
vyplatené po tom, ako sa poistenec stal osobou so zdravotným postihnutím.
2.108.
V niektorých krajinách možno všetky uvedené typy rizika poistiť v korporáciách poskytujúcich životné poistenie, ako aj prostredníctvom penzijných fondov. V iných krajinách sa vyžaduje, aby sa niektoré z uvedených tried rizík poistili prostredníctvom korporácií pôsobiacich v oblasti životného poistenia. V porovnaní s korporáciami pôsobiacimi v oblasti životného poistenia je pôsobenie penzijných fondov zákonom obmedzené na konkrétne skupiny zamestnancov a samostatne zárobkovo činných osôb.
2.109.
Schémy penzijných fondov môžu byť organizované zamestnávateľmi alebo verejnou správou. Môžu byť tiež organizované poisťovacími korporáciami v prospech zamestnancov alebo môžu byť založené samostatné inštitucionálne jednotky na držbu a správu aktív, ktoré sa použijú na plnenie penzijných nárokov a na rozdelenie dôchodkov.
2.110.
Subsektor S.129 nezahŕňa:
a)
inštitucionálne jednotky, ktoré spĺňajú obe kritériá uvedené v odseku 2.117. Zaraďujú sa do subsektora S.1314;
…
Fondy sociálneho zabezpečenia (S.1314)
2.117.
Definícia: Subsektor fondov sociálneho zabezpečenia zahŕňa ústredné, regionálne a miestne inštitucionálne jednotky, ktorých hlavnou činnosťou je poskytovanie sociálnych dávok a ktoré spĺňajú obidve z týchto dvoch kritérií:
a)
zo zákona alebo na základe iných právnych predpisov sú určité skupiny obyvateľstva povinné zúčastňovať sa na schéme alebo platiť príspevky a
b)
verejná správa je zodpovedná za riadenie inštitúcie, pokiaľ ide o vyrovnanie alebo schvaľovanie príspevkov a dávok nezávisle od jej úlohy dozorného orgánu alebo zamestnávateľa.
Zvyčajne nie je žiadna priama väzba medzi výškou príspevku plateného jednotlivcom a rizikom, ktorému je tento jednotlivec vystavený.“
7
V prílohe A tohto nariadenia sa nachádza kapitola 3 s názvom „Transakcie s produktmi a neprodukovanými aktívami“, ktorej body 3.17 až 3.19, 3.24, 3.26 až 3.28 znejú:
„3.17.
Definícia: Trhová produkcia pozostáva z produkcie, ktorá sa predáva na trhu alebo ktorá je určená na predaj na trhu.
3.18.
Trhová produkcia zahŕňa:
a)
produkty predávané za ekonomicky významné ceny;
…
3.19.
Definícia: Ekonomicky významné ceny sú ceny, ktoré majú významný vplyv na množstvo produktov, ktoré sú výrobcovia ochotní dodať, a množstvo produktov, ktoré kupujúci chcú nadobudnúť. Takéto ceny sú výsledkom splnenia obidvoch týchto podmienok:
a)
výrobca je motivovaný prispôsobiť ponuku buď s cieľom dosiahnuť zisk z dlhodobého hľadiska, alebo minimálne pokryť kapitálové a iné náklady a
b)
spotrebitelia sa môžu slobodne rozhodnúť uskutočniť alebo neuskutočniť kúpu a rozhodujú sa na základe účtovaných cien.
Ekonomicky nevýznamné ceny sa vo všeobecnosti účtujú s cieľom získať určitý príjem alebo dosiahnuť určité zníženie nadmerného dopytu, ku ktorému môže dôjsť v prípade, keď sa služby poskytujú úplne bezplatne.
Ekonomicky významná cena produktu sa definuje vo vzťahu k inštitucionálnej jednotke a [miestnej činnostnej jednotke (local kind‑of activity unit), ďalej len ‚miestna KAU‘], ktorá produkciu vytvorila. Napríklad celá produkcia podnikov nezapísaných v obchodnom registri, vlastnených domácnosťami, predaná iným inštitucionálnym jednotkám sa predáva za ekonomicky významné ceny; tým sa považuje za trhovú produkciu. V prípade produkcie ostatných inštitucionálnych jednotiek sa schopnosť vykonávať trhovú činnosť za ekonomicky významné ceny overí najmä prostredníctvom kvantitatívneho kritéria (kritérium 50 %), pričom sa použije pomer tržieb k výrobným nákladom. Na to, aby sa jednotka považovala za trhového výrobcu, musí pokrývať aspoň 50 % svojich nákladov svojimi tržbami nepretržite počas obdobia niekoľkých rokov.
…
3.24.
Definícia: Trhoví výrobcovia sú miestne KAU alebo inštitucionálne jednotky, ktorých väčšina produkcie je trhová produkcia.
Ak je miestna KAU alebo inštitucionálna jednotka trhovým výrobcom, jej hlavnou produkciou je na základe definície trhová produkcia, keďže pojem trhová produkcia sa definuje po aplikovaní princípu rozlišovania medzi trhovou produkciou, produkciou na vlastné konečné použitie a netrhovou produkciou na miestnu KAU a inštitucionálnu jednotku, ktoré uvedenú produkciu vytvorili.
…
3.26.
Definícia: Netrhoví výrobcovia sú miestne KAU alebo inštitucionálne jednotky, ktorých hlavná časť produkcie sa poskytuje bezplatne alebo za ekonomicky nevýznamné ceny.
Inštitucionálne jednotky: rozlíšenie medzi trhovými, na vlastné konečné použitie a netrhovými
3.27.
Pre inštitucionálne jednotky ako výrobcov je v tabuľke 3.1 zhrnuté rozlíšenie medzi trhovým, na vlastné konečné použitie a netrhovým. Takisto je znázornená klasifikácia podľa sektorov.
Tabuľka 3.1 – Rozlíšenie medzi trhovými výrobcami, výrobcami na vlastné konečné použitie a netrhovými výrobcami v prípade inštitucionálnych jednotiek
Typ inštitucionálnej jednotky
Klasifikácia
Súkromná alebo verejná?
Nezisková inštitúcia alebo nie?
Trhový výrobca?
Typ výrobcu
Sektor (‑y)
1. súkromní výrobcovia
1.1. podniky nezapísané v obchodnom registri vlastnené domácnosťami (okrem kvázikorporácií vlastnených domácnosťami)
1.1. trhový alebo na vlastné konečné použitie
Domácnosti
1.2. ostatní súkromní výrobcovia (vrátane kvázikorporácií vlastnených domácnosťami)
1.2.1. súkromné neziskové inštitúcie
1.2.1.1. áno
1.2.1.1. – trhový
korporácie
1.2.1.2. nie
1.2.1.2. – netrhový
NZISD
2.2.1. ostatní súkromní výrobcovia, ktorí nie sú neziskovými inštitúciami
1.2.2. – trhový
korporácie
2. verejní výrobcovia
2.1. áno
2.1. – trhový
korporácie
2.2. nie
2.2. – netrhový
verejná správa
3.28.
Z tabuľky 3.1 vyplýva, že na určenie toho, či by inštitucionálna jednotka mala byť klasifikovaná ako trhový výrobca, výrobca na vlastné konečné použitie alebo netrhový výrobca, je potrebné postupne uplatňovať niekoľko rozlíšení. V rámci prvého rozlíšenia sa výrobcovia delia na súkromných a verejných. Verejný výrobca je výrobca, ktorého kontroluje verejná správa, pričom kontrola je definovaná v odseku 2.38.“
8
Príloha A uvedeného nariadenia obsahuje kapitolu 17, ktorej bod 17.43 uvádza:
„Definícia: Dôchodkové systémy sociálneho zabezpečenia sú zmluvné systémy poistenia, v ktorých verejná správa ukladá príjemcom ako účastníkom systému sociálneho zabezpečenia povinnosť poistiť sa voči starobe a iným rizikám súvisiacim s vekom, ako je invalidita, zdravotné problémy atď. Dôchodky sociálneho zabezpečenia poskytuje príjemcom verejná správa.“
9
Kapitola 20 tejto prílohy s názvom „Účty verejnej správy“ obsahuje okrem iného body 20.05, 20.15, 20.32 až 20.34, 20.38, 20.39, 20.306, 20.309 a 20.310, ktoré stanovujú:
„DEFINÍCIA SEKTORA VEREJNEJ SPRÁVY
20.05.
Sektor verejnej správy (S.13) pozostáva zo všetkých jednotiek verejnej správy a všetkých netrhových neziskových inštitúcií, ktoré sú pod kontrolou jednotiek verejnej správy. Do tohto sektoru patria aj ostatní netrhoví výrobcovia uvedení v odsekoch 20.18 až 20.39.
…
Neziskové [Súkromné neziskové – neoficiálny preklad] inštitúcie zaradené do sektora verejnej správy
…
20.15.
Kontrola neziskovej inštitúcie sa definuje ako schopnosť určovať všeobecnú politiku alebo program neziskovej inštitúcie. Verejné zásahy vo forme všeobecných nariadení uplatniteľných na všetky jednotky, ktoré vykonávajú tú istú činnosť, nie sú smerodajné pri rozhodovaní o tom, či má verejná správa kontrolu nad individuálnou jednotkou. Aby sa zistilo, či je nezisková inštitúcia pod kontrolou verejnej správy, malo by sa zohľadniť týchto päť ukazovateľov kontroly:
…
b)
ostatné ustanovenia zakladajúcej listiny, ako napríklad povinnosti v stanovách neziskovej inštitúcie;
…
e)
vystavenie riziku.
Splnenie jediného kritéria môže stačiť na vytvorenie kontroly. Ak však nezisková inštitúcia, ktorú financuje najmä verejná správa, je naďalej schopná vo významnom rozsahu určovať svoju politiku alebo program podľa zásad uvedených v ostatných ukazovateľoch, nepovažuje sa za inštitúciu, ktorá je pod kontrolou verejnej správy. Vo väčšine prípadov viac ukazovateľov súhrnne poukáže na kontrolu. Rozhodnutie založené na týchto ukazovateľoch bude vecou úsudku.
…
Finančné sprostredkovanie a vymedzenie verejnej správy
20.32.
Prípad jednotiek, ktoré sa zaoberajú finančnými činnosťami, si vyžaduje osobitné posúdenie. Finančné sprostredkovanie je činnosť, pri ktorej jednotky v rámci finančných transakcií vo vlastnom mene získavajú finančné aktíva a súčasne im vznikajú pasíva.
20.33.
Finančný sprostredkovateľ sa vystavuje riziku tým, že mu vznikajú záväzky vo vlastnom mene. Ak napríklad verejná finančná jednotka spravuje aktíva, ale nevystavuje sa sama riziku tým, že jej vznikajú záväzky vo vlastnom mene, nie je finančným sprostredkovateľom a jednotka sa zaraďuje do sektora verejnej správy a nie do sektora finančných korporácií.
20.34.
Uplatňovanie kvantitatívneho trhového/netrhového kritéria na verejné korporácie, ktoré sa zaoberajú finančným sprostredkovaním a spravovaním aktív, nie je vo všeobecnosti relevantné, keďže ich príjmy pochádzajú z dôchodkov z majetku ako aj zo ziskov z držby
…
Penzijné fondy
20.38.
Penzijné schémy zamestnávateľov sú režimy na poskytovanie dávok starobných dôchodkov účastníkom na základe zmluvného vzťahu zamestnávateľ – zamestnanec. Zahŕňajú schémy financované, nefinancované alebo čiastočne financované z fondov.
20.39.
Príspevkovo definovaná schéma financovaná z fondov, ktorá je zriadená jednotkou verejnej správy, sa nepovažuje za systém sociálneho zabezpečenia, ak verejná správa neručí za výšku splatných starobných dôchodkov a výška starobných dôchodkov je neistá, pretože závisí od výnosnosti aktív. V dôsledku toho sa jednotka, ktorá spravuje danú schému – ako aj samotný fond, ak je oddelenou inštitucionálnou jednotkou – považuje za finančnú korporáciu zaradenú do subsektora poisťovacích korporácií a penzijných fondov.
…
VEREJNÝ SEKTOR
…
20.306.
Všetky inštitucionálne jednotky zahrnuté do verejného sektora sú rezidentské jednotky pod priamou alebo nepriamou kontrolou verejnej správy prostredníctvom jednotiek verejného sektora ako celku. Kontrola nad jednotkou sa definuje ako možnosť určovať všeobecnú politiku uvedenej jednotky. To je podrobnejšie opísané v ďalšom texte.
…
Kontrola verejného sektora
20.309.
Kontrola nad rezidentskou jednotkou verejného sektora sa definuje ako právomoc určovať všeobecnú politiku tejto jednotky. Je možné to realizovať priamymi právami jedinej jednotky verejného sektora alebo kolektívnymi právami viacerých jednotiek. Zohľadňujú sa tieto ukazovatele kontroly:
…
h)
Kontrola prostredníctvom nadmernej regulácie. Regulácia, ktorá je taká prísna, že v skutočnosti diktuje všeobecnú politiku podniku, je formou kontroly. Verejné orgány môžu mať v niektorých prípadoch veľkú právomoc zasahovať najmä v oblastiach, ako napríklad monopoly a privatizované služby verejného záujmu, v ktorých existuje prvok verejných služieb. Takáto regulačná účasť môže existovať v dôležitých oblastiach, ako napríklad pri určovaní cien bez toho, aby tým jednotka stratila kontrolu nad svojou všeobecnou politikou. Ak má jednotka možnosť vybrať si, či vstúpi do prísne regulovaného prostredia alebo v ňom bude fungovať, poukazuje to takisto na existenciu kontroly.
i)
Ostatné. Kontrola môže vyplývať aj zo štatutárnych právomocí alebo práv uvedených v stanovách jednotky, napríklad na obmedzenie činností, cieľov a operatívnych aspektov, na schválenie rozpočtov alebo na zabránenie tomu, aby jednotka zmenila svoje stanovy, aby sa zrušila, aby schválila dividendy alebo ukončila svoj vzťah s verejným sektorom. Jednotka, ktorú úplne alebo takmer úplne financuje verejný sektor, sa považuje za kontrolovanú, ak sú kontroly tohto toku financovania dostatočne reštriktívne na to, aby diktovali všeobecnú politiku v uvedenej oblasti.
20.310.
Každý prípad klasifikácie sa musí posúdiť jednotlivo, a niektoré tieto ukazovatele sa nemusia vzťahovať na individuálny prípad. Niektoré ukazovatele, ako tie, ktoré sú uvedené v písmenách a), c) a d) v odseku 20.309, samy osebe stačia na stanovenie existencie kontroly. V ostatných prípadoch môžu na existenciu kontroly poukazovať viaceré jednotlivé ukazovatele spolu.“
Nariadenie 2018/231
10
Podľa odôvodnenia 2 nariadenia 2018/231:
„Účelom uloženia požiadaviek na štatistické vykazovanie penzijným fondom je poskytnúť [Európskej centrálnej banke (ECB)] primeranú štatistiku o finančných činnostiach subsektora penzijných fondov v členských štátoch, ktorých menou je euro…, ktoré sú vnímané ako jedno hospodárske územie. Zber štatistických informácií o penzijných fondoch je potrebný na uspokojenie pravidelných a ad hoc analytických potrieb, na podporu ECB pri vykonávaní menovej a finančnej analýzy a na prispievanie ESCB k stabilite finančného systému“.
11
Článok 1 tohto nariadenia stanovuje:
„Na účely tohto nariadenia:
1.
‚penzijným fondom‘ (subsektor S.129 ESA 2010) sa rozumie finančná korporácia alebo kvázikorporácia, ktorá je zapojená hlavne do finančného sprostredkovania v dôsledku deleného sociálneho rizika a potrieb poistených osôb (sociálne poistenie). Penzijný fond ako schéma sociálneho poistenia poskytuje príjem v dôchodku a môže poskytovať dávky v prípade úmrtia a zdravotného postihnutia.
Toto vymedzenie pojmu nezahŕňa:
…
f)
fondy sociálneho zabezpečenia vymedzené v odseku 2.117 ESA 2010;
…“
Nemecké právo
VersoG
12
V Bavorsku sa na inštitúcie sociálneho poistenia vzťahuje najmä § 1 Gesetz über das öffentliche Versorgungswesen (zákon o verejnom systéme sociálneho poistenia) zo 16. júna 2008 (BayGVBl. s. 182), v znení uplatňujúcom sa na skutkový stav vo veci C‑758/22 (ďalej len „VersoG“), s názvom „Právna forma, sídlo, pôsobnosť, regulačná právomoc“.
13
Ustanovenie § 9 VersoG s názvom „Zásady upravujúce obchodnej činnosti“ v odsekoch 1 až 3 stanovuje:
„1.   Inštitúcie sociálneho poistenia vykonávajú svoje činnosti na základe vzájomnosti a výlučne na verejnoprospešné účely. Sú povinné uplatňovať hospodárne a obozretné riadenie. Aktíva inštitúcií sociálneho poistenia musia byť oddelené.
2.   Inštitúcie sociálneho poistenia uhrádzajú svoje administratívne náklady vrátane odmien úradníkov, zamestnancov a pracovníkov, ako aj dávky poskytované oprávneným osobám, zo svojich vlastných zdrojov. Rozdelenie medzi jednotlivé inštitúcie sociálneho poistenia sa uskutočňuje na základe skutočne vynaložených nákladov.
3.   Zdroje a aktíva inštitúcií sociálneho poistenia možno použiť len na plnenie ich úloh v oblasti sociálneho poistenia. V prípade zrušenia inštitúcie sa zostávajúce finančné prostriedky vrátia členom, poisteným osobám a príjemcom v súlade s ustanoveniami stanov.“
14
Ustanovenie § 10 VersoG s názvom „Stanovy“ v odsekoch 1 až 3 stanovuje:
„1.   Inštitúcie sociálneho poistenia upravia svoje záležitosti stanovami v súlade s týmto zákonom.
2.   Stanovy musia okrem prvkov výslovne uvedených v tomto zákone obsahovať ustanovenia týkajúce sa:
(1)
zloženia, funkčného obdobia a zvolania predstavenstva a výborov;
(2)
navrhovania a zániku funkcie členov predstavenstva a ich náhradníkov…;
(3)
vzniku a zániku vzťahov členských, poistných a dôchodkových vzťahov;
(4)
výšky príspevkov, ako aj ich splatnosť alebo zásady určenia rozdelenia;
(5)
podmienok, povahy a výšky, ako aj zániku práv členov, poistencov a príjemcov dávok;
(6)
postupu pri vyplácaní dôchodku.
3.   Stanovy a ich zmeny vydáva predseda predstavenstva po schválení dozornými orgánmi a uverejňujú sa v Bayerischer Staatsanzeiger. Nadobúdajú účinnosť dňom nasledujúcim po ich uverejnení, pokiaľ nie je stanovený iný dátum.“
15
Druhá časť VersoG s názvom „Bavorský sociálny fond lekárov, Bavorský sociálny fond lekárnikov, Bavorský sociálny fond architektov, Bavorský sociálny fond stavebných inžinierov a psychoterapeutov, Bavorský sociálny fond advokátov a účtovníkov“ obsahuje kapitolu 1, nazvanú „Spoločné ustanovenia“, v ktorej sa nachádza § 28 s názvom „Úlohy“. Toto ustanovenie vo svojej tretej vete stanovuje, že „inštitúcie sociálneho poistenia musia spĺňať podmienky na oslobodenie svojich členov od povinnosti poistiť sa v zákonnom systéme dôchodkového poistenia“.
16
Ustanovenie § 30 VersoG s názvom „Vstup“ v odsekoch 1 až 3 stanovuje:
„1.   Poistenie v inštitúciách sociálneho poistenia je povinné.
2.   Stanovy môžu upraviť výnimky a oslobodenie od povinného poistenia, najmä ak člen profesie:
(1)
vykonáva svoju zárobkovú činnosť len dočasne alebo v malom rozsahu;
(2)
začína vykonávať svoju zárobkovú činnosť v pokročilom veku alebo je členom profesijnej komory;
(3)
je poistený v inom profesijnom systéme sociálneho poistenia.
…
3.   Členovia, ktorým zanikla povinnosť byť poistení, môžu zostať poistení dobrovoľne v súlade s ustanoveniami stanov.“
17
Ustanovenie § 31 VersoG s názvom „Príspevky, prechod“ v odsekoch 1 a 4 stanovuje:
„1.   Členovia sú povinní platiť príspevky v súlade s ustanoveniami stanov. Stanovy môžu stanoviť minimálne príspevky nezávislé od príjmu. Môžu stanoviť, že na zachovanie ochrany dôchodku sa musia platiť primerané príspevky aj za obdobia bez výkonu povolania, zárobkovej činnosti alebo bez príjmu. Povinný príspevok nesmie presiahnuť hranicu, ktorá určuje oslobodenie inštitúcie sociálneho poistenia od dane z príjmov právnických osôb.
…
4.   Stanovy môžu povoliť dobrovoľné platenie dodatočných príspevkov na zvýšenie dôchodkových nárokov. Tieto sadzby spolu s povinným príspevkom nesmú prekročiť hranicu stanovenú vo štvrtej vete odseku 1.“
18
Ustanovenia § 33 až 36 a § 38 VersoG spresňujú pravidlá týkajúce sa povinného členstva v dotknutých inštitúciách sociálneho poistenia.
Zákon o komorách zdravotníckych povolaní v Sasku
19
Ustanovenie § 6 Sächsisches Heilberufekammergesetz (zákon o komorách zdravotníckych povolaní spolkovej krajiny Sasko) z 24. mája 1994 (SächsGVBl. s. 935) v znení uplatňujúcom sa na spor vo veci C‑759/22 (ďalej len „SächsHKaG“) s názvom „Inštitúcie sociálneho poistenia“ stanovovalo:
„1.   Komory môžu svojimi stanovami založiť inštitúcie sociálneho poistenia na zabezpečenie sociálneho poistenia pre svojich členov a ich rodinných príslušníkov… Členovia komôr sú poistení inštitúciách sociálneho poistenia v súlade so stanovami.
…
3.   Stanovy upravia pravidlá týkajúce sa:
(1)
úloh, školenia, zloženia, voľby a dĺžky funkčného obdobia orgánov inštitúcie sociálneho poistenia, ako aj ich právneho a mimosúdneho zastupovania, pokiaľ to ešte nie je upravené právnymi predpismi;
(2)
začatia a skončenia povinného poistenia a podmienok, za ktorých sú povolené výnimky z povinného členstva a oslobodenia od povinného členstva;
(3)
podmienok, za ktorých je povolené dobrovoľné poistenie, najmä po ukončení členstva v komore;
(4)
podmienok, za ktorých sa nároky môžu zvýšiť po nadobudnutí právoplatnosti rozvodu;
(5)
podmienok poistenia so spätnou účinnosťou;
(6)
povinnosti účasti poistencov, vzniku a zániku povinnosti platiť príspevky, postupu na určovanie príspevkov, ako aj splatnosti a podrobností týkajúcich sa výšky príspevkov, ktoré sa vypočítavajú v závislosti od príjmov
a)
pochádzajúcich zo samostatnej zárobkovej činnosti alebo závislej činnosti;
b)
z kapitálu v rozsahu, v akom príjmy pochádzajú od kapitálových spoločností, ktorých predmetom činnosti je tiež poskytovanie lekárskych, zubárskych, veterinárnych alebo farmaceutických služieb, a
c)
z obchodných činností v rozsahu, v akom z nich vyplývajú aj lekárske, zubárske, veterinárne alebo farmaceutické služby a ktoré nesmú presiahnuť sumu vyplývajúcu z [príslušného zákona] v účinnom znení;
(7)
výšky zníženia príspevkov a oslobodení od príspevkov, ktoré možno poskytnúť v osobitných situáciách;
(8)
podmienok a výšky prípadných sankcií za omeškanie v prípade splatných príspevkov;
(9)
podmienok, za ktorých môžu byť príspevky alebo penále za omeškanie odložené, znížené alebo odpustené;
(10)
podmienok priznania a výšky dávok, starobného dôchodku, invalidného dôchodku a pozostalostného dôchodku;
…
Stanovy môžu upraviť podmienky, za ktorých môže poistenec previesť príspevky, ktoré zaplatil do inštitúcie sociálneho poistenia, na inú verejnoprávnu poisťovaciu inštitúciu alebo inú inštitúciu sociálneho poistenia svojej profesijnej kategórie (inštitúciu profesijného sociálneho poistenia), ako aj podmienky a výšku práva na vrátenie zaplatených príspevkov pri skončení poistenia.
4.   Aktíva inštitúcie sociálneho poistenia predstavujú osobitný majetok, ktorý možno použiť len na plnenie povinností inštitúcie sociálneho poistenia. Musí sa spravovať oddelene od ostatných aktív komory. Môže sa použiť len na účely povolené zákonom, vrátane náhrady nevyhnutných administratívnych nákladov.“
Spory vo veciach samých a prejudiciálne otázky
20
V priebehu rokov 2018 a 2019 boli žalobkyniam vo veciach samých doručené oznámenia od Nemeckej spolkovej centrálnej banky, v ktorých im bolo oznámené, že podľa článkov 1 a 2 nariadenia 2018/231 podliehajú ako penzijné fondy povinnostiam štatistického vykazovania, v rámci ktorých mali od 30. septembra 2019 zasielať jej presnejšie údaje o svojej finančnej situácii, na štvrťročnom základe pre niektoré zo žalobkýň a na ročnom základe v prípade ostatných žalobkýň.
21
Žalobkyne vo veciach samých podali na Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Vyšší správny súd Frankfurt nad Mohanom, Nemecko) žalobu, ktorou sa domáhali v prvom rade zrušenia týchto oznámení a subsidiárne určenia, že nepodliehajú uvedeným povinnostiam štatistického vykazovania.
22
Tento súd zamietol tieto žaloby z dôvodu, že žalobkyne vo veciach samých sú penzijnými fondmi v zmysle článku 1 bodu 1 nariadenia 2018/231, a v dôsledku toho sa na ne vzťahujú povinnosti vykazovania podľa článku 2 ods. 1 tohto nariadenia. Podľa tohto súdu sú inštitúcie sociálneho poistenia, akými sú žalobkyne vo veciach samých, ako trhové subjekty súčasťou finančných kapitálových spoločností, a teda patria do subsektora penzijné fondy (S.129) ESA 2010 v zmysle nariadenia č. 549/2013. V rámci svojej hlavnej činnosti poskytujú služby sociálneho poistenia. Na tento účel stanovujú ceny, ktoré sú z ekonomického hľadiska významné. To isté platí pre povinné plnenia. Bez štátnej pomoci by inštitúcie sociálneho poistenia boli podľa neho nútené upravovať príspevky a dávky tak, aby zostala zachovaná ich schopnosť poskytovať dávky. V každom prípade kvalifikácia povinných dávok ako trhovej produkcie podľa neho vyplýva najmä z bodu 3.19 prílohy A k nariadeniu č. 549/2013, pretože žalobkyne vo veciach samých pokrývali počas viacerých rokov aspoň 50 % svojich nákladov predajom svojej produkcie. Uvedený súd vysvetľuje, že bod 1.37 prílohy A k tomuto nariadeniu podľa neho nebráni takejto kvalifikácii, pretože toto ustanovenie sa uplatňuje len na subjekty verejného sektora, medzi ktoré nepatria žalobkyne vo veciach samých, keďže nie sú kontrolované štátom. V dôsledku toho je podľa neho tiež vylúčené spojenie s podsektorom fondy sociálneho zabezpečenia (S.1314) ESA 2010, na ktoré sa takisto nevzťahuje informačná povinnosť. Bod 20.39 prílohy A k uvedenému nariadeniu podľa neho potvrdzuje kvalifikáciu žalobkýň vo veciach samých ako penzijných fondov. Podľa tohto ustanovenia by sa systém vopred stanovených príspevkov spravovaný verejným orgánom nemal považovať za systém sociálneho zabezpečenia, ak funguje, ako je to v prípade žalobkýň vo veciach samých, bez záruky štátu, pokiaľ ide o výšku poskytovaných dávok, a táto suma, ktorá závisí od ziskovosti spravovaných aktív, je nevyhnutne neistá.
23
Žalobkyne vo veciach samých podali proti tomuto rozsudku opravný prostriedok „Revision“ na Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správny súd, Nemecko), ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania. Tvrdia, že nie sú trhovými výrobcami. Ich povinné plnenia, ktoré predstavujú väčšinu ich produkcie, sa nepredávajú za ekonomicky významné ceny. V tejto súvislosti poistenci, ktorých poistenie je povinné, si nemôžu slobodne vybrať, či nadobudnú dávky zo sociálneho poistenia na základe požadovaných príspevkov, čo nezodpovedá jednej z podmienok charakterizujúcich takéto ceny, a síce podmienke uvedenej v písm. b) prvého odseku bodu 3.19 prílohy A k nariadeniu č. 549/2013, podľa ktorej „spotrebitelia sa môžu slobodne rozhodnúť uskutočniť alebo neuskutočniť kúpu a rozhodujú sa na základe účtovaných cien“. Pravidlo 50 % stanovené v treťom odseku bodu 3.19 prílohy A k tomuto nariadeniu, ktoré umožňuje považovať za trhového výrobcu inštitucionálnu jednotku, ktorá nepretržite a trvalo pokrýva aspoň 50 % svojich výrobných nákladov svojimi tržbami, podľa nich nie je relevantné, lebo slúži len na určenie hodnoty produkcie. V každom prípade inštitúcie sociálneho poistenia rovnako ako zákonné dôchodkové poistenie patria do oblasti sociálneho zabezpečenia.
24
Nemecká spolková centrálna banka tvrdí, že rozsudok Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Vyšší správny súd Frankfurt nad Mohanom) nevychádza z nesprávneho právneho posúdenia.
25
Vnútroštátny súd má pochybnosti, pokiaľ ide o kvalifikáciu žalobkýň vo veciach samých, najmä vzhľadom na článok 1 ods. 1 písm. f) nariadenia 2018/231 a body 1.37, 2.107, 2.117, 3.17 až 3.19, 3.24, 3.26, 17.43, 20.10, 20.12 a 20.39 prílohy A k nariadeniu č. 549/2013. Pýta sa, či ich treba kvalifikovať ako penzijné fondy alebo fondy sociálneho zabezpečenia, alebo či sa majú považovať za niečo iné.
26
Tento súd zdôrazňuje, že žalobkyne vo veciach samých sú verejnoprávne inštitúcie s právnou subjektivitou. Môžu vykonávať len činnosti vo verejnom záujme a môžu používať svoje zdroje a svoj majetok len na účely plnenia svojich úloh vo verejnom záujme. Musia znášať svoje administratívne náklady, vrátane nákladov na odmeňovanie svojich zamestnancov a na dávky poskytované oprávneným osobám, zo svojich vlastných zdrojov.
27
Vnútroštátny súd vysvetľuje, že podľa nemeckého práva veľká väčšina poistencov v systémoch žalobkýň vo veciach samých podlieha povinnej účasti z dôvodu výkonu svojho povolania v Bavorsku alebo Sasku. Keď sa skončí toto povinné poistenie, je možné zostať poistený na dobrovoľnom základe, aby bolo možné pokračovať v nadobúdaní dôchodkových práv. Žalobkyne vo veciach samých upravujú prostredníctvom svojich stanov výber príspevkov alebo odvodov na financovanie svojich úloh, ako aj podmienky, povahu, výšku a zánik dôchodkových nárokov. Sú tiež možné dobrovoľné dodatočné platby, ale sú obmedzené na povolené maximum. Žalobkyne vo veciach samých poskytujú viac ako 50 % svojich dávok svojim poistencom, ktorí sú poistení povinne.
28
Za týchto podmienok Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správny súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky, ktoré majú vo veciach C‑758/22 a C‑759/22 rovnaké znenie:
„1.
a)
Vyžaduje bod 3.19 prvý pododsek písm. b) prílohy A k nariadeniu č. 549/2013, aby sa všetci spotrebitelia produktov, ktoré ponúkajú výrobcovia, mohli slobodne rozhodnúť o tom, či uskutočniť alebo neuskutočniť kúpu, a rozhodnúť sa na základe účtovaných cien?
V prípade, ak je odpoveď záporná:
b)
Sú v prípadoch, v ktorých veľká väčšina týchto spotrebiteľov bez toho, aby sa mohla takto slobodne rozhodnúť, nadobudne od výrobcu produkty v rozsahu viac ako polovice jeho produkcie na základe zákonného povinného členstva a musí platiť povinné príspevky v ním určenej výške, splnené požiadavky ustanovenia, aby mala menšina možnosť dobrovoľne pristúpiť k výrobcovi a využila to na to, aby dostala produkty za rovnaké príspevky ako povinne poistení členovia?
2.
Ide o trhovú produkciu za ekonomicky významné ceny v zmysle bodu 3.17 až 3.19 prílohy A k nariadeniu č. 549/2013 vždy vtedy, ak je ‚kritérium 50 %‘, ktoré je definované v tretej a štvrtej vete tretieho pododseku bodu 3.19 prílohy A k nariadeniu č. 549/2013, splnené nepretržite počas obdobia niekoľkých rokov aspoň polovičným pokrytím nákladov prostredníctvom predaja, alebo sa toto kritérium nemá chápať ako dostatočné (samo osebe postačujúce), ale ako nevyhnutná podmienka, ktorá pristúpi k obom podmienkam upraveným v písm. a) a b) druhej vety prvého pododseku bodu 3.19 prílohy A k nariadeniu ESA?
3.
Majú sa pri preskúmaní, či inštitucionálne jednotky sú trhoví výrobcovia podľa bodu 3.24 prílohy A k nariadeniu č. 549/2013 popri bodoch 3.17, 3.19 a 3.26 tejto prílohy zohľadniť aj dodatočné požiadavky upravené v druhom pododseku bodu 1.37 uvedenej prílohy?
4.
a)
Predpokladá bod 2.107 prílohy A k nariadeniu č. 549/2013 pre priradenie inštitucionálnej jednotky k subsektoru S.129 nevyhnutne to, aby sa všetky jej dávky pre všetkých účastníkov poskytovali na základe zmluvnej dohody?
V prípade, ak je odpoveď kladná:
b)
Je požiadavka zmluvného základu pre dávky v tomto zmysle naplnená už vtedy, ak je síce povinné členstvo, povinné príspevky a povinné dávky inštitucionálnej jednotky upravené stanovami, ale aj povinný člen môže prostredníctvom dobrovoľných dodatočných príspevkov získať nároky na dodatočné dávky?
5.
Má sa článok 1 bod 1 [druhý odsek] písm. f) nariadenia 2018/231 vykladať v tom zmysle, že z pojmu penzijné fondy uvedeného v prvej vete tohto nariadenia vylučuje len tie inštitucionálne jednotky, ktoré spĺňajú obe kritériá uvedené v bode 2.117 prílohy A k nariadeniu č. 549/2013, alebo táto výnimka zahŕňa aj ďalšie inštitucionálne jednotky, ktoré sa podľa bodu 17.43 tejto prílohy považujú za penzijné fondy sociálneho zabezpečenia bez toho, aby vyhovovali všetkým požiadavkám stanoveným v bode 2.117 uvedenej prílohy?
6.
a)
Označuje pojem ‚verejná správa‘ uvedený v písm. b) bodu 2.117 a bode 17.43 prílohy A k nariadeniu č. 549/2013 len jednotlivú primárnu jednotku, alebo sa vzťahuje aj na inštitúcie sociálneho poistenia s právom na vlastnú správu a vlastné vedenie účtovníctva, ktoré sú zriadené na základe zákona, nezávislé, organizované s povinným členstvom a financované prostredníctvom príspevkov?
V prípade, ak je odpoveď kladná:
b)
Myslí sa určením príspevkov a dávok, uvedeným v písm. b) bodu 2.117 prílohy A k nariadeniu č. 549/2013, vopred stanovené určenie ich výšky, alebo postačuje, ak zákon predpisuje minimálne riziká, ktoré sa majú zaistiť, a minimálnu úroveň zabezpečenia, a tiež upravuje zásady a hranice stanovenia príspevkov, ale vymeranie príspevku a dávky v tomto rámci prenecháva inštitúcii poskytujúcej dôchodkové zabezpečenie?
c)
Zahŕňa pojem ‚jednotka verejnej správy‘ v zmysle bodu 20.39 prílohy A k nariadeniu č. 549/2013 len inštitucionálne jednotky, ktoré spĺňajú všetky požiadavky bodov 20.10 a 20.12 uvedenej prílohy?“
O prejudiciálnych otázkach
29
Svojimi otázkami sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa ustanovenia prílohy A nariadenia č. 549/2013 majú vykladať v tom zmysle, že za „penzijné fondy“ v zmysle bodu 2.105 tejto prílohy, na ktoré sa v dôsledku toho vzťahujú požiadavky na štatistické vykazovanie stanovené nariadením 2018/231, sa musia považovať inštitúcie sociálneho poistenia, ktoré ponúkajú dávky vzťahujúce sa na riziká odchodu do starobného dôchodku, úmrtia a invalidity v prospech svojich členov, z ktorých väčšina podlieha povinnosti byť poistený z dôvodu výkonu určitého povolania.
30
Treba pripomenúť, že z odôvodnenia 14 nariadenia č. 549/2013 vyplýva, že ESA 2010 stanovuje referenčný rámec pre potreby Únie určený na zostavovanie účtov členských štátov, a najmä na vymedzenie a monitorovanie hospodárskych a sociálnych politík Únie. V tejto súvislosti by podľa odôvodnenia 3 tohto nariadenia mali byť takéto účty založené na jednom súbore zásad, ktoré neumožňujú rozdielny výklad, aby sa dosiahli porovnateľné výsledky (rozsudok z 13. júla 2023, Ferrovienord, C‑363/21 a C‑364/21, EU:C:2023:563, bod 64, ako aj citovaná judikatúra).
31
Ako vyplýva z článku 1 ods. 2 písm. a) uvedeného nariadenia, ESA 2010 upravuje metodiku uvedenú v prílohe A, týkajúcu sa spoločných štandardov, definícií, klasifikácií a účtovných pravidiel, ktorá má umožniť zostavovanie účtov a tabuliek na porovnateľných základoch pre potreby Únie.
32
Podľa bodu 1.01 tejto prílohy ESA 2010 „je medzinárodne kompatibilný účtovný rámec pre systematické a podrobné opísanie národnej ekonomiky (t. j. regiónu, krajiny alebo skupiny krajín), jeho súčastí a jeho vzťahov s ostatnými národnými ekonomikami“.
33
Uvedená príloha, ktorá je koncipovaná ako príručka, sa skladá z 24 kapitol, ktoré sú stručne opísané v jej bodoch 1.03 a 1.04. Kapitola 1 uvádza základné charakteristiky systému ESA a stanovuje jeho zásady. Táto kapitola opisuje základné štatistické jednotky a ich zoskupovanie a poskytuje prehľad o postupnosti účtov. V kapitole 2 tej istej prílohy sú opísané inštitucionálne jednotky, ktoré sa používajú na meranie ekonomiky, a uvádza sa, ako sú tieto jednotky na účely analýzy zaradené do sektorov a iných zoskupení. Kapitola 20 je venovaná účtom sektora verejnej správy.
34
Body 1.34 a 1.57 prílohy A k nariadeniu č. 549/2013 stanovujú, že každá inštitucionálna jednotka – definovaná ako ekonomický subjekt, ktorý je oprávnený vlastniť výrobky a aktíva, prijímať záväzky a zapájať sa vo vlastnom mene do ekonomických činností a transakcií s inými jednotkami –, musí patriť do jedného zo šiestich hlavných sektorov stanovených ESA 2010, ktorými sú nefinančné korporácie, finančné korporácie, verejná správa, domácnosti, neziskové inštitúcie slúžiace domácnostiam a zahraničie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 13. júla 2023, Ferrovienord, C‑363/21 a C‑364/21, EU:C:2023:563, bod 66, ako aj citovanú judikatúru).
35
Z týchto ustanovení, ako aj z bodu 2.41 tejto prílohy vyplýva, že tieto sektory sa vzájomne vylučujú, v dôsledku čoho inštitucionálna jednotka môže patriť len do jedného sektora alebo subsektora. V súlade s bodom 2.32 tej istej prílohy každý sektor alebo subsektor zoskupuje inštitucionálne jednotky s podobným ekonomickým správaním.
36
Subsektor penzijných fondov patrí do sektora finančných korporácií, ako to spresňuje bod 2.66 prílohy A k nariadeniu č. 549/2013. V dôsledku toho rovnako ako každá inštitucionálna jednotka tohto sektora sa penzijné fondy klasifikujú ako „trhoví výrobcovia“ v súlade s definíciou pojmu „finančné korporácie“ uvedenou v bode 2.55 tejto prílohy.
37
Pokiaľ ide o túto klasifikáciu penzijných fondov ako „trhových výrobcov“, treba zdôrazniť existenciu osobitosti charakteristickej pre činnosti týchto fondov, ktoré sú podrobne opísané v bodoch 2.105 až 2.110 uvedenej prílohy. Z bodu 2.108 tej istej prílohy totiž vyplýva, že na rozdiel od životných poisťovní „je pôsobenie penzijných fondov zákonom obmedzené na konkrétne skupiny zamestnancov a samostatne zárobkovo činných osôb“. Subsektor penzijných fondov tak združuje finančné korporácie, ktoré nemôžu slobodne ponúkať svoje služby širokej verejnosti.
38
V prejednávanej veci z návrhov na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že inštitúcie sociálneho poistenia dotknuté vo veciach samých, ktoré vykonávajú svoju činnosť v Bavorsku (vec C‑758/22) a Sasku (vec C‑759/22), zaručujú svojim poistencom dávky v prípade odchodu do starobného dôchodku, smrti a invalidného dôchodku a sú organizované na sektorovom základe v tom zmysle, že väčšina ich poistencov podlieha zákonnej povinnosti byť poistený z dôvodu výkonu určitého povolania, akým je povolanie lekára, farmaceuta, advokáta alebo architekta.
39
Okrem toho práve táto sektorová organizácia inštitúcií sociálneho poistenia a tomu zodpovedajúce povinné poistenie ich členov viedli vnútroštátny súd k otázke, či činnosti týchto inštitúcií môžu spadať pod pojem „trhová produkcia“ alebo pojem „trhová činnosť“ v zmysle prílohy A k nariadeniu č. 549/2013.
40
Treba však uviesť, že takáto sektorová organizácia penzijných fondov je výslovne uvedená v bodoch 2.107 a 2.108 prílohy A k nariadeniu č. 549/2013, ako bolo uvedené v bode 37 tohto rozsudku. Bez ohľadu na túto osobitosť sa normotvorca Únie rozhodol klasifikovať penzijné fondy ako finančné korporácie, a teda ako trhových výrobcov. V prejednávanej veci preto nie je nevyhnutné zaoberať sa výkladom pojmov „trhová produkcia“ alebo „trhová činnosť“, ale overiť, či inštitúcie sociálneho poistenia, o aké ide vo veciach samých, možno kvalifikovať ako „penzijné fondy“ z hľadiska kritérií stanovených v bodoch 2.105 až 2.110 tejto prílohy.
41
V tejto súvislosti možno zo znenia bodov 2.105 až 2.110 prílohy A k nariadeniu č. 549/2013 vyvodiť, že činnosti penzijných fondov spĺňajú nasledujúce kritériá.
42
V prvom rade z bodov 2.105 a 2.107 tejto prílohy vyplýva, že penzijné fondy, ktorých hlavnou úlohou je poskytovanie služieb finančného sprostredkovania vyplývajúcich zo vzájomného podieľania sa na rizikách a sociálnych potrebách poistencov, zaručujú poistencovi dávky v prípade odchodu do dôchodku. Tieto finančné prostriedky môžu tiež zabezpečiť dávky poistencovi v prípade invalidity, ako aj dávky manželovi alebo manželke a deťom poistenca v prípade jeho úmrtia.
43
V druhom rade bod 2.106 tej istej prílohy uvádza, že penzijné fondy, ktoré sú odlišné od jednotiek, ktoré ich vytvorili, majú samostatnosť v rozhodovaní a vedú úplný súbor účtov.
44
V treťom rade a ako je uvedené v bode 37 tohto rozsudku, body 2.107 a 2.108 prílohy A k nariadeniu č. 549/2013 spresňujú, že na rozdiel od životných poisťovní sú penzijné fondy zo zákona povinné vyhradiť svoje služby určitým skupinám zamestnancov a samostatne zárobkovo činných osôb, ako sú okrem iného osoby vykonávajúce rovnaké povolanie.
45
Po štvrté bod 2.110 tejto prílohy vylučuje z pojmu „penzijný fond“ fondy sociálneho zabezpečenia uvedené v bode 2.117 uvedenej prílohy. Podľa tohto posledného bodu sa fondy sociálneho zabezpečenia, ktorých hlavnou činnosťou je poskytovanie sociálnych dávok, vyznačujú tým, že na jednej strane určité skupiny obyvateľstva sú zo zákona povinné zúčastňovať sa na systéme alebo platiť príspevky a na druhej strane orgány verejnej správy určujú alebo schvaľujú príspevky a dávky bez toho, aby zvyčajne existovala priama súvislosť medzi výškou príspevkov platených jednotlivcom a rizikami, ktorým je vystavený.
46
V tejto súvislosti z bodu 20.39 prílohy A k nariadeniu č. 549/2013, ktorý patrí do kapitoly 20 tejto prílohy, nazvanej „Účty verejnej správy“, vyplýva, že penzijný systém, aj keď bol zriadený jednotkou verejnej správy, nemožno považovať za systém sociálneho zabezpečenia a musí byť zaradený do subsektora penzijných fondov, ak výška dávok nie je zaručená verejnou správou a je neistá, pretože závisí od výnosnosti aktív.
47
Podľa ustálenej judikatúry v konaní podľa článku 267 ZFEÚ založenom na jasnej deľbe právomocí medzi vnútroštátnymi súdmi a Súdnym dvorom nemá Súdny dvor právomoc vykladať vnútroštátne právo a jedine vnútroštátnemu súdu prináleží zistiť a posúdiť skutkové okolnosti vecí samých, ako aj určiť presný rozsah vnútroštátnych zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení (rozsudok z 28. apríla 2022, SeGEC a i., C‑277/21, EU:C:2022:318, bod 21, ako aj citovaná judikatúra).
48
Súdny dvor, ktorý bol požiadaný, aby vnútroštátnemu súdu poskytol užitočnú odpoveď, však má právomoc poskytnúť tomuto súdu usmernenie na základe informácií vyplývajúcich zo spisu v spore vo veci samej, ako aj z predložených ústnych a písomných pripomienok, ktoré vnútroštátnemu súdu umožnia rozhodnúť (rozsudok z 28. apríla 2022, SeGEC a i., C‑277/21, EU:C:2022:318, bod 22, ako aj citovaná judikatúra).
49
V prejednávanej veci z vysvetlení poskytnutých vnútroštátnym súdom vyplýva, že činnosti inštitúcií sociálneho poistenia, o ktoré ide v sporoch vo veciach samých, sa vyznačujú nasledujúcimi charakteristikami.
50
Po prvé je nesporné, že tieto inštitúcie sociálneho poistenia zaručujú svojim poistencom dávky v prípade odchodu do starobného dôchodku, smrti a invalidného dôchodku.
51
Po druhé z informácií poskytnutých vnútroštátnym súdom vyplýva, že inštitúcie sociálneho poistenia dotknuté vo veci C‑758/22, ktoré majú právnu subjektivitu, majú právo na svoje vlastné riadenie a vedú vlastné účtovníctvo. Podľa tých istých informácií inštitúcia sociálneho poistenia, o ktorú ide vo veci C‑759/22, hoci je organizáciou lekárskej komory s čiastočnou právnou subjektivitou, je z organizačného a hospodárskeho hľadiska nezávislá, má širokú autonómiu, svoj vlastný majetok a vedie úplné účtovníctvo. Takéto inštitúcie sociálneho poistenia, ktoré majú svoje vlastné riadenie a vedú svoje vlastné účtovníctvo, spĺňajú kritérium uvedené v bode 43 tohto rozsudku.
52
Po tretie z informácií poskytnutých vnútroštátnym súdom uvedených v bode 38 tohto rozsudku tiež vyplýva, že veľká väčšina poistencov inštitúcií sociálneho poistenia dotknutých vo veciach samých podlieha zákonnej povinnosti byť poistený z dôvodu výkonu určitého povolania, pričom tieto inštitúcie sociálneho poistenia v zásade nie sú oprávnené poskytovať služby iným osobám. V dôsledku toho takéto inštitúcie zrejme spĺňajú kritérium uvedené v bode 44 tohto rozsudku.
53
Po štvrté z návrhov na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že výška dávok poskytovaných poistencom, ktorú orgány verejnej správy nezaručujú, závisí od výšky zaplatených príspevkov, ako aj od výnosnosti dotknutej inštitúcie sociálneho poistenia pri správe aktív. Okrem toho vnútroštátny súd uviedol, že inštitúcie sociálneho poistenia, o ktoré ide vo veciach samých, určujú v rámci stanovenom právnymi predpismi výšku príspevkov, ktoré vyberajú, a výšku dávok, ktoré poskytujú. Takéto inštitúcie sociálneho poistenia preto spĺňajú kritériá uvedené v bodoch 45 a 46 tohto rozsudku, ktoré vylučujú kvalifikáciu penzijných fondov ako systémov sociálneho zabezpečenia.
54
Z toho vyplýva, že hoci činnosti inštitúcií sociálneho poistenia, o ktoré ide v sporoch vo veciach samých, skutočne vykazujú charakteristiky vymenované v bodoch 50 až 53 tohto rozsudku, čo prináleží konštatovať vnútroštátnemu súdu, tieto inštitúcie môžu byť zaradené do subsektora „penzijné fondy“ v zmysle bodu 2.105 prílohy A k nariadeniu č. 549/2013.
55
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na položené otázky odpovedať tak, že ustanovenia prílohy A k nariadeniu č. 549/2013 sa majú vykladať v tom zmysle, že pojem „penzijné fondy“ v zmysle bodu 2.105 tejto prílohy, na ktoré sa v dôsledku toho v zásade vzťahujú požiadavky na štatistické vykazovanie stanovené nariadením 2018/231, sa vzťahuje na inštitúcie sociálneho poistenia, ktorých činnosti vykazujú všetky tieto charakteristiky:
–
tieto inštitúcie sociálneho poistenia ponúkajú dávky vzťahujúce sa na riziká odchodu do starobného dôchodku, úmrtia a invalidity,
–
majú svoje vlastné riadenie a vedú úplné účtovníctvo,
–
veľká väčšina ich členov podlieha zákonnej povinnosti byť poistený z dôvodu výkonu určitého povolania, pričom uvedené inštitúcie sociálneho poistenia nie sú v zásade oprávnené poskytovať svoje služby iným osobám,
–
výška dávok poskytovaných poistencom, ktorú orgány verejnej správy nezaručujú, závisí od výšky zaplatených príspevkov, ako aj od výnosnosti dotknutej inštitúcie sociálneho poistenia pri správe aktív.
O trovách
56
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veciach samých incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (piata komora) rozhodol takto:
Ustanovenia prílohy A k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 549/2013 z 21. mája 2013 o európskom systéme národných a regionálnych účtov v Európskej únii
sa majú vykladať v tom zmysle, že:
pojem „penzijné fondy“ v zmysle bodu 2.105 tejto prílohy, na ktoré sa v dôsledku toho v zásade vzťahujú požiadavky na štatistické vykazovanie stanovené nariadením Európskej centrálnej banky (EÚ) 2018/231 z 26. januára 2018 o požiadavkách na štatistické vykazovanie pre penzijné fondy, sa vzťahuje na inštitúcie sociálneho poistenia, ktorých činnosti vykazujú všetky tieto charakteristiky:
–
tieto inštitúcie sociálneho poistenia ponúkajú dávky vzťahujúce sa na riziká odchodu do starobného dôchodku, úmrtia a invalidity,
–
majú svoje vlastné riadenie a vedú úplné účtovníctvo,
–
veľká väčšina ich členov podlieha zákonnej povinnosti byť poistený z dôvodu výkonu určitého povolania, pričom uvedené inštitúcie sociálneho poistenia nie sú v zásade oprávnené poskytovať svoje služby iným osobám,
–
výška dávok poskytovaných poistencom, ktorú orgány verejnej správy nezaručujú, závisí od výšky zaplatených príspevkov, ako aj od výnosnosti dotknutej inštitúcie sociálneho poistenia pri správe aktív.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.