62023TJ0201_RES
Mål T‑201/23
Communications Regulatory Authority (CRA)
mot
Europeiska unionens råd
Tribunalens dom (sjätte avdelningen) av den 16 oktober 2024
”Gemensam utrikes- och säkerhetspolitik – Restriktiva åtgärder som vidtagits med hänsyn till situationen i Iran – Frysning av tillgångar – Förteckning över de personer, enheter och organ som omfattas av frysningen av penningmedel och ekonomiska resurser – Upptagande av sökanden i förteckningen – Motiveringsskyldighet – Rätten till försvar – Rätt till ett effektivt domstolsskydd – Proportionalitet – Maktmissbruk”
Institutionernas rättsakter – Motivering – Skyldighet – Omfattning – Restriktiva åtgärder mot Iran – Frysning av vissa personers och enheters tillgångar med hänsyn till situationen i Iran – Skyldighet att i motiveringen ange de specifika och konkreta omständigheter som rättfärdigar nämnda åtgärd – Beslut som har tillkommit i ett sammanhang som är känt för den som berörs av beslutet, så att den berörde har möjlighet att förstå innebörden av den åtgärd som vidtas mot denne – Huruvida en kortfattad motivering kan tillåtas
(Artikel 296 FEUF; rådets förordningar nr 359/2011 och 2023/152)
(se punkterna 25–28 och 30–34)
Unionsrätt – Principer – Rätten till försvar – Restriktiva åtgärder mot Iran – Frysning av tillgångar tillhörande personer som är ansvariga för allvarliga kränkningar av de mänskliga rättigheterna och personer, enheter eller organ som har anknytning till dem – Rätt till tillgång till handlingar – Rätt som kräver att en begäran i detta hänseende har lämnats in till rådet
(Rådets förordningar nr 359/2011 och 2023/152)
(se punkt 38)
Europeiska unionen – Domstolsprövning av lagenligheten av institutionernas rättsakter – Restriktiva åtgärder mot Iran – Omfattningen av lagenlighetsprövningen – Bevis för att åtgärden är välgrundad – Skyldighet för den behöriga unionsmyndigheten att vid bestridande visa att de skäl som har åberopats mot de berörda personerna eller enheterna är välgrundade – Bevisning som nämner handlingar som inte har lagts till handlingarna i målet – Åsidosättande av rätten till försvar – Föreligger inte
(Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 47; rådets förordningar nr 359/2011 och 2023/152)
(se punkterna 55 och 61–64)
Unionsrätt – Principer – Grundläggande rättigheter – Oskuldspresumtion – Beslut att frysa vissa personers och enheters tillgångar med hänsyn till situationen i Iran – Förenlighet med nämnda princip – Villkor
(Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 48.1; rådets förordningar nr 359/2011 och 2023/152)
(se punkterna 66–69)
Europeiska unionen – Domstolsprövning av lagenligheten av institutionernas rättsakter – Restriktiva åtgärder mot Iran – Omfattningen av lagenlighetsprövningen – Sökanden har upptagits i förteckningen i bilagan till den angripna förordningen på grund av att denne har bidragit till handlingar som utgör allvarliga kränkningar av de mänskliga rättigheterna – Handlingar tillgängliga för allmänheten – Bevisvärde
(Rådets förordningar nr 359/2011 och 2023/152)
(se punkterna 75–79, 86 och 88–90)
Gemensam utrikes- och säkerhetspolitik – Restriktiva åtgärder mot Iran – Frysning av tillgångar tillhörande personer som är ansvariga för allvarliga kränkningar av de mänskliga rättigheterna och personer, enheter eller organ som har anknytning till dem – Domstolsprövning av lagenligheten – Omfattning – Bedömning av de faktiska omständigheterna och kontroll av bevisningen – Oriktig bedömning från rådets sida vad gäller antagandet av restriktiva åtgärder – Föreligger inte
(Rådets förordningar nr 359/2011 och 2023/152)
(se punkterna 92, 93, 98, 107, 109–112 och 117)
Gemensam utrikes- och säkerhetspolitik – Restriktiva åtgärder mot Iran – Frysning av tillgångar tillhörande personer som är ansvariga för allvarliga kränkningar av de mänskliga rättigheterna och personer, enheter eller organ som har anknytning till dem – Domstolsprövning av lagenligheten – Huruvida de restriktiva åtgärderna är lämpliga – Restriktiva åtgärder som eftersträvar ett legitimt mål inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken
(Rådets förordningar nr 359/2011 och 2023/152)
(se punkterna 127–130)
Resumé
Tribunalen ogillar genom sin dom Communications Regulatory Authoritys (CRA) talan om ogiltigförklaring av förordning 2023/152 (
1
) genom vilken Europeiska unionens råd år 2023 förde upp detta organ i förteckningen över personer och enheter som omfattas av restriktiva åtgärder med hänsyn till situationen i Iran. Tribunalen konstaterar att rådet inte gjorde en oriktig bedömning av den bevisning som hade lagts fram vad gäller sökandens användning av spionprogram mot den iranska befolkningen.
Sökanden är ett regeringsorgan som är underställt det iranska ministeriet för kommunikation och informationsteknik. Sökandens tillgångar frystes, eftersom sökanden ansåg vara ansvarig för allvarliga kränkningar av de mänskliga rättigheterna i Iran genom att ha verkställt den iranska regeringens krav på att filtrera internetinnehåll genom ett spionprogram med namnet SIAM, och genom att, vid protesterna under år 2022 efter Mahsa Aminis död, ha använt sin kontroll över internettillgång och mobiltelefoner för hjälpa regeringen att spåra demonstranter och skapa sig en bild av oliktänkandes aktiviteter. Enligt rådet har sökanden således stött regeringens repressiva åtgärder mot demonstranter som uttalat sig för att försvara sina legitima rättigheter.
Tribunalens bedömning
Tribunalen underkänner för det första sökandens invändningar om åsidosättande av artiklarna 47 och 48 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Tribunalen erinrar i detta avseende om att det, vid ett eventuellt bestridande, ankommer på den behöriga unionsmyndigheten att visa att det finns grund för de skäl som har åberopats mot den berörda personen eller enheten. Av detta följer emellertid inte att rådets påstådda oförmåga att lägga fram bevis för att de skäl som åberopats för att motivera upptagandet av sökanden i bilaga I till förordning nr 359/2011 (
2
), även om denna antas vara styrkt, kränker sökandens rätt till försvar. Det är tvärtom på grund av kravet att bevara effektiviteten av artikel 47 i stadgan om de grundläggande rättigheterna som unionsdomstolen, inom ramen för sin laglighetsprövning av restriktiva åtgärder, måste pröva huruvida de skäl som ligger till grund för dessa åtgärder är välgrundade och, följaktligen, bedöma bevisvärdet av de handlingar som rådet har gett in.
För det andra erinrar tribunalen om att tidningsartiklar kan användas för att styrka förekomsten av vissa faktiska omständigheter när de härrör från flera olika källor och är tillräckligt konkreta, precisa och samstämmiga vad gäller de faktiska omständigheter som beskrivs där.
I förevarande fall har rådet använt olika handlingar av detta slag som stöd för att anta de aktuella restriktiva åtgärderna mot sökanden. När det gäller en artikel som publicerats på The Intercepts (
3
) webbplats anser tribunalen att artikeln stöder rådets påståenden genom att den länkar till en användarmanual för programvaran SIAM, avfattad på engelska, och till en andra manual, avfattad på persiska, på vilken sökandens logotyp förekom. Dessa påståenden stöds av annan bevisning. I en artikel från Commrisk (
4
) redogörs för artikelförfattarens möte med en företrädare för ett teknikbolag som hade försökt sälja en programvara till Iran med funktioner som är ”förunderligt lika” SIAM-programvaran och som frivilligt hade tillhandahållit artikelförfattaren information om denna försäljning.
Det framgår slutligen av en artikel från organisationen ARTICLE 19 (
5
) att nämnda organisation sedan flera år tillbaka har bevakat omfattningen av internetövervakningen i Iran. Denna organisation hade bland annat upptäckt att sökanden, som lyder under det iranska ministeriet för kommunikation och informationsteknik, vilket i sin tur kontrolleras av Irans underrättelsetjänst, använder sig av utrustning för övervakning och censur hos internetleverantörer. Organisationen hade vidare upptäckt att sökanden beordrat avbrott och andra störningar i åtkomsten till internet för Irans högsta nationella säkerhetsråds räkning.
Med hänsyn till den samstämmighet som råder mellan de olika bevisen och de omständigheter under vilka de har författats anser tribunalen att rådet med fog kunde beakta dessa påståenden.
Tribunalen anser slutligen att rådet, i målet vid tribunalen, har redogjort för en rad tillräckligt konkreta, precisa och samstämmiga indicier som gör det möjligt att fastställa att det föreligger en tillräcklig koppling mellan sökanden och den situation som bekämpas i förevarande fall, nämligen de iranska myndigheternas förtryck av fredliga demonstranter, journalister, människorättsförsvarare, studenter eller andra personer som höjer sin röst för att försvara sina legitima rättigheter.
Till att börja med underkänner tribunalen sökandens argument att den inte hade rättslig kapacitet att vidta de åtgärder som har lagts den till last. Tribunalen konstaterar nämligen att även om avlyssning av kommunikation i princip är förbjuden enligt iransk rätt, så är avlyssning emellertid möjlig enligt lag i ett antal fall som har getts en mycket vid definition.
Vidare underkänner tribunalen sökandens argument rörande dess påstådda bristande tekniska förmåga att genomföra övervaknings- och kontrollinsatser avseende användarna av iranska mobilnät. Tribunalen konstaterar nämligen att SIAM-programvarans kommandon riktar sig till samtliga iranska mobiloperatörer och att dessa alltid är skyldiga att svara på dem.
Tribunalen konstaterar till att börja med att användningen av dessa kommandon, i motsats till vad sökanden har påstått, dessutom har den verkan som rådet har beskrivit och inte svarar mot ett legitimt mål. Kommandot ”LocationCustomerList” gör det möjligt att identifiera samtliga användare av ett mobilnät som befinner sig inom ett visst geografiskt område, även om detta område är ungefärligt. Kommandot Force2GNumber, som syftar till att tvinga en mobiltelefon att använda 2G-nätet i stället för de nyare 3G- och 4G-näten, medför att det är omöjligt att se och dela videoklipp från denna telefon. Tribunalen påpekar även att sökanden inte har lagt fram någon bevisning som visar att kommandona ”GetCDR” och ”GetIPDR”, vilka, vad avser det första av dem, används för att se en telefons samtalshistorik och, för det andra av dem, används för att få fram IP-adressen för de enheter i vilka ett visst SIM-kort har aktiverats, endast skulle kunna användas för att besvara de iranska domstolarnas och polismyndigheternas legitima förfrågningar.
Slutligen understryker tribunalen att situationen i Iran präglas av regelbundna utmaningar mot regimen från civilbefolkningens sida, vilka systematiskt slagits ned av myndigheterna i detta land, bland annat med hjälp av metoder för övervakning av internet. Under dessa omständigheter kan det inte uteslutas att kommandon som ursprungligen utformats för ”lagliga” ändamål, såsom”ApplySusp” och ”ApplySuspIP”, vilka gör det möjligt att inaktivera SIM-kort som användare har rapporterat som förlorade eller stulna eller som tillhör personer som har rapporterats som avlidna, missbrukas och används av de iranska myndigheterna för repressiva syften.
(
1
)	Rådets genomförandeförordning (EU) 2023/152 av den 23 januari 2023 om genomförande av förordning (EU) nr 359/2011 om restriktiva åtgärder mot vissa personer, enheter och organ med hänsyn till situationen i Iran (EUT L 20 I, 2023, s. 1).
(
2
)	Rådets förordning (EU) nr 359/2011 av den 12 april 2011 om restriktiva åtgärder mot vissa personer, enheter och organ med hänsyn till situationen i Iran (EUT L 100, 2011, s. 1).
(
3
)	Artikel med titeln ”Hacked documents: How Iran track and control protesters phone”, publicerad den 28 oktober 2022.
(
4
)	Artikel med titeln ”Hacker Leaks Manuals Showing How Iran Uses Mobile Networks to Track Protesters”, publicerad den 31 oktober 2022.
(
5
)	Artikel med titeln ”Iran: New tactics for digital repression as protests continue”, publicerad den 17 november 2022.