Preliminär utgåva
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
föredraget den 11 september 2025(1)
Mål C‑376/24
MT
mot
Comité de direction de l’Autorité des Services et des Marchés Financiers (FSMA)
(begäran om förhandsavgörande från Cour d’appel de Bruxelles (Appellationsdomstolen i Bryssel, Belgien))
” Begäran om förhandsavgörande – Finansiella tjänster – Förordning (EU) nr 596/2014 – Röjande av insiderinformation och marknadsmissbruk – Huruvida röjandet av insiderinformation är olagligt – Undantag – Artikel 10 – Röjande av insiderinformation som sker som ett normalt led i fullgörande av verksamhet eller åligganden – Artikel 21 – Offentliggörande av insiderinformation inom ramen för journalistisk verksamhet – Pressfrihet och yttrandefrihet – En politisk ledares spridning av insiderinformation om privatiseringen av ett offentligt företag ”
1.        I det mål som har föranlett denna begäran om förhandsavgörande prövas giltigheten av den påföljd som ålagts en politisk ledare som i intervjuer med medier offentliggjort information som kan anses vara insiderinformation i den mening som avses i direktiv 2003/6/EG(2) och förordning (EU) nr 596/2014.(3)
2.        Den omtvistade informationen avsåg den förestående privatiseringen av ett viktigt belgiskt statligt företag. Den som lämnade informationen hävdar att han agerade för att väcka en debatt om denna fråga av allmänt intresse och i sin egenskap av politisk ledare.
3.        I det nationella målet står den grundläggande rätten till yttrande- och informationsfrihet (i detta fall för en politisk ledare) mot intresset av att skydda finansmarknadernas integritet, vilket tar sig konkret uttryck i förbudet mot att röja insiderinformation.
I.      Tillämpliga bestämmelser
A.      Unionsrätt
1.      Direktiv 2003/6
4.        Skäl 44 har följande lydelse:
”Detta direktiv respekterar de grundläggande rättigheter och iakttar de principer som bland annat erkänns i Europeiska unionens stadga om grundläggande rättigheter [(nedan kallad stadgan)], särskilt artikel 11 i densamma, och artikel 10 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna [(nedan kallad Europakonventionen)]. Detta direktiv hindrar alltså inte på något sätt medlemsstaterna från att tillämpa sina konstitutionella bestämmelser om pressfrihet och yttrandefrihet i medierna.”
5.        I artikel 2 föreskrivs följande:
”1.      Medlemsstaterna skall förbjuda varje person som avses i andra stycket och som förfogar över insiderinformation att utnyttja denna för att förvärva eller avyttra, eller försöka förvärva eller avyttra, finansiella instrument som omfattas av denna information, för egen eller annans räkning, direkt eller indirekt.
Första stycket skall tillämpas på varje person som förfogar över denna information
…
c)      genom att ha tillgång till information i sin anställning, i sin verksamhet eller under sina åligganden, eller
…”
6.        Artikel 3 har följande lydelse:
”Medlemsstaterna skall förbjuda varje person som omfattas av förbudet i artikel 2
a)      att röja sådan insiderinformation till annan person, utom i fall då röjandet sker som ett normalt led i fullgörande av tjänst, verksamhet eller åligganden, eller
b)      att på grundval av sådan insiderinformation föreslå eller förmå någon annan person att förvärva eller avyttra finansiella instrument som omfattas av informationen.”
2.      Förordning nr 596/2014
7.        I skäl 77 anges följande:
”Denna förordning står i överensstämmelse med de grundläggande rättigheter och principer som erkänns i [stadgan]. Denna förordning bör således tolkas och tillämpas i överensstämmelse med dessa rättigheter och principer. När denna förordning hänvisar till bestämmelserna om tryckfrihet och yttrandefrihet i andra media såväl som de bestämmelser och normer som är tillämpliga på journalistyrket, bör hänsyn tas till de friheterna som de garanteras i unionen och medlemsstaterna och som de erkänns enligt artikel 11 i stadgan samt andra relevanta bestämmelser.”
8.        I artikel 7 (”Insiderinformation”) återges i huvudsak de definitioner som angavs i direktiven 2003/6 och 2003/124.(4)
9.        I artikel 8 (”Insiderhandel”) föreskrivs följande:
”1.      Vid tillämpningen av denna förordning anses insiderhandel föreligga när en person förfogar över insiderinformation och utnyttjar denna genom att för egen eller annans räkning, direkt eller indirekt, förvärva eller avyttra finansiella instrument som denna information rör. Att utnyttja insiderinformation genom att återkalla eller ändra en handelsorder som avser ett finansiellt instrument som informationen rör, när handelsordern lades innan personen fick tillgång till insiderinformationen, ska också anses vara insiderhandel.
…
…
4.      Denna artikel är tillämplig på varje person som förfogar över insiderinformation till följd av att den personen
…
c)      har tillgång till informationen genom fullgörandet av tjänst, verksamhet eller åligganden
…
Denna artikel är även tillämplig på alla personer som förfogar över insiderinformation under andra omständigheter än de som avses i första stycket om denna person inser eller borde ha insett att det rör sig om insiderinformation.
…”
10.      I artikel 10 (”Olagligt röjande av insiderinformation”) föreskrivs följande:
”1.      Vid tillämpningen av denna förordning anses olagligt röjande av insiderinformation föreligga när en person förfogar över insiderinformation och röjer den informationen till en annan person, utom i fall då röjandet sker som ett normalt led i fullgörande av tjänst, verksamhet eller åligganden.
Denna punkt ska tillämpas på alla fysiska och juridiska personer i de situationer och under de omständigheter som avses i artikel 8.4.
…”
11.      Artikel 21 (”Offentliggörande eller spridning av information i medierna”) har följande lydelse:
”Om information offentliggörs eller sprids och om rekommendationer tas fram eller sprids för journalistiska ändamål(5) eller andra uttrycksformer i medierna, ska sådant offentliggörande eller sådan spridning av information, vid tillämpning av [artikel] 10 …, bedömas med beaktande av bestämmelserna om tryckfrihet och yttrandefrihet i andra medier samt de regler och normer som är tillämpliga på journalistyrket, om inte
a)      de berörda personerna eller personer nära knutna till dessa direkt eller indirekt får fördel eller vinst från offentliggörandet eller spridandet av den aktuella informationen, eller
b)      informationen offentliggörs eller sprids med avsikt att vilseleda marknaden när det gäller utbud och efterfrågan av eller pris på ett finansiellt instrument.”
B.      Nationell rätt. Loi du 2 août 2002 relative à la surveillance du secteur financier et aux services financiers(6)
12.      I artikel 2 definieras begreppet insiderinformation på samma sätt som i direktiven 2003/6 och 2003/124 och således i förordning nr 596/2014.
13.      I artikel 25 föreskrivs följande:
”§ 1.      Det är förbjudet för var och en
1.      som förfogar över information som den inser eller borde inse är insiderinformation
a)      att för egen eller annans räkning, direkt eller indirekt förvärva eller avyttra, eller försöka förvärva eller avyttra, sådana finansiella instrument som omfattas av denna information,
b)      röja insiderinformation till någon annan person, utom i fall då röjandet sker som ett normalt led i fullgörande av tjänst, verksamhet eller åligganden,
…
4.      att sprida information eller rykten via media, internet eller på annat sätt som ger eller kan ge falska eller vilseledande uppgifter om finansiella instrument, när [personen] visste eller borde ha vetat att uppgifterna var falska eller vilseledande.
När det gäller journalister som handlar inom ramen för sin yrkesutövning ska denna spridning av information bedömas med beaktande av de regler som gäller för deras yrke, såvida inte dessa personer direkt eller indirekt får fördelar eller vinning av spridningen av sådan information.”
II.    Faktiska omständigheter, det nationella målet och tolkningsfrågor
14.      År 2016 var Bpost, ett offentligrättsligt aktiebolag i vilket staten ägde mer än 50 procent av aktierna, den största aktören inom postsektorn i Belgien och dess aktier var noterade på Brysselbörsen (Belgien) (Euronext).
15.      MT var en socialistisk politiker i ansvarsställning. Han hade tidigare varit minister för offentliga företag i den federala regeringen från januari 2013 till oktober 2014. Efter parlamentsvalet 2014 hamnade Socialistpartiet i opposition och 2016 innehade MT ledande befattningar i detta parti och i Union nationale des mutualités socialistes – Solidaris.
16.      År 2015 visade den nya belgiska regeringen sig villig att minska statens andel i offentliga företag till under 50 procent, vilket blev föremål för debatt i Belgiens parlament. Antagandet av en ny lag om offentliga företag i december 2015(7) kritiserades av en facklig ledare i en belgisk tidning med följande ord: ”I går, torsdag, antogs i parlamentet det lagförslag som möjliggör privatisering, utan att det krävs någon blockerande minoritet, av börsnoterade statliga företag, nämligen Bpost och Proximus. Detta innebär slutet för det statliga företaget.”(8)
17.      Bposts bolagsordning ändrades vid en ordinarie och extra bolagsstämma den 11 maj 2016 för att möjliggöra en privatisering av bolaget.(9) Den 12 maj 2016 kommenterade en belgisk tidning resultatet av dessa bolagsstämmor och talade om ”privatiseringen av Bpost”.(10)
18.      Den 27 maj 2016 angav MT, som svar på en fråga han fick i RTBF:s radioprogram ”Matin Première”, att Bpost inom kort skulle komma att förlora sin ställning som statligt bolag, varvid han förklarade följande: ”Staten kommer att sälja en del av sina aktier … Det kommer att ske inom några timmar.” Han tillade att förlusten av ställningen som offentligt företag skulle ske inom ramen för ett närmande till en annan europeisk postoperatör, eftersom man förhandlade om försäljningen av tio procent av aktierna i Bpost till den nederländska postoperatören PostNL.
19.      MT bekräftade och kompletterade denna information samma dag till en journalist från webbportalen www.lavenir.net och i en intervju med tidningen Le Soir.
20.      Den 27 maj 2016 bad Bpost Autorité belge des services et des marchés financiers (den belgiska finansmarknadsmyndigheten) (nedan kallad FSMA) att avbryta handeln med bolagets aktie på börsen. Samtalen om fusionen mellan Bpost och PostNL avbröts och fusionen genomfördes aldrig.(11)
21.      Den 28 juli 2016 inledde FSMA en utredning om MT:s uttalanden. MT uppmanades att inge ett yttrande, liksom SL, generalsekreterare för postsektorn vid Centrale Générale des Services Publics (Allmänna centralen för offentliga tjänster) (nedan kallad CGSP).(12)
22.      Enligt beslutet att begära förhandsavgörande(13) klandrade FSMA MT för att, under förmiddagen fredagen den 27 maj 2016, ha meddelat
”a)      att det fanns ett projekt avseende en stundande privatisering av Bpost till [en] radiojournalist i programmet ’Matin Première’ som sändes direkt i etern på RTBF och således gick ut till alla som lyssnade på detta program, och
b)      information om att staten planerade att avyttra ett tiotal procent av kapitalet i Bpost inom ramen för ett närmande till en annan europeisk operatör som lämnats till en journalist på webbplatsen L’Avenir.net och således till samtliga läsare av den artikel i vilken dessa uppgifter återgavs.”
23.      Efter flera provisoriska beslut, som överklagades av MT, men utan framgång, beslutade sanktionskommissionen vid FSMA slutligen den 11 maj 2023
”…
2)      att fastställa att MT har åsidosatt artikel 25 1 § 1. b) i lagen av den 2 augusti 2002, genom att lämna en upplysning som han insåg eller borde ha insett var insiderinformation utanför fullgörandet av sin tjänst, sin verksamhet eller sina åligganden,
3)      att, enligt artikel 72.3 i lagen av den 2 augusti 2002, ålägga MT böter på 12 500 [euro].”
24.      MT har överklagat detta beslut till Cour d’appel de Bruxelles (Appellationsdomstolen i Bryssel, Belgien), finansmarknadsavdelningen. FSMA har bestritt överklagandet.
25.      MT har anfört följande:
–        Han har inte brutit mot artikel 25 i lagen av den 2 augusti 2002, eftersom spridandet av insiderinformation avser röjande till ”en annan person”, utom i fall då röjandet sker som ett normalt led i ”fullgörande av tjänst, verksamhet eller åligganden”. MT har gjort gällande att han inte har röjt den påstådda insiderinformationen till ”en person”, utan till lyssnarna i allmänhet utan åtskillnad och att den information som röjts således än mindre var avsedd att vilseleda investerarna.
–        Förbudet mot att röja insiderinformation är inte tillämpligt på en person som handlar i fullgörandet av sina åligganden, vilket han gjorde i den aktuella situationen.
–        Även om han skulle erkänna att han har röjt insiderinformation, är undantaget från förbudet att röja sådan information (artikel 21 i förordning nr 596/2014) för att garantera yttrandefriheten tillämpligt. Begreppet offentliggörande eller spridning av information ”i medierna” bör tolkas så, att det inte
är begränsat till journalisters offentliggörande av information.
–        Han gjorde sina offentliga uttalanden i media inom ramen för fullgörandet av sina åligganden som tidigare minister för statliga företag och medlem av Socialistpartiets nationella presidium. Han inte har fått någon fördel av detta, tvärtom, och att han inte haft för avsikt att vilseleda marknaden. Hans uttalanden var vidare nödvändiga för fullgörandet av hans politiska åligganden och verksamhet och innebar ett utövande av hans yttrandefrihet enligt artikel 11 i stadgan och artikel 10 i Europakonventionen.
26.      FSMA har anfört följande:
–        Artikel 21 i förordning nr 596/2014 innehåller ett undantag från förbudet att sprida insiderinformation, som uteslutande är tillämpligt på journalister, eller på sin höjd på offentliggörande av information som görs för journalistiska ändamål och kan således endast avse dem som, även om de inte utövar journalistyrket, kan visa att de fullgör en motsvarande tjänst, en motsvarande verksamhet eller motsvarande åligganden.
–        Det kan inte utvidgas till att omfatta uttalanden eller förklaringar som görs av personer som kallar sig politiker och som agerar för ”politiska ändamål”.
–        Offentliggörandet av den transaktion som Bpost planerade att genomföra var inte nödvändigt och inte heller proportionerligt som ”politisk” opposition mot regeringens ”politik” avseende privatisering av statliga företag. MT hade kunnat motsätta sig privatisering av ett belgiskt statligt företag på annat sätt än att sprida insiderinformation.
–        För att undantaget i artikel 21 i förordning nr 596/2014 ska vara tillämpligt krävs att ett nära samband föreligger mellan röjandet och fullgörandet av personens tjänst, verksamhet eller åligganden.
27.      Mot bakgrund av detta har Cour d’appel de Bruxelles, (Appellationsdomstolen i Bryssel), finansmarknadsavdelningen hänskjutit följande frågor till domstolen för förhandsavgörande:
”1)      Ska artikel 3 i direktiv 2003/6, jämförd med artiklarna 11 och 52 i stadgan om de grundläggande rättigheterna, artikel 10 i Europakonventionen och likabehandlingsprincipen, i den del den avser ett förbud mot att ’röja sådan insiderinformation till annan person, utom i fall då röjandet sker som ett normalt led i fullgörande av tjänst, verksamhet eller åligganden’, tolkas så, att den förbjuder röjande av insiderinformation i media (radio och webbplatser för tryckta medier) av en person som har egenskapen av politiker, tidigare minister och medlem i ett oppositionsparti och som uttalar sig i media i denna egenskap, samt som genom denna spridning söker väcka en offentlig debatt i en fråga av allmänt intresse och på så sätt kritisera ett privatiseringsprojekt, utan att hans åligganden normalt sätt omfattar denna typ av spridning av insiderinformation i media?
2)      Ska artikel 21 i Europaparlamentets och rådets förordning nr 596/2014 av den 16 april 2014 om marknadsmissbruk, jämförd med samma principer som dem som anges i föregående fråga, tolkas så, att den har ett tillämpningsområde som är begränsat till offentliggörande och spridning av insiderinformation av journalister, eller är den även tillämplig på offentliggörande eller spridning av insiderinformation i media av en person, såsom en politiker som tidigare varit minister och är medlem i att oppositionsparti, som genom denna spridning söker väcka en offentlig debatt i en fråga av allmänt intresse och på så sätt kritisera ett privatiseringsprojekt?”
III. Förfarandet vid EU-domstolen
28.      Begäran om förhandsavgörande inkom till domstolens kansli den 28 maj 2024.
29.      MT, FSMA och Europeiska kommissionen har inkommit med skriftliga yttranden och de medverkade vid förhandlingen som hölls den 22 maj 2025.
IV.    Bedömning
30.      De båda tolkningsfrågorna kan bedömas gemensamt. Det måste först fastställas vilken unionsrättslig bestämmelse som av tidsmässiga skäl är tillämplig i målet.
A.      Tillämpliga bestämmelser
31.      Den hänskjutande domstolen hänvisar utan åtskillnad till direktiv 2003/6 och förordning nr 596/2014.
32.      Artiklarna 10 och 21 i förordning nr 596/2014 är tillämpliga från och med den 3 juli 2016.(14) När det påstådda röjandet av insiderinformation skedde (den 27 maj 2016) var direktiv 2003/6 fortfarande i kraft, och artikel 3 i detta direktiv skulle därför vara den avgörande bestämmelsen för att avgöra målet.
33.      Den hänskjutande domstolen tycks antyda att artiklarna 10 och 21 i förordning nr 596/2014 kan tillämpas, eftersom de innehåller ett ”mindre strängt” regelverk än det tidigare.(15)
34.      Det skulle vara möjligt att tillämpa den senare, mer fördelaktiga lagen om belgisk rätt skulle föreskriva det i fråga om olagliga handlingar som bestraffas genom förvaltningsrättsliga påföljder. Detta är något som det ankommer på den hänskjutande domstolen att avgöra.
35.      Om denna lösning är möjlig enligt nationell rätt skulle artiklarna 10 och 21 i förordning nr 596/2014 retroaktivt påverka händelser som inträffade innan dessa bestämmelser blev tillämpliga, förutsatt att deras innehåll är mer fördelaktigt än artikel 3 i direktiv 2003/6.
36.      Artikel 3 a i direktiv 2003/6 har en lydelse som är jämförbar med artikel 10.1 första stycket i förordning nr 596/2014. Båda bestraffar olagligt röjande av insiderinformation till tredje part, såvida detta inte sker som ett normalt led i fullgörande av tjänst, verksamhet eller åligganden. Därför innehåller båda i detta avseende ett liknande undantag.(16)
37.      Artikel 21 i förordning nr 596/2014 har dock tillkommit, vilken ger ett starkare skydd för offentliggörande eller spridning av information i medierna. Vid bedömningen av huruvida en person har gjort sig skyldig till det beteende som är straffbart enligt artikel 10 i den förordningen (olagligt röjande av insiderinformation) ska hänsyn tas till de bestämmelser som reglerar pressfriheten och yttrandefriheten.
38.      Enligt EU-domstolen har artikel 21 i förordning nr 596/2014 och artikel 3 i direktiv 2003/6 inte ”samma innebörd och räckvidd vad gäller en journalists röjande av insiderinformation”.(17) Den har dessutom slagit fast att det, beroende på hur artikel 21 i förordning nr 596/2014 tolkas, kan bedömas om dess ”bestämmelser … är mindre stränga … än bestämmelserna i direktiv 2003/6”.(18)
39.      Enligt min mening är den ordning som fastställs för röjande av insiderinformation inom journalistisk verksamhet (artikel 21 i förordning nr 596/2014) mer fördelaktig än den som generellt gäller för andra yrkesutövare som ett led i fullgörande av tjänst, verksamhet eller åligganden.(19)
40.      Jag kommer därför att inrikta mig på att bedöma huruvida en politisk ledare som gör uttalanden som eventuellt röjer insiderinformation för allmänheten i den mening som avses i artikel 10 i förordning nr 596/2014 kan omfattas av bestämmelserna i artikel 21 i samma förordning.
B.      Svar på tolkningsfrågorna
41.      Jag kommer att lägga upp min redogörelse på följande sätt: a) Först kommer jag att bedöma tolkningen av artikel 21 i förordning nr 596/2014, både i sig och i förhållande till omständigheterna i förevarande mål, och b) därefter jag kommer att behandla den inverkan som artikel 10.1 i förordning nr 596/2014 kan ha, inbegripet de krav som följer av skyddet av yttrande- och informationsfriheten.(20)
1.      Tolkning av artikel 21 i förordning nr 596/2014
a)      Allmänna anmärkningar
42.      Genom artikel 21 i förordning nr 596/2014 införs en särskild regel för bedömning av huruvida det föreligger ”olagligt röjande av insiderinformation” när information offentliggörs eller sprids för journalistiska ändamål eller andra uttrycksformer i medierna.
43.      I dessa fall ska offentliggörandet eller spridningen av information bedömas
–        ”med beaktande av bestämmelserna om tryckfrihet och yttrandefrihet i andra medier samt de regler och normer som är tillämpliga på journalistyrket”,
–        om inte de berörda personerna (eller personer nära knutna till dessa direkt eller indirekt) får fördel eller vinst från offentliggörandet eller spridandet av den aktuella informationen, eller informationen offentliggörs eller sprids med avsikt att vilseleda marknaden när det gäller utbud och efterfrågan av eller pris på ett finansiellt instrument.
44.      EU-domstolen har redan tolkat artiklarna 10 och 21 i förordning nr 596/2014 i samband med offentliggörande av uppgifter för journalistiska ändamål.(21) Den har i korthet slagit fast att undantaget i artikel 21 i förordning nr 596/2014 omfattar spridning av insiderinformation som sker inom ramen för journalistisk verksamhet, i vid bemärkelse.(22)
45.      Om jag inte misstar mig har ännu ingen dom meddelats om offentliggörande av insiderinformation för ”… andra uttrycksformer i medierna” i den mening som avses i artikel 21 i förordning nr 596/2014. Eftersom bestämmelsen inte hänvisar till nationell rätt, krävs det en enhetlig tolkning inom ramen för unionsrätten, varvid det krävs att ”inte bara dess lydelse beaktas, utan också dess sammanhang samt de mål och syften som eftersträvas med den rättsakt som bestämmelsen ingår i”.(23)
46.      De parter som har yttrat sig i målet intar motsatta ståndpunkter när det gäller den formulering som ska tolkas:
–        MT och kommissionen förespråkar en vid tolkning, så att den inte bara gäller journalister utan även röjande av insiderinformation av politiker eller experter när de deltar i journalistisk verksamhet i medierna.
–        FMSA anser däremot att denna formulering är begränsad och endast gäller journalister och de aktiviteter som är nödvändiga och proportionerliga för utövandet av deras verksamhet. Enligt FMSA är det endast journalister som kan vara oberoende och iaktta de regler och normer som är tillämpliga på journalistyrket.
47.      Jag anser att den tolkning som kommissionen och MT förespråkar är den lämpligaste av följande skäl.
48.      Sett till ordalydelsen avser hänvisningen till ”andra uttrycksformer i medierna”, som alternativ till ”journalistiska ändamål”, spridning av information som: a) sker i medierna, i vid bemärkelse, b) inte är begränsad till journalister, och c) kan omfatta uttrycksformer som inte är direkt journalistiska, det vill säga ”andra uttrycksformer”.
49.      Bestämmelsen är avsedd att omfatta spridning av information som, även om den inte har offentliggjorts av journalister, sprids i medierna av personer med andra egenskaper (t.ex. politiker, experter eller kommentatorer).
50.      Enligt min mening omfattar denna bestämmelse en politisk ledare som gör uttalanden med informativt innehåll, av intresse för allmänheten, via radio, tryckta eller digitala medier, som sedan tas upp och sprids av någon av dessa medier.
51.      Visserligen utförs den journalistiska verksamheten i princip av journalisterna själva. Artikel 21 i förordning nr 596/2014 har emellertid inte velat begränsa det skydd som bestämmelsen ger enbart till journalister, utan har utvidgat det till att omfatta även personer som röjer viss information i medierna.
52.      Det är just ”offentliggörande eller spridning av information i medierna” som skyddas, i objektivt och inte subjektivt hänseende. I detta sammanhang spelar det ingen roll om det är journalisterna själva som utför det eller andra personer som vänder sig till dessa medier för att förmedla informationen.
53.      Hänvisningen till ”de regler och normer som är tillämpliga på journalistyrket” innebär enligt min mening inte att tillämpningen av artikel 21 i förordning nr 596/2014 ska begränsas till journalister. I bestämmelsen nämns visserligen de regler normer som är tillämpliga på journalistyrket, men också ”bestämmelserna om tryckfrihet och yttrandefrihet i andra medier”. Dessa andra bestämmelser avser inte enbart de yrkesetiska regler som gäller för journalister som sådana, utan även de som generellt reglerar verksamheten inom alla medier.
54.      En systematisk och teleologisk tolkning av det omtvistade uttrycket leder till samma resultat.
55.      Syftet med förordning nr 596/2014 är att garantera finansmarknadernas integritet i Europeiska unionen och att höja investerarnas förtroende för dem. Detta förtroende bygger bland annat på att investerarna tillförsäkras likabehandling och skydd mot obehörigt utnyttjande av insiderinformation.(24)
56.      Vid en första anblick skulle detta mål bättre uppnås om skyddet (enligt artikel 21 i förordning nr 596/2014) mot påföljder för offentliggörande av insiderinformation begränsades till journalister och inte omfattade andra personer. På så sätt skulle man förhindra att personer som inte är journalister, såsom politiska ledare eller experter, kan dra nytta av det privilegium som artikel 21 i förordning nr 596/2014 ger.
57.      Ett sådant synsätt skulle dock bortse från att målen att skydda integriteten hos unionens finansmarknader och investerarnas förtroende för dem måste uppnås med iakttagande av ”bestämmelserna om tryckfrihet och yttrandefrihet i andra media … som de garanteras i unionen och medlemsstaterna och som de erkänns enligt artikel 11 i stadgan …”.(25)
58.      Grundläggande friheter är viktiga i ett demokratiskt samhälle, vilket kräver en vid tolkning av de begrepp som ligger till grund för dem. Det särskilda undantaget (från förbudet mot spridning av insiderinformation) i artikel 21 i förordning nr 596/2014 för spridning för journalistiska ändamål eller andra uttrycksformer i medierna, kopplas till tryckfriheten och yttrandefriheten.(26)
59.      EU-domstolen har tolkat uttrycket ”behandling av personuppgifter som sker uteslutande för journalistiska ändamål” i artikel 9 i direktiv 95/46 med hjälp av mycket öppna kriterier:(27)
–        ”Journalistisk verksamhet” är sådan verksamhet som syftar till att sprida information, åsikter eller idéer till allmänheten, oberoende av genom vilket medium detta sker.(28)
–        Undantaget ska inte tillämpas endast på medieföretag, utan på alla personer som är journalistiskt verksamma.(29)
–        Den omständigheten att en person inte är journalist till yrket kan inte utesluta att undantaget för journalistisk verksamhet kan vara tillämpligt på det aktuella videoklippet och på offentliggörandet av detsamma på en webbplats.(30)
–        Mediet för informationsspridningen, antingen det är traditionellt, som papper eller radio, eller elektroniskt, som internet, är inte avgörande för om behandlingen ska anses ske ”uteslutande för journalistiska ändamål”.(31)
60.      Om denna rättspraxis har fastställts med avseende på en bestämmelse som begränsade dess tillämpning till uteslutande journalistiska ändamål, finns det än större skäl till att den ska anses omfatta en annan bestämmelse (som artikel 21 i förordning nr 596/2014) som inte innehåller detta adverb och som avser, i mycket vidare ordalag, spridning av information ”för journalistiska ändamål eller andra uttrycksformer i medierna”.(32)
61.      Ur denna synvinkel finner tillämpningen av artikel 21 i förordning nr 596/2014 på politiska ledare som framträder i medierna (vare sig det är genom intervjuer, presskonferenser eller liknande evenemang) och i detta sammanhang röjer information som påstås vara insiderinformation av allmänt intresse, också stöd i Europadomstolens praxis avseende artikel 10 i Europakonventionen.
62.      Innebörden och räckvidden av artikel 10 i Europakonventionen, som motsvarar artikel 11 i stadgan,(33) ska vägleda tolkningen av denna bestämmelse i stadgan, i enlighet med artikel 52.3, som ett minimiskydd.(34)
63.      Europadomstolen har upprepade gånger erkänt mediernas avgörande roll när det gäller att underlätta och främja allmänhetens rätt att ta emot och sprida information och idéer.(35) Den har också slagit fast att uppgiften att skapa olika ”plattformar för offentlig debatt inte är begränsad till [konventionell] press …”.(36)
64.      Jag kommer att hänvisa till denna rättspraxis för att visa att en tolkning av artikel 21 i förordning nr 596/2014 som hindrar politiska ledare från att sprida information av allmänt intresse genom medierna, under omständigheter som de i förevarande mål, inte skulle vara förenlig med artikel 11 i stadgan.
65.      När en politisk ledare sprider information av allmänt intresse under en intervju i ett radioprogram eller i uttalanden till en tidning, vare sig tryckt eller digital, utför han eller hon antingen en verksamhet för journalistiska ändamål (i den mening som anges ovan) eller, i sista hand, en verksamhet som syftar till att uttrycka sig i medierna.
b)      Överväganden i förevarande mål
66.      MT avsåg att informera allmänheten om den förestående privatiseringen av företaget Bpost (som till största delen ägdes av staten) genom att det delvis skulle integreras med företaget PostNL. MT försökte därmed väcka en allmän debatt om lämpligheten av den belgiska regeringens åtgärder.
67.      Den hänskjutande domstolen anser att sådan information i sig kan betecknas som insiderinformation i den mening som avses i förordning nr 596/2014. Den avvisar särskilt MT:s argument att privatiseringen av Bpost redan var offentlig information.
68.      Enligt den hänskjutande domstolen gjorde ändringarna av lagen om offentliga företag (december 2015) och bolagsordningen (11 maj 2016) privatiseringen av Bpost möjlig, men ”det innebar inte att det fanns ett konkret projekt för att genomföra privatiseringen av företaget”.(37)
69.      Som FSMA påpekade vid förhandlingen framgick det av MT:s uttalanden att privatiseringen av Bpost var nära förestående, att den skulle ske i samarbete med en annan europeisk postoperatör och att en tiondel av den belgiska statens aktier i detta offentliga företag skulle säljas. Dessa preciseringar kan i princip styrka den hänskjutande domstolens uppfattning att den information som MT lämnade ut var insiderinformation.
70.      Eftersom begäran om förhandsavgörande inte innehåller någon fråga om arten av den information som lämnades, ska EU-domstolen respektera den hänskjutande domstolens bedömning i detta avseende.(38)
71.      Om man således utgår från att det rör sig om insiderinformation, skulle offentliggörandet eller spridningen av denna i medierna vara tillåtet om det skedde i enlighet med de villkor (positiva och negativa) som föreskrivs i artikel 21 i förordning nr 596/2014.
72.      De positiva villkoren har jag redan behandlat i föregående punkter: de är uppfyllda när den som offentliggör eller sprider information gör det för journalistiska ändamål eller andra uttrycksformer i medierna. Så var fallet i förevarande mål.
73.      När det gäller de negativa villkoren kräver tillämpningen av artikel 21 i förordning nr 596/2014 att a) de berörda personerna eller personer nära knutna till dessa inte direkt eller indirekt får fördel eller vinst från offentliggörandet eller spridandet av den aktuella informationen, eller b) informationen inte offentliggörs eller sprids med avsikt att vilseleda marknaden när det gäller utbud och efterfrågan av eller pris på ett finansiellt instrument.
74.      Den hänskjutande domstolen konstaterar uttryckligen att dessa negativa villkor var uppfyllda i förevarande mål: ”Det har inte bestritts att MT, i förevarande mål, inte har fått någon fördel eller vinst av det offentliggörande som tillskrivs honom, och att han inte heller har gjort detta med avsikt att vilseleda marknaden.”(39)
75.      Den hänskjutande domstolen verkar också (underförstått) utesluta att offentliggörandet av insiderinformationen medförde en indirekt fördel eller vinst för MT, hans politiska parti och den ömsesidiga försäkringskassa som han tillhörde, genom att privatiseringen av Bpost avbröts.
76.      Jag anser att den ”fördel eller vinst” som avses i artikel 21 i förordning nr 596/2014 i första hand är av ekonomisk karaktär, det vill säga att den påverkar den ekonomiska situationen för den som sprider nyheten eller för personer som är knutna till denne. Den politiska fördel som MT eventuellt erhöll genom att sprida nyheten kan därför inte klassificeras som en vinst i den mening som avses i artikel 21 i förordning nr 596/2014. En motsatt tolkning skulle avsevärt begränsa tillämpningsområdet för detta undantag, eftersom nästan varje röjande av information kan medföra någon form av indirekt fördel, inte nödvändigtvis ekonomisk, för den som lämnar informationen.
77.      Den hänskjutande domstolen ansluter sig till MT:s ståndpunkt och frågar sig
–        ”huruvida artikel 21 i förordning nr 596/2014 kan tillämpas på honom, såsom en mer gynnande bestämmelse och i den mån [MT] har hävdat att han agerat inom ramen för ett åliggande som tidigare minister och politiker inom ett oppositionsparti och i syfte att varna allmänheten om ett projekt avseende en privatisering av ett framstående statligt bolag” eller
–        om ”han allmänt kan göra gällande undantaget beträffande en spridning som ett normalt led i fullgörandet av sina åligganden, i vart och ett av fallen med beaktande av att det röjande som han klandras för utgörs av en spridning i media, som han påstår sig ha gjort i syfte att väcka en politisk debatt”.(40)
78.      Svaret på denna dubbla fråga måste vara jakande, om spridandet av informationen har skett i enlighet med de villkor som föreskrivs i artikel 21 i förordning nr 596/2014.
79.      Genom att röja information om en framtida åtgärd från regeringen i dess egenskap av majoritetsägare i Bpost agerade MT i sin egenskap av ledare för ett oppositionsparti(41) som var motståndare till privatiseringen av detta offentliga företag. Han avslöjade inte enbart företagsinformation som antagits av de ledningsorganen i ett privat företag, utan ett förestående politiskt beslut av regeringen, och han gjorde detta i syfte att, när det ännu fanns möjlighet, väcka en ”politisk debatt” om detta beslut.
80.      Denna omständighet förflyttar tvisten till det politiska området, där de olika partiernas ståndpunkter i frågor som är av betydelse för det offentliga livet inte bör begränsas, utom av tvingande skäl.
2.      Betydelsen av artikel 10 i förordning nr 596/2014
81.      Artikel 21 i förordning nr 596/2014 är en särskild regel (lex specialis) som behandlar ett av de fall som omfattas av den allmänna undantagsregeln i artikel 10 på ett mer fördelaktigt sätt.
82.      Artikel 10 i förordning nr 596/2014 definierar vad som avses med olagligt röjande av insiderinformation (”när en person förfogar över insiderinformation och röjer den informationen till en annan person”) och inför ett undantag som är mycket vidsträckt: ”utom i fall då röjandet sker som ett normalt led i fullgörande av tjänst, verksamhet eller åligganden”.(42)
83.      Detta undantag får särskild betydelse i artikel 21 i förordning nr 596/2014 för offentliggörande eller spridning av information för journalistiska ändamål eller andra uttrycksformer i medierna. I artikel 21 specificeras, på grund av dess särskilda betydelse, en verksamhet (journalistik i vid bemärkelse) som ska omfattas av undantaget, i syfte att skydda tryckfriheten och yttrandefriheten.
84.      EU-domstolens överväganden i domen Autorité des marchés financiers om förhållandet mellan artiklarna 10 och 21 i förordning nr 596/2014 kompletteras i punkterna 78 och 81 med att de allmänna kraven på nödvändighet och proportionalitet (för röjande av insiderinformation)(43) måste
iakttas och ska bedömas mot bakgrund av artikel 11 i stadgan.(44)
85.      Mot denna bakgrund kommer jag att granska de båda kraven.
a)      Nödvändighet
86.      Huruvida det är nödvändigt att sprida insiderinformation, när den som sprider informationen är en politisk ledare som deltar i journalistisk verksamhet, beror på om spridningen är det lämpligaste sättet att informera allmänheten om en viktig uppgift om det politiska livet.
87.      Det handlar alltså inte om att bedöma nödvändigheten generellt, utan mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i varje enskilt fall. I domen Autorité des marchés financiers, angav EU-domstolen att det är nödvändigt för journalisten att kontrollera de uppgifter som denne har fått kännedom om.(45)
88.      Den information som MT röjde kunde ha påverkat börskursen för det statliga företaget Bpost, även om den faktiska påverkan inte tycks ha varit betydande. Alternativet till att tillkännage att företaget skulle privatiseras omedelbart var att vänta på att Bpost skulle meddela detta till finansmyndigheten och allmänheten.
89.      MT var dock en politisk ledare som tillhörde ett oppositionsparti och ansåg att hans ansvar som sådan föranledde honom att i förväg avslöja den förestående privatiseringen av Bpost, som skulle genomföras genom ett regeringsbeslut. Han försökte på så sätt väcka en offentlig debatt om frågan och, utifrån sina politiska övertygelser, förhindra privatiseringen.
90.      Var det nödvändigt att röja den insiderinformation som MT hade om Bpost för att kunna utöva sitt politiska ansvar på ett normalt sätt?
91.      FSMA hävdar att MT:s röjande av insiderinformation inte var nödvändigt, eftersom debatten om privatiseringen av offentliga företag redan hade ägt rum i Belgien under diskussionerna inför antagandet av lagen av den 16 december 2015 om reformen av offentliga företag. FSMA menar vidare MT kunde ha ”återupplivat” denna debatt 2016 utan att behöva sprida så detaljerad information som den som MT röjde i medierna.
92.      MT är av motsatt uppfattning och anser att det mest lämpliga sättet att uppnå målet att väcka en offentlig debatt om privatiseringen och den (delvisa) fusionen av Bpost med PostNL var att avslöja och sprida information om de pågående hemliga förhandlingarna.
93.      Det ankommer på den hänskjutande domstolen att i slutändan avgöra huruvida det var nödvändigt att sprida nyheten. Utan att ha för avsikt att göra en bedömning i den hänskjutande domstolens ställe anser jag att denna information kan betraktas som nödvändig, om man beaktar det syfte som MT försökte uppnå genom att avslöja den förestående privatiseringen av Bpost.
94.      Privatiseringen av ett så viktigt offentligt företag som Bpost, Belgiens största postoperatör, tillsammans med en minskning av statens aktiekapital, var en politiskt känslig fråga som berörde allmänintresset. Det normala utövandet av en politisk ledares uppgifter innebär bland annat att väcka debatt om denna typ av frågor.
95.      Det hör också till en oppositionspolitikers ansvar att avslöja kommande regeringsbeslut av allmänt intresse som hålls hemliga för allmänheten för att senare presenteras som ett fullbordat faktum. Om det mest effektiva sättet att förhindra att detta fullbordades var att offentliggöra nyheten via medierna, kan offentliggörandet anses nödvändigt.
96.      Med tanke på den situation som uppstod skulle det inte ha haft samma effekt att återigen föra en allmän diskussion om privatiseringen av Bpost som att avslöja, vilket MT gjorde, att regeringen hade för avsikt att omedelbart godkänna den.
b)      Proportionalitet
97.      När jag bedömer proportionaliteten kommer jag att använda samma tillvägagångssätt som i domen Autorité des marchés financiers.
98.      För att avgöra när spridningen av den påstådda insiderinformationen iakttar proportionalitetsprincipen ska det ”prövas huruvida den begränsning av pressfriheten som ett förbud mot ett sådant röjande skulle medföra skulle vara alltför långtgående i förhållande till den skada som ett sådant röjande riskerar att åsamka finansmarknadernas integritet”.(46)
99.      När det gäller skadan (på finansmarknadernas integritet) påstår den hänskjutande domstolen något som åtminstone ger anledning att tvivla på att en sådan skada verkligen skulle ha uppstått. Även om den hänskjutande domstolen uttrycker vissa förbehåll, nämner den möjligheten att det som i själva verket äventyrades genom spridningen av nyheten inte var marknadens integritet, utan Bposts intresse av att för tillfället hålla den planerade transaktionen hemlig.(47)
100. Om den hänskjutande domstolen skulle finna att marknadernas integritet riskerar att skadas, åligger det återigen denna domstol att bedöma i vilken utsträckning förbudet mot att sprida nyheten innebär en orimlig inskränkning av pressfriheten i förhållande till denna skada. Som jag redan har nämnt anser jag inte att det, med tanke på den förestående privatiseringen av Bpost, är rimligt att kräva att en politisk ledare ska tiga, om denne anser att denna åtgärd är mer skadlig än ett offentliggörande av den.
101. Om den hänskjutande domstolen efter sin bedömning av kraven på nödvändighet och proportionalitet skulle komma fram till att det fanns skäl för förbudet mot att sprida insiderinformation, måste den klargöra om det omtvistade beteendet var motiverat av utövandet av yttrandefriheten.
c)      Yttrandefrihetens företräde
102. Att ålägga böter för att nyheten spridits i medierna utgör en inskränkning av yttrande- och informationsfriheten. MT:s rätt att utöva dessa friheter inom ramen för ”politisk journalistik” begränsas.
103. Det är därför lämpligt att fastställa huruvida denna begränsning är motiverad enligt artikel 11 i stadgan och artikel 10 i Europakonventionen. Motiveringen skulle i princip kunna grundas på både artikel 10.2 i Europakonventionen och artikel 52.1 i stadgan.
104. Det behöver knappast påpekas att yttrandefriheten utgör en av grundvalarna för ett demokratiskt och pluralistiskt samhälle och ingår i de värden som Europeiska unionen enligt artikel 2 FEU bygger på,(48) vilka i stadgan (artikel 11) ges ställning som en grundläggande rättighet. Vid tolkningen av denna artikel i stadgan ska, som jag redan har påpekat, hänsyn tas till den mycket likartade artikel 10 i Europakonventionen och Europadomstolens praxis avseende den.(49)
105. Europadomstolen har varit särskilt krävande när det gäller att försvara denna rättighet: ”Yttrandefriheten utgör en av de viktigaste grunderna [för ett demokratiskt samhälle], en av de väsentligaste förutsättningarna för samhällets framåtskridande och för alla och en vars utveckling. Med förbehåll för andra stycket i artikel 10 [i Europakonventionen] gäller yttrandefriheten inte bara upplysningar eller tankar som upplevs som positiva eller som anses harmlösa eller ointressanta, utan även sådana som kan såra, chockera eller oroa. Detta krävs för att det ska föreligga pluralism, tolerans och öppenhet, vilka är nödvändiga förutsättningar för ett demokratiskt samhälle.”(50)
106. Som EU-domstolen har erinrat om med hänvisning till flera uttalanden från Europadomstolen, har den sistnämnda ”betonat den väsentliga funktion som pressen har i ett demokratiskt samhälle, vilket innebär att det skydd som pressen ska tillförsäkras är av särskild betydelse. Även om pressen inte får överskrida vissa gränser, vilka särskilt gäller skyddet för andras anseende eller rättigheter, har den ändå till uppgift att, med iakttagande av sina skyldigheter och sitt ansvar, förmedla information och idéer i alla frågor av allmänintresse. I annat fall skulle pressen inte kunna spela sin oumbärliga roll som public watchdog. Ett demokratiskt samhälles intresse av att säkerställa och bevara pressfriheten ska således tillmätas stor vikt vid den bedömning som måste göras enligt artikel 10.2 i Europakonventionen av huruvida den ifrågavarande inskränkningen är proportionerlig i förhållande till det legitima mål som eftersträvas.”(51)
107. Utövandet av denna rättighet kan visserligen underkastas begränsningar,(52) men dessa måste uppfylla tre kriterier för att vara tillåtna: de måste vara föreskrivna i lag, syfta till att skydda ett av de berättigade intressen som nämns i artikel 10.2 i Europakonventionen och vara nödvändiga i ett demokratiskt samhälle.
108. När det gäller unionsrätten kan den yttrande- och informationsfrihet som fastställs i artikel 11 i stadgan begränsas i enlighet med artikel 52.1. Enligt stadgan är det ”… tillåtet att begränsa utövandet av dessa rättigheter och friheter, under förutsättning att begränsningarna föreskrivs i lag, att de är förenliga med det väsentliga innehållet i dessa rättigheter och friheter och att de, med beaktande av proportionalitetsprincipen, är nödvändiga och faktiskt svarar mot mål av allmänt samhällsintresse som erkänns av unionen eller mot behovet av skydd för andra människors rättigheter och friheter”.(53)
109. Begränsningen av MT:s yttrandefrihet i förevarande mål a) är föreskriven i lag, nämligen i förordning nr 596/2014 och i lagen av den 2 augusti 2002, b) respekterar rättighetens väsentliga innehåll, eftersom förbudet mot att röja insiderinformation inte är absolut(54) och c) syftar i princip till det allmänna intresset att skydda finansmarknadernas integritet.
110. Tvivel uppstår när denna begränsning ska förenas med skyddet av den grundläggande rätten till yttrandefrihet, som omfattar en politisk ledares rätt att informera allmänheten om frågor av allmänt intresse.
111. Begränsningar av en politisk ledares yttrandefrihet måste bedömas med särskilt stränga kriterier, enligt Europadomstolens praxis. Artikel 10.2 i Europakonventionen ”lämnar knappast utrymme för begränsningar av yttrandefriheten när det gäller politiska yttranden eller frågor av allmänt intresse”.(55)
112. Mot denna bakgrund anser jag att yttrandefriheten för en politisk oppositionsledare som, genom att avslöja att regeringen kommer att privatisera ett viktigt offentligt företag, Belgiens största postoperatör, försöker väcka allmän debatt om denna fråga, bör ha företräde.(56)
V.      Förslag till avgörande
113. Mot bakgrund av vad som ovan anförts föreslår jag att domstolen besvarar tolkningsfrågorna från Cour d’appel de Bruxelles (Appellationsdomstolen i Bryssel) finansmarknadsavdelningen på följande vis:
Artiklarna 10 och 21 i Europaparlamentets och rådets förordning nr 596/2014 av den 16 april 2014 om marknadsmissbruk (förordningen om marknadsmissbruk) och om upphävande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/6/EG och kommissionens direktiv 2003/124/EG, 2003/125/EG och 2004/72/EG, jämförda med artikel 11 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna,
ska tolkas på följande sätt:
1)      Artikel 21 i förordning nr 596/2014 är tillämplig på spridning av insiderinformation av en politisk ledare, som är före detta minister och medlem av ett oppositionsparti, som i denna egenskap framträder i medierna och på detta sätt avser att väcka en offentlig debatt om en fråga av allmänt intresse, i syfte att kritisera den förestående privatiseringen av den största nationella postoperatören, i vilken staten hittills innehaft en majoritetsandel.
2)      Spridningen av denna information genom medierna kan anses ha skett som ett normalt led i fullgörandet av hans åligganden, i enlighet med artikel 10 i förordning nr 596/2014. Det ankommer på den hänskjutande domstolen att pröva om en sådan spridning är nödvändig och proportionerlig för att uppnå målet med den och, under alla förhållanden, om yttrande- och informationsfriheten som garanteras i artikel 11 i stadgan har företräde.
1      Originalspråk: spanska.
2      Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/6/EG av den 28 januari 2003 om insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan (marknadsmissbruk) (EUT L 96, 2003, s. 16).
3      Europaparlamentets och rådets förordning nr 596/2014 av den 16 april 2014 om marknadsmissbruk (marknadsmissbruksförordning) och om upphävande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/6/EG och kommissionens direktiv 2003/124/EG, 2003/125/EG och 2004/72/EG (EUT L 173, 2014, s. 1).
4      Kommissionens direktiv 2003/124/EG av den 22 december 2003 om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/6/EG när det gäller definition och offentliggörande av insiderinformation och definition av marknadsmanipulation (EUT L 339, 2003, s. 70).
5      De flesta språkversioner som jag har konsulterat lägger tonvikten på ”ändamål” snarare än på ”skäl”, vilket är det ord som används i den spanska versionen: på engelska ”for the purpose of journalism or other form of expression in the media”; på franska ”à des fins journalistiques ou aux fins d’autres formes d’expression dans les médias”; på tyska, ”für journalistische Zwecke oder andere Ausdrucksformen in den Medien”; på italienska, ”ai fini dell’attività giornalistica o di altre forme di espressione nei mezzi d’informazione”; på portugisiska, ”para fins jornalísticos ou outra forma de expressão nos meios de comunicação social”; på rumänska, ”în scopuri jurnalistice sau sub altă formă de exprimare în presă”. I detta förslag till avgörande kommer jag att använda ordet ”ändamål” istället för ”skäl”, utom i direkta citat från bestämmelsen. Den spanska versionen av andra liknande bestämmelser, såsom artikel 9 i Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (EGT L 281, 1995, s. 31), ligger i linje med övriga versioner genom att den innehåller uttrycket ”fines periodísticos” (journalistiska ändamål) och inte ”motivos periodísticos” (journalistiska skäl).
6      Lag av den 2 augusti 2002 om övervakning av finanssektorn och finansiella tjänster (nedan kallad lagen av den 2 augusti 2002).
7      I beslutet att begära förhandsavgörande (punkt 64) anges att ”en lagändring som trädde i kraft i december 2015 möjliggjorde privatisering ”.
8      Bilaga 6 till MT:s skriftliga yttrande.
9      Beslutet att begära förhandsavgörande, punkt 64.
10      Bilaga 8 till MT:s skriftliga yttrande.
11      Ett pressmeddelande skulle publiceras den 6 juni 2016 för att offentliggöra fusionen.
12      SL var en av de fem permanenta nationella fackliga representanter anställda av Bpost vid tidpunkten för händelsen. I denna egenskap hade han informerats av ledningen om förekomsten av ett projekt avseende närmande mellan Bpost och PostNL.
13      Punkt 60, som återger punkt 53 i revisorns rapport.
14      Detta framgår av artikel 39 (”Ikraftträdande och tillämpning”) i förordning nr 596/2014.
15      I den andra av de punkter som har nummer 72 i beslutet att begära förhandsavgörande hänvisar den hänskjutande domstolen i detta avseende till punkterna 59, 66 och 78 i EU-domstolens dom av den 15 mars 2022, Autorité des marchés financiers (C‑302/20, EU:C:2022:190) (nedan kallad domen Autorité des marchés financiers). I den tredje av de punkter som har nummer 72 i samma beslut hänvisar den hänskjutande domstolen till artikel 21 i förordning nr 596/2014 som ”en mer gynnande bestämmelse ”.
16      Detta slog EU-domstolen fast i domen Autorité des marchés financiers, punkt 76.
17      Domen Autorité des marchés financiers, punkt 59.
18      Domen Autorité des marchés financiers, punkt 59.
19      Denna ordning skiljer sig för övrigt från den som fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/1937 av den 23 oktober 2019 om skydd för personer som rapporterar om överträdelser av unionsrätten (EUT L 305, 2019, s. 17). Direktiv 2019/1937 är tillämpligt på personer som arbetar för en offentlig eller privat organisation och som får kännedom om överträdelser av unionsrätten som skadar allmänintresset. Fenomenet visselblåsare (”whistleblowers”, ”lanceurs d’alerte”) har också behandlats i rättspraxis från Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna (nedan kallad Europadomstolen) med stöd av artikel 10 i Europakonventionen. Se, för ett liknande resonemang, Europadomstolen, dom av den 14 februari 2023, Halet mot Luxemburg, (CE:ECHR:2023:0214JUD002188418).
20      Även om yttrandefriheten och informationsfriheten inte sammanfaller helt, anges i artikel 11 i stadgan att ”rätt till yttrandefrihet”, innefattar åsiktsfrihet samt frihet att ta emot och sprida uppgifter och tankar utan offentlig myndighets inblandning och oberoende av territoriella gränser.
21      Domen Autorité des marchés financiers, punkterna 64 och 68: ”uttrycket ’för journalistiska ändamål’ avser offentliggöranden av information i syfte att bedriva journalistisk verksamhet och således inte nödvändigtvis enbart offentliggörande av information som består i publiceringen av information som sådan, utan även offentliggöranden som ingår i den process som leder fram till en sådan publicering” (punkt 64) och ”… inte bara publiceringarna utan även förberedande åtgärder inför en publicering, såsom insamling av uppgifter samt en journalists forsknings- och utredningsverksamhet, ingår i pressfriheten” (punkt 68).
22      För en översikt över skyddet av journalisters yttrandefrihet i unionsrätten, se analysen av Tinière, R., ”La protection de la liberté d’expression des journalistes par l’Union européenne”, i Maubernard, C., Platon, S., och Tinière R (red.), Les mutations de la liberté d’expression dans l’Union européenne, Bruylant, Bryssel, 2025, s. 174–188.
23      Domen Autorité des marchés financiers, punkt 63.
24      Dom av den 11 mars 2015, Lafonta (C‑628/13, EU:C:2015:162, punkt 21), och dom av den 23 december 2009, Spector Photo Group och Van Raemdonck (C‑45/08, EU:C:2009:806, punkt 48).
25      Skäl 77 i förordning nr 596/2014.
26      Se Martucci, F., ”L’équilibre bancal entre liberté de la presse et régulation financière dans la mise en œuvre du règlement MAR”, Maubernard, C., Platon, S., y Tinière, R (red.), Les mutations de la liberté d’expression dans l’Union européenne, Bruylant, Bryssel, 2025, s. 275–298.
27      Dom av den 14 februari 2019, Buivids (C‑345/17, EU:C:2019:122) (nedan kallad domen Buivids). I det målet tolkades direktiv 95/46 i förhållande till en persons verksamhet som på webbplatsen www.youtube.com hade publicerat ett videoklipp som spelats in på en polisstation.
28      Domen Buivids, punkt 53, med hänvisning till dom av den 16 december 2008, Satakunnan Markkinapörssi och Satamedia (C‑73/07, EU:C:2008:727, punkt 61) (nedan kallad domen Satakunnan Markkinapörssi och Satamedia). Beträffande domen Buivids och dom av den 29 juli 2019, Spiegel Online (C‑516/17, EU:C:2019:625), se Smartt, U., ”Are bloggers and YouToubers journalists?”, European Intellectual Property Review, 2020, s. 728–737.
29      Domen Buivids, punkt 52, och domen Satakunnan Markkinapörssi och Satamedia, punkt 58.
30      Domen Buivids, punkt 55.
31      Domen Buivids, punkt 57, och domen Satakunnan Markkinapörssi och Satamedia, punkt 60.
32      Domen Buivids, punkterna 51 och 57, och domen Autorité des marchés financiers, punkterna 66 och 67.
33      Mediernas frihet och mångfald åtnjuter ett särskilt skydd enligt artikel 11.2 i stadgan.
34      Domen Autorité des marchés financiers, punkt 67, och dom av den 12 januari 2023, Migracijos departamentas (Skälen till förföljelse grundar sig på politisk åskådning) (C‑280/21, EU:C:2023:13, punkt 29).
35      Europadomstolen, dom av den 8 november 2016, Magyar Helsinki Bizottság mot Ungern (CE:ECHR:2016:1108JUD001803011), § 165.
36      Europadomstolen, dom av den 8 november 2016, Magyar Helsinki Bizottság mot Ungern, (CE:ECHR:2016:1108JUD001803011), §§ 166 y 168, där bland annat icke-statliga organisationer, universitetsforskare och författare av verk om ämnen av allmänt intresse likställs med journalister, eftersom de bidrar till att sprida åsikter, information och idéer till allmänheten.
37      Beslutet att begära förhandsavgörande, punkt 64.
38      Det kan diskuteras om offentliggörandet av nyheten i ett medieorgan faktiskt medförde någon form av ojämlikhet mellan potentiella investerare, som innebar fördelar för vissa på bekostnad av andra.
39      Beslutet att begära förhandsavgörande, punkt 72. Offentliggörandet av insiderinformationen ledde visserligen till att handeln med Bpost-aktierna avbröts, men detta är inte detsamma som att investerarna vilseleddes eller lurades. Vid förhandlingen redogjorde MT för hur offentliggörandet av informationen påverkade börskurserna för Bpost och PostNL och påpekade att den nederländska operatörens aktier steg i värde och att Bposts aktier sjönk något i värde, men snabbt återhämtade sig.
40      Beslutet att begära förhandsavgörande, den tredje av de punkter som betecknas med nummer 72.
41      Vid förhandlingen bekräftades att MT var en framstående politiker med viktiga ansvarsområden inom det belgiska socialistpartiet samt inom den ömsesidiga försäkringskassan och fackföreningen som är knutna till detta parti.
42      Det allmänna undantaget är nödvändigt bland annat för att inte försvåra näringsverksamhet. En företagsledare måste till exempel kunna dela känslig information med sin styrelse, sin bank, sin advokatbyrå, sin revisor eller sin skatterådgivare utan att riskera att straffas för att ha röjt insiderinformation. Eftersom det är omöjligt att nämna alla fall som omfattas av detta undantag har unionslagstiftaren valt att införa ett allmänt villkor.
43      För att det ska anses ske som ett normalt led i fullgörande av tjänst, verksamhet eller åligganden måste röjandet av insiderinformation ha ett berättigat syfte, vara lämpligt och nödvändigt för att uppnå detta syfte och iaktta proportionalitetsprincipen (Klöhn, L., ”Financial journalism, unlawful disclosure of inside information and freedom of press: Mr A v. Autorité des marches financiers”, Common Market Law Review, 2023, nr 2, s. 566).
44      I punkt 80 i domen Autorité des marchés financiers framhålls att den praktiska verkan av artikel 21 i förordning nr 596/2014 måste skyddas, med beaktande av syftet med denna bestämmelse, nämligen iakttagandet av pressfriheten och yttrandefriheten i andra medier som garanteras, särskilt, i artikel 11 i stadgan [med hänvisning till dom av den 29 juli 2019, Spiegel Online (C‑516/17, EU:C:2019:625, punkt 55)].
45      Domen Autorité des marchés financiers, punkt 82.
46      Domen Autorité des marchés financiers, punkt 84.
47      Beslutet att begära förhandsavgörande, punkt 72: ”när det gäller kontrollen av proportionalitet … kanske [det] bör anses att målet med detta förbud [för MT att röja insiderinformation] inte så mycket är att säkerställa ett skydd för marknadsintegriteten, utan snarare ett skydd för den berörda emittentens (i förevarande mål Bposts) intressen. Denna aktör önskade … senarelägga informationen till marknaden för att säkerställa förhandlingen av projektet med sin partner utan någon inblandning utifrån”.
48      Dom av den 20 september 2022 SpaceNet och Telekom Deutschland (C‑793/19 och C-794/19, EU:C:2022:702, punkt 59), dom av den 5 april 2022, Commissioner of An Garda Síochána m.fl. (C‑140/20, EU:C:2022:258, punkterna 42 och 43), och dom av den 6 september 2011, Patriciello (C‑163/10, EU:C:2011:543, punkt 31).
49      Domen Autorité des marchés financiers, punkt 67, och dom av den 12 januari 2023, Migracijos departamentas (Skälen till förföljelse grundar sig på politisk åskådning) (C‑280/21, EU:C:2023:13, punkt 29).
50      Dom av den 7 december 1976, Handyside mot Förenade kungariket, (CE:ECHR:1976:1207JUD000549372), § 24, och dom av den 20 oktober 2015, Pentikäinen mot Finland (CE:ECHR:2015:1020JUD001188210), § 87. I EU-domstolens dom av den 6 mars 2001, Connolly/kommissionen (C‑274/99 P, EU:C:2001:127, punkt 39), citeras några av Europadomstolens domar i denna fråga.
51      EU-domstolens dom av den 4 oktober 2024, Real Madrid Club de Fútbol (C‑633/22, EU:C:2024:843, punkt 55), i vilken det hänvisas till Europadomstolens dom av den 23 september 1994, Jersild mot Danmark (CE:ECHR:1994:0923JUD001589089), § 31, dom av den 21 januari 1999, Fressoz och Roire mot Frankrike (CE:ECHR:1999:0121JUD002918395), § 45, och dom av den 16 juni 2015, Delfi AS mot Estland (CE:ECHR:2015:0616JUD006456909), § 132.
52      Enligt artikel 10.2 i Europakonventionen får utövandet av yttrandefriheten ”som medför ansvar och skyldigheter … underkastas sådana formföreskrifter, villkor, inskränkningar eller straffpåföljder som är föreskrivna i lag och som i ett demokratiskt samhälle är nödvändiga med hänsyn till statens säkerhet, till den territoriella integriteten eller den allmänna säkerheten, till förebyggande av oordning eller brott, till skydd för hälsa eller moral, eller för annans goda namn och rykte eller rättigheter, för att förhindra att förtroliga underrättelser sprids eller för att upprätthålla domstolars auktoritet och opartiskhet”.
53      Dom av den 4 oktober 2024, Real Madrid Club de Fútbol (C‑633/22, EU:C:2024:843, punkt 48).
54      När spridningen sker som ett normalt led i fullgörande av tjänst, verksamhet eller åligganden, eller för journalistiska ändamål eller andra uttrycksformer i medierna, ger artiklarna 10 och 21 i förordning nr 596/2014 företräde åt yttrandefriheten, som jag redan har förklarat.
55      Europadomstolen, dom av den 22 februari 2008, Desjardin mot Frankrike (CE:ECHR:2007:1122JUD002256703), § 47: ”… Yttrandefriheten är värdefull för alla, men särskilt för politiska partier och deras aktiva medlemmar … Inskränkningar i yttrandefriheten för en oppositionspolitiker, som företräder sina väljare, uttrycker deras oro och försvarar deras intressen, kräver att domstolen utövar strängast möjliga kontroll.” Se även Europadomstolen, dom av den 17 december 2004, Pedersen och Baadsgaard mot Danmark (CE:ECHR:2004:1217JUD004901799), § 71, dom av den 23 april 2015, Morice mot Frankrike (CE:ECHR:2015:0423JUD002936910), §§ 124 och 125, och dom av den 17 januari 2017, Tavares de Almeida Fernandes och Almeida Fernandes mot Portugal (CE:ECHR:2017:0117JUD003156613), § 55.
56      För att väga andra rättigheter mot rätten till yttrandefrihet beaktar Europadomstolen huruvida den typ av ”diskurs” eller information som det rör sig om har särskild betydelse, särskilt inom ramen för den politiska debatten eller en debatt som berör allmänintresset. Dom av den 10 januari 2013, Ashby Donald m.fl. mot Frankrike (CE:ECHR:2013:0110JUD003676908), § 39.