62016CC0363
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY
ELEANOR SHARPSTON
přednesené dne 10. října 2017 (
1
)
Věc C‑363/16
Evropská komise
proti
Řecké republice
„Nesplnění povinnosti státem – Státní podpora – Povinnost vrátit podporu – Článek 108 odst. 2 SFEU – Opatření, jež mají členské státy přijmout – Insolvenční řízení – Zapsání protiprávní státní podpory na seznam pohledávek – Ukončení činností podniku – Pozastavení veřejných dražeb majetku podniku“
1.
V únoru 2012 přijala Evropská komise rozhodnutí (
2
), v němž shledala, že některá opatření finanční podpory poskytnuté Řeckem společnosti United Textiles S. A. jsou státní podporou neslučitelnou s vnitřním trhem, a požadovala, aby Řecko tuto podporu získalo zpět. Komise se nyní domáhá podle čl. 108 odst. 2 SFEU určení, že Řecko nevyhovělo tomuto rozhodnutí ve stanovené lhůtě.
2.
Řecko tvrdí, že vzhledem k tomu, že o příjemci této podpory bylo usnesením soudu z července 2012 rozhodnuto, že je v úpadku a jeho činnosti byly ukončeny, bylo odstraněno narušení hospodářské soutěže způsobené protiprávní státní podporou, ze které měl příjemce prospěch. Z toho vyplývá, že Řecko přijalo všechna opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí a že toto rozhodnutí neporušuje.
Právní rámec
3.
Článek 108 odst. 2 SFEU stanoví:
„Zjistí-li Komise poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek, že podpora poskytovaná některým státem nebo ze státních prostředků není slučitelná s vnitřním trhem podle článku 107 nebo že je zneužívána, rozhodne, že dotyčný stát ve lhůtě stanovené Komisí takovou podporu zruší nebo upraví.
Nepodrobí-li se dotyčný stát tomuto rozhodnutí ve stanovené lhůtě, může Komise nebo jiný zainteresovaný stát, odchylně od článků 258 a 259, předložit věc přímo Soudnímu dvoru Evropské unie.
[…]“
4.
Nařízením č. 659/1999 (
3
), kterým se stanoví prováděcí pravidla k právním předpisům upravujícím protiprávní státní podporu.
5.
Bod 6 odůvodnění tohoto nařízení uváděl, že „v souladu s článkem [4 odst. 3 SEU] mají členské státy povinnost spolupracovat s Komisí a poskytovat jí všechny požadované informace, aby mohla vykonávat své povinnosti podle tohoto nařízení“.
6.
Bod 13 odůvodnění zní takto:
„vzhledem k tomu, že by v případech protiprávní podpory, která není slučitelná se společným trhem, měla být obnovena účinná hospodářská soutěž; že za tímto účelem je nutné, aby byla podpora bez odkladu navrácena včetně úroků; že je vhodné, aby navrácení podpory bylo uskutečňováno v souladu s postupy vnitrostátního práva; že použití těchto postupů by nemělo být překážkou obnovení účinné hospodářské soutěže tím, že by bránilo okamžité[mu] a účinné[mu] výkonu rozhodnutí Komise; že k dosažení tohoto výsledku by měly členské státy učinit všechna nezbytná opatření zajišťující účinnost rozhodnutí Komise“.
7.
Článek 14 tohoto nařízení, nadepsaný „Navrácení podpory“, stanoví:
„1.   Je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil […]. Komise nebude vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami [unijního] práva.
[…]
3.   Aniž je dotčen příkaz [Soudního dvora] podle článku [278 SFEU], navrácení se provede bezodkladně a v souladu s postupy vnitrostátního práva dotyčného členského státu za předpokladu, že umožňují okamžitý a účinný výkon rozhodnutí Komise. Aniž je dotčeno [unijní] právo, učiní za tímto účelem a v případě řízení před vnitrostátními soudy dotyčné členské státy všechny nezbytné kroky v rámci jejich právních řádů, včetně dočasných opatření.“
Skutečnosti předcházející sporu a rozhodnutí o vrácení
8.
Společnost United Textiles je řecká textilní společnost, která vyrábí oděvy, vlákna a tkaniny. V bodech odůvodnění rozhodnutí o vrácení je uvedeno, že přinejmenším od roku 2004 se situace United Textiles soustavně zhoršovala a její závody od roku 2008 nefungovaly kvůli nedostatku provozního kapitálu. Od roku 2008 nebyla většina bankovních úvěrů řádně splácena. Podle výročních zpráv společnosti byla výroba od března 2009 téměř úplně ukončena a obchodování s jejími akciemi na aténské burze cenných papírů bylo od února 2010 pozastaveno (
4
).
9.
V roce 2007 poskytla Řecká národní banka společnosti United Textile záruku v souvislosti s restrukturalizací stávajícího bankovního úvěru a s poskytnutím nového bankovního úvěru (dále jen „záruka z roku 2007“). V roce 2009 Řecko restrukturalizovalo dluhy společnosti na pojistném na sociální zabezpečení za období 2004 až 2009 (dále jen „restrukturalizace z roku 2009“) (
5
).
10.
Komise přijala dne 22. února 2012 rozhodnutí o vrácení, jež bylo Řecku oznámeno dne 23. února 2012. V článku 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí Komise prohlásila, že záruka z roku 2007 a restrukturalizace z roku 2009 jsou protiprávní státní podpory neslučitelné s vnitřním trhem (
6
). Celková částka protiprávní podpory byla odhadnuta na 30,57 milionu eur (
7
).
11.
Článek 2 vyžadoval, aby Řecko od United Textiles získalo protiprávní státní podporu zpět včetně úroků.
12.
Článek 3 stanovil, že navrácení této podpory se provede s okamžitým účinkem a že toto rozhodnutí bude provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
13.
Článek 4 odst. 1 kromě toho vyžadoval, aby Řecko do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytlo Komisi tyto informace:
„a)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má příjemce navrátit;
b)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s [rozhodnutím o vrácení];
c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit.“
14.
Podle čl. 4 odst. 2 „Řecko Komisi průběžně informuje o pokroku při provádění vnitrostátních opatření přijatých k provedení [rozhodnutí o vrácení], dokud není podpora […] navrácena. Na žádost Komise předloží Řecko okamžitě informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s [rozhodnutím o vrácení]. Poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úrocích z podpory, které již příjemce vrátil.“
15.
Na základě oznámení rozhodnutí o vrácení potvrdily příslušné řecké orgány dne 21. června 2012 dluh ve výši 19181729,10 eura (odpovídající záruce z roku 2007). Dne 19. července 2012 bylo rozsudkem Polymeles Protodikeio Athinon (soud prvního stupně, Athény, Řecko) rozhodnuto, že společnost United Textiles je v úpadku.
16.
Dne 29. srpna 2012 příslušné řecké orgány potvrdily další dluh ve výši 15827427,78 eura (odpovídající restrukturalizaci z roku 2009).
17.
Dluhy byly oznámeny insolvenčnímu rejstříku dne 3. srpna 2012 (ve vztahu k záruce z roku 2007) a dne 14. září 2012 (ve vztahu k restrukturalizaci z roku 2009).
18.
První schůze věřitelů se konala dne 18. prosince 2012. Poslední oznámení o dluzích pocházejících z podpor, které měly být vráceny, došlo dne 7. února 2013. Seznam pohledávek byl dokončen dne 11. září 2013.
19.
Počátkem roku 2013 byl majetek United Textiles prodán formou veřejné dražby.
20.
Od května 2012 do května 2015 si Komise a Řecko vyměnily několik dopisů týkajících se provádění rozhodnutí o vrácení a průběhu insolvenčního řízení.
21.
Insolvenční správce v insolvenčním řízení společnosti United Textiles informoval e-maily ze dne 7. a 17. prosince 2015 Komisi, že se Řecko pokouší obnovit podnikání společnosti, a položil Komisi dotaz, do jaké míry tento projekt podporuje. Dopisem ze dne 18. prosince 2015 Komise požádala Řecko, aby vyjasnilo, zda existuje projekt na pozastavení insolvenčního řízení společnosti United Textiles a na obnovení jejího podnikání.
22.
Nařízením s mocí zákona ze dne 30. prosince 2015 (dále jen „nařízení z roku 2015“) bylo rozhodnuto, že „veřejné dražby za účelem prodeje majetku akciové společnosti […] [United Textiles] se pozastavují na dobu šesti měsíců ode dne zveřejnění v Úředním věstníku“ (
8
).
23.
Řecko na dopis Komise ze dne 18. prosince 2015 odpovědělo dne 19. ledna 2016, přičemž potvrdilo, že prodej majetku byl pozastaven. Další informace poskytlo Řecko Komisi dopisem ze dne 11. dubna 2016.
24.
Veřejné dražení majetku společnosti bylo účinně pozastaveno ode dne zveřejnění nařízení z roku 2015 na dobu šesti měsíců do dne 30. června 2016. Řecká vláda na jednání potvrdila, že prodej majetku společnosti United Textiles formou dražeb byl opět zahájen v září 2016.
Řízení a návrhová žádání účastníků řízení
25.
Dne 30. června 2016 podala Komise tuto žalobu.
26.
Komise se domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Řecko tím, že ve stanovených lhůtách nepřijalo veškerá opatření nezbytná k tomu, aby od příjemce získalo zpět státní podporu, která byla v čl. 1 odst. 1 rozhodnutí o vrácení prohlášena za protiprávní a neslučitelnou s vnitřním trhem, a tím, že neinformovalo Komisi o opatřeních, jež přijalo v souladu s článkem 4 tohoto rozhodnutí, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 2, 3 a 4 tohoto rozhodnutí, ani povinnosti, které vyplývají ze Smlouvy o fungování Evropské unie.
27.
Řeči řecké vlády a Komise a jejich odpovědi na otázky Soudního dvora byly vyslechnuty na jednání konaném dne 21. června 2017.
28.
Komise v žalobě uvedla, že Řecko „z formálního hlediska“ nezajistilo, aby povinnosti, které vyplývají z rozhodnutí o vrácení, byly splněny ke dni uplynutí stanovených lhůt (viz bod 39 níže). Významnou část svého psaného a ústního vyjádření však Komise věnovala pozastavení prodeje majetku společnosti o tři roky později dne 30. prosince 2015.
29.
Když byla Komise na jednání dotázána, aby uvedla, v čem podle ní spočívá nesplnění povinností ze strany Řecka, uvedla tři hlavní důvody, proč Řecko podle jejího názoru porušilo rozhodnutí o vrácení, a to: i) nezískáním podpory zpět ve lhůtě čtyř měsíců stanovené v uvedeném rozhodnutí (o úpadku United Textiles bylo rozhodnuto až po vypršení této lhůty); ii) neinformováním Komise v plném rozsahu o pokrocích při získávání protiprávní státní podpory zpět, a to jak tím, že Komisi neposkytlo informace požadované v čl. 4 odst. 1 rozhodnutí o vrácení ve lhůtě dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí, tak tím, že neinformovalo Komisi, že veřejné dražby byly v prosinci 2015 pozastaveny; a iii) pozastavením veřejných dražeb majetku United Textiles na základě nařízení z roku 2015.
Předběžné poznámky
30.
Nejprve je třeba vyjasnit některé aspekty řízení upraveného v čl. 108 odst. 2 SFEU, den rozhodný pro posouzení existence nesplnění povinnosti podle tohoto řízení a povahu povinnosti uložené členskému státu rozhodnutím o vrácení.
Řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU a důkazní břemeno
31.
Nepodrobí-li se členský stát rozhodnutí o vrácení, může Komise nebo jiný členský stát, odchylně od článků 258 a 259 SFEU, předložit věc Soudnímu dvoru podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Na rozdíl od článku 258 SFEU neupravuje možnost stanovená v čl. 108 odst. 2 SFEU fázi předcházející zahájení soudního řízení (
9
).
32.
Je na Komisi, aby zvolila, jaké řízení má být zahájeno v daném případě (
10
). Soudní dvůr již rozhodl, že řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU je pouze variantou k žalobě pro nesplnění povinnosti vyplývající ze Smlouvy, která je zvlášť přizpůsobena konkrétním problémům, které představuje státní podpora pro hospodářskou soutěž na vnitřním trhu (
11
). V projednávaném případě podala Komise žalobu podle čl. 108 odst. 2 SFEU.
33.
Přístup k Soudnímu dvoru podle tohoto ustanovení je rychlejší a snazší, jelikož formální výměna stanovisek s členským státem a (případně) s dalšími zainteresovanými stranami již proběhla v rámci správního řízení, které vyústilo v přijetí příslušného rozhodnutí Komise (
12
). Jednání členského státu, proti němuž byla podle čl. 108 odst. 2 SFEU podána žaloba, je třeba posuzovat výhradně ve světle povinností uložených tomuto členskému státu takovým rozhodnutím (
13
).
34.
Bez ohledu na volbu řízení provedenou Komisí z ustálené judikatury vyplývá, že v rámci řízení pro nesplnění povinnosti „je na Komisi, aby prokázala údajné nesplnění povinnosti. Komise musí Soudnímu dvoru předložit důkazy nezbytné k prokázání existence tohoto nesplnění povinnosti, aniž by se mohla opírat o jakoukoli domněnku“ (
14
). Naproti tomu jakmile se má za prokázané, že protiprávní státní podpora nebo její část nebyla vrácena, je na členském státě, aby doložil důvody, které toto nesplnění povinnosti ospravedlňují (
15
).
Den rozhodný pro posouzení existence nesplnění povinnosti
35.
V takovém řízení, jako je projednávaná věc, kdy vnitrostátní řízení o navrácení protiprávní státní podpory probíhají již několik let, je nezbytné stanovit den rozhodný pro posouzení existence nesplnění povinnosti. V tomto ohledu není volba mezi obecným řízením pro nesplnění povinnosti a řízením podle čl. 108 odst. 2 SFEU bez významu. Jelikož řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU nevyžaduje, aby Komise vydala odůvodněné stanovisko, znamená to, že rozhodným dnem pro posouzení, zda došlo k nesplnění povinností, nemůže být (na rozdíl od řízení podle článku 258 SFEU) den stanovený pro dosažení souladu s takovým stanoviskem.
36.
Namísto toho je podle ustálené judikatury rozhodným dnem v řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU den uvedený v rozhodnutí, kterým byla stanovena povinnost vrátit státní podporu nebo případně den následně stanovený Komisí (
16
). Následující události, ke kterým dojde po rozhodném dni, nelze vzít v úvahu při posuzování existence či neexistence nesplnění povinnosti (
17
).
37.
V projednávané věci stanoví čl. 3 odst. 2 rozhodnutí o vrácení lhůtu čtyř měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí. Komise následně nestanovila novou lhůtu. Rozhodný den proto připadá na den za čtyři měsíce ode dne 23. února 2012, tj. od data oznámení rozhodnutí, to znamená na den 23. června 2012 (
18
). Jelikož tento den byla sobota, rozhodným dnem je 25. červen 2012.
38.
Článek 4 odst. 1 rozhodnutí o vrácení kromě toho požadoval, aby Řecko poskytlo Komisi konkrétní informace ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení, to znamená do dne 23. dubna 2012.
39.
Dny rozhodné pro posouzení, zda Řecko nesplnilo povinnost poskytnout informace a povinnost získat státní podporu zpět, jsou proto 23. duben 2012 a 25. červen 2012.
40.
Komise na jednání uvedla, že den 30. prosince 2015, ke kterému byl na základě nařízení z roku 2015 pozastaven prodej majetku společnosti United Textiles formou veřejných dražeb, je druhým dnem rozhodným pro posouzení existence nesplnění povinnosti.
41.
V tomto ohledu Komise na jednání dále tvrdila, že praxí Soudního dvora je konstatovat, že členský stát, který nevyhověl rozhodnutí, jež od něj vyžaduje získat státní podporu zpět k rozhodnému dni, nadále neplní povinnosti (
19
).
42.
S takovým výkladem judikatury nesouhlasím. I když je pravda, že v některých z těchto věcí Soudní dvůr konstatoval, že povinnosti nebyly splněny ani po rozhodném dnu a až do jednání, vlastní prohlášení Soudního dvora se omezilo na to, že povinnosti nebyly splněny ke konci lhůty stanovené v rozhodnutí Komise (
20
).
43.
Z věci Komise v. Belgie je kromě toho zřejmé (
21
), že události následující po datu uvedeném v rozhodnutí, kterým se nařizuje zajištění vrácení protiprávní státní podpory zpět, jsou irelevantní pro účely zjištění, zda byla povinnost splněna, v rámci řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Členský stát je ovšem i nadále povinen po tomto datu získat protiprávní podporu zpět na základě povinnosti loajální spolupráce (
22
).
Povaha povinnosti získat podporu zpět
44.
Povinnost získat protiprávní státní podporu zpět vyplývá z čl. 108 odst. 2 SFEU, který je proveden pro účely projednávané věci nařízením č. 659/1999. Soudní dvůr opakovaně rozhodl, že „zrušení protiprávní podpory prostřednictvím jejího navrácení [je] logickým důsledkem konstatování […] protiprávnosti [podpory]“ (
23
). Vrácení podpory slouží k obnovení předchozího stavu v rozsahu, ve kterém je to možné, a k odstranění protisoutěžních zvýhodnění způsobených protiprávními státními podporami (
24
).
45.
Povinnost získat podporu zpět je povinností dosáhnout výsledku (
25
). Nařízení č. 659/1999 požaduje, aby členské státy získaly protiprávní státní podpory zpět bezodkladně v souladu s postupy vnitrostátního práva, přičemž provedení rozhodnutí o vrácení musí být „okamžité a účinné“ (
26
). V tomto ohledu si podle ustálené judikatury členské státy mohou zvolit prostředky, jimiž splní povinnost vyplývající z rozhodnutí o vrácení, pakliže zvolená opatření neohrozí působnost a účinnost unijního práva (
27
).
46.
Podpora musí být vrácena nejen v plné výši, ale i včas – to znamená ve lhůtě stanovené v rozhodnutí (nebo k datu následně stanovenému Komisí); opožděné vrácení nemůže splnit požadavky SFEU (
28
).
47.
Soudní dvůr opakovaně uvedl, že pouze absolutní nemožnost omlouvá, že protiprávní státní podpora nebyla vrácena (
29
). Judikatura vykládá tento liberační důvod striktně a odmítá akceptovat, aby se „pouhé obavy z vnitřních obtíží“ rovnaly absolutní nemožnosti (
30
). Členské státy se nemohou dovolávat požadavků svého vnitrostátního práva, jako jsou nemožnost vrácení podle vnitrostátního práva (
31
), právní vakuum (
32
), administrativní nebo technické obtíže (
33
), nebo právní, politické nebo praktické obtíže při výkonu rozhodnutí, aniž přijmou skutečná opatření vůči dotčeným podnikům za účelem vrácení podpory nebo navrhnou Komisi alternativní způsoby výkonu rozhodnutí, které by umožnily překonání těchto obtíží (
34
).
48.
Může členský stát argumentovat tím, že finanční situace příjemce neumožňuje vrácení podpory, takže jde o situaci „absolutní nemožnosti“ vrácení podpory?
49.
Soudní dvůr rozhodl, že taková situace není důkazem toho, že vykonání rozhodnutí je nemožné, protože i likvidace společnosti může sloužit k dosažení cíle spočívajícího ve zrušení podpory (
35
). Neexistence vymahatelného majetku je jediný způsob prokazující absolutní nemožnost navrácení podpory a je na státu, aby usiloval o likvidaci podniku, aby mohl uplatnit své pohledávky za majetkem, pokud existují a pokud to jejich pořadí povoluje (
36
).
50.
Obrana vycházející z absolutní nemožnosti je svázána s výsledkem, kterého má být dosaženo: s navrácením protiprávní podpory. Pokud by se jí bylo možno dovolávat v souvislosti se způsobem, kterým se vrácení provádí, bylo by pro členský stát velmi jednoduché zvolit si postup zajištění vrácení protiprávní podpory, který by se ukázal jako nemožný, a potom tvrdit, že je zproštěn povinnosti získat podporu zpět (
37
).
51.
Pokud se členský stát potýká s obtížemi při zajištění získání podpory zpět, vznikají určité doplňující povinnosti. Členský stát může namítat absolutní nemožnost pouze tehdy, pokud tyto problémy sdělil Komisi a pokusil se vyřešit obtíže, kterým čelí (
38
). Když se tak členský stát potýká s nepředvídanými nebo nepředvídatelnými obtížemi nebo si uvědomí důsledky nepředvídané Komisí, musí sdělit tyto problémy Komisi, aby je posoudila, a navrhnout vhodné změny dotčeného rozhodnutí. V takových případech musí Komise a členský stát na základě zásady ukládající členským státům a orgánům Evropské unie vzájemnou povinnost loajální spolupráce, která má základ zejména v čl. 4 odst. 3 SEU, spolupracovat v dobré víře za účelem překonání těchto obtíží (
39
).
K nesplnění povinností
Povinnost získat státní podporu zpět
Argumentace účastníků řízení
52.
Komise v žalobě tvrdí, že Řecko nezískalo protiprávní podporu zpět ve stanovené lhůtě.
53.
Komise tvrdí, že není-li zajištění vrácení protiprávní státní podpory v plné výši možné, protože podnik je v obtížích nebo v úpadku, musí členský stát vyžadovat zapsání pohledávky na vrácení podpory na seznam pohledávek v rámci insolvenčního řízení s tímto podnikem. Podnik musí podle Komise s konečnou platností ukončit činnost. Podle názoru Komise Řecko v projednávaném případě nesplnilo tyto povinnosti ve stanovené lhůtě, tedy ke dni 25. června 2012.
54.
Řecko tvrdí, že dne 19. července 2012 bylo rozhodnuto o úpadku společnosti United Textiles a její činnost byla ukončena. Narušení hospodářské soutěže způsobené konkurenční výhodou, ze které měl prospěch příjemce podpory, bylo tudíž podle názoru Řecka odstraněno v souladu s rozhodnutím o vrácení.
Posouzení
55.
V takovém případě, jako je projednávaný případ, kdy dotyčný podnik nemá potřebné prostředky k vrácení protiprávní státní podpory, povinnost získat podporu zpět přetrvává. V judikatuře Soudního dvora je vskutku pevně ustáleno, že povinnost vrácení protiprávní státní podpory se vztahuje i na příjemce, jako je United Textiles, kteří jsou v obtížích nebo v úpadku (
40
).
56.
V takovém případě „lze obnovení předchozí situace a odstranění narušení hospodářské soutěže vyplývajícího z protiprávně poskytnutých podpor v zásadě dosáhnout zapsáním pohledávky znějící na vrácení dotyčných podpor na seznam pohledávek“ (
41
). Je-li to nezbytné, musí sám členský stát – jako věřitel nebo akcionář společnosti – zahájit řízení o likvidaci (
42
).
57.
V případě, že státní orgány neměly možnost získat celou částku podpory zpět, není zapsání pohledávky na seznam pohledávek samo o sobě dostačující. Insolvenční řízení musí „vést k likvidaci podniku, jemuž byly poskytnuty protiprávní podpory, tj. k definitivnímu ukončení jeho činnosti“ (
43
).
58.
Z toho vyplývá, že v případě, že stát nemůže kvůli finanční situaci podniku získat zpět celou částku protiprávní podpory, i) musí být rozhodnuto o úpadku tohoto podniku a ii) pohledávka znějící na vrácení dotčené podpory musí být zapsána na seznam pohledávek. Pokud nadále není možné získat zpět celou částku podpory, musí insolvenční řízení vést k likvidaci podniku a definitivnímu ukončení jeho činností. Pouze v takovém případě lze povinnost získat podporu zpět považovat za splněnou.
59.
Další otázka se týká okamžiku, ke kterému musí být rozhodnutí o vrácení vykonáno. Je obvykle nepravděpodobné, že k jednotlivým krokům v rámci insolvenčního řízení, od podání žaloby na zahájení tohoto řízení přes rozhodnutí o úpadku po likvidaci příjemce a definitivní ukončení jeho činností, dojde ve lhůtě čtyř měsíců, kterou Komise obvykle stanoví pro získání protiprávní podpory zpět. Co všechno lze za těchto okolností důvodně očekávat od členského státu, který se snaží plně a včas splnit povinnosti vyplývající z rozhodnutí o vrácení?
60.
Soudní dvůr má za to, že vhodným nástrojem k dosažení odstranění narušení hospodářské soutěže je zapsání pohledávky na vrácení protiprávní státní podpory na seznam pohledávek, a požaduje, aby k němu došlo ve lhůtě stanovené v rozhodnutí o vrácení (
44
).
61.
Od členského státu se tedy očekává, že zahájí insolvenční řízení (pokud tak již neučinil jiný věřitel), oznámí své pohledávky insolvenčnímu správci a zapíše je na seznam pohledávek v souladu s vnitrostátními postupy ve lhůtě stanovené v rozhodnutí o vrácení.
62.
Může se stát, že v konkrétním případě zabrání členskému státu okolnosti nebo důvody týkající se vnitřních postupů, aby zapsal pohledávku na seznam pohledávek ve stanovené lhůtě. V takovém případě by členský stát měl v souladu s judikaturou Soudního dvora sdělit tyto problémy Komisi, aby je posoudila, a navrhnout vhodné změny dotčeného rozhodnutí. Členský stát i Komise musí dodržovat povinnost loajální spolupráce a spolupracovat v dobré víře (
45
).
63.
Z toho vyplývá, že pokud má členský stát problémy s dodržováním plánu stanoveného rozhodnutím o vrácení kvůli zvláštnostem insolvenčního řízení, musí v plném rozsahu informovat Komisi a požádat o dodatečnou lhůtu pro splnění tohoto rozhodnutí, přičemž musí řádně odůvodnit požadovaný dodatečný čas. Podle mého názoru je poté Komise, kterou rovněž zavazuje povinnost loajální spolupráce, povinna umožnit přiměřené prodloužení lhůty pro získání podpory zpět, když si to okolnosti případu žádají.
64.
V projednávaném případě je zřejmé, že United Textiles nebyla v úpadku až do 19. července 2012. Částky, které měly být získány zpět, byly oznámeny insolvenčnímu rejstříku dne 3. srpna 2012 (ve vztahu k záruce z roku 2007) a dne 14. září 2012 (ve vztahu k restrukturalizaci z roku 2009). Řecko na jednání uvedlo, že poslední pohledávka znějící na vrácení protiprávní státní podpory byla oznámena dne 7. února 2013. Seznam pohledávek byl dokončen dne 11. září 2013. Všechny tyto události nastaly po rozhodném dnu, kterým je 25. červen 2012.
65.
Ačkoliv se všechny kroky přijaté k provedení rozhodnutí o vrácení (rozhodnutí o úpadku společnosti United Textiles, oznámení o pohledávkách do insolvenčního rejstříku a sestavení seznamu pohledávek včetně těch, které souvisejí s protiprávní státní podporou) uskutečnily po uplynutí lhůty pro získání podpory zpět, kterou stanovila Komise, Řecko nepožádalo Komisi o dodatečný čas k provedení rozhodnutí o vrácení v souladu se svými vnitrostátními postupy. Opatření k provedení rozhodnutí tak byla učiněna až po rozhodném dnu.
66.
Nesplnění povinnosti je tedy prokázáno.
Povinnost průběžně informovat Komisi
Argumentace účastníků řízení
67.
Komise tvrdí, že ji Řecko dostatečně neinformovalo o opatřeních přijatých k provedení rozhodnutí o vrácení. Uvádí, že ji Řecko předem neinformovalo o tom, že na základě nařízení z roku 2015 pozastaví prodej majetku společnosti United Textiles formou veřejných dražeb. Řecko kromě toho neposkytlo žádné informace o vývoji případu od dopisu ze dne 11. dubna 2016.
68.
Řecko uvádí, že Komisi průběžně dostatečně informovalo o opatřeních, které přijalo k provedení rozhodnutí o vrácení.
Posouzení
69.
Článek 4 rozhodnutí o vrácení ukládal Řecku konkrétní požadavky k povinnosti informovat. Zaprvé mělo Řecko povinnost poskytnout tři konkrétní informace ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí (čl. 4 odst. 1). Zadruhé mělo Řecko povinnost průběžně informovat Komisi o pokroku při provádění opatření přijatých k získání podpory zpět, dokud nebude podpora navrácena v plné výši (čl. 4 odst. 2).
70.
Soudní dvůr rozhodl, že pokud členský stát nepřijme všechna nezbytná opatření k získání státní podpory zpět ve stanovené lhůtě, nesplní také povinnost informovat Komisi o přijatých opatřeních (
46
). Jelikož Řecko neuskutečnilo žádné kroky k provedení rozhodnutí o vrácení do dne 23. dubna 2012, nemohlo o nich Komisi ani informovat.
71.
Je tudíž prokázáno nesplnění i této povinnosti.
72.
Měla bych zde uvést, že řecká vláda na jednání potvrdila, že do dne 23. dubna 2012 neposkytla tři konkrétní informace požadované podle čl. 4 odst. 1. Kromě toho se z korespondence mezi stranami jeví, že řecká vláda kontaktovala Komisi až v květnu 2012 – tedy opět až po lhůtě.
73.
Pokud jde o povinnost průběžně informovat Komisi o pokroku při provádění opatření přijatých k získání podpory zpět, dokud nebude podpora navrácena v plné výši (čl. 4 odst. 2 rozhodnutí o vrácení), strany předložily Soudnímu dvoru řadů dopisů, které prokazují obsáhlou korespondenci mezi Řeckem a Komisí od května 2012. Řecko v těchto dopisech informovalo Komisi o vývoji insolvenčního řízení společnosti United Textiles. Řecko nicméně předem neinformovalo Komisi o přijetí nařízení z roku 2015, kterým byly pozastaveny veřejné dražby společnosti United Textiles. Teprve poté, co Komise (dopisem ze dne 18. prosince 2015) požádala Řecko, aby situaci objasnilo, oznámilo Řecko Komisi (dopisem ze dne 19. ledna 2016), že pozastavilo prodej majetku společnosti United Textiles formou veřejných dražeb na období šesti měsíců za účelem posouzení plánu obnovení jejího podnikání.
74.
Tímto byl dle mého názoru porušen čl. 4 odst. 2 rozhodnutí o vrácení.
75.
Mám tedy za to, že Řecko nesplnilo povinnost dostatečně informovat Komisi o opatřeních přijatých k zajištění navrácení protiprávní podpory, jak to vyžadoval článek 4 rozhodnutí o vrácení.
Pozastavení veřejných dražeb a možnost obnovení činností společnosti United Textiles
76.
Pozastavení veřejných dražeb majetku společnosti United Textiles nastalo až po dni rozhodném pro posouzení existence nesplnění povinnosti (viz body 35 až 43 výše). Nelze k němu tedy v tomto ohledu přihlížet. Jelikož se však podstatná část vyjádření stran týkala tohoto tématu, alespoň ve stručnosti o něm pojednám.
77.
Komise tvrdí, že vrácení podpory musí být provedeno v souladu s vnitrostátními postupy a musí mít okamžitý účinek. V případě, že není možné získat protiprávní státní podporu nazpět v plné výši a členský stát zvolí cestu insolvenčního řízení, musí podle jejího názoru toto řízení v konečném důsledku vést k likvidaci podniku a definitivnímu ukončení jeho činnosti. Pozastavení veřejných dražeb konaných za účelem prodeje majetku společnosti United Textiles bránilo podle názoru Komise průběhu likvidace podniku, která má být nezvratná, a zpomalovalo získání protiprávní státní podpory zpět.
78.
Řecko tvrdí, že United Textiles ukončilo činnost a konkurenční výhoda, kterou obdrželo, tudíž pominula. Judikatura ani praxe Komise podle názoru Řecka nevyžadují, aby insolvenční řízení nevyhnutelně vedlo k likvidaci a zrušení dotčeného podniku. Pozastavení veřejných dražeb trvalo pouze šest měsíců a poté probíhalo likvidační řízení běžným způsobem. Projekt na obnovení činností United Textiles kromě toho zahrnoval ustanovení o okamžitém vrácení státní podpory.
79.
Může členský stát, který zajišťuje získání protiprávní státní podpory zpět v rámci insolvenčního řízení, pozastavit toto řízení za účelem přezkoumání plánu pro obnovení činností příjemce?
80.
Abych odpověděla na tuto otázku, je třeba mít na paměti několik zásad.
81.
Zaprvé podpora musí být získána zpět bezodkladně a výkon rozhodnutí o vrácení musí mít okamžitý účinek (
47
).
82.
Zadruhé si členské státy mohou zvolit prostředky, jimiž svou povinnost získat podporu zpět splní, pakliže zvolená opatření neohrozí působnost a účinnost unijního práva a neučiní vrácení podpory prakticky nemožným. Opatření přijatá členskými státy musí být vhodná k znovunastolení běžných podmínek hospodářské soutěže, které byly narušeny poskytnutím protiprávní podpory (
48
).
83.
Zatřetí zvláštní povinnosti týkající se získání státních podpor zpět a obecná povinnost loajální spolupráce podle čl. 4 odst. 3 SEU jsou úzce propojeny; přičemž čl. 4 odst. 3 SEU upravuje způsob, jakým musí členský stát jednat během procesu získávání podpory nazpět (
49
).
84.
Konečně celkový cíl spočívající v získání protiprávní státní podpory zpět, tj. odstranění narušení hospodářské soutěže (
50
), je třeba posuzovat ve spojitosti s obecnými cíli EU stanovenými v článku 3 SEU a zejména s vyváženým hospodářským růstem a vysoce konkurenčním sociálním trhem zaměřeným na plnou zaměstnanost jakožto pilíři udržitelného rozvoje EU (
51
).
85.
Za těchto okolností nesouhlasím s názorem, který Komise vyjádřila na jednání, že získání podpory zpět prostřednictvím insolvenčního řízení je jednosměrná cesta, která musí nevyhnutelně vést k likvidaci příjemce.
86.
Zaprvé tato judikatura Soudního dvora výslovně uvádí, že, aby byla splněna povinnost získat podporu zpět, musí insolvenční řízení „vést k likvidaci podniku, jemuž byla poskytnuta protiprávní podpora, tj. k definitivnímu ukončení jeho činností“; avšak tato povinnost se uplatní pouze „v případě, že státní orgány neměly možnost zajistit navrácení celé částky podpory“ (
52
). A contrario, pokud je zajištěno vrácení celé částky podpory během insolvenčního řízení, likvidace podniku a definitivní ukončení jeho činností se již nevyžaduje.
87.
Zadruhé tvrzení, že pravidla státní podpory v rámci systému, který usiluje o hospodářský růst a plnou zaměstnanost, mají mechanicky vyžadovat, aby podniky, které by jinak mohly být životaschopné, ukončily činnost, což by posléze způsobilo ztrátu pracovních míst, je již z podstaty odpudivé.
88.
Zatřetí Řecko správně poznamenává, že bylo zaznamenáno, že sama Komise uvádí, že „pokud je […] navržen plán pokračování, který zahrnuje pokračování činnosti příjemce, vnitrostátní orgány zodpovědné za výkon rozhodnutí o navrácení mohou tento plán podpořit pouze tehdy, je-li zajištěno, že podpora je vrácena v plné výši ve lhůtách stanovených v rozhodnutí Komise o navrácení.“ (
53
) Je pravda, že Komise dále tvrdí, že „[č]lenský stát se zejména nemůže vzdát části své vymahatelné pohledávky, ani nemůže přijmout jakékoli jiné řešení, které by nevedlo k okamžitému ukončení činnosti příjemce. Není-li protiprávní a neslučitelná podpora plně a okamžitě vrácena, orgány zodpovědné za výkon rozhodnutí o navrácení by měly přijmout veškerá opatření, která mají k dispozici, aby zabránily přijetí plánu pokračování, a trvat na ukončení činnosti příjemce ve lhůtě stanovené v rozhodnutí o vrácení.“ (
54
) To nijak nemění skutečnost, že sama Komise podporuje jako přijatelný plán pokračování, který vede k plnému a včasnému vrácení již vyplacené protiprávní státní podpory.
89.
Mám proto za to, že členský stát v podstatě může připustit možnost obnovení činností příjemce protiprávní státní podpory za takových okolností, jako jsou okolnosti projednávané věci.
90.
Navrhuji však, aby musely být splněny alespoň následující minimální podmínky: i) projekt musí umožnit úplné vrácení částky protiprávní státní podpory; ii) postup musí být v souladu s vnitrostátním právem; iii) Komise musí být předem plně informována; iv) musí být dodržena povinnost loajální spolupráce a účinnost práva EU; v) Komise musí projekt schválit a stanovit závazný plán pro jeho provedení; a vi) členský stát musí dodržet lhůtu stanovenou Komisí.
91.
V projednávaném případě se pozastavení insolvenčního řízení nařízením z roku 2015 týkalo pouze veřejných dražeb majetku United Textiles. Nemělo vliv na zaspání pohledávky na seznam pohledávek ani na ukončení činností společnosti (
55
). Pozastavení proto samo o sobě neprodloužilo protisoutěžní zvýhodnění společnosti United Textiles.
92.
Řecko však Komisi poskytlo informaci o nařízení z roku 2015 až poté, co jej přijalo, a na vyžádání Komise. Odmítám argument Řecka, že Komisi nemohlo o projektu informovat okamžitě, protože byl stále předmětem hodnocení. Spis kromě toho neobsahuje skutečnosti v tom smyslu, že Řecko zapojilo Komisi do postupu, jak mělo udělat v rámci povinnosti loajální spolupráce.
93.
Mám proto za to, že pozastavení veřejných dražeb nařízením z roku 2015 za účelem přezkoumání plánu obnovení činností společnosti United Textiles bylo v rozporu s povinnostmi Řecka podle rozhodnutí o vrácení a s povinností loajální spolupráce, která má základ zejména v čl. 4 odst. 3 SEU.
K nákladům řízení
94.
Podle čl. 138 odst. 1 jednacího řádu Soudního dvora se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise požadovala od Řecka náhradu nákladů řízení a Řecko nemělo ve věci úspěch, je třeba posledně uvedenému uložit náhradu nákladů řízení.
Závěry
95.
S ohledem na výše uvedené úvahy jsem toho názoru, že by Soudní dvůr měl:
„1.
Rozhodnout, že Řecko tím, že ve stanovených lhůtách nepřijalo veškerá opatření nezbytná k tomu, aby od příjemce získalo zpět státní podporu, která byla v čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Komise 2012/541/EU ze dne 22. února 2012 o státní podpoře SA.26534 (C 27/10, ex NN 6/09), poskytnuté Řeckem ve prospěch společnosti United Textiles S. A., prohlášena za protiprávní a neslučitelnou s vnitřním trhem, a tím, že Komisi dostatečně neinformovalo o opatřeních přijatých podle článku 4 rozhodnutí 2012/541, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 2, 3 a 4 uvedeného rozhodnutí.
2.
Uložit Řecku náhradu nákladů řízení.“
(
1
) – Původní jazyk: angličtina.
(
2
) – Rozhodnutí Komise 2012/541/EU ze dne 22. února 2012 o státní podpoře SA.26534 (C 27/10, ex NN 6/09), kterou poskytlo Řecko společnosti United Textiles S. A. (Úř. věst. 2012, L 279, s. 30) (dále jen „rozhodnutí o vrácení“).
(
3
) – Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. 1999, L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339). Toto nařízení bylo zrušeno a nahrazeno nařízením Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9). Ke dni přijetí rozhodnutí o vrácení a v den rozhodný pro posouzení nesplnění povinnosti bylo v platnosti prvně uvedené nařízení. Druhé uvedené nařízení vstoupilo v platnost dne 14. října 2015. Obsah článku 16 pozdějšího nařízení je v každém případě až na číslování ustanovení totožný s obsahem článku 14 nařízení č. 659/1999.
(
4
) – Body 11 až 15 odůvodnění rozhodnutí o vrácení.
(
5
) – Body 18 až 21 odůvodnění rozhodnutí o vrácení.
(
6
) – Článek 1 odst. 1 rozhodnutí o vrácení.
(
7
) – Body 98 a 99 odůvodnění rozhodnutí o vrácení.
(
8
) – Článek 17 nařízení z roku 2015. Právním základem pro přijetí tohoto nařízení byl čl. 44 odst. 1 řecké Ústavy, který stanoví, že „prezident republiky může za mimořádných okolností v případě naléhavé a nepředvídatelné potřeby přijmout na návrh vlády akty s mocí zákona. […]“
(
9
) – Rozsudek ze dne 3. července 2001, Komise v. Belgie, C‑378/98, EU:C:2001:370, bod 26.
(
10
) – Viz rozsudek ze dne 26. června 2003, Komise v. Španělsko, C‑404/00, EU:C:2003:373, bod 25 a citovaná judikatura. Nemohu proto souhlasit s vyjádřením Komise, které přednesla na jednání, že její jedinou možností, pokud členský stát nesplnil rozhodnutí vydané podle čl. 108 odst. 2 SFEU, je předložit věc Soudnímu dvoru podle tohoto ustanovení.
(
11
) – Rozsudek ze dne 3. července 2001, Komise v. Belgie, C‑378/98, EU:C:2001:370, bod 24 a citovaná judikatura.
(
12
) – Stanovisko generálního advokáta Nilse Wahla ve věci Komise v. Německo, C‑527/12, EU:C:2014:90, bod 26.
(
13
) – Rozsudek Soudního dvora ze dne 2. února 1988, Komise v. Nizozemí, 213/85, EU:C:1988:39, bod 8. Rozsah řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (plné a včasné provedení) je vymezen rozhodnutím o vrácení. Další okolnosti, jako je následné jednání členského státu, musí být posuzovány na základě článku 258 SFEU (po vydání odůvodněného stanoviska) nebo článku 260 SFEU (pokud Soudní dvůr již rozhodl, že členský stát nesplnil své povinnosti) v souladu s postupem, který je definován v těchto ustanoveních.
(
14
) – Rozsudek ze dne 26. června 2003, Komise v. Španělsko, C‑404/00, EU:C:2003:373, bod 26 a citovaná judikatura.
(
15
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 12. února 2015, Komise v. Francie, C‑37/14, nezveřejněný, EU:C:2015:90, bod 71.
(
16
) – Rozsudek ze dne 12. prosince 2013, Komise v. Itálie, C‑411/12, nezveřejněný, EU:C:2013:832, bod 30 a citovaná judikatura. Dotčená rozhodnutí se týkala povinnosti navrácení. Obdobnými zásadami se podle mého názoru bude řídit povinnost poskytnout informace Komisi.
(
17
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 3. července 2001, Komise v. Belgie, C‑378/98, EU:C:2001:370, bod 28.
(
18
) – Například v rozsudku ze dne 9. července 2015, Komise v. Francie, C‑63/14, EU:C:2015:458, Soudní dvůr uvedl, že rozhodnutí bylo oznámeno dne 3. května 2013 (bod 14) a že rozhodným dnem je den 3. září 2013 (bod 46). Viz také rozsudek ze dne 12. února 2015, Komise v. Francie, C‑37/14, nezveřejněný, EU:C:2015:90, ve kterém bylo rozhodnutí oznámeno dne 29. ledna 2009 (bod 15) a den pro posouzení, zda bylo dosaženo souladu s rozhodnutím, byl stanoven na 29. května 2009 (bod 58).
(
19
) – Tři případy citované Komisí na podporu tohoto tvrzení jsou tyto rozsudky ze dne 9. července 2015, Komise v. Francie, C‑63/14, EU:C:2015:458; ze dne 12. února 2015, Komise v. Francie, C‑37/14, nezveřejněný, EU:C:2015:90; a ze dne 13. října 2011, Komise v. Itálie, C‑454/09, nezveřejněný, EU:C:2011:650.
(
20
) – Například ve svém rozsudku ze dne 12. února 2015, Komise v. Francie, C‑37/14, nezveřejněný, EU:C:2015:90, Soudní dvůr ve vztahu k povinnosti průběžně informovat Komisi o získání nazpět protiprávní podpory konstatoval, že členský stát nesdělil všechny požadované informace na počátku dvouměsíční lhůty stanovené v rozhodnutí ani následně před jednáním u Soudního dvora (bod 88).
(
21
) – Rozsudek Soudního dvora ze dne 3. července 2001, Komise v. Belgie, C‑378/98, EU:C:2001:370, bod 28; viz bod 36 výše.
(
22
) – Viz bod 80 a násl. níže, zejména bod 83.
(
23
) – Viz rozsudek ze dne 9. července 2015, Komise v. Francie, C‑63/14, EU:C:2015:458, bod 44.
(
24
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 14. dubna 2011, Komise v. Polsko, C‑331/09, EU:C:2011:250, bod 56, a moje stanovisko ve věci Komise v. Francie, C‑214/07, EU:C:2008:343, bod 39.
(
25
) – Stanovisko generálního advokáta Nilse Wahla ve věci Komise v. Německo, C‑527/12, EU:C:2014:90, body 31 až 38.
(
26
) – Bod 13 odůvodnění a čl. 14 odst. 3 nařízení č. 659/1999.
(
27
) – Rozsudek ze dne 11. září 2014, Komise v. Německo, C‑527/12, EU:C:2014:2193, bod 40 a citovaná judikatura.
(
28
) – Rozsudek ze dne 9. července 2015, Komise v. Francie, C‑63/14, EU:C:2015:458, bod 45.
(
29
) – Rozsudek ze dne 26. června 2003, Komise v. Španělsko, C‑404/00, EU:C:2003:373, bod 45 a citovaná judikatura.
(
30
) – Rozsudek ze dne 29. ledna 1998, Komise v. Itálie, C‑280/95, EU:C:1998:28, body 14 až 16.
(
31
) – Rozsudek ze dne 21. března 1991, Itálie v. Komise, C‑303/88, EU:C:1991:136, bod 60.
(
32
) – Rozsudek ze dne 17. října 2013, Komise v. Řecko, C‑263/12, nezveřejněný, EU:C:2013:673, body 36.
(
33
) – Rozsudek ze dne 29. ledna 1998, Komise v. Itálie, C‑280/95, EU:C:1998:28, body 18 až 26.
(
34
) – Rozsudek ze dne 5. května 2011, Komise v. Itálie, C‑305/09, EU:C:2011:274, bod 33. Ke konceptu „absolutní nemožnosti“ viz také Karpenschif, M., Droit européen des aides d’État, Bruylant, Brusel, 2015, s. 383 až 387.
(
35
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 2. července 2002, Komise v. Španělsko, C‑499/99, EU:C:2002:408, body 37 a 38, jakož i citovaná judikatura.
(
36
) – Rozsudek ze dne 2. července 2002, Komise v. Španělsko, C‑499/99, EU:C:2002:408, bod 37.
(
37
) – Viz moje stanovisko ve věci Komise v. Francie, C‑214/07, EU:C:2008:343, bod 44.
(
38
) – Rozsudky ze dne 14. února 2008, Komise v. Řecko, C‑419/06, nezveřejněný, EU:C:2008:89, bod 40; a ze dne 12. února 2015, Komise v. Francie, C‑37/14, nezveřejněný, EU:C:2015:90, bod 67 a citovaná judikatura.
(
39
) – Rozsudek ze dne 26. června 2003, Komise v. Španělsko, C‑404/00, EU:C:2003:373, bod 46.
(
40
) – Rozsudek ze dne 11. prosince 2012, Komise v. Španělsko, C‑610/10, EU:C:2012:781, bod 71 a citovaná judikatura.
(
41
) – Rozsudek ze dne 11. prosince 2012, Komise v. Španělsko, C‑610/10, EU:C:2012:781, bod 72 a citovaná judikatura.
(
42
) – Viz rozsudek ze dne 6. prosince 2007, Komise v. Itálie, C‑280/05, nezveřejněný, EU:C:2007:753, bod 28 a citovaná judikatura.
(
43
) – Rozsudek ze dne 11. prosince 2012, Komise v. Španělsko, C‑610/10, EU:C:2012:781, bod 104 a citovaná judikatura.
(
44
) – Rozsudky ze dne 13. října 2011, Komise v. Itálie, C‑454/09, nezveřejněný, EU:C:2011:650, body 38 až 42; ze dne 14. dubna 2011, Komise v. Polsko, C‑331/09, EU:C:2011:250, body 60 až 65; a ze dne 11. prosince 2012, Komise v. Španělsko, C‑610/10, EU:C:2012:781, body 73 až 75.
(
45
) – Viz bod 51 výše a poznámka pod čarou 38 výše.
(
46
) – Viz zejména rozsudek ze dne 9. července 2015, Komise v. Francie, C‑63/14 P, EU:C:2015:458, body 62 a 63.
(
47
) – Viz bod 45 výše.
(
48
) – Rozsudek ze dne 11. září 2014, Komise v. Německo, C‑527/12 P, EU:C:2014:2193, body 40 až 42.
(
49
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 12. února 2015, Komise v. Francie, C‑37/14, nezveřejněný, EU:C:2015:90, bod 67, a moje stanovisko ve věci Komise v. Francie, C‑214/07, EU:C:2008:343, bod 48.
(
50
) – Viz bod 44 výše.
(
51
) – Článek 3 odst. 3 SEU.
(
52
) – Rozsudek ze dne 11. prosince 2012, Komise v. Španělsko, C‑610/10, EU:C:2012:781, bod 104 a citovaná judikatura.
(
53
) – Oznámení Komise „Cesta k účinnému provádění rozhodnutí Komise, jimiž se členským státům nařizuje zajistit navrácení protiprávní a neslučitelné podpory“, Úř. věst. 2007, C 272, s. 4, bod 67.
(
54
) – Oznámení Komise „Cesta k účinnému provádění rozhodnutí Komise, jimiž se členským státům nařizuje zajistit navrácení protiprávní a neslučitelné podpory“, Úř. věst. 2007, C 272, s. 4, bod 67.
(
55
) – Komise nepředložila Soudnímu dvoru žádný důkaz o pokračování činností United Textiles. Naopak rozhodnutí o vrácení v bodě 13 odůvodnění uvádí, že závody tohoto podniku od roku 2008 nefungují kvůli nedostatku provozního kapitálu. Řecko tvrdí, že když je podnik v úpadku, může podle řeckého práva pokračovat v činnosti jedině na základě povolení insolvenčního soudu nebo rozhodnutí výboru věřitelů. Řecko informovalo Komisi dopisy ze dne 12. listopadu 2014 a ze dne 15. května 2015, že v projednávaném případě tomu tak není. Za těchto okolností se domnívám, že tvrzení, která Komise uvedla na jednání, o faktické možnosti pokračování činností společnosti United Textiles nejsou dostatečná pro to, aby Komise dostála své povinnosti unést důkazní břemeno (viz bod 34 výše).