PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO (apeliacinių skundų kolegija) NUTARTIS
2009 m. sausio 15 d.
Byla T‑306/08 P
Kurt-Wolfgang Braun-Neumann
prieš
Europos Parlamentą
„Apeliacinis skundas – Viešoji tarnyba – Pensijos – Maitintojo netekimo išmoka – 50 % dydžio išmoka dėl antrojo gyvo sutuoktinio buvimo – Asmens nenaudai priimtas aktas – Pavėluotai pateiktas skundas“
Dalykas: Apeliacinis skundas, pateiktas dėl 2008 m. gegužės 23 d. Europos Sąjungos tarnautojų teismo (pirmoji kolegija) nutarties Braun‑Neumann prieš Parlamentą (F‑79/07, Rink. VT p. I‑A‑1‑0000 ir II‑A‑1‑0000), kuriuo prašoma panaikinti šią nutartį.
Sprendimas: Atmesti apeliacinį skundą. Kiekviena šalis padengia savo šioje instancijoje patirtas bylinėjimosi išlaidas.
Santrauka
1.      Pareigūnai – Ieškinys – Asmens nenaudai priimtas aktas – Sąvoka – Formos reikalavimai – Nebuvimas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniai)
2.      Pareigūnai – Ieškinys – Išankstinis administracinis skundas – Terminai
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniai)
3.      Pareigūnai – Ieškinys – Išankstinis administracinis skundas – Terminai
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniai)
1.     Administracijos priimtos priemonės neformalus pobūdis netrukdo tam, kad ji būtų pripažinta asmens nenaudai priimtu aktu, nes
tokiam pripažinimui svarbu ne priemonės forma ar pavadinimas, bet tai, ar ji sukelia privalomų teisinių pasekmių, galinčių
tiesiogiai ir iš karto daryti įtaką ieškovo interesams, aiškiai pakeisdama jo teisinę padėtį.
(žr. 32 punktą)
Nuoroda: 1979 m. vasario 1 d. Teisingumo Teismo sprendimo Deshormes prieš Komisiją, 17/78, Rink. p. 189, 10 punktas; 1995 m. spalio 19 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Obst prieš Komisiją, T‑562/93, Rink. VT p. I‑A‑247 ir II‑737, 23 punktas; 2008 m. rugsėjo 9 d. Pirmosios instancijos teismo nutarties Marcuccio prieš Komisiją, T‑144/08, Rink. VT p. I‑A‑2‑0000 ir II‑A‑2‑0000, 25 punktas.
2.     Jokia aiški Bendrijos teisės nuostata nenustato institucijoms bendros pareigos informuoti teisės aktų adresatus apie galimus
teisių gynimo būdus ar terminus, per kuriuos jais galima pasinaudoti. Aplinkybė, kad atsakyme į išankstinį administracinį
skundą suinteresuotajai šaliai nenurodyti galimi teisių gynimo būdai, neįpareigoja Bendrijos teismo remiantis teisinio saugumo
ir proporcingumo principais pripažinti, kad praleidus terminą pateiktas ieškinys yra priimtas.
(žr. 34 ir 35 punktus)
Nuoroda: 1999 m. kovo 5 d. Teisingumo Teismo nutarties Guérin automobiles prieš Komisiją, C‑153/98 P, Rink. p. 1441, 13 ir 15 punktai; 2000 m. vasario 24 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo ADT Projekt prieš Komisiją, T‑145/98, Rink. p. II‑387, 210 punktas; 2005 m. gruodžio 22 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Gorostiaga Atxalandabaso prieš Parlamentą, T‑146/04, Rink. p. II‑5989, 131 punktas.
3.     Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalyje numatytas trijų mėnesių terminas skundui dėl asmens nenaudai priimto akto
pareikšti yra imperatyvus ir nepriklauso nuo šalių ir teismo valios, nes yra nustatytas siekiant užtikrinti teisinių situacijų
aiškumą ir saugumą bei teisės tikrumą. Taigi Bendrijos teismas turi patikrinti ex officio, ar jo buvo laikytasi. Aplinkybė, kad atsakydama į administracinį skundą institucija nenurodė, kad jis yra pavėluotas ir
todėl nepriimtinas, arba jeigu ji pati aiškiai nurodė, kad ieškovas dar gali pareikšti ieškinį teisme, nedaro įtakos ieškinio
priimtinumui pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalį. Iš tikrųjų tokios aplinkybės negali lemti to, kad būtų
nukrypstama nuo Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniuose įtvirtintų imperatyvių terminų sistemos arba juo labiau
kad Pirmosios instancijos teismas būtų atleidžiamas nuo jam tenkančios pareigos tikrinti, ar laikomasi Pareigūnų tarnybos
nuostatuose nustatytų terminų.
(žr. 36 ir 37 punktus)
Nuoroda: 1991 m. spalio 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Offermann prieš Parlamentą, T‑129/89, Rink. p. II‑855, 34 punktas; 1997 m. kovo 18 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Rasmussen prieš Komisiją, T‑35/96, Rink. VT p. I‑A‑61 ir II‑187, 30 punktas; 2005 m. rugsėjo 7 d. Pirmosios instancijos teismo nutarties Krahl prieš Komisiją, T‑358/03, Rink. VT p. I‑A‑215 ir II‑993, 35 punktas ir jame nurodyta teismų praktika bei 36 punktas.