62022CJ0167_RES
Byla C‑167/22
Europos Komisija
prieš
Danijos Karalystę
2023 m. gruodžio 21 d. Teisingumo Teismo (antroji kolegija) sprendimas
„Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas – Tarptautinis krovinių vežimas kelių transportu – Reglamentas (EB) Nr. 1072/2009 – 8 ir 9 straipsniai – Reglamentas (EB) Nr. 561/2006 – Poilsio laikas – Nacionalinės teisės normos, kuriose nustatyta maksimali 25 valandų stovėjimo viešosiose poilsio aikštelėse šalia valstybės narės greitkelių tinklo trukmė – Kliūtis laisvei teikti kelių transporto paslaugas – Įrodinėjimo pareiga“
Laisvė teikti paslaugas – Sutarties nuostatos – Taikymo sritis – Paslaugos transporto srityje, kaip tai suprantama pagal SESV 58 straipsnio 1 dalį – Sąjungos teisės aktas, kuriuo transporto sektoriui taikomas SESV 56 straipsnyje įtvirtintas laisvės teikti paslaugas principas – Apimtis
(SESV 56 straipsnis ir 58 straipsnio 1 dalis; Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 1072/2009 2 ir 4 konstatuojamosios dalys, 1 straipsnio 1 ir 4 dalys ir 2 straipsnio 6 dalis)
(žr. 39–42 punktus)
Ieškinys dėl įsipareigojimų neįvykdymo – Įsipareigojimų neįvykdymo įrodymas – Komisijai tenkanti pareiga – Įsipareigojimų neįvykdymo įrodymų pateikimas – Prezumpcijos – Nepriimtinumas – Nacionalinės teisės normos, kuriose nustatytas 25 valandų apribojimas, taikomas stovėjimui atitinkamos valstybės narės greitkelių tinklo viešosiose poilsio aikštelėse – Reglamente Nr. 561/2006 numatytų poilsio laikotarpių laikymasis – Ieškinys, kuriuo siekiama nustatyti, kad sudaroma kliūtis laisvei teikti kelių transporto paslaugas, kurioms taikomas Reglamentas Nr. 1072/2009 – Prezumpcijomis grįstas ieškinys – Įrodymų nebuvimas – Ieškinio atmetimas
(SESV 258 straipsnis; Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 561/2006 2 straipsnio 1 dalies a punktas, 4, 6 ir 8 straipsniai ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 1072/2009 8 ir 9 straipsniai)
(žr. 43–57 punktus)
Santrauka
Reglamentu 1072/2009 dėl bendrųjų patekimo į tarptautinio krovinių vežimo kelių transportu rinką taisyklių (
1
) siekiama nustatyti bendrą transporto politiką, kuria asmeniui, teikiančiam transporto paslaugas, panaikinami visi apribojimai dėl jo nacionalinės priklausomybės arba dėl to, kad jis yra įsisteigęs kitoje valstybėje narėje nei ta, kurioje bus teikiamos paslaugos.
2018 m. liepos 1 d. Danijos Karalystė nustatė taisyklę, pagal kurią maksimali stovėjimo viešosiose poilsio aikštelėse šalia jos greitkelių tinklo trukmė yra 25 valandos (toliau – 25 valandų taisyklė) (
2
).
Išsiuntusi Danijos Karalystei prašymą pateikti informacijos Europos Komisija, remdamasi SESV 258 straipsniu, pradėjo pažeidimo nagrinėjimo procedūrą dėl įsipareigojimo užtikrinti Reglamentu Nr. 1072/2009 garantuojamą laisvę teikti transporto paslaugas neįvykdymo. Ji iš esmės teigė, kad, nors 25 valandų taisyklėje tiesiogiai nėra diskriminacijos, vis dėlto ja ribojama laisvė teikti transporto paslaugas, nes ji Danijoje įsteigtiems kelių transporto vežėjams ir vežėjams nerezidentams daro skirtingą poveikį. Danijos Karalystė ginčijo bet kokį pažeidimą šiuo klausimu ir pateikė Komisijos prašytą papildomą informaciją. Manydama, kad šis atsakymas neįtikina, Komisija išsiuntė šiai valstybei narei pagrįstą nuomonę; atsakydama į ją ši valstybė toliau laikėsi savo pozicijos dėl 25 valandų taisyklės atitikties Sąjungos teisei. Kadangi Danijos vyriausybės pateikti argumentai Komisijos neįtikino, ji pareiškė Teisingumo Teisme ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo, siekdama, kad būtų konstatuota, jog nustačiusi 25 valandų taisyklę Danijos Karalystė neįvykdė įsipareigojimų, susijusių su laisve teikti transporto paslaugas, numatytų Reglamento Nr. 1072/2009 1, 8 ir 9 straipsniuose. Iš tiesų, Komisijos teigimu, ši taisyklė labiau veikia vežėjus nerezidentus ir dėl to atsirandantis laisvės teikti paslaugas apribojimas negali būti pateisinamas nė vienu iš šios valstybės narės nurodytų privalomųjų viešojo intereso pagrindų.
Sprendimu Teisingumo Teismas Komisijos ieškinį atmetė. Remdamasis savo suformuota jurisprudencija jis priminė, kad, vykstant procedūrai dėl įsipareigojimų neįvykdymo, Komisija turi įrodyti, jog nurodomas įsipareigojimų neįvykdymas egzistuoja, ir negali remtis kokia nors prezumpcija. Teisingumo Teismas mano, kad šioje byloje Komisija nepateikė pakankamai įrodymų, pagrindžiančių jos teiginius.
Teisingumo Teismo vertinimas
Atmetęs Danijos Karalystės prieštaravimą dėl ieškinio priimtinumo Teisingumo Teismas išnagrinėjo bylą iš esmės ir pirmiausia priminė, kad paslaugoms, kurios laikomos „paslaugomis transporto srityje“, taikoma SESV 58 straipsnio 1 dalis, t. y. specialioji nuostata, pagal kurią jos nepatenka į SESV 56 straipsnio, susijusio su laisve teikti paslaugas apskritai, taikymo sritį (
3
). Tai netrukdo SESV 56 straipsnyje įtvirtintą laisvės teikti paslaugas principą padaryti taikytiną transporto sektoriui tiek, kiek tai nustatoma Sąjungos aktu, priimtu remiantis minėtomis su transportu susijusiomis Sutarčių nuostatomis (
4
).
Nagrinėjamu atveju Teisingumo Teismas pažymėjo, kad Reglamentas Nr. 1072/2009 taikomas tarptautiniam krovinių vežimui keliais už atlygį Sąjungos teritorijoje vykdomiems reisams ir kabotažo operacijoms, t. y. krovinių vidaus vežimui keliais už atlygį, kurį laikinai teikia vežėjas nerezidentas (
5
). Šiuo atžvilgiu Reglamento Nr. 1072/2009 9 straipsnio 2 dalyje visų pirma nustatyta, kad to paties straipsnio 1 dalyje nurodytos nacionalinės teisės nuostatos vežėjams nerezidentams taikomos tomis pačiomis sąlygomis, kokiomis jos taikomos priimančioje valstybėje narėje įsisteigusiems vežėjams, kad taip būtų užkirstas kelias bet kokiam diskriminavimui dėl nacionalinės priklausomybės ar įsisteigimo vietos.
Be to, dėl Danijos Karalystės argumento, kad kompetenciją nustatyti taisykles dėl stovėjimo viešose poilsio aikštelėse trukmės turi valstybės narės, o ne Sąjunga, Teisingumo Teismas priminė, kad pagal suformuotą jurisprudenciją valstybės narės savo kompetenciją turi įgyvendinti laikydamosi Sąjungos teisės, taigi nagrinėjamu atveju – reikšmingų Reglamento Nr. 1072/2009 nuostatų. Be to, šiomis aplinkybėmis jos turi atsižvelgti į vairavimo trukmės, pertraukų ir poilsio laikotarpių taisykles, kurių pagal Reglamentą Nr. 561/2006 (
6
) turi laikytis vairuotojai, vežantys krovinius transporto priemonėmis, kurių maksimali leidžiama masė viršija 3,5 tonos (
7
) (toliau – atitinkamos transporto priemonės). Galimybė laikytis šių poilsio laikotarpių taisyklių gali priklausyti, be kita ko, nuo galimybės naudotis poilsio aikštelėmis šalia greitkelių. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas konstatavo, kad dėl tokios kaip 25 valandų taisyklės šios poilsio aikštelės netinka, siekiant naudotis įvairiais Reglamente Nr. 561/2006 numatytais poilsio laikotarpiais (
8
). Vadinasi, tokia taisyklė a priori gali turėti konkretų poveikį vežėjų nerezidentų naudojimuisi transporto, ypač kabotažo, teisėmis ir paveikti juos labiau nei Danijoje įsisteigusius vežėjus.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas pirmiausia priminė, kad pagal suformuotą jurisprudenciją vykstant procesui dėl įsipareigojimų neįvykdymo būtent Komisija turi įrodyti, kad nurodomas įsipareigojimų neįvykdymas egzistuoja, ir pateikti Teisingumo Teismui įrodymų, būtinų tam, kad šis galėtų patikrinti šio įsipareigojimų neįvykdymo egzistavimą, o Komisija negali remtis kokia nors prezumpcija. Šiuo atveju Danijos Karalystė per ikiteisminę procedūrą ir atsiliepime į ieškinį pateikė duomenis apie atitinkamoms transporto priemonėms skirtų stovėjimo vietų skaičių, be kita ko, tų, kurias šioms transporto priemonėms suteikia privatus sektorius, ir per teismo posėdį šiuos duomenis patikslino. Vis dėlto ieškinyje Komisija tik nurodė, kad Danijos greitkelių tinkle nepakanka alternatyvių transporto priemonių stovėjimo vietų, o dublike tik pažymėjo, kad Danijos Karalystės atsiliepime į ieškinį pateikti duomenys nekeičia jos išvadų šiuo klausimu.
Vis dėlto Komisija nepateikė jokių objektyvių duomenų, įrodančių, jog alternatyvių stovėjimo galimybių nepakanka, kad būtų užtikrintas ilgesnis nei 25 valandų poilsio laikotarpis. Neturint tokių duomenų, negalima nustatyti (nebent būtų remiamasi prezumpcijomis), kad 25 valandų taisyklė iš tikrųjų gali apsunkinti paslaugų teikėjų nerezidentų vykdomą kabotažo operacijos veiklą ir būti jiems nenaudinga, palyginti su Danijoje įsisteigusiais transporto paslaugų teikėjais. Taigi vien tai, kad yra transporto priemonių stovėjimo vietų Danijos greitkelių tinklo viešosiose poilsio aikštelėse pajėgumo problemų, ir tai, kad, be kita ko, toms problemoms spręsti atitinkama valstybė narė įvedė 25 valandų taisyklę, neleidžia daryti išvados, kad ji pažeidė Reglamentą Nr. 1072/2009. Tas pats pasakytina ir apie aplinkybę, kad transporto priemonių stovėjimo vietų privataus sektoriaus aikštelėse yra mažiau nei viešosiose poilsio aikštelėse, nes, laikantis šio 25 valandų laiko apribojimo, tokiose vietose šioms transporto priemonėms leidžiama stovėti.
Galiausiai šiuo atveju Komisija taip pat objektyviai neįrodė, kad privataus sektoriaus teikiamų alternatyvių stovėjimo vietų išdėstymas ir pasiskirstymas arba tai, kad už kai kurias iš šių vietų reikia mokėti, trukdo transporto veiklai ir dėl to nukenčia paslaugų teikėjai nerezidentai; šiuo atžvilgiu ji rėmėsi tik prezumpcijomis.
Taigi Teisingumo Teismas manė, kad Komisija nepateikė pakankamai įrodymų, patvirtinančių jos teiginius, kad 25 valandų taisyklė yra kliūtis laisvei teikti vežimo paslaugas, kurioms taikomas Reglamentas Nr. 1072/2009. Todėl atmetė Komisijos ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo.
(
1
)	2009 m. spalio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1072/2009 dėl bendrųjų patekimo į tarptautinio krovinių vežimo kelių transportu rinką taisyklių (OL L 300, 2009, p. 72).
(
2
)	Šią taisyklę kelių institucija įgyvendino pagal Fęrdselsloven (Danijos kelių eismo taisyklės) 92 straipsnio 1 dalį.
(
3
)	2017 m. gruodžio 20 d. Sprendimas Asociación Profesional Elite Taxi (C‑434/15, EU:C:2017:981, 44 punktas) ir 2020 m. gruodžio 8 d. Sprendimas Lenkija / Parlamentas ir Taryba (C‑626/18, EU:C:2020:1000, 145 punktas).
(
4
)	Būtent SESV trečiosios dalies VI antraštinė dalis, apimanti SESV 90–100 straipsnius.
(
5
)	Pagal Reglamento Nr. 1072/2009 1 straipsnio 1 ir 4 dalis, siejamas su šio reglamento 2 straipsnio 6 punktu.
(
6
)	2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl tam tikrų su kelių transportu susijusių socialinių teisės aktų suderinimo ir iš dalies keičiantis Tarybos reglamentus (EEB) Nr. 3821/85 ir (EB) Nr. 2135/98 bei panaikinantis Reglamentą (EEB) Nr. 3820/85 (OL L 102, 2006, p. 1).
(
7
)	Šios taisyklės aiškiai nurodytos Reglamento Nr. 1072/2009 13 konstatuojamojoje dalyje ir 9 straipsnio 1 dalies d punkte.
(
8
)	Įprastinio savaitinio poilsio laikotarpis (ne trumpesnis kaip 45 valandos) ir sutrumpinto savaitinio poilsio laikotarpis (trumpesnis kaip 45 valandos, kuris, laikantis Reglamento Nr. 561/2006 8 straipsnio 6 dalyje nustatytų sąlygų, gali būti sutrumpintas iki mažiausiai 24 valandų iš eilės), išskyrus sutrumpintus savaitinio poilsio laikotarpius, trunkančius nuo 24 iki 25 valandų.