Esimese Astme Kohtu otsus (neljas koda)
14. oktoober 2004
Kohtuasi T-389/02
Sergio Sandini
versus
Euroopa Ühenduste Kohus
Ametnikud – Kahju hüvitamise hagi – Vastuvõetavus – Kokkupuude asbestiga – Kutsehaigus – Kahju
Täielik tekst prantsuse keeles II - 0000
Ese:         Hagi, mille esemeks on nõue hüvitada hagejale väidetavalt tekitatud füüsiline, mittevaraline, ametialane ja rahaline kahju.
Otsus:         Jätta hagi rahuldamata. Jätta kohtukulud poolte endi kanda.
Kokkuvõte
1.     Ametnikud ─ Hagi ─ Eelnev halduskaebus ─ Kaudselt nõude rahuldamata jätnud otsuse vaidlustamistähtaja aegumine ─ Hilisem selgesõnaline
otsus ─ Eelnevat akti kinnitav akt ─ Aegumistähtaeg
(Personalieeskirjade artiklid 90 ja 91)
2.     Ametnikud ─ Hagi ─ Kahju hüvitamise hagi ─ Nõue tühistada kohtueelne otsus, millega jäeti kahju hüvitamise nõue rahuldamata
─ Nõue pole kahju hüvitamise nõudest eraldiseisev
(Personalieeskirjade artiklid 90 ja 91)
3.     Ametnikud ─ Institutsioonide lepinguväline vastutus ─ Tingimused ─ Haldusorgani eksimus ─ Kahju ─ Põhjuslik seos ─ Kumuleeruvad
tingimused
4.     Ametnikud ─ Institutsioonide lepinguväline vastutus ─ Personalieeskirjade alusel makstav hüvitis ─ Lisatoetuse taotlemine
üldnormi alusel ─ Vastuvõetavus ─ Tingimused
(Personalieeskirjade artikkel 73)
5.     Ametnikud ─ Sotsiaalkindlustus ─ Õnnetuste ja kutsehaiguste kindlustus ─ Töövõimetus ─ Mõiste ─ Võimetus elada aktiivset ja
täisväärtuslikku elu ─ Isikliku eluga seonduv võimetus ─ Hõlmatus
(Personalieeskirjade artikkel 73)
6.     Menetlus ─ Hagiavaldus ─ Vorminõuded ─ Ülevaade fakti- ja õigusväidetest
(Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 44 lõige 1)
7.     Ametnikud ─ Hagi ─ Fakti- ja õigusväited ─ Võimu kuritarvitamine ─ Mõiste
1.     Kaebuse otsene rahuldamata jätmine pärast kaudse rahuldamata jätmise vastu esitatud hagi aegumist on kahjustav akt, mille
võib vaidlustada vaid juhul, kui menetluse käigus on hinnatud uuesti hageja olukorda, arvestades uusi õiguslikke või faktilisi
asjaolusid. Kaebuse otsene rahuldamata jätmine, kui sellega ei seondu ühtegi uut õiguslikku või faktilist asjaolu, mis esinenuks
kaebuse kaudse rahuldamata jätmise ajal, üksnes kinnitab varasemat otsust ega ole kahjustav ning ei või seetõttu tuua kaasa
hagi esitamise tähtaegade uuesti kulgema hakkamist.
(vt punkt 49)
Viited: 7. detsember 1999, kohtuasi T-108/99: Reggimenti v. parlament (EKL AT 1999, lk I-A-243 ja II-1205, punkt 35); 12. detsember 2002, liidetud kohtuasjad T-338/00 ja T-376/00: Morello
v. komisjon (EKL AT 2002, lk I-A-301 ja II-1457, punktid 34 ja 35).
2.     Institutsiooni otsus, millega jäeti kahju hüvitamise nõue rahuldamata, on lahutamatult seotud haldusmenetlusega, mis eelneb
Esimese Astme Kohtule kahju hüvitamise hagi esitamisele, ning järelikult ei saa akti tühistamise nõuet käsitleda eraldi kahju
hüvitamise nõudest. Tegelikult aitab institutsiooni poolt kohtueelses etapis väljendatud seisukohta sisaldav akt kaasa vaid
kahju kannatanud poole kahju hüvitamise nõude esitamisele Esimese Astme Kohtus.
(vt punkt 56)
Viited: 18. detsember 1997, kohtuasi T-90/95: Gill v. komisjon (EKL AT 1997, lk I-A-471 ja II-1231, punkt 45); 6. märts 2001, kohtuasi T-77/99: Ojha v. komisjon (EKL AT 2001, lk I-A-61 ja II-293, punkt 68); 5. detsember 2002, kohtuasi T-209/99: Hoyer v. komisjon (EKL AT 2002, lk I-A-243 ja II-1211, punkt 32).
3.     Ametniku esitatud kahju hüvitamise nõude puhul eeldab ühenduse vastutuse tuvastamine institutsioonile etteheidetud käitumise
õigusvastasuse, väidetava kahju olemasolu ning sellise käitumise ja tekitatud kahju vahelise põhjusliku seose tõendamist;
tõendamiskohustus lasub hagejal. Kolm nimetatud ühenduse vastutuse tuvastamise tingimust on kumulatiivsed, mis tähendab, et
kui üks neist ei ole täidetud, siis ühenduse vastutust ei järgne.
(vt punktid 58–59)
Viited: 1. juuni 1994, kohtuasi C-136/92 P: komisjon v. Brazzelli Lualdi jt (EKL 1994, lk I-1981, punkt 42); 9. september 1999, kohtuasi C-257/98 P: Lucaccioni v. komisjon (EKL 1999, lk I-5251, punkt 14); 26. mai 1998, kohtuasi T-205/96: Bieber v. parlament (EKL AT 1998, lk I-A-231 ja II-723, punkt 48); 14. mai 1998, kohtuasi T-165/95: Lucaccioni v. komisjon (EKL AT 1998, lk I-A-203 ja II-627, punkt 57).
4.     Ametnikel on õigus taotleda personalieeskirjade artikli 73 alusel saadud hüvitistele lisaks toetust, kui institutsioon on
üldnormi alusel vastutav õnnetuse või kutsehaiguse eest ning personalieeskirjade alusel makstud hüvitised pole piisavad, et
hüvitada kogu kahju. Samas ei või hüvitissumma viia kahju kahekordse hüvitamiseni. Selles mõttes pole need kaks hüvitamise
korda üksteisest sõltumatud.
(vt punkt 62)
Viited: 8. oktoober 1986, liidetud kohtuasjad 169/83 ja 136/84: Leussink jt v. komisjon (EKL 1986, lk 2801, punktid 10–14); eespool viidatud kohtuasi Lucaccioni v. komisjon (punktid 19–22).
5.     Personalieeskirja artiklis 73 kasutatud töövõimetuse mõiste hõlmab võimetust elada aktiivset ja täisväärtuslikku elu, sealhulgas
isiklikku elu puudutavas osas. Sellest järeldub, et miski ei takista institutsiooni või arstliku komisjoni poolt määratud
arstil võtta kutsehaigust tuvastava menetluse käigus arvesse ametnikule tema ametialase tegevusega tekkinud mittevaralist
kahju, kui see takistab tal elada aktiivset ja täisväärtuslikku elu.
(vt punkt 92)
6.     Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 44 lõike 1 kohaselt peab hagiavaldus sisaldama ülevaadet fakti- ja õigusväidetest. Ülevaade
peab olema piisavalt ühemõtteline ja täpne, et kostja saaks kaitseks ette valmistuda ja Esimese Astme Kohus saaks teha hagi
kohta otsuse, vajamata selleks lisainformatsiooni. Hagiavaldus peab selgitama fakti- ja õigusväiteid, millele tuginetakse;
üksnes nende üldsõnaline mainimine ei vasta kodukorra nõuetele.
(vt punkt 120)
Viited: 12. jaanuar 1995, kohtuasi T-102/92: Viho v. komisjon (EKL 1995, lk II-17, punkt 68); 14. mai 1998, kohtuasi T-352/94: Mo och Domsjö v. komisjon (EKL 1998, lk II-1989, punkt 333).
7.     Võimu kuritarvitamise mõistel on kindel ulatus ja see viitab haldusorgani poolt võimu kasutamisele mõnel muul kui sellel eesmärgil,
milleks see talle anti. Otsus on tehtud võimu kuritarvitades üksnes siis, kui objektiivsete, asjakohaste ja üheselt mõistetavate
asjaolude alusel ilmneb, et otsuse vastuvõtmise põhjuseks on väidetust erinevad eesmärgid.
(vt punkt 123)
Viited: 5. juuni 2003, kohtuasi C-121/01 P: O’Hannrachain v. parlament (EKL 2003, lk I-5553, punkt 46); 12. juuni 1997, kohtuasi T-104/96: Krämer v. komisjon (EKL AT 1997, lk I-A-151 ja II-463, punkt 67).