Acțiune introdusă la 13 mai 2014 – Jannatian/Consiliul
(Cauza T-328/14)
Limba de procedură: engleza
Părțile
Reclamant: Mahmoud Jannatian (Teheran, Iran) (reprezentanți: I. Smith Monnerville și S. Monnerville, avocați)
Pârât: Consiliul Uniunii Europene
Concluziile
Reclamantul solicită Tribunalului:
anularea, în măsura în care privesc reclamantul, a următoarelor acte: (i) Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, p. 39); (ii) Decizia 2010/644/PESC a Consiliului din 25 octombrie 2010 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 281, p. 81); (iii) Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 423/2007 (JO L 281, p. 1); (iv) Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 961/2010 (JO L 88, p. 1); (v) Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 350/2012 al Consiliului din 23 aprilie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 110, p. 17); (vi) Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 709/2012 al Consiliului din 2 august 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 208, p. 2); (vii) Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 945/2012 al Consiliului din 15 octombrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 282, p. 16); (viii) Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1264/2012 al Consiliului din 21 decembrie 2012 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 356, p. 55); (ix) Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 522/2013 al Consiliului din 6 iunie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 156, p. 3); (x) Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1203/2013 al Consiliului din 26 noiembrie 2013 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 316, p. 1) și (xi) Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 397/2014 al Consiliului din 16 aprilie 2014 privind punerea în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 267/2012 (JO L 119, p. 1);
obligarea Consiliului la plata de despăgubiri pentru prejudiciile suferite ca urmare a includerii eronate în listă a reclamantului, cuantificate la 40 000 de euro și
obligarea Consiliului la plata tuturor cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.
Motivele și principalele argumente
În susținerea acțiunii, reclamantul invocă șapte motive.
Primul motiv, întemeiat pe necompetența Consiliului
Reclamantul susține că potrivit articolului 215 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, pot fi adoptate măsuri restrictive numai la propunerea comună a Comisiei și a Înaltului Reprezentant. Deciziile și regulamentele atacate au fost adoptate de Consiliu acționând singur. Prin urmare, acestea sunt afectate de necompetență.
Al doilea motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare
Reclamantul consideră că motivele invocate pentru includerea sa în lista din anexa II sunt prea imprecise pentru a respecta cerințele consacrate de jurisprudență cu privire la obligația de motivare. Pentru a respecta obligația de motivare, Consiliul ar fi trebuit să stabilească elemente concrete și specifice care să caracterizeze existența unui sprijin efectiv adus de reclamant guvernului iranian sau activităților nucleare sensibile cu risc de proliferare ale Iranului. Deciziile și regulamentele sunt afectate așadar de o omisiune de motivare.
Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea drepturilor fundamentale ale reclamantului
Reclamantul susține că, în primul rând, din moment ce deciziile și regulamentele atacate nu sunt motivate, acestea încalcă dreptul la apărare. În al doilea rând, nelegalitatea deciziilor și a regulamentelor atacate afectează prezenta procedură întrucât ea împiedică, pe de o parte, posibilitatea reclamantului de a prezenta o apărare și, pe de altă parte, limitează capacitatea Tribunalului de a realiza un control al legalității deciziilor și regulamentelor atacate. Rezultă că este încălcat dreptul reclamantului la o cale de atac jurisdicțională efectivă. În al treilea rând, întrucât reclamantul a fost lipsit de dreptul la apărare și întrucât este subminată capacitatea Curții de a realiza un control al legalității deciziilor și regulamentelor atacate privind măsurile de înghețare a fondurilor – care sunt prin natura lor „deosebit de opresive” - reclamantului i-a fost impusă o restricție nejustificată a dreptului de proprietate.
Al patrulea motiv, întemeiat pe lipsa de probe împotriva reclamantului
Reclamantul susține că Consiliul nu a prezentat elementele de probă și informațiile pe care s-a întemeiat atunci când a adoptat deciziile și regulamentele atacate.
Al cincilea motiv, întemeiat pe inexactitatea faptelor
Reclamantul susține că, contrar a ceea ce se menționează în deciziile și regulamentele atacate, reclamantul nu mai era vicepreședinte al Organizației pentru Energie Atomică la data la care a fost inclus în lista persoanelor și a entităților care intră în domeniul de aplicare al măsurile restrictive. Prin urmare, Consiliul a săvârșit o eroare de fapt atunci când a inclus în listă reclamantul numai pentru motivul că, la data diverselor decizii și regulamente atacate, era vicepreședinte al Organizației pentru Energie Atomică.
Al șaselea motiv, întemeiat pe o eroare de drept
Reclamantul susține că articolul 20 litera (b) nu este destinat să se aplice per se persoanelor fizice care exercită funcții de conducere într-o entitate care figurează în lista din anexa VIII. În plus, articolul 20 litera (b) prevede includerea în listă a persoanelor fizice „care sunt implicate în activitățile nucleare sensibile cu risc de proliferare ale Iranului”. Prin includerea reclamantului în lista din anexa II fără a prezenta un element care să dovedească faptul că reclamantul contribuie în mod activ și efectiv la activitățile nucleare iraniene la momentul includerii sale în anexa II, Consiliul a săvârșit o eroare de drept.
Al șaptelea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere a faptelor și pe încălcarea principiului proporționalității
Reclamantul susține că, în speță, nici un obiectiv de interes general nu este de natură să justifice ca măsuri atât de severe să fie impuse unor persoane fizice care au exercitat, chiar și pentru o perioadă scurtă, o funcție de conducere în cadrul Organizației Iraniene pentru Energie Atomică (AEOI). În plus, chiar dacă măsurile erau considerate ca fiind justificate de un obiectiv de interes general, acestea ar fi în orice caz criticabile din punctul de vedere al respectării raportului rezonabil de proporționalitate dintre măsurile utilizate și scopul urmărit.