Acțiune introdusă la 17 august 2018 – OCU/JUR
(Cauza T-496/18)
Limba de procedură: spaniola
Părțile
Reclamantă: Organización de Consumidores y Usuarios (OCU) (Madrid, Spania) (reprezentanți: E. Martínez Martínez și C. López-Mélida de Ramón, avocați)
Pârâtă: Consiliul decizional unic
Concluziile
Reclamanta solicită Tribunalului:
anularea deciziei finale (denumită în continuare „Final Decision”) din 19 iunie 2018 a Camerei de apel din cadrul Consiliului decizional unic pronunţată în cauza 54/2017, cauză iniţiată împotriva Consiliului decizional unic;
obligarea „Camerei de apel din cadrul Consiliului decizional unic” la plata cheltuielilor de judecată.
Motivele și principalele argumente
În susținerea acțiunii, reclamanta invocă trei motive.
Primul motiv întemeiat pe încălcarea dreptului fundamental prevăzut la articolul 41 alineatul (2) din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene (CDFUE) şi a principiului respectării dreptului la apărare (dreptul la bună administrare în ceea ce priveşte accesul la documente pentru exercitarea legitimă a dreptului la apărare)]
În acest sens, se invocă faptul că decizia atacată, prin care Camera de apel nu acordă dreptul de acces integral la documentele aflate în posesia Consiliului decizional unic (CDU), acces solicitat pentru exercitarea dreptului legitim la apărare, constituie o gravă încălcare a dreptului fundamental la bună administrare, sub aspectul accesului la documente prevăzut la articolul 41 alineatul (2) din CDFUE şi al principiului fundamental de drept al Uniunii de respectare a dreptului la apărare.
Al doilea motiv întemeiat pe încălcarea articolelor care exclud limita confidenţialităţii şi a secretului de afaceri pentru accesul la documente atunci când solicitarea se realizează în cadrul exercitării dreptului la apărare şi a accesului la o protecţie jurisdicţională efectivă, menţionate la articolul 88 din Regulamentul (UE) nr.º806/2014 al Parlamentului European şi al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO 2014, L 225, p. 1), la articolul 84 din Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European şi al Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO 2014, L 173, p. 190), şi la articolul 53 din Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European şi al Consiliului din 26 iunie 2013 cu privire la accesul la activitatea instituțiilor de credit și supravegherea prudențială a instituțiilor de credit și a firmelor de investiții, de modificare a Directivei 2002/87/CE și de abrogare a Directivelor 2006/48/CE și 2006/49/CE (JO 2013, L 176, p. 338).]
În această privinţă, se susţine că decizia atacată, prin care Camera de apel nu permite accesul integral la documentele aflate în posesia CDU, aplică în mod greşit excepţiile, prevăzute în legislaţia sus-menţionată, de la dreptul de acces general la documente pentru că respectivul acces se solicită în cadrul exercitării dreptului la apărare şi al accesului la o protecţie jurisdicţională efectivă.
Al treilea motiv întemeiat pe încălcarea dreptului fundamental prevăzut la articolul 41 alineatul (2) din CDFUE (dreptul la bună administrare în ceea ce priveşte obligaţia de motivare a actelor)]
În acest sens, se invocă faptul că decizia atacată prin care Camera de apel nu permite accesul integral la documentele aflate în posesia CDU constituie o încălcare gravă a dreptului fundamental la bună administrare prevăzut la articolul 41 alineatul (2) din CDFUE, în măsura în care ignoră obligaţia de motivare a actelor.
____________