62021CJ0684
TIESAS SPRIEDUMS (desmitā palāta)
2023. gada 2. martā (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Intelektuālais īpašums – Kopienas dizainparaugi – Regula (EK) Nr. 6/2002 – 8. panta 1. punkts – Ražojuma izskata iezīmes, ko nosaka vienīgi tā tehniskā funkcija – Vērtēšanas kritēriji – Alternatīvu dizainparaugu esamība – Īpašnieks, kuram ir arī daudzi aizsargāti alternatīvie dizainparaugi – Ražojuma daudzkrāsainība, kas nav atspoguļota attiecīgā dizainparauga reģistrācijā
Lietā C‑684/21
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Oberlandesgericht Düsseldorf (Federālās zemes Augstākā tiesa Diseldorfā, Vācija) iesniegusi ar 2021. gada 4. novembra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2021. gada 12. novembrī, tiesvedībā
Papierfabriek Doetinchem BV
pret
Sprick GmbH Bielefelder Papier- und Wellpappenwerk & Co.,
TIESA (desmitā palāta)
šādā sastāvā: tiesneši M. Ilešičs [M. Ilešič], kas pilda palātas priekšsēdētāja pienākumus, I. Jarukaitis [I. Jarukaitis] (referents) un Z. Čehi [Z. Csehi],
ģenerāladvokāts: M. Kamposs Sančess‑Bordona [M. Campos Sánchez-Bordona],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
Papierfabriek Doetinchem BV vārdā – C. Böhmer un C. Menebröcker, Rechtsanwälte,
–
Sprick GmbH Bielefelder Papier- und Wellpappenwerk & Co. vārdā – S. Rojahn, Rechtsanwältin,
–
Eiropas Komisijas vārdā – P. Němečková, J. Samnadda un T. Scharf, pārstāvji,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 (2001. gada 12. decembris) par Kopienas dizainparaugiem (OV 2002, L 3, 1. lpp.) 8. panta 1. punktu un 10. pantu.
2
Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp Papierfabriek Doetinchem BV un Sprick GmbH Bielefelder Papier- und Wellpappenwerk & Co. (turpmāk tekstā – “Sprick”) saistībā ar prasību par pārkāpumu iespējama Kopienas dizainparauga, kura īpašnieks ir Sprick, piešķirto tiesību pārkāpuma dēļ.
Atbilstošās tiesību normas
3
Atbilstoši Regulas Nr. 6/2002 10. apsvērumam:
“Tehnoloģiskie jauninājumi nebūtu jākavē, piešķirot dizainparaugu aizsardzību iezīmēm, ko diktē vienīgi tehniskā funkcija. Saprotams, ka no tā neizriet tas, ka dizainparaugam ir jābūt estētiskai vērtībai. Līdzīgi nebūtu jākavē dažādu konstrukciju ražojumu savietojamība, piešķirot aizsardzību arī mehānisku savienojumu dizainparaugiem. Tādējādi dizainparauga iezīmes, uz kurām šo iemeslu dēļ neattiecas aizsardzība, nebūtu jāņem vērā, novērtējot, vai citas dizainparauga iezīmes atbilst nosacījumiem aizsardzības iegūšanai.”
4
Šīs regulas 3. pantā “Definīcijas” ir paredzēts:
“Šajā regulā:
a)
“dizainparaugs” ir visa ražojuma vai tā daļas izskats, kas radies no paša ražojuma un/vai tā rotājumu iezīmēm, jo īpaši līnijām, kontūrām, krāsām, formas, virsmas struktūras un/vai materiāla;
b)
“ražojums” ir rūpniecības vai amatnieka izstrādājums, ietverot, inter alia, daļas, kas paredzētas samontēšanai kompleksā ražojumā, iepakojumu, apdari, grafiskos simbolus un tipogrāfijas šriftus, bet izņemot datorprogrammas;
[..].”
5
Saskaņā ar minētās regulas 6. pantu “Individuālā būtība [Individuāls raksturs]”:
“1.   “Uzskata, ka dizainparaugam ir individuāla būtība [individuāls raksturs], ja vispārējais iespaids, ko tas rada informētam lietotājam, atšķiras no vispārējā iespaida, ko šādam lietotājam rada jebkurš dizainparaugs, kas ir darīts pieejams sabiedrībai, šādos gadījumos [..]
[..].”
6
Šīs pašas regulas 8. panta “Dizainparaugi, ko nosaka to tehniskā funkcija, un starpsavienojumu dizainparaugi” 1. punktā ir paredzēts:
“Kopienas dizainparauga tiesības neattiecas uz ražojuma izskata iezīmēm, ko nosaka tikai ražojuma tehniskā funkcija.”
7
Regulas Nr. 6/2002 10. panta “Aizsardzības joma” 1. punktā ir paredzēts:
“Kopienas dizainparauga piešķirtā aizsardzība attiecas uz visiem dizainparaugiem, kas informētam lietotājam neatstāj atšķirīgu vispārējo iespaidu.”
8
Saskaņā ar šīs regulas 36. pantu “Nosacījumi attiecībā uz pieteikumiem”:
“1.   Kopienas dizainparauga reģistrēšanas pieteikumā ir:
a)
reģistrācijas lūgums;
b)
informācija par pieteikuma iesniedzēju;
c)
dizainparauga attēlojums, ko ir iespējams reproducēt. [..]
[..]”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
9
Sprick ir sabiedrība, kas ražo iesaiņojamā papīra dozatoru. Tai pieder Kopienas dizainparaugs Nr. 001344022–0006 attiecībā uz iesaiņošanas ierīci, kuras reģistrācija tika pieteikta 2012. gada 19. septembrī, kas tika reģistrēta un publicēta 2012. gada 17. oktobrī un tās attēls ir šāds:
10
Papierfabriek Doetinchem ražo un tirgo ražojumu, kas konkurē ar Sprick ražoto ražojumu.
11
Atsaukdamies uz pamatlietā aplūkotā dizainparauga piešķirto tiesību pārkāpumu, Sprick vērsās Landgericht Düsseldorf (Diseldorfas apgabaltiesa, Vācija) ar prasību tostarp izbeigt šo pārkāpumu un kas vērsta pret Papierfabriek Doetinchem. Pēdējā minētā cēla pretprasību un lūdza atcelt šo dizainparaugu, pamatojoties uz to, ka visas tā iezīmes nosaka vienīgi attiecīgā ražojuma tehniskā funkcija.
12
Ar 2017. gada 18. maija spriedumu Landgericht Düsseldorf (Diseldorfas apgabaltiesa) apmierināja Sprick prasījumus un noraidīja Papierfabriek Doetinchem pretprasību, pamatojoties uz to, ka, ņemot vērā šī ražojuma “daudzās alternatīvās uzbūves”, pamatlietā aplūkotā dizainparauga iezīmes nenoteica vienīgi tā tehniskā funkcija.
13
Papierfabriek Doetinchem pārsūdzēja šo spriedumu Oberlandesgericht Düsseldorf (Federālās zemes Augstākā tiesa Diseldorfā, Vācija). Pēdējā minētā ar 2019. gada 27. jūnija spriedumu atcēla pamatlietā aplūkoto dizainparaugu, pamatojoties uz to, ka visas tā iezīmes nosaka minētā ražojuma tehniskā funkcija. Šajā ziņā Oberlandesgericht Düsseldorf (Federālās zemes Augstākā tiesa Diseldorfā) ņēma vērā ziņojumu attiecībā uz Sprick iesniegto patenta pieteikumu EP 2897793, saskaņā ar kuru visām šī paša ražojuma iezīmēm ir tehniskas priekšrocības, un, pamatojoties uz 2018. gada 8. marta spriedumu DOCERAM (C‑395/16, EU:C:2018:172), konstatēja, ka “alternatīvas pielietojamības” esamība attiecībā uz to nebija atbilstoša.
14
Pēc Sprick iesniegtās kasācijas sūdzības Bundesgerichtshof (Federālā augstākā tiesa, Vācija) atcēla Oberlandesgericht Düsseldorf (Federālās zemes Augstākā tiesa Diseldorfā) spriedumu un nodeva lietu atpakaļ jaunai izskatīšanai. Bundesgerichtshof (Federālā augstākā tiesa) uzskatīja, ka Oberlandesgericht Düsseldorf (Federālās zemes Augstākā tiesa Diseldorfā) pārāk lielu nozīmi ir piešķīrusi ziņojumam par Sprick iesniegtā patenta pieteikumu EP 2897793 un pieļaujot tiesību kļūdu, ir novērtējusi citus apstākļus, un nav ņēmusi vērā visus būtiskos lietas aspektus. Bundesgerichtshof (Federālā Augstākā tiesa) ieskatā Oberlandesgericht Düsseldorf (Federālās zemes Augstākā tiesa Diseldorfā) esot bijis jāpārbauda, vai arī vizuāla rakstura apsvērumiem nav bijusi loma, izvēloties attiecīgā ražojuma uzbūvi no diviem elementiem, jo šāda uzbūve ļāva izgatavot divkrāsainu ražojumu, kā par to liecina ražojums, kas faktiski tiek tirgots. Turklāt Oberlandesgericht Düsseldorf (Federālās zemes Augstākā tiesa Diseldorfā) nedrīkstēja neņemt vērā faktu, ka Sprick rīcībā bija noteikts skaits dizainparaugu attiecībā uz alternatīvām formām, kuras varētu pildīt to pašu tehnisko funkciju kā ražojums, kas izstrādāts atbilstoši pamatlietā aplūkotajam dizainparaugam.
15
Pēc tam, kad pamatlietā aplūkotā lieta tika nodota Oberlandesgericht Düsseldorf (Federālās zemes Augstākā tiesa Diseldorfā), kas ir iesniedzējtiesa, pēdējā minētā tiesa uzskata, ka 2018. gada 8. marta sprieduma DOCERAM (C‑395/16, EU:C:2018:172) 30. punktā ir atbalstīta interpretācija, saskaņā ar kuru citu dizainparaugu pastāvēšanai ir mazsvarīga nozīme visu izskatāmās lietas objektīvo apstākļu vispārējā novērtējumā, kas paredzēts Regulas Nr. 6/2002 8. panta 1. punktā, ja attiecīgā dizainparauga īpašnieks izvirza dizainparaugu aizsardzību arī attiecībā uz tiem.
16
Attiecībā uz Bundesgerichtshof (Federālā Augstākā tiesa) vērtējumu, saskaņā ar kuru iesniedzējtiesai esot bijis jāpārbauda, vai no pamatlietā aplūkotā dizainparauga izrietošā konkrētā ražojuma divdaļīga uzbūve nav balstīta uz vizuāla rakstura apsvērumiem, jo šāda uzbūve padarīja iespējamu divkrāsainību, ko nenosaka šī ražojuma tehniskā funkcija, šī tiesa norāda, ka divkrāsainība neizriet no šī dizainparauga reģistrācijas.
17
Šādos apstākļos Oberlandesgericht Düsseldorf (Federālās zemes Augstākā tiesa Diseldorfā) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai saskaņā ar Tiesas judikatūru tas, vai ražojuma izskata iezīmes nosaka vienīgi tā tehniskā funkcija, ir jāvērtē, ņemot vērā attiecīgo dizainparaugu, attiecīgā ražojuma izskata īpašību izvēli pamatojošos objektīvos apstākļus, informāciju par tā izmantošanu vai arī tādu alternatīvu dizainparaugu esamību, kas ļauj pildīt to pašu tehnisko funkciju (spriedums, 2018. gada 8. marts, DOCERAM, C‑395/16, EU:C:2018:172)? Kāda nozīme, ņemot vērā citu dizainparaugu esamības aspektu, ir apstāklim, ka attiecīgā dizainparauga īpašniekam ir dizainparauga tiesības arī uz vairākiem alternatīviem dizainparaugiem?
2)
Vai, vērtējot to, vai izskatu nosaka vienīgi tehniskā funkcija, ir jāņem vērā, ka ražojuma uzbūve pieļauj daudzkrāsainību, ja krāsu izvietojums pats par sevi no attiecīgās reģistrācijas neizriet?
3)
Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša: vai šī ņemšana vērā ietekmē dizainparauga piešķirtās aizsardzības apjomu?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
18
Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Regulas Nr. 6/2002 8. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka vērtējums, vai ražojuma izskata iezīmes nosaka vienīgi tā tehniskā funkcija šīs tiesību normas izpratnē, ir jāveic, ņemot vērā objektīvos apstākļus, kuri nosaka šo iezīmju izvēli, alternatīvu dizainparaugu esamību, kas ļauj veikt šo tehnisko funkciju, vai arī to, ka attiecīgā dizainparauga īpašnieks ir daudzu alternatīvu dizainparaugu reģistrāciju īpašnieks.
19
Šajā ziņā ir jānorāda, ka Regulas Nr. 6/2002 3. panta a) punktā dizainparaugs ir definēts kā visa ražojuma vai tā daļas izskats, kas radies no paša ražojuma un/vai tā rotājumu iezīmēm, jo īpaši līnijām, kontūrām, krāsām, formas, virsmas struktūras un/vai materiāla. Tādējādi šajā regulā paredzētās sistēmas ietvaros izskatam dizainparaugā ir izšķiroša nozīme (spriedums, 2018. gada 8. marts, DOCERAM, C‑395/16, EU:C:2018:172, 25. punkts un tajā minētā judikatūra, kā arī 2021. gada 28. oktobris, Ferrari, C‑123/20, EU:C:2021:889, 30. punkts).
20
Regulas Nr. 6/2002 8. panta 1. punktā, kura mērķis, kā tas izriet no šīs regulas 10. apsvēruma, ir nepieļaut, ka tiek kavēti tehnoloģiskie jauninājumi, ir noteikts, ka Kopienas dizainparaugs nepiešķir tiesības uz ražojuma izskata iezīmēm, ko nosaka vienīgi tā tehniskā funkcija. Tādējādi ar šo tiesību normu no aizsardzības, kas piešķirta ar šo regulu, tiek izslēgts gadījums, kad nepieciešamība pildīt attiecīgā ražojuma tehnisko funkciju ir vienīgais faktors, kas ir noteicis šī ražojuma izskata iezīmes autora izvēli, turpretī cita veida apsvērumiem, it īpaši tādiem, kas saistīti ar minētā ražojuma vizuālo aspektu, nav bijusi nekāda nozīme šīs iezīmes izvēlē (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 8. marts, DOCERAM, C‑395/16, EU:C:2018:172, 26., 29. un 31. punkts).
21
It īpaši attiecībā uz alternatīvu dizainparaugu esamību, kas ļautu pildīt to pašu funkciju kā attiecīgajam ražojumam, Tiesa jau ir nospriedusi, ka tad, ja ar šo apstākli vien pietiek, lai noraidītu Regulas Nr. 6/2002 8. panta 1. punkta piemērojamību, nevarētu tikt izslēgts, ka saimnieciskās darbības subjekts kā Kopienas dizainparaugu reģistrētu vairākas iespējamās ražojuma formas, ietverot tā izskata iezīmes, kuras nosaka vienīgi tā tehniskā funkcija. Tas šādam subjektam ļautu attiecībā uz šādu ražojumu saņemt praktiski ekskluzīvu aizsardzību, kas būtu vienlīdzīga aizsardzībai, kādu sniedz patents, bet tā nebūtu pakļauta tādiem nosacījumiem, kādi ir piemērojami pēdējā minētā iegūšanai, un liegtu konkurentiem piedāvāt ražojumu, kurā ir aptvertas noteiktas funkcionālās iezīmes, vai ierobežotu iespējamos tehniskos risinājumus un tādējādi atņemtu minētajam 8. panta 1. punktam tā lietderīgo iedarbību. Līdz ar to alternatīvu dizainparaugu esamība nav noteicoša šīs tiesību normas piemērošanai (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 8. marts, DOCERAM, C‑395/16, EU:C:2018:172, 30. un 32. punkts). Tas pats attiecas uz vairākiem alternatīviem dizainparaugiem, kurus ir reģistrējis attiecīgā dizainparauga īpašnieks.
22
Turklāt ir jānorāda, ka, lai novērtētu, vai ražojuma izskata attiecīgās iezīmes ietilpst Regulas Nr. 6/2002 8. panta 1. punkta piemērošanas jomā, valsts tiesai ir jāņem vērā visi katra atsevišķā gadījuma atbilstošie objektīvie apstākļi. Šāds vērtējums ir veicams, it īpaši ņemot vērā attiecīgo dizainparaugu, objektīvos apstākļus, kas atspoguļo iemeslus, kuri ir noteikuši šī ražojuma izskata iezīmju izvēli, datus saistībā ar tā izmantošanu vai arī alternatīvu dizainparaugu, kas ļauj izpildīt to pašu tehnisko funkciju, esamību, ciktāl šie apstākļi, šie dati un šī esamība ir pamatoti ar ticamiem pierādījumiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 8. marts, DOCERAM, C‑395/16, EU:C:2018:172, 36. un 37. punkts).
23
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, uz pirmo jautājumu ir jāatbild, ka Regulas Nr. 6/2002 8. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka vērtējums, vai ražojuma izskata iezīmes nosaka vienīgi tā tehniskā funkcija šīs tiesību normas izpratnē, ir jāveic, ņemot vērā visus atbilstošos konkrētā gadījuma objektīvos apstākļus, tostarp tos, kuri nosaka šo iezīmju izvēli, alternatīvu dizainparaugu esamību, kas ļauj veikt šo tehnisko funkciju, un to, ka attiecīgā dizainparauga īpašnieks ir daudzu alternatīvu dizainparaugu reģistrāciju īpašnieks, tomēr šis pēdējais apstāklis nav izšķirošs šīs tiesību normas piemērošanas nolūkā.
Par otro jautājumu
24
Ar otro jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Regulas Nr. 6/2002 8. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, izvērtējot jautājumu, vai ražojuma izskatu nosaka vienīgi tā tehniskā funkcija, ir jāņem vērā apstāklis, ka šī ražojuma uzbūve pieļauj daudzkrāsainību, ja tā pati par sevi neizriet no attiecīgā dizainparauga reģistrācijas.
25
Šajā ziņā ir jāņem vērā šī sprieduma 19. un 22. punktā minētā judikatūra attiecībā uz izskatu kā dizainparauga piešķirtās aizsardzības būtisku elementu, kā arī apstākļiem, kas jāņem vērā, lai novērtētu, vai ražojuma izskata iezīmes nosaka vienīgi tā tehniskā funkcija Regulas Nr. 6/2002 8. panta 1. punkta izpratnē.
26
Turklāt jānorāda, ka tādi vizuālie apsvērumi kā uzbūve no diviem elementiem, kas pieļauj ražojuma daudzkrāsainību, principā var būt daļa no apstākļiem, kuri ir jāņem vērā šajā vērtējumā un kuri tomēr paši par sevi nav noteicošie.
27
It īpaši attiecībā uz jautājumu, vai apstāklis, ka ražojuma uzbūve pieļauj tā daudzkrāsainību, var tikt ņemts vērā reģistrēta dizainparauga gadījumā, ja šī daudzkrāsainība nav norādīta attiecīgajā reģistrācijā, ir jāatgādina, ka dizainparauga reģistrācija publiskajā reģistrā paredzēta tādēļ, lai to padarītu pieejamu kompetentajām iestādēm un sabiedrībai, it īpaši saimnieciskās darbības subjektiem (spriedums, 2018. gada 5. jūlijs, Mast-Jägermeister/EUIPO, C‑217/17 P, EU:C:2018:534, 53. punkts).
28
No vienas puses, kompetentajām iestādēm skaidri un precīzi jāzina dizainparauga veidojošo elementu iedaba, lai tās varētu pildīt savus pienākumus attiecībā uz reģistrācijas pieteikumu iepriekšēju pārbaudi, kā arī uz atbilstoša un precīza dizainparaugu reģistra publicēšanu un uzturēšanu. No otras puses, saimnieciskās darbības subjektiem jāspēj skaidri un precīzi pārliecināties par to pašreizējo vai potenciālo konkurentu veiktajām reģistrācijām vai iesniegtajiem reģistrācijas pieteikumiem un tādējādi saņemt atbilstošo informāciju par trešo personu tiesībām. Šādas prasības mērķis tātad ir nodrošināt tiesisko drošību trešām personām (spriedums, 2018. gada 5. jūlijs, Mast-Jägermeister/EUIPO, C‑217/17 P, EU:C:2018:534, 53. un 54. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).
29
Turklāt Regulas Nr. 6/2002 36. panta 1. punkta c) apakšpunktā ir paredzēts, ka Kopienas dizainparauga reģistrācijas pieteikumā ir jāietver “dizainparauga attēlojums, ko ir iespējams reproducēt”.
30
Šajā ziņā Tiesa ir nospriedusi, ka reģistrācijai pieteiktā dizainparauga attēlojumam ir jāļauj skaidri identificēt šo dizainparaugu (spriedums, 2021. gada 28. oktobris, Ferrari, C‑123/20, EU:C:2021:889, 39. punkts un tajā minētā judikatūra). Prasība par grafisko attēlojumu paredzēta tādēļ, lai jo īpaši definētu pašu dizainparaugu un tādējādi noteiktu precīzu priekšmetu, uz kuru vērsta reģistrētā dizainparauga īpašniekam piešķirtā aizsardzība (spriedums, 2018. gada 5. jūlijs, Mast-Jägermeister/EUIPO, C‑217/17 P, EU:C:2018:534, 51. un 52. punkts) un sasniegtu šī sprieduma 27. un 28. punktā minētos mērķus.
31
Tāpēc ir jākonstatē, ka vienkāršai daudzkrāsainības iespējamībai, ko pieļauj attiecīgā ražojuma divdaļīgā uzbūve, subjektīvs raksturs ir tad, ja šī daudzkrāsainība nav iekļauta pamatlietā aplūkotā dizainparauga attēlojumā un pati par sevi nevar būt pietiekama, lai izslēgtu Regulas Nr. 6/2002 8. panta 1. punktā paredzētā izņēmuma piemērošanu. Pretēja interpretācija varētu izraisīt neprecizitātes vai nenoteiktību attiecībā uz precīzu šī dizainparauga aizsardzības priekšmetu un varētu apdraudēt tiesisko drošību.
32
Ņemot vērā iepriekš minēto, uz otro jautājumu ir jāatbild, ka Regulas Nr. 6/2002 8. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, izvērtējot jautājumu, vai ražojuma izskatu nosaka vienīgi tā tehniskā funkcija, apstāklis, ka šī ražojuma uzbūve pieļauj daudzkrāsainību, nevar tikt ņemts vērā, ja tā neizriet no attiecīgā dizainparauga reģistrācijas.
Par trešo jautājumu
33
Ar trešo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai apstiprinošas atbildes uz otro jautājumu gadījumā Regula Nr. 6/2002 ir jāinterpretē tādējādi – tas, ka attiecīgā ražojuma uzbūve pieļauj daudzkrāsainību, lai gan šī daudzkrāsainība tā pati par sevi neizriet no attiecīgā dizainparauga reģistrācijas, ietekmē ar šo dizainparaugu piešķirtās aizsardzības apjomu.
34
Ņemot vērā uz otro jautājumu sniegto atbildi, uz trešo jautājumu nav jāatbild.
Par tiesāšanās izdevumiem
35
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (desmitā palāta) nospriež:
1)
Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 (2001. gada 12. decembris) par Kopienas dizainparaugiem 8. panta 1. punktu
ir jāinterpretē tādējādi, ka
vērtējums par to, vai ražojuma izskata iezīmes nosaka vienīgi tā tehniskā funkcija šīs tiesību normas izpratnē, ir jāveic, ņemot vērā visus atbilstošos konkrētā gadījuma objektīvos apstākļus, tostarp tos, kuri nosaka šo iezīmju izvēli, alternatīvu dizainparaugu esamību, kas ļauj veikt šo tehnisko funkciju, un to, ka attiecīgā dizainparauga īpašnieks ir daudzu alternatīvu dizainparaugu reģistrāciju īpašnieks, tomēr šis pēdējais apstāklis nav izšķirošs šīs tiesību normas piemērošanas nolūkā.
2)
Regulas Nr. 6/2002 8. panta 1. punkts
ir jāinterpretē tādējādi, ka,
izvērtējot jautājumu, vai ražojuma izskatu nosaka vienīgi tā tehniskā funkcija, apstāklis, ka šī ražojuma uzbūve pieļauj daudzkrāsainību, nevar tikt ņemts vērā, ja tā neizriet no attiecīgā dizainparauga reģistrācijas.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – vācu.