Ideiglenes változat
JULIANE KOKOTT
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2026. február 12.(1)
C‑722/24. és C‑756/24. sz. egyesített ügyek
SIA „Elektro bizness”,
a Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija
részvételével (C‑722/24),
és
Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija,
a SIA „Jelgavas autobusu parks”
részvételével (C‑756/24)
(az Augstākā tiesa [Senāts] [legfelsőbb bíróság, Lettország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„ Előzetes döntéshozatal – A villamos energia belső piaca – (EU) 2019/944 irányelv – A 2. cikk 41. pontja – A »közvetlen vezeték« fogalma – A felhasználó választási joga – A rendszertől való teljes elkülönülés – A felhasználó meglévő vezetékhez való csatlakozása – Több felhasználó csatlakozása ”
Tartalomjegyzék
I.
Bevezetés
II.
Jogi háttér
A.
Az uniós jog
B.
A lett jog
III.
Az alapeljárások és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
A.
Az Elektro bizness ügy (C722/24)
B.
A Jelgavas autobusu parks ügy (C756/24)
IV.
Jogi értékelés
A.
Közvetlen vezeték mint az energiaellátás alternatív formája? (a C722/24. sz. ügyben előterjesztett második kérdés, valamint a C756/24. sz. ügyben előterjesztett első és harmadik kérdés)
1.
A villamos energia belső piacáról szóló irányelv 2. cikke 41. pontja 1. és 2. esetének elhatárolásáról
2.
A közvetlen vezetéknek mint a rendszer alternatívájának a villamos energia belső piacáról szóló irányelv 2. cikke 41. pontjának 2. esete szerinti koncepciója
a)
A 2. cikk 41. pontja 2. esetének szövege
b)
A 2. cikk 41. pontjának keletkezéstörténete
c)
Összehasonlítás a gáz belső piacáról szóló irányelvvel
d)
A villamos energia belső piacáról szóló irányelv rendszere
e)
Az irányelv céljai
1)
A villamos energia belső piacának liberalizációja
2)
Az ökológiai átalakulás célja
3)
Konfliktus a megfizethető energiaárak biztosításának céljával
3.
Közbenső következtetés
B.
A rendszertől való teljes elkülönülésről (a C756/24. sz. ügyben előterjesztett második kérdés)
C.
Több felhasználó ugyanazon vezetékhez való csatlakozásáról (a C722/24. sz. ügyben előterjesztett második kérdés)
D.
A „termelési hely” fogalmáról (a C722/24. sz. ügyben előterjesztett első kérdés)
E.
Az elszigetelt fogyasztó és az elszigetelt termelési hely kritériumáról (a C722/24. sz. ügyben előterjesztett első és második kérdés, valamint a C756/24. sz. ügyben előterjesztett harmadik kérdés)
V.
Végkövetkeztetések
I.      Bevezetés
1.        Kizárólag a rendszerhez technikai vagy gazdasági okokból csatlakozni nem tudó felhasználók használhatnak‑e olyan közvetlen vezetéket, amelyen keresztül egy felhasználó a rendszer közvetítése nélkül (és így az ehhez kapcsolódó költségek fizetése nélkül) vásárol villamos energiát egy termelőtől? Vagy a tagállamok mozgástérrel rendelkeznek, amelynek keretei között más esetekben (például ipari telephelyek támogatása vagy a „zöld” energia decentralizált termelésének és az azzal való decentralizált ellátás előmozdítása érdekében) is engedélyezhetnek közvetlen vezetékeket?
2.        Lényegében ez a kérdés szolgál az Augstākā tiesa (Senāts) (legfelsőbb bíróság, Lettország) jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelmeinek alapjául.
3.        A közvetlen vezeték a 96/92/EK irányelv(2) óta a villamos energia belső piacának elismert alkotóeleme. A jelenleg hatályos (EU) 2019/944 irányelv (a továbbiakban: a villamos energia belső piacáról szóló irányelv)(3) úgy szabályozza a közvetlen vezetéket, hogy lehetséges legyen az egyensúly egyrészt az összes felhasználó energiaellátásának biztonsága és a hálózati költségek méltányos elosztása, másrészt az ipar támogatása és az energiatermelés diverzifikációja között.
4.        Az Augstākā tiesa (Senāts) (legfelsőbb bíróság) e két előzetes döntéshozatal iránti kérelme most lehetőséget ad a Bíróságnak ezen egyensúly feltételeinek konkretizálására.
5.        Az alapügyekben szóban forgó vezetékek egy energiatermelő létesítményt, illetve egy erőművet és egy felhasználót hivatottak összekötni. Mindkét tervezett vezetéknek vannak azonban bizonyos sajátosságai: a C‑722/24. sz. ügyben a felhasználó egy olyan meglévő vezetékhez kíván csatlakozni a vitatott vezetéken keresztül, amely össze van kötve a rendszerrel, és amelyen keresztül már ellátnak más felhasználókat. A C‑756/24. sz. ügyben a felhasználó már csatlakozik a rendszerhez, és e csatlakozást a jövőben tartalékcsatlakozásként kívánja megtartani a vitatott vezeték mellett.
II.    Jogi háttér
A.      Az uniós jog
6.        A villamos energia belső piacáról szóló irányelv „Fogalommeghatározások” című 2. cikkének 41. pontja a „közvetlen vezeték” fogalmának meghatározását tartalmazza. Ezen irányelv alkalmazásában:
„»közvetlen vezeték«: vagy egy elszigetelt termelési helyet elszigetelt fogyasztóval összekötő villamosenergia‑vezeték, vagy egy termelőt és egy villamosenergia‑ellátási vállalkozást összekötő villamosenergia‑vezeték, közvetlenül a saját létesítményeik, leányvállalataik és felhasználóik ellátása céljából”.
7.        A villamos energia belső piacáról szóló irányelv „Közvetlen vezetékek” című 7. cikke a következőképpen szól:
„(1)      A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy lehetővé tegyék:
a)      a területükön letelepedett minden termelőnek és villamosenergia‑ellátási vállalkozásnak[(4)] azt, hogy közvetlen vezetéken keresztül lássa el villamos energiával saját létesítményeit, leányvállalatait és felhasználóit anélkül, hogy aránytalan adminisztratív eljárásoknak vagy költségeknek lenne kitéve;
b)      a területükön található minden felhasználó számára – egyénileg vagy közösen – azt, hogy termelők és villamosenergia‑ellátási vállalkozások közvetlen vezetéken keresztül láthassák el őket.
(2)      A tagállamok meghatározzák azokat a követelményeket, amelyek alapján a területükön a közvetlen vezetékek építésére az engedélyeket megadják. Ezeknek a követelményeknek objektíveknek és megkülönböztetésmenteseknek kell lenniük.
(3)      Az e cikk (1) bekezdésében említett módon, közvetlen vezetéken nyújtott villamosenergia-ellátás lehetősége nem befolyásolja a 6. cikkel összhangban álló villamosenergia-ellátási szerződések megkötésének lehetőségét.
(4)      A tagállamok engedélyeket adhatnak ki közvetlen vezeték építésére az esettől függően akár a 6. cikk alapján a rendszerhez való hozzáférés megtagadása esetén, akár a 60. cikk szerinti vitarendezési mechanizmus megindítása esetén.
(5)      A tagállamok megtagadhatják közvetlen vezeték építésének engedélyezését, ha az engedély megadása sértené a 9. cikk szerinti közszolgáltatási kötelezettségekre vonatkozó rendelkezések alkalmazását. Egy ilyen engedély megadása csak megfelelően alátámasztott indokok alapján tagadható meg.”
B.      A lett jog
8.        A 2005. május 5‑i Elektroenerģijas tirgus likums (a továbbiakban: villamosenergia‑piaci törvény) 1. cikke (2) bekezdésének 29) pontja a következőképpen határozza meg a „közvetlen vezeték” fogalmát:
„egy elszigetelt villamosenergia-termelési helyet elszigetelt fogyasztóval összekötő villamosenergia‑vezeték, vagy egy elszigetelt villamosenergia‑termelőt és egy olyan forgalmazót összekötő villamosenergia‑vezeték, amely közvetlenül a tulajdonában vagy birtokában lévő létesítményeket, kapcsolt vállalkozásokat és saját felhasználóit látja el”.
9.        A villamosenergia‑piaci törvény „Vezetékek építése” című 25. cikkének (2) bekezdése és (3) bekezdésének 1) pontja a következőképpen szól:
„(2)      Az elosztórendszer‑üzemeltető jogosult az engedélyének hatálya alá tartozó területen elosztóvezetéket építeni.
(3)      Az elosztórendszer‑üzemeltetőtől eltérő személy akkor jogosult elosztóvezetéket építeni az elosztórendszer‑üzemeltető engedélyének hatálya alá tartozó területen, ha a megépítendő vezeték:
1)      közvetlen vezeték”.
10.      A villamosenergia‑piaci törvény „Közvetlen vezeték” című 26. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)      A termelő jogosult a felhasználóit vagy saját létesítményeit közvetlen vezetéken keresztül villamos energiával ellátni.
(2)      A közvetlen vezeték építésére vonatkozó engedélyt a szabályozó bizottság adja meg. A szabályozó bizottság meghatározza azokat az objektív és egységes követelményeket, amelyek alapján a közvetlen vezeték építésére vonatkozó engedélyt megadja.”
III. Az alapeljárások és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
A.      Az Elektro bizness ügy (C‑722/24)
11.      Az Elektro bizness kapcsolt energiatermelő létesítményt üzemeltet. Az Elektro bizness nemcsak ennek az energiatermelő létesítménynek a tulajdonosa, hanem egy, a létesítményhez csatlakoztatott, 7,6 km hosszú, föld alatti kábelvezetéknek (a továbbiakban: meglévő vezeték) is, amelyen keresztül 20 kilovolttal szállítanak villamos energiát. A meglévő vezeték már a villamosenergia‑piaci törvény 2005. évi hatálybalépése előtt is az Elektro bizness tulajdonában volt. Az Elektro bizness e vezetéken keresztül villamos energiát szállít a Sadales tīkls társaság rendszerébe. Az Elektro bizness a meglévő vezetéket ezenkívül arra használja, hogy hat ipari felhasználót a Sadales tīkls rendszerének közvetítése nélkül lásson el villamos energiával.
12.      Az Elektro bizness 2021‑ben a Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisijától (közszolgáltatási szabályozó bizottság, Lettország; a továbbiakban: szabályozó bizottság) közvetlen vezeték építésére vonatkozó engedély megadását kérte. A tervezett mintegy 400 m hosszú vezeték egy felhasználó létesítményét volt hivatott a meglévő vezetékre kötni annak érdekében, hogy az Elektro bizness számára lehetővé váljon, hogy e felhasználót a Sadales tīkls rendszerének közvetítése nélkül lássa el villamos energiával.
13.      2021. június 10‑i 65. sz. határozatával a szabályozó bizottság megtagadta, hogy engedélyt adjon az Elektro bizness részére a közvetlen vezeték építésére. Határozatát azzal indokolta, hogy a tervezett vezeték nem minősül közvetlen vezetéknek. Mivel a meglévő vezeték nem tekinthető a „villamosenergia-termelési hely” részének, a tervezett vezeték egyetlen felhasználót sem köt össze egy elszigetelt termelési hellyel.
14.      Az Elektro bizness ezt követően keresetet indított az Administratīvā apgabaltiesa (regionális közigazgatási bíróság, Lettország) előtt, amely a keresetet elutasította. E bíróság egyetértett a szabályozó bizottság azon álláspontjával, hogy a meglévő vezeték nem tekinthető a termelési hely részének, mivel azt nem termeléshez, hanem a termelt villamos energia átviteléhez használják. Ezért a felhasználó nem lenne közvetlenül összekötve az energiatermelő létesítménnyel.
15.      Az Elektro bizness felülvizsgálati kérelmet nyújtott be e határozattal szemben az Augstākā tiesához (Senāts) (legfelsőbb bíróság), és arra hivatkozott, hogy a meglévő vezeték az energiatermelő létesítmény működésének szerves részét képezi, és ezért a termelési hely részének tekintendő. A közvetlen vezeték építésének célja továbbá, hogy a villamosenergia‑termelőnek lehetőséget biztosítson arra, hogy közvetlenül – a rendszer közvetítése nélkül – lásson el egy felhasználót a megtermelt energiával.
16.      E körülmények között az Augstākā tiesa (Senāts) (legfelsőbb bíróság) felfüggesztette az eljárást, és a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
A villamos energia belső piacáról szóló irányelv 2. cikkének 41. pontja alkalmazásában:
1)      Úgy kell‑e érteni az e rendelkezésben használt „elszigetelt termelési hely” fogalmát, hogy az a termelő tulajdonában lévő, az energiatermelő létesítményhez csatlakozó, a termelt villamos energia átvitelére szolgáló, az energiatermelő létesítmény helyének (postai címének) határain túlnyúló villamosenergia‑vezetékre is vonatkozik?
2)      A „közvetlen vezeték” e rendelkezésben szereplő fogalommeghatározása kiterjed‑e egy olyan villamosenergia‑vezetékre is, amely a felhasználót a villamosenergia‑termelési hellyel (kapcsolt energiatermelő létesítménnyel) a termelő tulajdonában lévő, a villamos energia átvitelére szolgáló, már meglévő villamosenergia‑vezetékhez való csatlakozás kiépítése útján köti össze, ha ennek eredményeként a felhasználónak a termelő által történő villamos energiával való ellátása az elosztórendszer‑üzemeltető rendszerének közvetítése nélkül biztosított? Befolyásolhatja‑e az e kérdésre adandó választ az a tény, hogy a már megépített, a termelő tulajdonában lévő és a villamos energia átvitelére szolgáló villamosenergia‑vezeték, amelyhez a javasolt vezeték csatlakozna az új felhasználó elérése érdekében, már használatban van más felhasználók villamos energiával való ellátása céljából?
B.      A Jelgavas autobusu parks ügy (C‑756/24)
17.      A Jelgavas autobusu parks a helyi tömegközlekedés területén tevékenykedik. Hidrogénüzemű városi buszokat tervezett használatba helyezni, és ehhez egy hidrogéntermelő létesítményt üzemeltetni.
18.      A Jelgavas autobusu parks 2021 márciusában a szabályozó bizottságtól a hidrogéntermelő létesítményét a SIA Gren Latvija biomassza‑erőművével összekötni hivatott, 6,5 km hosszú vezeték építésére vonatkozó engedély megadását kérte. A Jelgavas autobusu parks közvetlenül a Gren Latvijától szeretné vásárolni a villamos energiát, hogy ezzel többek között csökkentse a csatlakozási kapacitás növeléséhez szükséges költségeket. A tervezett vezeték megépítését követően a Jelgavas autobusu parks csupán tartalékcsatlakozásként kívánja megtartani a Sadales tīkls üzemeltető rendszeréhez meglévő csatlakozást. Amíg a közvetlen vezetéken keresztül vásárol villamos energiát, nem kíván a rendszerből villamos energiát vásárolni.
19.      2021. november 4‑i 123. sz. határozatával a szabályozó bizottság elutasította e kérelmet. Véleménye szerint nem adható „közvetlen vezeték” építésére vonatkozó engedély, mivel a Jelgavas autobusu parks nem tekinthető „elszigetelt fogyasztónak”. A rendszerüzemeltető ugyanis biztosítani tudja, hogy a Jelgavas autobusu parks kapacitásnövelés esetén is észszerű költségen legyen ellátva. Közvetlen vezeték azonban csak akkor építhető, ha ez technikailag és gazdaságilag indokolt. A Jelgavas autobusu parks keresetet indított ezen elutasítással szemben az Administratīvā apgabaltiesa (regionális közigazgatási bíróság) előtt.
20.      Az Administratīvā apgabaltiesa (regionális közigazgatási bíróság) helyt adott a keresetnek. A jogi keretből nem következik, hogy a közvetlen vezetékek kiépítésének célja az lenne, hogy kizárólag azon felhasználók villamos energiával való ellátását biztosítsa, akiknek vagy amelyeknek nincs vagy csak korlátozott lehetősége van arra, hogy a szükséges villamos energiát a rendszerből kapják. Igaz ugyan, hogy a közvetlen vezeték a rendszertől való elkülönülést feltételez. A Jelgavas autobusu parks azonban kijelentette, hogy a közvetlen vezeték használatának ideje alatt biztosított lesz a Sadales tīkls rendszeréről való lekapcsolódás. Megfelelő elkülönülésről van tehát szó.
21.      A szabályozó bizottság felülvizsgálati kérelmet nyújtott be e határozattal szemben az Augstākā tiesához (Senāts) (legfelsőbb bíróság). E bíróság felfüggesztette az eljárást, és a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
1)      Úgy kell‑e értelmezni a villamos energia belső piacáról szóló irányelv 7. cikkét, hogy a „közvetlen vezeték” a villamosenergia‑ellátás alternatív formájának minősül, ha a felhasználó ezt kívánja, vagy épp ellenkezőleg, a közvetlen vezeték csak kivételes esetekben fogadható el?
2)      Úgy kell‑e értelmezni a villamos energia belső piacáról szóló irányelv 2. cikkének 41. pontját, hogy „közvetlen vezeték”
lehet olyan villamosenergia‑vezeték, amelynek révén az elosztórendszerhez csatlakozó villamosenergia‑termelőt az elosztórendszerhez csatlakozó villamosenergia‑felhasználóval kívánják összekapcsolni, ha e felhasználó a tervezett villamosenergia‑vezeték megépítését követően is fenntartja ezt az elosztórendszerhez való csatlakozást tartalékcsatlakozásként, de az elosztórendszerről mindaddig lekapcsolódik, amíg e közvetlen vezeték útján kapja a villamos energiát a villamosenergia‑termelőtől?
3)      Úgy kell‑e érteni a villamos energia belső piacáról szóló irányelv 2. cikkének 41. pontjában használt „elszigetelt fogyasztó” kifejezést, hogy az csak olyan felhasználót jelent, aki vagy amely nem csatlakozik az elosztórendszerhez, és akinek vagy amelynek az elosztórendszer‑üzemeltető nem tudja észszerű költségen biztosítani a szükséges kapacitást a csatlakozás kiépítése révén?
22.      A Bíróság elnöke 2024. december 6‑i határozatával az eljárás írásbeli és szóbeli szakaszának lefolytatása, valamint az eljárást befejező ítélet meghozatala céljából egyesítette az Elektro bizness (C‑722/24) és a Jelgavas autobusu parks (C‑756/24) ügyeket.
23.      A szabályozó bizottság és az Európai Bizottság mindkét üggyel kapcsolatban írásbeli észrevételeket terjesztett elő. Az olasz kormány az Elektro bizness ügyben (C‑722/24), az osztrák kormány pedig a Jelgavas autobusu parks ügyben (C‑756/24) szintén írásbeli észrevételeket terjesztett elő. Eljárási szabályzata 76. cikkének (2) bekezdése alapján a Bíróság eltekintett a szóbeli tárgyalás megtartásától.
IV.    Jogi értékelés
24.      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett öt kérdés lényegében két kérdéskörre vonatkozik, amelyek vizsgálatához a „közvetlen vezeték” fogalmát kell értelmezni.
25.      E tekintetben először meg kell vizsgálni, hogy a közvetlen vezetékek az energiaellátás alternatív formájának minősülnek‑e, vagy közvetlen vezeték csak akkor létesíthető, ha a felhasználó technikai vagy gazdasági okokból nem tud csatlakozni a rendszerhez (A. pont) (a C‑722/24. sz. ügyben előterjesztett második kérdés, valamint a C‑756/24. sz. ügyben előterjesztett első és harmadik kérdés). Ha az utóbbi a helyzet, akkor nem kell foglalkozni azzal a további kérdéssel, hogy a közvetlen vezeték mellett megmaradhat‑e a rendszerhez való tartalékcsatlakozás (B. pont) (a C‑756/24. sz. ügyben előterjesztett második kérdés).
26.      A kérdést előterjesztő bíróság ezenfelül arra is választ keres, hogy a közvetlen vezetéken keresztül csak egy elszigetelt vagy több fogyasztó is csatlakozhat‑e, és hogy miként kell értelmezni az „elszigetelt termelési hely” fogalmát (C–E. pont) (a C‑722/24. sz. ügyben előterjesztett első és második kérdés, valamint a C‑756/24. sz. ügyben előterjesztett harmadik kérdés).
A.      Közvetlen vezeték mint az energiaellátás alternatív formája? (a C‑722/24. sz. ügyben előterjesztett második kérdés, valamint a C‑756/24. sz. ügyben előterjesztett első és harmadik kérdés)
27.      A C‑722/24. sz. ügyben előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésének első részével a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy az‑e a villamos energia belső piacáról szóló irányelv 2. cikkének 41. pontjában szereplő fogalommeghatározás értelmében vett közvetlen vezeték meghatározó jellemzője, hogy a felhasználónak a termelő által történő villamos energiával való ellátása a rendszerüzemeltető rendszerének közvetítése nélkül biztosított. A „közvetlen vezeték” fogalmának e meghatározása a tényleges ellátási helyzeten alapul, és független attól, hogy már megtörtént‑e vagy lehetséges‑e a rendszerhez való csatlakozás.
28.      E kérdés tisztázása annak megállapításához is szükséges, hogy a közvetlen vezetékeken keresztül történő ellátás a villamosenergia‑ellátás alternatív formájának minősül‑e, vagy arra csak olyan kivételes esetekben van lehetőség, amelyekben az ellátás technikai vagy gazdasági okok miatt nem biztosítható más formában (a C‑756/24. sz. ügyben előterjesztett első és harmadik kérdés). Ha a csatlakozási lehetőség hiányát kívánnánk alapul venni, akkor a rendszerhez már csatlakozott meglévő felhasználók vagy az ilyen lehetőséggel rendelkező új felhasználók nem dönthetnének úgy, hogy közvetlen vezetéken keresztül biztosítják ellátásukat.
29.      A villamos energia belső piacáról szóló irányelv 2. cikkének 41. pontja a közvetlen vezetékek két esetét határozza meg. E rendelkezés szerint vagy „egy elszigetelt termelési helyet elszigetelt fogyasztóval összekötő villamosenergia‑vezeték[ről]” (1. eset), vagy „egy termelőt és egy villamosenergia‑ellátási vállalkozást [közvetlenül a saját létesítményeik, leányvállalataik és felhasználóik ellátása céljából] összekötő villamosenergia‑vezeték[ről]” (2. eset) van szó.
30.      Először is bemutatom, hogy miként kell elhatárolni egymástól e két esetet, és hogy miért a második releváns a vitatott vezetékek szempontjából (1. pont). Már ezen elemzésből kitűnik, hogy a közvetlen vezeték a rendszeren keresztül történő villamosenergia‑ellátás alternatívájaként van kialakítva (2. pont).
1.      A villamos energia belső piacáról szóló irányelv 2. cikke 41. pontja 1. és 2. esetének elhatárolásáról
31.      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések megfogalmazása azt a benyomást kelti, hogy a kérdést előterjesztő bíróság azt szeretné megtudni, hogy a vitatott vezetékek megfelelnek‑e az első eset feltételeinek, azaz „egy elszigetelt termelési helyet elszigetelt fogyasztóval összekötő” vezetékeknek minősíthetők‑e.(5)
32.      Amint azonban arra Ausztria a C‑756/24. sz. ügyben hivatkozik, az alapeljárások körülményei felvetik a kérdést, hogy a vitatott vezetékeket nem inkább a második esethez kell‑e sorolni, azaz azokat nem inkább olyan vezetékeknek kell‑e minősíteni, amelyek „egy termelőt [kötnek össze], közvetlenül […] felhasználói[na]k ellátása céljából”. Így a C‑722/24. sz. ügyben vitatott vezeték az új felhasználójával hivatott összekötni az Elektro biznesst a meglévő vezetéken keresztül, amellyel az Elektro bizness már hat másik felhasználót lát el a rendszer közvetítése nélkül. A C‑756/24. sz. ügyben vitatott vezeték a Jelgavas autobusu parksot – bár e társaság már csatlakozik a rendszerhez – hivatott összekötni a Gren Latvija biomassza‑erőművével közvetlen ellátás céljából.
33.      Ausztria e tekintetben azt az álláspontot képviseli, hogy a villamos energia belső piacáról szóló irányelv 2. cikke 41. pontjának 1. esete („egy elszigetelt termelési helyet elszigetelt fogyasztóval összekötő villamosenergia‑vezeték”) csupán az úgynevezett „szigetszerű helyekre” vonatkozik. Ezek esetében egy, a rendszerhez nem csatlakozó termelési hely egy, a rendszerhez szintén nem csatlakozó fogyasztóval van összekötve „közvetlen vezetéken” keresztül, és így mindkettő el van szigetelve más vezetékektől és hálózati csatlakozásoktól. A 2. eset ezzel szemben tágabban értelmezendő, és minden olyan esetet magában foglal, amelyben egy vezeték egy termelőt vagy egy villamosenergia‑ellátási vállalkozást közvetlenül összeköt a saját létesítményével, egy leányvállalattal vagy egy felhasználóval. A 2. cikk 41. pontjának 2. esetében kétszer használt „és” kötőszót „vagy” kötőszóként kell érteni.
34.      Ez az álláspont meggyőző.
35.      Igaz ugyan, hogy a 2. eset szövege, amely szerint az érintett villamosenergia‑vezeték „egy termelőt és egy villamosenergia‑ellátási vállalkozást [köt össze], közvetlenül a saját létesítményeik, leányvállalataik és felhasználóik ellátása céljából”,(6) félreérthető. Ez a nyelvi változatok többségében használt(7) megfogalmazás ugyanis első pillantásra azt sugallja, hogy a termelőt és a villamosenergia‑ellátási vállalkozást kell összekötnie a közvetlen vezetéknek, és a villamosenergia‑ellátási vállalkozás aztán egy másik vezetéken keresztül csatlakoztatja létesítményeit, leányvállalatait és felhasználóit. Ezt a benyomást az „és” kötőszó „vagy” kötőszó helyetti használata kelti.
36.      Nyelvtani megfontolások azonban ezen értelmezés ellen szólnak. A többes szám használata („létesítményeik”, „leányvállalataik”, „felhasználóik”)(8) egyértelművé teszi, hogy mind a termelő, mind a villamosenergia‑ellátási vállalkozás létesítményeiről, leányvállalatairól és ügyfeleiről szó van. Ennek megfelelően logikusnak tűnik, hogy ugyanabban a mondatban mind az első „és”‑t („egy termelőt és egy villamosenergia‑ellátási vállalkozást”), mind a második „és”‑t („saját létesítményeik, leányvállalataik és felhasználóik”) „vagy”‑ként kell érteni. Nyilvánvaló ugyanis, hogy az utóbbi esetben az „és” kötőszót „vagy” értelemben kell érteni („saját létesítményeik, leányvállalataik [vagy] felhasználóik”), mivel nem minden termelő vagy villamosenergia‑ellátási vállalkozás rendelkezik szükségszerűen mind (további) létesítményekkel, mind leányvállalatokkal és felhasználókkal.(9)
37.      Ezen álláspontot rendszertani megfontolások is alátámasztják. A villamos energia belső piacáról szóló irányelv 7. cikkének a közvetlen vezeték létesítéséhez való jogot konkretizáló (1) bekezdésének a) pontja ugyanis úgy rendelkezik, hogy a tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy lehetővé tegyék „[…] minden termelőnek és villamosenergia‑ellátási vállalkozásnak azt, hogy közvetlen vezetéken keresztül lássa el villamos energiával saját létesítményeit, leányvállalatait és felhasználóit […]”. E tekintetben is nyilvánvaló, hogy mind a termelők, mind a villamosenergia‑ellátási vállalkozások jogosultak kell, hogy legyenek arra, hogy közvetlen vezetéken keresztül lássák el villamos energiával saját létesítményeiket, leányvállalataikat és („vagy” értelmében véve) felhasználóikat.
38.      Végül pedig teleologikus megfontolások is amellett szólnak, hogy a villamos energia belső piacáról szóló irányelv 2. cikke 41. pontjának 2. esetét úgy kell értelmezni, hogy mind a termelők, mind a villamosenergia‑ellátási vállalkozások közvetlen vezetéken keresztül láthatják el létesítményeiket, leányvállalataikat és mindenekelőtt felhasználóikat. Amint azt ugyanis a lenti 61. és azt követő pontokban bemutatom, a közvetlen vezeték eszközének célja, hogy hozzájáruljon a villamos energia belső piacának liberalizációjához, és annak ökológiai átalakulására tekintettel nagyobb rugalmasságot biztosítson a puszta hálózati ellátás alternatívájaként. Ezzel összhangban áll, hogy ezt az eszközt nemcsak egy termelő használhatja egy villamosenergia‑ellátási vállalkozással együtt, hanem egyedül egy termelő is.
39.      Egy elszigetelt termelési helyet elszigetelt fogyasztóval összekötő villamosenergia‑vezeték (1. eset) mindig olyan vezeték is egyben, amely összeköt egy termelőt és egy felhasználót (a 2. eset egyik helyzete). Az 1. eset szerinti közvetlen vezeték tehát szükségszerűen minden esetben a 2. eset szerinti közvetlen vezeték is egyben, vagyis az 1. eset a 2. eset egyik alesete.
40.      Az 2. esethez képest az 1. eset szigorúbb követelményeket tűnik támasztani, mivel a termelő „elszigetelt termelési hely[é]t” és az „elszigetelt fogyasztó[t]” veszi alapul. Ez azonban nyilvánvalóan csak közvetett hatással bír a termelőknek, villamosenergia‑ellátási vállalkozásoknak és felhasználóknak a villamos energia belső piacáról szóló irányelv 7. cikkében biztosított jogaira a 7. cikk (4) bekezdésének keretében, amely lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy a közvetlen vezeték építésének jóváhagyását a hálózati hozzáférés megtagadásától függővé tegyék.
41.      Annak érdekében ezért, hogy a két alapügy eldöntése szempontjából hasznos válaszokat lehessen adni a kérdést előterjesztő bíróság számára, mind az Elektro bizness tervezett vezetékét (C‑722/24. sz. ügy), mind a Jelgavas autobusu parks csatlakoztatására szolgáló tervezett vezetéket (C‑756/24. sz. ügy) megvizsgálom a villamos energia belső piacáról szóló irányelv 2. cikke 41. pontjának – tágabb – 2. esete alapján.
2.      A közvetlen vezetéknek mint a rendszer alternatívájának a villamos energia belső piacáról szóló irányelv 2. cikke 41. pontjának 2. esete szerinti koncepciója
42.      A rendszer alternatívájaként van‑e azonban kialakítva a közvetlen vezetéknek a 2. eset szerinti tágabb kifejeződése, amely szerint a közvetlen vezeték „egy termelőt és [(„vagy” értelmében véve)] egy villamosenergia‑ellátási vállalkozást összekötő villamosenergia‑vezeték, közvetlenül a saját létesítményeik, leányvállalataik és [(„vagy” értelmében véve)] felhasználóik ellátása céljából”. E kérdésre a villamos energia belső piacáról szóló irányelv szövege (a) pont), keletkezéstörténete (b) pont), kontextusa (c) pont), rendszere (d) pont) és célja (e) pont) alapján adható válasz.
a)      A 2. cikk 41. pontja 2. esetének szövege
43.      A „közvetlen vezeték” fogalmának a villamos energia belső piacáról szóló irányelv 2. cikke 41. pontjának 2. esetében szereplő meghatározásából kitűnik, hogy a felhasználót a rendszer közvetítése nélkül kell energiával ellátni. A közvetlen vezeték ugyanis a „[közvetlen ellátás] céljá[t]” szolgáló vezeték. Köznapi értelmében a közvetlen ellátás „direkt”, „kerülőutak nélküli” ellátást jelent. Ezért kézenfekvő, hogy „közvetlen ellátás” alatt a rendszer közvetítése nélküli ellátást értsük.
44.      A szövegben ezzel szemben semmi nem utal arra, hogy a fogalommeghatározást szűken kellene értelmezni oly módon, hogy a rendszerhez való megtörtént vagy lehetséges csatlakozás kizárja, hogy közvetlen vezetékről legyen szó. E fogalommeghatározás szempontjából nem bír jelentőséggel, hogy már megtörtént‑e vagy lehetséges lenne‑e a rendszerhez való csatlakozás.
45.      Az a körülmény, hogy a jogalkotó a fogalommeghatározás szempontjából nem a csatlakozási helyzetet, hanem az ellátási helyzetet vette alapul, szintén amellett szól, hogy kizárólag az ellátás módja a közvetlen vezeték meghatározó jellemzője.
b)      A 2. cikk 41. pontjának keletkezéstörténete
46.      Ha egy uniós jogi rendelkezés régi és újabb szövegváltozata között jelentésbeli különbség áll fenn, akkor vélelmezhető, hogy az új rendelkezés megszövegezői el akartak térni a korábbi mércétől.(10) A villamos energia belső piacáról szóló első irányelv, a 96/92 irányelv 2. cikkének 12. pontja úgy határozta meg a „közvetlen vezeték” fogalmát, hogy az „az összekapcsolt rendszert kiegészítő elektromos vezeték”. A közvetlen vezeték lényeges jellemzője tehát a rendszert kiegészítő jelleg volt. Ez azonban azt is jelentheti, hogy a közvetlen vezetékek általánosságban a rendszert egészítik ki (az elszigetelt szigetszerű helyek ellátására, amelyeknél a felhasználó nem kapcsolódik a rendszerhez), és azt is, hogy a közvetlen vezeték egy adott felhasználó esetében e felhasználónak a rendszerrel való összeköttetését egészíti ki.
47.      A 96/92 irányelvet hatályon kívül helyező 2003/54/EK irányelv(11) 2. cikkének 15. pontja ezt követően a 2019/944 irányelv jelenlegi változata szerintivel lényegében(12) azonos, új módon határozta meg a „közvetlen vezeték” fogalmát.
48.      Az a körülmény, hogy a jelenlegi fogalommeghatározás már nem utal a közvetlen vezeték rendszert kiegészítő jellegére, arra utalhat, hogy a jogalkotó olyan szűkebb fogalommeghatározásra törekedett, amely szerint a közvetlen vezeték egy adott felhasználó tekintetében csak a rendszer helyett állhat rendelkezésre, mellette azonban nem.
49.      E következtetés azonban nem meggyőző. A „közvetlen vezeték” fogalmának a 2003/54 irányelvben szereplő meghatározása egyértelműen terjedelmesebb. A jogalkotó arra törekedett tehát, hogy figyelembe vegye azon helyzetek sokféleségét, amelyekben közvetlen vezetékek használatára kerülhet sor. A „közvetlen vezeték” fogalmának olyan helyzetekre való korlátozása tehát, amelyekben nem lehet hozzáférni a rendszerhez, nem következik ezen eszköz keletkezéstörténetéből.
c)      Összehasonlítás a gáz belső piacáról szóló irányelvvel
50.      A fogalom szűk értelmezése az (EU) 2024/1788 irányelvvel (a továbbiakban: a gáz belső piacáról szóló irányelv)(13) való összehasonlításból sem következik, amely szintén meghatározza a „közvetlen vezeték” [Direktleitung] fogalmát [ezen irányelv magyar nyelvi változatában a „célvezeték” kifejezés szerepel]. E fogalommeghatározás hasonlít a 96/92/EK irányelvben szereplőre, és úgy határozza meg a „közvetlen vezeték” (illetve „célvezeték”) fogalmát, hogy az „az összekapcsolt hálózatot kiegészítő földgázvezeték”.
51.      Ebből azonban nem következik, hogy a jogalkotó a villamos energia belső piacán eltérően – vagyis szűkebben – kívánta volna meghatározni a „közvetlen vezeték” (illetve „célvezeték”) fogalmát. Amint az a villamos energia belső piacáról szóló irányelv (18) preambulumbekezdéséből is kitűnik, a két irányelv szabályozási megközelítései a villamosenergia‑ és a gázellátás közötti különféle – például a tárolhatóság, az infrastruktúra, a termelési struktúrák és a hálózat stabilitását befolyásoló tényezők tekintetében fennálló – különbségek miatt annyira eltérők, hogy a különböző megfogalmazásokból nem vonhatók le következtetések.
d)      A villamos energia belső piacáról szóló irányelv rendszere
52.      A Bizottság szerint többek között rendszertani megfontolások azt mutatják, hogy amennyiben már megtörtént, vagy észszerű árakon lehetséges a rendszerhez való csatlakozás, úgy a felhasználó nem dönthet úgy, hogy közvetlen vezetékhez csatlakozik. A közvetlen vezetékhez való csatlakozás ugyanis csak kivételt jelent az elsődlegesen rendszereken keresztül történő ellátáshoz képest. E kivételes jelleg miatt csak olyan vezetékek tekinthetők közvetlen vezetékeknek, amelyek esetében nincs lehetőség a rendszerhez való csatlakozásra.
53.      Nem meggyőző azonban az az álláspont, hogy a közvetlen vezetékek kivételt képeznek a villamos energia belső piacáról szóló irányelv rendszerében.
54.      Az ezen irányelv 2. cikkének 41. pontjában szereplő fogalommeghatározást az irányelv többi rendelkezésével összefüggésben értelmezve sokkal inkább ennek ellenkezője rajzolódik ki. Így a 7. cikk (1) bekezdése arra kötelezi a tagállamokat, hogy tegyék meg „a szükséges intézkedéseket” annak érdekében, hogy lehetővé tegyék „a területükön található minden felhasználó számára – egyénileg vagy közösen – azt, hogy termelők és villamosenergia‑ellátási vállalkozások közvetlen vezetéken keresztül láthassák el őket”.(14) A 4. cikk szerint biztosítani kell továbbá, hogy „minden felhasználó szabadon vásárolhasson villamos energiát az általa választott ellátóktól”.(15) E rendelkezések nem utalnak a rendszereken keresztül történő villamosenergia‑ellátásra való korlátozásra.
55.      Ebben az összefüggésben véleményem szerint különbséget kell tenni azon feltételek, amelyek mellett egy vezetéket közvetlen vezetéknek kell minősíteni, és azon feltételek között, amelyek mellett egy ilyen vezeték engedélyezhető. A villamos energia belső piacáról szóló irányelv 7. cikke is ezt a megkülönböztetést feltételezi.
56.      A 7. cikk (1) bekezdése ugyanis egyrészt megalapozza a felhasználók közvetlen vezetéken keresztül történő ellátáshoz való alapvető jogát, ennek tükörképeként pedig a termelők és villamosenergia‑ellátási vállalkozások ahhoz való jogát, hogy felhasználóikat közvetlen vezetéken keresztül lássák el. Másrészt a 7. cikk további bekezdései szerint a tagállamok objektív és megkülönböztetésmentes követelmények teljesítésétől tehetik függővé a közvetlen vezetékek engedélyezését. Ha azonban csak olyan vezetékek lennének közvetlen vezetékeknek tekinthetők, amelyek esetében csak közvetlen vezetéken keresztül biztosítható az ellátás, akkor a 7. cikk (2)–(5) bekezdésének alkalmazási köre rendkívül korlátozott lenne. Gyakorlatilag ugyanis a tagállamok ebben az esetben csak azon esetekben határozhatnák meg azokat a követelményeket, amelyekben a felhasználók egyáltalán nem – tehát közvetlen vezetéken és a rendszeren keresztül sem – tudnak csatlakozni.
57.      A „közvetlen vezeték” fogalmának szűk értelmezése esetén alkalmazási kör nélkül maradna különösen a 7. cikk (4) bekezdése. E rendelkezés szerint a tagállamok azon esetekre korlátozhatják a közvetlen vezeték építésének engedélyezését, amelyekben a rendszerhasználóktól megtagadják a rendszerekhez való hozzáférést a 6. cikk (2) bekezdése alapján, mert nem áll az átviteli‑ és az elosztórendszer‑üzemeltetők rendelkezésére a szükséges kapacitás, vagy amelyekben vitarendezési mechanizmus indult e tekintetben.
58.      Ugyanez igaz a 7. cikk (5) bekezdésére is. E rendelkezés szerint a tagállamok megtagadhatják közvetlen vezeték építésének engedélyezését, ha az engedély megadása sértené a 9. cikk szerinti közszolgáltatási kötelezettségekre vonatkozó rendelkezések alkalmazását. E rendelkezés valószínűleg különösen olyan helyzetekre vonatkozik, amelyekben egy közvetlen vezeték indokolatlanul lehetővé tenné egy gazdasági szereplő számára, hogy elkerülje a hálózati díjak fizetését. Emellett szól az is, hogy a 9. cikk (5) bekezdése szerint a tagállamok dönthetnek úgy, hogy nem alkalmazzák többek között a 7. cikket, amennyiben annak alkalmazása – jogilag vagy ténylegesen – akadályozná a villamosenergia‑ipari vállalkozásokra általános gazdasági érdekből előírt kötelezettségek teljesítését.
59.      Az ENGIE Deutschland ítélettel sem ellentétes az a következtetés, hogy a közvetlen vezeték a rendszeren keresztül történő ellátás alternatíváját képezi. Igaz ugyan, hogy ezen ítéletben a Bíróság hangsúlyozta a villamos energia belső piacáról szóló irányelv által a nemzeti piacok integrációjának megvalósításában a rendszerüzemeltetőkre ruházott lényeges szerepet.(16) E határozat azonban arra az esetre vonatkozott, hogy a nemzeti jogalkotó olyan új, az irányelvben nem szereplő kategóriát hozott létre, amely sérthette az irányelv rendszerét.(17) A jelen esetben viszont a közvetlen vezeték olyan kategória, amely magában az irányelvben is szerepel.
60.      Véleményem szerint tehát a rendszertani megfontolások a „közvetlen vezeték” fogalmának olyan tág értelmezése mellett szólnak, amely szerint csak az bír jelentőséggel, hogy nem kerül sor a rendszer közvetítésére.
e)      Az irányelv céljai
61.      E következtetést támasztja alá a villamos energia belső piacáról szóló irányelv céljainak átfogó vizsgálata is.(18)
1)      A villamos energia belső piacának liberalizációja
62.      A „közvetlen vezeték” fogalmának tág értelmezése mellett szól először is, hogy a villamos energia belső piacáról szóló irányelv a villamos energia belső piacának teljes körű liberalizációjára irányul.(19)
63.      A liberalizáció előtt sok tagállamban monopóliummal rendelkeztek a villamosenergia‑ellátási vállalkozások. A 96/92 irányelv elfogadása óta a villamos energia belső piacáról szóló irányelvek(20) fokozatosan megnyitották a villamosenergia‑ellátás
közös piacát. Ennek célja nemcsak versenyképes árak, valamint magas szintű energiaellátás és hálózatstabilitás biztosítása, hanem fenntarthatósági célok megvalósítása is. A jelenleg hatályos 2019/944 irányelv (2) preambulumbekezdése ezt juttatja kifejezésre.(21)
64.      A közvetlen vezetékek a villamos energia teljesen nyitott belső piacának építőelemei. Ha a közvetlen vezetéknek minősülő vezetékekre vonatkozó követelmények alacsonyabbak, több felhasználó részesülhet a közvetlen vezetékeken keresztül történő ellátás előnyeiből. A „közvetlen vezeték” fogalmának tág értelmezése előmozdítja tehát e piac további liberalizációját és integrációját.
65.      A 96/92 irányelv (36) preambulumbekezdése szerint „gondoskodni kell a közvetlen vezetékek építésének és használatának engedélyezéséről”. Igaz ugyan, hogy az irányelv jelenlegi változatának preambulumbekezdései már nem tartalmaznak ilyen kifejezett utalást a közvetlen vezetékeknek a teljes körű liberalizáció célja szempontjából betöltött szerepére.
66.      A közvetlen vezeték energiaellátásban betöltött fontos szerepe azonban a preambulumbekezdésekben való kifejezett említés nélkül is egyértelműen kitűnik a villamos energia belső piacáról szóló irányelv 7. cikkének (1) bekezdéséből. E rendelkezés szerint a tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy lehetővé tegyék minden termelőnek és villamosenergia‑ellátási vállalkozásnak azt, hogy közvetlen vezetékeken keresztül lássa el villamos energiával többek között a felhasználóit, és minden felhasználó számára azt, hogy közvetlen vezetéken keresztül láthassák el őket. A 7. cikk következő bekezdései lehetőséget adnak ugyan a tagállamoknak arra, hogy különleges körülmények között korlátozzák a közvetlen vezetékek engedélyezését. Ez azonban megerősíti, hogy a villamos energia belső piacáról szóló irányelv 2. cikkének 41. pontjában szereplő „közvetlen vezeték” fogalmát főszabály szerint tágan kell értelmezni, és közvetlen vezetékek létesítését legfeljebb a tagállamok korlátozhatják.
2)      Az ökológiai átalakulás célja
67.      A villamos energia belső piacáról szóló irányelv 1. cikkének második bekezdése szerint ezen irányelv célja továbbá, hogy az integrált piac előnyeinek kiaknázásával biztosítsa a fenntartható, karbonszegény energiarendszerre való zökkenőmentes átállást. A fenntarthatóságot többek között a (2) preambulumbekezdés is ezen irányelv céljaként említi.
68.      Bár a közvetlen vezetékek nem megújuló energiával való ellátásra korlátozódnak, előmozdíthatják a fenntarthatósági cél megvalósítását.
69.      A közvetlen vezetékek ugyanis lehetővé teszik a felhasználók számára, hogy kizárólag „zöld” villamos energiát használjanak anélkül, hogy igénybe kellene venniük a közüzemi hálózaton keresztüli kerülőutat, amely hálózatban a villamos energia jelenleg még nem teljes mértékben megújuló energiaforrásokból származik. Jó példa erre a C‑756/24. sz. ügyben a Jelgavas autobusu parks esete, amely közvetlen vezetéken keresztül kíván villamos energiát vásárolni egy biomassza‑erőműből.
3)      Konfliktus a megfizethető energiaárak biztosításának céljával
70.      A villamos energia belső piacáról szóló irányelv 1. cikkének második bekezdése szerint azonban ezen irányelvnek az is célja, hogy az integrált piac előnyeinek kiaknázásával megfizethető, átlátható árakat és költségeket biztosítson a fogyasztók számára, továbbá biztosítsa az energiaellátás magas fokú biztonságát.
71.      A Bizottság szerint a „közvetlen vezeték” fogalmát szűken kell értelmezni, mert a közvetlen vezetékeken keresztül történő villamosenergia‑ellátás nem járul hozzá a villamosenergia‑rendszer összköltségéhez, miközben a rendszeren keresztül ellátott felhasználóknak az általános hálózati díjakat kell ezért fizetniük. A Bizottság ezzel arra az indokolt aggodalomra utal, hogy az energiaárak emelkedhetnek különösen a lakossági fogyasztók és a kisvállalkozások esetében, ha a felhasználók (mindenekelőtt a nagy ipari felhasználók) abban az esetben is elláthatók közvetlen vezetékeken keresztül, ha már csatlakoztak a rendszerhez, vagy erre lehetőségük van. A lakossági fogyasztók és a kisvállalkozások ugyanis kevesebb villamos energiát vételeznek, és így a termelők és a villamosenergia‑ellátási vállalkozások számára nem kifizetődő e felhasználók számára közvetlen vezetéket építeni. A rendszerben maradó felhasználók esetében ugyanakkor emelkednek a rendszer karbantartásának és üzemeltetésének költségei, ha a nagy energiafelhasználók kilépnek a rendszerből, és – hálózatidíj‑mentesen – közvetlen vezetékeken keresztül kapják a villamos energiát.
72.      Még ha osztom is a Bizottság ezen aggodalmát, nem látom indokoltnak ebből azt a következtetést levonni, hogy a jogalkotó a „közvetlen vezeték” fogalmának szűk értelmezésével kívánta megoldani ezt a problémát.
73.      Amint azt ugyanis már az 55. és azt követő pontokban kifejtettem, az a körülmény, hogy egy vezetéket közvetlen vezetéknek minősítenek, még nem feltétlenül vezet e vezeték engedélyezéséhez. A villamos energia belső piacáról szóló irányelv 7. cikkének (2)–(5) bekezdése sokkal inkább lehetőséget biztosít a tagállamoknak arra, hogy megtagadják a közvetlen vezeték építésének engedélyezését, amennyiben objektív és megkülönböztetésmentes követelményeket alkalmaznak, és figyelembe veszik a 7. cikk (1) bekezdésében szereplő értékeléseket. A tagállamok rendelkezésére álló mérlegelési mozgástér keretei között az engedélyezési határozat meghozatala során figyelembe vehetők a lakossági fogyasztók és más kis végfelhasználók által fizetendő energiaárakra gyakorolt esetleges negatív hatások (az 58. pontban már kifejtetteknek megfelelően lásd konkrétan a 7. cikk (5) bekezdését és a 9. cikk (5) bekezdését).(22) A villamos energia belső piacáról szóló irányelv (58) preambulumbekezdése szerint továbbá a tagállamok általánosságban megteszik a megfelelő intézkedéseket a kiszolgáltatott helyzetben lévő és energiaszegény felhasználók védelmére.
74.      A kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata, hogy a vitatott vezetékek megépítése engedélyezésének megtagadása a jelen esetben konkrét negatív hatásoktól való félelmen, valamint objektív és megkülönböztetésmentes követelményeken alapul‑e.(23)
3.      Közbenső következtetés
75.      A fenti megfontolások alapján arra a következtetésre jutok, hogy a „közvetlen vezeték” fogalmának meghatározása szempontjából nem bír jelentőséggel, hogy már megtörtént‑e vagy technikailag lehetséges‑e, illetve gazdasági szempontból észszerű‑e a rendszerhez való csatlakozás. A „közvetlen vezeték” fogalmának meghatározása szempontjából kizárólag az bír jelentőséggel, hogy a felhasználót a rendszer közvetítése nélkül látja‑e el a termelő.(24)
B.      A rendszertől való teljes elkülönülésről (a C‑756/24. sz. ügyben előterjesztett második kérdés)
76.      A C‑756/24. sz. ügyben előterjesztett második kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy egy korábban a rendszerhez csatlakozó felhasználó akkor is összeköthető‑e közvetlen vezetéken keresztül egy termelővel, ha a felhasználó a tervezett vezeték megépítését követően tartalékcsatlakozásként meg kívánja tartani a rendszerhez való meglévő csatlakozást.
77.      Ha a közvetlen vezeték meghatározó jellemzője – a fent kifejtetteknek megfelelően – az, hogy a felhasználót a rendszer közvetítése nélkül látja el a termelő, akkor nem bírhat jelentőséggel, hogy a felhasználó rendelkezik‑e a rendszerhez való tartalékcsatlakozással, vagy e csatlakozást adott esetben a közvetlen vezetékkel párhuzamosan használja‑e.
78.      Ezt az álláspontot megerősíti a villamos energia belső piacáról szóló irányelv 4. cikke, amely az ellátó szabad megválasztását biztosítja a felhasználó számára. E rendelkezés szerint a tagállamok biztosítják, hogy a felhasználók egyidejűleg több energiaellátási szerződéssel rendelkezhessenek. A 7. cikk (3) bekezdése egyértelművé teszi továbbá, hogy e tekintetben arról is szó lehet, hogy a felhasználó egyidejűleg közvetlen vezetékkel is rendelkezik, és a rendszerhez is csatlakozik.
79.      Amint azt Ausztria hangsúlyozza, a közvetlen vezeték és a rendszer közötti villamosenergia‑átvitel (ellenőrzött) lehetősége éppen a felhasználók mint decentralizált szereplők által a hálózati ellátást gyakran kiegészítő megújuló energia használata keretében betöltött, jelenleg előirányzott aktív szerepre tekintettel fontos.(25)
80.      Ezért nem szükséges a felhasználónak a rendszertől való teljes elkülönülése vagy a lekapcsolódás(26) ahhoz, hogy a felhasználó közvetlen vezetéken keresztül kaphassa a villamos energiát.
C.      Több felhasználó ugyanazon vezetékhez való csatlakozásáról (a C‑722/24. sz. ügyben előterjesztett második kérdés)
81.      A C‑722/24. sz. ügyben előterjesztett második kérdésének második részével a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy több felhasználó is csatlakozhat‑e ugyanazon közvetlen vezetéken keresztül, vagy egy közvetlen vezeték csak egy elszigetelt fogyasztó ellátására használható.
82.      Véleményem szerint az olyan vezeték is közvetlen vezetéknek minősíthető, amelyhez több felhasználó csatlakozik. A villamos energia belső piacáról szóló irányelv 2. cikke 41. pontjának 1. esetétől eltérően ugyanis a jogalkotó a 2. esetben nem vezetett be az elszigetelt fogyasztóra való korlátozást. A két eset közötti nyelvi eltérés egyértelművé teszi, hogy a 2. esetben nem vonatkoznak további követelmények a felhasználókra.
83.      Ezenfelül a villamos energia belső piacáról szóló irányelvnek az a 79. pontban említett célja, hogy a villamos energia piacának ökológiai átalakulása keretében decentralizált és kiegészítő szerepet kell szánni a felhasználóknak, szintén alátámasztja azt az értelmezést, hogy több felhasználó is ellátható egy közvetlen vezetéken keresztül.
84.      Az a körülmény sem zárja ki az Elektro bizness és az érintett felhasználó közötti összeköttetés közvetlen vezetéknek minősítését, hogy a meglévő vezetékhez, amelyhez az Elektro bizness csatlakoztatni szeretné a felhasználóját, nemcsak más felhasználók is csatlakoznak már, hanem azon keresztül a rendszerbe is szállítanak villamos energiát. E tekintetben elegendő, hogy az Elektro bizness e felhasználót (többek között) közvetlenül (azaz a rendszer közvetítése nélkül) látja el, és műszaki intézkedések megakadályozzák, hogy ellenőrizetlenül áramoljon ki villamos energia a rendszerből e felhasználóhoz.
D.      A „termelési hely” fogalmáról (a C‑722/24. sz. ügyben előterjesztett első kérdés)
85.      A C‑722/24. sz. ügyben előterjesztett első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság arra is választ keres, hogy a termelő tulajdonában lévő, az energiatermelő létesítményhez csatlakozó, a termelt villamos energia átvitelére szolgáló, az energiatermelő létesítmény helyének(27) határain túlnyúló villamosenergia‑vezetékre is vonatkozik‑e a villamos energia belső piacáról szóló irányelv 2. cikke 41. pontjának 1. esete értelmében vett „elszigetelt termelési hely” fogalma. E tekintetben meg kell állapítani, hogy a kérdést előterjesztő bíróság „a termelt villamos energia átvitele” kifejezéssel – például az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés megfogalmazása által sugalltaktól eltérően – nem korlátozza kérdését a villamos energiának az említett irányelv 2. cikkének 34. pontja értelmében vett átvitelére, hanem e kifejezést nem technikai értelemben a villamosenergia szállításának valamennyi formájára használja.
86.      Ezenkívül nem releváns, hogy a vezeték az elszigetelt termelési helyhez (1. eset) vagy a termelő helyéhez (2. eset) tartozik‑e. Amint azt ugyanis a 39. pontban már megállapítottam, e tekintetben nem bír jelentőséggel a 2. cikk 41. pontjában szabályozott két eset közötti elhatárolás.
87.      A kérdést előterjesztő bíróság emellett lényegében nem annyira arra keresi a választ, hogy a 2. cikk félreérthetően megfogalmazott 41. pontjának melyik eset alá tartozik a C‑722/24. sz. ügyben vitatott vezeték. Sokkal inkább arra az általános kérdésre keresi a választ, hogy közvetlen vezetéknek minősíthető‑e az olyan vezeték, amely egy felhasználót nem a termelő helyével, hanem az e helyhez vezető meglévő vezetékkel köt össze.
88.      Véleményem szerint e tekintetben nem a termelő helyének földrajzi elhatárolása az irányadó, hanem a felhasználó és a termelő között a közvetlen vezeték révén létrejövő funkcionális összeköttetés. Másként fogalmazva, egy vezeték akkor minősül közvetlen vezetéknek, ha a felhasználó termelő általi közvetlen ellátását szolgálja a felhasználónak akár a termelő helyével, akár az e hellyel összekötött vezetékkel való összekötése révén, feltéve, hogy az általános villamosenergia‑rendszer nem képezi az összeköttetés részét.
E.      Az elszigetelt fogyasztó és az elszigetelt termelési hely kritériumáról (a C‑722/24. sz. ügyben előterjesztett első és második kérdés, valamint a C‑756/24. sz. ügyben előterjesztett harmadik kérdés)
89.      Amint azt a 39. pontban kifejtettem, a két vezeték, amelynek engedélyezése a két alapeljárásban a vita tárgyát képezi, mindenképpen a villamos energia belső piacáról szóló irányelv 2. cikke 41. pontjának 2. esete alá tartozik.
90.      A vitatott vezetékek nem tartoznak viszont e rendelkezés 1. esete alá, mert mindkét alapügyben fennáll a rendszerrel való összeköttetés.
91.      A villamos energia belső piacáról szóló irányelv nyelvi változatai nem teljesen azonosak ugyan a 2. cikk 41. pontjának 1. esete szerinti termelési hely és fogyasztó helyzetét illetően, többségükben azonban e helyzet különálló, különválasztott jellegét veszik alapul. Egyes nyelvi változatok, többek között a lett, az angol és a francia,(28) az „izolēts lietotājs”, „isolated customer” vagy „client isolé” kifejezések használatával a fogyasztó, illetve a termelési hely elszigetelt, elkülönített vagy különválasztott helyzetét hangsúlyozzák. Más nyelvi változatok, például az észt, a finn és a lengyel, a hasonló „különálló” kifejezést használják („eraldiasetseva tarbijaga”, „erilliseen asiakkaaseen” és „wydzielonym odbiorcą”). A német és a svéd nyelvi változatban használt „einzelner Kunde”, illetve „enskild kund” kifejezések szintén „önálló”‑ként vagy „elszigetelt”‑ként értelmezhetők.
92.      Összességében tehát az a következtetés vonható le, hogy a villamos energia belső piacáról szóló irányelv 2. cikke 41. pontjának 1. esete – amint azt Ausztria kifejti – a rendszerhez nem csatlakozó úgynevezett szigetszerű helyek helyzetét foglalja magában. A kérdést előterjesztő bíróság általi vizsgálat fenntartása mellett az alapeljárásokban vitatott vezetékek a rendszerrel fennálló összeköttetések miatt következésképpen nem tartoznak ezen eset alkalmazási körébe.
V.      Végkövetkeztetések
93.      A fent kifejtett megfontolások alapján azt javaslom, hogy a Bíróság az Augstākā tiesa (Senāts) (legfelsőbb bíróság, Lettország) által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdéseket a következőképpen válaszolja meg:
A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2012/27/EU irányelv módosításáról szóló, 2019. június 5‑i (EU) 2019/944 európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikkének 41. pontját a következőképpen kell értelmezni ezen irányelv 7. cikkével összefüggésben:
–        egy vezeték akkor tekinthető közvetlen vezetéknek, ha a felhasználó közvetlen ellátását szolgálja;
–        a „közvetlen vezeték” fogalmának meghatározása szempontjából kizárólag az bír jelentőséggel, hogy a felhasználót a rendszer közvetítése nélkül látja‑e el a termelő vagy a villamosenergia‑ellátási vállalkozás;
–        közvetlen vezeték lehet olyan vezeték, amelynek révén a rendszerhez csatlakozó termelőt a rendszerhez csatlakozó felhasználóval kívánják összekapcsolni, amíg a felhasználó e közvetlen vezeték útján a rendszer közvetítése nélkül, közvetlenül kapja a villamos energiát a termelőtől;
–        a „közvetlen vezeték” fogalmának meghatározása olyan vezetéket is magában foglalhat, amelyet több felhasználó villamos energiával való ellátásra használnak.
1      Eredeti nyelv: német.
2      A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról szóló, 1996. december 19‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 1997. L 27., 20. o.; magyar nyelvű különkiadás 12. fejezet, 2. kötet, 3. o.).
3      A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2012/27/EU irányelv módosításáról szóló, 2019. június 5‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2019. L 158., 125. o.; helyesbítés: HL 2021. L 373., 96. o.).
4      A német nyelvi változatban az „Elektrizitätsversorgungsunternehmen Versorger” kettőse szerkesztési hibának tűnik.
5      A C‑722/24. sz. ügyben előzetes döntéshozatalra előterjesztett mindkét kérdés az „elszigetelt termelési hely” és a „villamosenergia‑termelési hely” fogalmának értelmezésére vonatkozik, amely csak az első esetben fordul elő. A C‑756/24. sz. ügyben előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdés az „elszigetelt fogyasztó” fogalmának értelmezésére vonatkozik, amely szintén csak az első esetben szerepel.
6      Kiemelés tőlem.
7      A cseh nyelvi változatban pl. a második helyen „nebo” („vagy”) szerepel.
8      Kiemelés tőlem.
9      A lett villamosenergia‑piaci törvény 1. cikkének 29) pontja e tekintetben eltér az irányelv megfogalmazásától, mivel a második esetet úgy határozza meg, mint „egy elszigetelt villamosenergia‑termelőt és egy olyan forgalmazót összekötő villamosenergia‑vezeték, amely közvetlenül a tulajdonában vagy birtokában lévő kapcsolt vállalkozásokat, leányvállalatokat és saját felhasználóit látja el”. Mindazonáltal lehetségesnek kell lennie e rendelkezésnek az irányelvvel összhangban oly módon történő értelmezésének, hogy egy termelő is közvetlenül elláthatja létesítményeit, kapcsolt vállalkozásait és felhasználóit. Ez különösen a villamosenergia‑piaci törvény 26. cikkéből következik, amely szerint „[a] termelő jogosult a felhasználóit vagy saját létesítményeit közvetlen vezetéken keresztül villamos energiával ellátni”.
10      Ugyanígy még: 1961. június 1‑jei Simon kontra Bíróság ítélet (15/60, EU:C:1961:11, 261. o.). Lásd még: Trstenjak főtanácsnok Quelle ügyre vonatkozó indítványa (C‑404/06, EU:C:2007:682, 58. pont).
11      A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 96/92/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. június 26‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2003. L 176., 37. o.; magyar nyelvű különkiadás 12. fejezet, 2. kötet, 211. o.).
12      A 2003/54 irányelv 2. cikkének 15. pontjában szereplő fogalommeghatározás úgy szólt, hogy „»közvetlen vezeték« egyrészt az a villamosenergia‑vezeték, amely egy elszigetelt termelőhelyet elszigetelt fogyasztóval köt össze; továbbá az a villamosenergia‑vezeték is, amely egy villamosenergia‑termelő és egy villamosenergia‑ellátó vállalkozást köt össze közvetlenül a saját létesítményeik, leányvállalataik és feljogosított fogyasztóik ellátása céljából”.
13      A megújuló gáz és a földgáz, valamint a hidrogén belső piacára vonatkozó közös szabályokról, az (EU) 2023/1791 irányelv módosításáról, valamint a 2009/73/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2024. június 13‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L, 2024/1788).
14      Kiemelés tőlem.
15      Kiemelés tőlem.
16      2024. november 28‑i ENGIE Deutschland ítélet (C‑293/23, EU:C:2024:992, 77. pont).
17      A német jogalkotó azzal, hogy létrehozta a irányelvben nem szereplő „felhasználói létesítmény” kategóriáját, egyúttal az irányelvben előírtnál szűkebbre szabta az „elosztórendszer” fogalmát. A felhasználói létesítmények üzemeltetőire nem vonatkoztak az elosztórendszer‑üzemeltetők kötelezettségei, és ezért fennállt az irányelv értékelései megkerülésének veszélye.
18      A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint egy uniós jogi rendelkezés különböző lehetséges értelmezései közül azt kell előnyben részesíteni, amely alkalmas a rendelkezés hatékony érvényesülésének biztosítására; lásd: 1988. szeptember 22‑i Saarland és társai ítélet (187/87, EU:C:1988:439, 19. pont); 2000. február 24‑i Bizottság kontra Franciaország ítélet (C‑434/97, EU:C:2000:98, 21. pont).
19      Lásd ebben az értelemben már: a Sabatauskas és társai ügyre vonatkozó indítványom (C‑239/07, EU:C:2008:344, 22. pont).
20      A köztes időben a már említett 2003/54 irányelvet és a villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13‑i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (HL 2009. L 211., 55. o.; helyesbítés: HL 2015. L 167., 94. o.) kellett alkalmazni.
21      E preambulumbekezdés szerint a „belső villamosenergia‑piac célja, hogy versenyképes országhatárokon átnyúló villamosenergia‑piacok szervezésével az Unió valamennyi végfelhasználója, azaz a lakosság és a vállalkozások számára valós választási lehetőséget teremtsen, új üzleti lehetőségeket nyisson, versenyképes árakat, megfelelő beruházási jelzéseket és magasabb szintű szolgáltatásokat teremtsen, továbbá hogy hozzájáruljon az ellátás biztonságához és a fenntarthatósághoz”. Lásd már a 96/92 irányelv (4) preambulumbekezdését, valamint a 2009/72 irányelv (3) és (5) preambulumbekezdését is.
22      Ugyanígy már: a Sabatauskas és társai ügyre vonatkozó indítványom (C‑239/07, EU:C:2008:344, 43. pont). Lásd még: 2008. október 9‑i Sabatauskas és társai ítélet (C‑239/07, EU:C:2008:551, 48. pont); Pitruzzella főtanácsnok Elektrorazpredelenie Yug ügyre vonatkozó indítványa (C‑31/18, EU:C:2019:421, 43. pont).
23      2008. október 9‑i Sabatauskas és társai ítélet (C‑239/07, EU:C:2008:551, 48. pont); Pitruzzella főtanácsnok Elektrorazpredelenie Yug ügyre vonatkozó indítványa (C‑31/18, EU:C:2019:421, 43. pont).
24      Ugyanez vonatkozik a 2. cikk 41. pontjának hatálya alá tartozó többi helyzetre is.
25      Lásd például a villamos energia belső piacáról szóló irányelv „Aktív felhasználók” című 15. cikkét vagy „A helyi energiaközösségek” című 16. cikkét, valamint (42)‑(47) preambulumbekezdését.
26      A Jelgavas autobusu parks kijelentette a szabályozó bizottság felé, hogy a tervezett közvetlen vezetékhez való csatlakozás ideje alatt biztosított lesz a rendszerről való lekapcsolódás.
27      A kérdést előterjesztő bíróság ezt a postai cím segítségével kívánja meghatározni.
28      Ugyanígy például az olasz („cliente isolato”), a dán („isoleret kunde”) és a portugál („cliente isolado”) nyelvi változat.