62024CJ0457
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (четвърти състав)
5 март 2026 година (
*1
)
„Обжалване — Обща селскостопанска политика (ОСП) — Европейски фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и Европейски земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) — Решение за изпълнение (ЕС) 2021/2020 — Разходи, изключени от финансиране от Европейския съюз — Разходи, направени от Румъния — Регламент (ЕС) № 1306/2013 — Член 52 — Процедура за уравняване по съответствие — Регламент за изпълнение (ЕС) № 908/2014 — Член 34 — Промяна на правното основание на предложенията на Европейската комисия за финансови корекции — Възможност за съответната държава членка да изложи надлежно своето становище по тези предложения — Понятие „външно обстоятелство“ — Регламент (ЕС) № 1307/2013 — Член 44 — Изисквания за диверсификация — Смесване между земи, оставени под угар, и временни пасища — Регламент за изпълнение (ЕС) № 809/2014 — Член 35 — Увеличаване на броя на проверките — Понятие „значително неспазване“
По дело C‑457/24 P
с предмет жалба на основание член 56 от Статута на Съда на Европейския съюз, подадена на 26 юни 2024 г.,
Румъния, представлявана от E. Gane, R. Antonie и M. Chicu,
жалбоподател,
като другата страна в производството е
Европейска комисия, представлявана от A. Biolan и M. Salyková,
ответник в първоинстанционното производство,
СЪДЪТ (четвърти състав),
състоящ се от: I. Jarukaitis, председател на състава, F. Biltgen, председател на първи състав, изпълняващ функцията на съдия от четвърти състав, M. Condinanzi, N. Jääskinen (докладчик) и R. Frendo, съдии,
генерален адвокат: J. Kokott,
секретар: R. Șereș, администратор,
предвид изложеното в писмената фаза на производството и в съдебното заседание от 18 юни 2025 г.,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
1
С жалбата си Румъния иска отмяна на решение на Общия съд на Европейския съюз от 17 април 2024 г., Румъния/Комисия (T‑49/22, наричано по‑нататък „обжалваното съдебно решение“, EU:T:2024:254), с което той отхвърля жалбата ѝ за частична отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2021/2020 на Комисията от 17 ноември 2021 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки по линия на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 413, 2021 г., стр. 10, наричано по-нататък „спорното решение“), доколкото това решение се отнася до разходите, които Румъния е направила в рамките на ЕФГЗ и ЕЗФРСР (наричани по-нататък заедно „фондовете“) през финансовите 2018 г. и 2019 г. в размер на 178320110,85 евро.
Правна уредба
Регламент (ЕС) № 1303/2013
2
Член 85 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за определяне на общоприложими разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони и Европейския фонд за морско дело и рибарство и за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета (ОВ L 347, 2013 г., стр. 320), озаглавен „Финансови корекции от страна на Комисията“, гласи в параграф 3:
„При вземането на решение относно финансова корекция по параграф 1 [Европейската комисия] спазва принципа на пропорционалност, като отчита естеството и сериозността на нарушението на приложимото право и неговите финансови отражения върху бюджета на [Европейския съюз]. Комисията информира Европейския парламент относно взетите решения за прилагане на финансови корекции“.
Регламент (ЕС) № 1306/2013
3
Съображения 36, 37 и 39 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (OB L 347, 2013 г., стр. 549 и поправки в OB L 130, 2016 г., стр. 13; ОВ L 327, 2017 г., стр. 83) гласят:
„(36)
Комисията отговаря за изпълнението на бюджета на Европейския съюз в сътрудничество с държавите членки съгласно член 317 от ДФЕС. Комисията е оправомощена да решава посредством актове за изпълнение дали извършените от държавите членки разходи са в съответствие с правото на Съюза. Държавите членки следва да имат правото да обосновават решенията си за извършване на плащания и да имат достъп до помирителните процедури в случаите, когато не може да се достигне до взаимно съгласие между тях и Комисията. […]
(37)
По отношение на ЕФГЗ, възстановените суми следва да бъдат върнати на Фонда в случаите, когато разходите са извършени в противоречие с правото на Съюза и не е съществувало правно основание за тяхното извършване. За да се осигури достатъчно време за извършване на всички необходими административни процедури, включително на вътрешни проверки, държавите членки следва да изискват бенефициерът да възстанови сумите в срок от 18 месеца след одобряването на доклад за проверка или подобен документ, удостоверяващ наличието на нередност, и където е приложимо, получаването му от разплащателната агенция или органа, отговарящ за възстановяването на разходите. Следва да бъде предвидена разпоредба за система за финансова отговорност в случаите на допуснати нередности и в случаите, когато пълната сума не е била възстановена. Във връзка с това следва да се установи процедура, даваща възможност на Комисията да защитава интересите на бюджета на Съюза, като взема решения сумите, изгубени в резултат на нередности и невъзстановени в разумни срокове, да бъдат частично начислени на съответната държава членка. […]
[…]
(39)
С оглед на защитата на финансовите интереси на бюджета на Съюза, държавите членки следва да предприемат мерки с цел да се уверят, че финансираните от Фондовете трансакции са действителни и са правилно извършени. Също така държавите членки следва да предотвратяват, откриват и да се справят ефективно с всякакви нередности или неспазване на задълженията от страна на бенефициерите. […]“.
4
Член 52 от Регламент № 1306/2013, озаглавен „Уравняване по съответствие“, предвижда:
„1.   Когато установи, че разходите, посочени в член 4, параграф 1 и член 5, не са били направени в съответствие с правото на Съюза и, за ЕЗФРСР, с приложимите право на Съюза и национално право, посочени в член 85 от Регламент [№ 1303/2013] Комисията приема актове за изпълнение, с които определя сумите, подлежащи на изключване от финансирането на Съюза. […]
2.   Комисията оценява подлежащите на изключване суми въз основа на сериозността на отчетеното несъответствие. При оценката надлежно се вземат предвид естеството на нарушението и причинената на Съюза финансова вреда. Изключването се базира на установените неправомерно изразходвани суми и когато това установяване би изисквало непропорционално усилие, могат да се прилагат екстраполирани или фиксирани корекции. Фиксирани корекции се прилагат само когато поради естеството на случая или поради това че държавата членка не е предоставила необходимата информация на Комисията, би се изисквало непропорционално усилие, за да се установи по-точно финансовата вреда, причинена на Съюза.
3.   Преди взимането на решение за отказване на финансиране резултатите от проверката на Комисията, както и отговорите на съответната държава членка, се съобщават писмено, след което двете страни се опитват да се споразумеят за необходимите действия. На този етап от процедурата на държавата членка се предоставя възможност да докаже, че реалният размер на неспазването е по-малък от оцененото от Комисията.
Ако не се постигне споразумение, държавата членка може да отправи искане за откриване на процедура за сближаване на позициите на страните в срок от четири месеца. На Комисията се представя доклад за резултата от процедурата. Комисията взема предвид препоръките в доклада преди да вземе решение за отказване на финансиране и посочва мотиви, ако реши да не се придържа към тези препоръки.
[…]“.
5
Член 53 от този регламент, озаглавен „Правомощия на Комисията“, предвижда в параграф 1:
„Комисията приема актове за изпълнение, с които определя правила относно:
[…]
б)
уравняването по съответствие, предвидено в член 52, по отношение на мерките, които трябва да се вземат във връзка с приемането и изпълнението на решението, включително обмена на информация между Комисията и държавите членки и сроковете, които трябва да се спазват, както и помирителната процедура, предвидена в посочения член, включително учредяването, задачите, състава и правилника за дейността на помирителния орган“.
6
Член 58 от този регламент, озаглавен „Защита на финансовите интереси на Съюза“, има следното съдържание:
„1.   В рамките на [общата селскостопанска политика (ОСП)] държавите членки приемат всички необходими законови, подзаконови и административни разпоредби и вземат всички необходими мерки с оглед осигуряването на ефективна защита на финансовите интереси на Съюза, по-специално:
а)
проверяват законността и редовността на операциите, финансирани от Фондовете;
[…]
2.   Държавите членки създават ефективни системи за управление и контрол, за да гарантират спазването на законодателството, уреждащо схемите за подпомагане на Съюза, целящи да се сведе до минимум рискът от нанасяне на финансови вреди на Съюза.
[…]“.
Регламент (ЕС) № 1307/2013
7
Член 43 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на правила за директни плащания за земеделски стопани по схеми за подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за отмяна на Регламент (ЕО) № 637/2008 на Съвета и Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета (ОВ L 347, 2013 г., стр. 608 и поправка в ОВ L 130, 2016 г., стр. 23) (наричан по-нататък „Регламент № 1307/2013“), озаглавен „Общи правила“, е предвиждал в параграф 1:
„Земеделските стопани, които имат право да получат плащане по схемата за основно плащане или схемата за единно плащане на площ, спазват в рамките на всички свои хектари, отговарящи на условията за подпомагане по смисъла на член 32, параграфи 2—5, селскостопанските практики благоприятни за климата и за околната среда, посочени в параграф 2 от настоящия член, или еквивалентните практики, посочени в параграф 3 от настоящия член“.
8
Член 44 от този регламент, озаглавен „Диверсификация на културите“, е предвиждал:
„1.   Когато обработваемата земя на земеделския стопанин включва между 10 и 30 хектара и не е изцяло засята с култури под вода през значителна част от годината или през значителна част от цикъла за отглеждане на културите, на тази обработваема земя има най-малко две различни култури. Основната култура не превишава 75 % от обработваемата земя.
Когато обработваемата земя на земеделския стопанин включва повече от 30 хектара и не е изцяло засята с култури под вода през значителна част от годината или през значителна част от цикъла за отглеждане на културите, на тази обработваема земя има най-малко три различни култури. Основната култура не заема повече от 75 % от тази обработваема земя, а двете основни култури обхващат заедно не повече от 95 % от обработваемата земя.
2.   Без да се засяга броят култури, който е необходим съгласно параграф 1, установеният в него максимален праг не се прилага за стопанства, когато тревите или другите тревни фуражи или земята, оставена под угар, обхващат повече от 75 % от обработваемата земя. В тези случаи основната култура на оставащата обработваема площ не трябва да заема повече от 75 % от нея, освен когато тази площ е заета от треви или други тревни фуражи или е оставена под угар.
3.   Параграфи 1 и 2 не се прилагат за стопанства:
а)
в които повече от 75 % от обработваемата земя се използва за производството на треви или други тревни фуражи, оставена е под угар или е обект на съчетаване на тези употреби, при условие че обработваемата земя, която не се използва за тези употреби, не надхвърля 30 хектара;
б)
когато повече от 75 % от отговарящата на условията за подпомагане земеделска площ е постоянно затревена площ, се използва за производството на треви или други тревни фуражи, или за производството на култури под вода през значителна част от цикъла за отглеждане на културите, или е обект на съчетаване на тези употреби, при условие че обработваемата земя, която не се използва за тези цели, не надхвърля 30 хектара;
в)
когато повече от 50 % от площите на декларираната обработваема земя не са декларирани от земеделския стопанин в заявлението за подпомагане от предходната година и когато, въз основа на сравнението на геопространствените заявления за подпомагане, цялата обработваема земя е заета от различна култура в сравнение с предходната календарна година;
[…]“.
9
Член 3 от Регламент (ЕС) 2017/2393 на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2017 година (ОВ L 350, 2017 г., стр. 15) измени параграф 2 и параграф 3, букви а) и б) на член 44 от Регламент № 1307/2013, както следва:
„2.   Без да се засяга броят култури, който е необходим съгласно параграф 1, установените в него максимални прагове не се прилагат за стопанства, в които тревите или другите тревни фуражи или земята, оставена под угар или засята с култури под вода през значителна част от годината или през значителна част от цикъла за отглеждане на културите, обхващат повече от 75 % от обработваемата земя. В тези случаи основната култура на оставащата обработваема площ не трябва да заема повече от 75 % от нея, освен когато тази площ е заета от треви или други тревни фуражи или е оставена под угар.
3.   Параграфи 1 и 2 не се прилагат за стопанства:
а)
когато повече от 75 % от обработваемата земя се използва за производството на треви или други тревни фуражи, засята е с бобови култури, оставена е под угар или съчетава тези употреби;
б)
когато повече от 75 % от отговарящата на условията за подпомагане земеделска площ е постоянно затревена площ, се използва за производството на треви или други тревни фуражи или за производството на култури под вода през значителна част от цикъла за отглеждане на културите, или съчетава тези употреби“.
10
Съгласно член 6 от Регламент 2017/2393 изменението на член 44 от Регламент № 1307/2013 се прилага от 1 януари 2018 г.
Делегиран регламент (ЕС) № 640/2014
11
Член 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 640/2014 на Комисията от 11 март 2014 година за допълнение на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на интегрираната система за администриране и контрол и условията за отказ или оттегляне на плащанията и административните санкции, приложими към директните плащания, подпомагането на развитието на селските райони и кръстосаното съответствие (OB L 181, 2014 г., стр. 48), изменен с Делегиран регламент (ЕС) 2017/723 на Комисията от 16 февруари 2017 г. (ОВ L 107, 2016 г., стр. 1) (наричан по-нататък „Делегиран регламент № 640/2014“), гласи:
„1.   За целите на интегрираната система, посочена в член 67, параграф 1 от Регламент [№ 1306/2013], се прилагат определенията по член 4, параграф 1 от Регламент [№ 1307/2013] и член 67, параграф 4 от Регламент [№ 1306/2013].
Прилагат се и следните определения:
[…]
(23) „установена площ“ означава:
а)
за схеми за помощи за площ — площта, която отговаря на всички критерии за допустимост или други задължения, свързани с условията за предоставяне на помощта, независимо от броя на правата на плащане, с които разполага бенефициерът; […]
[…]“.
12
Член 23 от този делегиран регламент, озаглавен „Начин на изчисление на плащането за селскостопански практики, благоприятни за климата и околната среда, във връзка с отговарящите на критериите за допустимост площи в хектари, декларирани по схемата за основно плащане или схемата за единно плащане на площ“, предвижда в параграф 2:
„Без да се засягат административните санкции, приложими по член 28, ако площта, декларирана в единно заявление за основно плащане или за единно плащане на площ, надвишава установената площ, за изчисляване на плащането за екологизиране се използва установената площ.
Ако обаче бъде констатирано, че установената площ за схемата за основно плащане или схемата за единно плащане на площ е по-голяма от площта, декларирана в заявлението за помощ, за изчислението на плащането за екологизиране се използва декларираната площ“.
13
Член 24 от посочения делегиран регламент, озаглавен „Намаление на плащането за екологизиране при неспазване на изискванията за диверсификация на културите“, гласи:
„1.   По отношение на обработваемата земя, за която в член 44, параграф 1, първа алинея от Регламент [№ 1307/2013] се изискват поне две различни култури, като основната култура не трябва да заема повече от 75 % от общата площ на обработваемата земя, но установената площ на основната култура надвишава 75 % от установената обща площ на обработваемата земя, площта, която трябва да се използва за изчисляване на плащането за екологизиране в съответствие с член 23 от настоящия регламент, се намалява с двукратния размер на площта на основната култура, която надвишава 75 % от установената обща площ на обработваемата земя.
2.   По отношение на обработваемата земя, за която в член 44, параграф 1, втора алинея от Регламент [№ 1307/2013] се изискват поне две различни култури, като основната култура не трябва да заема повече от 75 % от общата площ на обработваемата земя, но установената площ на основната култура надвишава 75 % от установената обща площ на обработваемата земя, площта, която трябва да се използва за изчисляване на плащането за екологизиране в съответствие с член 23 от настоящия регламент, се намалява с площта на основната култура, която надвишава 75 % от установената обща площ на обработваемата земя.
3.   По отношение на обработваемата земя, за която в член 44, параграф 1, втора алинея от Регламент [№ 1307/2013] се изискват поне три различни култури, като двете основни култури не трябва да заемат повече от 95 % от установената обща площ на обработваемата земя, но установената площ на двете основни култури надвишава 95 % от установената обща площ на обработваемата земя, площта, която трябва да се използва за изчисляване на плащането за екологизиране в съответствие с член 23 от настоящия регламент, се намалява с петкратния размер на площта на двете основни култури, която надвишава 95 % от установената обща площ на обработваемата земя.
4.   По отношение на стопанствата, за които в член 44, параграф 2 от Регламент [№ 1307/2013] се изисква основната култура върху останалата обработваема земя да не заема повече от 75 % от тази останала обработваема земя, но установената площ на основната култура върху останалата установена обработваема земя надвишава 75 %, площта, която трябва да се използва за изчисляване на плащането за екологизиране в съответствие с член 23 от настоящия регламент, се намалява с двукратния размер на площта на основната култура, която надвишава 75 % от тази останала установена обработваема земя.
5.   Когато бъде установено, че даден бенефициер не спазва изискванията за диверсификация на културите, описани в настоящия член, в продължение на три години, площта, с която трябва да се намали площта, използвана за изчисляване на плащането за екологизиране в съответствие с параграфи 1—4 за следващите години, се умножава по 2“.
14
Член 25 от същия делегиран регламент, озаглавен „Намаление на плащането за екологизиране при неспазване на изискванията за постоянно затревените площи“, има следното съдържание:
„1.   Ако бъде установено неспазване на член 45, параграф 1, трета алинея от Регламент [№ 1307/2013], площта, която трябва да се използва за изчислението на плащането за екологизиране по член 23 от настоящия регламент, се намалява с площта, установена като неотговаряща на изискванията по член 45, параграф 1, трета алинея от Регламент [№ 1307/2013].
2.   Ако бъде установено неспазване на задълженията, посочени в член 44 от делегиран регламент (ЕС) № 639/2014 [на Комисията от 11 март 2014 година за допълнение на Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета за установяване на правила за директни плащания за земеделски стопани по схеми за подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за изменение на приложение X към същия регламент (ОВ L 181, 2014 г., стр. 1)], площта, която трябва да се използва за изчисляване на размера на плащането за екологизиране в съответствие с член 23 от настоящия регламент, се намалява с площта, която се счита за несъответстваща на задълженията, посочени в член 44 от Делегиран регламент [№ 639/2014].
3.   Неспазванията се считат за установени, ако са констатирани като последица от всякакъв вид проверка, извършена в съответствие с член 74 от Регламент [№ 1306/2013], или след като са били доведени до вниманието на компетентния контролен орган по какъвто и да било друг начин“.
15
Член 26 от Делегиран регламент № 640/2014, озаглавен „Намаление на плащането за екологизиране при неспазване на изискванията за екологично насочените площи“, гласи:
„1.   Изискваната по силата на член 46, параграф 1 от Регламент [№ 1307/2013] екологично насочена площ, наричана по-долу „изискваната екологично насочена площ“, се изчислява въз основа на установената обща площ на обработваемата земя, включваща в съответните случаи по член 46, параграф 2 от Регламент [№ 1307/2013] установените площи по член 46, параграф 2, първа алинея, букви в), г), ж) и з) от същия регламент.
2.   Ако изискваната екологично насочена площ надвишава установената екологично насочена площ при отчитане на тегловната стойност на екологично насочените площи по реда на член 46, параграф 3 от Регламент [№ 1307/2013], площта, която трябва да се използва за изчисляване на плащането за екологизиране в съответствие с член 23 от настоящия регламент, се намалява с десетократния размер на ненамерената екологично насочена площ.
За целите на първа алинея установената екологично насочена площ не може да надвишава частта на декларираните екологично насочени площи от общата площ на декларираната обработваема земя.
3.   Когато бъде установено, че даден бенефициер не спазва изискванията за екологично насочени площи, описани в настоящия член, в продължение на три години, площта, с която трябва да се намали площта, използвана за изчисляване на плащането за екологизиране в съответствие с параграф 2 за следващите години, се умножава по 2“.
Регламент за изпълнение (ЕС) № 809/2014
16
Член 35 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 809/2014 на Комисията от 17 юли 2014 година за определяне на правила за прилагането на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на интегрираната система за администриране и контрол, мерките за развитие на селските райони и кръстосаното съответствие (ОВ L 227, 2014 г., стр. 69), изменен с Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/746 на Комисията от 18 май 2018 г. (ОВ L 125, 2018 г., стр. 1) (наричан по-нататък „Регламент за изпълнение № 809/2014“), е озаглавен „Увеличаване на броя на проверките“ и гласи:
„Когато при проверките на място се констатира значително неспазване в контекста на дадена схема за помощ или мярка за подпомагане или в регион или част от регион, компетентният орган увеличава съответно процента на бенефициерите, които да бъдат проверявани на място през следващата година“.
Регламент за изпълнение (ЕС) № 908/2014
17
Съображение 27 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 908/2014 на Комисията от 6 август 2014 година за определяне на правила за прилагането на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на разплащателните агенции и други органи, финансовото управление, уравняването на сметките, правилата за проверките, обезпеченията и прозрачността (ОВ L 255, 2014 г., стр. 59 и поправка в ОВ L 114, 2015 г., стр. 25), изменен с Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/56 на Комисията от 12 януари 2018 г. (ОВ L 10, 2018 г., стр. 9) (наричан по-нататък „Регламент за изпълнение № 908/2014“), гласи:
„С цел да се гарантира, че в нормални случаи процедурата за уравняване по съответствие приключва в рамките на разумен период от време, е целесъобразно да се определят специфични срокове за различните етапи от процедурата, които да се спазват от Комисията и от държавите членки. Същевременно обаче за Комисията следва да е възможно да удължава тези срокове, когато е необходимо, с оглед сложността на разследвания случай. Процедурата за уравняване по съответствие следва да дава на държавите членки правото на състезателно производство и правилно да оценява информацията, необходима за оценката на риска от фондовете“.
18
Член 34 от този регламент за изпълнение, озаглавен „Уравняване по съответствие“, предвижда:
„1.   За да се определи какви суми да се изключат от финансирането от Съюза, когато финансирането на тези разходи не е извършено в съответствие с правилата на Съюза, Комисията използва собствените си констатации и взема предвид информацията, предоставена от държавите членки, при условие че последната е предоставена в срока, определен от Комисията в рамките на процедурата на уравняване по съответствие, извършена съгласно член 52 от Регламент [№ 1306/2013], и е в съответствие с настоящия член.
2.   Когато в резултат на дадено проучване Комисията счита, че разходите не са направени в съответствие с правилата на Съюза, тя съобщава констатациите си на съответната държава членка, като уточнява необходимите корективни мерки за гарантиране на бъдещото спазване на тези правила и посочва текущата степен на финансова корекция, която счита, че отговаря на нейните констатации на съответния етап от процедурата. В съобщението също така се предвижда насрочване на двустранна среща в срок от пет месеца след изтичането на срока за отговор от държавата членка. Съобщението се позовава на настоящия член.
Държавата членка отговаря в срок от два месеца от получаването на съобщението. В своя отговор държавата членка има възможност, по-специално:
а)
да демонстрира пред Комисията, че действителната степен на несъответствие или рискът за фондовете са по-незначителни, отколкото е посочила Комисията;
б)
да уведоми Комисията за корективните мерки, които е предприела, за да гарантира спазване на правилата на Съюза и за датата на тяхното действително прилагане.
В обосновани случаи Комисията може, при аргументирано искане от страна на държавата членка, да разреши удължаване на двумесечния срок с максимум два месеца. Искането се отправя към Комисията преди изтичането на този срок.
Ако държавата членка счита, че не е необходима двустранна среща, тя уведомява Комисията за това в отговора си на гореупоменатото съобщение.
3.   На двустранната среща двете страни се стараят да постигнат съгласие относно мерките, които трябва да се предприемат, и относно оценката на сериозността на нарушението и финансовите вреди за бюджета на Съюза.
В срок от 30 работни дни от двустранната среща Комисията изготвя протокол и го изпраща на държавата членка. Държавата членка може да изпрати забележки на Комисията в срок от 15 работни дни след получаването на протокола от срещата.
В срок от шест месеца след изпращането на протокола от двустранната среща Комисията официално съобщава заключенията си на държавата членка въз основа на информацията, получена в рамките на процедурата за уравняване по съответствие. В това съобщение се оценяват разходите, които се изключват от финансирането от Съюза, съгласно член 52 от Регламент [№ 1306/2013] и член 12 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 [на Комисията от 11 март 2014 година за допълнение на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с разплащателните агенции и други органи, финансовото управление, уравняването на сметки, обезпеченията и използването на еврото (ОВ L 255, 2014 г., стр. 18)]. Съобщението се позовава на член 40, параграф 1 от настоящия регламент.
[…]
6.   При оценката на разходите, които да бъдат изключени от финансирането от Съюза, предоставената от държавата членка информация след официалното съобщение от Комисията, посочено в параграф 3, трета алинея, може да бъде взета предвид само:
а)
когато е необходимо да се избегне значително надценяване на финансовите вреди за бюджета на Съюза; и
б)
ако закъснялото подаване на информацията е надлежно обосновано поради външни обстоятелства и не застрашава своевременното приемане на решение на Комисията съгласно член 52 от Регламент [№ 1306/2013].
[…]“.
19
Член 40 от посочения регламент за изпълнение, озаглавен „Помирителна процедура“, предвижда в параграф 1:
„Държавите членки могат да отнесат въпрос към помирителния орган в срок от 30 работни дни след получаването на официалното съобщение от Комисията, посочено в член 34, параграф 3, трета алинея, като изпратят обосновано искане за помирение до секретариата на помирителния орган.
[…]“.
Фактическата обстановка и спорното решение
20
Обстоятелствата по спора са изложени от Общия съд в точки 2—30 от обжалваното съдебно решение и за целите на настоящото производство могат да бъдат обобщени, както следва.
Разследване 2017
21
Комисията започва разследване AA/2017/002/RO (наричано по-нататък „разследване 2017“) по отношение на Румъния на основание член 52 от Регламент № 1306/2013 и член 34 от Регламент за изпълнение № 908/2014, за да провери дали управлението и контролът от нейна страна на схемите за помощи за площ, изплатени от фондовете, са били извършени в съответствие със законодателството на Съюза за финансовите 2015 г. и 2016 г.
22
От 12 до 16 юни 2017 г. Комисията извършва одит на място в Румъния.
23
На 28 август 2017 г. вследствие на този одит Комисията уведомява Румъния за резултатите от извършените от нея проверки в съответствие с член 34, параграф 2 от Регламент за изпълнение № 908/2014 и иска от нея допълнителна информация.
24
На 20 февруари 2018 г. Комисията организира двустранна среща (наричана по-нататък „двустранната среща за 2017 г.“) в съответствие с член 34, параграф 2 от Регламент за изпълнение № 908/2014.
25
На 3 април 2018 г. на Румъния е изпратен протоколът от двустранната среща за 2017 г. заедно с покана за предоставяне на допълнителна информация преди 2 юли 2018 г.
26
На 25 април 2018 г. Румъния предава забележките си по протокола от двустранната среща за 2017 г., а на 2 юли и 11 септември 2018 г. — отговорите си на искането за допълнителна информация, направено в този протокол, в съответствие с разпоредбите на Регламент за изпълнение № 908/2014.
27
На 1 март 2019 г. Комисията съобщава на Румъния в съответствие с член 34, параграф 3, трета алинея и член 40, параграф 1 от Регламент за изпълнение № 908/2014 заключенията си въз основа на информацията, получена в рамките на процедурата за уравняване по съответствие. По-конкретно, Комисията, от една страна, посочва, че поддържа позицията си, че във въведената от Румъния система през финансовите 2015 г. и 2016 г., която е предмет на разследване 2017, са налице недостатъци във функционирането на пет ключови проверки, и от друга страна, уточнява размера на сумата, която възнамерява да изключи от финансиране от Съюза.
28
На 10 април 2019 г. Румъния подава искане за помирение. След помирителната процедура, на 24 юни 2019 г. ѝ е изпратен доклад на помирителния орган.
29
На 10 юли 2019 г. вследствие на този доклад Румъния изпраща на Комисията преразгледано изчисление на въздействието въз основа на член 34, параграф 6 от Регламент за изпълнение № 908/2014.
30
След това Комисията изпраща на Румъния окончателната си позиция, в която посочва, че поддържа частично позицията си, изразена в заключенията ѝ, съобщени на 1 март 2019 г., и че намалява размера на сумата, която предлага да бъде изключена от финансиране от страна на Съюза, след като е взела предвид преразгледаното изчисление на въздействието, което Румъния е представила (наричана по-нататък „окончателната позиция за 2017 г.“).
31
Впоследствие обобщеният доклад за разследване 2017 е изпратен на Румъния.
Разследване 2018
32
Комисията започва разследване AA/2018/007/RO (наричано по-нататък „разследване 2018“) по отношение на Румъния на основание член 52 от Регламент № 1306/2013 и член 34 от Регламент за изпълнение № 908/2014, за да провери дали управлението и контролът от нейна страна на схемите за помощи за площ, изплатени от фондовете, са били извършени в съответствие със законодателството на Съюза за финансовите 2017 г. и 2018 г.
33
От 2 до 6 юли 2018 г. Комисията извършва одит на място в Румъния (наричан по-нататък „одит 2018“).
34
С писмо от 28 август 2018 г. Комисията уведомява Румъния за резултатите от проверките си съгласно член 34, параграф 2 от Регламент за изпълнение № 908/2014.
35
На 29 октомври 2018 г. Румъния изпраща на Комисията бележките си относно резултатите от проверките.
36
На 23 януари 2019 г. Комисията поканва Румъния на двустранна среща в съответствие с член 34, параграф 2 от Регламент за изпълнение № 908/2014.
37
На 5 март 2019 г. Комисията и румънските власти се срещат на двустранна среща (наричана по-нататък „двустранната среща за 2018 г.“).
38
На 10 април 2019 г. Комисията изпраща на Румъния протокола от двустранната среща за 2018 г. (наричан по-нататък „протоколът от разследване 2018“).
39
На 3 май 2019 г. Румъния съобщава на Комисията забележките си по протокола от разследване 2018.
40
С писмо от 10 юни 2019 г. Румъния представя отговорите си на искането за допълнителна информация, направено в протокола от разследване 2018.
41
След това на 19 декември 2019 г. Комисията изпраща на Румъния предварителните заключения от разследване 2018 (наричано по-нататък „съобщението относно разходите, изключени за 2018 г.“) в съответствие с член 34, параграф 3, трета алинея от Регламент за изпълнение № 908/2014, в които съобщава предложението си за изключване от финансиране от Съюза на сума в размер на 178846662,94 евро и потвърждава становището си, че в Румъния през финансовите 2017 г. и 2018 г. прилагането на схемата за помощи за площ е нарушило правната уредба на Съюза.
42
По-специално, Комисията отбелязва, че основанията за изключване на въпросните разходи от фондовете са свързани с установените недостатъци, що се отнася до четири ключови проверки, а именно административните проверки, що се отнася до определянето на земите, оставени под угар, в сравнение с това на временните пасища, извършването на кръстосани проверки, за да се установи допустимостта на декларираните площи, извършването на достатъчен брой проверки на място и извършването на достатъчно качествени проверки на място.
43
На 5 февруари 2020 г. Румъния подава искане за помирение (наричано по-нататък „искането за помирение за 2018 г.“).
44
На 15 декември 2020 г. Румъния участва в помирително заседание.
45
На 4 януари 2021 г. помирителният орган съобщава доклада си, в който заключава, че не е възможно помирение.
46
На 5 юли 2021 г. Комисията съобщава на Румъния окончателната си позиция, приета след помирителния доклад. В тази позиция Комисията по същество поддържа своята оценка, че във въведената в Румъния система през финансовите 2017 г. и 2018 г. са налице недостатъци във функционирането на четири ключови проверки. Освен това Комисията намалява предложените фиксирани корекции до сума в размер на 178320110,85 евро.
47
Впоследствие Комисията изпраща на Румъния обобщен доклад, в който припомня различните етапи на разследване 2018, обхвата на забележките, направени от Румъния в хода на процедурата за уравняване по съответствие, и мотивите за окончателните си заключения.
48
На 17 ноември 2021 г. Комисията приема спорното решение.
49
Що се отнася до разходите, които Румъния е направила по фондовете за финансовите 2017 г. и 2018 г., Комисията отбелязва нарушенията на правото на Съюза, посочени в точка 42 от настоящото решение, и решава да наложи на Румъния фиксирана корекция в размер на 178320110,85 евро.
Производството пред Общия съд и обжалваното съдебно решение
50
С жалба, подадена в секретариата на Общия съд на 27 януари 2022 г., Румъния иска частична отмяна на спорното решение в частта, която се отнася до разходите, които е направила по фондовете през финансовите 2018 г. и 2019 г., в размер на 178320110,85 евро.
51
В подкрепа на жалбата си Румъния изтъква три основания.
52
С обжалваното съдебно решение Общият съд отхвърля тези основания по същество и така отхвърля жалбата в нейната цялост.
53
На първо място, в точки 34—173 от обжалваното съдебно решение Общият съд разглежда и отхвърля първото основание, изведено от неправилното упражняване от страна на Комисията на правомощието ѝ да изключва суми от финансирането на Съюза на основание член 52 от Регламент № 1306/2013 и което се е състояло от пет части.
54
Първо, в точки 37—52 от това решение Общият съд анализира и отхвърля като неоснователна първата част от това основание, изведена от грешки на Комисията при констатирането на пропуски в административните проверки, що се отнася до връзката между разследване 2017 и разследване 2018, както и при срока, приложим за информацията, предоставена от Румъния в рамките на разследване 2018.
55
В това отношение Общият съд отбелязва, по-специално в точки 41 и 42 от посоченото съдебно решение, че разследване 2017 и разследване 2018 се припокриват по отношение на четирите ключови проверки, за които Комисията е установила нарушения. Той обаче отбелязва, от една страна, че тези нарушения се отнасят до два различни периода, тъй като разследване 2017 се отнася за финансовите 2015 г. и 2016 г., а разследване 2018 — за финансовите 2017 г. и 2018 г., както и, от друга страна, че решението, прието след разследване 2017, не е било обжалвано и следователно е станало окончателно. Общият съд приема, че жалбата е подадена срещу спорното решение, което е било прието в края на разследване 2018 и се отнася за финансовите 2017 г. и 2018 г. Следователно според Общия съд Румъния е можела да постави под въпрос, що се отнася до разследване 2017, само позоваванията на това разследване, направени от Комисията в хода на разследване 2018 и въз основа на които тя е приела спорното решение.
56
Що се отнася до срока, приложим за предоставянето на информация от Румъния в рамките на разследване 2018, в точка 47 от обжалваното съдебно решение Общият съд отбелязва, че двете условия, предвидени в това отношение в член 34, параграф 6 от Регламент за изпълнение № 908/2014, са кумулативни, така че, ако едното от тях не е изпълнено, не е необходимо да се разглежда другото.
57
По-нататък, в точка 49 от това решение Общият съд приема, че частичното припокриване на разследване 2017 с разследване 2018 е без значение за законосъобразността на спорното решение, поради което поведението, в което Комисията е упрекната от Румъния, която твърди, че поради поведението на Комисията в рамките на разследване 2017 ѝ е било невъзможно да предостави информацията от съществено значение за разследване 2018, не може да се счита за външно обстоятелство по смисъла на член 34, параграф 6, буква б) от Регламент за изпълнение № 908/2004.
58
Освен това в точка 50 от посоченото решение Общият съд отбелязва, че в рамките на процедурата за уравняване по съответствие съответната държава членка трябва да представи обяснение, позволяващо да се приеме, че външни обстоятелства са обосновали закъснялото подаване на информация след изпратеното от Комисията официално съобщение, и че последната би трябвало да прецени дали това обяснение е задоволително, като се има предвид, че ако Комисията отхвърли посоченото обяснение и не приложи член 34, параграф 6 от Регламент за изпълнение № 908/2014, посочената държава членка може да оспори пред Общия съд отказа да се вземе предвид така предоставената от нея информация.
59
В точка 51 от обжалваното съдебно решение Общият съд отбелязва, от една страна, че по време на разследване 2018 единственото външно обстоятелство, на което се позовава Румъния, се отнася до информацията относно процентите на грешки, използвани за изчисляване на риска за ЕФГЗ. От друга страна, Румъния е оспорила поведението на Комисията не в хода на процедурата за уравняване по съответствие, а само пред Общия съд, така че Комисията не можела основателно да бъде упрекната, че не е разгледала правилно понятието „външно обстоятелство“ по смисъла на член 34, параграф 6, буква б) от Регламент за изпълнение № 908/2004.
60
Второ, в точки 53—99 от това съдебно решение Общият съд разглежда и отхвърля като неоснователна втората част от първото основание, изведена от грешки в преценката, допуснати от Комисията при установяването на недостатъци в административните проверки, що се отнася до определянето на земите, оставени под угар, в сравнение с определянето на временните пасища.
61
В това отношение в точка 77 от посоченото съдебно решение Общият съд най-напред отхвърля първото твърдение за нарушение, изведено от позоваванията на разследване 2017, направени от Комисията в рамките на разследване 2018.
62
Що се отнася до довода на Румъния, че в случая на обработваема земя с площ между 10 и 30 хектара фактът, че оставените под угар земи са смесени с временните пасища, не поражда никакъв риск за фондовете и че следователно член 44, параграф 1 от Регламент № 1307/2013 е бил спазен в настоящия случай, в точка 70 от обжалваното съдебно решение Общият съд по-специално приема, че като потвърждава, че в почти всички случаи, ако едната от двете култури, временно пасище или земя под угар, е декларирана в една от двете категории, необходими за осигуряване на диверсификацията (основна или вторична култура), други култури са декларирани в другата категория, Румъния имплицитно признала, че не е била в състояние да гарантира, че е нямало риск за фондовете.
63
В точка 71 от това решение Общият съд уточнява, че тези доводи са равнозначни на признаване на евентуалното наличие на случаи, в които двете култури, изисквани по член 44, параграф 1, първа алинея от Регламент № 1307/2013, са земи, оставени под угар, и временни пасища. Така, противно на твърденията на Румъния, е било необходимо да се направи разграничение между земи, оставени под угар, и временни пасища, за да се осигури спазването на предвиденото в тази разпоредба изискване в обработваемата земя на земеделския производител, обхващаща между 10 и 30 хектара, да присъстват две култури, доколкото би могло да съществува положение, при което в действителност обработваемите земи са покрити изцяло от земи, оставени под угар, или от временни пасища.
64
Що се отнася до довода на Румъния, че макар по принцип основната култура да не трябва да покрива повече от 75 % от обработваемата земя, превишаването на този праг е позволено както за земите, оставени под угар, така и за временните пасища в съответствие с член 44, параграф 3 от Регламент № 1307/2013, така че, дори да има смесване между двете култури, не съществува никакъв риск за фондовете, в точка 72 от посоченото решение Общият съд констатира, че Румъния не е доказала, че предварителното условие за прилагането на изключението, предвидено в член 44, параграф 3, буква а) от този регламент, а именно фактът, че временните пасища, оставените под угар земи или тяхната комбинация представляват повече от 75 % от обработваемата земя на дадено стопанство, е било изпълнено.
65
Що се отнася до довода на Румъния, че нейните инспектори са проверили земите, декларирани като оставени под угар в продължение на две последователни години, за да санкционират евентуални нередности, Общият съд отбелязва в точка 76 от обжалваното съдебно решение, че при одит 2018 е разкрит различен проблем, тоест факта, че на място при квалифицирането на земите е била допусната грешка, довела до каскадни последици, което е поставило под въпрос прилагането на праговете за екологизиране, основани на диверсификацията на културите в съответствие с член 44 от Регламент № 1307/2013.
66
По-нататък, в точка 87 от това решение Общият съд отхвърля второто твърдение за нарушение, изведено от липсата на яснота на правното основание на разследване 2018.
67
В точки 83—86 от посоченото съдебно решение Общият съд се основава на факта, че Румъния е узнала правното основание на разследване 2018 най-късно на 10 април 2019 г., когато е бил съобщен протоколът от разследване 2018. Освен това според него тя нямала основание да поддържа, че позоваването на член 44 от Регламент № 1307/2013, който се отнася до диверсификацията на културите с цел ползване от схемата за плащане за селскостопанските практики, благоприятни за климата и околната среда, не било достатъчно, за да се разберат естеството и обхватът на оспорването от страна на Комисията.
68
Накрая, в точка 99 от обжалваното съдебно решение Общият съд отхвърля третото твърдение за нарушение, изведено от грешки при изчисляването на фиксираната корекция, приложена от Комисията в рамките на разследване 2018.
69
За тази цел той по-специално отбелязва, от една страна, в точка 95 от това решение, че изключението по член 34, параграф 6 от Регламент за изпълнение № 908/2014 не било приложимо в случая. От друга страна, в точка 97 от посоченото решение той констатира, че Румъния не е доказала, че Комисията е допуснала грешка в преценката, като е приела, че твърдяната от Румъния корекция в подкрепа на довода ѝ, че установената от Комисията нередност била с ниска степен на тежест и с малък обхват, не е била извършена.
70
Трето, в точки 100—152 от обжалваното съдебно решение Общият съд разглежда и отхвърля като неоснователна третата част от първото основание, изведена от грешки в преценката, допуснати от Комисията при установяването на недостатъци при извършването на кръстосаните проверки, за да се установи допустимостта на декларирания парцел.
71
Що се отнася до първото твърдение за нарушение, изведено от грешки в преценката, допуснати от Комисията при установяването на недостатъци при извършването на проверките в рамките на ЕФГЗ, Общият съд го отхвърля в точка 143 от това решение.
72
По-специално, в точки 121 и 122 от посоченото решение той разграничава актуализацията на системата за идентификация на земеделските парцели (наричана по-нататък „СИЗП“) от ниския процент констатирани при разследване 2018 случаи на неспазване и счита, че Комисията не е допуснала грешка в преценката, като е приела в спорното решение, че що се отнася до тази актуализация, не е имало приложим за грешките праг.
73
По отношение на посоченото актуализиране Съдът е приел в точки 130 и 131 от обжалваното решение, че въпросът за правната основа на тригодишното актуализиране на СИЗП е без значение за констатираните от Комисията недостатъци. Всъщност, от една страна, от цитирания от самата Румъния протокол от двустранната среща от 8 септември 2017 г. относно плана за действие за 2017 г. било видно, че нито една държава членка не е била санкционирана за това, че не е извършила актуализация на СИЗП на всеки три години, но че грешките, произтичащи от липсата на актуализация, създавали риск за фондовете и можели да бъдат основание за финансови корекции. От друга страна, както Общият съд вече е констатирал във връзка с други доводи на Румъния, именно остарялостта на изображенията в СИЗП е била в основата на риска за ЕФГЗ.
74
Що се отнася до второто твърдение за нарушение, изведено от грешки в преценката, допуснати от Комисията при констатирането на недостатъци в извършването на проверките в рамките на ЕЗФРСР, Общият съд го отхвърля в точка 152 от това решение.
75
Общият съд приема, от една страна, в точка 149 от посоченото решение, че в съобщението относно изключените разходи за 2018 г. Комисията правилно е обяснила, че не е взела предвид представените от Румъния изчисления, тъй като те не съответствали на договореното по време на двустранната среща за 2018 г. От друга страна, в точка 150 от същото решение той приема, че Комисията не е допуснала грешка в преценката, като е приела, че изключението, предвидено в член 34, параграф 6 от Регламент за изпълнение № 908/2014, не било приложимо в случая.
76
В точка 151 от обжалваното съдебно решение Общият съд посочва също, че при всички положения Комисията не следва да доказва, че изчисленията на държава членка са погрешни, а последната трябва да докаже, че доказателствата, на които се е основала Комисията, за да изрази съмненията си, са погрешни, което според него Румъния не е направила в случая.
77
Четвърто, в точки 153—169 от обжалваното съдебно решение Общият съд разглежда и отхвърля като неоснователна четвъртата част от първото основание, изведена от грешки в преценката, допуснати от Комисията при констатирането на недостатъци при извършването на достатъчен брой проверки на място.
78
Що се отнася до несъгласието между Румъния и Комисията относно процента на бенефициерите, които трябва да бъдат проверени в рамките на мерките за помощ за екологизиране, когато са констатирани значителни неспазвания, Общият съд най-напред отбелязва в точка 162 от обжалваното съдебно решение, че това разногласие е било свързано с определянето на процента, произтичащ от изчислението за установяване на една от двете стойности, необходими за определянето на този процент.
79
По отношение на работния документ DS/CDP/2015/19, на който се е позовала Румъния, Съдът отбелязва в точка 163 от същото решение, че в този документ се посочва, че плащането в полза на екологизирането може да се извърши само за площта, която по принцип е допустима, т.е. която отговаря на критериите за допустимост на схемата за единно плащане на площ (наричана по-нататък „СЕПП“). В точка 164 от посоченото съдебно решение Общият съд констатира, че посоченият документ е уточнявал, що се отнася до формулата, която трябва да се използва, за да се определи процентът на контрол върху екологизирането, който трябва да се увеличи през годината, следваща годината на значителните неспазвания, че числителят, тоест общото намаление за екологизиране в хектари, трябва да се разбира като общото намаляване на броя хектари за контролирания регион, включително намалението за всички изисквания в областта на екологизирането. Според Общия съд това означава, че трябва да се вземе предвид не само намалението, произтичащо от всички изисквания за екологизиране, но и намалението на броя хектари за контролирания регион.
80
Пето, в точки 170—173 от обжалваното съдебно решение Общият съд разглежда и отхвърля като неоснователна петата част от първото основание, изведена от грешки на Комисията при констатирането на недостатъци в извършването на проверки на място с достатъчно добро качество, доколкото основателността на тази част е свързана с основателността на втората и третата част от първото основание.
81
На второ място, в точки 174—181 от това решение Общият съд разглежда и отхвърля по същество второто основание, изведено от нарушение на принципа на пропорционалност.
82
В това отношение в точка 180 от посоченото решение Общият съд отбелязва, че в рамките на това основание Румъния отново се е позовала, от една страна, на факта, че не е била в състояние да представи подходящи изчисления в срока по член 34, параграф 3 от Регламент за изпълнение № 908/2014 поради припокриването на разследване 2017 с разследване 2018, и от друга страна, на факта, че Комисията не е приложила член 34, параграф 6 от този регламент за изпълнение, нито следователно е взела предвид изчисленията, които Румъния е представила в искането за помирение за 2018 г. Поради това в точка 181 от същото решение Общият съд приема, че доколкото в това решение е приел, от една страна, че представянето на подходящи изчисления в рамките на разследване 2018 не зависи от изчисленията по разследване 2017, и от друга страна, че условията, предвидени в член 34, параграф 6 от посочения регламент за изпълнение, не са изпълнени в случая, второто основание следва да се отхвърли.
83
На трето място, в точки 182—209 от обжалваното съдебно решение Общият съд разглежда и отхвърля по същество третото основание, изведено от нарушение на задължението за мотивиране.
Исканията на страните пред Съда
84
Румъния иска от Съда:
–
да обяви жалбата за допустима и да отмени изцяло обжалваното съдебно решение,
–
да се произнесе окончателно по спора, като уважи жалбата за частична отмяна на спорното решение, или
–
при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд, който да се произнесе отново, като уважи подадената от Румъния жалба за частична отмяна на спорното решение, и
–
да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
85
Комисията иска от Съда:
–
да отхвърли жалбата и
–
да осъди Румъния да заплати съдебните разноски.
По жалбата
86
В подкрепа на жалбата си Румъния изтъква четири основания.
По първото основание, изведено от нарушение на член 52 от Регламент № 1306/2013, разглеждан във връзка с член 34 от Регламент за изпълнение № 908/2014 и с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“)
87
Първото основание е разделено на четири части.
По първата част, свързана с изменението на правното основание на предложенията на Комисията за финансови корекции в хода на процедурата за уравняване по съответствие
– Доводи на страните
88
В рамките на първата част от първото основание Румъния оспорва точки 85 и 86 от обжалваното съдебно решение.
89
От една страна, Общият съд постановил погрешно, че Комисията можела да изменя правното основание на своите предложения за финансови корекции в хода на процедурата за уравняване по съответствие, включително в рамките на двустранната среща. От друга страна, Общият съд неправилно приел, че Румъния е била уведомена за правното основание на тези предложения най-късно на 10 април 2019 г., тоест в деня на съобщаване на протокола от разследване 2018, и че тази държава членка е имала възможност да представи надлежно бележките си, преди Комисията да ѝ изпрати съобщението относно изключените разходи.
90
Всъщност съгласно член 52 от Регламент № 1306/2013, разглеждан във връзка с член 34 от Регламент за изпълнение № 908/2014, процедурата за уравняване предполагала още на първия ѝ етап Комисията да посочи правилата на Съюза, които счита за нарушени, необходимите мерки и предвидената в това отношение корекция.
91
Като се позовава на решение от 3 май 2012 г., Испания/Комисия (C‑24/11 P, EU:C:2012:266, т. 26—28), Румъния припомня, че ако след провеждане на разследване и в случай че стигне до заключението, че разходите не са били извършени в съответствие с правилата на Съюза, Комисията трябва да съобщи резултатите от своите проверки на съответната държава членка и да посочи коригиращите мерки, които следва да се предприемат с цел в бъдеще да се осигури съобразяването с посочените правила. За да може подобно съобщаване да изпълни функцията на предупреждение за тази държава членка, Комисията би трябвало да ѝ даде възможност да се запознае напълно с нейните резерви, по-специално да посочи достатъчно точно нередността, в която е упрекната.
92
Комисията счита, че първата част от първото основание трябва да се отхвърли като неоснователна.
– Съображения на Съда
93
Най-напред следва да се припомни, от една страна, че уравняването по съответствие е уредено в член 52 от Регламент № 1306/2013.
94
Съгласно член 52, параграф 1 уравняването с оглед на съответствието се извършва, когато Комисията счита, че разходите, попадащи в приложното поле на член 4, параграф 1 и член 5 от този регламент, не са били направени в съответствие с правото на Съюза, а за ЕЗФРСР — в съответствие с правото на Съюза и приложимото право на държавата членка, посочено в член 85 от Регламент № 1303/2013. В този случай Комисията приема актове за изпълнение, с които определя сумите, подлежащи на изключване от финансирането на Съюза.
95
От своя страна член 52, параграф 3 от Регламент № 1306/2013 определя процедурата, която трябва да се следва преди вземането на решение за отказване на финансиране. От него следва, че приемането на такова решение зависи от наличието на размяна на писмени съобщения между Комисията и съответната държава членка относно резултата от извършените от Комисията проверки, с цел постигане на споразумение за мерките, които следва да се приемат. Ако не се постигне споразумение, съответната държава членка може да поиска откриване на помирителна процедура, след която на Комисията се представя доклад с препоръки, които тя взема предвид, преди да приеме решение за отказване на финансиране (вж. в този смисъл решение от 23 октомври 2025 г., България/Комисия (Неправомерни разходи, финансирани от ЕФГЗ), C‑294/23 P, EU:C:2025:823, т. 56).
96
Така с тази процедура се въвежда диалог между Комисията и съответната държава членка и по същество се цели, първо, те да обменят информация, второ, тази държава членка да може да упражни правото си на защита, трето, същата да може да докаже, че констатациите на Комисията са неточни, и накрая, четвърто, тя да може да осведоми Комисията за коригиращите мерки, предприети, за да се гарантира спазването на правната уредба на Съюза (вж. по аналогия решение от 13 февруари 2020 г., Гърция/Комисия (Постоянни пасища), C‑252/18 P, EU:C:2020:95, т. 84).
97
От друга страна, в съответствие с член 53, параграф 1, буква б) от Регламент № 1306/2013 Комисията е приела Регламент за изпълнение № 908/2014, в член 34 от който се определят правилата за провеждане на процедурата за уравняване по съответствие, предвидена в член 52 от Регламент № 1306/2013.
98
Както следва от член 34 от Регламент за изпълнение № 908/2014, разглеждан в светлината на съображение 27 от него, става дума за състезателна процедура, за различните етапи на която трябва да се спазват конкретни срокове, за да се гарантира, че тя ще приключи в разумен срок (вж. в този смисъл решение от 23 октомври 2025 г., България/Комисия (Неправомерни разходи, финансирани от ЕФГЗ), C‑294/23 P, EU:C:2025:823, т. 58).
99
В рамките на първия етап, в съответствие с член 34, параграф 2 от Регламент за изпълнение № 908/2014, Комисията съобщава констатациите си на съответната държава членка, като посочва необходимите корективни мерки, които според нея трябва да бъдат приети, и определената към момента степен на финансова корекция, която счита за подходяща.
100
Съгласно съдебната практика това съобщение трябва да посочва достатъчно точно всички нередности, в които се упреква съответната държава членка, които в крайна сметка са обосновали предстоящата финансова корекция. Само такова съобщение може да гарантира пълната информираност за резервите на Комисията (вж. в този смисъл решение от 23 октомври 2025 г., България/Комисия (Неправомерни разходи, финансирани от ЕФГЗ), C‑294/23 P, EU:C:2025:823, т. 59 и цитираната съдебна практика).
101
Освен това в съответствие с член 34, параграф 2, първа алинея от Регламент за изпълнение № 908/2014 посоченото съобщение трябва да предвижда провеждането на двустранна среща в срок от пет месеца след изтичането на срока за отговор, с който разполага съответната държава членка. От член 34, параграф 3, втора алинея от този регламент за изпълнение следва също, че в срок от 30 работни дни от двустранната среща Комисията изготвя протокола от нея и го изпраща на съответната държава членка, която може да съобщи забележките си на Комисията в срок от 15 работни дни от получаването му.
102
Макар съобщението, посочено в точка 99 от настоящото решение, да трябва да дава на съответната държава членка отлично познаване на резервите на Комисията, така че да може да изпълнява предупредителна функция (вж. в този смисъл решение от 13 февруари 2020 г., Гърция/Комисия (Постоянни пасища), C‑252/18 P, EU:C:2020:95, т. 82 и цитираната съдебна практика), от това обаче не следва, че всички правни разпоредби, потенциално нарушени от първоначално констатираната нередност, непременно трябва да бъдат посочени в това съобщение.
103
Всъщност Съдът вече е постановил, че доколкото посоченото съобщение може да изпълни предупредителна функция, пропускът в този документ на правно позоваване сам по себе си не представлява нарушение на съществено процесуално изискване (вж. в този смисъл решения от 24 януари 2002 г., Финландия/Комисия, C‑170/00, EU:C:2002:51, т. 34, и от 7 октомври 2004 г., Испания/Комисия, C‑153/01, EU:C:2004:589, т. 93).
104
Освен това, макар в отношенията си с държавите членки Комисията да е длъжна да спазва условията, които сама си е наложила с регламенти за прилагане, държавите членки не могат да приемат в отношенията си с Комисията чисто формални позиции, когато от обстоятелствата е видно, че правата им са напълно защитени (вж. в този смисъл решения от 24 януари 2002 г., Финландия/Комисия, C‑170/00, EU:C:2002:51, т. 34, и от 7 октомври 2004 г., Испания/Комисия, C‑153/01, EU:C:2004:589, т. 93). Такъв по-специално е случаят, когато съответната държава членка е могла да разбере основанието на предложенията на Комисията за финансови корекции и да изложи надлежно своята гледна точка в хода на процедурата за уравняване по съответствие (вж. по аналогия решение от 19 януари 2006 г., Comunità montana della Valnerina/Комисия, C‑240/03 P, EU:C:2006:44, т. 129 и цитираната съдебна практика).
105
Следва да се добави, че противно на поддържаното от Румъния, тълкуването на член 52 от Регламент № 1306/2013, разглеждан във връзка с член 34 от Регламент за изпълнение № 908/2014, съгласно което не може да се извършва промяна в правната основа на предложенията на Комисията за финансови корекции след съобщението, посочено в точка 99 от настоящото решение, което представлява първата фаза от процедурата за уравняване по съответствие, би означавало да се приеме, в противоречие с практиката, цитирана в точка 104 от настоящото решение, че държавите членки могат да възпрепятстват напредъка на тази процедура. Това тълкуване е равнозначно на неприемане на развиващия се характер на посочената процедура, която се основава на обмена на информация между Комисията и съответната държава членка, и на принуждаване на Комисията да започне отново същата процедура, въпреки че от обстоятелствата по случая е видно, че тази държава членка е разбрала предложенията на Комисията за финансови корекции и е имала възможност надлежно да представи забележките си по тях, преди тази институция да ѝ съобщи в съответствие с член 34, параграф 3, трета алинея от Регламент за изпълнение № 908/2014 заключенията, до които е достигнала въз основа на получената в рамките на процедурата за уравняване по съответствие информация. При това положение подобно тълкуване би било в разрез с целта за защита на финансовите интереси на бюджета на Съюза, посочена в съображения 37 и 39 от Регламент № 1306/2013, доколкото би могло да навреди на ефективността на събирането на неправомерно изразходваните суми.
106
Така Общият съд не е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел в точка 85 от обжалваното съдебно решение, че Комисията може да измени правното основание на предложенията си за финансови корекции в хода на процедурата за уравняване по съответствие, при условие че това изменение се извърши в момент от тази процедура, позволяващ на държавата членка да вземе становище по тези предложения.
107
Що се отнася до въпроса дали Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел в точка 86 от обжалваното съдебно решение, че Румъния е била уведомена най-късно на 10 април 2019 г. за правното основание на твърденията на Комисията и че поради това е била в състояние надлежно да изрази позиция по посочените предложения, от извършената от Общия съд в точки 83 и 84 от обжалваното съдебно решение преценка на фактите, която не е оспорена от Румъния, е видно, че в протокола от разследване 2018, който е бил съобщен на Румъния на 10 април 2019 г., Комисията е уточнила, че правното основание за недостатъците, в които е упрекната Румъния, се състои от членове 4 и 44—46 от Регламент № 1307/2013. Освен това в точка 84 от това решение Общият съд отбелязва, че тази държава членка е знаела за установените в рамките на одит 2018 недостатъци, свързани с въпроса за определянето на земите под угар спрямо това на временните пасища, така че тя не е имала основание да поддържа, че позоваването на член 44 от този регламент, който се отнася до диверсификацията на културите с цел ползване от схемата за плащане в полза на екологизирането, не е било достатъчно, за да разбере естеството и обхвата на твърденията на Комисията.
108
При тези условия, като се има предвид фактът, че по този начин Румъния е имала възможност да представи забележките си по този документ, както се изисква от разпоредбите, посочени в точка 101 от настоящото решение, в точка 86 от обжалваното съдебно решение Общият съд е могъл да приеме, че Румъния е била уведомена за правното основание на предложенията на Комисията за финансова корекция най-късно на 10 април 2019 г., деня на съобщаване на протокола от разследване 2018, така че тя е имала възможност да представи надлежно забележките си, преди Комисията да ѝ изпрати заключенията си относно изключените разходи за 2018 г.
109
От гореизложените съображения следва, че първата част от първото основание трябва да се отхвърли по същество.
По втората част, свързана с приложимостта на член 52 от Регламент № 1306/2013 във връзка с член 34 от Регламент за изпълнение № 908/2014 към предаването на информация относно липсата на нарушение на правото на Съюза
– Доводи на страните
110
В рамките на втората част от първото основание Румъния оспорва точки 50 и 51 от обжалваното съдебно решение.
111
Според нея в тях Общият съд погрешно е приел, че член 52 от Регламент № 1306/2013 във връзка с член 34 от Регламент за изпълнение № 908/2014 е приложим не само за предаването на информация относно изчисляването на финансовата корекция, но и за предаването на информация относно липсата на нарушение на правото на Съюза.
112
В тези точки Общият съд се позовал на условията, предвидени в член 34, параграф 6 от Регламент за изпълнение № 908/2004, за да потвърди по същество извода на Комисията, че информацията, предоставена от Румъния след съобщението относно изключените разходи за 2018 г. и целяща да докаже липсата на нарушение на правото на Съюза, не е трябвало да бъде взета предвид.
113
Условието по член 34, параграф 6, буква а) от този регламент за изпълнение обаче се позовавало на отчитането на късно предоставената от държавата членка информация, за да се избегне значителното надценяване на финансовите вреди за бюджета на Съюза. Тази разпоредба представлявала изключение, което следва да бъде тълкувано и прилагано стриктно. Следователно тя не се прилагала за предаването на информация относно липсата на нарушение на правото на Съюза.
114
Комисията счита главно, че втората част от първото основание е недопустима. Тя припомня, че в рамките на обжалването компетентността на Съда се свежда до преценка на правните изводи по обсъдените пред Общия съд основания и доводи. Румъния обаче не е поддържала пред Общия съд, че член 34 от Регламент за изпълнение № 908/2014 не се прилага към процедурата за уравняване по съответствие, довела до спорното решение, а е твърдяла обратното. Освен това Комисията счита, че представените от Румъния доводи не позволяват ясно да се определи какво е нарушението на правото на Съюза, допуснато в рамките на проведената в случая процедура за уравняване по съответствие, което впрочем тази държава членка счита за „несъществуващо“.
115
При условията на евентуалност, Комисията изтъква, че втората част от първото основание трябва да се отхвърли по същество.
– Съображения на Съда
116
В самото начало Комисията повдига възражение за недопустимост на втората част от първото основание, от една страна, тъй като Румъния не изтъкнала довода относно неприложимостта на член 52 от Регламент № 1306/2013 във връзка с член 34 от Регламент за изпълнение № 908/2014 към предаването на информация пред Общия съд относно липсата на нарушение на правото на Съюза, и от друга страна, тъй като този довод бил неясен.
117
В това отношение е достатъчно да се отбележи, че съгласно трайно установената съдебна практика, в рамките на обжалването компетентността на Съда се свежда до преценка на правните изводи по обсъдените пред първата инстанция основания и доводи. Следователно страните не може да изтъкват за първи път пред Съда основания, които не са посочили пред Общия съд, тъй като това би означавало да им се позволи да сезират Съда, чиито правомощия при обжалването са ограничени, със спор с по-широк обхват от този, който е бил разгледан от Общия съд. При все това е допустимо жалбоподателят да обжалва пред Съда на основания и с доводи, произтичащи от самото обжалвано съдебно решение и насочени към оспорване на неговата правилност (решение от 6 октомври 2021 г., Sigma Alimentos Exterior/Комисия, C‑50/19 P, EU:C:2021:792, т. 39 и 40 и цитираната съдебна практика).
118
В случая Румъния оспорва — конкретно и обстоятелствено — мотивите на обжалваното съдебно решение, посочени в точки 50 и 51 от същото. Ако, както твърди Румъния, член 52 от Регламент № 1306/2013 във връзка с член 34 от Регламент за изпълнение № 908/2014 не е приложим към предаването на информация относно липсата на нарушение на правото на Съюза, изложената в тези точки преценка на Общия съд относно късното представяне на тази информация би била погрешна. Така втората част от първото основание не може да се счита за изменяща предмета на спора пред Общия съд или за неясна — обстоятелства, които биха довели до недопустимост на тази част.
119
С оглед на тези съображения възражението за недопустимост, насочено срещу втората част от първото основание, трябва да се отхвърли.
120
По същество от член 34, параграф 6 от Регламент за изпълнение № 908/2014 следва, че тази разпоредба се отнася до оценката на разходите, които трябва да бъдат изключени от финансирането от Съюза.
121
Преценката дали е налице нарушение на правото на Съюза, водещо до такова изключване, както и определянето на размера на произтичащата от него финансова корекция обаче са неразривно свързани. При това положение не може да се приеме, както по същество твърди Румъния, че предоставянето на допълнителна информация от съответната държава членка, за да докаже липсата на нарушение на правото на Съюза, би могло да се извърши след съобщаването на официалните заключения на Комисията, без да се вземе предвид рамката, установена с член 34, параграф 6 от Регламент за изпълнение № 908/2014, който предвижда условията, при които държавата членка може да предостави такава информация.
122
Всъщност, ако тази разпоредба не беше приложима към предаването на такава информация, държавите членки биха могли да предоставят на Комисията, след съобщаването на официалните ѝ заключения, допълнителна информация, което да я задължава непрекъснато да преразглежда собствените си заключения относно твърдяната липса на нарушение на правото на Съюза.
123
Освен това, както следва от точка 98 от настоящото решение, процедурата за уравняване по съответствие представлява състезателна процедура, чиито различни етапи са подчинени на спазването на конкретни срокове, за да се гарантира, че тя ще приключи в разумен срок.
124
Предложеното от Румъния тълкуване на член 34, параграф 6 от Регламент за изпълнение № 908/2014 обаче би довело до продължаване на тази процедура и би обезсмислило конкретните срокове, които Комисията и държавите членки са длъжни да спазват в съответствие с член 34, параграф 3 от този регламент за изпълнение.
125
Освен това подобно тълкуване, доколкото би позволило на държавите членки да удължат процедурата по възстановяване на неправомерно изразходваните суми, би било трудно съвместимо с целта за защита на финансовите интереси на бюджета на Съюза, посочена в съображения 37 и 39 от Регламент № 1306/2013. Всъщност, подобно на посоченото в точка 105 от настоящото решение, удължаването на процедурата за уравняване по съответствие може да навреди на ефективността на събирането на тези суми.
126
Ето защо втората част от първото основание следва да се отхвърли по същество.
По третата част, свързана с понятието „външно обстоятелство“ по смисъла на член 34, параграф 6, буква б) от Регламент за изпълнение № 908/2014
– Доводи на страните
127
В рамките на третата част от първото основание Румъния оспорва точка 49 от обжалваното съдебно решение.
128
Според нея Общият съд в нея неправилно е приел, че поведение на Комисията, а именно частично припокриване на две разследвания и късното изясняване в първото разследване на релевантни за второто разследване обстоятелства, не може да представлява „външно обстоятелство“ за това второ разследване по смисъла на член 34, параграф 6, буква б) от Регламент за изпълнение № 908/2014.
129
Според Румъния обаче всеки външен елемент, който поставя дадена държава членка в невъзможност да се запознае с обстоятелствата, в които е упрекната, представлява „външно обстоятелство“ по смисъла на тази разпоредба. Такъв бил по-специално случаят на късното изясняване от страна на Комисията на твърдения недостатък или на възприемането от нейна страна на различен подход при две провеждани едновременно разследвания.
130
Освен това Румъния подчертава, че не се е позовала на припокриването на двете разследвания, за да оспори законосъобразността на разследване 2017, отнасящо се до 2015 г. и 2016 г., противно на това, което следва от точки 41 и 42 от обжалваното съдебно решение. Това припокриване засегнало законосъобразността на разследване 2018, тъй като за Румъния било невъзможно да се запознае своевременно с елементите, в които е била упрекната в това разследване.
131
Комисията счита главно, че третата част от първото основание е недопустима. Тя припомня, че съгласно постоянната съдебна практика в съответствие с член 256, параграф 1 ДФЕС и член 58, първа алинея от Статута на Съда на Европейския съюз обжалването пред Съда се ограничава само до правни въпроси. В действителност обаче Румъния оспорвала само фактическата преценка, извършена от Общия съд в точка 49 от обжалваното съдебно решение. При условията на евентуалност, Комисията оспорва основателността на доводите на Румъния.
– Съображения на Съда
132
В самото начало Комисията изтъква, че с третата част от първото основание Румъния в действителност оспорва фактическата преценка, направена от Общия съд в точка 49 от обжалваното съдебно решение, и че поради това тази част трябва да се обяви за недопустима.
133
В това отношение е достатъчно да се отбележи, че Румъния оспорва не извършената от Общия съд фактическа преценка, а тълкуването на понятието „външно обстоятелство“ по смисъла на член 34, параграф 6, буква б) от Регламент за изпълнение № 908/2014, направено в точка 49 от обжалваното съдебно решение, съгласно което поведението на Комисията, а именно частичното припокриване на две разследвания и изясняването от нейна страна в рамките на първото разследване на релевантни за второто разследване данни, не представлява такова „външно обстоятелство“ за това второ разследване, което може да обоснове вземането предвид в рамките на второто разследване, съгласно тази разпоредба, на информацията, предоставена от съответната държава членка след официалното съобщаване от Комисията, посочено в член 34, параграф 3, трета алинея от този регламент за изпълнение.
134
При това положение третата част от първото основание е допустима.
135
По същество Румъния твърди, че в точка 49 от обжалваното съдебно решение Общият съд неправилно е приел, че поведението, в което Румъния упреква Комисията в рамките на разследване 2017, не може да се счита за външно обстоятелство по смисъла на член 34, параграф 6, буква б) от Регламент за изпълнение № 908/2014.
136
При все това, както правилно отбелязва Общият съд в точка 50 от обжалваното съдебно решение, в рамките на процедурата за уравняване по съответствие съответната държава членка трябва да представи обяснение, позволяващо да се приеме, че външни обстоятелства са обосновали късното представяне на информация след официалното изпращане от Комисията на протокола от двустранната среща и че последната трябва да прецени дали това обяснение е задоволително, като се има предвид, че ако Комисията отхвърли нейното обяснение и не приложи член 34, параграф 6 от Регламент за изпълнение № 908/2014, тази държава членка би могла да оспори отказа да се вземе предвид предоставената пред Общия съд информация.
137
В това отношение от точка 51 от обжалваното съдебно решение следва, от една страна, че Комисията е поддържала пред Общия съд, без това да се оспорва от Румъния, че по време на разследване 2018 единственото външно обстоятелство, на което тя се позовава, се отнася до информацията относно процентите на грешки, използвани за изчисляване на риска за ЕФГЗ. От друга страна, Румъния е оспорила поведението на Комисията не в хода на процедурата за уравняване по съответствие, а единствено пред Общия съд.
138
Сами по себе си обаче тези мотиви могат да обосноват отхвърлянето от Общия съд в точка 52 от обжалваното съдебно решение на доводите на Румъния относно срока, приложим за предоставената от нея информация в рамките на разследване 2018.
139
Поради това доводите срещу точка 49 от обжалваното съдебно решение не могат да поставят под въпрос отхвърлянето от Общия съд в точка 52 от това решение на първата част от първото основание от жалбата. Следователно тези доводи са неотносими.
140
Вследствие на това третата част от първото основание следва да се отхвърли отчасти като неотносима и отчасти по същество.
По четвъртата част относно правото на държавата членка на ефективен съдебен контрол
– Доводи на страните
141
В рамките на четвъртата част от първото основание Румъния счита, че Общият съд е ограничил правото ѝ на ефективен съдебен контрол в нарушение на член 47 от Хартата. Всъщност трите грешки при прилагане на правото, установени в рамките на първите три части от това основание, водели до ограничаване на възможността за тази държава членка надлежно да изтъкне пред Комисията и впоследствие пред Общия съд съществени аспекти относно наличието на нарушение на правото на Съюза, а то било предварително условие за налагането на финансови корекции.
142
Комисията сочи, че четвъртата част от първото основание трябва да се обяви за недопустима поради липсата на яснота. Всъщност Румъния не обяснила в достатъчна степен по какъв начин Комисията или Общият съд са нарушили член 47 от Хартата. Във всички случаи, според Комисията тази част трябва да се отхвърли като неоснователна.
– Съображения на Съда
143
Що се отнася до възражението на Комисията, че доводите на Румъния за нарушение на член 47 от Хартата били недопустими поради липсата на яснота, важно е веднага да се констатира, че от жалбата ясно личи, че тези доводи, изтъкнати от Румъния в рамките на четвъртата част от първото основание, според нея са последица от твърдените грешки, установени от нея в рамките на първите три части на това основание.
144
При това положение четвъртата част от първото основание е допустима.
145
При това положение, доколкото Румъния счита, че нарушението на член 47 от Хартата, изтъкнато в рамките на това основание, произтича от твърдените грешки, установени от нея в рамките на първите три части от същото основание, достатъчно е да се отбележи, че от точки 93—109, 120—126 и 135—140 от настоящото решение следва, че при разглеждането на тези първи три части не е установена никаква грешка при прилагане на правото в преценката на Общия съд.
146
При тези условия четвъртата част от първото основание също не може да бъде уважена.
147
Следователно първото основание трябва да се отхвърли в своята цялост.
По второто основание, изведено от нарушение на член 52 от Регламент № 1306/2013, разглеждан във връзка с член 44, параграфи 1—3 от Регламент № 1307/2013, и на принципа на пропорционалност
148
Второто основание се състои от пет части.
По първата част относно правилата, приложими за диверсификацията на културите в случая на обработваеми земи с площ между 10 и 30 хектара
– Доводи на страните
149
В рамките на първата част от второто основание Румъния по същество критикува прилагането от Общия съд в точки 69—72 и 76 от обжалваното съдебно решение на член 44, параграфи 1—3 от Регламент № 1307/2013 относно правилата, приложими за диверсификацията на културите, в случай че декларираната обработваема земя включва между 10 и 30 хектара.
150
По-конкретно, тази част се отнася до разглеждането, направено от Общия съд в точки 69—72 от това решение, в резултат на което той отхвърля довода на Румъния, че в случая на земи с площ между 10 и 30 хектара фактът, че оставените под угар земи са смесени с временните пасища, не води до никакъв риск за фондовете. В това отношение Румъния счита, че не е възможно да се предвиди положение, при което смесването между земите, оставени под угар, и временните пасища би могло да доведе, в случай на обработваеми земи с площ между 10 и 30 хектара, до нарушение на член 44, параграфи 1—3 от Регламент № 1307/2013.
151
Освен това Румъния поддържа, че косвено в точка 76 от посоченото решение Общият съд неправилно е приел, че смесването между земите, оставени под угар, и временните пасища е довело до каскадни последици, поставящи под въпрос прилагането на праговете за екологизиране, основани на диверсификацията на културите, предвидена в член 44 от Регламент № 1307/2013.
152
Комисията счита, че тези доводи следва да се отхвърлят.
– Съображения на Съда
153
Най-напред, що се отнася до доводите на Румъния, с които тя по същество оспорва съображенията на Общия съд в точки 70—72 от обжалваното съдебно решение, в резултат на които той отхвърля довода ѝ, целящ да докаже, че в случаите на земи с площ между 10 и 30 хектара смесване между земите, оставени под угар, и временните пасища не води до никакъв риск за фондовете, важно е да се отбележи, че съгласно член 44, параграф 1, първа алинея от Регламент № 1307/2013, когато обработваемата земя на земеделския стопанин включва между 10 и 30 хектара и не е изцяло засята с култури под вода през значителна част от годината или през значителна част от цикъла за отглеждане на културите, на тази обработваема земя има най-малко две различни култури и основната култура не превишава 75 % от посочената обработваема земя.
154
Така по силата на тази разпоредба, за да се осигури диверсификацията на културите, поне две различни култури трябва по принцип да присъстват на обработваемата земя с площ между 10 и 30 хектара.
155
При това положение следва да се констатира, че смесването между земите, оставени под угар, и временните пасища може да доведе до нарушение на това правило.
156
Всъщност, както правилно отбелязва Общият съд в точки 70 и 71 от обжалваното съдебно решение, ако едната от двете култури — временни пасища или земя, оставена под угар, е декларирана в една от двете категории, необходими за осигуряване на диверсификацията в съответствие с член 44, параграф 1 от Регламент № 1307/2013, тоест основна или вторична култура, други култури се декларират в другата категория. В подобна хипотеза не може да се изключи наличието на положение, при което в действителност обработваемата земя е изцяло покрита от земя, оставена под угар, или от временни пасища, така че предвиденото в член 44, параграф 1, първа алинея от Регламент № 1307/2013 условие на обработваемата земя с площ между 10 и 30 хектара да има най-малко две различни култури, няма да е изпълнено.
157
Поради това Общият съд не може да бъде упрекнат, че е счел за необходимо да се направи разграничение между оставените под угар земи и временните пасища, за да се осигури диверсификацията на културите в съответствие с изискванията на член 44, параграф 1, първа алинея от Регламент № 1307/2013.
158
По-нататък, що се отнася до доводите на Румъния, че смесването между земите, оставени под угар, и временните пасища не води до риск за фондовете, що се отнася до обработваемата земя с площ между 10 и 30 хектара, при положение че превишаването на прага от 75 % е разрешено както в случая на земите, оставени под угар, така и в случая на временните пасища, следва да се отбележи, че член 44, параграф 3, буква а) от Регламент № 1307/2013, било то в редакцията му преди 1 януари 2018 г. или в тази след тази дата вследствие на изменението му с Регламент 2017/2393, предвижда, че параграфи 1 и 2 от този член 44 не се прилагат за стопанства, в които повече от 75 % от обработваемата земя се използва за производството на треви или други тревни фуражи, оставена е под угар или е обект на съчетаване на тези употреби.
159
Както отбелязва Общият съд в точка 72 от обжалваното съдебно решение, прилагането на това изключение следователно изисква да е изпълнено едно предварително условие, тоест временните пасища, оставените под угар земи или съчетанието между тях да представляват повече от 75 % от обработваемата земя на дадено стопанство.
160
Следователно, доколкото обаче Общият съд е констатирал в точка 72 от обжалваното съдебно решение в рамките на установяването и на преценката на фактите и доказателствата, че Румъния не е представила доказателство, че това условие е изпълнено в случая, Общият съд също правилно е отхвърлил доводите на Румъния относно евентуалното прилагане на член 44, параграф 3, буква а) от Регламент № 1307/2013.
161
Накрая, доколкото направеното от Общия съд тълкуване на член 44, параграфи 1—3 от Регламент № 1307/2013 относно правилата, приложими за диверсификацията на културите, в случая на обработваема земя с площ между 10 и 30 хектара, не съдържа грешка при прилагане на правото, доводът на Румъния, че Общият съд неправилно е приел в точка 76 от обжалваното съдебно решение, че смесването между земите, оставени под угар, и временните пасища е довело до каскадни последици, поставящи под въпрос прилагането на праговете за екологизиране, основани на диверсификацията на културите, предвидена в член 44 от Регламент № 1307/2013, също не може да се приеме.
162
Поради това първата част от второто основание трябва да се отхвърли по същество.
По втората част относно изопачаването на доводите на Румъния
– Доводи на страните
163
Втората част от второто основание се отнася до точки 58 и 69—71 от обжалваното съдебно решение. Според Румъния Общият съд смесил твърденията, съдържащи се в точка 63 от жалбата, с тези, съдържащи се в точка 64 от същата. По този начин Общият съд изопачил съдържанието на доводите на Румъния, отнасящи се до специфичния случай на обработваемите земи с площ между 10 и 30 хектара.
164
В резултат на това изопачаване Общият съд неправилно приел в точка 70 от обжалваното съдебно решение, че румънските власти имплицитно са признали, че не били в състояние да гарантират, че няма риск за фондовете, що се отнася до обработваемите земи с площ между 10 и 30 хектара.
165
В действителност Румъния поддържала, че при тези обработваеми земи смесването между земите, оставени под угар, и временните пасища не води до нарушаване на изискванията за диверсификация.
166
Комисията оспорва тези доводи.
– Съображения на Съда
167
Следва да се констатира, че доводите, изведени от изопачаване на доводите на Румъния, от което по-специално била опорочена точка 70 от обжалваното съдебно решение, не могат да бъдат приети.
168
В това отношение следва да се отбележи, че тази точка 70 е част от разсъжденията, в резултат на които Общият съд отговаря на съвкупност от доводи на Румъния, целящи да докажат, че в случая на обработваема земя с площ между 10 и 30 хектара фактът, че оставените под угар земи са смесени с временни пасища, не води до никакъв риск за фондовете.
169
Както следва от точки 153—162 от настоящото решение, Общият съд не е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел в точки 71 и 72 от обжалваното съдебно решение, че в случая на тези обработваеми земи смесване между земите, оставени под угар, и временните пасища може да доведе до нарушение на правилата относно диверсификацията на културите и да представлява риск от вреда за бюджета на Съюза. Като твърди обаче, че в случая на посочените обработваеми земи смесването между земите, оставени под угар, и временните пасища не води до нарушение на изискванията в областта на диверсификацията, Румъния имплицитно признава, че не е била в състояние да направи разграничение между оставените под угар земи и временните пасища за целите на прилагането на правилата, предвидени за това в член 44 от Регламент № 1307/2013.
170
Поради това втората част от второто основание не може да постави под въпрос анализа на Общия съд и следователно трябва да се отхвърли като неотносима.
По третата част относно твърдяното задължение на Комисията да вземе предвид информацията относно липсата на нарушение на правото на Съюза в случая на обработваеми земи с площ между 10 и 30 хектара
– Доводи на страните
171
Третата част се отнася до констатацията в точка 95 от обжалваното съдебно решение, че службите на Комисията не са били длъжни да вземат предвид предоставената от Румъния информация относно липсата на нарушение на правото на Съюза в случая на обработваеми земи с площ между 10 и 30 хектара.
172
Комисията оспорва доводите на Румъния.
– Съображения на Съда
173
В рамките на третата част от второто си основание Румъния повтаря част от вече изложените в подкрепа на първото основание доводи. Всъщност, макар тази част несъмнено да се отнася до точка 95 от обжалваното съдебно решение, а не до точки 50 и 51 от същото, както втората част от първото основание, все пак трябва да се констатира, че в тази точка 95 Общият съд само припомня, че по силата на анализа, извършен в точки 49—51 от посоченото решение, изключението по член 34, параграф 6 от Регламент за изпълнение № 908/2014 не е приложимо в случая.
174
Както обаче следва от точка 126 от настоящото решение, Общият съд не е допуснал грешка при прилагане на правото при тълкуването на член 34, параграф 6 от Регламент за изпълнение № 908/2014.
175
Следователно третата част от второто основание трябва да се отхвърли като неоснователна.
По четвъртата част относно нарушението на член 52 от Регламент № 1306/2013, разглеждан във връзка с член 34 от Регламент за изпълнение № 908/2014
– Доводи на страните
176
В рамките на четвъртата част от второто основание Румъния оспорва направеното от Общия съд в точки 83—87 от обжалваното съдебно решение тълкуване на член 52 от Регламент № 1306/2013, разглеждан във връзка с член 34 от Регламент за изпълнение № 908/2014.
177
Комисията счита, че тази част трябва да се отхвърли като неоснователна.
– Съображения на Съда
178
Следва да се отбележи, че в рамките на четвъртата част от второто основание, позовавайки се на доводите, изложени в първата част от първото основание, Румъния твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото при тълкуването на член 52 от Регламент № 1306/2013, разглеждан във връзка с член 34 от Регламент за изпълнение № 908/2014, което следвало от точки 83—87 от обжалваното съдебно решение.
179
Както обаче следва от анализа, извършен в точки 93—108 от настоящото решение, Общият съд не е допуснал никаква грешка при прилагане на правото при тълкуването на тези разпоредби.
180
При това положение четвъртата част от второто основание следва да се отхвърли като неоснователна.
По петата част относно принципа на пропорционалност при прилагането на фиксираната корекция от 5 %
– Доводи на страните
181
В рамките на петата част от второто основание Румъния поддържа, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото в точки 95—99 от обжалваното съдебно решение, като е приел след анализ, който тя квалифицира като повърхностен, че принципът на пропорционалност е бил спазен от Комисията с прилагането от нея на фиксирана корекция от 5 % за финансовите 2017 г. и 2018 г.
182
Според Румъния, за да се обоснове такава финансова корекция, трябвало да е налице съществен пропуск при прилагането на изрични правила на Съюза, който да излага фондовете на реален риск от загуба или нередност.
183
Румъния счита по същество, че повърхностният анализ, направен от Общия съд в точки 95—99 от обжалваното съдебно решение, не подкрепя преценката му, че прилагането на фиксираната корекция от 5 % е в съответствие с принципа на пропорционалност, както изискват член 85, параграф 3 от Регламент № 1303/2013 и член 52, параграф 1 от Регламент № 1306/2013.
184
В анализа си на тежестта и обхвата на констатираното несъответствие, направен в точка 97 от обжалваното съдебно решение, Общият съд не разгледал причините, които са обосновали прилагането на фиксирани корекции, чийто размер е значително по-висок от двойния размер на корекциите, приложени за финансовите 2015 г. и 2016 г.
185
Що се отнася до продължителността и повторяемостта на твърдяното несъответствие, в точка 98 от това решение Общият съд направил общи изявления, които не позволявали да се разберат причините, поради които било обосновано санкционирането на поведението на Румъния поради повторяемостта му, при положение че това поведение първоначално не било окончателно осъдено като несъответстващо на правото на Съюза. В този контекст Румъния припомня, че окончателната позиция за 2017 г. е била предадена на румънските органи на 20 декември 2019 г., тоест след съобщението относно разходите, изключени за 2018 г. Към тази дата обаче, обективно погледнато, Румъния не е можела да промени поведението си за финансовите години, за които се отнася разследване 2018.
186
Според Комисията петата част от второто основание трябва да се отхвърли като неоснователна.
– Съображения на Съда
187
Що се отнася, на първо място, до довода на Румъния за непълнота на мотивите на обжалваното съдебно решение, важно е да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика мотивите на съдебното решение трябва по ясен и недвусмислен начин да излагат съображенията на Общия съд, така че да дадат възможност на заинтересованите лица да се запознаят с основанията за взетото решение, а на Съда — да упражни своя контрол (решение от 19 септември 2019 г., Полша/Комисия, C‑358/18 P, EU:C:2019:763, т. 74 и цитираната съдебна практика).
188
Задължението за мотивиране обаче не предполага Общият съд да направи изложение, което да следва изчерпателно и едно по едно всички логически разсъждения на страните по спора. Следователно мотивите могат да бъдат имплицитни, при условие че позволяват на заинтересованите лица да научат причините, поради които Общият съд не е уважил доводите им, а на Съда — да разполага с достатъчно елементи, за да упражни своя контрол (решение от 19 септември 2019 г., Полша/Комисия, C‑358/18 P, EU:C:2019:763, т. 75 и цитираната съдебна практика).
189
В случая е достатъчно да се констатира, че за да отговори на довода на Румъния, че изчислението, представено в искането за помирение за 2018 г., е трябвало да бъде взето предвид, Общият съд най-напред отбелязва в точка 95 от обжалваното съдебно решение, като се позовава на анализа в точки 49—51 от това решение, съгласно който двете условия по член 34, параграф 6 от Регламент за изпълнение № 908/2014 не били изпълнени, че предвиденото в тази разпоредба изключение не е приложимо в случая. След това в точка 97 от посоченото съдебно решение Общият съд отговаря на доводите на Румъния, че констатираната от Комисията нередност била с ниска степен на тежест и с малък обхват. В това отношение той препраща към преценката, съдържаща се в точки 73—75 от същото решение, че Румъния не е доказала, че констатираните нередности са били поправени по време на административните проверки. В точка 98 от обжалваното съдебно решение Общият съд отговаря на доводите на Румъния, с които тя цели да докаже, че тези нередности не били продължителни и повтарящи се, като обяснява, че представените от нея доказателства се отнасяли до разследване 2017, а не до разследване 2018.
190
Освен това е важно да се отбележи, че в точки 174—181 от обжалваното съдебно решение, които Румъния не оспорва, Общият съд отговаря на второто основание на тази държава членка, изведено от нарушение на принципа на пропорционалност при прилагането на фиксирани корекции от 5 % за ЕФГЗ и от 2 % за ЕЗФРСР. При това положение Общият съд не може основателно да бъде упрекнат, че в точки 95—99 от това решение не е изложил конкретни мотиви относно спазването на този принцип, надхвърлящи отговора на всички доводи, изложени от Румъния в рамките на третото твърдение за нарушение от втората част от първото основание, изведено от грешки при изчисляването на фиксираната корекция, приложена от Комисията в рамките на разследване 2018.
191
От това следва, че Общият съд не е нарушил задължението си за мотивиране, тъй като мотивите, изложени в точки 95—99 от обжалваното съдебно решение, позволяват да се посочат по ясен и недвусмислен начин причините, поради които Общият съд е отхвърлил доводите на Румъния, изведени от твърдените грешки при изчисляването на фиксираната корекция, приложена от Комисията в рамките на разследване 2018.
192
Вследствие на това твърдението за нарушение, изведено от недостатъчни мотиви, трябва да бъде отхвърлено като неоснователно.
193
На второ място, що се отнася до доводите, с които Румъния поддържа по същество, че Общият съд е нарушил принципа на пропорционалност, като не е констатирал несъответствието на приложената от Комисията в спорното решение фиксирана корекция, трябва да се отбележи, че Румъния само твърди, че кратките мотиви на Общия съд не подкрепят преценката, че прилагането на фиксирана корекция от 5 % в рамките на разследване 2018 е съобразено с принципа на пропорционалност, без обаче да посочва конкретно правните доводи в подкрепа на това твърдение. Съдът обаче не следва да проверява каква грешка при прилагане на правото вероятно е допуснал Общият съд (вж. в този смисъл решение от 25 юни 2020 г., Vnesheconombank/Съвет, C‑731/18 P, EU:C:2020:500, т. 82 и цитираната съдебна практика).
194
От това следва, че петата част от второто основание трябва да се отхвърли отчасти като неоснователна и отчасти като недопустима.
По третото основание, изведено от нарушение на член 52 от Регламент № 1306/2013 и на Насоките за изчисляване на финансовите корекции
195
С третото си основание Румъния поддържа, че Общият съд е нарушил член 52 от Регламент № 1306/2013 и Съобщение C(2015) 3675 final на Комисията от 8 юни 2015 г., озаглавено „Насоки за изчисляване на финансовите корекции в рамките на процедурите за уравняване по съответствие и финансово уравняване на сметките (наричани по-нататък „Насоките за изчисляване на финансовите корекции“). В рамките на това основание Румъния оспорва точки 121 и 122, както и точки 130 и 131 от обжалваното съдебно решение.
Доводи на страните
196
Румъния твърди, че Общият съд е нарушил член 52 от Регламент № 1306/2013 и Насоките за изчисляване на финансовите корекции, що се отнася до недостатъка, свързан с актуализирането на „СИЗП качество“, като е приел в точки 121 и 122 от обжалваното съдебно решение, че доводът на Румъния относно ниския процент на констатираните случаи на неспазване не бил релевантен в това отношение, а в точки 130 и 131 от това решение — че доводите ѝ, свързани с плана за действие, изготвен през октомври 2017 г., също не можели да бъдат приети.
197
Като постановил това, Общият съд определил недостатъка, свързан с липсата на актуализиране на СИЗП на всеки три години, по противоречив начин.
198
Всъщност, констатирайки, че няма приложим праг за грешките, произтичащи от актуализирането на СИЗП, и че всяка грешка може да доведе до финансови последици, Общият съд също приел, че липсата на „актуализация на СИЗП качество“ на всеки три години обективно представлявала недостатъкът, стоящ в основата на прилагането на финансовата корекция.
199
Освен това, макар грешките, произтичащи от остарялостта на изображенията, да създавали риск за фондовете и въпросът за правното основание за актуализирането на СИЗП на всеки три години да не бил релевантен, от това следвало, че грешките, произтичащи от липсата на актуализиране на СИЗП, представлявали недостатъкът, който стоял в основата на прилагането на финансовата корекция.
200
В това отношение Румъния твърди, че член 52 от Регламент № 1306/2013 закрепва правило, съгласно което всеки недостатък, неспазване или нередност, стоящи в основата на финансова корекция, трябва да произтичат от нарушение на правото на Съюза и следователно трябва да има ясно установено правно основание. Освен това съгласно Насоките за изчисляване на финансовите корекции, в случай на неправилно извършени проверки финансови корекции могат да се прилагат само в случай на сериозно нарушение на ясно определени норми на правото на Съюза.
201
Според Румъния обаче правното основание за актуализирането на СИЗП на всеки три години не е било определено, като Комисията впрочем посочила в протокола от двустранната среща от 8 септември 2017 г. относно плана за действие за 2017 г., че тази актуализация не била законово задължение, а само добра практика. Освен това Общият съд заключил, че е налице недостатък, характеризиращ се с грешки, произтичащи от липсата на актуализиране на СИЗП, без в разследване 2018 да е била установена никаква грешка от този вид. Същият неправилно отхвърлил доводите на Румъния относно малкия процент случаи на неспазване. Подобна преценка противоречала на констатациите на Комисията относно актуализирането на СИЗП в разследване 2018. Работната хипотеза на Комисията в това разследване се основавала по-скоро на съществуващия преди това общ проблем за остарялостта на изображенията на СИЗП.
202
Във връзка с това Румъния твърди, че грешките, произтичащи от липсата на актуализация на СИЗП, не съответстват на недостатъка, наречен „актуализация на СИЗП качество“, както е описан от Комисията в констатациите ѝ относно качеството на актуализацията на СИЗП. Тази държава членка обаче припомня, че съгласно постоянната съдебна практика писменото съобщение трябва да позволи на съответната държава членка отлично запознаване с резервите на Комисията, така че това съобщение да може да изпълни функцията на предупреждение. Позовавайки се обаче на отделен недостатък, Общият съд „отменил“ предупредителната функция на констатациите на Комисията, направени в процедурата за уравняване по съответствие.
203
Комисията оспорва доводите на Румъния.
204
Тя счита, че доводът, съгласно който, като се е позовал на недостатък, различен от описания в констатациите ѝ в процедурата за уравняване по съответствие, Общият съд е „отменил“ предупредителната функция на тези констатации, е недопустим, тъй като Румъния не била изтъкнала този довод в първоинстанционното производство.
Съображения на Съда
205
Важно е веднага да се припомни, че за да се осигури доброто финансово управление на фондовете на Съюза и да се защитят финансовите интереси на Съюза, Регламент № 1306/2013 налага определени задължения на държавите членки. Така съгласно член 58, параграф 1 от този регламент в рамките на ОСП държавите членки приемат всички необходими законови, подзаконови и административни разпоредби и вземат всички необходими мерки с оглед осигуряването на ефективна защита на финансовите интереси на Съюза. Освен това от член 58, параграф 2 следва, че държавите членки са длъжни да създадат ефективни системи за управление и контрол, за да гарантират спазването на законодателството, уреждащо схемите за подпомагане на Съюза, и целящи да се сведе до минимум рискът от нанасяне на финансови вреди на Съюза.
206
Поради това, макар правото на Съюза да не уточнява честотата на актуализациите на СИЗП, във всички случаи държавите членки трябва, в съответствие със задълженията, посочени в предходната точка от настоящото решение, да следят, че СИЗП позволява ефективно да се гарантира спазването на законодателството, уреждащо схемите за помощ от Съюза, и да се сведе до минимум рискът от финансова вреда за Съюза.
207
След това уточнение трябва да се отбележи, че нито от обжалваното съдебно решение, нито по-специално от точки 121, 122, 130 и 131 от него следва, че Общият съд е констатирал наличието на недостатък, характеризиращ се с липсата на актуализиране на СИЗП на всеки три години.
208
По-специално, противно на поддържаното от Румъния, в точка 122 от обжалваното решение Общият съд, като припомня предварителния характер на актуализацията на СИЗП спрямо всяка проверка на място, отхвърля довода на тази държава членка, че ниският процент на случаите на несъответствие, констатирани при проверките, е трябвало да бъде взет предвид при налагането на финансовата корекция. В тази точка Общият съд никъде не посочва задължение за тази държава членка да актуализира СИЗП на всеки три години. Що се отнася до точка 131 от това решение, там Общият съд отбелязва, че тъй като остарялостта на изображенията в СИЗП, тоест качеството на изброените изображения, е била в основата на риска за ЕФГЗ, а не честотата на актуализирането ѝ, въпросът за правната основа на цикъла на актуализиране на тези изображения няма отражение върху прилагането на корекциите, установени в рамките на разследване 2018.
209
Освен това, що се отнася до твърдението на Румъния за нарушение, изведено от противоречивия характер на преценката на Общия съд и констатациите на Комисията относно наличието на нов недостатък, свързан с липсата на актуализиране на СИЗП, следва да се отхвърли доводът на Комисията, че това твърдение за нарушение е недопустимо, тъй като тази държава членка не го е изтъкнала в първоинстанционното производство.
210
В това отношение, както следва от цитираната в точка 117 от настоящото решение съдебна практика, е допустимо жалбоподател да подаде жалба пред Съда, като изтъкне основания и доводи, произтичащи от самото обжалвано съдебно решение и насочени към оспорване на неговата правилност.
211
Такъв е настоящият случай, тъй като Румъния поддържа по същество, че при определянето на недостатъка, свързан с актуализирането на СИЗП, Общият съд се отклонил от констатираното от Комисията определяне в рамките на разследване 2018 и следователно приел, че е налице нова нередност, която не е била описана от Комисията в хода на процедурата за уравняване по съответствие. Следователно това твърдение за нарушение е допустимо.
212
Въпреки това, що се отнася до съществото на доводите на Румъния, следва да се отбележи, че противно на твърденията на тази държава членка, от точки 121, 122, 131 и 133 от обжалваното съдебно решение не става ясно Общият съд да е счел, че е налице нов недостатък, свързан с липсата на актуализация на СИЗП, в противоречие с констатациите на Комисията.
213
Всъщност, както бе посочено в точка 208 от настоящото решение, Общият съд само е припомнил, че именно остарялостта на изображенията на СИЗП е била в основата на риска за ЕФГЗ, а не честотата на нейното актуализиране.
214
Поради това Общият съд не може да бъде упрекнат, че е нарушил член 52 от Регламент № 1306/2013 и Насоките за изчисляване на финансовите корекции в точки 121, 122, 130 и 131 от обжалваното съдебно решение или че в този контекст е определил твърдян недостатък, свързан с актуализирането на СИЗП на всеки три години, по противоречив начин.
215
Ето защо третото твърдение за нарушение трябва да се отхвърли като неоснователно.
По четвъртото основание, изведено от нарушение на членове 31, 34 и 35 от Регламент за изпълнение № 809/2014, на членове 23—26 от Делегиран регламент № 640/2014 и на работния документ DS/CDP/2015/19
216
С четвъртото си основание Румъния поддържа, че Общият съд е нарушил членове 31, 34 и 35 от Регламент за изпълнение № 809/2014, членове 23—26 от Делегиран регламент № 640/2014 и работния документ DS/CDP/2015/19. Това основание е насочено срещу точки 163 и 164 от обжалваното съдебно решение.
Доводи на страните
217
Румъния счита, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че недопустимата площ по схемата за единно плащане на площ (СЕПП) трябва да се вземе предвид при изчисляването на размера на общото намаление за екологизиране на хектар, за да се увеличи броят на проверките на място. Подобно тълкуване, което приравнява площта, недопустима по СЕПП, към случай на намаляване на плащането за селскостопански практики, благоприятни за климата и околната среда (наричано по-нататък „плащане за екологизиране“), било в противоречие с членове 31, 34 и 35 от Регламент за изпълнение № 809/2014, с членове 23—26 от Делегиран регламент № 640/2014, както и с работния документ DS/CDP/2015/19.
218
Румъния подчертава, че в приложение I към този документ е определен процентът на увеличение на броя на проверките за плащането за екологизиране спрямо две стойности. Първата стойност, наречена „А“, включвала процента на хектари земи, проверени на място, за които били приложени намаления за екологизиране. Стойността „Б“ включвала процента на проверените на място земеделски производители, за които са били констатирани едно или повече неспазвания по отношение на екологизирането.
219
Процентът, представляван от стойността „А“, когато проверката на място за плащането за екологизиране включва произволна извадка и подбор на извадка въз основа на анализ на рисковете, извършен в съответствие с член 34, параграф 2, букви б) и в) от Регламент за изпълнение № 809/2014, се определял поотделно за всяка от двете извадки. Получената средна стойност от двата процента представлявала стойността „А“, използвана за определяне на увеличаването на броя на проверките на място за плащането за екологизиране.
220
Освен това Румъния отбелязва, че за да се определи общото намаление на плащането за екологизиране в хектари, което трябва да се приложи за целите на определянето на увеличението на броя на проверките на място за плащане за екологизиране, трябвало да се спазят членове 24—26 от Делегиран регламент № 640/2014. Тези членове обаче се отнасяли до намаляване на плащането за екологизиране в три случая, а именно в случай на неспазване на задължението за диверсификация на културите, в случай на неспазване на изискванията за постоянно затревени площи и в случай на неспазване на изискванията за екологично насочените площи. Противно на приетото от Общия съд обаче, площта, недопустима за подпомагане по СЕПП, не представлявала случай на намаляване на плащането за екологизиране.
221
Румъния припомня също, че съгласно член 2, параграф 1, точка 23 от Делегиран регламент № 640/2014 установената площ включва само хектарите, допустими за плащането.
222
Освен това, що се отнася до намаляването на плащанията за екологизиране в случай на неспазване на задължението за диверсификация на културите и в случай на неспазване на изискванията, приложими за екологично насочената площ, периметърът или площта, предмет на намалението, се изчислявали въз основа на същата установена площ. От това следвало, че не всички хектари, допустими за подпомагане по СЕПП, представляват хектари, допустими за плащането за екологизиране.
223
Румъния отбелязва също, че както следва от разпоредбите на член 35 от Регламент за изпълнение № 809/2014 и както се потвърждава от работния документ DS/CDP/2015/19, дадено значително неспазване трябва да се определи с оглед на резултатите от проверките на място за плащането за екологизиране.
224
Комисията счита, че това основание трябва да се отхвърли по същество.
Съображения на Съда
225
В рамките на четвъртото основание Румъния упреква Общия съд, че е нарушил членове 31, 34 и 35 от Регламент за изпълнение № 809/2014, членове 23—26 от Делегиран регламент № 640/2014, както и работния документ DS/CDP/2015/19, като в точки 163 и 164 от обжалваното съдебно решение е приел, че площта, недопустима за подпомагане по СЕПП, трябва да се вземе предвид при изчисляването на общото намаление за екологизиране в хектари, за да се увеличи извадката (броят) за проверките на място.
226
На първо място, що се отнася до твърдението на Румъния за нарушение, съгласно което площта, недопустима за подпомагане по СЕПП, не трябва да се взема предвид при това изчисляване, следва да се припомни, че съгласно член 35 от Регламент за изпълнение № 809/2014, когато при проверките на място се констатира значително неспазване в контекста на дадена схема за помощ или мярка за подпомагане или в регион или част от регион, компетентният орган увеличава съответно процента на бенефициерите, които трябва да бъдат проверявани на място през следващата година.
227
В това отношение следва да се констатира, че спазването на критериите за допустимост по СЕПП е част от условията, които трябва да бъдат изпълнени, за да може земеделският производител да получи плащане за екологизиране.
228
Всъщност, първо, член 2, параграф 1, точка 23, буква а) от Делегиран регламент № 640/2014 определя понятието „установена площ“ в рамките на схеми за помощи за площ като площта, която отговаря на всички критерии за допустимост или други задължения, свързани с условията за предоставяне на помощта, независимо от броя на правата на плащане, с които разполага бенефициерът.
229
Второ, член 23, параграф 2 от този делегиран регламент предвижда, че без да се засягат административните санкции, приложими по член 28 от посочения делегиран регламент, ако площта, декларирана в единно заявление за основно плащане или за единно плащане на площ, надвишава установената площ, за изчисляване на плащането за екологизиране се използва установената площ.
230
Трето, член 43, параграф 1 от Регламент № 1307/2013 се позовава на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане по схемата за основно плащане или по СЕПП. От това по-специално следва, че земеделските стопани, които имат право на плащане по една от тези схеми, спазват в рамките на всички свои хектари, отговарящи на условията за подпомагане по смисъла на член 32, параграфи 2—5 от този регламент, селскостопанските практики, благоприятни за климата и околната среда, посочени в член 43, параграф 2, или еквивалентните практики, посочени в параграф 3 от същия член 43.
231
При това положение от гореизложеното следва, че критериите по СЕПП са част от условията, чието спазване трябва да се провери, за да се установи евентуалното наличие на значително неспазване в рамките на схема за помощ или на мярка за подпомагане по смисъла на член 35 от Регламент за изпълнение № 809/2014. От това следва, че обстоятелството, че дадена площ не отговаря на условията за СЕПП, трябва да се вземе предвид в процента грешки, свързан с екологизирането, използван за увеличаване на проверките на място през следващата година.
232
Вследствие на това Общият съд не може да бъде упрекнат за това, че в точки 163 и 164 от обжалваното съдебно решение е посочил, че площта, недопустима за подпомагане по СЕПП, трябва да бъде взета предвид при изчисляването на общото намаление за екологизиране в хектари, за да се увеличи процентът на подлежащите на проверка бенефициери.
233
На второ място, що се отнася до довода на Румъния, че не съществува никакъв риск от отпускане на плащания за екологизиране за хектарите, недопустими за подпомагане по СЕПП, като се имат предвид разпоредбите на член 23, параграф 2 от Делегиран регламент № 640/2014, достатъчно е да се отбележи, че тази констатация несъмнено е вярна за конкретен бенефициер, който е бил надлежно проверен на място и за когото евентуалната недопустимост по СЕПП е била установена правилно.
234
Както обаче правилно подчертава Комисията, това не е така за всички останали засегнати бенефициери, които не са били надлежно проверени на място.
235
На трето място, трябва да се констатира, че твърдението на Румъния за нарушение, съгласно което Общият съд неправилно приел, че площта, недопустима за подпомагане по СЕПП, представлява случай на намаляване на плащането за екологизиране, посочен в членове 24—26 от Делегиран регламент № 640/2014, се основава на неправилен прочит на обжалваното съдебно решение.
236
Всъщност от точки 163 и 164 от обжалваното решение следва, че Общият съд е приел единствено, че площта, недопустима за подпомагане по СЕПП, следва да бъде взета предвид в свързания с екологизирането процент на грешки, използван за увеличаване на извадката за проверки на място. Противно на това, което явно твърди Румъния, евентуалното увеличение на процента на бенефициерите, които трябва да бъдат проверени на място през следващата година, само по себе си не води до намаляване на плащането за екологизиране по смисъла на членове 24—26 от Делегиран регламент № 640/2014.
237
Предвид предходните съображения четвъртото основание не може да се приеме.
238
След като не е уважено нито едно от основанията, изложени в подкрепа на настоящата жалба, същата следва да се отхвърли изцяло.
По съдебните разноски
239
Съгласно член 184, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда, когато жалбата е неоснователна, Съдът се произнася по съдебните разноски.
240
Съгласно член 138, параграф 1 от този правилник, който се прилага по отношение на производството по обжалване по силата на член 184, параграф 1 от същия, загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
241
След като Комисията е поискала Румъния да бъде осъдена да заплати съдебните разноски и последната е загубила делото, тя следва да бъде осъдена да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Комисията.
По изложените съображения Съдът (четвърти състав) реши:
1)
Отхвърля жалбата.
2)
Румъния понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: румънски.