Жалба, подадена на 15 април 2016 г. — Centro Clinico e Diagnostico G.B. Morgagni/Комисия
(Дело T-172/16)
Език на производството: италиански
Страни
Жалбоподател: Centro Clinico e Diagnostico G.B. Morgagni SRL (Catania, Италия) (представител: E. Castorina, адвокат)
Ответник: Европейска комисия
Искания на жалбоподателя
Жалбоподателят иска от Общия съд:
да отмени Решение (ЕС) 2016/195 на Комисията, C(2015) 5549 окончателен, от 14 август 2015 г., публикувано в Официален вестник на Европейския съюз от 18 февруари 2016 г., в частта (член 4, параграф 5), която гласи, че „Италия анулира всички неизплатени плащания на помощ по всички схеми, посочени в член 1, считано от датата на приемане на настоящото решение“ и, във всички случаи, доколкото лишава жалбоподателя от възстановяване на сумите, изплатени на Agenzia delle Entrate dello Stato italiano, надхвърлящи фиксираната ставка от 10% от данъчната му позиция (години 1990—1992) по смисъла на член 9, параграф 17 от Закон № 289/2002; разпоредба, на която се основава решението в италианския правен ред.
Основания и основни доводи
В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага едно единствено основание.
В това отношение той твърди, че когато в обжалваното решение Европейската комисия установила обективна невъзможност за възстановяване на държавните помощи, приети за незаконосъобразни (за разлика от другите предприятия, които възстановяват 10% от дължимото) от фактическа и правна гледна точка, с оглед на посочените принципи безспорно не може да се отрече правото на жалбоподателя на възстановяване на надплатените суми в съответствие със Закон № 289/2002: в противен случай ще се стигне до недопустима и значителна разлика в третирането на жалбоподателя и на предприятията от провинция Катания, които обжалваното решение вече освобождава от плащане до 90% от размера на неплатения данък.
Така обжалваното решение на Европейската комисия води до недопустимо конкурентно предимство за всички други предприятия, във вреда на Centro Morgagni, във връзка с вредите претърпени в резултат от природното бедствие, настъпило повече от десет години преди решението от 14 август 2015 г. Съгласно италианското законодателство предприятията на се длъжни да пазят административните си и счетоводните си документи повече от десет години. Поради това Centro Morgagni вече не можело да представи допустими по смисъла на член 107 ДФЕС доказателства, че е претърпяло вреди, като така били нарушени принципът на равенство, правото на защита, оправданите правни очаквания (член 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз, членове 2, 6, 9 и 21 ДЕС), както и конкуренцията между равнопоставени оператори.
____________