62005CC0183
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
PHILIPPE LÉGER
esitatud 21. septembril 2006 (
1
)
Kohtuasi C-183/05
Euroopa Ühenduste Komisjon
versus
Iirimaa
„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Direktiiv 92/43/EMÜ — Artikli 12 lõiked 1 ja 2, artikli 13 lõike 1 punkt b ning artikkel 16 — Looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse — Liikide kaitse”
1.
Euroopa Ühenduste Komisjon palub oma hagiavalduses Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Iirimaa ei ole võtnud kõiki vajalikke meetmeid direktiivi 92/43/EÜ (
2
) looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta artikli 12 lõike 1 täitmiseks ning kuna ta jättis jõusse õigusaktide sätted, mis ei ole kooskõlas selle direktiivi artikli 12 lõikega 1 ja artikliga 16, siis on Iirimaa rikkunud nimetatud direktiivist tulenevaid kohustusi.
I. Õiguslik raamistik
2.
Loodusdirektiivi peamine eesmärk on edendada bioloogilise mitmekesisuse säilitamist looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kaudu liikmesriikide territooriumil, kus kohaldatakse Euroopa Liidu lepingut. (
3
)
3.
Saarmas, kõik vaalaliste liigid, nahkkilpkonn (
4
), kõre (
5
), Kerry nälkjas (
6
) ja kõik nahkhiireliigid kuuluvad loodusdirektiivi IV lisa punkti a kantud liikide hulka. Selles lisas nimetatud liigid on ühenduse tähtsusega loomaliigid, mis vajavad ranget kaitset.
4.
Loodusdirektiivi artikkel 12 on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et kehtestada IV lisa punktis a loetletud loomaliikide range kaitse süsteem nende looduslikul levilal, keelates:
a)
kõik nende liikide isendite looduses tahtliku püüdmise või tapmise viisid;
b)
nende liikide tahtliku häirimise, eelkõige nende paljunemise, järglaste kasvatamise, talvitumise ja rände ajal;
c)
munade tahtliku hävitamise või loodusest võtmise;
d)
paljunemis- või puhkepaikade kahjustamise või hävitamise.
2.   Liikmesriigid keelavad nende liikide loodusest võetud isendite pidamise, vedamise ja müümise või vahetamise ja müügiks pakkumise, välja arvatud juhul, kui need liigid on loodusest seaduslikult võetud enne käesoleva direktiivi rakendamist.
3.   Lõike 1 punktides a ja b ning lõikes 2 nimetatud keeldu kohaldatakse kõikide nende loomade eluetappide suhtes, kelle suhtes käesolevat artiklit kohaldatakse.
4.   Liikmesriigid kehtestavad süsteemi IV lisa punktis a loetletud loomaliikide juhusliku püüdmise ja tapmise jälgimiseks. Kogutud teabe alusel teevad liikmesriigid täiendavat uurimistööd ja võtavad täiendavaid kaitsemeetmeid, millega tagatakse, et juhuslik püüdmine või tapmine ei avaldaks asjaomasele liigile olulist negatiivset mõju.”
5.
Loodusdirektiivi artikkel 13 kehtestab ka selle direktiivi IV lisa punktis b loetletud taimeliikide range kaitse süsteemi. See keelab:
„a)
niisuguste taimede tahtliku korjamise, kogumise, lõikamise, juurimise või hävitamise looduses nende looduslikul levilal;
b)
selliste liikide loodusest võetud isendite pidamise, vedamise ja müümise või vahetamise ja müügiks pakkumise, välja arvatud juhul, kui need liigid on loodusest seaduslikult võetud enne käesoleva direktiivi rakendamist.”
6.
Loodusdirektiivi artikli 16 lõige 1 on sõnastatud selliselt:
„1.   Kui muud rahuldavat alternatiivset lahendust ei ole ja erand ei kahjusta kõnealuste liikide populatsioonide soodsa kaitsetaseme säilitamist nende looduslikul levilal, võivad liikmesriigid teha artiklite 12, 13 ja 14 ning artikli 15 punktide a ja b sätetest erandi:
a)
loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitsmiseks ja looduslike elupaikade säilitamiseks;
b)
eriti oluliste saagi-, karja-, metsa-, kalamajandus-, veemajanduskahjude ja muud liiki omandiga seotud kahjude ärahoidmiseks;
c)
rahva tervise ja elanikkonna ohutuse huvides või muude üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel, sealhulgas sotsiaalsed ja majanduslikud põhjused ning kasu, mida keskkond saab erandite andmisest;
d)
kasvatustööks ja nende liikide teaduslikuks uurimiseks, taastamiseks ja taasasustamiseks ning selle jaoks vajalikuks paljundamiseks, sealhulgas taimede kunstlikuks paljundamiseks;
e)
range järelevalve all valikuliselt ja piiratud ulatuses IV lisas loetletud liikide teatavate isendite võtmise või pidamise lubamiseks pädevate siseriiklike asutuste määratletud kogustes.”
7.
Loodusdirektiivi artikli 16 lõige 2 näeb ette, et kui liikmesriigid kasutavad selle direktiivi artikli 16 lõike 1 võimalusi, edastavad nad komisjonile iga kahe aasta tagant kohaldatud erandite kohta aruande. Komisjon esitab oma arvamuse nende erandite kohta hiljemalt 12 kuu jooksul aruande saamisest ning teatab sellest teda abistavale komiteele.
8.
Nimetatud direktiivi artikli 16 lõikes 3 on loetletud andmed, mis tuleb aruandes esitada.
9.
Loodusdirektiiv jõustus 21. mail 1994.
II. Kohtueelne menetlus
10.
Komisjon tuvastas 18. oktoobril 2002 mitmeid puudusi loodusdirektiivi Iirimaa õigusesse ülevõtmisel. Esiteks ei hõlmanud Iirimaa artikli 12 lõike 2 ja artikli 13 ülevõtmisel neid loodusdirektiivi IV lisas nimetatud liike, mida Iirimaal looduslikult ei esine. Teiseks ei võtnud Iirimaa vastu erimeetmeid, et kehtestada loodusdirektiivi IV lisa punktis a loetletud loomaliikide range kaitse süsteem, nagu nõuab selle direktiivi artikli 12 lõige 1. Kolmandaks ei ole Iirimaa kehtestanud süsteemi loodusdirektiivi IV lisa punktis a loetletud loomaliikide juhusliku püüdmise ja tapmise jälgimiseks, nagu nõuab nimetatud direktiivi artikli 12 lõige 4. Viimasena tuvastas komisjon, et Iirimaa õigusaktides on sätteid, mis on vastuolus loodusdirektiivi artikli 12 lõikega 1 ja artikliga 16. Seetõttu küsis komisjon Iirimaalt selle kohta selgitusi.
11.
Iirimaa ametiasutused kinnitasid 20. detsembri 2002. aasta kirjas, et need konkreetsed Iiri õigusnormid, millega võetakse üle loodusdirektiivi artikli 12 lõige 2 ja artikkel 13, piirduvad üksnes nende kõnealuse direktiivi IV lisa punktis a nimetatud liikidega, mida Iirimaa territooriumil leidub. Nad juhtisid komisjoni tähelepanu Iiri õiguses esinevatele volitusnormidele, mis võimaldavad nimetatud direktiivi artikli 12 lõikes 2 ja artikli 13 nõutud range kaitse süsteemi vajaduse korral laiendada.
12.
Lisaks kehtestasid Iiri ametiasutused vastavalt kõnealuse direktiivi artikli 12 lõikele 1 rea meetmeid loodusdirektiivi IV lisa punktis a loetletud loomaliikide range kaitse süsteemi tõhusaks rakendamiseks.
13.
Kuna Iirimaa vastus komisjoni ei rahuldanud, esitas ta 11. juulil 2003 põhjendatud arvamuse, milles ta kordas märgukirjas esitatud seisukohti. Komisjon kutsus Iirimaad võtma põhjendatud arvamuse järgimiseks vajalikke meetmeid kahe kuu jooksul arvamuse kättesaamisest.
14.
Iirimaa vastas põhjendatud arvamusele 12. septembril 2003, teavitades komisjoni, et on tehtud ettepanek kohaldada vastavate määruste abil loodusdirektiivi artikli 12 lõiget 2 ja artiklit 13 kõigi selle direktiivi IV lisa punktides a ja b nimetatud liikide suhtes. Samuti märkis ta, et ei nõustu komisjoni tõlgendusega, mille kohaselt jõustas Iirimaa loodusdirektiivi artiklid 12 ja 16 valesti. Lisaks edastas Iirimaa 2002. aastast pärineva kava kõre kaitse kohta ning teavitas komisjoni tema poolt selles valdkonnas kehtestatud kontrollimeetmetest ja algatustest, mis puudutavad nimetatud liiki, nahkhiireliike, saarmast ja nahkkilpkonna. Iirimaa täpsustas, et teavet Kerry nälkja ja vaalaliste kohta annab ta hiljem.
15.
8. jaanuaril 2004 saatis ta komisjonile põhjendatud arvamuse kohta lisateavet. Ta märkis, et neli liigikaitse tegevuskava (edaspidi „tegevuskava”) imetaja, linnu, kala ja taime kohta on menetluses ja need peaks 2004. aasta märtsis vastu võetama ning nende alusel kehtestatakse tegevuskavad saarma, nahkhiireliikide, kõre, Kerry nälkja ja Killarney Ferni (Trichomanes speciosum) kohta, kusjuures tõenäoliselt valmivad tegevuskavad 2005. aasta septembris. Vaalaliste kohta märkis Iirimaa, et nende liikide osas on erilisi raskusi ning äsja on alustatud uuringuid nende liikide parimate kaitsemeetmete väljaselgitamiseks Iiri vetes. (
7
)
16.
Kuna see vastus ei võimaldanud järeldada, et Iirimaa on täitnud loodusdirektiivist tulenevad kohustused, otsustas komisjon esitada käesoleva hagi.
III. Hagi
17.
Komisjon esitab oma hagi põhjenduseks kolm väidet, mis tuginevad vastavalt sellele, et:
—
loodusdirektiivi artikli 12 lõiget 2 ja artiklit 13 ei võetud üle täielikult osas, mis puudutab neid selle direktiivi IV lisasse kantud liike, keda Iirimaal tavaliselt ei esine;
—
Iirimaa ei võtnud vastu erimeetmeid, et rakendada tõhusalt nimetatud direktiivi artikli 12 lõikes 1 nõutud range kaitse süsteemi;
—
Iirimaa õigusaktides on sätteid, mis on vastuolus loodusdirektiivi artikliga 12 ja artikliga 16.
18.
Iirimaa vastustest lähtudes leidis komisjon, et Iiri õigus on nüüdsest kõnealuse direktiivi artikli 12 lõikega 2 ja artikliga 13 kooskõlas. Sel põhjusel võttis komisjon oma hagiavalduse esimese väite tagasi.
19.
Seetõttu vaatlen allpool kaht ülejäänud väidet nende esitamise järjekorras.
IV. Hinnang
A. Teine väide
20.
Alustuseks tuleb meenutada, et EÜ asutamislepingu artikli 249 kolmanda lõigu alusel on direktiiv siduv saavutatava tulemuse seisukohalt igale liikmesriigile, kellele see on adresseeritud, kuid jätab käsitletava direktiivi siseriiklikus õiguses rakendamise vormi ja meetodite valiku selle riigi ametiasutustele. Siiski võib vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale (
8
) direktiivi siseriiklikusse õigusesse ülevõtmine, kui selleks ei ole tingimata vaja formaalset ja sõnasõnalist direktiivi sisu kordamist otseses ja konkreetses õigusnormis, sõltuvalt sisust piirduda üldise õigusliku raamistikuga, tingimusel et see tagab tõhusalt direktiivi täieliku kohaldamise piisavalt selgelt ja täpselt.
21.
Selles osas on liikmesriigi kohustuste ulatuse kindlakstegemiseks seega igal üksikjuhul oluline kindlaks määrata direktiivis kehtestatud ja liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi põhjuseks olnud sätte olemus. (
9
)
22.
Loodusdirektiivi põhjendustest 4 ja 11 nähtub, et ohustatud elupaigad ja liigid moodustavad osa ühenduse looduspärandist ja nende kaitsemeetmete vastuvõtmine on kõikide liikmesriikide ühine ülesanne. Seetõttu on Euroopa Kohus leidnud, et mis puudutab nimetatud direktiivi, täpsemalt selle artikli 12 lõiget 1, siis on ülevõtmise täpsus erakordselt oluline käesolevale juhule sarnasel juhul, kus ühise pärandi korraldamine on usaldatud vastavatele liikmesriikidele liikmesriikide territooriumil. (
10
)
23.
Sellest tulenevalt peavad liikmesriigid loodusdirektiivi raames, mis sätestab keerulised ja tehnilised eeskirjad keskkonnaõiguse valdkonnas, tagama selle, et nende nimetatud direktiivi ülevõttev õigusakt oleks selge ja täpne. (
11
)
24.
Täpsemalt ei kohusta selle direktiivi artikli 12 lõige 1 liikmesriike vastu võtma mitte üksnes täielikku õiguslikku raamistiku, vaid rakendama ka konkreetseid ja spetsiifilisi kaitsemeetmeid. (
12
) Samuti on Euroopa Kohus öelnud, et range kaitse süsteem nimetatud artikli 12 lõike 1 mõistes tähendab seda, et vastu tuleb võtta omavahel seostatud ja kooskõlastatud ennetavaid meetmeid. (
13
)
25.
Loodusdirektiivi artikli 2 lõigete 1 ja 2 kohaselt on selle direktiivi artikli 12 lõiget 1 ülevõtvate meetmete eesmärk säilitada bioloogilist mitmekesisust ühenduse tähtsusega looduslike elupaikade ning looduslike looma- ja taimeliikide soodsa kaitsestaatuse säilitamise või taastamise kaudu.
26.
Nimetatud direktiivi artikli 1 punktide e ja i kohaselt loetakse „kaitsestaatust”„soodsaks”, kui „selle [elupaiga] looduslik levila ja alad, mida see levila piires katab, on muutumatud või laienemas” ja kui „asjaomase liigi populatsiooni dünaamika andmed näitavad, et liik on oma looduslikus elupaigas elujõuline püsinud pikema aja jooksul”.
27.
Minu hinnangul nõuab loodusdirektiivi IV lisas loetletud looduslike elupaikade ja liikide soodsa kaitsetaseme säilitamine ulatuslike järelevalve- ja seiremeetmete rakendamist. Õigupoolest olen seisukohal, et ranget kaitset vajavate liikide nimekirja koostamisega soovis ühenduse seadusandja eristada neid muudest loodusliku loomastiku ja taimestiku liikidest, ning seda eelkõige sellepärast, et selle direktiivi IV lisas loetletud liigid ja nende looduslikud elupaigad on tundlikumad. (
14
)
28.
Lisaks leian, et kõnealuses IV lisas loetletud liikide rangeks kaitseks on vaja ennekõike iga liigi, selle paljunemis- ja puhkepaikade ning seda ähvardavate võimalike ohtude head tundmist. See eeldab minu arvates kõnealuste liikide pikaajalist seiret. Lisaks on Euroopa Kohus eespool viidatud kohtuotsuses komisjon vs. Ühendkuningriik otsustanud, et „[loodusdirektiivi artiklis 11 nimetatud] järelevalvekohustus on olulise tähtsusega [nimetatud] direktiivi kasuliku mõju tagamise seisukohast ja selle peab üle võtma detailsel, selgel ja täpsel moel” (
15
).
29.
Kõnesoleval juhul on kindel, et Iirimaa territooriumil esineb mitmeid loodusdirektiivi IV lisas loetletud liike. Vaidlustatud ei ole asjaolu, et arvukuselt ja levialalt kõige olulisemad on nahkhiired ja vaalalised, mille kõiki liike kõnealune IV lisa kaitseb. Muud selles IV lisas loetletud liigid, mida Iirimaal leidub, on saarmas, kõre, nahkkilpkonn ja Kerry nälkjas.
30.
Neist kaalutlustest lähtudes tuleb siinkohal hinnata teise väite põhjendatust, mille kohaselt ei ole Iirimaa võtnud vastu erimeetmeid, et rakendada tõhusalt loodusdirektiivi artikli 12 lõikes 1 nõutud range kaitse süsteemi.
31.
Selle väite põhjenduseks esitab komisjon seitse argumenti.
1. Esimene argument
32.
Komisjon heidab Iirimaale ette, et ta ei ole vastavalt loodusdirektiivi artiklile 12 rakendanud range kaitse süsteemi nahkkilpkonna ja Kerry nälkja suhtes, kuivõrd kumbagi liiki ei ole kantud 1997. aasta European Communities (Natural Habitats) Regulations’i esimesse tabelisse.
33.
Esimese argumendi osas märgib komisjon, et Iirimaa vastus nahkkilpkonna ja Kerry nälkja kohta rahuldab teda. Seetõttu leian, et selle argumendi põhjendatust ei ole vaja uurida.
2. Teine argument
34.
Komisjoni väitel on Iirimaa 1976. aasta loodusliku loomastiku ja taimestiku seaduses, mida on muudetud 2000. aasta loodusliku loomastiku ja taimestiku seadusega (edaspidi „1976. aasta Wildlife Act”), erandite tegemise paralleelne süsteem, mis kahjustab niisuguste erimeetmete vastuvõtmist, mille eesmärk on loodusdirektiivi IV lisas loetletud liikide range kaitse süsteemi tõhus rakendamine.
35.
Kuna see argument on sõnastatud samamoodi nagu kolmas väide, siis leian, et need tuleb liita ja hinnata nende põhjendatust koos.
3. Kolmas argument
36.
Komisjoni väitel ei ole tegevuskavad, mis kujutavad endast tõhusaid vahendeid loodusdirektiivi artikli 12 lõike 1 rakendamiseks, veel valmis, kui kõre välja arvata. Iirimaa kehtestatud erimeetmed on oma kogumis seosetud ja lünklikud ning neid ei ole võimalik pidada kohaseks range kaitse süsteemiks loodusdirektiivi tähenduses. Komisjon peab rahuldavaks üksnes kõre olukorda.
37.
Komisjon väidab, et Iirimaa väljend „on koostamisel”, mida ta kasutas muude tegevuskavade peatse avaldamise õigustamiseks, ei anna mingit kindlust avaldamise aja ja tulevaste tegevuskavade lõpliku vormi osas.
38.
Iirimaa tunnistab, et loodusdirektiivi IV osa punktis a loetletud liikide osas tuleb kõnesolevad kavad veel vormistada ja avaldada. Ta täpsustab ka, et koostamisel on muude tegevuskavade avaldamise programm, mis peaks hõlmama kõik nimetatud IV lisas loetletud liigid.
39.
Sarnaselt komisjoniga leian, et tegevuskava on tõhus vahend loodusdirektiivi artikli 12 lõikes 1 kehtestatud range kaitse nõude täitmiseks. Õigupoolest annab see olulist teavet liigi kohta, selle elu-, paljunemis- ja puhkepaikade kohta ning toob välja konkreetsed soovitused eesmärgiga tagada asjaomase liigi hea säilimine.
40.
Mulle näib, et Iirimaa poolt kõre (
16
) kohta koostatud tegevuskava puhul on nimetatud artikli 12 lõike 1 nõuded täidetud. See võimaldas uurida kõre paljunemisalasid ja kaevata selle liigi jaoks sobilikke uusi lompe. 2004. aastal alustati selle liigi paljunemiskohtade süsteemse järelevalve programmiga ning seda pikendati ka aastateks 2005 ja 2006.
41.
Muude loodusdirektiivi IV osas loetletud liikide osas tunnistab Iirimaa siiski, et kõnealused kavad tuleb veel vormistada ja avaldada, ning ta täpsustab, et „koostamisel” on muude tegevuskavade avaldamise programm, mis peaks hõlmama kõik nimetatud IV lisas loetletud liigid.
42.
Piisab, kui meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb liikmesriigi kohustuste rikkumise esinemist hinnata liikmesriigi põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõppemisel esineva olukorra alusel. (
17
)
43.
Kuna loodusdirektiivi IV lisas loetletud liikide kohta ei ole põhjendatud arvamuses määratud tähtajaks, s.o 11. septembriks 2003 tegevuskavasid koostatud, siis on kolmas argument põhjendatud.
4. Neljas argument
44.
Komisjon leiab, et täiskohaga looduskaitsega tegelevate ametnike võrgustiku olemasolu iseenesest ei tõenda, et erimeetmed loodusdirektiivi artikli 12 lõikes 1 nõutud range kaitse süsteemi tõhusaks rakendamiseks on vastu võetud. Näitena nimetab komisjon kõre kohta koostatud käsiraamatut, (
18
) millest ilmneb, et pädevatel ametiasutustel on „mitmeid muid ülesandeid ja nad vastutavad ulatuslike alade eest ning […] neil napib aega, et kõre populatsioone süsteemselt kontrollida”.
45.
Selles osas ei vaidlusta Iirimaa tõsiseltvõetavalt komisjoni märkusi.
46.
Õigupoolest väidab Iirimaa üksnes seda, et tema ametnikkond on aktiivne ja kaitseb liike, sh kõresid tõhusalt, omades seega selle liigi kaitsmisel põhirolli. Lisaks tunnistab ta, et Iiri looduskaitsega tegelevate vahtide ja ametnike riiklik võrgustik teostab „passiivset järelevalvet”, kuid ta peab seda tõhusaks.
47.
Toimikust nähtub, (
19
) et Iirimaa piirdub kinnitusega, et need vahid ja ametnikud on teadlikud loomaliikide kaitsestaatusest ning nad märkavad kõiki teatud liigi kaitsetasemes toimuvaid märkimisväärseid muutusi.
48.
Nagu tõdesin eespool, on Euroopa Kohus otsustanud, et loodusdirektiivi IV lisas loetletud elupaikade ja liikide järelevalvekohustus on olulise tähtsusega selle direktiivi kasuliku mõju tagamise seisukohast. Leian, et käsiraamatus mainitud ajanappus annab tunnistust sellest, et nimetatud IV lisas loetletud elupaikade ja liikide järelevalvesse ja kontrolli kaasatud inimressursid ei ole loodusdirektiivi artikli 12 tähenduses range kaitse nõude täitmiseks piisavad. Minu hinnangul ei viita miski toimiku materjalides sellele, et teostatakse elupaikade ja liikide kaitsetaseme süsteemset ja alalist järelevalvet, ega ka sellele, et ametnike teostatava passiivse järelevalve käigus saadud andmeid kogutakse ja korraldatakse süsteemselt, et täita nõutud range kaitse nõuet.
49.
Seetõttu leian, et ka see argument on põhjendatud.
5. Viies argument
50.
Komisjon heidab Iirimaale ette, et ta ei ole süsteemselt teostanud uuringuid liikidele avaldatava mõju kohta enne ehitus- või lammutusprojektidele loa andmist. Komisjoni väitel võivad direktiivi 85/337/EMÜ (
20
) alusel algatatud keskkonnamõju hindamised (edaspidi „KMH”) olla kasulikud, kuna need juhivad pädevate ametiasutuste tähelepanu spetsiifilistele ohtudele, mis ähvardavad loodusdirektiivi IV lisasse kantud liikide puhke- ja paljunemispaiku. Komisjon väidab, et sellele vaatamata ei teostata mitte kõigi projektide puhul KMH–d.
51.
Lisaks sellele, isegi kui KMH–d on algatatud, nõuavad Iirimaa ametiasutused kinnisvaraarendajalt kaitsealuste liikide kohta teavet alles pärast projektile loa andmist ning see kahjustab KMH kui teabe kogumise vahendi võimalikku tõhusust.
52.
Näitena nimetab komisjon kolme projekti. Kõigepealt väidab ta, et hotelliga seotud kinnisvaraprojekti puhul Lough Rynni kinnistul teostati KMH, mis tõendas negatiivset mõju nahkhiirte populatsioonidele. Sellele vaatamata ei nõudnud Iiri ametiasutused enne loa andmist mingit täiendavat teavet ega viidanud ka kohustusele täita loodusdirektiivi artiklis 16 kehtestatud kohustusi. Seejärel nimetab komisjon Ennise ümbersõidu projekti, mille tagajärjel hävitati väike-sagarninade (
21
) peatuspaigad. Viimasena nimetab ta Corribi gaasiettevõtte projekti Broadhaveni lahte gaasijuhtme paigaldamiseks, millega häiriti vaalaliste puhke- ja paljunemispaiku selles piirkonnas.
53.
Lough Rynni projekti osas väidab Iirimaa, et Irish Planning Appeals Board (ehitusprojektide komisjon, edaspidi „Board”) võttis arvesse kõik eri osapoolte esitatud andmed ning jälgis selle projektiga seotud loa andmisel, et järgitakse loodusdirektiivi ja direktiivi 85/337/EMÜ.
54.
Lisaks leiab Iirimaa, et kohalik organ Leitrimi maakonna nõukogu on pädev uurima selle ala nahkhiirte populatsioonide üldise uuringu adekvaatsust, et teha selles küsimuses otsus ja sõlmida arendajaga kokkulepe kahjustuste leevendamiseks võetavate meetmete kohta. See uuring viiakse läbi enne projekti algust. Samuti väidab Iirimaa, et kõigi asjaga seotud klauslite erinõuete rikkumise korral võib kohalik ehitusjärelevalveamet probleemi lahendamiseks tegutseda omal algatusel.
55.
Toimiku materjalidest (
22
) nähtub, et Board kiitis nimetatud projekti 2002. aastal heaks, samas kui nahkhiirtele avaldatavat negatiivset mõju tõendanud uuring teostati alles 2004. aastal ja ehitustöid alustati 2003. aastal.
56.
Iirimaa ei vaidlusta 2004. aasta juunis kinnisvaraarendaja poolt esitatud üldise uuringu (
23
) tulemusi. Niisugune pärast loa andmist teostatud uuring näitab, et teatud hoonete renoveerimine ja teatud puude mahavõtmine toovad kaasa nende elupaikade kui puhke- ja paljunemispaikade täieliku kadumise. Samuti rõhutatakse, et inimese tekitatav müra ja valgus mõjutavad oluliselt neid nahkhiireliike.
57.
Leian, et Iiri ametiasutused ei võinud vastavalt loodusdirektiivi artikli 12 lõike 1 puntkile d Lough Rynni kinnisvaraprojekti — vähemalt ilma kehtiva erandita — heaks kiita. Kõnesoleval juhul on kindel, et nimetatud projekti puhul direktiivi artiklis 16 sätestatud erandit ei tehtud.
58.
Iirimaa ei vaidlusta tõsiseltvõetavalt seda väidet ning rõhutab üksnes, et kohalike ametiasutuste poolt läbi vaadatud üldine uuring oli kohane ning Board toimis nõuetekohaselt.
59.
Lisaks ilmneb toimiku materjalidest (
24
) Ennise ümbersõidu kohta, et selle projekti kohta teostati KMH, mis näitas, et selle ümbersõidu ehitamine hävitaks väike-sagarninade peatuspaigad. Komisjoni esitatud andmete põhjal, mida Iirimaa ei ole vaidlustanud, selgub, et Iiri ametiasutused tegid erandi alles 7. juulil 2004, st hulk aega pärast ehitusprojektile loa andmist. Miski ei viita sellele, et loa andmisel ajal oleksid Iiri ametiasutused pidanud vajalikuks taotleda nõuetekohast erandit.
60.
Sama kehtib ka Corribi gaasiettevõtte kohta Broadhaveni lahte gaasijuhtme ehitamise osas. Ei ole vaidlustatud asjaolu, et selles lahes esineb mitu vaalaliste liiki, mida loodusdirektiivi IV lisa kaitseb. Projekti teostamisel nähti ette lõhkeainete kasutamist. Iirimaa poolt 3. novembril 2003 komisjoni keskkonna peadirektoraadile saadetud kirjast (
25
) nähtub, et Marine Licence Vetting Committee (merekasutuslubade kontrolli komisjon) tuvastas müra negatiivse mõju vaalalistele, mis tuleneb nende lõhkeainete kasutamisest. Lõhkeaine tahtlik kasutamine loodusdirektiivi IV lisa alusel kaitstud liikidega asustatud aladel on vastuolus selle direktiivi artikli 12 lõike 1 punktiga b. Siiski nähtub 3. novembri 2003. aasta kirjast selgelt, et projekt kiideti heaks nimetatud direktiivi artikli 16 alusel erandit tegemata.
61.
Ennise ümbersõidu ja Corribi gaasiettevõtte projektide hindamised näitavad, et esineb kaitstud liikide paljunemis- või puhkepaikade häirimise vaieldamatu oht. Lisaks toetab seda hinnangut just asjaolu, et ühelt poolt pidasid Iiri merendusküsimustega tegelevad ametiasutused vajalikuks näha ette meetmed vaalalistele tekitatavate kahjustuste leevendamiseks ja sellega „mõju minimeerida”, ja teiselt poolt kohustas National Park and Wildlife Service (edaspidi „NPWS”) Ennise ümbersõidu projekti arendajat võtma tervet rida meetmeid, et säilitada nahkhiirte elupaik.
62.
Kõiki neid asjaolusid silmas pidades leian, et argument on põhjendatud osas, mis puudutab Lough Rynni, Ennise ümbersõidu ja Corribi gaasiettevõtte projekti.
6. Kuues argument
63.
Kuuenda argumendi osas leiab komisjon, et kui väike-sagarnina ja kõre kõrvale jätta, siis ei ole Iirimaa ametiasutustel vajalikku teavet teatavate loodusdirektiivi IV lisa punktis a loetletud liikide ning nende paljunemis- ja puhkepaikade kohta ega ka neid liike ähvardavate ohtude kohta.
64.
Esiteks heidab komisjon Iirimaale ette, et tal ei ole piisavalt teavet nahkhiireliikide kohta. Iirimaa poolt välja kuulutatud seire, mis hõlmas autoga kuue uuritud ala läbimist — car transect — on laadilt küllaltki piiratud ega võimalda nahkhiirte elupaiku tuvastada. Lisaks leiab komisjon, et Iirimaa argumendid, mille kohaselt saab esiteks tänu sellele programmile „õigeaegselt” olulisi andmeid populatsioonimuutuste kohta ja teiseks „võib” kogutud andmete koondamine praegusest hetkest kuni 2005. aasta lõpuni edeneda, ei taga kindlalt, et Iirimaa loob kohase range kaitse süsteemi, mis oleks praegusest pilootprogrammist ulatuslikum. Sobiva järelevalvesüsteemi loomise kohta ei ole ühtegi täpset kuupäeva antud.
65.
Teiseks märgib komisjon, et uuring, mis kinnitas saarmate olemasolu Iirimaa territooriumil, pärineb loodusdirektiivi jõustumisele eelnevast ajast. Tema arvates ei ole seetõttu võimalik asuda seisukohale, et saarma puhke- ja paljunemispaikade kohta teostatakse praegu kohast üldist seiret. Pelgast teadaandest, mille kohaselt 2004. aastal algatatud uuringu aruanne esitatakse 2005. aasta lõpus, ei piisa, et kindlalt tuvastada, et luuakse sobiv süsteem ja järelevalveprogramm.
66.
Kolmandaks leiab komisjon Kerry nälkja osas, et Iirimaa ei ole tõendanud, et ta on loonud teabe kogumise süsteemi, mis oleks igast aspektist võrreldav süsteemiga, mis on loodud kõre kohta. Iiri ametiasutuste teostatav passiivne järelevalve ja selgrootute spetsialistist bioloogi palkamine ei taga mingil moel, et Kerry nälkja esinemis-, paljunemis- või puhkepaikade ja teda ohustavate tegurite kohta laekuks regulaarselt järjekindlaid ja süstematiseeritud seireandmeid.
67.
Viimasena heidab komisjon Iirimaale ette, et ta ei ole sisse seadnud kohast ja alalist üldist järelevalveprogrammi vaalaliste kohta, mis võimaldaks luua selle liigi range kaitse süsteemi. Komisjon tunnustab aktiivset järelevalveprogrammi ja Iiri rannikul vabatahtlike poolt vaalaliste registreerimise programmi, kuid leiab, et neid programme ei saa käsitada üldise järelevalve programmina.
68.
Kuigi komisjon tunnustab NPWS–I rahalist toetust väikeste vaalaliste järelevalve projektile Galway lahes ja tema osalemist vaalaliste järelevalves Roaring Wateri lahes, väidab ta, et selliseid ajutisi projekte ja programme ei saa käsitada üldise järelevalve süsteemina, kuna need on geograafiliselt piiratud ja nende pikaajaline eksisteerimine ei ole tagatud.
69.
Lisaks väidab komisjon, et 2005. aastal teostatud uuring näitab, et teadmised Iiri vetes esinevate vaalaliste kohta on lünklikud, kuigi Iirimaa tegevus on vaalaliste jaoks eriti oluline, arvestades selle liikmesriigi territoriaalvete ja rannikuvete ulatuslikkust ning neis esinevate liikide arvukust. Komisjon lisab, et NPWS–i ressursid on merekeskkonna kaitse osas eriti piiratud. Wildlife rangers’itel (NPWS–i personal) on põhiliselt maismaal teostavad ülesanded ning neil ei ole või on väga vähe varustust ja kogemusi, mis on meresõiduks vajalik.
70.
Kuuenda argumendi osas tunnistab Iirimaa, et nahkhiirte järelevalve pilootprojekt ei asenda põhjalikumat jälgimistööd. Siiski leiab ta, et car transect’i programm annab piisavalt täielikke andmeid teatud nahkhiireliikide esinemise ja leviku kohta ning et seda programmi on võimalik veel paremaks muuta. Iirimaa lisab, et nimetatud programm on läbinud pilootprogrammi etapi ning kestab nüüd juba kolmandat aastat ning see annab õigeaegselt olulist teavet populatsioonimuutuste kohta.
71.
Lisaks on Iirimaa jõudnud kokkuleppele Bat Conservation Ireland’iga, et laiendada andmebaasi asurkondade kohta. Plaanis on sõlmida leping, et 2006. aasta lõpuks luua andmebaas, mis koondaks teadaolevad andmed nahkhiirte asurkondade kohta. Lisaks väidab Iirimaa, et 2005. aasta lõpuks peaks valmima aruanne, mis sisaldab eksperdi soovitusi järelevalvenõuete ja nahkhiirte kaitsemeetmete kohta.
72.
Saarma osas kinnitab Iirimaa, et 2005. aasta lõpuks valmib uuring selle liigi kohta ja selle uuringu tulemusena koostatav aruanne peaks valmima 2006. aasta alguseks. Nimetatud uuring ei ole esimene, vaid on järg kahele eelnevale uuringule, mis teostati aastatel 1980–1981 ja 1990–1991. Lisaks võimaldab saarmate raadio teel jälgimine uurida detailselt nende puhkealasid, samuti nende päevast käitumist, populatsioonisisest suhtlust ja rännet. Iirimaa väidab ka, et kui peaks ilmnema liigi arvukuse kahanemine, algatab ta uued uuringud kahanemise laadi väljaselgitamiseks ja vajalike meetmete võtmiseks.
73.
Ka väidab Iirimaa, et üks bioloogia ekspert tegeleb Kerry nälkja kohta tegevuskava koostamisega. Selle tegevuskava koostamine on juba lõppjärgus ja tegevuskava kinnitab, et liik on selle teadaolevates elupaikades jätkuvalt elujõuline. Iirimaa loodab, et nimetatud tegevuskava, mis sisaldab ka soovitusi järelevalve programmi kohta, avaldatakse 2006. aastal.
74.
Tuletan veel kord meelde, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb liikmesriigi kohustuste rikkumise esinemist hinnata liikmesriigile põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõppemisel esineva olukorra alusel. Kõnesoleval juhul möödus see tähtaeg 11. septembril 2003.
75.
Tuleb märkida, et nimetatud tähtaja lõpuks ei olnud konkreetseid teabemeetmeid saarma, Kerry nälkja ja nahkhiireliikide rangeks kaitseks veel vastu võetud.
76.
Järgmiseks — eespool viidatud kohtuotsusest komisjon vs. Ühendkuningriik tuleneb, et liikide järelevalve peab olema süsteemne ja alaline. (
26
) Seetõttu ei pea ma rahuldavaks Iirimaa argumenti, mille kohaselt aastatel 1980–1981 ja 1990–1991 teostatud uuringud saarma kohta tõendavad, et nimetatud liikmesriik teostab selle liigi suhtes järelevalvet. Õigupoolest ilmneb, et ajavahemikul 1991–2005 ei ole selle liigi suhtes toimunud ühtegi süsteemset ja alalist uuringut. Lisaks sellele ei vasta uute uuringute algatamine juhul, kui on tuvastatud saarma populatsiooni kahanemine, loodusdirektiivi artikli 12 lõike 1 nõuetele. Range kaitse süsteem kõnealuse artikli 12 tähenduses tähendab seda, et vastu tuleb võtta ennetavaid meetmeid. (
27
) Sellest tuleneb, et liikmesriikide võetud meetmed peavad kaitstavate liikide arvukuse kahanemist ennetama, mitte sekkuma siis, kui kahanemine on juba tuvastatud.
77.
Vaalaliste osas nimetas Iirimaa mitmeid järelevalveprogramme Iirimaa rannikul. Samuti väidab ta, et kuivõrd 6. aprilli 2005. aasta aruanne loodusdirektiivi tõlgendamise kohta seoses liikide range kaitsega näitab, et vastav ühenduse poliitika on alles väljakujunemise etapis, siis on olemasolevad meetmed piisavad ja vastavad selle direktiivi nõuetele. (
28
)
78.
Lisaks sellele väidab Iirimaa, et alates määruse (EÜ) nr 812/2004 (
29
) jõustumisest kogub ta andmeid vaalaliste juhusliku püügi kohta teatud hulga kalandustegevuse käigus ning ta esitab need andmed iga-aastases aruandes, mis koostatakse 1. juuniks 2006. Iirimaa tõstab esile ka asjaolu, et Bord Iascaigh Mhara (Iiri merekalapüügi nõukogu) osaleb üleeuroopalises projektis, mis algas 2004. aasta märtsis ja mille eesmärk on vähendada vaalaliste juhuslikku püüki.
79.
Samuti tugineb ta otsusele asutada rahvuslik bioloogiliste andmete kogu ja National Biological Records Centre, mis on planeeritud arhiivina, kus on uurijate ja liikide leviala kohta teavet soovivate isikute käsutuses vastavad andmebaasid.
80.
Et tõendada liikide ranget kaitset loodusdirektiivi artikli 12 lõike 1 tähenduses, tugineb Iirimaa Shannoni suudmes, Roaring Wateri lahes ja Blasketi saarte piirkonnas käimasolevale registreerimise programmile, samuti väikeste vaalaliste jälgimise projektile Galway lahes ja Roaring Wateri lahes. Samuti tugineb Iirimaa Coastal & Marine Resources Centre’i poolt aastatel 1999–2001 teostatud uuringule. (
30
)
81.
1991. aastal kuulutas Iirimaa Iiri veed vaalade ja delfiinide kaitsealaks. Coastal & Marine Resources Centre’i läbi viidud uuring näitab, et Iiri vetes on 21 vaalaliste liiki, sh sellised haruldased ja ohustatud liigid nagu sinivaal. See uuring toob esile vaalalisi ähvardavad ohud, eelkõige inimtegevusest tingitud seismilise aktiivsuse.
82.
Nimetatud uuringust selgub, et tuleks teostada uurimistöid ja analüüse eelkõige selleks, et ühendada vaalaliste kohta käivad andmed kalanduse andmetega ning muude füüsiliste ja okeanograafiliste parameetritega, et Iiri ametiasutused saaksid välja töötada tõhusama haldusvahendi.
83.
Lisaks toob Irish Whale and Dolphin Groupi poolt 2005. aasta teostatud uuring esile lünki teadmistes osas, mis puudutab vaalalisi Iiri majandusvööndis, ning rõhutab tungivat vajadust koguda täpsemaid andmeid vaalaliste leviala ja arvukuse kohta Iiri vetes eelkõige selleks, et täita loodusdirektiivi nõudeid. (
31
)
84.
Neid asjaolusid silmas pidades ei saa nõustuda Iirimaa argumentatsiooniga, mille kohaselt eespool nimetatud tegevus ja uuringud tõendavad, et Iirimaa jälgib ja kaitseb vaalaliste liike, kes on pikka aega tema territoriaalvetes. Õigupoolest on selgelt näha, et vaalaliste järelevalve programmid on ajutised programmid, mis piirduvad teatud geograafiliste aladega. Iirimaa ei ole tõendanud, et vaalaliste suhtes rakendatakse üldist, süsteemset ja alalist järelevalveprogrammi.
85.
Peale selle ei saa nõustuda Iirimaa argumendiga, mille kohaselt loodusdirektiivi jätkuv tõlgendamine seoses liikide range kaitsega (
32
) näitab, et vastav ühenduse poliitika on alles väljakujunemise etapis ning õigustab seetõttu tema tegevusetust.
86.
Õigupoolest on juhenddokumendi eesmärk, nagu nimigi ütleb, pakkuda liikmesriikidele juhiseid oma õigusnormide kohaldamisel. Mingil juhul ei sea see dokument kahtluse alla loodusdirektiivi artikli 12 lõikes 1 sätestatud kohustuse ulatust, mis kehtib alates 1994. aastast.
87.
Sellest tulenevalt leian, et ka kuues argument on põhjendatud.
7. Seitsmes argument
88.
Komisjon leiab, et Iirimaa ei ole tõendanud, et ta on võtnud kasutusele kohase strateegia, reageerimaks nahkhiirte paljunemis- ja puhkepaiku ähvardavatele ohtudele. Õigupoolest heidab komisjon Iirimaale ette, et ta ei ole teostanud hindamisi selliste projektide suhtes, mille kohta üldjuhul KMH–d teostama ei pea. Komisjon väidab, et metsahooldus ning ümberehitus- ja lammutustööd kujutavad endast ohtu nahkhiirte elupaikadele.
89.
Tuleb meelde tuletada, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt on EÜ artikli 226 alusel algatatud liikmesriigi kohustuste rikkumise asjades komisjon kohustatud tõendama, et väidetav liikmesriigi kohustuste rikkumine on aset leidnud, ilma et ta seejuures toetuks lihtsalt oletustele. (
33
)
90.
Nii on kõnealuses kohtuasjas komisjon kohustatud esitama tõendid selle kohta, et Iirimaa praktika selliste väikeste projektide puhul, nagu metsahooldus või ümberehitustööd, mille kohta ei ole vaja KMH–d teostada, kahjustab loodusdirektiivi IV lisas loetletud liikide range kaitse süsteemi.
91.
Oma seisukoha toetuseks esitab komisjon üksnes väiteid, lisamata ühtegi tõendit. (
34
) Ta väidab muu hulgas, et „kui [tal] on õiged andmed, siis paljud kohalikud omavalitsused ei ole kunagi enne sildade renoveerimist teostanud nahkhiirte kohta uuringuid”. Selle väite toetuseks ei ole ühtegi tõendit, nagu täpsed ja üksikasjalikud näited sellistel asjaoludel teostatud tööde kohta.
92.
Seetõttu leian, et seitsmes argument ei ole põhjendatud.
93.
Kõikidest neist asjaoludest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku tuvastada, et kuna Iirimaa ei ole võtnud vastu erimeetmeid, et rakendada tõhusalt loodusdirektiivi artikli 12 lõikes 1 nõutud range kaitse süsteemi, siis on ta rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi.
B. Kolmas väide
94.
Komisjon tugineb Iirimaa õigusaktides sätestatud erandite tegemise paralleelsele korrale, mis on vastuolus loodusdirektiivi artiklitega 12 ja 16. See paralleelne kord tuleneb 1976. aasta Wildlife Act’i artikli 23 lõikest 7 ja artiklist 42.
95.
Pidades silmas Iirimaa poolt kostja vastuses antud vastust, loobus komisjon argumendist, mis puudutas 1976. aasta Wildlife Act’i artiklit 42.
96.
Kõigepealt märgib komisjon, et Iirimaa võttis loodusdirektiivi artikli 12 lõike 1 punkti d üle 1997. aasta European Communities (Natural Habitats) Regulations’i punktis 23 ning sama direktiivi artikli 16 sama 1997. aasta European Communities (Natural Habitats) Regulations’i punktis 25 ja seda nimetatud artikliga 16 väga sarnases sõnastuses.
97.
Siiski märgib komisjon, et 1976. aasta Wildlife Act’i artikli 23 lõike 7 punktid a, b ja c kehtestavad erandid, mis on kohaldatavad praegu ja mis ei ole kooskõlas loodusdirektiivi artikli 12 lõike 1 punkti d nõuetega, kusjuures täidetud ei ole selle direktiivi artikli 16 nõudeid. Tuletan ka meelde, et 1976. aasta Wildlife Act’i on muudetud 2000. aastal — seega pärast nimetatud direktiivi ülevõtvate õigusnormide jõustumist.
98.
1976. aasta Wildlife Act’i artikli 23 lõike 7 punktide a, b ja c kohaselt ei ole tegu rikkumisega, kui põllumajanduse, kalanduse, vesiviljeluse, metsamajanduse või turba kaevandamise valdkonnas tegutsev isik ettevaatamatusest vigastab või surmab kaitsealuse loomaliigi või kahjustab või hävitab nimetatud tegevuste käigus sellise looma paljunemispaiga või ettevaatamatusest surmab või vigastab sellist looma või kahjustab või hävitab sellise looma paljunemis- või puhkepaiga tee ehitamise, arheoloogiliste tööde, ehitustööde või tsiviilehitustööde, samuti ehitamise või muude tööde või tegevuste teostamisel, mis võivad olla ette nähtud.
99.
Kuigi Iirimaa muutis oma seadust ja lisas 1976. aasta Wildlife Act’i artiklisse 23 lõike 8, kõrvaldades seega kollisiooni selle artikli ja 1997. aasta European Communities (Natural Habitats) Regulations’i punkti 25 vahel, jääb komisjon siiski oma väite juurde, kuna Iirimaa võttis 2005. aasta European Communities (Natural Habitats) Regulations’i punkti 3 – millega uus lõige lisati — vastu ja teavitas sellest pärast põhjendatud arvamuses määratud tähtaja möödumist.
100.
Komisjon väidab, et enne 2005. aasta European Communities (Natural Habitats) Regulations’i jõustumist kuulusid 1976. aasta Wildlife Act’i artikli 23 lõikes 7 ette nähtud erandid kohaldamisele liikide suhtes, mis on loetletud loodusdirektiivi IV lisa punktis a. Seega tugines Iirimaa erandite tegemiseks sellele artiklile.
101.
Komisjoni sõnul jääb mulje, et 1997. aasta European Communities (Natural Habitats) Regulations’i punktis 25 sisalduvaid erandeid kehtestavaid sätteid ei ole selliste suurte projektide nagu Corribi gaasijuhtme või Lough Rynni projekti puhul kunagi kasutatud. Komisjon märgib samuti, et loodusdirektiivi artikli 16 alusel tehtud erandeid käsitlevas aruandes puuduvad kehtivad erandid, mis vastaksid 1976. aasta Wildlife Act’i artikli 23 lõikega 7 hõlmatud juhtumitele.
102.
Peale selle leiab komisjon, et sellise erandite tegemise paralleelse korra samaaegne olemasolu tekitab lubamatult segadust ja õiguslikke kahtlusi, olles vastuolus õiguskindluse põhimõttega.
103.
Iirimaa leiab, et komisjon on 1976. aasta Wildlife Act’i artikli 23 lõike 7 toimet valesti mõistnud. Iirimaa väitel puudutavad selle artikli sätted üksnes olukorda, kus on tegemist sama seaduse artikli 23 lõike 5 alusel algatatud menetlusega, mitte 1997. aasta European Communities (Natural Habitats) Regulations’i kohaldamisega. Igasuguse ebamäärasuse kõrvaldamiseks on Iirimaa teinud sellesse seadusesse vajalikud muudatused eesmärgiga piiritleda täpselt 1976. aasta Wildlife Act’i artikli 23 lõikes 7 sätestatud kord ja 1997. aasta European Communities (Natural Habitats) Regulations’i punktide 23 ja 25 sätted. 1976. aasta Wildlife Act’i artikli 23 lõige 8 näeb sõnaselgelt ette, et lõikes 7 sätestatud erandid ei kuulu kohaldamisele loodusdirektiivi IV lisa punktis a loetletud liikide suhtes.
104.
Tuleb veel kord meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb liikmesriigi kohustuste rikkumise olemasolu hinnata põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõppemisel liikmesriigis esineva olukorra alusel ning hiljem aset leidnud muutusi Euroopa Kohus arvestada ei saa. (
35
) Antud juhul tegi Iirimaa vastava muudatuse 2005. aastal, s.o pärast põhjendatud arvamuses antud tähtaja möödumist. Seega ei saa nimetatud muudatust arvesse võtta.
105.
Tuleb tõdeda, et 1976. aasta Wildlife Act’i artikli 23 lõike 7 punktid b ja c ei sätesta rikkumistena teatavat looduslike liikide paljunemispaikade häirimist või hävitamist tahtlikult või ettevaatamatuse tõttu ning looduslike liikide paljunemis- või puhkepaikade hävitamist või kahjustamist ettevaatamatuse tõttu. Loodusdirektiivi artikli 12 lõike 1 punkti d kohaselt on nimetatud direktiivi IV lisas loetletud liikide suhtes keelatud nii tahtlikud kui ettevaatamatusest põhjustatud teod. (
36
)
106.
Iirimaa esitatud aruandest loodusdirektiivi artikli 16 alusel tehtud erandite kohta selgub, et Iiri ametiasutused tuginesid nahkhiireliikide, kõre ning teatud delfiini- ja vaalaliikide rangest kaitsest erandi tegemisel 1976. aasta Wildlife Act’i artiklile 23. (
37
)
107.
Seetõttu ei saa nõustuda Iirimaa argumendiga, mille kohaselt puudutab 1976. aasta Wildlife Act’i artikli 23 lõige 7 üksnes olukorda, kus on tegemist sama seaduse artikli 23 lõike 5 alusel algatatud menetlusega. Tuleb tõdeda, et on olemas 2000. aastal vastu võetud erandite tegemise paralleelne kord, mis on vastuolus loodusdirektiivi artiklitega 12 ja 16.
108.
Kõikidest eeltoodud kaalutlustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku tuvastada, et kuna Iirimaa jättis jõusse Iiri õigusaktide sätted, mis on vastuolus loodusdirektiivi artikli 12 lõike 1 punktiga d ja artikliga 16, siis on ta rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi.
109.
Kuna väited on tunnistatud põhjendatuks, tuleb kohtukulud komisjoni taotluse ja kodukorra artikli 69 lõike 2 esimese lõigu alusel välja mõista Iirimaalt.
V. Ettepanek
110.
Eeltoodud kaalutlustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku:
1)
tuvastada, et kuna Iirimaa ei ole võtnud vastu erimeetmeid, et rakendada tõhusalt nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta artikli 12 lõikes 1 nõutud range kaitse süsteemi, kui välja arvata nahkkilpkonna ja kõret puudutavad meetmed ning nahkhiiri ähvardavate ohtude vastu võetud meetmed, ning
kuna Iirimaa jättis jõusse Iiri õigusaktide sätted, mis on vastuolus direktiivi 92/43 artikli 12 lõike 1 punktiga d ja artikliga 16, siis on ta rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi;
2)
mõista kohtukulud välja Iirimaalt.
(
1
)	Algkeel: prantsuse.
(
2
)	Nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiiv 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (EÜT L 206, lk 7 ; ELT eriväljaanne 15/02, lk 102; edaspidi „loodusdirektiiv”).
(
3
)	Vt loodusdirektiivi põhjendused 3 ja 4.
(
4
)	Nahkkilpkonn on umbes 1,50 m pikk ja kaalub 300–400 kg ning on seega kõige suurem merikilpkonn. Erinevalt teistest kilpkonnadest ei ole tal kilpi, vaid selle asemel on seitsmeks pikaks voldiks jagunev pseudokilp, mis on moodustunud rasvakihist ja mis võimaldab tal taluda 5°C külma vett.
(
5
)	Kõre ehk juttselg-kärnkonn (Bufo calamita) on Põhja-Euroopa liivadüünide piirkondadest pärinev kärnkonn. Täiskasvanud isend on 60–70 mm pikkune. Harilikust kärnkonnast eristab teda kollane jutt selgroo kohal, mis ulatub pealaeni.
(
6
)	Kerry nälkjas (Geomalacus maculosus) on tuntud kui ainus nälkjas, kes on suuteline kokku keerduma, moodustades kera. Ta toitub peamiselt samblikust, mida ta leiab kividelt ja puutüvedelt.
(
7
)	Killarney Fern (Trichomanes speciosum) on mitmeaastane sõnajalg, millel on igihaljad kolmnurksed lehed, mis on 10–30 cm pikkused, tumerohelised, õhukesed, läbipaistvad ja mis jaotuvad peenteks sulgjateks lehekesteks. See möödunud sajandil küllaltki levinud liik on praegu väljasuremisohus.
(
8
)	Vt eelkõige 9. aprilli 1987. aasta otsus kohtuasjas 363/85: komisjon vs. Itaalia (EKL 1987, lk 1733, punkt 7); 30. mai 1991. aasta otsus kohtuasjas C-361/88: komisjon vs. Saksamaa (EKL 1991, lk I-2567, punkt 15) ja 20. oktoobri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-6/04: komisjon vs. Ühendkuningriik (EKL 2005, lk I-9017, punkt 21).
(
9
)	26. juuni 2003. aasta otsus kohtuasjas C-233/00: komisjon vs. Prantsusmaa (EKL 2003, lk I-6625, punkt 77).
(
10
)	Vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Ühendkuningriik (punkt 25) ja 10. jaanuari 2006. aasta otsus kohtuasjas C-98/03: komisjon vs. Saksamaa (EKL 2006, lk I-53, punkt 59).
(
11
)	Vt eespool viidatud kohtuotsused komisjon vs. Ühendkuningriik (punkt 26) ja 10. jaanuari 2006. aasta kohtuotsus komisjon vs. Saksamaa (punkt 60).
(
12
)	30. jaanuari 2002. aasta otsus kohtuasjas C-103/00: komisjon vs. Kreeka (EKL 2002, lk I-1147, punktid 34–39).
(
13
)	16. märtsi 2006. aasta otsus kohtuasjas C-518/04: komisjon vs. Kreeka (kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 16).
(
14
)	Vt loodusdirektiivi põhjendus 15.
(
15
)	Kohtuotsus komisjon vs. Ühendkuningriik, punkt 65.
(
16
)	Vt kostja vastuse punktid 13 ja 14.
(
17
)	27. novembri 1990. aasta otsus kohtuasjas C-200/88: komisjon vs. Kreeka (EKL 1990, lk I-4299, punkt 13) ja 19. juuni 2003. aasta otsus kohtuasjas C-161/02: komisjon vs. Prantsusmaa (EKL 2003, lk I-6567, punkt 6).
(
18
)	Vt hagiavalduse punkt 53.
(
19
)	Vt eelkõige kostja vastuse punktid 16 ja 23.
(
20
)	Nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiiv teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (EÜT L 175, lk 40; ELT eriväljaanne 15/01, lk 248).
(
21
)	Väike-sagarnina on Euroopa ja Aasia nahkhiir. Ta on hapra välimusega ning teda eristab hobuseraua kujuline nina. Ta on 3,7–4,5 cm pikkune ja ta tiibade siruulatus on kuni 29,4 cm.
(
22
)	Vt eelkõige hagiavalduse lisad 6 ja 7.
(
23
)	Vt hagiavalduse lisa 7.
(
24
)	Vt hagiavalduse lisa 10.
(
25
)	Vt kostja vastuse lisa D-8.
(
26
)	Kohtuotsuse komisjon vs. Ühendkuningriik, punkt 68.
(
27
)	Vt eespool viidatud 16. märtsi 2006. aasta kohtuotsus komisjon vs. Kreeka, punkt 16.
(
28
)	Elupaikade komitee poolt koostatud ekspertgrupi aruanne, millega soovitakse toetada liikmesriikide algatusi loodusdirektiivi artikli 12 küsimuses, täpsemalt puhke- ja paljunemispaikade kaitse osas.
(
29
)	Nõukogu 26. aprilli 2004. aasta määrus, millega sätestatakse meetmed vaalaliste juhusliku püügi kohta püügipiirkondades ja muudetakse määrust (EÜ) nr 88/98 (ELT L 150, lk 12; ELT eriväljaanne 04/07, lk 91).
(
30
)	Vt kostja vastuse lisa D-5.
(
31
)	Vt repliigi lisa.
(
32
)	Vt käesoleva ettepaneku punkt 77.
(
33
)	Vt eelkõige 25. mai 1982. aasta otsus kohtuasjas 96/81: komisjon vs. Madalmaad (EKL 1982, lk 1791, punkt 6) ja 18. mai 2006. aasta otsus kohtuasjas C-221/04: komisjon vs. Hispaania (EKL 2006, lk I-4515, punkt 59).
(
34
)	Vt hagiavalduse punkt 62 ja repliigi punkt 35.
(
35
)	17. jaanuari 2002. aasta otsus kohtuasjas C-394/00: komisjon vs. Iirimaa (EKL 2002, lk I-581, punkt 12) ja 20. juuni 2002. aasta otsus kohtuasjas C-299/01: komisjon vs. Luksemburg (EKL 2002, lk I-5899, punkt 11).
(
36
)	Eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. Ühendkuningriik, punktid 73–79.
(
37
)	Vt hagiavalduse lisa 8.