62023CJ0620
EUROOPA KOHTU OTSUS (kaheksas koda)
6. märts 2025 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Euroopa Liidu omavahendid – Liidu finantshuvide kaitse – Määrus (EL) nr 1299/2013 – Erisätted, mis käsitlevad Euroopa Regionaalarengu Fondist toetuse andmist Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgil – Artikkel 27 – Eeskirjade eiramise tagajärjel makstud summade tagasinõudmine juhtivalt toetusesaajalt – Rakendusmäärus (EL) nr 447/2014 – Ühinemiseelse abi rahastamisvahend (IPA II) – Rakendamise erieeskirjad – Artiklid 40 ja 46 – Finantskorrektsioon eeskirjade eiramise korral – Muule toetusesaajale kui juhtiv toetusesaaja tehtud finantskorrektsiooni otsus – Juhtiva toetusesaaja õigus osaleda selle otsusega seotud haldus- ja kohtumenetlustes – Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklid 41 ja 47
Kohtuasjas C‑620/23,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Administrativen sad Sofia‑oblasti (Sofia oblasti halduskohus, Bulgaaria) 21. septembri 2023. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 6. oktoobril 2023, menetluses
„NOV ZHIVOT 1919“ NCh
versus
Rakovoditel na Upravlyavashtia organ na programata za transgranichno satrudnichestvo INTERREG-IPP,
EUROOPA KOHUS (kaheksas koda),
koosseisus: üheksanda koja president N. Jääskinen kaheksanda koja presidendi ülesannetes, kohtunikud M. Gavalec (ettekandja) ja J. Passer,
kohtujurist: T. Ćapeta,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Euroopa Komisjon, esindajad: D. Drambozova, C. Ehrbar ja J. Hradil,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada komisjoni 2. mai 2014. aasta rakendusmääruse (EL) nr 447/2014, milles käsitletakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 231/2014 (millega luuakse ühinemiseelse abi rahastamisvahend (IPA II)) rakendamise erieeskirju (ELT 2014, L 132, lk 32), artiklit 40 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikleid 41 ja 47.
2
Taotlus on esitatud „NOV ZHIVOT 1919“ ja Rakovoditel na Upravlyavashtia organ na programata za transgranichno satrudnichestvo INTERREG‑IPP (piiriülese koostöö programmi INTERREG IPA korraldusasutuse juht, Bulgaaria) (edaspidi „korraldusasutus“) vahelises kohtuvaidluses otsuse üle, millega see asutus määras finantskorrektsiooni eeskirjade eiramise tõttu, mis tuvastati Euroopa Liidu vahenditest rahastatava projekti rakendamisel.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Määrus (EL) nr 1299/2013
3
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1299/2013 erisätete kohta, mis käsitlevad Euroopa Regionaalarengu Fondist toetuse andmist Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgil (ELT 2013, L 347, lk 259), artiklis 27 „Eelarvelised kohustused, maksed ja tagasinõuded“ on ette nähtud:
„[…]
2.   Korraldusasutus kannab hoolt selle eest, et eeskirjade rikkumise korral maksab juhtiv või ainuke toetusesaaja makstud summa tagasi. Toetusesaajad maksavad kõik alusetult tehtud maksed juhtivale toetusesaajale tagasi.
3.   Kui juhtiv toetusesaaja ei suuda teistelt toetusesaajatelt või korraldusasutus ei suuda juhtivalt või ainukeselt toetusesaajalt tagasinõutud summasid kätte saada, hüvitab sellele toetusesaajale alusetult makstud summa liikmesriik või kolmas riik, kelle territooriumil asjaomane toetusesaaja asub või kus asjaomane [Euroopa territoriaalse koostöö rühmitus] on registreeritud. Korraldusasutus vastutab nimetatud summade liidu üldeelarvesse tagasimaksmise eest vastavalt koostööprogrammis sätestatud vastutuse jagunemisele osalevate liikmesriikide vahel.“
Määrus (EL) nr 1303/2013
4
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT 2013, L 347, lk 320, ja parandus ELT 2016, L 200, lk 140), põhjenduses 65 on märgitud:
„Liikmesriigid peaksid kehtestama piisavad meetmed, et tagada oma juhtimis- ja kontrollisüsteemide nõuetekohane struktuur ja toimimine, et need pakuksid kindlust Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide õiguspärase ja nõuetekohase kasutamise osas. […]“.
5
Määruse artikli 2 punktis 36 on ette nähtud:
„Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
36)
„eeskirjade eiramine“ – liidu õiguse või selle kohaldamisega seotud liikmesriigi õiguse rikkumine, mis tuleneb Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide rakendamisega seotud ettevõtja tegevusest või tegevusetusest, mis on mõjutanud või oleks võinud kahjustavalt mõjutada liidu eelarvet põhjendamata kuluartikli liidu eelarvest debiteerimise tõttu“.
6
Määruse artiklis 143 Liikmesriikide tehtavad finantskorrektsioonid“ on märgitud:
„1.   Eeskirjade eiramise uurimine ja nõutavate finantskorrektsioonide ning tagasinõudmiste tegemine on esmajoones liikmesriikide ülesanne. Süstemaatilise eeskirjade eiramise korral laiendab liikmesriik uurimist, et see hõlmaks kõiki tegevusi, mida eeskirjade eiramine võib mõjutada.
2.   Liikmesriigid teevad tegevustes või rakenduskavades avastatud üksiku või süstemaatilise eeskirjade eiramisega seoses nõutavad finantskorrektsioonid. Finantskorrektsioonid seisnevad avaliku sektori toetuse täielikus või osalises tühistamises tegevusele või rakenduskavale. Liikmesriigid võtavad arvesse eeskirjade eiramise olemust ja keerukust ning fondidele või EMKFile tekitatud rahalist kahju ja kohaldavad proportsionaalseid korrektsioone. Finantskorrektsioonid kirjendatakse selle aruandeaasta raamatupidamise aastaaruannetesse, mille jooksul tühistamine otsustatakse.
[…]“.
Rakendusmäärus nr 447/2014
7
Rakendusmääruse nr 447/2014 artiklis 6 „Rahastamisotsused ja rahastamislepingud“ on sätestatud:
„[…]
3.   Rahastamislepingutes tuleb muu hulgas kirjeldada [ühinemiseelse abi rahastamisvahendi (IPA II)] abi haldamise tingimusi, sealhulgas rakendamise kohaldamise meetodid, abi osatähtsus, rakendamise tähtajad ning kulude rahastamiskõlblikkuse eeskirjad. […]
4.   VI jaotise II peatükis viidatud piiriülese koostöö programmide rahastamislepingud võib allkirjastada ka liikmesriik, kus asub asjaomase programmi korraldusasutus. […]“.
8
Rakendusmääruse VI jaotis „Piiriülene koostöö“ sisaldab II peatükki „Piiriülene koostöö liikmesriikide ja IPA II abisaajariikide vahel“, millesse kuulub rakendusmääruse artikkel 33, mis on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Kui tegemist on käesoleva peatüki kohases piiriülese koostöö programmis osaleva(te) liikmesriigiga/‑riikidega, eelkõige liikmesriigiga, kus asub korraldusasutus, kohaldatakse määruses [nr 1303/2013] ning määruses [nr 1299/2013] sätestatud Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgi suhtes kohaldatavaid eeskirju, nagu on sätestatud käesolevas peatükis. Kui neis eeskirjades viidatakse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondile, nagu on määratletud määruse [nr 1303/2013] artiklis 1, siis loetakse ka IPA II abi käesoleva peatüki mõistes hõlmatuks.
2.   Kui tegemist on käesoleva peatüki kohases piiriülese koostöö programmis osalevate IPA II abisaajariikidega, siis kohaldatakse Euroopa territoriaalse koostöö suhtes kohaldatavaid eeskirju, nagu on sätestatud käesolevas peatükis, seadmata sealjuures kahtluse alla asjaomases rahastamislepingus kehtestatud põhjendatud erandeid.“
9
Rakendusmääruse artiklis 40 „Abisaajad“ on ette nähtud:
„1.   Kui piiriülese koostöö programmi tegevuse puhul on kaks või enam abisaajat, siis peavad kõik abisaajad nimetama ühe neist juhtivaks abisaajaks.
2.   Juhtiv abisaaja täidab järgmisi ülesandeid:
a)
kehtestab teiste abisaajatega lepingu vormis korra, mis hõlmab muu hulgas sätteid, mis tagavad tegevusele eraldatud rahaliste vahendite usaldusväärse finantsjuhtimise, kaasa arvatud alusetult makstud summade tagasinõudmise kord;
b)
vastutab kogu tegevuse rakendamise eest;
c)
tagab, et kõigi abisaajate esitatud kulud on seotud tegevuse rakendamisega ja vastavad kõigi abisaajate vahel kokku lepitud tegevusele ning on kooskõlas korraldusasutuse esitatud dokumendiga, nagu on sätestatud lõikes 6;
d)
tagab kõigi teiste abisaajate esitatud kulude vastutava(te) töötaja(te) poolse kontrollimise, kui seda kontrolli ei ole teinud korraldusasutus kooskõlas määruse [nr 1299/2013] artikli 23 lõikega 1.
3.   Kui lõike 2 punktis a osutatud kord ei näe ette muud, tagab juhtiv abisaaja, et teised abisaajad saavad avaliku sektori toetuse summa kätte võimalikult kiiresti ja täies mahus. Midagi ei tohi maha arvata ega kinni hoida ning nõuda ei tohi ei eri- ega muid samaväärse toimega makse, mis võiksid vähendada teiste abisaajate summasid.
4.   Juhtivad või ainsad abisaajad asuvad osalejariigis.
5.   Olenemata käesoleva määruse artikli 39 lõikest 2, võib kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu [5. juuli 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1082/2006 Euroopa territoriaalse koostöö rühmituse (ETKR) kohta (ELT 2006, L 210, lk 19)] loodud Euroopa territoriaalse koostöö rühmitus või muu ühe osalejariigi õigusaktide alusel loodud õiguslik organ esitada ainsa abisaajana tegevuseks taotluse, tingimusel et see organ on loodud vähemalt kahe osalejariigi riigiasutustest ja ‑organitest.
6.   Korraldusasutus annab juhtivale või ainsale abisaajale iga tegevuse jaoks dokumendi, milles sätestatakse tegevuse toetamise tingimused, sealhulgas tegevuse raames hangitavate toodete ja teenuste, rahastamiskava ja elluviimise ajaliste piirangutega seotud erinõuded.“
10
Rakendusmääruse nr 447/2014 artikli 46 „Finantsjuhtimine, kulukohustustest vabastamine, raamatupidamise aastaaruande kontrollimine ja heakskiitmine, raamatupidamiskontode sulgemine ja finantskorrektsioonid“ lõikes 6 on sätestatud:
„Finantskorrektsioonide ja tagasinõudmiste puhul kohaldatakse määruse [nr 1303/2013] artiklit 85, artikli 122 lõiget 2 ja artikleid 143–147. Kohaldatakse ka määruse [nr 1299/2013] artikli 27 lõikeid 2 ja 3.“
Määrus (EL, Euratom) 2018/1046
11
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. juuli 2018. aasta määruse (EL, Euratom) 2018/1046, mis käsitleb liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantsreegleid ja millega muudetakse määrusi (EL) nr 1296/2013, (EL) nr 1301/2013, (EL) nr 1303/2013, (EL) nr 1304/2013, (EL) nr 1309/2013, (EL) nr 1316/2013, (EL) nr 223/2014 ja (EL) nr 283/2014 ja otsust nr 541/2014/EL ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EL, Euratom) nr 966/2012 (ELT 2018, L 193, lk 1), artiklis 61 „Huvide konflikt“ oli märgitud:
„1.
Finantsjuhtimises osalejad käesoleva jaotise 4. peatüki tähenduses ja teised isikud, sealhulgas kõigi tasandite siseriiklikud ametiasutused, kes on seotud otsese, kaudse või jagatud eelarve täitmisega, sealhulgas seda ettevalmistavate toimingutega, ning eelarve auditeerimise või kontrolliga, ei astu samme, mille tagajärjel võivad nende oma huvid sattuda vastuollu liidu huvidega. Nad võtavad ka sobivaid meetmeid, et hoida ära huvide konflikti tekkimine oma ametikohast tulenevate ülesannete täitmisel ja lahendada olukorrad, mida võib objektiivselt pidada huvide konfliktiks.
2.
Liikmesriigi asutuse töötajaga seotud huvide konflikti ohu korral suunab asjaomane isik asja oma otsesele ülemusele. Kui selline oht esineb personalieeskirjadega hõlmatud töötate puhul, suunab asjaomane isik asja volitatud eelarvevahendite käsutajale. Asjaomane otsene ülemus või volitatud eelarvevahendite käsutaja kinnitab kirjalikult huvide konflikti tuvastamist. Kui leitakse, et esineb huvide konflikti oht, tagab ametisse nimetav asutus või vastav liikmesriigi ametiasutus, et asjaomane isik lõpetab selles asjas igasuguse tegevuse. Asjaomane volitatud eelarvevahendite käsutaja või asjaomane liikmesriigi ametiasutus tagab, et igasugune edasine tegevus toimub kooskõlas kohaldatava õigusega.
3.
Lõike 1 kohaldamisel mõistetakse huvide konfliktina olukorda, kui lõikes 1 osutatud finantsjuhtimises osaleja või muu isiku ülesannete erapooletut ja objektiivset täitmist ohustavad perekonna-, emotsionaalsete, poliitiliste või rahvuslike sidemete või majanduslike huvidega seotud põhjused või mis tahes muud põhjused, mis tulenevad otsestest või kaudsetest isiklikest huvidest.“
Bulgaaria õigus
12
Euroopa fondidest antavate ühise juhtimise alla kuuluvate vahendite haldamise seaduse (Zakon za upravlenie na sredstvata ot evropeyskite fondove pri spodeleno upravlenie, DV nr 101, 22.12.2015) põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis on artikli 70 lõikes 1 ette nähtud:
„Euroopa fondidest antava ühise juhtimise alla kuuluva rahalise toetuse võib täielikult või osaliselt tühistada, tehes järgmistel põhjustel finantskorrektsiooni:
1)
toetusesaaja puhul esineb huvide konflikt määruse [2018/1046] artikli 61 tähenduses;
[…]“.
13
Selle seaduse artikli 73 lõige 1 on sõnastatud järgmiselt:
„Finantskorrektsiooni alus ja summa määratakse kindlaks projekti heaks kiitnud korraldusasutuse juhi põhjendatud otsusega.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
14
Korraldusasutus ja juhtivaks partneriks määratud Opština Babušnica (Babušnica kohaliku omavalitsuse üksus, Serbia) sõlmisid 4. novembril 2020 toetuslepingu. Selle lepingu ese oli korraldusasutuselt toetus piiriülese koostöö programmi INTERREG IPA Bulgaaria‑Serbia (2014–2020) raames IPA II kaudu rahastatava projekti „Piiriülene kultuurivõrk ühise tuleviku jaoks“ elluviimiseks.
15
Babušnica kohaliku omavalitsuse üksus sai juhtiva partnerina ja vastavalt nimetatud lepingu artiklile 1 kõnealuse rahastuse ja võttis endale vastutuse selle projekti elluviimise eest. Selles kontekstis vastutas ta korraldusasutuse ees kõigi eeskirjade eiramiste, sealhulgas partnerite toimepandud rikkumiste eest ning eeskirjade eiramise korral sellele asutusele võlgnetavate summade täies ulatuses tagasimaksmise eest.
16
NOV ZHIVOT 1919 on omakorda nimetatud projekti partner.
17
NOV ZHIVOT 1919 sõlmis 27. aprillil 2021 sama projekti elluviimise raames teenuseosutajaga „Tsentar za profesionalno obuchenie i orientirane“ EOOD teenuslepingu.
18
Pärast eeskirjade eiramise kahtlusest teatamist tuvastas korraldusasutus, et NOV ZHIVOT 1919 poolt kõnealuse projekti koordinaatoriks määratud isiku ja selle teenuseosutajaga seotud isiku vahel esineb huvide konflikt määruse 2018/1046 artikli 61 tähenduses.
19
Kuna korraldusasutus kvalifitseeris selle huvide konflikti „eeskirjade eiramiseks“ määruse nr 1303/2013 artikli 2 punkti 36 tähenduses, määras selle asutuse juht 20. aprilli 2023. aasta otsusega (edaspidi „20. aprilli 2023. aasta finantskorrektsiooni otsus“) NOV ZHIVOT 1919 suhtes finantskorrektsiooni 100% ulatuses rahastamiskõlblikest kuludest, mida rahastati käesoleva kohtuotsuse punktis 17 nimetatud teenuslepingu alusel Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondidest.
20
NOV ZHIVOT 1919 esitas selle otsuse peale kaebuse Administrativen sad Sofia‑oblastile (Sofia oblasti halduskohus, Bulgaaria), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus, ja vaidlustas huvide konflikti esinemise.
21
See kohus märgib, et riigisisese kohtupraktika kohaselt on asjaomane korraldusasutus pädev tuvastama eeskirjade eiramise, mille on toime pannud toetusesaajad, kes asuvad Bulgaaria Vabariigi territooriumil, ja seega määrama finantskorrektsiooni, nagu seda käesoleval juhul tehti. See pädevus laieneb nii juhtiva toetusesaaja või juhtiva partneri toimepandud eeskirjade eiramistele kui ka eeskirjade eiramistele, mille on toime pannud muu toetusesaaja või muu partner kui juhtiv toetusesaaja või juhtiv partner. Nimetatud pädevus on siiski territoriaalselt piiratud, kuna on nõutav, et eeskirjade eiramise toime pannud isik asuks Bulgaaria Vabariigi territooriumil.
22
Sellega seoses märgib nimetatud kohus, et tema menetluses olevas vaidluses ei osalenud juhtiv partner, kes ei olnud 20. aprilli 2023. aasta finantskorrektsiooni otsuse adressaat, ei haldusmenetluses, millega see finantskorrektsioon kindlaks määrati, ega selle finantskorrektsiooni tühistamiseks algatatud kohtumenetluses, kuna ta asub Serbia Vabariigi territooriumil.
23
Kuna see juhtiv partner võttis aga vastutuse kõnealuse projekti täieliku elluviimise eest, sealhulgas käesoleva kohtuotsuse punktis 14 nimetatud toetuslepingu partnerite toimepandud eeskirjade eiramiste eest, puudutas 20. aprilli 2023. aasta finantskorrektsiooni otsus teda kohe. Käesoleva vaidluse lahendamiseks on seega vaja kindlaks teha, kas määratud juhtiv partner oleks pidanud olema selle otsuse adressaat ning kas talle oleks vajaduse korral tulnud tagada õigus osaleda kohtumenetluses, mille tulemusel nimetatud otsus vastu võeti, ja selle otsuse tühistamise menetluses.
24
Neil asjaoludel otsustas Administrativen sad Sofia‑oblast (Sofia oblasti halduskohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas […] rakendusmääruse [nr 447/2014] artikkel 40 lubab sellise liikmesriigi ja ühinemiseelse abi rahastamisvahendist (IPA II) abi saava riigi piiriülese koostöö puhul, mis hõlmab ajavahemikku 2014–2020, nagu põhikohtuasjas, kohaldada finantskorrektsiooni selle ettevõtja kahjuks, kes väidetavalt pani toime eeskirjade eiramise vormis rikkumise, kuid kes ei ole juhtiv toetusesaaja ja seega ei ole ka isik, kes võttis üle vastutuse kogu projekti elluviimise eest?
2.
Kas jaatava vastuse korral esimesele küsimusele tagavad sellise piiriülese koostöö korral [põhiõiguste harta] artiklid 41 ja 47 juhtivale toetusesaajale õiguse osaleda finantskorrektsiooni kohaldamise menetluses ja kõnealuse haldusakti vaidlustamiseks algatatud kohtumenetluses, sõltumata juhtiva toetusesaaja asukohast võrreldes selle asutuse asukohaga, kes vastutab asjaomase piiriülese koostöö programmi raames finantskorrektsiooni kohaldamise eest, ja kas viidatud sätted lubavad kehtestada selliseid piiranguid, nagu on liikmesriigi kohtute praktikaga ette nähtud põhikohtuasjas, mis kitsendavad menetlustes osalemise võimalusi?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
25
Kõigepealt tuleb märkida, et eelotsusetaotluse esitanud kohus viitas oma esimeses küsimuses sõnaselgelt rakendusmääruse nr 447/2014 artiklile 40. See artikkel asub selle rakendusmääruse VI jaotise „Piiriülene koostöö“ II peatükis „Piiriülene koostöö liikmesriikide ja IPA II abisaajariikide vahel“. See peatükk sisaldab rakendusmääruse artiklit 46 „Finantsjuhtimine, kulukohustustest vabastamine, raamatupidamise aastaaruande kontrollimine ja heakskiitmine, raamatupidamiskontode sulgemine ja finantskorrektsioonid“, mille lõike 6 teises lauses on muu hulgas ette nähtud, et kohaldatakse ka määruse nr 1299/2013 artikli 27 lõiget 2.
26
Seega tuleb asuda seisukohale, et esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas rakendusmääruse nr 447/2014 artiklit 40 ja artikli 46 lõiget 6 koostoimes määruse nr 1299/2013 artikli 27 lõikega 2 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, kui IPA II piiriülese koostöö programmis osalevas liikmesriigis asuv korraldusasutus teeb finantskorrektsiooni otsuse üksnes ettevõtjale, kes on toime pannud eeskirjade eiramise määruse nr 1303/2013 artikli 2 punkti 36 tähenduses, kui programmi raames on määratud juhtiv toetusesaaja, kes vastutab kogu kõnealuse tegevuse elluviimise, sealhulgas alusetult makstud summade tagasimaksmise eest, kuid ta ei asu selles liikmesriigis.
27
Kõigepealt tuleb märkida, et määruse nr 1303/2013 artikli 2 punkti 36 kohaselt on eeskirjade eiramine selle sätte tähenduses liidu õiguse või selle kohaldamisega seotud liikmesriigi õiguse rikkumine, mis tuleneb Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide rakendamisega seotud ettevõtja tegevusest või tegevusetusest, mis on mõjutanud või oleks võinud kahjustavalt mõjutada liidu eelarvet põhjendamata kuluartikli liidu eelarvest debiteerimise tõttu.
28
Lisaks on määruse nr 1303/2013 artikli 143 lõikes 1, mis on kohaldatav vastavalt rakendusmääruse nr 447/2014 artikli 46 lõike 6 esimesele lausele, muu hulgas ette nähtud, et eeskirjade eiramise uurimine ja nõutavate finantskorrektsioonide ning tagasinõudmiste tegemine on esmajoones liikmesriikide ülesanne. Nagu on märgitud artikli 143 lõikes 2, teevad liikmesriigid selleks tegevustes või rakenduskavades avastatud üksikute või süstemaatiliste eeskirjade eiramistega seoses nõutavad finantskorrektsioonid.
29
Üheski määruse nr 1303/2013 sättes ei ole siiski ette nähtud eeskirju finantskorrektsiooni akti adressaatide määratlemise kohta.
30
Sellega seoses tuleb ka meenutada, et eeskirjade eiramise tõttu alusetult saadud soodustuse tagastamise kohustus ei ole mitte sanktsioon, vaid lihtsalt selle tagajärg, et on tuvastatud, et ei ole järgitud liidu õigusnormide kohaseid soodustuse saamise tingimusi, mistõttu on saadud soodustus alusetu (1. oktoobri 2020. aasta kohtuotsus Elme Messer Metalurgs, C‑743/18, EU:C:2020:767, punkt 64 ja seal viidatud kohtupraktika).
31
Sellest järeldub, et määruse nr 1303/2013 artikli 2 punkti 36 tähenduses eeskirjade eiramise teel alusetult saadud soodustuse tagasimaksmist ei pea tingimata nõudma sellise eeskirjade eiramise toime pannud organisatsioonilt.
32
Lisaks on rakendusmääruse nr 447/2014 artikli 40 „Abisaajad“ lõikes 1 ette nähtud, et kui piiriülese koostöö programmi tegevuse puhul on kaks või enam abisaajat, siis peavad kõik abisaajad nimetama ühe neist juhtivaks abisaajaks. Artikli 40 lõike 2 punkti b kohaselt vastutab viimane kogu tegevuse rakendamise eest. Lisaks tagab ta vastavalt artikli 40 lõike 2 punktile c, et kõigi abisaajate esitatud kulud on seotud tegevuse rakendamisega ja vastavad kõigi abisaajate vahel kokku lepitud tegevusele ning on kooskõlas korraldusasutuse esitatud dokumendiga, nagu on sätestatud sama artikli 40 lõikes 6.
33
Viimati nimetatud sätte kohaselt annab korraldusasutus juhtivale või ainsale abisaajale, juhul kui viimane vastab nimetatud rakendusmääruse artikli 40 lõikes 5 kehtestatud tingimustele, iga tegevuse jaoks dokumendi, milles sätestatakse tegevuse toetamise tingimused, sealhulgas tegevuse raames hangitavate toodete ja teenuste, rahastamiskava ja elluviimise ajaliste piirangutega seotud erinõuded.
34
Sellest järeldub, et erinevalt teistest toetusesaajatest on juhtival toetusesaajal eriline suhe korraldusasutusega, kelle vahetu suhtluspartner ta on.
35
Seda tõlgendust toetab määruse nr 1299/2013 artikli 27 lõige 2, milles on sätestatud, et korraldusasutus kannab hoolt selle eest, et eeskirjade rikkumise korral maksab juhtiv või ainuke toetusesaaja makstud summa tagasi. Toetusesaajad maksavad kõik alusetult tehtud maksed juhtivale toetusesaajale tagasi.
36
Seega, kui juhtiv toetusesaaja on määratud vastavalt rakendusmääruse nr 447/2014 artiklile 40, on korraldusasutus kohustatud nõudma kõik summad tagasi sellelt ja mitte teiselt toetusesaajalt.
37
Käesoleval juhul nähtub Euroopa Kohtu käsutuses olevast toimikust, et Babušnica kohaliku omavalitsuse üksus sõlmis korraldusasutusega toetuslepingu, et ta määrati juhtivaks partneriks ja et ta vastutas selles seisundis korraldusasutuse ees kõigi toimepandud eeskirjade eiramiste eest ning sellele asutusele eeskirjade eiramise korral võlgnetava kogu summa tagasimaksmise eest, samas kui kõnealuse eeskirjade eiramise pani toime NOV ZHIVOT 1919, kes oli projekti „Piiriülene kultuurivõrk ühise tuleviku jaoks“ partner.
38
Arvestades juhtival toetusesaajal määruse nr 1299/2013 artikli 27 lõike 2 kohaselt olevat rahalist vastutust, mis seisneb alusetult makstud summade tagasimaksmises, ning seda, et toetusesaaja on asjaomase korraldusasutuse vahetu kontaktisik, tuleb tõdeda, et kui finantskorrektsiooni otsus mõjutab otseselt juhtiva toetusesaaja huve, peab ta olema selle otsuse adressaat.
39
Sellega seoses ei saa eelotsusetaotluse esitanud kohtu viidatud asjaolu, et korraldusasutus ei ole pädev tegema finantskorrektsiooni asjaomasele juhtivale toetusesaajale, nimelt Babušnica kohaliku omavalitsuse üksusele, seda kohustust muuta.
40
Eeltoodust tuleneb, et esimesele küsimusele tuleb vastata, et rakendusmääruse nr 447/2014 artiklit 40 ja artikli 46 lõiget 6 koostoimes määruse nr 1299/2013 artikli 27 lõikega 2 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, kui IPA II piiriülese koostöö programmis osalevas liikmesriigis asuv korraldusasutus teeb finantskorrektsiooni otsuse üksnes ettevõtjale, kes on toime pannud eeskirjade eiramise määruse nr 1303/2013 artikli 2 punkti 36 tähenduses, kui programmi raames on määratud juhtiv toetusesaaja, kes vastutab kogu kõnealuse tegevuse elluviimise, sealhulgas alusetult makstud summade tagasimaksmise eest, kuid ta ei asu selles liikmesriigis.
Teine küsimus
41
Arvestades esimesele küsimusele antud vastust, ei ole teisele küsimusele vaja vastata.
Kohtukulud
42
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kaheksas koda) otsustab:
Komisjoni 2. mai 2014. aasta rakendusmääruse (EL) nr 447/2014, milles käsitletakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 231/2014 (millega luuakse ühinemiseelse abi rahastamisvahend (IPA II)) rakendamise erieeskirju, artiklit 40 ja artikli 46 lõiget 6 koostoimes Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1299/2013 erisätete kohta, mis käsitlevad Euroopa Regionaalarengu Fondist toetuse andmist Euroopa territoriaalse koostöö eesmärgil, artikli 27 lõikega 2
tuleb tõlgendada nii, et
nendega on vastuolus see, kui ühinemiseelse abi rahastamisvahendi (IPA II) piiriülese koostöö programmis osalevas liikmesriigis asuv korraldusasutus teeb finantskorrektsiooni otsuse üksnes ettevõtjale, kes on toime pannud eeskirjade eiramise Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006, artikli 2 punkti 36 tähenduses, kui programmi raames on määratud juhtiv toetusesaaja, kes vastutab kogu kõnealuse tegevuse elluviimise, sealhulgas alusetult makstud summade tagasimaksmise eest, kuid ta ei asu selles liikmesriigis.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: bulgaaria.