62013CO0175_ET
Pooled
Kohtuotsuse põhistus
Resolutiivosa
Pooled
Kohtuasjas C‑175/13,
mille ese on Riigikohtu (Eesti) 21. märtsi 2013. aasta määrusega ELTL artikli 267 alusel esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 28. märtsil 2013, menetluses
MTÜ Liivimaa Lihaveis
versus
Eesti-Läti programmi 2007–2013 Seirekomitee,
menetluses osales:
Eesti Vabariigi Siseministeerium,
EUROOPA KOHUS (üheksas koda),
koosseisus: koja president K. Jürimäe, kohtunikud J. Malenovský ja M. Safjan (ettekandja),
kohtujurist: N. Jääskinen,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades kirjalikke seisukohti, mille esitasid:
– Prantsuse valitsus, esindajad: G. de Bergues ja M. Hours,
– Läti valitsus, esindajad: I. Kalniņš ja A. Nikolajeva,
– Euroopa Komisjon, esindajad: A. Steiblytė ja L. Naaber-Kivisoo,
olles kohtujuristi ära kuulanud,
on teinud järgmise
Kohtuotsuse põhistus
määruse
1. Eelotsusetaotlus käsitleb ELL artikli 19 lõike 1 teise lõigu, Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47, nõukogu 11. juuli 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1083/2006, millega nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1260/1999 (ELT L 210, lk 25), artikli 63 lõigete 1 ja 2 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1080/2006, mis käsitleb Euroopa Regionaalarengu Fondi ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1783/1999 (ELT L 210, lk 1), artikli 14 lõike 3 tõlgendamist.
2. Taotlus on esitatud veisekasvatajate ühingu MTÜ Liivimaa Lihaveis (edaspidi „Liivimaa Lihaveis”) ja Eesti-Läti programmi 2007–2013 Seirekomitee (edaspidi „seirekomitee”) kohtuvaidluses seirekomitee otsuse üle jätta rahuldamata toetustaotlus, mille ühing programmi täitmise raames esitas.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
3. Liivimaa Lihaveis esitas 19. veebruaril 2010 Eesti Vabariigi ja Läti Vabariigi poolt ajavahemikuks 2007–2013 koostatud rakenduskava raames taotluse projekti „luua uus toode ja kaubamärk, mis põhineb erinevatel Eesti ja Läti rohumaadel kasvatatud veiste lihal” rahastamiseks.
4. Liivimaa Lihaveis esitas Tartu Halduskohtule kaebuse, milles palus seirekomitee otsus toetustaotluse mitterahuldamise kohta tühistada ning teha seirekomiteele ettekirjutus taotluse uueks läbivaatamiseks ja seadusega kooskõlas oleva haldusotsuse vastuvõtmiseks. Kõnealune kohus tagastas kaebuse 21. septembri 2011. aasta määrusega.
5. Selle määruse peale esitas Liivimaa Lihaveis 3. oktoobril 2011 määruskaebuse Tartu Ringkonnakohtule.
6. Tartu Ringkonnakohus esitas 23. novembri 2012. aasta määrusega, mis saabus Euroopa Kohtusse 5. detsembril 2012, ELTL artikli 267 alusel eelotsusetaotluse ja peatas menetluse kuni Euroopa Kohtu eelotsuse jõustumiseni taotluses esitatud küsimustes. Kohtuasi registreeriti Euroopa Kohtus numbriga C‑562/12 (edaspidi „eelotsusetaotlus kohtuasjas C‑562/12”).
7. Liivimaa Lihaveis esitas Riigikohtule eelotsusetaotluse peale määruskaebuse osas, millega Tartu Ringkonnakohus peatas menetluse ja esitas Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse.
8. Seda kaebust lahendades märkis Riigikohus käesolevas asjas esitatud eelotsusetaotluses, et Tartu Ringkonnakohus peatas menetluse põhjendatult, kuna küsis Euroopa Kohtult eelotsust. Ühtlasi rõhutas Riigikohus, et kohtuotsuse Cartesio (C‑210/06, EU:C:2008:723) punkti 98 kohaselt ei või siseriiklike õigusnormidega piirata eelotsusetaotluse esitanud kohtu pädevust ja liikmesriigi kõrgema astme kohus ei tohi madalama astme kohtu eelotsusetaotlust muuta või tühistada ega kohustada taotluse esitanud kohut jätkama peatatud siseriiklikku menetlust. Riigikohus järeldas sellest, et tal puudub võimalus tühistada või muuta eelotsusetaotlust kohtuasjas C‑562/12, ja seega jättis ta Liivimaa Lihaveise määruskaebuse rahuldamata.
9. Samas taotluses analüüsis Riigikohus Eesti halduskohtute pädevust kontrollida seirekomitee otsuseid ja leidis, et lisaks Tartu Ringkonnakohtu küsimustele kohtuasjas C‑562/12 on vaja esitada Euroopa Kohtule täiendavaid eelotsuse küsimusi.
10. Riigikohus oli selles osas arvamusel, et kohtuotsusest Cartesio (EU:C:2008:723) ei tulene, et liikmesriigi kõrgem kohus, kes lahendab eelotsusetaotluse peale esitatud kaebust, ei võiks lisaks madalama astme kohtu määruses juba esitatud eelotsuse küsimustele esitada Euroopa Kohtule täiendavaid küsimusi.
11. Arvestades põhikohtuasjas Euroopa Kohtule küsimuste esitamisest möödunud aega ning õigust kohtumenetlusele mõistliku aja jooksul, pidas Riigikohus oluliseks vältida selle kohtuasja menetlemisel hiljem uue eelotsuse küsimist Euroopa Kohtult. Hea õigusemõistmise huvides on tagada põhikohtuasja kiire lahendamine pärast Euroopa Kohtu otsuse jõustumist kohtuasjas C‑562/12.
12. Neil asjaoludel otsustas Riigikohus menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas Eesti-Läti programmis 2007–2013 osalevatel liikmesriikidel on nõukogu 11. juuli 2006. a määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 63 lõikes 1 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. a määruse (EÜ) nr 1080/2006 artikli 14 lõikes 3 nimetatud seirekomitee moodustamisel Euroopa Liidu lepingu artikli 19 lõike 1 kolmandast lausest ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 lõikest 1 tulenevalt kohustus kokku leppida, milline kohus on pädev lahendama seirekomitee otsuste peale esitatud kaebusi ja millise õiguse alusel toimub kaebuse lahendamine?
2. Kui vastus [esimesele] küsimusele on jaatav, kuid selline kokkulepe puudub, siis kas nõukogu 11. juuli 2006. a määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 63 lõikega 2 on kooskõlas, kui seirekomitee otsuse peale esitatud kaebuse lahendab siseriikliku õiguse alusel sama liikmesriigi kohus, kelle isik esitas kaebuse?”
13. Kohtuasi, mis on Euroopa Kohtus registreeritud numbriga C‑562/12, lahendati 17. septembril 2014 kuulutatud kohtuotsusega Liivimaa Lihaveis (EU:C:2014:2229).
14. Euroopa Kohtu kantselei küsis 24. septembri 2014. aasta kirjaga Riigikohtult, kas ta nimetatud kohtuotsust arvestades soovib oma eelotsusetaotluse menetlemise jätkamist.
15. Euroopa Kohtu kantseleisse 29. oktoobril 2014 saabunud kirjaga teatas Riigikohus Euroopa Kohtule, et ta soovib taotluse menetlemise jätkamist.
Eelotsusetaotluse vastuvõetavus
16. Vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artikli 53 lõikele 2 võib Euroopa Kohus juhul, kui ta ei ole ilmselgelt pädev kohtuasja läbi vaatama või kui hagi on ilmselgelt vastuvõetamatu, olles kohtujuristi ära kuulanud, ilma menetlust jätkamata lõpetada kohtuasja põhistatud määrusega.
17. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleneb ELTL artiklist 267, et liikmesriigi kohus võib saata asja Euroopa Kohtule vaid juhul, kui tegemist on poolelioleva vaidlusega ja see kohus peab vastava menetluse raames tegema õigustmõistvat laadi otsuse (vt eelkõige kohtuotsused Weryński, C‑283/09, EU:C:2011:85, punkt 44, ja Epitropos tou Elegktikou Synedriou, C‑363/11, EU:C:2012:825, punkt 19).
18. Antud juhul tuleb rõhutada, et pärast seda, kui Tartu Ringkonnakohus esitas eelotsusetaotluse, jäi põhikohtuasi tervikuna tema menetluses pooleli. Liivimaa Lihaveis kaebas nimelt kohtuasjas C‑562/12 esitatud eelotsusetaotluse Riigikohtusse edasi ainult selles osas, millega Tartu Ringkonnakohus peatas menetluse ja esitas eelotsusetaotluse Euroopa Kohtule.
19. Käesolevas asjas esitatud eelotsusetaotluses leidis Riigikohus esiteks, et Tartu Ringkonnakohus peatas menetluse põhjendatult, ja teiseks, et tal puudub võimalus tühistada või muuta eelotsusetaotlust kohtuasjas C‑562/12, nagu on osundatud käesoleva kohtumääruse punktis 8. Sellest tulenevalt jättis Riigikohus rahuldamata määruskaebuse, mille talle oli esitanud Liivimaa Lihaveis.
20. Tuleb nentida, et kuna Riigikohus jättis kaebuse rahuldamata, siis tegelikult ei olnud käesolevas asjas Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse esitamise kuupäeval selles liikmesriigi kohtus enam mingit vaidlust pooleli. Seda järeldust ei mõjuta asjaolu, et põhikohtuasi võib hiljem jõuda Riigikohtu menetlusse, juhul kui kaevatakse edasi Tartu Ringkonnakohtu otsus, mis tehakse pärast kohtuotsuse Liivimaa Lihaveis (EU:C:2014:2229) kuulutamist.
21. Eelnevaid kaalutlusi arvestades tuleb lähtuvalt kodukorra artikli 53 lõikest 2 asuda seisukohale, et käesolev eelotsusetaotlus on ilmselgelt vastuvõetamatu.
Kohtukulud
22. Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Resolutiivosa
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (üheksas koda) määrab:
Riigikohtu (Eesti) 21. märtsi 2013. aasta määrusega esitatud eelotsusetaotlus on ilmselgelt vastuvõetamatu.