62017CJ0716
EUROOPA KOHTU OTSUS (neljas koda)
11. juuli 2019 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Töötajate vaba liikumine – Piirangud – Võlgade vähendamise menetluse algatamine – Elukohatingimus – Lubatavus – ELTL artikkel 45 – Vahetu õigusmõju
Kohtuasjas C‑716/17,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Østre Landsreti (idapiirkonna apellatsioonikohus, Taani) 19. detsembri 2017. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 22. detsembril 2017, menetluses, mille algatamist taotles
A
EUROOPA KOHUS (neljas koda),
koosseisus: koja president M. Vilaras, kohtunikud K. Jürimäe, D. Šváby, S. Rodin (ettekandja) ja N. Piçarra,
kohtujurist: M. Szpunar,
kohtusekretär: ametnik C. Strömholm,
arvestades kirjalikku menetlust ja 16. jaanuari 2019. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
A, esindaja: advokat C. T. Hermann,
–
Taani valitsus, esindajad: J. Nymann‑Lindegren, M. S. Wolff ja P. Z. L. Ngo,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: H. Støvlbæk ja M. Kellerbauer,
olles 27. märtsi 2019. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
otsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb ELTL artikli 45 tõlgendamist.
2
Taotlus on esitatud menetluses, mille algatamist taotles A, nõudes võlgade vähendamist.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
3
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. mai 2015. aasta määruse (EL) 2015/848 maksejõuetusmenetluse kohta (ELT 2015, L 141, lk 19 ja parandus ELT 2016, L 349, lk 12) artikli 84 lõikes 1 on ette nähtud:
„Käesoleva määruse sätteid kohaldatakse ainult pärast 26. juunit 2017 algatatud maksejõuetusmenetluste suhtes. Kõnealusele kuupäevale eelnenud võlgniku toimingute suhtes kohaldatakse nende toimingute tegemise ajal kehtinud õigust.“
Taani õigus
4
Pankrotiseaduse (konkursloven) §‑s 3 on sätestatud:
„1.   Taotlus võla restruktureerimiseks, pankroti väljakuulutamiseks või võla vähendamiseks esitatakse võlgniku tegevuskohajärgsele pankrotikohtule.
2.   Kui võlgnik ei tegele majandustegevusega [Taanis], esitatakse taotlus tema elukohajärgsele pankrotikohtule.
[…]“.
5
Pankrotiseaduse § 197 lõike 2 punktis 1 on sätestatud:
„2.   Võla vähendamist ei määrata üldjuhul siis, kui
1)
võlgniku rahalise olukorra kohta puudub selgus,
[…]“.
6
Pankrotiseaduse § 229 lõikes 1 on ette nähtud:
„Pankrotikohus võib võla vähendamise määruse mõne võlausaldaja soovil tühistada:
1)
kui selgub, et võlgnik on võla vähendamise menetluses toime pannud pettuse, või
2)
kui võlgnik on raske hooletusega rikkunud talle tema võla vähendamise määrusega pandud kohustusi.“
7
Kohtute seaduse (retsplejeloven) § 235 on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Kohtumenetlus tuleb algatada kostja alalise elukoha järgses kohtus, välja arvatud juhul, kui õigusaktidega on ette nähtud teisiti.
2.   Alaline elukoht on selles kohtupiirkonnas, kus on kostja elukoht. Kui kostjal on elukoht mitmes kohtupiirkonnas, loetakse igaüks neist tema alaliseks elukohaks.
3.   Kui kostjal elukohta ei ole, loetakse alaliseks elukohaks see kohtupiirkond, kus ta elab.
4.   Kui kostjal ei ole elukohta ega ole teada, kus ta elab, loetakse tema alaliseks elukohaks kohtupiirkond, kus oli viimati tema elukoht või kus ta viimati elas.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
8
A on Taani kodanik, kes elab Rootsis ja töötab Taanis, kus tal on Taani õigusnormide kohaselt täielik maksukohustus.
9
A esitas 8. veebruaril 2017 Sø- og Handelsrettenile (merendus- ja kaubanduskohus, Taani) võlgade vähendamise taotluse.
10
Tema taotlus hõlmas summasid, mis olid laenuks saadud alates 1999. aastast Taani võlausaldajatelt, kellest üks on avalik-õiguslik juriidiline isik ja teised on eraõiguslikud isikud.
11
Sø- og Handelsretten (merendus- ja kaubanduskohus) jättis taotluse 6. aprilli 2017. aasta määrusega rahuldamata, kuna võlgade vähendamise menetlus, mille algatamist A taotles, ei ole Taani kohtute alluvuses, A ei tegele Taani õiguse tähenduses iseseisva majandustegevusega Taanis ja seal ei ole tema alaline elukoht. Seega ei analüüsinud nimetatud kohus, kas pankrotiseaduses sätestatud võla vähendamise sisulised tingimused olid täidetud.
12
Østre Landsret (idapiirkonna apellatsioonikohus, Taani), kes otsustab põhikohtuasjas teise astme kohtuna, on seisukohal, et Taani kohtu alluvuses võib olla A sellise taotluse lahendamine, millega on taotletud võlgade vähendamist, kui Taani kohtualluvust reguleerivad õigusnormid võlgade vähendamise valdkonnas on vastuolus liidu õiguse, eelkõige ELTL artikliga 45.
13
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib sellega seoses, et kohaldatavate Taani õigusnormide kohaselt eeldab võlgade vähendamise menetlus taotleja majandusliku olukorra ja elatustaseme põhjalikku analüüsi. Nimetatud õigusnormides on ette nähtud, et see hinnang tuleb anda, arvestades täpseid reegleid, mis on välja töötatud Taanis valitsevaid sotsiaal-majanduslikke olusid silmas pidades ning mis on mõeldud selleks, et tagada vastuvõetavalt tagasihoidlik elatustase võlgade vähendamise meetme kohaldamise kestel. Need reeglid võivad aga osutuda ebapiisavaks juhul, kui taotleja elab teises liikmesriigis, mille sotsiaal-majanduslik olukord on erinev ja millest ei ole teadlikud Taani pädevad kohtud, kellel ei ole mingit võimalust kontrollida taotleja esitatud sellekohast teavet.
14
Neil asjaoludel otsustas Østre Landsret (idapiirkonna apellatsioonikohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas ELTL artikliga 45, nii nagu Euroopa Kohus on seda tõlgendanud 8. novembri 2012. aasta kohtuotsuses Radziejewski (C‑461/11, EU:C:2012:704), on vastuolus kohtualluvust reguleeriv õigusnorm, näiteks käesolevas asjas kõne all olev Taani õigusnorm, mille eesmärk on tagada, et võla vähendamisega seotud asja menetleval kohtul on olemas teadmised sotsiaal-majandusliku olukorra kohta, milles võlgnik ja tema perekond elavad ja mille puhul tuleb eeldada, et nad elavad selles ka edaspidi, ja kohus saab neid teadmisi hindamisel kasutada, ning et nimetatud hindamine võib toimuda vastavalt varem kindlaks määratud tingimustele, mis määratlevad, millist elatustaset võib võla vähendamise korral pidada vastuvõetavalt tagasihoidlikuks?
[…]
2.
[Kui Euroopa Kohtu vastus esimesele küsimusele on, et kõnealust piirangut ei saa pidada põhjendatuks, siis] kas ELTL artiklit 45 tuleb tõlgendada nii, et sellel on vahetu õigusmõju ka eraõiguslike isikute vahelistes olukordades, näiteks käesolevas asjas kõne all olevas, millest tulenevalt peavad eraõiguslikud võlausaldajad aktsepteerima teise riiki kolinud võlgniku poolt neile võlgnetava võlasumma vähendamist või täielikku kustutamist?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
15
Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas ELTL artiklit 45 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus selline liikmesriigi õigusnormides ette nähtud kohtualluvuse reegel, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mille kohaselt võlgade vähendamise meetme kohaldamine on seatud sõltuvusse tingimusest, et võlgniku asukoht või tema elukoht on selles liikmesriigis (edaspidi „elukohatingimus“).
16
Sellega seoses olgu märgitud, et isikute vaba liikumist käsitlevate EL toimimise lepingu sätete eesmärk on kergendada liikmesriikide kodanikel mis tahes kutsealal tegutsemist liidu territooriumil ning nende sätetega on vastuolus meetmed, mis võivad asetada ebasoodsasse olukorda need kodanikud, kes soovivad tegeleda majandustegevusega mõne teise liikmesriigi territooriumil (8. novembri 2012. aasta kohtuotsus Radziejewski, C‑461/11, EU:C:2012:704, punkt 29 ja seal viidatud kohtupraktika).
17
Peale selle kujutavad riigisisesed õigusnormid, mis takistavad või heidutavad liikmesriigi kodanikku lahkumast päritoluriigist, et kasutada oma õigust liikumisvabadusele, endast järelikult selle vabaduse piirangut, isegi kui neid kohaldatakse sõltumatult asjaomaste töötajate kodakondsusest (8. novembri 2012. aasta kohtuotsus Radziejewski, C‑461/11, EU:C:2012:704, punkt 30 ja seal viidatud kohtupraktika).
18
Niisugused riigisisesed õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mis seavad võlgade vähendamise meetme kohaldamise sõltuvusse elukohatingimusest, võivad heidutada maksejõuetut töötajat kasutamast oma õigust liikumisvabadusele (vt selle kohta 8. novembri 2012. aasta kohtuotsus Radziejewski, C‑461/11, EU:C:2012:704, punkt 31).
19
Seega tuleb asuda seisukohale, nagu märgivad eelotsusetaotluse esitanud kohus, A, Taani valitsus ja Euroopa Komisjon, et põhikohtuasjas kõnealused õigusnormid, mis seavad võlgade vähendamise taotluse esitamise sõltuvusse elukohatingimusest, kujutavad endast töötajate vaba liikumise piirangut, mis on ELTL artikliga 45 põhimõtteliselt keelatud.
20
Sellised õigusnormid võiksid olla lubatud ainult siis, kui nendega on taotletud EL toimimise lepinguga kooskõlas olevat õiguspärast eesmärki ja need on õigustatud ülekaalukast üldisest huvist tulenevate põhjustega. Lisaks peab nende kohaldamine sellisel juhul olema taotletava eesmärgi saavutamiseks sobiv ega tohi minna kaugemale, kui on eesmärgi saavutamiseks vajalik (vt selle kohta 14. märtsi 2019. aasta kohtuotsus Jacob ja Lennertz, C‑174/18, EU:C:2019:205, punkt 44).
21
Sellega seoses olgu märgitud, et liikmesriigi soov kontrollida võlgniku majanduslikku ja isiklikku olukorda enne tema täielikku või osalist võlgadest vabastamist on õiguspärane (8. novembri 2012. aasta kohtuotsus Radziejewski, C‑461/11, EU:C:2012:704, punkt 46).
22
See õiguspärane eesmärk võib tähendada, et liikmesriigi kohus, kellele selline taotlus on esitatud, annab sellise hinnangu, nagu on kohaldatavates õigusnormides ette nähtud ja käesoleva kohtuotsuse punktis 13 kirjeldatud, varem kindlaks määratud kriteeriumide alusel, mis on välja töötatud, pidades silmas selles liikmesriigis valitsevaid olusid, milles nimetatud taotlus on esitatud.
23
Kui selle eesmärgi saavutamise vahend seisneb siiski elukohatingimuse kehtestamises üksnes lähtuvalt võlgade vähendamise taotluse esitamise kuupäevast, siis ei saa seda tingimust pidada selle eesmärgi saavutamiseks sobivaks (vt selle kohta 8. novembri 2012. aasta kohtuotsus Radziejewski, C‑461/11, EU:C:2012:704, punkt 47).
24
Nimelt on Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt riigisisesed õigusnormid taotletava eesmärgi saavutamiseks sobivad üksnes juhul, kui need vastavad tõepoolest huvile saavutada see eesmärk ühtselt ja süstemaatiliselt (vt selle kohta 10. märtsi 2009. aasta kohtuotsus Hartlauer, C‑169/07, EU:C:2009:141, punkt 55; 15. oktoobri 2015. aasta kohtuotsus Grupo Itevelesa jt, C‑168/14, EU:C:2015:685, punkt 76, ja 30. juuni 2016. aasta kohtumäärus Sokoll-Seebacher ja Naderhirn, C‑634/15, EU:C:2016:510, punkt 27).
25
Sellises olukorras, nagu on tegemist põhikohtuasjas ja milles pädeva riigisisese kohtu hindamine tugineb kriteeriumidele, millega on võetud arvesse võlgniku ja tema pere sotsiaal-majanduslikku olukorda nii võla vähendamise taotluse esitamise hetkel kui ka hilisemas etapis seni, kuni see kohus teeb oma otsuse, tähendab ühtne lähenemine aga seda, et võlgade ümberkujundamise taotlus jäetakse tingimata rahuldamata, kui taotleja viib oma elukoha Taani Kuningriigist üle teise liikmesriiki menetluse käigus, enne kui pädev kohus on teinud lõpliku otsuse selle taotluse kohta.
26
Siiski on selge, et juhul kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu kontrollimise tulemusel ei selgu teisiti, ei ole võlgniku elukoha üleviimisel Taani Kuningriigist teise liikmesriiki võlgade vähendamise menetluse käigus või pärast seda kohe sellist mõju, et nimetatud võlgnik kaotab õiguse võlgade vähendamise meetme kohaldamisele.
27
Peale selle tuleneb eelotsusetaotlusest, et nimetatud õigusnormides on ette nähtud võlgade vähendamise määruse tühistamine üksnes siis, kui võlgnik on toime pannud pettuse või on raskelt hooletult rikkunud sellest määrusest tulenevaid kohustusi, mitte sellisel juhul, kui ta viis üksnes oma elukoha üle välismaale.
28
Lisaks tuleb märkida, et põhikohtuasjas kõnealuste õigusnormidega on ette nähtud, et isik, kes tegeleb Taani õiguse tähenduses majandustegevusega Taani territooriumil, võib esitada võlgade vähendamise taotluse tegevuskohajärgsele pankrotikohtule, ilma et ta siiski peaks täitma elukohatingimust.
29
Neil asjaoludel tuleb tõdeda, et põhikohtuasjas kõnealuste õigusnormidega ette nähtud elukohatingimust Taanis ei saa iseenesest pidada tingimuseks, mis vastab huvile saavutada ühtselt ja süstemaatiliselt käesoleva kohtuotsuse punktis 22 mainitud eesmärk.
30
Peale selle kujutaks see, kui võlgade vähendamise tingimuseks on seatud, et võlgnik, kes elab teises liikmesriigis kui liikmesriik, kus on esitatud võlgade vähendamise taotlus, esitab usaldusväärset teavet enda ja oma perekonna sotsiaal-majandusliku olukorra kohta ja oma elukoha liikmesriigi sotsiaalsete olude kohta, vähem piiravat meedet kui selle taotluse esitamise täielik keeld.
31
Lisaks olgu märgitud, et nagu Taani valitsus kohtuistungil kinnitas, on Taani õigusnormides ette nähtud, et Taani kohtud võivad keelduda võlgade vähendamise määruse tegemisest, kui võlgniku sotsiaal-majanduslikku olukorda ei saa kindlaks teha piisava täpsusega, mis võib juhtuda, kui võlgnik viib oma elukoha Taani Kuningriigist üle teise liikmesriiki.
32
Niisiis võimaldavad need õigusnormid jätta rahuldamata selle taotluse siis, kui käesoleva kohtuotsuse punktis 13 kirjeldatud hinnangu andmine ei ole võimalik, kuna taotleja on oma elukoha viinud Taani Kuningriigist väljapoole enne oma taotluse esitamist või menetluse käigus. Seega ei ole vaja näha ette sellise taotluse esitamise täielikku keeldu taotlejale, kes ei ela selle esitamise hetkel Taani Kuningriigis.
33
Järelikult niisugune elukohatingimus, nagu on ette nähtud põhikohtuasjas kõnealuste õigusnormidega, läheb kaugemale sellest, mis on vajalik eespool käesoleva kohtuotsuse punktis 22 nimetatud eesmärgi saavutamiseks.
34
Mis puudutab Taani valitsuse argumenti, mille ta esitas kirjalikes seisukohtades ja mis käsitleb seda, et määruse 2015/848 tõhus rakendamine on takistatud, kui ELTL artiklit 45 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised riigisisesed õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, siis see argument on põhikohtuasja raames edutu, kuna selle määruse artikli 84 lõike 1 järgi kohaldatakse selle sätteid ainult pärast 26. juunit 2017 algatatud maksejõuetusmenetluste suhtes, st pärast seda, kui A esitas võlgade vähendamise taotluse.
35
Eeltoodust tuleneb, et ELTL artiklit 45 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus selline liikmesriigi õigusnormides ette nähtud kohtualluvuse reegel, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mille kohaselt on võlgade vähendamise meetme kohaldamine seatud sõltuvusse tingimusest, et võlgniku asukoht või elukoht on selles liikmesriigis.
Teine küsimus
36
Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas ELTL artiklit 45 tuleb tõlgendada nii, et sellega on nõutud, et liikmesriigi kohus jätab kohaldatama elukohatingimuse, mis on kehtestatud sellise riigisisese kohtualluvuse reegliga, nagu on kõne all põhikohtuasjas, sõltumata küsimusest, kas võlgade vähendamise menetlus, mis on samuti ette nähtud nende õigusnormidega, avaldab eraõiguslikel isikutel nende õigusnormide kohaselt olevatele nõuetele tõenäoliselt mõju.
37
Sellega seoses olgu sissejuhatuseks märgitud, et ELTL artikliga 45 on eraõiguslikele isikutele antud õigused, mille tagamist nad võivad kohtus nõuda ning mida liikmesriigi kohtud peavad kaitsma (11. jaanuari 2007. aasta kohtuotsus ITC, C‑208/05, EU:C:2007:16, punkt 67).
38
Esimuse põhimõtte kohaselt peab iga liikmesriigi kohus oma pädevuse piires liikmesriigi organina tema menetluses olevas kohtuvaidluses jätma kohaldamata iga riigisisese õigusnormi, mis on vastuolus vahetut õigusmõju omava liidu õigusnormiga, kui riigisiseseid õigusnorme ei saa tõlgendada kooskõlas liidu õiguse nõuetega (vt selle kohta 24. juuni 2019. aasta kohtuotsus Popławski, C‑573/17, EU:C:2019:530, punktid 58 ja 61).
39
See kohustus ei ole seatud sõltuvusse asjaolust, et sellised riigisisesed õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, võivad tõenäoliselt muuta eraõiguslike isikute õiguslikku olukorda, kui eelotsusetaotluse esitanud kohus jätab kohaldatama riigisisestes õigusnormides ette nähtud kohtualluvuse reegli ja lahendab võlgniku esitatud võlgade vähendamise taotluse.
40
Järelikult tuleb ELTL artiklit 45 tõlgendada nii, et sellega on nõutud, et liikmesriigi kohus jätab kohaldatama elukohatingimuse, mis on kehtestatud sellise riigisisese kohtualluvuse reegliga, nagu on kõne all põhikohtuasjas, sõltumata küsimusest, kas võlgade vähendamise menetlus, mis on samuti ette nähtud nende õigusnormidega, avaldab eraõiguslikel isikutel nende õigusnormide kohaselt olevatele nõuetele tõenäoliselt mõju.
Kohtukulud
41
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (neljas koda) otsustab:
1.
ELTL artiklit 45 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus selline liikmesriigi õigusnormides ette nähtud kohtualluvuse reegel, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mille kohaselt võlgade vähendamise meetme kohaldamine on seatud sõltuvusse tingimusest, et võlgniku asukoht või tema elukoht on selles liikmesriigis.
2.
ELTL artiklit 45 tuleb tõlgendada nii, et sellega on nõutud, et liikmesriigi kohus jätab kohaldatama elukohatingimuse, mis on kehtestatud sellise riigisisese kohtualluvuse reegliga, nagu on kõne all põhikohtuasjas, sõltumata küsimusest, kas võlgade vähendamise menetlus, mis on samuti ette nähtud nende õigusnormidega, avaldab eraõiguslikel isikutel nende õigusnormide kohaselt olevatele nõuetele tõenäoliselt mõju.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: taani.