62024CJ0490_RES
Kohtuasi C‑490/24
Stichting Koskea, kes tegutseb ED varahaldurina,
versus
Nationale Nederlanden Schadeverzekering Maatschappij NV, ärinimega Reaal Schadeverzekering NV
Euroopa Kohtu (neljas koda) 12. veebruari 2026. aasta kohtuotsus
Eelotsusetaotlus – Mootorsõidukite kasutamise kohustuslik tsiviilvastutuskindlustus – Direktiiv 2009/103/EÜ – Artikli 12 lõige 1 – Kohustus tagada tsiviilvastutuskindlustuse kaitse kõigile sõitjatele, välja arvatud juhile tekitatud isikukahju korral, mis tuleneb sõiduki kasutamisest – Kohaldamisala – Ühe mootorsõidukiga toimunud liiklusõnnetus – Kahju, mis tekkis sõiduki juhile kaassõitja sekkumise tõttu sõiduki juhtimisse
Õigusaktide ühtlustamine – Mootorsõiduki valdaja vastutuskindlustus – Direktiiv 2009/103 – Sõidukite kindlustamise kohustus – Kohustus hüvitada kõigi sõitjate (v.a juht) isikukahju – Mõiste – Liiklusõnnetuses osalenud sõiduki juhile tekitatud kahju hüvitamise kohustus – Väljajätmine – Kahju, mis tekkis kaassõitja sekkumise tõttu sõiduki juhtimisse – Mõju puudumine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/103, artikli 1 punkt 1, artikli 3 esimene, teine ja neljas lõik, artikli 12 lõiked 1–3 ning artikli 13 lõiked 1 ja 3)
(vt punktid 25–44 ja resolutsioon)
Kokkuvõte
Euroopa Kohus, kellele Hoge Raad der Nederlanden (Madalmaade kõrgeim kohus) oli esitanud eelotsusetaotluse, täpsustas mootorsõidukite kasutamise kohustusliku tsiviilvastutuskindlustuse kontekstis direktiivis 2009/103 (
1
) ette nähtud mõistet „juht“. Sellega seoses otsustas Euroopa Kohus, et nimetatud kindlustusega ei pea olema kaetud kahju, mis tekkis ainsa liiklusõnnetuses osalenud sõiduki juhil seetõttu, et kaassõitja sekkus sõiduki juhtimisse.
ED sattus 2016. aasta lõpus liiklusõnnetusse, kui ta juhtis jalgpalliklubile kuuluvat minibussi, milles lisaks viibis klubi endine treener. Kui ED juhitud minibuss sõitis kiirusel ligikaudu 70 km/h, tõmbas endine treener, kes istus tagaistmel paremal, äkki sõiduki käsipidurit. Minibuss libises teelt välja ja põrkas vastu mitut posti. ED sai raskelt vigastada ja tal on selle õnnetuse tagajärjel püsivad väga rasked tervisekahjustused.
Selleks et hüvitada ED-le selle õnnetusega tekitatud kahju, nõudis sihtasutus, kes haldab tema vara ja kaitseb tema huve, et ta oleks kaetud kaassõitjate ja sõidukijuhi kahjukindlustuslepinguga, mille jalgpalliklubi oli sõlminud. Kindlustusandja ei rahuldanud seda nõuet, väites, et ED oli minibussi rooli istudes alkoholi mõju all. ED-le teatati ka, et ta ei ole kaetud kohustusliku tsiviilvastutuskindlustusega, kuna see ei kata juhile tekitatud kahju.
Nimetatud olukorras esitas sihtasutus ED nimel ja huvides esimese astme kohtule hagi. See kohus asus seisukohale, et ED-d ei oleks tohtinud direktiivis 2009/103 ette nähtud kohustusliku tsiviilvastutuskindlustuse kaitse alt välja jätta, kuna isegi kui ta istus õnnetuse ajal sõiduki roolis, ei saa teda enam pidada sõidukijuhiks, sest endine treener käitus käsipidurit tõmmates nagu juht. Kuna kohus rahuldas ED hagi, esitas kindlustusandja selle otsuse peale apellatsioonkaebuse apellatsioonikohtule, kes tühistas esimese astme kohtu otsuse, leides, et ED ei olnud seetõttu, et endine treener tõmbas käsipidurit, lakanud olemast sõidukijuht.
ED esindav sihtasutus esitas kassatsioonkaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule, kellel on selles kontekstis kahtlusi seoses sellega, kuidas tõlgendada direktiivi 2009/103 sätet, mis välistab sõidukijuhi kohustusliku tsiviilvastutuskindlustuse kaitse alt. Ta märgib seetõttu, et ühelt poolt on Euroopa Kohus alati rõhutanud liiklusõnnetuses kannatanud kaassõitjate kaitse olulisust ja eesmärki tagada, et see kindlustus võimaldaks kõigil kaassõitjatel saada neile tekitatud kahju eest hüvitist. Teiselt poolt eristab direktiiv 2009/103 juhti kaassõitjatest, määratlemata siiski mõistet „juht“.
Euroopa Kohtu hinnang
Esimesena tuletas Euroopa Kohus meelde, et direktiivi 2009/103 artikli 12 lõike 1 kohaselt katab mootorsõidukite kasutamise kohustuslik tsiviilvastutuskindlustus tsiviilvastutuse sõiduki kasutamisel kõigile sõitjatele, välja arvatud juhile, tekitatud vigastuste korral. Ta täpsustas esiteks, et kuna selles direktiivis ei ole mõisteid „juht“ ja „kaassõitja“ määratletud, tuleb nimetatud mõistete ulatus kindlaks määrata vastavalt nende tavatähendusele igapäevakeeles. Teiseks, mõiste „juht“ viitab tavaliselt isikule, kes istub sõiduki roolis või juhtseadmete taga ja suunab sõidukit, samas kui mõiste „kaassõitja“ tähistab isikut, kes istub asjaomases sõidukis mujal ega juhi seda. Ta märkis, et niisuguses kontekstis võib sõidukis olla mitu kaassõitjat peale juhi, kuid üldjuhul saab korraga olla ainult üks juht. Kolmandaks, direktiivi 2009/103 artikli 12 lõige 1 ei laienda mootorsõidukite kasutamise kohustusliku tsiviilvastutuskindlustuse kaitset sõidukijuhile tekitatud kahjule.
Teisena, seoses direktiivi 2009/103 artikli 12 lõike 1 kontekstiga toonitas Euroopa Kohus, et võttes arvesse mõiste „sõiduk“ määratlust kõnealuse direktiivi tähenduses, on igal liikluses osaleval sõidukil üldjuhul juht ja juhikoht ning juht on isik, kes sõiduki roolis istudes rakendab sõiduki edasiliikumiseks vajalikku mehhaanilist jõudu või saab seda rakendada. Seega, sarnaselt selle sättega eristavad mitu muud direktiivi 2009/103 (
2
) sätet sõiduki juhti teistest isikutest, kes võivad sõidukis viibida, ja teistest liiklejatest, kes ei viibi sõidukis, kuid keda võib sõidukiga toimunud liiklusõnnetus mõjutada. Seega määratakse õnnetuses kannatanute kategooriad sisuliselt kindlaks eraldi õnnetuses osalenud sõiduki juhist.
Lisaks rõhutas Euroopa Kohus, et kohustus tagada kolmandatele isikutele mootorsõidukitega tekitatud kahju eest direktiivi 2009/103 alusel tsiviilvastutuskindlustuse kaitse on erinev õigusküsimus sellest, milline on kolmandatele isikutele liiklusõnnetuses tekitatud kahju tsiviilvastutuse alusel hüvitamise ulatus, mida reguleerib peamiselt liikmesriigi õigus. Nii võib roll, mis oli ühel või teisel sõidukis viibinud isikul – nagu käesoleval juhul kaassõitja, kes tõmbas käsipidurit – õnnetuse toimumises ja seega kahju tekkimises, vastavalt selles liikmesriigis kehtivale tsiviilvastutuse korrale, mille territooriumil õnnetus toimus, määrata kindlaks, millisel isikul õnnetuse eest tsiviilvastutus lasub, ja mõjutada hüvitise suurust.
Eeltoodut arvestades märkis Euroopa Kohus, et kaassõitja selline sekkumine sõiduki juhtimisse, mis põhjustab õnnetuse, ei saa kaasa tuua seda, et isik, kes istub selle sõiduki juhikohal ja kes sõidukit juhib, lakkab olemast vastava sõiduki juht. Vastupidine seisukoht kahjustaks põhimõttelist vahetegemist nii juhi ja kolmandast isikust kannatanu vahel, mis iseloomustab direktiiviga 2009/103 kehtestatud kohustuslikku tsiviilkindlustuse süsteemi, kui ka vahetegemist kindlustuskaitse kohustuse ja õnnetusjuhtumi tsiviilvastutusest tuleneva kahju hüvitamise ulatuse vahel, mida reguleerib liikmesriigi õigus.
Kolmandana ja viimasena tõdes Euroopa Kohus, et niisugust tõlgendust kinnitavad direktiiviga 2009/103 taotletavad eesmärgid, eelkõige mootorsõidukitega põhjustatud õnnetustes kannatanute kaitse eesmärk, mida on mootorsõidukite kasutamise kohustuslikku tsiviilvastutuskindlustust käsitlevate Euroopa õigusnormide seadusandliku arengu käigus pidevalt tugevdatud. Seda eesmärki kahjustaks aga asjaolu, kui sõiduki roolis istuv isik võiks juhuslike faktiliste asjaolude tõttu lakata olemast sõidukijuht, sest kaassõitja on sekkunud sõiduki juhtimisse. Sellisest võimalusest tulenev õiguslik ebakindlus on nimetatud eesmärgiga iseenesest vastuolus.
Euroopa Kohus täpsustas lisaks, et nimetatud seadusandlikku arengut iseloomustab ka see, et juhile tekitatud kahju kindlustuskaitse liidu õiguses ette nähtud kohustuslikust tsiviilvastutuskindlustusest on järjepidevalt ja otsesõnu välja jäetud. Lisaks ei viita miski selles seadusandlikus arengus, et liidu seadusandja kavatseks ühtlustada kohustust tagada mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutus, mis ulatuks kaugemale kui kolmandatele isikutele tekitatud kahju kindlustuskaitse. Kehtiva liidu õiguse kohaselt reguleerib seega küsimust, kas liiklusõnnetuses osalenud ainsa sõiduki juhile tekkinud kahju peab olema kindlustusega kaetud, endiselt liikmesriikide riigisisene õigus.
Sellest tuleneb, et kahju, mis tekkis liiklusõnnetuses osalenud ainsa sõiduki juhile, ei pea olema direktiivis 2009/103 ette nähtud kohustusliku mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustusega kaetud, isegi kui sõiduki juhtimisse sekkus kaassõitja ja see sekkumine põhjustas vastava õnnetuse.
(
1
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta direktiiv 2009/103/EÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustuse ja sellise vastutuse kindlustamise kohustuse täitmise kohta (ELT 2009, L 263, lk 11), artikli 3 esimene, teine ja neljas lõik.
(
2
)	Direktiivi 2009/103 artikli 12 lõiked 2 ja 3 ning artikli 13 lõige 3.