62024CJ0220
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (devátého senátu)
27. února 2025 (
*1
)
„Řízení o předběžné otázce – Letecká doprava – Směrnice 96/67/ES – Přístup na trh odbavovacích služeb na letištích Evropské unie – Článek 1 – Předmět – Letiště, jejichž roční objem provozu je nižší než dva miliony cestujících – Odepření přístupu k letištní infrastruktuře na takovém letišti – Článek 6 – Pozemní odbavování pro třetí osoby – Použitelnost pravidel hospodářské soutěže – Článek 102 SFEU“
Ve věci C‑220/24,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná na základě článku 267 SFEU rozhodnutím Curtea de Apel Bucureşti (odvolací soud v Bukurešti, Rumunsko) ze dne 20. prosince 2021, došlým Soudnímu dvoru dne 22. března 2024, v řízení
Regia Autonomă Aeroportul Internaţional „Avram Iancu“ Cluj
proti
Consiliul Concurenţei,
za účasti:
Romanian Airport Services SA,
Sindicatul Independent al Aeroportului Cluj,
SOUDNÍ DVŮR (devátý senát),
ve složení: N. Jääskinen (zpravodaj), předseda senátu, M. Condinanzi a R. Frendo, soudci,
generální advokát: N. Emiliou,
za soudní kancelář: A. Calot Escobar, vedoucí,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–
za Regia Autonomă Aeroportul Internaţional „Avram Iancu“ Cluj: P. Buta, avocat, a A. Lepièce, avocate,
–
za Consiliul Concurenţei: C. Butacu a B. Chiriţoiu, jako zmocněnci,
–
za Romanian Airport Services SA: M.-C. Furtună, avocat,
–
za Sindicatul Indiependent al Aeroportului Cluj: O. Podaru, avocat,
–
za italskou vládu: G. Palmieri a G. Greco, jako zmocněnci,
–
za Evropskou komisi: I. V. Rogalski a B. Sasinowska, jako zmocněnci,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
1
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článků 1, 6 a 7 směrnice Rady 96/67/ES ze dne 15. října 1996 o přístupu na trh odbavovacích služeb na letištích Společenství (Úř. věst. 1996, L 272, s. 36; Zvl. vyd. 07/02, s. 496), jakož i článku 102 SFEU.
2
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Regia Autonomă Aeroportul Internaţional „Avram Iancu“ Cluj (autonomní správa mezinárodního letiště „Avram Iancu“ v Kluži, dále jen „autonomní správa“) a Consiliul Concurenţei (Rada pro hospodářskou soutěž, Rumunsko) týkajícího se návrhu na zrušení rozhodnutí, kterým Rada pro hospodářskou soutěž uložila autonomní správě pokutu za zneužití dominantního postavení.
Právní rámec
Unijní právo
3
Body 1, 2, 10 a 28 odůvodnění směrnice 96/67 znějí následovně:
„(1)
vzhledem k tomu, že [Evropské s]polečenství postupně zavádělo společnou politiku letecké dopravy s cílem dobudovat vnitřní trh v souladu s článkem [26 SFEU] jako trvalý příspěvek k podpoře hospodářského a sociálního pokroku;
(2)
vzhledem k tomu, že cílem článku [56 SFEU] je odstranit omezování volného pohybu služeb ve Společenství; že v souladu s článkem [58 SFEU] musí být tohoto cíle dosaženo v rámci společné dopravní politiky;
[…]
(10)
vzhledem k tomu, že svobodný přístup na trh pozemního odbavování musí být zaváděn postupně a přizpůsobován požadavkům odvětví;
[…]
(28)
vzhledem k tomu, že touto směrnicí není dotčeno uplatňování pravidel Smlouvy; že zejména [Evropská k]omise bude pokračovat v zajišťování souladu s těmito pravidly vykonáváním veškerých pravomocí, které jí uděluje článek [106 SFEU], bude-li to třeba“.
4
Článek 1 odst. 1 až 3 této směrnice, nadepsaný „Předmět“, stanoví:
„1.   Tato směrnice se vztahuje na každé letiště otevřené pro veřejnou obchodní dopravu umístěné na území členského státu, na které se vztahuje Smlouva, za těchto podmínek:
a)
ustanovení čl. 7 odst. 1 týkající se jiných kategorií služeb pozemního odbavování, než které jsou uvedeny v čl. 7 odst. 2, se počínaje 1. lednem 1998 použijí pro veškerá letiště bez ohledu na objem provozu;
b)
ustanovení týkající se kategorií služeb pozemního odbavování uvedených v čl. 7 odst. 2 se počínaje 1. lednem 1998 použijí pro letiště, jejichž roční objem provozu není nižší než 1 milion cestujících nebo 25000 tun nákladu;
c)
ustanovení týkající se kategorií služeb pozemního odbavování uvedených v článku 6 se počínaje 1. lednem 1999 použijí pro letiště,
–
jejichž roční objem provozu není nižší než 3 miliony cestujících nebo 75000 [tun] nákladu
nebo
–
jejichž objem provozu nebyl nižší než 2 miliony cestujících nebo 50000 tun nákladu během období posledních šesti měsíců před 1. dubnem nebo 1. říjnem předchozího roku.
2.   Aniž je dotčen odstavec 1, vztahuje se tato směrnice počínaje 1. lednem 2001 na veškerá letiště otevřená pro veřejnou obchodní dopravu umístěná na území členského státu, na které se vztahuje Smlouva, jejichž roční objem provozu není nižší než 2 miliony cestujících nebo 50000 tun nákladu.
3.   V případě, že letiště dosáhne jednoho z prahů nákladní dopravy uvedených v tomto článku, aniž by dosáhlo odpovídajícího prahu přepravy cestujících, nepoužije se tato směrnice pro kategorie služeb pozemního odbavování vymezené výlučně pro cestující.“
5
Článek 6 odst. 1 a 2 uvedené směrnice, nadepsaný „Pozemní odbavování pro třetí osoby“, stanoví:
„1.   V souladu s úpravou stanovenou v článku 1 přijmou členské státy nezbytná opatření k zajištění svobodného přístupu poskytovatelů služeb pozemního odbavování na trh tak, aby mohl[i] poskytovat služby pozemního odbavování třetím osobám.
Členské státy mají právo požadovat, aby poskytovatelé služeb pozemního odbavování byli usazeni ve Společenství.
2.   Členské státy mohou omezit počet poskytovatelů oprávněných poskytovat tyto kategorie služeb pozemního odbavování:
–
odbavování zavazadel,
–
manipulace na rampě,
–
manipulace s pohonnými hmotami a oleji,
–
odbavování nákladu a pošty, co se týká fyzické manipulace s nákladem a poštou mezi letištním terminálem a letadlem při příletu, odletu nebo v tranzitu.
Členské státy nemohou nicméně omezit tento počet na méně než dva poskytovatele pro každou kategorii těchto služeb.“
6
Článek 7 odst. 1 téže směrnice, nadepsaný „Odbavování vlastními silami“, stanoví:
„V souladu s úpravou stanovenou v článku 1 přijmou členské státy nezbytná opatření k zajištění svobody odbavování vlastními silami.“
Rumunské právo
Zákon o hospodářské soutěži
7
Článek 6 odst. 1 Legea concurenței nr. 21/1996 (zákon č. 21/1996 o hospodářské soutěži) ze dne 10. dubna 1996 (opětovně vyhlášený v Monitorul Oficial al României, část I, č. 153 ze dne 29. února 2016, dále jen „zákon o hospodářské soutěži“) stanoví:
„Je zakázáno, aby jeden nebo více podniků zneužívalo dominantního postavení na rumunském trhu nebo jeho podstatné části. Takové zneužívání může zejména spočívat:
a)
v přímém nebo nepřímém vynucování nepřiměřených nákupních nebo prodejních cen anebo jiných nerovných obchodních podmínek;
b)
v omezování výroby, odbytu nebo technického vývoje na úkor spotřebitelů;
c)
v uplatňování rozdílných podmínek vůči obchodním partnerům při plnění stejné povahy, čímž jsou někteří partneři znevýhodňováni v hospodářské soutěži;
d)
v podmiňování uzavření smluv tím, že druhá strana přijme další plnění, která ani věcně, ani podle obchodních zvyklostí s předmětem těchto smluv nesouvisí.“
Vyhláška č. 101 ze dne 9. května 2007
8
Směrnice 96/67 byla do rumunského práva provedena Ordinul Ministerului Transporturilor nr. 101 pentru aprobarea Reglementării aeronautice civile române privind accesul pe piața serviciilor de handling la sol pe aeroporturi – RACR-APSH, ediția 03/2007 (vyhláška Ministerstva dopravy č. 101, kterou se schvaluje předpis pro rumunské civilní letectví o přístupu na trh pozemního odbavování na letištích – RACR-APSH, vydání 03/2007) ze dne 9. května 2007 (Monitorul Oficial al României, část I, č. 334 z dne 17. května 2007).
9
Příloha 1 této vyhlášky v čl. 1 odst. 1 a 2 stanoví:
„1.   Tato vyhláška se vztahuje na každé letiště otevřené pro veřejnou obchodní dopravu umístěné na území Rumunska za těchto podmínek:
[…]
c)
ustanovení týkající se kategorií služeb pozemního odbavování uvedených v článku 6 se použijí pro letiště, jejichž objem provozu nebyl nižší než 2 miliony cestujících nebo 50000 tun nákladu.
2.   V případě, že letiště dosáhne jednoho z prahů nákladní dopravy uvedených v tomto článku, aniž by dosáhlo odpovídajícího prahu přepravy cestujících, nepoužijí se ustanovení této vyhlášky pro kategorie služeb pozemního odbavování vymezené výlučně pro cestující.“
10
Článek 6 této přílohy, nadepsaný „Pozemní odbavování pro třetí osoby“, v odstavci 1 stanoví:
„Letiště přijmou nezbytná opatření k zajištění svobodného přístupu poskytovatelů služeb pozemního odbavování na trh tak, aby mohli poskytovat služby pozemního odbavování třetím osobám. Se souhlasem Ministerstva dopravy může letiště vyžadovat, aby byli poskytovatelé služeb pozemního odbavování usazeni ve Společenství.“
Spor v původním řízení a předběžná otázka
11
Autonomní správa je právnickou osobou založenou podle rumunského práva, která je od roku 1997 závislá na Consiliul Județean Cluj (Rada župy Kluž, Rumunsko). Hlavní činností této správy je zpřístupnit infrastrukturu mezinárodního letiště „Avram Iancu“ v Kluži (dále jen „letiště v Kluži“) podnikům zabývajícím se leteckou přepravou cestujících nebo nákladu, jakož i cestujícím v letecké dopravě. Tato správa poskytuje přístup k letištní infrastruktuře rovněž podnikům poskytujícím jiné druhy služeb, jako jsou služby pozemního odbavování. Kromě toho autonomní správa poskytuje sama určité kategorie služeb pozemního odbavování společnostem zajišťujícím leteckou dopravu, které vykonávají činnost na letišti v Kluži, jakož i obchodní služby související s činností tohoto letiště.
12
V srpnu 2016 překročilo letiště v Kluži prahovou hodnotu jednoho milionu cestujících v průběhu kalendářního roku. Dne 21. září 2017 překročilo prahovou hodnotu dvou milionů cestujících.
13
V průběhu roku 2016 zahájila Rada pro hospodářskou soutěž šetření na základě stížnosti podané společností Romanian Airport Services SA (dále jen „RAS“), právnickou osobou založenou podle rumunského práva, která podala žádost směřující k tomu, aby se stala poskytovatelem odbavovacích služeb na letišti v Kluži.
14
V návaznosti na toto šetření Rada pro hospodářskou soutěž rozhodnutím ze dne 8. října 2019 konstatovala, že autonomní správa porušila čl. 6 odst. 1 zákona o hospodářské soutěži, jakož i článek 102 SFEU, jelikož zneužila svého dominantního postavení tím, že RAS odepřela v období od 11. září 2015 do 9. března 2017 přístup k letištní infrastruktuře nezbytné pro výkon činnosti pozemního odbavování na letišti v Kluži. Autonomní správě byla uložena pokuta ve výši 1642551,28 rumunských lei (RON) (přibližně 330420 eur).
15
Autonomní správa se domáhala zrušení tohoto rozhodnutí u Curtea de Apel Bucureşti (odvolací soud v Bukurešti, Rumunsko), který je předkládajícím soudem, přičemž zejména tvrdila, že uvedené rozhodnutí je založeno na nesprávném výkladu a použití směrnice 96/67.
16
Autonomní správa tvrdí, že článek 6 zákona o hospodářské soutěži a článek 102 SFEU nemohou mít přednost před ustanoveními obsaženými ve směrnici 96/67, která je zvláštním předpisem odchylujícím se od obecného práva hospodářské soutěže. Tvrdí, že podle této směrnice mohla organizovat odbavovací služby na letišti v Kluži pouze s přihlédnutím k bezpečnostním omezením, jakož i k technickým a obchodním omezením, až do prahové hodnoty dvou milionů cestujících. Nebyla tedy povinna poskytnout každému žadateli automatický přístup k letištní infrastruktuře za podmínek požadovaných tímto žadatelem.
17
Rada pro hospodářskou soutěž tvrdí, že směrnice 96/67 nepředstavuje zvláštní předpis ve vztahu k článku 102 SFEU a případné použití směrnice 96/67 nevylučuje použití pravidel práva hospodářské soutěže.
18
Za těchto podmínek se Curtea de Apel Bucureşti (odvolací soud v Bukurešti) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Je třeba mít za to, že ustanovení [směrnice 96/67], zejména její články 1, 6 a 7, vylučují použití článku 102 SFEU – a jakéhokoli jiného pravidla stejného obsahu – v situacích, které se týkají odepření přístupu k letištní infrastruktuře nezbytné pro výkon činností pozemního odbavování na letištích [Evropské unie], která nedosáhla prahové hodnoty 2 milionů cestujících?“
K předběžné otázce
19
Podle ustálené judikatury platí, že v rámci postupu spolupráce mezi vnitrostátními soudy a Soudním dvorem zavedeného článkem 267 SFEU přísluší Soudnímu dvoru poskytnout vnitrostátnímu soudu užitečnou odpověď, která mu umožní rozhodnout spor, jenž mu byl předložen. Z pohledu této logiky je na Soudním dvoru, aby případně přeformuloval otázky, které jsou mu položeny. V tomto ohledu přísluší Soudnímu dvoru, aby ze všech poznatků předložených vnitrostátním soudem, zejména z odůvodnění předkládacího rozhodnutí, vytěžil ty prvky unijního práva, které je s přihlédnutím k předmětu sporu v původním řízení třeba vyložit (rozsudek ze dne 24. října 2024, Kwantum Nederland a Kwantum België, C‑227/23, EU:C:2024:914, bod 52, jakož i citovaná judikatura).
20
V projednávané věci z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že i když se předběžná otázka týká nejen článků 1 a 6 směrnice 96/67, ale i jejího článku 7, spor v původním řízení se netýká odbavování vlastními silami podle posledně uvedeného ustanovení. Tento spor se týká toho, že autonomní správa odmítla poskytnout RAS, podniku poskytujícímu službu pozemního odbavování, přístup k infrastruktuře nezbytné k poskytování takových služeb na letišti v Kluži. Je přitom třeba uvést, že pozemního odbavování pro třetí osoby se týká článek 6 této směrnice, který v odstavci 1 stanoví, že členské státy přijmou v souladu s úpravou stanovenou v článku 1 uvedené směrnice nezbytná opatření k zajištění svobodného přístupu poskytovatelů služeb pozemního odbavování na trh tak, aby mohli poskytovat služby pozemního odbavování třetím osobám.
21
Za těchto podmínek je třeba mít za to, že podstatou jediné otázky předkládajícího soudu je, zda články 1 a 6 směrnice 96/67 musí být vykládány v tom smyslu, že brání použití článku 102 SFEU za okolností, kdy byl poskytovateli služeb pozemního odbavování odepřen přístup k letištní infrastruktuře, která je pro výkon této činnosti nezbytná, na letišti Unie, jehož roční objem provozu byl v době, kdy byl tento přístup odepřen, nižší než dva miliony cestujících.
22
Předně je třeba uvést, že z bodů 1, 2 a 10 odůvodnění směrnice 96/67 vyplývá, že cílem této směrnice je odstranit omezování volného pohybu služeb na vnitřním trhu postupnou liberalizací trhu odbavovacích služeb na letištích Unie.
23
S ohledem na tuto postupnou liberalizaci článek 1 uvedené směrnice v odst. 1 písm. c) stanoví, že v první fázi se počínaje 1. lednem 1999 článek 6 téže směrnice použije zejména pouze na letiště, která zaznamenala objem provozu, který nebyl nižší než dva miliony cestujících nebo 50000 tun nákladu během období posledních šesti měsíců před 1. dubnem nebo 1. říjnem předchozího rok. Tento článek 1 ve druhé fázi v odstavci 2 stanoví, že aniž je dotčen odstavec 1, vztahují se ustanovení směrnice 96/67 počínaje 1. lednem 2001 na veškerá letiště otevřená pro veřejnou obchodní dopravu umístěná na území členského státu, na které se vztahuje Smlouva, jejichž roční objem provozu není nižší než dva miliony cestujících nebo 50000 tun nákladu. Z odstavce 3 uvedeného článku 1 kromě toho vyplývá, že v případě, že letiště dosáhne jedné z prahových hodnot nákladní dopravy uvedených v tomto článku, aniž by dosáhlo odpovídající prahové hodnoty přepravy cestujících, nepoužije se tato směrnice pro kategorie služeb pozemního odbavování vymezené výlučně pro cestující.
24
Z článku 1 směrnice 96/67 vyplývá, že se článek 6 použije počínaje 1. lednem 2001 pouze na letiště Unie, jejichž roční objem provozu nebyl nižší než dva miliony cestujících.
25
Z předkládacího rozhodnutí přitom vyplývá, že v projednávané věci v době, kdy autonomní správa odepřela RAS přístup k infrastruktuře nezbytné k poskytování služeb pozemního odbavování na letišti v Kluži, toto letiště nedosahovalo prahové hodnoty dvou milionů cestujících stanovené v čl. 1 odst. 2 směrnice 96/67.
26
Vzhledem k tomu, že toto odepření přístupu nespadá do působnosti článku 6 této směrnice, nebyla autonomní správa povinna na základě této směrnice poskytnout takovému poskytovateli služeb, jako je RAS, přístup k letištní infrastruktuře nezbytné k poskytování služeb pozemního odbavování.
27
Je však třeba zdůraznit, že pouhá existence odvětvových předpisů nemůže v žádném případě znamenat, že se na dotčené jednání nevztahují pravidla hospodářské soutěže stanovená ve Smlouvách, bez ohledu na to, zda jsou tyto odvětvové předpisy na toto jednání použitelné, či nikoli.
28
Jak totiž Soudní dvůr rozhodl, protiprávnost zneužívajícího jednání z hlediska článku 102 SFEU nesouvisí s jeho souladem či nesouladem s jinými právními normami a zneužití dominantního postavení spočívá ve většině případů v jednání, které je jinak z hlediska jiných oblastí práva, než je právo hospodářské soutěže, legální (rozsudek ze dne 6. prosince 2012, AstraZeneca v. Komise, C‑457/10 P, EU:C:2012:770, bod 132). Jinými slovy, skutečnost, že jednání podniku je v souladu s právním rámcem, neznamená, že toto jednání je v souladu s článkem 102 SFEU (rozsudek ze dne 10. července 2014, Telefónica a Telefónica de España v. Komise, C‑295/12 P, EU:C:2014:2062, bod 133).
29
Taková zásada je ostatně jasně připomenuta v bodě 28 odůvodnění směrnice 96/67, který uvádí, že touto směrnicí není dotčeno uplatňování ustanovení primárního práva, a odkazuje zejména na pravomoci Komise na základě článku 106 SFEU.
30
Z toho vyplývá, že jsou-li splněny podmínky pro použití článku 102 SFEU, může se na takové konkrétní jednání, jako je v projednávané věci odepření přístupu k letištní infrastruktuře, bez ohledu na to, zda toto jednání spadá do působnosti odvětvových předpisů, či nikoli, vztahovat zákaz zneužití dominantního postavení stanovený tímto ustanovením.
31
Je nutno nicméně upřesnit, že třebaže okolnost, že je chování z hlediska odvětvových předpisů legální, nemůže mít vliv na uplatnění článku 102 SFEU, jsou-li splněny podmínky pro jeho uplatnění, z judikatury vyplývá, že právní povinnost může být naproti tomu relevantní pro posouzení, zda je jednání podniku v dominantním postavení podléhajícího odvětvovým předpisům zneužívající ve smyslu tohoto ustanovení (rozsudek ze dne 27. října 2022, DB Station & Service, C‑721/20, EU:C:2022:832, bod 82, jakož i citovaná judikatura).
32
S ohledem na výše uvedené důvody je třeba na položenou otázku odpovědět tak, že články 1 a 6 směrnice 96/67 musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání použití článku 102 SFEU za okolností, kdy byl poskytovateli služeb pozemního odbavování odepřen přístup k letištní infrastruktuře, která je pro výkon této činnosti nezbytná, na letišti Unie, jehož roční objem provozu byl v době, kdy byl tento přístup odepřen, nižší než dva miliony cestujících.
K nákladům řízení
33
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (devátý senát) rozhodl takto:
Články 1 a 6 směrnice Rady 96/67/ES ze dne 15. října 1996 o přístupu na trh odbavovacích služeb na letištích Společenství
musí být vykládány v tom smyslu, že
že nebrání použití článku 102 SFEU za okolností, kdy byl poskytovateli služeb pozemního odbavování odepřen přístup k letištní infrastruktuře, která je pro výkon této činnosti nezbytná, na letišti Evropské unie, jehož roční objem provozu byl v době, kdy byl tento přístup odepřen, nižší než dva miliony cestujících.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: rumunština.