62011CJ0101
TIESAS SPRIEDUMS (sestā palāta)
2012. gada 18. oktobrī (
*1
)
“Apelācija — Kopienas dizainparaugs — Regula (EK) Nr. 6/2002 — 6. pants, 25. panta 1. punkta b) un e) apakšpunkts un 61. pants — Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kuru veido sēdoša persona — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme — Atšķirīgs kopējais iespaids — Autora brīvības pakāpe — Informēts lietotājs — Pārbaudes tiesā apjoms — Pamatojuma nesniegšana”
Apvienotās lietas C-101/11 P un C-102/11 P
par divām apelācijas sūdzībām atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas Statūtu 56. pantam, kas iesniegtas 2011. gada 28. februārī,
Herbert Neuman,
Andoni Galdeano del Sel,
ar dzīvesvietu Tarifā (Spānija), ko pārstāv S. Míguez Pereira, abogada,
Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko pārstāv J. Crespo Carrillo un A. Folliard-Monguiral, pārstāvji,
prasītāji,
otrs lietas dalībnieks, kas piedalās tiesvedībā –
José Manuel Baena Grupo SA
, Barselona (Spānija), ko pārstāv A. Canela Giménez, abogado,
prasītāja pirmajā instancē.
TIESA (sestā palāta)
šādā sastāvā: sestās palātas priekšsēdētāja pienākumu izpildītājs U. Lehmuss [U. Lõhmus] (referents), tiesneši A. Arabadžijevs [A. Arabadjiev] un K. G. Fernlunds [C. G. Fernlund],
ģenerāladvokāts P. Mengoci [P. Mengozzi],
sekretārs A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Ar savām apelācijas sūdzībām attiecīgi H. Neuman un A. Galdeano del Sel, pirmkārt, un Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi, modeļi) (ITSB), otrkārt, (turpmāk tekstā kopā – “prasītāji”) lūdz atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2010. gada 16. decembra spriedumu lietā T-513/09 Baena Grupo/ITSB – Neuman un Galdeano del Sel (sēdošs cilvēks) (turpmāk tekstā – “apstrīdētais spriedums”), ar kuru tā apmierināja José Manuel Baena Grupo SA (turpmāk tekstā – “Baena Grupo”) prasību atcelt ITSB Apelāciju trešās padomes 2009. gada 14. oktobra lēmumu (lieta R 1323/2008-3) spēkā neesamības atzīšanas procedūrā starp Neuman un Galdeano del Sel, no vienas puses, un Baena Grupo, no otras puses (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).
Atbilstošās tiesību normas
2
Padomes 2001. gada 12. decembra Regulas (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem (OV 2002, L 3, 1. lpp.) preambulas 14. apsvērumā ir noteikts:
“Novērtējums attiecībā uz to, vai dizainparaugam ir individuāla iedaba, būtu jāpamato ar to, vai informēta lietotāja vispārējais iespaids, kas radies, dizainparaugu apskatot, skaidri atšķiras no iespaida, kas viņam radies no jau esoša dizainparauga veidojuma, ņemot vērā tā ražojuma būtību, kuram dizainparaugs ir izmantots vai kurā tas ir iekļauts, un jo īpaši ņemot vērā to ražošanas nozari, kurai tas piederīgs, kā arī dizainparauga autora brīvību, izveidojot dizainparaugu.”
3
Šīs regulas 4. panta 1. punktā ir noteikts:
“Dizainparaugs ir aizsargāts kā Kopienas dizainparaugs, ja tas ir jauns un tam ir individuāla būtība [individuāls raksturs].”
4
Minētās regulas 5. pants ir izteikts šādā redakcijā:
“1.   Dizainparaugu uzskata par jaunu, ja sabiedrībai nav darīts pieejams identisks dizainparaugs, šādos gadījumos:
a)
attiecībā uz nereģistrētu Kopienas dizainparaugu, līdz tam datumam, kad dizainparaugs, kura aizsardzību pieprasa, ir pirmo reizi darīts pieejams sabiedrībai;
b)
attiecībā uz reģistrētu Kopienas dizainparaugu, pirms tā datuma, kad ir aizpildīts reģistrācijas pieteikums attiecībā uz to dizainparaugu, kura aizsardzību pieprasa, vai, ja attiecina prioritāti, pirms prioritātes datuma.
2.   Dizainparaugus uzskata par identiskiem, ja to iezīmes atšķiras tikai nebūtiski.”
5
Šīs pašas regulas 6. pantā ir paredzēts:
“1.   Uzskata, ka dizainparaugam ir individuāla būtība [individuālas raksturs], ja vispārējais iespaids, ko tas rada informētam lietotājam, atšķiras no vispārējā iespaida, ko šādam lietotājam rada jebkurš dizainparaugs, kas ir darīts pieejams sabiedrībai, šādos gadījumos:
a)
attiecībā uz nereģistrētu Kopienas dizainparaugu, līdz tam datumam, kad dizainparaugs, kura aizsardzību pieprasa, ir pirmo reizi darīts pieejams sabiedrībai;
b)
attiecībā uz reģistrētu Kopienas dizainparaugu, līdz tam datumam, kad ir aizpildīts reģistrācijas pieteikums, vai, ja attiecina prioritāti, pirms prioritātes datuma.
2.   Novērtējot individuālo būtību, ņem vērā dizainparauga autora radošo pieeju [brīvības robežas], izveidojot dizainparaugu.”
6
Regulas Nr. 6/2002 7. panta 1. un 2. punktā ir noteikts:
“1.   Lai piemērotu regulas 5. un 6. pantu, uzskata, ka dizainparaugs ir darīts pieejams sabiedrībai, ja tas ir publicēts pēc reģistrācijas vai citādi, vai izstādīts, izmantots tirdzniecībā vai citādi nodots atklātībai līdz, attiecīgi, 5. panta 1. punkta a) apakšpunktā un 6. panta 1. punkta a) apakšpunktā vai 5. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 6. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētajam datumam, izņemot, ja par šiem notikumiem parastā uzņēmējdarbības gaitā praktiski nav varējis uzzināt to personu loks, kuras ir specializējušās attiecīgajā nozarē un darbojas Kopienā. Dizainparaugu tomēr neuzskata par darītu pieejamu sabiedrībai tikai tādēļ, ka tas ir atklāts trešajai personai ar tieši vai netieši izteiktu konfidencialitātes nosacījumu.
2.   Piemērojot regulas 5. un 6. pantu, nodošanu atklātībai neņem vērā, ja dizainparaugu, kura aizsardzību pieprasa atbilstīgi reģistrēta Kopienas dizainparauga tiesībām, sabiedrībai pieejamu ir darījis:
a)
modelētājs, viņa tiesību pārņēmējs vai trešā persona modelētāja vai viņa tiesību pārņēmēja sniegtas informācijas vai veiktas darbības dēļ un
b)
divpadsmit mēnešu laikā pirms [reģistrācijas] pieteikuma iesniegšanas dienas vai, ja attiecina prioritāti, pirms prioritātes datuma.”
7
Šīs regulas 25. panta ar nosaukumu “Spēkā neesamības iemesli” 1. punkta b) un e) apakšpunktā, kā arī 3. punktā ir noteikts:
“1.   Kopienas dizainparaugu var pasludināt par spēkā neesošu tikai šādos gadījumos:
[..]
b)
ja tas neatbilst 4. līdz 9. panta prasībām;
[..]
e)
ja kāda atšķirības zīme [atšķirtspējīgs apzīmējums] ir izmantota kādā vēlākā dizainparaugā un Kopienas tiesību akti vai dalībvalsts tiesību akti, kas reglamentē minēto zīmi, piešķir zīmes tiesību [apzīmējuma] īpašniekam tiesības aizliegt šādu izmantošanu;
[..]
3.   Šā panta 1. punkta d), e) un f) apakšpunktā minētos iemeslus var norādīt tikai [agrāku] tiesību pieprasītājs vai [..] īpašnieks.
[..]”
8
Šīs pašas regulas 61. panta 1.–3. punktā ir noteikts:
“1.   Pret Apelācijas padomes lēmumiem attiecībā uz apelācijām var celt prasības Tiesā.
2.   Prasību var celt, pamatojoties uz nekompetenci, būtiska procesuāla pārkāpuma, Līguma vai šīs regulas pārkāpumu vai kāda tiesību akta pārkāpumu saistībā ar to piemērošanu, vai pilnvaru pārsniegšanu.
3.   Tiesai ir piekritība anulēt vai grozīt apstrīdēto lēmumu.”
Tiesvedības priekšvēsture
9
Baena Grupo ir šāda Kopienas dizainparauga Nr. 426895-0002 (turpmāk tekstā – “apstrīdētais dizainparaugs”) īpašniece:
10
Tas tika pieteikts 2005. gada 7. novembrī un reģistrēts, kā arī publicēts 2005. gada 27. decembrī attiecībā uz šādām precēm, kas ietilpst 99-00. klasē atbilstoši Lokarno 1968. gada 8. oktobra Nolīgumam par dizainparaugu starptautiskās klasifikācijas izveidošanu ar grozījumiem (turpmāk tekstā – “Lokarno nolīgums”): “krekli ar īsām piedurknēm (to ornamentācija), cepures ar nagu (to ornamentācija); uzlīmes (to ornamentācija); apdrukas, tostarp reklāmas apdrukas (to ornamentācija).”
11
2008. gada 18. februārī H. Neuman un A. Galdeano del Sel ITSB iesniedza pieteikumu atzīt par spēkā neesošu apstrīdēto dizainparaugu, pamatojoties uz Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta b) un e) apakšpunktu. Savā pieteikumā atzīt par spēkā neesošu tie minēja, ka apstrīdētais dizainparaugs, pirmkārt, nebija jauns un tam nepiemita individuāla rakstura šīs regulas 4. panta, skatīta kopā ar šīs regulas 5. un 6. pantu, izpratnē un, otrkārt, tajā ir izmantots atšķirtspējīgs apzīmējums šīs pašas regulas 25. panta 1. punkta e) apakšpunkta izpratnē.
12
Pamatojot savu spēkā neesamības pieteikumu, H. Neuman un A. Galdeano del Sel norādīja uz šādu agrāku Kopienas grafisku preču zīmi Nr. 1312651 (turpmāk tekstā – “agrākā preču zīme”):
13
Šī preču zīme tika reģistrēta 2000. gada 7. novembrī attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 25., 28. un 32. klasē atbilstoši Nicas 1957. gada 15. jūnija Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām, kas ir pārskatīts un grozīts (turpmāk tekstā – “Nicas nolīgums”), un kuras atbilst attiecībā uz katru no klasēm šādam aprakstam:
—
25. klase: “apģērbi, apavi, galvassegas”;
—
28. klase: “spēles, rotaļlietas, vingrošanas un sporta preces”;
—
32. klase: “alus; minerālūdeņi un gāzēti ūdeņi un citi bezalkoholiskie dzērieni; augļu dzērieni un augļu sulas; sīrupi un citas sagataves dzērienu pagatavošanai”.
14
Ar 2008. gada 15. jūlija lēmumu ITSB Anulēšanas nodaļa apmierināja pieteikumu par apstrīdētā dizainparauga atzīšanu par spēkā neesošu, pamatojoties uz Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta e) apakšpunktu.
15
2008. gada 16. septembrīBaena Grupo saskaņā ar Regulas Nr. 6/2002 55.–60. pantu iesniedza ITSB apelācijas sūdzību par Anulēšanas nodaļas lēmumu.
16
Ar apstrīdēto lēmumu ITSB Apelāciju trešā padome (turpmāk tekstā – “Apelāciju padome”) nolēma, ka Anulēšanas nodaļa ir pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka apstrīdētajā dizainparaugā ir izmantota agrāka preču zīme. Tomēr tā uzskatīja, ka tam nav individuāla rakstura, jo tas informētam lietotājam, proti, jauniešiem un bērniem, kas parasti pērk kreklus ar īsām piedurknēm, cepures ar nagu un uzlīmes vai lieto apdrukas, nerada kopējo iespaidu, kas atšķirtos no ar agrāko preču zīmi apzīmēto preču radītā iespaida. Tādējādi, piemērojot Regulas Nr. 6/2002 60. panta 1. punktu, Apelāciju padome apstiprināja apstrīdētā dizainparauga spēkā neesamību, bet pamatojoties uz šīs regulas 25. panta 1. punkta b) apakšpunktu, skatītu kopā ar šīs regulas 6. panta 1. punktu.
Tiesvedība Vispārējā tiesā un apstrīdētais spriedums
17
Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2009. gada 22. decembrī, Baena Grupo cēla prasību, lai panāktu apstrīdētā lēmuma atcelšanu. Pamatojot savu apelācijas sūdzību, tā apgalvoja, ka atšķirības starp agrāko preču zīmi un apstrīdēto dizainparaugu ir tādas, ka preces kopējais iespaids, ko uz lietotāju atstāj katrs no šiem siluetiem, atšķiras.
18
Ar pārsūdzēto spriedumu Vispārējā tiesa atcēla apstrīdēto lēmumu.
19
Vispirms Vispārējā tiesa apstrīdētā sprieduma 20. punktā konstatēja, ka ir jāsalīdzina apstrīdētā dizainparauga atstātais kopējais iespaids, no vienas puses, un kopējais iespaids, ko uz informētu lietotāju atstāj agrākā preču zīme, kas ir zināms dizainparaugs, no otras puses.
20
Tā norādīja apstrīdētā sprieduma 21. un 22. punktā, ka kopējo iespaidu, kādu atstāj abi aplūkotie silueti uz informētu lietotāju, lielā mērā nosaka katra no tiem sejas izteiksme. Vispārējā tiesa uzsvēra, ka atšķirības abu siluetu sejas izteiksmēs ir būtiska īpašība, ko informēts lietotājs saglabā atmiņā, kā to pareizi ir definējusi Apelāciju padome.
21
Tālāk apstrīdētā sprieduma 23. punktā Vispārējā tiesa konstatēja, ka šī izteiksme kopā ar uz priekšu noliekušos ķermeņa stāvokli rada iespaidu par zināmu aizkaitinājumu, ļauj informētam lietotājam identificēt “agrāko dizainparaugu” kā uztrauktu personu. Savukārt kopējo iespaidu, ko rada apstrīdētais dizainparaugs, neraksturo jebkādu jūtu izpausme, ne pamatojoties uz sejas izteiksmi, ne ķermeņa stāvokli, ko raksturo nosvēršanās uz aizmuguri.
22
Šajā ziņā apstrīdētā sprieduma 24. punktā Vispārējā tiesa ir secinājusi, ka “atšķirība sejas izteiksmē šķiet skaidra jauniešiem, kas pērk kreklus ar īsām piedurknēm un cepures ar nagu, [un] ir vēl nozīmīgāka bērniem, kas izmanto uzlīmes priekšmetu apzīmēšanai, kas vairāk sliecas piešķirt īpašu uzmanību jūtām, ko katra uz uzlīmes attēlotā persona pauž”.
23
Visbeidzot Vispārējā tiesa apstrīdētā sprieduma 25. punktā secināja, ka atšķirības starp abiem siluetiem “ir pietiekami nozīmīgas, lai radītu atšķirīgu kopējo iespaidu uz informētu lietotāju, lai gan pastāv līdzības attiecībā uz citiem aspektiem, un ievērojamo brīvību, kas ir tādu siluetu autoram, kādi ir pamatlietā”.
24
Apstrīdētā sprieduma 26. punktā Vispārējā tiesa nolēma, ka Apelāciju padome ir pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka apstrīdētais dizainparaugs neatstāj uz informētu lietotāju no “agrākā dizainparauga”, kas ir norādīts spēkā neesamības atzīšanas pieteikuma pamatojumā, atšķirīgu kopējo iespaidu.
Tiesvedība Tiesā un lietas dalībnieku prasījumi
25
Ar Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 11. aprīļa rīkojumu lietas C-101/11 P un C-102/11 P tika apvienotas rakstveida un mutvārdu procesam un galīgā sprieduma taisīšanai.
26
H. Neuman un A. Galdeano del Sel savā apelācijas sūdzībā lūdz Tiesu:
—
atcelt pārsūdzēto spriedumu;
—
atzīt dizainparaugu par spēkā neesošu vai pakārtoti nosūtīt lietu atkārtotai izskatīšanai Vispārējā tiesā un
—
piespriest Baena Grupo atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas instancē un Vispārējā tiesā.
27
ITSB savā apelācijas sūdzībā lūdz Tiesu:
—
atcelt pārsūdzēto spriedumu;
—
taisīt jaunu spriedumu pēc būtības, noraidot prasību par apstrīdēto lēmumu, vai nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai un
—
piespriest Baena Grupo atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
28
Savā atbildes rakstā Baena Grupo lūdz Tiesu:
—
atzīt lietā C-101/11 P iesniegto apelācijas sūdzību par nepieņemamu vai pakārtoti noraidīt apelācijas sūdzību;
—
noraidīt kā nepamatotu lietā C-102/11 P iesniegto apelācijas sūdzību un
—
piespriest prasītājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Par apelācijas sūdzībām
29
Savas apelācijas sūdzības pamatojumam H. Neuman un A. Galdeano del Sel izvirza trīs pamatus. Divi pirmie pamati attiecas uz kļūdu tiesību piemērošanā, ko ir pieļāvusi Vispārējā tiesa, piemērojot, respektīvi, Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta b) apakšpunktu, skatītu kopā ar tās 4.–9. punktu un šīs regulas 25. panta 1. punkta e) apakšpunktu. Trešais pamats attiecas uz to, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi pienākumu norādīt apstrīdētā sprieduma pamatojumu.
30
Savas apelācijas sūdzības pamatojumam ITSB izvirza divus pamatus, kas attiecas uz to, ka Vispārējā tiesa, pirmkārt, esot pārkāpusi Regulas Nr. 6/2002 61. pantu un, otrkārt, šīs regulas 25. panta 1. punkta b) apakšpunktu, skatītu kopā ar tās 6. pantu. Otrais pamats ir sadalīts divās daļās, ar kurām ITSB apgalvo, pirmkārt, ka Vispārējā tiesa ir sajaukusi specifiskos preču zīmju tiesību kritērijus un tos, kas piemīt Kopienas dizainparaugu tiesībām, un, otrkārt, ka tā nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu.
Par pirmo ITSB izvirzīto apelācijas pamatu, kas attiecas uz Regulas Nr. 6/2002 61. panta pārkāpumu
Lietas dalībnieku argumenti
31
Pirmkārt, atsaucoties uz 2010. gada 15. aprīļa spriedumu lietā C-38/09 P Schräder/OCVV (Recueil, I-3209. lpp., 77. punkts), ITSB iebilda, ka, vērtējot apstrīdētā lēmuma likumību, Vispārējā tiesa ir veikusi ļoti detalizētu “attiecīgo Kopienas dizainparaugu pārbaudi”.
32
ITSB apgalvo, ka Kopienas dizainparaugu spēkā esamības pārbaude, ko raksturo paaugstināts tehniskās sarežģītības līmenis, saskaņā ar Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta b) un d) apakšpunktu attiecas tikai uz autora brīvības pakāpes noteikšanu. Tas uzskata, ka, neierobežojot savu pārbaudi tikai uz acīmredzamām kļūdām šo dizainparaugu spēkā esamības vērtējumā, Vispārējā tiesa ir pārsniegusi šīs regulas 61. panta piemērošanas jomu.
33
Otrkārt, ITSB apgalvo, ka, uzskatot, ka “attiecīgo paraugu” personāžu jūtu izpausme ir svarīgāka nekā šo paraugu grafiskais attēlojums, Vispārējā tiesa aizstāja Apelācijas padomes argumentāciju ar savu argumentāciju. Tādējādi Vispārējā tiesa esot izdarījusi jaunu faktu vērtējumu, neierobežojot savu pārbaudi ar apstrīdētā lēmuma likumības kontroli.
34
Šajā ziņā ITSB uzskata, ka, tā kā Vispārējā tiesa nav precizējusi, kāda veida kļūdas Apelācijas padome ir pieļāvusi, piemērojot Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta b) apakšpunktu, skatītu kopā ar tās 6. pantu, tam ir liegts no apstrīdētā sprieduma izdarīt secinājumus par minētās regulas 6. panta pareizu piemērošanu.
35
Baena Grupo uzskata, ka ITSB arguments nav pamatots. Tā uzskata, ka Vispārējai tiesai ir pilnīga brīvība, novērtējot attiecīgos faktus. Šajā ziņā tā min 2000. gada 30. marta spriedumu lietā C-265/97 P VBA/Florimex u.c. (Recueil, I-2061. lpp.), kurā Tiesa saistībā ar tajā vēlāk iesniegtu apelācijas sūdzību norādīja uz Vispārējās tiesas izdarīto pierādījumu vērtējumu.
Tiesas vērtējums
36
Ir jāpārbauda, vai Vispārējā tiesa ir pārkāpusi tās kontroles robežas un aizstājusi ITSB vērtējumu pati ar savu vērtējumu.
37
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka saskaņā ar Regulas Nr. 6/2002 61. panta 2. punktu ITSB Apelāciju padomes lēmumus var pārsūdzēt Vispārējā tiesā, ja ir pārkāpts Līgums, šī regula vai jebkura tiesību norma, kas attiecas uz tās piemērošanu. No tā izriet, ka Vispārējai tiesai ir kompetence veikt ITSB izdarītā atbildētāja iesniegto faktu vērtējuma pilnu pārbaudi (skat. 2011. gada 5. jūlija spriedumu lietā C-263/09 P Edwin/ITSB, Krājums, I-5853. lpp., 52. punkts, un 2011. gada 20. oktobra spriedumu lietā C-281/10 P PepsiCo/Grupo Promer Mon Graphic, Krājums, I-10153. lpp., 66. punkts).
38
Tādējādi atbilstoši šai tiesību normai Vispārējai tiesai ir jānovērtē Apelāciju padomju lēmumi, pārbaudot, kā tās ir piemērojušas Savienības tiesības, it īpaši ievērojot minētajās padomēs iesniegtos faktus (pēc analoģijas skat. 2008. gada 18. decembra spriedumu lietā C-16/06 P Les Éditions Albert René/ITSB, Krājums, I-10053. lpp., 38. punkts, un 2011. gada 28. marta rīkojumu lietā C-418/10 P Herhof/ITSB, 47. punkts).
39
Vispārējā tiesa var it īpaši veikt ITSB Apelāciju padomes lēmumu likumības pilnu pārbaudi, vajadzības gadījumā izpētot, vai šī padome ir pareizi juridiski kvalificējusi lietas faktus un vai minētās padomes izdarītais faktu vērtējums nav kļūdains (pēc analoģijas skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Les Éditions Albert René/ITSB, 39. punkts, un iepriekš minēto rīkojumu lietā Herhof/ITSB, 48. punkts).
40
Gadījumos, kad Vispārējai tiesai ir jāpārbauda ITSB Apelāciju padomes lēmuma tiesiskums, tai nevar būt saistošs šīs padomes veiktais kļūdainais faktu vērtējums, ja šis vērtējums ir daļa no secinājumiem, kuru tiesiskums ir apstrīdēts Vispārējā tiesā (pēc analoģijas skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Les Éditions Albert René/ITSB, 48. punkts).
41
Protams, Vispārējā tiesa var atzīt, ka ITSB – it īpaši gadījumos, kad ITSB ir jāveic ļoti tehniska rakstura vērtējumi, – ir noteikta rīcības brīvība un, ciktāl runa ir par Vispārējās tiesas veikto pārbaudi attiecībā uz Apelāciju padomes lēmumiem rūpniecisko dizainparaugu jomā, var aprobežoties ar acīmredzamu kļūdu vērtējumā izskatīšanu (iepriekš minētais spriedums lietā PepsiCo/Grupo Promer Mon Graphic, 67. punkts).
42
Tomēr šajā lietā ITSB nav konstatējis, ka aplūkotais vērtējums prasītu augsta līmeņa tehniskus novērtējumus, kas pamatotu, ka tam tiek atzīta rīcības brīvība, kuras rezultātā Vispārējās tiesas pārbaudes apjoms attiektos tikai uz acīmredzamām kļūdām.
43
Turklāt Baena Grupo apgalvoja Vispārējā tiesā, ka, tā kā Apelāciju padome uzskatīja, ka apstrīdētajam dizainparaugam nav individuāla rakstura, jo tas uz informētu lietotāju neatstāj no agrākās preču zīmes atšķirīgu kopējo iespaidu, tā ir pārkāpusi Regulas Nr. 6/2002 6. pantu.
44
No minētā izriet, ka, tā kā Baena Grupo apšauba Apelāciju padomes izdarīto kopējā iespaida, ko katrs no attiecīgajiem siluetiem atstāj uz informētu lietotāju, vērtējumu, Vispārējā tiesa bija kompetenta pārbaudīt vērtējumu, ko minētā Apelāciju padome ir devusi par agrākas preču zīmes un apstrīdētā dizainparauga līdzību (pēc analoģijas skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Les Éditions Albert René/ITSB, 47. punkts).
45
Līdz ar to Vispārējā tiesa varēja, nepieļaujot kļūdu tiesību piemērošanā, apstrīdētā sprieduma 20.–25. punktā konkrēti pārbaudīt Apelāciju padomes izdarīto vērtējumu, lai atceltu apstrīdēto lēmumu.
46
Tātad ITSB pirmais pamats jānoraida kā nepamatots.
Par ITSB izvirzītā otrā apelācijas pamata pirmo daļu un H. Neuman un A. Galdeano del Sel izvirzīto pirmo apelācijas pamatu, kas attiecas uz Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatīta kopā ar šīs pašas regulas 4.–9. pantu, pārkāpumu
Lietas dalībnieku argumenti
47
Pirmkārt, ITSB apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir sajukusi specifiskos preču zīmju tiesību kritērijus un tos, kas piemīt Kopienas dizainparaugu tiesībām. Tā uzskata, ka preču zīmju tiesības ir vērstas uz patērētāju vispārīgo interešu saglabāšanu, lai tie nekļūdītos, iegādājoties ar preču zīmi apzīmētās preces vai pakalpojumus, bet Kopienu dizainparaugu tiesības ir vērstas uz privāto interešu aizsardzību, proti, personas, kas izgudro vai izmanto noteiktas formas darbu, neatkarīgi no tā, ka, iespējams, pastāv sajaukšanas risks attiecībā uz nopirktās preces komerciālo izcelsmi. It īpaši tas pārmet, ka apstrīdētā sprieduma 22. un 23. punktā Vispārējā tiesa ir balstījusi “attiecīgo dizainparaugu” salīdzinājumu uz neprecīzajām atmiņām, ko informēts lietotājs saglabā atmiņā.
48
Šajā ziņā gan H. Neuman un A. Galdeano del Sel, gan ITSB uzskata, ka minētais salīdzinājums ir jābalsta nevis uz neprecīzajām informēta lietotāja atmiņām, bet gan uz tiešu attiecīgo siluetu salīdzinājumu.
49
Otrkārt, ITSB pārmet Vispārējai tiesai, ka tā ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, apstrīdētā sprieduma 24. punktā nebalstot savu iespaida, ko atstāj “attiecīgie dizainparaugi”, vērtējumu uz visas atbilstošās sabiedrības uztveri. Faktiski tā ierobežoja šo dizainparaugu pārbaudi ar vienas attiecīgās sabiedrības daļas uztveri, proti, jaunu kreklu ar īsām piedurknēm, cepuru ar nagu un uzlīmju lietotāju uztveri.
50
Treškārt, H. Neuman un A. Galdeano del Sel apgalvo, ka Vispārējā tiesa, apstrīdētā sprieduma 21. punktā uzskatot, ka abu attiecīgo siluetu radīto kopējo iespaidu nosaka katra no tiem sejas izteiksme, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā. Tā apgalvo, ka apstrīdētajam dizainparaugam nav individuāla rakstura un nelielās atšķirības abu attiecīgo siluetu sejas izteiksmēs neietekmē kopējo iespaidu, ko tie rada. Šajā ziņā viņi uzsvaru liek uz apzīmēto preču būtību un sabiedrību, kam tās ir paredzētas. Turklāt viņi norāda, ka Vispārējā tiesa apstrīdētā sprieduma 25. punktā pieļauj, ka siluetu autoriem ir ievērojama brīvība.
51
Baena Grupo apgalvo, ka ar saviem argumentiem H. Neuman un A. Galdeano del Sel faktiski vienīgi apšauba Vispārējās tiesas izdarīto faktu analīzi un tādējādi viņi vēlas, lai Tiesa aizstāj Vispārējās tiesas vērtējumu ar savu vērtējumu.
52
Baena Grupo atsaucas arī uz ITSB iebilduma par atbilstošo sabiedrību nepieņemamību tādēļ, ka Vispārējai tiesai nebija jālemj par to.
Tiesas vērtējums
53
Pirmkārt, attiecībā uz apgalvoto kļūdu tiesību piemērošanā, ko pieļāvusi Vispārējā tiesa attiecībā uz agrākās preču zīmes un apstrīdētā dizainparauga salīdzinājumu, ir jānorāda, pirmkārt, ka Regulā Nr. 6/2002 nav ietverta tajā izmantotā jēdziena “informēts lietotājs” definīcija. Tomēr tas ir jāsaprot kā jēdziens, kas atrodas pa vidu starp vidusmēra patērētāju, kas piemērojams preču zīmju jomā, kam netiek prasītas nekādas īpašas zināšanas un kas parasti tieši nesalīdzina strīdīgās preču zīmes, un mākslinieku, ekspertu, kam piemīt padziļinātas tehniskas zināšanas. Tādējādi jēdziens “informēts lietotājs” var tikt saprasts kā tāds, kas apzīmē lietotāju, kam ir nevis vidusmēra uzmanība, bet gan īpaša modrība vai nu tā personiskās pieredzes, vai viņa plašo zināšanu attiecīgajā jomā dēļ (skat. iepriekš minēto spriedumu lietā PepsiCo/Grupo Promer Mon Graphic, 53. punkts).
54
Šajā ziņā ir tiesa, ka pats informētā lietotāja raksturs, kādu to ir definējusi Tiesa, paredz, ka, ja tas ir iespējams, tā veic agrākās preču zīmes un apstrīdētā dizainparauga tiešu salīdzinājumu. Tomēr nevar izslēgt, ka šāds salīdzinājums nav iespējams vai ir neparasts attiecīgajā jomā, it īpaši īpašu apstākļu dēļ vai priekšmetu, ko pārstāv agrākā preču zīme un apstrīdētais dizainparaugs, īpašību dēļ (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā PepsiCo/Grupo Promer Mon Graphic, 55. punkts).
55
Tātad nav lietderīgi pārmest Vispārējai tiesai, ka tā būtu pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā tāpēc, ka, novērtējot kopējo iespaidu, ko agrākā preču zīme un apstrīdētais dizainparaugs atstāj, tā nav ievērojusi pieņēmumu, ka informēts lietotājs jebkurā gadījumā veiktu to tiešu salīdzinājumu (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā PepsiCo/Grupo Promer Mon Graphic, 56. punkts).
56
Tas tā ir vēl jo vairāk tādēļ, ka, tā kā šajā ziņā nav precīzu norāžu Regulā Nr. 6/2002, nevar uzskatīt, ka Savienības likumdevējam būtu bijis nolūks ierobežot iespējamo dizainparaugu vērtējumu ar tiešu salīdzinājumu (skat. iepriekš minēto spriedumu lietā PepsiCo/Grupo Promer Mon Graphic, 57. punkts).
57
No minētā izriet, ka, salīdzinot agrāko preču zīmi un apstrīdēto dizainparaugu, Vispārējā tiesa nav pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pamatojot savu argumentāciju apstrīdētā sprieduma 22. un 23. punktā ar neprecīzajām atmiņām par abu siluetu radīto kopējo iespaidu, ko lietotājs ir paturējis atmiņā.
58
Tāpēc šis iebildums ir jānoraida kā nepamatots.
59
Otrkārt, runājot par iebildumu, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, ierobežojot savu agrākās preču zīmes un apstrīdētā dizainparauga pārbaudi uz atbilstošās sabiedrības daļas uztveri, vispirms ir jāprecizē, ka šis iebildums, pretēji Baena Grupo apgalvojumiem, ir pieņemams. Ar to tiek norādīta tās apgalvotā kļūda tiesību piemērošanā, interpretējot vai piemērojot Regulu Nr. 6/2002, kas var, ja to uzskata par pierādītu, padarīt spēkā neesošu visu Vispārējās tiesas argumentāciju.
60
Attiecībā uz lietas būtību ir jākonstatē, kas šis ITSB iebildums ir balstīts uz kļūdainu apstrīdētā sprieduma interpretāciju. Salīdzinot agrāko preču zīmi un apstrīdēto dizainparaugu, apstrīdētā sprieduma 22. punktā Vispārējā tiesa atsaucās uz informētu lietotāju, “kā to pareizi ir definējusi Apelāciju padome”.
61
Tādējādi Vispārējā tiesa ņēma vērā visu atbilstošo sabiedrību, ko definēja Apelāciju padome, proti, jauniešus, bērnus un apdruku, tostarp reklāmas apdruku, lietotājus. Tas attiecas arī uz Vispārējās tiesas argumentāciju apstrīdētā sprieduma 23. punktā, kurā tā atsaucās uz minēto informēto lietotāju, pārbaudot agrākās preču zīmes un apstrīdētā dizainparauga atstāto iespaidu. Turpinājumā Vispārējā tiesa apstrīdētā sprieduma 24. punktā apgalvoja it īpaši, ka atšķirības abu siluetu sejas izteiksmē šķiet skaidras jauniešiem un bērniem.
62
No minētā izriet, ka nav lietderīgi pārmest Vispārējai tiesai, ka tā nav balstījusi savu siluetu pārbaudi uz visu atbilstošo sabiedrību.
63
Treškārt, ir jānorāda, ka H. Neuman un A. Galdeano del Sel būtībā iebilst, ka Vispārējā tiesa ir konstatējusi, ka agrākas preču zīmes un apstrīdētā dizainparauga kopējo iespaidu uz informētu lietotāju nosaka abu siluetu sejas izteiksme.
64
Šajā ziņā ir jākonstatē, ka ar savu argumentāciju H. Neuman un A. Galdeano del Sel faktiski vienīgi apšauba faktu analīzi, ko Vispārējā tiesa veica, novērtējot kopējo iespaidu, kuru agrākā preču zīme un apstrīdētais dizainparaugs atstāj, un kas tādējādi ir vērsta uz to, lai Tiesa aizstātu Vispārējās tiesas izdarīto vērtējumu pati ar savu vērtējumu.
65
Neapgalvojot un arī nepierādot, ka Vispārējā tiesa ir sagrozījusi faktus, kas tai bija iesniegti, H. Neuman un A. Galdeano del Sel tikai pārmet Vispārējai tiesai, ka tā ir nepareizi novērtējusi lietas apstākļus, lai noteiktu, ka apstrīdētais dizainparaugs atstāj uz informētu lietotāju atšķirīgu kopējo iespaidu nekā agrāka preču zīme, kas norādīta, pamatojot prasību atzīt par spēkā neesošu.
66
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru tikai Vispārējai tiesai ir kompetence, pirmkārt, konstatēt faktus, izņemot gadījumos, kad būtiskas neprecizitātes tās konstatējumos izriet no tai iesniegtajiem lietas materiāliem, un, otrkārt, novērtēt šos faktus. Tātad faktu novērtējums, izņemot gadījumus, kad tai iesniegtie pierādījumi ir sagrozīti, nav tiesību jautājums, ko Tiesa pārbauda apelācijas tiesvedībā (2007. gada 4. oktobra spriedums lietā C-144/06 P Henkel/ITSB, Krājums, I-8109. lpp., 49. punkts un tajā minētā judikatūra).
67
Līdz ar to šis iebildums ir jānoraida kā nepieņemams.
68
No iepriekš minētā izriet, ka otrais ITSB pamats un H. Neuman un A. Galdeano del Sel pirmais pamats ir jānoraida kopumā.
Par otro pamatu, ko izvirzījuši H. Neuman un A. Galdeano del Sel un kas attiecas uz Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta e) apakšpunkta pārkāpumu
Lietas dalībnieku argumenti
69
H. Neuman un A. Galdeano del Sel iebilst, ka Vispārējā tiesa nav piemērojusi minētās regulas 25. panta 1. punkta e) apakšpunktu. Viņi uzskata, ka visi nosacījumi, kas tiek prasīti, lai secinātu, ka pastāv sajaukšanas risks starp agrāku preču zīmi un apstrīdēto dizainparaugu, ir izpildīti. Līdz ar to, nelemjot par minēto tiesību normu un neaizliedzot lietot apstrīdēto dizainparaugu, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.
70
Baena Grupo uzskata, ka šis pamats nav pieņemams, ciktāl ar to tiekot mēģināts apstrīdēt pārsūdzētajā spriedumā Vispārējās tiesas veiktos faktu vērtējumus.
Tiesas vērtējums
71
Ir jākonstatē, ka runa ir par pamatu, kas nav izvirzīts Vispārējā tiesā, lai atceltu apstrīdēto lēmumu, un ka katrā ziņā tas nekādā ziņā nav sabiedriskās kārtības pamats, kas Vispārējai tiesai būtu jāizvirza pēc savas iniciatīvas.
72
Saskaņā ar Tiesas Reglamenta 113. panta 2. punktu apelācijā nedrīkst grozīt Vispārējā tiesā izskatītā strīda priekšmetu. Apelācijas tiesvedībā Tiesai ir kompetence tikai izvērtēt pirmās instances tiesā izskatīto pamatu risinājumu no tiesību viedokļa (skat. it īpaši 1994. gada 1. jūnija spriedumu lietā C-136/92 P Komisija/Brazzelli Lualdi u.c., Recueil, I-1981. lpp., 59. punkts; 2007. gada 15. marta spriedumu lietā C-171/06 P T.I.M.E. ART/ITSB, 24. punkts, kā arī 2007. gada 20. septembra spriedumu lietā C-193/06 P Nestlé/ITSB, 56. punkts).
73
Tātad šis pamats ir jānoraida kā nepieņemams.
Par ITSB izvirzītā otrā pamata otro daļu un par H. Neuman un A. Galdeano del Sel izvirzīto trešo pamatu, kas attiecas uz apstrīdētā sprieduma pamatojuma neesamību
Lietas dalībnieku argumenti
74
ITSB apgalvo, ka, nenorādot, pirmkārt, iemeslus, kuru dēļ “sejas izteiksmes atšķirība šķistu acīmredzama jauniešiem, kas pērk kreklus ar īsām piedurknēm un cepures ar nagu”, kā tas ir konstatēts apstrīdētā sprieduma 24. punktā, un, otrkārt, neatsaucoties uz sabiedrības daļu, kas ir “apdruku, tostarp reklāmas apdruku,” lietotāji, Vispārējā tiesa neesot izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu.
75
H. Neuman un A. Galdeano del Sel Vispārējai tiesai pārmet arī, ka tā nav precīzi, skaidri un loģiski pamatojusi apstrīdēto spriedumu, pārkāpjot prasītāju procesuālās tiesības.
76
Par ITSB iebildumiem Baena Grupo apgalvo, ka Vispārējai tiesai nebija jālemj par atbilstošo sabiedrību, kas ir norādīta iepriekš 52. punktā, un līdz ar to tās spriedumam nevar trūkt pamatojuma.
77
Par H. Neuman un A. Galdeano del Sel iebildumiem Baena Grupo iebilst, ka tie nav pieņemami. Tā apgalvo, ka H. Neuman un A. Galdeano del Sel neesot norādījuši apstrīdētā sprieduma puses, kuras ietekmētu pamatojuma neesamība.
Tiesas vērtējums
78
Pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums, ko izvirza ITSB, ir balstīts uz apgalvojumu, ka Vispārējā tiesa, pirmkārt, nav norādījusi, kādu iemeslu dēļ “atšķirības sejas izteiksmē ir acīmredzamas jauniešiem, kas pērk kreklus ar īsām piedurknēm un cepures ar nagu”, un, otrkārt, nav norādījusi sabiedrības daļu, ko veido “apdruku, tostarp reklāmas apdruku” lietotāji.
79
Šajā ziņā ir jānorāda, ka pienākums pamatot spriedumus izriet no Tiesas Statūtu 36. panta, kas piemērojams Vispārējai tiesai saskaņā ar šo pašu statūtu 53. panta pirmo daļu un Vispārējās tiesas Reglamenta 81. pantu (skat. it īpaši 2007. gada 4. oktobra spriedumu lietā C-311/05 P Naipes Heraclio Fournier/ITSB, 51. punkts un tajā minētā judikatūra).
80
No pastāvīgās judikatūras izriet, ka Vispārējās tiesas spriedumiem ir jābūt pietiekami pamatotiem, lai Tiesa varētu īstenot savu tiesas kontroli (skat. it īpaši iepriekš minēto spriedumu lietā Naipes Heraclio Fournier/ITSB, 52. punkts un tajā minētā judikatūra).
81
Šajā gadījumā, ievērojot it īpaši šī sprieduma 60.–62. punktā izdarītos konstatējumus, pietiek konstatēt, ka Vispārējās tiesas argumentācija apstrīdētajā spriedumā pati par sevi ir skaidra un saprotama un ka tā ļauj saprast iemeslus, kuru dēļ Vispārējā tiesa ir piekritusi vienīgajam pamatam, ko tajā ir izvirzījusi Baena Grupo. Tātad apstrīdētajam spriedumam netrūkst pamatojuma.
82
Tātad šis pamats ir jānoraida kā nepamatots.
83
Ņemot vērā iepriekš minēto, ir jānoraida šīs apelācijas sūdzības kā daļēji nepieņemamas un daļēji nepamatotas.
Par tiesāšanās izdevumiem
84
Atbilstoši Tiesas Reglamenta 69. panta 2. punktam, kas piemērojams apelācijas tiesvedībā, pamatojoties uz Reglamenta 118. pantu, lietas dalībniekam, kam spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kam spriedums ir labvēlīgs.
85
Tā kā spriedums attiecībā uz H. Neuman un A. Galdeano del Sel apelācijas sūdzību lietā C-101/11 P ir nelabvēlīgs un tā kā Baena Grupo ir prasījusi piespriest tiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tiem ir jāpiespriež atlīdzināt ar šo apelāciju saistītos tiesāšanās izdevumus.
86
Tā kā spriedums attiecībā uz ITSB apelācijas sūdzību lietā C-102/11 P ir nelabvēlīgs un tā kā Baena Grupo ir prasījusi piespriest tam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tam ir jāpiespriež atlīdzināt ar šo apelāciju saistītos tiesāšanās izdevumus.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (sestā palāta) nospriež:
1)
apelācijas sūdzības noraidīt;
2)
H. Neuman un A. Galdeano del Sel sedz savus tiesāšanās izdevumus paši, kā arī atlīdzina José Manuel Baena Grupo SA tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā lietā C-101/11 P;
3)
Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) sedz savus tiesāšanās izdevumus pats, kā arī atlīdzina José Manuel Baena Grupo SA tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā lietā C-102/11 P.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – spāņu.