62022CJ0216_RES
C‑216/22. sz. ügy
A. A.
kontra
Bundesrepublik Deutschland
(a Verwaltungsgericht Sigmaringen [Németország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (nagytanács), 2024. február 8.
„Előzetes döntéshozatal – A nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárások – 2013/32/EU irányelv – A 33. cikk (2) bekezdésének d) pontja, valamint a 40. cikk (2) és (3) bekezdése – Ismételt kérelem – Az ilyen kérelem elfogadhatatlanként történő elutasításának feltételei – Az »új körülmény vagy tény« fogalma – A Bíróságnak az uniós jog értelmezésére irányuló kérdésre vonatkozó ítélete – 46. cikk – Hatékony jogorvoslathoz való jog – Az ilyen kérelmet elfogadhatatlanként elutasító határozat jogellenessége esetén a nemzeti bíróság hatásköre e kérelem érdemben való elbírálására – Eljárási garanciák – A 14. cikk (2) bekezdése”
Határellenőrzések, menekültügy és bevándorlás – Menekültpolitika – A nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó eljárások – 2013/32 irányelv – Nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálására vonatkozó eljárás – A tagállamok által elfogadhatatlannak minősíthető kérelem – Indok – Új körülményekre vagy tényekre nem hivatkozó későbbi kérelem – Az új körülmény fogalma – A Bíróságnak a nemzetközi védelemre jogosultnak minősülés feltételeinek értékelése szempontjából releváns ítélete – Korábbi határozat elfogadásának időpontjában már hatályban lévő rendelkezés értelmezésére vonatkozó érintett ítélet – Bennfoglaltság – Az ítélet időpontja – Hatás hiánya
(2013/32 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 2. cikk, f) pont, 33. cikk, (2) bekezdés, d) pont és 40. cikk, (2) és (3) bekezdés)
(lásd: 38., 40., 44., 49., 54. pont és a rendelkező rész 1. pontja)
Határellenőrzések, menekültügy és bevándorlás – Menekültpolitika – A nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó eljárások – 2013/32 irányelv – Nemzetközi védelem iránti kérelemre vonatkozó határozattal szembeni kereset – Hatékony jogorvoslathoz való jog – Az ismételt kérelmet mint elfogadhatatlant elutasító határozat megsemmisítése – A nemzetközi védelem iránti kérelem vizsgálatának az eljáró hatóság elé történő visszautalására vonatkozó kötelezettség – Hiány – A tagállamok azon lehetősége, hogy bíróságaikat felhatalmazzák arra, hogy maguk döntsenek e kérelemről – Feltétel – A 2013/32 irányelv II. fejezetének rendelkezéseiben foglalt garanciák tiszteletben tartása
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 47. cikk; 2013/32 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 40. cikk, (3) bekezdés, 46. cikk, (1) bekezdés, a) pont, ii. alpont, és (3) bekezdés)
(lásd: 58–65., 67. pont és a rendelkező rész 2. pontja)
Összefoglalás
A Verwaltungsgericht Sigmaringen (sigmarringeni közigazgatási bíróság, Németország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme alapján a nagytanácsban eljáró Bíróság többek között arról a kérdésről határoz, hogy a Bíróság előzetes döntéshozatal iránti ítélete olyan új elemnek minősül‑e, amely azt vonja maga után, hogy az ismételt menedékjog iránti kérelmet érdemben kell megvizsgálni, és nem elutasítani elfogadhatatlanság miatt.
2017. július 26‑án egy szíriai állampolgár menedékjog iránti kérelmet nyújtott be Németországban. Az illetékes német hatóságnál tartott meghallgatása során előadta, hogy 2003 és 2005 között katonai szolgálatát teljesítette Szíriában, és attól való félelmében hagyta el az országot, hogy ismét behívják katonai szolgálatra, illetve letartóztatják, ha megtagadja e kötelezettség teljesítését.
2017. augusztus 16‑i határozatával az illetékes német hatóság kiegészítő védelmi jogállást biztosított a kérelmező számára, de megtagadta tőle a menekült jogállás elismerését. Többek között megállapította, hogy mivel a felperes még azelőtt hagyta el Szíriát, hogy a szír hadseregbe behívót kapott volna, nincs ok azt feltételezni, hogy országában katonaszökevénynek vagy rendszerellenesnek fogják tekinteni. Végeredményben nem bizonyította, hogy távozásának oka a katonai összeírás lett volna. Csupán általánosságban a Szíriában folyó háború jelentette veszélyhelyzetre hivatkozott.
A kérelmező nem nyújtott be fellebbezést e határozat ellen, amely így jogerőre emelkedett. 2021. január 15‑én új menedékjog iránti kérelmet („ismételt menedékjog iránti kérelem”) nyújtott be, amelyben a Bíróság 2020. november 19‑i Bundesamt für Migration und Flüchtlinge (Katonai szolgálat és menekültügy) ítéletére hivatkozott. (
1
) Azt állította, hogy ebben az ítéletben a Bíróság rámutatott arra, hogy bizonyos körülmények között „erős vélelem” áll fenn arra vonatkozóan, hogy a katonai szolgálat megtagadása a 2011/95 irányelv 10. cikkében felsorolt üldöztetési okok egyikének minősülhet. (
2
)
2021. március 22‑i határozatával az illetékes német hatóság mint elfogadhatatlant elutasította a kérelmező ismételt menedékjog iránti kérelmét azzal az indokkal, hogy a Bíróság hivatkozott ítélete nem jelenti azt, hogy ezt a kérelmet érdemben meg kell vizsgálnia.
A kérelmező által e határozattal szemben benyújtott fellebbezés ügyében eljáró Sigmaringeni közigazgatási bíróság, amely egyben a kérdést előterjesztő bíróság, kétségeit fejezi ki azzal kapcsolatban, hogy a Bíróság ítélete, amely egy korábbi kérelemre vonatkozó határozat elfogadásának időpontjában már hatályban lévő uniós jogi rendelkezés értelmezésére szorítkozik, olyan „új körülménynek vagy ténynek” minősülhet‑e, amely kizárja az ismételt menedékjog iránti kérelem elfogadhatatlanság miatti elutasításának lehetőségét.
A Bíróság álláspontja
A Bíróság mindenekelőtt emlékeztet arra, hogy a 2013/32 irányelv 33. cikke (2) bekezdésének szövegéből és céljából, valamint ezen irányelv rendszeréből kitűnik, hogy a nemzetközi védelem iránti kérelem elfogadhatatlanként való elutasításának e rendelkezésben említett lehetősége eltér az ilyen kérelem érdemi vizsgálatára vonatkozó kötelezettségtől. A Bíróság tehát korábban már megállapította, hogy mind az említett rendelkezésben szereplő felsorolás kimerítő jellegéből, mind pedig az elfogadhatatlansági okok eltérést engedő jellegéből az következik, hogy ezeket az okokat szigorúan kell értelmezni. (
3
) Ennélfogva azokat az eseteket viszont, amelyekben a 2013/32 irányelv előírja, hogy az ismételt kérelmet elfogadhatónak kell tekinteni, tágan kell értelmezni.
Ezenfelül, magából a 2013/32 irányelv 33. cikke (2) bekezdése d) pontjának szövegéből, és különösen az „új körülmény vagy tény” kifejezés használatából kitűnik, hogy e rendelkezés nemcsak a kérelmező vagy a származási országa személyes helyzetében bekövetkezett ténybeli változásra, hanem új jogi elemekre is vonatkozik.
Az ítélkezési gyakorlatból többek között az következik, hogy az ismételt kérelem nem nyilvánítható elfogadhatatlannak a 2013/32 irányelv (
4
) 33. cikke (2) bekezdésének d) pontja alapján, ha az ezen irányelv értelmében vett eljáró hatóság (
5
) megállapítja, hogy a korábbi kérelem jogerős elutasítása ellentétes az uniós joggal. Ennek megállapítása szükségszerűen kötelező ezen hatóságra nézve, amennyiben az uniós jogba ütközés a Bíróság valamely ítéletéből ered, illetve amennyiben azt járulékosan, valamely nemzeti bíróság állapította meg. (
6
)
Ebből az következik, hogy a 2013/32 irányelv sajátos összefüggésében a Bíróság bármely ítélete az ezen irányelv 33. cikke (2) bekezdésének d) pontja, valamint 40. cikkének (2) és (3) bekezdése értelmében vett új körülmény fogalma alá tartozhat. (
7
) E megállapítás független attól, hogy ezt az ítéletet a korábbi kérelemre vonatkozó határozat elfogadása előtt vagy után hozták‑e, vagy hogy az említett ítélet megállapítja‑e valamely olyan nemzeti rendelkezés uniós joggal való összeegyeztethetetlenségét, amelyen e határozat alapult, vagy az az uniós jog értelmezésére korlátozódik, ideértve az említett határozat elfogadásakor már hatályban lévő rendelkezéseket is.
Ahhoz azonban, hogy egy ismételt kérelem elfogadható legyen, a 2013/32 irányelv 40. cikke (3) bekezdésének megfelelően az is szükséges, hogy az új körülmények vagy tények „jelentős mértékben növeljék annak valószínűségét, hogy a [2011/95] irányelv értelmében a kérelmező nemzetközi védelemre jogosult személynek minősül”.
Ebből következően az Európai Unió Bíróságának bármely ítélete – ideértve az olyan ítéletet is, amely egy korábbi kérelemre vonatkozó határozat elfogadásának időpontjában már hatályban lévő uniós jogi rendelkezés értelmezésére korlátozódik – a 2013/32 irányelv 33. cikke (2) bekezdésének d) pontja, valamint 40. cikkének (2) és (3) bekezdése értelmében a meghozatalának időpontjától függetlenül új körülménynek minősül, ha jelentősen növeli annak valószínűségét, hogy a kérelmező megfelel a nemzetközi védelemre való jogosultság feltételeinek.
(
1
)	2020. november 19‑iBundesamt für Migration und Flüchtlinge (Katonai szolgálat és menekültügy) ítélet (C‑238/19, EU:C:2020:945).
(
2
)	A harmadik országbeli állampolgárok és hontalan személyek nemzetközi védelemre jogosultként való elismerésére, az egységes menekült‑ vagy kiegészítő védelmet biztosító jogállásra, valamint a nyújtott védelem tartalmára vonatkozó szabályokról szóló, 2011. december 13‑i 2011/95/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2011. L 337., 9. o.; helyesbítések: HL 2017. L 167., 58. o.; HL 2019. L 19., 20. o.). Ezen irányelvnek „A menekültkénti elismerés feltételei” című fejezetben található 10. cikke tartalmazza azon tényezők listáját, amelyeket a tagállamoknak figyelembe kell venniük az üldöztetési okok értékelése során.
(
3
)	Lásd ebben az értelemben: 2022. augusztus 1‑jei Bundesrepublik Deutschland (Menekülteknek a fogadó államon kívül született gyermeke) ítélet, C‑720/20, EU:C:2022:603, 49. és 51. pont.
(
4
)	A nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárásokról szóló, 2013. június 26‑i 2013/32/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2013. L 180., 60. o.; helyesbítés: HL 2016. L 198., 50. o.). Ezen irányelv 33. cikkének (2) bekezdése d) pontja értelmében a tagállamok azt az ismételt nemzetközi védelem iránti kérelmet utasíthatják el mint elfogadhatatlant, amely esetében nem merültek fel új körülmények vagy tények, vagy a kérelmező nem adott elő ilyeneket annak megvizsgálásával kapcsolatban, hogy a kérelmező a 2011/95/EU irányelv értelmében nemzetközi védelemre jogosult személy jogállásához szükséges feltételeket teljesíti‑e.
(
5
)	A 2013/32 irányelv 2. cikkének f) pontja az „eljáró hatóság” fogalmát úgy határozza meg, hogy az „kvázi bírói testület vagy közigazgatási szerv, amely a tagállamban a nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálására és annak tárgyában elsőfokú határozat meghozatalára hatáskörrel rendelkezik”.
(
6
)	2020. május 14‑iOrszágos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél‑alföldi Regionális Igazgatóság ítélet, C‑924/19 PPU és C‑925/19 PPU, EU:C:2020:367, 198. és 203. pont).
(
7
)	A 2013/32 irányelv 40. cikke az ismételt kérelmek vizsgálatára vonatkozó rendelkezéseket tartalmaz.