62010CC0224_CS
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Soudní dvůr je opětovně žádán o výklad ustanovení směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech(2) ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 ze dne 29. září 2003(3) .
2. Zejména Landgericht Baden-Baden (Německo) žádá Soudní dvůr o výklad čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice 91/439, který stanoví, že řidičské průkazy pro skupinu D (dále jen „řidičský průkaz skupiny D“) lze vydat pouze řidičům, kteří jsou již oprávněni řídit vozidla skupiny B.
3. V projednávané věci byl žalovanému v původním řízení českými orgány vydán řidičský průkaz pro skupinu B (dále jen „řidičský průkaz skupiny B“), třebaže na německém území bylo proti němu zahájeno řízení pro účely ověření jeho způsobilosti k řízení vozidla z důvodu porušení pravidel silničního provozu, kterého se dopustil před vydáním tohoto řidičského průkazu. Poté, co mu bylo odňato jeho německé řidičské oprávnění, a poté, co uplynulo období zákazu podat žádost o nový řidičský průkaz, byl mu stejnými českými orgány vydán řidičský průkaz skupiny D.
4. Podstatou otázky předkládajícího soudu je, zda s ohledem na ustanovení směrnice 91/439, a zejména zásadu vzájemného uznávání řidičských průkazů jsou německé orgány povinny uznat platnost takto vydaných řidičských průkazů skupiny B a D.
5. Tato věc poskytuje Soudnímu dvoru příležitost vyjádřit se k vzájemnému vztahu řidičských průkazů skupiny B a D a zejména rozhodnout, zda má neuznání řidičského průkazu skupiny B za následek neuznání řidičského průkazu skupiny D.
6. V tomto stanovisku vysvětlím důvody, pro které mám za to, že členský stát je oprávněn odmítnout uznání platnosti řidičského průkazu, na kterém jsou uvedeny skupiny B a D, jenž byl vydán jiným členským státem, pokud jeho držiteli bylo na území prvního členského státu odňato řidičské oprávnění a o tomto odnětí bylo rozhodnuto po vydání řidičského průkazu B, avšak toto odnětí řidičského oprávnění je sankcí za porušení zjištěné před tímto vydáním. Okolnost, že řidičský průkaz skupiny D byl vydán po uplynutí doby zákazu podat žádost o nový řidičský průkaz, který je spojen s odnětím řidičského oprávnění, nemá v tomto ohledu dopad.
I – Právní rámec
A – Právo Unie
1. Směrnice 91/439
7. Pro účely ulehčení pohybu osob uvnitř Společenství nebo jejich usazování v jiném členském státě, než je stát, kde tyto osoby získaly řidičský průkaz, byla směrnicí 91/439 zavedena zásada vzájemného uznávání řidičských průkazů(4) .
8. Účelem stanovení minimálních požadavků pro vydání řidičských průkazů touto směrnicí je rovněž zvýšení bezpečnosti na pozemních komunikacích na území Evropské unie(5) .
9. Článek 5 odst. 1 písm. a) směrnice 91/439 zní následovně:
„Vydávání řidičských průkazů se řídí těmito podmínkami:
a) průkazy pro skupiny C a D lze vydat pouze řidičům, kteří jsou již oprávněni řídit vozidla skupiny B.“
10. Kromě toho čl. 7 odst. 1 písm. b) této směrnice stanoví následující:
„Řidičské průkazy mohou být vydány pouze žadatelům,
[…]
b) kteří mají obvyklé bydliště na území členského státu, který řidičský průkaz vydal, nebo kteří mohou doložit, že už tam alespoň šest měsíců studují[(6) ].“
11. Podle čl. 7 odst. 5 směrnice 91/439 může být každá osoba držitelem pouze jednoho řidičského průkazu.
12. Článek 8 odst. 2 této směrnice stanoví, že členský stát, kde má držitel řidičského průkazu obvyklé bydliště, může uplatňovat své vnitrostátní předpisy týkající se omezení, pozastavení, odnětí nebo zrušení řidičského oprávnění na držitele řidičského průkazu vydaného jiným členským státem.
13. Na základě čl. 8 odst. 4 prvního pododstavce uvedené směrnice může členský stát rovněž odmítnout uznat platnost jakéhokoli řidičského průkazu vydaného jiným členským státem osobě, na niž se na území prvního členského státu vztahuje některé z výše uvedených opatření.
2. Směrnice 2006/126/ES
14. Směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES ze dne 20. prosince 2006 o řidičských průkazech(7) byla přepracována směrnice 91/439, která doznala řady změn(8) .
15. Článek 11 odst. 4 druhý pododstavec směrnice 2006/126 stanoví, že členský stát odmítne uznat platnost každého řidičského průkazu, který jiný členský stát vydal osobě, jejíž řidičský průkaz je na území prvního státu omezen, pozastaven nebo odejmut.
16. Na základě čl. 17 prvního pododstavce této směrnice se směrnice 91/439 zrušuje s účinkem od 19. ledna 2013.
17. Článek 18 druhý pododstavec směrnice 2006/126 stanoví, že ustanovení čl. 11 odst. 4 této směrnice se použije od 19. ledna 2009.
B – Vnitrostátní právo
18. Ustanovení § 28 odst. 1 první věty nařízení o přístupu osob k provozu na pozemních komunikacích (Verordnung über die Zulassung von Personen zum Straβenverkehr) stanoví, že držitelé platného řidičského průkazu Unie nebo Evropského hospodářského prostoru (EHP), kteří mají obvyklé bydliště ve smyslu § 7 odst. 1 nebo odst. 2 tohoto nařízení v Německu, jsou s výhradou omezení uvedených v odstavcích 2 až 4 uvedeného § 28 oprávněni řídit automobily na vnitrostátním území v mezích povolených jejich řidičským průkazem.
19. Podle § 28 odst. 4 uvedeného nařízení se povolení uvedené v odstavci 1 téhož článku nepoužije na držitele řidičského oprávnění Unie nebo EHP, kterým byl řidičský průkaz v Německu odňat předběžně nebo pravomocně soudem nebo s okamžitou vykonatelností či pravomocně správním orgánem.
20. Na základě § 21 odst. 1 bodu 1 zákona o provozu na pozemních komunikacích (Straβenverkehrsgesetz) bude trestem odnětí svobody až na jeden rok nebo peněžitým trestem potrestán ten, kdo řídí motorové vozidlo, aniž je držitelem k tomu vyžadovaného řidičského oprávnění, nebo ten, jemuž byl uložen zákaz řízení motorového vozidla v souladu s § 44 trestního zákoníku nebo § 25 tohoto zákona.
II – Skutkové okolnosti sporu v původním řízení
21. Leo Apelt, německý státní příslušník, získal dne 14. prosince 1998 řidičský průkaz pro skupiny 1a, 1b, 3, 4 a 5(9) .
22. Dne 23. ledna 2006 německé orgány během silniční kontroly zjistily, že L. Apelt řídil pod vlivem alkoholu. Následujícího dne, 24. ledna 2006, mu byl zadržen řidičský průkaz.
23. Trestním příkazem ze dne 31. května 2006, který nabyl právní moci dne 2. června 2006, Amtsgericht Osterholz-Sharmbeck uložil L. Apeltovi peněžitý trest za řízení v podnapilém stavu. Současně mu bylo odňato řidičské oprávnění a byl mu uložen zákaz podat žádost o nový řidičský průkaz; tento zákaz vypršel dne 29. listopadu 2006.
24. Již před odnětím jeho řidičského oprávnění vydaly české orgány L. Apeltovi dne 1. března 2006 řidičský průkaz skupiny B, na kterém je uvedena adresa bydliště v Německu.
25. Dne 30. dubna 2007 byl L. Apeltovi českými orgány vydán řidičský průkaz skupiny D, na kterém je uvedeno místo bydliště v České republice, jakož i datum udělení řidičského oprávnění pro skupinu B.
26. Během silniční kontroly provedené dne 11. července 2009 L. Apelt, který v daném okamžiku na německém území řídil autokar, předložil orgánům svůj řidičský průkaz skupiny D vydaný českými orgány. Po této kontrole Staatsanwaltschaft Baden-Baden podalo u Amtsgericht Achern návrh, aby odsoudil L. Alpelta za úmyslné řízení motorového vozidla bez řidičského oprávnění.
27. Amtsgericht Achern rozhodnutím ze dne 30. prosince 2009 tento návrh zamítl z důvodu, že řidičské oprávnění, které bylo L. Apeltovi uděleno v České republice pro vozidla skupiny D, bylo platné rovněž v Německu. Amtsgericht Achern zejména uvedl, že německé orgány nejsou oprávněny ověřovat dodržení podmínek vydání řidičského průkazu, které jsou stanoveny ve směrnici 91/439. Krom toho Amtsgericht Achern uvedl, že řidičský průkaz skupiny D byl vydán L. Apeltovi po uplynutí doby zákazu podat žádost o nový řidičský průkaz. Podle této judikatury je tedy tento řidičský průkaz platný.
28. Staatsanwaltschaft Baden-Baden podalo proti tomuto rozhodnutí u předkládajícího soudu odvolání.
III – Předběžné otázky
29. Landgericht Baden-Baden měl pochybnosti ohledně výkladu některých ustanovení směrnice 91/439, a proto rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1) S přihlédnutím k čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice 91/439[…], podle něhož lze řidičské průkazy pro skupinu D vydat pouze řidičům, kteří jsou již oprávněni řídit vozidla skupiny B, může členský stát v souladu s článkem 1 a čl. 8 odst. 2 a 4 téže směrnice odmítnout uznání platnosti řidičského průkazu vydaného jiným členským státem a zahrnujícího skupiny B a D, zejména s ohledem na skupinu D, pokud bylo držiteli tohoto řidičského průkazu uděleno řidičské oprávnění pro skupinu B před odnětím řidičského oprávnění soudem v prvním členském státě, a pokud řidičské oprávnění pro skupinu D bylo uděleno až po odnětí řidičského oprávnění soudem a po uplynutí období zákazu podat žádost o nový řidičský průkaz, který byl uložen zároveň s tímto odnětím?
2) Pro případ, že by bylo třeba první otázku zodpovědět záporně:
Může první členský stát odmítnout uznání uvedeného řidičského průkazu, zejména s ohledem na skupinu D, na základě čl. 11 odst. 4 směrnice 2006/126[…], podle něhož členský stát odmítne uznat platnost každého řidičského průkazu, který jiný členský stát vydal osobě, jejíž řidičský průkaz byl na území prvního členského státu odňat, pokud bylo řidičské oprávnění skupiny B uděleno dne 1. března 2006 a řidičské oprávnění skupiny D dne 30. dubna 2007, a pokud byl řidičský průkaz vydán v tento naposledy uvedený den?“
IV – Moje analýza
30. Domnívám se, že před přezkumem otázek položených předkládajícím soudem je třeba připomenout systém zavedený zákonodárcem Unie pro udělování řidičských oprávnění.
A – Systém zavedený směrnicí 91/439
31. Směrnice 91/439 má za cíl harmonizovat podmínky získání řidičského oprávnění za účelem zlepšení bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích a ulehčení pohybu osob, které se usazují v jiném státě než v tom, ve kterém vykonali zkoušku(10) .
32. Zákonodárce Unie stanovil za tímto účelem skupiny a podskupiny řidičských průkazů. Řidičský průkaz skupiny B tak například opravňuje k řízení motorových vozidel s nejvíce osmi sedadly kromě sedadla řidiče a řidičský průkaz skupiny D opravňuje k řízení motorových vozidel užívaných pro přepravu osob s více než osmi sedadly kromě sedadla řidiče(11) .
33. Toto rozdělení do skupin a podskupin umožňuje upravit minimální požadavky pro vydání řidičského průkazu pro každou z těchto skupin jednotlivě.
34. Na základě čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice 91/439 je tak vydání řidičského průkazu skupiny D podmíněno oprávněním řidiče řídit vozidla skupiny B. Žadatel, který chce získat řidičský průkaz skupiny D, musí tudíž nejprve prokázat, že je oprávněn řídit vozidla spadající do skupiny B, tj. byl shledán způsobilým k řízení těchto vozidel. Důkaz lze podle mého názoru podat pouze prostřednictvím získání řidičského průkazu skupiny B, který je jedinou záruku splnění stanovených minimálních požadavků.
35. Pro vydání řidičského průkazu existují rovněž požadavky na dosažení minimálního věku. Tento věk se liší podle skupiny, do které řidičský průkaz spadá. Pro skupinu D tak minimální vyžadovaný věk činí 21 let(12) .
36. Dále na základě čl. 7 odst. 1 písm. a) směrnice 91/439 musí žadatel vykonat zkoušku k získání řidičského oprávnění a musí být zdravotně způsobilý.
37. V souladu s přílohami II a III této směrnice existuje společný základ pro všechny skupiny řidičských průkazů(13) . Vydání každého řidičského průkazu je podmíněno splněním minimálních požadavků náležejících k tomuto společnému základu. Jedná se například o to, aby řidič uměl ovládat své vozidlo tak, aby nevytvářel nebezpečné situace, a vhodně reagovat, pokud taková situace nastane(14), nebo měl znalosti o bezpečné vzdálenosti mezi vozidly, brzdné dráze a ovládání vozidla za různého počasí a jízdních podmínek(15) .
38. Vedle těchto minimálních požadavků existují pro každou skupinu, a zejména skupinu D zvláštní zkoušky(16) . Zkoušky a normy týkající se zdravotní způsobilosti se totiž liší v závislosti na skupině, do které spadá řidičský průkaz, přičemž minimální požadavky, které je nutné splnit pro takové skupiny, jako je skupina D, jsou přísnější než požadavky vyžadované pro vydání řidičského průkazu skupiny B.
39. Tyto rozdíly lze snadno vysvětlit. Řízení autokaru se liší od řízení automobilu nebo motocyklu. Řídící manévry jsou obtížnější a držení vozidla na silnici je velmi odlišné. Rovněž odpovědnost řidiče autokaru je s ohledem na počet přepravovaných cestujících větší.
40. V důsledku toho žadatel o řidičský průkaz skupiny D, který sice již v zásadě prokázal, že splňuje minimální požadavky společného základu, neboť musí být držitelem řidičského oprávnění skupiny B, musí před vydáním řidičského průkazu skupiny D složit ještě tyto zvláštní zkoušky.
41. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že směrnice 91/439 stanoví, že žadatelé o řidičské oprávnění jedné skupiny, kteří již vlastní řidičské oprávnění pro jinou skupinu, nemusí podléhat obecným ustanovením bodů 2 až 4 přílohy II této směrnice(17) . Podle mého názoru zákonodárce Unie vycházel ze zásady, že od okamžiku, kdy je získán společný základ znalostí, není již nezbytné provádět novou zkoušku týkající se tohoto základu.
42. Konečně čl. 7 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice stanoví, že získání řidičského průkazu je podmíněno obvyklým bydlištěm na území členského státu vydání.
B – K předběžným otázkám
43. Podstatou první otázky předkládajícího soudu je, zda čl. 1 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 a 4 směrnice 91/439 ve spojení s čl. 5 odst. 1 písm. a) této směrnice musejí být vykládány v tom smyslu, že členský stát je oprávněn odmítnout uznání platnosti řidičského průkazu vydaného jiným členským státem a zahrnujícího skupiny B a D, pokud bylo jeho držiteli po vydání řidičského průkazu skupiny B na území prvního členského státu odňato řidičské oprávnění jako sankce za porušení zjištěné před tímto vydáním a pokud řidičský průkaz skupiny D byl vydán až po uplynutí období zákazu podat žádost o nový řidičský průkaz, který byl uložen zároveň s tímto odnětím.
44. Tato otázka mě ve skutečnosti vede k postupnému přezkumu následujících dvou aspektů. Zaprvé je třeba určit, zda jsou německé orgány s ohledem na ustanovení směrnice 91/439 oprávněny odmítnout uznat řidičský průkaz skupiny B vydaný českými orgány. V případě kladné odpovědi je třeba zadruhé zkoumat dopad, který může mít toto neuznání na platnost řidičského průkazu skupiny D s přihlédnutím ke znění čl. 5 odst. 1 písm. a) této směrnice.
45. Stejně jako předkládající soud(18) zastávám názor, že německé orgány jsou oprávněny neuznat řidičský průkaz skupiny B vydaný českými orgány.
46. Z informací poskytnutých předkládajícím soudem vyplývá, že dne 23. ledna 2006 se L. Apelt na německém území dopustil porušení pravidel bezpečnosti silničního provozu. Následující den mu byl policejními orgány jeho německý řidičský průkaz zadržen. Dne 31. května 2006 Amtsgericht Osterholz-Sharmbeck vydal rozhodnutí o odnětí jeho řidičského oprávnění a uložil mu zákaz podat žádost o nový řidičský průkaz do 29. listopadu 2006. Tato opatření nabyla právní moci dne 2. června 2006.
47. Přestože L. Apeltovi byl německý řidičský průkaz dočasně zadržen a o uvedených opatřeních nebylo ještě rozhodnuto, vydaly české orgány dne 1. března 2006 L. Apeltovi řidičský průkaz skupiny B.
48. Podle judikatury Soudního dvora nelze mít v takovém případě za to, že směrnice 91/439 ukládá německým orgánům povinnost uznat platnost řidičského průkazu vydaného českými orgány(19) .
49. Možnost jak příslušných orgánů, tak soudů členského státu odmítnout uznat platnost řidičského průkazu získaného v jiném členském státě osobou, které byl v prvním členském státě dočasně pozastaveno řidičské oprávnění, musí být totiž přiznána na základě ustanovení směrnice 91/439, a zejména jejího čl. 8 odst. 4, absolutně a definitivně, jestliže po dočasném pozastavení následuje odnětí řidičského oprávnění, kterým jsou sankcionovány stejné skutečnosti. Okolnost, že o odnětí řidičského oprávnění bylo rozhodnuto po vydání nového řidičského průkazu, není v tomto ohledu rozhodná, pokud důvody odůvodňující takové opatření existovaly k témuž dni(20) .
50. S ohledem na tyto skutečnosti mám tedy za to, že v projednávané věci jsou německé orgány oprávněny odmítnout uznání řidičského průkazu skupiny B, který byl L. Apeltovi vydán českými orgány.
51. S ohledem na výše uvedené jde o otázku, zda německé orgány byly rovněž oprávněny odmítnout uznat řidičský průkaz skupiny D vydaný českými orgány po uplynutí doby zákazu podat žádost o nový řidičský průkaz, jestliže čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice 91/439 stanoví, že řidičský průkaz skupiny D lze vydat pouze řidičům, kteří jsou již oprávněni řídit vozidla skupiny B.
52. Jinými slovy, může mít neuznání řidičského průkazu skupiny B dopad na platnost řidičského průkazu skupiny D vydaného českými orgány, a bránit tak L. Apeltovi, aby se dovolával tohoto řidičského průkazu?
53. Evropská komise se domnívá, že řidičský průkaz skupiny D vydaný českými orgány musí být německými orgány uznán z důvodu, že na rozdíl od řidičského průkazu skupiny B byl tento průkaz vydán po uplynutí doby zákazu podat žádost o nový řidičský průkaz a že je na něm uvedeno bydliště na českém území.
54. Navíc má Komise za to, že i když je nesporné, že řidičský průkaz skupiny D může být vydán pouze řidičům oprávněným k řízení motorových vozidel skupiny B, byl L. Apelt s ohledem na samotné české právo v okamžiku vydání řidičského průkazu skupiny D způsobilý k řízení vozidel skupiny B.
55. Chápu to tak, že podle Komise, ačkoliv bylo vydání řidičského průkazu skupiny D stiženo vadami a členský stát je oprávněn neuznat tento řidičský průkaz, musí být řidičský průkaz skupiny D uznán, neboť jeho držitel složil teoretickou zkoušku a zkoušku dovedností a chování, které jsou v každém případě alespoň stejně tak náročné, jako jsou zkoušky vyžadované pro řidičský průkaz skupiny B, takže veškerá nezbytná ověření byla provedena. Neuznání řidičského průkazu skupiny B nemá tudíž podle Komise žádný dopad na uznání řidičského průkazu skupiny D.
56. Tento názor nesdílím, a to z následujících důvodů.
57. Jak již bylo uvedeno, vydání řidičského průkazu skupiny D je podmíněno zejména tím, že řidič má již oprávnění pro skupinu B, složil zkoušku dovedností a chování, jakož i teoretickou zkoušku, má určitou zdravotní způsobilost a má obvyklé bydliště na území členského státu, který řidičský průkaz vydal.
58. Podle ustálené judikatury Soudního dvora čl. 1 odst. 2 směrnice 91/349 stanoví, že řidičské průkazy vydané v členských státech budou vzájemně uznávány bez jakýchkoli formalit(21) . Pokud tedy orgány členského státu vydaly řidičský průkaz v souladu s čl. 1 odst. 1 této směrnice, nejsou jiné členské státy oprávněny ověřovat splnění podmínek vydání stanovených uvedenou směrnicí, neboť držení takového řidičského průkazu musí být považováno za důkaz, že držitel tohoto řidičského průkazu splnil tyto podmínky ke dni jeho vydání(22) .
59. Nicméně existuje omezení této zásady vzájemného uznání. Soudní dvůr totiž ve svých rozsudcích ze dne 26. června 2008, Wiedemann a Funk(23), jakož i Zerche a další(24) rozhodl, že členský stát je oprávněn odmítnout na svém území uznat řidičské oprávnění vyplývající z řidičského průkazu vydaného později jiným členským státem, pokud bylo na základě údajů v něm uvedených nebo jiných nesporných informací pocházejících z členského státu vydání prokázáno, že v době, kdy byl zmíněný řidičský průkaz vydán, neměl jeho držitel, jemuž byl na území prvního členského státu odňat předchozí řidičský průkaz, obvyklé bydliště na území členského státu vydání(25) .
60. Soudní dvůr měl v těchto rozsudcích za to, že podmínka bydliště má zvláštní význam, neboť je nezbytná pro ověření dodržení požadavku způsobilosti k řízení a je nezbytná pro ověření podmínky, že žadatel splnil další požadavky stanovené směrnicí 91/143(26) . Zásada vzájemného uznávání řidičských průkazů tedy není zpochybněna v případě, že v okamžiku vydání řidičského průkazu nebyl požadavek bydliště splněn(27) .
61. Mám za to, že jak požadavek bydliště, tak požadavek stanovený v čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice 91/439 má zcela zvláštní význam, a pokud se prokáže, že tento požadavek nebyl splněn, je členský stát oprávněn odmítnout uznání řidičského průkazu skupiny D vydaného jiným členským státem.
62. Jak bylo totiž uvedeno výše, je získání řidičského průkazu skupiny B prvním z minimálních předpokladů, které je třeba dodržet, aby bylo možné získat řidičský průkaz skupiny D. Podle mého názoru zákonodárce Unie vychází ze zásady, že řidičský průkaz skupiny B tvoří nezbytný základ a předpoklad pro získání řidičského průkazu skupiny D(28) .
63. V tomto ohledu se zdá zcela soudržné, že ten, kdo chce řídit vozidlo spadající do skupiny autokarů, musí ovládat řízení vozidel nižších skupin. Řidičský průkaz skupiny D je určitým druhem rozšíření řidičského průkazu skupiny B, jež umožňuje řízení vozidel vyšší skupiny.
64. Získání řidičského průkazu skupiny B tvoří tedy základ, jenž zaručuje splnění minimálních požadavků stanovených směrnicí 91/439 v členském státě vydání, a tedy způsobilost k řízení, a je zárukou toho, že držitel tohoto průkazu nebude vyvolávat nebezpečné situace.
65. Přitom v případě, který mi byl předložen v projednávané věci, je tento základ, který tvoří řidičský průkaz skupiny B, stižen vadami. Jak bylo totiž uvedeno výše, řidičský průkaz skupiny B byl vydán českými orgány, třebaže podle údajů na tomto průkazu nebyl požadavek bydliště dodržen, a ačkoliv jeho držiteli byl řidičský průkaz dočasně zadržen z důvodu ohrožení silničního provozu. V tomto ohledu připomínám, že bydliště má zvláštní význam, neboť umožňuje ověřit, že žadatel dodržel ostatní požadavky stanovené směrnicí 91/439.
66. Lze se tudíž zcela důvodně domnívat, že české orgány nebyly při vydání řidičského průkazu skupiny B schopny ověřit, zda L. Apelt, jemuž bylo na německém území odňato řidičské oprávnění, byl způsobilý a měl znalosti vyžadované k řízení vozidel a s ohledem na svou minulost neohrožoval bezpečnost silničního provozu.
67. Komise tvrdí, že vzhledem k tomu, že řidičský průkaz skupiny D byl vydán po uplynutí zákazu podat žádost o nový řidičský průkaz a že požadavky pro získání tohoto průkazu jsou přísnější než požadavky stanovené pro řidičský průkaz skupiny B, byl držitel tím spíše oprávněn k řízení vozidel skupiny B. Podle Komise jsou tedy stanovené požadavky splněny.
68. Nicméně jak bylo uvedeno výše, zákonodárce Unie stanovil, že každý žadatel o řidičské oprávnění jedné skupiny, který již vlastní řidičské oprávnění pro jinou skupinu, nemusí podléhat obecným ustanovením bodů 2 až 4 přílohy II směrnice 91/439(29) . V projednávané věci by to vedlo k tomu, že žadatel o řidičský průkaz skupiny D by nepodléhal povinnosti složit zkoušky společné pro řidičský průkaz skupiny B, neboť se vychází ze zásady, že tyto zkoušky byly již úspěšně složeny při vydání řidičského průkazu skupiny B.
69. Tím spíše je tedy důležité, aby byl řidičský průkaz skupiny B vydán za přísného dodržení stanovených minimálních požadavků.
70. Rád bych ještě jednou připomněl, že – jak bylo uvedeno výše – pokud nebyly dodrženy požadavky pro získání řidičského průkazu skupiny B, neexistuje žádná záruka pro dodržení minimálních požadavků, které jsou společné pro obě skupiny řidičských průkazů(30) .
71. Bylo by tudíž v rozporu s cílem bezpečnosti silničního provozu ukládat členskému státu povinnost uznání řidičského průkazu skupiny D, jenž byl vydán za těchto podmínek, když není prokázáno, že se členský stát vydání mohl ujistit, že držitel řidičského průkazu splnil stanovené minimální požadavky.
72. Mám tedy za to, že pokud je členský stát na základě čl. 8 odst. 4 směrnice 91/439 oprávněn neuznat platnost řidičského průkazu skupiny B vydaného orgány jiného členského státu, je rovněž oprávněn neuznat platnost řidičského průkazu skupiny D vydaného na základě prvního řidičského průkazu.
73. Nebylo by soudržné připustit, aby odnětí řidičského oprávnění v takovém případě platilo pouze pro řidičský průkaz skupiny B, a nikoliv pro řízení autokarů nebo autobusů, ačkoliv neuznání tohoto řidičského průkazu následovalo po nebezpečném chování jeho držitele, který – jak připomínám – řídil v podnapilém stavu.
74. S ohledem na všechny výše uvedené skutečnosti mám tudíž za to, že čl. 1 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 a 4 směrnice 91/439 ve spojení s čl. 5 odst. 1 písm. a) této směrnice musejí být vykládány v tom smyslu, že členský stát je oprávněn odmítnout uznat platnost řidičského průkazu vydaného jiným členským státem, na němž jsou uvedeny skupiny B a D, pokud jeho držiteli bylo na území prvního členského státu odňato řidičské oprávnění po vydání řidičského průkazu skupiny B jako sankce za porušení zjištěné před tímto vydáním. Skutečnost, že řidičský průkaz skupiny D byl vydán po uplynutí období zákazu podat žádost o nový řidičský průkaz, který byl uložen společně s odnětím řidičského průkazu, nemá v tomto ohledu dopad.
75. Vzhledem k tomu, že navrhuji odpovědět na první otázku předloženou předkládajícím soudem kladně, není nutné odpovědět na druhou otázku.
76. V každém případě zastávám názor, že Soudní dvůr nemá pravomoc rozhodnout o této druhé otázce.
77. Jak bylo totiž uvedeno výše, čl. 11 odst. 4 směrnice 2006/126 se použije ode dne 19. ledna 2009(31) .
78. Přitom skutkové okolnosti sporu v původním řízení nastaly v roce 2006, kdy bylo L. Apeltovi odňato německé řidičské oprávnění skupiny B a vydán řidičský průkaz skupiny B a v roce 2007 vydán jeho český řidičský průkaz skupiny D.
79. Vzhledem k tomu, že skutkové okolnosti tedy nastaly před datem použitelnosti čl. 11 odst. 4 směrnice 2006/126, mám za to, že Soudní dvůr nemá pravomoc rozhodnout o druhé předběžné otázce.
V – Závěry
80. S ohledem na výše uvedené úvahy navrhuji Soudnímu dvoru, aby odpověděl na otázky předložené Landgericht Baden-Baden následovně:
„Článek 1 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 a 4 směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 ze dne 29. září 2003, ve spojení s čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice 91/439, ve znění změn, musejí být vykládány v tom smyslu, že členský stát je oprávněn odmítnout uznat platnost řidičského průkazu vydaného jiným členským státem, na němž jsou uvedeny skupiny B a D, pokud jeho držiteli bylo na území prvního členského státu odňato řidičské oprávnění po vydání řidičského průkazu skupiny B jako sankce za porušení zjištěné před tímto vydáním.
Skutečnost, že řidičský průkaz skupiny D byl vydán po uplynutí období zákazu podat žádost o nový řidičský průkaz, který byl uložen s tímto odnětím, nemá v tomto ohledu dopad.“
(1) .
(2)  –	Úř. věst. L 237, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 317.
(3)  –	Úř. věst. L 284, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 447, dále jen „směrnice 91/439“.
(4)  –	Viz článek 1 této směrnice.
(5)  –	Viz čtvrtý bod odůvodnění téže směrnice.
(6)  – Podle čl. 9 prvního pododstavce uvedené směrnice se obvyklým bydlištěm rozumí místo, kde se určitá osoba obvykle zdržuje, tj. nejméně 185 dní v kalendářním roce. Je-li držitel řidičského průkazu studentem v tomto členském státě, musí podat důkaz, že je v uvedeném státě usazen po dobu alespoň šesti měsíců.
(7)  –	Úř. věst. L 403, s. 18.
(8)  –	Viz první bod odůvodnění směrnice 2006/126.
(9)  –	Tyto skupiny řidičských průkazů odpovídají mimo jiné skupinám řidičských průkazů A, A1 a B [rozhodnutí Komise 2008/766/ES ze dne 25. srpna 2008 o rovnocennosti skupin řidičských průkazů (Úř. věst. L 270, s. 31)].
(10)  –	Viz první bod odůvodnění této směrnice.
(11)  –	Viz čl. 3 odst. 1 uvedené směrnice.
(12)  –	Viz čl. 6 odst. 1 písm. c) směrnice 91/439.
(13)  –	Viz oddíl I body 1 a 2, jakož i oddíl II přílohy II uvedené směrnice.
(14)  –	Viz oddíl II první pododstavec druhá odrážka této přílohy II.
(15)  –	Viz oddíl I bod 2.1.3 uvedené přílohy.
(16)  –	Viz oddíl I body 4 a 8 přílohy II směrnice 91/439.
(17)  –	Viz oddíl I bod 1 druhý pododstavec této přílohy.
(18)  –	Viz předkládací rozhodnutí (bod 8).
(19)  –	Viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 20. listopadu 2008, Weber (C‑1/07, Sb. rozh. s. I‑8571, body 30 a 31).
(20)  –	Tamtéž (bod 36 a citovaná judikatura).
(21)  –	Viz rozsudek ze dne 19. května 2011, Grasser (C‑184/10, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, bod 19).
(22)  –	Tamtéž (bod 21).
(23)  –	C‑329/06 a C‑343/06, Sb. rozh. s. I‑4635.
(24)  –	C‑334/06 až C‑336/06, Sb. rozh. I‑4691.
(25)  –	Výše uvedené rozsudky Wiedemann a Funk (bod 73), jakož i Zerche a další (bod 70).
(26)  –	Výše uvedené rozsudky Wiedemann a Funk (body 69 a 70), jakož i Zerche a další (body 66 a 67).
(27)  –	Viz výše uvedený rozsudek Grasser (bod 24).
(28)  –	V tomto ohledu poznamenávám, že v České republice na základě § 82 odst. 2 zákona č. 361/2000 Sb., o provozu na pozemních komunikacích a změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu) ve znění platném v okamžiku, kdy nastal skutkový stav sporu v původním řízení, ve spojení s čl. 82 odst. 1 písm. e) a čl. 91 odst. 1 písm. a) tohoto zákona, musí být řidič, aby mohl získat řidičské oprávnění k řízení motorových vozidel skupiny D, již držitelem řidičského oprávnění skupiny B.
(29)  –	Viz bod 41 tohoto stanoviska.
(30)  –	Podle českého zákona o silničním provozu může být řidičské oprávnění k řízení motorových vozidel například skupiny D omezeno zejména v případě, že řidič již není držitelem základní skupiny vyžadované pro udělení řidičského oprávnění vyšší skupiny.
(31)  –	Viz body 15 až 17 tohoto stanoviska.