62017TJ0337_RES
(Věc T‑337/17)
Air France-KLM
v.
Evropská komise
Rozsudek Tribunálu (čtvrtého rozšířeného senátu) ze dne 30. března 2022
„Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Trh letecké nákladní dopravy – Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o letecké dopravě – Koordinace složek cen za služby letecké nákladní dopravy (palivový příplatek, bezpečnostní příplatek, uhrazení provize z příplatků) – Výměna informací – Územní pravomoc Komise – Jediné a trvající protiprávní jednání – Přičitatelnost protiprávního jednání – Podmínky pro přiznání ochrany – Rovné zacházení – Povinnost uvést odůvodnění – Částka pokuty – Hodnota tržeb – Závažnost protiprávního jednání – Doba trvání účasti na protiprávním jednání – Polehčující okolnosti – Podpora protisoutěžního jednání ze strany veřejných orgánů – Přiměřenost – Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“
Hospodářská soutěž – Doprava – Pravidla hospodářské soutěže – Letecká doprava – Nařízení č. 411/2004 – Oblast působnosti – Trasy Unie-třetí země a trasy EHP s výjimkou tras Unie-třetí země – Služby nákladní letecké dopravy – Zahrnutí
[Články 101 a 102 SFEU; dohoda o EHP, články 53 a 54 a příloha XIII a protokol 21, ve znění rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 40/2005; nařízení Rady č. 1/2003, čl. 32 písm. c), a nařízení Rady č. 411/2004, články 1 a 3]
(viz body 90–97)
Hospodářská soutěž – Unijní pravidla – Územní pravomoc – Pravomoc Komise – Přípustnost s ohledem na mezinárodní právo veřejné – Provádění nebo kvalifikované účinky zneužívajících praktik v EHP – Alternativní prostředky – Kritérium okamžitého, podstatného a předvídatelného účinku – Rozsah, pokud jde o jednání, jehož cílem je omezení hospodářské soutěže
(Článek 101 SFEU; dohoda o EHP, článek 53)
(viz body 99–101, 116, 118–127, 138–140, 146–154, 156–158, 167–173)
Žaloba na neplatnost – Žalobní důvody – Nedostatek pravomoci orgánu, který je původcem napadeného aktu – Přezkum unijním soudem z úřední povinnosti – Podmínka – Dodržení zásady kontradiktornosti
(Článek 263 SFEU)
(viz body 188, 189)
Hospodářská soutěž – Správní řízení – Rozhodnutí Komise, kterým se konstatuje protiprávní jednání – Určení protiprávních jednání, za něž byla udělena pokuta – Požadavky vyplývající ze zásady účinné soudní ochrany – Jasnost a přesnost výroku rozhodnutí – Posouzení – Přednost znění výroku před odůvodněním
(Článek 101 SFEU; dohoda o EHP, článek 53; dohoda ES-Švýcarsko o letecké dopravě, článek 8 a čl. 11 odst. 2; Listina základních práv Evropské unie, článek 47)
(viz body 195, 196, 200–205)
Hospodářská soutěž – Unijní pravidla – Porušení – Přičtení odpovědnosti – Mateřská společnost a dceřiné společnosti – Hospodářská jednotka – Kritéria pro posouzení – Skutečný výkon rozhodujícího vlivu na jednání dceřiné společnosti, který lze dovodit ze souboru nepřímých důkazů týkajících se hospodářských, organizačních a právních vazeb s její mateřskou společností – Okolnosti umožňující potvrdit existenci rozhodujícího vlivu – Držení téměř veškerého kapitálu a téměř poloviny hlasovacích práv dceřiné společnosti – Vliv na strategická rozhodnutí – Kumulace mandátů ve statutárních orgánech mateřské společnosti a její dceřiné společnosti
(Článek 101 SFEU; dohoda o EHP, článek 53; dohoda ES-Švýcarsko o letecké dopravě, článek 8; nařízení Rady č. 1/2003, článek 2)
(viz body 220, 221, 255, 270–278)
Hospodářská soutěž – Unijní pravidla – Porušení – Přičtení odpovědnosti – Mateřská společnost a dceřiné společnosti – Hospodářská jednotka – Kritéria pro posouzení – Domněnka rozhodujícího vlivu, který má mateřská společnost na dceřiné společnosti, jejichž je 100 % vlastníkem – Vyvratitelnost – Břemeno prokázání opaku spočívající na mateřské společnosti – Nedostatečné důkazy k vyvrácení domněnky
(Článek 101 SFEU; dohoda o EHP, článek 53; dohoda ES-Švýcarsko o letecké dopravě, článek 8; nařízení Rady č. 1/2003, článek 2)
(viz body 223, 224, 254, 256, 258–268)
Akty orgánů – Odůvodnění – Povinnost – Působnost – Rozhodnutí ukládající pokuty za porušení pravidel hospodářské soutěže a týkající se více adresátů – Přičtení praktik dceřiné společnosti její mateřské společnosti – Nezbytnost dostatečného odůvodnění – Kombinace předpokladu skutečného výkonu rozhodujícího vlivu mateřské společnosti na její stoprocentně vlastněnou dceřinou společnost s jinými důkazy
[Článek 101 odst. 1 a článek 296 SFEU; dohoda o EHP, článek 53; dohoda ES-Švýcarsko o letecké dopravě, článek 8; Listina základních práv Evropské unie, čl. 41 odst. 2 písm. c); nařízení Rady č. 1/2003, článek 2]
(viz body 224–228)
Hospodářská soutěž – Unijní pravidla – Porušení – Přičtení odpovědnosti – Mateřská společnost a dceřiné společnosti – Hospodářská jednotka – Protiprávní jednání, jehož se dopustila dceřiná společnost – Přičtení mateřské společnosti založené na výkonu rozhodujícího vlivu na tuto dceřinou společnost od jejího nabytí – Přeměna mateřské společnosti na holdingovou společnost a změna obchodního názvu – Neexistence vlivu
(Článek 101 SFEU; dohoda o EHP, článek 53; dohoda ES-Švýcarsko o letecké dopravě, článek 8; nařízení Rady č. 1/2003, článek 2)
(viz body 243–248)
Hospodářská soutěž – Unijní pravidla – Porušení – Přičtení odpovědnosti – Právnická osoba odpovědná za provoz podniku v době, kdy došlo k protiprávnímu jednání – Přeměna této právnické osoby na holdingovou společnost spojená s převodem její provozní činnosti na jinou společnost, kterou tato právnická osoba vlastní – Odpovědnost holdingové společnosti jakožto právní nástupkyně – Dodržení zásad osobní odpovědnosti a personality trestů a sankcí
(Článek 101 SFEU; dohoda o EHP, článek 53; dohoda ES-Švýcarsko o letecké dopravě, článek 8; nařízení Rady č. 1/2003, článek 2)
(viz body 245, 303, 309–313, 318)
Žaloba na neplatnost – Žaloby podané samostatně mateřskou společností a její dceřinou společností proti rozhodnutí Komise, které jim přičítá protiprávní jednání společnosti, která jim předcházela – Odpovědnost mateřské společnosti jakožto právní nástupkyně – Zpochybnění ze strany mateřské společnosti, pokud jde o přičtení sporného jednání její dceřiné společnosti jakožto hospodářskému nástupci – Nepřípustnost výtky
(Články 101 a 263 SFEU; dohoda o EHP, článek 53; dohoda ES -Švýcarsko o letecké dopravě, článek 8)
(viz body 313, 314)
Hospodářská soutěž – Správní řízení – Rozhodnutí Komise, kterým se konstatuje protiprávní jednání – Použití informací a důkazů poskytnutých podnikem v žádosti o poskytnutí ochrany – Přípustnost bez ohledu na osud žádosti o shovívavost
[Článek 101 SFEU; dohoda o EHP, článek 53; dohoda ES-Švýcarsko o letecké dopravě, článek 8; sdělení Komise 2002/C 45/03, body 11 písm. b) a bod 33, a sdělení Komise 2006/C 210/02, body 31 a 37]
(viz body 326–338)
Hospodářská soutěž – Pokuty – Posouzení v závislosti na individuálním chování podniku – Vliv neuložení sankce vůči jinému hospodářskému subjektu – Neexistence – Dodržení zásady rovného zacházení, jež musí být sladěno s dodržováním zásady legality – Rozsah povinnosti uvést odůvodnění
(Články 101 a 296 SFEU; dohoda o EHP, článek 53; dohoda ES- Švýcarsko o letecké dopravě, článek 8; Listina základních práv Evropské unie, článek 20)
(viz body 347, 351, 352, 357–361)
Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Stanovení základní částky – Stanovení hodnoty tržeb – Tržby dosažené v přímé nebo nepřímé souvislosti s protiprávním jednáním – Kartelová dohoda v odvětví služeb letecké nákladní dopravy – Kartelová dohoda zahrnující vícero složek cen za služby letecké nákladní dopravy – Zohlednění celkové výše prodejů souvisejících se službami nákladní dopravy – Přípustnost – Porušení zásad proporcionality a legality vymezení trestných činů a trestů – Neexistence
(Článek 101 SFEU; dohoda o EHP, článek 53; dohoda ES-Švýcarsko o letecké dopravě, článek 8; nařízení Rady č. 1/2003, čl. 23 odst. 2 a 3; sdělení Komise 2006/C 210/02, body 6 a 13)
(viz body 401–408, 410–421, 423–430)
Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Stanovení základní částky – Stanovení hodnoty tržeb – Zohlednění pouze hodnoty prodejů uskutečněných v přímé nebo nepřímé souvislosti s protiprávním jednáním v dotčeném zeměpisném odvětví – Tržby dosažené na území Evropského hospodářského prostoru – Kartelová dohoda v odvětví služeb letecké nákladní dopravy – Zohlednění hodnoty prodejů služeb nákladní dopravy – Přípustnost
(Článek 101 SFEU; dohoda o EHP, článek 53; dohoda ES-Švýcarsko o letecké dopravě, článek 8; nařízení Rady č. 1/2003, čl. 23 odst. 2; sdělení Komise 2006/C 210/02, bod 13)
(viz body 439–451)
Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Stanovení základní částky – Závažnost protiprávního jednání – Kritéria pro posouzení – Povaha protiprávního jednání – Horizontální kartelová dohoda v oblasti cen – Závažnost spojená s takovým trestným činem, která může ospravedlnit volbu vysokého koeficientu závažnosti
(Článek 101 SFEU; dohoda o EHP, článek 53; dohoda ES-Švýcarsko o letecké dopravě, článek 8; nařízení Rady č. 1/2003, čl. 23 odst. 2 a 3; sdělení Komise 2006/C 210/02, body 19 až 23)
(viz body 470–475)
Hospodářská soutěž – Správní řízení – Rozhodnutí Komise, kterým se konstatuje protiprávní jednání – Povinnost Komise předložit důkaz protiprávního jednání a doby jeho trvání – Dosah důkazního břemene – Důkaz o přerušení protiprávního jednání
(Článek 101 SFEU; dohoda o EHP, článek 53; dohoda ES-Švýcarsko o letecké dopravě, článek 8; nařízení Rady č. 1/2003, čl. 23 odst. 2 a 3)
(viz body 534–547)
Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Úprava základní částky – Polehčující okolnosti – Údajná účast pod nátlakem – Rozsah povinnosti Komise uvést odůvodnění
(Článek 101 odst. 1 a článek 296 SFEU; dohoda o EHP, článek 53; dohoda ES-Švýcarsko o letecké dopravě, článek 8; nařízení Rady č. 1/2003, čl. 23 odst. 2 a 3; sdělení Komise 2006/C 210/02, bod 29)
(viz body 553, 554, 564–576)
Hospodářská soutěž – Pokuty – Částka – Určení – Soudní přezkum – Pravomoc unijního soudu přezkoumat věc v plné jurisdikci – Působnost – Mez – Dodržení zásady zákazu diskriminace – Zohlednění pokynů pro výpočet pokut
(Článek 261 SFEU; nařízení Rady č. 1/2003, článek 31; sdělení Komise 2006/C 210/02)
(viz body 586–592)
Shrnutí
Žalobkyně Air France-KLM je společnost, která vznikla přeměnou na holdingovou společnost a změnou předmětu společnosti a obchodní firmy bývalé společnosti Air France. Žalobkyně drží 100 % hlasovacích práv a hospodářských práv ve společnosti Air France (dále jen „Air France“) a 49 % hlasovacích práv a 93,63 % hospodářských práv ve společnosti Koninklijke Luchtvaartmaatschappij N. V. (dále jen „KLM“), dvou společnostech zajišťujících leteckou dopravu působících na trhu služeb letecké nákladní dopravy.
Žalobkyně a společnosti Air France a KLM patří mezi 19 adresátů rozhodnutí Komise C(2017)1742 final ze dne 17. března 2017 o řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc AT.39258 – nákladní letecká doprava) (dále jen „napadené rozhodnutí“). Tímto rozhodnutím Evropská komise konstatovala existenci jediného a trvajícího protiprávního jednání porušujícího tato ustanovení, kterým dotčené podniky koordinovaly v období od roku 1999 do roku 2006 jejich jednání v oblasti stanovování cen za poskytování služeb nákladní dopravy po celém světě. V důsledku toho Komise, když shledala žalobkyni odpovědnou za toto protiprávní jednání, uložila za jednání společnosti Air France v období od 7. prosince 1999 do 14. února 2006 a za jednání společnosti KLM v období od 5. května 2004 do 14. února 2006 žalobkyni dvě pokuty, jednu ve výši 182920000 eur společně a nerozdílně se společností Air France a druhou ve výši 124440000 eur společně a nerozdílně se společností KLM.
Dne 7. prosince 2005 obdržela Komise na základě oznámení o shovívavosti z roku 2002 (
1
) žádost o ochranu před pokutami podanou společností Lufthansa a dvěma z jejích dceřiných společností (dále jen „Lufthansa“). V této žádosti bylo tvrzeno, že existovaly protisoutěžní kontakty mezi několika podniky působícími v odvětví (dále jen „dopravci“), které se týkaly vícero složek cen za služby poskytované v rámci tohoto trhu, a sice zavedení „palivových“ a „bezpečnostních“ příplatků, a v podstatě odmítnutí uhradit spedičním podnikům provizi z příplatků. Poznatky shromážděné Komisí a její šetření ji vedly k tomu, že dne 19. prosince 2007 zaslala oznámení námitek 27 dopravcům a poté dne 9. listopadu 2010 přijala vůči 21 dopravcům, včetně žalobkyně a společností Air France a KLM, první rozhodnutí (
2
). Toto rozhodnutí však Tribunál zrušil rozsudky ze dne 16. prosince 2015 (
3
) v mezích příslušných návrhových žádání za tímto účelem z důvodu rozporů v odůvodnění uvedeného rozhodnutí.
Tribunál ve svém rozsudku zamítá návrhová žádání znějící na zrušení napadeného rozhodnutí, stejně jako návrhová žádání znějící na snížení částky pokut uložených žalobkyni. Tribunál potvrzuje tak zejména důvody použité pro přičtení dotčeného jednání jejích dceřiných společností a bývalé společnosti Air France žalobkyni. Tribunál však poskytuje upřesnění, pokud jde o provádění důkazů předložených podnikem v rámci žádosti o ochranu před pokutami, o rozsah územní pravomoci Komise v případě praktik, které byly zčásti prováděny mimo Unii, a o použití kritérií pro určení výše pokut za takových okolností.
Závěry Tribunálu
Na prvním místě Tribunál konstatoval, že Komise nepřekročila meze své územní pravomoci, když konstatovala, že došlo k jedinému a trvajícímu protiprávnímu jednání v rozporu s článkem 101 SFEU, článkem 53 dohody o EHP, jakož i článkem 8 dohody ES-Švýcarsko o letecké dopravě, pokud jde o dotčené trasy a územní a časové meze popsané v napadeném rozhodnutí (
4
).
Na druhém místě Tribunál konstatoval, že Komisi nelze z jeho strany vytknout, že žalobkyni přičetla protiprávní praktiky společností Air France a KLM. Zaprvé Tribunál uvedl, že žalobkyně mohla být shledána odpovědnou za protiprávní praktiky bývalé společnosti Air France a od 5. května 2004, kdy byla společnost KLM nabyta bývalou společností Air France, za praktiky společnosti KLM. Podle Tribunálu jsou totiž žalobkyně a bývalá společnost Air France jednou a toutéž právnickou osobou, přičemž se bývalá společnost Air France „stala“ žalobkyní dne 15. září 2004 v důsledku přeměny na holdingovou společnost a změny názvu a předmětu společnosti.
Pokud jde o praktiky společnosti Air France následující po tomto datu, Tribunál připomněl, že to, že žalobkyně držela veškerý kapitál a hlasovací práva spojená s akciemi její dceřiné společnosti, umožňuje předpokládat, že na ni vykonávala rozhodující vliv. Komise právně dostačujícím způsobem, aniž se dopustila nesprávného posouzení, uvedla důvody, proč žádný z důkazů předložených žalobkyní nestačil k vyvrácení této domněnky. Komise se mohla opřít o řadu nepřímých důkazů směřujících k prokázání toho, že žalobkyně vykonávala rozhodující vliv na společnost Air France, a sice o řídicí, regulativní a kontrolní pravomoci žalobkyně, pokud jde o činnosti společnosti Air France, o existenci společné struktury pro společnosti Air France a KLM, pokud jde konkrétně o nákladní dopravu, a o kumulaci funkcí vícero vedoucích pracovníků žalobkyně a společnosti Air France.
Pokud jde o společnost KLM, Komise neuplatnila domněnku výkonu rozhodujícího vlivu, ale mohla vycházet z důkazů srovnatelných s důkazy použitými vůči společnosti Air France, aby dospěla k závěru, že se společnost KLM na trhu nechovala samostatně.
Na třetím místě v odpověď na žalobní důvod, kterým žalobkyně tvrdila, že důkazy předložené společností Lufthansa v rámci její žádosti o ochranu před pokutami měly být odstraněny ze spisu z důvodu nezpůsobilosti této společnosti k takové ochraně s ohledem na údajné přetrvávání jejího protiprávního jednání, Tribunál poznamenal, že podmínky pro poskytnutí ochrany před pokutami se netýkají legality shromáždění důkazů, na nichž případně závisí možnost Komise tyto důkazy využít. V každém případě Tribunál poznamenává, že podmínění využití důkazů předložených v rámci žádosti o ochranu před pokutami dodržením těchto podmínek by ohrozilo užitečný účinek řízení o shovívavosti.
Na čtvrtém místě Tribunál zkoumal výtky žalobkyně vůči stanovení částky pokut, které jí Komise uložila, konkrétně výtky týkající se zohlednění ze strany Komise, pokud jde o závažnost a dobu trvání jediného a trvajícího protiprávního jednání, za podmínek popsaných v pokynech z roku 2006 (
5
). V tomto ohledu je zaprvé volba 16 % koeficientu závažnosti na stupnici od 0 do 30 % považována za bezchybnou. Takový koeficient závažnosti je totiž pro žalobkyni velmi příznivý vzhledem k závažnosti sporných praktik, které je třeba kvalifikovat jako horizontální dohodu nebo praktiku v oblasti cen. Žalobkyně dále buď nezpochybnila, nebo nebyla schopna zpochybnit tři další faktory, ze kterých Komise vycházela při určení koeficientu závažnosti, a sice kumulované podíly na trhu dotčených dopravců, zeměpisný rozsah jediného a trvajícího protiprávního jednání a provádění sporných praktik. Zadruhé v rozsahu, v němž se žalobkyně dovolávala neexistence dostatečných důkazů prokazujících účast společnosti Air France na protiprávním jednání nepřetržitě během celého posuzovaného období, Tribunál konstatoval neexistenci přímých důkazů o pokračování koluzivních kontaktů během jedenácti měsíců a třinácti dnů v průběhu období protiprávního jednání. Vzhledem k neexistenci jakéhokoliv veřejného distancování se společnosti Air France od jediného a trvajícího protiprávního jednání nebo neexistenci důkazu, že během tohoto období začala jednat jako poctivý a nezávislý soutěžitel na trhu, však Tribunál zdůraznil, že takové okolnosti nelze považovat za přerušení její účasti na jediném a trvajícím protiprávním jednání, nýbrž je lze vysvětlit povahou tohoto jednání a fungováním trhu s nákladní dopravou a sporné kartelové dohody.
Konečně Tribunál zamítl návrhová žádání znějící na snížení částky uložených pokut, aniž se odchýlil od metody výpočtu použité Komisí v napadeném rozhodnutí.
(
1
) – Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2002, C 45, s. 3).
(
2
) – Rozhodnutí Komise C(2010)7694 final ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (Věc COMP/39258 – letecká nákladní doprava).
(
3
) – Rozsudky ze dne 16. prosince 2015, Air Canada v. Komise (T‑9/11, nezveřejněný, EU:T:2015:994), Koninklijke Luchtvaart Maatschappij v. Komise (T‑28/11, nezveřejněný, EU:T:2015:995), Japan Airlines v. Komise (T‑36/11, nezveřejněný, EU:T:2015:992), Cathay Pacific Airways v. Komise (T‑38/11, nezveřejněný, EU:T:2015:985), Cargolux Airlines v. Komise (T‑39/11, nezveřejněný, EU:T:2015:991), Latam Airlines Group a Lan Cargo v. Komise (T‑40/11, nezveřejněný, EU:T:2015:986), Singapore Airlines a Singapore Airlines Cargo Pte v. Komise (T‑43/11, nezveřejněný, EU:T:2015:989), Deutsche Lufthansa a další v. Komise (T‑46/11, nezveřejněný, EU:T:2015:987), British Airways v. Komise (T‑48/11, nezveřejněný, EU:T:2015:988), SAS Cargo Group a další v. Komise (T‑56/11, nezveřejněný, EU:T:2015:990), Air France KLM v. Komise (T‑62/11, nezveřejněný, EU:T:2015:996), Air France v. Komise (T‑63/11, nezveřejněný, EU:T:2015:993), jakož i Martinair Holland v. Komise (T‑67/11, nezveřejněný, EU:T:2015:984).
(
4
) – V tomto ohledu viz popis rozsudku ze dne 30. března 2022, Japan Airlines v. Komise (T‑340/17).
(
5
) – Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2).