62003CJ0005_CS
Účastníci řízení
Odůvodnění rozsudku
Výrok
Účastníci řízení
Ve věci C‑5/03,
jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 3. ledna 2003,
Řecká republika,
zastoupená S. Charitaki a E. Svolopoulou, jako zmocněnkyněmi, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,
žalobkyně,
proti
Komisi Evropských společenství, zastoupené M. Condou-Durande, jako zmocněnkyní, ve spolupráci s N. Korogiannakisem, dikigoros, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,
žalované,
SOUDNÍ DVŮR (třetí senát),
ve složení A. Rosas (zpravodaj), předseda senátu, A. Borg Barthet, J.‑P. Puissochet, J. Malenovský a U. Lõhmus, soudci,
generální advokát: L. A. Geelhoed,
vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada,
s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 15. září 2004,
po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 14. října 2004,
vydává tento
Rozsudek
Odůvodnění rozsudku
1. Svou žalobou se Řecká republika domáhá zrušení rozhodnutí Komise 2002/881/ES ze dne 5. listopadu 2002 o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) z financování z prostředků Společenství (Úř. věst. L 306, s. 26), v části, v níž se týká finančních oprav ve výši 2 438 896,91 eur pro rozpočtové roky 1997 až 2001, co se týče odvětví ovoce a zeleniny, ve výši 11 352 868 eur pro rozpočtové roky 1999 až 2001, co se týče prémií na zvířata pro skot, a ve výši 22 969 271 eur pro rozpočtové roky 1998 a 1999, co se týče prémií na zvířata pro ovce a kozy.
2. Tyto finanční opravy odpovídají v odvětví ovoce a zeleniny jednorázové opravě ve výši 3 %, pokud jde o splátky na pojistné, a paušální opravě ve výši 2 % týkající se nedostatečnosti kontrol. V oblasti prémií na skot a prémií na ovce a kozy tato finanční oprava odpovídá paušálním opravám ve výši 10 %, resp. 5 %.
Právní rámec
Obecná právní úprava Společenství ohledně financování společné zemědělské politiky
3. Nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 94, s. 13), ve znění nařízení Rady (ES) č. 1287/95 ze dne 22. května 1995 (Úř. věst. L 125, s. 1, dále jen „nařízení č. 729/70“) je základní právní úpravou v dané oblasti, pokud se týče výdajů uskutečněných před 1. lednem 2000. Pro výdaje uskutečněné po tomto datu je použitelné nařízení Rady (ES) č. 1258/99 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 160, s. 103; Zvl. vyd. 03/25, s. 414).
4. Podle článku 1 odst. 2 písm. b) a článku 3 odst. 1 nařízení č. 729/70, jakož i podle článku 1 odst. 2 písm. b) a článku 2 odst. 2 nařízení č. 1258/99, záruční sekce EZOZF v rámci společné organizace zemědělského trhu financuje intervence zaměřené na stabilizaci zemědělských trhů prováděné na základě předpisů Společenství.
5. Podle článku 5 odst. 2 písm. c) nařízení č. 729/70 a článku 7 odst. 4 nařízení č. 1258/99 Komise rozhoduje, které výdaje mají být vyloučeny z financování z prostředků Společenství, pokud shledá, že tyto výdaje nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Společenství. Při zvažování částek, které mají být vyloučeny z financování, Komise vezme v úvahu povahu a závažnost porušení předpisů a finanční ztrátu, kterou Společenství utrpělo.
6. Nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF (Úř. věst. L 158, s. 6; Zvl. vyd. 03/18, s. 31), ve své příloze stanoví, že platební agentura uskuteční platbu šekem.
Právní úprava Společenství ohledně ovoce a zeleniny: pomeranče
7. Nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 upravuje společnou organizaci trhu s ovocem a zeleninou (Úř. věst. L 297, s. 1; Zvl. vyd. 03/20, s. 55).
8. Nařízení Rady (ES) č. 2202/96 ze dne 28. října 1996, kterým se stanoví režim podpory Společenství pro producenty některých citrusových plodů (Úř. věst. L 297, s. 49; Zvl. vyd. 03/20, s. 103), zakládá tento režim na smlouvách uzavíraných mezi organizacemi producentů a zpracovatelskými organizacemi, jakož i na kontrole jakosti a množství těchto smluv příslušnými orgány členských států.
9. Nařízení Komise (ES) č. 1169/97 ze dne 26. června 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení č. 2202/96 (Úř. věst. L 169, s. 15), stanoví v čl. 15 odst. 2, že organizace producentů převedou obdržené částky zcela na své členy, a to bankovním či poštovním převodem do čtrnácti pracovních dnů po výplatě podpory či zálohy.
Právní úprava Společenství ohledně prémií na zvířata týkajících se skotu
10. Nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 (Úř. věst. L 148, s. 24) upravuje společnou organizaci trhu v odvětví hovězího a telecího masa.
11. Směrnice Rady č. 92/102/EHS ze dne 27. listopadu 1992 o identifikaci a evidování zvířat (Úř. věst. L 355, s. 32) stanoví v čl. 11 odst. 1, že členské státy uvedou v platnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí v oblasti požadavků, které se vztahují na skot, tak, aby od l. února 1993 byl skot evidován podle stávajících vnitrostátních pravidel a identifikován podle stávajících pravidel uvedených v této směrnici.
12. Nařízení Rady (ES) č. 820/97 ze dne 21. dubna 1997, kterým se zavádí systém identifikace a evidence skotu a týkající se označování hovězího a telecího masa a výrobků z hovězího a telecího masa (Úř. věst. L 117, s. 1), přijaté podle devátého bodu odůvodnění z důvodu nedostatečného provádění směrnice 92/102 v tomto ohledu, je podle článku 22 druhého pododstavce tohoto nařízení použitelné od 1. července 1997.
13. Článek 1 odst. 2 tohoto nařízení upřesňuje, že ustanovení směrnice 92/102, která se týkají zvláště skotu, již nejsou od data, ke kterému musí být tato zvířata identifikována v souladu s hlavou I tohoto nařízení, použitelná.
14. Článek 3 tohoto nařízení stanoví, že systém identifikace a evidence sestává z ušních značek, informatizovaných databází, pasů pro zvířata a individuálních evidencí vedených na každém hospodářství. Články 4 až 7 podrobně definují každý z těchto prvků systému.
15. Nařízení Komise (ES) č. 2629/97 ze dne 29. prosince 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 820/97, pokud jde o ušní značky, evidenci hospodářství a pasy v rámci systému identifikace a evidence skotu (Úř. věst. L 354, s. 19; Zvl. vyd. 03/22, s. 201), je na základě článku 10 tohoto nařízení použitelné od 1. ledna 1998. Toto nařízení upřesňuje některá ustanovení nařízení č. 820/97.
16. Nařízení Komise (ES) č. 2630/97 ze dne 29. prosince 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 820/97, pokud jde o minimální požadavky na kontroly prováděné v rámci systému identifikace a evidence skotu (Úř. věst. L 354, s. 23), je podle článku 6 tohoto nařízení použitelné od 1. ledna 1998. Uvádí minimální požadavky, podle kterých jsou prováděny kontroly stanovené v rámci systému identifikace a evidence skotu. Konkrétněji, podle článku 2 odst. 3 tohoto nařízení je výběr hospodářství, která mají být zkontrolována, prováděn na základě analýzy rizik, jejíž prvky, které mají být vzaty v úvahu, jsou vyjmenovány v následujícím odstavci.
17. Nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992 zavádí integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství (Úř. věst. L 355, s. 1; Zvl. vyd. 03/13, s. 223). Nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor (Úř. věst. L 391, s. 36), od 1. ledna 1999 změněné nařízením Komise (ES) č. 1678/98 ze dne 29. července 1998 (Úř. věst. L 212, s. 23, dále jen „nařízení č. 3887/92“), se podle článku 1 tohoto nařízení použije, aniž by byla dotčena zvláštní ustanovení přijatá sektorovými nařízeními.
18. Článek 6 odst. 2 nařízení č. 3887/92 stanoví administrativní kontrolu, která sestává zejména z křížové kontroly uvedených zvířat za účelem vyloučení dvojího poskytnutí podpory. Od změny ke dni 1. ledna 1999 a od plné operativnosti informatizované databáze v souladu s článkem 5 nařízení č. 820/97 stanoví nové písmeno b) tohoto článku 6 odst. 2 rovněž křížové kontroly s cílem zaručit, že podpora Společenství je poskytnuta pouze ve prospěch skotu, jehož narození, přesun a úhyn byl žadatelem náležitě oznámen příslušnému orgánu. Odstavec 4 téhož článku stanoví, že vybírané žádosti jsou předmětem kontroly na místě především na základě analýzy rizik, která bere v úvahu prvky v něm vyjmenované.
Právní úprava Společenství ohledně prémií na zvířata týkajících se ovcí a koz
19. Nařízení Komise (EHS) č. 2700/93 ze dne 30. září 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro prémie producentům skopového a kozího masa (Úř. věst. L 245, s. 99), ve znění nařízení Komise (ES) č. 279/94 ze dne 8. února 1994 (Úř. věst. L 37, s. 1, dále jen „nařízení č. 2700/93“), v prvním bodu odůvodnění připomíná, že podle nařízení č. 3887/92 jsou žádosti o podporu, jakož i integrovaný administrativní a kontrolní systém použitelné na režim prémií na zvířata pro ovce a kozy počínaje hospodářským rokem 1994.
20. Článek 1 odst. 3 nařízení č. 2700/93 stanoví retenční období, během kterého se producenti zavazují udržet na svém hospodářství počet ovcí nebo koz, pro který je požadována prémie. Druhý pododstavec tohoto odstavce stanoví:
„Předtím, než jsou všechny či některé z ovcí nebo koz, pro které je požadována prémie, během retenčního období ustájeny, musí být tato zvířata identifikována a [...] v žádosti o prémii musí být uvedeno místo (nebo místa) tohoto ustájení [...]“. (neoficiální překlad)
21. Podle článku 4 odst. 1 tohoto nařízení jsou kontroly na místě prováděny v souladu s ustanoveními článku 6 nařízení č. 3887/92 a použitý systém stálé evidence přesunů stáda musí být v souladu s pravidly stanovenými článkem 4 směrnice 92/102.
22. Článek 10 odst. 5 nařízení č. 3887/92 v původním znění, nyní od 1. ledna 1999 článek 10 odst. 11, stanoví, že v případě, kdy z důvodů zaviněných přirozenými okolnostmi života stáda provozovatel hospodářství nemůže dodržet závazek držet zvířata oznámená za účelem prémií tam, kde je držení povinné, je právo na prémie zachováno pro skutečný počet způsobilých zvířat držených během povinného období za podmínky, že provozovatel hospodářství toto písemně oznámil příslušnému orgánu ve lhůtě deseti pracovních dní po zjištění snížení počtu těchto zvířat.
K finanční opravě ohledně ovoce a zeleniny
Jednorázová oprava ve výši 3 %
Argumentace účastníků řízení
23. Řecká vláda zpochybňuje jednorázovou opravu ve výši 3 % odpovídající odečtu splátek na pojistné organizacemi producentů, navzdory článku 15 odst. 2 nařízení č. 1169/97. Veškerá vnitrostátní ustanovení a oběžníky prokazují, že řecké právní předpisy neumožňují žádnou odchylku od právních předpisů Společenství a že řecké orgány nikdy nepřijaly akty, které by byly v rozporu s právními předpisy Společenství, ani nepřijaly praxi spočívající v protiprávním zadržení částek splátek na pojistné. Malé množství případných porušení, která nebyla okamžitě zjištěna těmito orgány, představuje fenomén menšího významu, který spadá do rámce provádění vyžadovaných kontrol, a v žádném případě k těmto porušením nedošlo po konci března 1999, datu, ke kterému Komise provedla kontroly.
24. Komise uvádí, že řecká vláda nezpochybňuje ani odvod ve výši 3 % dotací z titulu splátek na pojistné, ani skutečnost, že tato praxe je v rozporu s článkem 15 odst. 2 nařízení č. 1169/97. Jelikož porušení nesouviselo s provedením nebo povahou kontrol, nemůže být zahrnuto do paušální opravy pro nedostatečné kontroly. Navíc kontroly jak Komise, tak Účetního dvora odhalily, že dotčená praxe byla řeckými orgány tolerována přinejmenším do 31. prosince 2000.
Závěry Soudního dvora
25. Podle znění článku 15 odst. 2 nařízení č. 1169/97 „organizace producentů převedou obdržené částky zcela na své členy […]“.
26. Je nesporné, že pokud se týče některých organizací producentů, k úplnému převedení částek obdržených podpor nedošlo, jelikož 3 % těchto částek byla zadržena z titulu splátek na pojistné.
27. Je tedy nutné konstatovat, že platby uskutečněné těmito organizacemi producentů nebyly provedeny v souladu s předpisy Společenství. Proto Komise právem vyloučila odpovídající částky z financování z prostředků Společenství.
28. Řecká vláda tvrdí, že v každém případě by jednorázová oprava neměla být uplatněna na výdaje uskutečněné po 31. březnu 1999.
29. V tomto ohledu je třeba uvést, že Komise tvrdí, odkazujíc přitom jak na vnitrostátní opatření přijaté do července 1999, tak na kontroly provedené orgány Společenství v průběhu roku 2000, že tyto dávky trvaly přinejmenším do 31. prosince 2000.
30. Řecká vláda však nepředložila žádný důkaz, který by odporoval stanovisku Komise.
31. Vzhledem ke všem předcházejícím úvahám nemůže být argumentace, jíž se řecká vláda dovolává proti jednorázové opravě ve výši 3 % odpovídající odečtu splátky na pojistné organizacemi producentů, přijata.
Paušální oprava ve výši 2 %
Argumentace účastníků řízení
32. Řecká vláda zpochybňuje paušální opravu ve výši 2 % z důvodů, že platba šekem nepředstavuje pro EZOZF žádné riziko ztrát, že organizace producentů, která nepřevedla svým členům částky podpor ve stanovených lhůtách, byla ojedinělým a ner eprezentativním případem, že odmítnutí zásilky během kontroly Komise, jejíž kvalita nebyla konformní, prokazuje správné použití předpisů Společenství, nikoliv opak, a že vzhledem k tomu, že ustanovení práva Společenství nevyžadují uchovávání potvrzení o váze, Komise nemůže řecké vládě vytýkat, že tak neučinila.
33. Komise uplatňuje, že řecká vláda uznává, že v rozporu s čl. 15 odst. 2 nařízení č. 1169/97 byly platby uskutečněny šekem a že v případě čtyř producentů nebyly částky podpory převedeny ve stanovených lhůtách. Navíc tvrzení úředníků pověřených kontrolou, podle kterých byla použita dovolená odchylka ve výši 5 % pro plody rozbité a 1 % pro plody zkažené, jsou posílena skutečností, že během celého dotčeného hospodářského roku byly odmítnuty pouze dvě zásilky, z toho jedna toho dne, kdy byla prováděna kontrola Komisí. V této souvislosti potvrzení o váze představovala významný nástroj pro zlepšení kvality kontrol. Nicméně vzhledem k tomu, že všechny tyto prvky představovaly jako celek pouze malé riziko ztrát pro EZOZF, byla použitá paušální oprava omezena na 2 %.
Závěry Soudního dvora
34. Pokud jde o první dva žalobní důvody, vztahující se k organizacím producentů, je třeba připomenout, že článek 15 odst. 2 nařízení č. 1169/97 uvádí: „Organizace producentů převedou obdržené částky zcela na své členy, a to bankovním či poštovním převodem do čtrnácti pracovních dnů po výplatě podpory či zálohy.“ (neoficiální překlad)
35. Je nesporné, že platby šekem se uskutečnily a že v případě čtyř producentů nebyly částky podpory převedeny ve stanovených lhůtách.
36. Je nutné konstatovat, že dotčené výdaje nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Společenství. V důsledku toho Komise právem vyloučila tyto výdaje z financování z prostředků Společenství.
37. Pokud se týče platby šekem, řecká vláda zpochybňuje, že existovalo riziko ztrát pro EZOZF, odvolávajíc se na nařízení č. 1663/95, které povoluje platbu šekem v souvislosti s platbami EZOZF platebním agenturám členských států.
38. Podle ustálené judikatury Komisi přísluší prokázat existenci porušení předpisů Společenství, jakmile je však toto porušení prokázáno, náleží opět členskému státu popřípadě prokázat, že se Komise dopustila nesprávného posouzení jeho finančních důsledků (viz v tomto smyslu rozsudky ze dne 12. července 1984, Lucembursko v. Komise, 49/83, Recueil, s. 2931, bod 30, a ze dne 7. října 2004, Španělsko v. Komise, C‑153/01, Sb. rozh. s. I‑9009, bod 67).
39. Mimoto Komise není povinna prokázat existenci skutečné újmy, ale může se v tomto smyslu spokojit s předložením vážných nepřímých důkazů (viz výše uvedený rozsudek Španělsko v. Komise, bod 66). Toto zmírnění požadavku důkazu lze vysvětlit rozdělením pravomocí mezi Společenstvím a členskými státy v rámci společné zemědělské politiky (viz v tomto smyslu rozsudky ze dne 10. listopadu 1993, Nizozemsko v. Komise, C‑48/91, Recueil, s. I‑5611, bod 17, a ze dne 1. října 1998, Irsko v. Komise, C‑238/96, Recueil, s. I‑5801, bod 29).
40. Řízení financování EZOZF spočívá totiž zejména na vnitrostátních správních orgánech, které dbají na přísné dodržování předpisů Společenství (viz výše uvedený rozsudek Irsko v. Komise, bod 30).
41. Jak bylo uvedeno v bodech 34 až 36 tohoto rozsudku, uskutečnila se platba šekem v rozporu s čl. 15 odst. 2 nařízení č. 1169/97. Komise tvrdí jednak, že cílem tohoto ustanovení je zajistit, aby příjemci osobně obdrželi částku podpory, která jim náleží, a jednak, že stejný podpis se objevil pro více osob, což dokazuje, že příjemci neobdrželi osobně dotčené částky podpory a že pro EZOZF existovalo riziko ztrát.
42. Odkaz řecké vlády na skutečnost, že tento způsob platby je přípustný v jiných souvislostech, nestačí k vyvrácení zjištění Komise ohledně pravděpodobnosti rizika ztrát pro EZOZF.
43. V důsledku toho nemohou být první dva žalobní důvody této vlády přijaty.
44. Pokud se týče třetího a čtvrtého žalobního důvodu, vztahujících se ke zpracovatelské organizaci, je třeba uvést, že směřují k prokázání, že Komise neprávem dospěla k závěru, že řecký systém kontroly ovoce a zeleniny není spolehlivý a účinný, a vyloučila příslušné výdaje z financování z prostředků Společenství.
45. Svým třetím žalobním důvodem řecká vláda Komisi vytýká, že nevycházela z protiprávního přijetí zásilky, jejíž kvalita nebyla v souladu s právní úpravou v této oblasti, ale z odmítnutí takové zásilky na základě uvedené právní úpravy.
46. Jak bylo uvedeno v bodu 38 tohoto rozsudku, Komisi přísluší prokázat existenci porušení předpisů Společenství (viz v tomto smyslu rozsudky ze dne 19. února 1991, Itálie v. Komise, C‑281/89, Recueil, s. I‑347, bod 19, a ze dne 28. října 1999, Itálie v. Komise, C‑253/97, Recueil, s. I‑7529, bod 6).
47. Z ustálené judikatury přitom vyplývá, že Komise není povinna prokázat vyčerpávajícím způsobem nedostatečnost kontrol provedených vnitrostátními správními orgány nebo nesrovnalost číselných údajů předaných těmito orgány, ale je povinna předložit důkaz o závažných a důvodných pochybnostech, které má vůči těmto kontrolám či číselným údajům (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Nizozemsko v. Komise, bod 17, a rozsudek ze dne 4. března 2004, Německo v. Komise, C‑344/01, Recueil, s. I‑2081, bod 58).
48. V důsledku toho je třeba ověřit, zda Komise předložila souhrn sbíhajících se skutečností, ze kterých pramení závažné a důvodné pochybnosti. V projednávaném případě vycházela Komise zaprvé ze skutečnosti, že byly odmítnuty pouze dvě zásilky ovoce předložené během dotčeného hospodářského roku (druhé odmítnutí se uskutečnilo právě ve chvíli, kdy byli přítomni dva kontroloři Komise), a zadruhé z tvrzení zástupců řecké vlády, podle kterých byl použit procentní podíl dovolené odchylky ve výši 5 % pro plody rozbité a 1 % pro plody zkažené.
49. Jak právem v bodě 30 svého stanoviska uvádí generální advokát, z těchto skutkových poznatků, z nichž žádný nenaznačuje existenci nesrovnalostí, nevyplývá existence pochybnosti ohledně důkladné a úplné povahy kontrol provedených dotyčným členským státem. Komise tedy nesplnila svoji povinnost předložit důkaz o závažných a důvodných pochybnostech, které vůči těmto kontrolám měla.
50. Svým čtvrtým žalobním důvodem řecká vláda zpochybňuje pro účely posouzení rizika ztrát pro EZOZF přihlédnutí ke skutečnosti, že zpracovatelské organizace neuchovávaly potvrzení o váze pro hospodářský rok 1997/1998 – žádný předpis Společenství tuto povinnost neukládal.
51. V tomto ohledu je třeba uvést, že skutečnost, že postup byl zdokonalitelný, sama o sobě neodůvodňuje finanční opravu. Musí existovat podstatná nečinnost při provádění výslovných předpisů Společenství a takovou nečinností musí EZOZF hrozit skutečné riziko ztráty nebo nesrovnalosti (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 24. února 2005, Nizozemsko v. Komise, C‑318/02, nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, bod 34).
52. V projednávaném případě Komise nenaznačila, v čem neuchovávání potvrzení o váze představuje takovou podstatnou nečinnost při provádění ustanovení práva Společenství, ani neprokázala, jak bylo uchovávání těchto potvrzení nezbytné pro dotčené kontroly.
53. Z výše uvedených úvah vyplývá, že první dva žalobní důvody řecké vlády nemohou být přijaty, zatímco její třetí a čtvrtý žalobní důvod je opodstatněný.
54. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že podle souhrnné zprávy AGRI‑625-2002, bodu B.2.2.3.2, je paušální oprava ve výši 2 % výdajů v odvětví ovoce a zeleniny z titulu hospodářských let 1997/1998 a 1998/1999 použita z toho důvodu, že řada kontrol ukázala nesplnění povinností. Pouze dvě ze čtyř vyjádření formulovaných Komisí však odhalila takové nesplnění povinností. Paušální oprava je tudíž založena na nedostatečném odůvodnění.
55. Rozhodnutí 2002/881 tedy musí být v části, v níž vylučuje 2 % výdajů uskutečněných v odvětví ovoce a zeleniny z financování z prostředků Společenství z důvodu nedostatečných kontrol, zrušeno.
K finanční opravě ohledně prémií na zvířata týkajících se skotu
Argumentace účastníků řízení
56. Řecká vláda zpochybňuje paušální opravu ve výši 10 % použitou Komisí na prémie na skot, a za tímto účelem se dovolává trojí argumentace.
57. Nejprve co se týče závažné nečinnosti, na kterou poukázala Komise při klíčových kontrolách, a sice nesdělení změn právní úpravy integrovaného administrativního a kontrolního systému zavedených nařízeními č. 1678/98 a č. 2804/99, nedokončení databáze a neexistence křížových kontrol, vedení evidence stád skotu, která nebyla v souladu s nařízením č. 820/97, nečinnost v rámci ušního značení skotu, zejména u nově narozených kusů, a vydávání pasů, které nebylo v souladu s nařízením č. 820/97, řecká vláda se domnívá, že s ohledem na přechodná opatření, jakož i na zlepšení vnitrostátních postupů, není tato nečinnost dostatečně závažná, aby odůvodnila paušální opravu ve výši 10 %.
58. Pokud pak jde o závažnou nečinnost, na kterou poukázala Komise při sekundárních kontrolách, týkající se nedostatku oddělení úkolů, nedostatečné spolupráce mezi veterinárními službami příslušných orgánů, nedostatečné kontroly zemědělských družstev, zpoždění při vyřizování žádostí, neinformatizované analýzy rizik a odchylek ve statistických údajích, řecká vláda, zcela zpochybňujíc opodstatněnost zjištění Komise, připomíná, že případné nerespektování některých sekundárních kontrol může vést pouze k paušální opravě nepřesahující 2 %.
59. Konečně, řecká vláda se dovolává překročení mezí posuzovací pravomoci Komise, neboť riziko ztrát pro EZOZF nemohlo odůvodnit finanční opravu ve výši 10 %.
60. Komise se v podstatě omezuje na poznámku, že zjištění, na kterých je založena paušální oprava, byla řeckou vládou buď výslovně uznána, nebo jí nebyla odporována. Pokud se týče překročení mezí její posuzovací pravomoci, Komise se domnívá, že zjištění učiněná jejími službami odhalují závažnou nečinnost v rámci organizace a provádění systému klíčových kontrol, které vzhledem k tomu, že některé z nich nejsou prováděny nebo jsou prováděny nedostatečně, vystavují EZOZF značnému riziku ztrát.
Závěry Soudního dvora
61. Pokud jde nejprve o klíčové kontroly, je třeba uvést, jak to činí Komise, že řecká vláda výslovně uznala zjištění Komise s výjimkou zjištění týkajícího se nesdělení změn právní úpravy uskutečněných k 1. lednu 1999 a k 1. lednu 2000.
62. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že vzhledem k tomu, že Komise předložila důkaz o závažných a důvodných pochybnostech, členský stát nemůže vyvrátit její zjištění, aniž by podložil vlastní tvrzení skutečnostmi, které dokládají existenci spolehlivého a operativního kontrolního systému. Jemu totiž přísluší, aby předložil nejpodrobnější a nejúplnější důkaz o existenci svých kontrol nebo svých číselných údajů a popřípadě o nepřesnosti v tvrzeních Komise (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 24. února 2005, Řecko v. Komise, C‑300/02, Sb. rozh. s. I‑1341, body 34 až 36).
63. Řecká vláda nicméně jednak tvrdí, že tyto změny byly sděleny včas díky každoročním informačním seminářům, a jednak, že skutečnost, že oběžníky obsahující podrobné pokyny pro uplatňování dotčených nařízení byly prefekturám departementů zaslány se zpožděním dvou a čtyř měsíců, nebránila použití těchto nařízení při kontrolách prováděných v letech 1999 a 2000. Tato tvrzení však nestačí k vyvrácení zjištění Komise.
64. Pokud jde dále o kontroly sekundární, je namístě poznamenat, že důkazy, jichž se řecká vláda za účelem vyvrácení tvrzení Komise dovolává, nepostačují k odstranění pochybností vyjádřených Komisí ohledně dotčených kontrol.
65. Uvedená vláda se totiž omezuje na to, že obecnými tvrzeními zpochybňuje neexistenci oddělení úkolů, jakož i dohledu nad zemědělskými družstvy. Zmiňuje pouze jediný oběžník, aby prokázala existenci vhodné spolupráce mezi veterinárními službami příslušných orgánů. Zcela připouštějíc zpoždění ve vyřizování žádostí, nicméně, pokud se týče analýzy rizik, tvrdí, že tato analýza byla prováděna ručně a včas. Kromě toho, jak v bodě 53 svého stanoviska uvádí generální advokát, jsou prohlášení řecké vlády týkající se nesprávných statistických údajů obtížně pochopitelná a nevysvětlují, jak jsou tyto údaje ověřovány a opravovány. Neexistence spolehlivých číselných údajů týkajících se kontrol znamená pro EZOZF zvýšené riziko újmy.
66. Konečně, pokud jde o argumenty této vlády ohledně překročení mezí posuzovací pravomoci Komise, je třeba konstatovat, jak v bodech 57 až 59 svého stanoviska uvádí generální advokát, že s ohledem na výše uvedené úvahy nemohou být přijaty.
67. Protože se řecké vládě nepodařilo vyvrátit tvrzení Komise důkazy prokazujícími existenci spolehlivého a operativního kontrolního systému, musí být závažná nečinnost konstatovaná Komisí jak v klíčových kontrolách, tak v kontrolách sekundárních považována za prokázanou.
68. Komisi tudíž nelze vytýkat, že v souladu s pokyny obsaženými v dokumentu VI/5330/97 použila opravu ve výši 10 %, protože pokud jedna nebo více klíčových kontrol nejsou provedeny nebo jsou prováděny tak špatně nebo zřídka, že jsou neúčinné pro určení přípustnosti žádosti nebo pro předejití nesrovnalostem, je odůvodněně možné mít za to, že existuje zvýšené riziko značných ztrát pro EZOZF.
69. S ohledem na výše uvedené je třeba odmítnout argumentaci, jíž se řecká vláda dovolává proti paušální opravě 10 % použité na prémie na skot, jako neopodstatněnou.
K finanční opravě ohledně prémií na zvířata týkajících se ovcí a koz
Argumentace účastníků řízení
70. Řecká vláda zpochybňuje paušální opravu ve výši 5 % použitou Komisí na prémie na ovce a kozy. Tato oprava byla totiž založena na opravě rovněž ve výši 5 % použité na tyto prémie v letech 1995 až 1997. Přitom z důvodu zlepšení provedených ve způsobu, jakým tato vláda prováděla režim v letech 1998 a 1999, měla být snížena na 2 %.
71. Komise se omezuje hlavně na uvedení, že zjištění, na kterých je finanční oprava založena, a sice neexistence evidence přesunů stáda, nespolehlivost statistik vyplývajících z kontrol, zpoždění ve zpracování údajů, neprovedení analýzy rizik, nepřesné určení místa ustájení stáda a ústní oznámení o ztrátách, nebyla odporována. Nedostatek jasných zlepšení ve srovnání se zjištěními, které vedly k použití paušální opravy ve výši 5 %, co se týče let 1995 až 1997, vedl k použití stejné výše opravy pro léta 1998 a 1999.
Závěry Soudního dvora
72. Úvodem je třeba poznamenat, že rozsudkem ze dne 9. září 2004 (Řecko v. Komise, C‑332/01, Sb. rozh. s. I‑7699, bod 99 a násl.) Soudní dvůr zamítl žalobu Řecké republiky proti rozhodnutí Komise 2001/557/ES, ze dne 11. července 2001, o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) z financování z prostředků Společenství (Úř. věst. L 200, s. 28), v části, v níž se týkalo paušální opravy ve výši 5 % použité na prémie na ovce a kozy, pokud se týče let 1995 až 1997.
73. Finanční oprava, o kterou se jedná v projednávané žalobě, byla použita z důvodu obecných nedbalostí konstatovaných Komisí, pokud se týče let 1995 až 1997, u nichž služby Komise nezaznamenaly v letech 1998 a 1999 žádné jasné zlepšení.
74. Za účelem ověření existence případných odchylek oproti takové situaci, která existovala při předchozí paušální opravě, je tedy třeba přezkoumat důkazní materiály předložené řeckou vládou proti zjištění Komise.
75. V tomto ohledu je třeba připomenout, jak bylo uvedeno v bodě 62 tohoto rozsudku, že když Komise předložila důkaz o závažných a důvodných pochybnostech, které měla vůči dotčenému kontrolnímu systému, pak členskému státu přísluší, aby předložil nejpodrobnější a nejúplnější důkaz o existenci svých kontrol nebo o nepřesnosti tvrzení Komise.
76. Po tom, co bylo konstatováno Soudním dvorem ve věci, v níž byl vydán výše uvedený rozsude k ze dne 9. září 2004, Řecko v. Komise, řecká vláda uznává, že pro dotčené roky a v rozporu s tím, co stanoví článek 4 odst. 1 nařízení č. 2700/93, není evidence přesunů stáda stále dokončena. Tato vláda přitom nepředkládá žádný důkaz umožňující určit zlepšení, na která odkazuje.
77. Stejně tak tato vláda uznává, že její orgány přijaly ústní oznámení o ztrátách v rozporu s tím, co stanoví článek 10 odst. 5 nařízení č. 3887/92.
78. Pokud jde o nespolehlivost statistik vyplývajících z kontrol, generální advokát v bodě 66 svého stanoviska právem odmítá odkaz řecké vlády na dobrou kvalifikaci jejích kontrolorů, neboť toto nepostačuje k prokázání správného sečtení zvířat.
79. Pokud se týče zpoždění ve zpracování dat a analýzy rizik, stanovené v čl. 6 odst. 4 tohoto nařízení, je třeba odkázat, jak to činí účastníci řízení, na zjištění učiněná z titulu prémií na skot (viz body 62 a 65 tohoto rozsudku). Členský stát tak nemůže vyvrátit zjištění Komise, aniž by podložil vlastní tvrzení skutečnostmi, které dokládají existenci spolehlivého a operativního kontrolního systému. Pouhý odkaz na skutečnost, že tato analýza se provádí ručně, za tímto účelem nestačí (viz výše uvedený rozsudek ze dne 9. září 2004, Řecko v. Komise, body 128 a 129).
80. Pokud jde o určení místa ustájení zvířat, je namístě poznamenat, jak již Soudní dvůr uvedl v bodech 133 až 137 tohoto rozsudku, že s ohledem na strukturu a cíl čl. 5 odst. 1 čtvrté odrážky nařízení č. 3887/92 je třeba mít za to, že vyžadované určení musí být dostatečně jasné, aby umožnilo kontrolním orgánům ověřit přesné místo ustájení zvířat.
81. Argumentace, jíž se řecká vláda dovolává vůči paušální opravě prémií na ovce a kozy ve výši 5 %, tedy nemůže být přijata.
82. S ohledem na všechny výše uvedené úvahy musí být rozhodnutí 2002/881 v části, v níž vylučuje 2 % výdajů uskutečněných v odvětví ovoce a zeleniny z financování z prostředků Společenství, zrušeno. Ve zbývající části musí být žaloba Řecké republiky zamítnuta.
K nákladům řízení
83. Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu bude účastníku řízení, který byl ve sporu neúspěšný, uložena náhrada nákladů řízení, pokud účastník, který byl ve sporu úspěšný, náhradu nákladů ve svém návrhu požadoval. V souladu s čl. 69 odst. 3 téhož řádu může Soudní dvůr, pokud jsou účastníci řízení současně neúspěšní v jednom nebo více bodech, rozdělit náklady řízení mezi účastníky nebo rozhodnout, že každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady. Vzhledem k tomu, že Řecká republika byla neúspěšná ve dvou ze tří vytýkaných skutečností, kterých se dovolávala Komise, je třeba uložit jí v souladu s návrhy Komise náhradu dvou třetin nákladů řízení vynaložených Komisí. Vzhledem k tomu, že Řecká republika nepožadovala náhradu nákladů řízení ve svém návrhu, účastníci řízení ponesou zbývající část vlastních nákladů.
Výrok
Z těchto důvodů Soudní dvůr (třetí senát) rozhodl takto:
1) Rozhodnutí Komise 2002/881/ES ze dne 5. listopadu 2002 o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) z financování z prostředků Společenství se zrušuje v části, v níž vylučuje 2 % výdajů uskutečněných v odvětví ovoce a zeleniny z financování z prostředků Společenství.
2) Ve zbývající části se žaloba zamítá.
3) Řecké republice se ukládá náhrada dvou třetin nákladů řízení vynaložených Komisí Evropských společenství.
4) Účastníci řízení ponesou zbývající část vlastních nákladů.