62018TO0748(01)
VISPĀRĒJĀS TIESAS RĪKOJUMS (sestā palāta)
2019. gada 18. septembrī (
*1
)
Kopienas dizainparaugs – Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā ir attēloti pneimatiskie darbarīki – Spēkā neesamības atzīšanas process – Otra procesa EUIPO apelācijas padomē dalībnieka iestāšanās lietā – Termiņa, lai iestātos lietā, piemērojot Vispārējas tiesas Reglamenta 173. pantu, pārsniegšana – Iestāšanās lietā atbilstoši šai tiesību normai neatļaušana – Pakārtots pieteikums par iestāšanos lietā saskaņā ar Reglamenta 143. pantu, kas ir iesniegts termiņā – Pieļaujamība
Lietā T‑748/18
Glimarpol sp. z o.o
., Bitoma [Bytom] (Polija), ko pārstāv M. Kondrat, advokāts,
prasītāja,
pret
Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroju (EUIPO), ko pārstāv A. Folliard-Monguiral un H. O’Neill, pārstāvji,
atbildētājs,
otra procesa EUIPO apelācijas padomē dalībniece –
Metar sp. z o.o
., Glivice [Gliwice] (Polija),
par prasību par EUIPO Apelācijas trešās padomes 2018. gada 4. oktobra lēmumu lietā R 1615/2017‑3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Metar un Glimarpol,
VISPĀRĒJĀ TIESA (sestā palāta)
šādā sastāvā: priekšsēdētājs G. Berardis [G. Berardis], tiesneši D. Špīlmans [D. Spielmann] (referents) un Z. Čehi [Z. Csehi],
sekretārs: E. Kulons [E. Coulon],
ņemot vērā prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2018. gada 21. decembrī,
ņemot vērā atbildes rakstu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2019. gada 11. martā,
izdod šo rīkojumu.
Rīkojums
Fakti un tiesvedība
1
Prasītāja Glimarpol sp. z o.o. ir īpašniece Kopienas dizainparaugam, kas Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojā (EUIPO) iesniegts un reģistrēts ar numuru 2125435‑0001, pamatojoties uz Padomes Regulu (EK) Nr. 6/2002 (2001. gada 12. decembris) par Kopienas dizainparaugiem (OV 2002, L 3, 1. lpp.), lai ar šo dizainparaugu apzīmētu preces, kas ir definētas kā “pneimatiskie darbarīki”.
2
2016. gada 16. maijāMetar sp. z o.o. saskaņā ar Regulas Nr. 6/2002 52. pantu iesniedza pieteikumu par apstrīdētā dizainparauga atzīšanu par spēkā neesošu, pamatojoties uz Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta b) apakšpunktu.
3
Tā kā 2017. gada 22. maijā Anulēšanas nodaļa pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu apmierināja, prasītāja, pamatojoties uz Regulas Nr. 6/2002 55.–60. pantu, iesniedza EUIPO apelācijas sūdzību par Anulēšanas nodaļas lēmumu.
4
Ar 2018. gada 4. oktobra lēmumu EUIPO Apelācijas trešā padome noraidīja apelācijas sūdzību.
5
Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2018. gada 21. decembrī, prasītāja cēla šo prasību atcelt minēto apelācijas padomes lēmumu.
6
Atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 178. panta 3. punktam prasības pieteikums ar Vispārējās tiesas sekretāra 2019. gada 16. janvāra vēstuli tika paziņots Metar.
7
Šajā gadījumā Metar atbildes raksta iesniegšanas termiņš, kas ir paredzēts Reglamenta 179. pantā un kas atbilstoši Reglamenta 60. pantam ir pagarināts par vienotu desmit dienu termiņu, beidzās 2019. gada 2. aprīlī.
8
2019. gada 4. aprīlī, tas ir, pēc iepriekš minētā termiņa beigām, Metar nodeva Vispārējās tiesas kancelejai vēstuli, ar kuru tā lūdza Vispārējo tiesu, pirmkārt, piemērojot Reglamenta 179. pantā paredzēto iespēju, pagarināt atbildes raksta iesniegšanas termiņu un, otrkārt un pakārtoti, atļaut tai personas, kas iestājusies lietā, statusā iestāties lietā EUIPO prasījumu atbalstam saskaņā ar šī reglamenta 143. pantu.
9
Ar 2019. gada 19. jūnija rīkojumu Glimarpol/EUIPO – Metar (Pneimatiskie darbarīki) (T‑748/18, nav publicēts, EU:T:2019:464) Vispārējā tiesa noraidīja iepriekš 8. punktā minēto pagarinājuma lūgumu, norādot, ka Metar nav pierādījusi, ka pastāvētu izņēmuma apstākļi, kas liecinātu par neparedzētiem apstākļiem vai nepārvaramu varu, un konstatēja, ka pēdējai minētajai netiek dota atļauja piedalīties tiesvedībā šajā lietā kā personai, kas iestājusies lietā, saskaņā ar Reglamenta 173. panta 1. punktu. Vispārējā tiesa šajā pašā rīkojumā precizēja, ka ar šo lēmumu netiek iepriekš izlemta atbilde, kas tiks sniegta uz Metar pakārtoti iesniegto lūgumu, atbilstoši kuram tā personas, kas iestājusies lietā, statusā vēlas piedalīties šajā tiesvedībā, lai atbalstītu EUIPO prasījumus, saskaņā ar šī paša reglamenta 143. pantu.
10
2019. gada 20. jūnijāMetar pakārtoti iesniegtais lūgums, kas ir vērsts uz to, lai tai tiktu atļauts iestāties lietā atbilstoši Reglamenta 143. pantam, tika paziņots pusēm saskaņā ar šī reglamenta 144. panta 1. punktu.
11
Prasītāja par šo lūgumu nesniedza nekādus apsvērumus. Savukārt EUIPO ar procesuālu rakstu, kas tika iesniegts 2019. gada 16. jūlijā, norādīja, ka tam nav iebildumu pret šo iestāšanos lietā.
12
Vispārējās tiesas sestās palātas priekšsēdētājs uzdeva palātai jautājumu, vai Metar, kā tā to lūdz, var tikt atļauts piedalīties tiesvedībā Vispārējā tiesā kā personai, kas iestājusies lietā, saskaņā ar Reglamenta 142.–145. pantu.
Juridiskais pamatojums
13
Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 40. panta otro daļu, kas atbilstoši šo statūtu 53. panta pirmajai daļai ir piemērojama tiesvedībā Vispārējā tiesā, ikvienai personai, kas var pierādīt savu interesi attiecībā uz lietas iznākumu, ir tiesības iestāties lietā, izņemot lietas starp dalībvalstīm, lietas starp Savienības iestādēm vai lietas starp dalībvalstīm, no vienas puses, un Savienības iestādēm, no otras puses. Pieteikumā par iestāšanos lietā ietverto prasījumu priekšmets drīkst būt tikai vienas puses prasījumu atbalstīšana.
14
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru jēdziens “ieinteresētība attiecībā uz lietas iznākumu” šīs tiesību normas izpratnē ir jādefinē, ņemot vērā pašu lietas priekšmetu, un ir jāsaprot kā tieša un pastāvoša interese par pašiem prasījumiem, nevis kā interese attiecībā uz izvirzītajiem pamatiem vai argumentiem. Proti, vārdi “lietas iznākums” norāda uz prasīto galīgo nolēmumu, kāds tas ir ietverts sprieduma vai rīkojuma, ar kuru izbeidz tiesvedību, rezolutīvajā daļā (šajā nozīmē skat. rīkojumus, 2018. gada 9. oktobris, Polija/Komisija, C‑181/18 P, nav publicēts, EU:C:2018:826, 5. punkts un tajā minētā judikatūra, un 2019. gada 7. jūnijs, Mellifera/Komisija, C‑784/18 P, nav publicēts, EU:C:2019:479, 6. punkts un tajā minētā judikatūra).
15
Šajā ziņā it īpaši ir jāpārliecinās, ka pieteikuma par iestāšanos lietā iesniedzēju apstrīdētais tiesību akts skar tieši un ka tā interese lietas iznākumā ir noteikta. Principā interese attiecībā uz lietas iznākumu ir uzskatāma par pietiekami tiešu tikai tiktāl, ciktāl šis iznākums var grozīt pieteikuma par iestāšanos lietā iesniedzēja tiesisko stāvokli (skat. rīkojumus, 2018. gada 9. oktobris, Polija/Komisija, C‑181/18 P, nav publicēts, EU:C:2018:826, 6. punkts un tajā minētā judikatūra, un 2019. gada 7. jūnijs, Mellifera/Komisija, C‑784/18 P, nav publicēts, EU:C:2019:479, 7. punkts un tajā minētā judikatūra).
16
Šajā gadījumā ir skaidrs, ka Metar, kam bija procesa EUIPO dalībnieka statuss un kam par labu EUIPO instancēs tika pieņemts labvēlīgs nolēmums, ir tieša un pastāvoša interese attiecībā uz lietas iznākumu un ka līdz ar to tās pieteikums par iestāšanos lietā EUIPO prasījumu atbalstam ir jāapmierina.
17
Protams, kā ir atzīts Eiropas Savienības Tiesas statūtu 53. panta otrajā daļā, strīdiem, kas saistīti ar intelektuālā īpašuma jomu, ir īpašas iezīmes, kurām ir nepieciešamas atkāpes no noteiktām tiesību normām, kas regulē tiesvedību Vispārējā tiesā. Viena no šīm iezīmēm izriet no tā, ka šie strīdi, ciktāl runa ir par iebildumu procesiem, attiecas uz lietām starp privātpersonām. Šim nolūkam tika pieņemti tostarp īpaši noteikumi par personām, kas iestājas lietā (šajā nozīmē skat. rīkojumus, 2016. gada 18. marts, Sociedad agraria de transformación no 9982 Montecitrus/ITSB – Spanish Oranges (MOUNTAIN CITRUS SPAIN), T‑495/15, nav publicēts, EU:T:2016:179, 8. punkts un tajā minētā judikatūra, un 2016. gada 7. decembris, Claranet Europe/EUIPO – Claro (claranet), T‑129/16, nav publicēts, EU:T:2016:728, 8. punkts).
18
Tādējādi ar Reglamenta 173. panta 3. punktu procesa apelācijas padomē dalībniekiem, kas nav prasītājs, ir piešķirts tāds pats procesuāls stāvoklis kā pusēm. Tātad šis stāvoklis ir atkāpe no Eiropas Savienības Tiesas statūtu 40. panta ceturtās daļas, saskaņā ar kuru pieteikumā par iestāšanos lietā ietverto prasījumu priekšmets var būt tikai vienas no pusēm prasījumu atbalstīšana. Proti, personas, kas iestājušās lietā, saskaņā ar Reglamenta 173. pantu var ne tikai atbalstīt vienas no pusēm prasījumus, bet arī izvirzīt patstāvīgus prasījumus un pamatus neatkarīgi no pušu prasījumiem un pamatiem (šajā nozīmē skat. rīkojumu, 2004. gada 5. marts, Boss/ITSB – Delta Biomichania Pagatou (BOSS), T‑94/02, EU:T:2004:68, 17. punkts).
19
Tomēr apstāklis, ka lietas dalībnieks procesā apelācijas padomē ir zaudējis iespēju – vai ir atteicies – izmantot pastiprinātās procesuālās tiesības saskaņā ar Reglamenta 173. pantu, neizslēdz, ka tam, iespējams, varētu tikt atļauts iestāties lietā saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 40. panta, lasot kopsakarā ar šī reglamenta 142.–145. pantu, noteikumiem, ciktāl šis lietas dalībnieks pamato interesi attiecībā uz lietas iznākumu. Proti, nevar secināt, ka procesos saistībā ar intelektuālā īpašuma tiesībām lietas dalībnieka statuss procesā EUIPO – un līdzāspastāvošā iespēja izmantot procesuālo stāvokli, kas ir līdzvērtīgs pušu procesuālajam stāvoklim, saskaņā ar Reglamenta 173. pantu – izslēdz iespēju iestāties lietā saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 40. pantu un šī reglamenta 142.–145. pantu gadījumā, ja attiecīgajam lietas dalībniekam netiktu atļauts iestāties lietā saskaņā ar šī paša reglamenta 173. pantu tādēļ, ka ir pārsniegts šī reglamenta 179. pantā paredzētais termiņš. Šajā ziņā ir jānorāda, ka procesuālās tiesības, kuras personai, kas iestājusies lietā, ir saskaņā ar minētā reglamenta 142.–145. pantu, ir ierobežotākas par tā 173. panta 3. punktā paredzētajām procesuālajām tiesībām. Tā kā runa ir par diviem dažādiem iestāšanās lietā režīmiem, Reglamenta 142.–145. panta piemērošana otrajam procesa apelācijas padomē dalībniekam ir saderīga ar strīdu intelektuālā īpašuma tiesību jomā iezīmēm un ar to netiek apiets šī reglamenta 179. pantā paredzētais termiņš.
20
Līdz ar to tas, ka Metar ir zaudējusi iespēju būt par personu, kas iestājusies lietā, šajā tiesvedībā, piemērojot Reglamenta 173. pantu, nav šķērslis tam, lai tā varētu iestāties lietā, pamatojoties uz minētā Reglamenta 142.–145. pantu, ja vien ir izpildīti šajā nolūkā paredzētie nosacījumi, kā tas ir šajā lietā.
21
No visiem šiem apsvērumiem izriet, ka, tā kā Metar pieteikums par iestāšanos lietā ir iesniegts atbilstoši Reglamenta 143. pantam un tā kā tā ir pamatojusi savu interesi attiecībā uz lietas iznākumu, pieteikums saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 40. panta otro daļu, kas ir piemērojama tiesvedībai Vispārējā tiesā saskaņā ar to 53. panta pirmo daļu, ir jāapmierina. Personas, kas iestājusies lietā, tiesības ir tās, kas paredzētas Reglamenta 142.–145. pantā.
Par tiesāšanās izdevumiem
22
Tā kā šis pieteikums par iestāšanos lietā ir procesuāls jautājums, lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšana tiek atlikta.
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (sestā palāta)
izdod rīkojumu:
1)
Metar sp. z o.o
. ir atļauts iestāties lietā T‑748/18, lai atbalstītu Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) prasījumus.
2)
Kanceleja paziņo Metar visus procesuālos dokumentus, ko ir parakstījušas puses.
3)
Metar tiks noteikts termiņš pieteikuma par iestāšanos lietā iesniegšanai.
4)
Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.
Luksemburgā, 2019. gada 18. septembrī
Sekretārs
E. Coulon
Priekšsēdētājs
G. Berardis
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.