Apelācijas sūdzība, ko 2024. gada 15. augustā Deutsche Bank AG un BHW Bausparkasse AG iesniegušas par Vispārējās tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2024. gada 5. jūnija spriedumu lietā T-182/22, Deutsche Bank u.c./ECB
(Lieta C-556/24 P)
Tiesvedības valoda – angļu
Lietas dalībnieki
Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Deutsche Bank AG un BHW Bausparkasse AG (pārstāvji: H. Berger, M. Weber un D. Schoo, advokāti)
Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Centrālā banka (ECB) un norisbank GmbH
Prasījumi
Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:
atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl ar to kā nepamatota noraidīta prasība un piespriests atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo prasības daļu;
daļēji atcelt Eiropas Centrālās bankas 2022. gada 21. decembra kopējo lēmumu (ECB-SSM-2022-DEDEB-44) par prudenciālajām prasībām, ciktāl tas attiecas uz prasību noteikšanu prasītājām saskaņa ar šī lēmuma 1.3. punktu; un
piespriest ECB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas būs radušies līdz brīdim, kad tiks aizstāts Eiropas Centrālās bankas 2022. gada 2. februāra kopējais lēmums (ECB-SSM-2022-DEDEB-44) par prudenciālajām prasībām, ciktāl Vispārējā tiesa atzina prasību par pieņemamu.
Pamati un galvenie argumenti
Apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirza divus pamatus.
Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini atzinusi, ka ECB rīkojusies atbilstoši saviem uzdevumiem un pilnvarām, kas tai paredzēti Padomes Regulas (ES) 1024/2013 1 4. panta 1. punkta f) apakšpunktā un 16. panta 2. punkta d) un j) apakšpunktā, nosakot apelācijas sūdzības iesniedzējām [neatsaucamu maksājuma saistību] prasības lēmuma 1.3. punktā (turpmāk tekstā – “NMS prasības”). Apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka ECB nav pilnvaru tām noteikt pirmā līmeņa pamatkapitāla atskaitījumu, lai segtu apgalvoto pirmā līmeņa pamatkapitāla pārvērtēšanas risku, kas saistīts ar neatsaucamām maksājuma saistībām, ko apelācijas sūdzības iesniedzējas uzņemas pret vienoto noregulējuma fondu un obligātu noguldījumu garantiju sistēmu.
Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini interpretējusi un piemērojusi Regulas (ES) 1024/2013 16. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 2. punkta d) apakšpunktu, pieņemdama, ka ar apelācijas sūdzību iesniedzēju apgalvoto pirmā līmeņa pamatkapitāla pārvērtēšanas risku var attaisnot NMS prasību noteikšanu individuālā lietā, un piemērodama nepareizo juridisko standartu individuālā izvērtējuma veikšanai atbilstoši Regulas (ES) 1024/2013 16. panta 1. punkta c) apakšpunktam.
____________
1     Padomes Regula (ES) Nr. 1024/2013 (2013. gada 15. oktobris), ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (OV 2013, L 287, 63. lpp.).