62020TO0744
ÜLDKOHTU MÄÄRUS (neljas koda)
30. november 2021 (
*1
)
Dumping – Hiinast pärit pressitud alumiiniumi import – Akt, millega kehtestatakse ajutine dumpinguvastane tollimaks – Akt, mille peale ei saa hagi esitada – Ettevalmistav akt – Vastuvõetamatus – Lõplik dumpinguvastane tollimaks – Põhjendatud huvi kadumine – Otsuse tegemise vajaduse äralangemine
Kohtuasjas T‑744/20,
Airoldi Metalli SpA, asukoht Molteno (Itaalia), esindajad: advokaadid M. Campa, D. Rovetta, G. Pandey ja V. Villante,
hageja,
versus
Euroopa Komisjon, esindajad: G. Luengo ja P. Němečková,
kostja,
mille ese on ELTL artikli 263 alusel esitatud nõue tühistada komisjoni 12. oktoobri 2020. aasta rakendusmäärus (EL) 2020/1428, millega kehtestatakse ajutine dumpinguvastane tollimaks Hiina Rahvavabariigist pärit pressitud alumiiniumi impordi suhtes (ELT 2020, L 336, lk 8),
ÜLDKOHUS (neljas koda),
koosseisus: koja president S. Gervasoni (ettekandja), kohtunikud R. Frendo ja J. Martín y Pérez de Nanclares,
kohtusekretär: E. Coulon,
on teinud järgmise
määruse
Vaidluse taust ja hagi esitamise järgsed asjaolud
1
Pärast pressitud alumiiniumi (edaspidi „vaatlusalune toode“) Euroopa tootjaid esindava ühenduse kaebust avaldas Euroopa Komisjon 14. veebruaril 2020 teate dumpinguvastase menetluse algatamise kohta Hiina Rahvavabariigist pärit vaatlusaluse toote impordi suhtes Euroopa Liitu (ELT 2020, C 51, lk 26) muudetud redaktsioonis Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2016. aasta määruse (EL) 2016/1036 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Liidu liikmed (ELT 2016, L 176, lk 21; edaspidi „alusmäärus“), artikli 5 alusel.
2
Menetluse ja dumpinguvastase uurimise huvides otsustas komisjon vastavalt alusmääruse artiklile 17 kasutada sõltumatute importijate valimit. Hageja Airoldi Metalli SpA, kes on üks vaatlusaluse toote importija, kaasati sellesse valimisse.
3
Hageja esitas menetluse käigus oma märkused mitu korda, eelkõige vastusena komisjoni taotlustele, ning komisjon kuulas ta ära 29. juunil 2020. Lisaks taotles hageja menetluse peatamist tervisekriisi tõttu, kuid komisjon jättis selle taotluse rahuldamata.
4
Kaebuse esitanud ühendus esitas 23. juunil 2020 alusmääruse artikli 14 lõike 5 alusel dumpinguvastase uurimisega hõlmatud toote osas registreerimise taotluse, selleks et seejärel kohaldataks selle toote impordile alates registreerimise kuupäevast dumpinguvastast tollimaksu. Hageja esitas 6. juulil 2020 komisjonile oma vastuväite sellele registreerimistaotlusele.
5
Komisjon võttis 21. augustil 2020 vastu rakendusmääruse (EL) 2020/1215, millega kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist pärit pressitud alumiiniumi impordi registreerimise nõue (ELT 2020, L 275, lk 16). Selle määruse vaidlustasid Üldkohtus nii hageja (kohtuasi T‑611/20) kui ka kaks Hiina äriühingut, Guangdong Haomei New Materials Co. Ltd ja Guangdong King Metal Light Alloy Technology Co. Ltd, kes on vaatlusaluse toote eksportivad tootjad (kohtuasi T‑604/20). Üldkohus jättis esimese hagi 28. septembri 2021. aasta kohtumäärusega Airoldi Metalli vs. komisjon (T‑611/20, ei avaldata, EU:T:2021:641) rahuldamata põhjendusel, et hagejal puudub põhjendatud huvi nimetatud määruse vaidlustamiseks.
6
Pärast hageja esitatud uusi märkusi võttis komisjon 12. oktoobril 2020 vastu rakendusmääruse (EL) 2020/1428, millega kehtestatakse ajutine dumpinguvastane tollimaks Hiina Rahvavabariigist pärit pressitud alumiiniumi impordi suhtes (ELT 2020, L 336, lk 8; edaspidi „vaidlustatud määrus“).
7
Vaidlustatud määruses on eelkõige sätestatud:
„Artikkel 1
1.   Ajutine dumpinguvastane tollimaks kehtestatakse [vaatlusaluse toote impordi] suhtes […].
2.   Ajutise dumpinguvastase tollimaksu määrad, mida kohaldatakse lõikes 1 kirjeldatud ja allpool nimetatud äriühingutes toodetud toote netohinna suhtes liidu piiril enne tollimaksude tasumist, on järgmised.
Äriühing
Ajutine dumpinguvastane tollimaks
TARICi lisakood
Guangdong Haomei New Materials Co., Ltd
30,4%
C562
Guangdong King Metal Light Alloy Technology Co., Ltd.
30,4%
C563
Press Metal International Ltd
38,2%
C564
Press Metal International Technology Ltd.
38,2%
C565
Lisas loetletud muud koostööd tegevad äriühingud
34,9%
Kõik muud äriühingud
48,0%
C999
3.   Lõikes 2 nimetatud äriühingute jaoks kindlaks määratud individuaalset tollimaksumäära kohaldatakse tingimusel, et liikmesriikide tolliasutustele esitatakse kehtiv faktuurarve, millel on arve väljastanud üksuse töötaja nimi ja ametikoht ning tema allkirjastatud ja kuupäevaga varustatud avaldus järgmises vormis: „Mina, allakirjutanu, kinnitan, et käesoleva arvega hõlmatud, otseekspordiks Euroopa Liitu müüdav (vaatlusalune toode) (koguses) on toodetud (äriühingu nimi ja aadress) poolt (TARICi lisakood) [asjaomases riigis]. Kinnitan, et käesoleval arvel esitatud teave on täielik ja õige.“ Kui sellist arvet ei esitata, kohaldatakse kõigi muude äriühingute suhtes kehtestatud tollimaksumäära.
4.   Lõikes 1 nimetatud toode lubatakse liidus vabasse ringlusse ajutise tollimaksu summa suuruse tagatise tasumisel.
[…]
Artikkel 2
1.   Huvitatud isikud esitavad oma kirjalikud märkused käesoleva määruse kohta komisjonile 15 kalendripäeva jooksul alates käesoleva määruse jõustumise kuupäevast.
2.   Huvitatud isikud, kes soovivad, et komisjon nad ära kuulaks, taotlevad seda viie kalendripäeva jooksul alates käesoleva määruse jõustumise kuupäevast.
3.   Huvitatud isikud, kes soovivad, et kaubandusmenetlustes ärakuulamise eest vastutav ametnik nad ära kuulaks, taotlevad seda viie kalendripäeva jooksul alates käesoleva määruse jõustumise kuupäevast. Ärakuulamise eest vastutav ametnik vaatab väljaspool kõnealust tähtaega esitatud taotlused läbi ja võib vajaduse korral otsustada, kas need vastu võtta või mitte.
Artikkel 3
1.   Käesolevaga antakse tolliasutustele korraldus lõpetada rakendusmääruse (EL) 2020/1215 (millega kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist pärit pressitud alumiiniumi impordi registreerimise nõue) artikli 1 kohaselt kindlaksmääratud impordi registreerimine.
2.   Kogutud andmeid toodete kohta, mis imporditi tarbimiseks ELi kuni 90 päeva jooksul enne käesoleva määruse jõustumist, säilitatakse kuni võimalike lõplike meetmete jõustumiseni või käesoleva menetluse lõpetamiseni.“
8
Pärast hagide esitamist käesolevas kohtuasjas võttis komisjon vastu 29. märtsi 2021. aasta rakendusmääruse (EL) 2021/546, millega kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist pärit pressitud alumiiniumi impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse kõnealuse impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks (ELT 2021, L 109, lk 1; edaspidi „lõplik määrus“).
9
Lõplikus määruses on ette nähtud:
„Artikkel 1
1.   Kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks [vaatlusaluse toote] impordi suhtes […].
2.   Lõpliku dumpinguvastase tollimaksu määrad, mida kohaldatakse allpool loetletud äriühingute toodetud ja lõikes 1 kirjeldatud toodete netohinna suhtes liidu piiril enne tollimaksude tasumist, on järgmised:
Äriühing
Tollimaksumäär (%)
TARICi lisakood
Guangdong Haomei New Materials Co., Ltd
21,2
C562
Guangdong King Metal Light Alloy Technology Co., Ltd.
21,2
C563
Press Metal International Ltd
25,0
C564
Press Metal International Technology Ltd.
25,0
C565
Lisas loetletud muud koostööd tegevad äriühingud
22,1
Kõik muud äriühingud
32,1
C999
3.   Lõikes 2 nimetatud äriühingute jaoks kindlaks määratud individuaalset tollimaksumäära kohaldatakse tingimusel, et liikmesriikide tolliasutustele esitatakse kehtiv faktuurarve, millel on arve väljastanud üksuse töötaja nimi ja ametikoht ning tema allkirjastatud ja kuupäevaga varustatud avaldus järgmises vormis: „Mina, allakirjutanu, kinnitan, et käesoleva arvega hõlmatud, otseekspordiks Euroopa Liitu müüdav (vaatlusalune toode) (koguses) on toodetud (äriühingu nimi ja aadress) poolt (TARICi lisakood) [asjaomases riigis]. Kinnitan, et käesoleval arvel esitatud teave on täielik ja õige.“ Kui sellist arvet ei esitata, kohaldatakse kõigi muude äriühingute suhtes kehtestatud tollimaksumäära.
[…]
Artikkel 2
Rakendusmääruse (EL) 2020/1428 kohaselt ajutise dumpinguvastase tollimaksuna tagatiseks antud summad nõutakse lõplikult sisse. Tagatiseks antud summad, mis ületavad dumpinguvastase tollimaksu lõplikku määra, vabastatakse.
Artikkel 3
Registreeritud impordilt ei võeta tagasiulatuvalt lõplikku dumpinguvastast tollimaksu. Rakendusmääruse (EL) 2020/1215 artikli 1 kohaselt kogutud andmete säilitamine lõpetatakse.
[…]“.
Menetlus ja poolte nõuded
10
Üldkohtu kantseleisse 21. detsembril 2020 saabunud hagiavaldusega esitas hageja käesoleva hagi.
11
Euroopa Parlament esitas 11. märtsil 2021 Üldkohtu kantseleisse saabunud dokumendiga avalduse menetlusse astumiseks komisjoni nõuete toetuseks.
12
Komisjon esitas Üldkohtu kantseleisse 12. märtsil 2021 saabunud eraldi dokumendiga Üldkohtu kodukorra artikli 130 alusel vastuvõetamatuse vastuväite. Komisjon teatas 8. aprillil 2021 Üldkohtu kantseleisse saabunud dokumendiga, et 29. märtsil 2021 võeti vastu lõplik määrus ning et see määrus avaldati. Hageja esitas oma seisukohad vastuvõetamatuse vastuväite kohta 28. aprillil 2021. Lisaks esitas ta 9. juunil 2021 lõpliku määruse peale hagi (kohtuasi T‑328/21).
13
Hageja palub Üldkohtul:
–
tühistada vaidlustatud määrus;
–
mõista kohtukulud välja komisjonilt.
14
Lisaks palub hageja Üldkohtul menetlust korraldava meetmena kohustada komisjoni esitama kõik oma sisedokumendid, mille puhul on tegemist vaidlustatud määruse ja asjaomase impordi registreerimise ettevalmistavate materjalidega.
15
Komisjon palub Üldkohtul:
–
jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata;
–
mõista kohtukulud välja hagejalt.
Õiguslik käsitlus
16
Kodukorra artikli 130 lõigete 1 ja 7 alusel võib Üldkohus lahendada vastuvõetamatuse või pädevuse puudumise küsimuse ilma sisulist vaidlust käsitlemata, kui kostja seda taotleb. Käesolevas asjas palus komisjon lahendada vastuvõetamatuse küsimuse, ning kuna Üldkohus leidis, et tal on kohtuasja toimikus olevate dokumentide põhjal piisavalt teavet, otsustas ta küsimuse lahendada ilma menetlust jätkamata.
17
Komisjon väidab, et käesolev hagi on vastuvõetamatu esiteks seetõttu, et vaidlustatud määrus ei ole vaidlustatav akt, teiseks, et hagejal ei ole või enam ei ole huvi seda vaidlustada, ning kolmandaks, et tal ei ole ka õigust vaidlustatud määruse peale hagi esitada.
18
Mis puudutab vastuvõetamatuse põhjendust, et vaidlustatud määrus ei ole vaidlustatav akt, siis väidab komisjon, et see määrus on ajutine meede, mis on võetud kuni uurimise tulemuse selgumiseni, ning selle ainus tagajärg on sellise tagatise andmine, mille eesmärk on vajaduse korral võimaldada ette nähtud ajutise tollimaksu hilisemat kohaldamist, ilma et selles etapis nõutaks sisse mingit tollimaksu. Seega on tegemist ettevalmistava aktiga, millele järgneb alusmääruse kohaselt kas akt, millega lõpetatakse dumpinguvastane menetlus ilma meetmeid võtmata, või määrus, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks. Komisjon lisab, et asjaolu, et hageja ei saa vaidlustatud määrust otseselt vaidlustada, ei jäta teda ilma kohtulikust kaitsest, kuna selle määruse võimalikule õigusvastasusele saab tugineda, et põhjendada hagi, mis on esitatud lõpliku tollimaksu kehtestava akti peale, kusjuures vaidlustatud määruse puhul on tegemist selle väljatöötamise ühe etapiga. Lisaks leiab komisjon, et kui hagi tunnistatakse vastuvõetavaks, peaks Üldkohus andma hinnangu küsimustele, mille kohta komisjon võtab hiljem lõpliku dumpinguvastase tollimaksu kehtestamisel seisukoha, mis oleks vastuolus korrakohase õigusemõistmise ja komisjoni haldusmenetluse nõuetekohase läbiviimise nõuetega.
19
Hageja leiab vastupidi, et vaidlustatud määrus on vaidlustatav akt. Nimelt põhjustab see määrus tema faktilisele ja õiguslikule olukorrale vahetuid, siduvaid, iseseisvaid ja lõplikke negatiivseid tagajärgi, millele lõpliku määruse vastuvõtmine ei saa mingit mõju avaldada. Hageja viitab sellega seoses sanktsioonidele, mida võidakse talle määrata, kui ta ei täida oma kohustust anda vaidlustatud määrusega kehtestatud tagatisi. Ta rõhutab ka kahju, mis on seotud tagatise andmisega nende summade puhul, mis lõpuks lõpliku määrusega vabastati, ning probleeme, mis on seotud vaatlusaluse toote kättesaadavusega pärast vaidlustatud määruse jõustumist.
20
ELTL artikli 263 kohaselt võivad tühistamishagi esemeks olla õigusaktid – välja arvatud soovitused ja arvamused –, mille eesmärk on tekitada õiguslikke tagajärgi kolmandatele isikutele.
21
Selleks et kindlaks teha, kas akti peale saab tühistamishagi esitada, tuleb lähtuda selle akti enda sisust, kuna akti vorm ei oma selles suhtes põhimõtteliselt tähtsust. Aktidena või otsustena, mille peale võib esitada tühistamishagi, käsitatakse üksnes meetmeid, mille eesmärk on tekitada hageja huve mõjutavaid siduvaid õiguslikke tagajärgi, tuues kaasa selge muutuse tema õiguslikus seisundis (11. novembri 1981. aasta kohtuotsus IBM vs. komisjon, 60/81, EU:C:1981:264, punkt 9; 19. jaanuari 2017. aasta kohtuotsus komisjon vs. Total ja Elf Aquitaine, C‑351/15 P, EU:C:2017:27, punktid 35 ja 36, ning 15. märtsi 2019. aasta kohtuotsus Silgan Closures ja Silgan Holdings vs. komisjon, T‑410/18, EU:T:2019:166, punktid 12 ja 13).
22
Kui tegu on aktidega, mis töötatakse välja mitmes etapis, on üldjuhul vaidlustatavad üksnes need meetmed, mis väljendavad menetluse lõppedes selle institutsiooni lõplikku seisukohta, välistades esialgsed meetmed, mille eesmärk on lõplikku otsust ette valmistada (11. novembri 1981. aasta kohtuotsus IBM vs. komisjon, 60/81, EU:C:1981:264, punkt 10, ja 10. detsembri 1996. aasta kohtumäärus Söktas vs. komisjon, T‑75/96, EU:T:1996:183, punkt 27).
23
Olukord oleks teistsugune vaid siis, kui ettevalmistava menetluse käigus võetud aktid ja otsused vastaksid mitte ainult eespool nimetatud õiguslikele kriteeriumidele, vaid lisaks oleksid need lõpptulemuseks teatud muus menetluses kui see, mille eesmärk on luua institutsioonile eeldused sisulise küsimuse lahendamiseks (11. novembri 1981. aasta kohtuotsus IBM vs. komisjon, 60/81, EU:C:1981:264, punkt 11, ja 2. juuni 2004. aasta kohtumäärus Pfizer vs. komisjon, T‑123/03, EU:T:2004:167, punkt 23), ja tekitaksid seega iseseisvaid, vahetuid ja pöördumatuid õiguslikke tagajärgi, mis õigustaksid seda, et nende aktide või otsuste peale saab esitada tühistamishagi, kuna nende õigusvastasust ei saaks kõrvaldada hagi abil, mis on esitatud lõpliku otsuse peale, mille väljatöötamise üht etappi need aktid või otsused endast kujutavad (vt selle kohta 6. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus Tognoli jt vs. parlament, C‑431/20 P, EU:C:2021:807, punktid 42, 44 ja 51 ning seal viidatud kohtupraktika). Sellega seoses on juba otsustatud, et komisjoni otsus algatada dumpinguvastane menetlus on ettevalmistav akt, mille peale ei saa hagi esitada, kuna see akt ei kahjusta vahetult ja pöördumatult asjaomaste ettevõtjate õiguslikku olukorda ning seega ei saa selle aktiga enne haldusmenetluse lõpetamist põhjendada tühistamishagi vastuvõetavust (vt selle kohta 14. märtsi 1996. aasta kohtumäärus Dysan Magnetics ja Review Magnetics vs. komisjon, T‑134/95, EU:T:1996:38, punktid 21–23 ja seal viidatud kohtupraktika; vt selle kohta ka 25. mai 1998. aasta kohtumäärus Broome & Wellington vs. komisjon, T‑267/97, EU:T:1998:108, punktid 26–29).
24
Käesolevas asjas tuleb seega alusmääruse artikli 7 alusel vastu võetud vaidlustatud määruse mõju ja õiguslikku laadi hinnata, arvestades selle ülesannet dumpinguvastases menetluses ja võttes arvesse akti, millega see menetlus vastavalt alusmääruse artiklile 9 lõpetatakse (vt selle kohta 11. novembri 1981. aasta kohtuotsus IBM vs. komisjon, 60/81, EU:C:1981:264, punkt 13, ja 15. märtsi 2019. aasta kohtumäärus Silgan Closures ja Silgan Holdings vs. komisjon, T‑410/18, EU:T:2019:166, punkt 16).
25
Ent nagu nähtub alusmääruse sätetest, kujutab määrus, millega kehtestatakse ajutine dumpinguvastane tollimaks, endast vahepealset etappi alusmääruse artikliga 5 reguleeritud algatamise teate, mis tähistab dumpinguvastase menetluse algatamist, ja selle menetluse lõpetamise vahel, mis seisneb kas lõpliku tollimaksu kehtestamises või alusmääruse artikli 9 alusel tollimaksu kehtestamata jätmises. Sellise määruse eesmärk, millega kehtestatakse ajutine tollimaks, on vastavalt esimestes dumpingu eest kaitsvates määrustes kasutatud väljendile tagada liidu „asjakohane kaitse“ niipea, kui esialgsest uurimisest ilmneb dumpingu olemasolu, ja „vältida kahju tekitamist menetluse ajal“, kehtestades ajutiselt dumpinguvastase tollimaksu, mida võib seejärel pärast menetluse lõpetamist tagasiulatuvalt sisse nõuda (vt nõukogu 5. aprilli 1968. aasta määruse (EMÜ) nr 459/68 kaitse kohta dumpinguhinnaga või subsideeritud impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (EÜT 1968 L 93, lk 1), kolmeteistkümnes põhjendus ning nõukogu 20. detsembri 1979. aasta määruse (EMÜ) nr 3017/79 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa ühenduse liikmed (EÜT 1979, L 339, lk 1), artikkel 11). Omades sellist toimet, on see määrus dumpinguvastase tervikmenetluse üks sidusosa ja sellega püütakse tagada selle menetluse tõhusus.
26
Samamoodi tervikmenetluse ühe sidusosa tähenduses tehakse määruses, millega kehtestatakse ajutine dumpinguvastane tollimaks, huvitatud pooltele ja eelkõige importijatele teatavaks selliste oluliste faktide ja kaalutlustega seotud üksikasjad, mille alusel ajutised meetmed kehtestati, ning antakse neile võimaluse esitada märkusi vastuvõetavate lõplike meetmete kindlaksmääramise jaoks (vaidlustatud määruse artikkel 2; vt ka alusmääruse artiklid 19a ja 20). Selline sidusosadest koosnemine on veelgi märgatavam sellest, et alates alusmääruse jõustumisest 2016. aastal võtab komisjon vastu kõik dumpinguvastase menetlusega hõlmatud aktid algatamise teatest kuni lõplike tollimaksude kehtestamiseni, samas kui varem kehtestas lõpliku tollimaksu Euroopa Liidu Nõukogu (vt eelkõige nõukogu 30. novembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (ELT 2009, L 343, lk 51; parandused ELT 2016, L 44, lk 20 ja ELT 2010, L 7, lk 22), artikkel 9). Sellega seoses on pealegi märkimisväärne, et alusmääruse põhjenduses 32 on ära märgitud „[ajutiste meetmete] järgnevuse loogika seoses lõplike meetmete vastuvõtmisega“. Nii erinevad käesolevas asjas kohaldatavad õigusnormid nendest, mis kehtisid kohtuasja puhul, milles tehti 21. veebruari 1984. aasta kohtuotsus Allied Corporation jt vs. komisjon (239/82 ja 275/82, EU:C:1984:68), millele hageja pealegi ei ole viidanud, et põhjendada oma argumente selle kohta, et vaidlustatud määrus on vaidlustatav akt, ning milles Euroopa Kohus otsustas kahe vaidlustatud ajutise määruse põhjendatuse üle, ilma et ta oleks siiski võtnud seisukohta küsimuses, kas need määrused, millele ei järgnenud lõpliku määruse vastuvõtmist, on vaidlustatavad aktid.
27
Sellest järeldub, et vaidlustatud määrust ei saa osas, milles sellega kehtestatakse ajutine dumpinguvastane tollimaks, pidada lõpptulemuseks eraldiseisvas menetluses, mis lõppeb lõpliku tollimaksu kehtestamisega või kehtestamata jätmisega. Nii nagu ka dumpinguvastase menetluse algatamise teade on kohtupraktika kohaselt ettevalmistav akt, nagu eespool punktis 23 märgitud, on ka vaidlustatud määrus ettevalmistav akt nende aktide jaoks, millega lõpetatakse dumpinguvastane menetlus ja mille peale on omakorda võimalik esitada hagi (vt selle kohta 30. septembri 2003. aasta kohtuotsus Eurocoton jt vs. nõukogu, C‑76/01 P, EU:C:2003:511, punkt 72 ja seal viidatud kohtupraktika; vt samuti analoogia alusel 25. mai 1998. aasta kohtumäärus Broome & Wellington vs. komisjon, T‑267/97, EU:T:1998:108, punkt 33, ja 17. detsembri 2010. aasta kohtuotsus EWRIA jt vs. komisjon, T‑369/08, EU:T:2010:549, punkt 37 ja seal viidatud kohtupraktika).
28
Lisaks ei mõjuta vaidlustatud määrus vahetult ja pöördumatult hageja õiguslikku olukorda.
29
Vaidlustatud määruse artikkel 2 ei kohusta nimelt uurimise käigus koostööd tegema ja näeb asjaomastele isikutele, kelle hulka kuuluvad importijad, ette võimaluse esitada märkusi või olla ära kuulatud. Isegi kui selles sättes on kasutatud kindla kõneviisi olevikku, tuleb seda tõlgendada lähtuvalt alusmääruse artiklitest 19a ja 20 (vt eespool punkt 26) ning seega tuleb seda tõlgendada nii, et sellega on piirdutud huvitatud isikutele menetluslike tagatiste andmisega ning see tekitab vaid menetluslikule aktile ainuomaseid tagajärgi ega mõjuta peale hageja menetlusliku olukorra tema õiguslikku olukorda (vt analoogia alusel 14. märtsi 1996. aasta kohtumäärus Dysan Magnetics ja Review Magnetics vs. komisjon, T‑134/95, EU:T:1996:38, punkt 27, ja 15. märtsi 2019. aasta kohtumäärus Silgan Closures ja Silgan Holdings vs. komisjon, T‑410/18, EU:T:2019:166, punktid 17 ja 19 ning seal viidatud kohtupraktika).
30
Samamoodi ei pane vaidlustatud määrus sellistele importijatele nagu hageja ega teistele asjaomastele ettevõtjatele kohustust muuta oma kaubandustavasid või need ümber vaadata (vt analoogia alusel 11. novembri 1981. aasta kohtuotsus IBM vs. komisjon, 60/81, EU:C:1981:264, punkt 19, ja 10. detsembri 1996. aasta kohtumäärus Söktas vs. komisjon, T‑75/96, EU:T:1996:183, punkt 41). Eelkõige saab hageja viidatud hinnatõusu ja asjaomase toote kättesaadavusega seotud probleeme ning selle tarnimisega seotud vastavaid viivitusi, isegi kui need osutuvad tõendatuks, pidada üksnes vaidlustatud määruse faktilisteks ja majanduslikeks tagajärgedeks, mida ei saa pidada siduvateks õiguslikeks tagajärgedeks, mis muudavad hageja õiguslikku olukorda.
31
Lisaks, kuigi tuleb möönda, et vaidlustatud määruse artiklis 1 on kehtestatud dumpinguvastane tollimaks, on see määratluse kohaselt ajutine ning selles etapis ei pea importijad neid tasuma. Nende võimalik sissenõudmine otsustatakse alles hiljem dumpinguvastase menetluse lõpetamisel vastavalt alusmääruse artikli 10 lõikele 2. Seega tuleneb hageja poolt vaidlustatud määrusele omistatud kahjulik mõju, mida on kirjeldatud eespool punktis 30, igal juhul üksnes sellest, et ettevõtjad käitusid ennetavalt majandusliku mõju suhtes, mille võib kaasa tuua dumpinguvastase tollimaksu tegelik kehtestamine juhul, kui nad oleksid seda pidanud tasuma dumpinguvastase menetluse tulemusel vastu võetud lõpliku määruse alusel. Seega ei tulene sellised tagajärjed, isegi kui need oleksid tekkinud, vahetult ja pöördumatult vaidlustatud määrusest.
32
Vaidlustatud määrusega ei ole seega kehtestatud kohustust, millel oleks vahetuid ja pöördumatuid tagajärgi.
33
Asjaolust, et vaidlustatud määruse artikli 1 lõikes 4 on samuti ette nähtud, et vaatlusalune toode lubatakse liidus vabasse ringlusse ajutise tollimaksu summa suuruse tagatise tasumisel, ei saa ka välja lugeda seda, et vaidlustatud määrus on vaidlustatav akt. Nimelt on kohustus anda tagatis vaatlusaluse toote importimiseks vaidlustatud määruse kehtivusajal, isegi kui sellega kaasneksid sanktsioonid, nagu väidab hageja, mõeldud tollimaksu tasumise tagamiseks juhul, kui selle sissenõudmine lõpuks otsustatakse, ning on seega sõltuv sellest maksekohustusest, mille kehtestamine otsustatakse ja mis kehtestatakse alles hiljem. Nii on järjepidevalt otsustatud, et kui ajutise dumpinguvastase tollimaksuga tagatud summad nõutakse täies ulatuses sisse lõpliku määruse alusel, ei saa tugineda mingile ajutisest määrusest tulenevale iseseisvale õiguslikule mõjule, kuna lõplik määrus asendab sel juhul tagasiulatuvalt ajutise määruse (30. juuni 1998. aasta kohtumäärus BSC Footwear Supplies jt vs. komisjon, T‑73/97, EU:T:1998:147, punkt 13; 11. jaanuari 2013. aasta kohtumäärus Charron Inox ja Almet vs. komisjon ja nõukogu, T‑445/11 ja T‑88/12, ei avaldata, EU:T:2013:4, punkt 30, ja 10. novembri 2014. aasta kohtumäärus DelSolar (Wujiang) vs. komisjon, T‑320/13, ei avaldata, EU:T:2014:969, punkt 56).
34
Tõsi on, et samuti on otsustatud, et sellisel juhul, millega on tegemist käesolevas asjas (vt vaidlustatud määruse artikli 1 lõige 2, mis on ära toodud eespool punktis 7, ja lõpliku määruse artikli 1 lõige 2, mis on ära toodud eespool punktis 9), kus ajutise tollimaksu kehtestava määruse alusel vabastatakse tagatiseks antud summast osa, kuna kehtestatud lõpliku tollimaksu määr on väiksem kui ajutise tollimaksu määr, võib pärast seda, kui on jõustunud määrus, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks, tuvastada võimaliku iseseisva või sõltumatu mõju, mida võib omistada üksnes määrusele, millega kehtestatakse ajutine dumpinguvastane tollimaks ning mis järelikult ei ole lõpliku määrusega hõlmatud (11. juuli 1990. aasta kohtuotsus Neotype Techmashexport vs. komisjon ja nõukogu, C‑305/86 ja C‑160/87, EU:C:1990:295, punkt 15; 30. juuni 1998. aasta kohtumäärus BSC Footwear Supplies jt vs. komisjon, T‑73/97, EU:T:1998:147, punkt 15, ja 11. jaanuari 2013. aasta kohtumäärus Charron Inox ja Almet vs. komisjon ja nõukogu, T‑445/11 ja T‑88/12, ei avaldata, EU:T:2013:4, punkt 30). Liidu kohus tegi sellise otsuse siiski, võttes arvesse lõpliku määruse hilisemat vastuvõtmist, kuna ta ei võtnud seisukohta mitte käesolevas asjas kõne all oleva vastuvõetavuse tingimuse kohta, mida analüüsitakse hagi esitamise ajal (vt 22. juuni 2016. aasta kohtuotsus Whirlpool Europe vs. komisjon, T‑118/13, EU:T:2016:365, punkt 49 ja seal viidatud kohtupraktika), vaid tingimuse kohta, mis on eraldiseisev põhjendatud huvist, mis peab säilima pärast hagi esitamist ja mille püsimist tuleb hinnata hetkel, mil kohus teeb otsuse (vt 28. mai 2013. aasta kohtuotsus Abdulrahim vs. nõukogu ja komisjon, C‑239/12 P, EU:C:2013:331, punkt 61 ja seal viidatud kohtupraktika). See kohtupraktika kinnitab seega lisaks eespool punktis 33 esitatud kaalutlustele, et kohustus anda tagatis ajutise tollimaksu katmiseks ei tekita hagi vastuvõetavuse hindamise ajal iseseisvaid ja pöördumatuid õiguslikke tagajärgi, kuna selliste tagajärgede tekkimine sõltub hiljem vastu võetud lõpliku määruse kehtestamisest ja sisust.
35
Sellest järeldub, et käesoleva hagi esitamise kuupäeval, mil dumpinguvastane menetlus ei olnud veel lõppenud ja mille puhul on ühtlasi tegemist hagi vastuvõetavuse hindamise kuupäevaga (vt eespool punkt 34), ei saa asuda seisukohale, et kohustus anda tagatis ajutise tollimaksu katmiseks tekitab iseseisvaid ja pöördumatuid õiguslikke tagajärgi.
36
Tagatise andmise kohustus erineb seega peatamise otsusest, mis on seotud riigiabi valdkonnas ametliku uurimismenetluse algatamise otsustega, mida väljakujunenud kohtupraktika kohaselt võidakse pidada vaidlustatavateks aktideks (30. juuni 1992. aasta kohtuotsus Hispaania vs. komisjon, C‑312/90, EU:C:1992:282, punktid 21–24; 24. oktoobri 2013. aasta kohtuotsus Deutsche Post vs. komisjon, C‑77/12 P, ei avaldata, EU:C:2013:695, punktid 51–55, ja 9. septembri 2009. aasta kohtuotsus Diputación Foral de Álava jt vs. komisjon, T‑30/01–T‑32/01 ja T‑86/02–T‑88/02, EU:T:2009:314, punkt 350). See peatamise kohustus kehtib alates nimetatud otsuse jõustumisest ja takistab kõnealuse abimeetme rakendamist kuni ametliku uurimismenetluse lõpetamise otsuse vastuvõtmiseni, sõltumata selle otsuse sisust ja ilma et selles otsuses saaks seda peatamise ajavahemikku uuesti läbi vaadata.
37
Lisaks, kui otsustada, et ajutine määrus kujutab endast vaidlustatavat akti, kahjustaks see korrakohast õigusemõistmist ja institutsioonilist tasakaalu. Nimelt viiks käesoleva hagi vastuvõetavaks tunnistamine selleni, et Üldkohus teeks otsuse väidete kohta, mis on kõige sagedamini sarnased nendega, mis esitatakse lõpliku määruse peale esitatud hagi põhjendamiseks – millega on pealegi käesolevas asjas tegemist –, samas kui komisjon võttis vahepeal nendes väidetes tõstatatud küsimuste suhtes lõpliku seisukoha, võttes arvesse ajutise määruse vastuvõtmisele järgnenud menetluse käigus kogutud täiendavaid andmeid. Lisaks sellele, et haldus- ja kohtumenetluse etapid on segi aetud, millele komisjon õigesti tähelepanu juhtis, ning Üldkohtul on raske võtta seisukoht dumpingu olemasolu ja dumpinguvastase tollimaksu määra ajutise kehtestamise kohta, kuna neid järeldusi ja seda määra on komisjoni lõpliku hinnangu raames mõnel juhul hiljem muudetud, tuleb kohtuliku kaitse seisukohast rõhutada ka menetluse puudusi ajutise määruse põhjendatuse suhtes. Nimelt, kuna lõplik hinnang antakse andmete põhjal, mis osaliselt erinevad esialgsel hindamisel arvesse võetud andmetest, ei too ajutise määruse võimalik tühistamine tingimata kaasa komisjoni kohustust teha tühistavast kohtuotsusest ELTL artikli 266 alusel järeldused oma lõpliku määruse kohta, mistõttu pool, kes leiab, et ta on ajutise määruse tõttu kahju kannatanud, võib igal juhul olla sunnitud esitama lõpliku määruse peale hagi olukorra täieliku ja tõhusa heastamise tagamiseks (vt selle kohta analoogia alusel 11. novembri 1981. aasta kohtuotsus IBM vs. komisjon, 60/81, EU:C:1981:264, punkt 20, ja 14. aprilli 2015. aasta kohtumäärus SolarWorld ja Solsonica vs. komisjon, T‑393/13, ei avaldata, EU:T:2015:211, punktid 66–69).
38
Tuleb aga just rõhutada, et käesoleva hagi vastuvõetamatus ei võta hagejalt kohtulikku kaitset, millele tal on õigus. Nimelt võib hageja juhul, kui ta leiab, et see on põhjendatud, esitada ELTL artikli 268 alusel vastutuse tuvastamise hagi, tuginedes ajutise määruse õigusvastasusele, millele ta viitas käesoleva hagi põhjendamiseks, ja nõudes selle väidetavalt tekitatud kahju hüvitamist, mis seisneb tagatise esitamisega seotud kuludes, mis vastavad lõpliku määrusega lõpuks vabastatud summadele (vt selle kohta 24. oktoobri 2000. aasta kohtuotsus Fresh Marine vs. komisjon, T‑178/98, EU:T:2000:240, punktid 45–52, ning 14. aprilli 2015. aasta kohtumäärus SolarWorld ja Solsonica vs. komisjon, T‑393/13, ei avaldata, EU:T:2015:211, punktid 51 ja 52 ning seal viidatud kohtupraktika).
39
Kõigest eeltoodust tuleneb, et vaidlustatud määrus on ettevalmistav akt, mis võetakse vastu dumpinguvastase menetluse käigus ja mille peale ei saa seega tühistamishagi esitada.
40
Täiendavalt võib veel lisada, et isegi kui eeldada, et vaidlustatud määrus on vaidlustatav akt, tuleks käesolevas asjas otsustada, et hageja kaotas pärast lõpliku määruse vastuvõtmist oma huvi nõuda selle tühistamist.
41
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peab hageja põhjendatud huvi hagi eseme seisukohalt esinema hagi esitamise hetkel, vastasel juhul on hagi vastuvõetamatu, ning põhjendatud huvi peab säilima kuni kohtuotsuse tegemiseni, vastasel juhul langeb otsuse tegemise vajadus ära; see eeldab, et hagi tulemusel võib selle esitanud pool saada mingit kasu (vt 28. mai 2013. aasta kohtuotsus Abdulrahim vs. nõukogu ja komisjon, C‑239/12 P, EU:C:2013:331, punkt 61 ja seal viidatud kohtupraktika). Eelkõige juhul, kui lõpliku määruse vastuvõtmine menetluse jooksul, milles peaks tehtama otsus ajutise määruse tühistamise kohta, mis on kõne all käesolevas kohtuasjas (vt eespool punktid 8, 9 ja 12), on Üldkohus ja ka Euroopa Kohus järjepidevalt otsustanud, et hagejatel ei ole põhimõtteliselt enam huvi esialgset määrust vaidlustada (5. oktoobri 1988. aasta kohtuotsus Brother Industries vs. komisjon, 56/85, EU:C:1988:463, punkt 6; 10. märtsi 2016. aasta kohtumäärus SolarWorld vs. komisjon, C‑312/15 P, ei avaldata, EU:C:2016:162, punkt 25, ja 11. jaanuari 2013. aasta kohtuotsus Charron Inox ja Almet vs. komisjon ja nõukogu, T‑445/11 ja T‑88/12, ei avaldata, EU:T:2013:4, punkt 30).
42
On küll nõustutud, et lisaks huvile esitada kahju hüvitamise hagi on hagejal põhjendatud huvi nõuda sellise määruse tühistamist, millega kehtestatakse ajutine tollimaks, vaatamata lõpliku tollimaksu kindlaks määrava määruse vastuvõtmisele, kuid ainult seoses summadega, mis on antud tagatiseks ajutise tollimaksu kehtestava määruse alusel ja mis on vabastatud seetõttu, et lõpliku tollimaksu määr osutus madalamaks kui ajutise tollimaksu määr, nagu see on käesoleval juhul (vt eespool punkt 34), ning seda osas, milles on viidatud nende summadega seotud kahjule (vt selle kohta 11. juuli 1990. aasta kohtuotsus Neotype Techmashexport vs. komisjon ja nõukogu, C‑305/86 ja C‑160/87, EU:C:1990:295, punkt 15, ja 11. jaanuari 2013. aasta kohtumäärus Charron Inox ja Almet vs. komisjon ja nõukogu, T‑445/11 ja T‑88/12, ei avaldata, EU:T:2013:4, punkt 30). Ilma et nõutaks asjaomase kahju täpse suuruse määratlemist samal moel nagu kahju hüvitamise hagi puhul nõutava summa puhul, tuleb siiski kindlaks teha, kas see kahju on tegelik, arvestades eespool viidatud raskusi korrakohase õigusemõistmise seisukohast, mis on tingitud ajutise määruse peale esitatud hagi läbivaatamisest, samas kui hagi on esitatud ka lõpliku määruse peale (vt eespool punkt 37).
43
Käesolevas vaidluses ei esita hageja aga mingeid andmeid ega ole pealegi tõendanud, et ta tegelikult importis ja andis sellega seotud tagatised ajutise määruse kohaldamise ajavahemikul 14. oktoobrist 2020 kuni 31. märtsini 2021. Sisuliselt piirdub hageja sellega, et viitab üldiselt ja ebatäpselt tagatisega seotud kuludele, mille hüpoteetilisust tõendab asjaolu, et asjaomaseid tagatise andjaid ei ole täpsustatud – viidatud on üldsõnaliselt pangale või kindlustusettevõtjale –, ning igasuguste arvandmete puudumine. Pealegi ei ole esitatud ühtegi täpsustust, mis on seotud tagatise selle osaga, mille eesmärk on konkreetselt katta lõpliku määrusega vabastatud tollimaksu summad.
44
Järelikult ei saa asuda seisukohale, et hageja on tõendanud oma huvi jätkata käesolevat menetlust vaatamata lõpliku määruse vastuvõtmisele.
45
Kõigest eeltoodust tuleneb, et käesolev hagi tuleb jätta rahuldamata ja igal juhul on selle kohta otsuse tegemise vajadus ära langenud.
46
Neil asjaoludel on langenud ära vajadus teha otsus Euroopa Parlamendi menetlusse astumise avalduse ja hageja lisanõude üle esitada dokumente (vt eespool punkt 14).
Kohtukulud
47
Kodukorra artikli 134 lõike 1 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna hageja on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb tema kohtukulud jätta tema enda kanda ja mõista temalt välja komisjoni kohtukulud, nagu komisjon on seda nõudnud.
48
Lisaks kannavad parlament, hageja ja komisjon kodukorra artikli 144 lõike 10 alusel ise oma menetlusse astumise avaldusega seotud kulud.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (neljas koda)
otsustab:
1.
Jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata.
2.
Jätta Airoldi Metalli SpA kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud.
3.
Jätta Euroopa Parlamendi, Airoldi Metalli ja komisjoni menetlusse astumise avaldusega seotud kulud nende endi kanda.
Luxembourg, 30. november 2021
Kohtusekretär
E. Coulon
Koja president
S. Gervasoni
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.