62024CJ0563
EUROOPA KOHTU OTSUS (seitsmes koda)
13. november 2025 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Piiritusjookide määratlemine, kirjeldamine, esitlemine, märgistamine ja kaitse – Määrus (EL) 2019/787 – Artikli 10 lõige 7 – Keeld kasutada seaduslikke nimetusi kõikide jookide puhul, mis ei vasta asjaomaste kategooriate nõuetele – Gin – Joogi nimetus „alkoholivaba džinn“ – Artikli 12 lõige 1 – Viited – Artikli 10 lõike 7 kehtivus – Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 16 – Ettevõtlusvabadus – Proportsionaalsuse põhimõte
Kohtuasjas C‑563/24,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Landgericht Potsdami (Potsdami esimese astme kohus, Saksamaa) 6. augusti 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 20. augustil 2024, menetluses
Verband Sozialer Wettbewerb eV
versus
PB Vi Goods GmbH,
EUROOPA KOHUS (seitsmes koda),
koosseisus: koja president F. Schalin (ettekandja), kohtunikud M. Gavalec ja Z. Csehi,
kohtujurist: M. Szpunar,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Verband Sozialer Wettbewerb eV, esindaja: Rechtsanwalt D. Marquardt,
–
Saksamaa valitsus, esindajad: J. Möller ja P.‑L. Krüger, keda abistas Rechtsanwalt C. Eggers,
–
Kreeka valitsus, esindajad: Z. Chatzipavlou ja M. Tassopoulou,
–
Prantsuse valitsus, esindajad: P. Chansou ja B. Travard,
–
Itaalia valitsus, esindajad: S. Fiorentino, M. Maugeri ja P. Passolunghi,
–
Euroopa Parlament, esindajad: G. C. Bartram ja W. D. Kuzmienko,
–
Euroopa Liidu Nõukogu, esindajad: M. Alver, N. Brzezinski ja L. Hamtcheva,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: B. Rechena ja M. Zerwes,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. aprilli 2019. aasta määruse (EL) 2019/787, milles käsitletakse piiritusjookide määratlemist, kirjeldamist, esitlemist ja märgistamist, piiritusjookide nimetuste kasutamist muude toiduainete esitlemisel ja märgistamisel, piiritusjookide geograafiliste tähiste kaitset ning põllumajandusliku päritoluga etüülalkoholi ja destillaatide kasutamist alkohoolsetes jookides ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 110/2008 (ELT 2019, L 130, lk 1), mida on muudetud komisjoni 21. aprilli 2021. aasta delegeeritud määrusega (EL) 2021/1096 (ELT 2021, L 238, lk 1) (edaspidi „määrus 2019/787“), artikli 10 lõike 7 ja artikli 12 lõike 1 tõlgendamist ning määruse 2019/787 artikli 10 lõike 7 kehtivust, võttes arvesse Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklit 16.
2
Taotlus on esitatud Verband Sozialer Wettbewerb eV (edaspidi „VSW“) ja PB Vi Goods GmbH (edaspidi „PB“) vahelises kohtuvaidluses, mis sai alguse sellest, et PB turustas ja reklaamis jooki nimetusega „Virgin Gin alkoholfrei“.
Õiguslik raamistik
3
Määruse 2019/787 põhjendused 2, 3 ja 10 on sõnastatud nii:
„(2)
Piiritusjookidele kohaldatavad normid peaksid aitama saavutada tarbijakaitse kõrge taseme, kaotada teabe asümmeetria, hoida ära eksitavat tegevust ning tagada turu läbipaistvuse ja ausa konkurentsi. Need peaksid kaitsma liidu piiritusjookide saavutatud maine nii liidus kui ka maailmaturul, võttes jätkuvalt arvesse piiritusjookide valmistamise traditsioone ning kasvavat nõudlust tarbijakaitse ja teabe järele. […]
(3)
Piiritusjoogid on liidu põllumajanduse oluline müügiväljund ja piiritusjookide valmistamine on selle majandusharuga tihedalt seotud. See seos määrab kindlaks liidus valmistatud piiritusjookide kvaliteedi, ohutuse ja maine. […]
(10)
Kehtestada tuleks liidu turule lastavate piiritusjookide seaduslike nimetuste kasutamise normid selleks, et tagada kogu liidus selliste seaduslike nimetuste ühtlustatud kasutamine ning tarbijatele esitatava teabe läbipaistvus.“
4
Määruse artikli 10 lõike 7 esimeses lõigus on ette nähtud:
„Ilma et see piiraks artiklite 11 ja 12 ning artikli 13 lõigete 2, 3 ja 4 kohaldamist, on keelatud kasutada käesoleva artikli lõikes 2 osutatud seaduslikke nimetusi või geograafilisi tähiseid selliste jookide kirjeldamisel, esitlemisel või märgistamisel, mis ei vasta I lisas sätestatud asjaomase kategooria nõuetele või asjaomasele geograafilisele tähisele. Seda keeldu kohaldatakse ka juhul, kui selliseid seaduslikke nimetusi või geograafilisi tähiseid kasutatakse koos selliste sõnadega nagu „sarnane“, „liiki“, „stiili“, „valmistatud“, „lõhna või maitsega“ või muude samalaadsete sõnadega.“
5
Määruse artikli 12 lõikes 1 on ette nähtud:
„Muude toiduainete kui alkohoolsete jookide esitlemisel ja märgistamisel on lubatud kasutada viiteid I lisas sätestatud ühe või mitme piiritusjoogikategooria seaduslikule nimetusele või ühele või mitmele piiritusjoogi geograafilisele tähisele tingimusel, et toiduaine tootmisel kasutatav alkohol on pärit üksnes viites osutatud piiritusjoogist või piiritusjookidest, välja arvatud alkohol, mis võib sisalduda selle toiduaine tootmiseks kasutatud lõhna- ja maitseainetes, toiduvärvides või muudes lubatud koostisosades.“
6
Sama määruse I lisa pealkiri on „Piiritusjoogikategooriad“. Selle punkt 20 „Gin“ on sõnastatud järgmiselt:
„a)
Gin on kadakamarjamaitseline piiritusjook, mis on valmistatud põllumajandusliku päritoluga etüülalkoholi maitsestamisel kadakamarjadega (Juniperus communis L.).
b)
Gin’i minimaalne alkoholisisaldus on 37,5 mahuprotsenti.
c)
Gin’i valmistamiseks võib kasutada üksnes lõhna- ja maitseühendeid ja/või lõhna- ja maitsepreparaate, nii et kadakamarjamaitse on ülekaalus.
d)
Nimetusele „gin“ võib lisada sõna „dry“, kui toode ei sisalda invertsuhkrus väljendatuna rohkem kui 0,1 grammi lisatud magusaineid lõppsaaduse ühe liitri kohta.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
7
VSW on Saksamaa ühing, mille tegevuse hulka kuulub võitlus ebaausa konkurentsi vastu. PB on äriühing, kes pakub müügiks ja reklaamib muu hulgas alkoholivaba jooki nimetusega „Virgin Gin alkoholfrei“ (alkoholivaba Virgin Gin).
8
Kuna VSW leidis, et PB reklaamib seda jooki määruse 2019/787 sätteid rikkudes, esitas ta 31. oktoobril 2023 selle äriühingu vastu Landgericht Potsdamile (Potsdami esimese astme kohus, Saksamaa), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus, nõude lõpetada selle joogi turustamine. Ta väidab, et määruse 2019/787 I lisa punkti 20 kohaselt on džinn valmistatud põllumajandusliku päritoluga etüülalkoholi maitsestamisel kadakamarjadega ja selle joogi minimaalne alkoholisisaldus on 37,5 mahuprotsenti. Kuna need nõuded ei ole täidetud, leiab VSW, et PB peab lõpetama kõnealuse joogi müügiks pakkumise nimetuse „gin“ all.
9
PB väidab seevastu, et selle joogi reklaam ei riku määrust 2019/787, kuna igale tarbijale on ilmselge, et see jook ei sisalda alkoholi.
10
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib siinkohal, et ta kahtleb, kas määruse 2019/787 artikli 10 lõige 7 on kehtiv, kuna see võib rikkuda harta artiklis 16 sätestatud ettevõtlusvabadust. Nimelt on keeld esitleda ja märgistada alkoholivaba jooki „alkoholivaba džinnina“ ebaproportsionaalne, kuna sellel ei näi olevat õiguspärast eesmärki. See kohus leiab, et märge „alkoholivaba“ välistab tarbija eksitamise ohu. Keeld on ebaproportsionaalne ka seetõttu, et määruse 2019/787 kohaselt ei ole võimalik seda jooki esitleda näiteks „džinni maitsega“ joogina, mis tähendab, et toodet ei saa kirjeldada tarbijale arusaadavalt. Lisaks annab see olukord tootjatele, kes turustavad nii alkoholivabu jooke kui ka džinni, konkurentsieelise võrreldes tootjatega, kes turustavad üksnes alkoholivabu jooke ja keda ei seostata seega džinniga.
11
Kui Euroopa Kohus ei peaks määruse 2019/787 artikli 10 lõiget 7 kehtetuks tunnistama, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas selle määruse sätteid võib tõlgendada nii, et need ei keela alkoholivabade jookide esitlemist või märgistamist „alkoholivaba džinnina“. Ta leiab siiski, et need sätted väljendavad ühemõtteliselt liidu seadusandja tahet seda keelata.
12
Neil asjaoludel otsustas Landgericht Potsdam (Potsdami esimese astme kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas [määruse 2019/787] artikli 10 lõige 7 on tulenevalt vastuolust [harta] artikliga 16 kehtetu osas, milles see keelab alkoholivabade jookide esitlemise või märgistamise „alkoholivaba džinnina“?
2.
Teise võimalusena: kas [määruse 2019/787] artikli 10 lõiget 7 või artikli 12 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et viidatud sätete kohaselt ei ole alkoholivaba joogi esitlemine või märgistamine „alkoholivaba džinnina“ keelatud juba üksnes seetõttu, et selle joogi alkoholisisaldus ei vasta nimetuse „džinn“ saamiseks nõutavale minimaalsele alkoholisisaldusele ja seda jooki ei ole toodetud põllumajandusliku päritoluga etüülalkoholi maitsestamisel kadakamarjadega (vaid on toodetud vee maitsestamisel kadakamarjadega)?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Vastuvõetavus
13
Itaalia valitsus väidab, et esitatud küsimused on vastuvõetamatud. Esimese küsimuse kohta ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohus esitanud piisavalt teavet, mis võimaldaks Euroopa Kohtul hinnata määruse 2019/787 artikli 10 lõike 7 kehtivust. Teise küsimuse osas ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohus esitanud põhjendusi, mis panid teda kahtlema vaidlusaluste liidu õigusnormide tõlgendamises. Vastupidi, ta leidis, et need sätted sisaldavad selget keeldu esitleda ja märgistada alkoholivabu jooke „alkoholivaba džinnina“.
14
Sellega seoses tuleb tõdeda, et eelotsusetaotluse esitanud kohus on piisavalt selgelt esitanud põhikohtuasja konteksti ja põhjuseid, miks ta peab oma otsuse tegemiseks vajalikuks tõlgendada asjaomaseid liidu õiguse sätteid.
15
Meenutagem lisaks, et Euroopa Kohus on juba otsustanud, et see, et vastused esitatud küsimustele on väidetavalt ilmsed, ei takista liikmesriigi kohtul esitada Euroopa Kohtule eelotsuse küsimusi ja selle tagajärjel ei puudu Euroopa Kohtul pädevus neile küsimustele vastamiseks (21. detsembri 2011. aasta kohtuotsus Evroetil, C‑503/10, EU:C:2011:872, punkt 36).
16
Seetõttu on mõlemad esitatud küsimused vastuvõetavad.
Sisulised küsimused
17
Kuivõrd esimene küsimus määruse 2019/787 artikli 10 lõike 7 kehtivuse kohta tekib üksnes juhul, kui seda sätet tõlgendatakse nii, et see keelab esitleda ja märgistada alkoholivabu jooke „alkoholivaba džinnina“, siis tuleb kõigepealt analüüsida teist eelotsuse küsimust.
Teine küsimus
18
Selle küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas määruse 2019/787 artikli 10 lõiget 7 ja artikli 12 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et need keelavad kasutada alkoholivaba joogi esitlemisel ja märgistamisel nimetust „alkoholivaba džinn“ põhjusel, et see jook ei vasta nõuetele, mis on ette nähtud määruse I lisa punkti 20 alapunktides a ja b nimetust „gin“ kandvate piiritusjookide kategooria jaoks.
19
Määruse 2019/787 artikli 10 lõikest 7 nähtub, et selliste jookide esitlemisel ja märgistamisel, mis ei vasta määruse I lisas esitatud asjaomase joogikategooria nõuetele, on keelatud kasutada seaduslikke nimetusi, muu hulgas nimetust „gin“. Lisaks kohaldatakse seda keeldu, kui seaduslikke nimetusi kasutatakse koos selliste sõnadega nagu „sarnane“, „liiki“, „stiili“, „valmistatud“, „lõhna või maitsega“ või muude samalaadsete sõnadega.
20
Vastavalt määruse 2019/787 I lisa punkti 20 alapunktidele a ja b on džinn valmistatud põllumajandusliku päritoluga etüülalkoholi maitsestamisel kadakamarjadega ning selle minimaalne alkoholisisaldus on 37,5 mahuprotsenti.
21
Määruse 2019/787 artikli 10 lõike 7 sõnastuse kohaselt on see säte kohaldatav, ilma et see piiraks teatavate määruse 2019/787 sätete kohaldamist, mis reguleerivad seadusliku nimetuse kasutamist liitnimetuses, viiteid sellisele nimetusele, selle kandmist koostisosade loetellu ning miksitud või segatud piiritusjooke. Need sätted ei ole põhikohtuasjas asjakohased, kuna neid kohaldatakse üksnes alkoholi sisaldavatele toodetele.
22
Mis puudutab määruse 2019/787 artikli 12 lõiget 1, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus oma teises küsimuses mainib, siis tuleb tõdeda, et see säte ei ole küsimusele vastamisel asjakohane. Nimelt on see kohaldatav üksnes toiduainetele, mille tootmisel on kasutatud alkoholi. Seega ei saa seda põhikohtuasjas kohaldada.
23
Tuleb tunnistada, et määruse 2019/787 artikli 10 lõike 7 sõnastusest endast nähtub selgelt, et sellise joogi, nagu on kõne all põhikohtuasjas, esitlemine ja märgistamine „alkoholivaba džinnina“ on keelatud juba ainuüksi seetõttu, et see jook ei sisalda alkoholi. Seega ei ole jook toodetud põllumajandusliku päritoluga etüülalkoholi maitsestamisel, mis on vastuolus nõudega, mis peab olema täidetud, et oleks võimalik kasutada seaduslikku nimetust „gin“, ning millele viidatakse artikli 10 lõikes 7 ja mis on ette nähtud selle määruse I lisa punktis 20.
24
Lisaks tuleneb nimetatud artikli 10 lõikest 7, et asjaolu, et seaduslikule nimetusele „gin“ on lisatud märge „alkoholivaba“, ei oma tähtsust, kuna keeld kehtib ka sõnade puhul, mida kasutatakse näitamaks, et teatavat jooki ei tohi segi ajada sama nimetusega piiritusjoogiga.
25
Neil asjaoludel tuleb teisele küsimusele vastata, et määruse 2019/787 artikli 10 lõiget 7 tuleb tõlgendada nii, et see keelab kasutada alkoholivaba joogi esitlemisel ja märgistamisel nimetust „alkoholivaba džinn“ põhjusel, et see jook ei vasta nõuetele, mis on ette nähtud määruse I lisa punkti 20 alapunktides a ja b seaduslikku nimetust „gin“ kandvate piiritusjookide kategooria kohta.
Esimene küsimus
26
Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas määruse 2019/787 artikli 10 lõige 7 on harta artiklis 16 sätestatud ettevõtlusvabadust arvestades kehtiv osas, milles see keelab esitleda ja märgistada alkoholivaba jooki „alkoholivaba džinnina“.
27
Õigus ettevõtlusvabadusele kätkeb endas nimelt iga ettevõtja õigust oma majandus‑, tehnilisi ja finantsressursse vabalt käsutada, vastutuse piires, mida ta kannab omaenda tegude eest. Lisaks hõlmab see õigus majandus- või äritegevuse vabadust, lepinguvabadust ja vaba konkurentsi (vt selle kohta 30. juuni 2016. aasta kohtuotsus Lidl, C‑134/15, EU:C:2016:498, punktid 27 ja 28 ning seal viidatud kohtupraktika).
28
Olgu märgitud, et harta artikli 52 lõike 1 kohaselt tohib hartaga tunnustatud õiguste ja vabaduste teostamist piirata ainult seadusega ning arvestades nimetatud õiguste ja vabaduste olemust. Proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt võib piiranguid seada üksnes juhul, kui need on vajalikud ning vastavad tegelikult liidu poolt tunnustatud üldist huvi pakkuvatele eesmärkidele või kui on vaja kaitsta teiste isikute õigusi ja vabadusi.
29
Euroopa Kohtu praktika kohaselt ei ole ettevõtlusvabadus absoluutne õigus, vaid seda tuleb kaaluda selle ühiskondlikku funktsiooni arvestades. Sellest tulenevalt võidakse ettevõtlusvabaduse teostamise suhtes kehtestada piiranguid, tingimusel, et need piirangud on tegelikult kooskõlas liidu taotletavate üldistest huvidest lähtuvate eesmärkidega ega kujuta endast taotletavat eesmärki silmas pidades ülemäärast ja lubamatut sekkumist, mis kahjustab tagatud õiguse olemust (vt selle kohta 6. septembri 2012. aasta kohtuotsus Deutsches Weintor, C‑544/10, EU:C:2012:526, punkt 54 ja seal viidatud kohtupraktika).
30
Kui arvestada lisaks liidu seadusandja ulatuslikku kaalutlusõigust ühise põllumajanduspoliitika valdkonnas, mis eeldab keerulisi hinnanguid, saab sellesse valdkonda kuuluvat meedet pidada õigusvastaseks vaid juhul, kui kõnealune meede on ilmselgelt ebasobiv pädeva institutsiooni taotletud eesmärgi saavutamiseks (vt selle kohta 14. juuni 2017. aasta kohtuotsus TofuTown.com, C‑422/16, EU:C:2017:458, punkt 46, ja 2. septembri 2021. aasta kohtuotsus Irish Ferries, C‑570/19, EU:C:2021:664, punkt 151).
31
Kõigepealt tuleb tõdeda, et kuna keeld kasutada seaduslikke nimetusi jookide puhul, mis ei vasta asjaomase kategooria nõuetele, on sätestatud määruse 2019/787 artikli 10 lõikes 7, on see ette nähtud seadusega harta artikli 52 lõike 1 tähenduses.
32
Järgnevalt tuleb märkida, et see keeld puudutab üksnes piiritusjookide seaduslike nimetuste kasutamist, takistamata selles määruses ette nähtud nõuetele mittevastavate jookide tootmist või üldiselt turustamist. Seega ei kahjusta see ettevõtlusvabaduse olemust ennast (vt selle kohta 13. detsembri 1994. aasta kohtuotsus SMW Winzersekt, C‑306/93, EU:C:1994:407, punkt 24, ja 6. septembri 2012. aasta kohtuotsus Deutsches Weintor, C‑544/10, EU:C:2012:526, punktid 56–58). Seega tuleb järeldada, et kõnealune keeld võtab arvesse ettevõtlusvabaduse olemust.
33
Lõpuks, mis puudutab proportsionaalsuse põhimõtte järgimist, siis kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab harta artiklile 16, tuleb arvesse võtta ka harta artiklit 38, mille eesmärk on tagada tarbijakaitse kõrge tase. Seda kaitset on mainitud ka määruse 2019/787 põhjenduses 2 kui määrusega taotletavat eesmärki. Samuti on määruse sama põhjenduse ja põhjenduse 10 kohaselt määruse eesmärk vältida eksitavat tegevust ja tagada tarbijatele esitatava teabe läbipaistvus. Lisaks nähtub nimetatud määruse põhjendustest 2 ja 3, et piiritusjoogid on liidu põllumajanduse jaoks oluline müügiväljund ning et selle määruse eesmärk on tagada aus konkurents ja kaitsta nende jookide mainet. Selliste eesmärkide puhul on tegemist üldise huvi eesmärkidega (vt analoogia alusel 13. detsembri 1994. aasta kohtuotsus SMW Winzersekt, C‑306/93, EU:C:1994:407, punkt 25; 8. mai 2014. aasta kohtuotsus Assica ja Kraft Foods Italia, C‑35/13, EU:C:2014:306, punkt 37, ning 30. juuni 2016. aasta kohtuotsus Lidl, C‑134/15, EU:C:2016:498, punkt 37).
34
Mis puudutab kõnealuse keelu sobivust taotletavate eesmärkide saavutamise tagamiseks, siis tuleb tõdeda, et liidus turule viidud seaduslike nimetustega tähistatavate jookide määratluste järgimine tagab tarbijatele, et kõik need tooted vastavad samadele kvaliteedistandarditele, ning kaitseb tarbijaid igasuguse segiajamise ohu eest seoses nende toodete koostisega, mida nad kavatsevad osta. Lisaks tagab see keeld, et asjaomase seadusliku nimetuse all võib turustada ainult teataval viisil toodetud ja samade omadustega jooke. Kõnealuse meetmega on võimalik vältida olukorda, kus sellise joogi tootja, mis ei vasta määruse 2019/787 nõuetele, saaks oma toote puhul kasu sarnase toote mainest, mille on loonud seaduslike nimetustega piiritusjookide tootjad. Järelikult on kõnealune keeld määrusega 2019/787 taotletavate eesmärkide saavutamiseks sobiv.
35
Mis puudutab kõnealuse keelu vajalikkust määruse 2019/787 eesmärkide seisukohast, siis tuleb märkida, et kui seaduslikele nimetustele võiks lisada selliseid kirjeldavaid nimetusi nagu „alkoholivaba“, et tähistada tooteid, mis ei vasta selliste nimetuste saamise nõuetele, tekiks oht, et tarbijaid eksitatakse nende toodete koostise osas, mida nad kavatsevad osta (vt selle kohta 16. detsembri 1999. aasta kohtuotsus UDL, C‑101/98, EU:C:1999:615, punktid 33 ja 34, ning 14. juuni 2017. aasta kohtuotsus TofuTown.com, C‑422/16, EU:C:2017:458, punktid 47 ja 48). Nimelt, isegi kui tarbijale on selge, et toode, mida nimetatakse „alkoholivabaks džinniks“, ei sisalda alkoholi, võib ta eksida selle toote muude omaduste osas, kuna seaduslikule nimetusele „gin“ esitatud nõuded sisaldavad ka muid elemente kui lihtsalt alkoholi olemasolu, st eelkõige nõuet, et tootmisel maitsestatakse põllumajandusliku päritoluga etüülalkoholi. Pealegi ei ole maine, mille on konkreetse joogi puhul loonud määruse 2019/787 nõudeid järgivad tootjad, kaitstud, mis toob kaasa ebaausa konkurentsi ohu (vt selle kohta 13. detsembri 1994. aasta kohtuotsus SMW Winzersekt, C‑306/93, EU:C:1994:407, punkt 25, ning 14. juuni 2017. aasta kohtuotsus TofuTown.com, C‑422/16, EU:C:2017:458, punktid 43–48). Järelikult tuleb määruse 2019/787 artikli 10 lõikes 7 sätestatud keeldu pidada vajalikuks.
36
Samuti tuleb arvesse võtta käesoleva kohtuotsuse punktis 32 meenutatud asjaolu, et muudel tootjatel kui need, kellel on õigus kasutada piiritusjookide seaduslikke nimetusi, on takistatud üksnes nende nimetuste kasutamine, kuid neilt ei ole võetud õigust turustada oma tooteid, kui nad vastavad asjakohastele õigusnormidele.
37
Neil asjaoludel ei ole proportsionaalsuse põhimõttega vastuolus keeld kasutada seaduslikke nimetusi jookide puhul, mis ei vasta määruses 2019/787 sätestatud asjaomaste joogikategooriate nõuetele.
38
Eelnimetatud kaalutlustest nähtub, et esimese küsimuse analüüsimisel ei leitud ühtegi tegurit, mis mõjutab määruse 2019/787 artikli 10 lõike 7 kehtivust, arvestades harta artiklis 16 sätestatud ettevõtlusvabadust.
Kohtukulud
39
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (seitsmes koda) otsustab:
1.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. aprilli 2019. aasta määruse (EL) 2019/787, milles käsitletakse piiritusjookide määratlemist, kirjeldamist, esitlemist ja märgistamist, piiritusjookide nimetuste kasutamist muude toiduainete esitlemisel ja märgistamisel, piiritusjookide geograafiliste tähiste kaitset ning põllumajandusliku päritoluga etüülalkoholi ja destillaatide kasutamist alkohoolsetes jookides ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 110/2008 (muudetud komisjoni 21. aprilli 2021. aasta delegeeritud määrusega (EL) 2021/1096), artikli 10 lõiget 7
tuleb tõlgendada nii, et
see keelab kasutada alkoholivaba joogi esitlemisel ja märgistamisel nimetust „alkoholivaba džinn“ põhjusel, et see jook ei vasta nõuetele, mis on ette nähtud määruse I lisa punkti 20 alapunktides a ja b seaduslikku nimetust „gin“ kandvate piiritusjookide kategooria kohta.
2.
Esimese küsimuse analüüsimisel ei leitud ühtegi tegurit, mis mõjutab määruse 2019/787, mida on muudetud delegeeritud määrusega 2021/1096, artikli 10 lõike 7 kehtivust, arvestades Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 16 sätestatud ettevõtlusvabadust.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.