62023TJ1163
RETTENS DOM (Første Afdeling)
11. december 2024 (
*1
)
»EU-varemærker – ansøgning om EU-figurmærket Glashütte ORIGINAL – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001«
I sag T-1163/23,
Glashütter Uhrenbetrieb GmbH – Glashütte/Sa., Glashütte (Tyskland), ved advokat D. von Schultz,
sagsøger,
mod
Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) ved V. Ruzek, som befuldmægtiget,
sagsøgt,
har
RETTEN (Første Afdeling),
sammensat af dommerne I. Gâlea (refererende dommer), som fungerende afdelingsformand, T. Tóth og S.L. Kalėda,
justitssekretær: fuldmægtig R. Ūkelytė,
på grundlag af den skriftlige forhandling,
efter retsmødet den 17. september 2024,
afsagt følgende
Dom (
1
)
[udelades]
Retlige bemærkninger
[udelades]
Det eneste anbringendes andet led om udvidelsen af Glashüttes omdømme inden for området for traditionelle ure til også at omfatte de omhandlede virtuelle varer og tjenesteydelser
[udelades]
37
Det følger af retspraksis, at selv om alle varemærker, som er sammensat af tegn eller angivelser, der i øvrigt finder anvendelse som reklameslogans, kvalitetsangivelser eller opfordringer til at købe de varer eller tjenesteydelser, som er omfattet af dette varemærke, pr. definition i større eller mindre grad er udtryk for et objektivt udsagn, selv et simpelt, kan de ikke desto mindre være egnede til over for forbrugeren at angive de omhandlede varers eller tjenesteydelsers handelsmæssige oprindelse. Dette kan navnlig være tilfældet, såfremt disse varemærker ikke blot er et almindeligt reklamebudskab, men besidder en vis originalitet eller prægnans, gør det nødvendigt at udøve et minimum af fortolkningsindsats eller udløser en kognitiv proces hos den omhandlede kundekreds (dom af 21.1.2010, Audi mod KHIM, C-398/08 P, EU:C:2010:29, præmis 56 og 57, og af 22.3.2017, Hoffmann mod EUIPO (Genius), T-425/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2017:199, præmis 28).
38
Et tegn opfylder derimod ikke et varemærkes væsentligste funktion og har derfor ikke fornødent særpræg i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning 2017/1001, når den godtgjorte forbindelse mellem dets semantiske indhold og de omhandlede varer og tjenesteydelser er tilstrækkelig konkret og direkte til, at det pågældende tegn i bevidstheden hos den relevante kundekreds gør det muligt umiddelbart at identificere disse varer eller tjenesteydelser (jf. i denne retning dom af 16.5.2013, Restoin mod KHIM (EQUIPMENT), T-356/11, ikke trykt i Sml., EU:T:2013:253, præmis 42, og af 27.6.2013, International Engine Intellectual Property Company mod KHIM (PURE POWER), T-248/11, ikke trykt i Sml., EU:T:2013:333, præmis 20 og den deri nævnte retspraksis).
39
Med henblik på at konstatere, at der ikke er fornødent særpræg, er det tilstrækkeligt at bemærke, at det ansøgte varemærke giver forbrugeren en karakteristik af varen eller tjenesteydelsen for så vidt angår varens eller tjenesteydelsens handelsværdi, der, uden at blive præciseret, hidrører fra en information, der har karakter af marketing eller reklame, som den relevante kundekreds i første omgang vil opfatte som sådan snarere end som en angivelse af varerens eller tjenesteydelsens handelsmæssige oprindelse (jf. i denne retning dom af 30.6.2021, Ceramica Flaminia mod EUIPO – Ceramica Cielo (goclean), T-290/20, ikke trykt i Sml., EU:T:2021:405, præmis 41).
40
I denne henseende fandt appelkammeret for det første med rette, at navnet Glashütte for den relevante kundekreds vækker forestilling om en tysk by, der er kendt for fremstilling af ure af høj kvalitet, således som det fremgår af præmis 26 ovenfor. Det konstaterede for det andet, uden at sagsøgeren bestred det, at udtrykket »original« fremkalder tanken om autenticitet og loyalitet over for originalen. Appelkammeret anlagde derfor ikke et urigtigt skøn, da det fandt, at det ansøgte varemærke i sin helhed af den nævnte kundekreds ville blive opfattet som en henvisning til en usædvanlig knowhow og ry for ekspertise inden for urindustrien i byen Glashütte, således at ordbestanddelene mangler fornødent særpræg.
41
Hvad navnlig angår bedømmelsen af et varemærkes fornødne særpræg med hensyn til de virtuelle varer og tjenesteydelser, for hvilke der er ansøgt om registrering, skal det bemærkes, at den relevante kundekreds principielt vil opfatte virtuelle varer og tjenesteydelser på samme måde, som den opfatter de tilsvarende virkelige varer og tjenesteydelser. Arten af de omhandlede varer og tjenesteydelser er derfor afgørende. Hvis virtuelle varer blot gengiver virkelige varer, eller hvis virtuelle varer gengiver eller efterligner virkelige varers funktioner, eller hvis virtuelle tjenesteydelser efterligner virkelige tjenesteydelsers funktioner i den virtuelle verden, kan det principielt fastslås, at opfattelsen hos den relevante kundekreds af de virkelige varer og tjenesteydelser kan overføres til de tilsvarende virtuelle varer og tjenesteydelser. Muligheden for en sådan overførsel skal ikke desto mindre vurderes fra sag til sag under hensyntagen til de pågældende virtuelle varers og tjenesteydelsers særlige kendetegn.
42
I det foreliggende tilfælde skal det bemærkes, at den kundekreds, i forhold til hvilken appelkammeret vurderede det ansøgte varemærkes fornødne særpræg, er begrænset til den tyske kundekreds, der er bekendt med byen Glashütte og dermed byens ry for at fremstille ure, og som forstår betydningen af den almindelige betegnelse »original«. Desuden henviser de omhandlede virtuelle varer og tjenesteydelser til virkelige ure og deres tilbehør, og de kan derfor gengive de tilsvarende virkelige varer og tjenesteydelser eller efterligne deres funktioner. Når denne kundekreds stilles over for de nævnte virtuelle varer og tjenesteydelser, vil den derfor umiddelbart opfatte det ansøgte varemærke som en logisk udvidelse af Glashüttes omdømme for så vidt angår traditionelle ure, og dette varemærke vil give kundekredsen den samme positive opfattelse med hensyn til kvaliteten og ægtheden af de virtuelle varer og tjenesteydelser som for så vidt angår kvaliteten og ægtheden af de virkelige varer og tjenesteydelser.
43
Det var følgelig uden at foretage et urigtigt skøn, at appelkammeret fastslog, at det ansøgte varemærke manglede fornødent særpræg i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i den retspraksis, der er nævnt i præmis 38 og 39 ovenfor, eftersom det ikke af den relevante kundekreds var egnet til at blive opfattet som en angivelse af de omhandlede varers og tjenesteydelsers handelsmæssige oprindelse, men snarere som en salgsfremmende oplysning om kvaliteten og ægtheden af de nævnte varer og tjenesteydelser formidlet gennem henvisningen til byen Glashütte og dens omdømme inden for området for fysiske ure.
44
Sagsøgerens argumenter kan ikke rejse tvivl om denne konklusion.
45
Selv om det for det første er ubestridt, at byen Glashüttes omdømme inden for traditionelle ure ikke på nuværende tidspunkt omfatter virtuelle ure, således som sagsøgeren har gjort gældende, forholder det sig ikke desto mindre således, at de omhandlede varer og tjenesteydelser udtrykkeligt henviser til ure og tilbehør hertil.
46
Som appelkammeret med rette har anført, består de omhandlede varer og tjenesteydelser nemlig af virtuelle varer, der han henføres til ure og tilbehør hertil samt af detailsalg og tilrådighedsstillelse af de pågældende virtuelle varer. Det ansøgte varemærke vil dermed rent faktisk blive anvendt i forbindelse med virtuelle varer og tjenesteydelser, der kan gengive de samme virkelige varer og tjenesteydelser som dem, for hvilke navnet på byen Glashütte er kendt, eller som efterligner sidstnævntes funktioner.
47
For det andet skal sagsøgerens argument om, at appelkammeret så bort fra den væsentlige forskel, der er mellem de virkelige og de virtuelle varer, ligeledes forkastes.
48
Appelkammeret har nemlig forklaret, at de virtuelle varer henviser til ikke-fysiske genstande, der anvendes i online- eller virtuelle miljøer. Det har tilføjet, at disse varer kan gengive virkelige varer, gengive og efterligne virkelige varers funktioner eller gengive genstande, der ikke modsvares af tilsvarende virkelige genstande.
49
Hvad angår sagsøgerens argument om, at der er en »væsentlig forskel« mellem de virkelige ure og de omhandlede virtuelle varer, der er digitale filer, har sagsøgeren ikke angivet, hvorledes denne forskel ændrer opfattelsen hos den relevante kundekreds, så længe det er klart, at navnet Glashütte har et omdømme inden for området for traditionelle ure, dvs. inden for området for de virkelige varer, som de omhandlede virtuelle varer har til formål at gengive, eller hvis funktioner de søger at efterligne.
50
For det tredje skal sagsøgerens argument om, at der ikke er en overlapning mellem den kundekreds, der er interesseret i de virkelige ure, og den kundekreds, der er interesseret i virtuelle ure og de dertil knyttede tjenesteydelser, forkastes.
51
Ud over at sagsøgeren ikke har underbygget den udtalelse, der er nævnt i præmis 50 ovenfor, har sagsøgeren heller ikke godtgjort, hvorfor den relevante kundekreds, der er interesseret i de traditionelle ure og er bekendt med Glashüttes omdømme på dette område, ikke interesserer sig for virtuelle ure og omvendt.
52
Det eneste anbringendes andet led skal derfor forkastes som ugrundet.
[udelades]
På grundlag af disse præmisser udtaler og bestemmer
RETTEN (Første Afdeling):
1)
Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
2)
Glashütter Uhrenbetrieb GmbH – Glashütte/Sa. betaler sagsomkostningerne.
Gâlea
Tóth
Kalėda
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 11. december 2024.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: fransk.
(
1
) – Der gengives kun de præmisser i denne dom, som Retten finder det relevant at offentliggøre.