62018TJ0716_RES
Sag T-716/18
(offentliggørelse i uddrag)
The Logistical Approach BV
mod
Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret
Rettens dom (Femte Afdeling) af 20. september 2019
»EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket Idealogistic Compass Greatest care in getting it there – det ældre internationale figurmærke IDÉA – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001«
EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – vurdering af risikoen for forveksling – fastlæggelse af den relevante kundekreds – kundekredsens opmærksomhedsniveau
[Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 8, stk. 1, litra b)]
(jf. præmis 18 og 23-25)
EU-varemærker – definition på og erhvervelse af et EU-varemærke – relative registreringshindringer – indsigelse fra indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er registreret for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art – risiko for forveksling med det ældre varemærke – figurmærket Idealogistic Compass Greatest care in getting it there
[Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2017/1001, art. 8, stk. 1, litra b)]
(jf. præmis 26-30 og 63-70)
Resumé
Ved dom af 20. september 2019, The Logistical Approach mod EUIPO – Idea Groupe (Idealogistic Compass Greatest care in getting it there) (sag T-716/18), annullerede Retten afgørelsen truffet af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO), der bekræftede indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved det tog indsigelsen mod registreringen af figurmærket Idealogistic Compass Greatest care in getting it there, som var støttet på det ældre internationale figurmærke IDÉA, til følge.
Retten bemærkede, at forudsat, at de omhandlede tjenesteydelser er af samme art, således som appelkammeret havde lagt til grund, og idet der tages hensyn til det ældre varemærkes normale særpræg, burde appelkammeret have udelukket, at der forelå risiko for forveksling, i det mindste for de tjenesteydelser, som udelukkende henvender sig til en professionel kundekreds, der udviser en høj grad af opmærksomhed. Som følge af den høje grad af opmærksomhed i forbindelse med valget af de omhandlede tjenesteydelser og under hensyntagen til den svage grad af lighed mellem de omhandlede tegn, herunder navnlig på grund af deres forskellige strukturer, hvilket ikke vil undslippe en særligt opmærksom og velunderrettet kundekreds’ opmærksomhed, kan der således ikke foreligge en risiko for forveksling for så vidt angår den kommercielle oprindelse for disse tjenesteydelser.
Retten bemærkede i denne henseende, at i modsætning til hvad appelkammeret havde anført, kan den omstændighed, at professionelle kun sjældent har mulighed for at foretage en umiddelbar sammenligning af de forskellige varemærker, men må stole på det ufuldstændige billede, de har af dem i erindringen, ikke føre til en konklusion, hvorefter billedet af de omhandlede varemærker i den foreliggende sag i betydelig grad ville fastlægges ved deres fælles bestanddel »idea«. Selv om bestanddelen »idea« er indeholdt i en af de dominerede bestanddele af det ansøgte varemærke, og at det er det ældre varemærkes særprægede bestanddel, vil professionelle ikke huske dette som den eneste bestanddel, der gør det muligt at identificere de omhandlede varemærker.
Retten tiltrådte følgelig det ene anbringende vedrørende tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning 2017/1001 (
1
) for så vidt angår de af det ansøgte varemærkes tjenesteydelser, der udelukkende henvender sig til en professionel kundekreds.
Eftersom appelkammeret imidlertid ikke på udtømmende vis havde identificeret, hvilke tjenesteydelser der udelukkende henvendte sig til professionelle, som udviser en høj grad af opmærksomhed, og hvilke tjenesteydelser der både henvendte sig til professionelle og til den brede offentlighed, som udviser en gennemsnitlig grad af opmærksomhed, tiltrådte Retten det ene anbringende i det hele, og annullerede den anfægtede afgørelse i sin helhed.
Retten præciserede, at for så vidt som appelkammeret havde lagt til grund, at risikoen for forveksling forelå både for de tjenesteydelser, som henvender sig til både professionelle og den brede offentlighed, og for dem, der udelukkende henvender sig til professionelle, kunne appelkammeret af procesøkonomiske grunde undlade at identificere den gennemsnitlige forbruger for hver af de omhandlede tjenesteydelser. Denne fremgangsmåde er imidlertid kun i overensstemmelse med de principper, der følger af retspraksis, hvis appelkammerets konklusion om, at risikoen for forveksling både foreligger for de tjenesteydelser, der henvender sig til en kundekreds, som består af såvel den brede offentlighed, som udviser en gennemsnitlig grad af opmærksomhed, som den professionelle kundekreds, der udviser en høj grad af opmærksomhed, og for de tjenesteydelser, som udelukkende henvender sig til den professionelle kundekreds, ikke er fejlbehæftet, hvilket ikke er tilfældet i den foreliggende sag.
(
1
) – Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 af 14.6.2017 om EU-varemærker (EUT 2017, L 154, s. 1).