61983CJ0129_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 VED KENDELSE AF 22 . JUNI 1983, INDGAAET TIL DOMSTOLEN DEN 8 . JULI 1983, HAR OBERLANDESGERICHT MUENCHEN I MEDFOER AF PROTOKOLLEN AF 3 . JUNI 1971 VEDROERENDE DOMSTOLENS FORTOLKNING AF KONVENTIONEN AF 27 . SEPTEMBER 1968 OM RETTERNES KOMPETENCE OG OM FULDBYRDELSE AF RETSAFGOERELSER I BORGERLIGE SAGER, HERUNDER HANDELSSAGER ( I DET FOELGENDE BENAEVNT : KONVENTIONEN ), FORELAGT ET PRAEJUDICIELT SPOERGSMAAL VEDROERENDE FORTOLKNINGEN AF KONVENTIONENS ARTIKEL 21 .
2 BEGGE PARTER I HOVEDSAGEN ER ERHVERVSDRIVENDE . DEN ENE HAR FORRETNINGSSTED I MUENCHEN I FORBUNDSREPUBLIKKEN TYSKLAND, DEN ANDEN I MASCALI PAA SICILIEN . SAGSOEGEREN I HOVEDSAGEN HAR VED LANDGERICHT MUENCHEN I NEDLAGT PAASTAND OM, AT SAGSOEGTE TILBAGEBETALER ET RESTBELOEB PAA ET LAAN FRA 1975 OG 1976 . STAEVNINGEN I DENNE SAG BLEV INDGIVET TIL JUSTITSKONTORET DEN 5 . AUGUST 1976 OG FORKYNDT FOR SAGSOEGTE DEN 13 . JANUAR 1977 . SAGSOEGEREN I HOVEDSAGEN HAR DESUDEN VED STAEVNING INDLEVERET DEN 22 . ELLER 23 . SEPTEMBER 1976 ANLAGT EN SAG MED SAMME GENSTAND VED TRIBUNALE CIVILE I CATANIA I ITALIEN, I HVILKEN SAG STAEVNINGEN BLEV FORKYNDT FOR SAGSOEGTE DEN 23 . SEPTEMBER 1976 .
3 LANDGERICHT MUENCHEN I HAR AFVIST SAGEN MED DEN BEGRUNDELSE, AT DEN IKKE HAR DEN FORNOEDNE KOMPETENCE . RETTEN HENVISTE HERVED TIL, AT SAGEN VED LANDGERICHT FOERST BLEV ANLAGT VED STAEVNINGENS FORKYNDELSE DEN 13 . JANUAR 1977 (
PAR
PAR
261, STK . 1, OG 253, STK . 1, I ZIVILPROZESSORDNUNG ), MENS SAGEN VED RETTEN I CATANIA BLEV ANLAGT ALLEREDE DEN 23 . SEPTEMBER 1976, PAA HVILKEN DATO ET TIL STAEVNINGEN SVARERENDE DOKUMENT BLEV FORKYNDT FOR SAGSOEGTE . EFTER LANDGERICHT ' S OPFATTELSE ER TRIBUNALE CIVILE DE CATANIA SAALEDES RETTE VAERNETING I HENHOLD TIL KONVENTIONENS ARTIKEL 21 .
4 SAGSOEGEREN PAAANKEDE LANDGERICHT MUENCHEN ' S AFGOERELSE TIL OBERLANDESGERICHT UNDER HENVISNING TIL, AT DET IKKE ER TIDSPUNKTET FOR STAEVNINGENS FORKYNDELSE ( ALTSAA TINGFAESTNINGEN ), DER ER AFGOERENDE, MEN DERIMOD DET TIDSPUNKT, DA STAEVNINGEN INDLEVEREDES TIL RETTEN TIL BERAMMELSE .
5 DA OBERLANDESGERICHT FANDT, AT TVISTEN REJSER EN RAEKKE SPOERGSMAAL VEDROERENDE FORTOLKNINGEN AF KONVENTIONEN, HAR DEN UDSAT SIN AFGOERELSE OG VED KENDELSE AF 22 . JUNI 1983 FORELAGT DOMSTOLEN FOELGENDE PRAEJUDICIELLE SPOERGSMAAL :
"ER DET TIDSPUNKTET FOR STAEVNINGENS INDLEVERING TIL BERAMMELSE ( ' SAGENS ANLAEG ' ) ELLER TIDSPUNKTET FOR STAEVNINGENS FORKYNDELSE FOR SAGSOEGTE ( ' TINGFAESTNINGEN ' ), DER ER AFGOERENDE FOR, VED HVILKEN RET I EN AF DE KONTRAHERENDE STATER EN SAG FOERST ER ANLAGT ( JFR . KONVENTIONENS ARTIKEL 21)?"
6 KONVENTIONENS ARTIKEL 21 BESTEMMER FOELGENDE :
"SAAFREMT KRAV, DER HAR SAMME GENSTAND OG HVILER PAA SAMME GRUNDLAG, FREMSAETTES MELLEM DE SAMME PARTER FOR RETTERNE I FORSKELLIGE KONTRAHERENDE STATER, SKAL ENHVER ANDEN RET END DEN, VED HVILKEN SAGEN FOERST ER ANLAGT, PAA EMBEDS VEGNE ERKLAERE SIG INKOMPETENT TIL FORDEL FOR DENNE RET .
DEN RET, SOM HEREFTER SKULLE ERKLAERE SIG INKOMPETENT, KAN UDSAETTE AFGOERELSEN, SAAFREMT DEN ANDEN RETS KOMPETENCE BESTRIDES."
7 SAGSOEGEREN I HOVEDSAGEN HAR GJORT GAELDENDE, AT SAGENS ANLAEG EFTER KONVENTIONENS ARTIKEL 21 REGNES FRA DET TIDSPUNKT, DA STAEVNINGEN INDLEVERES TIL RETTEN . UDTRYKKET "ANHAENGIG" I DEN TYSKE VERSION AF KONVENTIONEN SVARER TIL "FORMEES" I DEN FRANSKE VERSION ( OG TIL "KRAV . . . FREMSAETTES" I DEN DANSKE VERSION ). I TYSK LOVGIVNING ER EN SAG "ANHAENGIG" PAA DET TIDSPUNKT, DA STAEVNINGEN INDLEVERES TIL BERAMMELSE . I DEN FRANSKE VERSION AF KONVENTIONENS ARTIKEL 22 ER UDTRYKKET "FORMEES" DERIMOD OVERSAT TIL "ERHOBEN" I DEN TYSKE VERSION ( I DEN DANSKE VERSION : "KRAV . . . FREMSAETTES" ). HERAF UDLEDER SAGSOEGEREN I HOVEDSAGEN, AT KONVENTIONEN SONDRER MELLEM BETYDNINGEN AF BEGREBET "KRAV . . . FREMSAETTES" I ARTIKEL 21, IFOELGE HVILKEN INDLEVERINGEN AF STAEVNINGEN ER TILSTRAEKKELIG, OG BEGREBET "KRAV . . . FREMSAETTES" I ARTIKEL 22, IFOELGE HVILKEN
SAGEN SKAL VAERE ENDELIGT ANLAGT IFOELGE DEN PAAGAELDENDE MEDLEMSSTATS NATIONALE LOVGIVNING .
8 SAGSOEGEREN I HOVEDSAGEN HAR ENDVIDERE GJORT GAELDENDE, AT DET EFTER TYSK LOVGIVNING PAAHVILER RETTEN OG IKKE MODPARTEN AT FORKYNDE STAEVNINGEN . KOMPETENCESPOERGSMAALET BOER IMIDLERTID IKKE AFHAENGE AF EN EVENTUEL FORSINKELSE MED STAEVNINGENS FORKYNDELSE, NAAR FORKYNDELSEN PAAHVILER RETTEN SELV .
9 SAGSOEGTE I HOVEDSAGEN HAR GJORT GAELDENDE, AT FORSKELLEN MELLEM DE TYSKE BEGREBER I KONVENTIONENS ARTIKLER 21 OG 22, SOM SVARER TIL BEGREBET "FORMEES" I DEN FRANSKE VERSION, IKKE BOER VAERE AFGOERENDE FOR KONVENTIONENS FORTOLKNING . BEGREBET "KRAV . . . FREMSAETTES" I KONVENTIONENS ARTIKEL 21 MAA IFOELGE SAGSOEGTE I HOVEDSAGEN FORSTAAS SOM DET TIDSPUNKT, DA SAGEN ER ENDELIG ANLAGT VED RETTEN, HVILKEN IGEN MAA AFGOERES PAA GRUNDLAG AF LEX FORI VED DEN RET, FOR HVILKEN SAGEN ER INDBRAGT .
10 DOMSTOLEN SKAL BEMAERKE, AT PROCESREGLERNE I DE KONTRAHERENDE STATER IKKE ER ENSARTEDE MED HENSYN TIL, FRA HVILKET TIDSPUNKT EN SAG MAA ANSES FOR ANLAGT .
11 DET FREMGAAR AF EN RETSSAMMENLIGNENDE UNDERSOEGELSE, SOM ER FORELAGT DOMSTOLEN, AT I FRANKRIG, ITALIEN, LUXEMBOURG OG NEDERLANDENE ANSES EN SAG FOR AT VAERE ANLAGT PAA DET TIDSPUNKT, DA STAEVNINGEN FORKYNDES FOR SAGSOEGTE . I BELGIEN ANSES SAGEN FOR ANLAGT, NAAR DEN ER INDFOERT I RETSBOGEN, HVILKET PRINCIPIELT FORUDSAETTER, AT STAEVNINGEN ER BLEVET FORKYNDT FOR SAGSOEGTE .
12 I FORBUNDSREPUBLIKKEN TYSKLAND ANSES SAGEN EFTER
PAR
253, STK . 1, I ZIVILPROZESSORDNUNG FOR AT VAERE ANLAGT, NAAR STAEVNINGEN ER FORKYNDT FOR SAGSOEGTE . FORKYNDELSEN FORETAGES PAA EMBEDS VEGNE AF DEN RET, VED HVILKEN STAEVNINGEN ER INDLEVERET . PROCESSTADIET FRA TIDSPUNKTET FOR STAEVNINGENS INDLEVERING VED RETTEN TIL DENS FORKYNDELSE BENAEVES "ABHAENGIGKEIT" . TIDSPUNKTET FOR STAEVNINGENS INDLEVERING HAR BETYDNING VED EN EVENTUEL FORAELDELSE OG FOR BEREGNINGEN AF PROCESFRISTERNE, MEN ER ALDRIG AFGOERENDE FOR, FRA HVILKET TIDSPUNKT LITISPENDENSVIRKNINGEN INDTRAEDER . AF ZIVILPROZESSORDNUNGS
PAR
261, STK . 1,
FREMGAAR, AT LITISPENDENSVIRKNINGEN INDTRAEDER PAA DET TIDSPUNKT, DA STAEVNINGEN FORKYNDES FOR SAGSOEGTE .
13 EN SAMMENLIGNING AF LOVGIVNINGEN I DE NAEVNTE MEDLEMSSTATER VISER ALTSAA, AT DER IKKE PAA GRUNDLAG AF EN SAMMENLIGNING AF DE RELEVANTE BESTEMMELSER I DE NATIONALE LOVGIVNINGER KAN OPSTILLES NOGET FAELLES LITISPENDENSBEGREB . SAA MEGET DESTO MINDRE KAN MAN, SOM FORESLAAET AF SAGSOEGEREN I HOVEDSAGEN, UDSTRAEKKE ET SAADANT BEGREB TIL OGSAA AT GAELDE I DE OEVRIGE KONTRAHERENDE MEDLEMSSTATER, IDET DETTE BEGREB ER ET SAERLIGT TYSK RETSBEGREB, SOM PAA GRUND A SIN BESKAFFENHED IKKE KAN OVERFOERES TIL DE OEVRIGE RETSSYSTEMER .
14 LAESER MAN KONVENTIONENS ARTIKEL 21 I SIN HELHED, FREMGAAR DET, AT EN RET KUN ER FORPLIGTET TIL AT ERKLAERE SIG INKOMPETENT TIL FORDEL FOR EN ANDEN RET, NAAR DET STAAR FAST, AT DER MELLEM DE SAMME PARTER FORELIGGER ET ENDELIGT SAGSANLAEG VED EN RET I EN ANDEN MEDLEMSSTAT, SOM VEDROERER SAMME GENSTAND . I OEVRIGT INDEHOLDER ARTIKEL 21 INGEN ANGIVELSE AF, HVILKEN FORM FOR PROCESSUELLE SKRIDT, DER SKAL BETRAGTES SOM AFGOERENDE FOR, HVORVIDT DER FORELIGGER ET SAADANT ENDELIGT SAGSANLAEG . DEN ANGIVER NAVNLIG IKKE, OM LITISPENDENSVIRKNINGEN INDTRAEDER FRA DET TIDSPUNKT, STAEVNINGEN INDLEVERES TIL RETTEN, ELLER FRA DET TIDSPUNKT, STAEVNINGEN MEDDELES ELLER FORKYNDES FOR MODPARTEN .
15 DA KONVENTIONENS FORMAAL IKKE ER AT HARMONISERE DE NAEVNTE PROCESSUELLE SKRIDT, SOM ER SNAEVERT KNYTTET TIL UDFORMNINGEN AF PROCESGANGEN VED RETTERNE I DE ENKELTE MEDLEMSSTATER, MAA SPOERGSMAALET OM, FRA HVILKET TIDSPUNKT DER KAN ANTAGES AT FORELIGGE ET ENDELIGT SAGSANLAEG EFTER KONVENTIONENS ARTIKEL 21, BEDOEMMES OG AFGOERES I HENHOLD TIL DEN ENKELTE RETS EGEN NATIONALE LOVGIVNING . DETTE INDEBAERER, AT DEN ENKELTE RET MED TILSTRAEKKELIG SIKKERHED KAN FASTSLAA I HVILKEN TIDSMAESSIG RAEKKEFOELGE FLERE SAGER, DER OPFYLDER KRAVENE I KONVENTIONENS ARTIKEL 21, SKAL ANSES FOR AT VAERE ANLAGT, HVILKET ALTSAA FOR DEN SAG, DER VERSERER FOR DEN PAAGAELDENDE RET SELV, MAA AFGOERES I HENHOLD TIL DENNES EGEN NATIONALE LOVGIVNING, OG FOR DEN ELLER DE SAGER, DER VERSERER VED EN ANDEN RET, PAA GRUNDLAG AF DEN VED DENNE RET GAELDENDE NATIONALE LOVGIVNING .
16 DET AF OBERLANDESGERICHT MUENCHEN FORELAGTE SPOERGSMAAL MAA HEREFTER BESVARES SAALEDES, AT KONVENTIONENS ARTIKEL 21 SKAL FORTOLKES SAALEDES, AT SAGEN SKAL ANSES FOR "FOERST . . . ANLAGT" VED DEN RET, HVOR DER FOERST MAA ANTAGES AT FORELIGGE ET ENDELIGT SAGSANLAEG, HVILKEN BETINGELSE SKAL VURDERES EFTER HVER AF DE PAAGAELDENDE RETTERS EGEN NATIONALE LOVGIVNING .
Afgørelse om sagsomkostninger
VEDROERENDE SAGENS OMKOSTNINGER
17 DE UDGIFTER, DER ER AFHOLDT AF DEN ITALIENSKE REGERING OG AF KOMMISSIONEN, DER HAR AFGIVET INDLAEG VED DOMSTOLEN, KAN IKKE GODTGOERES . DA SAGENS BEHANDLING I FORHOLD TIL PARTERNE I HOVEDSAGEN UDGOER ET LED I DEN SAG, DER VERSERER FOR DEN NATIONALE RET, TILKOMMER DET DENNE AT TRAEFFE AFGOERELSE VEDROERENDE SAGENS OMKOSTNINGER .
Afgørelse
PAA GRUNDLAG AF DISSE PRAEMISSER
KENDER
DOMSTOLEN ( FJERDE AFDELING )
VEDROERENDE DET SPOERGSMAAL, SOM ER FORELAGT AF OBERLANDESGERICHT MUENCHEN VED KENDELSE AF 22 . JUNI 1983, FOR RET :
ARTIKEL 21 I KONVENTIONEN AF 27 . SEPTEMBER 1968 OM RETTERNES KOMPETENCE OG OM FYLDBYRDELSE AF RETSAFGOERELSER I BORGERLIGE SAGER, HERUNDER HANDELSSAGER, SKAL FORTOLKES SAALEDES, AT EN SAG SKAL ANSES FOR "FOERST . . . ANLAGT" VED DEN RET, HVOR DER FOERST MAA ANTAGES AT FORELIGGE ET ENDELIGT SAGSANLAEG, HVILKEN BETINGELSE SKAL VURDERES EFTER HVER AF DE PAAGAELDENDE RETTERS EGEN NATIONALE LOVGIVNING .