61989CJ0049_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved dom af 17 . januar 1989, indgaaet til Domstolen den 23 . februar s.aa ., har den franske Cour de cassation i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EOEF-Traktaten, navnlig artiklerne 59, 62 og 84 .
2 Spoergsmaalet er rejst under en tvist mellem selskabet Corsica Ferries ( France ) ( herefter benaevnt "Corsica Ferries ") og direction générale des douanes (" Toldstyrelsen ") vedroerende afgifter, som i 1981 og 1982 opkraevedes hos rederen for de passagerer, der var ud -, ind - eller omskibet i havne paa Korsika .
3 For korsikanske havne er der ved artikel R.212-20 i code des ports maritimes français (" lov om franske kysthavne "), som affattet ved et dekret af 12 . maj 1981, indfoert en afgift for passagerer, der rejser til en havn paa Korsika, i den kontinentaleuropaeiske del af Frankrig eller paa Sardinien, og en ogsaa beloebsmaessigt tilsvarende afgift for passagerer, der kommer fra eller rejser til en havn paa et europaeiske fastland eller i Nordafrika .
4 Corsica Ferries finder den naevnte bestemmelse stridende mod EOEF-Traktatens artikler 59 ff ., idet den er udtryk for forskelsbehandling mellem skibe i fart mellem Korsika og havne i den kontinentaleuropaeiske del af Frankrig, i hvilket tilfaelde der kun skal betales afgift for passagerer ved afrejsen fra den korsikanske havn, og skibe, der, som det er tilfaeldet for det sagsoegende selskabs, sejler mellem Korsika og havne i en anden stat, i hvilket tilfaelde der paalignes afgift svaael ved ankomst til som ved afrejse fra den korsikanske havn .
5 Den franske Cour de cassation fandt afgoerelsen af tvisten afhaengig af en fortolkning af visse bestemmelser i EOEF-Traktaten . Retten har derfor udsat sagen paa Domstolens afgoerelse af foelgende praejudicielle spoergsmaal :
"Skal Traktaten, navnlig artiklerne 59, 62 og 84, fortolkes saaledes, at en medlemsstat i forbindelse med ind - og udskibning af passagerer lovligt kan opkraeve afgifter for et skibs benyttelse af havneanlaeg beliggende inden for den paagaeldende medlemsstats oeterritorium, naar passagererne kommer fra eller rejser til havne, som er beliggende i en anden medlemsstat, mens afgifterne ikke opkraeves ved befordring mellem to havne beliggende paa det nationale omraade, men kun ved indskibning fra en havn inden for oeterritoriet?"
6 Vedroerende de faktiske omstaendigheder i hovedsagen, retsforhandlingernes forloeb og de skriftlige indlaeg, der er indgivet til Domstolen, henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
7 Foerst bemaerkes, at den ordning, der omtvistes i hovedsagen, maa antages at vaere en begraensning af den frie udveksling af tjenesteydelser inden for Faellesskabet, jfr . EOEF-Traktatens artikel 59, stk . 1, idet der herved sker forskelsbehandling af en tjenesteyder, som foretager befordring mellem en havn paa det nationale omraade og en havn i en anden EF-medlemsstat, og en tjenesteyder, som foretager befordring mellem to havne paa nationalt omraade .
8 Som Domstolen ofte har fastslaaet, er EOEF-Traktatens artikler om den frie bevaegelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital bestemmelser, der er grundlaeggende for Faellesskabet, og selv den mindste begraensning af de naevnte friheder er retsstridig .
9 Med hensyn til fri udveksling af tjenesteydelser kan en saadan begraensning blandt andet, som Domstolen fastslog i dom af 6 . juli 1988, Ledoux ( 127/86, Sml . s . 3741 ), foelge af nationale afgiftsregler, der paavirker en erhvervsdrivendes udoevelse af den naevnte frihed .
10 Selv om artikel 59, som garanterer fri udveksling af tjenesteydelser inden for Faellesskabet, har vaeret umiddelbart og ubetinget anvendelig siden den i Traktatens artikel 8 naevnte overgangsperiodes udloeb, bemaerkes, at i henhold til Traktatens artikel 61, stk . 1, er den frie udveksling af tjenesteydelser paa transportomraadet omfattet af bestemmelserne i afsnittet vedroerende transport ( jfr . domme af 30 . april 1986, Asjes, forenede sager 209/84, 210/84, 211/84, 212/84 og 213/84, Sml . s . 1457, og af 13 . juli 1989, Lambregts, praemisserne 8 og 9, 4/84, Sml . s . 2584 ).
11 Som Domstolen fastslog i ovennaevnte dom af 30 . april 1986 ( praemis 37 ), burde det i Traktatens artikel 59 fastsatte maal, nemlig i loebet af overgangsperioden at fjerne restriktioner, der hindrer den frie udveksling af tjenesteydelser, saaledes paa transportomraadet vaere blevet gennemfoert inden for rammerne af den i Traktatens artikler 74 og 75 fastlagte faelles politik .
12 For saa vidt naermere angaar soetransport bemaerkes, at Traktatens artikel 84, stk . 2, bestemmer, at Raadet kan traeffe beslutning om, hvorvidt, i hvilket omfang og paa hvilken maade passende bestemmelser vil kunne fastsaettes for denne form for transport .
13 Det maa i den forbindelse fastslaas, at foerst ved forordning nr . 4055/86 af 22 . december 1986 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for soetransport mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem medlemsstaterne og tredjelande ( EFT L 378, s . 1 ), som traadte i kraft den 1 . januar 1987, traf Raadet under henvisning til Traktatens artikel 84, stk . 2, de noedvendige foranstaltninger til at gennemfoere den frie udveksling af tjenesteydelser med hensyn til soetransport mellem medlemsstaterne indbyrdes .
14 I perioden 1981-1982, som omtvistes i hovedsagen, var den frie udveksling af tjenesteydelser med hensyn til soetransport saaledes endnu ikke gennemfoert, og medlemsstaterne kunne derfor anvende retsforskrifter som dem, der omtvistes i hovedsagen .
15 Det forhold, at de naevnte bestemmelser blev ophaevet i 1969, men igen indsat i code des ports maritimes français i 1981, aendrer intet herved, idet Traktatens artikel 62 - hvorefter medlemsstaterne ikke maa indfoere nye begraensninger i den frihed til udveksling af tjenesteydelser, der faktisk er opnaaet ved Traktatens ikrafttraeden - ikke finder anvendelse, jfr . Traktatens artikel 61, stk . 1 .
16 Det spoergsmaal, der er forelagt af den franske Cour de cassation, maa herefter besvares med, at EOEF-Traktaten, navnlig artiklerne 59, 61, 62 og 84, ikke var til hinder for, at en medlemsstat foer ikrafttraedelsen af forordning nr . 4055/86 ved ind - og udskibning af passagerer opkraevede afgifter for et skibs benyttelse af havneanlaeg paa medlemsstatens oeterritorium, naar passagererne kom fra eller rejste til havne i en anden medlemsstat, mens der ved befordring mellem to havne paa nationalt omraade kun blev opkraevet afgifter ved indskibning fra oehavnen .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
17 De udgifter, der er afholdt af Den Franske Republiks regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som begge har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( Anden Afdeling )
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af den franske Cour de cassation ved dom af 17 . januar 1989, for ret :
EOEF-Traktaten, navnlig artiklerne 59, 61, 62 og 84, var ikke til hinder for, at en medlemsstat foer ikrafttraedelsen af forordning nr . 4055/86 ved ind - og udskibning af passagerer opkraevede afgifter for et skibs benyttelse af havneanlaeg paa medlemsstatens oeterritorium, naar passagererne kom fra eller rejste til havne i en anden medlemsstat, mens der ved befordring mellem to havne paa nationalt omraade kun blev opkraevet afgifter ved indskibning fra oehavnen .