62018TO0748(01)
RETTENS KENDELSE (Sjette Afdeling)
18. september 2019 (
*1
)
»EF-design – registreret EF-design, der gengiver trykluftværktøj – ugyldighedssag – den anden part i sagen for appelkammerets intervention – overskridelse af fristen for intervention i henhold til artikel 173 i Rettens procesreglement – ikke tilladelse til intervention i henhold til denne bestemmelse– subsidiær anmodning om intervention i henhold til artikel 143 i Rettens procesreglement fremsat inden for fristen – tilladelse«
I sag T-748/18,
Glimarpol sp. z o.o., Bytom (Polen), ved advokat M. Kondrat,
sagsøger,
mod
Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) ved A. Folliard-Monguiral og H. O’Neill, som befuldmægtigede,
sagsøgt,
den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO:
Metar sp. z o.o., Gliwice (Polen),
angående et søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 4. oktober 2018 af Tredje Appelkammer ved EUIPO (sag R 1615/2017-3) vedrørende en ugyldighedssag mellem Metar og Glimarpol,
har
RETTEN (Sjette Afdeling),
sammensat af afdelingsformanden, G. Berardis, og dommerne D. Spielmann (refererende dommer) og Z. Csehi,
justitssekretær: E. Coulon,
under henvisning til stævningen, der blev indleveret til Rettens Justitskontor den 21. december 2018,
under henvisning til svarskriftet, der blev indleveret til Rettens Justitskontor den 11. marts 2019,
afsagt følgende
Kendelse
Faktiske omstændigheder og retsforhandlinger
1
Sagsøgeren, Glimarpol sp. z o.o, er indehaver af det under nr. 2125435-0001 registrerede EF-design, for hvilket der blev indgivet ansøgning til Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 af 12. december 2001 om EF-design (EUT 2002, L 3, s. 1) som angivelse for produkter, der er defineret som »trykluftværktøj«.
2
Metar sp. z o.o indgav den 16. maj 2016 i henhold til artikel 52 i forordning nr. 6/2002 en begæring baseret på forordningens artikel 25, stk. 1, litra b), om, at det omtvistede design erklæres ugyldigt.
3
Eftersom annullationsafdelingen den 22. maj 2017 gav medhold i ugyldighedsbegæringen, indgav sagsøgeren i henhold til artikel 55-60 i forordning nr. 6/2002 en klage til EUIPO til prøvelse af annullationsafdelingens afgørelse.
4
Ved afgørelse af 4. oktober 2018 afslog Tredje Appelkammer ved EUIPO klagen.
5
Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 21. december 2018 har sagsøgeren anlagt den foreliggende sag med påstand om annullation af appelkammerets afgørelse.
6
I overensstemmelse med artikel 178, stk. 3, i Rettens procesreglement forkyndte Rettens justitssekretær stævningen for Metar ved skrivelse af 16. januar 2019.
7
I den foreliggende sag udløb den i procesreglementets artikel 179 omhandlede frist, som i henhold til procesreglementets artikel 60 blev forlænget med den faste afstandsfrist på ti dage, for Metars indgivelse af processkrift den 2. april 2019.
8
Ved dokument indleveret til Rettens Justitskontor den 4. april 2019, dvs. efter udløbet af den ovennævnte frist, anmodede Metar for det første om, at fristen for indgivelse af processkrift i medfør af procesreglementets artikel 179 blev forlænget, og for det andet og subsidiært om, at Metar fik tilladelse til at indtræde i sagen til støtte for EUIPO’s påstande i medfør af samme reglements artikel 143.
9
Ved kendelse af 19. juni 2019, Glimarpol mod EUIPO – Metar (Lufttryk-elværktøj) (T-748/18, ikke trykt i Sml., EU:T:2019:464), tog Retten ikke den ovenfor i præmis 8 nævnte anmodning om forlængelse af fristen til følge, idet den bemærkede, at Metar ikke havde godtgjort, at der forelå usædvanlige omstændigheder, der ikke kunne forudses, eller som udgjorde force majeure, og fastslog, at Metar derfor ikke havde tilladelse til at deltage i den foreliggende sag i egenskab af intervenient i medfør af procesreglementets artikel 173, stk. 1. Retten præciserede i samme kendelse, at denne afgørelse ikke foregreb afgørelsen med hensyn til Metars subsidiære anmodning om at måtte indtræde i den foreliggende sag til støtte for EUIPO’s påstande i medfør af samme forordnings artikel 143.
10
Metars subsidiære anmodning om tilladelse til at indtræde som intervenient i medfør af procesreglementets artikel 143 blev den 20. juni 2019 forkyndt for hovedparterne i overensstemmelse med samme reglements artikel 144, stk. 1.
11
Sagsøgeren har ikke fremsat nogen bemærkninger til denne anmodning. Ved dokument indleveret den 16. juli 2019 har EUIPO for sin del meddelt ikke at have indvendinger mod denne intervention.
12
Formanden for Rettens Sjette Afdeling har i henhold til procesreglementets artikel 142-145 henvist spørgsmålet om, hvorvidt Metar, i overensstemmelse med dennes anmodning herom, kan gives tilladelse til at indtræde som intervenient i sagen for Retten, til afgørelse i Sjette Afdeling.
Retlige bemærkninger
13
Ifølge ordlyden af artikel 40, stk. 2, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, der finder anvendelse på rettergangsmåden for Retten i henhold til samme statuts artikel 53, stk. 1, har enhver, der godtgør at have en berettiget interesse i afgørelsen af en retstvist – bortset fra sager mellem medlemsstater, mellem EU-institutioner eller mellem medlemsstater på den ene side og EU-institutioner på den anden side, ret til at intervenere. Påstande, der fremsættes i en anmodning om intervention, kan kun gå ud på at understøtte en af parternes påstande.
14
Det følger af fast retspraksis, at begrebet »berettiget interesse i afgørelsen af en […] retstvist« som omhandlet i statutten skal defineres i relation til selve genstanden for tvisten og forstås som en direkte og aktuel interesse i, hvorledes der træffes afgørelse om påstandene, og ikke en interesse i forhold til de fremførte anbringender og argumenter. Udtrykket »afgørelsen af en retstvist« henviser til den endelige dom, der ønskes afsagt, og som vil fremgå af dommens eller kendelsens afsluttende konklusion (jf. i denne retning kendelse af 9.10.2018, Polen mod Kommissionen, C-181/18 P, ikke trykt i Sml., EU:C:2018:826, præmis 5 og den deri nævnte retspraksis, og af 7.6 2019, Mellifera mod Kommissionen, C-784/18 P, ikke trykt i Sml., EU:C:2019:479, præmis 6 og den deri nævnte retspraksis).
15
Det skal i denne henseende bl.a. undersøges, om den, der anmoder om at måtte intervenere, berøres direkte af den anfægtede retsakt, og om intervenientens interesse i sagens afgørelse er godtgjort. En berettiget interesse i afgørelsen af en retstvist kan i princippet kun anses for tilstrækkelig direkte, såfremt afgørelsen kan ændre intervenientens retsstilling (jf. kendelse af 9.10.2018, Polen mod Kommissionen, C-181/18 P, ikke trykt i Sml., EU:C:2018:826, præmis 6 og den deri nævnte retspraksis, og af 7.6.2019, Mellifera mod Kommissionen, C-784/18 P, ikke trykt i Sml., EU:C:2019:479, præmis 7 og den deri nævnte retspraksis).
16
I det foreliggende tilfælde er det åbenbart, at Metar, som havde partsstatus i sagen ved EUIPO, og som havde fået medhold ved EUIPO’s instanser, har en direkte og aktuel interesse i en afgørelse af retstvisten, og at Metars anmodning om intervention til støtte for EUIPO’s påstande følgelig skal tages til følge.
17
Som det nemlig følger af statuttens artikel 53, stk. 2, er der i sager om intellektuel ejendomsret særlige forhold, der kræver fravigelser fra visse bestemmelser, som finder anvendelse på rettergangsmåden ved Retten. Et af disse særlige forhold er, at disse sager, for så vidt som der er tale om indsigelsessager, vedrører tvister mellem privatpersoner. Til dette formål er der bl.a. blevet vedtaget særlige bestemmelser om intervenienterne (jf., i denne retning, kendelse af 18.3.2016, Sociedad agraria de transformación no 9982 Montecitrus mod KHIM – Spanish Oranges (MOUNTAIN CITRUS SPAIN), T-495/15, ikke trykt i Sml., EU:T:2016:179, præmis 8 og den deri nævnte retspraksis, og af 7.12.2016, Claranet Europe mod EUIPO – Claro (claranet), T-129/16, ikke trykt i Sml., EU:T:2016:728, præmis 8).
18
Således giver procesreglementets artikel 173, stk. 3, de øvrige parter i sagen for appelkammeret end sagsøgeren en processuel stilling, der svarer til hovedparternes. Denne bestemmelse udgør således en fravigelse af artikel 40, stk. 4, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, hvorefter påstande, der fremsættes i en anmodning om intervention, kun kan gå ud på at understøtte en af parternes påstande. Intervenienter i henhold til procesreglementets artikel 173 kan således ikke alene støtte hovedparternes påstande, men ligeledes nedlægge påstande og fremføre anbringender, der er selvstændige i forhold til hovedparternes (jf., i denne retning, kendelse af 5.3.2004, Boss mod KHIM – Delta Biomichania Pagatou (BOSS), T-94/02, EU:T:2004:68, præmis 17).
19
Den omstændighed, at en part i sagen ved appelkammeret har mistet – eller har afstået fra – muligheden for at udøve de styrkede processuelle rettigheder i overensstemmelse med bestemmelserne i procesreglementets artikel 173, udelukker imidlertid ikke, at den pågældende eventuelt får tilladelse til at intervenere i henhold til bestemmelserne i artikel 40 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, sammenholdt med dette reglements artikel 142-145, såfremt den pågældende godtgør en berettiget interesse i afgørelsen af retstvisten. Det kan nemlig ikke inden for rammerne af sager om intellektuelle ejendomsrettigheder konkluderes, at partsstatus i sagen ved EUIPO – og den tilsvarende mulighed for at nyde godt af den processuelle stilling, der svarer til hovedparternes i henhold til procesreglementets artikel 173 – udelukker muligheden for at intervenere i overensstemmelse med artikel 40 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol og det nævnte reglements artikel 142-145, i det tilfælde, hvor den pågældende ikke har fået tilladelse til at intervenere i overensstemmelse med samme reglements artikel 173 på grund af overskridelsen af den frist, der er fastsat i dette reglements artikel 179. I denne henseende skal det bemærkes, at de processuelle rettigheder, som en intervenient er tillagt i henhold til det pågældende reglements artikel 142-145, er langt mere begrænsede end rettighederne i henhold til samme reglements artikel 173, stk. 3. I det omfang der er tale om to forskellige former for intervention, er anvendelsen af procesreglementets artikel 142-145 på den anden part i sagen for appelkammeret forenelig med de særlige forhold i sager om intellektuel ejendomsret og udgør ikke en omgåelse af fristen i dette reglements artikel 179.
20
Den omstændighed, at Metar således har mistet muligheden for at intervenere i den foreliggende sag på grundlag af procesreglementets artikel 173, er således ikke til hinder for, at Metar kan intervenere på grundlag af dette reglements artikel 142-145, forudsat at betingelserne med henblik herpå er opfyldt, således som det er tilfældet i den foreliggende sag.
21
Det følger af samtlige disse overvejelser, at Metars anmodning om intervention, der er blevet indgivet i overensstemmelse med procesreglementets artikel 143, skal tages til følge i overensstemmelse med artikel 40, stk. 2, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, der finder anvendelse på rettergangsmåden ved Retten i henhold til artikel 53, stk. 1, da Metar har godtgjort sin interesse i afgørelsen af retstvisten. Intervenientens rettigheder er de i procesreglementets artikel 142-145 fastsatte.
Sagsomkostninger
22
Da den foreliggende anmodning om intervention udgør et processuelt spørgsmål, udsættes afgørelsen om sagsomkostningerne.
På grundlag af disse præmisser
bestemmer
RETTEN (Sjette Afdeling):
1)
Metar sp. z o.o. gives tilladelse til at intervenere i sag T-748/18 til støtte for de af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) fremførte påstande.
2)
Ved justitssekretærens foranstaltning forkyndes alle de for hovedparterne forkyndte procesdokumenter for Metar.
3)
Der fastsættes en frist for Metar til at indgive et interventionsindlæg.
4)
Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.
Således bestemt i Luxembourg den 18. september 2019.
E. Coulon
Justitssekretær
G. Berardis
Afdelingsformand
(
*1
) – Processprog: engelsk.