61982CJ0161_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 27 . maj 1982, har Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det statueres, at Den franske Republik, ved kun at give en bestemt gruppe erhvervsdrivende adgang til at indfoere saed bestemt til inseminering af dyr og ved at goere det muligt for insemineringscentrene at benytte diskriminerende fremgangsmaader til skade for indfoert saed, har undladt at opfylde de forpligtelser, som paahviler den i henhold til traktaten .
2 Ifoelge Kommissionen er de gaeldende lov- og administrativt fastsatte bestemmelser om inseminering af dyr og de franske myndigheders praksis med hensyn til betingelserne for at indfoere saed i strid med traktatens artikel 37 og artikel 2 i Raadets direktiv 77/504 af 25 . juli 1977 om racerent avlskvaeg ( EFT L 206, s . 8 ).
3 Saavel under den forudgaaende administrative behandling som ved Domstolen har droeftelserne mellem parterne udelukkende drejet sig om den gaeldende franske ordning vedroerende inseminering af hornkvaeg . Det direktiv, Kommissionen har paaberaabt sig, drejer sig kun om racerent avlskvaeg, og de faktiske omstaendigheder, som Kommissionen stoetter sit soegsmaal paa, er opstaaet i forbindelse med indfoersel af saed fra hornkvaeg . Domstolen finder herefter, at soegsmaalet kun vedroerer begraensninger i indfoerslen og diskriminerende fremgangsmaader over for saed bestemt til inseminering af hornkvaeg .
4 De gaeldende franske bestemmelser om inseminering af hornkvaeg findes navnlig i lov nr . 66-1005 af 28 . december 1966 om opdraet ( JORF 1066, s . 11619 ). I henhold til lovens artikel 5, stk . 1, er driften af insemineringscentre betinget af en forudgaaende autorisation . I den paagaeldende bestemmelse sondres mellem de centre, der skal producere saed, og de centre, som foretager insemineringer, men bestemmelsen udelukker ikke, at ét center samtidig udfoerer begge de naevnte former for virksomhed . Produktionsvirksomhed bestaar i at opretholde en betand af handyr, der er godkendt til avl, undersoegelse af avlsdyr samt opsamling, praeparation, opbevaring og forsendelse af saed . Insemineringsvirksomhed betaar i at foretage inseminering af hundyr eller at kontrollere insemineringen, saafremt den foretages af opdraettere, der er autoriseret hertil .
5 Naevnte lov af 1966 bestemmer desuden, at hvert insemineringscenter betjener et omraade, hvor kun dette center kan drive virksomhed ( artikel 5, stk . 4 ); hvis et saadant omraade er tildelt et andelsselskab, er det forpligtet til ogsaa at betjene opdraettere, der ikke er medlemmer af selskabet . Opdraettere med bopael inden for et insemineringscenters omraade kan anmode centret om at levere dem saed fra produktionscentre efter deres valg ( artikel 5, stk . 5 ); yderligere omkostninger som foelge af dette valg afholdes af brugerne . De insemineringscentre, som ikke samtidig er produktionscentre, forsynes normalt med avlsdyr og saed af det eller de produktionscentre, som de har indgaaet en leveringsaftale med .
6 Indfoersel af saed er betinget af, at landbrugsministeriet i hvert enkelt tilfaelde giver en tilladelse . Ansoegningen om tilladelse skal ledsages af en »proforma-faktura« med angivelse af antallet af portioner pr . avlsdyr, af en blodproeveerklaering for dyr, der har afgivet saeden, udarbejdet af et godkendt laboratorium i oprindelseslandet samt de officielle resultater af frugtbarhedskontrollen for de paagaeldende dyr .
7 Kommissionen har under sagen ikke bestridt, at de franske myndigheder kan goere indfoersel af saed bestemt til inseminering af hornkvaeg betinget af importtilladelser, ligesom det ikke bestrides, at myndighederne lovligt kan kraeve, at den indfoerte saed overholder de gaeldende avlstekniske normer i Frankrig . Soegsmaalet vedroerer udelukkende det forhold, at de franske bestemmelser og de franske myndigheders administrative praksis med hensyn til udstedelse af importtilladelser foerer til, dels at kun et bestemt gruppe erhvervsdrivende har adgang til at indfoere saed, dels at insemineringscentrene herved faar mulighed for at anvende diskriminerende fremgangsmaader .
8 Kommissionen har i den forbindelse anfoert, at der udelukkende udstedes importtiladelser til de erhvervsdrivende, som efter de franske myndigheders opfattelse kan anvende saeden i henhold til den gaeldende nationale ordning, eller som handler paa vegne af et organ, der opfylder naevnte betingelse . Mere generelt udtrykt foelger heraf, at der kun gives importtilladelser til produktions- eller insemineringscentre og til den nationale sammenslutning af
disse centre, Union nationale des coopératives d ' élévage et d ' insémination artificielle ( herefter benaevnt UNCEIA ) samt til én eneste handelsvirksomhed, Bovec .
9 Ifoelge Kommissionen er en saadan praksis i strid med traktatens artikel 37, idet indfoersel og markedsfoering af indfoert saed er forbeholdt organer, som selv fremstiller og markedsfoerer indenlandsk fremstillet saed, hvilket sikrer afsaetningen af den nationale produktion . En saadan praksis er ligeledes en tilsidesaettelse af artikel 2 i direktiv 77/504, hvorefter handel inden for Faellesskabet med saed fra racerent avlskvaeg ikke maa begraenses eller forhindres af avlstekniske grunde .
10 Den franske regering har foerst praeciseret, at insemineringscentrenes regionale monopol vedroerer praestering af tjenesteydelser og ikke indfoersel og markedsfoering af saed . Selv om det maatte antages, at alle regionale monopoler er et nationalt monopol, er et saadant monopol paa ingen maade et handelsmonopol i henhold til traktatens artikel 37 .
11 For saa vidt angaar den gaeldende ordning vedroerende indfoersel af saed, har den franske regering erkendt, at der kun udstedes tilladelse paa betingelse af, at importoeren kan anvende saeden i overensstemmelse med loven eller handle paa vegne af et organ, der opfylder naevnte betingelse . Det er i den forbindelse tilstraekkeligt, at importoeren angiver navnet paa det insemineringscenter eller den autoriserede inseminoer, som han har overdraget at foretage insemineringen .
12 Efter den franske regerings opfattelse er det ikke korrekt, at kun insemineringscentrene kan indfoere saed, og at en opdraetter med henblik paa at skaffe sig indfoert saed er forpligtet til at rette henvendelse til insemineringscentret i sit omraade . Intet i den franske lovgivning er til hinder for, at en individuel opdraetter, et produktionscenter eller et insemineringscenter henvender sig direkte til et udenlandsk center for at koebe saed . Denne mulighed anvendes dog kun i begraenset omfang paa grund af de urimeligt hoeje omkostninger ved at indfoere saed i smaa maengder .
13 Den franske regering har understreget, at loven af 1966 om opdraet samt dens gennemfoerelsesbestemmelser har til formaal at forbedre kvaegbestandens kvalitet og fremme bedre driftsvilkaar . Et saadant formaal forudsaetter en streng kontrol med al inseminering, som til en vis grad tillige indvirker paa betingelserne for at indfoere saed bestemt til inseminering .
14 Foerst bemaerkes, at det hverken fremgaar af sagens akter eller af retsforhandlingerne ved Domstolen, at der ved franske lov- eller administrativt fastsatte bestemmelser er blevet indfoert et nationalt monopol paa at markedsfoere eller indfoere saed med henblik paa inseminering af hornkvaeg . For at Kommissionen kan paaberaabe sig traktatens artikel 37, skal den saaledes i henhold til bestemmelsens stk . 1, 2 . afsnit, godtgoere, at der er tale om et organ, gennem hvilket den franske stat, de jure eller de facto, direkte eller indirekte, kontrollerer, leder eller oever maerkbar indflydelse paa indfoersel af saed fra andre medlemsstater .
15 Kommissionen har erkendt, at den blotte omstaendighed, at Den franske Republik betinger indfoersel af saed af en tilladelse, ikke er af en saadan karakter, at der foreligger en situation, der de jure eller de facto er som beskrevet i bestemmelsen . Kommissionen har dog anfoert, at de franske myndigheders praksis foerer til en saadan situation .
16 Det fremgaar af de statistiske oplysninger, den franske regering har fremlagt, og som Kommissionen ikke har bestridt, at mere end havldelen af den udenlandske saed fra hornkvaeg, der blev solgt i Frnakrig i 1980 og 1981, blev indfoert af UNCEIA, mens resten blev indfoert af to insemineringscentre, dels et datterselskab af UNCEIA, dels selskabet Bovec . I 1981 stammede mere end 7,5 % af den indfoerte saed fra tredjelande, navnlig De forenede Stater . I det aar omfattedes naesten 20 % af de indfoerte portioner saed af importtilladelser til selskabet Bovec ; i 1980 var tallet 20 % .
17 Efter Kommissionens opfattelse bekraefter tallene, at de franske myndigheder i kraft af en fast administrativ praksis med hensyn til importtilladelser »de facto« har givet produktions- eller insemineringscentre eller organer, der handler paa vegne af eller i forbindelse med disse centre, en eneret til at indfoere saed . Det drejer sig navnlig om UNCEIA og selskabet Bovec .
18 Den franske regering har imidlertid fastholdt, at selskabet Bovec er et privat firma, der er datterselskab af et amerikansk firma, hvilket Kommissionen ikke har bestridt . Antallet af importoerer, der driver virksomhed paa markedet for saed bestemt til inseminering af hornkvaeg, er saaledes ikke begraenset til insemineringscentrene og UNCEIA, idet et privat og uafhaengigt handelsselskab ligeledes er importoer . Under disse omstaendigheder kan det ikke paa grundlag af den faktiske situation antages, at insemineringscentrene i forening med UNCEIA er et organ, gennem hvilket Den franske Republik kontrollerer, leder og oever maerkbar indflydelse paa indfoerslerne mellem medlemsstaterne .
19 Da Kommissionen udelukkende med henvisning til landbrugsministeriets praksis med hensyn til importtilladelser har gjort gaeldende, at traktatens
artikel 37 er overtraadt, foelger det af ovenstaaende bemaerkninger, at der ikke er tale om en saadan overtraedelse .
20 Kommissionen har som andet anbringende paaberaabt sig artikel 2 i direktiv 77/504, hvorefter medlemsstaterne skal paase, at handel inden for Faellesskabet med saed og befrugtede aeg fra racerent avlskvaeg ikke af avlstekniske grunde forbydes, begraenses eller hindres .
21 Heroverfor har den franske regering paaberaabt sig direktivets artikel 3 . Heri siges, at indtil faelesskabsbestemmelser vedroerende godkendelse af racerent kvaeg til avlsbrug traeder i kraft, er godkendelsen heraf og af tyre til inseminering samt anvendelsen af saed og befrugtede aeg fortsat undergivet de nationale lovgivninger, der dog ikke maa vaere mere restriktive ned den lovgivning, der gaelder for racerent avlskvaeg, saed og befrugtede aeg i den medlemsstat, der er aftager .
22 Det bemaerkes, at der ved Kommissionens anbringende, set i sammenhaeng med ovennaevnte direktivs artikler 2 og 3, gives udtryk for, at de begraensninger eller hindringer af avlstekniske grunde af handelen inden for Faellesskabet med saed, som er forbudt i henhold til artikel 2, indebaerer, at en medlemsstat lader de avlstekniske normer, der er fastsat i dens nationale lovgivning, vaere gaeldende med hensyn til indfoert saeds anvendelse paa statens omraade .
23 En saadan antagelse er ikke forenelig med, at anvendelsen af saed i medfoer af artikel 3 fortsat er undergivet de nationale lovgivningers betingelser, og navnlig striden den mod kravet sidst i bestemmelsen, hvorefter en medlemsstat ikke over for saed indfoert fra en anden medlemsstat kan anvende en mere restriktiv ordning end den, der er gaeldende for saed, der fremstilles og anvendes inden for medlemsstatens eget omraade . Direktivet aabner saaledes mulighed for, at de eksisterende regler kan vaere forskellige, og at de regler for at anvende saed, der skal gaelde ved handel inden for Faellesskabet, er reglerne i den stat, hvor saeden anvendes .
24 Den franske Republik har foelgelig ikke tilsidesat direktiv 77/504 ved at goere tilladelsen til at indfoere saed bestemt til inseminering af hornkvaeg betinget af de avlstekniske krav, der er fastsat i den franske lovgivning, og som uden forskel gaelder for indfoert og indenlandsk fremstillet saed .
25 Sagsoegte vil herefter vaere at frifinde .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
26 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger, saafremt der er nedlagt paastand herom . Sagsoegeren har tabt sagen og boer derfor afholde sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 . Sagsoegte frifindes .
2 . Sagsoegeren betaler sagens omkostninger .