2022. február 28-án benyújtott kereset – Kremer kontra Bizottság
(T-110/22. sz. ügy)
Az eljárás nyelve: francia
Felek
Felperes: Christiane Kremer (Brüsszel, Belgium) (képviselők: D. Grisay és A. Ansay ügyvédek)
Alperes: Európai Bizottság
Kérelmek
A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
fogadja be a jelen megsemmisítés iránti/szerződésen kívüli felelősség megállapítása iránti keresetlevelet;
a keresetet nyilvánítsa elfogadhatónak, és következésképpen:
elsődlegesen:
állapítsa meg, hogy a megsemmisítés iránti kereset megalapozott, és mondja ki, hogy a kinevezésre jogosult hatóság 2022. február 24-i elutasító határozata az alábbi okokból semmis:
a személyzeti szabályzat 77. cikke és a személyzeti szabályzat VIII. mellékletének 11. cikke, amelyeken a felperesnek címzett, jogosultságot megállapító értesítés alapul, jogellenes;
az Európai Bizottság megsértette gondoskodási kötelezettségét, mivel a jogosultságot megállapító értesítésében nem ajánlotta fel a felperesnek az illetékes európai hatóság által be nem számított nyugdíjjogosultságok visszatérítését;
az Európai Bizottság megsértette az egyenlő bánásmód és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvét, mivel a jogosultságot megállapító értesítésében nem ajánlotta fel a felperesnek az illetékes európai hatóság által be nem számított nyugdíjjogosultságok visszatérítését;
és utalja vissza az ügyet a kinevezésre jogosult hatósághoz, hogy e hatóság határozza meg a felperesnek visszatérítendő összeget;
másodlagosan:
állapítsa meg, hogy a jogalap nélküli gazdagodáson alapuló kártérítési kereset megalapozott azon az alapon, hogy a felperes vagyona a nemzeti nyugdíjrendszerébe befizetett és az Unió illetékes hatósága által figyelembe nem vett nyugdíjjárulékainak összegével csökkent, amely járulékok ebből következően az Európai Unió nyugdíjalapját gazdagították;
kötelezze a Bizottságot a felperest ért két – a jelen keresetlevél benyújtásának időpontjában 55 401,07 euró tőkeösszegre becsült – vagyoni kár megtérítésére;
kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére.
Jogalapok és fontosabb érvek
Keresete alátámasztása érdekében a felperes négy jogalapra hivatkozik.
Az első, az Európai Unió tisztviselőinek személyzeti szabályzata (a továbbiakban: személyzeti szabályzat) 77. cikke első bekezdésének és a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikke (2) bekezdésének jogellenességére vonatkozó kifogásra alapított jogalap. A felperes arra hivatkozik, hogy a fent említett rendelkezések előírják, hogy a tisztviselőnek az európai uniós intézmények szervezeti egységeinél végzett tevékenységének megkezdésétől számított tíz éven belül döntenie kell a nemzeti rendszerben megszerzett nyugdíjjogosultságának az Európai Unió nyugdíjalapjába (a továbbiakban: uniós nyugdíjalap) történő átviteléről. Márpedig a nyugdíjjogosultságát átvivő tisztviselő csak a nyugdíjba vonulása időpontjában tudja megfelelően felmérni az esetleges átvitel terjedelmét, különösen a nyugdíj összegét 70%-ra korlátozó szabály miatt. A felperes ebből azt a következtetést vonja le, hogy e szabály eltérő bánásmódot eredményez azon tisztviselővel szemben, aki teljes szakmai pályafutását az európai rendszerben töltötte, ezáltal sérti a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvét.
A második, a személyzeti szabályzat 24. cikkében előírt segítségnyújtási és gondoskodási kötelezettség megsértésére alapított jogalap. A felperes azt állítja, hogy a nyugdíjjogosultságnak a nemzeti rendszerből az uniós nyugdíjalapba történő átvitelekor a tisztviselők rendszerint kapnak egy táblázatot a Bizottságtól, amely feltünteti, hogy jogosultak-e a származási országuk szerinti nemzeti rendszerbe befizetett, az uniós nyugdíjrendszerbe be nem számított összegek jóvá nem írt biztosításmatematikai egyenértékének visszafizetésére. Ezenkívül a visszafizetésre általában konkrét korlátozások vagy lépések nélkül kerül sor. Márpedig a felperes – állítása szerint – sem ilyen táblázatot, sem visszafizetést nem kapott.
A harmadik, az egyenlő bánásmód elvének és a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének megsértésére alapított jogalap. A felperes úgy véli, hogy objektív kritérium által nem igazolt hátrányos megkülönböztetés áll fenn egyrészt azon tisztviselők között, akik nyugdíjjogosultságuk átvitelekor visszafizetésben részesülnek, másrészt pedig azon tisztviselők között, amelyek esetében erre nem kerül sor.
A negyedik, arra alapított jogalap, hogy fennáll a felperes kárára történő jogalap nélküli gazdagodás miatti szerződésen kívüli felelősség.
____________