62010CC0197_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Bevezetés
1. Az Európai Unió közös agrárpolitikájának (KAP) célkitűzései közé tartozik a mezőgazdasági termelők megfelelő életszínvonalának biztosítása.(2) E cél eléréséhez az Unió a költségvetésében eszközöket biztosít, amelyekből a mezőgazdasági termelők közvetlen jövedelemtámogatáshoz juthatnak. Az eredetileg termékhez kötött támogatásokat a 2003‑as reformmal fokozatosan „függetlenítették” és „egységes támogatássá” alakították. Ezzel azt kívánták elérni, hogy a mezőgazdasági termelők a termelni kívánt termék kiválasztásakor ne a támogatást, hanem a piacot tartsák szem előtt. A mezőgazdasági termelő által igényelhető egységes támogatás mértéke(3) többek között a reformot megelőzően kapott támogatások mértékétől függ; e tekintetben a 2000–2002‑es éveket kell figyelembe venni.
2. Annak érdekében, hogy a rendszerbe újonnan belépők is részesülhessenek egységes támogatásban, számukra a tagállamok referenciaösszegeket ítélhetnek oda az úgynevezett „nemzeti tartalékból”, amelyet különösen az eddigi támogatás kedvezményezettjeinek odatélt referenciaösszegek csökkentéséből képeznek. Ezen összefüggésben a spanyol Tribunal Supremo annak tisztázását kéri a Bíróságtól, hogy a tagállamok jogosultak‑e az „új” mezőgazdasági termelők(4) alatt csak a „fiatal” (40 év alatti) mezőgazdasági termelőket figyelembe venni, akik a mezőgazdasági tevékenység megkezdésekor már részesültek az Unió egyéb támogatásában, a vidékfejlesztést szolgáló, úgynevezett elindulást segítő támogatásban.(5)
II – Jogi háttér
A – Az uniós jog
1. Az egységes támogatásról szóló 1782/2003 rendelet
3. Az 1782/2003 rendelettel(6) az addig a közös agrárpolitika keretében előírt, a mezőgazdasági termelők termékhez kötött közvetlen támogatásait nagy részben egységes támogatássá alakította.
4. E rendelet (29) preambulumbekezdése szerint „[a]nnak megállapításához, hogy az új rendszerben milyen összegre jogosult a mezőgazdasági termelő, indokolt azokat az összegeket alapul venni, amelyekben egy adott bázisidőszak során részesült. A különleges helyzetek figyelembevétele érdekében nemzeti tartalékot kell létrehozni. Ez a tartalék annak elősegítésére is felhasználható, hogy új mezőgazdasági termelők lépjenek be a rendszerbe. Az egységes támogatást a mezőgazdasági üzem szintjén kell megállapítani.”
5. Az 1782/2003 rendelet „Támogatási jogosultság” című 33. cikkének (1) bekezdése előírja:
„A mezőgazdasági termelő abban az esetben jogosult az egységes támogatási rendszer igénybevételére, ha:
[…]
c) a nemzeti tartalék terhére vagy átruházás címén szerzett támogatási jogosultságot.”
6. E rendelet „Nemzeti tartalék” című 42. cikke előírja:
„(1) A tagállamok […] lineáris kulcs alkalmazásával csökkentik a referenciaösszegeket egy nemzeti tartalék létrehozása céljából. E csökkentés mértéke nem haladhatja meg a 3%‑ot.
[…]
(3) A tagállamok arra használják fel a nemzeti tartalékot, hogy a különleges helyzetbe került mezőgazdasági termelőknek – objektív kritériumok alapján és a mezőgazdasági termelők közötti egyenlő bánásmódot, valamint a piac és a verseny torzulásának megakadályozását biztosító módon – támogatási jogosultságot ítéljenek oda.
(4) A tagállamok felhasználják a nemzeti tartalékot arra, hogy – objektív ismérvek alapján a mezőgazdasági termelők közötti egyenlő bánásmódot, valamint a piac és a versenyhelyzet torzulásának megakadályozását biztosító módon – referenciaösszegeket határozzanak meg olyan mezőgazdasági termelők részére, akik a Bizottság által a 144. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban meghatározandó különleges helyzetbe kerültek.
(5) A tagállamok felhasználhatják a nemzeti tartalékot arra, hogy – objektív ismérvek alapján – a mezőgazdasági termelők közötti egyenlő bánásmódot, valamint a piac és a versenyhelyzet torzulásának megakadályozását biztosító módon – referenciaösszegeket határozzanak meg olyan területen működő mezőgazdasági termelők részére, amely a közjogi beavatkozás valamely formájához kapcsolódó szerkezetátalakítási és/vagy fejlesztési program hatálya alatt áll, a termőterületek termelésből való kivonásának megelőzése és/vagy az adott területen a mezőgazdasági termelőket sújtó különleges hátrányok ellentételezése érdekében.
[…]
(7) A tagállamok a jogosultságok lineáris csökkentését alkalmazzák, amennyiben nemzeti tartalékuk nem elégséges a (3) és a (4) bekezdésben említett esetek fedezésére.
[…]”
2. A 795/2004 végrehajtási rendelet
7. A 1782/2003 rendeletben meghatározott egységes támogatási rendszer végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2004. április 21‑i 795/2004/EK bizottsági rendelet(7) 2. cikkének k) pontja szerint „[a]z 1782/2003/EK rendelet 37. cikke (2) bekezdésének és 42. cikke (3) bekezdésének alkalmazásában »mezőgazdasági tevékenységüket megkezdő mezőgazdasági termelők«: olyan természetes vagy jogi személyek, akik/amelyek saját nevükben és saját kockázatukra nem folytattak mezőgazdasági tevékenységet, illetve biztos, hogy nem álltak mezőgazdasági tevékenységet gyakorló jogi személy ellenőrzése alatt az új mezőgazdasági tevékenység megkezdése előtti 5 évben.
Jogi személy esetében az a természetes személy, aki ellenőrzést gyakorol a jogi személy fölött, nem folytathatott mezőgazdasági tevékenységet a saját nevében és saját kockázatára, illetve nem állhatott mezőgazdasági tevékenységet folytató jogi személy ellenőrzése alatt a mezőgazdasági tevékenységnek az adott jogi személy általi megkezdését megelőző 5 év folyamán.”
E végrehajtási rendelet 6. cikkének (1) bekezdése kimondja:
„Amennyiben egy tagállam él az 1782/2003/EK rendelet 42. cikkének (3) és (5) bekezdésében meghatározott lehetőségekkel, a mezőgazdasági termelők az e szakaszban megállapított feltételekkel összhangban, valamint az érintett tagállam által megállapított objektív kritériumoknak megfelelően támogatási jogosultságot kaphatnak a nemzeti tartalékból.”
3. A vidékfejlesztésről szóló 1698/2005 rendelet
8. Az 1698/2005 rendeletnek(8) a „Vidékfejlesztési támogatás” című IV. címhez tartozó 20. cikke előírja:
„A mezőgazdasági és erdészeti ágazat versenyképességére irányuló támogatás az alábbiakra vonatkozik:
a) az ismeretszerzés támogatását és az emberi erőforrás javítását célzó intézkedések:
[…]
a fiatal mezőgazdasági termelők elindítása;
[…]”
9. E rendelet „A fiatal mezőgazdasági termelők elindítása” című 22. cikkének (1) bekezdése szerint:
„A 20. cikk a) pontjának ii. alpontjában előírt támogatás olyan személyeknek nyújtható, akik:
a) 40 évesnél fiatalabbak, és első alkalommal kezdenek gazdálkodni, mezőgazdasági üzem vezetőjeként;
b) rendelkeznek a megfelelő szakképzettséggel és szakmai alkalmassággal;
c) a gazdálkodási tevékenységük fejlesztésére vonatkozó üzleti tervet nyújtanak be.”
B – A spanyol jog
10. A spanyol minisztertanács által a mezőgazdasági, halászati és élelmezési miniszter javaslatára elfogadott, a közvetlen kifizetések mezőgazdaság területén történő végrehajtásáról szóló, 2007. november 2‑i 1470/2007 királyi rendelet(9), az 1. cikkének (1) bekezdése szerint az alapszabályok megállapítására irányul, többek között az 1782/2003 rendeletben előírt egységes támogatás vonatkozásában.
A királyi rendelet 9. cikkének (2) bekezdése értelmében:
„A nemzeti tartalékból kiosztható egységes támogatásra szereznek jogosultságot azok, akik megfelelnek az alábbi feltételeknek:
[…]
b) Azok a fiatal mezőgazdasági termelők, akik tevékenységüket az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó [vidékfejlesztésről] szóló […] 1698/2005[…] rendeleten alapuló valamely Vidékfejlesztési Program keretén belül, a[z] […]1782/2003[…] rendelet VI. melléklete szerinti valamelyik ágazatban – a vetőmagtermelés kivételével – kezdték meg, és korábban még nem szereztek a nemzeti tartalékból kiosztható egységes támogatási jogosultságot.”
11. Az 1470/2007 királyi rendeletetet hatályon kívül helyezte a 2008. október 3‑i 1612/2008 királyi rendelet, amelyet magát a 2009. november 13‑i 1680/2009 királyi rendelet helyezett hatályon kívül, tartalmát átvette azonban az azt követő két rendelet.
III – A tényállás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
12. A kérdést előterjesztő bíróság szerint az Unió de Pagesos de Catalunya a legreprezentatívabb mezőgazdasági szakszervezet Katalóniában.
13. E szakszervezet(10) 2008. október 27‑én keresetet indított a Tribunal Supremo előtt az 1470/2007 királyi rendelet 9. cikke (2) bekezdése b) pontjának megsemmisítése érdekében, mivel abban az egységes támogatást igényelni kívánó fiatal mezőgazdasági termelők számára új feltételt szabtak, amely nem szerepel a közvetetten alkalmazandó 1782/2003 rendelet 42. cikkének (3) bekezdésében. Az utóbbi rendeletben ugyanis az egységes támogatásnak a fiatal mezőgazdasági termelők általi igénybevételét nem kötötték az elinduláshoz nyújtott támogatás odaítélésé hez.
14. A Tribunal Supremo egyetért az Unió de Pagesos de Catalunya azon álláspontjával, hogy az 1470/2007 királyi rendelet 9. cikke (2) bekezdésének b) pontja egyenlőtlen helyzetet teremt, amely hátrányos megkülönböztetéshez vezet a fiatal mezőgazdasági termelők tekintetében, és sérti az uniós jog elsőbbségének alapelvét.
15. Mivel a jogvita eldöntéséhez az 1782/2003 rendelet 42. cikke (3) bekezdésének a Bíróság általi értelmezése szükséges, a Tribunal Supremo felfüggesztette az eljárást, és az alábbi kérdést terjesztette a Bíróság elé előzetes döntéshozatal céljából:
Összeegyeztethető‑e a 2003. szeptember 29‑i 1782/2003/EK tanácsi rendelet 42. cikkének (3) bekezdésével a 2007. november 2‑i 1470/2007. sz. királyi rendelet 9. cikke (2) bekezdésének b) pontja, amely ahhoz a feltételhez köti a nemzeti tartalékból kiosztható egységes támogatási jogosultság megszerzését, hogy olyan fiatal mezőgazdasági termelőkről van szó, akik tevékenységüket az 1698/2005 tanácsi rendeleten alapuló valamely Vidékfejlesztési Program keretén belül kezdték meg?
16. A Bíróság előtti eljárás során a Coordinadora de Organizaciones de Agricultores y Ganaderos – Iniciativa Rural del Estado Español (a továbbiakban: Coordinadora), a spanyol, a német, a görög és az osztrák kormány, valamint a Bizottság vett részt, ahol az osztrák kormány csak írásban, míg a többi résztvevő írásban és szóban is tett észrevételeket.
IV – A jogkérdésről
A – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés elfogadhatósága
17. A Tribunal Supremo az előzetes döntéshozatalra utaló határozatában kifejti, hogy egyrészt nem kételkedik az 1782/2003 rendelet értelemzésének az alapjogvita eldöntésében betöltött jelentőségében. Másrészt azonban megjegyzi, hogy a megtámadott 1470/2007 királyi rendeletet időközben hatályon kívül helyezték, tartalmát pedig átvették a későbbi királyi rendeletek, így a megtámadott rendelkezés jelentőséggel bírhat az ugyanezen kérdéssel kapcsolatos jövőbeni eljárások vonatkozásában.
18. Ez pedig máris felveti az első kételyeket azzal kapcsolatban, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés Bíróság általi megválaszolása valóban szükséges‑e az alapjogvita eldöntéséhez, vagy a válasz csak a jövőbeni eljárások vonatkozásában bír jelentőséggel.
19. E kételyeket a spanyol kormány észrevételei tovább növelik. E kormány azzal érvelt, hogy mivel az 1470/2007 királyi rendeletet időközben hatályon kívül helyezték, az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés az Unió de Pagesos de Catalunya által e rendelet megsemmisítése iránt indított kereset eldöntése vonatkozásában már nem bír jelentőséggel, és ezért elfogadhatatlan.
20. A Tribunal Supremo állandó ítélkezési gyakorlata szerint az általános rendelkezésekkel szemben indított közvetlen keresetek ugyanis arra szolgálnak, hogy a jogalkotó által elfogadott jogellenes normákat eltávolítsák a jogrendből, nem pedig arra, hogy egyedi kérelmeket bíráljanak el. Az ítélkezési gyakorlat szerint e közvetlen kereset elveszti értelmét, ha a határozathozatalkor valamilyen más eszközzel már eltávolították a megtámadott rendelkezést a jogrendből.
21. Ezen ítélkezési gyakorlatot követve a Tribunal Supremo a királyi rendelettel szemben az Unió de Pagesos de Catalunya által a jelen esetben megtámadott 1470/2007 királyi rendeletet megelőző, és annak helyébe lépő királyi rendelet megsemmisítése iránt indított korábbi keresetét okafogyottnak nyilvánította, és lezárta az eljárást. Ezenkívül a Tribunal Supremo a mezőgazdasági termelők egy másik szervezete által az 1470/2007 királyi rendelettel szemben indított megsemmisítése iránti keresetet azzal az indokolással zárta le, hogy e királyi rendeletet hatályon kívül helyezte az 1612/2008 királyi rendelet. A spanyol kormány álláspontja szerint az alapeljárás ezért okafogyottá vált, és le kell zárni.
22. A Bíróság ezt követően felvilágosítást kért a Tribunal Supremótól(11) a tekintetben, hogy az alapeljárás eldöntése szempontjából milyen mértékben bír jelentőséggel az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés megválaszolása.
23. Válaszában a Tribunal Supremo előadta, hogy az 1470/2007 királyi rendelet hatályon kívül helyezése nem kérdőjelezi meg az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés elfogadhatóságát. E tekintetben ismételten előadja egyrészt, hogy az azt követő rendeletek azonos szabályozást tartalmaznak. Másrészt pedig irreleváns a spanyol kormány által hivatkozott ítélkezési gyakorlat, mivel a hatályon kívül helyezésre nem az eljárás alatt került sor. Ennélfogva aktuális maradt az Unió de Pagesos de Catalunya keresete.
24. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az EUMSZ 267. cikk által előírt eljárás a Bíróság és a nemzeti bíróságok közötti együttműködés eszköze, amelynek révén az előbbi az uniós jog értelmezéséhez olyan támpontokat nyújt az utóbbiaknak, amelyek szükségesek az utóbbiak által eldöntendő jogvita megoldásához.(12)
25. Amennyiben kérdést terjesztenek előzetes döntéshozatalra a Bíróság elé, akkor a kérdéseknek az alapjogvita eldöntésében betöltött releváns szerepét vélelmezni kell.(13)
26. A Bíróság csak akkor utasíthatja el a nemzeti bíróságok által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelmet, ha az uniós jog kért értelmezése nyilvánvalóan semmilyen összefüggésben nincs az alapügy tényállásával vagy tárgyával, ha a probléma hipotetikus jellegű, vagy ha nem állnak a Bíróság rendelkezésére azok a ténybeli vagy jogi elemek, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az elé terjesztett kérdésekre hasznos választ adhasson.(14)
27. Az előzetes döntéshozatali eljárásban a Bíróság feladata a tagállamok igazságszolgáltatásához való hozzájárulás, nem pedig általános vagy hipotetikus kérdésekről való jogi véleménynyilvánítás.(15)
28. Amennyiben a Tribunal Supremo a Bíróság felvilágosítás iránti kérelmére adott válaszában az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés döntéhozatalban bírt jelentőségét azzal indokolja, hogy az időközben hatályon kívül helyezett 1470/2007 királyi rendelet 9. cikke (2) bekezdése b) pontjának anyagi jogi szabályozását vették át a későbbi rendeletek, az inkább azon első benyomást erősíti meg, hogy e kérdés megválaszolása nem szükséges az alapjogvita eldöntéséhez, hanem csak a későbbi rendeletek vonatkozásában indított esetleges jövőbeni keresetekről történő döntéshozatalokhoz lehet szükséges. Ezáltal hipotetikussá és ennélfogva elfogadhatatlanná válik az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés.
29. A Tribunal Supremo azt is előadta, hogy a jelen esetben irreleváns az az ítélkezési gyakorlata, amely szerint az időközben más módon hatályon kívül helyezett rendeletekkel szembeni megsemmisítés iránti keresetek okafogyottak, mivel az 1470/2007 rendeletet nem az eljárás alatt helyezték hatályon kívül; következésképpen az alapjogvitában aktuális maradt a kereset. Hasznos lett volna, ha a Tribunal Supremo részletesebb magyarázatokkal szolgál a tekintetben, hogy a spanyol jog szerint már a keresetindítást megelőzően hatályon kívül helyezett rendeleteket semmissé nyilváníthatják, ami azonban nem lehetséges, ha a rendeletet csak az elejárás alatt helyezték hatályon kívül. A Tribunal Supremo arra irányuló egyértelmű előadását tekintve, hogy az Unió de Pagesos de Catalunya keresete még aktuális, mégis jelentőséggel bír a döntéshozatal szempontjából az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés ezáltal elfogadható.
B – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés megválaszolása
30. A kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy az 1782/2003 rendelet 42. cikkének (3) bekezdésével összeegyeztethető‑e, hogy valamely tagállam az e rendeletben biztosított azon lehetőséget, hogy az új mezőgazdasági termelők egységes támogatási jogosultságot szerezzenek a nemzeti tartalékból, azon fiatal mezőgazdasági termelőkre korlátozza, akik tevékenységüket az 1698/2005 rendeleten alapuló valamely Vidékfejlesztési Program keretén belül kezdték meg.
1. A felek érvei
31. A Coordinadora, valamint a spanyol, a német és az osztrák kormány a kérdésre igenlő válasz adását javasolja.
32. Az 1782/2003 rendelet 42. cikkének (3) bekezdése szerint a tagállamok mérlegelési jogkörébe tartozik, hogy az új mezőgazdasági termelő részesülhetnek‑e a nemzeti tartalékból kiosztott egységes támogatásban. Amennyiben valamely tagállam él e lehetőséggel, mérlegelési jogköre csak annyiban korlátozott, hogy objektív kritériumokat kell alkalmaznia, a mezőgazdasági termelők között egyenlő bánásmódot kell biztosítania, valamint meg kell akadályoznia a piac és a versenyhelyzet torzulását. Mivel Spanyolország az 1698/2005 rendelet 22. cikkének (1) bekezdésében a fiatal mezőgazdasági termelők vonatkozásában az elindulást segítő támogatáshoz való jogosultsághoz előírt kritériumokat alkalmazza, teljesül e követelmény. A Bíróság már az Elbertsen‑ítéletben(16) elismerte a tagállamoknak a nemzeti tartalék felhasználása vonatkozásában fennálló mérlegelési mozgásterét.
33. A spanyol kormány azzal érvel továbbá, hogy az 1782/2003 rendelet értelmezésénél figyelembe kell venni a közös agrárpolitika 2003‑as reform révén történt átszervezését. A reform óta a KAP eddigi két pillére, egyrészt a piaci árak és a jövedelem támogatása, másrészt pedig a vidékfejlesztés már nincs egyértelműen elválasztva egymástól, hanem inkább kiegészítik és keresztezik egymást, és a vidékfejlesztésre helyeződik a hangsúly.(17) A megtámadott szabályozásban előírt összefüggés éppen ennek felel meg.
34. Az egyenlő bánásmód elvét illetően az osztrák kormány pontosítja, hogy az 1698/2005 rendelet 22. cikkének (1) bekezdése szerinti fiatal mezőgazdasági termelők különösen támogatásra érdemesek, és így nincsenek ugyanabban a helyzetben, mint más új mezőgazdasági termelők. Mindenesetre még hasonló helyzetben is objektíve igazolható lenne az egyenlőtlen bánásmód, különösen a vidékfejlesztésre irányuló cél révén. A német kormány sem vél hátrányos megkülönböztetést felfedezni, ennek vizsgálata azonban végül is a kérdést előterjesztő bíróság feladata.
35. A német kormány ezenkívül utal arra, hogy a 795/2004 végrehajtási rendelet 2. cikkének k) pontja az új belépők csak minimális meghatározását tartalmazza, amelyek közül a tagállamok objektív kritériumok alapján választhatnak. A tagállamoknak e kritériumok meghatározása tekintetében fennálló mérlegelési mozgásterét hangsúlyozza a 795/2004 végrehajtási rendelet 6. cikkének (1) bekezdése is.
36. A görög kormány alapvetően osztja a Coordinadora, valamint a többi kormány álláspontját, a spanyol szabályozást azonban azért tekinti összeegyeztethetetlennek az 1782/2003 rendelet 42. cikkének (3) bekezdésével, mivel az csak azon fiatal mezőgazdasági termelőket veszi figyelembe, akik a tevékenységük megkezdésére az 1698/2005 rendelet keretében támogatási jogosultságot szereztek, és nem találhatók objektív kritériumok annak igazolására, hogy miért nem jogosultak támogatásra az olyan fiatal mezőgazdasági termelők, akik a tevékenységük megkezdésére a megelőző 1257/1999 rendelet keretében szereztek támogatási jogosultságot.
37. A Bizottság álláspontja szerint az 1470/2007 királyi rendelet 9. cikke (2) bekezdésének b) pontja nem összeegyeztethető az 1782/2003 rendelet 42. cikkének (3) bekezdésével, mivel sérti az egyenlő bánásmód elvét. Egyrészt csak azon új mezőgazdasági termelőket vették figyelembe, akik egyben fiatal mezőgazdasági termelők is. Másrészt hártányos megkülönböztetést alkalmaztak a fiatal mezőgazdasági termelők között is, mivel megkövetelték, hogy tevékenységüket valamely Vidékfejlesztési Program keretén belül kezdjék meg, és bizonyos ágazatokban folytassanak tevékenységet.
2. Elemzés
a) Előzetes megjegyzések
38. Az 1470/2007 királyi rendelet 9. cikke (2) bekezdésének b) pontja a nemzeti tartalékból kiosztott egységes támogatáshoz való jogosultságot négy feltételhez köti.
39. Először is fiatal mezőgazdasági termelőkről legyen szó, másodszor tevékenységüket az 1698/2005 rendeleten alapuló valamely Vidékfejlesztési Program keretén belül kezdjék meg. Amint az az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, e két feltétel az 1698/2005 rendelet 22. cikkét veszi figyelembe, amely szerint az ugyanezen rendelet 20. cikke a) pontjának ii. alpontjában előírt, a mezőgazdasági termelők elindulást segítő támogatásra(18) olyan személyek jogosultak, a) akik 40 évesnél fiatalabbak, és első alkalommal kezdenek gazdálkodni, mezőgazdasági üzem vezetőjeként; b) rendelkeznek a megfelelő szakképzettséggel és szakmai alkalmassággal; c) a gazdálkodási tevékenységük fejlesztésére vonatkozó üzleti tervet nyújtanak be.
40. Harmadszor az 1470/2007 királyi rendelet 9. cikke (2) bekezdésének b) pontja előírja, hogy a fiatal mezőgazdasági termelő bizonyos ágazatban folytasson tevékenységet, úgymint az 1782/2003 rendelet VI. melléklete szerinti valamelyik ágazatban, a vetőmagtermelés kivételével. Negyedszer a fiatal mezőgazdasági termelő korábban még nem szerezhetett a nemzeti tartalékból kiosztható egységes támogatási jogosultságot.
41. E négy feltétel egyikét sem tartalmazza az 1782/2003 rendelet 42. cikkének (3) bekezdése, amely előírja, hogy a tagállamok felhasználhatják a nemzeti tartalékot arra, hogy referenciaösszeget ítéljenek oda – objektív ismérvek alapján közötti egyenlő bánásmódot, valamint a piac és a versenyhelyzet torzulásának megakadályozását biztosító módon – elsődlegesen olyan mezőgazdasági termelőknek, akik 2002. december 31. után vagy 2002‑ben kezdik meg mezőgazdasági tevékenységüket, anélkül hogy abban az évben közvetlen kifizetésben részesülnének.
42. Jóllehet a kérdést előterjesztő bíróság az előzetes döntéshozatalra utaló határozatában a spanyol szabályozásban foglalt mind a négy feltételre hivatkozik, e feltételek közül csak az első kettőt említi az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésben. Ennélfogva lényegét tekintve az első kettő feltételre koncentrálok, úgymint, hogy fiatal mezőgazdasági termelőről legyen szó, akik elindulását a vidékfejlesztésről szóló 1698/2005 rendelet keretében támogatták. E kérdés megválaszolása célszerűvé vagy feleslegessé teszi a másik két feltételre vonatkozó kiegészítő fejtegetéseket.
b) A „ha”‑val kapcsolatos mérlegelési mozgástér
43. Ezt követően meg kell állapítani, hogy az 1782/2003 rendelet 42. cikkének (3) bekezdése szerint a tagállamok szabad mérlegelési mozgástérébe tartozik, hogy élnek‑e az abban előírt lehetőséggel. E rendelkezés ugyanis kifejezetten kimondja, hogy a tagállamok elsődlegesen „felhasználhatják” a nemzeti tartalékot arra, hogy referenciaösszeget ítéljenek oda új mezőgazdasági termelőknek.(19) Ezt erősíti meg továbbá a 795/2004 végrehajtási rendelet 6. cikkének (1) bekezdése is, amely a következőképpen rendelkezik: „Amennyiben egy tagállam él az 1782/2003/EK rendelet 42. cikkének (3) és (5) bekezdésében meghatározott lehetőségekkel, […]”.
44. Ezáltal azonban még nem vált egyértelművé, hogy a tagállamok rendelkeznek‑e, és ha igen, akkor milyen mértékben rendelkeznek mérlegelési mozgástérrel a referenciaösszegek ilyen kiosztása részletesebb szabályainak meghatározása vonatkozásában, különösen ami a kedvezményezetteket illeti.
c) Az 1782/2003 rendelet 42. cikke (3) bekezdésének hatályáról
45. Mielőtt a „hogyannal” kapcsolatos mérlegelési mozgásteret tisztáznánk, először is közelebbről meg kell vizsgálni az 1782/2003 rendelet 42. cikke (3) bekezdésének hatályát. Amint az ugyanis az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, a Ministerio Fiscal(20) alapeljárásban kifejtett álláspontja szerint az 1782/2003 rendelet 42. cikkének (3) bekezdésében a tagállamoknak biztosított azon lehetőség, hogy a nemzeti tartalékból ítéljenek oda összegeket, nem az abban megnevezett új mezőgazdasági termelők célcsoportjára korlátozott, hanem csak e csoportot kell elsődlegesen figyelembe venni.
46. Ezen értelmezést erősíti meg a nemzeti tartalék célja, valamint az 1782/2003 rendelet 42. cikkének a szerkezete is.
47. Amint az az e rendelet (29) preambulumbekezdéséből kitűnik, a nemzeti tartalék különleges helyzetek figyelembevételére szolgál, és a tartalékot az új mezőgazdasági termelők egységes támogatási rendszerbe történő belépésére is fel lehet használni. Amennyiben az 1782/2003 rendelet 42. cikkének (3) bekezdése nem kizásólagosan az új mezőgazdasági termelőkre vonatkozna, hanem valamennyi mezőgazdasági termelőre, és az új mezőgazdasági termelőknek csak elsőbbséget kellene biztosítani, akkor figyelmen kívül maradna a nemzeti tartalék különleges célkitűzése. Ugyanis az e rendelkezés (4) és (5) bekezdésétől eltérően a (3) bekezdés nem tartalmaz célcsoportszűkítést. Amint azt a görög kormány előadja, a nemzeti tartalék nem érné el célját, ha valamennyi mezőgazdasági termelő referenciaösszegének egyenesen arányos csökkentésével hoznák létre, majd pedig ismét valamennyi mezőgazdasági termelő részesülne belőle.
48. Az „elsődlegesen” szó, amint azt a német kormány helyesen kifejti, inkább az 1782/2003 rendelet 42. cikke (3)–(5) bekezdésében foglalt szabályozások összefüggéseire vonatkozik. Amíg ugyanis e rendelkezés (4) bekezdése arra kötelezi a tagállamokat, hogy a különleges helyzetben lévő mezőgazdasági termelők részesüljenek a nemzeti tartalékból származó kifizetésekből, a (3) és az (5) bekezdés választási lehetőséget biztosít. A (3) bekezdésben foglalt lehetőség elsőbbséget élvez az (5) bekezdéssel szemben, amely a bizonyos területen tevékenységet folytató mezőgazdasági termelőkre vonatkozik. A (7) bekezdés e tekintetben előírja, hogy a nemzeti tartalékból származó jogosultságokat lineárisan csökkenteni kell, ha a tartalék nem elegendő a (3) és a (4) bekezdésben foglalt esetek fedezésére. Ez nem vonatkozik az (5) bekezdésben foglalt esetekre, amelyeket csak akkor lehet figyelembe venni, ha a nemzeti tartalék elegendő a (3) és a (4) bekedésben foglalt esetekre.
49. Az 1782/2003 rendelet 42. cikkének (3) bekezdése ezáltal kizárólag az e rendelkezésben pontosan meghatározott értelemben vett új mezőgazdasági termelőkre vonatkozik. Ez az a személyi kör, amelyet az 1470/2007 királyi rendelet 9. cikke (2) bekezdésének b) pontja tovább szűkít, mivel e nemzeti rendelkezés csak azon fiatal mezőgazdasági termelőket veszi figyelembe, akik elindulását a vidékfejlesztésről szóló 1698/2005 rendelet keretében már támogatták.
d) A „hogyannal” kapcsolatos mérlegelési mozgástér
50. Ami a jogosultak körének nemzeti szinten történő ilyen korlátozásának megengedhetőségét illeti, először is meg kell állapítani, hogy az 1782/2003 rendelet 42. cikkének (3) bekezdése a tagállamok számára a referenciaösszegek nemzeti tartalékból történő kiosztásának konkrét meghatározása vonatkozásában bizonyos mozgásteret enged. Ez abból a körülményből ered, hogy az 1782/2003 rendelet 42. cikkének (3) bekezdése nyilvánvalóan kiegészítendő, és e feladat legalábbis részben a tagállamokra hárul.
51. Az 1782/2003 rendelet 42. cikkének (3) bekezdése az abban előírt lehetőséggel élő tagállamokat kötelezi arra, hogy objektív kritériumokat alkalmazzanak a referenciaösszegek kiosztásánál, biztosítsák a mezőgazdasági termelők közötti egyenlő bánásmódot, valamint a piac és a verseny torzulásának megakadályozását. A 795/2004 végrehajtási rendelet 6. cikke tartalmaz ugyan bizonyos szabályokat az ily módon odaítélendő kifizetési jogosultságok számának és értékének kiszámítására. Ez a rendelkezés is utal azonban a tagállamok által meghatározandó objektív kritériumokra.
52. Ha tehát a tagállamok feladata a nemzeti tartalékból kiosztott referenciaösszegek új mezőgazdasági termelők számára történő odaítélése kritériumainak meghatározása, e vonatkozásban szükségszerűen bizonyos mérlegelési mozgástérrel rendelkeznek. Ezt a 795/2004 végrehajtási rendelet (5) preambulumbekezdése is kifejezetten előírja.
53. Meg kell továbbá állapítani, hogy az 1782/2003 rendelet 42. cikkének (3) bekezdése nem tartalmaz olyan rendelkezést, amely szerint a tagállamok főszabály szerint nem szűkíthetik le az új mezőgazdasági termelők körét. Az a körülmény is, hogy a 795/2004 végrehajtási rendelet „Fogalommeghatározások” című 2. cikkének k) pontja meghatározza, hogy kik minősülnek új mezőgazdasági termelőknek, illetve pontosabban „mezőgazdasági tevékenységüket megkezdő mezőgazdasági termelőknek”, nem zárja ki, hogy a tagállamok mérlegelési mozgástere arra a lehetőségre is kiterjed, hogy ne részesüljön valamennyi új mezőgazdasági termelő a nemzeti tartalékból.
54. A tagállamok a mérlegelési mozgásterük gyakorlásakor ugyanakkor kötelesek figyelembe venni egyrészt az 1782/2003 és a 795/04 rendelet fent kifejtett követelményeit és szabályait, másrészt pedig a vonatkozó ítélkezési gyakorlatot. Ezt követően valamely uniós szabályozás végrehajtási intézkedéseinek elfogadása során a tagállamoknak mérlegelési mozgásterüket különösen az uniós jog általános elveinek betartásával – amely elvek között az arányosság elve és a hátrányos megkülönböztetés tilalma is szerepel – kell gyakorolniuk.(21) Ezenkívül az ilyen végrehajtási intézkedéseknek tiszteletben kell tartaniuk az alapelveket.(22) Emellett az általános agrárpolitika keretében bevezetett nemzeti szabályozás nem alakítható ki vagy alkalmazható úgy, hogy veszélyeztesse a közös agrárpolitika céljait.(23)
i.	Objektív kritériumok fennállása
55. Az 1698/2005 rendelet 22. cikkének a spanyol kormány által a jelen ügyben hivatkozott kritériumai, úgymint hogy olyan személyekről van szó, akik a) 40 évesnél fiatalabbak, és első alkalommal kezdenek gazdálkodni, mezőgazdasági üzem vezetőjeként; b) rendelkeznek a megfelelő szakképzettséggel és szakmai alkalmassággal; c) a gazdálkodási tevékenységük fejlesztésére vonatkozó üzleti tervet nyújtanak be, kétségkívül objektív kritériumok, így teljesül az 1782/2003 rendelet 42. cikke (3) bekezdésének első követelménye.
ii.	Az egyenlő bánásmód elve
56. Nehezebb azon kérdés megítélése, hogy megfelelően figyelembe vették‑e az 1782/2003 rendelet 42. cikke (3) bekezdésének második követelményét, úgymint a mezőgazdasági termelők közötti egyenlő bánásmód biztosítását.
57. Ezen összefüggésben különösen arra kell utalni, hogy az életkoron alapuló megkülönböztetés tilalma az Európai Unió Alapjogi Chartája 21. cikkének (1) bekezdése szerint (a továbbiakban: Alapjogi Charta) alapjogi jellegű,(24) és azt a tagállamok e Charta 51. cikkének (1) bekezdése szerint kötelesek figyelembe venni az uniós jog végrehajtásánál.(25)
58. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint(26) az egyenlő elbánás és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve – amelynek csak különös megnyilvánulása az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés(27) –megköveteli, hogy az összehasonlítható helyzeteket ne kezeljék eltérően és az eltérő helyzeteket ne kezeljék ugyanúgy, amennyiben objektíven nem igazolható az ilyen elbánás. Az eltérő helyzeteket jellemző tényezőket, és így e helyzetek hasonló jellegét főként a szóban forgó különbségtételt létrehozó közösségi aktus tárgyának és céljának fényében kell meghatározni és értékelni.(28) Ezen túlmenően tekintetbe kell venni azon szabályozási terület elveit és céljait, amely alá a szóban forgó aktus tartozik.(29)
– A helyzetek összehasonlíthatósága
59. Az 1782/2003 rendelettel bevezetett egységes támogatási rendszer, az általa összefogott, termékhez kapcsolódó támogatásokhoz hasonlóan elsődlegesen arra szolgál, hogy megfelelő jövedelmet biztosítson a mezőgazdasági népesség számára,(30) amely az EUMSZ 39. cikk (1) bekezdésének b) pontja szerint (korábban EK 33. cikk) a közös agrárpolitika célkitűzései közé tartozik.
60. E rendelet 42. cikke (3) bekezdésének céljára tekintettel, hogy az új mezőgazdasági termelők is részt vehessenek az egységes támogatási rendszerben, és ezáltal megfelelő jövedelmet biztosítsanak a számukra, azon fiatal mezőgazdasági termelők helyzete, akik elindulását az 1698/2005 rendeleten alapuló valamely vidékfejlesztési program keretében támogatták, nem különbözik a más új mezőgazdasági termelők helyzetétől.
61. Az 1470/2007 királyi rendelet 9. cikke (2) bekezdésének b) pontja az 1782/2003 rendelet 42. cikke (3) bekezdésének végrehajtására szolgál, következésképpen alapvetően ugyanarra a célra irányul.
62. A spanyol kormány ezen összefüggésben előadja, hogy az 1470/2007 királyi rendelet 9. cikke (2) bekezdése b) pontjának figyelembe kellene vennie azon körülményt, hogy a nemzeti tartalék véges, és ezáltal az abban történő részesedés szükségszerűen korlátozott mértékű kell, hogy legyen. Mivel a királyi rendelet az 1698/2005 rendelet 22. cikke kritériumainak alkalmazásával vezet be ilyen korlátozást, az megfelel a közös agrárpolitika új irányvonalának, amely szerint a KAP eddigi két pillére, egyrészt a piaci árak és a jövedelem támogatása, másrészt pedig a vidékfejlesztés, már nincs egyértelműen elválasztva egymástól, hanem inkább kiegészítik és keresztezik egymást, és a vidékfejlesztésre helyeződik a hangsúly.
63. A vidékfejlesztés céljainak ilyen figyelembevétele azonban nem eredményezheti azt, hogy az olyan fiatal mezőgazdasági termelők helyzete, akik elindulására az 1698/2005 rendeleten alapuló valamely vidékfejlesztési program keretében került sor, az 1782/2003 rendelet lényegét adó, jövedelemtámogatás biztosítására irányuló szükségletre tekintettel különbözzék a más új mezőgazdasági termelők helyzetétől. E célokat csak a következőkben vizsgálandó kérdéseknél kell figyelembe venni, azaz, hogy objektíven indokolható‑e az eltérő bánásmód.
– Az eltérő bánásmód objektív indokolása
64. A nemzeti tartalék, amint azt a spanyol és a német kormány helyesen megállapítja, véges. Az 1782/2003 rendelet 42. cikkének (1) és (2) bekezdéséből következik, hogy a rendelkezésére álló eszközök nem léphetnek át egy bizonyos felső határt. Felhasználása pedig, amint az e cikk (4) és (5) bekezdéséből következik, nincs az új mezőgazdasági termelők támogatására korlátozva. Ezáltal az e cikkben előírt elsőbbségi és csökkentési szabályok figyelmen kívül hagyásával hasznos lehet, ha egy kiválasztott személyi körre korlátozzák az új mezőgazdasági termelők egységes támogatási rendszerben való részvételének a (3) bekezdésben foglalt lehetőségét.
65. Amint azt a francia kormány kifejti, azok köre, akik már kaptak az 1698/2005 rendelet 20. cikke a) pontjának ii. alpontja és a 22. cikke szerinti elindulást segítő támogatást, különösen jogosult támogatásra, mivel személyükben és gazdálkodásaik vonatkozásában is megfelelnek a komoly és tartós gazdálkodás által megkövetelt feltételeknek.
66. E feltételekhez tartozik az életkor is, mivel a fiatal mezőgazdasági termelők esetében abból indulhatunk ki, hogy az újonnan alapított gazdálkodásukat elég hosszan fent fogják tartani, hogy az azzal kapcsolatos magas befektetések megtérüljenek, és valóban hosszan tudjanak gazdálkodást folytatni.
67. Ami a 40 év alatti konkrét életkorhatárt illeti, a jogalkotónak, csakúgy mint a munka‑ és szociálpolitika területén,(31) mérlegelési mozgásteret kell biztosítani, amelyet csak a tekintetben kell vizsgálni, hogy a megállapított korhatár nyilvánvalóan nem alkalmatlan‑e. A jelen ügyben nem ez a helyzet. Abból lehet ugyanis kiindulni, hogy egy 40 év alatti személy kellő ideig gazdálkodik ahhoz, hogy hozzájáruljon a tartós mezőgazdasági termeléshez és a vidékfejlesztéshez.
68. Az a tény, hogy az 1470/2007 királyi rendelet 9. cikke (2) bekezdésének b) pontja az 1698/2005 rendelet 22. cikkének vidékfejlesztési követelményeihez igazodik, amint azt a spanyol és az osztrák kormány előadja, megfelel továbbá a közös agrárpolitika új iránymutatásának. Amint az az 1782/2003 rendelet (21) preambulumbekezdéséből kitűnik, a mezőgazdasági népesség számára megfelelő jövedelem biztosítására irányuló cél szorosan összefügg a mezőgazdasági földterületek fenntartásával. E rendelet továbbá a támogatások vidékfejlesztésre történő hangsúly‑áthelyeződését írja elő. A közvetlen támogatások fokozatos csökkentésére irányuló kötelező rendszert (úgynevezett moduláció) vezet be ugyanis, megtakarítások elérése érdekében, amelyek a vidékfejlesztési politika keretébe tartozó intézkedések finanszírozását szolgálják.(32)
69. Mivel a spanyol kormány csak azon fiatal mezőgazdasági termelőknek biztosít jogosultságot a nemzeti tartalékból, akik az 1698/2005 rendelet alapján már részesültek elindulást segítő támogatásban, a közös agrárpolitika általános céljaival összhangban továbbra is hozzájárul a vidékfejlesztéshez. A támogatásra jogosultak és az elinduláskor már támogatott mezőgazdasági termelők sikerességének esélye így tovább nő, ami ezzel egyidejűleg biztosítja az EU‑támogatások átgondolt és koherens felhasználását.
70. Következésképpen fennáll olyan elismerendő, objektív indok, amely igazolhatja az azon mezőgazdasági termelők, akik elindulására az 1698/2005 rendeleten alapuló valamely vidékfejlesztési program keretében került sor és a más új mezőgazdasági termelők közötti eltérő bánásmódot.
71. A görög kormány azonban jogszerűtlen eltérő bánásmódot lát abban, hogy az 1470/2007 királyi rendelet 9. cikke (2) bekezdésének b) pontja csak az azon fiatal mezőgazdasági termelőket veszi fiygelembe, akik elindulására az 1698/2005 rendeleten alapuló valamely vidékfejlesztési program keretében került sor, azokat azonban nem, akik elindulására az azonos feltételeket tartalmazó 1257/1999 rendelet alapján került sor. A Bizottság a tárgyaláson csatlakozott e megállapításhoz.
72. Az 1698/2005 rendelet szerinti támogatási rendszer 2007. január 1‑jétől az 1257/1999 rendelet helyébe lépett.(33) Következésképpen 2007‑ben voltak olyan mezőgazdasági termelők, akik újak és fiatalok is voltak, és az uniós vidékfejlesztés‑támogatási rendszerben részesültek elindulást segítő támogatásban, azonban nem az 1698/2005 rendelet alapján, amint azt az 1257/1999 királyi rendelet 9. cikke (2) bekezdésének b) pontja előírja, hanem a korábbi rendelet alapján, amely lényegében ugyanazokat a feltételeket tartalmazza. A görög kormánynak a tekintetben igaza van, hogy nem állapítható meg, hogy az elindulás időpontja miként indokolja objektíven azt, hogy az ilyen mezőgazdasági termelők nem jogosultak támogatásra a nemzeti tartalékból.
73. A tárgyalás során a spanyol kormány kérdésre válaszolva előadta, hogy a spanyol jogalkotó a nemzeti jog alapján köteles a hatályos uniós rendeletre hivatkozni, az elindulás időpontját tekintve azonban nem áll fenn eltérő bánásmód. Ezt a Coordinadora is megerősítette.
74. A nemzeti bíróságok feladata annak vizsgálata, hogy az 1470/2007 királyi rendelet 9. cikke (2) bekezdésének b) pontja a szóban forgó eltérő bánásmódhoz vezet‑e. Egyrészt lehetséges, hogy a vonatkozó eseteket már figyelembe vették a korábbi rendeletek, másrészt viszont nem lehet kizárni, hogy e rendelkezés olyan módon kerül alkalmazásra, hogy az 1698/2005 rendeletre történő utalás az 1257/1999 rendeletre történő utalásként is érthető.
75. Ettől függetlenül a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata, hogy fennállnak‑e olyan körülmények, amelyek alapján úgy tűnik, hogy aránytalan, ha az új mezőgazdasági termelők nemzeti tartalékból történő támogatását az olyan fiatal mezőgazdasági termelőkre korlátozzák, akik elindulására az 1698/2005 rendeleten (vagy adott esetben az 1257/1999 rendeleten) alapuló vidékfejlesztési program keretében került sor. Az iratokból e tekintetben semmi sem tűnik ki.
76. A kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálatra figyelemmel meg kell tehát állapítani, hogy az 1470/2007 királyi rendelet 9. cikke (2) bekezdésének b) pontja tiszteletben tartja az egyenlő bánásmód elvét.
iii.	A piac és a verseny torzulásának a megakadályozása
77. Ami végül az 1782/2003 rendelet 42. cikke (3) bekezdésének harmadik kritériumát illeti, nevezetesen, hogy meg kell akadályozni a piac és a verseny torzulását, nem tűnik ki és nem is került szóba, hogy az 1470/2007 királyi rendelet 9. cikke (2) bekezdésének b) pontja ilyen torzulásokhoz vezetne.
e) Következtetések
78. Mivel az ítélkezési gyakorlatból eredő, a tagállamoknak az uniós jog végrehajtásakor biztosított mérlegelési mozgástér gyakorlására vonatkozó többi követelményt már figyelembe vettük az eddigi megfontolások során, meg kell állapítani, hogy a kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálatra figyelemmel összeegyeztethető az 1782/2003 rendelet 42. cikkének (3) bekezdésével, ha valamely tagállam az e rendeletben biztosított azon lehetőséget, hogy a nemzeti tartalékból az új mezőgazdasági termelők számára egységes támogatási jogosultságot osszon ki, azon fiatal mezőgazdasági termelőkre korlátozza, akik elindulására az 1698/2005 rendeleten alapuló vidékfejlesztési program keretében került sor.
f) Az 1470/2007 királyi rendelet 9. cikke (2) bekezdésének b) pontjában előírt további követelményekről
79. Amint már említettük, az 1470/2007 királyi rendelet 9. cikke (2) bekezdésének b) pontja előírja, hogy a fiatal mezőgazdasági termelő egy bizonyos, nevezetesen az 1782/2003 rendelet VI. mellékletében foglalt valamely ágazatban – a vetőmagtermelés kivételével – folytasson tevékenységet. A fiatal mezőgazdasági termelő továbbá még nem szerezhetett a nemzeti tartalékból kiosztható egységes támogatási jogosultságot.
80. Az eddigi elemzésből kitűnik, hogy az 1782/2003 rendelet 42. cikkének (3) bekezdése a tagállamoknak mérlegelési mozgásteret biztosít a tekintetben, hogy konkrétan hogyan osztják ki az új mezőgazdasági termelőknek a nemzeti tartalékból kiosztható egységes támogatási jogosultságot. Ebben a tekintetben első ránézésre semmi sem szól az ellen, hogy a tagállam úgy határozzon, hogy csak bizonyos mezőgazdasági ágazatokat vesz figyelembe. A kérdést előterjesztő bíróság feladata adott esetben annak vizsgálata, hogy ez sértheti‑e különösen az egyenlő bánásmód elvét. Az iratokból e tekintetben semmi sem tűnik ki.
81. Ami azt a további követelményt illeti, hogy a fiatal mezőgazdasági termelő még nem szerezhetett a nemzeti tartalékból kiosztható egységes támogatási jogosultságot, úgy tűnik, hogy megfelel a nemzeti tartalék szellemiségének és céljának, ha az olyan mezőgazdasági termelő, aki már jogosult egységes támogatásra, nem jogosult a nemzeti tartalékból kiosztható támogatásra „új” mezőgazdasági termelőként.
V – Végkövetkeztetések
82. Azt javasolom, hogy a Bíróság a következő választ adja a Tribunal Supremo által előterjesztett kérdésre:
A kérdést előterjesztő bíróság vizsgálatára is figyelemmel összeegyeztethető az 1782/2003/EK rendelet 42. cikkének (3) bekezdésével, ha valamely tagállam az e rendeletben biztosított azon lehetőséget, hogy a nemzeti tartalékból az új mezőgazdasági termelők számára egységes támogatási jogosultságot osszon ki, azon fiatal mezőgazdasági termelőkre korlátozza, akik elindulására az 1698/2005/EK rendeleten alapuló vidékfejlesztési program keretében került sor.
(1) .
(2)  –	Az EUMSZ 39. cikk (1) bekezdésének b) pontja (korábban az EK 33. cikk (1) bekezdésének b) pontja).
(3)  –	A jelen eljárásban időbeli hatállyal rendelkező, a közös agrárpolitika keretébe tartozó közvetlen támogatási rendszerek közös szabályainak megállapításáról és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott támogatási rendszerek létrehozásáról, továbbá a 2019/93/EGK, 1452/2001/EK, 1453/2001/EK, 1454/2001/EK, 1868/94/EK, 1251/1999/EK, 1254/1999/EK, 1673/2000/EK, 2358/71/EGK és a 2529/2001/EK rendelet módosításáról szóló, 2003. szeptember 29‑i 1782/2003/EK tanácsi rendelet (HL L 270., 1. o., magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 40. kötet, 269. o.; a továbbiakban: 1782/2003 rendelet vagy az egységes támogatásról szóló 1782/2003 rendelet) szerint. E rendeletet hatályon kívül helyezte és annak helyébe lépett a közös agrárpolitika keretébe tartozó, mezőgazdasági termelők részére meghatározott közvetlen támogatási rendszerek közös szabályainak megállapításáról és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott egyes támogatási rendszerek létrehozásáról, az 1290/2005/EK, a 247/2006/EK és a 378/2007/EK rendelet módosításáról, valamint az 1782/2003/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. január 19‑i 73/2009/EK tanácsi rendelet (HL L 30., 16. o.).
(4)  –	Az 1782/2003 rendelet német változata a „Betriebsinhaber” [üzemeltető] absztrakt fogalmat használja, míg egyéb nyelvi változatok szemléletesebb fogalmakat használnak, mint például „farmer”, „agriculteur”, „agricoltore”, „agricultor” vagy „landbouwer”. E rendelet 2. cikkének a) pontjában foglalt meghatározás szerint mindegyik nyelv tekintetében érvényes, hogy e fogalom alá nemcsak a természetes, hanem a jogi személyek, illetve ilyen személyek csoportja is tartozik. A jobb érthetőség érdekében a továbbiakban a „mezőgazdasági termelő” fogalmát használjuk.
(5)  –	Az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló, 2005. szeptember 20‑i 1698/2005/EK tanácsi rendelet (a továbbiakban: 1698/2005 rendelet vagy a vidékfejlesztésről szóló 1698/2005 rendelet) (HL L 277., 1. o.) szerint.
(6)  –	Lásd a fenti 3. lábjegyzetet.
(7)  –	HL L 141., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 44. kötet, 226. o., a továbbiakban: 795/2004 végrehajtási rendelet.
(8)  –	Lásd a fenti 5. lábjegyzetet.
(9)  –	Közzétéve a 2007. noveber 3‑i Boletín Oficial del Estadó ban.
(10)  –	Az alapeljárásban és a Bíróság előtti eljárásban részt vevő Coordinadora de Organizaciones de Agricultores y Ganaderos – Iniciativa Rural del Estado Español (a spanyol mezőgazdasági termelők és állattenyésztők szakszervezeteinek szövetsége – a spanyol állam kezdeményezése a vidékfejlesztés érdekében) adatai alapján.
(11)  –	Az eljárási szabályzat 104. cikkének 5. §‑a értelmében.
(12)  –	A C‑212/04. sz., Adeneler és társai ügyben 2006. július 4‑én hozott ítélet (EBHT 2006., I‑6057. o.) 40. pontja és a C‑445/06. sz. Danske Slagterier ügyben 2009. március 24‑én hozott ítélet (EBHT 2009., I‑2119. o.) 65. pontja, a C‑336/08.sz. Reinke‑ügyben 2010. október 14‑én hozott végzés (az EBHT‑ban még nem tették közzé) 13. pontja és a C‑137/08. sz. VB Pénzügyi Lízing ügyben 2010. november 9‑én hozott ítélet (az EBHT‑ban még nem tették közzé) 37. pontja.
(13)  –	A C‑210/06. sz. Cartesio‑ügyben 2008. december 16‑án hozott ítélet (EBHT 2008., I‑9641. o.) 67. pontja, a C‑188/10. és C‑189/10. sz., Melki egyesített ügyekben 2010. június 22‑én hozott ítélet (az EBHT‑ban még nem tették közzé) 27. pontja és a C‑45/09. sz. Rosenbladt‑ügyben 2010. október 12‑én hozott ítélet (EBHT‑ban még nem tették közzé) 33. pontja).
(14)  –	Lásd a 13. pontban hivatkozott ítéleteket.
(15)  –	A C‑112/00. sz. Schmidberger‑ügyben 2003. június 12‑én hozott ítélet (EBHT 2003., I‑5659. o.) 32. pontja, a C‑478/07. sz. Budejovicky Budvar ügyben 2009. szeptember 8‑án hozott ítélet (EBHT 2009., I‑7721. o.) 64. pontja, a C‑384/08. sz. Attanasio Group ügyben 2010. március 11‑én hozott ítélet (az EBHT‑ban még nem tették közzé) 28. pontja.
(16)  –	A C‑449/08. sz. Elbertsen‑ügyben 2009. október 22‑én hozott ítélet (EBHT 2009., I‑10241. o.).
(17)  –	A spanyol kormány e tekintetben különöen az 1698/2005 rendelet (1) preambulumbekezdésre utal, amely szerint „[a] vidékfejlesztési politikának kísérnie kell és ki kell egészítenie a közös agrárpolitika piac‑ és jövedelemtámogatási politikáit, és így hozzá kell járulnia a politikának a Szerződésben megállapított célkitűzései eléréséhez”, valamint az 1782/2003 rendelet (5) preambulumbekezdésre, amely szerint e rendelet a közvetlen kifizetések progresszív csökkentését írja elő, és az így megtakarított összegeket vidékfejlesztésre kell fordítani.
(18)  –	Az 1698/2005 rendelet német változata e tekintetben a „Junglandwirte” [kezdő mezőgazdasági termelők] fogalmat használja, az egyéb nyelvi változatokat követve és az „új” mezőgazdasági termelőkhöz viszonyított különbséget nyomatékosítva, én a „fiatal mezőgazdasági termelők”fogalmat használom.
(19)  –	Így a Bíróság már az Elbertsen‑ügyben hozott ítéletben (lásd a 28. ponthoz tartozó 16. lábjegyzetet) megállapította, hogy az 1782/2003 rendelet 42. cikkének (3) bekezdése kifejezetten a tagállamokra bízza annak lehetőségét, hogy felhasználják‑e a nemzeti tartalékot a fent hivatkozott rendelkezésben foglalt esetekben.
(20)  –	A spanyol ügyészség.
(21)  –	A C‑313/99. sz., Mulligan és társai ügyben 2002. június 20‑án hozott ítélet (EBHT 2002., I‑5719. o.) 35. pontja, a C‑384/05. sz. Piek‑ügyben 2007. január 11‑én hozott ítélet (EBHT 2007., I‑289. o.) 34. pontja és a C‑230/09. és C‑231/09. sz., Etling és Etling egyesített ügyekben 2011. május 5‑én hozott ítélet (az EBHT‑ban még nem tették közzé) 74. pontja.
(22)  –	A fenti 21. lábjegyzetben hivatkozott Etling és Etling egyesített ügyekben hozott ítélet 74. pontja, valamint a C‑457/09. sz. Chartry‑ügyben 2011. március 1‑jén hozott végzés (az EBHT‑ban még nem tették közzé) 22. pontja.
(23)  –	A fenti 21. lábjegyzetben hivatkozott Etling és Etling egyesített ügyekben hozott ítélet 75. pontja.
(24)  –	Lásd Bot főtanácsnok C‑555/07. sz. Kücükdeveci‑ügyre vonatkozó 2009. július 7‑i indítványának (2010. január 19‑én hozott ítélet; az EBHT‑ban még nem tették közzé) 77. pontját.
(25)  –	Lásd a C‑400/10. PPU. sz. McB‑ügyben 2010. október 5‑én hozott ítélet (az EBHT‑ban még nem tették közzé) 51. pontját és a C‑279/09. sz. DEB Deutsche Energiehandels-und Beratungsgesellschaft ügyben 2010. december 22‑én hozott ítélet (az EBHT‑ban még nem tették közzé) 30. pontját).
(26)  –	A C‑453/03., C‑11/04., C‑12/04. és C‑194/04. sz., ABNA és társai egyesített ügyekben 2005. december 6‑án hozott ítélet (EBHT 2005., I‑10423. o.) 63. pontja; a C‑127/07. sz. Arcelor Atlantique et Lorraine és társai („Arcelor”) ügyben 2008. december 16‑án hozott ítélet (EBHT 2008., I‑9895. o.) 23. pontja; a C‑558/07. sz., S.P.C.M. és társai ügyben 2009. július 7‑én hozott ítélet (EBHT 2009., I‑5783. o.) 74. pontja és a C‑236/09. sz., Association Belge des Consommateurs Test-Achats és társai („Test Achats”) ügyben 2011. március 1‑jén hozott ítélet (az EBHT‑ban még nem tették közzé) 28. pontja.
(27)  –	A 24. lábjegyzetben hivatkozott Kücükdeveci‑ügyben 2010. január 19‑én hozott ítélet 50. pontja.
(28)  –	A 26. lábjegyzetben hivatkozott Arcelor‑ügyben hozott ítélet 26. pontja a 26. lábjegyzetben hivatkozott Test Achats ügyben hozott ítélet 29. pontja és a C‑221/09. sz. AJD Tuna ügyben 2011. március 17‑én hozott ítélet (az EBHT‑ban még nem tették közzé) 93. pontja).
(29)  –	A 26. lábjegyzetben hivatkozott Arcelor‑ügyben hozott ítélet 26. pontja.
(30)  –	Lásd a 3. lábjegyzetben hivatkozott 73/2009 rendelet (25) és (27) preambulumbekezdését.
(31)  –	A C‑411/05. sz. Palacios de la Villa ügyben 2007. október 16‑án hozott ítélet (EBHT 2007., I‑8531. o.) 68. pontja és a C‑341/08. sz. Petersen‑ügyben 2010. január 12‑én hozott ítélet (az EBHT‑ban még nem tették közzé) 20. pontja. Lásd e tekintetben továbbá a C‑499/08. sz. Andersen–ügyre vonatkozó, 2010. május 6‑i indítványom (2010. október 12‑én hozott ítélet, az EBHT‑ban még nem tették közzé) 54. pontját).
(32)  –	Lásd 3. lábjegyzetben hivatkozott 1782/2003 rendelet (5) preambulumbekezdését, valamint a 73/2009 rendelet (8) és (9) preambulumbekezdését.
(33)  –	Lásd az 1698/2005 rendelet 93. cikkének (1) bekezdését és 94. cikkének (1) bekezdését, valamint (70) preambulumbekezdését.