62023CJ0525
PRESUDA SUDA (peto vijeće)
13. studenoga 2025. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Politika useljavanja – Direktiva (EU) 2016/801 – Uvjeti za ulazak i boravak državljana trećih zemalja u svrhu volonterstva – Odbijanje produženja boravišne dozvole – Članak 7. stavak 1. točka (e) – Dostatna sredstva – Dodatni uvjeti koji proizlaze iz sudske prakse nacionalnog vrhovnog suda – Dokazi – Načelo nadređenosti prava Unije”
U predmetu C‑525/23 [Oti] (
i
),
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Fővárosi Törvényszék (Okružni sud u Budimpešti, Mađarska), odlukom od 26. lipnja 2023., koju je Sud zaprimio 14. kolovoza 2023., u postupku
OS
protiv
Országos Idegenrendeszeti Főigazgatóság,
SUD (peto vijeće),
u sastavu: M. L. Arastey Sahún, predsjednica vijeća, J. Passer, E. Regan (izvjestitelj), D. Gratsias i B. Smulders, suci,
nezavisni odvjetnik: N. Emiliou,
tajnik: I. Illéssy, administrator,
uzimajući u obzir pisani dio postupka i nakon rasprave održane 20. studenoga 2024.,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za mađarsku vladu, Z. Biró-Tóth i M. Z. Fehér, u svojstvu agenata,
–
za Europsku komisiju, J. Hottiaux i C. Kovács, u svojstvu agenata,
saslušavši mišljenje nezavisnog odvjetnika na raspravi održanoj 3. travnja 2025.,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 7. stavka 1. točke (e) Direktive (EU) 2016/801 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2016. o uvjetima ulaska i boravka državljana trećih zemalja u svrhu istraživanja, studija, osposobljavanja, volonterstva, razmjena učenika ili obrazovnih projekata, i obavljanja poslova au pair (SL 2016., L 132, str. 21.), načela nadređenosti prava Unije, članka 79. UFEU‑a te članaka 45. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja).
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između osobe OS i Országos Idegenrendészeti Főigazgatósága (Glavna državna uprava policije za strance, Mađarska) (u daljnjem tekstu: Državna uprava) u vezi s odbijanjem njezina zahtjeva za produženje boravišne dozvole u Mađarskoj u svrhu volonterstva.
Pravni okvir
Pravo Unije
Direktiva 2003/109/EZ
3
Članak 5. Direktive Vijeća 2003/109/EZ od 25. studenoga 2003. o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravištem (SL 2004., L 16, str. 44.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19, svezak 6., str. 41.), naslovljen „Uvjeti za stjecanje statusa osobe s dugotrajnim boravkom”, u stavku 1. određuje:
„Države članice zahtijevaju od državljana trećih zemalja da im za sebe i članove obitelji koji o njima ovise osiguraju dokaz da imaju:
(a)
sigurne i redovite izvore sredstava koji su dostatni za uzdržavanje njih samih i članova njihove obitelji bez traženja naknade od sustava socijalne pomoći dotične države članice. Države članice ocjenjuju te izvore sredstava s obzirom na njihovu prirodu i redovitost te mogu u obzir uzeti razinu minimalnih plaća i mirovina prije podnošenja zahtjeva za odobravanje statusa osobe s dugotrajnim boravkom;
[…]”
Direktiva 2004/38/EZ
4
Članak 7. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i borav[ak] na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL 2004., L 158, str. 77.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42.), naslovljen „Pravo na boravak dulji od tri mjeseca”, u stavku 1. određuje:
„Svi građani Unije imaju pravo na boravak na državnom području druge države članice u razdoblju duljem od tri mjeseca ako:
[…]
(b)
imaju dostatna sredstva za sebe i članove svoje obitelji kako ne bi postali teret za sustav socijalne pomoći države članice domaćina tijekom svog razdoblja boravka te su sveobuhvatno zdravstveno osigurani u državi članici domaćinu […]
[…]”
Direktiva 2016/801
5
U skladu s uvodnim izjavama 3., 20., 21., 41., 42., 54. i 61. Direktive 2016/801:
„(2)
Ovom Direktivom trebalo bi odgovoriti na potrebu utvrđenu u izvješćima o provedbi direktiva [Vijeća] 2004/114/EZ [od 13. prosinca 2004. o uvjetima prihvata državljana trećih zemalja u svrhu studija, razmjene učenika, osposobljavanja bez naknade ili volonterstva (SL 2004., L 375, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 78.)] i 2005/71/EZ [od 12. listopada 2005. o posebnom postupku za ulazak državljana trećih zemalja u svrhu znanstvenog istraživanja (SL 2005., L 289, str. 15.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 216.)], kako bi se ispravile utvrđene slabosti, osigurala veća transparentnost i pravna sigurnost te ponudio dosljedan pravni okvir za različite kategorije državljana trećih zemalja koji dolaze u [Europsku u]niju. Stoga bi njome trebalo postojeće odredbe za te kategorije pojednostavniti i uskladiti u jedinstvenom instrumentu. Unatoč razlikama među kategorijama obuhvaćenima ovom Direktivom, one također dijele niz zajedničkih karakteristika što omogućava da se pitanja u vezi s njima rješavaju zajedničkim pravnim okvirom na razini Unije.
(3)
Ovom Direktivom trebalo bi doprinijeti Stockholmskom programu, čiji je cilj približavanje nacionalnih zakonodavstava o uvjetima za ulazak i boravak državljana trećih zemalja. Imigracija koja dolazi izvan Unije izvor je vrlo kvalificiranih ljudi, a posebno je velika potražnja za studentima i istraživačima. Oni imaju važnu ulogu u stvaranju ljudskog kapitala kao ključne vrijednosti Unije, osiguravajući pametan, održiv i uključiv rast, te stoga doprinose ostvarivanju ciljeva strategije Europa 2020.
[…]
(20)
Ovom Direktivom trebalo bi podupirati ciljeve Europske volonterske službe za razvoj solidarnosti, međusobnog razumijevanja i tolerancije među mladima i društvima u kojima žive, istodobno doprinoseći jačanju socijalne kohezije i promicanju aktivnog građanstva mladih. Kako bi se osigurao pristup Europskoj volonterskoj službi na dosljedan način diljem Unije, države članice trebale bi primjenjivati odredbe ove Direktive na državljane trećih zemalja koji podnose zahtjev u svrhu Europske volonterske službe.
(21)
Države članice trebale bi imati mogućnost primijeniti odredbe ove Direktive na učenike, volontere izvan okvira Europske volonterske službe i osobe koje obavljaju poslove au pair kako bi se olakšao njihov ulazak i boravak te osigurala njihova prava.
[…]
(41)
U slučaju sumnje u razloge zahtjeva za prihvat, države članice trebale bi moći provoditi odgovarajuće provjere ili zahtijevati dokaze kako bi u svakom pojedinačnom slučaju procijenile namjeravano istraživanje, studij, osposobljavanje, volonterstvo, program razmjene učenika ili obrazovni projekt ili obavljanje poslova au pair te bi trebale biti u mogućnosti boriti se protiv zlouporabe i nepravilne uporabe postupka utvrđenog u ovoj Direktivi.
(42)
Ako su dane informacije nepotpune, države članice trebale bi u razumnom razdoblju obavijestiti podnositelja zahtjeva o potrebnim dodatnim informacijama te odrediti razuman rok za njihovu dostavu. Ako dodatne informacije nisu dostavljene unutar tog roka, zahtjev bi mogao biti.
[…]
(54)
Trebalo bi osigurati pravedno postupanje s državljanima trećih zemalja obuhvaćenih ovom Direktivom u skladu s člankom 79. UFEU‑a. Prema istraživačima bi trebalo postupati jednako kao prema državljanima dotične države članice u vezi s člankom 12. stavcima 1. i 4. Direktive 2011/98/EU Europskog parlamenta i vijeća [od 13. prosinca 2011. o jedinstvenom postupku obrade zahtjeva za izdavanje jedinstvene dozvole za boravak i rad državljanima trećih zemalja na državnom području države članice te o zajedničkom skupu prava za radnike iz trećih zemalja koji zakonito borave u državi članici (SL 2011., L 343, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 6., str. 303.)] podložno mogućnosti da država članica ograniči jednako postupanje u posebnim slučajevima predviđenima ovom Direktivom. […]
[…]
(61)
Ovom se Direktivom poštuju temeljna prava i načela priznata [Poveljom], u skladu s člankom 6. [UEU‑a].”
6
Članak 1. tog poglavlja, naslovljen „Predmet”, glasi:
„Ovom se Direktivom utvrđuju:
(a)
uvjeti ulaska i boravka za razdoblje dulje od 90 dana na državnom području država članica te prava državljana trećih zemalja i, ako je to primjenjivo, članova njihovih obitelji u svrhu istraživanja, studiranja, osposobljavanja ili volonterstva u okviru Europske volonterske službe i, ako države članice tako odluče, programâ razmjene učenika ili obrazovnih projekata, volonterstva izvan okvira Europske volonterske službe ili obavljanja poslova au pair;
[…]”
7
Članak 2. navedene direktive, naslovljen „Područje primjene”, u stavku 1. predviđa:
„Ova se Direktiva primjenjuje na državljane trećih zemalja koji podnose zahtjev za prihvat ili kojima je odobren prihvat na državnom području države članice u svrhu istraživanja, studiranja, osposobljavanja ili volonterstva u okviru Europske volonterske službe. Države članice također mogu odlučiti primjenjivati odredbe ove Direktive na državljane trećih zemalja koji podnose zahtjev za prihvat u svrhu programa razmjene učenika ili obrazovnog projekta, volonterstva izvan okvira Europske volonterske službe ili obavljanja poslova au pair.”
8
Članak 4. te direktive, naslovljen „Povoljnije odredbe”, u stavku 1. određuje:
„Ovom se Direktivom ne dovode u pitanje povoljnije odredbe:
(a)
bilateralnih ili multilateralnih sporazuma sklopljenih između Unije ili Unije i njezinih država članica i jedne ili više trećih zemalja; ili
(b)
bilateralnih ili multilateralnih sporazuma sklopljenih između jedne ili više država članica i jedne ili više trećih zemalja.”
9
U skladu s člankom 5. stavcima 1. i 3. Direktive 2016/801:
„1.   Prihvat državljanina treće zemlje na temelju ove Direktive podložan je provjeri dokazne dokumentacije kojom se potvrđuje da državljanin treće zemlje ispunjava:
(a)
opće uvjete utvrđene u članku 7.; i
(b)
odgovarajuće posebne uvjete iz članka 8., 11., 12., 13., 14. ili 16.
[…]
3.   Ako su ispunjeni svi opći uvjeti i odgovarajući posebni uvjeti za prihvat, državljani trećih zemalja stječu pravo na odobrenje.
Ako država članica izdaje boravišne dozvole samo na svojem državnom području i ako su svi uvjeti za prihvat utvrđeni u ovoj Direktivi ispunjeni, dotična država članica državljaninu treće zemlje izdaje traženu vizu.”
10
Članak 7. te direktive, naslovljen „Opći uvjeti”, u stavku 1. predviđa:
„U pogledu prihvata državljanina treće zemlje na temelju ove Direktive, podnositelj zahtjeva:
[…]
(c)
predočava dokaz da državljanin treće zemlje ima ili je, ako je to predviđeno nacionalnim pravom, podnio zahtjev za zdravstveno osiguranje za sve rizike za koje su obično pokriveni državljani dotične države članice; osiguranje mora biti važeće tijekom razdoblja trajanja planiranog boravka;
[…]
(e)
osigurava dokaz na zahtjev dotične države članice da će tijekom planiranog boravka državljanin treće zemlje imati dostatna sredstva za pokrivanje troškova boravka bez upotrebe sustava socijalne pomoći države članice te za troškove povratka. Procjena dostatnih sredstava temelji se na pojedinačnom ispitivanju slučaja i u obzir uzima sredstva koja proizlaze, među ostalim, iz potpora, studentskih ili istraživačkih stipendija, važećeg ugovora o radu ili obvezujuće ponude za posao te iz financijske obveze koju je preuzela organizacija za razmjenu učenika, subjekt koji je domaćin pripravnicima, organizacija za volonterske programe, obitelj domaćin ili organizacija koja posreduje za poslove au pair.”
11
Članak 14. navedene direktive, naslovljen „Posebni uvjeti za volontere”, u stavku 1. točki (a) određuje:
„Pored općih uvjeta iz članka 7., u pogledu prihvata državljanina treće zemlje u svrhu volonterstva, podnositelj zahtjeva:
(a)
dostavlja sporazum sa subjektom domaćinom ili, ako je predviđeno nacionalnim pravom, drugim tijelom koje je u dotičnoj državi članici odgovorno za volonterski program u kojem državljanin treće zemlje sudjeluje. Sporazum sadržava:
[…]
v.
resurse dostupne za pokriće troškova boravka i smještaja državljanina treće zemlje i najmanji iznos novca za džeparac tijekom boravka; i
[…]”
12
Članak 34. te direktive, naslovljen „Postupovna jamstva i transparentnost”, u stavku 3. predviđa:
„Ako su informacije ili dokumentacija priložene u potporu zahtjevu nepotpune, nadležna tijela u razumnom razdoblju obavješćuju podnositelja zahtjeva o potrebnim dodatnim informacijama te određuju razuman rok za njihovu dostavu. Razdoblje iz stavaka 1. ili 2. suspendira se dok nadležna tijela ne dobiju tražene dodatne informacije. Ako dodatne informacije ili dokumenti ne budu dostavljeni unutar roka, zahtjev se može odbiti.”
Mađarsko pravo
13
U skladu s člankom 2. točkom (d) harmadika országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi II. törvény (Zakon br. II. iz 2007. o ulasku i boravku državljana trećih zemalja, Magyar Közlöny 2007/1), u verziji koja se primjenjuje u glavnom postupku (u daljnjem tekstu: Zakon br. II iz 2007.):
„[Č]lanom obitelji smatra se:
(da)
bračni drug državljanina treće zemlje ili mađarskog državljanina;
(db)
maloljetno dijete (uključujući posvojeno ili udomljeno dijete) državljanina treće zemlje i njegova bračnog druga;
(dc)
maloljetno dijete (uključujući posvojeno ili udomljeno dijete) državljanina treće zemlje nad kojim taj državljanin ima skrbništvo i nad kojim ostvaruje roditeljsku odgovornost;
(dd)
maloljetno dijete (uključujući posvojeno ili udomljeno dijete) bračnog druga državljanina treće zemlje ili mađarskog državljanina nad kojim taj bračni drug ima skrbništvo i nad kojim ostvaruje roditeljsku odgovornost;
(de)
svaka osoba koja ima roditeljsku odgovornost nad maloljetnim mađarskim državljaninom, koja ima skrbništvo i član je kućanstva tog mađarskog državljanina.”
14
Članak 13. stavak 1. točka (f) Zakona br. II iz 2007. određuje:
„Državljanin treće zemlje može ući na mađarsko državno područje radi boravka u trajanju duljem od 90 dana tijekom istog razdoblja od 180 dana […] ako tijekom cijelog boravka raspolaže dostatnim sredstvima za pokrivanje troškova uzdržavanja i stanovanja, kao i troškova povratka.”
15
Članak 87. stavak 1. tog zakona glasi:
„Ako je to potrebno radi pojašnjenja činjenica, policijsko tijelo nadležno za strance može pozvati dotičnu osobu da podnese izjavu. Izjava se može dati usmeno ili u pisanom obliku. Ako je izjava dana usmeno, policijsko tijelo nadležno za strance sastavlja zapisnik. […]”
16
Članak 29. stavci 5. i 6. a harmadika országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi II. törvény végrehajtásáról szóló 114/2007. (V. 24.) Korm. rendelet (Vladina uredba br. 114/2007 o provedbi Zakona br. II iz 2007. o ulasku i boravku državljana trećih zemalja, Magyar Közlöny 2007/65, u daljnjem tekstu: Uredba br. 114/2007) predviđa:
„5.   Državljanin treće zemlje raspolaže dostatnim sredstvima za boravak dulji od 90 dana ako može sam osigurati, ili ako mu član obitelji osigurava, iz zakonito stečenih prihoda ili imovine kojima raspolaže, sredstva potrebna za pokriće troškova uzdržavanja, stanovanja, povratka te, ako je potrebno, troškova zdravstvene skrbi.
6.   U okviru postupka izdavanja vize za boravak dulji od 90 dana i izdavanja boravišne dozvole, postojanje sredstava za uzdržavanje može se, među ostalim, dokazati sljedećim dokaznim sredstvima:
(a)
mađarskim sredstvima plaćanja ili stranim sredstvima plaćanja koja se mogu zamijeniti u kreditnoj instituciji u Mađarskoj;
(b)
ispravom (ugovor o platnom računu, štedna knjižica i sl.) kojom se državljaninu treće zemlje priznaje pravo podizanja gotovine kod pružatelja platnih usluga u Mađarskoj, uz potvrdu kreditne institucije o raspoloživom gotovinskom pokriću;
(c)
sredstvima plaćanja koja zamjenjuju gotovinu (ček, kreditna kartica i sl.) prihvaćenima u platnom prometu u Mađarskoj, uz potvrdu kreditne institucije o raspoloživom gotovinskom pokriću;
(d)
valjanim pozivnim pismom koje je uprava odobrila;
(e)
ispravom kojom se dokazuje da su smještaj i prehrana unaprijed rezervirani i plaćeni;
(f)
javnom ispravom ili privatnom ispravom s ovjerom potpisa kojom se dokazuje postojanje imovine, imovinskih prava ili vrijednosti u Mađarskoj koje jamče uzdržavanje;
(g)
dokazom o prihodima od zakonite djelatnosti uz naknadu koju podnositelj zahtjeva namjerava obavljati ili obavlja na državnom području Mađarske;
(h)
dokazom o redovitim prihodima iz inozemstva;
(i)
izjavom člana obitelji koji se nalazi na državnom području Mađarske i koji je nositelj vize ili boravišne dozvole, ima status useljenika, stalno nastanjenog stranca, ili posjeduje boravišnu iskaznicu ili iskaznicu stalnog boravka izdanu na temelju posebnog zakona, ili je priznat kao izbjeglica, a ta je izjava dana pred javnim bilježnikom i njime se potvrđuje obveza uzdržavanja podnositelja zahtjeva kao uzdržavane osobe te mu se jamči opskrba hranom; toj izjavi mora biti priložen dokaz o sposobnosti osobe koja daje izjavu da izvrši preuzetu obvezu; ili
(j)
bilo kojim drugim vjerodostojnim dokaznim sredstvom.”
Glavni postupak i prethodna pitanja
17
Osoba OS, državljanin treće zemlje, imala je boravišnu dozvolu u Mađarskoj u svrhu studiranja, koja je vrijedila do 30. lipnja 2020. Dana 5. lipnja 2020. podnijela je Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Budapesti és Pest megyei Regionális Igazgatóságu (Glavna državna uprava policije za strance, Okružni ured za Budimpeštu i okrug Pest, Mađarska, u daljnjem tekstu: Regionalna uprava) zahtjev za produljenje svoje boravišne dozvole (u daljnjem tekstu: zahtjev za produljenje), u kojem je, kao svrhu svog boravka, formalno navela „drugu svrhu”, odnosno obavljanje volonterskih aktivnosti. Osim toga, navela je da će joj njezin ujak, britanski državljanin, jamčiti potrebna sredstva tijekom njezina boravka u Mađarskoj.
18
Kako bi dokazala svrhu svojeg boravka, osoba OS je zahtjevu za produljenje priložila ugovor od 1. lipnja 2020. koji je sklopila s udrugom sa sjedištem u Mađarskoj, nazvanom „Mahatma Gandhi emberi Jogi Egyesület”, prema kojem je trebala obavljati volonterske aktivnosti za tu udrugu na neodređeno vrijeme, počevši od 15. lipnja 2020. Zahtjevu za produljenje bili su također priloženi detaljni izvadci iz bankovnog računa na ime osobe OS u kojima je navedeno posljednjih šest mjeseci transakcija, izjava o odgovornosti koju je dao njezin ujak i dokumenti koji dokazuju prihode njezina ujaka.
19
Regionalna uprava odbila je zahtjev za produljenje i naložila protjerivanje osobe OS u treću zemlju čiji je državljanin, a da pritom nije uzela u obzir dokumente koje je potonja podnijela u prilog zahtjevu za produljenje, uz obrazloženje da se njezin ujak, koji joj je trebao osigurati sredstva za uzdržavanje u Mađarskoj, ne može smatrati „članom obitelji” u smislu članka 2. točke (d) Zakona br. II iz 2007. i članka 29. stavka 5. Uredbe br. 114/2007.
20
Osoba OS podnijela je protiv te odluke o odbijanju upravnu žalbu Državnoj upravi. Tvrdila je da joj, čak i ako njezin ujak nije „član obitelji” u smislu članka 2. točke (d) Zakona br. II iz 2007., on može pružiti financijsku potporu potrebnu za egzistenciju na mađarskom državnom području na temelju ugovora o zajmu sklopljenog između njih. S tim u vezi, osoba OS priložila je svojoj tužbi izjavu kojom joj njezin ujak jamči isplatu mjesečnog iznosa od 200000 mađarskih forinti (HUF) (oko 520 eura) tijekom jedne godine, za vrijeme trajanja njezine volonterske aktivnosti.
21
Budući da je Državna uprava potvrdila odluku Regionalne uprave, osoba OS podnijela je tužbu Fővárosi Törvényszéku (Okružni sud u Budimpešti, Mađarska). U prilog toj tužbi osoba OS istaknula je da Državna uprava nije mogla odbiti uzeti u obzir dokaze koje je podnijela samo zbog toga što njezin ujak nije „član obitelji” u smislu članka 2. točke (d) Zakona br. II iz 2007., kako bi zaključila da pokriće njezinih troškova uzdržavanja i povratka nije zajamčeno. Pred tim je sudom osoba OS izjavila da će joj njezin ujak pružati financijsku potporu u obliku dara, a ne na temelju obveze uzdržavanja, tako da je osoba OS ta koja raspolaže sredstvima potrebnima za svoje uzdržavanje. Naime, suprotno tumačenju Državne uprave, bilo koji zakonito stečen prihod može biti sredstvo za pokriće troškova uzdržavanja u Mađarskoj.
22
Sud koji je uputio zahtjev prihvatio je tužbu osobe OS. Osobito je smatrao da članak 29. stavke 5. i 6. Uredbe br. 114/2007 treba tumačiti na način da sredstva za uzdržavanje kojima dotični podnositelj zahtjeva za boravišnu dozvolu mora raspolagati mogu potjecati od zakonito stečenih prihoda ili imovine, neovisno o tome je li riječ o vlastitim prihodima tog podnositelja zahtjeva ili prihodima koje mu na raspolaganje stavi član njegove obitelji.
23
U tom pogledu, taj je sud također presudio da, s obzirom na to da Zakon br. II iz 2007. ne definira pojam „prihodi”, valja uzeti u obzir doseg koji taj pojam ima u nacionalnom poreznom pravu. Međutim, u tom području ne postoji nikakva razlika ovisno o izvoru prihoda, tako da se oni mogu ostvariti ne samo od poslodavca nego i od druge fizičke osobe na bilo kojoj osnovi, kao što je to u ovom slučaju financijska potpora koju osoba OS prima od svojeg ujaka. Navedeni sud iz toga je zaključio da je Državna uprava postupila nezakonito time što nije uzela u obzir prihod koji je prijavila osoba OS samo zato što on nije potjecao od člana njegove obitelji. Stoga je taj sud poništio odluku Državne uprave i naložio da Regionalna uprava ponovno ispita zahtjev za produljenje.
24
Kúria (Vrhovni sud, Mađarska) poništila je tu odluku, odlučivši da, iako sredstva potrebna dotičnom državljaninu treće zemlje za osiguravanje uzdržavanja tijekom boravka može zaista osigurati osoba koja nema svojstvo „člana obitelji” u smislu članka 2. točke (d) Zakona br. II iz 2007., taj državljanin ipak mora dokazati da će moći neograničeno raspolagati tim sredstvima, kao da je riječ o vlastitom prihodu ili imovini. Međutim, u ovom su se slučaju izjave osobe OS u tom pogledu razlikovale jer je ona financijsku potporu koju joj pruža njezin ujak jednom kvalificirala kao zajam, drugi put kao dar.
25
Naime, prema mišljenju Kúrije (Vrhovni sud), u takvom slučaju, kako bi se utvrdilo jesu li ispunjeni kriteriji iz tog članka 29. stavka 5., nužno je da državljanin treće zemlje koji je podnio zahtjev za dozvolu boravka navede smatra li taj iznos prihodom ili imovinom te da dokaže, s jedne strane, na kojoj je osnovi konačno primio taj iznos ili tu imovinu i, s druge strane, da njima raspolaže neograničeno, kao da su njegovi.
26
Stoga, iako se u određenim slučajevima financijska potpora koju pruža treća osoba može smatrati prihodom ili imovinom tog podnositelja zahtjeva, to bi ipak zahtijevalo podnošenje sustavno dosljednih dokaza i izjava, kako od strane treće osobe koja osigurava prihode tako i od strane podnositelja zahtjeva, uključujući i u pogledu pravne osnove na kojoj se ti prihodi temelje. Izjave koje se odnose na pravnu osnovu na temelju koje se sredstva osiguravaju ili na njihovu prirodu ne mogu se stoga stalno mijenjati tijekom postupka jer bi to narušilo vjerodostojnost kako tih izjava tako i samog podnositelja zahtjeva.
27
Kúria (Vrhovni sud) vratila je predmet Fővárosi Törvényszéku (Okružni sud u Budimpešti, Mađarska), sudu koji je uputio zahtjev, nalažući mu da ispita jesu li izjave osobe OS u vezi s dodijeljenim prihodom ili imovinom dosljedne i dovoljno potkrijepljene, bez čega se iznos koji joj je isplaćen ne bi mogao smatrati njezinim vlastitim sredstvima.
28
Sud koji je uputio zahtjev dvoji o usklađenosti tih provjera koje je naložila Kúria (Vrhovni sud) s pravom Unije. Naime, riječ je o kriterijima koji se dodaju onima predviđenima Direktivom 2016/801, osobito njezinim člankom 7. stavkom 1. točkom (e), pri čemu podnositelj zahtjeva ne bi mogao, prema potrebi, ispraviti svoje izjave i dostaviti relevantne dokaze u vezi s tim kriterijima.
29
Taj sud smatra da se, ako podnositelj zahtjeva za boravišnu dozvolu mora, u skladu s uvjetom predviđenim u tom članku 7. stavku 1. točki (e), dokazati, na način koji dotična država članica zahtijeva, da će tijekom planiranog boravka imati dostatna sredstva za pokrivanje troškova boravka bez upotrebe sustava socijalne pomoći dotične države članice (u daljnjem tekstu: uvjet dostatnih sredstava), sloboda kojom raspolažu države članice u provedbi te odredbe odnosi se prije svega na načine ispitivanja dokaza i samo iznimno podrazumijeva dodavanje dodatnih kriterija koji bi se pridodali onima predviđenima navedenom odredbom. Drugim riječima, navedeni se sud pita koji je opseg margine prosudbe kojom raspolažu države članice u pogledu uvjeta dostatnih sredstava i, konkretnije, trebaju li u svrhu ispitivanja tog uvjeta uzeti u obzir samo odredbe članka 7. stavka 1. te direktive i samo relevantne činjenične elemente kako bi provjerile jesu li ispunjeni uvjeti koji proizlaze iz tih odredbi, ili je moguće da nacionalni zakonodavac nametne dodatne zahtjeve, kao što su dosljedne izjave u pogledu pravne osnove na temelju koje se dodjeljuju financijska potpora ili dokaz o mogućnosti budućeg korištenja, na konačan i neograničen način, iznosa koji treća osoba stavlja na raspolaganje podnositelju zahtjeva.
30
U tom kontekstu, sud koji je uputio zahtjev također se pita, s jedne strane, protive li se uvjeti koje je utvrdila Kúria (Vrhovni sud) članku 7. stavku 1. točki (e) Direktive 2016/801 i, konkretno, je li za potrebe provjere jesu li ispunjeni uvjeti utvrđeni tom odredbom odlučujuće je li podnositelj konačno stekao novčani iznos, to jest je li ga potonji dobio u obliku dara ili zajma, ili je za ispunjenje uvjeta dostatnih sredstava dovoljno da osoba koja osigurava tu financijsku potporu podnese izjavu u kojoj pojašnjava da navedeni novčani iznos namjenjuje troškovima uzdržavanja dotičnog podnositelja zahtjeva. S druge strane, taj se sud pita o učinku načela nadređenosti prava Unije u predmetu koji se pred njim vodi, s obzirom na to da sve te dodatne zahtjeve nije nametnuo nacionalni zakonodavac, nego proizlaze iz sudske prakse najvišeg suda protiv čijih odluka nije dopušten pravni lijek.
31
U tom se pogledu sud koji je uputio zahtjev, pozivajući se na sudsku praksu Suda, pita može li nametanje dodatnih uvjeta prihvata u odnosu na one predviđene Direktivom 2016/801 biti u suprotnosti s ciljevima koji se nastoje postići tom direktivom, a to su promicanje mobilnosti državljana trećih zemalja radi obavljanja volonterske aktivnosti u Uniji, kao i s pravnom sigurnošću istaknutom u uvodnoj izjavi 2. navedene direktive, pravednom postupanju navedenom u njezinoj uvodnoj izjavi 54. te, osim toga, sa slobodom kretanja i boravka te s pravom na djelotvoran pravni lijek i na pošteno suđenje, sadržane u člancima 45. i 47. Povelje, koji se navode u uvodnoj izjavi 61. te direktive.
32
Naposljetku, sud koji je uputio zahtjev pita se protivi li se pravu na djelotvoran pravni lijek i zahtjevu poštenog suđenja, u vezi s uvodnom izjavom 42. Direktive 2016/801, postupak ispitivanja zahtjeva za izdavanje boravišne dozvole koji nadležnim tijelima nalaže da provjere izjavu koju je dotični državljanin treće zemlje dao u vezi s pravnom osnovom na temelju koje mu je dodijeljena financijska potpora i popratnu dokumentaciju priloženu toj izjavi, a da taj državljanin treće zemlje tijekom upravnog postupka nije bio obaviješten da je nužno, kako bi se uvjet dostatnih sredstava smatrao ispunjenim, da njegove izjave, kao i izjave osobe koja mu pruža navedenu financijsku potporu, budu dosljedne ili da bi, u svrhu utvrđenja tog uvjeta, mogao biti pozvan da podnese dodatne izjave i popratne dokazne isprave u tom pogledu.
33
U tim je okolnostima Fővárosi Törvényszék (Okružni sud u Budimpešti) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Je li u skladu s marginom prosudbe dodijeljenom državama članicama na temelju članka 7. stavka 1. točke (e) Direktive [2016/801], uzimajući u obzir ciljeve utvrđene u njezinim uvodnim izjavama 2. i 41. te njezinu članku 1. točki (a) i članku 4. stavku 1., praksa države članice da, kako bi potvrdila da podnositelj zahtjeva, državljanin treće države koji namjerava sudjelovati u volonterskim aktivnostima, ima dostatna sredstva za boravak, nakon dokazivanja da njegov srodnik koji se ne smatra članom obitelji može pružati i pruža, od svojeg zakonito stečenog dohotka te redovitim prijenosom iznosa potrebnog za boravak, dostatna sredstva za uzdržavanje podnositelja zahtjeva te za njegove troškove povratka, kao dodatni zahtjev utvrdi da taj podnositelj zahtjeva mora točno navesti je li iznos koji prima dohodak ili imovina i usto priložiti dokaznu dokumentaciju o pravnoj osnovi na temelju koje su takav dohodak ili imovina stečeni, kao i dokazati da je trajno i neograničeno vlasnik iznosa ili imovine?
2.
Uzimajući u obzir načelo nadređenosti prava Unije, jednako postupanje u skladu s člankom 79. UFEU‑a, slobodu boravka zajamčenu člankom 45. [Povelje] te prava na djelotvoran pravni lijek i na pošteno suđenje utvrđena u članku 47. Povelje, uz uvodne izjave 54. i 61. Direktive 2016/801, osobito načelo pravne sigurnosti, utječe li na odgovor na prvo prethodno pitanje okolnost da nacionalni propisi koji se kao cjelina odnose na dozvole boravka ne sadržavaju zahtjeve navedene u prvom prethodnom pitanju, tako da te dodatne zahtjeve nije utvrdio zakonodavac nego najviši sud države članice, čije postupanje u skladu s pravom mora poslužiti kao presedan?
3.
Budući da su prilikom provedbe nacionalnog prava za potrebe potvrde da podnositelj zahtjeva ima sredstva za boravak također nužne izjava i dokazna dokumentacija koje se odnose na prethodno navedene utvrđene zahtjeve, treba li u ovom predmetu članak 7. stavak 1. točku (e) Direktive 2016/801, uzimajući u obzir zahtjev za jednako postupanje naložen člankom 79. UFEU‑a, prava na djelotvoran pravni lijek i na pošteno suđenje priznata u članku 47. Povelje, zahtjev pravne sigurnosti na koji se upućuje u uvodnoj izjavi 2. [te direktive] i tekst njezinih uvodnih izjava 41. i 42. kao postupovna jamstva, tumačiti na način da je u skladu s propisima samo praksa države članice prema kojoj ona od podnositelja zahtjeva traži, pri čemu ga upozorava na pravne posljedice, da navede te jasno i dosljedno dokaže ono što se traži dodatnim zahtjevima za koje se smatra da su nužni, i da zahtjev za dozvolu boravka odbije samo ako nedostaju dokazi u pogledu zahtjeva utvrđenih u sudskoj praksi pod uvjetom da se na taj način poštuju prava zainteresirane osobe te postupovna jamstva?”
O prethodnim pitanjima
Dopuštenost
34
Mađarska vlada smatra da je zahtjev za prethodnu odluku nedopušten jer glavni postupak nije obuhvaćen područjem primjene Direktive 2016/801.
35
Kao prvo, s formalnog gledišta, osoba OS nije pojasnila da je svrha zahtjeva za produljenje „obavljanje volonterske aktivnosti”. Naime, taj je zahtjev formalno podnesen za boravak „u drugu svrhu”.
36
Kao drugo, kao što se to predviđa člankom 2. stavkom 1. te direktive, u vezi s njezinom uvodnom izjavom 21., mađarski zakonodavac odlučio je primijeniti navedenu direktivu na državljane trećih zemalja koji podnesu zahtjev za ulazak na državno područje te države članice u svrhu volonterstva izvan okvira Europske volonterske službe.
37
Međutim, u tom slučaju mađarska vlada ističe da, u skladu s marginom prosudbe koja je državama članicama ostavljena člankom 14. stavkom 1. točkom (a) te direktive, nacionalni propis zahtijeva da subjekt domaćin u okviru kojeg se namjerava obavljati volonterska aktivnost ispunjava obvezu prijave. Međutim, u ovom slučaju to nije bio slučaj s udrugom u kojoj osoba OS obavlja takvu djelatnost.
38
U tom pogledu, valja podsjetiti na to da na temelju ustaljene sudske prakse pitanja o tumačenju prava Unije koja nacionalni sud uputi u pravnom i činjeničnom okviru koji utvrđuje pod vlastitom odgovornošću i čiju točnost Sud nije dužan provjeravati uživaju presumpciju relevantnosti. Sud može odbiti odlučivati o zahtjevu koji je uputio nacionalni sud samo ako je očito da zatraženo tumačenje prava Unije nema nikakve veze s činjeničnim stanjem ili predmetom spora u glavnom postupku, ako je problem hipotetski ili ako Sud ne raspolaže činjeničnim i pravnim elementima potrebnima da bi se mogao dati koristan odgovor na upućena pitanja (presuda od 12. rujna 2024., Sagrario, C‑63/23, EU:C:2024:739, t. 66. i navedena sudska praksa).
39
Međutim, u ovom slučaju, kao što to proizlazi iz zahtjeva za prethodnu odluku i kao što je to mađarska vlada priznala na raspravi pred Sudom, glavni postupak odnosi se na odluku kojom su nadležna tijela odbila zahtjev za produljenje koji je podnijela osoba OS jer uvjet dostatnih sredstava predviđen Direktivom 2016/801, kako je prenesen u mađarski pravni poredak, nije ispunjen, a koji je uvjet predmet pitanja koja je sud koji je uputio zahtjev postavio Sudu.
40
U tim okolnostima, nije očito da zatraženo tumačenje prava Unije nema nikakve veze s činjeničnim stanjem ili predmetom spora iz glavnog postupka.
41
Stoga je zahtjev za prethodnu odluku dopušten.
Meritum
42
Svojim pitanjima, koja valja ispitati zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 7. stavak 1. točku (e) Direktive 2016/801 i načelo nadređenosti prava Unije tumačiti na način da:
–
s jedne strane, članku 7. stavku 1. točki (e) te direktive protivi se nacionalna praksa kojom se, u slučaju državljanina treće zemlje koji podnosi zahtjev za boravišnu dozvolu u svrhu volonterstva zahtijeva – kako bi se uvjet dostatnih sredstava predviđen tom odredbom smatrao ispunjenim – da taj državljanin, pod uvjetom da su njegove izjave u vezi s tim dosljedne, dokaže da su ispunjeni određeni posebni kriteriji koji se odnose na utvrđenje tih sredstava kao prihoda ili imovine, na pravnu osnovu na temelju koje je stekao navedena sredstva te na činjenicu da će njima raspolagati konačno i neograničeno kao da su njegova, i
–
s druge strane, s obzirom na načelo nadređenosti prava Unije, isto vrijedi i kada ti zahtjevi proizlaze iz sudske prakse nacionalnog vrhovnog suda čije odluke imaju snagu obvezujućeg presedana.
43
Kao prvo, kad je riječ o uvjetima za izdavanje boravišne dozvole na temelju Direktive 2016/801, valja podsjetiti na to da, na temelju njezina članka 5. stavka 3., državljanin treće zemlje koji je podnio zahtjev za prihvat na državno područje države članice ima pravo na odobrenje boravka u toj državi članici ako ispunjava, s jedne strane, opće uvjete utvrđene u članku 7. te direktive i, s druge strane, posebne uvjete koji se primjenjuju ovisno o vrsti podnesenog zahtjeva, u ovom slučaju one predviđene u članku 14. navedene direktive za zahtjeve za prihvat u svrhu volonterstva.
44
Iz toga slijedi da su na temelju tog članka 5. stavka 3. države članice dužne izdati dozvolu boravka u svrhu volonterstva podnositelju zahtjeva koji je udovoljio uvjetima iz članaka 7. i 14. Direktive 2016/801 (vidjeti po analogiji presudu od 29. srpnja 2024., Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, t. 35. i navedenu sudsku praksu).
45
Stoga državama članicama nije dopušteno da u pogledu prihvata državljana trećih zemalja u svrhu volonterstva uvedu dodatne uvjete uz one predviđene u tim člancima 7. i 14. (vidjeti po analogiji presudu od 10. rujna 2014., Ben Alaya, C‑491/13, EU:C:2014:2187, t. 30.).
46
Iz toga proizlazi da, kako bi se odgovorilo na pitanja suda koji je uputio zahtjev, valja pojasniti što obuhvaća pojam „sredstva” u smislu tog članka 7. stavka 1. točke (e) i, osobito, utvrditi ovisi li on o posebnim kriterijima koji se odnose na prirodu predmetnih sredstava, njihovo podrijetlo, pravnu osnovu na kojoj se državljanin treće zemlje na njih poziva ili na načine na koje on njima raspolaže.
47
U ovom slučaju, navedeni članak 7. stavak 1. točka (e) predviđa da, na zahtjev dotične države članice, državljanin treće zemlje osigurava dokaz da će tijekom planiranog boravka imati dostatna sredstva za pokrivanje troškova boravka bez upotrebe sustava socijalne pomoći države članice te za troškove povratka. Tom se odredbom također pojašnjava da se procjena dostatnih sredstava temelji na pojedinačnom ispitivanju slučaja i u obzir uzima sredstva koja proizlaze, među ostalim, iz potpora, studentskih ili istraživačkih stipendija, važećeg ugovora o radu ili obvezujuće ponude za posao te iz financijske obveze koju je preuzela organizacija za razmjenu učenika, subjekt koji je domaćin pripravnicima, organizacija za volonterske programe, obitelj domaćin ili organizacija koja posreduje za poslove au pair.
48
Budući da taj članak 7. stavak 1. točka (e) ne sadržava upućivanje na nacionalno pravo država članica, izraz „sredstva” iz te odredbe treba smatrati samostalnim pojmom prava Unije i tumačiti ga jednako na cijelom njezinu području, neovisno o kvalifikacijama koje se koriste u državama članicama, uzimajući u obzir tekst te odredbe i njezin kontekst te ciljeve propisa kojeg je ona dio (vidjeti po analogiji presudu od 3. listopada 2019., X (Osobe s dugotrajnim boravkom – Siguran, redovit i dostatan izvor sredstava), C‑302/18, EU:C:2019:830, t. 26. i navedenu sudsku praksu).
49
Kao prvo, kad je riječ o tekstu članka 7. stavka 1. točke (e) Direktive 2016/801, u toj se odredbi navodi, kao što to proizlazi iz točke 47. ove presude, određen broj sredstava koja se mogu uzeti u obzir, kao što su potpora, stipendija ili financijska obveza koju je preuzela organizacija za volonterske programe. Neiscrpnost tog popisa, izražena izrazom „među ostalim”, upućuje na to da je zakonodavac Unije pojmu „sredstva” namjeravao dati širok doseg i, slijedom toga, nije smatrao da, kako bi se ocijenilo je li ispunjen uvjet dostatnih sredstava, valja isključiti određena sredstva.
50
Takvo utvrđenje potvrđuje zahtjev prema kojem se, na temelju te odredbe, procjena dostatnosti sredstava temelji na pojedinačnom ispitivanju predmetnog slučaja. Iz toga proizlazi da se cilj takve procjene mora ograničiti na provjeru može li dotični državljanin treće zemlje tijekom planiranog boravka imati dostatna sredstva za pokrivanje troškova boravka bez upotrebe sustava socijalne pomoći države članice te troškova povratka, a da pritom nije potrebno dodatno utvrđivati da predmetna sredstva ispunjavaju posebne kriterije, osobito u pogledu njihove prirode, njihova podrijetla ili načina na koji dotični državljanin treće zemlje njima raspolaže.
51
Osim toga, u okviru tog pojedinačnog ispitivanja, člankom 7. stavkom 1. točkom (e) Direktive 2016/801 predviđa se uzimanje u obzir sredstava čije je postojanje utvrđeno financijskom obvezom koju je preuzela, među ostalim, organizacija za volonterske programe. Iz toga proizlazi da se tom odredbom dotičnom državljaninu treće zemlje ne nalaže da dokaže da može raspolagati takvim sredstvima konačno i neograničeno, kao da je riječ o vlastitom prihodu ili imovini.
52
Slijedom toga, tekst te odredbe upućuje na to da ispunjavanje uvjeta dostatnih sredstava ne ovisi o tome predstavljaju li sredstva kojima će dotični državljanin treće zemlje raspolagati tijekom predviđenog boravka prihod ili imovinu, o pravnoj osnovi na temelju koje je stekao ta sredstva, niti o tome može li njima raspolagati trajno i neograničeno, kao da su njegova. Takvi kriteriji predstavljaju dodatne uvjete koje državama članicama nije dopušteno utvrditi, kao što je to navedeno u točki 45. ove presude.
53
Kao drugo, takvo tumačenje potvrđuje i kontekst u kojem se nalazi Direktiva 2016/801, a čiji su sastavni dio instrumenti prava Unije kojima se pravo na boravak na državnom području države članice uvjetuje ispunjavanjem uvjeta „sredstava” koji je sličan onom predviđenom u članku 7. stavku 1. točki (e) te direktive.
54
U tom pogledu valja istaknuti da članak 7. stavak 1. točka (b) Direktive 2004/38 predviđa da svi građani Unije imaju pravo na boravak na državnom području druge države članice u razdoblju duljem od tri mjeseca, među ostalim, ako imaju dostatna sredstva za sebe i članove svoje obitelji kako ne bi postali teret za sustav socijalne pomoći države članice domaćina tijekom svog razdoblja boravka.
55
U tom pogledu, kao što to proizlazi iz sudske prakse Suda, izraz „ima[ju] dostatna sredstva” iz te odredbe treba tumačiti na način da je dovoljno da građani Unije raspolažu tim sredstvima, a da ta odredba ne propisuje uvjete povezane s njihovim podrijetlom, tako da ona mogu potjecati, među ostalim, i od državljanina treće zemlje (vidjeti u tom smislu presudu od 16. srpnja 2015., Singh i dr., C‑218/14, EU:C:2015:476, t. 74. i navedenu sudsku praksu).
56
Konkretno, uvjet dostatnih sredstava, predviđen u članku 7. stavku 1. točki (b) Direktive 2004/38, ne zahtijeva da dotična osoba sama mora imati takva sredstva, s obzirom na to da je Sud, među ostalim, presudio da se može pozvati na sredstva člana obitelji koji je prati (vidjeti u tom smislu presudu od 16. srpnja 2015., Singh i dr., C‑218/14, EU:C:2015:476, t. 75. i navedenu sudsku praksu).
57
Isto tako, člankom 5. stavkom 1. točkom (a) Direktive 2003/109, koji se odnosi na uvjete za stjecanje statusa osobe s dugotrajnim boravkom na državnom području države članice, predviđa se, među ostalim, da ta država mora od državljana treće zemlje zahtijevati da joj za sebe i članove obitelji koji o njima ovise osiguraju dokaz da imaju sigurne i redovite izvore sredstava koji su dostatni za uzdržavanje njih samih i članova njihove obitelji bez traženja naknade od sustava socijalne pomoći dotične države članice.
58
Iz sudske prakse Suda proizlazi da podrijetlo sredstava iz te odredbe nije odlučujući kriterij za dotičnu državu članicu kako bi provjerila ispunjavaju li ona uvjete predviđene tom odredbom (vidjeti u tom smislu presudu od 3. listopada 2019., X (Osobe s dugotrajnim boravkom – Siguran, redovit i dostatan izvor sredstava), C‑302/18, EU:C:2019:830, t. 41.)
59
Konkretno, Sud je presudio da se pojam „izvori sredstava” iz članka 5. stavka 1. točke (a) Direktive 2003/109 ne odnosi samo na „vlastite izvore sredstva” podnositelja zahtjeva za stjecanje statusa osobe s dugotrajnim boravkom, već da on može uključivati i sredstva koja podnositelju zahtjeva stavlja na raspolaganje treća osoba, pod uvjetom da se, s obzirom na osobne prilike dotičnog podnositelja zahtjeva, smatra da ispunjavaju uvjete predviđene tom odredbom (vidjeti u tom smislu presudu od 3. listopada 2019., X (Osobe s dugotrajnim boravkom – Siguran, redovit i dostatan izvor sredstava), C‑302/18, EU:C:2019:830, t. 44.)
60
Slijedom toga, članak 7. stavak 1. točka (b) Direktive 2004/38 i članak 5. stavak 1. točka (a) Direktive 2003/109, kako ih tumači Sud, potvrđuju da, kako bi se po analogiji ocijenilo je li ispunjen uvjet dostatnih sredstava predviđen člankom 7. stavkom 1. točkom (e) Direktive 2016/801, sredstva koja su relevantna u tom pogledu ne ovise o ispunjavanju određenih posebnih kriterija koji se odnose na utvrđivanje tih sredstava kao prihoda ili imovine, na pravnu osnovu na temelju koje ih je dotični državljanin treće zemlje stekao te na činjenicu da će njima raspolagati konačno i neograničeno kao da su njegova.
61
Kao treće, ciljevi koji se nastoje postići Direktivom 2016/801 također potvrđuju to tumačenje članka 7. stavka 1. točke (e) te direktive.
62
Naime, u uvodnoj izjavi 3. navedene direktive navodi se, među ostalim, da je imigracija koja dolazi izvan Unije izvor vrlo kvalificiranih ljudi i da te osobe imaju važnu ulogu u stvaranju ljudskog kapitala kao ključne vrijednosti Unije, osiguravajući pametan, održiv i uključiv rast.
63
Osim toga, u skladu s njezinom uvodnom izjavom 20., Direktivom 2016/801 nastoji se poduprijeti ciljeve Europske volonterske službe za razvoj solidarnosti, međusobnog razumijevanja i tolerancije među mladima i društvima u kojima žive, istodobno doprinoseći jačanju socijalne kohezije i promicanju aktivnog građanstva mladih. Osim toga, u uvodnoj izjavi 21. te direktive navodi se da bi države članice trebale imati mogućnost primijeniti odredbe navedene direktive na učenike, volontere izvan okvira Europske volonterske službe i osobe koje obavljaju poslove au pair kako bi se olakšao njihov ulazak i boravak te osigurala njihova prava.
64
Iz toga proizlazi, kao što je to nezavisni odvjetnik u biti istaknuo u točki 48. svojeg mišljenja, da je cilj Direktive 2016/801 olakšati ulazak i boravak, u ovom slučaju, volonterima, pod uvjetom da te osobe raspolažu sredstvima potrebnima da ne postanu teret za državu članicu o kojoj je riječ, a osobito za njezin sustav socijalne pomoći.
65
Kako bi se ostvario potonji cilj, dovoljno je da državljanin treće zemlje koji je podnio zahtjev za boravišnu dozvolu, osobito u svrhu volonterstva, podnese dokaz da će tijekom planiranog boravka imati dostatna sredstva. U tom pogledu, posebni kriteriji koji se odnose na pitanje predstavljaju li ta sredstva prihod ili imovinu, na pravnu osnovu na temelju koje se taj državljanin može na njih pozvati ili na činjenicu da navedeni državljanin njime konačno i neograničeno raspolaže kao da su njegova, nisu sami po sebi relevantni. Podvrgavanje navedenih sredstava ispunjavanju takvih kriterija kako bi se ocijenilo je li ispunjen uvjet dostatnih sredstava dovelo bi do uvođenja dodatnih uvjeta uz one predviđene člankom 7. stavkom 1. točkom (e) te direktive, čime bi se moglo spriječiti ostvarenje ciljeva koji se nastoje postići navedenom direktivom.
66
U ovom slučaju iz spisa kojim Sud raspolaže proizlazi da su se izjave osobe OS u vezi sa sredstvima o kojima je riječ u glavnom postupku razlikovale, s obzirom na to da je dotična osoba ta sredstva jednom kvalificirala kao zajam, drugi put kao dar. Međutim, valja istaknuti da, pod uvjetom da to provjeri sud koji je uputio zahtjev, činjenica da bi osoba OS eventualno morala vratiti iznose koje joj je dao njezin ujak nakon završetka volonterske aktivnosti ne utječe na činjenicu hoće li tijekom planiranog boravka u tu svrhu na državnom području dotične države članice imati dostatna sredstva.
67
Iz svih prethodnih razmatranja proizlazi da pitanje je li ispunjen uvjet dostatnih sredstava ne može ovisiti o tome da dotični državljanin treće zemlje dokaže da su ispunjeni određeni posebni kriteriji koji se odnose na utvrđivanje tih sredstava kao prihoda ili imovine, na pravnu osnovu na temelju koje ih je stekao ta sredstva te na činjenicu da njima raspolaže konačno i neograničeno kao da su njegova, s obzirom na to da bi se time uvjet dostatnih sredstava podvrgnuo zahtjevima koji premašuju one predviđene u članku 7. stavku 1. točki (e) Direktive 2016/801.
68
Kao drugo, pitanja suda koji je uputio zahtjev odnose se i na dokaznu snagu elemenata kojima se nastoji potkrijepiti da je uvjet dostatnih sredstava ispunjen te, osobito, na važnost koju prilikom ocjene tog uvjeta valja pridati dosljednosti izjava u tom pogledu, ako dotični državljanin treće zemlje nije bio obaviješten o tome da se njegov zahtjev za dozvolu boravka u svrhu volonterstva može odbiti samo zbog nedosljednosti tih izjava.
69
U tom pogledu, kao što je to također istaknuo nezavisni odvjetnik u točki 54. svojeg mišljenja, ispunjavanje uvjeta dostatnih sredstava može biti uvjetovano time da dotični državljanin treće zemlje otkrije određene dokaze samo ako se ti dokazi odnose na zahtjeve koji se odnose na taj uvjet, a ne na dodatne zahtjeve koji premašuju one koji se zahtijevaju na temelju članka 7. stavka 1. točke (e) Direktive 2016/801.
70
U ovom slučaju valja primijetiti da, iako priroda sredstava kojima raspolaže dotični državljanin treće zemlje, pravna osnova na temelju koje se na njih poziva i uvjeti iz takve odredbe ne mogu kao takvi predstavljati dodatne zahtjeve kojima bi bilo podvrgnuto ispunjavanje uvjeta o dostatnim sredstvima, takva razmatranja ipak mogu biti relevantni dokazi u okviru ocjene kojom se nastoji utvrditi je li taj uvjet ispunjen.
71
U tom kontekstu valja također naglasiti da je Sud presudio da, u slučaju podnositelja zahtjeva za boravišnu dozvolu u svrhu studiranja, na temelju Direktive 2016/801, nedosljednosti u izjavama koje se odnose na njegov studijski plan mogu biti jedna od objektivnih okolnosti na temelju kojih se može utvrditi zlouporaba, pod uvjetom da su dovoljno očite i da ih se ocjenjuje s obzirom na sve posebne okolnosti predmetnog slučaja (vidjeti u tom smislu presudu od 29. srpnja 2024., Perle, C‑14/23, EU:C:2024:647, t. 53.).
72
Iz tih razmatranja proizlazi da, u okviru zahtjeva za prihvat na temelju Direktive 2016/801, nedosljednosti u izjavama o sredstvima kojima će raspolagati dotični državljanin treće zemlje mogu biti naznaka na temelju koje se može utvrditi situacija u kojoj uvjeti predviđeni tom direktivom, osobito u pogledu izdavanja boravišne dozvole u svrhu volonterstva, nisu ispunjeni.
73
Što se tiče takvih nedosljednosti, državama članicama ne može se uostalom naložiti da unaprijed upozore državljane trećih zemalja koji podnose zahtjev za prihvat na njihovo državno područje da nedosljednost u izjavama danima u potporu njihovu zahtjevu može dovesti do odbijanja izdavanja zatražene boravišne dozvole.
74
S obzirom na navedeno, valja podsjetiti na to da se člankom 34. stavkom 3. Direktive 2016/801 predviđa, među ostalim, da ako su informacije ili dokumentacija priložene u potporu zahtjevu nepotpune, nadležna tijela u razumnom razdoblju obavješćuju podnositelja zahtjeva o potrebnim dodatnim informacijama te određuju razuman rok za njihovu dostavu. Slijedom toga, kao što je to u biti istaknuo nezavisni odvjetnik u točki 63. svojeg mišljenja, u slučaju da je zbog mogućih nedosljednosti u izjavama danima tijekom postupka ispitivanja očito da nedostaju informacije potrebne za ocjenu je li ispunjen uvjet dostatnih sredstava, podnositelju zahtjeva mora biti dana razumna mogućnost da dostavi takve informacije.
75
U tom pogledu valja pojasniti da takve nedosljednosti ne mogu biti prepreka izdavanju boravišne dozvole ako iz pojedinačnog ispitivanja predmetnog slučaja, kako se to zahtijeva člankom 7. stavkom 1. točkom (e) Direktive 2016/801, proizlazi da će, unatoč tomu, državljanin treće zemlje o kojem je riječ imati dostatna sredstva tijekom planiranog boravka, tako da ispunjava uvjet dostatnih sredstava.
76
Prema tome, utvrđenje nedosljednosti u izjavama podnositelja zahtjeva o sredstvima kojima će raspolagati tijekom planiranog boravka u načelu ne može biti dovoljno da se opravda odbijanje odobrenja zatražene boravišne dozvole, osim ako iz takvih nedosljednosti očito ne proizlazi da uvjet dostatnih sredstava nije ispunjen.
77
Naime, odbijanje izdavanja zatražene dozvole boravka samo zbog toga što su se izjave o sredstvima kojima će podnositelj zahtjeva raspolagati tijekom planiranog boravka mijenjale tijekom upravnog postupka dovelo bi, suprotno onomu što se zahtijeva člankom 5. stavkom 3. Direktive 2016/801, do toga da se takvo odobravanje uvjetuje poštovanjem dodatnih uvjeta, uz one predviđene tom direktivom, što državama članicama nije dopušteno učiniti, kao što je to navedeno u točki 45. ove presude.
78
Kao treće, sud koji je uputio zahtjev pita se o utjecaju, u glavnom predmetu, načela nadređenosti prava Unije, s obzirom na to da zahtjevi koji se odnose, s jedne strane, na utvrđivanje sredstava koja je dotični državljanin treće zemlje prijavio kao prihod ili imovinu, na pravnu osnovu na temelju koje je stekao ta sredstva kao i na činjenicu da će njima raspolagati konačno i neograničeno kao da su njegova, i, s druge strane, na dosljednost njegovih izjava u tim različitim aspektima, proizlaze iz sudske prakse nacionalnog vrhovnog suda čije odluke imaju snagu obvezujućeg presedana.
79
Prema ustaljenoj sudskoj praksi, načelo nadređenosti prava Unije utvrđuje prvenstvo prava Unije nad pravom država članica. Stoga to načelo zahtijeva da sva tijela država članica osiguraju puni učinak različitih odredbi Unije, pri čemu pravo država članica ne može utjecati na učinak koji se tim različitim odredbama priznaje na državnom području tih država. Iz toga proizlazi da, u skladu s načelom nadređenosti prava Unije, činjenica da se država članica poziva na odredbe nacionalnog prava, makar one bile i ustavne prirode, ne može ugroziti jedinstvo i učinkovitost prava Unije (presuda od 11. siječnja 2024., Global Ink Trade, C‑537/22, EU:C:2024:6, t. 23. i navedena sudska praksa).
80
U tom kontekstu valja istaknuti da je nacionalni sud, koji je iskoristio mogućnost koja mu je dodijeljena člankom 267. UFEU‑a, kada odlučuje o sporu koji se pred njim vodi vezan tumačenjem odredbi prava Unije koje je dao Sud i da stoga mora, ako je to potrebno, odstupiti od ocjena višeg nacionalnog suda ako smatra da, s obzirom na to tumačenje Suda, one nisu u skladu s pravom Unije, prema potrebi izuzimajući iz primjene nacionalno pravilo koje ga obvezuje na postupanje u skladu s odlukama tog višeg suda (presuda od 11. siječnja 2024., Global Ink Trade, C‑537/22, EU:C:2024:6, t. 24. i navedena sudska praksa).
81
U tim okolnostima, zahtjev osiguravanja punog učinka prava Unije uključuje obvezu za taj nacionalni sud da izmijeni, ako je potrebno, ustaljenu sudsku praksu ako se ona temelji na tumačenju nacionalnog prava koje nije u skladu s pravom Unije (presuda od 11. siječnja 2024., Global Ink Trade, C‑537/22, EU:C:2024:6, t. 25. i navedena sudska praksa).
82
U ovom slučaju, kada odlučuje u glavnom postupku, sud koji je uputio zahtjev vezan je tumačenjem prava Unije koje je dao Sud i moratće, ako je to potrebno, odstupiti od ocjene koja proizlazi iz sudske prakse Kúrije (Vrhovni sud), neovisno o činjenici da je načelno, na temelju nacionalnog prava, dužan postupiti u skladu s njom, ako bi taj sud, s obzirom na to tumačenje, smatrao da ta ocjena nije u skladu s pravom Unije.
83
S obzirom na sva prethodna razmatranja, na prethodna pitanja valja odgovoriti tako da članak 7. stavak 1. točku (e) Direktive 2016/801 i načelo nadređenosti prava Unije treba tumačiti na način da:
–
s jedne strane, članku 7. stavku 1. točki (e) te direktive protivi se nacionalna praksa kojom se, u slučaju državljanina treće zemlje koji podnosi zahtjev za boravišnu dozvolu u svrhu volonterstva zahtijeva – kako bi se uvjet dostatnih sredstava predviđen tom odredbom smatrao ispunjenim – da taj državljanin, pod uvjetom da su njegove izjave u vezi s tim dosljedne, dokaže da su ispunjeni određeni posebni kriteriji koji se odnose na utvrđenje tih sredstava kao prihoda ili imovine, na pravnu osnovu na temelju koje je stekao navedena sredstva te na činjenicu da će njima raspolagati konačno i neograničeno kao da su njegova, i
–
s druge strane, s obzirom na načelo nadređenosti prava Unije, isto vrijedi i kada ti zahtjevi proizlaze iz sudske prakse nacionalnog vrhovnog suda čije odluke imaju snagu obvezujućeg presedana.
Troškovi
84
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (peto vijeće) odlučuje:
Članak 7. stavak 1. točku (e) Direktive (EU) 2016/801 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2016. o uvjetima ulaska i boravka državljana trećih zemalja u svrhu istraživanja, studija, osposobljavanja, volonterstva, razmjena učenika ili obrazovnih projekata, i obavljanja poslova au pair, i načelo nadređenosti prava Unije
treba tumačiti na način da:
–
s jedne strane, članku 7. stavku 1. točki (e) te direktive protivi se nacionalna praksa kojom se, u slučaju državljanina treće zemlje koji podnosi zahtjev za boravišnu dozvolu u svrhu volonterstva zahtijeva – kako bi se uvjet dostatnih sredstava predviđen tom odredbom smatrao ispunjenim – da taj državljanin, pod uvjetom da su njegove izjave u vezi s tim dosljedne, dokaže da su ispunjeni određeni posebni kriteriji koji se odnose na utvrđenje tih sredstava kao prihoda ili imovine, na pravnu osnovu na temelju koje je stekao navedena sredstva te na činjenicu da će njima raspolagati konačno i neograničeno kao da su njegova, i
–
s druge strane, s obzirom na načelo nadređenosti prava Unije, isto vrijedi i kada ti zahtjevi proizlaze iz sudske prakse nacionalnog vrhovnog suda čije odluke imaju snagu obvezujućeg presedana.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: mađarski
(
i
)	Naziv ovog predmeta je izmišljen. On ne odgovara stvarnom imenu nijedne stranke u postupku.