62021TJ0053
PRESUDA OPĆEG SUDA (peto prošireno vijeće)
20. prosinca 2023. (
*1
)
„Tržišno natjecanje – Koncentracije – Njemačka tržišta električne energije i plina – Odluka o proglašenju koncentracije spojivom s unutarnjim tržištem – Obveza obrazlaganja – Pojam ‚jedinstvena koncentracija’ – Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu – Pravo na saslušanje – Razgraničenje tržišta – Analizirano razdoblje – Ocjena učinaka koncentracije na tržišno natjecanje – Očite pogreške u ocjeni – Obveze – Obveza dužne pažnje”
U predmetu T-53/21,
EVH GmbH, sa sjedištem u Halle-sur-Saaleu (Njemačka), koji zastupaju I. Zenke i T. Heymann, odvjetnici,
tužitelj,
protiv
Europske komisije, koju zastupaju G. Meessen i J. Szczodrowski, u svojstvu agenata, uz asistenciju T. Funkea i A. Dlouhyja, odvjetnikâ,
tuženika,
koju podupire
E.ON SE, sa sjedištem u Essenu (Njemačka), koji zastupaju C. Grave, C. Barth i D.-J. dos Santos Goncalves, odvjetnici,
i
RWE AG, sa sjedištem u Essenu, koji zastupaju U. Scholz, J. Ziebarth i J. Siegmund, odvjetnici,
intervenijenti,
OPĆI SUD (peto prošireno vijeće),
u sastavu: M. van der Woude, predsjednik, J. Svenningsen, C. Mac Eochaidh, J. Martín y Pérez de Nanclares (izvjestitelj) i M. Stancu, suci,
tajnik: S. Jund, administratorica,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
nakon rasprave održane 18. travnja 2023.,
donosi sljedeću
Presudu (
1
)
1
Tužbom na temelju članka 263. UFEU‑a tužitelj, društvo EVH GmbH, traži poništenje Odluke Komisije C(2019) 6530 final od 17. rujna 2019. o proglašenju koncentracije spojivom s unutarnjim tržištem i funkcioniranjem Sporazuma o EGP-u (predmet M.8870 – E.ON/Innogy) (u daljnjem tekstu: pobijana odluka).
I. Okolnosti spora
A. Poduzetnici o kojima je riječ
2
Društvo E.ON SE društvo je osnovano u skladu s njemačkim pravom koje je u trenutku prijave predviđene koncentracije poslovalo u cijelom lancu opskrbe energijom, osobito u područjima proizvodnje, veleprodaje, prijevoza, distribucije, maloprodaje i djelatnosti povezanih s energijom (poput mjerenja, elektromobilnosti) (u daljnjem tekstu: tržište električne energije). Društvo E.ON djeluje u nekoliko europskih država, uključujući Češku Republiku, Dansku, Njemačku, Italiju, Mađarsku, Poljsku, Rumunjsku, Slovačku, Švedsku i Ujedinjenu Kraljevinu.
3
Društvo Innogy SE (u daljnjem tekstu, zajedno s E.ON-om: stranke u koncentraciji), društvo kći društva RWE AG, koje je u većinskom vlasništvu potonjega, društvo je osnovano u skladu s njemačkim pravom koje djeluje u cijelom lancu opskrbe energijom, bilo da se radi o proizvodnji, distribuciji, maloprodaji i djelatnostima povezanima s energijom, poput mjerenja ili elektromobilnosti. Društvo E.ON djeluje u nekoliko europskih država, uključujući Belgiju, Češku Republiku, Njemačku, Španjolsku, Francusku, Hrvatsku, Italiju, Mađarsku, Nizozemsku, Poljsku, Portugal, Rumunjsku, Sloveniju, Slovačku i Ujedinjenu Kraljevinu.
4
Tužitelj je poduzetnik osnovan u skladu s njemačkim pravom koji je prisutan na svim razinama lanca opskrbe energijom. Distribucija električne energije i plina kućanstvima i malim poslovnim korisnicima dio je njegovih glavnih djelatnosti. On upravlja distribucijskim mrežama električne energije i plina putem društva EVH Netz.
B. Kontekst koncentracije
5
Koncentracija o kojoj je riječ u ovom slučaju dio je složene zamjene dijelova imovine između društava RWE i E.ON, koju su ta dva poduzetnika najavila 11. i 12. ožujka 2018. (u daljnjem tekstu: cjelokupna koncentracija). Tako u okviru prve koncentracije društvo RWE želi steći isključivu kontrolu ili zajedničku kontrolu nad određenim sredstvima za proizvodnju društva E.ON. Druga se koncentracija, odnosno koncentracija o kojoj je riječ u ovom slučaju, sastoji od isključive kontrole koju bi društvo E.ON steklo nad djelatnostima distribucije i maloprodaje, kao i nad određenim sredstvima za proizvodnju društva Innogy, koje je pod kontrolom društva RWE. U okviru treće koncentracije predviđa se da bi društvo RWE steklo 16,67 % udjela u društvu E.ON.
6
Tužitelj je 17. travnja 2018. Europskoj komisiji poslao dopis u kojem ju je obavijestio o svojoj želji da sudjeluje u postupku koji se odnosi na prvu i drugu koncentraciju i da u tu svrhu dobije s njima povezane dokumente. Tom je prilikom podnio i kritična očitovanja o tim dvjema koncentracijama.
7
Između tužiteljeva zastupnika i Komisije 26. lipnja 2018. održan je sastanak na kojem je taj zastupnik Komisiji iznio u pogledu čega je njegov korisnik zabrinut u okviru prve i druge koncentracije te njegovu želju da sudjeluje u postupcima povezanima s tim koncentracijama.
8
Komisija i tužitelj održali su 28. kolovoza 2018. pojedinačni sastanak na kojem je tužitelj iznio svoja razmatranja o prvoj i drugoj koncentraciji.
9
Prva je koncentracija prijavljena Komisiji 22. siječnja 2019. (u daljnjem tekstu: koncentracija M.8871). Komisija je u pogledu te prve koncentracije donijela Odluku C(2019) 1711 final od 26. veljače 2019. o proglašenju koncentracije spojivom s unutarnjim tržištem i Sporazumom o EGP‑u (predmet M.8871 – RWE/E.ON Assets) (u daljnjem tekstu: koncentracija M.8871).
10
Treća koncentracija prijavljena je Bundeskartellamtu (Savezni ured za zaštitu tržišnog natjecanja, Njemačka) koji ju je odobrio odlukom od 26. veljače 2019. (predmet B8-28/19, u daljnjem tekstu: koncentracija B8-28/19).
C. Upravni postupak
11
Komisija je 31. siječnja 2019. zaprimila prijavu predložene koncentracije u skladu s člankom 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 139/2004 od 20. siječnja 2004. o kontroli koncentracija između poduzetnika (SL 2004., L 24, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 5., str. 73.) kojom je društvo E.ON htjelo steći, u smislu članka 3. stavka 1. točke (b) navedene uredbe, isključivu kontrolu ili zajedničku kontrolu nad određenim sredstvima za proizvodnju električne energije društva Innogy, koje je pod kontrolom društva RWE.
12
Komisija je u okviru ispitivanja te koncentracije M.8871 provela prvo istraživanje tržišta, upućeno konkurentima stranaka u koncentraciji (u daljnjem tekstu: prvo istraživanje tržišta) te je stoga određenim poduzetnicima, među kojima je i tužitelj, 1. veljače 2019., dostavila upitnik na koji je on odgovorio 8. veljače 2019.
13
Komisija je 8. veljače 2019. u Službenom listu Europske unije objavila prethodnu prijavu te koncentracije (predmet M.8870 – E.ON/Innogy) (SL 2019., C 50, str. 13.) (u daljnjem tekstu: koncentracija M.8870), u skladu s člankom 4. stavkom 3. Uredbe br. 139/2004.
14
Istog je dana tužitelj dopisom ponovno izrazio svoju želju za sudjelovanjem u postupku koji je vodila Komisija i, tom prilikom, zatražio da ga Komisija sasluša.
15
Koncentracija se sastoji od dvaju stadija. Prvi stadij odgovara tomu da društvo E.ON u potpunosti preuzima društvo Innogy. Drugi stadij odražava se u činjenici da se društvo E.ON, s jedne strane, lišava većine djelatnosti proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije društva Innogy, jedanaest postrojenja za skladištenje plina kojima društvo Innogy upravlja u Njemačkoj i Češkoj Republici i udjela od 49 % koji društvo Innogy ima u društvu Kärtner Energieholding Beteiligungs GmbH i, s druge strane, da prenosi tu imovinu na društvo RWE.
16
Komisija je u odluci od 7. ožujka 2019. smatrala da koncentracija M.8870 potiče ozbiljne sumnje u pogledu spojivosti sa zajedničkim tržištem i Sporazumom o Europskom gospodarskom prostoru (SL 1994., L 1, str. 3.) (u daljnjem tekstu: Sporazum o EGP-u). Slijedom toga, Komisija je odlučila pokrenuti temeljiti istražni postupak, u skladu s člankom 6. stavkom 1. točkom (c) Uredbe br. 139/2004.
17
Komisija je 14. ožujka 2019. tužitelju uputila zahtjeve za pružanje informacija na temelju članka 11. Uredbe br. 139/2004. Cilj tog zahtjeva za pružanje informacija bio je prikupiti dokumente o istraživanjima koja je tužitelj proveo među svojim korisnicima između 2016. i 2018. godine u vezi s maloprodajnom opskrbom električnom energijom i plinom u Njemačkoj (u daljnjem tekstu: zahtjev za pružanje informacija). Tužitelj je 21. ožujka 2019. odgovorio na taj zahtjev.
18
Komisija je 18. ožujka 2019. u Službenom listu Europske unije objavila pokretanje postupka (SL 2019., C 102, str. 2.), u skladu s člankom 6. stavkom 1. točkom (c) Uredbe br. 139/2004.
19
Tužitelj je 12. travnja 2019. službeniku za saslušanje poslao dopis kojim je od njega zatražio da mu prizna status zainteresirane treće strane kako bi ga se saslušalo u okviru postupka u vezi s koncentracijom M.8870. On je prihvatio taj zahtjev dopisom od 23. travnja 2019.
20
Na sastanku o činjeničnom stanju održanom 27. svibnja 2019. Komisija je obavijestila stranke u koncentraciji o preliminarnim rezultatima ispitivanja tržišta i opsegu svojih prethodnih zabrinutosti.
21
Kako bi otklonilo probleme u tržišnom natjecanju, koje je Komisija utvrdila na sastanku o činjeničnom stanju od 27. svibnja 2019., društvo E.ON podnijelo je 20. lipnja 2019. ponudu za preuzimanje obveza u skladu s člankom 8. stavkom 2. Uredbe br. 139/2004.
22
Komisija je provela drugo istraživanje tržišta, koje se odnosilo na obveze koje je predložilo društvo E.ON (u daljnjem tekstu: drugo istraživanje tržišta), te je stoga 21. lipnja 2019. određenim poduzetnicima, među kojima i tužitelju, poslala dva upitnika, od kojih se jedan odnosio na obveze predložene za tržište električne energije koja se koristi za grijanje, a drugi na one predložene za tržište elektromobilnosti. Tužitelj je 26. lipnja 2019. odgovorio na taj zahtjev.
23
Društvo E.ON podnijelo je 3. srpnja 2019. konačnu verziju svojih obveza.
D. Pobijana odluka
24
Budući da je Komisija smatrala da su obveze koje je predložilo društvo E.ON dostatne za otklanjanje ozbiljnih sumnji u spojivost koncentracije sa zajedničkim tržištem, ona društvu E.ON nije poslala obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku te je donijela pobijanu odluku. U toj odluci, čiji je sažetak objavljen u Službenom listu (SL 2020., C 379, str. 16.), Komisija je koncentraciju proglasila spojivom sa zajedničkim tržištem i sa Sporazumom o EGP-u.
25
Koncentracija dovodi do znatnih preklapanja u djelatnostima društva E.ON i društva Innogy, osobito u Njemačkoj. Komisija je stoga ispitala učinke koncentracije na tržišta te zemlje.
[omissis]
[omissis]
[omissis]
[omissis]
[omissis]
[omissis]
II. Zahtjevi stranaka
74
Tužitelj od Općeg suda u biti zahtijeva da:
–
poništi pobijanu odluku;
–
naloži Komisiji snošenje troškova.
75
Komisija, koju podupiru društva RWE i E.ON, od Općeg suda zahtijeva da:
–
odbije tužbu;
–
tužitelju naloži snošenje troškova.
III. O pravu
76
U prilog svojoj tužbi tužitelj u biti ističe šest tužbenih razloga, od kojih se prvi temelji na pogrešnoj podjeli analize cjelokupne koncentracije, drugi na povredi obveze obrazlaganja, treći na povredi njegova prava na saslušanje, četvrti na povredi njegova prava na djelotvornu sudsku zaštitu, peti na očitim pogreškama u ocjeni i šesti na povredi obveze dužne pažnje.
[omissis]
A. Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na očitim pogreškama u ocjeni
170
Prvim tužbenim razlogom, koji se temelji na očitim pogreškama u ocjeni, tužitelj u biti tvrdi da je Komisija pogrešno smatrala da je koncentracija spojiva s unutarnjim tržištem, iako je trebala proglasiti koncentraciju nespojivom s unutarnjim tržištem na temelju članka 8. stavka 3. Uredbe br. 139/2004. Stoga je, prema tužiteljevu mišljenju, Komisija trebala istražiti sve presudne činjenične elemente koji joj mogu omogućiti da predvidi koji će utjecaj imati koncentracija, uključujući brojne vertikalne učinke, i osobito slijediti teoriju štete u području digitalnog gospodarstva i podataka koji proizlaze iz iznimnog broja podataka korisnika kojima društvo E.ON ima pristup i njegove prisutnosti na kanalima za kontrolu pristupa.
1.
Uvodna razmatranja
171
U skladu s člankom 2. stavkom 3. Uredbe br. 139/2004, treba proglasiti nespojivima s unutarnjim tržištem koncentracije koje bi bitno ograničavale učinkovito tržišno natjecanje na unutarnjem tržištu ili njegovu znatnom dijelu, posebno kao rezultat stvaranja ili jačanja vladajućeg položaja.
172
Kad je riječ o dokaznim standardima, iz presude od 10. srpnja 2008., Bertelsmann i Sony Corporation of America/Impala (C-413/06 P, EU:C:2008:392, t. 50. do 53.), proizlazi da je Komisija u načelu dužna zauzeti stajalište o koncentraciji o kojoj odlučuje dopuštanjem ili zabranom takve koncentracije na temelju ocjene njezinih najvjerojatnijih gospodarskih posljedica. Dakle, riječ je o ocjeni vjerojatnosti, a ne o obvezi Komisije da izvan razumne sumnje dokaže da koncentracija ne stvara probleme u pogledu tržišnog natjecanja (presuda od 11. prosinca 2013., Cisco Systems i Messagenet/Komisija, T-79/12, EU:T:2013:635, t. 47.).
173
U tom kontekstu, na Komisiji je da općenito ocijeni rezultat skupa indicija primijenjen za ocjenu situacije tržišnog natjecanja. U tom se pogledu određenim elementima može dati prednost, a ostali se elementi mogu odbiti. To ispitivanje i njegovo obrazloženje predmet su nadzora zakonitosti koji Opći sud provodi nad Komisijinim odlukama u području koncentracija (presuda od 6. srpnja 2010., Ryanair/Komisija, T-342/07, EU:T:2010:280, t. 136.).
174
Osim toga, prema ustaljenoj sudskoj praksi, materijalnim pravilima Uredbe br. 139/2004 i osobito njezinim člankom 2. Komisiji se dodjeljuje određena diskrecijska ovlast, osobito u pogledu gospodarskih ocjena, te, prema tome, nadzor suda nad izvršavanjem takve ovlasti – ovlasti koja je bitna za utvrđivanje pravila u području koncentracija – mora biti izvršen uzimajući u obzir marginu prosudbe koja je sadržana u odredbama gospodarske prirode koje čine dio režima koncentracija (vidjeti presudu od 6. srpnja 2010., Ryanair/Komisija, T‑342/07, EU:T:2010:280, t. 29. i navedenu sudsku praksu).
175
Iz toga proizlazi da je nadzor suda Unije nad Komisijinom odlukom u području koncentracija ograničen na provjeru materijalne točnosti činjenica i na nepostojanje očite pogreške u ocjeni (vidjeti presudu od 10. srpnja 2008., Bertelsmann i Sony Corporation of America/Impala, C-413/06 P, EU:C:2008:392, t. 144. i navedenu sudsku praksu).
176
Međutim, to ne znači da se sud Unije mora suzdržati od nadzora nad Komisijinim tumačenjem gospodarskih podataka. Naime, sud Unije ne treba samo provjeravati materijalnu točnost istaknutih dokaza, njihovu pouzdanost i dosljednost, nego treba i nadzirati predstavljaju li ti elementi skup relevantnih podataka koje treba uzeti u obzir prilikom ocjene složene situacije i provjeriti jesu li oni takve prirode da podupiru zaključke koji su iz njih izvedeni (presude od 15. veljače 2005., Komisija/Tetra Laval, C‑12/03 P, EU:C:2005:87, t. 39. i od 7. svibnja 2009., NVV i dr./Komisija, T‑151/05, EU:T:2009:144, t. 54.).
177
Valja podsjetiti i na to da je pitanje materijalne ocjene prema kojoj koncentracija o kojoj je riječ ne potiče ozbiljne sumnje o spojivosti s unutarnjim tržištem, na temelju članka 8. stavka 2. Uredbe br. 139/2004, obuhvaćeno ispitivanjem postojanja očite pogreške u ocjeni. Naime, kako bi se provjerilo je li se Komisija za donošenje svoje odluke pravilno oslonila na prethodno navedenu odredbu, valja analizirati je li počinila očitu pogrešku u ocjeni učinaka namjeravane koncentracije na tržišno natjecanje (vidjeti u tom smislu presudu od 7. lipnja 2013., Spar Österreichische Warenhandels/Komisija, T‑405/08, neobjavljenu, EU:T:2013:306, t. 48.).
178
Pitanje je li Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni valja ispitati upravo s obzirom na ta razmatranja.
179
Peti tužbeni razlog sastoji se od triju dijelova. Prvi se temelji na pogrešnom razgraničenju razdoblja analize, drugi se temelji na pogrešnoj definiciji mjerodavnih tržišta, a treći se temelji na pogrešnoj ocjeni učinaka koncentracije. Međutim, prije ispitivanja tih triju dijelova, valja razmotriti tužiteljeve kritike u pogledu elemenata koje je Komisija uzela u obzir u svrhu svoje analize.
2.
Elementi koje je Komisija uzela u obzir u svrhu svoje analize
a)
Informacije koje su dostavile stranke u koncentraciji i svi relevantni podaci
180
Tužitelj tvrdi da se Komisija oslonila isključivo na navode koje su dostavile stranke u koncentraciji, a da nije provela kritičko ispitivanje tih navoda, i da je zanemarila druge izvore informacija, konkretno, različita očitovanja koja potječu s tržišta.
181
Kao prvo, rezultati istraživanja tržišta koje je provela Komisija, kao i podaci koje je dostavio tužitelj, odnosno javno dostupna upućivanja, studija LBD, studija iz listopada 2020. koju je proveo Büro für Energiewirtschaft und technische Planung GmbH (BET), naslovljena „Kurzgutachten zu den Ergebnissen der Marktbefragung im Zusammenhang mit der Neuaufteilug der Geschäftsfelder zwischen E.ON und RWE/innogy” (Sažeti prikaz vještačenja o rezultatima istraživanja tržišta o novoj podjeli područja djelatnosti između društava E.ON i RWE/innogy, u daljnjem tekstu: studija BET) te studija od 13. siječnja 2021. koju je provela Innoplexia pod nazivom „Digitale Marktbeobachtung. Deutschlandweite Erhebung zur Untersuchung von dominanten Stellungen deutscher Energieversorger” (Digitalno očitovanje o tržištu. Istraživanje na razini Njemačke o vladajućem položaju njemačkih opskrbljivača energijom, u daljnjem tekstu: studija Innoplexia), proturječe činjenicama koje je utvrdila Komisija. Stoga, iako je Komisija poduzela potrebne prethodne korake, ona je mogla i trebala odbaciti zahtjeve stranaka u koncentraciji.
182
Kao drugo, Komisija ne može valjano tvrditi da valja u cijelosti zanemariti studije BET i Innoplexia jer su izrađene nakon donošenja pobijane odluke. Konkretno, tužitelj tvrdi da je studija BET nadahnuta konceptom opće istrage Komisije i da se njome samo želi potvrditi vjerodostojnost Komisijinih utvrđenja, dok se studijom Innoplexia kvantificira predatorska prisutnost društva E.ON na internetu, koju su konkurenti očito prijavili tijekom trajanja postupka, tako da se te dvije studije ne mogu kvalificirati kao nove činjenice nastale nakon donošenja pobijane odluke.
183
Komisija, koju podupiru društva E.ON i RWE, ističe da je prikupila sve odlučujuće činjenične elemente koji su joj mogli omogućiti da predvidi utjecaj koncentracije na unutarnje tržište. U tom pogledu, Komisija nije raspolagala samo vlastitim poznavanjem tržišta, javnim informacijama i podacima koje su dostavile stranke u koncentraciji, nego i informacijama koje potječu od trećih osoba. Što se tiče dokaza, Komisija smatra da su studije BET i Innoplexia nedopuštene jer nisu postojale na dan donošenja pobijane odluke. Naposljetku, Komisija osporava relevantnost, dosljednost i pouzdanost dokaza koje je dostavio tužitelj.
184
Kao prvo, Opći sud analizirat će opći prigovor prema kojem Komisija nije uzela u obzir druge javne informacije ili informacije koje su dostavile treće osobe te se oslonila isključivo na informacije koje su dostavile stranke u koncentraciji. Kao drugo, Opći sud ispitat će dopuštenost, kao i relevantnost, dosljednost i pouzdanost studija koje je priložio tužitelj, u dijelu u kojem se njima nastoji dokazati da Komisija nije uzela u obzir sve relevantne činjenične elemente u svrhu svoje analize učinaka koncentracije.
185
Kao prvo, što se tiče tužiteljeva argumenta prema kojem se Komisija oslonila isključivo na navode koje su dostavile stranke u koncentraciji, a da nije provela kritičko ispitivanje tih navoda te je zanemarila druge izvore informacija, valja utvrditi da tužitelj nije naveo postojanje pravnog pravila kojim se Komisiji zabranjuje da se osloni na podatke koje su dostavile same stranke u koncentraciji u okviru upravnog postupka ili je se, naprotiv, obvezuje da provede vlastito istraživanje tržišta neovisno o podacima koje su dostavile stranke u koncentraciji (vidjeti, u tom smislu, presudu od 7. lipnja 2013., Spar Österreichische Warenhandels/Komisija, T-405/08, neobjavljenu, EU:T:2013:306, t. 126.).
186
Isto tako, valja istaknuti da, uzimajući u obzir zahtjev žurnog postupanja i strogih rokova koji se nalažu Komisiji u okviru postupka kontrole koncentracija, valja istaknuti da Komisija ne može biti dužna provesti provjere u pogledu svih informacija koje zaprimi ako nema naznaka koje upućuju na njihovu netočnost. Naime, iako Komisiji obveza savjesnog i nepristranog ispitivanja u okviru takvog postupka ne omogućuje uzimanje u obzir elemenata ili informacija koje se ne mogu smatrati istinitima, navedenim zahtjevom žurnosti ipak se podrazumijeva da ona ne može sama detaljno provjeriti autentičnost i pouzdanost svih komunikacija koje su joj poslane, s obzirom na to da postupak kontrole koncentracija nužno, i u određenoj mjeri, počiva na povjerenju (vidjeti presudu od 20. listopada 2021., Polskie Linie Lotnicze LOT/Komisija, T-240/18, EU:T:2021:723, t. 87. i navedenu sudsku praksu).
187
U tom pogledu valja podsjetiti na to da su u okviru zakonodavstva u području kontrole koncentracija predviđene različite mjere čiji je cilj obeshrabriti i kažnjavati podnošenje netočnih ili zavaravajućih informacija. Naime, ne samo da na temelju članka 4. stavka 1. i članka 6. stavka 2. Uredbe Komisije br. 802/2004 podnositelji prijave podliježu izričitoj obvezi podnošenja Komisiji točnih i potpunih činjenica i okolnosti koje su relevantne za odluku, s obzirom na to da je sankcioniranje [neispunjenja] te obveze propisano u članku 14. Uredbe br. 139/2004, nego na temelju članka 6. stavka 3. točke (a) i članka 8. stavka 6. točke (a) te potonje uredbe i Komisija može ukinuti odluku o sukladnosti ako se ona temelji na netočnim podacima, za koje je odgovoran jedan ili više poduzetnika ili ako su oni dobiveni prijevarom (vidjeti presudu od 20. listopada 2021., Polskie Linie Lotnicze LOT/Komisija, T-240/18, EU:T:2021:723, t. 88. i navedenu sudsku praksu).
188
Stoga ništa ne sprečava Komisiju da se osloni isključivo na informacije koje su dostavile stranke u koncentraciji, ako ne postoje indicije o njihovoj netočnosti, i pod uvjetom da predstavljaju sve relevantne podatke koje treba uzeti u obzir prilikom ocjene složene situacije.
189
U ovom slučaju, iz pobijane odluke proizlazi da se Komisija djelomično oslonila na podatke koje su dostavile stranke u koncentraciji. Međutim, iz tumačenja pobijane odluke u cijelosti proizlazi da se Komisija nije nedvosmisleno oslanjala na navode stranaka u koncentraciji. Naprotiv, u dijelu u kojem tužitelj osporava pouzdanost podataka koje su stranke u koncentraciji dostavile Komisiji, valja istaknuti da su ti podaci bili potkrijepljeni drugim elementima stavljenima na raspolaganje Komisiji. Na primjer, u točki 81. i sljedećim točkama pobijane odluke Komisija je izjave stranaka u koncentraciji, u pogledu definicije zemljopisnog tržišta maloprodajne opskrbe električnom energijom, podvrgnula kritičkom ispitivanju s obzirom na studiju LBD. Isto tako, Komisija je u točki 230. navedene odluke suočila navode stranaka u koncentraciji koji se odnose na njihov konkurentski odnos u okviru postupaka javne nabave za dodjelu koncesije za isporuku električne energije i plina sa stajalištem određenih konkurenata. Usto, u točki 293. pobijane odluke Komisija je također usporedila informacije koje je prikupila tijekom svojeg ispitivanja tržišta, u pogledu mogućih učinaka istiskivanja konkurenata s internetskih stranica za usporedbu cijena, s vlastitim poznavanjem tržišta. Osim toga, u točki 191. pobijane odluke Komisija je razmotrila navode stranaka u koncentraciji uzimajući u obzir druge relevantne informacije kao što su izvješća Saveznog ureda za zaštitu tržišnog natjecanja, u pogledu značajno prekomjerne cijene za benzinske postaje smještene na autocestama u odnosu na benzinske postaje smještene u neposrednoj blizini autocesta i izvan autocesta.
190
U tim okolnostima valja istaknuti da je Komisija provjerila podatke koje su dostavile stranke u koncentraciji s obzirom na skup podataka kojima je raspolagala. Tako sve informacije koje je Komisija uzela u obzir nisi obuhvaćale samo naznake koje potječu od stranaka u koncentraciji, nego i druge javne informacije i druge informacije prikupljene od trećih osoba putem zahtjeva za pružanje informacija, istraživanja tržišta ili ispitivanja, kao što to proizlazi, na primjer, iz točaka 12., 13., 21. ili 58. pobijane odluke.
191
Slijedom toga, valja zaključiti, ne dovodeći u pitanje, u ovom stadiju, je li Komisija u svim specifičnim dijelovima svoje analize doista uzela u obzir sve elemente relevantne za tu analizu, da je općenito pokušala prikupiti relevantne dokaze koji bi joj mogli omogućiti da predvidi koji će utjecaj imati koncentracija i da je provjerila njihovu podudarnost.
192
U svakom slučaju, valja podsjetiti na to da je na Komisiji da ocijeni jesu li informacije kojima raspolaže dovoljne za ispitivanje tržišnog natjecanja (presuda od 13. svibnja 2015., Niki Luftfahrt/Komisija, T-162/10, EU:T:2015:283, t. 109.) i da općenito ocijeni rezultat skupa indicija primijenjen za ocjenu situacije tržišnog natjecanja. Komisija na temelju te opće ocjene određenim elementima može dati prednost, a ostale odbiti. Opći sud mora provesti nadzor zakonitosti tog ispitivanja i njegova obrazloženja (vidjeti u tom smislu presudu od 6. srpnja 2010., Ryanair/Komisija, T-342/07, EU:T:2010:280, t. 136.).
193
U tom pogledu, tužitelj u biti samo navodi da je Komisija pogrešno ili nepotpuno utvrdila činjenice zanemarujući određene dokaze. Međutim, iz pobijane odluke jasno proizlazi da je Komisija uzela u obzir sve dokaze kojima je raspolagala i da je nekima dala prednost i isključila druge, što je obuhvaćeno njezinom marginom prosudbe, tako što je međusobno usporedila sve dokaze i općenito navela razloge zbog kojih je odlučila ne prihvatiti određene navode.
194
Kao drugo, što se tiče triju studija koje je podnio tužitelj, navedenih u točki 181. ove presude, valja istaknuti da je presuđeno da se zakonitost akta Unije mora ocijeniti na temelju činjeničnih i pravnih elemenata koji su postojali na dan donošenja akta (vidjeti presude od 18. srpnja 2013., Schindler Holding i dr./Komisija, C-501/11 P, EU:C:2013:522, t. 31. i navedenu sudsku praksu i od 17. rujna 2007., Microsoft/Komisija, T-201/04, EU:T:2007:289, t. 260. i navedenu sudsku praksu). Konkretno, zakonitost odluke u području tržišnog natjecanja mora se ocijeniti, prema ustaljenoj sudskoj praksi, s obzirom na informacije kojima je Komisija mogla raspolagati u trenutku kada ju je donijela (vidjeti presudu od 27. siječnja 2021., KPN/Komisija, T-691/18, neobjavljenu, EU:T:2021:43, t. 141. i navedenu sudsku praksu).
195
Slijedom toga, pobijanu odluku treba ispitati u skladu s činjeničnim elementima koji su postojali na dan njezina donošenja, a ne s obzirom na činjenice koje su nastale nakon njezina donošenja (presuda od 4. srpnja 2006., easyJet/Komisija, T-177/04, EU:T:2006:187, t. 204.).
196
Valja utvrditi da je dan donošenja pobijane odluke 17. rujna 2019. Što se tiče studije LBD od 9. svibnja 2019., Komisija je tu studiju u pobijanoj odluci izričito spomenula u točkama 81., 83., 84. i 86. te u bilješkama na dnu stranica br. 79, 80, 84, 85, 90 do 92 i 315. Slijedom toga, ne samo da je ta studija relevantna za ocjenu zakonitosti pobijane odluke, nego se Komisiji ne može prigovoriti da je nije uzela u obzir u trenutku njezina ispitivanja učinaka koncentracije.
197
Suprotno tomu, nesporno je da su studija BET iz listopada 2020. i studija Innoplexia, od 13. siječnja 2021., uslijedile nakon donošenja pobijane odluke.
198
Međutim, Komisija se ne može općenito pozivati na sudsku praksu prema kojoj se zakonitost pobijanog akta treba ocjenjivati prema pravnim i činjeničnim elementima koji su postojali na dan donošenja pobijane odluke (presuda od 21. rujna 2005., EDP/Komisija, T-87/05, EU:T:2005:333, t. 158.) kako bi odbacila te dvije studije u svrhu analize zakonitosti pobijane odluke.
199
Naime, s obzirom na to da izrada priloga ne predstavlja pokušaj izmjene pravnog i činjeničnog okvira koji je prethodno podnesen Komisiji radi donošenja pobijane odluke, nego predstavlja oblik argumenta prilikom jednostavnog korištenja pravom obrane, navedeni prilog treba smatrati dopuštenim (presuda od 7. svibnja 2009., NVV i dr./Komisija, T-151/05, EU:T:2009:144, t. 63.).
200
U ovom slučaju valja utvrditi da su studije BET i Innoplexia izrađene posebno kako bi se osporila zakonitost pobijane odluke. Stoga, na temelju sudske prakse navedene u točki 199. ove presude, Komisija ne može tražiti da se studije BET i Innoplexia proglase nedopuštenima samo zbog toga što su izrađene nakon donošenja pobijane odluke, a da se pritom ne analizira njihov sadržaj kako bi se provjerilo predstavljaju li one pokušaj izmjene pravnog ili činjeničnog okvira koji je postojao na dan donošenja pobijane odluke.
201
Suprotno tomu, Komisija je u odgovoru na tužbu ovlaštena istaknuti, u određenim pitanjima, činjenicu da su prilogom povrijeđeni izričiti navodi ili propusti stranaka tijekom upravnog postupka (presuda od 21. rujna 2005., EDP/Komisija, T-87/05, EU:T:2005:333, t. 158.). Isto tako, analiza priloga o određenom pitanju može se temeljiti na informacijama koje su postojale na dan donošenja pobijane odluke, u smislu sudske prakse navedene u točki 198. ove presude. Drugim riječima, ništa ne sprečava tužitelja da se prilikom ostvarivanja svojih prava obrane pozove na analizu sadržanu u prilogu koja je provedena nakon donošenja pobijanog akta, pod uvjetom da se ta analiza temelji na činjeničnim elementima dostupnima u trenutku donošenja navedenog akta.
202
Prvo, što se tiče studije BET, ona u svojem odjeljku 2. sadržava kritiku metodologije koju je Komisija koristila u prvom istraživanju tržišta. Međutim, takvu kritiku treba smatrati sastavnim dijelom argumenta kojim se provode tužiteljeva prava obrane. Stoga je taj odjeljak studije BET dopušten.
203
Suprotno tomu, u odjeljku 3. studije BET navode se rezultati istraživanja tržišta koje je BET proveo između 29. srpnja i 18. kolovoza 2020., odnosno gotovo cijelu godinu nakon donošenja pobijane odluke, kao što to proizlazi iz točke 41. odjeljka 3. navedene studije.
204
U tom pogledu, valja utvrditi da tužitelj nije dokazao, pa čak ni tvrdio, da je mišljenje poduzetnika koji su sudjelovali u toj studiji bilo isto kao i mišljenje koje bi imali da su bili ispitani u trenutku donošenja pobijane odluke. Međutim, uzimajući u obzir dinamičnu prirodu tržišta energije, razumno je predvidjeti da su se odgovori poduzetnika koji su sudjelovali u studiji BET, gotovo godinu dana nakon donošenja pobijane odluke, promijenili usporedno s razvojem tržišta energije. Štoviše, odgovori su dani u kontekstu u kojem se koncentracija već odvijala. Stoga je analiza odgovora provedena na temelju činjeničnih elemenata kojima Komisija nije mogla raspolagati u trenutku donošenja pobijane odluke. Naime, Komisija nije mogla znati koje je mišljenje sudionika na tržištu gotovo godinu dana kasnije, osobito nakon provedbe koncentracije.
205
Budući da se stanje na tržištu energije u trenutku kada je studija BET provedena nužno razlikovalo od stanja u trenutku kada je Komisija provela vlastita istraživanja, relevantnost i dokazna vrijednost analiza provedenih u studiji BET na temelju tih naknadnih podataka u najboljem su slučaju ograničene. Naime, uporaba tih podataka nije samo dio oblikovanja argumenta za provedbu tužiteljevih prava obrane, nego predstavlja, barem djelomično, pokušaj izmjene činjeničnog okvira koji je postojao u trenutku kada je Komisija donijela pobijanu odluku, u smislu sudske prakse navedene u točki 199. ove presude.
206
Kao drugo, što se tiče studije Innoplexia, valja istaknuti da je prikupljanje podataka upotrijebljenih u toj studiji provedeno u dvama stadijima. S jedne strane, svakodnevno prikupljanje podataka u cijeloj Njemačkoj provedeno je između 4. i 17. prosinca 2020. na pretraživaču Google i dvjema usporedivim internetskim stranicama „Check24” i „Verivox”. S druge strane, kako bi se u istraživanje uključili i podaci s usporedivih internetskih stranica prikupljani tijekom duljeg razdoblja, društvo Innoplexia koristilo se trajnim pregledom podataka za razdoblje od 1. siječnja 2020. do 31. prosinca 2020.
207
U tom pogledu, valja utvrditi da Googleov pretraživač, kao i usporedive internetske stranice „Check24” i „Verivox”, pokazuju rezultate ponuda koje operatori predlažu u određenom trenutku. Te su platforme stoga podvrgnute istoj dinamici kao i tržište energije.
208
Međutim, tužitelj nije dokazao, pa čak ni tvrdio, da bi dobiveni rezultati bili isti da su podaci prikupljeni tijekom razdoblja u kojem je Komisija provela vlastitu analizu. Stoga je, kao što je utvrđeno u pogledu studije BET, razumno očekivati da su se ti rezultati s vremenom promijenili jer se samo tržište energije promijenilo.
209
Osim toga, iz te studije jasno proizlazi da je Innoplexia raspolagala podacima iz stalnog pregledavanja internetskih stranica, koji simuliraju ponašanja u vezi s istraživanjima ljudi i omogućuju obradu nekoliko milijuna zahtjeva dnevno, i to tijekom nekoliko godina. Međutim, iako su se podaci u vrijeme Komisijina ispitivanja tržišta mogli upotrijebiti, Innoplexia je odlučila upotrijebiti podatke iz 2020. godine.
210
Budući da se analiza studije Innoplexia uvelike temeljila na podacima iz 2020., dakle onima nakon donošenja pobijane odluke, upotreba tih podataka predstavlja, barem djelomično, pokušaj izmjene činjeničnog okvira koji je postojao u trenutku kada je Komisija donijela pobijanu odluku, u smislu sudske prakse navedene u točki 199. ove presude. Slijedom toga, čak i pod pretpostavkom da su dopuštene, relevantnost i dokazna vrijednost tih analiza su, u najboljem slučaju, ograničene.
211
Konačno, u studijama BET i Innoplexia koje je priložio tužitelj ne navode se podaci koje je Komisija propustila uzeti u obzir prilikom donošenja pobijane odluke. Stoga tužitelj tim studijama nije uspio dokazati da je Komisija propustila uzeti u obzir određene podatke.
b)
Prvo Komisijino istraživanje tržišta
212
Tužitelj smatra da koncept, oblik, rok i sadržaj prvog istraživanja tržišta koje je provela Komisija nisu bili optimalni.
213
Komisija smatra da je odvijanje prvog istraživanja tržišta bilo ispravno.
214
Kao prvo, što se tiče uzorka odabranog u svrhu prvog istraživanja tržišta, iz bilješke na dnu stranice br. 52 pobijane odluke proizlazi da je 161 poduzetnik stvarno sudjelovao u prvom istraživanju tržišta uključujući, uz važne konkurente kao što su društva EnBW i Vattenfall, više od 50 lokalnih jedinica različitih veličina, zadruge u lokalnim jedinicama, društva u kojima su udjele imale samo općine ili njihove lokalne jedinice, društva u kojima su udjele imale lokalne jedinice i neovisni opskrbljivači, društva u kojima su samo neovisni opskrbljivači imali udjele, neovisne opskrbljivače te nove sudionike na tržištu.
215
Stoga je Komisija odabrala širok raspon sudionika na tržištu kako bi odgovorili na njezino istraživanje tržišta.
216
Kako bi se odredila točna veličina uzorka za potrebe istraživanja tržišta, valja uzeti u obzir, kao prvo, veličinu populacije u kojoj će se provesti istraživanje, kao drugo, razinu pouzdanosti, koja je postotak koji ukazuje na stupanj sigurnosti s kojim će populacija odabrati odgovor koji se nalazi između dviju danih vrijednosti, te, kao treće, marginu pogreške, koja odgovara postotku koji upućuje na mjeru u kojoj bi rezultati ankete mogli odražavati mišljenje opće populacije.
217
U ovom slučaju, ukupna populacija iznosi oko 2500 poduzetnika čije bi mišljenje moglo biti korisno. Za razinu pouzdanosti od 95 %, što odgovara standardu industrije, i marginu pogreške od 10 %, odgovarajuća veličina uzorka iznosila bi 93 ispitanika. Stoga je Komisija, time što je ispitala 383 poduzetnika na tržištu energije, za koje se moglo očekivati da određeni broj njih neće odgovoriti, nastojala uspostaviti dovoljno reprezentativan uzorak.
218
Isto tako, Komisiji se ne može valjano prigovoriti da je kontaktirala samo 383 poduzetnika, s obzirom na to da logistika i organizacija takvog istraživanja predstavljaju velik napor, kao i naknadna obrada informacija, i to tim više ako se uzmu u obzir ograničeni resursi Komisije, kao i zahtjevi žurnosti koji joj se nalažu u okviru kontrole koncentracija. Stoga, uzimajući u obzir načelo žurnosti kojim se uređuje postupak kontrole koncentracija, Opći sud smatra da se – s obzirom na to da je 161 od 383 tražena poduzetnika stvarno odgovorio na prvo istraživanje tržišta – taj uzorak može smatrati dovoljno reprezentativnim i da može dati značajne rezultate na koje se Komisija mogla osloniti u svojim zaključcima.
219
Kao drugo, tužitelj kritizira slanje upitnika na engleskom jeziku. U tom pogledu, nesporno je da su pitanja bila sastavljena na engleskom jeziku, ali da ništa nije sprečavalo poduzetnike adresate da odgovore na njemačkom jeziku.
220
U presudi od 12. srpnja 2018., Brugg Kabel i Kabelwerke Brugg/Komisija (T-441/14, EU:T:2018:453), tužitelji su tvrdili da je Komisija povrijedila njihovo pravo na pošteno suđenje i njihova prava obrane time što im je zahtjeve za pružanje informacija i obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku dostavila isključivo na engleskom jeziku u okviru postupka povodom zabranjenih sporazuma, dok je jedan od tužitelja u više navrata zatražio da ih se dostavi na njemačkom jeziku. U točkama 46. do 50. navedene presude Opći sud zaključio je da Komisija svojim odbijanjem da uputi zahtjeve za pružanje informacija društvu Brugg Kabel AG na njemačkom jeziku nije spriječila potonje društvo u tomu da učinkovito iznese svoje stajalište u pogledu informacija koje je zatražila Komisija, osobito zbog činjenice da Komisija uopće nije zahtijevala od društva Brugg Kabel da odgovori na zahtjeve za pružanje informacija na engleskom jeziku.
221
Primjena a fortiori te sudske prakse navodi Opći sud na zaključak da je upitnik iz prvog istraživanja tržišta, koji sam po sebi nije mogao dovesti do izricanja sankcija protiv poduzetnika kojima je upućen, mogao biti sastavljen na engleskom jeziku. Štoviše, ako su se poduzetnici suočili s problemima u prijevodu, mogli su zatražiti produljenje roka iz jezičnih razloga. Naposljetku, valja istaknuti da ih ništa nije sprečavalo da izraze svoje stajalište na koristan način jer su na pitanja postavljena na engleskom jeziku mogli odgovoriti na njemačkom jeziku.
222
Stoga, uzimajući u obzir, štoviše, zahtjev žurnosti, od Komisije se ne može zahtijevati da pitanja prevede na jezike koje traže ispitani poduzetnici.
223
Podredno, valja istaknuti da je takvo rješenje tim razumnije jer je Komisija provela istraživanja tržišta na različitim zemljopisnim tržištima, uključujući Češku Republiku, Mađarsku, Slovačku i Ujedinjenu Kraljevinu. Međutim, zahtijevati od Komisije da svoje upitnike prevede na jezike država članica na čijem državnom području provodi svoja istraživanja tržišta bilo bi neproporcionalno u pogledu troškova za službe Komisije i nespojivo sa zahtjevom žurnosti koji se Komisiji nameće.
224
Kao treće, valja analizirati složenost upitnika i rok za odgovor koji je dodijelila Komisija. U tom pogledu, valja podsjetiti na to da Komisija mora pomiriti nužnost provođenja potpunog istraživanja kako bi na raspolaganju imala sve relevantne elemente za svoju ocjenu sa zahtjevom žurnosti koji joj se nameće. Stoga se, s jedne strane, Komisiji ne može prigovoriti da je postavila 228 pitanja. S druge strane, iako je rok za odgovor bio kratak, činjenica da je 161 poduzetnik odgovorio u roku, kao i činjenica da su poduzetnici mogli zatražiti produljenje roka, dovoljna je za zaključak da Komisija nije povrijedila svoju obvezu dužne pažnje u tom pogledu.
225
Iz svega prethodno navedenog proizlazi da je prvo istraživanje tržišta pravilno provedeno. Stoga se ne može smatrati da ono samo po sebi sadržava očite pogreške u ocjeni.
3.
Prvi dio petog tužbenog razloga, koji se temelji na pogrešnom razgraničenju analiziranog razdoblja
226
Tužitelj tvrdi da se Komisija u biti oslonila na prethodna razmatranja, a da nije iznijela nikakva predviđanja, i to osobito u pogledu tržišta elektromobilnosti i tržišta usluga mjerenja.
227
Tužitelj u biti kritizira razgraničenje analiziranog razdoblja u pogledu, kao prvo, tržišta elektromobilnosti i, kao drugo, tržišta usluga mjerenja.
228
Komisija osporava tužiteljeve argumente.
229
Što se tiče, konkretnije, tržišta usluga mjerenja, valja istaknuti da tužitelj u biti prigovara Komisiji da nije uzela u obzir budući utjecaj činjenice da bi društvo E.ON, zahvaljujući koncentraciji i djelatnostima koje će moći razviti na tržištu usluga mjerenja, prikupljalo brojne podatke koji bi mu omogućili da potrošačima ponudi inovativna rješenja.
230
Valja podsjetiti na to da Komisija u području kontrole koncentracija treba ocijeniti može li neka koncentracija bitno ograničavati učinkovito tržišno natjecanje na unutarnjem tržištu ili njegovu znatnom dijelu. To proizlazi iz članka 2. stavaka 2. i 3. Uredbe br. 139/2004.
231
Nadzor koji Komisija provodi nad koncentracijom zahtijeva prospektivnu analizu koja se sastoji od ispitivanja u čemu bi takva koncentracija mogla izmijeniti čimbenike koji određuju stanje tržišnog natjecanja na predmetnom tržištu, kako bi se provjerilo, proizlazi li iz toga znatna prepreka učinkovitom tržišnom natjecanju. Ta prospektivna analiza zahtijeva zamišljanje različitih uzročno-posljedičnih veza kako bi se usvojila ona čija je vjerojatnost najveća (presuda od 19. lipnja 2009., Qualcomm/Komisija, T-48/04, EU:T:2009:212, t. 88., i presuda od 9. ožujka 2015., Deutsche Börse/Komisija, T-175/12, neobjavljena, EU:T:2015:148, t. 62.; vidjeti također, u tom smislu, presudu od 15. veljače 2005., Komisija/Tetra Laval, C-12/03 P, EU:C:2005:87, t. 43.).
232
Usto, kao što se na to u biti podsjeća u točki 94. ove presude, Komisija ocjenu spojivosti koncentracije među poduzetnicima s unutarnjim tržištem treba provesti samo na temelju činjeničnih i pravnih okolnosti koje su postojale u trenutku prijave te koncentracije, a ne na temelju hipotetskih elemenata čiji se gospodarski doseg ne može procijeniti u trenutku donošenja odluke o odobravanju (vidjeti presudu od 13. rujna 2010., Éditions Odile Jacob/Komisija, T-279/04, neobjavljenu, EU:T:2010:384, t. 327. i navedenu sudsku praksu).
233
Iz toga proizlazi da se od Komisije očekuje da ocijeni učinke koncentracije tijekom razdoblja čije maksimalno trajanje ne smije biti dulje od vremena u kojem je dovoljno sigurno da će se dogoditi određeni događaji. Što se kasnije predviđa da bi do događaja moglo doći, to je veća nesigurnost da će se on uopće dogoditi. U tom se smislu od Komisije ne može zahtijevati da provede prospektivnu analizu na temelju elemenata čije dugoročne učinke ne može predvidjeti, a da ne postoji razumna mogućnost da počini pogrešku.
234
U ovom slučaju iz pobijane odluke proizlazi da je Komisija u svojoj analizi uzela u obzir prospektivne elemente koji su imali dovoljnu razinu predvidljivosti da bi bili relevantni.
235
Kao prvo, što se tiče sektora elektromobilnosti, iz točke 183. pobijane odluke proizlazi da je Komisija uzela u obzir paralelni razvoj broja postaja za punjenje električnih vozila i samu prodaju električnih vozila, koji bi se do 2029. trebali povećati za oko 27 % godišnje. Komisija je u točki 193. pobijane odluke također utvrdila da su sudionici na tržištu očekivali da će postaje za ultrabrzo punjenje postati sve češće i da će se razlikovati cijene postaja za brzo i ultrabrzo punjenje te, u točki 199., da sudionici na tržištu očekuju da će se sektor postaja za punjenje električnih vozila razvijati na isti način kao i sektor tradicionalnih benzinskih postaja za koje uvjeti tržišnog natjecanja na lokalnoj razini utječu na strategiju operatora goriva. Isto tako, u točki 385. pobijane odluke Komisija je izvijestila o predvidljivom razvoju na tržištu ugradnje i korištenja postaja za obično i za brzo punjenje, koje se brzo mijenja. Iz toga proizlazi da treba predvidjeti novi ulazak na tržište, uključujući i onaj društva Deutsche Telekom, koje je nedavno najavilo da namjerava integrirati postaje za punjenje električnih vozila u distribucijske kutije telefonske mreže, ili društva Volkswagen, koje je također objavilo svoju namjeru ulaska na tržište elektromobilnosti i čiji je cilj izgraditi javne postaje za punjenje električnih vozila u postrojenjima njegovih 4000 distributera automobila i partnerskih benzinskih postaja u Europi.
236
Tako iz točaka 183., 193., 199. i 385. pobijane odluke proizlazi da se, suprotno tužiteljevoj tvrdnji, Komisija u svojoj analizi učinaka koncentracije na tržišno natjecanje nije ograničila na ispitivanje situacije na dan donošenja pobijane odluke, nego je uzela u obzir predviđeni razvoj sektora elektromobilnosti.
237
Kao drugo, što se tiče sektora usluga mjerenja za koji tužitelj smatra da mu vladajući položaj društva E.ON također daje vodeću ulogu u području rješenja za korisnike koja se temelje na korištenju podataka, tužitelj nije posebno identificirao razvoje koje je Komisija trebala uzeti u obzir ni razdoblje koje je u tom pogledu relevantno. Naprotiv, on samo tvrdi da, s obzirom na to da se Komisija ne slaže s njegovim predviđanjima štetnih učinaka, Komisijina prospektivna analiza nije točna.
238
U svakom slučaju, valja utvrditi da je Komisija stvarno analizirala koje bi mogle biti posljedice koncentracije na to područje te je u točki 423. pobijane odluke navela da dodatni podaci izvan kritične mase ne moraju nužno dati dodatnu vrijednost. Isto tako, Komisija je u točki 424. pobijane odluke istaknula da je postojala velika nesigurnost u pogledu minimalne količine (i vrste) podataka potrebnih za razvoj novih energetskih rješenja.
239
Stoga, Komisija nije raspolagala elementima na temelju kojih bi mogla provesti prospektivnu analizu utemeljenu na duljem razdoblju od onog koje je primijenila. Stoga prilikom razgraničenja razdoblja prospektivne analize nije počinila očitu pogrešku u ocjeni.
240
Naposljetku, Komisija je u točki 432. pobijane odluke utvrdila granice svoje analize, pri čemu je navela da se tržište električne energije znatno mijenja i da, čak i među sudionicima na tržištu, nije postignut konsenzus o načinu na koji će se tržište u konačnici razvijati.
241
Iz svega prethodno navedenog proizlazi da, s obzirom na neizvjesnosti u pogledu razvoja tržišta električne energije općenito, Komisija nije mogla razumno proširiti svoju prospektivnu analizu na razdoblje dulje od onoga koje je utvrdila. Stoga prilikom razgraničenja analiziranog razdoblja nije počinila očitu pogrešku u ocjeni.
242
S obzirom na prethodno navedeno valja odbiti prvi dio, koji se temelji na pogrešnom razgraničenju analiziranog razdoblja.
4.
Drugi dio petog tužbenog razloga, koji se temelji na pogrešnoj definiciji mjerodavnih tržišta
243
U ovom slučaju, Komisija je definirala mjerodavna tržišta u Njemačkoj u odjeljku 7.1. pobijane odluke. Posebno je analizirala definiciju tržišta proizvoda i zemljopisnih tržišta u sljedećim područjima: veleprodajna proizvodnja i opskrba električnom energijom (odjeljak 7.1.1.), distribucija električne energije ili električne mreže (odjeljak 7.1.2.), maloprodajna opskrba električnom energijom (odjeljak 7.1.3.), maloprodajna opskrba električnom energijom koja se koristi za grijanje (odjeljak 7.1.4.), distribucija plina ili plinske mreže (odjeljak 7.1.5.), maloprodajna opskrba plinom (odjeljak 7.1.6.), usluge mjerenja (odjeljak 7.1.7.) i elektromobilnost (odjeljak 7.1.8.).
a)
Prvi prigovor, koji se temelji na pogrešnoj definiciji tržišta maloprodajne opskrbe električnom energijom i plinom
244
Tužitelj u biti tvrdi da Komisija nije u dostatnoj mjeri ispitala činjenice u sektoru maloprodajne opskrbe kućanstava i malih poslovnih korisnika električnom energijom i da je tržišta maloprodajne opskrbe električnom energijom i plinom definirala na očito pogrešan način.
245
Kao prvo, Komisija je netočno definirala mjerodavno tržište proizvoda jer nije u dostatnoj mjeri uzela u obzir stajalište potrošača. Stoga je pogrešno zaključila da je tržište maloprodajne opskrbe kućanstava i malih poslovnih korisnika električnom energijom i plinom u okviru osnovne opskrbe različito od tržišta maloprodajne opskrbe kućanstava i malih poslovnih korisnika električnom energijom i plinom u okviru posebnih ugovora.
246
Kao drugo, Komisija je pogrešno ocijenila zemljopisnu definiciju tržišta maloprodajne opskrbe kućanstava i malih poslovnih korisnika električnom energijom i plinom, time što je za tržište korisnika koji imaju posebne ugovore pogrešno smatrala da se radi o nacionalnom, a ne o lokalnom tržištu. Komisija stoga nije uzela u obzir povećanje lokalnih tržišnih udjela društva E.ON koje proizlazi iz koncentracije, koje je ponekad iznosilo 70 % i više.
247
Komisija, koju podupire društvo E.ON, osporava tužiteljeve argumente.
248
Valja istaknuti da je Komisija osobito analizirala definiciju tržišta maloprodajne opskrbe električnom energijom i plinom u odjeljcima 7.1.3. i 7.1.6. pobijane odluke. U točki 91. pobijane odluke zaključila je da će se za potrebe navedene odluke:
–
smatrati da tržište maloprodajne opskrbe velikih industrijskih korisnika električnom energijom ima nacionalnu dimenziju;
–
maloprodajno tržište opskrbe kućanstava i malih poslovnih korisnika električnom energijom u okviru osnovne opskrbe smatrati odvojenim tržištem proizvoda koje ima lokalnu dimenziju ograničenu na predmetno područje osnovne opskrbe;
–
maloprodajno tržište opskrbe kućanstava i malih poslovnih korisnika električnom energijom u okviru posebnih ugovora smatrat će se odvojenim tržištem proizvoda koje ima nacionalnu dimenziju s lokalnim elementima.
249
U točki 129. pobijane odluke Komisija je smatrala da su struktura i funkcioniranje tržišta maloprodajne opskrbe plinom vrlo slični onima na tržištu maloprodajne opskrbe električnom energijom.
1) Definicija mjerodavnog tržišta proizvoda
250
Što se tiče mjerodavnog tržišta proizvoda, Komisija je analizirala tržište proizvoda za maloprodajnu opskrbu električnom energijom u odjeljku 7.1.3.2. (t. 52. do 62.) i za maloprodajnu opskrbu plinom u odjeljku 7.1.6.1. (t. 130. do 133.) pobijane odluke.
251
Najprije valja utvrditi da iz pobijane odluke proizlazi da je Komisija analizirala više izvora informacija kako bi definirala tržišta proizvoda za maloprodajnu opskrbu električnom energijom i plinom. Stoga nije samo analizirala stajalište stranaka u koncentraciji (t. 51., 55., 58. i 132.), nego je također uzela u obzir svoju raniju praksu odlučivanja, kao i praksu Saveznog ureda za zaštitu tržišnog natjecanja i Bundesnetzagentura (BNetzA, Savezna agencija za mreže, Njemačka) (t. 52. do 54., 58., 130. i 131.), informacije koje potječu od Saveznog ureda za zaštitu tržišnog natjecanja (t. 50.), primjenjive propise (t. 47., 51., 56. i 133.), izvješće Agencije za suradnju energetskih regulatora (ACER) (t. 59.), odgovore konkurenata na prvo istraživanje tržišta (t. 58. i 60.), kao i interne dokumente stranaka u koncentraciji (t. 61.). Zbog toga je Komisija uzela u obzir relevantne dokaze kojima je raspolagala. U svakom slučaju, tužitelj više prigovara Komisiji da nije došla do istih zaključaka kao i on. Naime, problem nije toliko u tome da je Komisija zanemarila relevantne dokaze, nego u tome što se tužitelj ne slaže s Komisijinom analizom navedenih dokaza.
252
Kao preliminarnu napomenu, valja istaknuti da je Komisija, time što je razlikovala tržište maloprodajne opskrbe kućanstava i malih poslovnih korisnika električnom energijom i plinom u okviru osnovne opskrbe i u okviru posebnih ugovora, definirala mjerodavna tržišna na uži način, nego što bi u slučaju da nije razlikovala osnovnu opskrbu i posebne ugovore. U tom se pogledu, osim toga, može istaknuti, kao što to proizlazi iz točaka 55. i 132. pobijane odluke, da su stranke u koncentraciji tijekom upravnog postupka također smatrale da razlika između osnovne opskrbe i posebnih ugovora nije primjerena.
253
Kao prvo, tužitelj tvrdi da je Komisija, iako je ispitala ponašanje kućanstava i malih poslovnih korisnika, morala utvrditi da korisnici koji imaju osnovnu opskrbu nisu pokazivali inertnost i da je postojala opća propusnost između osnovnih tarifa za opskrbu i posebnih tarifa jer je postojala zamjenjivost homogene robe kao što su električna energija i plin.
254
U ovom slučaju Komisija je, s obzirom na dokaze navedene u točki 251. ove presude, analizirala određene odlučujuće elemente sa stajališta zahtjeva.
255
Stoga je Komisija utvrdila razliku na tržištu između korisnika osnovne opskrbe i korisnika koji imaju posebne ugovore jer potražnja nije zamjenjiva. Unatoč činjenici da je postotak kućanstava koja se opskrbljuju prema osnovnim tarifama električne energije u stalnom padu, s oko 59 % u 2007. na 37 % u 2012., na 31 % u 2016. i na 28 % u 2017. (t. 50. pobijane odluke), Komisija je smatrala da tarife osnovne opskrbe električnom energijom i plinom nisu bile fizički uvjetovane tarifama posebnih ugovora i da su, slijedom toga, dvije vrste ugovora činile dva različita tržišta proizvoda (t. 62. i 133. pobijane odluke).
256
U tom je pogledu Komisija velik dio svoje analize temeljila na inerciji potrošača. Tako je uvodni dio odjeljka 7.1.3.1. pobijane odluke, u kojem objašnjava koncept inertnosti korisnika, obilježen činjenicom da je nakon liberalizacije tržišta električne energije u Njemačkoj 1998. godine velik dio korisnika, osobito kućanstava i malih poduzetnika, ostao kod povijesnog opskrbljivača unatoč dostupnosti konkurentnijih ponuda, kao što je to slučaj s većinom europskih maloprodajnih tržišta električne energije (t. 48. pobijane odluke). Prema Komisijinu mišljenju, taj učinak povijesnog operatera osobito je izražen za korisnike koji se i dalje opskrbljuju na temelju ugovora o osnovnoj opskrbi, koji ne žele promijeniti opskrbljivača i koji se pridržavaju jeftinijih osnovnih tarifa povijesnog operatera (t. 50. pobijane odluke). Prema mišljenju Komisije, koncentracija poput one o kojoj je riječ u ovom predmetu može odmah imati samo ograničeni ili nepostojeći materijalni utjecaj na te potrošače (točka 49. pobijane odluke). Komisija smatra da su ista razmatranja primjenjiva na sektor plina (točka 133. pobijane odluke).
257
Stoga, iako Komisija ne spominje homogenost električne energije i plina, koju ne dovodi u pitanje, ipak je primijetila da je 2017., unatoč postupnom smanjenju broja ugovora o osnovnoj opskrbi i općenito povoljnijim uvjetima posebnih ugovora, 28 % kućanstava i dalje imalo tu vrstu ugovora za opskrbu električnom energijom.
258
S obzirom na prethodno navedeno, Opći sud smatra da je Komisija dobro potkrijepila postojanje određene inertnosti korisnika koji imaju osnovnu opskrbu, čija je potražnja neelastična, kao što o tome svjedoči činjenica da je, unatoč povoljnijim uvjetima posebnih ugovora, dio potražnje i dalje otporan na promjenu ugovora.
259
Točno je da postupno smanjenje osnovnih ugovora zbog sklapanja posebnih ugovora korisnika upućuje na određenu razinu zamjene potražnje između osnovnih i posebnih ugovora. Međutim, Komisija ima diskrecijsku ovlast primijetiti da još uvijek postoji velik broj osnovnih ugovora kojima se nastoji dokazati postojanje odvojenog tržišta proizvoda. Komisija stoga nije počinila očitu pogrešku u ocjeni time što nije samo utvrdila da su objektivna obilježja električne energije i plina homogena, nego je također analizirala situaciju tržišnog natjecanja i osobito strukturu ponude i potražnje na tržištu. Stoga je taj argument potrebno odbaciti.
260
Kao drugo, što se tiče navodno pogrešne primjene testa „small but significant non-transitory increase of price” (malo, ali značajno neprijelazno povećanje cijena, u daljnjem tekstu: test SSNIP), zbog pogrešnog predstavljanja rezultata prvog istraživanja tržišta, kao i nedostatka opsežnog testa SSNIP i kvantitativne ocjene testa SSNIP koja se obično provodi, valja podsjetiti na to da se tim testom, u skladu s točkom 17. Obavijesti Komisije od 9. prosinca 1997. o utvrđivanju mjerodavnog tržišta za potrebe prava tržišnog natjecanja Zajednice (SL 1997., C 372, str. 5.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 18., str. 3.; u daljnjem tekstu: Obavijest o utvrđivanju tržišta), postavlja pitanje bi li povećanje cijene u rasponu od 5 do 10 % dovelo do toga da bi se korisnici koji imaju osnovnu opskrbu odlučili za posebne ugovore.
261
U tom pogledu, Komisija je u točki 60. pobijane odluke navela, oslanjajući se na prvo istraživanje tržišta, da je, iako je određeni broj ispitanika naveo da bi takvo povećanje cijene iz ugovora o osnovnoj opskrbi moglo dovesti do povećanja razine prijelaza na posebne ugovore, gotovo 70 % konkurenata odgovorilo da bi povećanje prijelaza vjerojatno bilo malo ili zanemarivo. Stoga je većina sudionika na tržištu smatrala da potražnja u skladu s testom SSNIP ne bi bila zamjenjiva.
262
Iako je točno da Komisija nije izradila kvantitativnu ili opsežnu analizu izvan odgovora konkurenata, valja podsjetiti na to da je na Komisiji da ocijeni jesu li informacije kojima raspolaže dovoljne za ispitivanje tržišnog natjecanja (presuda od 13. svibnja 2015., Niki Luftfahrt/Komisija, T-162/10, EU:T:2015:283, t. 109.).
263
Također treba podsjetiti na to da nije potrebno utvrditi hijerarhiju između „netehničkih dokaza” i „tehničkih dokaza”, nego je na Komisiji da općenito ocijeni rezultat skupa indicija korištenog za ocjenu situacije tržišnog natjecanja i da je u tom pogledu moguće da se određenim elementima da prednost, a da drugibudu odbijeni (vidjeti, u tom smislu, presudu od 9. ožujka 2015., Deutsche Börse/Komisija, T-175/12, neobjavljenu, EU:T:2015:148, t. 133.).
264
Uzimajući u obzir ocjene koje je u tom pogledu dala većina ispitanika u prvom istraživanju tržišta, Komisija nije počinila očitu pogrešku u ocjeni time što je smatrala da su informacije kojima je raspolagala dostatne za analizu tržišnog natjecanja zamjenjivosti osnovnih ugovora i posebnih ugovora zbog malog, ali značajnog i trajnog povećanja cijena osnovnih ugovora.
265
U svakom slučaju, valja utvrditi da tužiteljevi argumenti ne omogućuju dovođenje u pitanje Komisijinih zaključaka u pogledu testa SSNIP. Naime, tužitelj ne navodi koje je točno dokaze Komisija trebala analizirati i nije podnio nijedan dokaz na temelju kojeg bi se mogao dovesti u pitanje Komisijin zaključak prema kojem kvantitativna analiza nije bila relevantna.
266
Kao treće, što se tiče tužiteljeva argumenta prema kojem je Komisija trebala utvrditi da stopa promjene opskrbljivača nije stagnirala zbog inertnosti korisnika, nego zbog sporazuma o raspodjeli tržišta između društava E.ON i RWE, dovoljno je utvrditi da on nije pružio nikakav dokaz u prilog svojim tvrdnjama. U svakom slučaju, Komisija je, na temelju podataka koje su dostavile stranke u koncentraciji, u točki 287. pobijane odluke analizirala omjere preusmjeravanja društva E.ON prema društvu Innogy u području u kojem je društvo E.ON bilo ODS između 2015. i 2018., znatno prije sklapanja sporazuma sklopljenog između društava E.ON i RWE.
267
Kao četvrto, tužitelj tvrdi da je Komisija pogrešno utvrdila da su stranke u koncentraciji primjenjivale različite mehanizme određivanja različitih cijena za tarife za osnovnu opskrbu i za posebne tarife, dok su zapravo primjenjivale lokalne tarife za određivanje ne samo posebnih tarifa, nego i tarifa za osnovnu opskrbu.
268
Naime, valja istaknuti da je Komisija u točkama 51. i 60. pobijane odluke navela da su propisi kojima se uređuje sklapanje osnovnih ugovora i oni koji se odnose na posebne ugovore različiti. Naime, u Njemačkoj je zakonodavstvom predviđeno da može postojati samo jedan osnovni opskrbljivač po području opskrbe i da nadležni ODS mora svake tri godine odrediti poduzetnika koji će biti osnovni opskrbljivač. Stoga osnovna isporuka podliježe posebnim propisima. Osnovni opskrbljivač ima pravnu obvezu sklapanja osnovnih ugovora o isporuci i može raskinuti osnovni ugovor samo u iznimnim okolnostima, dok korisnik može u bilo kojem trenutku raskinuti ugovor uz otkazni rok od samo dva tjedna. Osim toga, osnovni opskrbljivači imaju zakonsku obvezu prebaciti nepovratne zakonske troškove, odnosno poreze, naknade za koncesiju, dodatne pristojbe i naknade, osim naknada za uporabu mreže, te se suočavaju s ograničenjima povećanja cijena zbog toga što povećanja profitne marže nisu dopuštena. Konačno, fluktuacije cijena na veleprodajnim tržištima mogu se odraziti samo u ograničenoj mjeri u maloprodajnim cijenama osnovne opskrbe.
269
Iz toga proizlazi da utvrđivanje cijena i politika određivanja cijena osnovne opskrbe i posebnih ugovora u konačnici nisu usporedivi i da je Komisija zaključila, a da pritom nije počinila očitu pogrešku u ocjeni, da je razlika između tarifa za osnovnu opskrbu i tarifa posebnih ugovora također očita zbog činjenice da su stranke u koncentraciji donijele različite politike određivanja cijena i prilagodbe cijena za obje vrste tarifa. Kako bi potkrijepila svoje tvrdnje, Komisija se nije oslonila samo na regulatorne razlike, nego i na interne dokumente stranaka u koncentraciji koji, u Komisijinoj praksi, čine općenito povlaštene dokaze koji imaju visoku dokaznu vrijednost jer ih stranke u koncentraciji ne obrađuju za potrebe koncentracije, nego predstavljaju dokumente koji sadržavaju informacije koje nisu obrađene.
270
Kao peto, što se tiče tužiteljeva argumenta prema kojem je Komisija počinila pogrešku time što nije ispitala na koji je način na definiciju tržišta proizvoda utjecalo to što korisnici nisu pripisivali važnost pravnoj kvalifikaciji njihova ugovora, jednostavnim i besplatnim mogućnostima prelaska s osnovnog ugovora na posebni ugovor i promjenama opskrbljivača koje su stvarno izvršili korisnici, Opći sud smatra da regulatorne razlike koje je utvrdila Komisija i koje su navedene u točki 268. ove presude imaju izravan utjecaj na zamjenjivost sa stajališta potražnje. Naime, obvezom ugovaranja i ograničenjima u određivanju tarifa smanjuje se homogenost ugovora. Iako je točno da je konačni proizvod, odnosno električna energija ili plin, homogen, ipak postoje razlike u cijenama između osnovnih i posebnih ugovora te je, kao što to proizlazi iz točaka 261. i 264. ove presude, velika većina konkurenata stranaka u koncentraciji smatrala da ti ugovori nisu zamjenjivi sa stajališta potražnje.
271
Usto, što se tiče jednostavnosti promjene ugovora, Komisija je u točki 59. pobijane odluke, na temelju ACER-ova izvješća navedenog u točki 251. ove presude, navela da su slabi novčani dobitak za koji očekuju da bi mogao proizaći iz promjene opskrbljivača, nedostatak povjerenja u nove opskrbljivače, pretpostavljena složenost postupka promjene i razina zadovoljstva s njihovim trenutačnim opskrbljivačem bili najvažniji čimbenici u inhibiciji ponašanja da promijene opskrbljivača. Stoga, neovisno o činjenici da je promjena opskrbljivača onako jednostavna kao što to tvrdi tužitelj, postoji velik broj korisnika koji, unatoč teorijskim prednostima, zadržavaju svoje osnovne ugovore.
272
Kao šesto, što se tiče navodnog odstupanja od Komisijine prakse odlučivanja, Komisija je u točkama 52. do 54. pobijane odluke analizirala svoju raniju praksu odlučivanja, kao i praksu Saveznog ureda za zaštitu tržišnog natjecanja.
273
U tom pogledu, iz točaka 53. i 133. pobijane odluke proizlazi da se Komisija u prošlosti nije čvrsto izjasnila o pitanju jesu li posebni ugovori i osnovne tarife opskrbe pripadali različitim tržištima. Stoga, u Odluci Komisije C(2015) 9088 final od 8. prosinca 2015. o ocjenjivanju koncentracije spojivom s unutarnjim tržištem i Sporazumom o EGP-u (predmet M.7778 – Vattenfall/ENGIE/GASAG), Komisija je procijenila učinak koncentracije na kućanstva i na male poslovne korisnike, uzimajući u obzir na nacionalnoj razini, s jedne strane, korisnike koji imaju osnovnu opskrbu i korisnike s posebnim ugovorima a da ih ne razlikuje te, s druge strane, korisnike s posebnim ugovorima gledajući ih zasebno. Međutim, Komisija je u toj odluci ostavila otvorenim pitanje definiranja tržišta proizvoda. Naime, Komisija je u točki 19. navedene odluke navela da se u tom slučaju pitanje točne definicije mjerodavnog tržišta proizvoda može ostaviti otvorenim, s obzirom na to da predložena koncentracija ne potiče ozbiljne sumnje kad je riječ o njezinoj spojivosti s unutarnjim tržištem, bez obzira na predloženu definiciju.
274
Iz toga proizlazi da se u ovom slučaju ne može smatrati da je Komisija odstupila od svoje ranije prakse odlučivanja. Naprotiv, Komisija je svoje prošle ocjene smatrala relevantnim elementom analize. Međutim, Komisija je izvršavajući svoju marginu prosudbe u točkama 56. do 62. i 133. pobijane odluke utvrdila da tržišni uvjeti u trenutku donošenja pobijane odluke zahtijevaju užu definiciju tržišta proizvoda.
275
U svakom slučaju, valja podsjetiti na to da, kad Komisija odlučuje o spojivosti koncentracije sa zajedničkim tržištem na temelju prijave i spisa koji se odnose na tu koncentraciju, tužitelj nema pravo dovoditi u pitanje njezina utvrđenja jer se ona razlikuju od onih prethodno donesenih u drugom predmetu na temelju različite prijave i različitih spisa, čak i kad bi mjerodavna tržišta u dvama predmetima bila ista, odnosno istovjetna. Stoga je irelevantna tužiteljeva argumentacija u dijelu u kojem upućuje na analize koje je Komisija provela u prethodnoj odluci (vidjeti presudu od 18. svibnja 2022., Wieland-Werke/Komisija, T-251/19, neobjavljenu, EU:T:2022:296, t. 78. i navedenu sudsku praksu).
276
U svakom slučaju, ni Komisija ni, a fortiori, Opći sud nisu vezani činjeničnim utvrđenjima ni gospodarskim ocjenama iz ranije odluke. Ako je analiza provedena u pobijanoj odluci različita od one provedene u ranijoj odluci a da ta razlika nije objektivno opravdana, Opći sud mora poništiti odluku koja se pobija u ovom postupku samo ako je ta odluka, a ne ranija odluka, zahvaćena pogreškama. Stoga je uvijek na tužitelju da dokaže po čemu su ocjene sadržane u pobijanoj odluci pogrešne, same po sebi i neovisno o onima iz ranije odluke (presuda od 18. svibnja 2022., Wieland-Werke/Komisija, T-251/19, neobjavljena, EU:T:2022:296, t. 79.).
277
Osim toga, kao što to proizlazi iz sudske prakse, Komisija nije vezana ocjenama mjerodavnih tržišta koje je donijela u svojim prethodnim odlukama (vidjeti, u tom smislu, presudu od 11. siječnja 2017., Topps Europe/Komisija, T-699/14, neobjavljenu, EU:T:2017:2, t. 93.).
278
Iz svega prethodno navedenog proizlazi da tužitelj nije uspio dokazati da je Komisija prilikom definiranja mjerodavnog tržišta počinila očitu pogrešku u ocjeni. Stoga valja odbiti prigovor koji se temelji na pogrešnoj definiciji mjerodavnog tržišta u pogledu maloprodajne opskrbe električnom energijom i plinom.
2) Definicija zemljopisnog tržišta
279
U točki 90. pobijane odluke Komisija je zaključila da je, u svrhu navedene odluke, unatoč postojanju elemenata lokalnog tržišnog natjecanja, tržište maloprodajne opskrbe kućanstava električnom energijom u okviru posebnih ugovora bilo nacionalno, iako je Komisija ispitala i učinke koncentracije na lokalnoj razini i zaključila da, čak i na lokalnoj razini, koncentracija ne stvara probleme u pogledu tržišnog natjecanja. Što se tiče plina, Komisija je u točki 147. pobijane odluke zaključila da će se, za potrebe navedene odluke, tržište maloprodajne opskrbe kućanstava plinom u okviru osnovne opskrbe smatrati različitim tržištem proizvoda koje ima lokalnu dimenziju i koje je ograničeno na osnovno područje opskrbe o kojem je riječ te da će se tržište maloprodajne opskrbe kućanstava plinom u okviru posebnih ugovora smatrati različitim tržištem proizvoda koje ima nacionalnu dimenziju.
280
Tužitelj u biti tvrdi da je tržište maloprodajne opskrbe kućanstava električnom energijom ili plinom u okviru posebnih ugovora trebalo biti definirano kao lokalno tržište, a ne kao nacionalno tržište s lokalnim elementima.
281
Kao prvo, što se tiče argumenta prema kojem je Komisija točno preuzela nepotkrijepljeno stajalište stranaka u koncentraciji o lokalnom razgraničenju tržišta, a da nije uzela u obzir različite naznake i nije provela istraživanja vlastitim sredstvima, Opći sud utvrđuje, što se tiče električne energije, da je Komisija analizirala svoju praksu odlučivanja u točkama 63. do 65. pobijane odluke, onu Saveznog ureda za zaštitu tržišnog natjecanja u točkama 66. i 67. navedene odluke, mišljenje stranaka u koncentraciji u njezinoj točki 68. i da je svoju analizu provela u točkama 69. do 90. pobijane odluke.
282
Kad je riječ, s jedne strane, o zemljopisnom tržištu opskrbe kućanstava i malih poslovnih korisnika električnom energijom, Komisija nije, u svrhu svoje analize, uzela u obzir samo stajalište stranaka u koncentraciji (t. 78., 83., 84. i 88.). Naime, ona je ispitala i svoju raniju praksu odlučivanja (t. 69. i 70.), onu Saveznog ureda za zaštitu tržišnog natjecanja (t. 69., 74., 85. i 86.), informacije koje potječu od Saveznog ureda za zaštitu tržišnog natjecanja (t. 80., 82., 83. i 86.), primjenjive propise (t. 66.), odgovore konkurenata na prvo istraživanje tržišta (t. 74. do 76., 79. i 80.), detaljni upitnik o stadiju ispitivanja upućen korisnicima MSP-ova i mikropoduzetnika u Njemačkoj (t. 85.), doprinose konkurenata (t. 75., 79., 81., 84. i 87.) i studiju LBD (t. 81., 84. i 87.). Usto, Komisija je provela vlastite analize. Iz toga proizlazi da je Komisija unakrsno usporedila različite izvore informacija koji su bili dostupni prilikom utvrđivanja zemljopisnog tržišta maloprodajne opskrbe električnom energijom.
283
Što se tiče, s druge strane, zemljopisnog tržišta maloprodajne opskrbe plinom, Komisija je u točkama 134. i 135. pobijane odluke analizirala svoju praksu odlučivanja, onu Saveznog ureda za zaštitu tržišnog natjecanja u točki 136. navedene odluke i mišljenje stranaka u koncentraciji u njezinoj točki 137. Osim toga, provela je cjelovito ispitivanje u točkama 138. do 146. pobijane odluke.
284
Kao što je to učinila u području električne energije, Komisija u svrhu svoje analize nije samo razmotrila stajalište stranaka u koncentraciji, nego je uzela u obzir i raniju praksu odlučivanja Saveznog ureda za zaštitu tržišnog natjecanja (t. 138. i 139.), informacije koje potječu od Saveznog ureda za zaštitu tržišnog natjecanja (t. 142. i 144.), odgovore konkurenata na prvo istraživanje tržišta (t. 138. i 143.), vlastite analize (t. 145.) i interne dokumente stranaka u koncentraciji (t. 143.). Iz toga proizlazi da je Komisija, kao i za sektor električne energije, prilikom utvrđivanja zemljopisnog tržišta maloprodajne opskrbe plinom unakrsno usporedila različite izvore informacija.
285
Slijedom toga, ne može se prihvatiti tužiteljev argument koji se temelji na nedostatnosti Komisijinih istraživanja na zemljopisnim tržištima maloprodajne opskrbe električnom energijom i plinom.
286
Osim toga, valja istaknuti da je, kao i drugi aspekti kontrole koncentracije u pogledu kojih tužitelj optužuje Komisiju da ih nije u dostatnoj mjeri istražila (vidjeti točku 251. ove presude), ono što tužitelj zapravo prigovara Komisiji da nije ocijenila određene dokaze kao on i da nije došla do istih zaključaka kao i on.
287
Kao drugo, tužitelj utvrđuje da nije provedena istraga jer postoje samo lokalne ponude s različitim cijenama.
288
Najprije, što se tiče studije o korisnicima s obzirom na njihov poštanski broj i lokalni doseg ponuda opskrbljivača, Opći sud utvrđuje da je Komisija u točki 73. pobijane odluke zaključila da, iako postoje lokalni elementi tržišnog natjecanja, tržište posebnih ugovora o opskrbi električnom energijom ima nacionalnu dimenziju s lokalnim elementima tržišnog natjecanja. U tom pogledu, Komisija je u pogledu električne energije utvrdila da je došlo do trenda povećanja broja opskrbljivača aktivnih na svakom mrežnom području (t. 74.), da su opskrbljivači skloni primjenjivanju sličnih prodajnih strategija u svim regijama (t. 75.), da je 65 % opskrbljivača koji su odgovorili na prvo istraživanje tržišta nudilo, uz povremene izuzetke, istu neto cijenu u cijeloj zemlji (t. 76.), da je zamjena na strani ponude bila znatna zbog mogućnosti relativno jednostavnog i uobičajenog širenja na lokalnim područjima (t. 77.) i da je prosječan broj opskrbljivača po području porastao s 46 u 2008. na 124 u 2017. (t. 80.).
289
Što se tiče plina, Komisija je u točki 142. pobijane odluke utvrdila da su u prosjeku potrošači plina u Njemačkoj mogli birati između gotovo 120 opskrbljivača na svojem mrežnom području i da je na cijelom njemačkom državnom području bilo prisutno više od 50 konkurenata. U točki 143. pobijane odluke navela je da je samo manjina konkurenata izjavila da se neto cijene razlikuju od regije do regije za sve proizvode ili većinu njih, da su interni dokumenti stranaka u koncentraciji dokazali da stranke u koncentraciji nadziru djelatnosti konkurenata u cijeloj Njemačkoj, a da se nisu usredotočili na regije ili posebne konkurente, s obzirom na to da su razvoj tržišnog natjecanja u sektoru plina i električne energije na isti način pratile i ocijenile stranke u koncentraciji, da je zamjena ponude bila znatna i da nije utvrdila znatne prepreke ili ulazak na tržište.
290
Stoga je Komisija uzela u obzir narav i karakteristike električne energije, postojanje prepreka ulasku, sklonosti potrošača, kao i razine cijena na području, u smislu članka 9. stavka 7. Uredbe br. 139/2004. S obzirom na te elemente, Komisija je zaključila da korisnici koji imaju posebne ugovore imaju pristup velikom broju opskrbljivača električnom energijom pod sličnim uvjetima u cijeloj Njemačkoj.
291
Naime, uzimajući u obzir odgovore na pitanje br. 12 iz prvog istraživanja tržišta, Komisija je zaključila da je otprilike dvije trećine opskrbljivača općenito nudilo nacionalne tarife s identičnim neto cijenama. Tužitelj ne osporava brojku koju je utvrdila Komisija.
292
Kad je riječ o plinu, Komisijina se ocjena da je većina ispitanika navela da su cijene općenito iste u cijeloj zemlji – ali se povremeno razlikuju od regije do regije – temeljila na odgovorima na pitanje br. 80 prvog istraživanja tržišta. Iako je točno da sama Komisija nije istražila jesu li ponuđene cijene različite ovisno o poštanskom broju, konzultiranjem tražilice Google i internetskih stranica za usporedbu „Verivox” ili „Check24”, ipak je na Komisiji da ocijeni dostatnost informacija kojima raspolaže kako bi provela svoju analizu, kao što to proizlazi iz sudske prakse navedene u točkama 192. i 262. ove presude. Opći sud smatra da je Komisija prvim istraživanjem tržišta u dostatnoj mjeri utvrdila da je većina opskrbljivača nudila usporedive cijene na cijelom području Njemačke. Stoga dodatne istrage u tom pogledu na navedenim internetskim stranicama nisu bile potrebne.
293
U svakom slučaju, u točki 81. i sljedećim točkama pobijane odluke Komisija je u biti analizirala tužiteljeve kritike, uključujući kritike koje se odnose na studiju LBD. Komisija je, među ostalim, navela da su relativno visoke cijene koje osnovni lokalni opskrbljivači električnom energijom ili plinom mogu zahtijevati za posebne ugovore (t. 83. i 144.) nastale zbog prednosti povijesnog operatora (t. 85.). Usto, Komisija je u točki 84. pobijane odluke utvrdila nedostatak u metodologiji, odnosno da se u studiji LBD s različitim društvima kćerima stranaka u koncentraciji postupalo kao s neovisnim subjektima, što je moglo imati znatan učinak na rezultate, ako bi se primjerice analizirale marže ili cjenovne strategije u regiji u kojoj je društvo iz grupe bilo osnovni opskrbljivač te su u obzir uzete samo marže ili cijene tog subjekta u toj regiji, a ne i marže ili cijene drugih društava te grupe.
294
S obzirom na prethodno navedeno, Komisija nije počinila očitu pogrešku u ocjeni u pogledu zemljopisnog dosega cjenovnih uvjeta za električnu energiju i plin.
295
Čak i pod pretpostavkom da bi analiza poput one koju zagovara tužitelj dovela do zaključka da opskrbljivači nude različite tarife i uvjete ovisno o poštanskom broju, to je samo jedan od čimbenika povezanih s ponudom u smislu točke 30. Obavijesti o utvrđivanju tržišta. Naime, relevantni su i drugi čimbenici, kao što su prepreke ulasku. U tom pogledu, svaki opskrbljivač električnom energijom može opskrbljivati sva kućanstva ili sve male poslovne korisnike na cijelom državnom području. Tužitelj ne osporava Komisijino utvrđenje prema kojem se opskrbljivači, uključujući mala komunalna poduzeća, redovito pokušavaju razvijati i poticati tržišno natjecanje izvan svojeg područja, niti da su tijekom dvije ili tri posljednje godine prije donošenja pobijane odluke prosječno dva nova sudionika ušla u područje koje odgovara određenom poštanskom broju te su brzo stekla nezanemarive tržišne udjele. U slučaju plina, stvarno tržišno natjecanje i prijetnja ulasku opterećuju povijesne lokalne operatore (t. 145.). Stoga je razumno predvidjeti da se, u slučaju kada postoje marže iznad razina konkurentnosti u područjima koja odgovaraju određenim poštanskim brojevima, drugi pružatelji usluga natječu kako bi odgovorili na potražnju. U tim okolnostima, postojanje lokalnih tarifa nije samo po sebi dostatno za opravdanje lokalnog dosega utvrđivanja zemljopisnog tržišta.
296
Usto, tužitelj niječe važnost broja i opsega djelovanja opskrbljivača za zemljopisnu definiciju tržišta. Međutim, broj tih opskrbljivača električnom energijom koji predlažu ponudu na cijelom državnom području ili u širim područjima od njihovih regionalnih područja predstavlja čimbenik povezan s ponudom u smislu stavka 30. Komunikacije o utvrđivanju tržišta. Naime, u skladu s tom odredbom, Komisija može, po potrebi, provjeriti nailaze li društva iz različitih područja na prepreke ako žele proširiti prodaju pod konkurentskim uvjetima na cijelom zemljopisnom tržištu. Broj i raspon djelovanja opskrbljivača pokazatelj je te vrste prepreka.
297
Osim toga, što se tiče argumenta prema kojem je zemljopisno tržište lokalno zato što se korisnici tehnički nalaze na određenom mjestu, dovoljno je utvrditi da je, kao što to ističe Komisija, taj argument bespredmetan jer za tu tvrdnju relevantan je čimbenik mogu li potrošače opskrbljivati opskrbljivači koji se nalaze drugdje, a ne mogu li se potrošači kretati kako bi ih drugi opskrbljivači mogli opskrbljivati.
298
Što se tiče tužiteljeva argumenta prema kojem cjenovne strukture imaju lokalnu narav i opskrbljivači svoju strategiju distribucije prilagođavaju regionalnim čimbenicima, tužitelj se djelomično oslanja na studije BET i Innoplexia, čija je dokazna vrijednost ipak ograničena, zbog razlogâ navedenih u točkama 202. do 210. ove presude. U svakom slučaju, iz točke 81. pobijane odluke proizlazi da je Komisija ispitala te tvrdnje, ali da je zadržala svoje stajalište prema kojem je zemljopisno tržište imalo nacionalnu dimenziju. Čak i pod pretpostavkom da opskrbljivači imaju lokalne perspektive u svojim ponudama, to je samo pokazatelj mogućeg lokalnog tržišta koje je u skladu sa zaključkom Komisije da postoje lokalni elementi na nacionalnom tržištu. Naime, kako bi se smatralo da postoji nacionalno tržište, nije nužno da svi parametri tržišnog natjecanja budu jednaki na cijelom državnom području države članice.
299
Osim toga, iz točke 81. pobijane odluke proizlazi da je Komisija uzela u obzir lokalne tarife koje su predložile stranke u koncentraciji, a koje su utvrđene u studiji LBD.
300
Isto tako, Komisija je provela vlastito istraživanje te je razradila pretpostavku i lokalne cjenovne politike opskrbljivača. Stoga je ispitala postoji li veza između marže opskrbljivača i njegova udjela u isporuci skupini potrošača koji nemaju poseban ugovor s osnovnim opskrbljivačem. U tom je pogledu riječ o razumnom polazištu s obzirom na to da se može očekivati da poduzetnik koji ima određenu tržišnu snagu u određenom području raspolaže određenim manevarskim prostorom za povećanje cijena i profitnih marži. Konkretno, analiza Komisije pokazala je da na lokalnoj razini ne postoji korelacija između marži i tržišnih udjela u pogledu posebnih ugovora (t. 88. i 89. za električnu energiju i t. 145. za plin). Komisija je zaključila da nepostojanje sustavne veze između marži i tržišnih udjela u pogledu korisnika koji su započeli postupak promjene opskrbljivača ili su to željeli napraviti upućuje na to da trenutačno tržišno natjecanje i prijetnja ulaska na tržište predstavljaju ograničenja na lokalne povijesne operatore, barem u pogledu te skupine korisnika, što je upućivalo na postojanje nacionalnog tržišta.
301
U tim okolnostima Komisija nije počinila očitu pogrešku u ocjeni kada nije potvrdila stajalište konkurenata prema kojem je maloprodajna opskrba električnom energijom i plinom lokalnog karaktera.
302
Kao treće, što se tiče tužiteljeva argumenta prema kojem Komisija nije slijedila svoju uobičajenu praksu odlučivanja, iz presedana navedenih u pobijanoj odluci proizlazi da Komisijina praksa ne može potvrditi definicije zemljopisnih tržišta koje je predložio tužitelj. Naime, Komisija je u svojim prethodnim odlukama ostavila pitanje utvrđivanja zemljopisnog tržišta maloprodajne opskrbe električnom energijom otvorenima i Komisija smatra da je nacionalna, regionalna ili lokalna definicija tržišta plina kazuistička.
303
Što se tiče električne energije, Komisija je u točki 63. pobijane odluke navela da je općenito definirala zemljopisna tržišta maloprodajne opskrbe krajnjih korisnika električnom energijom kao ona koja imaju nacionalnu dimenziju. Međutim, u svojoj Odluci C(2009) 5111 od 22. lipnja 2009. o proglašenju koncentracije spojivom s unutarnjim tržištem i funkcioniranjem Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/M.5496 – Vattenfall/Nuon Energy) također je uzela u obzir mogućnost uže definicije zemljopisnog tržišta na razini distribucijske mreže za maloprodajnu opskrbu malih korisnika električnom energijom u Njemačkoj, iako je naposljetku u tom slučaju ostavila pitanje definicije tržišta otvorenim. Međutim, Komisija je u točkama 64. i 65. pobijane odluke navela da se od 2009. tržište maloprodajne opskrbe električnom energijom u Njemačkoj znatno promijenilo i da se zemljopisni doseg tržišnog natjecanja proširio, što se već odražavalo u njezinoj Odluci C(2015) 9088 final od 8. prosinca 2015. o proglašenju koncentracije spojivom s unutarnjim tržištem i funkcioniranjem Sporazuma o EGP-u (predmet M.7778 – Vattenfall/ENGIE/GASAG), u kojoj je ispitala nacionalne tržišne udjele u maloprodajnoj opskrbi kućanstava električnom energijom općenito, i maloprodajnoj opskrbi korisnika koji imaju posebne ugovore samo ako je definicija zemljopisnog tržišta ostala otvorena.
304
Kad je riječ o plinu, Komisija je u točki 134. pobijane odluke, navodeći svoju odluku C(2015) 9088 final od 8. prosinca 2015. o proglašenju koncentracije spojivom s unutarnjim tržištem i funkcioniranjem Sporazuma o EGP-u (predmet M.7778 – Vattenfall/ENGIE/GASAG), svoju odluku C(2011) 2638 final od 11. travnja 2011. o proglašenju koncentracije spojivom s unutarnjim tržištem i funkcioniranjem Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/M.6068 – ENI/ACEGASAPS/JV) i svoju odluku C(2006) 5418 final od 14. studenoga 2006. o proglašenju koncentracije spojivom s unutarnjim tržištem i funkcioniranjem Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/M.4180 – Gaz de France/Suez), navela da je u prethodnim odlukama smatrala da tržište maloprodajne opskrbe plinom može imati nacionalno, regionalno ili lokalno područje primjene, ograničeno na područje distribucijske mreže, ovisno o karakteristikama tržišta.
305
Točno je da tužitelj uspostavlja paralelu s maloprodajnim tržištem hrane, koje je Komisija definirala kao lokalno unatoč prisutnosti brojnih nacionalnih opskrbljivača. Međutim, dovoljno je utvrditi da tužitelj ne iznosi nijedan razlog koji bi obvezao Komisiju da uzme u obzir praksu odlučivanja razvijenu u drugim područjima. Također ne objašnjava u kojoj je mjeri relevantna paralela koju nastoji uspostaviti. U svakom slučaju, praksa odlučivanja u tom području nije relevantna jer na tržištima električne energije i plina korisnici ne mogu promijeniti mjesto opskrbe, nego samo mogu sklapati ugovore s opskrbljivačima sa sjedištem u drugim dijelovima državnog područja, što nije slučaj u maloprodajnoj trgovini hranom gdje je Komisija smatrala, s jedne strane, da su poduzetnici morali provesti određena ulaganja kako bi poslovali na gravitacijskim područjima na kojima još nisu bili prisutni i, s druge strane, da korisnik općenito nije spreman prijeći velike udaljenosti kako bi obavio kupnju hrane.
306
Usto, što se tiče tužiteljeva argumenta prema kojem je Komisija zanemarila da su regionalne razlike u cijenama u svojoj praksi odlučivanja imale za cilj dokazati postojanje manjih tržišta od nacionalnih tržišta, tužitelj navodi određene predmete, a da pritom ne navodi kako se na temelju njih može zaključiti da postoji ustaljena praksa ili u kojoj su mjeri zaključci iz tih predmeta primjenjivi na ovaj predmet. U svakom slučaju, Komisija je zaključila, a da pritom nije počinila očitu pogrešku u ocjeni, da je većina opskrbljivača primjenjivala svoje cijene na nacionalnoj razini, kao što to proizlazi iz točke 291. ove presude.
307
Prema tome, iz toga proizlazi da Komisija nije odstupila od svoje ranije prakse odlučivanja i da je svoje prošle ocjene uzela u obzir kao relevantan element analize.
308
U svakom slučaju, Opći sud podsjeća na to da Komisija nije vezana ocjenama mjerodavnih tržišta izvršenima u njezinim prethodnim odlukama, kao što to proizlazi iz sudske prakse navedene u točki 277. ove presude.
309
Komisija je stoga u točkama 91. i 147. pobijane odluke smatrala, a da pritom nije počinila očitu pogrešku u ocjeni, da za potrebe pobijane odluke maloprodajna opskrba kućanstava i malih poslovnih korisnika električnom energijom i plinom u okviru osnovne opskrbe ima lokalnu dimenziju, ograničenu na predmetno osnovno područje opskrbe, i da maloprodajna opskrba kućanstava i malih poslovnih korisnika električnom energijom i plinom u okviru posebnih ugovora ima nacionalnu dimenziju s lokalnim elementima.
310
Iz svega prethodno navedenog proizlazi da valja odbiti prvi prigovor, koji se temelji na pogrešnoj definiciji tržišta maloprodajne opskrbe električnom energijom i plinom.
b)
Drugi prigovor, koji se temelji na nepotpunoj definiciji tržišta distribucije električne energije i plina
311
Tužitelj u biti ističe da Komisija pogrešno smatra da je riječ samo o tržištima korištenja mreža za prijenos i distribuciju električne energije i plina. U tom pogledu, Komisija nije analizirala, s jedne strane, područje nabave mrežne opreme i građevinskih usluga, kao i područje usluga informacijske tehnologije na koje utječe koncentracija na strani potražnje i, s druge strane, područje pružanja usluga za druge ODS-ove, koje se odražavalo na strani ponude. Zbog toga je naknadna analiza posljedica koncentracije nepotpuna.
312
Komisija, koju podupire društvo E.ON, osporava tužiteljeve argumente.
313
Valja istaknuti da, kada tužitelj prigovara Komisiji da nije uzela u obzir mogući problem tržišnog natjecanja na tržištima koja nisu bila obuhvaćena analizom s aspekta tržišnog natjecanja, na njemu je da navede ozbiljne naznake koje jasno dokazuju postojanje problema tržišnog natjecanja koji bi, zbog njegova učinka, trebala razmotriti Komisija. Kako bi ispunio taj zahtjev, na tužitelju je da utvrdi predmetna tržišta, opiše situaciju tržišnog natjecanja bez koncentracije i navede koji su vjerojatni učinci koncentracije s obzirom na situaciju tržišnog natjecanja na tim tržištima (vidjeti presudu od 20. listopada 2021., Polskie Linie Lotnicze LOT/Komisija, T-240/18, EU:T:2021:723, t. 44. i navedenu sudsku praksu).
314
Međutim, valja utvrditi da tužitelj samo iznosi nepotkrijepljene tvrdnje i da nije podnio nijedan ozbiljan prijedlog za utvrđivanje mjerodavnih navodno pogođenih tržišta, tako da ovaj prigovor valja odbiti.
c)
Treći prigovor, koji se temelji na pogrešnoj definiciji tržišta usluga mjerenja i elektromobilnosti
315
Tužitelj u biti ističe da je Komisija pogrešno definirala tržišta usluga mjerenja i elektromobilnosti zbog pogrešaka počinjenih tijekom ispitivanja tržišta koje je provela. Komisija je osobito zanemarila odlučujuće čimbenike, kao što su povećana ekonomija razmjera, financijska snaga, pristup podacima i mreže suradnje.
316
Kao prvo, što se tiče tržišta usluga mjerenja, tužitelj u biti tvrdi da je Komisija na pogrešan način razlikovala nGPC-ove, odnosno osnovne upravitelje mjernih točaka, i cGPC-ove, konkurentske upravitelje mjernih točaka. To se objašnjava činjenicom da, sa stajališta potrošača, okolnost da pružanje usluga mjerenja obavlja nGPC ili cGPC nema nikakvu važnost. Slijedom toga, postoji samo jedno tržište usluga mjerenja.
317
Kao drugo, tužitelj tvrdi da Komisija nije u dostatnoj mjeri ocijenila zemljopisno razgraničenje tržišta ugradnje i korištenja javnih postaja za punjenje električnih vozila, s obzirom na to da je, u pravilu, dnevna udaljenost koju prijeđe električno vozilo samo 30 km i da samo malo više od 1 % putovanja prelazi 100 km. Osim toga, tužitelj prigovara Komisiji da nije u dostatnoj mjeri ocijenila razgraničenje upravljanja postajama za punjenje izvan autocesta.
318
Kao treće, zbog svojih djelatnosti na tržištu usluga mjerenja, stranke u koncentraciji mogu prikupljati brojne podatke koji im omogućuju stjecanje prednosti na tržištu nuđenja rješenja korisnicima koja se temelje na korištenju podataka. Međutim, Komisija nije definirala potonje tržište.
319
Komisija, koju podupire društvo E.ON, osporava tužiteljeve argumente.
1) Tržišta usluga mjerenja
320
Kao što je to navedeno u točki 32. ove presude, usluge mjerenja sastoje se od mjerenja potrošnje električne energije, plina, vode ili topline u svrhu obračuna, transparentnosti i optimizacije potrošnje.
321
Komisija je u točkama 151. do 153. pobijane odluke navela da je u Njemačkoj upravljanje mjernim točkama bilo u nadležnosti ODS-a do liberalizacije 2005. godine. Messstellenbetriebsgesetzeom (Zakon o upravljanju mjernim točkama) od 1. rujna 2016. (BGBl. I, str. 2034.) uvedeno je razdvajanje između upravljanja mrežom od upravljanja mjernim točkama, uvedene su funkcije nGPC-ova i cGPC-ova te su uvedeni:
–
kao prvo, obveza, isključivo za nGPC-ove, da se sva mjerila električne energije u Njemačkoj zamijene modernim mjerilima do 2032.;
–
kao drugo, za nGPC-ove, obveza uvođenja inteligentnih mjernih sustava s različitim gornjim granicama cijena, ovisno o vrsti potrošača i razinama potrošnje, no taj je sustav neobavezan za male korisnike; ista se obveza primjenjuje na cGPC-ove, ali bez gornjih granica;
–
kao treće, opća obveza zamjene postojećih mjerila plinomjerima koji su kompatibilni s visoko sigurnim komunikacijskim uređajem za pametna mjerila, pristupnikom za pametna mjerila, što će omogućiti priopćavanje izmjerenih podataka ovlaštenim sudionicima na tržištu.
322
U tim okolnostima, Komisija je u točki 169. pobijane odluke smatrala da valja razlikovati usluge mjerenja električne energije i plina koje pružaju nGPC-ovi i usluge mjerenja električne energije i plina koje pružaju cGPC-ovi, zbog razloga sličnih onima koji opravdavaju razliku između osnovnih i posebnih ugovora, odnosno, prije svega, činjenice da se tržišno natjecanje uglavnom odvijalo na tržištu cGPC-ova, zatim okolnosti da su se regulatorni okviri nGPC-ova i cGPC-ova razlikovali, među ostalim, u pogledu gornje granice cijena i obveza uvođenja modernih i pametnih mjerila i, naposljetku, činjenice da se ulazak vanjskih aktera, poput društava Deutsche Telekom ili Deutsche Bahn, u sektor električne energije odrazio na nacionalno tržište cGPC-ova. Međutim, Komisija je naposljetku odlučila da pitanje treba li tržišta mjerenja plina i električne energije podijeliti između nGPC-ova i cGPC-ova može in fine ostati otvoreno, s obzirom na to da koncentracija ne stvara probleme u pogledu svoje spojivosti s unutarnjim tržištem, bez obzira na vjerojatnu definiciju tržišta.
323
U tom pogledu, valja podsjetiti na sudsku praksu prema kojoj Komisija može ostaviti otvorenim pitanje definicije mjerodavnog tržišta proizvoda ako iz razloga koje je Komisija iznijela u pobijanoj odluci jasno i nedvosmisleno proizlazi da se na temelju niti jedne definicije tržišta ne može utvrditi postojanje bitnog ograničavanja učinkovitog tržišnog natjecanja nakon koncentracije (vidjeti, u tom smislu, presudu od 26. listopada 2017., KPN/Komisija, T-394/15, neobjavljenu, EU:T:2017:756, t. 60.).
324
Stoga, iz prethodno navedenog proizlazi da tužiteljev argument prema kojem je Komisija pogrešno definirala tržište proizvoda odvajanjem nGPC-ova i cGPC-ova treba odbiti jer se Komisija nije izričito izjasnila u korist takve uže definicije, iako je navela da bi takva razlika mogla biti primjerena.
2) Tržišta ugradnje i korištenja javnih postaja za punjenje električnih vozila
325
Kao prvo, što se tiče zemljopisne definicije tržišta ugradnje i korištenja javnih postaja za brzo punjenje na autocestama, s jedne strane, i ugradnje i korištenja javnih postaja za ultrabrzo punjenje na autocestama, s druge strane, Komisija je u točki 197. pobijane odluke utvrdila da je udaljenost od 50 km bila dobar pokazatelj za utvrđivanje postaja koje su mogle izvršiti značajan konkurentski pritisak jedne na druge. Međutim, u točkama 200. i 218. pobijane odluke Komisija je naposljetku ostavila otvorenim pitanje definicije zemljopisnog tržišta (između lokalnog ili nacionalnog s lokalnim elementima tržišnog natjecanja), s obzirom na to da je utvrdila značajna ograničavanja učinkovitog tržišnog natjecanja bez obzira na prihvaćenu definiciju tržišta.
326
U tom pogledu, Komisija je u točkama 367. i 370. pobijane odluke utvrdila da su društva E.ON i Innogy zajedno sklopila ugovore za ugradnju i korištenje javnih postaja za brzo i ultrabrzo punjenje za više od 60 do 70 % benzinskih postaja na autocestama poduzetnika Autobahn Tank & Rast, koji je upravljao s više od 90 % benzinskih postaja na autocestama u Njemačkoj.
327
U tim okolnostima, Komisija je u točkama 379. i 380. pobijane odluke utvrdila da su se društva E.ON i Innogy, kada su se javne postaje za punjenje E.ON-a i Innogy nalazile na udaljenosti od 50 km i kada između njih nisu postojale javne postaje za punjenje drugog konkurenta, nalazila u najizravnijoj konkurenciji.
328
Stoga je Komisija, neovisno o zemljopisnoj, lokalnoj ili nacionalnoj definiciji s lokalnim elementima tržišnog natjecanja, utvrdila udaljenost od 50 km kao relevantan element za analizu postojanja protutržišnih učinaka.
329
Također, valja utvrditi da, iako Komisija može ostaviti otvorenim pitanje definicije mjerodavnog tržišta ako se na temelju nijedne definicije tržišta ne može utvrditi postojanje bitnog ograničavanja učinkovitog tržišnog natjecanja nakon koncentracije, u smislu sudske prakse navedene u točki 323. ove presude, ona može ostaviti otvorenim pitanje definicije mjerodavnog tržišta ako utvrdi da postoje protutržišni učinci neovisno o utvrđenoj definiciji, i to pod uvjetom da nakon izmjena koje su unijeli predmetni poduzetnici koncentracija više ne može bitno ograničavati učinkovito tržišno natjecanje, bez obzira na definiciju mjerodavnog tržišta.
330
Stoga, činjenica da je Komisija prihvatila otvorenu definiciju tržišta u takvim okolnostima podrazumijeva da ona analizira bi li uklanjanje preklapanja između stranaka u koncentraciji na udaljenosti od 50 km uklonilo protutržišne učinke, bez obzira na zemljopisno razgraničenje tržišta.
331
U tom pogledu, tužitelj smatra da je udaljenost koju je Komisija trebala uzeti u obzir iznosila 30 km, a ne 50 km. Međutim, tužitelj ne objašnjava kako, čak i pod pretpostavkom da su činjenice koje on ističe točne, to jest da je dnevna udaljenost koju prijeđe električno vozilo 30 km i da samo malo više od 1 % putovanja prelazi 100 km, one mogu dovesti u pitanje udaljenost od 50 km koju je Komisija utvrdila u pogledu ugradnje i korištenja električnih postaja za punjenje na autocestama ili potkrijepiti bilo kakvu očitu pogrešku u ocjeni.
332
Stoga nije dokazano da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni time što je ostavila otvorenim pitanje zemljopisne definicije tržišta ugradnje i korištenja javnih postaja za brzo punjenje na autocestama i ono ugradnje i korištenja javnih postaja za ultrabrzo punjenje na autocestama.
333
Kao drugo, što se tiče tržišta ugradnje i korištenja postaja za punjenje koje se nalaze izvan autoceste, Komisija je u točki 203. pobijane odluke ostavila otvorenim pitanje zemljopisne definicije tržišta, s obzirom na to da koncentracija ne predstavlja problem neovisno o vjerojatnoj definiciji tržišta jer, kao što to proizlazi iz točaka 381. do 387. pobijane odluke, stranke u koncentraciji upravljaju vrlo malim brojem postaja za ultrabrzo punjenje te je postojao znatan broj konkurenata na tržištu i više drugih velikih konkurenata koji su se planirali širiti.
334
Stoga je Komisija izričito navela da se na temelju niti jedne definicije tržišta ne može utvrditi postojanje bitnog ograničavanja učinkovitog tržišnog natjecanja nakon koncentracije. S obzirom na sudsku praksu navedenu u točki 323. ove presude, valja zaključiti da Komisija nije počinila očitu pogrešku u ocjeni time što je ostavila otvorenim pitanje definiranja tržišta u pogledu postaja za punjenje smještenih izvan autoceste.
3) Tržište nuđenja rješenja korisnicima koja se temelje na korištenju podataka
335
Što se tiče navodnog izostanka definicije tržišta nuđenja rješenja korisnicima koja se temelje na korištenju podataka, Opći sud utvrđuje da je točno da Komisija nije dala takvu definiciju, iako je u odjeljku 7.4. pobijane odluke, koja se odnosi na „ostale teorije štete”, analizirala moguće protutržišne učinke koncentracije.
336
Međutim, s obzirom na sudsku praksu navedenu u točki 313. ove presude, taj prigovor valja odbiti jer tužitelj nije objasnio u kojoj je mjeri na tom tržištu postojao problem tržišnog natjecanja koji je zbog njegova utjecaja Komisija trebala ispitati. Naime, tužitelj samo navodi da je Komisija analizirala moguće protutržišne učinke koncentracije, a da pritom nije objasnila kako ju je takva analiza obvezivala da definira takvo tržište.
337
S obzirom na prethodno navedeno, valja odbiti treći prigovor, koji se temelji na pogrešnoj definiciji tržišta usluga mjerenja i elektromobilnosti.
d)
Zaključno o drugom dijelu petog tužbenog razloga
338
S obzirom na prethodno navedeno, valja utvrditi da je Komisija doista uzela u obzir sve relevantne elemente kojima je raspolagala i da je utvrdila i definirala mjerodavna tržišta u ovom slučaju, a da pritom nije počinila očitu pogrešku u ocjeni.
339
Stoga valja odbiti drugi dio petog tužbenog razloga, koji se temelji na pogrešnoj definiciji mjerodavnih tržišta.
5.
Treći dio petog tužbenog razloga, koji se temelji na pogrešnoj ocjeni učinaka koncentracije
a)
Prvi prigovor, koji se temelji na pogrešnoj ocjeni učinaka na tržišta maloprodajne opskrbe električnom energijom i plinom
340
Tužitelj tvrdi da Komisija nije u dostatnoj mjeri ispitala učinke koncentracije na tržišta maloprodajne opskrbe električnom energijom i plinom i da ju je također očito pogrešno ocijenila.
341
Kao prvo, Komisija nije pravilno ocijenila situaciju tržišnog natjecanja u području osnovne opskrbe. U tom pogledu, Komisija je samo ispitala u kojim su se područjima osnovne opskrbe stranke u koncentraciji mogle međusobno zamijeniti u svojstvu osnovnog opskrbljivača, što predstavlja nepotpunu analizu.
342
Kao drugo, tužitelj tvrdi da Komisija nije istražila utjecaj koji je grupiranje portfelja korisnika stranaka u koncentraciji imalo unutar njihovih osnovnih područja opskrbe u odnosu na druge opskrbljivače, osobito u kontekstu povećane sposobnosti društva E.ON da istisne konkurente.
343
Kao treće, tužitelj ističe da Komisija nije u dostatnoj mjeri ocijenila učinke nestanka tržišnog natjecanja između društava E.ON-a i Innogy.
344
Kao četvrto, tužitelj tvrdi da Komisija nije u dostatnoj mjeri uzela u obzir rastuću snagu društva E.ON u pogledu financija koju je stekao na temelju konkurentskih prednosti.
345
Komisija, koju podupire društvo E.ON, tvrdi da je u potpunosti ocijenila učinke koncentracije na tržišta maloprodajne opskrbe električnom energijom i plinom, a da pritom nije počinila pogrešku.
346
Kao prvo, što se tiče navodne pogrešne ocjene situacije tržišnog natjecanja na tržištima maloprodajne opskrbe kućanstava i malih poslovnih korisnika električnom energijom i plinom u okviru osnovne opskrbe, valja utvrditi da je Opći sud u točkama 278. i 309. ove presude već zaključio da Komisija nije počinila nikakvu očitu pogrešku u ocjeni time što je u točkama 91. i 147. pobijane odluke utvrdila da osnovnu opskrbu električnom energijom i plinom treba smatrati zasebnim tržištem proizvoda koje ima lokalnu dimenziju, te koje je ograničeno na osnovno područje opskrbe o kojem je riječ.
347
U tom pogledu, Komisija je također navela, u točkama 265. i 331. pobijane odluke, da je, s obzirom na to da je samo jedan poduzetnik bio imenovan osnovnim opskrbljivačem električnom energijom i plinom u svakom osnovnom području opskrbe koje čini zasebno tržište, taj poduzetnik de facto za električnu energiju i de jure za plin u tom području bio u monopolističkom položaju. Stoga je Komisija u točkama 265. i 331. pobijane odluke zaključila da bi koncentracija imala ograničene izravne ili neizravne učinke na ta tržišta.
348
Kao prvo, valja istaknuti da tužitelj ne dovodi u pitanje činjenicu da zbog monopola koji de iure utječe na osnovna područja opskrbe ne postoji tržišno natjecanje između različitih osnovnih područja opskrbe i stoga mogući protutržišni učinci. Međutim, tužitelj ne objašnjava kako činjenica da tržišni udjeli društva E.ON mogu na lokalnoj razini dosegnuti 69 % u osnovnim područjima opskrbe može sama po sebi predstavljati bitno ograničavanje učinkovitog tržišnog natjecanja na osnovnom tržištu opskrbe ili naznaku takvog ograničavanja. Naime, nakon koncentracije nisu se povećali udjeli društva E.ON na tržištu ili u osnovnom području opskrbe, nego broj područja u kojima društvo E.ON ima ulogu osnovnog opskrbljivača. Komisija stoga nije počinila očitu pogrešku u ocjeni time što je zaključila da bi izravni učinci koncentracije na ta tržišta u najboljem slučaju bili ograničeni.
349
Kao drugo, što se tiče mogućeg smanjenja mogućnosti konkurenata da postanu osnovni opskrbljivači u okviru trogodišnjeg nadzora, iz pobijane odluke proizlazi da je, unatoč nepostojanju vjerojatne opasnosti da koncentracija ima izravan materijalni učinak na ta tržišta, Komisija ipak veliki dio odjeljka 7.2.2.1. pobijane odluke posvetila ispitivanju mogućih neizravnih učinaka, odnosno može li koncentracija ojačati sposobnost društva E.ON da zadrži status osnovnog opskrbljivača u određenim lokalnim područjima i na taj način smanjiti poticaje za određivanje cijena posebnih ugovora na konkurentan način.
350
U tom pogledu, Komisija je u točki 266. pobijane odluke utvrdila da je nadležni ODS svake tri godine određivao status osnovnog opskrbljivača i da ga je dodijelio opskrbljivaču električnom energijom koji ima najviše korisnika iz kategorije kućanstava na tom području, uključujući korisnike na temelju ugovora o osnovnoj opskrbi i korisnike na temelju posebnog ugovora, uključujući električnu energiju koja se koristi za grijanje. Stoga, kao što je to Komisija navela u istoj točki pobijane odluke, određivanje osnovne opskrbe ovisi o broju korisnika iz kategorije kućanstava na temelju posebnog ugovora, a cjenovne strategije za posebne ugovore mogu imati učinke na osnovno tržište opskrbe.
351
Međutim, iako stranke u koncentraciji teoretski mogu kombinirati svoje korisnike iz kategorija kućanstava i malih poslovnih korisnika zbog koncentracije kako bi povećale svoje šanse da zadrže ulogu osnovnog opskrbljivača ili da je steknu, valja utvrditi da se, kao što je to Komisija navela u točki 268. pobijane odluke, u svrhu određivanja osnovne opskrbe računaju samo korisnici u vlasništvu jednog pravnog subjekta, za razliku od kombinacije korisnika svih subjekata u vlasništvu istog društva majke. Komisija je u tom pogledu smatrala da bi, da je strategija da se određene pravne subjekte iscrpi radi jačanja korisnika drugog subjekta grupiranjem ili spajanjem korisnika pod jednim pravnim subjektom bila profitabilna, stranke vrlo vjerojatno već pokušale provesti tu strategiju prije koncentracije, što ona nije primijetila.
352
U tom pogledu, tužitelj se samo poziva na tu moguću teoriju štete, a da pritom ne podnosi dokaze kojima bi potkrijepio da su stranke u koncentraciji tu strategiju već provodile zbog broja robnih marki i društava kćeri koje su kontrolirale prije koncentracije. Međutim, valja napomenuti da bi stranke u koncentraciji, da su stvarno pokušavale zaštititi svoja osnovna područja ili pristup novim područjima, vjerojatno već objedinile robne marke ili subjekte, s obzirom na to da je nesporno da su stranke u koncentraciji prije koncentracije već imale znatan broj robnih marki i društava kćeri. Tužitelj ne navodi ni razloge zbog kojih bi se opasnost od provedbe te strategije povećala nakon koncentracije. S obzirom na nedostatak indicija da je ta teorija štete stvarna, valja zaključiti da tužitelj nije dokazao da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni kada je utvrdila da je opasnost od takvog neizravnog učinka ograničena.
353
U svakom slučaju, Komisija je u točki 269. pobijane odluke utvrdila da su stranke u koncentraciji rijetko bile međusobno najbliži konkurenti i da su najčešće lokalne jedinice bile drugi najveći opskrbljivač u kategoriji kućanstava, a u točki 270. pobijane odluke da je, u skladu s internim dokumentima društva E.ON, taj poduzetnik samo jednom smatrao društvo Innogy drugim opskrbljivačem na određenom području. Komisija je u točki 271. pobijane odluke također utvrdila da je na područjima na kojima je jedna od stranaka u koncentraciji bila osnovni opskrbljivač, druga stranka općenito imala mali udio korisnika, odnosno 5 % ili manje. Iz navedenog stoga proizlazi da je, iako je strategija teoretski moguća, Komisija u dostatnoj mjeri dokazala da stranke u koncentraciji neće biti u mogućnosti materijalno profitirati od nje, s obzirom na ograničeno regionalno preklapanje njihovih korisnika.
354
Kao treće, tužitelj smatra da Komisija nije analizirala učinke povezane, s jedne strane, s inertnošću korisnika da promijene lokalnog osnovnog opskrbljivača i, s druge strane, s činjenicom da osnovni opskrbljivač opskrbljuje većinu korisnika s posebnim ugovorima unutar svojeg područja. U tom pogledu, valja utvrditi da tužitelj ponovno ističe samo izostanak Komisijine istrage, ali ne objašnjava koji je zaključak Komisija trebala izvesti o učincima na osnovna područja. Opći sud smatra da ti elementi nisu relevantni, s obzirom na to da se okolnosti koje se odnose na korisnike koji imaju koristi od posebnih ugovora, a koje proizlaze iz statusa osnovnog opskrbljivača ili inercije osnovnih korisnika društava Innogy ili E.ON, ne mijenjaju zbog koncentracije. To isključuje izravan učinak s obzirom na to da, kao što je to objašnjeno u točki 348. ove presude, ne postoji izravno tržišno natjecanje između različitih područja opskrbe. Što se tiče neizravnih učinaka, tužitelj ne objašnjava u kojoj bi mjeri ti čimbenici mogli imati za učinak jačanje sposobnosti društva E.ON za zadržavanje ili stjecanje statusa osnovnog opskrbljivača u određenim područjima.
355
Komisija je stoga mogla smatrati, a da pritom ne počini očitu pogrešku u ocjeni, da koncentracija ne bi bitno ograničavala učinkovito tržišno natjecanje na tržištu maloprodajne opskrbe kućanstava i malih poslovnih korisnika električnom energijom i plinom u okviru osnovne opskrbe u Njemačkoj.
356
Kao drugo, što se tiče utjecaja koji spajanje portfelja korisnika stranaka u koncentraciji ima na tržište maloprodajne opskrbe kućanstava i malih poslovnih korisnika električnom energijom i plinom u okviru posebnih ugovora, valja podsjetiti na to da pri ocjeni učinaka koncentracije sa stajališta tržišnog natjecanja Komisija uspoređuje tržišne uvjete koji bi proizašli iz prijavljene koncentracije s uvjetima koji bi prevagnuli bez koncentracije (presuda od 23. svibnja 2019., KPN/Komisija, T-370/17, EU:T:2019:354, t. 115.).
357
Valja istaknuti da je postojanje vrlo visokih tržišnih udjela itekako značajno i da je odnos između tržišnih udjela koje drže stranke u koncentraciji i tržišnih udjela njihovih konkurenata, osobito onih koji ih neposredno slijede, valjan pokazatelj postojanja vladajućeg položaja ili bitnog ograničavanja učinkovitog tržišnog natjecanja. Usto, vrlo mali tržišni udio koji drži jedna od stranaka u koncentraciji prima facie upućuje na nepostojanje bitnog ograničavanja učinkovitog tržišnog natjecanja, osobito ako drugi subjekti drže mnogo veće tržišne udjele (vidjeti, u tom smislu, presudu od 23. veljače 2006., Cementbouw Handel & Industrie/Komisija, T-282/02, EU:T:2006:64, t. 201.).
358
Iz točke 17. Smjernica za ocjenu horizontalnih koncentracija prema Uredbi Vijeća o kontroli koncentracija između poduzetnika (SL 2004., C 31, str. 5.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 5., str. 59., u daljnjem tekstu: Smjernice) proizlazi da, s jedne strane, samo vrlo veliki tržišni udjeli – 50 % ili više – mogu sami po sebi biti dokaz postojanja vladajućeg tržišnog položaja i, s druge strane, ako koncentracija s tržišnim udjelom manjim od 50 % ipak može izazvati probleme u pogledu tržišnog natjecanja, to je zbog ostalih čimbenika, osobito zbog snage i broja konkurenata (presuda od 7. lipnja 2013., Spar Österreichische Warenhandels/Komisija, T-405/08, neobjavljena, EU:T:2013:306, t. 59.).
359
Osim toga, u skladu s uvodnom izjavom 32. Uredbe br. 139/2004 i točkom 18. Smjernica, koncentracije, koje zbog ograničenog tržišnog udjela poduzetnika o kojima je riječ, ne mogu predstavljati smetnju učinkovitom tržišnom natjecanju, mogu se smatrati spojivima sa zajedničkim tržištem. Ta se pretpostavka posebno primjenjuje kada tržišni udio predmetnih poduzetnika ne prelazi 25 % ni na unutarnjem tržištu ni na njegovu znatnom dijelu.
360
Stoga, s obzirom na ta razmatranja valja utvrditi je li Komisija u ovom slučaju počinila očitu pogrešku u ocjeni time što je pogrešno kvalificirala učinke na tržište maloprodajne opskrbe kućanstava i malih poslovnih korisnika električnom energijom u okviru posebnih ugovora grupiranjem portfelja korisnika stranaka u koncentraciji.
361
Kao prvo, u ovom slučaju, iz točaka 274. i 333. pobijane odluke proizlazi da tržišni udjeli društva E.ON na tržištima opskrbe kućanstava i malih poslovnih korisnika u okviru posebnih ugovora u Njemačkoj iznose između 5 % i 10 %, odnosno [povjerljivo] (
2
) za električnu energiju i između 5 % i 10 %, odnosno manje od [povjerljivo] za plin. Tržišni udjeli društva Innogy kreću se između 10 % i 20 %, odnosno [povjerljivo] za električnu energiju, i između 5 % i 10 %, odnosno manje od [povjerljivo] za plin.
362
U tom pogledu, u presudi od 7. lipnja 2013., Spar Österreichische Warenhandels/Komisija (T-405/08, neobjavljena, EU:T:2013:306, t. 61.), Opći sud zaključio je da Komisija nije povrijedila Smjernice time što je smatrala da je zajednički tržišni udio stranaka u koncentraciji bio „umjeren” uzimajući u obzir zajednički tržišni udio stranaka u koncentraciji kako od 35,1 tako i od 35,5 %.
363
Stoga, zajednički tržišni udjeli stranaka u koncentraciji, koji iznose između 15 % i 30 %, odnosno [povjerljivo] za električnu energiju, i između 10 % i 20 %, odnosno manje od [povjerljivo] za plin, predstavljaju barem čvrst pokazatelj da koncentracija ne može ometati učinkovito tržišno natjecanje na tržištima maloprodajne opskrbe kućanstava i malih poslovnih korisnika električnom energijom i plinom u okviru posebnih ugovora u Njemačkoj.
364
Kao drugo, Komisija je uzela u obzir druge čimbenike. Osobito je utvrdila da postoji velik broj konkurenata, da stranke u koncentraciji nisu bile bliski konkurenti i da su prepreke ulasku na tržište bile relativno male i konkurentski pritisak visok.
365
Najprije, iz točke 275. pobijane odluke i stranice 253. dokumenta Saveznog ureda za zaštitu tržišnog natjecanja navedenog u bilješci na dnu stranice br. 281 pobijane odluke proizlazi da je, u skladu s analizom podataka koje je dostavio ODS 808 i koji se odnose na broj opskrbljivača u 2017. godini, u više od 89 % mrežnih područja bilo aktivno više od 50 opskrbljivača te je u 71 % mrežnih područja bilo aktivno više od 100 opskrbljivača, tako da je 2017. svaki korisnik mogao u prosjeku birati između više od 120 opskrbljivača u Njemačkoj. Usto, u Njemačkoj je aktivno više od 1000 opskrbljivača električnom energijom, uključujući društva EnBW i Vattenfall, od kojih svaki drži između 5 i 10 % tržišnog udjela, i društva EWE, Mainova i Stadtwerke München, od kojih svaki drži manje od 5 %. Komisija je također utvrdila, u točkama 334. i 335. pobijane odluke, da su potrošači plina u Njemačkoj u prosjeku mogli birati između 116 opskrbljivača na svojem mrežnom području, da je prosječan broj opskrbljivača po područjima prestao rasti posljednjih godina i da su opskrbljivači ponekad dolazili izvan sektora, kao što je osobito bio slučaj društva Shell. Nadalje, u Njemačkoj je aktivno više od 1000 opskrbljivača plinom, uključujući društvo EnBW, koje kumulira tržišni udio od 5 do 10 % i društva EWE, Mainova, Enercity i RheinEnergie, koja drže svaki po manje od 5 % tržišnog udjela. Isto tako, Savezni ured za zaštitu tržišnog natjecanja općenito smatra tržišta opskrbe električnom energijom i plinom konkurentnima, kao što to proizlazi iz točaka 276. i 336. pobijane odluke.
366
Nadalje, Komisija je u točkama 277. i 337. pobijane odluke utvrdila da stranke u koncentraciji nisu bile osobito bliski konkurenti za maloprodajnu opskrbu električnom energijom i plinom u okviru posebnih ugovora. Naime, Komisija je istaknula da su se korisnici koji su prestali koristiti usluge društva E.ON ili Innogy u njihovim područjima djelovanja rijetko prebacili na korištenje usluga društava Innogy, odnosno E.ON. Najviše 20 % korisnika izabralo je drugu stranku u koncentraciji. Štoviše, Komisija je primijetila da ništa u internim dokumentima stranaka u koncentraciji ne upućuje na to da se one međusobno prate bliže od drugih opskrbljivača. Osim toga, Komisija je primijetila da društva E.ON i Innogy nisu pridala posebnu pozornost drugoj strani u svojim odlukama o određivanju cijena. Naposljetku, Komisija je istaknula da je većina konkurenata koji su odgovorili na prvo istraživanje tržišta navela da su mogli privući korisnike stranaka u koncentraciji. Isto tako, iz točke 278. pobijane odluke proizlazi da je u području električne energije većina ispitanika navela da ne postoji kategorija korisnika u odnosu na koje su društva E.ON i Innogy bila u osobito bliskom tržišnom natjecanju i za koje je postojalo malo alternativa strankama u koncentraciji. Većina ispitanika koji konkuriraju strankama u koncentraciji navela je da mogu privući korisnike iz svih kategorija korisnika navedenih stranaka.
367
Nadalje, Komisija je u točkama 279. i 338. pobijane odluke utvrdila da stranke u koncentraciji nisu bile osobito bliski konkurenti za maloprodajnu opskrbu električnom energijom i plinom u okviru posebnih ugovora.
368
Naposljetku, Komisija je podredno analizirala učinke koncentracije na hipotetska lokalna tržišta maloprodajne opskrbe kućanstava i malih poslovnih korisnika električnom energijom i plinom u okviru posebnih ugovora, u točkama 281. do 290. za električnu energiju i u točkama 339. do 350. pobijane odluke za plin. Tom se analizom odgovara na zabrinutosti koje su iznijele lokalne jedinice. Međutim, s obzirom na to da, osim toga, Komisija nije počinila očitu pogrešku u ocjeni prilikom utvrđivanja mjerodavnog tržišta, kao što to proizlazi iz točaka 294., 301. i 310. ove presude, Komisija nije bila dužna provesti tu analizu, koja je stoga provedena podredno.
369
Kao treće, tužitelj se poziva na okolnost da su društva E.ON i RWE imala manjinske udjele u poduzetnicima koji djeluju u energetskom sektoru i prigovara Komisiji da ih nije uzela u obzir. S jedne strane, valja utvrditi da se koncentracija M.8870 koja podliježe kontroli Općeg suda u okviru ove tužbe odnosi na preuzimanje društva Innogy od strane društva E.ON i da stoga društvo RWE nije stranka u koncentraciji. U tom smislu, manjinski udjeli koje ima društvo RWE nisu relevantni za analizu učinaka ove koncentracije. S druge strane, tužitelj ne objašnjava utjecaj koji bi ti udjeli mogli imati na analizu ograničavanja tržišnog natjecanja povezanog s koncentracijom. Naime, tužitelj samo navodi broj udjela društava RWE i E.ON u drugim poduzetnicima, a da pritom ne objašnjava posluju li na mjerodavnim tržištima, koje položaje imaju na tržištu, na koji način njihov odnos s društvima RWE i E.ON može ograničiti tržišno natjecanje ili jesu li te hipotetske prepreke posljedice povezane s koncentracijom.
370
Usto, Komisija je tijekom svoje ocjene koncentracije doista uzela u obzir tržišne udjele poduzetnika u čijem kapitalu društva RWE i E.ON imaju udjele. U tom pogledu, Komisija je u bilješkama na dnu stranica 280. i 367. pobijane odluke navela da bi, za električnu energiju i plin, čak i ako se dodaju svi tržišni udjeli društava u kojima stranke u koncentraciji imaju manjinski udio, to povećalo zajednički dio udjela za manje od 5 %. Komisija je dodala da, s obzirom na to da je taj postotak bio ograničen i da je precijenio stvarni financijski udio koji su stranke imale u tim društvima, smatra da manjinski udjeli stranaka nakon koncentracije neće znatno promijeniti položaj tih stranaka i stoga njezinu ocjenu u vezi s tom koncentracijom.
371
Usto, iz stavka 3. točke 287. pobijane odluke proizlazi da, prema Komisijinoj analizi, ne postoji jasna korelacija između marži društava E.ON i Innogy kada je riječ o cijenama koje se odnose na aktivnije potrošače i položaja druge stranke u koncentraciji na lokalnoj razini, što upućuje na to da stranke u koncentraciji nisu posebno bliski konkurenti u određenim lokalnim područjima i da koncentracija ne bi uklonila značajan konkurentski pritisak na lokalnoj razini.
372
U tim okolnostima, valja zaključiti da je Komisija u dostatnoj mjeri, čak i iscrpno i široko, analizirala učinke na tržišta maloprodajne opskrbe kućanstava i malih poslovnih korisnika električnom energijom i plinom u okviru posebnih ugovora, a da nije počinila očitu pogrešku u ocjeni.
373
Kao treće, što se tiče učinaka nestanka tržišnog natjecanja između društava E.ON i Innogy, tužitelj u biti tvrdi da je nakon koncentracije društvo E.ON moglo odvratiti svoje postojeće korisnike od promjene opskrbljivača, vratiti korisnike ili se razvijati u drugim područjima.
374
U tom pogledu, Opći sud upućuje na utvrđenja iz točke 364. i sljedećih točaka koja pokazuju da je Komisija utvrdila, a da pritom nije počinila očitu pogrešku u ocjeni, da postoji zdravo tržišno natjecanje, da stranke u koncentraciji nisu bile bliski konkurenti i da su prepreke ulasku i širenju bile slabe.
375
Kao četvrto, što se tiče veće financijske snage društva E.ON nakon koncentracije, tužitelj u biti prigovara Komisiji da nije analizirala učinke istiskivanja s obzirom na moguće agresivne tarife koje bi društvo E.ON moglo uvesti i promidžbene napore koje bi moglo poduzeti. Tužitelj međutim ne pojašnjava na koja se tržišta odnosi taj pristup.
376
Najprije valja utvrditi da je Komisija u točkama 291. do 299. pobijane odluke razmotrila dodatne zabrinutosti koje su treće osobe istaknule u pogledu mogućeg utjecaja koncentracije na maloprodajnu opskrbu električnom energijom u Njemačkoj.
377
Najprije, što se tiče opasnosti od unakrsnog subvencioniranja ugovora o osnovnoj opskrbi prema posebnim ugovorima, iz točke 292. pobijane odluke proizlazi da je Komisija analizirala bi li stranke u koncentraciji mogle upotrijebiti znatnu dobit ostvarenu na osnovnom tržištu opskrbe kako bi subvencionirale i poduprle vrlo agresivne cjenovne politike na tržištu posebnih ugovora. U tom pogledu, Komisija je smatrala da ta teorija štete nije vjerojatna jer bi društva E.ON i Innogy, da su bila profitabilna, već provodila te strategije s obzirom na to da su prije koncentracije imala dva najveća portfelja korisnika za osnovnu opskrbu. Međutim, Komisija nije pronašla indicije o tom ponašanju tijekom svojeg prvog istraživanja tržišta te je utvrdila da su na internetskim stranicama za usporedbu cijena određeni opskrbljivači, uključujući diskontne prodavaonice i lokalne jedinice, sustavno ili povremeno primjenjivali cijene koje su niže od cijena stranaka u koncentraciji. Osim toga, s obzirom na stalni ulazak na tržište i prisutnost velikog broja novih konkurenata, Komisija je smatrala da te strategije nisu provedene i da, čak i da su bile provedene, nisu omogućile istiskivanje konkurenata ili sprečavanje ulaska trećih osoba.
378
Nadalje, što se tiče mogućeg istiskivanja trećih osoba iz prostora za oglašavanje, Komisija je u točki 293. pobijane odluke analizirala mogu li stranke u koncentraciji zauzeti sva prva mjesta u rangiranjima internetskih stranica za usporedbu cijena nakon koncentracije. Utvrdila je da bi nakon koncentracije društvo E.ON moralo sniziti cijene svojih robnih marki ispod optimalne razine kako bi se one prikazale na prvoj stranici internetske stranice za usporedbu cijena, čime bi istisnulo konkurente. Međutim, nesporno je da je društvo E.ON već prije koncentracije imalo brojne robne marke i znatna financijska sredstva. Stoga takva strategija nije svojstvena koncentraciji.
379
Naposljetku, Komisija je navela da je malo vjerojatno da povećana konkurentnost stranaka u konkurenciji na njemačkom tržištu maloprodajne opskrbe električnom energijom uzrokuje štetu potrošačima (t. 297. pobijane odluke), osobito zbog činjenice da je njemačko tržište maloprodajne opskrbe električnom energijom privuklo brojne poduzetnike te je danas vrlo rascjepkano, s više od 1000 opskrbljivača (t. 298. pobijane odluke), zbog čega je činjenica da bi predatorska strategija mogla biti profitabilna malo vjerojatna. Isto tako, unatoč značajnim sredstvima kojima su stranke u koncentraciji raspolagale prije koncentracije, najniže tržišne cijene često su nudili manji i novi konkurenti, a ne stranke u koncentraciji (t. 299. pobijane odluke).
380
U tom pogledu, jedini relevantan dokaz koji je tužitelj iznio kako bi osporio Komisijina utvrđenja jest studija LBD. Iako tužitelj navodi i studiju Innoplexia, valja podsjetiti na to da su njezina relevantnost i dokazna vrijednost ograničene zbog razloga navedenih u točki 210. ove presude. Štoviše, tužitelj upućuje na taj prilog, a da pritom nije utvrdio odlomak koji bi potkrijepio njegove tvrdnje.
381
Međutim, valja podsjetiti na to da nije na Općem sudu da u prilozima traži i utvrđuje tužbene razloge i argumente za to da može smatrati da se tužba može temeljiti na njima, s obzirom na to da prilozi imaju isključivo dokaznu i pomoćnu funkciju (presude od 28. lipnja 2005., Dansk Rørindustri i dr./Komisija, C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P do C-208/02 P i C-213/02 P, EU:C:2005:408, t. 97. i od 14. prosinca 2005., Honeywell/Komisija, T-209/01, EU:T:2005:455, t. 57.). Ta isključivo dokazna i pomoćna funkcija priloga podrazumijeva da, kada prilog sadržava pravne elemente na kojima se temelje određeni tužbeni razlozi izneseni u tužbi, ti se elementi moraju nalaziti u samom tekstu podneska kojem je taj prilog priložen ili barem moraju biti dostatno utvrđeni u tom podnesku (presuda od 7. svibnja 2009., NVV i dr./Komisija, T-151/05, EU:T:2009:144, t. 61.). Slijedom toga, nije na Općem sudu da ispita studiju Innoplexia kako bi u njoj pronašao dokaze koji idu u prilog tužiteljevim tvrdnjama.
382
Što se tiče studije LBD, u odjeljku 4.1. (stranice 9. i sljedeće) navodi se da je društvo E.ON sudjelovalo u natjecanju u cijenama u veljači 2018. Prema tužiteljevu mišljenju, to dokazuje da društvo E.ON može utjecati na opću strukturu cijena na tržištu i da nudi cijene s negativnim maržama koje nijedan manji opskrbljivač ne bi mogao primijeniti. Što se tiče cijena društva Innogy, one su najčešće skuplje od onih „top 5” i to društvo bilježi najviše marže.
383
Naime, valja utvrditi da ta studija pokazuje ostvarivanje negativnih marži za većinu opskrbljivača na tržištu maloprodajne opskrbe kućanstava i malih poslovnih korisnika električnom energijom u okviru posebnih ugovora. Međutim, s jedne strane, iz studije nije vidljivo da će nakon koncentracije društvo E.ON imati povećane kapacitete kako bi ponudilo cijene s negativnim maržama. S druge strane, cjenovna praksa s negativnim maržama većine konkurenata s ekonomskog stajališta ima smisla samo u situaciji prekapacitiranosti u kojoj se održava cjenovni rat kako bi se odredilo tržište na način da manje učinkoviti konkurenti budu istisnuti, a zatim kako bi cijene ponovno narasle i omogućile ponovnu uspostavu pozitivnih marži za one koji ostaju na tržištu. Međutim, takve okolnosti nisu bile istaknute.
384
Usto, Komisija utvrđuje metodološki nedostatak u studiji LBD jer bi se tom studijom premije za sklapanje ugovora odnosile na prvu godinu isporuke, a ne na ukupno razdoblje valjanosti ugovora, što izravno utječe na razinu marži prikazanih za prvu godinu isporuke. Upitan na raspravi o tome, tužitelj nije učinkovito osporio Komisijinu kritiku.
385
Stoga tužitelj nije dokazao da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni u pogledu stvaranja mogućnosti ili poticaja za eventualnu cjenovnu strategiju s negativnim maržama za istiskivanje malih konkurenata ili za zadržavanje svih prvih mjesta u rangiranju internetskih stranica za usporedbu cijena.
386
U tim okolnostima, valja utvrditi da je Komisija u dostatnoj mjeri analizirala tržišta i zaključila, a da pritom nije počinila očitu pogrešku u ocjeni, da koncentracija ne bi bitno ograničavala učinkovito tržišno natjecanje na tržištu maloprodajne opskrbe kućanstava i malih poslovnih korisnika električnom energijom i plinom u okviru posebnih ugovora u Njemačkoj.
387
Stoga valja odbiti prvi prigovor, koji se temelji na pogrešnoj ocjeni učinaka na tržišta maloprodajne opskrbe kućanstava i malih poslovnih korisnika električnom energijom i plinom u Njemačkoj.
b)
Drugi prigovor, koji se temelji na pogrešnoj ocjeni učinaka na tržišta distribucije električne energije i plina
388
Drugim prigovorom, koji se temelji na pogrešnoj ocjeni učinaka na tržišta distribucije električne energije i plina, tužitelj u biti tvrdi da Komisija nije u dostatnoj mjeri ispitala učinke djelatnosti razvijenih na tim tržištima te ih je također očito pogrešno ocijenila.
389
Komisija, koju podupire društvo E.ON, u biti tvrdi da je utvrdila i analizirala činjenice, a da pritom nije počinila pogrešku u ocjeni kad je riječ o tržištima distribucije električne energije i plina.
390
Kao prvo, tužitelj tvrdi da stranke u koncentraciji mogu utjecati na izradu tehničkih i regulatornih standarda. Stoga valja analizirati sadržava li Komisijina ocjena očitu pogrešku u ocjeni, kao prvo, što se tiče regulatornih odredbi Savezne agencije za mreže i, kao drugo, pravila koja su utvrdila druga tijela i udruženja.
391
Kao prvo, što se tiče tužiteljeva prigovora prema kojem Savezna agencija za mreže od tada treba usmjeriti regulatorne zahtjeve kao prioritetne ili čak isključivo na potrebe društva E.ON, Opći sud najprije utvrđuje da je Komisija u točki 253. i sljedećim točkama pobijane odluke analizirala utjecaj koncentracije na regulaciju koju provodi Savezna agencija za mreže. S obzirom na tvrdnje Savezne agencije za mreže, Komisija je zaključila da nije vjerojatno da će koncentracija imati značajan utjecaj na nadležnost Savezne agencije za mreže za reguliranje mrežnih tarifa. U tom pogledu tužitelj nije podnio nikakav dokaz o utjecaju koji bi društvo E.ON moglo imati, što, usto, demantira i sama Savezna agencija za mreže, ni o načinu na koji bi takav utjecaj sam po sebi mogao predstavljati indiciju bitnog ograničavanja učinkovitog tržišnog natjecanja.
392
Kao drugo, što se tiče utjecaja u okviru važnih tijela i udruženja koja određuju pravila, Komisija je u točki 246. i sljedećim točkama pobijane odluke analizirala utjecaj koji bi društvo E.ON moglo imati na regulatorna tijela i udruge za normiranje, osobito u pogledu tehničkog foruma i korištenja mreža Verband der Elektrotechnik Elektronik Informationstechnik e.V. (Udruženje za elektrotehniku, elektroniku i informacijske tehnologije, Njemačka) (u daljnjem tekstu: VDE). S obzirom na korespondenciju putem telefona između Komisije i VDE-a od 17. svibnja i 24. srpnja 2019. (bilješke na dnu stranica 257. i 260. pobijane odluke) i na podnošenje ponuda stranaka u koncentraciji od 25. i 29. srpnja 2019. (bilješke na dnu stranica 258. i 259. pobijane odluke), Komisija je u točki 252. pobijane odluke utvrdila da nije vjerojatno da bi koncentracija društvu E.ON dala mogućnost neopravdanog utjecaja na VDE-ov postupak odlučivanja u pogledu utvrđivanja tehničkih standarda. Naime, kao što to proizlazi iz točaka 248. i 249. pobijane odluke, društvo E.ON nakon koncentracije nema nikakvu većinu u različitim upravljačkim odborima zaduženima za imenovanje članova radnih skupina odgovornih za svaki tehnički standard i potencijalno je većinu imalo samo u jednoj od tih radnih skupina.
393
Točno je da je to udruženje jedno od onih koje navodi tužitelj i da je Komisija kao primjer upotrijebila dinamiku tog posebnog udruženja.
394
U tom pogledu, u okviru tog nadzora Opći sud treba razmotriti mogu li Komisijini eventualni propusti dovesti u pitanje njezin zaključak prema kojem ova koncentracija ne potiče ozbiljne sumnje o spojivosti s unutarnjim tržištem (vidjeti, u tom smislu, presudu od 9. srpnja 2007., Sun Chemical Group i dr./Komisija, T-282/06, EU:T:2007:203, t. 61. i navedenu sudsku praksu).
395
Međutim, u ovom slučaju tužitelj ne podnosi dokaze kojima bi potkrijepio tvrdnje prema kojima društvo E.ON nakon koncentracije ima većinu u odborima drugih udruženja. U tom pogledu, dokumenti iz priloga A.19 koji su podneseni u prilog postojanju tih većina ograničeni su na navođenje prisutnosti društava E.ON i RWE u određenim udruženjima u Njemačkoj, ali ne dokazuju da bi društvo E.ON imalo takvu većinu. U svakom slučaju, tužitelj nije dokazao kako bi činjenica da je društvo E.ON imalo eventualnu većinu u bilo kojoj od tih organizacija mogla dovesti do bitnog ograničavanja učinkovitog tržišnog natjecanja.
396
Stoga valja odbiti argument koji se odnosi na utjecaj na Saveznu agenciju za mreže i druga tijela i udruženja.
397
Kao drugo, tužitelj ističe da će nakon koncentracije društvo E.ON zbog svoje povećane kupovne moći dobiti povoljnije uvjete u pogledu mrežne opreme, usluga izgradnje i dizajna te mrežnih programa.
398
Komisija je to pitanje analizirala u točkama 262. i 263. pobijane odluke. S jedne strane, što se tiče prednosti u odnosu na male ODS-ove jer će društvo E.ON imati prednost u dobivanju mrežnih usluga od pružatelja usluga čija je sposobnost pružanja tih usluga ograničena, Komisija nije utvrdila nikakav nedostatak u pružanju mrežnih usluga. U svakom slučaju, ona je u točkama 234. i 235. pobijane odluke utvrdila da su društva E.ON i Innogy prije koncentracije već imala veću važnost od većine drugih ODS-ova.
399
S druge strane, Komisija je zaključila da uskraćivanje pristupa mrežnim uslugama korisnicima stranaka u koncentraciji nije bilo vjerojatno jer se većina mrežnih usluga uglavnom pružala i kupovala na lokalnoj razini jer je, s obzirom na to da je koncentracija zemljopisno komplementarna, malo vjerojatno da će dovesti do znatnog povećanja obujma kupnje na lokalnoj razini. Komisija je također primijetila da su usluge ODS-ova samo dio potražnje koja je na raspolaganju aktivnim pružateljima zemaljskih usluga.
400
Stoga valja zaključiti da je Komisija uzela u obzir lokalnu narav te vrste usluga. Uzimajući u obzir općenitu Komisijinu analizu i analizu svih problema u vezi s uslugama povezanima s mrežom, Komisiji se ne može prigovoriti da nije u dostatnoj mjeri istražila tu analizu. Tužitelj zapravo prigovara Komisiji da nije izvela druge zaključke iz informacija i dokaza kojima je raspolagala.
401
Stoga je, prema tužiteljevu mišljenju, Komisija trebala zaključiti, kao prvo, da će društvo E.ON dobiti povoljnije cijene i uvjete, kao drugo, da će se opskrbljivači električnom energijom na veleprodajnoj razini prilagoditi potrebama društva E.ON, kao treće, da će pružatelji usluga postupati prioritetno prema društvu E.ON i, kao četvrto, da konkurenti ne mogu reproducirati potrebne usluge podrške. Međutim, sve tužiteljeve zabrinutosti samo su nagađanja. Tužitelj ne daje nikakvu ozbiljnu naznaku u pogledu vjerodostojnosti takvih scenarija ni u pogledu načina na koji bi ti scenariji mogli dovesti do bitnog ograničavanja učinkovitog tržišnog natjecanja.
402
U tim okolnostima, valja odbiti tužiteljev argument o protutržišnim prednostima koje bi društvo E.ON ostvarilo od usluga povezanih s mrežom.
403
Kao treće, tužitelj tvrdi da Komisija nije u dostatnoj mjeri ispitala i da je pogrešno ocijenila koncesije prava za upotrebu linija za izgradnju i korištenje mreža.
404
U tom je pogledu Komisija u točkama 224. do 236. pobijane odluke analizirala određen broj hipotetskih scenarija u kojima bi koncentracija mogla nanijeti štetu potrošačima plina i električne energije, uključujući smanjenje tržišnog natjecanja u postupcima natječaja za koncesiju. Nesporno je da u Njemačkoj općine organiziraju upravljanje distribucijskim sustavima dodjeljujući koncesije ODS-ovima putem javnih natječaja za ugradnju i korištenje distribucijskih sustava plina i električne energije na svojem području u prosjeku tijekom 15 do 20 godina (t. 224. i 225. pobijane odluke).
405
Tužitelj ističe nekoliko argumenata koji se odnose na protutržišne učinke koncentracije na navedene koncesije.
406
Kao prvo, tužitelj navodi da je Komisija trebala predvidjeti razdoblje analize od 20 godina prije koncentracije kako bi mogla pravilno analizirati učinke koncentracije u području koncesija.
407
U tom pogledu, valja istaknuti da Komisija u točki 224. pobijane odluke priznaje da je prosječno trajanje ugovorâ o koncesiji 15 do 20 godina. Međutim, Komisija je smatrala da je ispitivanje koncesija dodijeljenih tijekom razdoblja od pet godina prije koncentracije bilo dostatno za njezinu analizu. Odabir tog razdoblja omogućio je Komisiji da se savjetuje s više od 1000 postupaka dodjele koncesija. Također valja istaknuti da podaci s vremenom gube svoju vrijednost u pogledu trenutačnih i budućih tržišnih uvjeta. Stoga je Komisija, time što je smanjila svoju analizu na razdoblje od oko pet godina prije koncentracije, u dostatnoj mjeri analizirala tržišno natjecanje u pogledu koncesija i stoga nije počinila očitu pogrešku u ocjeni.
408
Kao drugo, tužitelj se poziva na mogućnost da društvo E.ON podnese bolje ponude za koncesiju prava zahvaljujući svojoj financijskoj snazi, iskustvu i mogućim sinergijskim učincima.
409
U tom pogledu, Komisija je u točki 231. pobijane odluke utvrdila da su stranke u koncentraciji uglavnom izgubile postupke javne nabave u korist lokalnih jedinica. Najmanje 90 % koncesija za električnu energiju koje je društvo E.ON izgubilo dodijeljeno je javnim ili polujavnim trgovačkim društvima, a najmanje 80 % tih koncesija koje je društvo Innogy izgubilo preneseno je na lokalne jedinice. Komisija je istaknula da je situacija u pogledu plina slična.
410
Osim toga, što se tiče mogućih prednosti povećanja ekonomije razmjera, Komisija je u točki 235. pobijane odluke utvrdila da su prije koncentracije stranke u koncentraciji bile znatno veće od većine konkurentskih poduzetnika, osobito lokalnih jedinica. U tom su pogledu stranke u koncentraciji uspjele prije svega pobijediti u postupcima javne nabave kada su već bile povijesni operater, ali im je uspjeh u stjecanju novih koncesija bio ograničen.
411
U tim je okolnostima bilo razumno zaključiti, uzimajući u obzir činjenicu da Komisija nije raspolagala nijednim elementom koji bi ukazivao na to da lokalne jedinice gube nove koncesije u korist velikih stranaka, da nije bilo dovoljno elemenata koji upućuju na to da bi eventualna ekonomija razmjera ili prethodno iskustvo povezano sa sudjelovanjem u takvim postupcima javne nabave dali društvu E.ON protutržišnu prednost nakon koncentracije.
412
U tom pogledu, tužitelj iznosi hipotetske scenarije, a da ne podnosi dokaze koji su postojali u trenutku donošenja pobijane odluke. Naime, tužitelj se oslanja na studiju BET kako bi potkrijepio svoje argumente. Međutim, to istraživanje ima ograničenu važnost i dokaznu vrijednost za ocjenu situacije tržišnog natjecanja u trenutku donošenja pobijane odluke zbog razloga navedenih u točki 205. ove presude. Osim toga, tužitelj upućuje na stranice 48. i sljedeće stranice navedene studije te u tužbi izričito spominje pitanja br. 39, 42 i 44 do 47b. U odgovoru na pitanje br. 39, 80 % od 87 ispitanika navelo je da između stranaka u koncentraciji može postojati sinergija. Međutim, nema naznaka da su poduzetnici koji su odgovorili na studiju BET smatrali da su te sinergije dovele do bitnog ograničavanja učinkovitog tržišnog natjecanja. Što se tiče pitanja br. 42, ono u svojoj formulaciji sadržava polaznu ideju prema kojoj sinergije dovode do viših zahtjeva učinkovitosti. Međutim, studija ne pruža nikakve dokaze o tome. Na temelju toga 71 % ispitanika podrazumijeva da ne mogu ispuniti te zahtjeve. Međutim činjenica hoće li ti zahtjevi biti ispunjeni ne proizlazi jasno iz studije. Dovoljno je napomenuti da u odgovoru na pitanje br. 43 ukupno više od dvije trećine ispitanika potvrđuje da društva E.ON ili Innogy nisu osporila koncesije koje su im dodijeljene. To potvrđuje zaključke Komisije da je tržišno natjecanje između stranaka u koncentraciji u pogledu koncesija vrlo ograničeno.
413
Stoga tužitelj nije podnio nijedan relevantan dokaz kojim bi dokazao očitu pogrešku u ocjeni koju je počinila Komisija i na temelju koje bi se moglo tvrditi da bi nakon koncentracije društvo E.ON moglo podnijeti bolje ponude za koncesije, a još manje da bi, ako bi to bio slučaj, to moglo biti protutržišno. Naprotiv, čak i ako bi koncentracija omogućila društvu E.ON da podnese bolje ponude, to bi se moglo pokazati pozitivnim za tržišno natjecanje. Štetni učinci na tržišno natjecanje teoretski bi mogli nastati samo ako bi stranke u koncentraciji dugoročno mogle monopolizirati tržište s obzirom na to da se nijedan konkurent ne bi mogao uskladiti sa strukturom troškova stranaka, kao što je na to Komisija pravilno podsjetila u točki 234. pobijane odluke.
414
Kao treće, tužitelj smatra da su stranke u koncentraciji bile bliski konkurenti jer su se između 2010. i 2015. natjecale za više od 100 koncesija. U tom je pogledu dovoljno utvrditi da je Komisija, time što je ispitala više od 1000 postupaka koncesije koji su se odvijali između 2013. i 2017., u točkama 228. i 229. pobijane odluke utvrdila da stranke u koncentraciji nisu bile u bliskom tržišnom natjecanju jer su sudjelovale u istim postupcima javne nabave u manje od 5 % slučajeva. Iz bilješke na dnu stranice 244. pobijane odluke također proizlazi da je Komisija analizirala jesu li stranke u koncentraciji sudjelovale u takvim postupcima posredstvom poduzetnika u kojima su imale manjinske udjele. Stoga je Komisija u dostatnoj mjeri utvrdila nepostojanje znatnog preklapanja između stranaka u koncentraciji u različitim postupcima dodjele koncesije.
415
Kao četvrto, što se tiče prisutnosti društva E.ON na cijelom njemačkom državnom području, što bi društvu E.ON moglo dati prednost kako bi se proširilo na regije koje su susjedne onima u kojima je ono već prisutno, Komisija je u točki 230. pobijane odluke utvrdila da postupci javne nabave u kojima su stranke u koncentraciji sudjelovale između 2013. i 2017. nisu bili koncentrirani u određenoj regiji i nisu se uvijek nalazili blizu granice područja ODS-a društava E.ON i Innogy. Komisija je u točki 231. pobijane odluke, koja se navodi u točki 409. ove presude, također utvrdila znatan konkurentski pritisak koji izvršavaju lokalne jedinice. Iz prethodno navedenog proizlazi da je Komisija u dostatnoj mjeri analizirala blizinu tržišnog natjecanja stranaka u konkurenciji i konkurentski pritisak koji izvršavaju lokalne jedinice.
416
Kao peto, među strankama nije sporno da postoji trend municipalizacije. Iz točaka 232. i 233. pobijane odluke proizlazi da su stranke u koncentraciji i više ispitanika u prvom istraživanju tržišta utvrdili trend municipalizacije mreža. Međutim, tužitelj utvrđuje opasnost slabljenja tog trenda u bliskoj budućnosti zbog mogućih ciljanih strategija obeshrabrenja koje provodi društvo E.ON. U tom je pogledu Komisija u točki 236. pobijane odluke analizirala moguće parnične taktike s ciljem namjernog odgađanja prijenosa koncesija koje su izgubile stranke u koncentraciji (sham litigation).
417
U tom pogledu valja podsjetiti na to da je Opći sud već imao priliku navesti da tužba katkad može predstavljati zlouporabu vladajućeg položaja. Da bi bilo tako, moraju biti ispunjena dva kumulativna uvjeta. Kao prvo, ne može se razumno smatrati da je svrha tužbe ostvarivanje prava poduzetnika o kojem je riječ i da stoga može služiti samo za uznemirivanje protivne stranke. Kao drugo, djelovanje se mora osmisliti u okviru plana čiji je cilj uklanjanje tržišnog natjecanja (vidjeti presudu od 13. rujna 2012., Protégé International/Komisija, T-119/09, neobjavljenu, EU:T:2012:421, t. 49. i navedenu sudsku praksu).
418
U ovom slučaju, Komisija je u točki 236. pobijane odluke pravilno zaključila da se te taktike ne mogu pripisati koncentraciji, u smislu da koncentracija ne može povećati motivaciju stranaka u koncentraciji za provođenje strategije te vrste. U tom pogledu valja istaknuti da, čak i pod pretpostavkom da je dokazano postojanje tih taktika, tužitelj ne objašnjava kako bi se nakon koncentracije povećali poticaji stranaka u koncentraciji za usvajanje takve taktike te stoga nije dokazao Komisijinu očitu pogrešku u ocjeni.
419
Kao šesto, tužitelj osporava marginu prosudbe općina prilikom dodjele prava. Naime, društvo E.ON istaknulo je tijekom upravnog postupka da općine raspolažu širokom diskrecijskom ovlašću pri odabiru, ponderiranju i osmišljavanju kriterija dodjele, osobito u pogledu uzimanja u obzir općinskih interesa (točka 226. pobijane odluke). U tom je pogledu nesporno da općina utvrđuje kriterije dodjele. S druge strane, tužitelj osporava da općina raspolaže marginom prosudbe za odabir, ponderiranje i osmišljavanje tih kriterija. Međutim, iako je točno, kao što to tvrdi tužitelj, da općine nisu imale nikakav manevarski prostor u području odabira i da su stranke u koncentraciji bile učinkovitije i imale prednost koja proizlazi iz njihove financijske snage, ekonomije razmjera i iskustva u području koncesija, stranke u koncentraciji već su trebale dobiti znatan broj koncesija na štetu manjih konkurenata, što nije slučaj, kao što je to u biti navedeno u točki 411. ove presude. U svakom slučaju, uzimajući u obzir da tužitelj nije podnio konkretne dokaze i uobičajeno odvijanje postupaka koncesije, nije uvjerljivo da općine nemaju dovoljno manevarskog prostora, tim više što su određeni kriteriji koje treba uzeti u obzir subjektivni. Stoga je nedavnom izmjenom statutarnih odredbi koje se odnose na postupke javnih natječaja za dodjelu koncesija, koja je provedena 2017., uvedeno „uzimanje u obzir općinskih interesa” kao legitimnog kriterija u postupcima javne nabave za dodjelu koncesije, kao što je to utvrdila Komisija u točki 232. pobijane odluke.
420
S obzirom na prethodno navedeno, Komisija je analizirala sve tužiteljeve zabrinutosti i nije počinila očitu pogrešku u ocjeni što se tiče koncesija.
421
Kao četvrto, što se tiče mogućnosti podnošenja ponuda u paketu kao ODS-a, tužitelj ne potkrepljuje svoje tvrdnje i ne navodi indicije na temelju kojih bi se moglo zaključiti da će nakon koncentracije društvo E.ON imati povećane mogućnosti za podnošenje ponuda u paketu. Riječ je samo o nagađanjima o hipotetskim scenarijima. Konkretno, tužitelj ne objašnjava zašto stranke u koncentraciji već ne raspolažu takvim kapacitetima, iako su one već mrežni operatori prisutni u cijelom vrijednosnom lancu, ni zašto konkurenti ne bi mogli podnijeti i takve ponude i, ovisno o slučaju, koji bi se učinci protivni tržišnom natjecanju mogli očekivati.
422
U tom pogledu, što se tiče mogućnosti ponuda u paketu, Komisija u odgovoru na tužbu navodi da je korištenje mreže, naime, neovisno o drugim područjima djelatnosti poduzetnika koji se bave opskrbom energijom zbog zakonskih zahtjeva. U svakom slučaju, društvo E.ON imalo je već prije koncentracije financijsku snagu te je već moglo predložiti ponude u paketu, tako da se takvo postupanje ne može smatrati svojstvenim koncentraciji.
423
Kao peto, tužitelj tvrdi, a da ni na koji način nije potkrijepio svoju tvrdnju, da Komisija nije uzela u obzir interakcije koje proizlaze iz učinaka zamjene, lančanih učinaka i domino učinaka na zemljopisno susjedna tržišta. Međutim, tužitelj ne objašnjava zbog čega su ti čimbenici relevantni niti kako se iz toga može izvesti zaključak o bitnom ograničavanju učinkovitog tržišnog natjecanja.
424
S obzirom na sve prethodno navedeno, valja odbiti drugi prigovor, koji se temelji na pogrešnoj ocjeni učinaka na tržišta distribucije električne energije i plina.
c)
Treći prigovor, koji se temelji na pogrešnoj ocjeni učinaka na tržišta usluga mjerenja i elektromobilnosti
425
Tužitelj u biti tvrdi da Komisija nije u dostatnoj mjeri i pravilno ocijenila učinke koncentracije na tržišta usluga mjerenja i elektromobilnosti.
426
Komisija osporava tužiteljeve argumente.
1) Tržišta usluga mjerenja
427
Što se tiče učinaka koncentracije na tržište usluga mjerenja, valja napomenuti da je u točki 355. pobijane odluke Komisija utvrdila da su tržište usluga mjerenja električne energije i plina nGPC-ova i potencijalna podtržišta ovisno o mjerenom proizvodu također monopoli na razini područja mreže, s obzirom na to da je mrežni operator jedini ovlašteni operator mjerne točke. Osim toga, Komisija je u točki 356. pobijane odluke navela da je tržište usluga mjerenja električne energije i plina cGPC-ova bilo tržište u nastajanju u Njemačkoj i da je zajednički tržišni udio stranaka u koncentraciji u Njemačkoj bio manji od 5 %, čak i ako se podtržišta bolje podijeli. Komisija je iz toga zaključila da koncentracija nije utjecala na ta tržišta.
428
Tužitelj ističe nekoliko argumenata koji se odnose na protutržišne učinke koncentracije na tržišta usluga mjerenja.
429
Kao prvo, kad je riječ o tužiteljevu argumentu koji se odnosi na lančane i domino učinke koje bi položaj društva E.ON kao nGPC-a mogao imati u općinama u kojima ima koncesiju za upravljanje distribucijskom mrežom električne energije i plina, valja ga odbiti iz istih razloga kao što su oni izneseni u točki 423. ove presude.
430
U svakom slučaju, Komisija je u točkama 406. do 409. pobijane odluke navela da koncentracija ne ograničava bitno učinkovito tržišno natjecanje zbog nekoordiniranih učinaka koji proizlaze iz vertikalnih veza između uzlaznih tržišta distribucijskih sustava plina i električne energije kojima upravljaju ODS-ovi i maloprodajnog tržišta usluga mjerenja cGPC-ova u Njemačkoj. Naime, istaknula je da koncentracija nije promijenila sposobnost društva E.ON za istiskivanje konkurenata cGPC-ova jer su ODS-ovi bili lokalni monopoli prije i nakon koncentracije. Također je smatrala da su poticaji za istiskivanje bili slabi i da se ne povećavaju znatno zbog koncentracije, s obzirom na to da je, kao prvo, zajednički tržišni udio stranaka u koncentraciji u Njemačkoj na tržištu u nastajanju usluga mjerenja električne energije i plina cGPC-ova bio manji od 5 %, kao drugo, tržište je još uvijek bilo u začecima, a razvoj je općenito još bio vrlo slab, kao treće, postoje sudionici na tržištu koji potječu i iz drugih sektora i, kao četvrto, propisi obvezuju ODS-ove da osiguraju priključivanje na mrežu i nediskriminatornu uporabu mreže. Iz toga, stoga, proizlazi da je, suprotno onomu što tvrdi tužitelj, Komisija analizirala vertikalne učinke između tih dvaju tržišta.
431
Kao drugo, tužitelj tvrdi da nakon koncentracije društvo E.ON postaje prvi konkurent s 41 % točaka uzorkovanja kao nGPC i raspolaže tržišnim udjelom od najmanje 44,14 % uzimajući u obzir duljinu mreže ili više od 50 % uzimajući u obzir broj opsluživanih općina.
432
U tom pogledu valja podsjetiti na to da Komisija nije počinila očitu pogrešku u ocjeni u pogledu definicije tržišta usluga mjerenja, kao što je to utvrđeno u točki 337. ove presude. Stoga tržišni udjeli stranaka u koncentraciji kao nGPC-ova nisu relevantni za analizu tržišta usluga mjerenja električne energije i plina cGPC-ova.
433
U svakom slučaju, valja utvrditi da se tužitelj koristi samo vlastitim podacima, a da pritom ne objašnjava razloge zbog kojih nisu točni podaci koje je upotrijebila Komisija.
434
Međutim, ne može biti dovoljno da se tužitelj koristi podacima koji se razlikuju od onih koje je Komisija upotrijebila u pobijanoj odluci kako bi utvrdio očitu pogrešku u ocjeni koju je počinila Komisija, a da ne podnese konkretan dokaz kojim će dokazati da je uzimanje u obzir podataka u pobijanoj odluci očita pogreška u ocjeni Komisije (vidjeti, u tom smislu, presudu od 7. lipnja 2013., Spar Österreichische Warenhandels/Komisija, T-405/08, neobjavljenu, EU:T:2013:306, t. 156.).
435
Iz prethodno navedenog proizlazi da tužitelj nije dokazao da su podaci koje je Komisija upotrijebila i koji su relevantni za izračun tržišnih udjela netočni. Slijedom toga, tužitelj nije dokazao da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni time što je smatrala da koncentracija ne utječe na tržišta koja se odnose na nGPC-ove i cGPC-ove.
436
Kao treće, što se tiče sposobnosti izvedbe koja se zahtijeva za ispunjavanje zahtjeva u pogledu ljudskih i tehničkih resursa u uslugama mjerenja i nacionalne prisutnosti društva E.ON, Opći sud utvrđuje da je Komisija provela više ocjena prisutnosti pružatelja usluga koje nisu označene markom koji su bili na raspolaganju za osiguranje upravljanja postajama za mjerenje.
437
Što se tiče mogućeg utvrđivanja tržišta, Komisija je u točki 358. pobijane odluke zaključila da koncentracija nije utjecala na tržište za usluge koje nisu označene markom izvornog pružatelja ili potencijalna podtržišta. U tom pogledu, iz bilješke br. 180 pobijane odluke proizlazi da je Komisija smatrala da usluge koje nisu označene markom izvornog pružatelja, barem u trenutku donošenja pobijane odluke i u bliskoj budućnosti, mogu imati veću ulogu u pogledu tržišta na kojima je postojala obveza pružanja određenih usluga, koje se zatim mogu eksternalizirati. Slijedom toga, Komisija nije smatrala da je tržište usluga koje nisu označene markom izvornog pružatelja za mjerenje plina i električne energije tržište cGPC-ova, s obzirom na to da je tržište cGPC-ova još uvijek u svojim početcima i da su samo subjekti koji raspolažu vlastitim kapacitetima sposobni sudjelovati u toj djelatnosti. U točki 178. i bilješci br. 186 pobijane odluke Komisija je navela da smatra da usluge koje nisu označene markom izvornog pružatelja u nGPC-ovima i cGPC-ovima mogu imati nacionalni doseg, s obzirom na to da je većina nGPC-ova i cGPC-ova, ako ne i svi, i dalje lokalni monopol i da je za stjecanje baze korisnika određene veličine potrebna šira zemljopisna pokrivenost. Usto, Komisija je u točki 359. pobijane odluke utvrdila da zajednički tržišni udio stranaka u koncentraciji nije prelazio 5 % na potencijalnom podtržištu usluga koje nisu označene markom izvornog pružatelja za mjerenje električne energije i plina.
438
Komisija je također u točkama 414. do 417. pobijane odluke ocijenila i vertikalne učinke između maloprodajnog tržišta nGPC-ova i usluga koje nisu označene markom. S jedne strane, zaključila je da koncentracija ne ograničava bitno učinkovito tržišno natjecanje zbog nekoordiniranih učinaka koji proizlaze iz vertikalnih veza između tih dvaju tržišta, zbog činjenice da su nGPC-ovi bili lokalni monopoli i da stoga nema tržišnog natjecanja te da je tržišni udio stranaka u koncentraciji u uslugama koje nisu označene markom bio manji od 5 %. S druge strane, koncentracija nije promijenila ni mogućnost istiskivanja pružatelja usluga koje nisu označene markom jer su nGPC-ovi već bili lokalni monopoli, ni poticaje za uskraćivanje, koji se ne povećavaju znatno, s obzirom na vrlo ograničen položaj stranaka u koncentraciji na uzlaznom tržištu usluga koje nisu označene markom i manje povećanje zbog koncentracije.
439
Stoga je Komisija u točkama 178. i 407. pobijane odluke utvrdila ulazak na tržište i nepostojanje prepreka ulasku. Stoga nijedna primjetna prepreka ne bi ograničila ponudu tih usluga u određenoj regiji, s obzirom na to da većina nGPC-ova i cGPC-ova također pruža takve usluge koje nisu označene markom, a novi sudionici poput društava Telefónica ili Deutsche Telekom, koji nisu bili dio sektora, ulaze na nacionalno tržište.
440
U tom pogledu, tužitelj nije podnio nikakav dokaz kojim bi doveo u pitanje Komisijine zaključke o pružateljima usluga koje nisu označene markom, koji su, prema Komisijinu mišljenju, bili dostupni za zadovoljavanje potreba nGPC-ova i cGPC-ova koji nemaju kapacitete potrebne za dobro funkcioniranje mjerila.
441
Što se tiče činjenice da zbog svojeg statuta ili propisa njemačkih općina određeni potencijalni općinski konkurenti mogu intervenirati samo na lokalnoj razini, Komisija je pravilno smatrala da to ipak ima tek sekundarnu važnost za tržišno natjecanje, s obzirom na to da su se takve apsolutne zabrane odnosile samo na nekoliko rijetkih poduzetnika.
442
Kao četvrto, što se tiče navodnih koristi od ekonomije razmjera i kupovne moći kao nGPC-a, Komisija je u točkama 362. i 363. pobijane odluke utvrdila da određeni slučajevi, osobito u pogledu troškova i ekonomije razmjera za društva E.ON i Innogy i druge sudionike, nisu bili opravdani. Kako bi potkrijepio tu teoriju štete, tužitelj upućuje na studiju LBD i studiju BET.
443
Grafikon 7. na stranici 17. studije LBD na koju upućuje tužitelj pokazuje određivanje cijena robnih marki društva Innogy u osnovnom području društva LSW Energie GmbH & Co. KG, ali tužitelj ne objašnjava kako taj grafikon može potkrijepiti postojanje dobiti od ekonomije razmjera i kupovne moći nakon koncentracije.
444
Oslanjajući se na studiju BET, tužitelj tvrdi da ispitanici u ispitnom postupku očekuju da će tržište biti zatvoreno za pojavu novih sudionika. Međutim, to istraživanje ima ograničenu važnost i dokaznu vrijednost za ocjenu situacije tržišnog natjecanja u trenutku donošenja pobijane odluke zbog razloga navedenih u točki 205. ove presude. Osim toga, odgovori na pitanja br. 62, 63, 65 i 71 nisu takve naravi da proturječe Komisijinim utvrđenjima, kako su pojašnjena u točki 439. ove presude, u pogledu nepostojanja prepreka ulasku na tržište i dolasku novih konkurenata.
445
U svakom slučaju, tužitelj ne objašnjava na koji bi način studije LBD i BET mogle dovesti u pitanje Komisijine zaključke u pogledu nepostojanja utjecaja na tržišta usluga mjerenja i osobito nevjerodostojnosti tvrdnji povezanih s ekonomijom razmjera. Naime, Komisija je u točki 363. pobijane odluke osporila tvrdnju prema kojoj bi samo određeni veliki sudionici mogli pružati usluge upravljanja pametnim mjerilima na troškovno učinkovit način. Komisija je u tom pogledu utvrdila da je takva mogućnost malo vjerojatna jer je, kao prvo, više neovisnih opskrbljivača opskrbljivalo opremom za pametna mjerila i potrebnom infrastrukturom, a zatim je komercijalno poslovanje bilo moguće od 100000 do 300000 pametnih mjerila, što je predstavljalo mali udio u ukupnom broju mjerila, a opskrbljivači s manje mjerila i dalje mogu surađivati kako bi došli do većih razmjera i, naposljetku, ulazak na tržište velikih sudionika izvan energetskog sektora pokazuje da je ulazak na tržište, a time i tržišno natjecanje, bio moguć.
446
Stoga valja odbiti tužiteljeve argumente koji se odnose na tržište usluga mjerenja.
2) Tržište elektromobilnosti
447
Što se tiče tržišta elektromobilnosti, kao prvo, tužitelj prigovara Komisiji da je pogrešno ocijenila situaciju tržišnog natjecanja izvan autoceste na lokalnoj razini.
448
U tom pogledu, Opći sud najprije napominje da je Komisija u točki 381. pobijane odluke utvrdila da je zajednički tržišni udio stranaka u koncentraciji u pogledu točaka opterećenja za električna vozila izvan autoceste u Njemačkoj bio manji od 20 %, i to čak i ako se pretpostavi zasebno tržište za uobičajene postaje za punjenje i postaje za brzo punjenje. Nadalje, Komisija je u točki 384. pobijane odluke utvrdila da stranke u koncentraciji upravljaju vrlo malim brojem javnih postaja za punjenje izvan autocesta i da brojni važni konkurenti, kao što su društva Allego, EnBW ili IONITY, imaju planove širenja za postaje za ultrabrzo punjenje slične veličine ili veće od navedenih. Usto, Komisija je u točki 385. pobijane odluke utvrdila da je na nacionalnoj razini postojalo više sadašnjih i budućih konkurenata, kao što su društva Deutsche Telekom ili Volkswagen, i da je potonje društvo također objavilo svoju namjeru ulaska na tržište elektromobilnosti i da je planiralo izgraditi javne postaje za punjenje električnih vozila u postrojenjima svojih 4000 distributera automobila i partnerskih benzinskih postaja u Europi. Naposljetku, u točki 386. pobijane odluke Komisija je utvrdila da, čak i u 16 lokalnih zona izvan autoceste koje je identificirala, u kojima je zajednički tržišni udio stranaka u koncentraciji bio veći od 25 % ili delta indeksa Herfindahl-Hirschman većeg od 150, koncentracija nije mogla bitno ograničiti tržišno natjecanje jer su, kao prvo, ostali konkurenti, uključujući subjekte specijalizirane za elektromobilnost i lokalne jedinice, bili prisutni, kao drugo, u nekima od tih regija konkurenti su najavili planove širenja, kao treće, povećanje kapaciteta povezano s koncentracijom često je bilo manje od 10 % tržišnih udjela i, kao četvrto, neka područja koja su se nalazila u neposrednoj blizini velikih gradova ili drugih općina zbog toga su bila izložena konkurentskom pritisku.
449
Iz toga proizlazi da je Komisija provela dosljednu i potpunu analizu, uključujući izvan autoceste, elemenata tržišnog natjecanja sa stajališta najmanjeg mogućeg tržišta, osobito s obzirom na tržišne udjele stranaka u koncentraciji, blizinu tržišnog natjecanja između njih, strukturu tržišta i prepreke ulasku.
450
Kao drugo, tužitelj ističe nekoliko argumenata koji se odnose na protutržišne učinke koncentracije na tržište elektromobilnosti. Tako na temelju studije BET tužitelj u biti ističe, kao prvo, da mali opskrbljivači neće moći razviti mrežu za punjenje na nacionalnoj razini, kao drugo, da će ekonomija razmjera koju je društvo E.ON ostvarilo zahvaljujući koncentraciji imati učinak istiskivanja i, kao treće, da će nestanak društva Innogy eliminirati većinu tržišnog natjecanja.
451
U tom pogledu, Komisija je zaključila da koncentracija ne bi bitno ograničavala učinkovito tržišno natjecanje zbog nekoordiniranih horizontalnih učinaka koji proizlaze iz preklapanja djelatnosti stranaka u koncentraciji na tržištima ugradnje i korištenja postaja za punjenje izvan autocesta u Njemačkoj, osobito zbog razloga navedenih u točki 448. ove presude.
452
Što se tiče tužiteljevih utvrđenja koja se temelje na studiji BET, ograničenoj važnosti i dokaznoj vrijednosti te studije (vidjeti točku 205. ove presude) valja dodati da ta studija nije dovoljno reprezentativna za stanje tržišnog natjecanja na tržištu elektromobilnosti jer su sudionici samo poduzetnici koji se bave opskrbom energijom i ODS-ovi, dok u tom sektoru posluju poduzetnici koji dolaze iz drugih sektora, kao što su društva Deutsche Telekom, Volkswagen, Ionity, Shell ili BP, kao i poduzetnici specijalizirani za elektromobilnost, kao što su društva Fastned, eLoaded, ChargePoint ili Allego.
453
Tužitelj također navodi da, na temelju stranice 19. prezentacije koja odražava stanje tržište, koju je društvo LBD Beratungsgesellschaft mbH iznijelo 9. siječnja 2019., tržišni udio društva E.ON nakon koncentracije do sada iznosi 33 %. Iz te prezentacije proizlazi da bi zajednički tržišni udio društava E.ON i Innogy zapravo iznosio 21,2 %. Međutim, tužitelj ne objašnjava odakle potječe 12 % razlike. Osim toga, ta tužiteljeva prezentacija također pokazuje prisutnost više konkurenata s nezanemarivim tržišnim udjelima, kao što je [povjerljivo]. Ti postoci nalaze se na margini procjene i u skladu su sa Komisijinim zaključcima, koja smatra da tržišni udjeli društva E.ON nakon koncentracije neće premašiti 20 % i da na tržištu postoji nekoliko konkurenata.
454
U svakom slučaju, tužitelj se koristi samo vlastitim podacima, a da pritom ne objašnjava razloge zbog kojih nisu točni podaci koje je upotrijebila Komisija. Međutim, kao što je to navedeno u točki 434. ove presude, ne može biti dovoljno da se tužitelj koristi podacima koji se razlikuju od onih koje je Komisija upotrijebila u pobijanoj odluci kako bi utvrdio očitu pogrešku u ocjeni koju je počinila Komisija, a da ne podnese konkretan dokaz kojim će dokazati da uzimanje u obzir podataka u pobijanoj odluci sadržava očitu pogrešku u ocjeni. Iz prethodno navedenog proizlazi da tužitelj nije dokazao da podaci koje je upotrijebila Komisija nisu točni.
455
Kao četvrto, tužitelj navodi da je Monopolkommission (Komisija za monopole, Njemačka) u okviru svojeg sedmog sektorskog izvješća o energiji iz 2019. istaknuo zabrinjavajuće regionalne koncentracije i nepostojanje tržišnog natjecanja na lokalnoj razini. Valja napomenuti da, s obzirom na to da je navedeno izvješće doneseno nakon donošenja pobijane odluke, Komisija njime nije mogla raspolagati, tako da nije relevantno za ocjenu zakonitosti pobijane odluke, u skladu sa sudskom praksom navedenom u točki 194. ove presude. U svakom slučaju, cjelovit prikaz tržišta naveden u tom izvješću ni na koji način ne dovodi u pitanje analizu lokalnih čimbenika, kako je detaljno opisana u točki 448. ove presude. Opći sud napominje da iz stranica 96. i sljedećih stranica tog izvješća proizlazi da je tržište elektromobilnosti tržište u nastajanju. Konkretnije, iz točke 244. navedenog izvješća proizlazi da je, kao što je to Komisija utvrdila u pobijanoj odluci, „sigurno nemoguće predvidjeti budući razvoj elektromobilnosti”. U svakom slučaju, tužitelj ne navodi koji bi posebni elementi tog dokaza mogli dokazati postojanje očite pogreške koja se može pripisati Komisiji.
456
Stoga tužitelj nije dokazao da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni u pogledu tržišta elektromobilnosti.
457
Iz svega prethodno navedenog proizlazi da valja odbiti treći prigovor, koji se temelji na pogrešnoj ocjeni učinaka na tržišta usluga mjerenja i elektromobilnosti.
d)
Četvrti prigovor, koji se temelji na pogrešnoj ocjeni učinaka rješenja za korisnike koja se temelje na podacima korisnika
458
Tužitelj ističe da je Komisija u točkama 428. do 432. pobijane odluke samo vrlo sažeto postupala s rješenjima za korisnike koja se temelje na podacima u području energije, osobito u pogledu velikih količina podataka, kao i inovativnih proizvoda u paketu.
459
Kao prvo, što se tiče velikih količina podataka, poboljšanje pristupa širokom rasponu podataka, osobito u kontekstu povećanja pametnih mjerila i uspostave tržišta za cGPC-ove, predstavljalo bi ključni čimbenik konkurentnosti jer bi ti podaci omogućili lakše poznavanje potreba potrošača i bolje prilagodbe proizvoda i usluga korisnicima. U tom pogledu, društvo E.ON ima sveobuhvatnije znanje o kućanstvima i malim poslovnim korisnicima, o načinu korištenja i punjenja korisnika infrastrukture za punjenje te o konkurentnom upravljanju mjernim postajama. Prema tužiteljevu mišljenju, Komisija nije u dostatnoj mjeri ispitala te točke.
460
Kao drugo, društvo E.ON uživa konkurentsku prednost u pogledu inovativnih rješenja i ponuda u paketu.
461
Kao treće, tužitelj tvrdi da će velika prisutnost stranaka u koncentraciji na tržištu nakon koncentracije olakšati unakrsnu prodaju.
462
Komisija, koju podupire društvo E.ON, tvrdi da je u dostatnoj mjeri ispitala učinke rješenja za korisnike koja se temelje na podacima korisnika, a da nije počinila pogrešku u ocjeni.
463
Valja utvrditi da je Komisija analizirala druge teorije štete u odjeljku 7.4. pobijane odluke. Komisija je među ostalim analizirala teoriju štete u vezi s pristupom podacima korisnika u točkama 422. do 427. i ponude u paketu usluga povezanih s energijom u točkama 428. do 435.
464
Kao prvo, što se tiče pristupa podacima, Komisija je u točki 423. pobijane odluke utvrdila da društvo E.ON nakon koncentracije nema pristup različitim vrstama podataka od onih koje su već bile dostupne svakoj od stranaka prije koncentracije, nego da ima pristup većem broju informacija iste vrste. Komisija je iz toga zaključila da raspolaganje većim brojem informacija iste vrste ne dodaje nužno vrijednost i da je ekonomija razmjera kojoj bi te informacije mogle doprinijeti ograničena. Isto tako, Komisija je u točkama 424. i 425. pobijane odluke utvrdila da iz prvog istraživanja tržišta proizlazi da postoji velika nesigurnost u pogledu minimalne količine i vrste podataka potrebnih za razvoj novih energetskih rješenja. Usto, Komisija je analizirala opasnost istiskivanja i utvrdila da iz prvog istraživanja tržišta proizlazi da je više konkurenata, uključujući komunalna poduzeća, već nudilo ili razvijalo različita rješenja usmjerena na podatke, samostalno ili u suradnji s drugim sudionicima. Isto tako, u prvom istraživanju tržišta i internim dokumentima stranaka u koncentraciji pokazalo se da su veliki poduzetnici, kao što su društva Google, Amazon, Samsung, Bosch, Phillips, već ponudili, također u suradnji s maloprodajnim trgovcima energijom, usluge ili proizvode povezane s pametnom kućom i podacima, ili su to namjeravali učiniti. Osim toga, Komisija je u točki 427. pobijane odluke navela da uređenje prikupljanja i korištenja podataka treba smanjiti opasnost od zlouporabe ili diskriminatornog postupanja vertikalno integriranih poduzetnika.
465
U tom pogledu, tužitelj tvrdi da Komisija nije u dostatnoj mjeri analizirala pristup podacima korisnika, ali nije podnio nikakav dokaz da će društvo E.ON nakon koncentracije moći postupati drukčije nego prije koncentracije, s obzirom na to da je već imao proširen pristup podacima korisnika. Tužitelj također ne pruža dokaze o konkretnoj šteti koja proizlazi iz davanja ponuda koje su prilagođenije potrebama korisnika. Usto, davanje takvih ponuda samo po sebi moglo bi biti korisno potrošačima ako to ne dovede do monopolizacije tržišta istiskivanjem konkurenata s tržišta. Stoga, u nedostatku dokaza o mogućim učincima istiskivanja, tužitelj nije dokazao da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni.
466
Kao drugo, što se tiče inovativnih rješenja i ponuda u paketu, Komisija je u točkama 432. do 435. pobijane odluke navela da je više konkurenata, uključujući neke male, već nudilo ili razvilo ponude u paketu, pri čemu je koncept grupiranja proizvoda čest u sektoru. Navela je da su ti konkurenti nudili te ponude samostalno ili u suradnji, da se određeni broj multinacionalnih sudionika zanimao za ponude u paketu i energetske platforme te da je vjerojatno da su raspolagali kapacitetima unakrsne prodaje i financijskim sredstvima usporedivima s onima stranaka u koncentraciji. Naposljetku, istaknula je da su neki od tih poduzetnika bili velika financijski stabilna društva koja su već aktivna na takozvanim „Business-to-Consumer” (B2C) tržištima, odnosno poduzetnici koji ciljaju na pojedinačne korisnike na drugim tržištima, i da su stoga već imali široku bazu korisnika kojima bi mogli unakrsno prodavati.
467
U tom pogledu, tužitelj ne daje nikakvu naznaku u vezi s podacima koji su Komisiji navodno bili na raspolaganju prije donošenja pobijane odluke i koji bi ukazivali na to da bi financijska snaga društva E.ON, grupirana ili unakrsna prodaja ili, općenitije, inovativna rješenja koja proizlaze iz koncentracije, mogli imati protutržišne učinke. Tužitelj također ne podnosi dokaze koji bi mogli zanijekati prisutnost i ulazak na tržište konkurenata koji su sposobni izvršiti konkurentski pritisak na strane u koncentraciji ili nepostojanje dokaza o preprekama ulasku ili širenju. Tužitelj nije podnio nijedan dokaz kojim bi potkrijepio tvrdnju prema kojoj će se nakon koncentracije portfelj društva E.ON proširiti zbog stjecanja kapaciteta koji do tada nisu bili raspoloživi. Naprotiv, postojala je zemljopisna komplementarnost portfelja društava E.ON i Innogy prije koncentracije, tako da će nakon te koncentracije društvo E.ON imati jednake kapacitete, ali na više mjesta. Iz toga proizlazi da su tužiteljeve tvrdnje nepotkrijepljene pretpostavke koje ne ispunjavaju zahtijevani standard dokazivanja.
468
S obzirom na sve prethodno navedeno, valja odbiti četvrti prigovor, koji se temelji na pogrešnoj ocjeni učinaka rješenja za korisnike koja se temelje na podacima korisnika.
e)
Peti prigovor, koji se temelji na podjeli tržišta električne energije o kojoj su odlučila društva RWE i E.ON
469
Tužitelj u biti tvrdi da podjela stadija vrijednosnog lanca u sektoru električne energije između društava E.ON i RWE sadržava zabranjeno ograničavanje tržišnog natjecanja jer je protivna članku 101. UFEU-a.
470
Komisija, koju podupire društvo RWE, ističe da nije raspolagala nikakvom indicijom o povredi članka 101. stavka 1. UFEU-a.
471
Što se tiče navodne podjele tržišta električne energije koja proizlazi iz cjelokupne koncentracije, tužitelj u biti tvrdi da su društva RWE i E.ON tako potpuno podijelila tržište električne energije, što predstavlja ograničavanje tržišnog natjecanja, protivno članku 101. UFEU-a.
472
Valja istaknuti da se, kao što to proizlazi iz članka 21. stavka 1. Uredbe br. 139/2004, ta uredba primjenjuje samo na koncentracije definirane u članku 3. te uredbe, na koje se načelno ne primjenjuje Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima [101.] i [102. UFEU-a] (SL 2003., L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165. i ispravak SL 2016., L 173, str. 108.). Naprotiv, potonja uredba ostaje primjenjiva na ponašanja poduzetnika koja, ne predstavljajući koncentraciju u smislu Uredbe br. 139/2004, ipak mogu dovesti do koordinacije među poduzetnicima suprotne članku 101. UFEU‑a i koja su zbog toga podvrgnuta kontroli Komisije ili nacionalnih tijela za tržišno natjecanje (presuda od 7. rujna 2017., Austria Asphalt, C‑248/16, EU:C:2017:643, t. 32. i 33.).
473
Ne osporava se činjenica da se predmet pobijane odluke odnosi na koncentraciju. S obzirom na prethodno navedeno, prigovor koji se temelji na povredi članka 101. UFEU-a je bespredmetan.
f)
Šesti prigovor, koji se temelji na ocjeni učinaka obveza
474
Tužitelj ističe da su obveze koje je ponudilo društvo E.ON, a koje je Komisija učinila obvezujućima, kad je riječ o Njemačkoj, ograničene na tržišta električne energije koja se koristi za grijanje i postaje za punjenje električnih vozila na autocestama i da se njima ne mogu otkloniti postojeće sumnje u području tržišnog natjecanja.
475
Kao prvo, prijenos oko 260000 korisnika na tržištu električne energije korištenom za grijanje odnosi se na tržište koje se razlikuje od tržišta maloprodajne opskrbe kućanstava i malih poslovnih korisnika električnom energijom na kojem koncentracija uzrokuje štetu za tržišno natjecanje.
476
Kao drugo, odustajanje od upravljanja s 34 postaje za punjenje na autocestama, od više od 11000 koje je E.ON posjedovao prije koncentracije, nema nikakav učinak zaštite tržišnog natjecanja.
477
Komisija tvrdi da je taj prigovor nedopušten jer tužitelj ne pojašnjava koje bi bile potrebne obveze. Podredno, Komisija ističe da dodatne obveze nisu bile potrebne.
478
Valja analizirati argument o postojanju zapreke vođenju postupka koji je istaknula Komisija, prema kojem je taj prigovor nedopušten jer tužitelj ne pojašnjava koje su to bile potrebne obveze.
479
U tom pogledu, valja podsjetiti na to da je uvijek na tužitelju da dokaže po čemu su ocjene sadržane u pobijanoj odluci pogrešne (vidjeti, u tom smislu, presudu od 18. svibnja 2022., Wieland-Werke/Komisija, T-251/19, neobjavljenu, EU:T:2022:296, t. 438.).
480
Treba podsjetiti i na to da, na temelju članka 21. Statuta Suda Europske unije i članka 76. stavka 1. točke (d) Poslovnika Općeg suda tužba kojom se započinje postupak treba sadržavati sažeti prikaz tužbenih razloga. Oni se moraju navesti na dovoljno jasan i precizan način da tuženiku omoguće pripremu obrane, a Općem sudu da odluči o tužbi, po potrebi i bez dodatnih informacija. U tužbi stoga treba biti izričito naveden sadržaj tužbenog razloga na kojemu se zahtjev temelji jer samo njegovo apstraktno navođenje ne ispunjava zahtjeve iz Poslovnika. Slični su zahtjevi i kada se u potporu tužbenom razlogu ističe prigovor (vidjeti presudu od 18. svibnja 2022., Wieland-Werke/Komisija, T-251/19, neobjavljenu, EU:T:2022:296, t. 59. i navedenu sudsku praksu).
481
U ovom slučaju, tužitelj samo tvrdi da obveze ne otklanjaju probleme tržišnog natjecanja, ali ne objašnjava zašto bi to bio slučaj i ne pruža nikakav dokaz da su obveze neprimjerene za izravno i dostatno rješavanje problema utvrđenih tijekom postupka kontrole koncentracije, pri čemu nije potrebno poslati obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama.
482
U tim okolnostima, valja smatrati da tužitelj nije iznio nijedan argument kojim bi dokazao da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni kada je zaključila da su obveze koje je predložilo društvo E.ON mogle koncentraciju učiniti spojivom s unutarnjim tržištem. On stoga Komisiji nije omogućio da na odgovarajući način pripremi svoju obranu niti je omogućio Općem sudu da odluči o pitanju je li Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni prilikom svoje analize obveza koje je predložilo društvo E.ON.
483
Stoga taj prigovor valja odbaciti kao očito nedopušten.
g)
Zaključak o trećem dijelu petog tužbenog razloga
484
Budući da valja odbaciti sve prigovore, valja u cijelosti odbaciti treći dio petog tužbenog razloga.
6.
Zaključak
485
S obzirom na sve prethodno navedeno, valja zaključiti, suprotno onomu što tvrdi tužitelj, da Komisija nije počinila očite pogreške u ocjeni time što je smatrala da, pod uvjetom da se poštuju konačne obveze, koncentracija ne potiče ozbiljne sumnje kad je riječ o njezinoj spojivosti s unutarnjim tržištem u smislu članka 8. stavka 2. Uredbe br. 139/2004.
486
Iz toga prolazi da peti tužbeni razlog valja odbiti u cijelosti.
[omissis]
Slijedom navedenoga,
OPĆI SUD (peto prošireno vijeće)
proglašava i presuđuje:
1.
Tužba se odbija.
2.
Društvo EVH GmbH snosit će vlastite troškove te troškove Europske komisije i društava E.ON SE i RWE AG.
van der Woude
Svenningsen
Mac Eochaidh
Martín y Pérez de Nanclares
Stancu
Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu 20. prosinca 2023.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: njemački
(
1
)	Navedene su samo one točke ove presude za koje Opći sud smatra da ih je korisno objaviti.
(
2
)	Ispušteni povjerljivi podaci