62023CC0188
MIŠLJENJE NEZAVISNE ODVJETNICE
TAMARE ĆAPETA
od 16. svibnja 2024. (
1
)
Predmet C‑188/23
Land Niedersachsen
protiv
Conti 11. Container Schiffahrts‑GmbH & Co. KG MS „MSC Flaminia”
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht München (Visoki zemaljski sud u Münchenu, Njemačka))
„Zahtjev za prethodnu odluku – Okoliš – Baselska konvencija o nadzoru prekograničnog prometa opasnog otpada i njegovu odlaganju – Uredba (EZ) br. 1013/2006 – Područje primjene – Otpad nastao iz požara uzrokovanog kemijskim tvarima i eksplozija na otvorenom moru – Tumačenje presude od 16. svibnja 2019., Conti 11. Container Schiffahrt (C‑689/17, EU:C:2019:420)”
I. Uvod
1.
Pet je sati i 42 minute ujutro 14. srpnja 2012. Flaminia, kontejnerski brod, na putu je iz Charlestona (Sjedinjene Američke Države) prema Antwerpenu (Belgija) kada, usred Atlantskog oceana, dolazi do izbijanja požara uzrokovanog kemijskim tvarima i do eksplozija. Prouzročena je znatna šteta i brod je kontaminiran opasnim i toksičnim ostacima. Nekoliko članova posade umire. Požar i eksplozije nastavljaju se danima. Najbliža luka udaljena je nekoliko stotina nautičkih milja. Nakon što se tjednima pokušavao spasiti, a nekoliko okolnih luka mu je zabranilo ulaz, brod je naposljetku dotegljen u Wilhelmshaven (Njemačka).
2.
Njemačka nadležna tijela savezne zemlje Niedersachsen (savezna zemlja Donja Saska, u daljnjem tekstu: savezna zemlja) nalažu da se postupak obavijesti i odobrenja, u smislu Uredbe (EZ) br. 1013/2006 (
2
), pokrene prije nego što se Flaminia može dalje tegliti u Mangaliju (Rumunjska) radi uklanjanja (dijela) opasnog i toksičnog otpada i popravka broda.
3.
Budući da Conti, tužitelj u glavnom postupku, presudu Suda iz 2017. u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt (
3
) tumači na način da se njome ne zahtijeva takav postupak, on od savezne zemlje traži naknadu troškova nastalih njegovim provođenjem.
4.
Savezna zemlja pak u biti ističe da, sa stajališta zaštite okoliša, nije bilo moguće dopustiti brodu koji prevozi oko 30000 tona toksičnih otpadnih voda i drugih materijala da krene iz Wilhelmshavena u Mangaliju a da se pritom ne provede postupak obavijesti i odobrenja o kojem je riječ. Ona smatra da je jedna od obveza koje proizlaze iz Baselske konvencije (
4
), čije su stranke Europska unija i njezine države članice, predvidjeti takav postupak upravo za takva kretanja opasnog otpada. Ako se Uredbom o pošiljkama otpada ne zahtijeva obavijest o takvom kretanju, kako je prvostupanjski sud razumio presudu u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt, savezna zemlja smatra da bi time Europska unija povrijedila svoje obveze koje ima na temelju Baselske konvencije.
5.
Glavno pitanje koje je postavljeno Sudu stoga je pitanje tumačenja njegove presude u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt: je li u skladu s tom presudom Uredba o pošiljkama otpada potencijalno nespojiva s obvezama koje Europska unija ima na temelju Baselske konvencije? Ako to nije slučaj, je li savezna zemlja od Contija pravilno zahtijevala da provede postupak obavijesti i odobrenja predviđen Uredbom o pošiljkama otpada?
II. Pravni i činjenični kontekst ovog predmeta i prethodna pitanja
6.
Conti je društvo osnovano u skladu s njemačkim pravom koje ima sjedište u Hamburgu (Njemačka). U vrijeme nastanka činjenica to je društvo bilo vlasnik kontejnerskog broda koji je organiziran kao jedan brod vozilo posebne namjene i koji plovi pod nazivom Flaminia.
7.
U studenome 2000. Conti je Flaminiju dao u zakup MSC‑u, društvu osnovanom u skladu sa švicarskim pravom koje ima sjedište u Ženevi (Švicarska).
8.
Od otprilike studenoga 2000. do lipnja 2012. Flaminia je prevezla tisuće teretnih kontejnera u luke diljem svijeta i iz njih, uključujući luku u New Orleansu (Sjedinjene Američke Države).
9.
U lipnju 2012. jedan američki proizvođač kemikalija zatražio je otpremu triju kontejnerskih cisterni s 80 % divinilbenzena (u daljnjem tekstu: DVB) iz New Orleansa. DVB je kemijski spoj koji se upotrebljava za pročišćavanje vode.
10.
DVB se mora držati ispod određene temperature kako bi se izbjegao kemijski proces koji se naziva „autopolimerizacija”, koji dovodi do brzog povećanja temperature i emisije zapaljivih para (
5
).
11.
Dok je 14. srpnja 2012. Flaminia bila usred Atlantika na putu iz Charlestona prema Antwerpenu, došlo je do eksplozije u kontejnerima u kojima se prevozio DVB, što je izazvalo veliki požar na brodu.
12.
Tri člana posade izgubila su život. Uništene su stotine kontejnera, a brod je pretrpio veliku štetu.
13.
Nije jasno što je točno uzrokovalo požar i eksplozije (
6
).
14.
Nakon što su posada i putnici napustili brod, Flaminia je ostala plutati usred Atlantika. Požari su se nastavili (
7
). Došlo je do još jedne eksplozije (
8
).
15.
Conti je angažirao spasitelje. Da bi stavili požar pod nadzor i spasili brod i teret, spasitelji su brod prskali morskom vodom. Jedna od posljedica tog postupka bila je to da je u brodskom prostoru Flaminije nakon stavljanja požara pod nadzor ostalo oko 30000 tona vode za gašenje požara, kontaminirane opasnim i toksičnim ostacima.
16.
Nakon toga se pokazalo da je, čak i nakon ispuštanja većine vode za gašenje požara, na brodu ostalo 30500 tona otpada (
9
), uključujući mulj, požarom oštećen kruti teret, kontaminiranu vodu i čelični otpad.
17.
Flaminia se u vrijeme eksplozije nalazila između Kanade i Ujedinjene Kraljevine, oko 650 nautičkih milja od najbliže luke (San Miguel, Azori, Portugal), u istočnom smjeru (
10
).
18.
Nakon podnošenja plana puta spasitelji su odteglili Flaminiju preko Engleskog kanala u Wilhelmshaven, jedinu dostupnu luku utočišta (
11
), kao što je vidljivo na karti (
12
) koju je izradio njemački Savezni ured za istraživanje pomorskih nesreća:
19.
Brod je u tu luku stigao 9. rujna 2012. (
13
).
20.
Niedersächsisches Ministerium für Umwelt, Energie und Klimaschutz (Ministarstvo Donje Saske za okoliš, energetiku i zaštitu klime, Njemačka) dopisom od 30. studenoga 2012. obavijestio je društvo Conti da vodu upotrijebljenu za gašenje požara na brodu te pripadajući mulj i metalni otpad treba kvalificirati kao „otpad” u smislu Uredbe o pošiljkama otpada. Stoga je postupak obavijesti i odobrenja, kako je predviđen tom uredbom, trebalo dovršiti prije nego što je brod mogao krenuti za Rumunjsku.
21.
Unatoč Contijevim protivljenjima, Gewerbeaufsichtsamt Oldenburg (Inspektorat rada u Oldenburgu, Njemačka) je 4. prosinca 2012. naložio da se postupak obavijesti i odobrenja radi prijevoza u Rumunjsku završi. Također je odredio zabranu premještanja broda prije završetka tog postupka i podnošenje provjerljivog projekta odlaganja otpada.
22.
Tužitelj je morao provesti dva postupka obavijesti.
23.
Prvi postupak obavijesti odnosio se na prijevoz dijela vode za gašenje požara na Flaminiji iz Wilhelmshavena u Odense (Danska) (
14
).
24.
Drugi postupak obavijesti odnosio se na Flaminijin prijevoz preostalog otpada iz Wilhelmshavena u Mangaliju (
15
).
25.
Upravo je taj drugi postupak temelj Contijevog zahtjeva pred sudom koji je uputio prethodna pitanja.
26.
Iako to nije očito iz odluke kojom se upućuje prethodno pitanje, stranke su na raspravi potvrdile da u Mangaliji nije ispušten sav preostali otpad. Zapravo, došlo je do još jednog putovanja prema Aarhusu (Danska), a zatim prema Odenseu (Danska), gdje je ukupno uklonjeno oko 28400 tona otpada (
16
).
27.
Kao što je potvrđeno na raspravi, u pogledu tog putovanja Conti je proveo postupak obavješćivanja rumunjskih tijela.
28.
Nakon što je otpad uklonjen u Danskoj, Flaminia je napustila Odense i krenula prema Mangaliji, gdje su izvršeni popravci.
29.
Požar i eksplozije na Flaminiji doveli su do više zahtjeva pred sudovima različitih nadležnosti.
30.
Kao prvo, niz tužbi podnesen je pred United States District Courtom for the Southern District of New York (Savezni okružni sud za Južni okrug New Yorka, Sjedinjene Američke Države). U srpnju 2018. taj je sud krivnju za požar na Flaminiji pripisao proizvođaču spremnika i proizvođaču DVB‑a. U lipnju 2023. tu je presudu „u svim bitnim aspektima” potvrdio United States Court of Appeals for the Second Circuit (Savezni žalbeni sud za Drugi okrug) (
17
).
31.
Kao drugo, ugovor o zakupu između Contija i MSC‑a sadržavao je arbitražnu klauzulu kojom se određivalo da će se o svim sporovima nastalima na temelju ugovora o zakupu provoditi arbitraža u Londonu (Ujedinjena Kraljevina). U skladu s time, dok se u New Yorku (Sjedinjene Američke Države) vodio spor, Conti je na temelju ugovora o zakupu podnio i arbitražne zahtjeve. Pravorijekom od 30. srpnja 2021. i ispravkom od 1. rujna 2021. arbitražno vijeće osnovano na temelju potonjeg ugovora smatralo je da je MSC povrijedio ugovor o zakupu i da je odgovoran za oko 200 milijuna američkih dolara (184 milijuna eura) (u daljnjem tekstu: arbitražni pravorijek). Postupak potvrđivanja te odluke na temelju Konvencije o priznavanju i izvršenju stranih arbitražnih odluka (
18
) (poznata i kao „Njujorška konvencija”) u tijeku je pred United States District Courtom for the Eastern District of Louisiana (Savezni sud za Istočni okrug Louisiane, Sjedinjene Američke Države) (
19
). Pred High Courtom of Justice (England & Wales) (Visoki sud, Engleska i Wales) i Courtom of Appeal (England & Wales) (Žalbeni sud, Engleska i Wales) odbijena je zasebna MSC‑ova tužba za ograničavanje njegove odgovornosti na oko 28,2 milijuna britanskih funti (32,9 milijuna eura) (
20
). Odobrenje za podnošenje žalbe Supreme Courtu of the United Kingdom (Vrhovni sud Ujedinjene Kraljevine) dano je 19. prosinca 2023. (
21
) i taj je predmet u trenutku završavanja mojeg mišljenja u tijeku.
32.
Naposljetku, upravna odluka kojom se nalaže da se prije nego što Conti premjesti Flaminiju u Rumunjsku provede postupak obavijesti i odobrenja dovela je do ovog postupka pred njemačkim sudovima. U prvom stupnju Landgericht München I (Zemaljski sud u Münchenu I, Njemačka) zatražio je od Suda tumačenje Uredbe o pošiljkama otpada. Nakon što je dobio odgovor na svoje pitanje u presudi Conti 11. Container Schiffahrt, taj je sud Contiju dodijelio naknadu štete, smatrajući da se Uredbom o pošiljkama otpada ne zahtijeva postupak obavijesti i odobrenja. Protiv te prvostupanjske presude podnesena je žalba sudu koji je uputio zahtjev u ovom predmetu.
33.
U međuvremenu se Flaminia vratila u pogon. Trenutačno plovi pod nazivom „CMA CGM San Francisco”, vijući zastavu Liberije.
34.
U tim prethodno opisanim okolnostima, u stadiju žalbenog postupka pokrenutog Contijevim zahtjevom za naknadu štete nastale zbog navodno neobveznog postupka obavijesti o kojem je riječ, Oberlandesgericht München (Visoki zemaljski sud u Münchenu, Njemačka) odlučio je prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Je li izuzeće od obveze obavješćivanja predviđeno člankom 1. stavkom 3. točkom (b) [Uredbe o pošiljkama otpada] nevaljano zbog povrede odredbi [Baselske konvencije] ako je iz obveze obavješćivanja isključen i opasni otpad koji je nastao havarijom broda i koji u skladu s presudom Suda Europske unije od 16. svibnja 2019. u predmetu C‑689/17 treba smatrati otpadom u smislu te odstupajuće odredbe?
2.
U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje, treba li izuzeće predviđeno člankom 1. stavkom 3. točkom (b) [Uredbe o pošiljkama otpada] u odnosu na [Baselsku konvenciju] usko tumačiti na način da ostatke u obliku metalnog otpada i vode za gašenje požara pomiješanog s muljem i ostacima tereta poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, koji su nastali havarijom broda, ne treba smatrati otpadom nastalim na brodu u smislu te odredbe?”
35.
Sud koji je uputio zahtjev obavijestio je 7. veljače 2024. Sud da je na zahtjev Contija i savezne zemlje naložio obustavu postupka koji se pred njim vodi. Međutim, u kasnijoj komunikaciji s tajništvom Suda, taj je sud također pojasnio da se postupak koji se pred njim vodi može nastaviti u bilo kojem trenutku, tako da ovaj zahtjev za prethodnu odluku nije postao bespredmetan te je zatraženo tumačenje i dalje nužno.
36.
Pisana očitovanja Sudu podnijeli su Conti, savezna zemlja, Europski parlament, Vijeće i Komisija. Te stranke i francuska vlada iznijele su usmena očitovanja na raspravi održanoj 27. veljače 2024.
III. Analiza
37.
Ključni povod ovog zahtjeva za prethodnu odluku je presuda Suda u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt; ili preciznije, kako je tu odluku razumio i primijenio Landgericht München I (Zemaljski sud u Münchenu I), prilikom odlučivanja o ovom sporu u prvom stupnju.
38.
Zahtjevom koji je doveo do presude u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt tražilo se tumačenje izraza „otpad nastao u brodovima” iz članka 1. stavka 3. točke (b) Uredbe o pošiljkama otpada. Tom se odredbom iz područja primjene te uredbe isključuje „otpad nastao u vozilima, u vlakovima, zrakoplovima i brodovima, sve dok se takav otpad ne istovari radi oporabe ili odlaganja”.
39.
Sud je smatrao da potonji izraz treba tumačiti na način da obuhvaća i otpad koji je nastao havarijom broda na otvorenom moru (
22
). U skladu s tim, otpad koji je posljedica požara i eksplozija na Flaminiji bi, do istovara radi oporabe ili odlaganja, bio isključen iz područja primjene Uredbe o pošiljkama otpada (
23
).
40.
Posljedica kvalifikacije neke situacije tako da je obuhvaćena područjem primjene članka 1. stavka 3. točke (b) Uredbe o pošiljkama otpada jest da se postupak obavijesti i odobrenja predviđen tom uredbom ne primjenjuje. Stoga se u takvom slučaju postupak obavijesti i odobrenja, koji ta uredba propisuje za otpremu otpada između, primjerice, dviju država članica, mora provesti tek nakon istovara tog otpada radi oporabe ili odlaganja. Slijedeći tu logiku, Landgericht München I (Zemaljski sud u Münchenu I) presudio je da se tužba za naknadu štete koju je Conti podnio protiv savezne zemlje može prihvatiti.
41.
Međutim, sud koji je uputio zahtjev pita se bi li se neprimjena postupka obavijesti i odobrenja na pošiljke otpada iz njemačke u rumunjsku luku protivila Baselskoj konvenciji.
42.
Dakle, svojim prvim pitanjem taj sud u biti traži od Suda da utvrdi da je članak 1. stavak 3. točka (b) Uredbe o pošiljkama otpada nevaljan u dijelu u kojem se njime dopušta odstupanje od sustava uspostavljenog Baselskom konvencijom. Iako Sud nije razmotrio to pitanje u svojoj presudi Conti 11. Container Schiffahrt, sud koji je uputio pitanje smatra da je odgovor na njega relevantan za rješenje spora koji se pred njim vodi jer bi Conti imao pravo zahtijevati naknadu štete samo ako bi se isključenje koje proizlazi iz članka 1. stavka 3. točke (b) Uredbe o pošiljkama otpada na njega primjenjivalo.
43.
Svojim drugim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti traži od Suda da tumači članak 1. stavak 3. točku (b) Uredbe o pošiljkama otpada, u skladu s Baselskom konvencijom, kako bi se ta odredba uskladila s obvezama koje Europska unija ima na temelju Baselske konvencije.
44.
Stoga se oba pitanja u biti odnose na utvrđivanje toga je li postupak obavijesti i odobrenja koji je nametnula savezna zemlja bio obvezan u slučaju Flaminije.
45.
Prema mojem mišljenju, upravo je to zahtjev koji se Uredbom o pošiljkama otpada propisuje u konkretnim okolnostima ovog predmeta. Međutim, ne zauzimam to stajalište zbog navodne nevaljanosti članka 1. stavka 3. točke (b) te uredbe, već zbog neprimjenjivosti te odredbe na situaciju o kojoj je ovdje riječ. Kao što ću pokazati, presuda u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt ne navodi na drukčiji zaključak.
46.
Moje je mišljenje strukturirano na sljedeći način. Prvo, objasnit ću da se Baselska konvencija primjenjuje na okolnosti ovog slučaja i zahtijeva pokretanje postupka obavijesti i odobrenja o kojem je riječ. Uredba o pošiljkama otpada donesena je radi organizacije pošiljki otpada u Europskoj uniji kako bi se, među ostalim ciljevima, poštovala Baselska konvencija. Stoga Sud pravila iz Uredbe o pošiljkama otpada treba tumačiti u skladu s Baselskom konvencijom (A).
47.
Drugo, kao što ću pokazati, tumačenje u presudi u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt ne čini članak 1. stavak 3. točku (b) Uredbe o pošiljkama otpada nespojivim sa zahtjevima Baselske konvencije. Smatram da se odgovor Suda u tom predmetu odnosio na prvi dio Flaminijina putovanja nakon nesreće koja je stvorila otpad, to jest na putovanje od otvorenog mora do Njemačke. Isključenje tog putovanja iz postupka obavijesti i odobrenja predviđenog Uredbom o pošiljkama otpada u skladu je s, kako je Sud objasnio u presudi u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt, s ciljevima zaštite okoliša iz Uredbe o pošiljkama otpada, koje ta uredba dijeli s Baselskom konvencijom (B).
48.
Treće, ovaj se predmet ne odnosi na Flaminijino putovanje od otvorenog mora do Njemačke. Zapravo, odnosi se na drugi dio putovanja – onaj od njemačke luke Wilhelmshaven do rumunjske luke Mangalia. Objasnit ću da se članak 1. stavak 3. točka (b) Uredbe o pošiljkama otpada ne primjenjuje na tu pošiljku otpada, čak i ako je navedeni otpad „nastao u […] brodovima”. Stoga se postupak obavijesti i odobrenja predviđen Uredbom o pošiljkama otpada primjenjuje (C).
49.
Naposljetku, i prije nego što nastavim, važno je istaknuti da nije sporno da odredbe Uredbe o pošiljkama otpada i Baselske konvencije obuhvaćaju vrstu otpada koji je na Flaminiji otpremljen iz Njemačke u Rumunjsku; to jest ostatke u obliku metalnog otpada i vode za gašenje požara pomiješane s muljem i ostacima tereta (
24
). Tako ću za potrebe svoje analize poći od pretpostavke da se ti instrumenti primjenjuju ratione materiae.
A.
Uredba o pošiljkama otpada i Baselska konvencija
50.
Zašto je za potrebe ovog predmeta nužno da Sud tumači Baselsku konvenciju?
51.
Zakonodavstvo EU‑a kojim se uređuje pošiljka opasnog otpada između država članica postoji od 1984. (
25
).
52.
Kada je Europska unija 1989. potpisala Baselsku konvenciju (
26
), nastojala je Uredbom br. 259/93 (
27
) uskladiti svoje postojeće pravo s tom konvencijom.
53.
Uredbom o pošiljkama otpada, čije je tumačenje predmet ovog postupka, 2006. stavljena je izvan snage i zamijenjena Uredba br. 259/93 (
28
). Time nije nestala namjera usklađivanja EU prava s Baselskom konvencijom.
54.
U uvodnoj izjavi 3. Uredbe o pošiljkama otpada objašnjava se da je „namijenjena, inter alia, usklađivanju postojećeg sustava Zajednice za nadzor i kontrolu prometa otpada sa zahtjevima Baselske konvencije” (
29
).
55.
Tom je uvodnom izjavom zakonodavac EU‑a htio pojasniti da Europska unija želi ispuniti obveze koje ima na temelju Baselske konvencije (
30
) i da prihvaća njome propisana osnovna načela, poput obveze svođenja pošiljaka opasnog otpada na najmanju moguću mjeru (
31
) i prava svake stranke Baselske konvencije da zabrani uvoz opasnog otpada na svoje državno područje (
32
).
56.
I Uredba o pošiljkama otpada i Baselska konvencija imaju isti cilj – zaštitu ljudskog zdravlja i okoliša.
57.
Tako se u uvodnoj izjavi 1. Uredbe o pošiljkama otpada predviđa da je „glavni i prevladavajući cilj i sadržaj” Uredbe o pošiljkama otpada „[z]aštita okoliša”, a da su učinci „na međunarodnu trgovinu tek uzgredni” (
33
).
58.
Isto tako, u prvoj uvodnoj izjavi preambule Baselske konvencije objašnjava se da su njezine stranke potpisnice donijele tu konvenciju „svjesne rizika ugrožavanja čovjekovog zdravlja i okoliša uzrokovanog opasnim otpadom i drugim vrstama otpada te njegovim prekograničnim prometom” (
34
).
59.
Baselskom konvencijom tako se nastoji uspostaviti opći okvir radi nadzora kretanja opasnog ili drugog otpada, počevši od smanjenja proizvodnje takvog otpada na najmanju moguću mjeru i poticanja gospodarenja tim otpadom na način prihvatljiv za okoliš, osobito ako se navedeni otpad prevozi preko granica. Na razini međunarodnog prava o okolišu ta konvencija odražava ideju da je proizvođač otpada taj koji snosi krajnju odgovornost za taj otpad, od njegova prvotna nastanka do odlaganja, a sve s ciljem da se ostvari gospodarenje otpadom „od početka do kraja” (
35
).
60.
Poticaj za ostvarivanje globalnog usklađivanja određenih pravila u području pošiljaka otpada nesumnjivo je bila havarija broda Khian Sea. Na taj je brod 1986. u Philadelphiji (Sjedinjene Američke Države) utovaren toksični pepeo, zatim mu je odbijeno pristajanje na Bahamima pa je izbacio 4000 tona tog pepela na plaži Gonaives (Haiti) te je kružio svjetskim morima tijekom sljedećih 16 mjeseci, a na kraju je izbacio preostalih 10000 tona u Atlantski i Indijski ocean (
36
).
61.
Dok je sjećanje na taj incident još bilo svježe, donesena je Baselska konvencija kako bi se regulirao „prekogranični promet”„opasnog otpada” (
37
).
62.
Pojam „prekogranični promet” definiran je u članku 2. stavku 3. Baselske konvencije kao „[bilo koji] promet opasnog otpada ili drugih vrsta otpada s područja pod nacionalnom jurisdikcijom jedne države na ili kroz područje pod nacionalnom jurisdikcijom druge države ili na ili kroz područje koje nije pod nacionalnom jurisdikcijom niti jedne države, pod uvjetom da su u promet uključene barem dvije države” (
38
).
63.
Ako se tumači u dobroj vjeri i u skladu s njezinim uobičajenim smislom (
39
), jasno je da se tom definicijom, a osobito riječima „bilo koji”, Baselskom konvencijom htio obuhvatiti najširi mogući raspon putovanja do, iz, između i preko država potpisnica.
64.
Stoga je promet opasnog i drugog otpada iz Njemačke u Rumunjsku, poput onog o kojem je riječ u ovom predmetu, obuhvaćen teritorijalnim područjem primjene Baselske konvencije.
65.
Međutim, člankom 1. Baselske konvencije dvije se vrste prekograničnog prometa opasnog i drugog otpada ipak isključuju iz njezina područja primjene, a time i iz propisanog postupka obavijesti i odobrenja. Prvi takav promet je onaj radioaktivnog otpada koji podliježe drugim međunarodnim konvencijama (njezin članak 1. stavak 3.). Druga vrsta prometa je ona otpada koji je nastao zbog „uobičajenog” pogona broda, ako drugi međunarodni instrument obuhvaća ispuštanje takvog otpada (članak 1. stavak 4. Konvencije) (
40
).
66.
Nesporno je da otpad o kojem je riječ u ovom slučaju nije radioaktivni otpad niti je nastao „uobičajenim” Flaminijinim pogonom (
41
). Stoga je njegov promet obuhvaćen područjem primjene Baselske konvencije.
67.
Budući da je predmetni otpad obuhvaćen područjem primjene te konvencije, on se ne može premještati iz jedne države u drugu bez prethodnog informiranog pristanka države uvoza.
68.
U tom se pogledu člankom 6. stavkom 1. Baselske konvencije, kojim se uređuje prekogranični promet otpada između stranaka te konvencije, zahtijeva da ili država izvoznica ili proizvođač ili izvoznik, putem ovlaštene ustanove države izvoznice, obavijesti ovlaštenu ustanovu zainteresirane države o takvom prometu otpada. Ta se obavijest, dakle, mora dostaviti državi uvoznici i državama preko čijeg državnog područja brod prolazi.
69.
Usto, člankom 6. stavkom 3. Baselske konvencije državi izvoznici se zabranjuje da dopusti započinjanje prekograničnog prometa dok ne dobije pisanu potvrdu da je država uvoznica dala svoj pristanak za taj promet i potvrdu o postojanju ugovora s odlagačem otpada, u kojem se utvrđuje da će se odložiti na način koji je prihvatljiv za okoliš.
70.
Ukratko, Baselskom konvencijom zahtijeva se da se postupak obavijesti i odobrenja završi prije nego što se provede prekogranična pošiljka vrste otpada koja nije isključena iz njezina područja primjene.
71.
To uključuje prijevoz vrste otpada o kojem je riječ iz Njemačke u Rumunjsku.
72.
Postupak obavijesti i odobrenja koji se primjenjuje u slučaju prijevoza takvog otpada do, iz, unutar i preko Unije i njezinih država članica uređen je Uredbom o pošiljkama otpada (
42
).
73.
Europska unija obavijestila je tajništvo Baselske konvencije o Uredbi o pošiljkama otpada kao o regionalnom „sporazumu” u skladu s člankom 11. stavkom 1. Baselske konvencije. Tom se odredbom u bitnome propisuje da „Potpisnice mogu sklapati bilateralne, multilateralne ili regionalne sporazume ili dogovore glede prekograničnog prometa opasnog otpada i drugih vrsta otpada s Potpisnicama ili nepotpisnicama Konvencije, pod uvjetom da takvi sporazumi ili dogovori ne odstupaju od načela zbrinjavanja opasnog otpada i drugih vrsta otpada na način koji nije štetan za okolinu, kako se zahtijeva ovom Konvencijom”.
74.
Teritorijalno područje primjene Uredbe o pošiljkama otpada obuhvaća četiri vrste prometa otpada: i. pošiljke između država članica, s provozom kroz treću zemlju ili bez njega; ii. uvoz otpada iz treće zemlje u Europsku uniju; iii. izvoz otpada iz Europske unije u treću zemlju; i iv. pošiljke otpada u provozu kroz Europsku uniju, na putu između trećih zemalja (
43
).
75.
Valja smatrati da se Uredbom o pošiljkama otpada – time što se u njoj pošiljke razdvajaju u različite kategorije i tako se „postupci i režimi kontrole za pošiljke otpada” prilagođavaju ovisno o, među ostalim, „odredištu i putu otpreme” – predviđa mogućnost različitog postupanja s obzirom na različite dijelove putovanja broda kojim se prevozi otpad obuhvaćen područjem primjene te uredbe (
44
).
76.
Sa stajališta Uredbe o pošiljkama otpada, promet otpada o kojem je riječ u ovom predmetu iz Wilhelmshavena u Mangaliju čini pošiljku unutar EU‑a, kako je opisano u članku 1. stavku 2. točki (a) te uređeno njezinom glavom II.
77.
Člancima 4. do 17. Uredbe o pošiljkama otpada detaljno se uređuje postupak prethodne pisane obavijesti i odobrenja koji treba slijediti kada se otpad otprema radi zbrinjavanja i radi oporabe.
78.
U skladu s tim postupkom, „podnositelj obavijesti” – fizička ili pravna osoba (
45
), koja može biti „posjednik”, kao što je proizvođač otpada ili osoba koja ga posjeduje (
46
) – mora pokrenuti postupak obavijesti i odobrenja u vezi s planiranom pošiljkom putem nadležnog tijela polazišta i provoza (
47
). Ta osoba također mora imati odobrenje, uvjetovano ili bezuvjetno, tijela odredišta te pošiljke (
48
).
79.
Stoga je Conti kao „podnositelj obavijesti”, prije započinjanja svojeg putovanja iz Wilhelmshavena u Mangaliju, na temelju Uredbe o pošiljkama otpada morao pokrenuti postupak obavijesti i odobrenja putem njemačkih nadležnih tijela i dobiti propisano odobrenje rumunjskih tijela.
80.
Međutim, Conti tvrdi da se primjenom članka 1. stavka 3. točke (b) Uredbe o pošiljkama otpada u situaciji o kojoj je riječ u ovom predmetu isključuje njegova obveza obavijesti jer se otpad o kojem je riječ u ovom predmetu mora klasificirati kao „otpad nastao u vozilima, u vlakovima, zrakoplovima i brodovima, sve dok se takav otpad ne istovari radi oporabe ili odlaganja”.
81.
Kao što sam objasnila u točki 71. ovog mišljenja, Baselskom konvencijom se otprema predmetnog otpada iz Njemačke u Rumunjsku ne isključuje iz postupka obavijesti i odobrenja.
82.
Tumačenje Uredbe o pošiljkama otpada u skladu s Baselskom konvencijom, koje je nužno na temelju međunarodnih obveza Europske unije preuzetih u skladu s člankom 216. stavkom 2. UFEU‑a, a koje bi odražavalo načelo općeg međunarodnog prava o poštovanju obveza iz ugovora (pacta sunt servanda) (
49
), stoga bi bilo ono prema kojem se prema njezinu članku 1. stavku 3. točki (b) navedena pošiljka ne isključuje iz područja primjene te uredbe.
83.
Budući da nema naznake na temelju koje bi Sud mogao zaključiti da je Europska unija prilikom donošenja Uredbe o pošiljkama otpada htjela odstupiti od obveza preuzetih Baselskom konvencijom (
50
), Sud bi odredbe te uredbe trebao tumačiti u skladu s tim međunarodnim sporazumom (
51
).
84.
Za potrebe ovog predmeta to znači da bi usklađeno tumačenje Uredbe o pošiljkama otpada zahtijevalo da se njezin članak 1. stavak 3. točka (b) tumači tako da se njime pošiljka iz Njemačke u Rumunjsku ne isključuje iz područja primjene te uredbe.
85.
Zbog toga se moram vratiti na presudu u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt, kako bih objasnila zašto smatram da joj se ne protivi takvo tumačenje kada se primjenjuje na situaciju o kojoj je riječ u ovom predmetu.
B.
Presuda u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt
86.
U svojoj odluci kojom se upućuje prethodno pitanje sud koji je uputio zahtjev objašnjava da je, s obzirom na presudu u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt, Landgericht München I (Zemaljski sud u Münchenu I) smatrao da savezna zemlja nije trebala naložiti provođenje postupka obavijesti i odobrenja na temelju Uredbe o pošiljkama otpada. Potonji sud tumačio je tu presudu na način da se njome iz područja primjene Uredbe o pošiljkama otpada isključuju otpad i ostaci proizišli iz požara i eksplozija na Flaminiji. Conti je stoga mogao od savezne zemlje zahtijevati naknadu troškova koji proizlaze iz pogrešne primjene Uredbe o pošiljkama otpada.
87.
Prema mojem mišljenju, riječ je o pogrešnom tumačenju presude Suda.
88.
Presuda u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt uobličena je kako bi se odgovorilo na pitanje upućeno u tom predmetu, kojim se od Suda tražilo da pojasni treba li „[ostatke] nakon havarije u obliku metalnog otpada i vode za gašenje požara pomiješanog s muljem i ostacima tereta na brodu” kvalificirati kao „otpad nastao u […] brodovima” obuhvaćen člankom 1. stavkom 3. točkom (b) Uredbe o pošiljkama otpada.
89.
Tako sročenim pitanjem, Landgericht München I (Zemaljski sud u Münchenu I) stoga nije htio doznati je li postupak obavijesti i odobrenja predviđen Uredbom o pošiljkama otpada isključen niti je pojasnio na koje bi se Flaminijino putovanje zatraženo pojašnjenje primijenilo.
90.
Sud je, u kontekstu situacije koja mu je predstavljena i uzimajući u obzir način na koji je to pitanje postavljeno, odgovorio da otpad, poput onog o kojem je riječ u okolnostima tog slučaja, treba tumačiti na način da je obuhvaćen pojmom „otpad nastao u brodovima”, tako da je isključen iz područja primjene Uredbe o pošiljkama otpada dok se ne istovari radi oporabe ili odlaganja (
52
).
91.
Međutim, kao što to proizlazi iz opravdanja iznesenih u prilog njegovim zaključcima (
53
), Sud je tu uredbu tumačio u kontekstu prvog dijela Flaminijina putovanja, to jest od otvorenog mora do prve luke u koju je stigla nakon nesreće, koja je bila njemačka luka Wilhelmshaven. Na primjer, Sud je naglasio da u slučaju otpada koji je nastao kao posljedica nesreće na otvorenom moru osoba odgovorna za brod „prije dolaska u luku najvjerojatnije ne bi mogla saznati” (
54
) sve podatke nužne da bi se pokrenuo postupak obavijesti i odobrenja. Sud je nadalje, pozivajući se na mišljenje nezavisnog odvjetnika, zaključio da bi to „[moglo] […] dovesti do kašnjenja u dolasku broda u sigurnu luku što bi povećalo opasnost od onečišćenja mora” (
55
).
92.
To tumačenje presude također proizlazi iz mišljenja nezavisnog odvjetnika. Primjerice, on je objasnio da „nedvojbeno da ovim zahtjevom za prethodnu odluku taj sud pita Sud isključivo o primjenjivosti ratione materiae članka 1. stavka 3. točke (b) [Uredbe o pošiljkama otpada] u okviru ocjene primjenjivosti uredbe između mjesta havarije i Njemačke” (
56
).
93.
Stoga, kao što to proizlazi iz presude Conti 11. Container Schiffahrt, Sud je zaključio da postupak obavijesti i odobrenja, kada je riječ o putovanju od otvorenog mora do luke države članice, nije nužan na temelju tekstualnog i kontekstualnog tumačenja članka 1. stavka 3. točke (b) Uredbe o pošiljkama otpada, koje je bilo pod snažnim utjecajem teleološkog tumačenja te uredbe. Imajući na umu njezin cilj zaštite okoliša, u pogledu te vrste putovanja, bilo bi protivno toj uredbi zahtijevati da se taj postupak završi prije nego što se brod kao što je Flaminia može dotegliti u luku države članice.
94.
Stoga, samo za to putovanje, članak 1. stavak 3. točku (b) Uredbe o pošiljkama otpada treba tumačiti na način da se njome ne zahtijeva provedba njome predviđenog postupka obavijesti i odobrenja.
95.
To tumačenje nije u suprotnosti sa svrhom Baselske konvencije, a to je, kao što sam objasnila, u jednakoj mjeri zaštita okoliša i zaštita ljudskog zdravlja. Štoviše, Baselskom konvencijom ne uređuju se izričito okolnosti poput onih o kojima je riječ u ovom postupku, u kojima je otpad nastao kao posljedica havarije.
96.
Zapravo, budući da se Baselskom konvencijom državama strankama daje određena diskrecija u pogledu toga da osiguraju da se prekogranični promet i zbrinjavanje otpada provodi u uvjetima kojima se ne ugrožavaju zdravlje ljudi i okoliš (
57
), Sud nije imao razloga ocjenjivati usklađenost članka 1. stavka 3. točke (b) Uredbe o pošiljkama otpada s Baselskom konvencijom u kontekstu okolnosti koje su mu iznesene.
97.
Slijedom toga, u presudi u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt Sud nije analizirao, a stoga ni prejudicirao, tumačenje prema kojem bi se zahtijevalo da se, jednom kad Flaminia uđe u sigurnu luku u Njemačkoj, na njezino daljnje putovanje primjenjuje postupak obavijesti i odobrenja.
98.
Drugim riječima, Sud tek mora iznijeti svoje stajalište o tome primjenjuje li se postupak obavijesti i odobrenja predviđen Uredbom o pošiljkama otpada na promet otpada između dviju luka država članica, kao što su Wilhelmshaven i Mangalia, kada je otpad koji se otprema posljedica havarije na otvorenom moru (
58
).
99.
Kao odgovor na prvo pitanje suda koji je uputio zahtjev stoga smatram da tumačenje članka 1. stavka 3. točke (b) Uredbe o pošiljkama otpada koje je Sud iznio u presudi u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt ne čini tu odredbu protivnom Baselskoj konvenciji.
100.
Kao što ću objasniti u sljedećem odjeljku, smatram da se ta odredba čak ni ne primjenjuje na Flaminijino putovanje iz Njemačke u Rumunjsku.
C.
Savezna zemlja pravilno je protumačila Uredbu o pošiljkama otpada
101.
Kao što sam već navela (
59
), prema Uredbi o pošiljkama otpada putovanje iz Njemačke prema Rumunjskoj odvojeno je i drukčije od onoga koje je bilo u pozadini ocjene u presudi u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt (
60
).
102.
Neslaganje između stranaka u glavnom postupku i pitanje na koje se od Suda zahtijeva da odgovori u ovom predmetu odnosi se na to može li se na članak 1. stavak 3. točku (b) Uredbe o pošiljkama otpada pozivati kako bi se pošiljka između luka Wilhelmshaven i Mangalia izuzela od postupka obavijesti i odobrenja predviđenog u njezinoj glavi II.
103.
Prema mojem mišljenju, to ovdje nije slučaj.
104.
Iako je Sud u presudi u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt članak 1. stavak 3. točku (b) Uredbe o pošiljkama otpada protumačio na način da nije preskriptivan u pogledu podrijetla otpada ili načina njegova nastanka (
61
), čini se da ta odredba sadržava vremenski element za isključenje njome obuhvaćenog otpada.
105.
Naime, kako sugerira tekst te odredbe, isključenje iz područja primjene Uredbe o pošiljkama otpada prema njezinu članku 1. stavku 3. točki (b) proteže se na cijelo razdoblje „sve
dok se takav otpad ne istovari radi oporabe ili odlaganja” (
62
).
106.
Točno je, kao što to u biti tvrdi Conti, da se taj tekst može tumačiti na način da podrazumijeva trenutak nakon dolaska broda u luku države članice. To bi pak značilo da se puko (privremeno) pristajanje tog broda u luku države članice ne treba nužno smatrati okončanjem prekida postupka obavijesti i odobrenja za pošiljke opasnog otpada.
107.
Međutim, ako se uzmu u obzir povijest nastanka i ciljevi Uredbe o pošiljkama otpada, taj mi argument nije uvjerljiv.
108.
Ako se pogledaju pripremni dokumenti Uredbe o pošiljkama otpada, u njezinu prvotnom zakonodavnom prijedlogu iz 2003. Komisija je predložila ograničavanje područja primjene članka 1. stavka 3. točke (b) na „otpad nastao u civilnim zrakoplovima u letu, tijekom cijelog trajanja leta do slijetanja” (
63
).
109.
Zatim je tijekom pregovora u okviru trijaloga ta odredba najprije izmijenjena kako bi se obuhvatio otpad nastao na zrakoplovima „dok se takav otpad ne istovari radi oporabe ili odlaganja” te je nakon toga proširena, među ostalim, na otpad nastao na brodovima (
64
).
110.
Iako nismo upućeni u razloge koji su doveli do te promjene, u skladu s objašnjenjima koja je pružio izvjestitelj (
65
), a koja je Komisija također prihvatila (
66
), obrazloženje preporuke za drugo čitanje bilo je da bi uključivanje u područje primjene Uredbe o pošiljkama otpada onog otpada koji nastane u vrijeme kada je zrakoplov u letu, brod plovi ili vlak vozi „nerazmjerno”.
111.
Doista, ostali scenariji u članku 1. stavku 3. Uredbe o pošiljkama otpada uređuju situacije u kojima je neka vrsta postupka osigurana drugim pravnim instrumentom. Stoga nije bilo potrebno za tu vrstu situacija propisati dodatne obveze. Tako se na članak 1. stavak 3. ne treba gledati kao na namjeru zakonodavca EU‑a da u ondje navedenim situacijama isključi bilo kakvu vrstu nadzora nad pošiljkama otpada unutar EU‑a.
112.
Isto tako cilj članka 1. stavka 3. točke (b) nije bio isključiti bilo kakvu vrstu nadzora nad pošiljkama otpada. Naprotiv, kako to u biti objašnjavaju Europski parlament, Vijeće i Komisija, članak 1. stavak 3. točka (b) Uredbe o pošiljkama otpada unesen je kao „rezervno” pravilo za sav otpad nastao u vozilima, vlakovima, zrakoplovima i brodovima u slučajevima u kojima se ne primjenjuje članak 1. stavak 3. točka (a) i u kojima bi bilo „neproporcionalno” zahtijevati obavješćivanje prije nego što vozilo, vlak, zrakoplov ili brod stignu na prvo stajalište.
113.
Međutim, jednom kad otpad nastao na brodu stigne u sigurnu luku, te se istovari ili otpremi dalje, više ne postoje razlozi za neprimjenu postupka obavijesti i odobrenja. Od tog trenutka takav se otpad više ne bi trebao smatrati „otpadom nastalim u […] brodovima” u smislu članka 1. stavka 3. točke (b) Uredbe o pošiljkama otpada.
114.
Ta su razmatranja u skladu s tumačenjem Suda članka 1. stavka 3. točke (b) u presudi u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt. Kao što je Sud tamo objasnio, kada otpad nastane na brodu, nije uvijek moguće poznavati i pružiti sve informacije potrebne za poštovanje postupka obavijesti i odobrenja predviđenog Uredbom o pošiljkama otpada (
67
).
115.
Istodobno, područje primjene članka 1. stavka 3. točke (b) Uredbe o pošiljkama otpada mora se uskladiti s općim područjem primjene članka 1. stavka 2. koji obuhvaća najširi dijapazon pošiljaka otpada do, iz i unutar Europske unije (
68
). Stoga se razdoblje neprimjene postupka obavijesti i odobrenja do trenutka „istovara” otpada koji se prevozi između luka EU‑a, a što je odstupanje od općeg područja primjene Uredbe o pošiljkama otpada, mora usko tumačiti (
69
).
116.
Ako bi se tako tumačilo, suspenziju obveze pokretanja postupka obavijesti i odobrenja koja proizlazi iz te odredbe trebalo bi ograničiti na praktički najkraće razdoblje nakon dolaska broda u luku države članice kako bi se moguća opasnost za okoliš koja proizlazi iz te pošiljke svela na najmanju moguću mjeru.
117.
Takvo je tumačenje moguće jer ni iz pripremnih akata te odredbe ni iz njezina teksta ili konteksta ne proizlazi da se isključenje obveze pokretanja postupka obavijesti i odobrenja treba produljiti nakon trenutka dolaska zrakoplova, broda ili vlaka u državu članicu.
118.
Teleološki, takva vrsta tumačenja bila bi i najusklađenija s općim ciljem zaštite okoliša kada se odvija otprema opasnog otpada, s obzirom na to da je upravo taj cilj razlog postojanja sustava nadzora i kontrole u Uredbi o pošiljkama otpada (
70
).
119.
Imajući taj opći cilj na umu, ne bi trebalo biti važno hoće li se opasni otpad stvarno istovariti nakon dolaska broda u luku države članice (
71
).
120.
Kao što je to francuska vlada objasnila na raspravi, u suprotnome bi se moglo prisiliti na istovar opasnog otpada u luci Europske unije čak i u situaciji u kojoj istovar zbog infrastrukturnih razloga ili praktičnih razloga ili stanja ili lokacije otpada (primjerice kada je spojen na trup broda ili zaglavljen unutar njega) zapravo ne bi bio siguran za okoliš.
121.
Prema Contijevim navodima, on je radi oporabe i odlaganja (dijela) predmetnog otpada odlučio premjestiti Flaminiju u luku Mangalia upravo zato što infrastruktura luke Wilhelmshaven u biti nije omogućavala istovar sveg opasnog otpada na tom brodu.
122.
Naposljetku, i jednako važno, tumačenje prema kojem se članak 1. stavak 3. točka (b) Uredbe o pošiljkama otpada ne primjenjuje na situaciju o kojoj je riječ u ovom predmetu bilo bi u skladu s obvezama koje Europska unija ima na temelju Baselske konvencije.
123.
Činjenica da Baselska konvencija ne sadržava izuzeće koje bi odgovaralo članku 1. stavku 3. točki (b) Uredbe o pošiljkama otpada ne može sama po sebi značiti da je ta uredba protivna Baselskoj konvenciji. Međutim, istodobno se tom odredbom ne može izuzeti primjena postupka obavijesti i odobrenja u situacijama u kojima se jasno primjenjuje Baselska konvencija.
124.
Zbog svih navedenih razloga, članak 1. stavak 3. točku (b) Uredbe o pošiljkama otpada treba tumačiti na način da se njime suspendira tom uredbom predviđena obveza provođenja postupka obavijesti i odobrenja u pogledu otpada koji je nastao na brodu kao posljedica havarije do trenutka njegova dolaska u luku države članice. Za potrebe svih naknadnih pošiljaka, takav se otpad više ne treba smatrati „otpadom nastalim u […] brodovima” u smislu članka 1. stavka 3. točke (b).
125.
Iz toga tako proizlazi da savezna zemlja nije počinila pogrešku time što je zaključila da se na putovanje od luke Wilhelmshaven do luke Mangalia mora primijeniti postupak obavijesti i odobrenja predviđen Uredbom o pošiljkama otpada.
IV. Zaključak
126.
Predlažem Sudu da na prethodna pitanja koja je uputio Oberlandesgericht München (Visoki zemaljski sud u Münchenu, Njemačka) odgovori na sljedeći način:
1.
Ispitivanje prvog pitanja nije otkrilo ništa što bi moglo utjecati na valjanost članka 1. stavka 3. točke (b) Uredbe (EZ) br. 1013/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o pošiljkama otpada.
2.
Članak 1. stavak 3. točku (b) Uredbe br. 1013/2006
treba tumačiti na način da ostatke u obliku metalnog otpada i vode za gašenje požara pomiješane s muljem i ostacima tereta koji su nastali havarijom broda ne treba više smatrati „otpadom nastalim u […] brodovima” u smislu te odredbe onda kad je brod koji prevozi takav otpad stigao u luku države članice.
Od tog se trenutka na svaki promet tog otpada primjenjuje postupak davanja prethodne pisane obavijesti i odobrenja propisan Uredbom br. 1013/2006.
(
1
)	Izvorni jezik: engleski
(
2
)	Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o pošiljkama otpada (SL 2006., L 190, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 16., str. 86. i ispravci SL 2014., L 283, str. 65., SL 2015., L 277, str. 61., SL 2015., L 277, str. 61., SL 2022., L 2, str. 9. i SL 2023./90201, L; u daljnjem tekstu: Uredba o pošiljkama otpada)
(
3
)	Presuda od 16. svibnja 2019., Conti 11. Container Schiffahrt (C‑EU:C:2019:420) (u daljnjem tekstu: presuda u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt)
(
4
)	Baselska konvencija o nadzoru prekograničnog prometa opasnog otpada i njegovu odlaganju (SL 1993., L 39, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 17., str. 16.; u daljnjem tekstu: Baselska konvencija), odobrena, u ime Europske unije, Odlukom Vijeća 93/98/EEZ od 1. veljače 1993. o sklapanju, u ime Zajednice, Konvencije o nadzoru prekograničnog prometa opasnog otpada i njegovu odlaganju (Baselska konvencija) (SL 1993., L 39, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 17., str. 13.; u daljnjem tekstu: Baselska konvencija)
(
5
)	US Court of Appeals for the Second District (Savezni žalbeni sud za Drugi okrug) opisuje DVB kao „kemijski spoj koji se koristi za pročišćavanje vode. Kad su izložene toplinskoj energiji, molekule DVB-80 mogu postati nestabilne, što uzrokuje njihovu reakciju, međusobno povezivanje i stvaranje polimernog lanca. To povezivanje dviju ili više jednostavnih molekula u veće molekule s ponavljajućim strukturnim jedinicama naziva se polimerizacija. Kada se DVB‑80 polimerizira, oslobađa toplinu. Postupak polimerizacije stoga može postati samoodržavajući i čak se može ubrzati bez ikakvog dodavanja topline. Ta se pojava naziva autopolimerizacija.” [neslužbeni prijevod] Vidjeti rješenje od 30. lipnja 2023. US Courta of Appeals for the Second Circuit (Savezni žalbeni sud za Drugi okrug) u predmetu In Re: M/V MSC Flaminia (br. 18‑2974), str. 12. Vidjeti također presudu od 29. siječnja 2024. US Courta of Appeals for the Fifth Circuit (Savezni žalbeni sud za Peti okrug) u predmetu Conti 11. Container Schiffa[h]rts‑GmbH & Co KG M. S., MSC Flaminia v MSC Mediterranean Shipping Company S. A. (br. 22‑30808), str. 3. (u kojoj se objašnjava da se DVB mora skladištiti na temperaturi od 80°F (oko 26,6°C) ili nižoj).
(
6
)	Trebala bih naglasiti da, iako sud koji je uputio zahtjev objašnjava da su uzroci požara i eksplozija na Flaminiji „trenutačno nepoznati”, i sudovi u Engleskoj i Walesu i oni u Sjedinjenim Američkim Državama smatraju da je požar i eksplozije uzrokovala „autopolimerizacija” sadržaja jednog ili više od triju kontejnera natovarena DVB‑om. Vidjeti u tom pogledu rješenje od 9. srpnja 2022. US District Courta for the Eastern District of Louisiana (Savezni okružni sud za Istočni okrug Louisiane) u predmetu Conti 11. Container Schiffarts‑GmbH & Co KG M. S., „MSC Flaminia” v MSC Mediterranean Shipping Company S. A. (predmet 2:22-cv-01114-CJB‑DMD), str. 2.; rješenje od 30. lipnja 2023. US Courta of Appeals for the Second Circuit (Savezni žalbeni sud za Drugi okrug) u predmetu In Re: M/V MSC Flaminia (br. 18‑2974), str. 7. i Court of Appeal (England & Wales) (Žalbeni sud, Engleska i Wales), MSC Mediterranean Shipping Company S. A. v Stolt Tank Containers BV & Others (Re „MSC Flaminia” (br. 2)) [2023.] EWCA Civ 1007, t. 4. U rješenju iz lipnja 2023. US Court of Appeals for the Second Circuit (Savezni žalbeni sud za Drugi okrug) (str. 5.) također je potvrdio da su proizvođač DVB‑a i proizvođač spremnika u kojima je ta tvar skladištena 55 % odnosno 45 % (objektivno) odgovorni.
(
7
)	U detaljnom sažetku nespornih činjenica High Court of Justice (England & Wales) (United Kingdom) (Visoki sud, Engleska i Wales, Ujedinjena Kraljevina) objašnjava da je „požar na brodu nekontrolirano gorio četiri dana i prouzročio tako veliku štetu da su postojale ozbiljne sumnje u pogledu cjelovitosti ostatka broda; nastala toplina i dim stvorili su opasnost od eksplozije i toksičnog dima na brodu, što je uvelike otežalo posao [spasitelja]. Naime, čak i nakon dolaska broda u luku utočišta (više od mjesec dana poslije), nađeno je još žarišta”. Vidjeti presudu od 2. studenoga 2022., MSC Mediterranean Shipping Company SA v Stolt Tank Containers BV & Ors [2022.] EWHC 2746 (Admlty), prilog, t. A.8.
(
8
)	Vidjeti „Neue Explosionen auf deutschem Frachter”, Rheinische Post, 18. srpnja 2012., dostupno na: https://rp‑online.de/panorama/ausland/neue‑explosionen‑auf‑deutschem‑frachter_aid-14108635.
(
9
)	Te podatke preuzela sam iz presude Courta of Appeal (England & Wales) (United Kingdom) (Žalbeni sud, Engleska i Wales, Ujedinjena Kraljevina) MSC Mediterranean Shipping Company S. A. v Stolt Tank Containers BV & Others (Re „MSC Flaminia” (br. 2)) [2023.] EWCA Civ 1007, t. 7.
(
10
)	Vidjeti Bundesstelle für Seeunfalluntersuchung (Savezni ured za istraživanje pomorskih nesreća, Njemačka), „Untersuchungsbericht 255/12 – Sehr schwerer Seeunfall – Brand und Explosion an Bord der MSC Flaminia am 14. Juli 2012 auf dem Atlantik und die sich daran anschließenden Ereignisse”, 28. veljače 2012. str. 122. (u daljnjem tekstu: BSU‑ovo izvješće o istrazi). Prema tom izvješću Flaminia se nalazila oko 740 nautičkih milja od luke Bantry Bay (Irska), 890 nautičkih milja od luke Vigo (Španjolska), 900 nautičkih milja od luke Falmouth (Ujedinjena Kraljevina), 930 nautičkih milja od luke Brest (Francuska), 970 nautičkih milja od luke Gijon (Španjolska) i 1000 nautičkih milja od luke St. Johns (Kanada).
(
11
)	Unatoč tomu što je više luka smještenih u drugim državama bilo zemljopisno bliže. Vidjeti BSU‑ovo izvješće o istrazi, str. 134. i 135. i presudu od 2. studenoga 2022., MSC Mediterranean Shipping Company SA v Stolt Tank Containers BV & Ors [2022.] EWHC 2746 (Admlty), Prilog, t. A.9, A.11 i A.12 (u kojoj se objašnjava da su spasitelji bili u kontaktu s lukama i tijelima Ujedinjene Kraljevine, Irske, Francuske, Belgije, Nizozemske, Portugala i Španjolske).
(
12
)	Vidjeti BSU‑ovo izvješće o istrazi, str. 12.
(
13
)	Court of Appeal (England & Wales) (Žalbeni sud, Engleska i Wales, Ujedinjena Kraljevina) objašnjava da je zbog tog puta Conti morao izvršiti plaćanja u ukupnom iznosu od oko 1,9 milijuna eura javnim tijelima Ujedinjene Kraljevine, Francuske, Belgije i Njemačke kako bi mu bilo dopušteno ploviti vodama Engleskog kanala i južnog Sjevernog mora do Wilhelmshavena. Vidjeti Court of Appeal (England & Wales) (Žalbeni sud, Engleska i Wales), MSC Mediterranean Shipping Company S. A. v Stolt Tank Containers BV & Others (Re „MSC Flaminia” (br. 2)) [2023.] EWCA Civ 1007, t. 5.
(
14
)	Prema mišljenju Courta of Appeal (England & Wales) (Žalbeni sud, Engleska i Wales), bila je riječ o „dekontaminaciji i uklanjanju vode za gašenje požara iz brodskog prostora. Do 28. veljače 2013. oko 30000 tona utovareno je u tegljače, kojima je prevezeno u Dansku i uništeno.” Vidjeti Court of Appeal (England & Wales) (Žalbeni sud, Engleska i Wales), MSC Mediterranean Shipping Company S. A. v Stolt Tank Containers BV & Others (Re „MSC Flaminia” (br. 2)) [2023.] EWCA Civ 1007, t. 6.
(
15
)	Prema navodima suda koji je uputio zahtjev, rumunjska su tijela prvotno zabranila ulazak broda zbog otpada koji je još uvijek bio na brodu (oko 24000 tona) (vidjeti odluku kojom se upućuje prethodno pitanje, str. 3.). Taj se broj neznatno razlikuje od onog navedenog u presudi Courta of Appeal (England & Wales) (Žalbeni sud, Engleska i Wales), u kojoj se objašnjava da je „nakon što je većina vode za gašenje požara izbačena, na brodu ostalo oko 30500 tona otpada, koji se sastojao od oko 14800 tona požarom oštećenog krutog tereta (tj. sadržaj kontejnera), 7800 tona kontaminirane vode i 5400 tona čeličnog otpada. Većina tog čeličnog otpada sastojala se od oštećenih teretnih kontejnera, ali i požarom oštećenog strukturnog brodskog čelika. Sav je taj otpad bio kontaminiran opasnim i toksičnim ostacima koji su se morali ukloniti prije popravka broda. Conti je organizirao uklanjanje tog otpada u postrojenjima u Rumunjskoj”. Court of Appeal (England & Wales) (Žalbeni sud, Engleska i Wales), MSC Mediterranean Shipping Company S. A. v Stolt Tank Containers BV & Others (Re „MSC Flaminia” (br. 2)) [2023.] EWCA Civ 1007, t. 7.
(
16
)	To potvrđuju i činjenične okolnosti iz presude Courta of Appeal (England & Wales) (Žalbeni sud, Engleska i Wales), MSC Mediterranean Shipping Company S. A. v Stolt Tank Containers BV & Others (Re „MSC Flaminia” (br. 2)) [2023.] EWCA Civ 1007, t. 7.
(
17
)	Vidjeti rješenje od 30. lipnja 2023. US Courta of Appeals for the Second Circuit (Savezni žalbeni sud za Drugi okrug) u predmetu In Re: M/V MSC Flaminia (br. 18‑2974), str. 48. (u kojem je utvrđeno da su „Stolt [proizvođač spremnika] i Deltech [proizvođač DVB‑a] odgovorni na temelju teorije ‚failure‑to‑warn’ (propust u obavještavanju) […] MSC tijekom tovarenja i rukovanja [DVB‑ovom] pošiljkom nije bio nemaran […] NSB i Conti nisu bili nemarni prilikom zapošljavanja ili osposobljavanja posade na Flaminiji, a posada je postupala razumno […] New Orleans Terminal nije postupao nemarno prilikom svojeg rukovanja pošiljkom […] Pomorskim teretnim listom se od Stolta i Deltecha zahtijeva da nadoknade štetu MSC‑u, Contiju i NSB‑u”).
(
18
)	Konvencija Ujedinjenih naroda o priznavanju i izvršenju stranih arbitražnih odluka, potpisana u New Yorku 10. lipnja 1958., Zbornik međunarodnih ugovora Ujedinjenih naroda, sv. 330, str. 3.
(
19
)	Vidjeti, u pogledu posljednjeg dijela tog postupka, United States Court of Appeals for the Fifth Circuit (Savezni žalbeni sud za Peti okrug), Conti 11 Container Schiffahrts‑GmbH & Co KG MS – MSC FLAMINIA – v MSC Mediterranean Shipping Company SA (br. 22‑30808, presuda od 29. siječnja 2024.) (kojom se izmjenjuje odluka United States District Courta for the Eastern District of Louisiana (Savezni sud za Istočni okrug Louisiane)).
(
20
)	Vidjeti presudu od 2. studenoga 2022., MSC Mediterranean Shipping Company SA v Stolt Tank Containers BV & Ors [2022.] EWHC 2746 (Admlty) (u drugom postupku taj je sud također utvrdio da MSC nema pravo na „anti‑suit injunction” (protuparnični nalog) kako bi spriječio društvo Conti da zahtijeva izvršenje arbitražnog pravorijeka drugdje; vidjeti presudu od 12. travnja 2022., MSC Mediterranean Shipping Company SA v Stolt Tank Containers BV & Ors [2022.] EWHC 835 (Admlty), t. 104. i presudu od 1. rujna 2023., MSC Mediterranean Shipping Company SA v Stolt Tank Containers BV & Ors (Re „MSC Flaminia” (br. 2)) [2023.] EWCA Civ 1007.
(
21
)	Vidjeti Supreme Court of the United Kingdom (Vrhovni sud Ujedinjene Kraljevine), „Permission to Appeal”, prosinac 2023., dostupno na: https://www.supremecourt.uk/pta/permission‑to‑appeal-2023‑12.html.
(
22
)	Vidjeti presudu u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt, t. 52., 53. i izreku.
(
23
)	Vidjeti presudu u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt, t. 53. i izreku.
(
24
)	Iz Contijeve tužbe pred nacionalnim sudom od 30. prosinca 2015., koja je dio nacionalnog spisa u ovom predmetu, proizlazi da je Inspektorat rada u Oldenburgu konačno u pogledu metalnog otpada i vode za gašenje požara pomiješane s muljem i ostacima tereta na Flaminiji smatrao da zahtijevaju pokretanje postupka odobrenja i obavijesti na temelju Uredbe o pošiljkama otpada. Prema Contijevoj tužbi, ta je odluka upisana kao prilog K.10 nacionalnom spisu. Međutim, taj dokument nije dio spisa dostavljenog Sudu, tako da nisam u mogućnosti provjeriti je li to utvrđenje predmet žalbe pred sudom koji je uputio zahtjev.
(
25
)	Vidjeti Direktivu Vijeća 84/631/EEZ od 6. prosinca 1984. o nadzoru i kontroli, unutar Europske zajednice, prekograničnih pošiljaka opasnog otpada (SL 1984., L 326, str. 31.) [neslužbeni prijevod]. Ta se direktiva djelomično temelji na Drugoj direktivi iz 1978., kojom su usklađene nacionalne odredbe o zbrinjavanju toksičnog i opasnog otpada koje su već primjenjive ili su u pripremi u državama članicama; vidjeti Direktivu Vijeća 78/319/EEZ od 20. ožujka 1978. o toksičnom i opasnom otpadu (SL 1978., L 84, str. 43.) [neslužbeni prijevod].
(
26
)	Međutim, Baselska konvencija sklopljena je tek 1993.; vidjeti Odluku 93/98. Zatim je i izmijenjena 1997.; vidjeti Odluku Vijeća 97/640/EZ od 22. rujna 1997. o odobravanju, u ime Zajednice, izmjene Konvencije o nadzoru prekograničnog prometa opasnog otpada i njegovu odlaganju (Baselska konvencija), kako je utvrđena Odlukom III./1. Konferencije potpisnica (SL 1997., L 272, str. 45.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 126., str. 68.).
(
27
)	Uredba Vijeća (EEZ) od 1. veljače 1993. o nadzoru i kontroli pošiljaka otpada koje se otpremaju unutar Europske zajednice, ulaze u nju ili iz nje izlaze (SL 1993., L 30, str. 1.) [neslužbeni prijevod]; vidjeti osobito uvodne izjave 1. i 4. i njezin članak 12. točku (b), članak 14. stavak 1., članak 16. stavke 1. i 2. te članak 19. stavak 1. Vidjeti također treću uvodnu izjavu Prijedloga uredbe Vijeća (EEZ) o nadzoru i kontroli pošiljaka otpada koje se otpremaju unutar Europske zajednice, ulaze u nju ili iz nje izlaze (COM (90) 415 final) i četvrtu uvodnu izjavu Odluke 93/98.
(
28
)	Vidjeti članak 61. stavak 1. Uredbe o pošiljkama otpada, u kojem se navodi da se Uredba br. 259/93 stavlja izvan snage s učinkom od 12. srpnja 2007.
(
29
)	Vidjeti u tom pogledu i Prijedlog uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o pošiljkama otpada (COM (2003) 379 final), str. 5. (u kojem se objašnjava da „provedba odredaba i načela Baselske konvencije tako isto ima prioritet u prijedlogu.”)
(
30
)	Vidjeti uvodne izjave 3., 4. i 5. Uredbe o pošiljkama otpada.
(
31
)	Vidjeti uvodnu izjavu 8. Uredbe o pošiljkama otpada.
(
32
)	Vidjeti uvodnu izjavu 9. Uredbe o pošiljkama otpada.
(
33
)	Vidjeti i uvodnu izjavu 7. Uredbe o pošiljkama otpada (u kojoj se navodi da je „[n]adzor i kontrolu pošiljaka otpada važno […] tako organizirati i zakonski urediti da se vodi računa o potrebi očuvanja, zaštite i unapređenja kvalitete okoliša i zdravlja ljudi, te da se promiče jednoobrazna primjena zakonske regulative u cijeloj Zajednici”). Vidjeti i njezine uvodne izjave 18., 22. i 42.
(
34
)	Vidjeti također drugu uvodnu izjavu preambule Baselske konvencije u kojoj se na sličan način objašnjava razlog donošenja te konvencije: „Imajući na umu sve veću prijetnju za čovjekovo zdravlje i okoliš uzrokovanu povećanim stvaranjem i složenošću, te prekograničnim prometom opasnog otpada i drugih vrsta otpada”. U sličnom smislu vidjeti osmu do desetu i dvadeset i treću te dvadeset i četvrtu uvodnu izjavu Baselske konvencije.
(
35
)	Vidjeti Kuplewatzky, N., „Trade in dangerous substances (chemicals/waste)”, u Delimatsis, P. i Reins, L., Trade and Environmental Law, Edward Elgar, Cheltenham, 2021., str. 263.
(
36
)	Vidjeti, općenito, Müller, S. M., The Toxic Ship: The Voyage of the Khian Sea and the Global Waste Trade, University of Washington Press, Washington D. C., 2023., a osobito str. 2. do 3. i 34. te slj. Putovanje broda Khian Sea također je bilo predmet spora pred američkim sudovima; vidjeti, među ostalim, US Court of Appeals for the Third Circuit (Savezni žalbeni sud za Treći okrug), United States of America v William P. Reilly and John Patrick Dowd, 33 F.3d 1396 (3rd Circuit, 1994.).
(
37
)	Kako bi se riješio problem dogovora o jedinstvenoj definiciji pojma „opasni otpad” koji bi bio prihvatljiv svim državama potpisnicama i koji bi se mogao proširiti, u Baselskoj konvenciji usvojen je dualan pristup utvrđivanju toga koje su vrste otpada obuhvaćene njezinim materijalnim područjem primjene. Stoga se smatra da otpad ulazi u tu kategoriju ako je bilo i. naveden u Prilogu I. Baselskoj konvenciji i ima svojstvo predviđeno njezinim Prilogom III. (vidjeti članak 1. stavak 1. točku (a) Baselske konvencije) bilo ii. „definiran kao, ili se smatra, opasnim otpadom prema domaćem zakonodavstvu države Potpisnice koja ga izvozi, uvozi ili prevozi u prolazu” (vidjeti njezin članak 1. stavak 1. točku (b)). Bilo koji otpad obuhvaćen nekom od kategorija iz Priloga II. Konvenciji i koji se nalazi u prekograničnom prometu smatra se „drugim vrstama otpada” (vidjeti članak 1. stavak 2. iste konvencije). Vidjeti u tom pogledu preambulu Baselske konvencije i njezine članke 1., 4.A i 6.
(
38
)	Moje isticanje. S druge strane, pojam „područje pod nacionalnom jurisdikcijom države” definiran je kao „teritorij, morski ili zračni prostor na kojemu ta država ima upravnu i zakonodavnu odgovornost u skladu s međunarodnim pravom koje se odnosi na zaštitu ljudskog zdravlja ili okoline”. Vidjeti članak 2. stavak 9. Baselske konvencije.
(
39
)	To jest u skladu sa zahtjevima iz članka 31. stavka 1. Bečke konvencije o pravu međunarodnih ugovora od 23. svibnja 1969. (Zbirka međunarodnih ugovora Ujedinjenih naroda, sv. 1155., str. 331.).
(
40
)	Vidjeti članak 1. stavak 3. odnosno članak 1. stavak 4. Baselske konvencije.
(
41
)	Smatram da se pridjev „uobičajeno” može objasniti samo razlikovanjem „uobičajene” od „neuobičajene” uporabe broda. Mišljenja sam da nepredviđen i kemijskim tvarima slučajno uzrokovan požar uz štetne eksplozije na kontejnerskom brodu nije „uobičajena” uporaba tog broda. Međutim, čini se da je tajništvo Baselske konvencije zauzelo stav da u svrhe primjene Baselske konvencije nije relevantno razlikovati „uobičajenu” od „neuobičajene” uporabe broda; vidjeti tajništvo Baselske konvencije, „Legal analysis of the application of the Basel Convention to hazardous and other wastes generated on board ships” (UNEP/CHW.11/INF/22, 18. veljače 2023., t. 28., 29., 31., 32. i 40.)
(
42
)	Kako su sve stranke u ovom predmetu objasnile, Ugovori EU‑a i Uredba o pošiljkama otpada samo su dva instrumenta o kojima je Baselsko tajništvo obaviješteno u skladu s člankom 11. Baselske konvencije.
(
43
)	Vidjeti u tom smislu članak 1. stavak 2. Uredbe o pošiljkama otpada.
(
44
)	Vidjeti članak 1. stavak 1. Uredbe o pošiljkama otpada.
(
45
)	Definicija tog pojma nalazi se u članku 2. točki 15. Uredbe o pošiljkama otpada. To je „kod pošiljke porijeklom iz države članice, svaka fizička ili pravna osoba u nadležnosti države članice koja namjerava izvršiti otpremu otpada ili namjerava dati da se izvrši otprema otpada i kojoj je dodijeljena obveza obavješćivanja” i „u slučaju uvoza u, ili provoza kroz, Zajednicu otpada koji nije porijeklom iz države članice svaka od sljedećih fizičkih ili pravnih osoba u nadležnosti države polazišta koja namjerava izvršiti otpremu otpada ili namjerava dati, ili je dala, da se izvrši isporuka otpada, a koja je bilo: i. osoba određena zakonom države odredišta; ili, ako takve nema, ii. posjednik u vrijeme kad je izvoz izvršen”.
(
46
)	U članku 2. točki 10. Uredbe o pošiljkama otpada objašnjava se da „posjednik” znači „proizvođač otpada odnosno fizička ili pravna osoba koja posjeduje otpad (i kako je utvrđeno i člankom 1. stavkom 1. točkom (c) Direktive 2006/12/EZ [Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2006. o pošiljkama otpada (SL 2006., L 114, str. 9.)].”
(
47
)	Vidjeti članak 7. stavak 1. Uredbe o pošiljkama otpada. Za definiciju nadležnog tijela vidjeti njezin članak 2. točku 18.
(
48
)	Vidjeti članak 9. stavak 1. Uredbe o pošiljkama otpada.
(
49
)	Vidjeti u tom pogledu presudu od 20. siječnja 2022., Komisija/Hubei Xinyegang Special Tube (C‑891/19 P, EU:C:2022:38, t. 31. i 32.).
(
50
)	Dakle, situacija o kojoj je riječ u ovom slučaju razlikuje se od one u presudi od 16. srpnja 2015., Komisija/Rusal Armenal (C‑21/14 P, EU:C:2015:494, t. 48.). Vidjeti također moje mišljenje u predmetu Changmao Biochemical Engineering/Komisija (C‑123/21 P, EU:C:2022:890, t. 101.).
(
51
)	Vidjeti presudu od 27. veljače 2024., EUIPO/The KaiKai Company Jaeger Wichmann (C‑382/21 P, EU:C:2024:172, t. 70. i 74.). O pojmu tumačenja prava Unije u skladu s međunarodnim pravom vidjeti moje mišljenje u predmetu EUIPO/The KaiKai Company Jaeger Wichmann (C‑382/21 P, EU:C:2023:576, t. 48. do 93.).
(
52
)	Vidjeti presudu u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt, t. 53.
(
53
)	Vidjeti osobito točke 48. do 50. presude u predmetu Conti 11.Container Schiffahrt.
(
54
)	Presuda u predmetu Conti 11.Container Schiffahrt, t. 49. Moje isticanje.
(
55
)	Presuda u predmetu Conti 11.Container Schiffahrt, t. 50. Moje isticanje.
(
56
)	Vidjeti mišljenje nezavisnog odvjetnika H. Saugmandsgaarda Øea u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt (C‑689/17, EU:C:2019:62, t. 30., moje isticanje). U točki 75. svojeg mišljenja nezavisni odvjetnik dalje objašnjava: „Što se, s jedne strane, tiče pošiljke ispumpanog sredstva za gašenje požara prema Danskoj te, s druge strane, pošiljke otpada koji nije bio istovaren u Njemačkoj, prema Rumunjskoj, podsjećam na to da je sud koji je uputio zahtjev isključio iz područja zahtjeva za prethodnu odluku taj dio problematike koja se pojavila na temelju činjenica u glavnom postupku.” Štoviše, u točki 77. naveo je da je „opravdano […] upitati se bi li u ovom slučaju uistinu bilo korisno za sud koji je uputio zahtjev da Sud protumači članak 1. stavak 3. točku (b) [Uredbe o pošiljkama otpada] kako bi utvrdio primjenjuje li se ta odredba na pošiljke predmetnog otpada nakon što je brod napustio njemačku luku”.
(
57
)	Vidjeti uvodne izjave 4. i 10. Baselske konvencije. Vidjeti u tom smislu i članak 11. Baselske konvencije.
(
58
)	Naime, prema mojem mišljenju, teleološko tumačenje Uredbe o pošiljkama otpada, koje je Sud primijenio u presudi Conti 11. Container Schiffahrt kako bi se ublažila opasnost od onečišćenja mora i time kašnjenje u dolasku tog broda u sigurnu luku smanjilo na najmanju moguću mjeru, dovelo bi do istog zaključka da je pred Sudom bio slučaj u kojem se putovanje odvija između dviju luka EU‑a, uzimajući u obzir glavni i opći cilj Uredbe o pošiljkama otpada, zaštitu okoliša.
(
59
)	Vidjeti točku 75. ovog mišljenja.
(
60
)	Vidjeti po analogiji presudu od 26. studenoga 2015., Total Waste Recycling (C‑487/14, EU:C:2015:780, t. 35. i 36.) (u kojoj se objašnjava da promjena rute pošiljke opasnog otpada tijekom postojećeg putovanja mora biti podvrgnuta novom postupku obavijesti jer je posljedica te promjene to da „pojedinosti otpreme […] više ne odgovaraju stvarnosti te se stoga više ne može smatrati da su tako bile odobrene”).
(
61
)	Presuda u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt, t. 40. i 43.
(
62
)	Moje isticanje
(
63
)	Vidjeti Prijedlog uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o pošiljkama otpada (COM(2003) 379 final), str. 49. Moje isticanje
(
64
)	Preporuka za drugo čitanje o Zajedničkom stajalištu Vijeća s ciljem donošenja Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o pošiljkama otpada (A6-0287/2005), amandman 6, naposljetku usvojena kao zakonodavna rezolucija Europskog parlamenta o Zajedničkom stajalištu Vijeća s ciljem donošenja Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o pošiljkama otpada (P6_TA(2005)0393). Moje isticanje
(
65
)	Preporuka za drugo čitanje o Zajedničkom stajalištu Vijeća s ciljem donošenja Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o pošiljkama otpada (A6-0287/2005), amandman 6, naposljetku usvojena kao zakonodavna rezolucija Europskog parlamenta o Zajedničkom stajalištu Vijeća s ciljem donošenja Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o pošiljkama otpada (P6_TA(2005)0393), obrazloženje amandmana 6.
(
66
)	Mišljenje Komisije u skladu s člankom 251. stavkom 2. trećim podstavkom točkom (c) Ugovora o EZ‑u o amandmanima Europskog parlamenta na Zajedničko stajalište Vijeća o prijedlogu uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o pošiljkama otpada kojima se izmjenjuje prijedlog Komisije u skladu s člankom 250. stavkom 2. Ugovora o EZ‑u (COM(2005) 641 final), str. 3.
(
67
)	Vidjeti u tom smislu presudu u predmetu Conti 11. Container Schiffahrt, t. 49.
(
68
)	Vidjeti u tom pogledu točku 74. ovog mišljenja.
(
69
)	U pogledu uskog tumačenja odstupanja od općeg pravila vidjeti, po analogiji, presudu od 28. svibnja 2020., Interseroh (C‑654/18, EU:C:2020:398, t. 69.).
(
70
)	U tom pogledu vidjeti točku 57. ovog mišljenja.
(
71
)	Takvo je tumačenje također jedini način da se osigura puna učinkovitost okvira obavijesti i odobrenja predviđenog Uredbom o pošiljkama otpada jer je sasvim vjerojatno da bi povezivanje prekida postupka obavijesti s fizičkim činom istovara moglo dovesti do dodatnih i dugotrajnih sporova u pogledu točnog dosega tog pojma i, prema tome, do ponašanja kojim bi se nastojala zaobići visoka razina zaštite okoliša i ljudskog zdravlja koja je nužna u slučaju kada pošiljka opasnog otpada prolazi plovnim putevima Europske unije.