62009CC0402_ET
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Käesoleva eelotsusetaotlusega küsib Tribunalul Sibiu, Secţia comercială şi de contencios administrativ (Sibiu ringkonnakohus, tsiviil- ja haldusasjade osakond) (Rumeenia) Euroopa Kohtult juhiseid selle kohta, kas ELTL artikliga 110 (endine EÜ artikkel 90)(2) on kooskõlas imporditud kasutatud sõidukitelt nõutav tasu (mida kirjeldatakse kui saastetasu).
Euroopa Liidu õigus
2. ELTL artiklis 110 on ette nähtud:
„Ükski liikmesriik ei kehtesta teiste liikmesriikide toodetele mingeid otseseid ega kaudseid riigimakse, mis on suuremad samasugustele kodumaistele toodetele kehtestatud otsestest või kaudsetest maksudest.
Liiatigi ei kehtesta ükski liikmesriik teiste liikmesriikide toodetele selliseid riigimakse, mis võimaldaksid teiste toodete kaudset kaitset.”
Heitkoguste standardid
3. Euroopa heitkoguste standarditega on kehtestatud vastuvõetavad piirid liikmesriikides müüdavate uute mootorsõidukite heitgaasidele. Alla 3_5tonniste väikesõidukite suhtes kehtestati esimene selline standard (mida tavaliselt tuntakse kui Euro 1) direktiiviga 91/441, (3) mis jõustus 1. jaanuaril 1992. Pärast seda on reegleid jätkuvalt karmistatud eesmärgiga parandada õhukvaliteeti Euroopa Liidus.
Siseriiklikud õigusaktid
4. Erakorralise dekreedi Ordonanţă de Urgenţă a Guvernului nr 50/2008 (edaspidi „OUG nr 50/2008”) artikliga 3 seati kategooriatesse M1−M3 ning N1−N3 kuuluvate mootorsõidukite suhtes sisse tasu (mida nimetatakse „saastetasuks”).(4)
5. OUG nr 50/2008 artikli 4 punkti a kohaselt tuli seda saastetasu maksta mootorsõiduki esmakordsel registreerimisel Rumeenias ning õigusnormides ei tehtud vahet Rumeenias ja välismaal valmistatud mootorsõidukite vahel ega ka uute ja kasutatud mootorsõidukite vahel.
6. OUG nr 50/2008 artikli 6 lõikes 1 nähti ette saastetasu arvutamise viis. Selles sätestati:
„1. Tasu summa määratakse lisas 1−4 sätestatud näitajate alusel ning arvutatakse järgmiselt:
a) M1‑kategooriasse kuuluvate Euro 3, Euro 4, Euro 5 või Euro 6 emissioonistandardite nõuetele vastavate mootorsõidukite suhtes:
1. Euro 4 või Euro 3 emissioonistandardite nõuetele vastavate mootorsõidukite saastetasu arvutatakse välja järgmiste andmete alusel: vastava mootorsõiduki süsinikdioksiidi (CO 2 ) heitkogus, eritasu, mis on väljendatud eurodes ühe grammi CO 2
kohta, nagu on sätestatud lisas 1, saasteklass ja eritasu, mis on väljendatud eurodes 1 cm 3 kohta, nagu on sätestatud lisas 2, ning tasu vähendamise määr, mis on antud lisa 4 veerus 2, vastavalt valemile:
Makstav summa = [(A x B x 30/100) + (C x D x 70/100)] x (100 - E)/100,
kus:
A = CO 2
heitmete koguväärtus, mis on väljendatud grammides kilomeetri kohta;
B = eritasu, mis on väljendatud eurodes 1 grammi CO 2
kohta, nagu on sätestatud lisa 1 veerus 3;
C = mootori töömaht;
D = eritasu mootori töömahu pealt, nagu on sätestatud lisa 2 veerus 3;
E = lisa 4 veerus 2 määratletud saastetasu protsentuaalne vähendamine;
2. Kui jõustuvad eeskirjad, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuni 2007. aasta määrus nr 715/2007 (mis käsitleb mootorsõidukite tüübikinnitust seoses väikeste sõiduautode ja kommertsveokite (Euro 5 ja Euro 6) heitmetega ning sõidukite remondi- ja hooldusteabe kättesaadavust), arvutatakse standardite Euro 5 või Euro 6 nõuetele vastavate mootorsõidukite suhtes saastetasu punktis 1 toodud valemi alusel;
b) M1‑kategooriasse kuuluvate mootorsõidukite suhtes, mis ei kuulu kindlatesse Euroopa saasteklassidesse või kuuluvad saasteklassidesse Euro 1 või Euro 2, vastavalt järgmisele valemile:
Makstav summa = C x D x (100-E)/100,
kus:
C = mootori töömaht;
D = eritasu mootori töömahu pealt, nagu on sätestatud lisa 2 veerus 3;
E = lisa 4 veerus 2 määratletud tasu protsentuaalne vähendamine;
[…]”
7. OUG nr 50/2008 artikli 6 lõige 3 käsitles sõiduki kulumit. Selles sätestati:
„Lisas 4 nimetatud protsentuaalse vähendamise kindlaksmääramisel lähtutakse sõiduki vanusest, keskmisest aastasest läbisõidust, tehnilisest seisundist ning varustusest. Kui tegurid, mille alusel kindel summa leitakse, erinevad standardist, on tasu arvutamisel lubatud täiendav vähendamine vastavalt käesoleva erakorralise dekreedi rakenduseeskirjades sätestatavatele tingimustele.”
8. OUG nr 50/2008 artikli 10 kohaselt võis isik esitada vaide, kui ta leidis, et sõiduki kulum on protsentuaalselt suurem, kui ilmnes lisa 4 veerus 2 sätestatud skaalast. Kokkuvõtvalt viis sellisel juhul sõiduki hindamise läbi sõltumatu asjatundja, kelle tasu määrati kindla tariifi kohaselt. Kui maksumaksja esitas asjatundja hindamisakti, arvutasid ametivõimud maksu uuesti. Kui maksumaksja ei olnud ka selle tulemusega rahul, võis ta esitada kaebuse pädevale kohtule.
9. Artikli 14 kohaselt jõustus OUG nr 50/2008 1. juulil 2008. Saastetasu tuli maksta ainult nende sõidukite eest, mis registreeriti Rumeenias esmakordselt pärast seda kuupäeva. Saastetasu ei kohaldatud nendele sõidukitele, mis olid varem registreeritud ja juba kasutusel.
10. Lisas 4 sätestatud skaala oli kindla määraga skaala. Selles oli kaks veergu, millest esimesse märgiti sõiduki vanus ning teises toodi ära protsentuaalne vähendamine iga vanuserühma kohta. Vähem kui kuu vanuse sõiduki puhul tuli kohaldada kolmeprotsendilist vähendamist. Maksimaalne vähendamine, mida kohaldati üle 15aastaste sõidukite puhul, oli 95 protsenti.
11. OUG nr 50/2008 artikli 6 lõikes 3 viidatud eeskirjad kehtestati 24. juuni 2008. aasta määrusega Norme Metodologice de aplicare a Ordonanţei de urgenţă a Guvernului nr 50/2008 pentru instituirea taxei pe poluare pentru autovehicule (OUG nr 50/2008 rakenduseeskirjad, edaspidi „rakendusmäärus”), mis avaldati väljaandes Monitorul Oficial (Riigi Teataja) 30. juunil 2008. Määruse IV peatükk („Saastetasu arvutamine”) sisaldas sätteid, mis laiendasid OUG nr 50/2008 lisa 4 veerus 2 sätestatud protsentuaalse mahaarvamise arvutamise aluseid. Sealhulgas sätestati seal skaala aluseks olevad aastase läbisõidu, seisukorra ning varustuse eelduslikud näitajad. Arvesse ei võetud sõiduki marki või mudelit ega jõuallikat. V peatükk ( „Kasutatud sõiduki tegeliku kulumi määramine”) reguleeris olukorda, kus maksumaksja soovis väita, et sõiduki väärtus oli vähenenud rohkem, kui ilmnes lisa 4 veerust 2.
12. OUG‑d nr 50/2008 muudeti dekreediga OUG nr. 208/2008 pentru stabilirea unor măsuri privind taxa pe poluare pentru autovehicule (OUG nr 208/2008, millega kehtestatakse teatavad mootorsõidukite saastetasu puudutavad meetmed). Selle dekreedi kohaselt ei tulnud OUG‑s nr 50/2008 ette nähtud saastetasu maksta sõidukitelt, mille silindrimaht on kuni 2000 cm 3  ja mis on esmakordselt registreeritud Rumeenias või teistes Euroopa Liidu liikmesriikides alates 15. detsembrist 2008. Need sätted pidid kehtima kuni 31. detsembrini 2009.
13. OUG 208/2008 tunnistati kehtetuks dekreediga OUG nr. 218/2008 privind modificarea Ordonanţei de urgenţă a Guvernului nr. 50/2008 pentru instituirea taxei pe poluare pentru autovehicule (OUG nr 218/2008, millega muudetakse OUG‑d nr 50/2008, millega kehtestatakse mootorsõidukite saastetasu), mis taas kord muutis OUG‑d nr 50/2008. Selles õigusaktis nähti muu hulgas ette teatavad täiendavad erandid seoses teatavate ajavahemikul 15. detsembrist 2008 kuni 31. detsembrini 2009 esmakordselt (Rumeenias või teistes liikmesriikides) registreeritud mootorsõidukite kategooriatega.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
14. Põhikohtuasjas kaebuse esitaja Ioan Tatu omandas kasutatud mootorsõiduki Mercedes Benz Saksamaal juulis 2008. Auto oli valmistatud 1997. aastal. See kuulus M1‑kategooriasse, selle mootori töömaht oli 2155 cm 3  ning see vastas heitmestandardile Euro 2. Ostuhind oli 6600 eurot.
15. OUG nr 50/2008 kohaselt tasus Ioan Tatu Rumeenia ametivõimude nõutud saastetasu 27. oktoobril 2008. Ioan Tatu kirjalikest märkustest ilmneb, et saastetasu suurus oli 7595 Rumeenia leud (umbes 2054 eurot).
16. Kuna Ioan Tatu leidis, et kõnealune saastetasu oli vastuolus muu hulgas EÜ artikliga 90 (nüüd ELTL artikkel 110), esitas ta Tribunalul Sibiule kaebuse, milles nõudis tema poolt saastetasuna makstud summa tagastamist. Muu hulgas ta väidab, et see saastetasu on diskrimineeriv teistest liikmesriikidest imporditud kasutatud sõidukite osas, kuna imporditud sõidukite puhul nõutakse saastetasu täielikult sisse sõidukite esmakordsel registreerimisel Rumeenias, ent enne sellise saastetasu kehtestamist Rumeenias registreeritud sõidukite puhul võrdub saastetasu praktiliselt nulliga.
17. Tribunalul Sibiu otsustas esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas OUG nr 50/2008 sätted, koos hilisemate muudatustega, on vastuolus [ELTL artikliga 110] ning kas need kehtestavad ilmselt diskrimineeriva meetme?”
18. Kirjalikke märkusi on esitanud Ioan Tatu, Tšehhi ja Rumeenia valitsus ning komisjon. Kohtuistungil osalesid ning esitasid suulisi märkusi Ioan Tatu esindaja ning Rumeenia valitsuse ja komisjoni esindajad.
Sissejuhatavad märkused
Kohane alus aluslepingus
19. Ehkki esitatud küsimus on seotud ainult nüüdse ELTL artikliga 110, viitas Ioan Tatu eelotsusetaotluse kohaselt põhikohtuasja menetluses ka teistele aluslepingu artiklitele, täpsemalt ELTL artiklitele 30 ja 34 (endised EÜ artiklid 25 ja 28). Selguse nimel käsitlen lühidalt nende artiklite kohaldatavust vaidlusele põhikohtuasjas.
20. On selge, et vaidlusalune saastetasu ei ole tollimaks selle kitsas tähenduses. Ent kui ühepoolselt nõutakse rahalist makset (olenemata selle kehtestamise või kohaldamise tingimustest) seoses sellega, et teatav kaup ületab riigipiiri, kujutab selline makse endast samaväärse toimega maksu ELTL artiklite 28 ja 30 (endised EÜ artiklid 23 ja 25) tähenduses.(5)
21. Samas ei võeta sellist tasu nagu käesolevas asjas käsitletav saastetasu mitte seetõttu, et sõiduk toimetatakse üle sellise tasu kehtestanud liikmesriigi piiri, vaid siis, kui sõiduk liikmesriigi territooriumil kasutuselevõtmise eesmärgil esmakordselt registreeritakse.
22. Järelikult kuulub see saastetasu kaupadelt võetavate siseriiklike lõivude üldisesse süsteemi ja seda peab uurima EÜ artikli 110 põhjal.(6)
23. ELTL artikli 30 osas on kohtupraktikas välja kujunenud, et selle artikli kohaldamisala ei hõlma asutamislepingu muudes erisätetes mainitud piiranguid.(7) Arvestades, et vaidlusalusele tasule kohaldub ELTL artikkel 110, ei kuulu ELTL artikkel 30 käesolevas asjas kohaldamisele.
Eelotsuse küsimuse sõnastamine
24. Eelotsusetaotluse esitanud kohus on sõnastanud oma küsimuse nii, et sellega soovitakse Euroopa Kohtult otsust dekreedis OUG nr 50/2008 sisalduvate siseriiklike õigusnormide tõlgenduse kohta. Kohtupraktikas on välja kujunenud, et Euroopa Kohus ei ole ELTL artikli 267 alusel algatatud menetlustes pädev otsusta ma, kas siseriiklikud õigusnormid vastavad ühenduse õigusele. Siseriiklike õigusnormide tõlgendamine kuulub siseriiklike kohtute ainupädevusse.(8) Siiski võib Euroopa Kohus anda siseriiklikule kohtule kõik ühenduse õiguse tõlgendamiseks vajalikud juhtnöörid, mille alusel siseriiklikul kohtul on võimalik hinnata siseriiklike õigusnormide kooskõla ühenduse õigusega.(9) Sel eesmärgil võib Euroopa Kohtul olla vaja eelotsuse küsimus ümber sõnastada.(10)
25. Samal ajal on eelotsusetaotlusest ilmne, et põhikohtuasjas asjakohane õigusakt on OUG nr 50/2008 oma algses ning mitte muudetud redaktsioonis. Sellest tuleneb, et eelotsusetaotluses tõstatatud küsimusi kaaludes peab Euroopa Kohus lähtuma kõnealuse õigusakti algkujust ning mitte selle hilisematest redaktsioonidest. Seega tuleb eelotsusetaotluse küsimuses jätta tähelepanuta fraas „koos hilisemate muudatustega”.
26. Ehkki eelotsusetaotluse küsimuses kasutatakse väljendit „ilmselt diskrimineeriv”, ei ole Euroopa Kohus üheski ELTL artiklit 110 käsitlenud kohtulahendis leidnud, et selle artikli rikkumiseks peaks diskrimineerimine olema „ilmne”. Kriteeriumiks on lihtsalt diskrimineerimise esinemine. Seega tuleb esitatud küsimustele vastamisel jätta sõna „ilmselt” samuti tähelepanuta.
27. Lisaksin, et miski eelotsusetaotluses ei viita sellele, et muust liikmesriigist kui Rumeenia omandatud kasutatud mootorsõidukitelt saastetasu nõudmine võimaldaks kaudset kaitset muudele toodetele peale mootorsõidukite. ELTL artikli 110 teist lõiku kohaldatakse ainult siis, kui on kehtestatud riigimaks, mis võimaldab sellist liiki kaitset.(11) Kuivõrd see on nii, siis on selge, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu menetluses olevas kohtuasjas on asjakohane selle artikli esimene lõik.
28. Seega näib olevat nii, et eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib, kas artikli 110 esimese lõiguga on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, millega seatakse sisse uus tasu, mida kohaldatakse teisest liikmesriigist pärinevate kasutatud mootorsõidukite esmakordsel registreerimisel, samal ajal kui siseriiklikul turul enne kõnealuse tasu kehtestamist juba kasutusel olevate samaväärsete sõidukite pealt seda tasu ei nõuta.
29. Vastan küsimusele sellest lähtudes.
Analüüs
ELTL artikli 110 kohaldamisala
30. Artikli 110 eesmärk on tagada kaupade vaba liikumine liikmesriikide vahel tavapärastes konkurentsitingimustes, keelates igasuguse kaitse, mis võib tuleneda diskrimineerivate riigimaksude kohaldamisest teiste liikmesriikide toodete suhtes.(12) Euroopa Kohus on leidnud, et seda artiklit tuleb tõlgendada laialt nii, et see hõlmaks kõiki maksumenetlusi, mis on vahetult või kaudselt vastuolus kodumaiste ja imporditud toodete võrdse kohtlemise põhimõttega. Sellest järeldub, et kõnealuses artiklis sisalduvat keeldu tuleb kohaldada alati, kui maks tõenäoliselt pärsib teistest liikmesriikidest pärinevate kaupade importi kodumaise toodangu või kodumaisel turul olevate kaupade kasuks.(13)
31. Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt on ELTL artiklil 110 vahetu õigusmõju.(14)
32. ELTL artikli 110 eesmärk ei ole kehtestada liikmesriikidele mingit kindlat siseriikliku maksustamise süsteemi, vaid liikmesriikidele on jäetud maksude ja lõivude kehtestamise ja nende määrade osas märkimisväärne vabadus ja autonoomia. Küll aga keelab ELTL artikkel 110 riigimaksud, mis diskimineerivad otseselt või kaudselt imporditud tooteid kodumaiste toodete kasuks.
33. See õigusnorm on vajalik mitte seepärast, et selle eesmärk oleks kuidagi ühtlustada liikmesriikide siseriiklikke maksusüsteeme, vaid kuna ilma selleta muutuksid ELTL artiklid 28–30 sisutühjaks. Kui igal liikmesriigil oleks vabadus kehtestada imporditud toodetele diskrimineerivaid makse pärast seda, kui need tooted on jõudnud tema territooriumile, oleks hõlbus mööda minna eeskirjadest, mis keelavad neile toodetele tollimaksude kehtestamise tulenevalt sisepiiri ületamisest.
Euroopa Kohtu praktika, mis käsitleb imporditud kasutatud mootorsõidukeid
34. Euroopa Kohtu praktikast on üheselt selge, et ELTL artiklis 110 sätestatud diskrimineerimisvastaseid eeskirju võib kohaldada imporditud kasutatud sõidukitele liikmesriigis, kus asjaomase maksu kehtestamine muudab selliste sõidukite importimise ebasoodsamaks võrreldes kodumaise tootega. On niisama selge, et iga riigimaks või lõiv, millel on imporditud kasutatud sõidukite maksumust suurendav mõju, ei ole selle artikliga vastuolus.
35. Ettepanekus, mille esitasin liidetud kohtuasjades Nádasdi ja Németh(15), käsitlesin ma Euroopa Kohtu praktikat alates 1990. aasta otsusest kohtuasjas komisjon vs . Taani(16) kuni 2004. aasta otsuseni kohtuasjas Weigel(17) . Viitan lühiduse huvides sellele ettepanekule ning ei korda siinkohal seda analüüsi. Pärast otsust kohtuasjas Weigel on Euroopa Kohus teinud veel neli otsust imporditud kasutatud sõidukeid käsitlenud kohtuasjades.(18) Nendes otsustes kinnitati senist kohtupraktikat ning arendati seda mõningal määral edasi.
36. Võtan alljärgnevalt kokku Euroopa Kohtu praktika põhikohtuasjas üles kerkinud küsimustes.
37. Esiteks ei ole Euroopa Liidu õiguses normi, mis keelaks liikmesriikidel kehtestada selliste siseriiklike maksude üldist süsteemi, millega maksustatakse vastavalt objektiivsetele kriteeriumitele teatav kaupade kategooria, näiteks mootorsõidukid.(19) Ent kui liikmesriik kehtestab imporditud kasutatud mootorsõidukitele maksu, tuleneb ELTL artiklist 110, et kõnealune maksustamiskord ei tohi olla nende sõidukite osas diskrimineeriv, soodustades otseselt või kaudselt sellest liikmesriigist pärinevaid sõidukeid.(20) See on ülimuslik põhimõte, millest tulenevad kõik ülejäänud kaalutlused.(21)
38. Teiseks, kui kõnealune maks on diskrimineeriv, siis ei ole rikkumise tuvastamisel tähtsust asjaolul, et selle maksu eesmärk ja kehtestamise põhjendus on keskkonnaalane või et maksuga püütakse vähendada saastet. Loomulikult tuleb edendada keskkonnatingimuste parandamise meetmeid. Neid ei tohi aga kehtestada viisil, mis toob kaasa imporditud toodete diskrimineerimise.(22)
39. Kolmandaks, otsustades, kas maks imporditud kasutatud mootorsõidukitele on diskrimineeriv, tuleb arvesse võtta mitte ainult maksu määra, vaid ka kõnealuse maksu baasi ja selle kohaldamise meetodit.(23) Kui nende asjaolude kaalumine viib järelduseni, et imporditud sõidukitele kehtiv maks on kõrgem maksust, millega on maksustatud võrdväärsed kodumaised sõidukid, siis on see maks diskrimineeriv ning seega vastuolus ELTL artikliga 110.(24)
40. Neljandaks, kui maks tasutakse ühekordse maksena, mille alus on esmane registreerimine, tuleb diskrimineerimise hindamisel arvesse võtta selliste kodumaisel turul olevate kasutatud sõidukite väärtuses sisalduv maksujääk, mille pealt on maks juba tasutud. Selle maksu arvestuslik jääk väheneb proportsionaalselt sõiduki kulumiga. Sellest järeldub, et võrdväärsete imporditud kasutatud sõidukite suhtes kehtestatud maks peab arvesse võtma tegelikku kulumit.(25)
41. Viiendaks, imporditud kasutatud sõiduki väärtuse määramisel maksustamise eesmärgil ei ole asjakohane importija poolt asjaomase sõiduki eest makstud hind ega selle väärtus ekspordiriigis. Pigem tuleb arvesse võtta selle auto väärtust impordiriigis, sest ainul sellel alusel on võimalik väita, et puudub diskrimineerimine imporditud kasutatud sõidukite ja kodumaisel turul olevate sarnaste sõidukite vahel.(26) Samal põhjusel ei ole asjakohased eksportivas riigis makstud maksud. Selliste maksude jääkväärtus ei sisaldu enam sõiduki väärtuses, kui sõiduk jõuab impordiriiki.
42. Kuuendaks, asjaomase kulumi hindamisel ei ole vaja iga vastava maksuga hõlmatud imporditud sõidukit hinnata ega selle suhtes ekspertiisi teha. Kui liikmesriigi pädevad asutused peaksid seda tegema, oleks nende halduskoormus märkimisväärne. Seetõttu võivad need asutused kohaldada kindla määraga skaalasid, mis põhinevad sellistel kriteeriumitel nagu vanus, läbisõit, üldine seisukord, jõuallikas, sõiduki mark või mudel,(27) et määrata kindlaks kasutatud mudelite väärtus, mis on üldreeglina väga lähedane nende tegelikule väärtusele.(28) Võib olla ka muid meetodeid, millega jõutakse samasuguse tulemuseni.(29) Selline maksusüsteem tuleb korraldada nii, et välistatud oleks selle diskrimineeriv toime, arvestades siiski igale seda liiki süsteemile omaseid mõistlikke ümardusi.(30)
43. Seitsmendaks tähendab nõue, et maksusüsteemi toime ei või olla diskrimineeriv, et kulumi arvestamise meetodi aluseks olevad kriteeriumid peavad olema avalikkusele teada ning et teisest liikmesriigist imporditud kasutatud sõiduki omanikul peab olema võimalus vaidlustada tema sõiduki suhtes kohaldatud maksustamise ühtse määra meetod.(31) Siseriiklikud asutused võivad nõuda vastava kaebemenetluse eest tasu, kui see tasu ei ole nii suur, et pärsiks kaebuse esitamist.(32)
44. Lõpuks, kui vaidlusalune maks on uus, siis asjaolu, et maksu kehtestanud liikmesriigis võib juba olla kasutusel sõidukeid, mida ei ole selle maksuga maksustatud ning mille järelmüügi jääkväärtuses ei sisaldu kõnealuse maksu jääksumma, ei ole asjakohane ega kujuta endast diskrimineerimist.(33)
Kohaldamine põhikohtuasjale
45. Põhikohtuasjas on eelotsusetaotluse esitanud kohtu pädevuses otsustada, kas OUG nr 50/2008 sätted vastavad eeltoodud põhimõtetele või mitte.
46. Eelotsusetaotluse esitanud kohtule tarviliku vastuse andmiseks esitan siiski järgmised kaalutlused, mis kõik põhinevad ainult käesolevas asjas Euroopa Kohtule esitatud materjalil.
47. Esiteks, ELTL artikli 110 kohaldamine peab põhinema objektiivsetel kriteeriumitel. Kas kõnealune tasu on tegelikkuses imporditud toodete osas diskrimineeriv? Ainul sel juhul on see kõnealuse sättega vastuolus. Sellest järeldub minu arvates, et asjakohased ei ole sellised argumendid nagu see, mis esitati kohtuistungil Ioan Tatu nimel (ning millele Rumeenia valitsus vastu vaidles), millega püüti tõendada, et vaidlusaluse tasu tegelik eesmärk oli kaitsta kodumaist autotööstust.
48. Teiseks oli OUG nr 50/2008 artikli 6 lõike 1 punktis b ette nähtud, et Ioan Tatu autoga samasse kategooriasse kuuluvatele sõidukitele kohalduv tasu arvutatakse vastava sõidukite kategooria (käesoleval juhul M1), Euroopa heitmestandardi (Euro 2), sõiduki mootori töömahu, silindrite arvu ning vanuse alusel. Kõik need näitajad näivad minu meelest vastavat eespool punktis 37 nimetatud objektiivsuse nõudele.(34)
49. Kolmandaks, osas, milles kõnealuse tasu vaidlustamine põhineb väitel, et see on diskrimineeriv (kuna teistest liikmesriikidest imporditud kasutatud sõidukitelt nõutakse seda tasu selle kehtestamisest alates, ent võrdväärsetelt kodumaisel turul müüdavatelt sõidukitelt, mis on registreeritud enne selle kehtestamist, tasu ei nõuta), ei kuulu nõue rahuldamisele eespool punktis 44 esitatud põhjustel.
50. Lisaksin seoses sellega, et kohtuistungil väitis Ioan Tatu advokaat, et uusi sõidukeid registreeritakse Rumeenias väga vähe – igal aastal keskmiselt umbes viis protsenti riigi sõidukite koguarvust. Seega kuluks mitu aastat, enne kui tekib tõeline võrdlusvahend selliste kodumaisel turul olevate sõidukite näol, millelt on kõnealust tasu makstud. Selle ajani on turul ilmselt ülekülluses võrdväärseid kasutatud sõidukeid, millelt ei ole seda tasu makstud, ning ostjad eelistaksid ilmselgelt selliseid sõidukeid imporditud sõidukite kahjuks.
51. Kas põhimõte, mille kohaselt liikmesriikidel on pädevus kehtestada uusi makse, mis sarnanevad oma tunnustelt käesolevas asjas vaidluse all oleva tasuga, on absoluutne? Kas võib olla asjaolusid, mille korral tuleks jätta see põhimõte kohaldamata, arvestades tasu kehtestamise praktilisi tagajärgi? On ju Euroopa Kohus otsustanud,(35) et siseriiklikul turul juba olevad kasutatud sõidukid ja teises liikmesriigis omandatud kasutatud sõidukid on „samasugused” tooted. Ent ehkki sellised kodumaised sõidukid võivad olla samasugused, ei saa nad olla võrdlusvahendiks ning seetõttu ei ole nad „võrreldavad”.
52. On selge, et kõnealuse põhimõtte kohaldamine võib sellistel asjaoludel viia olukordadeni, mis on prima facie diskrimineerivad. Seetõttu on Ioan Tatu nimel esitatud põhjenduskäik mulle mõistetav.
53. Ma siiski ei leia, et see oleks vastuvõetav.
54. Selleks et see oleks vastuvõetav, tuleks kas veenda Euroopa Kohut ümber vaatama oma senist uute maksude kehtestamise alast kohtupraktikat, nagu see on määratletud kohtuotsuses Nádasdi ja Németh, või välja töötada usutav ja toimiv alus selle kohtupraktika suhtes erandite tegemiseks. Esimese võimaluse osas ma ei näe alust, millest lähtudes oleks kohtupraktika muutmine põhjendatud. Liikmesriikidel on maksunduse valdkonnas üldiselt endiselt märkimisväärse autonoomia. Pärast Euroopa Kohtu nimetatud otsust ei ole toimunud midagi, mille tõttu peaks seda seisukohta muutma.
55. Teise võimaluse osas oleks vaja määratleda erandi kohaldamiseks parameetrid, mis oleksid nii usutavad selles mõttes, et nad õigustavad erandi tegemist, kui ka toimivad selles mõttes, et oleks selge, millal nad kohalduvad. Esimene tingimus oleks suhteliselt hõlpsasti määratletav. Piisaks tuvastamisest, et kõnealuse maksu kehtestamine tõi kaasa märkimisväärse erinevuse imporditud kasutatud sõidukite hinna ja kodumaisel turul olevate samasuguste sõidukite hinna vahel. Teise tingimuse täitmine oleks palju raskem ning osutuks minu hinnangul tõenäoliselt võimatuks. Nimelt tuleks tõendada, et maks, nagu see on kehtestatud, tekitab selliseid erinevusi mitte lühiajaliselt (mis oleks lubatav, kui just Euroopa Kohtu praktikat oluliselt ei muudeta), vaid pikaajaliselt (mis ei oleks lubatav). Veelgi problemaatilisemaks osutuks see, et tuleks tõendada piisava kindlusega, et sellised pikaajalised erinevused sisaldusid olemuslikult maksustamiskorras kõnealuse maksu kehtestamise ajal.
56. Minu arvates on selleks, et toimivuse kriteerium oleks täidetud, lihtsalt liiga palju ebakindlust. Mõju, mis asjaomasel maksul võib olla selle objektiks oleva vara turul, oleks sagedasti raske kui mitte võimatu mõõta mingigi täpsusega. Mulle näib, et selline reegel paneks liikmesriigid ning muidugi kohtud võimatusse olukorda, kui neilt soovitakse otsust küsimuses, mis sisaldab tõenäoliselt rohkesti väljakutseid.
57. Seetõttu järeldan, ehkki mõningase kahetsusega, et reeglit, mille kohaselt liikmesriigid võivad vabalt kehtestada uusi makse, mis sarnanevad oma tunnustelt käesolevas asjas vaidluse all oleva tasuga, tuleb pidada absoluutseks.
58. Neljandaks, Ioan Tatu omandas asjaomase sõiduki saastatasu kehtestamise kuul, st juulis 2008, ning esitas peagi pärast seda avalduse sõiduki registreerimiseks Rumeenias.(36) Sellistel asjaoludel on võimalik ning võib olla isegi tõenäoline, et kodumaisel turul puudus piisav hulk võrdväärseid kasutatud sõidukeid, millelt oleks makstud sama tasu, et oleks olnud võimalik läbi viia tegelikel väärtustel põhinev võrdlus.
59. Sellisel juhul peab siseriiklik kohus lähtuma teoreetilisest tulevikuprojektsioonist ning otsustama selle alusel, kas teistest liikmesriikidest pärinevate kasutatud sõidukite maksustamine on diskrimineeriv.(37)
60. Teisisõnu on vaja võrrelda sõidukit, millelt on uuena Rumeenias pärast kõnealuse tasu kehtestamist seda tasu nõutud ning mis on hiljem kasutatult Rumeenias maha müüdud, sama vana ja sama tüüpi sõidukiga, mis on ostetud kasutatult teisest liikmesriigist ja toodud Rumeeniasse, eeldades, et need mõlemad tehingud toimuvad kunagi tulevikus samal ajal. Võrdlusalus oleks esimese sõiduki hinnas sisalduv jääktasu summa ning teiselt sõidukilt nõutav tasu. Kui viimane on suurem, on tegu diskrimineerimisega.
61. Viiendaks on põhikohtuasjas vaidluse all olevas siseriiklikus õigusaktis imporditud kasutatud sõiduki hindamise aluseks võetud kindla määraga skaala. Sellisele alusele iseenesest ei saa vastuväiteid olla.(38)
62. Ent kõnealune skaala peab kajastama imporditud sõiduki väärtust ning olemas peab olema tegelik õigus hinna määramine vaidlustada.(39)
63. Sõiduki väärtuse osas tuleb tõdeda, et OUG nr 50/2008 lisa 4 põhineb ainuüksi sõiduki vanusel. Ent OUG nr 50/2008 artikli 6 lõikes 3 sätestatakse, et selles skaalas ette nähtud protsentuaalne vähendamine on määratletud mitte ainult asjaomase sõiduki vanuse, vaid ka keskmise aastase läbisõidu, tehnilise seisundi ja varustuse alusel.(40) Neid aspekte kajastavad täiendavad sätted sisalduvad mitte OUG‑s nr 50/2008 endas, vaid rakendusmääruses.(41)
64. Kas need parameetrid on piisavad, arvestades Euroopa Kohtu praktikas ette nähtud nõudmisi?(42)
65. Minu hinnangul ei ole.
66. Kohtuotsuses Gomes Valente(43) ette nähtud loetelu sisaldab teiste näitajate hulgas, mida tuleb arvesse võtta, ka sõiduki jõuallikat ning marki või mudelit. Olen juba märkinud, et ma ei pea seda loetelu ammendavaks.(44) Võib olla täiesti võimalik lisada muid tunnuseid ja/või neid tunnuseid muuta, asendades need teistega, ning endiselt vastata ülimuslikule nõudmisele, et kasutatavad näitajad kajastaksid (niivõrd, kui see on üldse kindla määraga skaala puhul võimalik) imporditud sõiduki tegelikku väärtust.
67. Mulle näib, et ilma sõiduki jõuallikat ning marki või mudelit või nendega samaväärseid näitajaid arvestamata ei saa kindla määraga skaala pakkuda piisavalt täpset hinnangut kõnealuse imporditud kasutatud sõiduki tegeliku väärtuse kohta.
68. Kui siseriiklikus õiguses kasutatakse skaalat, mis ei
vasta ülimuslikule nõudmisele, et see skaala peab andma imporditud kasutatud sõiduki väärtuse kohta piisavalt lähedase hinnangu, siis minu meelest ei ole vaidlustamisõiguse olemasolu piisav selleks, et kõnealused õigusnormid oleksid kooskõlas liidu õigusega.(45)
69. Euroopa Kohtu praktikas on nõutud, et skaala kohaldamisel saadud tulemust peab olema võimalik vaidlustada. Selle põhjus on asjaolu, et mis tahes sellisele korrale on loomuomane, et selle abil saadud tulemused on vaid ligilähedased hinnangud tegeliku väärtuse kohta.(46) Kui ostja ei ole rahul skaala kohaldamisega oma konkreetsel juhtumil, peab tal olema võimalik algatada vajalik menetlus, tagamaks õige tulemuse saavutamine. Kuid risti vastupidine lähenemine, mille kohaselt ei ole oluline, et skaala põhineb puudulikel kriteeriumitel, kuna vaidlustamisõigus on olemas, näib mulle olemuslikult ekslik.
70. Siseriikliku kohtu pädevuses on otsustada kindla määraga skaala abil kindlaks määratud summade vaidlustamise menetluse küsimused ning eriti see, kas kõnealune skaala võimaldab arvesse võtta kõiki asjakohaseid näitajaid.
71. Seetõttu järeldan, et siseriiklikud õigusnormid, millega kehtestatakse uus tasu, mis tuleb maksta teisest liikmesriigist toodud kasutatud mootorsõidukite esmasel registreerimisel, ei ole vastuolus ELTL artikliga 110 pelgalt selle alusel, et seda tasu ei ole makstud võrdväärsetelt sõidukitelt, mis olid siseriiklikul turul juba enne selle tasu kehtestamist.
72. Ent selline tasu on ELTL artikliga 110 keelatud, kui imporditud kasutatud sõidukilt makstava tasu summa ületab jääktasu summa, mis sisaldub sellise võrdväärse kasutatud sõiduki müügihinnas, millelt uuena registreerimisel kõnealune tasu maksti.
73. Tagamaks, et tasu ei nõuta liiga palju, peab esmakordselt kasutatult registreeritavatelt sõidukitelt makstava tasu summa kahanema võimalikult võrdeliselt uuena ostetud sõiduki kulumiga. Selleks ei ole tõenäoliselt piisav kindla määraga kulumi skaala, mis põhineb vaid sõiduki vanusel ega võta arvesse läbisõitu ega muidu sõiduki kulumit mõjutavaid näitajaid.
Lõppmärkused
74. Ehkki siseriiklik kohus ei ole seda küsimust eelotsusetaotluses konkreetselt tõstatanud, lisaksin vastuse täielikkuse huvides, et kui vaidlusalune tasu loetakse diskrimineerivaks, siis on Euroopa Kohtu praktikast tulenevalt isikutel õigus saada liidu õigust rikkudes sisse nõutud siseriiklik tasu tagasi.(47) Iga liikmesriigi siseriiklikus õiguskorras tuleb määrata pädevad kohtud ja kehtestada menetlusnormid sellekohaste kohtuasjade läbivaatamiseks.(48)
75. Viimasena märgiksin, et ehkki käesolev ettepanek käsitleb vaid Ioan Tatu algatatud menetlust, milles ta vaidlustas tema poolt Saksamaalt imporditud kasutatud mootorsõidukilt nõutud tasu, on võimatu jätta tähelepanuta seda, et Rumeenia kohtud on esitanud suure hulga eelotsusetaotlusi, mis hõlmavad sama küsimust. Kui asjaomase tasu määr oleks olnud väiksem, oleks võib-olla tekkinud vähem lahkarvamusi ja kohtuvaidlusi. Käesoleval juhul on see tasu, mis näib moodustavat umbes 30 protsenti imporditud sõiduki hinnast, vaieldamatult märkimisväärselt kõrge. Samas kuuluvad siseriiklike maksude määrad täielikult vastava liikmesriigi pädevusse. Kuna seega ei ole ELTL artiklis 110 sätestatud alust, millest tulenevalt oleks võimalik piirata liikmesriikide poolt teatavate toodete suhtes kehtestatavate maksude taset, ei ole sellel asjaolul mingit tähtsust eeltoodud järelduste suhtes.(49)
Ettepanek
76. Eespool esitatud kaalutlustel teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Tribunalul Sibiu, Secţia comercială şi de contencios administrativi eelotsuse küsimusele järgmiselt.
1. Siseriiklikud õigusnormid, millega kehtestatakse uus tasu, mida tuleb maksta teisest liikmesriigist toodud kasutatud mootorsõidukite esmasel registreerimisel, ei ole vastuolus ELTL artikliga 110 pelgalt selle alusel, et seda tasu ei ole makstud võrdväärsetelt sõidukitelt, mis olid siseriiklikul turul juba enne selle tasu kehtestamist.
2. Selline tasu on ELTL artikliga 110 siiski keelatud, kui imporditud kasutatud sõidukilt makstava tasu summa ületab jääktasu summa, mis sisaldub sellise võrdväärse kasutatud sõiduki müügihinnas, mille pealt uuena registreerimisel kõnealune tasu maksti.
3. Tagamaks, et tasu ei nõuta liiga palju, peab esmakordselt kasutatult registreeritavatelt sõidukitelt makstava tasu summa kahanema võimalikult võrdeliselt uuena ostetud sõiduki kulumiga. Selleks ei ole tõenäoliselt piisav kindla määraga kulumi skaala, mis põhineb vaid sõiduki vanusel ega võta arvesse läbisõitu ega muid sõiduki kulumit mõjutavaid näitajaid.
(1) .
(2)  –	Ehkki põhikohtuasja asjaolud leidsid aset enne aluslepingu artiklitele uute numbrite andmist seoses Lissaboni lepingu jõustumisega 1. detsembril 2009, olen kasutanud viitamise hõlbustamiseks läbivalt praegust numeratsiooni.
(3)  –	Eeskirjad on keerukad ning ma ei pea vajalikuks siinkohal esitada täielikku kokkuvõtet. Põhikohtuasjas käsitletava konkreetse sõiduki osas jõustus 1. jaanuaril 1996 standard Euro 2, mis kehtestati nõukogu 26. juuni 1991. aasta direktiiviga 91/441/EEC, millega muudetakse direktiivi 70/220/EMÜ mootorsõidukite heitgaaside tekitatud õhusaaste vastu võetavaid meetmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 242, 30.8.1991, lk 1). Järgnevate õigusaktidega on kehtestatud uued standardid, praegu kohaldatavaid standardeid tuntakse nime „Euro 5” all ning uued standardid „Euro 6” jõustuvad kavakohaselt 2014. aastal (vt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuni 2007. aasta määrus (EÜ) nr 715/2007, mis käsitleb mootorsõidukite tüübikinnitust seoses väikeste sõiduautode ja kommertsveokite (Euro 5 ja Euro 6) heitmetega ning sõidukite remondi- ja hooldusteabe kättesaadavust) (ELT 2007, L 171, lk 1). Vt ka Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta määrus (EÜ) nr 443/2009, millega kehtestatakse uute sõiduautode heitmenormid väikesõidukite süsinikdioksiidiheitme vähendamist käsitleva ühenduse tervikliku lähenemisviisi raames (ELT 2009, L 140, lk 1).
(4)  – 	M‑kategooriasse kuuluvad „reisijateveoks konstrueeritud ja valmistatud sõidukid, millel on lisaks juhiistmele maksimaalselt kaheksa istekohta”. N‑kategooriasse kuuluvad „vähemalt neljarattalised kaubaveoks konstrueeritud ja valmistatud mootorsõidukid”. Vt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. septembri 2007. aasta direktiiv 2007/46/EÜ, millega kehtestatakse raamistik mootorsõidukite ja nende haagiste ning selliste sõidukite jaoks mõeldud süsteemide, osade ja eraldi seadmestike kinnituse kohta (raamdirektiiv) (ELT 2007, L 263, lk 1), II lisa. Need kategooriad on lisaks jagatud alamkategooriateks vastavalt istekohtade arvule ja täismassile (M‑kategooria) ning vaid täismassile (N‑kategooria).
(5)  – Vt eelkõige 2. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas C‑213/96. Outokumpu (EKL 1998, lk I‑1777, punkt 20).
(6)  – 5. oktoobri 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑290/05 ja C‑333/05: Nádasdi ja Németh (EKL 2006, lk I‑10115, punkt 41).
(7)  – 18. jaanuari 2007. aasta otsus kohtuasjas C‑313/05: Brzeziński (EKL 2007, lk I‑513, punkt 50).
(8)  –	Vt eelkõige 7. juuli 1994. aasta otsus kohtuasjas C‑130/93: Lamaire (EKL 1994, lk I‑3215, punkt 10) ja 12. oktoobri 1993. aasta otsus kohtuasjas C‑37/92: Vanacker ja Lesage (EKL 1993, lk I‑4947, punkt 7).
(9)  –	Vt eelkõige eespool 8. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Lamaire, punkt 10.
(10)  –	Vt nt 11. juuli 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑62/00: Marks & Spencer (EKL 2002, lk I‑6325, punkt 32).
(11)  – Vt eelkõige eespool 7. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Brzeziński, punkt 30.
(12)  –	Vt kohtujurist Tizzano ettepanek liidetud kohtuasjades C‑393/04 ja C‑41/05: Air Liquide Industries Belgium, milles Euroopa Kohus tegi otsuse 15. juunil 2006. aastal (EKL 2006, lk I‑5293), ettepaneku punkt 86.
(13)  – Selle kohta vt 3. märtsi 1988. aasta otsus kohtuasjas 252/86: Bergandi (EKL 1988, lk 1343, punkt 25).
(14)  –	Vt eelkõige 16. juuni 1966. aasta otsus kohtuasjas 57/65: Lütticke (EKL 1966, lk 205, 212) ning 22. veebruari 2001. aasta otsus kohtuasjas C‑393/98: Gomes Valente (EKL 2001, lk I‑1327, punkt 33).
(15)  –	Kohtujurist Sharpstoni 13. juuli 2006. aasta ettepanek eespool 6. joonealuses märkuses viidatud liidetud kohtuasjades Nádasdi ja Németh, ettepaneku punktid 4–22.
(16)  –	11. detsembri 1990. aasta otsus kohtuasjas C‑47/88: komisjon vs . Taani (EKL 1990, lk I‑4509).
(17)  –	29. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑387/01: Weigel (EKL 2004, lk I‑4981).
(18)  – Vt eespool 6. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Nádasdi ja Németh; eespool 7. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Brzeziński; 20. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C‑74/06: komisjon vs . Kreeka (EKL 2007, lk I‑7585) ning 3. juuni 2010. aasta otsus kohtuasjas C‑2/09: Kalinchev (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata).
(19)  – Vt eelkõige 9. märtsi 1995. aasta otsus kohtuasjas C‑345/93: Nunes Tadeu (EKL 1995, lk I‑479, punkt 11).
(20)  –	Vt selle kohta eespool 16. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs . Taani, punkt 9.
(21)  – See kajastab Euroopa Kohtu praktikas seoses ELTL artikliga 110 määratletud üldprintsiipi, nimelt et ELTL artikli 110 eesmärk tervikuna „on tagada liikmesriikidevaheline kaupade vaba liikumine tavapärastes konkurentsitingimustes, kõrvaldades igasuguses vormis kaitse, mis võib kaasa tuua teistest liikmesriikidest pärit kaupadele diskrimineerivate riigimaksude kohaldamise” (vt eespool 16. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs . Taani, punkt 9).
(22)  –	Vt eespool 6. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Nádasdi ja Németh, punkt 53. Vt ka eespool 15. joonealuses märkuses viidatud minu ettepanek liidetud kohtuasjades Nádasdi ja Németh, punkt 66.
(23)  –	Vt eelkõige eespool 16. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs . Taani, punkt 18.
(24)  –	Vt selle kohta eespool 16. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs . Taani, punkt 21.
(25)  –	Vt selle kohta eespool 19. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Nunes Tadeu, punkt 12 jj. Vt ka kohtujurist Jacobsi poolt selles kohtuasjas esitatud ettepaneku punkt 14, milles ta märkis: „Kohtuotsusest komisjon vs . Taani on selge, et imporditud kasutatud sõidukilt nõutav maks ei tohi ületada jääkmaksu, mis sisaldub samade näitajatega kodumaise kasutatud sõiduki väärtuses. Kodumaise kasutatud sõiduki jääkväärtuses sisalduva jääkmaksu arvutamiseks on vaja arvesse võtta selle turuväärtust, lähtudes eeldusest, et jääkmaksu summa väheneb proportsionaalselt sõiduki väärtusega. Seega, kui 1987. aastal Portugali turule toodud uue sõiduki väärtus oli 1 000 000 eskuudot, mis sisaldas automaksu 200 000 eskuudot, ning kui 1990. aastal oli selle auto väärtus 600 000 eskuudot, siis selles väärtuses sisalduv jääkmaks võrdub 120 000 eskuudoga [...]”. Selline maks, mida tuleb lugeda osaks vastava sõiduki kapitalimaksumusest, jääb püsivalt kulumiga korrigeeritud maksumuse proportsionaalseks osaks (vt minu ettepanek eespool 7. joonealuses märkuses viidatud kohtuasjas Brzeziński, punkt 41).
(26)  – Vt selle kohta kohtujurist Jacobsi 13. detsembri 1994. aasta ettepanek eespool 19. joonealuses märkuses viidatud kohtuasjas Nunes Tadeu, ettepaneku punkt 18. Selles ettepanekus esitatud seisukohaga, et väärtuse hindamine võib impordiriigis olla pelgalt vabatahtlik, ma siiski kogu lugupidamise juures ei nõustu, välja arvatud muidugi juhul, kui on võimalik tõendada, et kasutatud sõidukite väärtused ekspordiriigis ja impordiriigis on nii sarnased, et neid võib praktikas pidada identseks.
(27)  – Vt eespool 14. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Gomes Valente, punkt 28. Ma saan aru, et „kindla määraga” skaalal põhineva kriteeriumiga mõeldakse väärtuste skaalat, mis põhineb mitmel väärtusel, mis on kindlad selles mõttes, et nad ei vaheldu olenevalt igakordsetest asjaoludest, vaid neid tuleb kohaldada järjekindlalt kõikidel samalaadsetel juhtudel.
(28)  – Vt eespool 18. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs . Kreeka, punkt 37.
(29)  –	Vt minu ettepanek eespool 7. joonealuses märkuses viidatud kohtuasjas Brzeziński, punkt 44.
(30)  –	Vt eespool 14. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Gomes Valente, punktid 24 ja 26.
(31)  –	Vt 19. septembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑101/00: Tulliasiamies ja Siilin (EKL 2002, lk I‑7487, punktid 87 ja 88).
(32)  –	Vt eespool 18. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs . Kreeka, punkt 52 jj.
(33)  –	Vt eespool 6. joonealuses märkuses viidatud otsus liidetud kohtuasjades Nádasdi ja Németh, punkt 49. Vt ka eespool 15. joonealuses märkuses viidatud minu ettepanek neis kohtuasjades, punkt 51 ja 25. joonealune märkus, milles ma leidsin, et uue maksu kehtestamisest tulenevad erinevused on vältimatud ning, arvestades liikmesriikide suveräänsust selles valdkonnas, tuleb Euroopa Liidu õiguse alusel analüüsida, kas iga järgnev maks(umäär) on sellisena diskrimineeriv. Kui imporditud kasutatud sõidukeid tuleks pidada võrreldavaks liikmesriigis liikluses juba enne maksu kehtestamist kasutusel olnud kasutatud sõidukitega, ei oleks liikmesriikidel kunagi võimalik kehtestada selliseid tasusid nagu käesolevas asjas vaidluse all olev.
(34)  – Olen teadlik võimalikust väitest, et keskkonnatasuna kavandatud maksu puhul võib olla raske sobitada selle maksu vähendamist
sõiduki vanuse alusel kokku tõsiasjaga, et mida vanem on sõiduk, seda rohkem ta tõenäoliselt keskkonda saastab. Ehkki sellel argumendil on teatav kaal, on raske näha, kuidas Rumeenia seadusandja oleks võinud kõnealust õigusakti muul viisil kehtestada, arvestades Euroopa Kohtu praktikast tulenevat selget nõuet, et arvesse tuleb võtta sõiduki kulumit. Sellega seoses on sõiduki vanus möödapääsmatult asjakohane asjaolu.
(35)  – Vt nt eespool 7. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Brzeziński, punkt 30.
(36)  –	Eelotsusetaotluses ei ole märgitud registreerimisavalduse esitamise täpset kuupäeva. Rumeenia valitsuse esitatud kirjalike märkuste kohaselt oli see kuupäev 27. oktoober 2008.
(37)  – Vt eespool 15. joonealuses märkuses viidatud minu ettepanek liidetud kohtuasjades Nádasdi ja Németh, punkt 51.
(38)  – Vt eespool punkt 42.
(39)  – Vt eespool punkt 43.
(40)  – Ei ole täiesti selge, kuidas sellise tulemuseni jõuti. Eeldan, et on mõeldud, et lisa 4 veerus 2 toodud protsentuaalse vähendamise arvutuses võetakse arvesse sellist tehnilist seisundit ja varustust, mis on vastava vanusega sõidukite puhul tavalised. Loomulikult on siseriikliku kohtu pädevuses tõlgendada siseriiklikke õigusakte ning otsustada, mis on kõnealuse õigusnormi kohane tõlgendus.
(41)  – Vt eespool punkt 11.
(42)  – Vt eespool punkt 42.
(43)  – Viidatud eespool 14. joonealuses märkuses.
(44)  –	Vt eespool punkt 42.
(45)  –	Vt selle kohta eespool 18. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs . Kreeka, punkt 43.
(46)  – Vt selle kohta eespool 31. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Tulliasiamies ja Siilin, punkt 89. Vt ka eelkõige eespool 18. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs . Kreeka, milles viidatakse, et kindla määraga skaalade ülesandeks on saavutada tulemus, „mis üldreeglina on väga lähedane [sõiduki] tegelikule väärtusele” (punkt 29).
(47)  –	Vt selle kohta eelkõige eespool 10. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Marks and Spencer, punkt 30.
(48)  –	Ibidem, punkt 34. Täiendavate kaalutluste kohta sellel teemal vt kohtujurist Jacobsi ettepanek eespool 19. joonealuses märkuses viidatud kohtuasjas Nunes Tadeu, punkt 23.
(49)  –	Vt selle kohta eespool 16. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs . Taani, punkt 10.