62023CJ0227_RES
Kohtuasi C‑227/23
Kwantum Nederland BVjaKwantum België BV
versus
Vitra Collections AG
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden)
Euroopa Kohtu (esimene koda) 24. oktoobri 2024. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Intellektuaal- ja tööstusomand – Autoriõigus – Direktiiv 2001/29/EÜ – Artiklid 2–4 – Ainuõigused – Selliste tarbekunstiesemete kaitsmine autoriõigusega, mille päritoluriik ei ole liikmesriik – Berni konventsioon – Artikli 2 lõige 7 – Materiaalõigusliku vastastikkuse tingimus – Pädevuse jagunemine Euroopa Liidu ja liikmesriikide vahel – Materiaalõigusliku vastastikkuse tingimuse kohaldamine liikmesriikide poolt – ELTL artikli 351 esimene lõik
Õigusaktide ühtlustamine – Autoriõigus ja sellega kaasnevad õigused – Direktiiv 2001/29 – Autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamine infoühiskonnas – Kohaldamisala – Tarbekunstiteos, mis on pärit kolmandast riigist ja mille on disaininud selle riigi kodanik – Hõlmamine
(ELL artikkel 52; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/29, põhjendused 6, 9 ja 15, artikli 2 punkt a, artikli 3 lõige 1, artikli 4 lõige 1 ja artikli 10 lõige 1)
(vt punktid 45–47, 51 ja 59–66 ning resolutsiooni punkt 1)
Õigusaktide ühtlustamine – Autoriõigus ja sellega kaasnevad õigused – Direktiiv 2001/29 – Autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamine infoühiskonnas – Kohaldamisala – Teos – Mõiste – Autonoomne ja ühetaoline tõlgendamine – Objekti kvalifitseerimine teoseks – Kumuleeruvad tingimused
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/29, artiklid 2–4)
(vt punktid 48–50 ja 56)
Õigusaktide ühtlustamine – Autoriõigus ja sellega kaasnevad õigused – Direktiiv 2001/29 – Autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamine infoühiskonnas – Reprodutseerimis- ja levitamisõigus – Erandid ja piirangud – Ulatus – Muu kui direktiivis ette nähtud erand või piirang – Välistamine – Berni kirjandus‑ ja kunstiteoste kaitse konventsioonis ette nähtud materiaalõigusliku vastastikkuse tingimuse kohaldamatus – Liidu ainupädevus näha ette selline piirang
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikli 17 lõige 2 ja artikli 52 lõige 1; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/29, artikli 2 punkt a, artikli 4 lõige 1 ning artikkel 5)
(vt punktid 68–79 ja resolutsiooni punkt 2)
Rahvusvahelised lepingud – Liikmesriikide lepingud – Liikmesriigi liiduga ühinemisest varasemad lepingud – Liikmesriigile liidu õigusega vastuolus oleva meetme võtmise võimaluse andev rahvusvaheline leping – Liikmesriigi kohustus hoiduda sellise meetme võtmisest – Vastuolu, mis tuleneb liidu õiguse arengust – Olukord, kus liikmesriigil ei ole võimalik tugineda sellele lepingule, et vabaneda selle arengu tõttu tekkinud kohustustest – Berni kirjandus- ja kunstiteoste kaitse konventsioonis ette nähtud materiaalõigusliku vastastikkuse tingimuse kohaldamatus
(ELTL artikli 351 esimene lõik)
(vt punktid 83–91 ja resolutsiooni punkt 3)
Kokkuvõte
Euroopa Kohus, kellele Hoge Raad der Nederlanden (Madalmaade kõrgeim kohus) esitas eelotsusetaotluse, tegi otsuse Berni kirjandus- ja kunstiteoste kaitse konventsioonis (
1
) ettenähtud materiaalõigusliku vastastikkuse tingimuse kohaldatavuse kohta – nimetatud tingimus seab teatud teostele autoriõiguse kaitse andmise tingimuseks samalaadse kaitse olemasolu päritoluriigis. Euroopa Kohus leidis, et Euroopa Liidu õigusega on vastuolus selle tingimuse kohaldamine liikmesriikide poolt tarbekunstiteosele, mis on pärit kolmandast riigist ja mille autor on kolmanda riigi kodanik.
Šveitsi õiguse alusel asutatud äriühing Vitra Collections AG (edaspidi „Vitra“) toodab tooli Dining Sidechair Wood (edaspidi „DSW tool“) ning talle kuuluvad selle tooliga seotud intellektuaalomandiõigused. Tooli disainisid kaks Ameerika Ühendriikide kodanikku New Yorgi (Ühendriigid) Museum of Modern Arti korraldatud mööblidisaini konkursi jaoks ja see on alates 1950. aastast selle muuseumi väljapaneku hulgas.
Kwantum Nederland BV ja Kwantum België BV (edaspidi koos „Kwantum“) peavad Madalmaades ja Belgias sisustuskaupu müüvate kaupluste ketti ja turustavad tooli nimega Paris. Vitra sõnul rikub see turustamine DSW tooli autoriõigust.
Rechtbank Den Haag (Haagi esimese astme kohus, Madalmaad), kelle poole Vitra pöördus, otsustas, et Kwantum ei riku Vitra autoriõigust Madalmaades ja Belgias. Gerechtshof Den Haag (Haagi apellatsioonikohus, Madalmaad) tühistas selle kohtuotsuse, leides, et Kwantum rikub Vitra autoriõigust DSW tooli suhtes nendes kahes riigis.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsis Euroopa Kohtult kõigepealt, kas põhikohtuasjas kõne all olev olukord kuulub liidu õiguse esemelisse kohaldamisalasse. Lisaks soovis ta sisuliselt teada, kas direktiivi 2001/29 (
2
) artikli 2 punktiga a ja artikli 4 lõikega 1 – tõlgendatuna hartat (
3
) ja ELTL artiklit 351 arvestades – on vastuolus see, kui liikmesriigi kohus kohaldab põhikohtuasjas Berni konventsiooni artikli 2 lõike 7 teises lauses (
4
) ette nähtud materiaalõigusliku vastastikkuse tingimust (edaspidi „materiaalõigusliku vastastikkuse tingimus“).
Euroopa Kohtu hinnang
Esimesena märkis Euroopa Kohus, et direktiivi 2001/29 kohaldamisala ei ole määratletud mitte teose päritoluriigi või autori kodakondsuse alusel, vaid viitega siseturule, mis hõlmab liikmesriikide territooriumi. Nõnda kuulub olukord, kus äriühing taotleb sellisele liikmesriigis turustatavale tarbekunstiesemele nagu DSW tool autoriõiguse kaitset, kuna selle eseme saab kvalifitseerida teoseks selle direktiivi tähenduses, liidu õiguse esemelisse kohaldamisalasse.
Teisena täpsustas Euroopa Kohus kõigepealt, et direktiivi 2001/29 artikli 2 punkt a ja artikli 4 lõige 1 on kohaldatavad tarbekunstiteostele, mis on pärit kolmandatest riikidest või mille autorid on selliste riikide kodanikud. Nende sätete kohaselt annavad liikmesriigid nimelt autoritele ainuõiguse lubada või keelata oma teoste reprodutseerimist ja levitamist üldsusele. Direktiivis ei ole aga kehtestatud ühtegi tingimust, mis puudutaks teose päritoluriiki või autori kodakondsust. Euroopa Kohus tõdes seejuures, et määratledes direktiivi 2001/29 kohaldamisala territoriaalse kriteeriumi abil, võttis liidu seadusandja tingimata arvesse kõiki teoseid, mille kaitset taotletakse liidu territooriumil, sõltumata nende teoste päritoluriigist või autori kodakondsusest. Ta lisas, et see tõlgendus on kooskõlas direktiivi 2001/29 eesmärkidega (
5
), milleks on autoriõiguse ühtlustamine siseturul.
Seejärel analüüsis Euroopa Kohus, kas nende sätetega on vastuolus materiaalõigusliku vastastikkuse tingimuse kohaldamine riigisiseses õiguses. Ta märkis ühest küljest, et selle tingimuse kohaldamise tulemusel võidakse kolmandatest riikidest pärit tarbekunstiteoseid kohelda eri liikmesriikides erinevalt. Teisest küljest tõdes Euroopa Kohus, et kuna intellektuaalomandi õigused on kaitstud harta artikli 17 lõike 2 alusel, peavad kõik nende õiguste teostamise piirangud vastavalt harta artikli 52 lõikele 1 olema ette nähtud seadusega. Selle tingimuse kohaldamine liikmesriigi poolt võib nimelt kujutada endast sellist piirangut, mis peab olema ette nähtud seadusega. Euroopa Kohus tuletas selle kohta meelde, et kui liidu õigusnorm ühtlustab autoriõiguse kaitse, siis on üksnes liidu seadusandja, mitte liikmesriikide seadusandjate pädevuses kindlaks määrata, kas liidus tuleb piirata selle õiguse andmist teoste puhul, mille päritoluriik on kolmas riik või mille autor on kolmanda riigi kodanik (
6
). Liidu seadusandja ei ole aga lisanud ei direktiivi 2001/29 ega ühtegi muusse liidu õigusnormi selle direktiivi artikli 2 punktiga a ja artikli 4 lõikega 1 autoritele antud ainuõiguse piirangut materiaalõigusliku vastastikkuse tingimuse kujul.
Euroopa Kohus järeldas sellest, et nende direktiivi 2001/29 artiklitega on harta artikli 17 lõiget 2 ja artikli 52 lõiget 1 arvestades vastuolus see, kui liikmesriigid kohaldavad materiaalõigusliku vastastikkuse tingimust tarbekunstiteosele, mille päritoluriik on kolmas riik ja mille autor on kolmanda riigi kodanik. Üksnes liidu seadusandja ülesanne on näha liidu õigusaktidega ette, kas direktiivi nendes artiklites ette nähtud õiguste andmist liidus tuleb piirata.
Viimaseks leidis Euroopa Kohus, et ELTL artikli 351 esimene lõik ei luba liikmesriigil erandina liidu õigusnormide sätetest kohaldada materiaalõigusliku vastastikkuse tingimust teose suhtes, mille päritoluriik on Ameerika Ühendriigid. Kõnealuses artiklis on täpsustatud, et aluslepingu kohaldamine ei mõjuta liikmesriigi kohustust arvestada kolmandate riikide õigustega, mis on ette nähtud tema ühinemisest varasemas konventsioonis. Sellega seoses märkis Euroopa Kohus, et liikmesriigid ei saa enam sellele tingimusele tugineda, olgugi et Berni konventsioon jõustus enne 1. jaanuari 1958. Kui rahvusvaheline leping, mille liikmesriik sõlmis enne liiduga ühinemist, võimaldab liikmesriigil võtta meetme, mis näib olevat liidu õigusega vastuolus, ilma et see liikmesriik oleks selleks siiski kohustatud, peab liikmesriik hoiduma sellise meetme võtmisest. Euroopa Kohus lisas, et Berni konventsioon ei keela konventsiooniosalistel kaitsta autoriõigusega tarbekunstiteost, mida selle teose päritoluriigis kaitstakse üksnes erikorra alusel kui disainilahendust. Nimelt on selle konventsiooni osalistel selles osas kaalutlusruum.
(
1
)	Bernis 9. septembril 1886 allkirjastatud kirjandus- ja kunstiteoste kaitse konventsioon (Pariisi 24. juuli 1971. aasta akt) (28. septembri 1979. aasta muudatusest tulenevas redaktsioonis) (edaspidi „Berni konventsioon“).
(
2
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiiv 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas (EÜT 2001, L 167, lk 10; ELT eriväljaanne 17/01, lk 230).
(
3
)	Vt Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikli 17 lõige 2 ja artikli 52 lõige 1.
(
4
)	Berni konventsiooni artikli 2 lõike 7 teises lauses on ette nähtud, et „[selle konventsiooniga loodud l]iitu kuuluvate riikide seadusandlus [määrab] kindlaks oma seaduste kohaldamise ulatuse kujutava kunsti teostele ja tööstusnäidistele ning mudelitele, aga samuti tingimused, mille kohaselt neid teoseid, näidiseid ja mudeleid kaitstakse. Teostel, mida nende päritolumaal kaitstakse ainult kui näidiseid ja mudeleid, on [selle konventsiooniga loodud l]iitu kuuluvas teises riigis õigus ainuüksi sellisele erikaitsele, mis on tagatud selles riigis näidistele ja mudelitele; kui aga nimetatud riigis selline erikaitse puudub, kaitstakse neid teoseid kui kunstiteoseid.“ [Mõiste „kujutava kunsti teosed“ asemel on edaspidi kasutatud täpsemat vastet „tarbekunstiteosed“.]
(
5
)	Direktiivi 2001/29 põhjendused 6, 9 ja 15.
(
6
)	Vt selle kohta 8. septembri 2020. aasta kohtuotsus Recorded Artists Actors Performers (C‑265/19, EU:C:2020:677, punkt 88).