62021CJ0548_RES
Asia C-548/21
CG
vastaan
Bezirkshauptmannschaft Landeck
(Landesverwaltungsgericht Tirolin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 4.10.2024
Ennakkoratkaisupyyntö – Luonnollisten henkilöiden suojelu toimivaltaisten viranomaisten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä rikosten ennalta estämistä, tutkimista, paljastamista tai rikoksiin liittyviä syytetoimia varten – Direktiivi 2016/680/EU – 3 artiklan 2 alakohta – Käsittelyn käsite – 4 artikla – Henkilötietojen käsittelyä koskevat periaatteet – 4 artiklan 1 kohdan c alakohta – Tietojen minimoinnin periaate – Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7, 8 ja 47 artikla ja 52 artiklan 1 kohta – Vaatimus, jonka mukaan perusoikeuden käyttämistä koskevasta rajoituksesta on säädettävä lailla – Oikeasuhteisuus – Oikeasuhteisuuden arviointi kaikkien merkityksellisten seikkojen perusteella – Tuomioistuimen tai riippumattoman hallintoviranomaisen etukäteisvalvonta – 13 artikla – Rekisteröidyn saataville asetettavat tai hänelle annettavat tiedot – Rajoitukset – 54 artikla – Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin rekisterinpitäjää tai henkilötietojen käsittelijää vastaan – Huumausainekauppaa koskeva esitutkinta – Poliisiviranomaisten yritys avata matkapuhelimen lukitus saadakseen tätä tutkintaa varten pääsyn puhelimen sisältämiin tietoihin
Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Televiestintäala – Henkilötietojen käsittely ja yksityisyyden suoja sähköisen viestinnän alalla – Direktiivi 2002/58 – Soveltamisala – Poliisiviranomaisten yritys saada pääsy matkapuhelimen sisältämiin henkilötietoihin esitutkintaa varten – Sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajien myötävaikutuksen puuttuminen – Tilanne ei kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan
(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/58, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/136, 1 artiklan 1 kohta ja 3 artikla)
(ks. 57-59 kohta)
Luonnollisten henkilöiden suojelu henkilötietojen käsittelyssä rikosasiassa – Direktiivi 2016/680 – Soveltamisala – Poliisiviranomaisten yritys saada pääsy matkapuhelimen sisältämiin henkilötietoihin esitutkintaa varten kuuluu tämän direktiivin soveltamisalaan
(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2016/680 2 artiklan 1 kohta ja 3 artiklan 2 alakohta)
(ks. 71-77 kohta)
Luonnollisten henkilöiden suojelu henkilötietojen käsittelyssä rikosasiassa – Direktiivi 2016/680 – Henkilötietojen käsittelyä koskevat periaatteet – Tietojen minimoinnin periaate ja suhteellisuusperiaate – Huumausainekauppaa koskeva esitutkinta – Kansallinen lainsäädäntö, jossa annetaan toimivaltaisille viranomaisille mahdollisuus saada yleisesti pääsy matkapuhelimen sisältämiin tietoihin rikosten torjuntaa, tutkintaa, selvittämistä ja syyteharkintaa varten – Hyväksyttävyys – Edellytykset
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 ja 8 artikla sekä 52 artiklan ja 1 kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2016/680 4 artiklan 1 kohdan c alakohta)
(ks. 84-86, 89–93, 95–106, 109 ja 110 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)
Luonnollisten henkilöiden suojelu henkilötietojen käsittelyssä rikosasiassa – Direktiivi 2016/680 – Rekisteröidylle ilmoittaminen – Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin – Huumausainekauppaa koskeva esitutkinta – Kansallista lainsäädäntöä, jonka mukaan toimivaltaiset viranomaiset voivat yrittää saada pääsyn matkapuhelimen sisältämiin tietoihin ilmoittamatta rekisteröidylle syitä, joihin tätä koskeva lupa perustuu, ei voida hyväksyä – Toimivaltaisten viranomaisten velvollisuus ilmoittaa rekisteröidylle näistä syistä – Ulottuvuus
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla ja 52 artiklan 1 kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2016/680 13 ja 54 artikla)
(ks. 115-123 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuimen suuri jaosto, jolle Landesverwaltungsgericht Tirol (Tirolin osavaltion hallintotuomioistuin, Itävalta) on esittänyt ennakkoratkaisukysymyksiä, tarkentaa yhtäältä edellytyksiä, joiden täyttyessä toimivaltaiset kansalliset viranomaiset voivat saada yleisesti pääsyn matkapuhelimen sisältämiin tietoihin rikosten torjuntaa, tutkintaa, selvittämistä ja syyteharkintaa varten direktiivin 2016/680 perusteella. (
1
) Se tunnustaa toisaalta rekisteröidyn oikeuden siihen, että hänelle ilmoitetaan syistä, joihin lupa saada pääsy tällaisiin tietoihin perustuu, heti kun näiden tietojen ilmoittaminen ei voi enää vaarantaa näille viranomaisille kuuluvia tehtäviä.
Innsbruckin (Itävalta) tulliviranomaiset takavarikoivat 23.2.2021 huumausainevalvonnan yhteydessä CG:lle osoitetun paketin, joka sisälsi 85 grammaa kannabista. Kyseinen paketti siirrettiin tutkittavaksi Itävallan poliisiviranomaisille. Huumausainekauppaa koskevan esitutkinnan yhteydessä kaksi poliisia teki 6.3.2021 CG:n kotona kotietsinnän ja kuulusteli CG:tä kyseisen paketin lähettäjästä. Koska CG kieltäytyi antamasta poliiseille pääsyä matkapuhelimensa yhteystietoihin, poliisit takavarikoivat puhelimen.
Tämän jälkeen eri poliisit yrittivät useita kertoja avata CG:n matkapuhelimen lukituksen. Tässä asiassa poliisit suorittivat matkapuhelimen takavarikoinnin ja sitä seuranneet yritykset tutkia puhelinta ilman syyttäjäviranomaisen tai tuomioistuimen lupaa.
CG teki 31.3.2021 ennakkoratkaisua pyytäneeseen tuomioistuimeen valituksen riitauttaakseen matkapuhelimensa, joka oli palautettu hänelle 20.4.2021, takavarikoinnin lainmukaisuuden. CG:lle ei ilmoitettu heti siitä, että hänen matkapuhelintaan oli yritetty tutkia, vaan hän sai siitä tiedon vasta ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa vireillä olevassa menettelyssä.
Tässä tilanteessa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa tietää, merkitseekö kattava ja valvomaton pääsy kaikkiin matkapuhelimen sisältämiin tietoihin sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivin (
2
) näkökulmasta sellaista perusoikeuksiin (
3
) puuttumista, joka on niin vakava, että tämä pääsy on rajoitettava vakavan rikollisuuden torjuntaan. Se pohtii myös yhtäältä, onko kyseinen direktiivi (
4
) esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan rikospoliisi voi rikostutkinnan yhteydessä ilman tuomioistuimen tai riippumattoman hallintoelimen lupaa hankkia kattavan ja valvomattoman pääsyn kaikkiin matkapuhelimen sisältämiin tietoihin, ja toisaalta, onko kyseinen kansallinen lainsäädäntö yhteensopiva tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevan oikeuden kanssa siltä osin kuin siinä ei velvoiteta poliisiviranomaisia ilmoittamaan matkapuhelimen omistajalle kyseisen puhelimen digitaalisista tutkimistoimenpiteistä.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin toteaa aluksi, että poliisiviranomaisten yritys saada suoraan pääsy matkapuhelimen sisältämiin henkilötietoihin ilman sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajan myötävaikutusta – kuten tilanne CG:n tapauksessa oli – ei kuulu sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivin soveltamisalaan.
Unionin tuomioistuin toteaa ensinnäkin, että tällainen yritys kuuluu direktiivin 2016/680 soveltamisalaan. Se tarkentaa tässä yhteydessä, että kun otetaan huomioon se, että Euroopan unionin lainsäätäjän tarkoituksena on ollut antaa käsittelyn käsitteelle (
5
) laaja merkitys, poliisiviranomaiset aloittavat käsittelyn silloin, kun ne takavarikoivat puhelimen ja käsittelevät sitä hakeakseen tai tarkastellakseen kyseisen puhelimen sisältämiä henkilötietoja, vaikka kyseiset viranomaiset eivät onnistu saamaan pääsyä näihin tietoihin teknisistä syistä. Käyttötarkoitussidonnaisuuden periaatteen (
6
) tehokkuus edellyttää nimittäin välttämättä sitä, että keräämisen tarkoitus määritetään jo siinä vaiheessa, kun toimivaltaiset viranomaiset yrittävät saada pääsyn henkilötietoihin, sillä jos tällainen yritys onnistuu, se voi mahdollistaa muun muassa sen, että he keräävät, hakevat tai tarkastelevat välittömästi kyseessä olevia tietoja. Luonnollisten henkilöiden henkilötietojen suojan korkea taso vaarantuisi, jos tällaista yritystä ei voitaisi pitää näiden tietojen ”käsittelynä”. Jos se, voidaanko direktiiviä 2016/680 soveltaa, riippuisi siitä, onko yritys saada pääsy matkapuhelimen sisältämiin henkilötietoihin onnistunut, tämä aiheuttaisi sekä toimivaltaisille kansallisille viranomaisille että yksityisille epävarmuutta, mikä ei ole oikeusvarmuuden periaatteen mukaista.
Toiseksi unionin tuomioistuin tutkii, onko tietojen minimoinnin” periaate (
7
), joka on ilmaus suhteellisuusperiaatteesta, esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa toimivaltaisille viranomaisille annetaan mahdollisuus saada pääsy matkapuhelimen sisältämiin tietoihin yleisesti rikosten torjuntaa, tutkintaa, selvittämistä ja syyteharkintaa varten ja jossa tämän mahdollisuuden käyttämisen edellytykseksi ei aseteta tuomioistuimen tai riippumattoman hallintoelimen etukäteisvalvontaa. Unionin tuomioistuin muistuttaa, että yksityis- ja perhe-elämän kunnioittamista ja henkilötietojen suojaa koskevien perusoikeuksien rajoitusten (
8
) on oltava suhteellisuusperiaatteen mukaisia ja että rajoituksia voidaan tehdä ainoastaan, jos ne ovat välttämättömiä ja jos ne vastaavat tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita. Unionin tuomioistuin toteaa tältä osin yhtäältä, että rikoksen torjumista koskevassa esitutkinnassa tapahtuvan, matkapuhelimen sisältämiin tietoihin pääsyn yrittämistä koskevan kaltaisen henkilötietojen käsittelyn on lähtökohtaisesti katsottava vastaavan tosiasiallisesti unionin tunnustamaa yleisen edun mukaista tavoitetta. Se huomauttaa toisaalta, että yksityiselämän kunnioittamista ja henkilötietojen suojaa koskevien perusoikeuksien käyttämisen rajoittamisen, joka johtuu tällaisesta käsittelystä, oikeasuhteisuus edellyttää kaikkien yksittäistapauksen merkityksellisten seikkojen punnintaa.
Ensinnäkin sen perusoikeuksien rajoituksen vakavuudesta, joka johtuu lainsäädännöstä, jossa sallitaan toimivaltaisten poliisiviranomaisten pääsy matkapuhelimen sisältämiin tietoihin ilman etukäteen annettua lupaa, unionin tuomioistuin tarkentaa, että kyseessä olevan matkapuhelimen sisällöstä ja näiden viranomaisten tekemistä valinnoista riippuen tällainen pääsy voi kattaa hyvin monenlaisia tietoja ja että se voi siten mahdollistaa hyvin tarkkojen päätelmien tekemisen rekisteröidyn yksityiselämästä. Tällaista yksityisyyden kunnioittamista ja henkilötietojen suojaa koskeviin perusoikeuksiin kohdistuvaa puuttumista on pidettävä vakavana tai jopa erityisen vakavana.
Toiseksi unionin tuomioistuin huomauttaa, että tutkinnan kohteena olevan rikoksen vakavuus on yksi keskeisistä tekijöistä silloin, kun tutkitaan sen vakavan puuttumisen oikeasuhteisuutta, joka aiheutuu pääsystä matkapuhelimen sisältämiin henkilötietoihin. Jos kuitenkin katsottaisiin, että pääsy tällaisiin tietoihin voidaan oikeuttaa ainoastaan vakavan rikollisuuden torjunnalla, tällä rajoitettaisiin toimivaltaisten viranomaisten valtuuksia tutkia rikoksia yleisesti ja sivuutettaisiin niiden tehtävien, joita nämä viranomaiset suorittavat, erityisluonne sekä tuotettaisiin haittaa tavoitteelle kehittää vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue unionissa. Täyttääkseen vaatimuksen, jonka mukaan perusoikeuden käyttämistä voidaan rajoittaa ainoastaan ”lailla”, (
9
) kansallisen lainsäätäjän on kuitenkin määriteltävä riittävän täsmällisesti seikat, jotka on otettava huomioon, ja erityisesti kyseisten rikosten luonne tai niiden ryhmät.
Kolmanneksi unionin tuomioistuin huomauttaa, että sen varmistamiseksi, että suhteellisuusperiaatetta noudatetaan silloin, kun toimivaltaisten kansallisten viranomaisten pääsy henkilötietoihin aiheuttaa vaaran vakavasta tai jopa erityisen vakavasta puutumisesta rekisteröidyn perusoikeuksiin, tämän pääsyn tietoihin on edellytettävä joko tuomioistuimen tai riippumattoman hallintoelimen suorittamaa etukäteisvalvontaa. Kyseinen valvonta on tehtävä ennen kaikkia yrityksiä saada pääsy kyseessä oleviin tietoihin asianmukaisesti perusteltua kiireellistä tapausta lukuun ottamatta, missä tapauksessa valvonnan tulee tapahtua ensi tilassa. Tässä valvonnassa tuomioistuimella tai riippumattomalla hallintoelimellä on oltava direktiivin 2016/680 soveltamisalaan kuuluvan pyynnön saada pääsy tietoihin yhteydessä valtuudet evätä pääsy tai rajoittaa sitä, jos se toteaa, että kyseisestä pääsystä tietoihin aiheutuva puuttuminen perusoikeuksiin ei ole oikeasuhteista. Toimivaltaisten poliisiviranomaisten pääsy matkapuhelimen sisältämiin tietoihin on näin ollen evättävä tai sitä on rajoitettava, jos pääsy viestinnän sisältöön tai arkaluonteisiin tietoihin ei vaikuta oikeutetulta ottaen huomioon rikoksen vakavuus ja tutkinnan tarpeet.
Edellä esitetyn perusteella unionin tuomioistuin päätteli, että tietojen minimoinnin periaate, kun sitä tarkastellaan yhdessä henkilötietojen suojaa ja yksityisyyden kunnioittamista koskevan oikeuden kanssa, ei ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa annetaan toimivaltaisille viranomaisille mahdollisuus saada yleisesti pääsy matkapuhelimen sisältämiin tietoihin rikosten torjuntaa, tutkintaa, selvittämistä ja syyteharkintaa varten. Tällainen pääsy edellyttää kuitenkin laillisuusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen noudattamista ja sitä, että oikeuden saada pääsy tällaisiin tietoihin käyttämisen edellytykseksi asetetaan tuomioistuimen tai riippumattoman hallintoelimen suorittama etukäteisvalvonta.
Kolmanneksi unionin tuomioistuin lausuu siitä, olisiko CG:lle pitänyt ilmoittaa yrityksistä saada pääsy hänen matkapuhelimensa sisältämiin tietoihin (
10
) Se toteaa tässä yhteydessä, että toimivaltaisten kansallisten viranomaisten, joille tuomioistuin tai riippumaton hallintoelin on antanut luvan saada pääsy säilytettyihin tietoihin, on ilmoitettava rekisteröidyille syyt, joihin tämä lupa perustuu, heti kun kyseisten tietojen ilmoittaminen ei voi enää vaarantaa näiden viranomaisten suorittamaa tutkintaa. Näiden viranomaisten on asetettava rekisteröityjen saataville kaikki direktiivissä 2016/680 säädetyt tiedot, (
11
) jotta rekisteröidyt voivat käyttää erityisesti oikeuttaan tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin. (
12
) Kansallinen lainsäädäntö, jossa suljettaisiin yleisesti pois oikeus saada tällaisia tietoja, ei olisi unionin oikeuden mukainen. Unionin tuomioistuin toteaa käsiteltävässä asiassa, että CG:lle olisi pitänyt ilmoittaa etukäteen yrityksistä saada pääsy hänen matkapuhelimensa sisältämiin tietoihin. Koska CG:n matkapuhelin oli jo takavarikoitu silloin, kun poliisiviranomaiset yrittivät avata sen lukituksen, ei ole ilmeistä, että näistä yrityksistä saada pääsy tietoihin ilmoittamalla olisi voitu haitata tutkimuksia. Näin ollen unionin tuomioistuin päättelee, että direktiivin 2016/680 säännökset, luettuina perusoikeuskirjan (
13
) valossa, ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan toimivaltaiset viranomaiset voivat yrittää saada pääsyn matkapuhelimen sisältämiin tietoihin ilmoittamatta rekisteröidylle syitä, joihin tuomioistuimen tai riippumattoman hallintoelimen antama lupa saada pääsy tällaisiin tietoihin perustuu, heti kun näiden tietojen ilmoittaminen ei voi enää vaarantaa kyseisten viranomaisten tehtäviä.
(
1
)	Luonnollisten henkilöiden suojelusta toimivaltaisten viranomaisten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä rikosten ennalta estämistä, tutkimista, paljastamista tai rikoksiin liittyviä syytetoimia tai rikosoikeudellisten seuraamusten täytäntöönpanoa varten sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja neuvoston puitepäätöksen 2008/977/YOS kumoamisesta 27.4.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2016/680 (EUVL 2016, L 119, s. 89).
(
2
)	Tarkemmin sanottuna henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla 12.7.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/58/EY (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi) (EYVL 2002, L 201, s. 37), sellaisena kuin se on muutettuna 25.11.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/136/EY (EUVL 2009, L 337, s. 11) (jäljempänä sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi), 15 artiklan 1 kohta.
(
3
)	Niistä säädetään Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 7 ja 8 artiklassa.
(
4
)	Tarkemmin sanottuna sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivin 15 artiklan 1 kohta.
(
5
)	Kyseisen asetuksen 3 artiklan 2 alakohdan mukaan ”käsittelyllä” tarkoitetaan ”toimintoa tai toimintoja, joita kohdistetaan henkilötietoihin tai henkilötietoja sisältäviin tietojoukkoihin joko automaattista tietojenkäsittelyä käyttäen tai manuaalisesti – –”.
(
6
)	Direktiivin 2016/680 4 artiklan 1 kohdan b alakohta.
(
7
)	Kuten säädetään direktiivin 2016/680 4 artiklan 1 kohdan c alakohdassa, jonka mukaan jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, että henkilötiedot ovat asianmukaisia ja olennaisia eivätkä ne ole liian laajoja niihin tarkoituksiin, joita varten niitä käsitellään.
(
8
)	Perusoikeuskirjan 7 ja 8 artikla.
(
9
)	Perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohta.
(
10
)	Perusoikeuskirjan 47 artikla.
(
11
)	Tiedot, joista on kyse direktiivin 2016/680 13 artiklan 1 kohdassa.
(
12
)	Direktiivin 2016/680 54 artikla.
(
13
)	Erityisesti direktiivin 2016/680 13 ja 54 artikla, luettuina perusoikeuskirjan 47 artiklan ja 52 artiklan 1 kohdan valossa.