62024CJ0811
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (devátého senátu)
23. dubna 2026 (
*1
)
„Řízení o předběžné otázce – Podpora de minimis – Nařízení (EU) č. 1407/2013 – Nařízení (EU) č. 1408/2013 – Nařízení (EU) č. 717/2014 – Oblasti působnosti těchto nařízení – Nařízení (EU) č. 1379/2013 – Odvětví rybolovu a akvakultury – Společná organizace trhů – Podniky působící v oblasti produkce, zpracování a uvádění produktů rybolovu na trh – Maloobchod – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví podporu de minimis ve prospěch podniků nacházejících se v oblastech zasažených zemětřeseními“
Ve věci C‑811/24,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná na základě článku 267 SFEU rozhodnutím Consiglio di Stato (Státní rada, Itálie) ze dne 22. listopadu 2024, došlým Soudnímu dvoru dne 26. listopadu 2024, v řízení
Pescheria Il Granchio Blu di JC
proti
Ministero delle Imprese e del Made in Italy,
SOUDNÍ DVŮR (devátý senát),
ve složení: M. Condinanzi, předseda senátu, R. Frendo a A. Kornezov (zpravodaj), soudci,
generální advokát: D. Spielmann,
za soudní kancelář: A. Calot Escobar, vedoucí,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–
za společnost Pescheria Il Granchio Blu di JC: L. Filipponi a P. Lori, avvocati,
–
za italskou vládu: S. Fiorentino, jako zmocněnec, ve spolupráci s: P. Passolunghi, procuratore dello Stato, a L. Vignato, avvocata dello Stato,
–
za Evropskou komisi: V. Bottka, C. Calvo Langdon a C. Molinari, jako zmocněnci,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
1
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 2 odst. 1 písm. c) nařízení Komise (EU) č. 717/2014 ze dne 27. června 2014 o použití článků 107 a 108 [SFEU] na podporu de minimis v odvětví rybolovu a akvakultury (Úř. věst. 2014, L 190, s. 45) a čl. 5 písm. d) a g) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1379/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné organizaci trhů s produkty rybolovu a akvakultury a o změně nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 104/2000 (Úř. věst. 2013, L 354, s. 1).
2
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společností Pescheria Il Granchio Blu di JC (dále jen „společnost Granchio Blu“) a Ministero delle Imprese e del Made in Italy (Ministerstvo pro podnikání a Made in Italy, Itálie) ohledně legality dvou nařízení, jimiž toto ministerstvo zrušilo daňová zvýhodnění, která byla společnosti Granchio Blu předtím přiznána.
Právní rámec
Unijní právo
Nařízení č. 1379/2013
3
V bodě 29 odůvodnění nařízení č. 1379/2013 je uvedeno:
„Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zavedení společné organizace trhů s produkty rybolovu a akvakultury, nemůže být vzhledem k společné povaze trhu s produkty rybolovu a akvakultury uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej lze z důvodu jeho rozsahu a účinků a potřeby další společné činnosti lépe dosáhnout na úrovni [Evropské u]nie, může [Evropská u]nie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 [SEU]. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.“
4
Článek 1 tohoto nařízení, nadepsaný „Předmět“, v odstavci 1 stanoví:
„Zřizuje se společná organizace trhů s produkty rybolovu a akvakultury (dále jen ‚společná organizace trhů‘).“
5
Článek 5 uvedeného nařízení, nadepsaný „Definice“, stanoví:
„[…] Dále se rozumí:
[…]
d)
‚odvětvím rybolovu a akvakultury‘ odvětví hospodářství, které zahrnuje veškeré činnosti v oblasti produkce, zpracování a uvádění produktů rybolovu nebo akvakultury na trh;
e)
‚dodáním na trh‘ dodání produktu rybolovu nebo akvakultury k distribuci, spotřebě nebo použití na trhu Unie v rámci obchodní činnosti, ať už za úplatu nebo bezplatně;
f)
‚uvedením na trh‘ první dodání produktu rybolovu nebo akvakultury na trh Unie;
g)
‚maloobchodem‘ manipulace s potravinami nebo jejich zpracování a skladování v místě prodeje nebo dodávky konečnému spotřebiteli, včetně distribučních terminálů, provozů veřejného stravování, závodních jídelen, podnikových restauračních služeb, restaurací a dalších podobných stravovacích provozoven, obchodů, distribučních center supermarketů a velkoobchodních prodejen;
[…]“
6
Článek 46 nařízení č. 1379/2013, nadepsaný „Zrušení“, stanoví:
„Nařízení [Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury (Úř. věst. 2000, L 17, s. 22; Zvl. vyd. 04/04, s. 198)] se zrušuje. Článek 4 se však použije do dne 12. prosince 2014.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze IV.“
Nařízení (EU) č. 1407/2013
7
V bodě 6 odůvodnění nařízení Komise (EU) č. 1407/2013 ze dne 18. prosince 2013 o použití článků 107 a 108 [SFEU] na podporu de minimis (Úř. věst. 2013, L 352, s. 1) je uvedeno:
„S ohledem na zvláštní pravidla uplatňovaná v odvětvích prvovýroby zemědělských produktů, rybolovu a akvakultury a na nebezpečí, že podpora, jež nedosahuje stropu stanoveného v tomto nařízení, může nicméně splňovat kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 [SFEU], by se toto nařízení nemělo vztahovat na uvedená odvětví.“
8
Článek 1 tohoto nařízení, nadepsaný „Oblast působnosti“, v odst. 1 písm. a) a b) stanoví:
„Toto nařízení se vztahuje na podporu poskytovanou podnikům ve všech odvětvích s výjimkou:
a)
podpory poskytované podnikům činným v odvětvích rybolovu a akvakultury, na které se vztahuje [nařízení č. 104/2000];
b)
na podporu poskytovanou podnikům v oblasti prvovýroby zemědělských produktů“.
Nařízení (EU) č. 1408/2013
9
Článek 1 nařízení Komise (EU) č. 1408/2013 ze dne 18. prosince 2013 o použití článků 107 a 108 [SFEU] na podporu de minimis v odvětví zemědělství (Úř. věst. 2013, L 352, s. 9), nadepsaný „Oblast působnosti“, v odstavci 1 stanoví:
„Toto nařízení se vztahuje na podporu poskytovanou podnikům působícím v prvovýrobě zemědělských produktů s výjimkou:
a)
podpory, jejíž výše je stanovena na základě ceny nebo množství produktů uvedených na trh;
b)
podpory na činnosti spojené s vývozem do třetích zemí nebo členských států, tj. podpory přímo spojené s vyváženým množstvím, se zavedením a provozem distribuční sítě nebo s jinými běžnými výdaji v souvislosti s vývozní činností;
c)
podpory podmiňující použití domácího zboží na úkor dováženého zboží.“
Nařízení č. 717/2014
10
Článek 1 nařízení č. 717/2014, nadepsaný „Oblast působnosti“, v odstavci 1 stanoví:
„Toto nařízení se vztahuje na podporu poskytovanou podnikům v odvětví rybolovu a akvakultury s výjimkou:
a)
podpory, jejíž výše je stanovena na základě ceny nebo množství produktů zakoupených nebo uvedených na trh;
b)
podpory na činnosti spojené s vývozem do třetích zemí nebo členských států, tj. podpory přímo spojené s vyváženým množstvím, se zavedením a provozem distribuční sítě nebo s jinými běžnými výdaji v souvislosti s vývozní činností;
c)
podpory podmiňující použití domácího zboží na úkor dováženého zboží;
d)
podpory na nákup rybářských plavidel;
e)
podpory na modernizaci nebo výměnu hlavního nebo pomocného motoru rybářských plavidel;
f)
podpory na operace, které zvyšují rybolovnou kapacitu plavidel, nebo na zařízení, která zvyšují schopnost plavidla vyhledávat ryby;
g)
podpory na výstavbu nových rybářských plavidel nebo dovoz rybářských plavidel;
h)
podpory dočasného nebo trvalého zastavení rybolovných činností, není-li v nařízení [Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 508/2014 ze dne 15. května 2014 o Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2328/2003, (ES) č. 861/2006, (ES) č. 1198/2006 a (ES) č. 791/2007 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1255/2011 (Úř. věst. 2014, L 149, s. 1)] stanoveno jinak;
i)
podpory na průzkumný rybolov;
j)
podpory na převod vlastnictví podniku;
k)
podpory na přímé vysazování ryb, pokud není výslovně stanoveno jako opatření na ochranu v právním předpisu Unie, nebo v případě experimentálního vysazování ryb.“
11
Článek 2 nařízení č. 717/2014, nadepsaný „Definice“, v odstavci 1 stanoví:
„Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
‚podnikem v odvětví rybolovu a akvakultury‘ se rozumí podnik působící v oblasti produkce, zpracování a uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh;
b)
‚produkty rybolovu a akvakultury‘ se rozumí produkty definované v čl. 5 písm. a) a b) nařízení (EU) č. 1379/2013;
c)
‚zpracováním a uvedením na trh‘ se rozumí veškeré úkony, včetně manipulace, úpravy, produkce a distribuce, které se provádějí od vykládky nebo sběru do stadia konečného produktu.“
12
Článek 3 nařízení č. 717/2014, nadepsaný „Podpora de minimis“, v odstavci 1 stanoví:
„Má se za to, že opatření podpory nesplňují všechna kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 [SFEU], a proto jsou vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 [SFEU], jestliže splňují podmínky stanovené v tomto nařízení.“
Italské právo
13
Článek 46 odst. 7 decreto-legge n. 50 – Disposizioni urgenti in materia finanziaria, iniziative a favore degli enti territoriali, ulteriori interventi per le zone colpite da eventi sismici e misure per lo sviluppo (nařízení vlády s mocí zákona č. 50 o naléhavých opatřeních ve finanční oblasti, pobídkách ve prospěch územních samosprávných celků, dalších intervencích do oblastí zasažených zemětřesením a opatřeních pro rozvoj) ze dne 24. dubna 2017 (GURI č. 95 ze dne 24. dubna 2017, dále jen „nařízení vlády s mocí zákona č. 50/2017“), stanoví:
„Daňová zvýhodnění podle tohoto článku se přiznávají v souladu s nařízením [č. 1407/2013] a nařízením [č. 1408/2013] a v jejich mezích.“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
14
Po zemětřeseních, k nimž došlo ve střední Itálii v roce 2016, byla nařízením vlády s mocí zákona č. 50/2017 stanovena daňová zvýhodnění pro některé podniky působící v oblastech zasažených těmito zemětřeseními. Článek 46 odst. 7 tohoto nařízení vlády s mocí zákona konkrétně stanoví, že se tato zvýhodnění přiznávají v souladu s nařízeními č. 1407/2013 a č. 1408/2013 a v jejich mezích.
15
Granchio Blu je společnost založená podle italského práva, která se zabývá maloobchodním prodejem ryb, korýšů a měkkýšů v supermarketu, který se nachází v jedné z těchto oblastí.
16
Této společnosti byla na základě nařízení vlády s mocí zákona č. 50/2017 přiznána daňová zvýhodnění pro roky 2017 a 2019.
17
Tato zvýhodnění nicméně byla zrušena dvěma ministerskými nařízeními ze dne 11. ledna 2023, a to v podstatě z toho důvodu, že společnost Granchio Blu vykonávala hospodářskou činnost, která nespadala do oblasti působnosti nařízení č. 1407/2013 ani do oblasti působnosti nařízení č. 1408/2013, a na uvedená zvýhodnění proto neměla nárok.
18
Ministerstvo pro podnikání a Made in Italy v tomto ohledu konstatovalo, že hospodářské činnosti v odvětví produkce, zpracování a uvádění produktů rybolovu na trh, včetně maloobchodního prodeje takových produktů, spadají do oblasti působnosti nařízení č. 717/2014.
19
Společnost Granchio Blu podala proti ministerským nařízením, kterými byla zrušena daňová zvýhodnění, jež jí byla přiznána, žalobu na neplatnost u Tribunale amministrativo regionale per le Marche (Regionální správní soud pro Marche, Itálie). Uvedený soud tuto žalobu rozsudkem ze dne 6. října 2023 zamítl.
20
Společnost Granchio Blu podala proti zmíněnému rozsudku odvolání u Consiglio di Stato (Státní rada, Itálie), která je předkládajícím soudem.
21
Společnost Granchio Blu se domnívá, že Tribunale amministrativo regionale per le Marche (Regionální správní soud pro Marche) dospěl k nesprávnému názoru, že prostý maloobchodní prodej produktů rybolovu jakožto obchodní činnost spadá pod pojem „zpracování a uvedení na trh“ produktů rybolovu a akvakultury ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. c) nařízení č. 717/2014; maloobchodní prodej těchto produktů konečným spotřebitelům totiž dle názoru této společnosti pod tento pojem nespadá.
22
Předkládající soud si v těchto souvislostech klade otázku, zda maloobchod s rybami, korýši a měkkýši spadá pod pojem „zpracování a uvedení na trh“ produktů rybolovu a akvakultury ve smyslu tohoto ustanovení. Kdyby tato činnost byla považována za součást odvětví rybolovu a akvakultury, společnost Granchio Blu by nemohla mít z daňových zvýhodnění stanovených v čl. 46 odst. 7 nařízení vlády s mocí zákona č. 50/2017 prospěch. Kdyby naopak bylo konstatováno, že uvedená činnost do tohoto odvětví nespadá, a není tudíž vyloučena z působnosti nařízení č. 1407/2013 a působnosti nařízení č. 1408/2013, společnost Granchio Blu by na tato zvýhodnění mohla mít nárok.
23
Za těchto podmínek se Consiglio di Stato (Státní rada) rozhodla přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Zahrnuje definice výrazu ‚zpracování a uvedení na trh‘ uvedená v čl. 2 písm. c) nařízení č. 717/2014 i činnost spočívající v maloobchodu s produkty rybolovu a je případné vynětí [této činnosti] z oblasti působnosti nařízení č. 717/2014, jež vychází ze znění tohoto ustanovení, slučitelné se zněním čl. 5 písm. d) a g) nařízení č. 1379/2013, který samostatně definuje maloobchod v rámci společné organizace trhů s produkty rybolovu, nebo toto vynětí není slučitelné s obecnou právní úpravou odvětví rybolovu, neboť nařízení č. 1379/2013 v každém případě obsahuje definici maloobchodu, která jej zahrnuje mezi činnosti odvětví rybolovu (předkládající soud se přitom kloní k názoru, že toto vynětí slučitelné je)?“
2)
Vztahuje se v konečném důsledku nařízení č. 717/2014 na činnost spočívající v maloobchodu s produkty rybolovu […] kvůli spojitosti maloobchodu s odvětvím rybolovu, nebo se na ni naopak nevztahuje kvůli tomu, že se od něj jednoznačně odlišuje (předkládající soud se přitom přiklání k posledně uvedenému názoru, který vede k vynětí činnosti spočívající v maloobchodu z oblasti působnosti nařízení č. 717/2014)?
3)
Brání unijní právo vnitrostátním právním předpisům, podle kterých lze poskytnout podporu de minimis podnikům vykonávajícím činnost spočívající v maloobchodu s produkty rybolovu, které jsou způsobilé pro poskytnutí podpory, jelikož se nejedná o podniky průmyslového rybolovu a jelikož jsou součástí zvýhodněné městské zóny vytvořené po zemětřesení, které postihlo střední Itálii?“
K předběžným otázkám
K první a druhé otázce
24
Podstatou první a druhé otázky předkládajícího soudu, které je třeba posoudit společně, je, zda musí být čl. 2 odst. 1 písm. c) nařízení č. 717/2014, ve spojení s čl. 5 písm. d) a g) nařízení č. 1379/2013, vykládán v tom smyslu, že pojem „zpracování a uvedení na trh“ produktů rybolovu a akvakultury, který je definován v tomto čl. 2 odst. 1 písm. c), zahrnuje činnost spočívající v maloobchodu s produkty rybolovu, takže tato činnost spadá do oblasti působnosti nařízení č. 717/2014.
25
Úvodem je třeba podotknout, že rozhodnutí, zda je třeba poskytnout určitým podnikům nebo odvětvím činnosti podpory de minimis, je na členských státech; členské státy však přitom musí dodržovat unijní pravidla v dané oblasti. V projednávané věci se Italská republika v rámci přijetí nařízení vlády s mocí zákona č. 50/2017 rozhodla, že v návaznosti na zemětřesení, která zasáhla střední část Itálie v roce 2016, poskytne podpory de minimis pouze podnikům, které spadají do oblastí působnosti nařízení č. 1407/2013 a č. 1408/2013.
26
Po tomto připomenutí je třeba poznamenat, že předmětem nařízení č. 1407/2013 je umožnit odchýlit se u státních podpor omezeného rozsahu od pravidla, podle něhož musí být každá podpora před poskytnutím oznámena Evropské komisi (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 28. října 2020, INAIL, C‑608/19, EU:C:2020:865, bod 26).
27
Článek 1 odst. 1 písm. a) tohoto nařízení vylučuje ze své působnosti „podpory poskytované podnikům činným v odvětvích rybolovu a akvakultury, na které se vztahuje nařízení [č. 104/2000]“; toto nařízení přitom bylo zrušeno nařízením č. 1379/2013, jehož článek 46 uvádí, že odkazy na prvně uvedené nařízení se považují za odkazy na druhé nařízení.
28
Toto vyloučení lze – jak vyplývá z bodu 6 odůvodnění nařízení č. 1407/2013 – vysvětlit tím, že se odvětví rybolovu a akvakultury řídí zvláštními pravidly, která se na něj uplatňují, a také nebezpečím, že podpora, jež nedosahuje stropu stanoveného v tomto nařízení, může nicméně splňovat kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 SFEU.
29
„Odvětví rybolovu a akvakultury“ je pak definováno v čl. 5 písm. d) nařízení č. 1379/2013 jako odvětví hospodářství, které „zahrnuje veškeré činnosti v oblasti produkce, zpracování a uvádění produktů rybolovu nebo akvakultury na trh“.
30
Pokládá-li si předkládající soud otázku, zda maloobchodní prodej produktů rybolovu spadá pod pojem „uvádění [takových produktů] na trh“ ve smyslu čl. 5 písm. d) nařízení č. 1379/2013, který není v tomto nařízení definován, je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury je třeba význam a dosah výrazů, které unijní právo nijak nedefinuje, určit v souladu s jejich obvyklým smyslem v běžném jazyce, s přihlédnutím ke kontextu, ve kterém jsou použity, a cílům, které sleduje právní úprava, jejíž jsou součástí (rozsudek ze dne 13. června 2024, A GmbH & Co. KG, C‑104/23, EU:C:2024:504, bod 41 a citovaná judikatura).
31
V tomto ohledu je třeba nejprve uvést, že výraz „uvádění na trh“, není-li nikterak upřesněn, ve svém obvyklém smyslu v běžném jazyce označuje obecně všechny činnosti, které následují po produkci a zpracování určitého produktu až po jeho prodej konečnému spotřebiteli, včetně maloobchodního prodeje takových produktů.
32
Pokud jde dále o kontext, v němž je tento výraz použit, je třeba uvést, že nařízení č. 1379/2013 upravuje i „dodání [takových produktů] na trh“, jejich „uvedení na trh“ a „maloobchod“ s nimi, jak plyne z čl. 5 písm. e) až g) tohoto nařízení. Z toho vyplývá, že „podnik[y] činným[i] v odvětvích rybolovu a akvakultury, na které se vztahuje nařízení [č. 1379/2013]“ ve smyslu čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení č. 1407/2013 jsou i ty podniky, které jsou činné mimo jiné v rámci „maloobchodu“ s produkty rybolovu.
33
Z článku 1 nařízení č. 1379/2013, ve spojení s bodem 29 odůvodnění tohoto nařízení, konečně vyplývá, že cílem tohoto nařízení je zřízení společné organizace trhů s produkty rybolovu a akvakultury. Naplňování tohoto cíle by ovšem bylo ohroženo, kdyby některé fáze distribučního řetězce produktů rybolovu, konkrétně maloobchodní prodej takových produktů, musely být z této společné organizace trhu vyloučeny.
34
Za těchto podmínek je třeba konstatovat, že „odvětví rybolovu a akvakultury“ ve smyslu nařízení č. 1379/2013 zahrnuje uvádění produktů rybolovu na trh na velkoobchodní i maloobchodní úrovni.
35
Z toho vyplývá, že podniky, jejichž činnost spočívá v uvádění takových produktů na trh, a to i na maloobchodní úrovni, nespadají na základě čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení č. 1407/2013 do oblasti působnosti tohoto nařízení.
36
Na tyto podniky se nevztahuje ani nařízení č. 1408/2013, jehož článek 1, nadepsaný „Oblast působnosti“, stanoví, že se toto nařízení vztahuje na podporu poskytovanou podnikům působícím v prvovýrobě zemědělských produktů.
37
Naproti tomu je třeba uvést, že podniky činné v odvětvích rybolovu a akvakultury spadají do oblasti působnosti nařízení č. 717/2014, které upravuje zvláštní pravidla v oblasti podpory de minimis vztahující se na tato odvětví.
38
Článek 1 odst. 1 tohoto nařízení totiž vymezuje oblast působnosti tohoto nařízení tak, že se toto nařízení vztahuje na podporu poskytovanou „podnikům v odvětví rybolovu a akvakultury“ s výjimkou podpor, které jsou v tomto ustanovení výslovně vyjmenovány (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 27. ledna 2022, Sātiņi-S, C‑238/20, EU:C:2022:57, bod 55). Žádná z těchto výjimek se ovšem netýká „maloobchodu“.
39
Článek 2 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení definuje „podnik v odvětví rybolovu a akvakultury“ jako podnik působící „v oblasti produkce, zpracování a uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh“ a nestanoví přitom žádné omezení stran druhu dotyčného uvádění na trh.
40
Podle čl. 2 odst. 1 písm. c) téhož nařízení je kromě toho pojem „zpracování a uvedení na trh“ definován jako „veškeré úkony, včetně manipulace, úpravy, produkce a distribuce, které se provádějí od vykládky nebo sběru do stadia konečného produktu“.
41
Vzhledem k tomu, že maloobchod je poslední fází distribuce produktů rybolovu, k níž dochází „ve stadiu konečného produktu“ dodavatelského řetězce, je třeba mít za to, že tento druh obchodu spadá do oblasti působnosti nařízení č. 717/2014.
42
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba na první a druhou otázku odpovědět tak, že čl. 2 odst. 1 písm. c) nařízení č. 717/2014, ve spojení s čl. 5 písm. d) a g) nařízení č. 1379/2013, musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „zpracování a uvedení na trh“ produktů rybolovu a akvakultury, který je definován v tomto čl. 2 odst. 1 písm. c), zahrnuje činnost spočívající v maloobchodu s produkty rybolovu, takže tato činnost spadá do oblasti působnosti nařízení č. 717/2014.
Ke třetí otázce
43
Podstatou třetí otázky předkládajícího soudu je, zda musí být unijní právo vykládáno v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které lze poskytnout podporu de minimis podnikům zabývajícím se maloobchodem s produkty rybolovu, které jsou způsobilé pro poskytnutí takové podpory, jelikož se nejedná o podniky průmyslového rybolovu a jelikož se nacházejí ve zvýhodněné městské zóně vytvořené za účelem řešení ekonomických důsledků zemětřesení.
44
Podle ustálené judikatury platí, že důvodem existence žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce není vydávání konzultativních stanovisek k obecným nebo hypotetickým otázkám, ale potřeba skutečného vyřešení určitého sporu (rozsudek ze dne 22. ledna 2026, Herchoski, C‑902/24, EU:C:2026:42, bod 48 a citovaná judikatura).
45
V tomto ohledu je třeba připomenout, že jak vyplývá z bodů 14 a 22 tohoto rozsudku, daňová zvýhodnění pro některé podniky působící v oblastech zasažených zemětřeseními se podle čl. 46 odst. 7 nařízení vlády s mocí zákona č. 50/2017 přiznávají v souladu s nařízeními č. 1407/2013 a č. 1408/2013 a v jejich mezích.
46
Jak přitom vyplývá z odpovědi na první a druhou otázku, maloobchod s produkty rybolovu spadá do oblasti působnosti nařízení č. 717/2014, a nikoli do oblastí působnosti nařízení č. 1407/2013 a č. 1408/2013.
47
Vzhledem k tomu, že předkládající soud neodkázal na žádnou jinou vnitrostátní právní úpravu, na jejímž základě by bylo možno mít za to, že se Italská republika rozhodla poskytnout podpory de minimis dotčené ve věci v původním řízení v souladu s nařízením č. 717/2014 a v jeho mezích, je třeba za těchto podmínek konstatovat, že odpověď na třetí otázku by za těchto okolností zjevně znamenala poskytnutí konzultativního stanoviska k hypotetické otázce, což je v rozporu s úkolem Soudního dvora, jenž mu byl svěřen v rámci soudní spolupráce zavedené článkem 267 SFEU (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 22. února 2022, Stichting Rookpreventie Jeugd a další, C‑160/20, EU:C:2022:101, bod 84).
48
Třetí otázka je tedy nepřípustná.
K nákladům řízení
49
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (devátý senát) rozhodl takto:
Článek 2 odst. 1 písm. c) nařízení Komise (EU) č. 717/2014 ze dne 27. června 2014 o použití článků 107 a 108 [SFEU] na podporu de minimis v odvětví rybolovu a akvakultury, ve spojení s čl. 5 písm. d) a g) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1379/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné organizaci trhů s produkty rybolovu a akvakultury a o změně nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 104/2000, musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „zpracování a uvedení na trh“ produktů rybolovu a akvakultury, který je definován v tomto čl. 2 odst. 1 písm. c), zahrnuje činnost spočívající v maloobchodu s produkty rybolovu, takže tato činnost spadá do oblasti působnosti nařízení č. 717/2014.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: italština.