62024CJ0058_RES
Byla C‑58/24
NE,
MY,
HJ,
XF,
WB,
UV,
VK,
JU,
RJ,
DZ
prieš
Airiją,
The Attorney General,
Minister for Housing, Local Government and Heritage,
An Coimisiún Pleanála, buvusią An Bord Pleanála
(High Court (Airija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
2026 m. balandžio 16 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Aplinka – Direktyva 92/43/EEB – Natūralių buveinių ir laukinės faunos ir floros apsauga – 12 straipsnis – Tam tikrų gyvūnų rūšių griežtos apsaugos sistema – 16 straipsnis – Sprendimas taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą, priimtas atsižvelgiant į numatomą pateikti paraišką dėl statybos leidimo projektui, kuriam taikoma Direktyva 2011/92/ES – 11 straipsnis – Orhuso konvencija – 9 straipsnis – Proceso autonomija – Lygiavertiškumo ir veiksmingumo principai – Sprendimas taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą, kuris laikomas savarankišku teisės aktu – Procedūrinės taisyklės, numatančios trijų mėnesių terminą pateikti prašymą panaikinti leidimą taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą
Aplinka – Tam tikrų projektų poveikio aplinkai vertinimas – Direktyva 2011/92 – Kompetentingų institucijų pareiga atlikti vertinimą prieš išduodant sutikimą – Sąvoka „sutikimas dėl planuojamos veiklos“ – Sudėtingas sprendimų priėmimo procesas – Sprendimas, leidžiantis užsakovui nukrypti nuo taikytinų rūšių apsaugos priemonių pagal Direktyvą 92/43 – Įtraukimas – Sąlygos
(Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/92 1 straipsnio 2 dalies a ir c punktai ir 2 straipsnio 1 dalis; Tarybos direktyvos 92/43 12, 13 straipsniai ir 16 straipsnio 1 dalis)
(žr. 26–28 punktus)
Aplinka – Tam tikrų projektų poveikio aplinkai vertinimas – Direktyva 2011/92 – Suinteresuotos visuomenės narių teisė pareikšti ieškinį – Ieškinys dėl sprendimo, leidžiančio užsakovui nukrypti nuo taikytinų rūšių apsaugos priemonių pagal Direktyvą 92/43 – Nacionalinės procesinės teisės normos – Procesinės autonomijos principas – Lygiavertiškumo ir veiksmingumo principų paisymas – Trijų mėnesių terminas, skaičiuojamas nuo tos dienos, kai suinteresuotas asmuo sužinojo apie tokį sprendimą – Priimtinumas
(Pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis; Orhuso konvencijos 9 straipsnis; Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2011/92, iš dalies pakeistos Direktyva 2014/52, 1 straipsnio 2 dalies a punktas ir 11 straipsnis; Tarybos direktyvos 92/43 16 straipsnis)
(žr. 29–40, 44–45, 52, 53 punktus ir rezoliucinę dalį)
Santrauka
Gavęs High Court (Aukštasis teismas, Airija) prašymą priimti prejudicinį sprendimą, Teisingumo Teismas priėmė sprendimą dėl nacionalinės procesinės normos, kurioje nustatytas trijų mėnesių terminas skundui dėl sprendimo nukrypti leidžiančios nuostatos, kurią taikė nacionalinės valdžios institucijos pagal Buveinių direktyvos (
1
) 16 straipsnio 1 dalį, pateikti suderinamumo su Sąjungos teise.
Pagrindinėje byloje grupė fizinių asmenų ginčijo Airijos valdžios institucijų sprendimą taikyti Buveinių direktyvos 16 straipsnio 1 dalyje numatytą leidžiančią nukrypti nuostatą, kuria siekiama palengvinti būstų statybą buvusiame karmelitų vienuolyne Delganyje (Viklou grafystė, Airija). Vienuolyne šiuo metu įsikūrusi mažųjų šikšnosparnių, – griežtai saugomų rūšių, įtrauktų į Buveinių direktyvos IV priedą, – kolonija.
Ieškovai pagrindinėje byloje neginčijo nagrinėjamo sprendimo taikyti leidžiančią nukrypti nuostatą galiojimo per Airijos teisėje nustatytą trijų mėnesių terminą. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, kuriam kilo abejonių dėl šios nukrypti leidžiančios nuostatos atitikties Buveinių direktyvos reikalavimams, siekė išsiaiškinti, ar pagal Sąjungos teisę draudžiama taikyti tokį procesinį terminą.
Teisingumo Teismo vertinimas
Teisingumo Teismas pirmiausia pažymėjo, kad nei PAV direktyvoje (
2
), nei kitose Sąjungos teisės nuostatose nepatikslinama teisės apskųsti sprendimą taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą, priimtą pagal Buveinių direktyvos 16 straipsnio 1 dalį, arba sprendimą išduoti sutikimą dėl planuojamos veiklos, kaip tai suprantama pagal PAV direktyvos 2 straipsnio 1 dalies c punktą, tvarka. Konkrečiai kalbant, Sąjungos teisėje nėra nustatyta nei skundo pateikimo termino, nei tokio termino pradžios.
Taigi konkrečiu atveju arba kai prieš išduodant sutikimą dėl planuojamos veiklos reikia patvirtinti nukrypti leidžiančią nuostatą, pagal Sąjungos teisę nereikalaujama, kad šie sprendimai, siekiant pasinaudoti teise juos apskųsti, būtų vertinami kaip vienas sprendimas, kuriam taikomas vienas apskundimo terminas.
Be to, pagal šią teisę nereikalaujama, kad tuo atveju, kai pagal Buveinių direktyvos 16 straipsnį taikoma nukrypti leidžianti nuostata, susijusi su sutikimo dėl planuojamos veiklos išdavimo procedūra, kaip tai suprantama pagal PAV direktyvos 1 straipsnio 2 dalies c punktą, ieškinio pareiškimo terminas turi būti skaičiuojamas tik nuo tokio sutikimo dėl planuojamos veiklos išdavimo arba jo paskelbimo.
Pirma, kiek tai susiję su veiksmingumo principu, neatrodo, kad dėl trijų mėnesių termino skundui pareikšti, skaičiuojant nuo sprendimo taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą pagal Buveinių direktyvos 16 straipsnį priėmimo dienos arba, nelygu atvejis, nuo to momento, kai pareiškėjas sužinojo arba pagrįstai galėjo sužinoti apie tokį priėmimą, naudojimasis Sąjungos teisėje nustatytomis teisėmis taptų praktiškai neįmanomas arba pernelyg sudėtingas.
Iš tiesų, pirma, aplinkybė, kad toks ieškinio pareiškimo terminas iš esmės pradedamas skaičiuoti prieš pasibaigiant PAV direktyvos 1 straipsnio 2 dalies c punkte numatytai sutikimo dėl planuojamos veiklos procedūrai, neatrodo galinti panaikinti taip pateiktų skundų veiksmingumą.
Viena vertus, ši aplinkybė netrukdo tam, kad suinteresuotoji visuomenė galėtų ginčyti pagal Buveinių direktyvos 16 straipsnio 1 dalį priimto sprendimo taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą atitiktį visiems reikalavimams, kuriuos pagal šią nuostatą turi atitikti sprendimas, kad jį galėtų užginčyti suinteresuotos visuomenės nariai ir patikrinti kompetentingas teismas.
Kita vertus, nors ši aplinkybė iš tiesų reiškia, kad tokia nukrypti leidžianti nuostata pasibaigus skundo pareiškimo terminui tampa galutinė, vis dėlto ji netrukdo tam, kad suinteresuotosios visuomenės nariai galėtų ginčyti sutikimą dėl planuojamos veiklos, kaip jis suprantamas pagal PAV direktyvos 1 straipsnio 2 dalies c punktą, ir teismas galėtų atlikti jo veiksmingą teisminę kontrolę, be kita ko, atsižvelgiant į galimą planuojamos veiklos įvairių tipų poveikio aplinkai tarpusavio sąveiką.
Vis dėlto Teisingumo Teismas pabrėžė, jog tam, kad šis skundo pateikimo terminas prasidėtų, svarbu, kad susipažinimas, arba netgi galimybė susipažinti, būtų susijęs ne tik su sprendimo rezoliucine dalimi, bet ir su atitinkamo sprendimo motyvais. Iš tiesų toks susipažinimas yra teisės pareikšti ieškinį veiksmingumo sąlyga.
Be to, tam, kad būtų laikomasi veiksmingumo principo, taip pat svarbu, kad pareiškėjai galėtų pagrįstai numatyti teisių gynimo priemones ir joms taikomus terminus.
Šiuo klausimu, kadangi Orhuso konvencijos (
3
) 9 straipsnio 5 dalyje numatyta, jog kiekviena šios konvencijos šalis užtikrina, kad visuomenė būtų informuota apie jai suteiktą galimybę pradėti administracines ar teismines peržiūros procedūras, o šis reikalavimas, atsižvelgiant į specifinį PAV direktyvos kontekstą, įgyvendinamas 11 straipsnio 5 dalyje, toje informacijoje turėtų būti nurodyta, jog skundas dėl sprendimo taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą pagal Buveinių direktyvos 16 straipsnį turi būti pateiktas per tris mėnesius nuo to momento, kai pareiškėjas pagrįstai galėjo susipažinti su šiuo priimtu sprendimu.
Vis dėlto, kaip matyti iš Orhuso konvencijos 9 straipsnio 5 dalies ir PAV direktyvos 11 straipsnio 5 dalies formuluotės, vien to, kad tokia informacija nebuvo pateikta visuomenei, nepakanka, kad būtų galima manyti, jog buvo pažeistas veiksmingumo principas.
(
1
)	1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyva 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos (OL L 206, 1992, p. 7; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 102; toliau – Buveinių direktyva).
(
2
)	2011 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2011/92/ES dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo (OL L 26, 2011, p. 1; toliau – PAV direktyva).
(
3
)	Konvencija dėl teisės gauti informaciją, visuomenės dalyvavimo priimant sprendimus ir teisės kreiptis į teismus aplinkosaugos klausimais, pasirašyta 1998 m. birželio 25 d. Orhuse ir Europos bendrijos vardu patvirtinta 2005 m. vasario 17 d. Tarybos sprendimu 2005/370/EB (OL L 124, 2005, p. 1).