62022CJ0045
TEISINGUMO TEISMO (septintoji kolegija) SPRENDIMAS
2023 m. spalio 12 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Darbuotojų migrantų socialinė apsauga – Reglamentas (EB) Nr. 883/2004 – 55 straipsnio 1 dalies a punktas – Skirtingų rūšių išmokų sutapimas – Nacionalinių taisyklių dėl išmokų sutapimo vengimo taikymas – Maitintojo netekimo pensijos apskaičiavimas – Išmokos ar išmokų arba kitų pajamų, į kurias buvo atsižvelgta, padalijimas iš išmokų skaičiaus – Sąvoka „įskaitytos sumos [sumos, į kurias buvo atsižvelgta]“
Byloje C-45/22
dėl tribunal du travail francophone de Bruxelles (Prancūzų kalba bylas nagrinėjantis Briuselio darbo bylų teismas, Belgija) 2022 m. sausio 4 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2022 m. sausio 20 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
HK
prieš
Service fédéral des Pensions
TEISINGUMO TEISMAS (septintoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas F. Biltgen (pranešėjas), teisėjai J. Passer ir M. L. Arastey Sahún,
generalinis advokatas A. Rantos,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
HK,
–
Belgijos vyriausybės, atstovaujamos S. Baeyens, C. Pochet ir L. Van den Broeck,
–
Suomijos vyriausybės, atstovaujamos A. Laine,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos B.-R. Killmann ir D. Martin,
susipažinęs su 2023 m. balandžio 27 d. posėdyje pateikta generalinio advokato išvada,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo (OL L 166, 2004, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 5 t., p. 72; klaidų ištaisymas OL L 188, 2013, p. 10) 55 straipsnio 1 dalies a punkto išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant HK ir Service fédéral des Pensions (Federalinė pensijų tarnyba, Belgija, toliau – SFP) ginčą dėl HK, mirus jo sutuoktinei, mokėtinos maitintojo netekimo pensijos dydžio apskaičiavimo.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Reglamentas Nr. 1408/71
3
1971 m. birželio 14 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, savarankiškai dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje, iš dalies pakeistas ir atnaujintas 1996 m. gruodžio 2 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 118/97 (OL L 28, 1997, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 3) (toliau – Reglamentas Nr. 1408/71), buvo panaikintas 2010 m. gegužės 1 d. – nuo šios datos taikomas Reglamentas Nr. 883/2004.
4
Reglamento Nr. 1408/71 46c straipsnio „Specialios nuostatos, taikomos vienai ar kelioms 46a straipsnio 1 dalyje nurodytoms išmokoms sutapus su dviejų ar kelių atitinkamų valstybių narių viena ar daugiau skirtingų rūšių išmokomis ar kitomis pajamomis“ 1 dalyje nurodyta:
„Jeigu dėl skirtingų rūšių išmokų ar kitų pajamų sumažinamos, sustabdomos ar nutraukiamos dvi ar daugiau 46 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje nurodytos išmokos, dydis, kuris neturi būti išmokėtas griežtai taikant atitinkamos valstybės narės teisės aktų nuostatas dėl išmokų sumažinimo, jų mokėjimo sustabdymo ar nutraukimo, padalinamas iš išmokų, kurioms galioja toks sumažinimas, sustabdymas ar nutraukimas, skaičiaus.“
5
Šis 46c straipsnis į Reglamentą Nr. 1408/71 buvo įtrauktas 1992 m. balandžio 30 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 1248/92 (OL L 136, 1992, p. 7). Pastarojo reglamento šešioliktoje ir dvidešimt antrojoje konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„kadangi, siekiant apsaugoti darbuotojus migrantus ir maitintojo netekusius asmenis nuo pernelyg griežto nacionalinių taisyklių dėl sumažinimo, sustabdymo arba panaikinimo taikymo, būtina į Reglamentą (EEB) Nr. 1408/71 įtraukti nuostatą, griežtai reguliuojančią tokių nuostatų taikymą;
<…>
kadangi į Reglamentą (EEB) Nr. 1408/71 turėtų būti įtrauktos nuostatos, užtikrinančios, kad dviejų ar daugiau valstybių narių bendras nacionalinių nuostatų dėl išmokų sumažinimo, jų mokėjimo sustabdymo ar nutraukimo taikymas tuo atveju, kai skirtingų rūšių išmokos sutampa, nepakenktų darbuotojams migrantams arba jų teisių perėmėjams <…>“ (Neoficialus vertimas.)
Reglamentas Nr. 883/2004
6
Reglamento Nr. 883/2004 4, 29 ir 31 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(4)
Būtina atsižvelgti į nacionalin[ės] socialinės apsaugos teisės aktų specifinius bruožus ir parengti tik koordinavimo sistemą.
<…>
(29)
Siekiant apsaugoti migruojančius darbuotojus ir jų išlaikytinius [maitintojo netekusius asmenis] nuo pernelyg griežto nacionalinių taisyklių dėl sumažinimo, sustabdymo arba panaikinimo taikymo, būtina įtraukti nuostatas, griežtai reguliuojančias tokių taisyklių taikymą.
<…>
(31)
Teisingumo Teismo nuomone, tokias nuostatas [šias taisykles] privalo numatyti nacionaliniai įstatymų leidžiamieji organai, atsižvelgiant į tai, kad [Sąjungos] įstatymų leidžiamieji organai nustato nacionalinių nuostatų dėl [pensijos] išmokų sumažinimo, jų mokėjimo sustabdymo ar nutraukimo taikymo sritį.“
7
Šio reglamento 52 straipsnyje „Išmokų skyrimas“ nustatyta:
„1.   Kompetentinga įstaiga mokėtinos išmokos [dydį] apskaičiuoja:
a)
pagal jos taikomus teisės aktus, jei tik sąlygos gauti išmokoms buvo patenkintos vien pagal nacionalin[ės] teisės aktus (nepriklausoma išmoka);
b)
apskaičiavus teorinę sumą, o vėliau – faktinę sumą (proporcingoji išmoka) taip:
<…>
2.   Tam tikrais atvejais kompetentinga įstaiga pagal 1 dalies a ir b punktus apskaičiuotam dydžiui taiko visas taisykles dėl išmokų sumažinimo, jų mokėjimo sustabdymo ar nutraukimo, nustatytas jos taikomuose teisės aktuose, pagal 53–55 straipsniuose numatytus apribojimus.
3.   Atitinkamas asmuo turi teisę iš kiekvienos valstybės narės kompetentingos įstaigos gauti didesniąją iš pagal 1 dalies a ir b punktus apskaičiuotų išmokų.
<…>“
8
Minėto reglamento 53 straipsnyje „Išmokų sutapimo vengimo taisyklės“ numatyta:
„1.   Bet koks invalidumo, senatvės ir maitintojo netekimo išmokų, apskaičiuotų ar mokamų pagal to paties asmens įgytus draudimo ir (arba) gyvenimo laikotarpius, sutapimas laikomas tos pačios rūšies išmokų sutapimu.
2.   Išmokų, kurios, kaip apibrėžta 1 dalyje, negali būti laikomos tos pačios rūšies, sutapimas <…> laikomas skirtingų rūšių išmokų sutapimu.
3.   Valstybės narės teisės aktais nustatytose taisyklėse, skirtose išvengti invalidumo, senatvės ir maitintojo netekimo išmokos sutapimo su tos pačios arba kitos rūšies išmoka ar kitomis pajamomis, taikomos šios nuostatos:
a)
kompetentinga įstaiga kitoje valstybėje narėje įgytas išmokas arba pajamas įskaito tik tuo atveju, jeigu įskaityti užsienyje įgytas išmokas arba pajamas numatyta jos taikomuose teisės aktuose;
b)
kompetentinga įstaiga pagal įgyvendinimo reglamente nustatytas sąlygas ir procedūras įskaito kitos valstybės narės mokėtinų išmokų dydžius neatskaičius mokesčių, socialinio draudimo įmokų ir kitų individualių mokesčių ir atskaitymų, jei tik [nebent] jos taikomuose teisės aktuose <…> numatytos sutapimo po tokių atskaitymų vengimo taisyklės, pagal [2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 987/2009, nustatančiame Reglamento Nr. 883/2004 įgyvendinimo tvarką (OL L 284, 2009, p. 1)], nustatytas sąlygas ir tvarką;
c)
kompetentinga įstaiga neįskaito išmokų, įgytų pagal kitos valstybės narės teisės aktus savanoriško arba neprivalomo nuolatinio draudimo pagrindu, dydį;
d)
jeigu viena valstybė narė sutapimo vengimo taisykles taiko todėl, kad atitinkamas asmuo gauna tos pačios rūšies arba skirtingų rūšių išmokas pagal kitų valstybių narių teisės aktus arba pajamas, gautas kitose valstybėse narėse, mokėtina išmoka gali būti sumažinta tik tokių išmokų arba tokių pajamų dydžiu.“
9
To paties reglamento 55 straipsnio „Skirtingų rūšių išmokų sutapimas“ 1 dalyje nurodyta:
„Jeigu norint gauti skirtingų rūšių išmokas arba kitas pajamas reikia taikyti sutapimo vengimo taisykles, numatytas atitinkamų valstybių narių teisės aktuose dėl:
a)
dviejų ar daugiau nepriklausomų išmokų, kompetentingos įstaigos įskaitytas išmokos, išmokų arba kitų pajamų sumas [kompetentingos įstaigos išmokos, išmokų arba kitų pajamų sumas, į kurias buvo atsižvelgta,] dalija iš išmokų, kurioms taikytinos minėtos taisyklės, skaičiaus;
tačiau, laikantis [Reglamente Nr. 987/2009] nustatytų sąlygų ir procedūrų, taikant šį punktą negali būti panaikinamas atitinkamo asmens pensininko statusas, galiojantis pagal kitų šios antraštinės dalies skyrių nuostatas.
<…>“
Belgijos teisė
10
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos Arrêté royal no 50 du 24 octobre 1967 relatif à la pension de retraite et de survie des travailleurs salariés (1967 m. spalio 24 d. Karaliaus dekretas Nr. 50 dėl pagal darbo sutartį dirbančių asmenų senatvės ir maitintojo netekimo pensijos) (Moniteur belge, 1967 m. spalio 27 d., p. 11246, toliau – Karaliaus dekretas Nr. 50) 20 straipsnio pirmoje ir ketvirtoje pastraipose nustatyta:
„Maitintojo netekimo pensija gali būti sumuojama su senatvės pensija ar bet kuria kita senatvės pensiją pakeičiančia išmoka neviršijant Karaliaus nustatyto dydžio.
<…>
Karalius nustato, kiek gali būti sumažinta maitintojo netekimo pensija, jei pergyvenęs sutuoktinis gauna maitintojo netekimo pensiją arba bet kokią kitą ją pakeičiančią išmoką, skiriamą pagal užsienio valstybės senatvės ir maitintojo netekimo pensijų sistemą arba pagal tarptautinės viešosios teisės reglamentuojamos institucijos darbuotojams taikomą sistemą.“
11
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos Arrêté royal du 21 décembre 1967 portant règlement général du régime de pension de retraite et de survie des travailleurs salariés (1967 m. gruodžio 21 d. Karaliaus dekretas dėl pagal darbo sutartį dirbančių asmenų senatvės ir maitintojo netekimo pensijų sistemos bendrųjų taisyklių (Moniteur belge, 1968 m. sausio 16 d., p. 441, toliau – 1967 m. gruodžio 21 d. Karaliaus dekretas) 52 straipsnio 1 dalies pirmoje ir trečioje–penktoje pastraipose nurodyta:
„Kai pergyvenęs sutuoktinis turi teisę gauti, pirma, maitintojo netekimo pensiją pagal asmenų, dirbančių pagal darbo sutartį, pensijų sistemą ir, antra, vieną ar daugiau senatvės pensijų arba bet kokią kitą ją pakeičiančią išmoką pagal asmenų, dirbančių pagal darbo sutartį, pensijų sistemą arba vieną ar kelias kitas pensijų sistemas, maitintojo netekimo pensija gali būti sumuojama su minėtomis senatvės pensijomis neviršijant 110 % maitintojo netekimo pensijos, kuri būtų buvusi skirta pergyvenusiam sutuoktiniui už visą darbo stažą, dydžio sumos.
<…>
Kai [pirmoje pastraipoje] nurodytas sutuoktinis taip pat turi teisę į vieną ar kelias maitintojo netekimo pensijas arba jas pakeičiančias išmokas, kaip tai suprantama pagal [Karaliaus dekreto Nr. 50] 10bis straipsnį, maitintojo netekimo pensija negali būti didesnė nei skirtumas tarp, pirma, 110 % maitintojo netekimo pensijos už visą darbo stažą dydžio sumos ir, antra, [pirmoje pastraipoje] nurodytų senatvės pensijų ar jas pakeičiančių išmokų sumos ir sumos, lygios pagal darbo sutartį dirbančio darbuotojo maitintojo netekimo pensijai už visą darbo stažą, padaugintos iš dalies arba dalių sumos, kuri išreiškia maitintojo netekimo pensijos dydį kitose pensijų sistemose, išskyrus savarankiškai dirbančių asmenų pensijų sistemą. Tai yra dalys, kurios buvo ar būtų pasirinktos taikant minėtą 10bis straipsnį.
Dėl [trečios pastraipos] taikymo maitintojo netekimo pensija negali būti sumažinta suma, kuri būtų mažesnė nei skirtumas tarp, pirma, iki pirmesnių pastraipų taikymo skirtinos maitintojo netekimo pensijos sumos ir senatvės pensijų bei jas pakeičiančių išmokų, nurodytų [pirmoje pastraipoje], sumos.
Taikant [pirmą ir trečią pastraipas], maitintojo netekimo pensija už visą darbo stažą suprantama kaip maitintojo netekimo pensija, kuri gali būti skiriama pergyvenusiam sutuoktiniui prieš taikant pirmesnes pastraipas, padauginus iš atvirkštinės stažo dalies, prireikus apribotos pagal minėtą 10a straipsnį, kuria remiantis apskaičiuojama senatvės pensija, o jos pagrindu apskaičiuojama maitintojo netekimo pensija.“
12
1967 m. gruodžio 21 d. Karaliaus dekreto 52bis straipsnyje numatyta:
„Taikant Karaliaus dekreto Nr. 50 20 straipsnio [trečią ir ketvirtą pastraipas] pergyvenusiam sutuoktiniui mokama maitintojo netekimo pensija, skirta pagal Karaliaus dekretą Nr. 50 <…> arba [1996 m. gruodžio 23 d. Karaliaus dekretą dėl 1996 m. liepos 26 d. Įstatymo dėl socialinės apsaugos modernizavimo ir pensijų teisinių sistemų gyvybingumo užtikrinimo 15, 16 ir 17 straipsnių įgyvendinimo (Moniteur belge, 1997 m. sausio 17 d., p. 904)], sumažinama maitintojo netekimo pensijos ar ją atitinkančios išmokos, kurios negalima atsisakyti, suma, skirta pagal užsienio valstybės sistemą arba pagal tarptautinės viešosios teisės reglamentuojamos institucijos darbuotojams taikomą sistemą.“
13
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos Arrêté royal du 23 décembre 1996 portant exécution des articles 15, 16 et 17 de la loi du 26 juillet 1996 portant modernisation de la sécurité sociale et assurant la viabilité des régimes légaux des pensions (1996 m. gruodžio 23 d. Karaliaus dekretas dėl 1996 m. liepos 26 d. Įstatymo dėl socialinės apsaugos modernizavimo ir pensijų teisinių sistemų gyvybingumo užtikrinimo 15, 16 ir 17 straipsnių įgyvendinimo) 7 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje nustatyta:
„Jeigu sutuoktinis mirė prieš pradedant mokėti senatvės pensiją, maitintojo netekimo pensija yra lygi 80 % senatvės pensijos, apskaičiuotos pagal šio dekreto 5 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos a papunktyje numatytą dydį, kuri būtų buvusi paskirta sutuoktiniui pagal šį dekretą, dydžio.“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
14
HK sutuoktinė mirė 2016 m. lapkričio 29 d.
15
Kadangi HK dirbo ir mokėjo įmokas įvairiose valstybėse narėse, t. y. Belgijoje, Ispanijoje ir Suomijoje, 2016 m. gruodžio 1 d. jam buvo mokama metinė 11962,55 EUR dydžio Belgijos senatvės pensija ir 8276,28 EUR metinė Ispanijos senatvės pensija. Kadangi HK sutuoktinė taip pat dirbo ir mokėjo įmokas tose pačiose valstybėse narėse, HK taip pat buvo paskirta 5123,88 EUR dydžio Ispanijos maitintojo netekimo pensija ir Suomijos metinė 1281,24 EUR dydžio maitintojo netekimo pensija; tai buvo padaryta buvusios sutuoktinės šiose socialinės apsaugos sistemose mokėtų įmokų pagrindu.
16
Dėl Belgijos maitintojo netekimo pensijos pažymėtina, kad 2017 m. gruodžio 22 d. SFP informavo HK apie tai, kad jis neturi teisės į tokią pensiją, nes bendra jo senatvės pensijų suma yra per didelė.
17
2017 m. gruodžio 26 d. HK pateikė skundą dėl šio atsisakymo.
18
Paskui HK ir SFP pasikeitė raštais dėl tvarkos, taikytinos atsižvelgiant į įvairias HK gaunamas pensijų išmokas, siekiant nustatyti, ar jis turi teisę į Belgijos maitintojo netekimo pensiją, ir, jei taip, – kokio dydžio.
19
2019 m. rugsėjo 18 d. sprendimu SFP pakeitė savo pirminę poziciją ir atgaline data nuo 2016 m. gruodžio 1 d. skyrė HK pagal Belgijos teisę mokamą 1929,03 EUR dydžio metinę maitintojo netekimo pensiją.
20
HK apskundė šį sprendimą ir pareiškė ieškinį prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme – tribunal du travail francophone de Bruxelles (Prancūzų kalba bylas nagrinėjantis Briuselio darbo bylų teismas, Belgija), – tvirtindamas, kad Belgijos metinė maitintojo netekimo pensijos suma turi būti 6339,01 EUR.
21
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas konstatuoja, kad HK ir SFP pozicijos iš esmės skiriasi dėl to, kaip aiškinti Reglamento Nr. 883/2004 55 straipsnio 1 dalies a punktą, kuriame įtvirtinta taisyklė, pagal kurią kompetentinga įstaiga tuo atveju, kai taikomos skirtingų rūšių išmokų sutapimo vengimo taisyklės, turi padalyti išmokų ar kitų pajamų sumas, į kurias buvo atsižvelgta, iš išmokų, kurioms taikomos nacionalinės teisės aktuose numatytos sutapimo vengimo taisyklės, skaičiaus.
22
Šis teismas priduria, kad atsižvelgdamos į Belgijos teisės aktus, pagal kuriuos leidžiama kartu gauti maitintojo netekimo pensiją ir senatvės pensiją, šią bendrą sumą apribojant suma, atitinkančia 110 % maitintojo netekimo pensijos, kuri būtų skirta pergyvenusiam sutuoktiniui už visą darbo stažą, bylos šalys sutaria, kad bendras senatvės pensijų dydis, į kurį reikia atsižvelgti pagal 1967 m. gruodžio 21 d. Karaliaus dekreto 52 straipsnį, t. y. metinė Belgijos senatvės pensijos suma (11962,55 EUR) ir Ispanijos senatvės pensijos dydis (8276,28 EUR), yra 20238,83 EUR, ir kad bendros sumos viršutinė riba yra 16458,42 EUR.
23
Šalių svarstymai išsiskiria tik dėl apskaičiavimo, susijusio su bendros sumos viršutine riba, būdo.
24
Anot SFP, šios viršutinės ribos perviršį reikia nustatyti sudedant metinę maitintojo netekimo pensijos sumą ir bendrą metinę senatvės pensijų sumą, kad vėliau būtų atimta bendra suma, o tada gauta suma padalijama iš dviejų. Taigi HK atveju bendros sumos viršutinės ribos perviršis apskaičiuojamas taip: 7638,46 EUR (metinė paskirtos maitintojo netekimo pensijos suma) + 20238,83 EUR (bendra metinė senatvės pensijų suma) – 16458,42 EUR (bendros sumos viršutinė riba) = 11418,87 EUR. Taigi metinė maitintojo netekimo pensijos didžiausia suma yra: 7638,46 EUR – 11 418,87 EUR/2 (perviršio suma, padalyta iš maitintojo netekimo pensijų, kurioms šiuo atveju taikomos sutapimo vengimo taisyklės, t. y. Belgijos ir Suomijos maitintojo netekimo pensijų, skaičiaus) = 1929,03 EUR.
25
SFP patikslina, kad Suomijos valdžios institucijos Suomijos maitintojo netekimo pensiją apskaičiavo taip pat.
26
HK teigimu, reikia padalyti ne tą pajamų dalį, kuri viršija bendros sumos viršutinę ribą, o visas pajamas, į kurias atsižvelgiama taikant sutapimo vengimo taisykles, t. y. bendrą metinę senatvės pensijų sumą. Taigi bendros sumos viršutinės ribos perviršis apskaičiuojamas taip: 7638,46 EUR (metinė paskirtos maitintojo netekimo pensijos suma) + 20238,83 EUR (bendra metinė senatvės pensijų suma)/2–16 458,42 EUR (bendros sumos viršutinė riba) = 1299,45 EUR. Iš to matyti, kad metinė maitintojo netekimo pensijos, į kurią jis turi teisę, sumos viršutinės riba apskaičiuojama taip: 7638,46 EUR – 1299,45 EUR = 6399,01 EUR.
27
HK priduria, kad toks Reglamento Nr. 883/2004 55 straipsnio 1 dalies aiškinimas grindžiamas informacija, pateikta Caisse nationale d’assurance vieillesse (Nacionalinė senatvės draudimo kasa, Prancūzija), t. y. Prancūzijos institucijos, atsakingos už bazinių pensijų apskaičiavimą ir mokėjimą, interneto svetainėje.
28
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad Reglamento Nr. 883/2004 55 straipsnio 1 dalies a punkte nustatyta padalijimo taisyklė nebuvo įtvirtinta lygiavertėje Reglamento Nr. 1408/71 nuostatoje, t. y. 46c straipsnio 1 dalyje, kurioje buvo numatyta, kad sumos, kurios nebus mokamos, jeigu griežtai taikomos atitinkamų valstybių narių teisės aktų nuostatos dėl išmokų sumažinimo, padalijamos iš išmokų, kurioms taikomas sumažinimas, skaičiaus.
29
Šiomis aplinkybėmis tribunal du
travail francophone de Bruxelles (Prancūzų kalba bylas nagrinėjantis Briuselio darbo bylų teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar Reglamento Nr. 883/2004 55 straipsnio 1 dalies a punkte įtvirtinta taisyklė, pagal kurią kompetentingos įstaigos išmokos ar išmokų arba kitų pajamų, į kurias buvo atsižvelgta, sumas dalija iš išmokų, kurioms taikomos šios taisyklės, skaičiaus, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją pajamos, į kurias buvo atsižvelgta taikant sutapimo vengimo taisyklę, turi būti dalijamos iš maitintojo netekimo pensijų, kurioms taikomos sutapimo vengimo taisyklės, skaičiaus?
2.
Ar, atvirkščiai, Reglamento Nr. 883/2004 55 straipsnio 1 dalies a punkto taisyklė, pagal kurią kompetentingos įstaigos išmokos, išmokų ar kitų pajamų, į kurias atsižvelgta, sumas dalija iš išmokų, kurioms taikomos šios taisyklės, skaičiaus, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją iš maitintojo netekimo pensijų, kurioms taikomos sutapimo vengimo taisyklės, skaičiaus turi būti dalijamos ne pajamos, į kurias buvo atsižvelgta taikant sutapimo vengimo taisyklę, o veikiau pajamų dalis, viršijanti sutapimo viršutinę ribą, kaip numatyta, pavyzdžiui, nagrinėjamoje nacionalinės teisės normoje?“
Dėl prejudicinių klausimų
30
Savo dviem klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 883/2004 55 straipsnio 1 dalies a punktas turi būti aiškinamas taip, kad tuo atveju, kai išmokant skirtingų rūšių išmokas reikia taikyti nacionalines taisykles dėl sutapimo vengimo, kiek tai susiję su savarankiškomis išmokomis, kiekviena valstybė narė įpareigojama numatyti, kad, apskaičiuojant mokėtinos išmokos dydį, bendrą pajamų sumą, į kurią atsižvelgiama pagal šias nacionalines taisykles, reikia padalyti iš atitinkamų išmokų skaičiaus, o gal pagal šią Sąjungos teisės nuostatą jos privalo numatyti, kad atliekant šį apskaičiavimą pajamų dalis, viršijanti minėtose nacionalinėse taisyklėse nustatytą viršutinę bendros sumos ribą, turi būti padalyta iš to paties skaičiaus.
31
Pirmiausia reikia priminti, kad, jeigu Reglamente Nr. 883/2004 nenustatyta kitaip, vienos valstybės narės teisės aktuose numatytomis išmokų sutapimo vengimo taisyklėmis galima remtis prieš šios valstybės narės mokamas išmokas gaunančius asmenis, kai jie gali gauti kitas socialinio draudimo išmokas, net jei teisė į šias išmokas įgyta pagal kitos valstybės narės teisės aktus (šiuo klausimu žr. 2018 m. kovo 15 d. Sprendimo Blanco Marqués, C-431/16, EU:C:2018:189, 63 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
32
Taigi, remiantis Reglamento Nr. 883/2004 52 straipsnio 2 dalimi, kompetentinga nacionalinė įstaiga, skirdama išmokas, taiko visas taisykles dėl išmokų sumažinimo, jų mokėjimo sustabdymo ar nutraukimo, nustatytas jos taikomuose teisės aktuose, pagal šio reglamento 53–55 straipsniuose numatytus apribojimus.
33
Pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją socialinio draudimo išmokos turi būti laikomos tos pačios rūšies išmokomis, kai jų objektas, tikslas, taip pat apskaičiavimo bazė ir skyrimo sąlygos yra identiškos. Vis dėlto išmokų klasifikavimo negali lemti tik formalūs kriterijai (2018 m. kovo 15 d. Sprendimo Blanco Marqués, C-431/16, EU:C:2018:189, 50 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
34
Kiek tai susiję su išmokų, kaip antai nagrinėjamų pagrindinėje byloje, t. y. išmokų, apskaičiuotų ar mokamų atsižvelgiant į dviejų skirtingų asmenų karjerą, kurios turi būti laikomos skirtingo pobūdžio, sutapimu, Reglamento Nr. 883/2004 55 straipsnio 1 dalies a punkte numatyta, kad jeigu dvi ar daugiau savarankiškų išmokų sutampa, kompetentingos įstaigos išmokos ar išmokų sumas, į kurias buvo atsižvelgta, padalija iš išmokų, kurioms taikomos valstybių narių teisės aktuose numatytos sutapimo vengimo taisyklės, skaičiaus.
35
Kalbant apie sakinio dalies „sumos, kurios buvo įskaitytos [į kurias buvo atsižvelgta]“, reikšmę, reikia priminti, kad pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją aiškinant Sąjungos teisės nuostatą, reikia atsižvelgti ne tik į jos formuluotę, bet ir į jos kontekstą ir teisės akto, kurio dalis ji yra, tikslus; šios nuostatos genezė taip pat gali būti svarbi jos aiškinimui (2019 m. gegužės 8 d. Sprendimo Inspecteur van de Belastingdienst, C-631/17, EU:C:2019:381, 29 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
36
Pirma, kiek tai susiję su Reglamento Nr. 883/2004 55 straipsnio 1 dalies a punkto formuluote, iš jo matyti, kad taikydamos nacionalinės teisės aktuose numatytas taisykles dėl sutapimo vengimo kompetentingos įstaigos išmokų, į kurias buvo atsižvelgta, sumas dalija iš išmokų, kurioms taikomos šios taisyklės, skaičiaus.
37
Šiame sakinyje vartojamam žodžiui „atsižvelgti“ priskiriant jam įprastą reikšmę, šį sakinį reikia suprasti taip, kad pagal jį sumos, į kurias kompetentingos nacionalinės įstaigos atsižvelgia arba į kurias jos atsižvelgė taikydamos jų teisės aktuose numatytas taisykles dėl išmokų sutapimo vengimo, turi būti padalytos.
38
Vis dėlto Reglamento Nr. 883/2004 55 straipsnio 1 dalies a punkto formuluotėje nėra jokios aiškios nuorodos, įpareigojančios valstybes nares atsižvelgti į nustatyto dydžio sumą.
39
Iš tiesų, kaip savo išvados 47 ir 50 punktuose pažymėjo generalinis advokatas, Reglamento Nr. 883/2004 55 straipsnio 1 dalies a punktas suformuluotas taip, kad valstybėms narėms paliekama galimybė sumas, kurios apskaičiuojamos taikant nacionalines taisykles dėl išmokų sutapimo vengimo, padalyti iš išmokų, kurioms taikomos šios taisyklės, skaičiaus.
40
Taigi iš šios formuluotės matyti, kad kompetentingos nacionalinės įstaigos, apskaičiuodamos mokėtinos išmokos dydį, iš atitinkamų išmokų skaičiaus gali padalyti arba bendrą pajamų sumą, arba pajamų dalį, viršijančią tam tikrą bendros sumos viršutinę ribą.
41
Antra, šį pažodinį aiškinimą patvirtina Reglamento Nr. 883/2004 55 straipsnio 1 dalies a punkto kontekstas.
42
Iš šio reglamento 29 konstatuojamosios dalies, kuri siejasi su šio reglamento nuostatomis, susijusiomis su nacionalinėmis sumažinimo, mokėjimo sustabdymo ar nutraukimo taisyklėmis, matyti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas siekė apsaugoti darbuotojus migrantus ir jų maitintojų netekusius asmenis nuo to, kad valstybės narės pernelyg griežtai jų netaikytų, į minėtą reglamentą įtraukdamas nuostatas, griežtai reguliuojančias tokių nacionalinių taisyklių taikymą.
43
Šiuo klausimu minėto reglamento 31 konstatuojamojoje dalyje patikslinta, kad nors nacionalinės teisės aktų leidėjas turi priimti taisykles, ribojančias dviejų ar daugiau pensijų, į kurias teisė įgyta skirtingose valstybėse narėse, sutapimą, Sąjungos teisės aktų leidėjas savo ruožtu turi nustatyti apribojimus, kurių laikantis šios nacionalinės taisyklės dėl sutapimo vengimo gali būti taikomos.
44
Iš to matyti, kad Reglamento Nr. 883/2004 nuostatomis, susijusiomis su nacionalinėmis taisyklėmis dėl išmokų sutapimo vengimo, siekiama apriboti ypač nepalankų poveikį darbuotojams, pasinaudojusiems teise laisvai judėti.
45
Kaip savo išvados 52 punkte taip pat priminė generalinis advokatas, tokiomis aplinkybėmis, kaip susiklosčiusios pagrindinėje byloje, neatrodo, kad tai, jog valstybė narė atsižvelgia tik į sumą, viršijančią įvairių nagrinėjamų pensijų bendros sumos viršutinę ribą, yra ypač nepalanku atitinkamiems darbuotojams, net jei apskaičiuojant, kai atsižvelgiama į bendrą nagrinėjamų išmokų sumą, iš tiesų būtų gauta didesnė suma.
46
Iš tiesų, viena vertus, kaip matyti iš šio sprendimo 38–40 punktų, pagal Reglamento Nr. 883/2004 55 straipsnio 1 dalies a punktą valstybės narės visiškai neįpareigojamos skirti atitinkamiems darbuotojams didžiausias sumas. Kita vertus, iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad nagrinėjamu atveju taikant šią nuostatą HK gauna Belgijos maitintojo netekimo pensiją, o darbuotojas, kuris nepasinaudojo teise laisvai judėti, tokiu atveju neturi teisės į jokią išmoką.
47
Trečia, Reglamento Nr. 883/2004 55 straipsnio 1 dalies a punkto aiškinimą, pagal kurį nacionalinės teisės aktų leidėjai turi nustatyti išmokų dydžius, į kuriuos reikia atsižvelgti taikant jų nacionalines taisykles dėl išmokų sutapimo vengimo, taip pat patvirtina teisės akto, kuriame ši nuostata įtvirtinta, tikslai.
48
Šiuo klausimu Reglamento Nr. 883/2004 4 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad būtina atsižvelgti į nacionalinės socialinės apsaugos teisės aktų specifinius bruožus ir parengti tik koordinavimo sistemą.
49
Iš tiesų Reglamentu Nr. 883/2004 nesukuriama bendros socialinės apsaugos sistemos, bet leidžiama toliau veikti atskiroms nacionalinėms sistemoms. Valstybės narės išlaiko kompetenciją organizuoti savo socialinės apsaugos sistemas ir, nesant suderinimo Sąjungos lygmeniu, kiekviena valstybė narė savo teisės aktuose turi nustatyti, be kita ko, sąlygas, kuriomis suteikiama teisė į socialines išmokas, taigi ir skirtingos rūšies išmokų sutapimo vengimo taisykles. Vis dėlto įgyvendindamos šią kompetenciją valstybės narės turi laikytis Sąjungos teisės, konkrečiau kalbant, Reglamento Nr. 883/2004 nuostatų, susijusių su išmokų sutapimo vengimo taisyklėmis (šiuo klausimu žr. 2022 m. rugsėjo 15 d. Sprendimo Rechtsanwaltskammer Wien, C-58/21, EU:C:2022:691, 61 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
50
Taigi Reglamento Nr. 883/2004 55 straipsnio 1 dalyje nenustatyta jokio konkretaus maitintojo netekimo pensijų dydžio apskaičiavimo būdo, todėl taikant šią nuostatą kiekvienos valstybės narės teisės sistemoje tokia tvarka turi būti nustatyta, o tai, beje, šiuo atveju matyti iš šio sprendimo 25 ir 27 punktuose nurodytos aplinkybės, kad kompetentingos Suomijos ir Prancūzijos valdžios institucijos, remdamosi savo atitinkamomis nacionalinėmis taisyklėmis dėl išmokų sutapimo vengimo, taiko skirtingą apskaičiavimo tvarką.
51
Galiausiai, ketvirta, reikia pažymėti, kad Reglamento Nr. 883/2004 55 straipsnio 1 dalies a punkto genezė taip pat leidžia manyti, kad ši nuostata turi būti aiškinama taip, kaip nurodyta šio sprendimo 40 punkte.
52
Šiuo klausimu reikia priminti, kad Reglamente Nr. 1408/71 iš pradžių nebuvo taisyklės, panašios į numatytąją Reglamento Nr. 883/2004 55 straipsnio 1 dalies a punkte, susijusią su padarinių sušvelninimu, kai socialinės išmokos sutampa.
53
Tik Reglamentu Nr. 1248/92 į Reglamentą Nr. 1408/71 įtraukdamas 46c straipsnį Sąjungos teisės aktų leidėjas numatė tokią taisyklę. Šiuo klausimu Reglamento Nr. 1248/92 šešioliktoje ir dvidešimt antroje konstatuojamosiose dalyse patikslinta, kad svarbu apsaugoti darbuotojus migrantus ir maitintojo netekusius asmenis nuo pernelyg griežto nacionalinių nuostatų dėl išmokų sumažinimo, jų mokėjimo sustabdymo ar nutraukimo taikymo, nes bendras nacionalinių nuostatų taikymas skirtingų rūšių išmokų sutapimo atveju gali sukelti neigiamų pasekmių.
54
Vadinasi, pagal Reglamento Nr. 1408/71 46c straipsnio 1 dalį, jeigu dėl skirtingų rūšių išmokų ar kitų pajamų sumažinamos dvi ar daugiau išmokų, jų mokėjimas sustabdomas ar nutraukiamas, suma, kuri nebūtų išmokėta griežtai taikant atitinkamos valstybės narės teisės aktų nuostatas dėl išmokų sumažinimo, jų mokėjimo sustabdymo ar nutraukimo, padalijama iš išmokų, kurioms galioja toks išmokų sumažinimas, jų mokėjimo sustabdymas ar nutraukimas, skaičiaus.
55
Taigi, nors iš dalies pakeitus formuluotę, Reglamento Nr. 883/2004 55 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad išmokų, į kurias buvo atsižvelgta, sumos, o ne dėl sutapimo vengimo taisyklių taikymo neišmokėtos išmokų sumos, dalijamos iš išmokų, kurioms taikomos sutapimo vengimo taisyklės, skaičiaus, tiek šio 55 straipsnio 1 dalimi, tiek Reglamento Nr. 1408/71 46c straipsnio 1 dalimi siekiama to paties tikslo – apsaugoti darbuotojus migrantus nuo neigiamų pasekmių, susijusių su kumuliaciniu šių sąlygų taikymu valstybėse narėse.
56
Iš tiesų Reglamentu Nr. 883/2004 buvo patobulintos ir supaprastintos Reglamente Nr. 1408/71 nustatytos taisyklės, tačiau tikslas išliko toks pats (šiuo klausimu žr. 2021 m. rugsėjo 30 d. Sprendimo Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv), C-285/20, EU:C:2021:785, 42 punktą).
57
Be to, kaip savo išvados 61 punkte pažymėjo generalinis advokatas, tiek Reglamento Nr. 1408/71 46c straipsnio 1 dalyje, tiek Reglamento Nr. 883/2004 55 straipsnio 1 dalyje daroma nuoroda į atitinkamų valstybių narių teisės aktų nuostatas dėl išmokų sumažinimo, jų mokėjimo sustabdymo ar nutraukimo ir į šiuose teisės aktuose numatytas sumas, taip pabrėžiant šių valstybių diskreciją nustatyti sutapimo vengimo sąlygų taikymo tvarką.
58
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pateiktus klausimus reikia atsakyti: Reglamento Nr. 883/2004 55 straipsnio 1 dalies a punktas turi būti aiškinamas taip, kad tuo atveju, kai dėl skirtingo pobūdžio išmokų arba kitų pajamų išmokėjimo reikia taikyti nacionalines taisykles dėl išmokų sutapimo vengimo, kiek tai susiję su savarankiškomis išmokomis, kiekviena valstybė narė savo teisės sistemoje gali numatyti, kad, apskaičiuojant mokėtinos išmokos dydį, bendra pajamų suma, į kurią atsižvelgiama pagal šias nacionalines taisykles, dalijama iš atitinkamų išmokų skaičiaus, arba kad atliekant šį apskaičiavimą pajamų dalis, viršijanti minėtose nacionalinėse taisyklėse nustatytą viršutinę bendros sumos ribą, dalijama iš to paties skaičiaus.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
59
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (septintoji kolegija) nusprendžia:
2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo 55 straipsnio 1 dalies a punktas
turi būti aiškinamas taip:
tuo atveju, kai dėl skirtingų rūšių išmokų arba kitų pajamų išmokėjimo reikia taikyti nacionalines taisykles dėl išmokų sutapimo vengimo, kiek tai susiję su savarankiškomis išmokomis, kiekviena valstybė narė savo teisės sistemoje gali numatyti, kad, apskaičiuojant mokėtinos išmokos dydį, bendra pajamų suma, į kurią atsižvelgiama pagal šias nacionalines taisykles, dalijama iš atitinkamų išmokų skaičiaus, arba kad atliekant šį apskaičiavimą pajamų dalis, viršijanti minėtose nacionalinėse taisyklėse nustatytą viršutinę bendros sumos ribą, dalijama iš to paties skaičiaus.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: prancūzų.