Väliaikainen versio
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto)
26 päivänä helmikuuta 2026(*)
Muutoksenhaku – Kilpailu – Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt – Lentorahtimarkkinat – Euroopan komission päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan, Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 53 artiklan ja Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisen lentoliikennesopimuksen 8 artiklan rikkominen – Lentorahtipalvelujen hintatekijöiden yhteensovittaminen (polttoainelisä, turvallisuuslisä ja lisistä maksettavien provisioiden maksamisesta kieltäytyminen) – Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen – Näytön puuttuminen siitä, että yksi osallistujista oli tietoinen rikkomisen kahdesta osatekijästä – Komission päätöksen kumoaminen osittain tai kokonaan – Komission alueellinen toimivalta – Maailmanlaajuisen kartellin toteaminen
Asiassa C‑375/22 P,
jossa on kyse Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 56 artiklaan perustuvasta valituksesta, joka on pantu vireille 9.6.2022,
Latam Airlines Group SA, kotipaikka Santiago (Chile) ja
Lan Cargo SA, kotipaikka Santiago,
edustajinaan O. Geiss, Rechtsanwalt, B. Hartnett, avocat, ja W. Sparks, advocaat,
valittajina,
ja jossa muuna osapuolena on
Euroopan komissio, asiamiehinään P. Caro de Sousa ja A. Daws, avustajanaan G. Peretz, KC,
vastaajana ensimmäisessä oikeusasteessa,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (viides jaosto)
toimien kokoonpanossa: neljännen jaoston puheenjohtaja I. Jarukaitis (esittelevä tuomari), joka hoitaa viidennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit E. Regan ja D. Gratsias,
julkisasiamies: A. Rantos,
kirjaaja: hallintovirkamies R. Stefanova-Kamisheva,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 10.4.2024 pidetyssä istunnossa esitetyn,
kuultuaan julkisasiamiehen 5.9.2024 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
1        Latam Airlines Group SA (jäljempänä Latam Airlines) ja Lan Cargo SA vaativat valituksessaan kumottavaksi unionin yleisen tuomioistuimen 30.3.2022 antaman tuomion Latam Airlines Group ja Lan Cargo v. komissio (T‑344/17, EU:T:2022:185; jäljempänä valituksenalainen tuomio), jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi osittain niiden kanteen, jossa vaadittiin SEUT 101 artiklan, ETA-sopimuksen 53 artiklan ja Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton lentoliikennettä koskevan sopimuksen 8 artiklan mukaisesta menettelystä 17.3.2017 tehdyn komission päätöksen C(2017) 1742 final (Asia AT.39258 – Lentorahti) (jäljempänä riidanalainen päätös) kumoamista Latam Airlinesia ja Lan Cargoa koskevilta osin ja tällä päätöksellä niille määrätyn sakon kumoamista tai sakon määrän alentamista.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
EY-Sveitsi-lentoliikennesopimus
2        Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton lentoliikennettä koskeva sopimus, joka allekirjoitettiin Luxemburgissa 21.6.1999 ja joka hyväksyttiin Euroopan yhteisön puolesta seitsemän sopimuksen tekemisestä Sveitsin valaliiton kanssa 4.4.2002 tehdyllä neuvoston ja, tiede- ja teknologiayhteistyötä koskevan sopimuksen osalta, komission päätöksellä 2002/309/EY, Euratom (EYVL 2002, L 114, s. 1; jäljempänä EY-Sveitsi-lentoliikennesopimus), tuli voimaan 1.6.2002. Kyseisen sopimuksen 8 ja 9 artikla vastaavat soveltuvin osin SEUT 101 ja SEUT 102 artiklaa.
3        Kyseisen sopimuksen 11 artiklassa määrätään seuraavaa:
”1.      Tämän sopimuksen 8 ja 9 artiklan säännösten soveltamisesta – – vastaavat yhteisön toimielimet tämän sopimuksen liitteessä lueteltujen yhteisön säännösten mukaisesti ottaen kuitenkin huomioon läheisen yhteistyön tarpeen yhteisön toimielinten ja Sveitsin viranomaisten välillä.
2.      Sveitsin viranomaiset päättävät tämän sopimuksen 8 ja 9 artiklaa noudattaen asioista, jotka koskevat kaikkien sopimusten, päätösten tai yhdenmukaistettujen menettelytapojen luvallisuutta – – Sveitsin ja kolmansien maiden välisillä reiteillä.”
4        [SEUT 101] ja [SEUT 102] artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s. 1) alettiin soveltaa kyseisen sopimuksen puitteissa 5.12.2007 alkaen, kun tästä oli päätetty Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton lentoliikennettä koskevan sopimuksen liitteen korvaamisesta 5.12.2007 tehdyllä Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton lentoliikennettä koskevan sopimuksen mukaisesti perustetun yhteisön ja Sveitsin lentoliikennekomitean päätöksellä N:o 1/2007 (EUVL 2008, L 34, s. 19). Se korvasi kyseisenä päivänä menettelystä sovellettaessa kilpailusääntöjä lentoliikenteen alalla toimiviin yrityksiin 14.12.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3975/87 (EYVL 1987, L 374, s. 1), joka sisältyi EY-Sveitsi-lentoliikennesopimuksen liitteeseen sopimuksen voimaantulosta lähtien.
EUT-sopimus
5        SEUT 101 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Sisämarkkinoille soveltumattomia ja kiellettyjä ovat sellaiset yritysten väliset sopimukset, yritysten yhteenliittymien päätökset sekä yritysten yhdenmukaistetut menettelytavat, jotka ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja joiden tarkoituksena on estää, rajoittaa tai vääristää kilpailua sisämarkkinoilla tai joista seuraa, että kilpailu estyy, rajoittuu tai vääristyy sisämarkkinoilla, ja erityisesti sellaiset sopimukset, päätökset ja menettelytavat:
a)      joilla suoraan tai välillisesti vahvistetaan osto- tai myyntihintoja taikka muita kauppaehtoja;
b)      joilla rajoitetaan tai valvotaan tuotantoa, markkinoita, teknistä kehitystä taikka investointeja;
c)      joilla jaetaan markkinoita tai hankintalähteitä;
– –”
ETA-sopimus
6        Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyn sopimuksen (EYVL 1994, L 1, s. 3; jäljempänä ETA-sopimus) 53 artikla vastaa soveltuvin osin SEUT 101 artiklaa.
7        Asetus N:o 1/2003, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2004 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 411/2004 (EUVL 2004, L 68, s. 1), otettiin osaksi ETA-sopimusta yhtäältä liitteen XIV (Kilpailu), pöytäkirjan 21 (yrityksiin sovellettavien kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta) ja pöytäkirjan 23 (valvontaviranomaisten välisestä yhteistyöstä) muuttamisesta 24.9.2004 tehdyllä ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 130/2004 (EUVL 2005, L 64, s. 57), joka tuli voimaan 19.5.2005, ja toisaalta ETA-sopimuksen liitteen XIII (Liikenne) ja pöytäkirjan 21 (Yrityksiin sovellettavien kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta) muuttamisesta 11.3.2005 tehdyllä ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 40/2005 (EUVL 2005, L 198, s. 38), joka tuli voimaan samana päivänä.
Asetus N:o 1/2003
8        Asetuksen N:o 1/2003 16 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Kun kansalliset tuomioistuimet antavat ratkaisuja [SEUT 101] tai [102] artiklan nojalla sopimuksista, päätöksistä tai menettelytavoista, joista [Euroopan] komissio on jo tehnyt päätöksen, ne eivät voi tehdä päätöksiä, jotka olisivat ristiriidassa komission tekemän päätöksen kanssa. Niiden on myös vältettävä tekemästä päätöksiä, jotka olisivat ristiriidassa päätöksen kanssa, jota komissio harkitsee jo käynnistämässään menettelyssä. Kansallinen tuomioistuin voi tässä tarkoituksessa arvioida, onko sen käsittely keskeytettävä. Tämä velvoite ei vaikuta [SEUT 267] artiklan mukaisiin oikeuksiin ja velvoitteisiin.”
9        Tämän asetuksen 23 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”2.      Komissio voi päätöksellään määrätä yrityksille tai yritysten yhteenliittymille sakon, jos ne tahallaan tai tuottamuksesta:
a)      rikkovat [SEUT 101] tai [SEUT 102] artiklan määräyksiä; tai
– –
Kunkin rikkomiseen osallisen yrityksen tai yritysten yhteenliittymän osalta sakko on enintään kymmenen prosenttia sen edellisen tilikauden liikevaihdosta.
– –
3.      Sakon suuruutta määrättäessä on otettava huomioon sekä rikkomisen vakavuus että sen kesto.”
10      Kyseisen asetuksen 32 artiklan c alakohdassa säädettiin, että asetusta ei sovellettu ”yhteisön lentoasemien ja kolmansien maiden väliseen lentoliikenteeseen”.
11      Tämä säännös kumottiin 1.5.2004 alkaen asetuksen N:o 411/2004 3 artiklalla.
Asian tausta ja riidanalainen päätös
12      Asian tausta ja riidanalainen päätös, sellaisina kuin ne on esitetty valituksenalaisen tuomion 1–61 kohdassa, voidaan tiivistää tätä oikeudenkäyntiä varten seuraavasti:
13      Latam Airlines on Lan Cargon emoyhtiö. Viimeksi mainittu toimii lentorahtipalvelujen markkinoilla.
14      Rahtialalla lastien kuljetuksesta lentoteitse huolehtivat lentoyhtiöt (jäljempänä liikenteenharjoittajat). Liikenteenharjoittajat tarjoavat yleensä rahtipalveluja huolitsijoille, jotka järjestävät näiden lastien kuljetuksen lähettäjien nimissä. Vastineeksi nämä huolitsijat maksavat liikenteenharjoittajille hinnan, joka muodostuu yhtäältä kilokohtaisista tariffeista ja toisaalta erinäisistä lisämaksuista.
Hallinnollinen menettely
15      Komissio sai 7.12.2005 sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annettuun tiedonantoonsa (EYVL 2002, C 45, s. 3) perustuvan sakoista vapauttamista koskevan hakemuksen, jonka olivat tehneet Deutsche Lufthansa AG ja kaksi sen tytäryhtiöistä eli Lufthansa Cargo AG ja Swiss International Air Lines AG. Kyseisen hakemuksen mukaan useiden liikenteenharjoittajien välillä oli kilpailunvastaista yhteydenpitoa, joka koski näillä markkinoilla tarjottavien palvelujen hintojen useita osatekijöitä eli polttoainelisän ja turvallisuuslisän käyttöönottoa sekä näihin lisämaksuihin liittyvien provisioiden maksamisesta kieltäytymistä (jäljempänä provisioiden maksamisesta kieltäytyminen).
16      Komissio teki 14. ja 15.2.2006 yllätystarkastuksia useiden liikenteenharjoittajien tiloissa.
17      Näiden tarkastusten jälkeen useat liikenteenharjoittajat, muun muassa Latam Airlines ja Lan Cargo, hakivat vapautusta sakoista tämän tuomion 15 kohdassa tarkoitetun sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun tiedonannon nojalla.
18      Komissio osoitti 19.12.2007 väitetiedoksiannon 27 liikenteenharjoittajalle, mukaan lukien Latam Airlines ja Lan Cargo, jotka esittivät tämän jälkeen kirjallisia huomautuksia. Kuulemistilaisuus pidettiin 30.6.-4.7.2008.
Alkuperäinen päätös
19      Komissio teki 9.11.2010 päätöksen C(2010) 7694 final SEUT 101 artiklan, ETA-sopimuksen 53 artiklan ja Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton lentoliikennettä koskevan sopimuksen 8 artiklan mukaisesta menettelystä (asia C.39258 - lentorahti) (jäljempänä alkuperäinen päätös). Kyseinen päätös oli osoitettu 21 liikenteenharjoittajalle, mukaan lukien Latam Airlines ja Lan Cargo.
20      Mainitun päätöksen perusteluissa todettiin, että tutkinnan kohteena olleet liikenteenharjoittajat olivat koordinoineet toimintaansa rahtipalvelujen tarjoamisen hinnoittelun osalta sopimalla polttoainelisästä, turvallisuuslisästä ja provisioiden maksamisesta kieltäytymisestä ja että ne olivat näin ollen osallistuneet yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun SEUT 101 artiklan, ETA-sopimuksen 53 artiklan ja EY-Sveitsi-lentoliikennesopimuksen 8 artiklan rikkomiseen, joka kattoi Euroopan talousalueen (ETA) ja Sveitsin alueen.
16.12.2015 annetut tuomiot
21      Unionin yleinen tuomioistuin kumosi 16.12.2015 antamallaan tuomiolla Latam Airlines Group ja Lan Cargo v. komissio (T‑40/11, EU:T:2015:986) alkuperäisen päätöksen siltä osin kuin se koski Latam Airlinesia ja Lan Cargoa. Unionin yleinen tuomioistuin kumosi myös kyseisen päätöksen 12:lla muulla samana päivänä antamallaan tuomiolla kokonaan tai osittain siltä osin kuin päätös koski 12:ta muuta liikenteenharjoittajaa tai liikenteenharjoittajien ryhmää.
22      Unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että kyseinen päätös oli perusteltu virheellisesti.
Riidanalainen päätös
23      Komissio lähetti 20.5.2016 alkuperäisen päätöksen kohteena oleville liikenteenharjoittajille, jotka olivat nostaneet siitä kanteen unionin yleisessä tuomioistuimessa, kirjeen, jossa se ilmoitti niille aikomuksestaan antaa uudelleen päätös, jossa todettaisiin niiden osallistuneen SEUT 101 artiklan, ETA-sopimuksen 53 artiklan ja EY-Sveitsi-lentoliikennesopimuksen 8 artiklan yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun rikkomiseen kaikilla kyseisessä alkuperäisessä päätöksessä mainituilla reiteillä. Niille annettiin yhden kuukauden määräaika huomautusten esittämistä varten. Kaikki käyttivät tätä mahdollisuutta.
24      Komissio antoi 17.3.2017 riidanalaisen päätöksen, joka on osoitettu 19:lle lentoliikenteen harjoittajalle, mukaan lukien Latam Airlines ja Lan Cargo.
25      Riidanalaisessa päätöksessä todetaan, että tutkinnan kohteena olleet lentoliikenteen harjoittajat ovat koordinoineet toimintaansa lentorahtipalvelujen hinnoittelun alalla maailmanlaajuisesti polttoainelisän ja turvallisuuslisän avulla ja kieltäytymällä provisioiden maksamisesta (jäljempänä riidanalainen kartelli) ja syyllistyneet siten SEUT 101 artiklan, ETA-sopimuksen 53 artiklan ja EY-Sveitsi-lentoliikennesopimuksen 8 artiklan yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun rikkomiseen.
26      Kyseisen päätöksen 4 jaksossa, jonka otsikko on ”Tosiseikkojen kuvaus”, komissio totesi muun muassa, että tutkimus oli paljastanut maailmanlaajuisen kartellin, joka perustui kilpailijoiden välillä pitkään jatkuneen kahden- ja monenvälisen yhteydenpidon verkostoon sellaisen käyttäytymisen osalta, josta ne olivat päättäneet, jota ne suunnittelivat tai jota ne aikoivat noudattaa rahtipalvelujen eri hintatekijöihin, jotka on mainittu edeltävässä tuomion kohdassa. Se korosti, että kyseisen yhteydenpitoverkoston yhteisenä tavoitteena oli sovittaa yhteen kilpailijoiden käyttäytymistä hinnoittelun alalla tai vähentää niiden hinnoittelupolitiikkaan liittyvää epävarmuutta. Tämän jälkeen se kuvaili polttoainelisää, turvallisuuslisää ja provisioiden maksamisesta kieltäytymistä koskevaa yhteydenpitoa ja arvioi tosiseikkoja koskevia todisteita, jotka koskivat yhtäältä riidanalaista kartellia kokonaisuudessaan ja toisaalta kutakin yritystä, jolle kyseinen päätös oli osoitettu.
27      Riidanalaisen päätöksen 5 jaksossa, jonka otsikko on ”Merkityksellisten kilpailusääntöjen soveltaminen”, komissio sovelsi SEUT 101 artiklaa käsiteltävän asian tosiseikkoihin ja täsmensi, että viittauksia tähän artiklaan oli pidettävä myös viittauksina ETA-sopimuksen 53 artiklaan ja EY-Sveitsi-lentoliikennesopimuksen 8 artiklaan, koska näitä määräyksiä sovelletaan soveltuvin osin, ellei toisin määrätä.
28      Toimivaltansa osalta komissio tutki ajallisen ja alueellisen toimivaltansa rajat kilpailusääntöjen rikkomisen toteamiseksi ja seuraamusten määräämiseksi siitä nyt käsiteltävässä asiassa.
29      Yhtäältä komissio totesi riidanalaisen päätöksen 822-832 perustelukappaleessa, jotka muodostavat kyseisen päätöksen alajakson 5.2., jonka otsikko on ”Komission toimivalta”, ettei se ensinnäkään sovella SEUT 101 artiklaa päivämäärää 1.5.2004 aikaisempiin sopimuksiin ja menettelytapoihin, jotka koskevat Euroopan unionissa sijaitsevien lentoasemien ja ETA:n ulkopuolella sijaitsevien lentoasemien välisiä reittejä (jäljempänä unionin ja kolmansien maiden väliset reitit), toiseksi, ettei se sovella ETA-sopimuksen 53 artiklaa päivämäärää 19.5.2005 aikaisempiin sopimuksiin ja menettelytapoihin, jotka koskevat unionin ja kolmansien maiden välisiä reittejä ja sellaisissa maissa sijaitsevien lentoasemien, jotka ovat ETA-sopimuksen sopimuspuolia mutta eivät unionin jäsenvaltioita, ja kolmansissa maissa sijaitsevien lentoasemien välisiä reittejä (jäljempänä ETA:n, unionia lukuun ottamatta, ja kolmansien maiden väliset reitit), ja lopuksi, ettei se sovella EY-Sveitsin-lentoliikennesopimuksen 8 artiklaa päivämäärää 1.6.2002 aikaisempiin sopimuksiin ja menettelytapoihin, jotka koskevat unionissa sijaitsevien lentoasemien ja Sveitsin lentoasemien välisiä reittejä (jäljempänä unionin ja Sveitsin väliset reitit). Se täsmensi kyseisen päätöksen 832 perustelukappaleessa, että päätöksessä ei ”millään tavalla pyritty toteamaan, että [EY-Sveitsi-lentoliikennesopimuksen] 8 artiklaa olisi rikottu Sveitsin [ja] kolmansien maiden [välisten] rahtipalvelujen osalta”.
30      Toisaalta riidanalaisen päätöksen 1036-1046 perustelukappaleessa, jotka muodostavat päätöksen 5.3.8 alajakson, jonka otsikko on ”[SEUT] 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan sovellettavuus saapuviin reitteihin”, komissio esitti syyt, joiden perusteella se hylkäsi useiden tutkinnan kohteena olleiden liikenteenharjoittajien väitteet, joiden mukaan se ylitti alueellisen toimivaltansa rajat kansainvälisen oikeuden sääntöihin nähden, kun se totesi näiden kahden artiklan rikkomisen ja määräsi siitä seuraamuksia, kun kyse oli kolmansista maista lähtevistä ja ETA:han saapuvista reiteistä (jäljempänä saapuvat reitit).
31      Komissio totesi erityisesti mainitun päätöksen 1045 perustelukappaleessa, että saapuvia rahtipalveluja koskevilla kilpailunvastaisilla käytännöillä ”voi olla välittömiä, huomattavia ja ennakoitavissa olevia vaikutuksia unionissa ja ETA:ssa, koska ETA:[han] suuntautuvan lentoliikenteen kasvaneet kustannukset ja näin ollen maahan tuotujen tavaroiden korkeammat hinnat ovat jo luonnostaan omiaan vaikuttamaan kuluttajiin ETA-alueella.” Lisäksi se totesi, että kyseessä olevassa asiassa näillä menettelytavoilla saattoi olla vaikutuksia myös siihen, miten muut liikenteenharjoittajat tarjosivat rahtipalveluja ETA:ssa kolmansien maiden liikenteenharjoittajien käyttämien ETA:ssa sijaitsevien liikenteen solmukohtien (hubs) ja niiden kyseisten lähetysten ETA:ssa olevien määränpäälentoasemien välillä, joihin kolmannen maan liikenteenharjoittaja ei liikennöi.
32      Komissio totesi lisäksi kyseisen päätöksen 1046 perustelukappaleessa, että riidanalainen kartelli oli ”toteutettu maailmanlaajuisesti”, että saapuvia reittejä koskevat järjestelyt olivat erottamaton osa yhtenä kokonaisuutena pidettävää jatkettua SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkomista ja että lisien yhtenäinen soveltaminen maailmanlaajuisesti oli keskeinen osa tätä kartellia.
33      Riidanalaisen päätöksen 5.3 alajakso, joka koskee SEUT 101 artiklan, ETA-sopimuksen 53 artiklan ja EY-Sveitsi-lentoliikennesopimuksen 8 artiklan soveltamista nyt käsiteltävään asiaan, sisältää päätöksen 833-1052 perustelukappaleen. Ensinnäkin komissio totesi mainitun päätöksen 846 perustelukappaleessa, että tutkinnan kohteena olleet liikenteenharjoittajat olivat sovittaneet yhteen käyttäytymisensä tai vaikuttaneet hinnoitteluun, ”mikä merkits[i] viime kädessä hintojen vahvistamista suhteessa” polttoainelisään, turvallisuuslisään ja provision maksamiseen huolitsijoille lisistä. Mainitun päätöksen 861 perustelukappaleessa komissio katsoi, että ”rahtipalvelujen hinnoittelukäyttäytymisen yhteensovittamista koskeva yleinen järjestelmä”, joka komission tutkinnassa oli käynyt ilmi, oli osoitus ”monitahoisesta kilpailusääntöjen rikkomisesta, joka [koostui] erilaisista toimista, joita [voitiin] luonnehtia joko sopimukseksi tai yhdenmukaistetuksi menettelytavaksi, joiden yhteydessä kilpailijat [olivat] tietoisesti korvanneet kilpailun riskit keskinäisellä käytännön yhteistyöllään”.
34      Toiseksi komissio totesi riidanalaisen päätöksen 869 perustelukappaleessa, että ”kyseessä oleva toiminta merkits[i] [SEUT] 101 artiklan yhtenä kokonaisuutena pidettävää jatkettua rikkomista”, ja täsmensi kyseisen päätöksen 870-902 perustelukappaleessa, että kyseessä olevilla järjestelyillä pyrittiin yhteen kilpailunvastaiseen päämäärään, joka oli kilpailun estäminen rahtialalla ETA:ssa, ja että ne koskivat rahtipalvelujen tarjoamista ja niiden hinnoittelua, ne koskivat samoja yrityksiä, niitä oli pidettävä yhtenä kokonaisuutena ja jatkuvina ja ne koskivat kolmea osatekijää eli polttoainelisää, turvallisuuslisää ja provisioiden maksamisesta kieltäytymistä. Tässä yhteydessä komissio totesi kyseisen päätöksen 883 perustelukappaleessa, että Lan Cargo osallistui yhteen yhtenä kokonaisuutena pidettävän kilpailusääntöjen rikkomisen osatekijään eli polttoainelisää koskevaan osatekijään mutta että se oli myös tietoinen liikenteenharjoittajien välisistä neuvotteluista, jotka koskivat turvallisuuslisää ja lisiä koskevien provisioiden maksamista.
35      Riidanalaisen päätöksen 903 perustelukappaleessa komissio totesi kolmanneksi, että kilpailunvastaisen käyttäytymisen tarkoituksena oli rajoittaa kilpailua ainakin unionissa, ETA:ssa ja Sveitsissä. Kyseisen päätöksen 917 perustelukappaleessa se totesi vielä, että kyseisen käyttäytymisen konkreettisia vaikutuksia ei näin ollen ollut tarpeen ottaa huomioon.
36      Neljänneksi komissio tutki riidanalaisen päätöksen 972-1021 perustelukappaleessa seitsemän sellaisen kolmannen maan sääntelyä, joiden osalta useat tutkinnan kohteena olleet liikenteenharjoittajat olivat väittäneet, että niiden oli kyseisen sääntelyn mukaan yhdenmukaistettava lisät, mikä esti siten merkityksellisten kilpailusääntöjen soveltamisen. Komissio katsoi, etteivät nämä liikenteenharjoittajat olleet osoittaneet toimineensa näiden kolmansien maiden pakottamina.
37      Viidenneksi komissio totesi riidanalaisen päätöksen 1024-1035 perustelukappaleessa, että yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen oli omiaan vaikuttamaan huomattavasti jäsenvaltioiden väliseen, ETA-sopimuksen sopimuspuolten väliseen ja EY-Sveitsi-lentoliikennesopimuksen sopimuspuolten väliseen kauppaan.
38      Riidanalaisen päätöksen 7 jakso, jonka otsikko on ”Rikkomisen kesto”, sisältää kyseisen päätöksen 1146-1169 perustelukappaleen. Kuten mainitun päätöksen 1146 perustelukappaleesta käy ilmi, komissio katsoi, että riidanalainen kartelli oli alkanut 7.12.1999 ja kestänyt 14.2.2006 saakka. Se täsmensi samassa perustelukappaleessa 1146, että kyseisellä kartellilla oli rikottu
–        SEUT 101 artiklaa 7.12.1999-14.2.2006 unionissa sijaitsevien lentoasemien välisen lentoliikenteen osalta
–        SEUT 101 artiklaa 1.5.2004-14.2.2006 unionin ja kolmansien maiden välisillä reiteillä harjoitetun lentoliikenteen osalta
–        ETA-sopimuksen 53 artiklaa 7.12.1999-14.2.2006 ETA:ssa sijaitsevien lentoasemien välisen lentoliikenteen osalta (jäljempänä ETA:n sisäiset reitit)
–        ETA-sopimuksen 53 artiklaa 19.5.2005-14.2.2006 ETA:n, unionia lukuun ottamatta, ja kolmansien maiden välisillä reiteillä harjoitetun lentoliikenteen osalta ja
–        EY-Sveitsi-lentoliikennesopimuksen 8 artiklaa 1.6.2002-14.2.2006 unionin ja Sveitsin välisillä reiteillä harjoitetun lentoliikenteen osalta.
39      Kyseisen päätöksen 1169 perustelukappaleessa komissio totesi, että kilpailusääntöjen rikkominen kesti Lan Cargon osalta 25.2.2003-14.2.2006. Se oli aiemmin täsmentänyt riidanalaisen päätöksen 1103–1108 perustelukappaleessa, että Latam Airlinesin, joka omisti kyseisenä ajanjaksona 99,9 prosenttia Lan Cargon osakepääomasta, oli oletettava käyttävän ratkaisevaa vaikutusvaltaa tytäryhtiöönsä ja sen oli näin ollen katsottava olevan yhteisvastuussa Lan Cargon kanssa koko kyseiseltä ajanjaksolta.
40      Riidanalaisen päätöksen päätösosan 1, 3 ja 4 artiklassa määrätään seuraavaa:
”1 artikla
Seuraavat yritykset ovat syyllistyneet [SEUT] 101 artiklan, [ETA-sopimuksen] 53 artiklan ja [EY-Sveitsi-lentoliikennesopimuksen] 8 artiklan yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun rikkomiseen sovittamalla yhteen käyttäytymistään [lentorahti]palvelujen hinnoittelun alalla maailmanlaajuisesti [polttoainelisän], [turvallisuuslisän] ja lisistä maksettavan provision osalta seuraavilla reiteillä ja seuraavina ajanjaksoina:
1)      Seuraavat yritykset ovat rikkoneet [SEUT] 101 artiklaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa [ETA:n sisäisten reittien osalta] seuraavina ajanjaksoina:
– –
i) [Latam Airlines], 25.2.2003-14.2.2006;
j) [Lan Cargo], 25.2.2003-14.2.2006;
– –
2)      Seuraavat yritykset ovat rikkoneet [SEUT] 101 artiklaa [unionin ja kolmansien maiden välisten reittien] osalta seuraavina ajanjaksoina:
– –
i) [Latam Airlines], 1.5.2004-14.2.2006;
j) [Lan Cargo], 1.5.2004-14.2.2006;
– –
3)      Seuraavat yritykset ovat rikkoneet ETA-sopimuksen 53 artiklaa [ETA:n, unionia lukuun ottamatta, ja kolmansien maiden välisten reittien] osalta seuraavina ajanjaksoina:
– –
i) [Latam Airlines], 19.5.2005-14.2.2006;
j) [Lan Cargo], 19.5.2005-14.2.2006;
– –
4)      Seuraavat yritykset ovat rikkoneet [EY-Sveitsi-lentoliikennesopimuksen] 8 artiklaa [unionin ja Sveitsin välisten reittien] osalta seuraavina ajanjaksoina:
– –
i) [Latam Airlines], 25.2.2003-14.2.2006;
j) [Lan Cargo], 25.2.2003-14.2.2006;
– –
3 artikla
Tämän päätöksen 1 artiklassa tarkoitetusta yhtenä kokonaisuutena pidettävästä jatketusta kilpailusääntöjen rikkomisesta – – määrätään seuraavat sakot:
– –
i) [Latam Airlines ja Lan Cargo] yhteisvastuullisesti: 8 220 000 [euroa];
– –
4 artikla
Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen yritysten on lopetettava 1 artiklassa tarkoitettu yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen välittömästi, jos ne eivät ole sitä jo tehneet.
Niiden on pidättäydyttävä myös kaikista toimista tai käyttäytymisestä, joilla on sama tai samankaltainen tarkoitus tai vaikutus.”
Menettely unionin yleisessä tuomioistuimessa ja valituksenalainen tuomio
41      Latam Airlines ja Lan Cargo nostivat unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 31.5.2017 toimittamallaan kannekirjelmällä kanteen, jossa vaadittiin ensisijaisesti riidanalaisen päätöksen kumoamista niitä koskevilta osin ja toissijaisesti niille määrätyn sakon kumoamista tai sen määrän alentamista.
42      Ne esittivät kanteensa tueksi seitsemän kanneperustetta.
43      Näistä kanneperusteita ensimmäinen koski oikeudellisia virheitä ja sitä, että Latam Airlinesin ja Lan Cargon katsottiin olevan vastuussa yhtenä kokonaisuutena pidettävästä jatketusta kilpailusääntöjen rikkomisesta, joka koski turvallisuuslisää ja provisioiden maksamisesta kieltäytymistä koskevia osatekijöitä. Toinen kanneperuste koski oikeudellisia virheitä ja tosiseikkoja koskevia virheitä, jotka oli tehty todettaessa Latam Airlinesin ja Lan Cargon osallistuneen rikkomisen polttoainelisää koskevaan osatekijään. Kolmannen kanneperusteen mukaan komissiolla ei ollut toimivaltaa katsoa näiden liikenteenharjoittajien olevan vastuussa rikkomisista ETA:n sisäisillä reiteillä, ETA:n, unionia lukuun ottamatta, ja kolmansien maiden välisillä reiteillä sekä unionin ja Sveitsin välisillä reiteillä. Neljännessä kanneperusteessa komissiota moitittiin siitä, että se oli tehnyt tosiseikkoja koskevia virheitä ja oikeudellisia virheitä todetessaan maailmanlaajuisen kartellin olemassaolon. Viimeksi mainitussa kanneperusteessa oli neljä osaa, joista kolmannessa väitettiin komission ylittäneen toimivaltansa ja luoneen epäselvyyttä rikkomisen maantieteellisestä ulottuvuudesta. Kuudes kanneperuste koski puolustautumisoikeuksien loukkaamista ja asianmukaisten perustelujen puuttumista, ja Latam Airlines ja Lan Cargo väittivät, että riidanalainen päätös perustui uusiin tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskeviin arviointeihin, joista niitä ei ollut voitu kuulla.
44      Unionin yleinen tuomioistuin hyväksyi valituksenalaisella tuomiolla ensimmäisen kanneperusteen, hyväksyi osittain toisen ja kolmannen kanneperusteen ja hylkäsi muut kanneperusteet. Näin ollen se kumosi kyseisen päätöksen 1 artiklan 1 kohdan i ja j alakohdan, 3 kohdan i ja j alakohdan ja 4 kohdan i ja j alakohdan sekä kyseisen päätöksen 1 artiklan 2 kohdan i ja j alakohdan siltä osin kuin viimeksi mainitussa säännöksessä katsotaan valittajien osallistuneen yhtäältä yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen osatekijöihin, jotka liittyvät turvallisuuslisään ja provisioiden maksamisesta kieltäytymiseen, ja toisaalta yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen osatekijään, joka koskee polttoainelisää ennen 22.7.2005. Se kumosi myös kyseisen päätöksen 3 artiklan i alakohdan, vahvisti valittajille yhteisvastuullisesti määrätyn sakon määräksi 2 244 000 euroa ja hylkäsi kanteen muilta osin.
Valitusasian asianosaisten vaatimukset
45      Latam Airlines ja Lan Cargo vaativat valituksessaan, että unionin tuomioistuin
–        kumoaa valituksenalaisen tuomion siltä osin kuin siinä hylätään niiden kanne
–        kumoaa riidanalaisen päätöksen valittajia koskevilta osin tai toissijaisesti kumoaa sen osittain ja alentaa sakon määrää ja
–        velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
46      Komissio vaatii, että unionin tuomioistuin hylkää valituksen ja velvoittaa Latam Airlinesin ja Lan Cargon korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Valituksen tarkastelu
47      Latam Airlines ja Lan Cargo esittävät valituksensa tueksi neljä valitusperustetta, joista ensimmäinen koskee oikeudellista virhettä, koska unionin yleinen tuomioistuin kumosi riidanalaisen päätöksen vain osittain, toinen puolustautumisoikeuksien loukkaamista, koska se ei perustellut tiettyjä väitetiedoksiannossa tarkoitettuja yrityksiä vastaan aloitetuista menettelyistä luopumista, kolmas oikeudellista virhettä siltä osin kuin on kyse komission toimivallasta todeta maailmanlaajuinen kartelli ja neljäs oikeudellisia virheitä rikkomisen maantieteellisen ulottuvuuden määrittämisessä.
Ensimmäinen valitusperuste, joka koskee sitä, että riidanalainen päätös on kumottu vain osittain
Asianosaisten lausumat
48      Ensimmäinen valitusperuste muodostuu kolmesta osasta.
49      Tämän valitusperusteen ensimmäisessä osassa Latam Airlines ja Lan Cargo väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin rikkoi SEUT 101 artiklan 1 kohtaa, kun se ei kumonnut riidanalaista päätöstä kokonaisuudessaan.
50      Unionin yleinen tuomioistuin, joka kumosi riidanalaisen päätöksen vain siltä osin kuin siinä katsottiin niiden osallistuneen yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen osatekijöihin, jotka liittyivät turvallisuuslisään ja provisioiden maksamisesta kieltäytymiseen, ja pysytti kyseisen päätöksen siltä osin kuin se koski niiden osallistumista kyseiseen rikkomiseen sen polttoainelisään liittyvän osatekijän osalta 22.7.2005 alkaen, jätti arvioimatta, olivatko sen kumoamat osat erotettavissa toisistaan ja oliko jäljelle jäänyt osatekijä sellainen, ettei se muuttanut yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen pääsisältöä.
51      Valittajien mukaan 6.12.2012 annetun tuomion komissio v. Verhuizingen Coppens (C‑441/11 P, EU:C:2012:778) 38 kohdasta ilmenee kuitenkin, että unionin oikeuden toimen osittainen kumoaminen on mahdollista vain silloin, kun osat, joiden kumoamista on vaadittu, ovat sellaisia, että ne voidaan erottaa toimen muista osista, mikä edellyttää, ettei tällaisella osittaisella kumoamisella muuteta toimen pääsisältöä.
52      Nyt käsiteltävässä asiassa turvallisuuslisään ja provisioiden maksamisesta kieltäytymiseen liittyviä osatekijöitä ei voida erottaa yhtenä kokonaisuutena pidettävästä jatketusta kilpailusääntöjen rikkomisesta muuttamatta sen pääsisältöä. Komissio on nimittäin itse katsonut riidanalaisen päätöksen 863 perustelukappaleessa, että oli keinotekoista pyrkiä jakamaan riidanalainen käyttäytyminen, jolle on ominaista yksi ainoa päämäärä, kohtelemalla sitä niin, että se muodostui erillisistä kilpailusääntöjen rikkomisista. Unionin tuomioistuin otti kuitenkin 4.7.2013 antamassaan tuomiossa komissio v. Aalberts Industries ym. (C‑287/11 P, EU:C:2013:445, 65 kohta) huomioon kyseisessä asiassa kyseessä olleen päätöksen perustelun, joka oli sanamuodoltaan sama, päätelläkseen, ettei mainitussa asiassa kyseessä ollut rikkominen ollut jaettavissa. Komissio ei myöskään maininnut kyseisessä päätöksessä, että osallistuminen polttoainelisään liittyvään kilpailunvastaiseen käyttäytymiseen merkitsi sellaisenaan kilpailusääntöjen rikkomista. Se ei voi myöskään tukeutua kyseisen päätöksen 871 perustelukappaleeseen, jonka mukaan tiettyjä kokouksia, tiettyä yhteydenpitoa tai tiettyä tietojenvaihtoa kilpailijoiden välillä voitaisiin sellaisenaan pitää kilpailusääntöjen rikkomisina. Lopuksi valittajat toteavat, että turvallisuuslisään ja provisioiden maksamisesta kieltäytymiseen liittyvät osatekijät eivät ole pelkästään liitännäisiä polttoainelisää koskevaan osatekijään nähden. Viimeksi mainitun seikan osalta 21.1.2016 annetusta tuomiosta Galp Energía España ym. v. komissio (C‑603/13 P, EU:C:2016:38) ilmenee, että liitännäisten osatekijöiden kumoaminen vain osittain ei muuta yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen pääsisältöä. Latam Airlines ja Lan Cargo lisäävät, että erotettavuuden puuttuminen on erityisen ilmeistä turvallisuuslisän osalta, joka niiden mukaan on polttoainelisää vastaava osatekijä eikä pelkästään siihen nähden liitännäinen.
53      Ensimmäisen valitusperusteen toisessa osassa, joka koskee perustelujen puutteellisuutta, Latam Airlines ja Lan Cargo moittivat unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se esitti kehäpäätelmän eikä perustellut valituksenalaisen tuomion 632 kohtaan sisältyvää toteamusta, jonka mukaan valittajat eivät olleet osoittaneet, että komissio oli tehnyt virheen katsoessaan niiden olevan vastuussa yhtenä kokonaisuutena pidettävästä jatketusta kilpailusääntöjen rikkomisesta sen polttoainelisään liittyvän osatekijän osalta. Unionin yleinen tuomioistuin jätti siten arvioimatta, olivatko yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen osatekijät, jotka liittyvät turvallisuuslisään ja provisioiden maksamisesta kieltäytymiseen, erotettavissa ja oliko jäljelle jäävä osatekijä sellainen, ettei se muuttanut tällaisen rikkomisen pääsisältöä.
54      Latam Airlines ja Lan Cargo väittävät tämän valitusperusteen kolmannessa osassa, että tämän tuomion 53 kohdassa mainituilla perusteluilla unionin yleinen tuomioistuin käänsi todistustaakan katsoessaan, etteivät valittajat olleet osoittaneet, etteivät ne olleet vastuussa polttoainelisään liittyvästä osatekijästä, vaikka komission on esitettävä näyttö SEUT 101 artiklan rikkomisista.
55      Komissio katsoo, että ensimmäinen valitusperuste on perusteeton.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
–       Alustavat huomautukset
56      On huomautettava, että unionin yleinen tuomioistuin hyväksyi valituksenalaisella tuomiolla Latam Airlinesin ja Lan Cargon sille esittämän ensimmäisen kanneperusteen, joka koski oikeudellisia virheitä sen toteamisessa, että Lan Cargo oli osallistunut yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen osatekijöihin, jotka liittyvät turvallisuuslisään ja provisioiden maksamiseen. Unionin yleinen tuomioistuin päätteli tästä valituksenalaisen tuomion 631 kohdassa, että riidanalaisen päätöksen 1 artiklan 2 kohta oli kumottava siltä osin kuin siinä katsottiin Latam Airlinesin ja Lan Cargon olevan vastuussa näistä yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen kahdesta osatekijästä. Se lisäsi kuitenkin kyseisen tuomion 632 kohdassa, että toisin kuin Latam Airlines ja Lan Cargo väittivät, riidanalaista päätöstä ei ollut syytä kumota kokonaisuudessaan näillä perusteilla, koska huolimatta komission tekemistä virheistä, jotka koskivat niiden vastuuta kyseisistä osatekijöistä, ne eivät olleet osoittaneet, että komissio oli tehnyt oikeudellisen virheen todetessaan niiden osallistuneen kyseiseen rikkomiseen.
57      On siis tutkittava, tekikö unionin yleinen tuomioistuin oikeudellisia virheitä, kun se ei kumonnut riidanalaista päätöstä kokonaisuudessaan.
58      Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin oikeuden toimen osittainen kumoaminen on mahdollista vain silloin, kun osat, joiden kumoamista on vaadittu, ovat sellaisia, että ne voidaan erottaa muusta toimesta, mikä edellyttää, että tällaisella osittaisella kumoamisella ei muuteta toimen pääsisältöä (ks. vastaavasti tuomio 14.5.2020, NKT Verwaltung ja NKT v. komissio, C‑607/18 P, EU:C:2020:385, 292 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 16.2.2022, Unkari v. parlamentti ja neuvosto, C‑156/21, EU:C:2022:97, 293 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
59      Unionin tuomioistuin on täsmentänyt komission päätöksen, jossa yrityksen katsotaan osallistuneen useisiin yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen muodostaviin kilpailunvastaisiin menettelytapoihin, osittaisen kumoamisen edellytyksiä.
60      Unionin tuomioistuin katsoi 6.12.2012 antamansa tuomion komissio v. Verhuizingen Coppes (C‑441/11 P, EU:C:2012:778) 44 kohdassa, että jos yritys on osallistunut välittömästi yhteen tai useampaan yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen muodostavaan kilpailunvastaiseen käyttäytymiseen, mutta ei ole näytetty toteen, että kyseinen yritys aikoi omalla käyttäytymisellään myötävaikuttaa muiden kartellin osallistujien yhteisten päämäärien tavoittelemiseen ja että yritys tiesi kaikesta kyseisten samaan päämäärään pyrkivien osallistujien suunnittelemasta tai toteuttamasta kilpailunvastaisesta käyttäytymisestä tai että se saattoi kohtuudella ennakoida sen ja oli valmis hyväksymään siihen sisältyvän riskin, komissiolla on oikeus katsoa tämän yrityksen olevan vastuussa ainoastaan käyttäytymisestä, johon se on osallistunut välittömästi, ja muiden samaan päämäärään pyrkivien osallistujien suunnittelemasta tai toteuttamasta käyttäytymisestä, jonka osalta on todistettu, että se tiesi siitä tai että se on saattanut kohtuudella ennakoida sen ja on ollut valmis hyväksymään siihen sisältyvän riskin.
61      Se lisäsi kyseisen tuomion 45 kohdassa, että tämä ei kuitenkaan voi johtaa siihen, että tämä yritys vapautetaan vastuustaan sellaisen käyttäytymisen osalta, johon se on kiistatta osallistunut tai josta sen voidaan tosiasiallisesti katsoa olevan vastuussa. Se totesi kyseisessä 45 kohdassa samoin kuin 16.6.2022 annetun tuomion Quanta Storage v. komissio (C‑699/19 P, EU:C:2022:483) 90 kohdassa, että sillä, että yritys ei ole osallistunut kaikkiin kartellin muodostaviin osatekijöihin tai että sen osuus on ollut vähäinen niillä osa-alueilla, joihin se on osallistunut, ei ole merkitystä näytettäessä toteen kilpailusääntöjen rikkomista sen osalta, koska nämä seikat on otettava huomioon ainoastaan kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuutta arvioitaessa ja mahdollisesti sakkoa määritettäessä.
62      Unionin tuomioistuin täsmensi 6.12.2012 antamansa tuomion komissio v. Verhuizingen Coppens (C‑441/11 P, EU:C:2012:778) 46 kohdassa, joka toistetaan 16.6.2022 annetun tuomion Sony Corporation ja Sony Electronics v. komissio (C‑697/19 P, EU:C:2022:478) 68 kohdassa, että komission päätös, jossa kartellikokonaisuus katsotaan yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi jatketuksi kilpailusääntöjen rikkomiseksi, voidaan kuitenkin jakaa tällä tavalla ainoastaan, jos yhtäältä kyseiselle yritykselle on hallinnollisen menettelyn aikana annettu mahdollisuus ymmärtää, että sitä moitittiin myös kustakin kartellin osatekijänä olevasta käyttäytymisestä, ja näin ollen puolustautua tätä moitetta vastaan ja jos toisaalta kyseinen päätös on tältä osin riittävän selvä.
63      Unionin tuomioistuin päätteli tästä 6.12.2012 annetun tuomion komissio v. Verhuizingen Coppens (C‑441/11 P, EU:C:2012:778) 47 kohdassa, että tästä seuraa, että kun kyseisen tuomion 46 kohdassa mainitut edellytykset täyttyvät, on niin, että jos unionin tuomioistuin toteaa, ettei komissio ole näyttänyt toteen oikeudellisesti riittävällä tavalla, että yritys osallistuessaan johonkin yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen muodostavasta kilpailunvastaisesta käyttäytymisestä tiesi muusta samaan päämäärään pyrkivien kartellin muiden osallistujien toteuttamasta kilpailunvastaisesta käyttäytymisestä tai että se saattoi kohtuudella ennakoida sen ja oli valmis hyväksymään siihen sisältyvän riskin, tämän ainoana seurauksena on se, että tämän yrityksen ei voida katsoa olevan vastuussa tästä muusta käyttäytymisestä ja näin ollen yhtenä kokonaisuutena pidettävästä jatketusta kilpailusääntöjen rikkomisesta kokonaisuudessaan ja että riidanalaisen päätöksen on katsottava olevan perusteeton pelkästään tältä osin. Päätöksen, jolla yrityksen katsotaan olevan vastuussa yhtenä kokonaisuutena pidettävästä jatketusta kilpailusääntöjen rikkomisesta kokonaisuudessaan, kun tämä yritys on osallistunut vain yhteen sen osatekijöistä, jakamiselle ei siis ole asetettu muita edellytyksiä kuin ne, jotka on mainittu edellä.
64      Nyt käsiteltävässä asiassa valituksenalaisen tuomion 581 ja 615 sekä 630–632 kohdasta ilmenee, että unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että vaikka komissio oli osoittanut, että kyseiset liikenteenharjoittajat olivat osallistuneet yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen polttoainelisää koskevaan osatekijään 22.7.2005 alkaen, se ei sitä vastoin ollut osoittanut oikeudellisesti riittävällä tavalla, että mainitut liikenteenharjoittajat olivat vaaditulla tavalla tietoisia yhtenä kokonaisuutena pidettävästä jatketusta kilpailusääntöjen rikkomisesta sen kahden muun osatekijän, jotka liittyivät turvallisuuslisään ja provisioiden maksamisesta kieltäytymiseen, osalta.
65      Latam Airlinesin ja Lan Cargon argumentit on siis tutkittava tämän tuomion 60–63 kohdassa mainitun oikeuskäytännön valossa.
–       Ensimmäinen osa, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin ei arvioinut sitä, olivatko kumotut osat erotettavissa
66      Ensimmäisen valitusperusteensa ensimmäisessä osassa Latam Airlines ja Lan Cargo moittivat unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se teki oikeudellisen virheen kumotessaan riidanalaisen päätöksen ainoastaan siltä osin kuin se koski niiden osallistumista yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen osatekijöihin, jotka liittyvät turvallisuuslisään ja provisioiden maksamisesta kieltäytymiseen, vaikka niiden mukaan toteamuksesta, jonka mukaan komissio oli virheellisesti katsonut, että toinen valittaja oli vaaditulla tavalla tietoinen näistä yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen kahdesta osatekijästä, oli seurattava kyseisen päätöksen kumoaminen kokonaisuudessaan.
67      Tämän tuomion 60–63 kohdassa mainitusta oikeuskäytännöstä käy ilmi, että koska se, että unionin tuomioistuimet toteavat, ettei komissio ole näyttänyt toteen oikeudellisesti riittävällä tavalla, että yritys osallistuessaan johonkin yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen muodostavasta kilpailunvastaisesta toiminnasta tiesi muusta samaan päämäärään pyrkivien kartellin muiden osallistujien toteuttamasta kilpailunvastaisesta toiminnasta tai että se saattoi kohtuudella ennakoida sen ja oli valmis hyväksymään siihen sisältyvän riskin, ei voi johtaa siihen, että tämä yritys vapautetaan vastuustaan sellaisen käyttäytymisen osatekijän osalta, johon sen on näytetty osallistuneen tai josta sen voidaan kiistatta katsoa olevan vastuussa, unionin tuomioistuinten on kumottava niissä riitautettu komission päätös ainoastaan osittain. On nimittäin niin, että koska komission päätöksen, jolla todetaan yrityksen osallistuminen SEUT 101 artiklan vastaiseen kartelliin, päämääränä on nimenomaan todeta yksi tai useampia tällaisen rikkomisen tunnusmerkistön täyttäviä menettelytapoja, tällainen osittainen kumoaminen ei muuta tällaisen päätöksen pääsisältöä (tuomio 6.12.2012, komissio v. Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, 50 ja 51 kohta).
68      Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin ei tehnyt oikeudellista virhettä, kun se kumosi riidanalaisen päätöksen vain osittain, koska siinä ei ollut kyseenalaistettu Lan Cargon osallistumista polttoainelisää koskevaan tietojenvaihtoon.
69      Valittajien argumentti, jonka mukaan komissio oli itse katsonut riidanalaisen päätöksen 863 perustelukappaleessa, että oli ”keinotekoista pyrkiä jakamaan osiin – – jatkuva käyttäytyminen, jolle on ominaista yksi ainoa päämäärä, kohtelemalla sitä niin, että se muodostui erillisistä kilpailusääntöjen rikkomisista, vaikka kyseessä oli todellisuudessa yhtenä kokonaisuutena pidettävä rikkominen, joka ilmeni vaiheittain sekä sopimuksina että yhdenmukaistettuina menettelytapoina”, ei voi oikeuttaa toisenlaista päätelmää. Valituksenalaisen tuomion 471–581 kohdasta, joissa käsitellään näyttöä Lan Cargon osallistumisesta yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen polttoainelisään liittyvään osatekijään, ilmenee nimittäin yksiselitteisesti, että unionin yleinen tuomioistuin ei katsonut, että tämä osatekijä muodosti yksittäisen ja erillisen rikkomisen, vaan että komissio saattoi perustellusti katsoa, että koska Lan Cargo oli osallistunut tähän osatekijään ja koska sen oli osoitettu tai oletettu olleen tietoinen muusta kyseiseen osatekijään liittyvästä käyttäytymisestä, kyseisen liikenteenharjoittajan voitiin katsoa olevan vastuussa yhtenä kokonaisuutena pidettävästä jatketusta kilpailusääntöjen rikkomisesta, jolla tutkinnan kohteena olleet liikenteenharjoittajat olivat yhteensovittaneet toimintaansa rahtipalvelujen hinnoittelun alalla. Tätä arviointia tukee valituksenalaisen tuomion 429 kohdassa esitetty toteamus, jonka mukaan polttoainelisä oli rahtipalvelujen hintatekijä ja että yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen polttoainelisään liittyvä osatekijä koski siten rahtipalvelujen hinnoittelua.
70      Se, että komissio ei osoittanut, että Lan Cargo oli tietoinen turvallisuuslisää tai provisioiden maksamisesta kieltäytymistä koskevasta tietojenvaihdosta, ei ollut omiaan kyseenalaistamaan todetun rikkomisen yhtenä kokonaisuutena pidettävää jatkettua luonnetta, vaikka kyseisen liikenteenharjoittajan ei voitu katsoa olevan vastuussa todetusta rikkomisesta kokonaisuudessaan (ks. analogisesti tuomio 24.6.2015, Fresh Del Monte Produce v. komissio ja komissio v. Fresh Del Monte Produce, C‑293/13 P ja C‑294/13 P, EU:C:2015:416, 160 kohta).
71      Valittajien argumentista, joka perustuu 4.7.2013 annettuun tuomioon komissio v. Aalberts Industries ym. (C‑287/11 P, EU:C:2013:445) on puolestaan riittävää todeta, että kyseisen tuomion 60–63 kohdasta käy ilmi, että se koskee tilannetta, jossa – toisin kuin nyt käsiteltävässä asiassa – kyseessä olevan yrityksen osallistumista yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen ei ollut näytetty toteen.
72      Ensimmäisen valitusperusteen ensimmäinen osa on näin ollen hylättävä perusteettomana.
–       Kolmas osa, joka koskee todistustaakan kääntämistä
73      Unionin tuomioistuimen vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että sen osapuolen tai viranomaisen, joka väittää kilpailusääntöjä rikotun, tehtävänä on todistaa rikkominen tapahtuneeksi, ja yrityksen tai yritysten yhteenliittymän, joka vetoaa puolustautumisperusteeseen kilpailusääntöjen rikkomisen toteamista vastaan, tehtävänä on osoittaa, että edellytykset sen säännön, josta puolustautumisperusteet on johdettu, soveltamiselle täyttyvät, joten kyseisen viranomaisen on tällöin turvauduttava muihin todisteisiin. Vaikka todistustaakka kuuluu näiden periaatteiden mukaan joko komissiolle tai asianomaiselle yritykselle tai yhteenliittymälle, tosiseikat, joihin osapuoli vetoaa, voivat olla sellaisia, että ne velvoittavat toisen osapuolen esittämään selityksen tai perustelun, jonka puuttuessa voidaan päätellä, että todistustaakkaa koskevia sääntöjä on noudatettu (tuomio 7.1.2004, Aalborg Portland ym. v. komissio, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ja C‑219/00 P, EU:C:2004:6, 78 ja 79 kohta ja tuomio 17.6.2010, Laarge v. komissio, C‑413/08 P, EU:C:2010:346, 29 ja 30 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
74      Nyt käsiteltävässä asiassa on todettava, että valittajat moittivat ensimmäisen valitusperusteensa kolmannessa osassa unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se käänsi todistustaakan valituksenalaisen tuomion 632 kohdassa, mutta tämä argumentaatio perustuu valituksenalaisen tuomion virheelliseen tulkintaan.
75      Kyseisessä 632 kohdassa viitataan nimittäin valituksenalaisen tuomion 581 kohtaan. Tutkittuaan todisteet, joihin komissio vetosi, unionin yleinen tuomioistuin totesi kyseisen tuomion 580 kohdassa, että komissio saattoi perustellusti katsoa, että Lan Cargo oli vaaditulla tavalla tietoinen yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen polttoainelisään liittyvästä osatekijästä mutta vasta 22.7.2005 lähtien ja että komissio oli tehnyt virheen katsoessaan valittajien olevan vastuussa tämän osatekijän osalta ennen kyseistä päivämäärää. Se lisäsi mainitun tuomion 581 kohdassa, että kun otettiin huomioon valittajien osallistuminen tähän osatekijään kyseisen päivämäärän jälkeen, komission virhe ei voinut johtaa riidanalaisen päätöksen kumoamiseen kokonaisuudessaan. Unionin yleinen tuomioistuin ei siis kääntänyt todistustaakkaa valittajien osallistumisesta kilpailusääntöjen rikkomiseen, koska se katsoi, että komission oli esitettävä näyttö tästä osallistumisesta ja että näyttö Latam Airlinesin ja Cargo Lanin osallistumisesta yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen polttoainelisään liittyvän osatekijän osalta 22.7.2005 alkaen oli esitetty.
76      Tässä asiayhteydessä valituksenalaisen tuomion 632 kohdassa esitetty toteamus, jonka mukaan valittajat ”eivät olleet osoittaneet, että komissio olisi tehnyt oikeudellisen virheen todetessaan, että ne olivat osallistuneet” riidanalaisessa päätöksessä tarkoitettuun yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen, voidaan ymmärtää vain siten, etteivät valittajien ensimmäisen kanneperusteensa yhteydessä esittämät argumentit riittäneet kyseisen päätöksen kumoamiseen kokonaisuudessaan.
77      Näin ollen ensimmäisen valitusperusteen kolmas osa on hylättävä perusteettomana.
–       Toinen osa, joka koskee perustelujen puuttumista
78      Ensimmäisen valitusperusteen ensimmäisen ja kolmannen osan tarkastelusta ilmenee, että unionin yleinen tuomioistuin ei tehnyt oikeudellista virhettä eikä kääntänyt todistustaakkaa katsoessaan, että se, että valittajien ei voitu katsoa olevan vastuussa osallistumisesta yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen osatekijöihin, jotka liittyvät turvallisuuslisään ja provisioiden maksamisesta kieltäytymiseen, ei voinut olla perusteena riidanalaisen päätöksen kumoamiselle kokonaisuudessaan niitä koskevilta osin.
79      Näin ollen tämän valitusperusteen toinen osa, jossa valittajat moittivat unionin yleistä tuomioistuinta siitä, ettei se esittänyt valituksenalaisen tuomion 632 kohdassa oikeudellisesti riittävällä tavalla syitä, joiden vuoksi riidanalaisen päätöksen kumoaminen kokonaisuudessaan niiden osalta ei ollut perusteltua nyt käsiteltävässä asiassa, on hylättävä tehottomana.
80      Unionin yleisen tuomioistuimen perusteluvelvollisuutta koskevat oikeudelliset virheet eivät nimittäin aiheuta valituksenalaisen tuomion kumoamista, jos sen tuomiolauselman tueksi on esitetty sellaisia muita oikeudellisia perusteluita, että siitä ilmenevä lopputulos on perusteltu (tuomio 12.2.2015, komissio v. IPK International, C‑336/13 P, EU:C:2015:83, 64 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
81      Tämän oikeuskäytännön mukaan on niin, että vaikka valituksenalaisen tuomion 632 kohdasta ei ilmenisi riittävän selvästi syitä, joiden vuoksi unionin yleinen tuomioistuin katsoi, ettei ollut syytä kumota riidanalaista päätöstä kokonaisuudessaan valittajia koskevilta osin, tämä seikka ei riitä perusteeksi valituksenalaisen tuomion kumoamiselle.
82      Näin ollen ensimmäisen valitusperusteen toinen osa, joka koskee perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiä, on hylättävä tehottomana.
83      Kaiken edellä esitetyn perusteella ensimmäinen valitusperuste on hylättävä osittain tehottomana ja osittain perusteettomana.
Toinen valitusperuste, joka koskee puolustautumisoikeuksien loukkaamista
Asianosaisten lausumat
84      Toisessa valitusperusteessaan Latam Airlines ja Lan Cargo väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen arvioidessaan niiden puolustautumisoikeuksien ulottuvuutta.
85      Tähän valitusperusteeseen sisältyy kaksi osaa.
86      Valittajat väittävät valitusperusteen ensimmäisessä osassa, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen arvioidessaan puolustautumisoikeuksien loukkaamista, joka johtui siitä, ettei komissio perustellut sitä, että se luopui 13:a liikenteenharjoittajaa ja yhtä palvelujentarjoajaa koskevista väitteistä.
87      Latam Airlines ja Lan Cargo vetoavat argumentaationsa tueksi 9.10.2014 annettuun tuomioon ICF v. komissio (C‑467/13 P, EU:C:2014:2274) perustuvaan oikeuskäytäntöön ja väittävät, että nyt käsiteltävässä asiassa väitteistä luopuminen muutti merkittävällä tavalla todisteita todetuista rikkomisista, joten komissiolla oli velvollisuus antaa liikenteenharjoittajille, joille sen päätös lopulta oli osoitettu, mahdollisuus esittää näkemyksensä tästä luopumisesta.
88      Tästä ne toteavat, että unionin yleinen tuomioistuin viittasi valituksenalaisen tuomion 555 ja 574 kohdassa 22.7.2005 päivättyyn sähköpostiviestiin, jolla oli suuri merkitys unionin yleisen tuomioistuimen tekemässä arvioinnissa valittajien osallistumisesta riidanalaisen päätöksen kohteena olevaan rikkomiseen, vaikka jotkut liikenteenharjoittajat, joiden osalta komissio luopui väitteistä, olivat myös vastanneet tähän sähköpostiviestiin. Lisäksi valittajat toteavat, että unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi valituksenalaisen tuomion 350 ja 351 kohdassa niiden argumentaation, joka perustui siihen, että ne epäilivät, että menettelystä luopuminen yhtä liikenteenharjoittajaa vastaan oli seuraus valtion painostuksesta, sillä perusteella, että valittajat eivät olleet esittäneet näyttöä tällaisesta painostuksesta.
89      Latam Airlines ja Lan Cargo väittävät lisäksi samoista syistä, että valituksenalaisen tuomion perustelut ovat vähintään puutteelliset siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin ei esittänyt syitä, joiden vuoksi se katsoi, ettei väitteistä luopuminen muuttanut merkittävällä tavalla todisteita.
90      Valittajat moittivat tämän valitusperusteen toisessa osassa unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se otti todisteet huomioon vääristyneellä tavalla, kun se totesi valituksenalaisen tuomion 568 kohdassa, että 22.7.2005 lähetetyn sähköpostiviestin aikaansaama tietojenvaihto ja erityisesti reaktiot infowarding.com
‑verkkosivuston käyttöön ja liikenteenharjoittajan yritys ottaa yhteyttä kyseisellä sivustolla julkaistua polttoainelisää koskevan mainoksen antajaan ”o[livat] kuitenkin osoitus siitä, että useilla tutkinnan kohteena olleilla liikenteenharjoittajilla oli yhteinen odotus siitä, että markkinoilla noudat[tettaisiin] kurinalaisuutta [polttoainelisän] suhteen”. Valittajien mukaan on ilmeistä, että nämä reaktiot ja kyseinen yhteydenottoyritys, jotka ovat peräisin yrityksiltä, jotka eivät olleet riidanalaisen päätöksen adressaatteja, eivät voineet olla osoitus ”tutkinnan kohteena olevien liikenteenharjoittajien”, jotka olivat tämän päätöksen adressaatteja, odotuksista.
91      Komissio katsoo, että tämä valitusperuste on perusteeton.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
92      On todettava, että toisen valitusperusteen ensimmäinen osa perustuu tämän tuomion 87 kohdassa mainitun oikeuskäytännön virheelliseen tulkintaan. Kuten unionin yleinen tuomioistuin näet totesi valituksenalaisen tuomion 252 kohdassa, unionin toimielin ei ole perusteluvelvollisuuden noudattamiseksi velvollinen esittämään toteuttamassaan toimessa syitä, joiden vuoksi vastaavia kolmansille osapuolille osoitettuja toimia ei ole toteutettu. Näin ollen komissiolla ei ole velvollisuutta esittää päätöksessä, jossa todetaan kilpailusääntöjen rikkominen, syitä, joiden vuoksi se päätti olla ryhtymättä toimenpiteisiin tiettyjen yritysten osalta tai olla määräämättä niille seuraamuksia kyseisestä rikkomisesta.
93      Unionin yleinen tuomioistuin muistutti myös perustellusti valituksenalaisen tuomion 254 kohdassa oikeuskäytännöstä, jonka mukaan silloin, kun komissio luopuu kaikista väitteistä, jotka on esitetty tiettyjä kyseessä olevaan menettelyyn alun perin osallistuneita yrityksiä vastaan, sillä ei ole velvollisuutta antaa yrityksille, joille sen päätös lopulta on osoitettu, mahdollisuutta esittää näkemystään tästä luopumisesta, koska täydentävän väitetiedoksiannon antaminen tiedoksi niille, joita asia koskee, ja näin ollen näille osapuolille annettu mahdollisuus esittää oma kantansa koskee ainoastaan tapauksia, joissa komissio asettaa yritysten vastuulle uusia toimia tai muuttaa kiistettyjen kilpailusääntöjen rikkomisten todisteita merkittävällä tavalla (tuomio 9.10.2014, ICF v. komissio, C‑467/13 P, EU:C:2014:2274, 36 kohta).
94      Tästä oikeuskäytännöstä ilmenee ainoastaan, että komissiolla on velvollisuus kuulla uusia yrityksiä, joita vastaan se on jatkanut menettelyjä, jos sen jälkeen, kun se on luopunut menettelyistä tiettyjä muita yrityksiä vastaan, se asettaa ensimmäisten yritysten vastuulle uusia toimia tai muuttaa merkittävällä tavalla todisteita, jotka se aikoo ottaa huomioon niitä vastaan. Toisin kuin valittajat näyttävät katsovan, mainitusta oikeuskäytännöstä ei sitä vastoin seuraa, että komissiolla olisi yhtäältä velvollisuutta kuulla uudelleen yrityksiä, joita vastaan se on jatkanut menettelyä, niiden todisteiden osalta, joista näillä yrityksillä on jo ollut mahdollisuus esittää näkemyksensä, ja toisaalta velvollisuutta esittää päätöksessään, miten tiettyjä yrityksiä koskevista menettelyistä luopuminen voisi vaikuttaa sen arvioon näistä todisteista.
95      Nyt käsiteltävässä asiassa valituksenalaisesta tuomiosta ei ilmene eivätkä valittajat väitä, että ne olisivat väittäneet unionin yleisessä tuomioistuimessa, että sen jälkeen, kun menettelyistä tiettyjä yrityksiä vastaan luovuttiin, komissio olisi asettanut niiden vastuulle uusia toimia tai että se olisi muuttanut merkittävällä tavalla todisteita, jotka se aikoi ottaa huomioon niitä vastaan. Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin ei tehnyt oikeudellista virhettä katsoessaan, ettei komissio ollut velvollinen esittämään riidanalaisessa päätöksessä syitä, joiden vuoksi se luopui menettelyistä tiettyjä yrityksiä vastaan, tai antamaan valittajille mahdollisuutta esittää näkemystään tästä luopumisesta.
96      Toisen valitusperusteen ensimmäinen osa on näin ollen hylättävä perusteettomana.
97      Toisen valitusperusteen toisesta osasta on huomautettava, että valittajan, joka väittää unionin yleisen tuomioistuimen ottaneen todistusaineiston huomioon vääristyneellä tavalla, on SEUT 256 artiklan, Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäisen kohdan ja unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 168 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaan ilmoitettava täsmällisesti ne seikat, jotka se katsoo unionin yleisen tuomioistuimen ottaneen huomioon vääristyneellä tavalla, ja näytettävä toteen ne arviointivirheet, joiden takia unionin yleinen tuomioistuin on valittajan mukaan päätynyt niiden ottamiseen huomioon vääristyneellä tavalla. Vakiintuneessa oikeuskäytännössä on lisäksi katsottu, että vääristyneellä tavalla huomioon ottamisen on ilmettävä asiakirja-aineistosta selvästi ilman, että tosiseikastoa ja selvitystä on tarpeen ryhtyä arvioimaan uudelleen (tuomio 10.11.2022, komissio v. Valencia Club de Fútbol, C‑211/20 P, EU:C:2022:862, 55 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
98      Näin ollen ei riitä, että osoitetaan, että asiakirjaa voidaan tulkita eri tavalla kuin unionin yleinen tuomioistuin sitä tulkitsi (tuomio 5.3.2024, komissio Kočner v. Europol, C‑755/21 P, EU:C:2024:202, 96 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
99      Nyt käsiteltävässä asiassa tämän tuomion 90 kohdassa tiivistetysti esitetyssä valittajien argumentaatiossa moititaan unionin yleistä tuomioistuinta vain siitä, että se jätti ottamatta huomioon sen, että 22.7.2005 päivättyyn sähköpostiviestiin annetut vastaukset ja yritys ottaa yhteyttä kyseisessä sähköpostiviestissä kyseessä olevan mainoksen laatijaan olivat peräisin yrityksiltä, jotka eivät olleet riidanalaisen päätöksen adressaatteja.
100    Kyseisestä 22.7.2005 päivätystä sähköpostiviestistä ja siihen annetuista vastauksista, jotka sisältyvät ensimmäisessä oikeusasteessa esitettyyn asiakirja-aineistoon, ilmenee, että – kuten unionin yleinen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 565 kohdassa – kyseinen sähköpostiviesti oli osoitettu muun muassa useille riidanalaisen päätöksen adressaateille ja että siihen vastanneisiin yrityksiin kuului ainakin yksi myös riidanalaisen päätöksen adressaattina ollut liikenteenharjoittaja. Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin tyytyi valituksenalaisen tuomion 566 kohdassa toteamaan, että yritys ottaa yhteyttä 22.7.2005 päivätyssä sähköpostiviestissä kyseessä olleen mainoksen laatijaan oli peräisin ”liikenteenharjoittajalta”, toteamatta, että kyseinen liikenteenharjoittaja oli riidanalaisen päätöksen adressaatti.
101    Näissä olosuhteissa virhettä 22.7.2005 päivätyn sähköpostiviestin ja siihen annettujen vastausten arvioinnissa, johon valittajat vetoavat, ei voida katsoa toteen näytetyksi.
102    Lisäksi on todettava, että valittajat riitauttavat 22.7.2005 päivätyn sähköpostiviestin ja siihen annettujen vastausten vääristyneellä tavalla huomioon ottamista koskevan väitteen varjolla todellisuudessa unionin yleisen tuomioistuimen suorittaman todisteiden arvioinnin.
103    On huomautettava, että SEUT 256 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ja Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan muutosta voidaan hakea vain oikeuskysymysten osalta. Näin ollen ainoastaan unionin yleinen tuomioistuin on toimivaltainen määrittämään merkitykselliset tosiseikat ja arvioimaan niitä. Lukuun ottamatta sitä tapausta, että nämä tosiseikat on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, niiden arviointi ei näin ollen ole sellainen oikeuskysymys, että se sinänsä kuuluisi unionin tuomioistuimen muutoksenhaun yhteydessä harjoittaman valvonnan piiriin (tuomio 10.9.2024, Irlanti v. komissio, C‑465/20 P, EU:C:2024:724, 110 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
104    Näin ollen siltä osin kuin valittajat pyrkivät tämän tuomion 90 kohdassa tiivistetysti esitetyillä argumenteillaan siihen, että unionin tuomioistuin arvioisi uudelleen 22.7.2005 päivätyn sähköpostiviestin ja siihen annettujen vastausten merkityksen ja ulottuvuuden, nämä argumentit on jätettävä tutkimatta.
105    Edellä esitetystä seuraa, että toisen valitusperusteen toinen osa on osittain jätettävä tutkimatta ja osittain hylättävä perusteettomana.
106    Kaiken edellä esitetyn perusteella tämä valitusperuste on osittain jätettävä tutkimatta ja osittain hylättävä perusteettomana.
Kolmas valitusperuste, joka koskee oikeudellista virhettä siltä osin kuin on kyse komission toimivallasta todeta, että kyseessä oli maailmanlaajuinen kartelli
Asianosaisten lausumat
107    Kolmannessa valitusperusteessaan, jossa on kolme osaa, Latam Airlines ja Lan Cargo väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisia virheitä arvioidessaan komission toimivaltaa.
108    Valittajat moittivat tämän valitusperusteen ensimmäisessä osassa unionin yleistä tuomioistuinta siitä, ettei se tutkinut niiden kanneperustetta, jonka mukaan komissiolla ei ollut toimivaltaa todeta maailmanlaajuista kartellia, tai että se ainakin tutki kanneperusteen virheellisesti. Unionin yleinen tuomioistuin nimittäin oletti virheellisesti, että Latam Airlines ja Lan Cargo väittivät unionin yleisessä tuomioistuimessa, että riidanalaisessa päätöksessä oleva viittaus maailmanlaajuiseen kartelliin merkitsi SEUT 101 artiklan rikkomista, jonka kilpailunvastainen tarkoitus ulottui kaikkiin reitteihin maailmanlaajuisesti. Latam Airlines ja Lan Cargo totesivat kuitenkin selvästi unionin yleisessä tuomioistuimessa nostamassaan kanteessa, että maailmanlaajuista kartellia koskevia tosiseikkoja koskeva toteamus erosi SEUT 101 artiklan rikkomista koskevia tosiseikkoja koskevasta toteamuksesta ja ettei ollut mitään oikeudellista perustaa komission toimivallalle tehdä tällainen toteamus.
109    Valittajat väittävät kyseisen valitusperusteen toisessa osassa, että vaikka unionin yleisen tuomioistuimen toteamuksia niiden argumentaatiosta pidettäisiin pelkkänä tosiseikkojen toteamisena, unionin yleinen tuomioistuin otti tämän argumentaation huomioon vääristyneellä tavalla.
110    Latam Airlines ja Lan Cargo väittävät valitusperusteen kolmannessa osassa, ettei komissiolla ollut toimivaltaa esittää tosiseikkoja koskevia toteamuksia sisämarkkinoiden ulkopuolella tapahtuneesta kilpailua rajoittavasta toiminnasta. Tällaiset tosiseikkoja koskevat toteamukset muuttavat valittajien oikeusasemaa altistamalla ne vahingonkorvauskanteille kansallisissa tuomioistuimissa, ja niitä voidaan esittää vain, jos komissio on toimivaltainen kansainvälisen oikeuden nojalla. Kriteeri, joka perustuu kilpailunvastaisten menettelytapojen toimeenpanopaikkaan (jäljempänä toimeenpanoa koskeva kriteeri), tai kriteeri, joka perustuu näiden menettelytapojen kvalifioituihin vaikutuksiin unionissa (jäljempänä kvalifioituja vaikutuksia koskeva kriteeri), eivät kuitenkaan kumpikaan täyty, koska liikenteenharjoittajien välinen hintakilpailu tapahtuu lähtölentoasemalla. Siltä osin kuin on kyse toimen laatijan toimivallan puuttumista koskevasta argumentaatiosta, tämä kolmas valitusperusteen osa on ordre public ‑tyyppinen ja se on tutkittava viran puolesta.
111    Komissio vaatii, että kolmas valitusperuste on hylättävä.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
112    Aluksi on muistutettava, että Latam Airlines ja Lan Cargo väittivät unionin yleiseen tuomioistuimeen jättämänsä kannekirjelmän 117–128 kohdassa kolmannen kanneperusteensa toisessa osassa, ettei komissiolla ollut toimivaltaa todeta niiden osallistuneen maailmanlaajuiseen kartelliin. Kyseisen kannekirjelmän 119 ja 120 kohdassa ne esittivät, että mainittua ilmaisua voitiin tulkita kahdella tavalla, koska sillä voitiin tarkoittaa joko SEUT 101 artiklan rikkomista, jonka kilpailunvastainen tarkoitus ulottui kaikkiin reitteihin maailmanlaajuisesti, tai ” sui generis- luonteista kirjoittamatonta oikeudellista välinettä”.
113    Lisäksi Latam Airlines ja Lan Cargo väittivät unionin yleiseen tuomioistuimeen jättämänsä kannekirjelmän neljännen kanneperusteen kolmannessa osassa, että toteamus maailmanlaajuisesta kartellista ylitti komission toimivallan ja aiheutti epäselvyyttä todetun rikkomisen maantieteellisestä ulottuvuudesta. Ne täsmensivät kannekirjelmän 146 kohdassa, että ”komissiolla ei ole toimivaltaa todeta rikkomista kahden ETA:n ulkopuolella sijaitsevan lentoaseman välisillä reiteillä”, 147 kohdassa, että ”[oli] välttämätöntä, että komissio määrittelee täsmällisesti rikkomisen laajuuden” ja 148 kohdassa, että ”komission [oli] selvästi ilmoitettava rikkomisen, johon sen veto[si], kohde sekä maantieteellinen ja ajallinen ulottuvuus”.
114    Kolmannen kanneperusteen tutkimisen yhteydessä unionin yleinen tuomioistuin katsoi valituksenalaisen tuomion 151 kohdassa, että ”toisin kuin [Latam Airlines ja Lan Cargo] väitt[i]vät, [riidanalaisessa päätöksessä] olevalla viittauksella maailmanlaajuiseen kartelliin ei tarkoite[ttu] sui generis- luonteista kirjoittamatonta oikeudellista perustaa eikä SEUT 101 artiklan, ETA-sopimuksen 53 artiklan ja [EY-Sveitsi-lentoliikennesopimuksen] 8 artiklan rikkomista” ja että ”viittaus tutkinnan kohteena olevien liikenteenharjoittajien menettelytapojen yhteensovittamiseen – – maailmanlaajuisesti tämän päätöksen 1 artiklan johdantokappaleessa [oli] vain toteamus tosiseikoista, jotka komissio oli luokitellut [mainitun 1 artiklan] 1–4 kohdassa niiden kilpailusääntöjen rikkomiseksi, joita sovellettiin vain reitteihin, joiden komissio katsoi kyseisinä ajanjaksoina kuuluvan toimivaltaansa”.
115    Valituksenalaisen tuomion 362 kohdassa, jossa viitataan kyseisen tuomion 151 kohtaan, unionin yleinen tuomioistuin totesi vastauksena neljänteen kanneperusteeseen, että Latam Airlinesin ja Lan Cargon argumentaatio ”perustui – – virheelliseen lähtökohtaan, jonka mukaan komissio [oli] todennut [riidanalaisen] päätöksen päätösosassa kilpailusääntöjen rikkomisen, joka käsitti ETA:n ulkopuolella sijaitsevien lentoasemien väliset reitit”.
116    Näillä perusteilla unionin yleinen tuomioistuin vastasi sille esitettyyn argumentaatioon, joka koski muun muassa sitä, ettei komissiolla ollut toimivaltaa todeta kilpailusääntöjen rikkomista näillä reiteillä, ja riidanalaisen päätöksen moniselitteisyyttä, ottamatta tätä argumentaatiota huomioon vääristyneellä tavalla.
117    Näin ollen kolmannen valitusperusteen kaksi ensimmäistä osaa, joista yksi koskee perustelujen virheellisyyttä ja toinen vääristyneellä tavalla huomioon ottamista, on hylättävä perusteettomina.
118    Tämän valitusperusteen kolmannesta osasta, jonka mukaan komissiolla ei ole toimivaltaa esittää tosiseikkoja koskevia toteamuksia maailmanlaajuisesta kartellista, on muistutettava, että unionin kilpailuoikeutta voidaan soveltaa käyttäytymiseen, jota ei ole toteutettu unionin alueella mutta jonka kilpailunvastaiset vaikutukset voivat tuntua unionin markkinoilla. Jos kilpailuoikeudessa säädettyjen kieltojen sovellettavuus riippuisi paikasta, jossa kartelli on luotu, se nimittäin johtaisi väistämättä siihen, että yrityksille annettaisiin yksinkertainen keino kiertää kyseiset kiellot. Tällaiseen käyttäytymiseen puuttumiseksi komissio voi siis perustaa toimivaltansa toimeenpanoa tai kvalifioituja vaikutuksia koskevaan kriteeriin (ks. vastaavasti tuomio 6.9.2017, Intel v. komissio, C‑413/14 P, EU:C:2017:632, 43–46 kohta).
119    Periaatteella, jonka mukaan komissiolla on kansainvälisen oikeuden nojalla toimivalta soveltaa kilpailuoikeutta unionin alueen ulkopuolella omaksuttuun käyttäytymiseen, kunhan toimeenpanoa tai kvalifioituja vaikutuksia koskeva kriteeri täyttyy, ei olisi mitään merkitystä, jos kyseinen toimielin ei voisi esittää mitään tosiseikkoja koskevaa toteamusta tällaisen käyttäytymisen olemassaolosta, luonteesta, kohteesta tai maantieteellisestä ulottuvuudesta.
120    Sen tunnustaminen, että komissiolla on toimivalta tutkia kartelleja, jotka ovat muodostuneet unionin ulkopuolella, merkitsee siis väistämättä sitä, että kyseisellä toimielimellä on mahdollisuus tehdä tosiseikkoja koskevia toteamuksia, jotka ovat tarpeen, jotta se voi perustella kansainvälisen oikeuden nojalla toimivaltansa todeta SEUT 101 artiklan ja tapauksen mukaan ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkominen ja määrätä siitä seuraamuksia.
121    Myös kolmannen valitusperusteen kolmas osa on siis hylättävä perusteettomana.
122    Näin ollen koko valitusperuste on hylättävä.
Neljäs valitusperuste, joka koskee kilpailusääntöjen rikkomisen maantieteellisen ulottuvuuden määrittämisessä tehtyjä oikeudellisia virheitä
Asianosaisten lausumat
123    Neljännessä valitusperusteessaan Latam Airlines ja Cargo Lan väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin teki useita oikeudellisia virheitä hylätessään niiden kanneperusteen, joka koski perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiä yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen maantieteellisen ulottuvuuden määrittämisen osalta.
124    Tämä valitusperuste jakautuu kolmeen osaan.
125    Latam Airlines ja Lan Cargo väittävät mainitun valitusperusteen ensimmäisessä osassa, että unionin yleinen tuomioistuin otti riidanalaisen päätöksen 1210 perustelukappaleen ensimmäisen virkkeen huomioon vääristyneellä tavalla, kun se katsoi valituksenalaisen tuomion 153 kohdassa, että kyseinen perustelukappale sisälsi kirjoitusvirheen siltä osin kuin siinä viitattiin ”rikkomisen maantieteelliseen ulottuvuuteen, joka oli maailmanlaajuinen”, kun ilmaisun olisi pitänyt olla ”[riidanalaisen] kartellin maantieteellinen ulottuvuus oli maailmanlaajuinen”. Kyseisen perustelukappaleen sanamuoto on kuitenkin selvä eikä mitenkään tulkinnanvarainen.
126    Saman valitusperusteen toisessa osassa Latam Airlines ja Lan Cargo moittivat unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se loukkasi unionin oikeuden oikeudellisen selkeyden ja oikeusvarmuuden periaatteita ja rikkoi Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaa, kun se hylkäsi väitteen, joka koski riidanalaisen päätöksen moniselitteisyyttä riidanalaisen kartellin maantieteellisen ulottuvuuden määrittämisen osalta.
127    Valittajat toteavat ymmärtävänsä, ettei komissiolla ollut aikomusta todeta SEUT 101 artiklan rikkomista kaikilla reiteillä eri puolilla maailmaa, mutta katsovat, että kolmannet osapuolet ja erityisesti kansalliset tuomioistuimet, joissa voitaisiin nostaa siviilioikeudellisia vahingonkorvauskanteita, saattaisivat tulkita riidanalaista päätöstä tällä tavalla.
128    Riidanalaisen päätöksen moniselitteisyys johtuu lähinnä siitä, että komissio ensinnäkin katsoi, että riidanalainen käyttäytyminen vastasi maailmanlaajuista kartellia, toiseksi sisällytti riidanalaisen päätöksen päätösosaan hintojen maailmanlaajuista yhteensovittamista koskevan lausunnon ja kolmanneksi totesi kyseisen päätöksen 1210 perustelukappaleessa, että rikkominen oli maailmanlaajuinen.
129    Oikeudellisen selkeyden periaate edellyttää kuitenkin, että unionin toimielinten toimet – kuten komission kilpailuasioissa antamat päätökset – ovat selkeitä ja yksiselitteisiä.
130    Neljännen valitusperusteen kolmannessa osassa Latam Airlines ja Lan Cargo väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen todetessaan valituksenalaisen tuomion 357 kohdassa, että ”niiden rikkomisten, joista [määrättiin] seuraamuksia, laajuuden ja luonteen osalta merkityksellinen [oli] lähtökohtaisesti [riidanalaisen] päätöksen päätösosa eivätkä sen perustelut ja että siis ainoastaan siinä tapauksessa, että kyseisessä päätösosassa käytetyt ilmaisut [olivat] epäselviä, päätösosaa [oli] tulkittava päätöksen perusteluihin nojautuen”.
131    Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi siten asetuksen N:o 1/2003 16 artiklaa, jonka mukaan säännössä siitä, että kansalliset tuomioistuimet eivät voi tehdä päätöksiä, jotka ovat ristiriidassa SEUT 101 artiklan mukaista menettelyä koskevan ”komission tekemän päätöksen” kanssa, ei tehdä eroa kyseisen päätöksen päätösosan ja sen perustelujen välillä.
132    Komissio katsoo, että neljäs valitusperuste on perusteeton.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
133    Kuten tämän tuomion 97 kohdassa muistutetaan, vääristyneellä tavalla huomioon ottamisen on ilmettävä selvästi oikeudenkäyntiaineistosta ilman, että tosiseikkoja ja todisteita on tarpeen ryhtyä arvioimaan uudelleen.
134    Nyt käsiteltävässä asiassa unionin yleinen tuomioistuin toisti tarkasti valituksenalaisen tuomion 153 kohdassa riidanalaisen päätöksen 1210 perustelukappaleen ensimmäisen virkkeen. Se asetti sen kuitenkin asiayhteyteen, joka muodostui muista kyseisen perustelukappaleen virkkeistä sekä päätöksen muista perustelukappaleista.
135    Ensinnäkin se totesi valituksenalaisen tuomion 153 kohdassa, että viittausta rikkomisen maailmanlaajuiseen maantieteelliseen ulottuvuuteen seurasivat virkkeet, joissa täsmennettiin reitit, joita riidanalainen kartelli koski.
136    Toiseksi se oli aiemmin todennut valituksenalaisen tuomion 152 kohdassa, että riidanalaisen päätöksen muissa perustelukappaleissa viitattiin joko ”sellaisten sovellettavien kilpailusääntöjen rikkomiseen, joiden maantieteellinen soveltamisala rajoittuu vain määrätyn tyyppisiin reitteihin”, tai ”maailmanlaajuiseen”, ”luonteeltaan maailmanlaajuiseen” tai ”maailmanlaajuisesti toteutettuun” kartelliin.
137    Katsottuaan, että riidanalaisen päätöksen 1210 perustelukappaleen ensimmäisessä virkkeessä tehdyn erillisen ”maailmanlaajuista rikkomista” koskevan viittauksen asiayhteydestä ilmeni, että kyseessä oli pelkkä kirjoitusvirhe, unionin yleinen tuomioistuin päätteli tästä, että tämä virke oli luettava siten, että siinä viitattiin maailmanlaajuiseen kartelliin.
138    Kun otetaan huomioon tämä unionin yleisen tuomioistuimen korostama erityinen asiayhteys, unionin yleistä tuomioistuinta ei voida moittia siitä, että se olisi tulkinnut tämän tuomion 97 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla ilmeisen virheellisesti riidanalaisen päätöksen 1210 perustelukappaleen ensimmäistä virkettä, kun se on katsoi sekä kyseisen perustelukappaleen muiden virkkeiden että muiden perustelukappaleiden valossa, että kyseisessä ensimmäisessä virkkeessä käytetty ilmaisu ”rikkominen” oli kirjoitusvirhe, ja että ilmaisun olisi pitänyt sen sijaan olla ”kartelli”.
139    Edellä esitetystä seuraa, että neljännen valitusperusteen ensimmäinen osa on hylättävä perusteettomana.
140    Tämän valitusperusteen toisessa osassa Latam Airlines ja Lan Cargo moittivat unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se teki oikeudellisen virheen katsoessaan, että riidanalainen päätös ei ollut moniselitteinen todetun rikkomisen laajuuden osalta ja ettei sitä pitänyt kumota kokonaisuudessaan selkeyden puutteen vuoksi.
141    Latam Airlines ja Lan Cargo väittävät kuitenkin virheellisesti, että unionin yleinen tuomioistuin teki virheen tulkitessaan riidanalaista päätöstä.
142    Ensinnäkin kyseisen päätöksen päätösosasta on todettava, että valituksenalaisen tuomion 151 ja 358 kohdasta ilmenee, että unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että riidanalaisen päätöksen 1 artiklan johdantokappaleessa oleva viittaus rahtipalvelujen tarjoamista maailmanlaajuisesti koskevaan hintojen yhteensovittamiseen oli vain toteamus tosiseikoista, jotka komissio oli luokitellut saman artiklan 1–4 kohdassa sellaisten kilpailusääntöjen rikkomiseksi, joita sovellettiin reitteihin, joiden se oli katsonut kuuluvan kyseessä olevina ajanjaksoina toimivaltaansa. Tämä arviointi on kyseisen päätösosan sanamuodon mukainen, sillä siinä tehdään todellakin ero käytänteiden käsitteen, johon viitataan vain johdanto-osassa, ja kyseisen päätösosan 1–4 kohdassa määritellyn rikkomisen käsitteen välillä.
143    Toiseksi on todettava riidanalaisen päätöksen perusteluista, että unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 152–154 kohdassa perustellusti tarkastellut kyseisiä perusteluja kokonaisuutena ja erityisesti niitä, jotka on esitetty sen 74, 112, 832, 903 ja 1210 perustelukappaleessa ja joista se päätteli, että mainittu päätös perustui pelkän käyttäytymistä, jolla on maailmanlaajuinen maantieteellinen ulottuvuus, koskevien tosiseikkojen toteamisen, ja SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkomisen, jonka tarkoituksena on rajoittaa kilpailua tietyillä reiteillä, toteamisen väliseen eroon.
144    Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin päätteli tästä oikeudellista virhettä tekemättä, että riidanalainen päätös ei ollut epäselvä yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen laajuuden määrittelyn osalta ja ettei sitä näin ollen pitänyt kumota kokonaisuudessaan tällä perusteella.
145    Neljännen valitusperusteen toinen osa on näin ollen perusteeton.
146    Latam Airlines ja Lan Cargo moittivat tämän valitusperusteen kolmannessa osassa unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se rikkoi asetuksen N:o 1/2003 16 artiklaa, kun se asetti valituksenalaisen tuomion 357 kohdassa riidanalaisen päätöksen päätösosan etusijalle sen perusteluihin nähden, vaikka kyseisessä 16 artiklassa viitataan komission päätökseen kokonaisuudessaan.
147    Asetuksen N:o 1/2003 16 artiklan ensimmäisessä virkkeessä säädetään, että kun kansalliset tuomioistuimet antavat ratkaisuja SEUT 101 tai 102 artiklan nojalla sopimuksista, päätöksistä tai menettelytavoista, joista komissio on jo tehnyt päätöksen, ne eivät voi tehdä päätöksiä, jotka olisivat ristiriidassa komission tekemän päätöksen kanssa.
148    On kuitenkin niin, että riippumatta perusteluista, joihin unionin toimielimen tekemä päätös perustuu, ainoastaan kyseisen päätöksen päätösosalla, kun sitä luetaan päätöksen niiden perustelujen valossa, jotka ovat välttämätön tuki päätösosalle, voi olla oikeusvaikutuksia (ks. vastaavasti määräys 28.1.2004, Alankomaat v. komissio, C‑164/02, EU:C:2004:54, 21 kohta). Nämä vaikutukset sitovat kansallisia tuomioistuimia asetuksen N:o 1/2003 16 artiklan ensimmäisen virkkeen mukaisesti.
149    Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin ei rikkonut asetuksen N:o 1/2003 16 artiklan ensimmäistä virkettä, kun se totesi valituksenalaisen tuomion 357 kohdassa, että ”niiden rikkomisten, joista on määrätty seuraamuksia, laajuuden ja luonteen osalta merkityksellinen on lähtökohtaisesti [riidanalaisen] päätöksen päätösosa eivätkä sen perustelut ja että siis ainoastaan siinä tapauksessa, että kyseisessä päätösosassa käytetyt ilmaisut ovat epäselviä, päätösosaa on tulkittava päätöksen perusteluihin nojautuen”.
150    Tästä seuraa, että neljännen valitusperusteen kolmas osa ja neljäs valitusperuste kokonaisuudessaan on hylättävä perusteettomina.
151    Koska yhtäkään Latam Airlinesin ja Lan Cargon valituksensa tueksi esittämää valitusperustetta ei ole hyväksytty, valitus on hylättävä kokonaisuudessaan.
Oikeudenkäyntikulut
152    Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 184 artiklan 2 kohdassa määrätään, että jos valitus on perusteeton, unionin tuomioistuin tekee ratkaisun oikeudenkäyntikuluista.
153    Kyseisen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdassa, jota sovelletaan valituksen käsittelyyn työjärjestyksen 184 artiklan 1 kohdan nojalla, määrätään, että asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
154    Koska komissio on vaatinut Latam Airlinesin ja Lan Cargon velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska Latam Airlines ja Lan Cargo ovat hävinneet asian, ne on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (viides jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)      Valitus hylätään.
2)      Latam Airlines Group SA ja Lan Cargo SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Allekirjoitukset
*      Oikeudenkäyntikieli: englanti.