62005CJ0183_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-183/05,
jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 22.4.2005,
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään M. van Beek, jota avustaa avocat M. Wemaëre, prosessiosoite Luxemburgissa,
kantajana,
vastaan
Irlanti, asiamiehenään D. O’Hagan, prosessiosoite Luxemburgissa,
vastaajana,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans sekä tuomarit P. Kūris, J. Klučka (esittelevä tuomari), J. Makarczyk ja G. Arestis,
julkisasiamies: P. Léger,
kirjaaja: R. Grass,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä esitetyn,
kuultuaan julkisasiamiehen 21.9.2006 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1. Euroopan yhteisöjen komissio vaatii kanteellaan yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Irlanti on jättänyt noudattamatta luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (EYVL L 206, s. 7) 12 artiklan 1 ja 2 kohtaa, 13 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 16 artiklaa ja on laiminlyönyt EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se
– on rajoittanut direktiivin 12 artiklan 2 kohdan ja 13 artiklan 1 kohdan b alakohdan säännösten täytäntöönpanon koskemaan direktiivin liitteessä IV mainittuja Irlannissa esiintyviä eläinlajeja
– ei ole toteuttanut kaikkia erityistoimia, jotka ovat tarpeen direktiivin 12 artiklan 1 kohdassa säädetyn tiukan suojelujärjestelmän (jäljempänä tiukka suojelujärjestelmä) tehokkaaksi täytäntöön panemiseksi, ja
– on pysyttänyt voimassa sellaisia Irlannin lainsäädännön säännöksiä, jotka eivät ole yhteensoveltuvia saman direktiivin 12 artiklan 1 kohdan ja 16 artiklan säännösten kanssa.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
2. Direktiivin 92/43 johdanto-osan 4. ja 11. perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”luontotyypit huononevat jatkuvasti jäsenvaltioiden Euroopassa olevilla alueilla ja yhä useampi luonnonvarainen laji on vakavasti uhanalainen; uhanalaiset elinympäristöt ja lajit ovat osa yhteisön luonnon perintöä ja niihin kohdistuvat uhat ovat usein maiden rajat ylittäviä, joten elinympäristöjen ja lajien suojelemiseksi on tarpeen toteuttaa toimenpiteitä yhteisön tasolla,
– –
yhteisön tärkeinä pitämien ensisijaisesti suojeltavien luontotyyppien ja lajien suojelua suosivien toimenpiteiden toteuttaminen on kaikkien jäsenvaltioiden yhteisellä vastuulla; – –”
3. Direktiivin 92/43 12 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet liitteessä IV olevassa a kohdassa olevia eläinlajeja koskevan tiukan suojelujärjestelmän käyttöönottamiseksi niiden luontaisella levinneisyysalueella ja kiellettävä:
– –
b) näiden lajien tahallinen häiritseminen erityisesti niiden lisääntymis-, jälkeläistenhoito-, talvehtimis- ja muuttoaikana;
– –
d) lisääntymis- tai levähdyspaikkojen heikentäminen ja hävittäminen.
2. Jäsenvaltioiden on kiellettävä näiden lajien luonnosta otettujen yksilöiden hallussapito, kuljetus, kaupan pitäminen tai vaihtaminen ja tarjoaminen myytäväksi tai vaihdettavaksi, lukuun ottamatta niitä yksilöitä, jotka on otettu laillisesti ennen tämän direktiivin täytäntöönpanoa.”
4. Direktiivin 92/43 13 artiklassa säädetään tämän direktiivin liitteessä IV olevassa b kohdassa olevia kasvilajeja koskevan tiukan suojelujärjestelmän käyttöön ottamisesta.
5. Saman direktiivin 16 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jollei muuta tyydyttävää ratkaisua ole ja jollei poikkeus haittaa kyseisten lajien kantojen suotuisan suojelun tason säilyttämistä niiden luontaisella levinneisyysalueella, jäsenvaltiot voivat poiketa 12, 13 ja 14 artiklan ja 15 artiklan a ja b alakohdan säännöksistä:
a) luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelemiseksi ja luontotyyppien säilyttämiseksi;
b) erityisen merkittävien vahinkojen ehkäisemiseksi, jotka koskevat viljelmiä, karjankasvatusta, metsiä, kalataloutta sekä vesistöjä ja muuta omaisuutta;
c) kansanterveyttä ja yleistä turvallisuutta koskevista tai muista erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä, mukaan lukien sosiaaliset ja taloudelliset syyt, sekä jos poikkeamisesta on ensisijaisen merkittävää hyötyä ympäristölle;
d) näiden lajien tutkimus- ja koulutus-, uudelleensijoittamis- ja uudelleenistuttamistarkoituksessa ja näiden tarkoitusten kannalta tarvittavien lisääntymistoimenpiteiden vuoksi, mukaan lukien kasvien keinotekoinen lisääminen;
e) salliakseen tarkoin valvotuissa oloissa valikoiden ja rajoitetusti tiettyjen liitteessä IV olevien lajien yksilöiden ottamisen ja hallussapidon kansallisten toimivaltaisten viranomaisten määrittelemissä rajoissa.”
Oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely
6. Komissio osoitti kantelujen perusteella 18.10.2002 Irlannille virallisen huomautuksen, jossa se ilmoitti tälle epäilyistään useiden seikkojen osalta tavassa, jolla tämä jäsenvaltio oli pannut direktiivin 92/43 12, 13 ja 16 artiklan täytäntöön.
7. Komissio ei pitänyt Irlannin viranomaisten 20.12.2002 antamaa vastausta vakuuttavana, ja siksi se antoi 11.7.2003 perustellun lausunnon, jossa se kehotti Irlantia toteuttamaan sen noudattamisen edellyttämät toimet kahdessa kuukaudessa kyseisen lausunnon tiedoksiannosta.
8. Irlanti vastasi perusteltuun lausuntoon 12.9.2003 ja 8.1.2004 päivätyillä kirjeillä. Koska komissio ei kuitenkaan pitänyt vastausta tyydyttävänä, se päätti nostaa nyt käsiteltävänä olevan kanteen.
Kanne
9. Komissio esittää kanteessaan seuraavat kolme kanneperustetta:
– ensimmäisen kanneperusteen mukaan direktiivin 92/43 12 artiklan 2 kohta ja 13 artiklan 1 kohdan b alakohta on pantu puutteellisesti täytäntöön niiden eläinlajien osalta, jotka on mainittu direktiivin liitteessä IV ja jotka eivät tavallisesti esiinny Irlannissa
– toisen kanneperusteen mukaan Irlanti ei ole toteuttanut erityistoimia, joilla tiukka suojelujärjestelmä voidaan panna tehokkaasti täytäntöön
– kolmannen kanneperusteen mukaan Irlannin lainsäädännössä on voimassa säännöksiä, jotka eivät ole yhteensoveltuvia direktiivin 92/43 12 artiklan 1 kohdan ja 16 artiklan kanssa.
10. Komissio on menettelyn aikana luopunut ensimmäisestä kanneperusteestaan Irlannin siihen vastineessaan antaman vastauksen perusteella. Sitä ei siis ole tarpeen tutkia.
Toinen kanneperuste
11. Komission toisessa kanneperusteessa on seitsemän osaa, joista toinen osa tutkitaan yhdessä kolmannen kanneperusteen kanssa, koska kolmas kanneperuste ja kyseinen toinen osa ovat sanamuodoltaan identtiset.
Toisen kanneperusteen ensimmäinen osa
12. Tämän ensimmäisen osan mukaan Irlanti ei ole noudattanut velvollisuuttaan ottaa käyttöön tiukka suojelujärjestelmä direktiivin 92/43 liitteessä IV mainittujen eläinlajien osalta, koska merinahkakilpikonna ja geomalacus maculosus eivät olleet niiden lajien joukossa, jotka mainittiin Euroopan yhteisöjä koskevan vuoden 1997 asetuksen (elinympäristöt) (European Communities (Habitats) Regulations) ensimmäisessä taulukossa, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna Euroopan yhteisöjä koskevalla vuoden 1998 asetuksella (luontotyypit) (European Communities (Natural Habitats) (Amendment) Regulations) (jäljempänä Euroopan yhteisöjä koskeva asetus (elinympäristöt)), ja komissio ilmoittaa, että Irlannin tämän osalta antama vastaus on tyydyttävä. Irlanti nimittäin on täsmentänyt, että direktiivin 92/43 täytäntöön panemiseksi annetun kansallisen lainsäädännön soveltamisala on ulotettu koskemaan kyseisiä lajeja. Toisen kanneperusteen ensimmäistä osaa ei siis ole tarpeen tutkia.
Toisen kanneperusteen kolmas, neljäs ja kuudes osa
13. Komissio väittää toisen kanneperusteen kolmannessa, neljännessä ja kuudennessa osassa, että toimet, jotka Irlanti on toteuttanut direktiivin 92/43 liitteessä IV olevaan a kohtaan sisältyvien lajien seurannan alalla, ovat hajanainen ja puutteellinen kokonaisuus, jolla ei voida katsoa pantavan tiukkaa suojelujärjestelmää tehokkaasti täytäntöön.
14. Komissio toteaa ensinnäkin kyseisen kanneperusteen kolmannesta osasta, että lajikohtaiset toimintasuunnitelmat, jotka Irlanti aikoo laatia direktiivin 92/43 liitteessä IV olevassa a kohdassa mainituille lajeille, voivat asianmukaisesti laadittuina ja sovellettuina olla tehokas keino panna kyseisen direktiivin 12 artiklan 1 kohdassa säädetyt suojeluvaatimukset konkreettisesti täytäntöön. Komissio kuitenkin katsoo, että mikäli tällaisia suunnitelmia ei ole, tiukka suojelujärjestelmä on puutteellinen, paitsi haisukonnan osalta, joka on tarkoituksenmukaisessa erityisseurannassa.
15. Irlannin mukaan kyseiset suunnitelmat ovat julkaisuvaiheessa. Se vetoaa myös useisiin hallituksen aloitteisiin, jotka ovat vielä kesken ja joilla voidaan Irlannin mukaan päästä parempaan yhteistoimintaan ja direktiivin 92/43 liitteessä IV olevassa a kohdassa mainittujen lajien järjestelmällisempään seurantaan.
16. Tällaisia argumentteja ei kuitenkaan voida hyväksyä.
17. On nimittäin palautettava mieleen, että vakiintuneessa oikeuskäytännössä katsotaan, että kun arvioidaan sitä, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, on otettava huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se oli perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä, eikä yhteisöjen tuomioistuin voi ottaa huomioon tämän jälkeen tapahtuneita muutoksia (ks. erityisesti asia C-282/02, komissio v. Irlanti, tuomio 2.6.2005, Kok. 2005, s. I‑4653, 40 kohta).
18. Toisen kanneperusteen kolmas osa on siis katsottava perustelluksi.
19. Kuudennesta osasta, joka on tutkittava ennen neljättä osaa, komissio väittää, että Irlannin viranomaisilla ei ole hevosenkenkäyökköä ja haisukonnaa lukuun ottamatta tarvittavia tietoja useista direktiivin 92/43 liitteessä IV olevassa a kohdassa mainituista lajeista, niiden levähdys- ja lisääntymispaikoista eikä näihin lajeihin kohdistuvista uhkatekijöistä, mikä estää tiukan suojelujärjestelmän tehokkaan täytäntöönpanon.
20. Ensinnäkin Irlanti myöntää, että muiden lepakoiden kuin hevosenkenkäyökön osalta Irlannin seurantaa koskeva pilottihanke ei korvaa yksityiskohtaisempaa seurantatyötä. Tämä jäsenvaltio ilmoittaa toimittavansa aikanaan olennaisia tietoja näiden lajien kannan kehityksestä ja mainitsee useita aloitteita lepakkoja koskevien tietojen keräämiseksi. Komission mukaan tällainen ilmoitus ei osoita Irlannin olevan riittävän perillä lepakkolajeista, eikä se osoita myöskään sitä, että tämä jäsenvaltio panee jatkossa täytäntöön johdonmukaisen pitkän aikavälin ohjelman tarvittavien tietojen hankkimiseksi.
21. Toiseksi Irlanti toteaa, että vuonna 2004 käynnistetty kansallinen tutkimus, jonka oli määrä päättyä vuoden 2005 syksyllä, on osa jo olemassa ollutta ohjelmaa, ja se voi olla saukon tulevan seurantaohjelman perusta. Komission mukaan tämä ilmoitus ei riitä osoittamaan varmasti, että kyseisen lajin osalta pannaan täytäntöön asianmukainen seurantajärjestelmä ja -ohjelma.
22. Kolmanneksi Irlanti täsmentää, että geomalacus maculosusin kansallinen asiantuntija on työstänyt toimintasuunnitelmaa, joka oli määrä julkistaa vuoden 2006 keväällä ja jonka oli määrä sisältää suosituksia tämän lajin jatkuvaksi seurantaohjelmaksi. Komission mukaan toimet, joihin Irlanti on ryhtynyt, eivät anna varmuutta sellaisten johdonmukaisten ja yhdennettyjen tietojen säännöllisestä toimittamisesta, jotka koskevat kyseisen lajin esiintymisen, sen lisääntymis- ja levähdyspaikkojen sekä mahdollisten siihen kohdistuvien uhkatekijöiden seurantaa.
23. Neljänneksi Irlanti viittaa parhaillaan toteutettaviin aloitteisiin, kuten kansallisen biologisia tietoja sisältävän tietokannan käyttöönotosta tehtyyn päätökseen, National Biological Records Centren perustamiseen tai havaintojen keräämiseen tietyssä kalastustoiminnassa tapahtuneista tahattomista valassaaliista, jotka on toteutettu sen jälkeen, kun kalastuksen tahattomia valassaaliita koskevista toimenpiteistä sekä asetuksen (EY) N:o 88/98 muuttamisesta 26.4.2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 812/2004 (EUVL L 150, s. 12) tuli voimaan.
24. Tämän osalta on korostettava, että toisen kanneperusteen kuudennen osan kiistääkseen Irlanti viittaa eri aloitteisiin, jotka olivat vielä kesken perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päätyttyä. Tämän tuomion 17 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaan yhteisöjen tuomioistuin ei voi ottaa tällaisia aloitteita huomioon, kun se arvioi komission väittämää jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisestä.
25. Toisen kanneperusteen kuudes osa on siis katsottava perustelluksi.
26. Lopuksi komissio väittää saman kanneperusteen neljännestä osasta, että vaikka lajien suojelusta päätoimisesti vastaavien virkamiesten verkosto onkin luonnonvaraista eläimistöä ja kasvistoa koskevien lakien täytäntöönpanon kannalta yleisesti tärkeä, tällaisen verkoston olemassaolo, johon Irlanti vetoaa, ei yksinään osoita, että direktiivin 92/43 12 artiklan 1 kohdan täytäntöönpanon edellyttämät erityistoimet on toteutettu.
27. Irlanti puolestaan väittää, että sen virkamiehet ovat hyvin tehokkaita ja suojelevat myös haisukonnia, joten heillä on keskeinen rooli tämän lajin suojelussa. Irlanti toteaa lisäksi, että koska luonnonsuojelusta vastaavat metsänvartijat ja virkamiehet ovat suoraan perillä vastuullaan olevista alueista, tällaisten vartijoiden ja virkamiesten kansallinen verkosto on tietoinen kyseisten alueiden eläin- ja kasvilajien suojelun tilasta.
28. Tämän osalta on palautettava mieleen, että direktiivin 92/43 12 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet saman direktiivin liitteessä IV olevassa a kohdassa mainittuja eläinlajeja koskevan tiukan suojelujärjestelmän käyttöön ottamiseksi niiden luontaisella levinneisyysalueella.
29. Kuten julkisasiamies toteaa ratkaisuehdotuksensa 24 kohdassa, kyseisen 12 artiklan 1 kohdan täytäntöönpano edellyttää jäsenvaltioilta paitsi kattavan lainsäädännön antamista myös konkreettisten ja nimenomaisten suojelutoimien toteuttamista (ks. vastaavasti asia C-103/00, komissio v. Kreikka, tuomio 30.1.2002, Kok. 2002, s. I‑1147, 34–39 kohta).
30. Tiukka suojelujärjestelmä edellyttää samoin johdonmukaisten ja yhteensovitettujen ennaltaehkäisytoimien toteuttamista (asia C-518/04, komissio v. Kreikka, tuomio 16.3.2006, 16 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
31. Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa on katsottava, että eläinlajien seurannasta ja suojelusta päätoimisesti vastaavien metsänvartijoiden ja virkamiesten verkoston olemassaolo ei voi yksinään osoittaa, että kaikkien Irlannissa esiintyvien, direktiivin 92/43 liitteessä IV olevassa a kohdassa mainittujen lajien tiukkaa suojelua koskeva järjestelmä on pantu tehokkaasti täytäntöön.
32. Kyseiset lajit nimittäin eivät ole, kuten julkisasiamies toteaa ratkaisuehdotuksensa 45–48 kohdassa, asianmukaisessa seurannassa hevosenkenkäyökköä, haisukonnaa ja jopa merinahkakilpikonnaakin lukuun ottamatta, kun otetaan huomioon tämän lajin yksilöiden rajallinen määrä Irlannin aluevesillä. Asianmukaisessa seurannassa eivät siis ole saukko, geomalacus maculosus, muut eri lepakkolajit kuin hevosenkenkäyökkö eivätkä valaat, kuten tämän tuomion 20–24 kohdasta ilmenee.
33. Toisen kanneperusteen neljäs osa on siis katsottava perustelluksi.
Toisen kanneperusteen viides osa
34. Toisen kanneperusteen viidennessä osassa komissio väittää, että vaikka ympäristövaikutusten arvioinnit, jotka on käynnistetty tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (EYVL L 175, s. 40) mukaisesti, voivatkin olla hyödyllisiä varoittaessaan toimivaltaisia viranomaisia direktiivin 92/43 liitteessä IV mainittujen lajien lisääntymis- ja levähdyspaikkoihin kohdistuvista erityisistä uhkatekijöistä, ainoastaan rajallinen määrä hankkeita on Irlannissa tällaisten arviointien kohteena. Lisäksi komissio toteaa, että silloinkin, kun tällaisiin arviointeihin on ryhdytty, Irlannin viranomaiset vaativat rakennuttajalta tietoja suojelluista lajeista vasta kyseessä olevaa hanketta koskevan luvan myöntämisen jälkeen, eikä tällainen menettely estä tiettyjen ympäristölle vahingollisten hankkeiden toteuttamista.
35. Komissio viittaa erityisesti kolmeen hankkeeseen, jotka vaikuttavat kielteisesti lepakkokantoihin (Lough Rynnin alueen hanke), hevosenkenkäyökköjen levähdyspaikkoihin (Ennisin ohitustiehanke) sekä valaiden levähdys- ja lisääntymispaikkoihin (kaasuputken rakennushanke Broadhavenin lahdella).
36. Tämän osalta on katsottava, että kuten julkisasiamies toteaa ratkaisuehdotuksensa 53–61 kohdassa, hankkeen salliminen ennen sellaista ympäristövaikutusten arviointia, jossa hankkeen katsotaan vaikuttavan kielteisesti ympäristöön (Lough Rynnin alueen hanke), tai muiden hankkeiden salliminen ilman poikkeusta, vaikka ennakkoarvioinnissa hankkeen on katsottu vaikuttavan kielteisesti ympäristöön (Ennisin ohitustiehanke ja kaasuputken rakennushanke Broadhavenin lahdella), ovat omiaan osoittamaan, että direktiivin 92/43 liitteessä IV olevassa a kohdassa mainittuihin lajeihin sekä niiden lisääntymis- ja levähdyspaikkoihin kohdistuu sellaisia häiriöitä ja uhkatekijöitä, joita ei Irlannin lainsäädännöllä voida välttää.
37. Kyseisten komission kannekirjelmässään mainitsemien hankkeiden osalta ei näin ollen voida katsoa, että kaikki toimet on toteutettu tiukan suojelujärjestelmän tehokkaaksi täytäntöön panemiseksi. Toisen kanneperusteen viides osa on siis katsottava perustelluksi.
Toisen kanneperusteen seitsemäs osa
38. Toisen kanneperusteen seitsemännessä osassa komissio väittää, että Irlanti ei ole osoittanut ottaneensa käyttöön sellaista asianmukaista strategiaa, jolla pyrittäisiin vastaamaan lepakkolajien lisääntymis- ja levähdyspaikkoihin kohdistuviin uhkatekijöihin. Komissio vetoaa erityisesti siihen, että puuston käsittely sekä kunnostus- ja purkutyöt uhkaavat lepakkojen pesimäpaikkoja.
39. Tämän osalta on muistutettava siitä, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EY 226 artiklan nojalla aloitetussa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä komission on osoitettava väitetty jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen, eikä se voi tukeutua minkäänlaisiin olettamiin (asia C-221/04, komissio v. Espanja, tuomio 18.5.2006, Kok. 2006, s. I‑4515, 59 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
40. Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa on todettava, ettei komissio esitä mitään konkreettista seikkaa, joka olisi omiaan tukemaan sen toisen kanneperusteen seitsemättä osaa.
41. Toisen kanneperusteen seitsemäs osa on siis katsottava perusteettomaksi.
Kolmas kanneperuste
42. Kolmannessa kanneperusteessaan, jonka sanamuoto on identtinen toisen kanneperusteen toisen osan sanamuodon kanssa, komissio vetoaa sellaisen rinnakkaisen poikkeusjärjestelmän voimassaoloon, joka ei ole yhteensoveltuva direktiivin 92/43 16 artiklan soveltamisalan ja -edellytysten kanssa; tämä järjestelmä perustuu yhtäältä luonnonvaraisesta eläimistöstä ja kasvistosta vuonna 1976 annetun lain (Wildlife Act), sellaisena kuin se on muutettuna vuonna 2000 annetulla lailla (Wildlife (Amendment) Act) (jäljempänä Wildlife Act), 23 §:n 7 momenttiin ja toisaalta tämän saman lain 42 §:ään.
43. Komissio luopui Irlannin antaman vastineen perusteella kolmannen kanneperusteensa siitä osasta, jonka mukaan Irlanti ei Wildlife Actin 42 §:n takia ole noudattanut jäsenyysvelvoitteitaan. Tätä osaa ei siis ole tarpeen tutkia.
44. Kolmannen kanneperusteen siitä osasta, joka koskee Wildlife Actin 23 §:n 7 momentin a–c kohtaa, komissio toteaa, että näiden säännösten mukaan ei ole rikos taikka rikkomus, että henkilö tahattomasti vahingoittaa suojeltua luonnonvaraista eläintä tai tappaa sen harjoittaessaan maanviljelyä, kalastusta, vesiviljelyä, metsänhoitoa tai turpeennostoa (23 §:n 7 momentin a kohta) tai häiritsee tällaisen eläimen lisääntymispaikkaa tai tuhoaa sen kyseisen toiminnan yhteydessä (23 §:n 7 momentin b kohta) taikka tahattomasti tappaa tällaisen eläimen tai vahingoittaa sitä tai tahattomasti hävittää tällaisen eläimen lisääntymis- tai levähdyspaikan tai vahingoittaa sitä tien rakentamisen, kaikenlaisten arkeologisten töiden, rakennustöiden tai tie- ja vesirakennustöiden yhteydessä taikka rakentamisen yhteydessä tai mitä tahansa sellaista muuta työtä tehtäessä tai tällaista toimenpidettä toteutettaessa, josta saatetaan määrätä (23 §:n 7 momentin c kohta).
45. Irlannin mukaan komissio on tulkinnut virheellisesti kyseisen 23 §:n 7 momentin tarkoitusta. Irlanti kuitenkin ilmoittaa kaiken tätä koskevan epäselvyyden poistamiseksi, että se on muuttanut Euroopan yhteisöjä koskevaa asetusta (elinympäristöt) erottaakseen Wildlife Actin 23 §:n mukaisen järjestelmän ja kyseisen asetuksen 23 säännön säännökset selvästi toisistaan. Irlanti toteaa, että Euroopan yhteisöjä koskevalla vuoden 2005 asetuksella (luontotyypit) (European Communities (Natural Habitats) Regulations) lisättiin kyseiseen lakiin uusi säännös, nimittäin kyseisen 23 §:n 8 momentti.
46. Tämän osalta on ensinnäkin palautettava mieleen, että tämän tuomion 17 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaan yhteisöjen tuomioistuin ei voi ottaa kyseisellä vuoden 2005 asetuksella tehtyä Wildlife Actin 23 §:n muutosta huomioon arvioidessaan väitettyä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä, koska muutos tehtiin sen jälkeen, kun perustellussa lausunnossa asetettu kahden kuukauden määräaika oli päättynyt.
47. Toiseksi on riittävää todeta, että kun Wildlife Actin 23 §:n 7 momentin b kohdan mukaan sellaiset tahattomat teot eivät ole rikos tai rikkomus, joilla häiritään tai tuhotaan luonnonvaraisten lajien lisääntymis- tai levähdyspaikkoja, kyseinen säännös ei täytä direktiivin 92/43 12 artiklan 1 kohdan d alakohdan vaatimuksia, koska tässä säännöksessä kielletään tällaiset teot, olivatpa ne tahallisia tai tahattomia (ks. vastaavasti asia C-6/04, komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta, tuomio 20.10.2005, Kok. 2005, s. I-9017, 79 kohta).
48. Lisäksi Wildlife Actin 23 §:ssä säädetyt poikkeukset ylittävät sen, mistä säädetään direktiivin 92/43 16 artiklassa, jossa määritellään tyhjentävästi edellytykset, joiden täyttyessä voidaan poiketa direktiivin 12 artiklasta.
49. Tästä seuraa, että komissio vetoaa perustellusti siihen, että Irlannin lainsäädännössä säädetään sellaisesta rinnakkaisesta poikkeusjärjestelmästä, joka ei ole yhteensoveltuva direktiivin 92/43 12 ja 16 artiklan kanssa.
50. Kolmas kanneperuste, johon komissio vetoaa kanteensa tueksi, on siis perusteltu.
51. Kaiken edellä esitetyn perusteella on todettava, että Irlanti ei ole noudattanut direktiivin 92/43 12 ja 16 artiklaa ja on laiminlyönyt tämän direktiivin mukaisia velvoitteitaan, koska se
– ei ole toteuttanut kaikkia erityistoimia, jotka ovat tarpeen tiukan suojelujärjestelmän tehokkaaksi täytäntöön panemiseksi, ja
– on pysyttänyt voimassa Wildlife Actin 23 §:n 7 momentin a–c kohdan säännökset, jotka eivät ole yhteensoveltuvia kyseisen direktiivin 12 artiklan 1 kohdan ja 16 artiklan säännösten kanssa.
Oikeudenkäyntikulut
52. Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut Irlannin velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska Irlanti on pääosin hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1) Irlanti ei ole noudattanut luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY 12 ja 16 artiklaa ja on laiminlyönyt tämän direktiivin mukaisia velvoitteitaan, koska se
– ei ole toteuttanut kaikkia erityistoimia, jotka ovat tarpeen tämän direktiivin 12 artiklan 1 kohdassa säädetyn tiukan suojelujärjestelmän tehokkaaksi täytäntöön panemiseksi, ja
– on pysyttänyt voimassa luonnonvaraisesta eläimistöstä ja kasvistosta vuonna 1976 annetun lain (Wildlife Act), sellaisena kuin se on muutettuna vuonna 2000 annetulla lailla (Wildlife (Amendment) Act), 23 §:n 7 momentin a–c kohdan säännökset, jotka eivät ole yhteensoveltuvia kyseisen direktiivin 12 artiklan 1 kohdan ja 16 artiklan säännösten kanssa.
2) Irlanti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.