62025CO0257
DOMSTOLENS BESLUT (sjunde avdelningen)
den 8 december 2025 (
*1
)
”Begäran om förhandsavgörande – Artikel 99 i domstolens rättegångsregler – Domares tjänstepension – Beräkningsgrund – Utstationeringsersättning beaktas inte – Uteslutande av skäl som hänger samman med behovet av att eliminera budgetunderskottet – Artikel 2 FEU – Artikel 19.1 andra stycket FEU – Principen om domares oavhängighet – Behörighet för den lagstiftande och den verkställande makten i medlemsstaterna att sänka domares lön – Villkor”
I mål C‑257/25,
angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 267 FEUF, framställd av Tribunalul Neamţ (Domstolen i Neamţ, Rumänien) genom beslut av den 7 februari 2025, som inkom till domstolen den 7 april 2025, i målet
B.V.
mot
I.J.,
meddelar
DOMSTOLEN (sjunde avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden F. Schalin samt domarna M. Gavalec (referent) och Z. Csehi,
generaladvokat: D. Spielmann,
justitiesekreterare: A. Calot Escobar,
med hänsyn till beslutet, efter att ha hört generaladvokaten, att avgöra målet enligt artikel 99 i domstolens rättegångsregler genom ett särskilt uppsatt beslut som är motiverat,
följande
Beslut
1
Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artiklarna 2 och 19.1 andra stycket FEU, jämförda med artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan).
2
Begäran har framställts i ett mål mellan B.V., som är pensionerad domare, och Inspecția judiciară română (den rumänska domar- och åklagarinspektionen) (nedan kallad I.J.). Målet rör I.J:s vägran att utfärda ett standardintyg över de utstationeringsersättningar som B.V. erhållit, i syfte att ompröva hans pensionsrättigheter.
Tillämpliga bestämmelser
Lagen om domares tidigare rättsställning
3
I artikel 82(1) i legea nr. 303 privind statutul judecătorilor și procurorilor (lag nr 303 om domares och åklagares ställning) av den 28 juni 2004 (omtryckt i Monitorul Oficial al României, del I, nr 826 av den 13 september 2005), i den lydelse som är tillämplig i det nationella målet (nedan kallad lagen om domares tidigare rättsställning), föreskrevs att domare med minst 25 års tjänstgöringstid som domare, ”när de fyller 60 år, har rätt till tjänstepension med ett belopp om 80 procent av den beräkningsgrund som omfattar det månatliga bruttolönetillägget eller den månatliga bruttogrundlönen, beroende på vad som är tillämpligt, och de tillägg som uppburits för den sista tjänstgöringsmånaden före pensioneringen”.
Regeringsbeslut nr 1275 av den 18 oktober 2005
4
Artikel 7 i de tillämpningsföreskrifter som godkänts genom hotărârea guvernului nr. 1275 pentru aprobarea normelor metodologice de aplicare a prevederilor legii nr. 303/2004 privind statutul judecătorilor și procurorilor, republicată, și ale legii nr. 47/1992 privind organizarea și funcționarea Curții constituționale, republicată, referitoare la pensiile de serviciu și la acordarea indemnizațiilor pentru creșterea copilului în vârstă de până la 2 ani (regeringsbeslut nr 1275 om godkännande av tillämpningsföreskrifter för bestämmelserna i lag nr 303/2004 om domares och åklagares ställning, omtryckt, och lag nr 47/1992 om Författningsdomstolens organisation och funktion, omtryckt, avseende tjänstepensioner och beviljande av barnbidrag för barn under två år) av den 18 oktober 2005 (Monitorul Oficial al României, del I, nr 979 av den 3 november 2005) föreskrivs följande i första och tredje punkterna:
”(1)   Tjänstepension enligt artikel 82(1) och 82(2) ska uppgå till 80 procent av den genomsnittliga bruttoinkomsten under de senaste tolv tjänstgöringsmånaderna före pensioneringen.
…
(3)   Bruttoinkomsten omfattar, förutom det månatliga bruttolönetillägget, även förmåner av permanent eller icke-permanent karaktär. Bruttoinkomsten omfattar inte belopp som erhållits i form av tillägg, bonus, kostnadsersättning, återbetalning av förmåner för en annan period eller ersättning motsvarande de sju månatliga bruttolönetillägg som föreskrivs i artikel 81(1) i lagen eller andra förmåner som inte är av lönekaraktär.”
5
I artikel 13(1) b) i dessa tillämpningsföreskrifter föreskrivs följande:
”Vid fastställandet av tjänstepensionen ska pensionsakten innehålla följande:
…
b)
ett standardintyg för tjänstepension … utfärdat av den senaste arbetsgivaren, med uppgift om tjänstgöringstid inom domarkåren, tjänstgöringstid enbart som domare och åklagare, genomsnittlig bruttoinkomst under de senaste tolv tjänstgöringsmånaderna före pensioneringen och bruttoinkomst vid pensioneringen.”
OUG nr 27/2006
6
I artikel 13(1) a) i ordonanța de urgență a guvernului nr. 27 privind salarizarea și alte drepturi ale judecătorilor și procurorilor și altor categorii de personal din sistemul justiției (brådskande regeringsdekret nr 27 om lön och andra rättigheter för domare, åklagare och andra personalkategorier inom rättsväsendet) av den 29 mars 2006 (Monitorul Oficial al României, del I, nr 314 av den 7 april 2006) (nedan kallad OUG nr 27/2006), föreskrivs följande:
”Domare, åklagare, personal som likställs med dessa och biträdande domare, vilka är utstationerade eller delegerade på annan ort än den där de är bosatta har under hela den tid som delegationen eller utstationeringen varar följande rättigheter:
a)
en utstationeringsersättning på 2 procent av det månatliga bruttolönetillägget, vars belopp inte får vara lägre än det som fastställts för personal i budgetenheter.”
Lagen om domares nuvarande rättsställning
7
Legea nr. 303 privind statutul judecătorilor și procurorilor (lag nr 303 om domares och åklagares rättsställning) av den 15 november 2022 (Monitorul Oficial al României, del I, nr 1102 av den 16 november 2022) trädde i kraft den 16 november 2022 och ändrades genom legea nr. 282 pentru modificarea și completarea unor acte normative din domeniul pensiilor de serviciu și a legii nr. 227/2015 privind codul fiscal (lag nr 282 om ändring och komplettering av rättsakter på området för tjänstepensioner och lag nr 227/2015 om införande av skattelagen) av den 19 oktober 2023 (Monitorul Oficial al României, del I, nr 950 av den 20 oktober 2023) (nedan kallad lagen om domares nuvarande rättsställning).
8
Till följd av dessa ändringar kompletterades artikel 211 i lagen om domares nuvarande rättsställning med en punkt 41. Från och med den 1 januari 2024 gäller enligt den punkten följande:
”Beräkningsgrunden för fastställande av tjänstepension ska inte omfatta belopp som erhållits i form av tillägg, bonus, kostnadsersättning, återbetalning av löneförmåner för en annan period än den som beaktas vid fastställandet av pensionsrättigheterna, dagtraktamente eller andra förmåner som inte är permanenta.”
9
I motiveringen till det lagförslag som ledde till denna lagändring anges att ”[a]tt ändra tjänstepensionens belopp är inte detsamma som att expropriera pensionstagarna, utan det syftar till att sänka pensionsrättigheterna i förhållande till deras nuvarande nivå på grund av den statsskuld som tynger statsbudgeten. Omräkning av tjänstepensioner utgör inte heller en inskränkning av en konstitutionell rättighet, utan är nödvändig för att minska budgetutgifterna.”
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
10
Klaganden i det nationella målet, B.V., tjänstgjorde som domare fram till den 1 december 2022, då han gick i pension. Under den period då han var domarinspektör vid I.J., det vill säga från den 28 december 2018 till den 1 december 2022, erhöll han utstationeringsersättning, vilken i enlighet med artikel 13(1) a i OUG nr 27/2006 motsvarade 2 procent av det månatliga bruttolönetillägget.
11
För att realisera sina pensionsrättigheter begärde B.V. den 10 november 2022 att I.J:s chefsinspektör skulle utfärda ett standardintyg med uppgift om den bruttoinkomst som B.V. hade uppburit i november 2022, vilken skulle omfatta utstationeringsersättningen. Denna ersättning uppgick till 10143 rumänska lei (RON) (cirka 2000 euro) för november 2022.
12
I.J. avslog B.V:s begäran med motiveringen att utstationeringsersättningen inte ingår i beräkningsgrunden för den tjänstepension som föreskrivs i artikel 82(1) i lagen om domares tidigare rättsställning.
13
I november 2023 överklagade B.V. avslagsbeslutet till Tribunalul Neamţ (Domstolen i Neamţ, Rumänien), som är den domstol som hänskjutit målet till EU-domstolen.
14
Det framgår av begäran om förhandsavgörande att sedan lagen om domares tidigare rättsställning trädde i kraft har rumänska domare haft rätt till tjänstepension motsvarande 80 procent av beräkningsgrunden, vilken, beroende på omständigheterna, omfattar det månatliga bruttolönetillägget eller den månatliga bruttogrundlönen, samt de tillägg som erhållits under den sista tjänstgöringsmånaden före pensioneringen.
15
Den hänskjutande domstolen har påpekat dels att Înalta Curte de Casație și Justiție (Högsta domstolen, Rumänien), efter att ha kvalificerat utstationeringsersättningen som en rättighet av lönekaraktär, bland annat i besluten av den 7 februari 2022 och av den 13 mars 2023, därefter genom beslut av den 11 november 2024 (Monitorul Oficial al României, del I, nr 1269 av den 17 december 2024), uteslöt denna ersättning ur beräkningsgrunden för tjänstepension, dels att denna lösning från och med den 1 januari 2024 uttryckligen föreskrivs i artikel 211(41) i lagen om domares nuvarande rättsställning.
16
Mot denna bakgrund vill den hänskjutande domstolen få klarhet i huruvida uteslutandet av utstationeringsersättningen från beräkningsgrunden för tjänstepension, i avsaknad av objektiva kriterier i den lagstiftning som reglerar domares löner, strider mot principen om domares oavhängighet, som följer av artiklarna 2 och 19 FEU samt av artikel 47 i stadgan, och enligt vilken domare ska erhålla en stabil lön i förhållande till tjänstens storlek och särdrag. Ett antal internationella instrument understryker för övrigt att så är fallet, exempelvis punkt 54 i rekommendation CM/Rec (2010) 12 från Europarådets ministerkommitté, med rubriken”Domare: oavhängighet, effektivitet och ansvar”, som antogs den 17 november 2010, och punkt 6.4 i Europeiska stadgan om regler för domarnas rättsställning, som Europarådet antog i Strasbourg den 10 juli 1998.
17
Mot denna bakgrund beslutade Tribunalul Neamţ (Domstolen i Neamţ) att vilandeförklara målet och ställa följande fråga till EU-domstolen:
”Ska artikel 2 [FEU], som när den ger uttryck för de värden som unionen ska bygga på hänvisar till iakttagandet av rättsstatsprincipen, och artikel 19.1 andra stycket [FEU], jämförda med artikel 47 i [stadgan], enligt vilka medlemsstaterna ska säkerställa ett effektivt domstolsskydd grundat på rätten till en oavhängig och opartisk domstol, tolkas så, att principen om domares oavhängighet utgör hinder för att i beräkningsgrunden för tjänstepensionen underlåta att ta med även den del av lönen som motsvaras av [utstationeringsersättningen] – vilken domare med ställning som utstationerade/delegerade domare har rätt till, men som inte betalas ut som ersättning för de utgifter som faktiskt har uppkommit till följd av utstationeringen, såsom utgifter för resor, logi eller kost – eftersom sådan underlåtenhet utgör ett undantag från mekanismen för beräkning av domares [tjänste]pension på grundval av objektiva kriterier som är oberoende av godtyckligt ingripande av den verkställande och den lagstiftande makten och får till följd att ersättningsnivån sänks permanent, vilket strider mot de konstitutionella skyddsåtgärder som syftar till att säkerställa att domare erhåller en tjänstepension som motsvarar värdigheten i deras ämbete och omfattningen av deras uppgifter och att rättskipningen utförs av oberoende domstolar och oberoende domare?”
Prövning av tolkningsfrågan
18
Enligt artikel 99 i domstolens rättegångsregler får domstolen, om svaret på en fråga i en begäran om förhandsavgörande klart kan utläsas av rättspraxis eller inte lämnar utrymme för rimligt tvivel, på förslag av referenten och efter att ha hört generaladvokaten, när som helst avgöra målet genom ett särskilt uppsatt beslut som är motiverat.
19
Denna bestämmelse ska tillämpas i förevarande mål.
20
Den hänskjutande domstolen har ställt sin fråga för att få klarhet i huruvida artikel 2 FEU och artikel 19.1 andra stycket FEU, jämförd med artikel 47 i stadgan, ska tolkas så, att principen om domares oavhängighet utgör hinder för att vägra beakta utstationeringsersättning vid beräkningen av tjänstepension, när en sådan vägran dels avviker från mekanismen för beräkning av domares tjänstepension på grundval av objektiva kriterier som är oberoende av godtyckligt ingripande av den verkställande och den lagstiftande makten, dels leder till en varaktig sänkning av ersättningsnivån för pensionerade domare.
21
Så som framgår av domstolens praxis kan inte – även om det följer av maktfördelningsprincipen, som är kännetecknande för hur en rättsstat fungerar, att domstolarnas oavhängighet ska säkerställas i förhållande till den lagstiftande och den verkställande makten i en medlemsstat – enbart den omständigheten att den lagstiftande och den verkställande makten i en medlemsstat är delaktiga i fastställandet av domares löner i sig anses innebära att domarna står i ett beroendeförhållande till dessa makter, och inte heller att det går att ifrågasätta domarnas oavhängighet eller opartiskhet. Medlemsstaterna har ett stort utrymme för skönsmässig bedömning när de utarbetar sina budgetar och gör en avvägning mellan de olika offentliga utgiftsposterna. Detta stora utrymme för skönsmässig bedömning omfattar fastställandet av metoden för att beräkna dessa utgifter och, bland annat, domarnas löner. Den nationella lagstiftande makten och den nationella verkställande makten är nämligen bäst lämpade att ta hänsyn till den särskilda socioekonomiska situationen i den medlemsstat där budgeten ska utarbetas och domarnas oavhängighet säkerställas (dom av den 25 februari 2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku et Adoreikė, C‑146/23 och C‑374/23, EU:C:2025:109, punkterna 50 och 51).
22
Icke desto mindre får de nationella bestämmelserna om domares löner inte ge upphov till rimligt tvivel hos enskilda rättssubjekt beträffande de aktuella domarnas pålitlighet i förhållande till yttre omständigheter och deras neutralitet i förhållande till de intressen som står mot varandra. Härvidlag kan stadgor, rapporter och andra handlingar som upprättats av Europarådets organ eller av organ som tillhör Förenta nationernas system ge relevant vägledning för tolkningen av unionsrätten när det finns nationella bestämmelser på området (dom av den 25 februari 2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku et Adoreikė, C‑146/23 och C‑374/23, EU:C:2025:109, punkterna 52 och 53).
23
Så som EU-domstolen slog fast i punkt 65 i domen av den 25 februari 2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku och Adoreikė (C‑146/23 och C‑374/23, EU:C:2025:109), får den lagstiftande och den verkställande makten i en medlemsstat avvika från den nationella lagstiftningen, i vilken det på ett objektivt sätt fastställs hur domarnas löner ska bestämmas, genom att besluta att sänka denna lön, under förutsättning att ett visst antal krav är uppfyllda.
24
För det första ska, i enlighet med rättssäkerhetsprincipen, en åtgärd för att sänka domarnas löner eller deras tjänstepension föreskrivas i lag, vara objektiv, förutsebar och transparent (dom av den 5 juni 2025, Curtea de Apel Bucureşti (Indragning av pensionsersättning till domare), C‑762/23, EU:C:2025:400, punkt 25 och där angiven rättspraxis).
25
Domstolen preciserar i detta hänseende att kravet på förutsebarhet är uppfyllt när den enskilde av den relevanta bestämmelsens ordalydelse, och vid behov med ledning av de nationella domstolarnas tolkning av denna, kan utläsa bestämmelsens räckvidd (se, analogt, dom av den 3 maj 2007, Advocaten voor de Wereld, C‑303/05, EU:C:2007:261, punkt 50, och dom av den 26 juni 2025, Makeleio och Zougla, C‑555/23 och C‑556/23, EU:C:2025:484, punkt 88). Rättssäkerhetsprincipen – vilken innebär att rättsregler ska vara klara och precisa och tillämpningen av dem möjlig att förutse för enskilda, i synnerhet när de kan få negativa konsekvenser – kan nämligen inte förstås så, att den innebär en skyldighet för unionslagstiftaren eller unionsdomstolen att, inom ramen för en bestämmelse som lagstiftaren antar och domstolarna tolkar, ange de olika konkreta fall i vilka en abstrakt norm kan tillämpas, eftersom samtliga dessa fall inte kan fastställas i förväg (se, analogt, dom av den 1 augusti 2025, Timchenko/rådet, C‑703/23 P, EU:C:2025:608, punkt 33).
26
För det andra ska en åtgärd för att sänka domares löner eller deras tjänstepension motiveras av ett mål av allmänintresse, såsom ett tvingande krav på att eliminera ett alltför stort underskott i den offentliga sektorns finanser, i den mening som avses i artikel 126.1 FEUF, varvid det ska preciseras att möjligheten för en medlemsstat att åberopa ett sådant tvingande krav inte förutsätter att ett förfarande har inletts mot den i enlighet med protokollet (nr 12) om förfarandet vid alltför stora underskott, vilket är fogat till EU- och EUF-fördragen (dom av den 5 juni 2025, Curtea de Apel Bucureşti (Indragning av pensionsersättning till domare), C‑762/23, EU:C:2025:400, punkt 26 och där angiven rättspraxis).
27
De budgetskäl som motiverat antagandet av en åtgärd som avviker från de allmänna bestämmelserna om domares löner måste anges tydligt. Dessutom bör en sådan åtgärd, med förbehåll för vederbörligen motiverade exceptionella omständigheter, inte vara specifikt inriktad enbart på ledamöter av nationella domstolar, utan ska ingå i en allmännare ram som syftar till att en större grupp av ämbetsmän inom nationell offentlig förvaltning ska bidra till de budgetmässiga ansträngningar som görs (dom av den 5 juni 2025, Curtea de Apel Bucureşti (Indragning av pensionsersättning till domare), C‑762/23, EU:C:2025:400, punkt 27 och där angiven rättspraxis).
28
Så som anges i punkt 54 i rekommendation CM/Rec(2010) 12 av den 17 november 2010 bör ”[s]ärskilda lagbestämmelser införas för att skydda mot en lönesänkning som särskilt avser domare”. Emellertid framgår det av punkt 57 i motiveringen till denna rekommendation att ”[d]en bestämmelse som syftar till att specifikt domares löner inte ska sänkas utgör inte hinder för en lönesänkning som utgör en del av en offentlig politik som syftar till att generellt sänka lönerna för offentliganställda”.
29
När en medlemsstat antar finanspolitiska åtstramningsåtgärder som drabbar dess tjänstemän och offentliganställda kan den följaktligen – i ett samhälle som kännetecknas av solidaritet, såsom understryks i artikel 2 FEU – besluta att tillämpa dessa åtgärder även på nationella domare (dom av den 5 juni 2025, Curtea de Apel Bucureşti (Indragning av pensionsersättning till domare), C‑762/23, EU:C:2025:400, punkt 29 och där angiven rättspraxis).
30
För det tredje ska, i enlighet med proportionalitetsprincipen, som är en allmän unionsrättslig princip, varje åtgärd som syftar till att sänka domares löner vara ägnad att säkerställa att det eftersträvade målet av allmänintresse, att utesluta alltför stora budgetunderskott, uppnås, begränsas till vad som är absolut nödvändigt för att uppnå detta mål och inte vara oproportionerlig i förhållande till nämnda mål, vilket innebär att uteslutandet av alltför stora budgetunderskott ska vägas mot ingreppet i principen om domares oavhängighet (dom av den 5 juni 2025, Curtea de Apel Bucureşti (Indragning av pensionsersättning till domare), C‑762/23, EU:C:2025:400, punkt 30).
31
Med hänsyn till det stora utrymme för skönsmässig bedömning som medlemsstaterna tillerkänns när de utarbetar sina budgetar och gör en avvägning mellan de olika offentliga utgiftsposterna, så som domstolen har erinrat om i punkt 21 ovan, är det emellertid tillåtet för en medlemsstat att anta en lagstiftningsåtgärd som inte syftar till att avvika från den grundläggande lagstiftningen om domares löner för att hantera en budgetkris, utan till att ändra denna lagstiftning för framtiden, genom att sänka deras löner, i syfte att förbättra medlemsstatens långsiktiga budgetsituation (dom av den 5 juni 2025, Curtea de Apel Bucureşti (Indragning av pensionsersättning till domare), C‑762/23, EU:C:2025:400, punkt 32).
32
Principen om domares oavhängighet, som följer av artikel 19.1 andra stycket FEU, jämförd med artikel 2 FEU, kan inte utgöra hinder för en sådan ändring, även om den inte är tidsbegränsad, förutsatt att domarnas nya lönenivå är tillräckligt hög för att säkerställa deras oavhängighet. För att domarnas oavhängighet ska kunna upprätthållas, trots att en finanspolitisk åtstramningsåtgärd tillämpas på dem, krävs det nämligen att nivån på domarnas löner alltid motsvarar vikten av de funktioner de utövar, så att de förblir skyddade mot yttre inblandning eller påtryckningar som kan äventyra deras oberoende prövning och påverka deras avgöranden (dom av den 5 juni 2025, Curtea de Apel Bucureşti (Indragning av pensionsersättning till domare), C‑762/23, EU:C:2025:400, punkterna 33 och 34).
33
Domarnas lönenivå ska, med hänsyn till den socioekonomiska situationen i den berörda medlemsstaten, vara tillräckligt hög för att tillförsäkra dem ett ovedersägligt ekonomiskt oberoende som kan skydda dem mot risken för att yttre inblandning eller påtryckningar undergräver neutraliteten i deras beslut. Lönenivån ska således vara sådan att domarna skyddas mot risken för korruption. Frågan huruvida domarnas lön är adekvat ska bland annat bedömas mot bakgrund av den ekonomiska, sociala och finansiella situationen i den berörda medlemsstaten. Mot denna bakgrund är det lämpligt att jämföra domarnas genomsnittliga lön med den genomsnittliga lönen i den staten (dom av den 5 juni 2025, Curtea de Apel Bucureşti (Indragning av pensionsersättning till domare), C‑762/23, EU:C:2025:400, punkterna 35 och 36).
34
Dessa överväganden gäller i tillämpliga delar för pensionerade domare. Den omständigheten att tjänstgörande domare har en garanti för att de kommer att erhålla en tillräckligt hög pension efter pensioneringen kan nämligen skydda dem mot risken för korruption under deras tjänstgöring (dom av den 5 juni 2025, Curtea de Apel Bucureşti (Indragning av pensionsersättning till domare), C‑762/23, EU:C:2025:400, punkt 37 och där angiven rättspraxis).
35
I detta avseende hänvisar domstolen till punkt 54 i rekommendation CM/Rec(2010) 12 av den 17 november 2010 där det anges att ”det bör finnas garantier för utbetalning av tjänstepension, vilken bör stå i rimlig relation till lönenivån för domare i tjänst”. På samma sätt framgår det av punkt 6.4 i Europeiska stadgan om regler för domarnas rättsställning, vilken nämnts i punkt 16 ovan, att denna ska säkerställa att domare ”som har uppnått den lagstadgade pensionsåldern, efter att ha utövat sin yrkesverksamhet under en viss tid, erhåller en ålderspension vars nivå ligger så nära nivån på deras senaste domarlön som möjligt”.
36
För det fjärde måste en lönesänkningsåtgärd kunna bli föremål för en effektiv domstolsprövning, i enlighet med de förfaranden som föreskrivs i den berörda medlemsstatens lagstiftning.
37
Även om det inom ramen för det förfarande som föreskrivs i artikel 267 FEUF inte ankommer på EU-domstolen att tillämpa unionsbestämmelserna på ett visst fall, kan EU-domstolen, för att kunna ge hänskjutande domstolar ett användbart svar, ge dem anvisningar – på grundval av utredningen i de nationella målen och de skriftliga yttranden som avgetts till den – som är ägnade att göra det möjligt för dem att avgöra målen (dom av den 25 februari 2025, Sąd Rejonowy w Białymstoku et Adoreikė, C‑146/23 och C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 77 och där angiven rättspraxis).
38
Domstolen påpekar i detta avseende att varken lagen om domares tidigare rättsställning, regeringsbeslut nr 1275 av den 18 oktober 2005 eller OUG nr 27/2006 i förevarande fall uttryckligen har avgjort frågan om huruvida utstationeringsersättningen är av lönekaraktär eller inte. Det framstår, med hänsyn även till de variationer i rättspraxis från Înalta Curte de Casație și Justiție (Högsta domstolen) som konstaterats i detta avseende, vilka nämns i punkt 15 ovan, som att rätten att få denna ersättning inkluderad i beräkningen av tjänstepensionen inte kan anses vara tillräckligt grundad i rumänsk rätt (se, analogt, dom av den 5 juni 2025, Curtea de Apel Bucureşti (Indragning av pensionsersättning till domare), C‑762/23, EU:C:2025:400, punkt 48).
39
Mot bakgrund av det ovan anförda ska tolkningsfrågan besvaras på följande sätt. Artikel 2 FEU och artikel 19.1 andra stycket FEU, jämförd med artikel 47 i stadgan, ska tolkas så, att principen om domares oavhängighet inte utgör hinder för att vägra beakta utstationeringsersättning vid beräkningen av tjänstepension, när en sådan vägran dels avviker från mekanismen för beräkning av domares tjänstepension på grundval av objektiva kriterier som är oberoende av godtyckligt ingripande av den verkställande och den lagstiftande makten, dels leder till en varaktig sänkning av ersättningsnivån för pensionerade domare.
Rättegångskostnader
40
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (sjunde avdelningen) följande:
Artikel 2 FEU och artikel 19.1 andra stycket FEU, jämförd med artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, ska tolkas så, att principen om domares oavhängighet inte utgör hinder för att vägra beakta utstationeringsersättning vid beräkningen av tjänstepension, när en sådan vägran dels avviker från mekanismen för beräkning av domares tjänstepension på grundval av objektiva kriterier som är oberoende av godtyckligt ingripande av den verkställande och den lagstiftande makten, dels leder till en varaktig sänkning av ersättningsnivån för pensionerade domare.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: rumänska.