Pagaidu versija
TIESAS SPRIEDUMS (sestā palāta)
2026. gada 30. aprīlī (*)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos – Direktīva 93/13/EEK – Noteikuma negodīgā rakstura konstatējuma sekas – Hipotekārā aizdevuma līguma papildinājums – Šī papildinājuma spēkā neesības sekas attiecībā uz minētā līguma spēkā esību – Efektivitātes un samērīguma principi – Preventīva iedarbība – Nosacījumi, ar kādiem līgums var turpināt pastāvēt – Valsts tiesas pienākumi
Lietā C‑246/25 [Hańczynek] (i)
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Sąd Okręgowy w Warszawie (Varšavas apgabaltiesa, Polija) iesniegusi ar 2025. gada 31. marta lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2025. gada 1. aprīlī, tiesvedībā
AS
pret
BNP Paribas Bank Polska S.A.,
TIESA (sestā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja I. Ziemele (referente), tiesneši S. Žervazonī [S. Gervasoni] un M. Bošņaks [M. Bošnjak],
ģenerāladvokāte: T. Čapeta [T. Ćapeta],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–        AS vārdā – K. Pilawska un
A. Zorski, adwokaci,
–        BNP Paribas Bank Polska S.A. vārdā – T. Spyra,
P. Węc, radcowie prawni, un
D. Wróbel, adwokat,
–        Polijas valdības vārdā – B. Majczyna, pārstāvis,
–        Eiropas Komisijas vārdā – P. Kienapfel un
A. Szmytkowska, pārstāvji,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokātes uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokātes secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1        Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.) 6. panta 1. punkta un 7. panta 1. punkta, kā arī efektivitātes un samērīguma principu interpretāciju.
2        Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar tiesvedību starp AS un BNP Paribas Bank Polska S.A. (turpmāk tekstā – “BNP Paribas”) par dažu hipotekārā aizdevuma līguma, kas noslēgts starp AS un BNP Paribas juridisko priekšteci, papildinājuma noteikumu negodīgā rakstura sekām.
Atbilstošās tiesību normas
Direktīva 93/13
3        Direktīvas 93/13 divdesmit ceturtajā apsvērumā paredzēts:
“tā kā dalībvalstu tiesām un administratīvām iestādēm jābūt to rīcībā adekvātiem un efektīviem līdzekļiem, lai novērstu tālāku negodīgu noteikumu piemērošanu patērētāju līgumos”.
4        Šīs direktīvas 6. panta 1. punktā noteikts:
“Dalībvalstis nosaka, ka negodīgi noteikumi, kas izmantoti pārdevēja vai piegādātāja ar patērētāju noslēgtā līgumā, atbilstoši savas valsts tiesību aktiem nav saistoši patērētājam un, ka līgums pie tādiem pašiem noteikumiem turpina pusēm būt saistošs, ja tas var pastāvēt bez negodīgajiem noteikumiem.”
5        Minētās direktīvas 7. panta 1. punktā paredzēts:
“Dalībvalstis nodrošina, ka patērētāju un konkurentu interesēs pastāv adekvāti un efektīvi līdzekļi, lai novērstu negodīgu noteikumu ilgstošu izmantošanu pārdevēju vai piegādātāju ar patērētājiem noslēgtos līgumos.”
Polijas tiesības
6        1964. gada 23. aprīļa ustawa – Kodeks cywilny (Civilkodeksa likums; Dz.U. Nr. 16, 93. pozīcija), redakcijā, kas piemērojama pamatlietā (turpmāk tekstā – “Civilkodekss”), 58. panta 1. punktā noteikts:
“Tiesisks darījums, kurš ir pretrunā likumam vai kura mērķis ir apiet likumu, ir spēkā neesošs, ja vien attiecīgajā tiesību normā nav paredzēts citādi, it īpaši, ja tajā ir paredzēts, ka spēkā neesošie tiesiskā darījuma noteikumi tiek aizstāti ar atbilstošajām likuma normām.”
7        Saskaņā ar Civilkodeksa 385.1 pantu:
“1.      Ar patērētāju noslēgta līguma noteikumi, kuri nav atsevišķi apspriesti, patērētājam nav saistoši, ja tie viņa tiesības un pienākumus nosaka pretēji labiem tikumiem, acīmredzami neievērojot viņa intereses (nepieļaujami līguma noteikumi). Tas neattiecas uz noteikumiem, kuros ir noteikti pušu pamatpienākumi, tostarp cena vai atlīdzība, ja tie ir formulēti nepārprotami.
2.      Ja, pamatojoties uz 1. punktu, kāds līguma noteikums patērētājam nav saistošs, līgums turpina būt pusēm saistošs pārējā daļā.”
8        Civilkodeksa 385.2 pantā noteikts:
“Līguma noteikumu saderība ar labiem tikumiem tiek novērtēta attiecībā uz situāciju līguma slēgšanas brīdī, ņemot vērā tā saturu, noslēgšanas apstākļus, kā arī citus līgumus, kas ir saistīti ar līgumu, kura noteikumi tiek novērtēti.”
9        Saskaņā ar Civilprocesa kodeksa 506. panta 1. punktu, ja – lai atceltu saistību –, parādnieks ar kreditora piekrišanu apņemas veikt citu izpildījumu vai pat tādu pašu izpildījumu, bet uz cita juridiskā pamata, iepriekšējā saistība tiek atcelta.
Pamatlieta un prejudiciālais jautājums
10      2007. gada 3. janvārī AS noslēdza ar BNP Paribas juridisko priekšteci hipotekārā aizdevuma līgumu par summu 415 144,09 Polijas zlotu (PLN) (aptuveni 97 000 EUR), lai finansētu nekustamā īpašuma būvniecību, uz laiku līdz 2021. gada 20. decembrim. Procentu likme šajā līgumā tika noteikta 4,7 % apmērā, pamatojoties uz atsauces likmi
WIBOR 3M (Warsaw Interbank Offered Rate 3‑month, Varšavas starpbanku piedāvājuma 3 mēnešu likme) un pieskaitot attiecīgās bankas uzcenojumu.
11      2008. gada 20. februārī minētā līguma puses parakstīja šā līguma papildinājumu, saskaņā ar kuru atmaksājamā aizdevuma summa tika palielināta līdz 465 144,09 PLN (aptuveni 108 700 EUR).
12      2008. gada 20. martā šīs puses noslēdza minētā līguma 2. papildinājumu (turpmāk tekstā – “2. papildinājums”). Saskaņā ar 2. papildinājuma 1. panta 1. punktu atmaksājamā aizdevuma summa tika konvertēta Šveices frankos (CHF). 2. papildinājuma 2. pantā bija precizēts, ka šī aizdevuma procentu likme ir noteikta, pamatojoties uz atsauces likmi Libor 6M (London Interbank Offered Rate 6‑month, Londonas starpbanku piedāvājuma 6 mēnešu likme) un pieskaitot attiecīgās bankas uzcenojumu. Saskaņā ar 2. papildinājuma 3. panta 1. punktu minētais aizdevums bija atmaksājams PLN valūtā, ikmēneša maksājumu summas aprēķinot pēc šīs valūtas pārdošanas kursa, kas ir spēkā šajā bankā attiecīgā ikmēneša maksājuma atmaksas brīdī. Turklāt 2. papildinājuma 3. panta 2. punktā bija paredzēts, ka procenti, komisijas maksas un citi maksājumi tiek aprēķināti aizdevuma valūtā un ir atmaksājami PLN valūtā pēc šīs valūtas pārdošanas kursa, kas ir spēkā minētajā bankā atmaksas brīdī. 2. papildinājuma 3. panta 5. punktā bija norādīts, ka aizņēmējs ir informēts, ka viņam jāuzņemas valūtas kursa starpības risks. Visbeidzot 2. papildinājuma 5. pantā bija noteikts jauns šī paša aizdevuma beigu termiņš – 2026. gada 20. decembris.
13      2015. gada 13. februārī pamatlietā aplūkojamā hipotekārā aizdevuma līguma puses noslēdza iepriekš minētā līguma 3. papildinājumu, saskaņā ar kuru AS tika atļauts veikt ikmēneša maksājumus tieši Šveices frankos.
14      Pēc tam, kad AS bija atmaksājusi 350 088,07 PLN un 83 920,95 CHF (kopumā aptuveni 171 800 EUR), 2022. gada 25. novembrī viņa vērsās Sąd Okręgowy w Warszawie (Varšavas apgabaltiesa, Polija), t.i., iesniedzējtiesā, ar prasību, lūdzot galvenokārt konstatēt 2. papildinājumā ietverto indeksācijas noteikumu spēkā neesību un, pakārtoti, tostarp atzīt pamatlietā aplūkoto hipotekārā aizdevuma līgumu par spēkā neesošu kopumā.
15      Iesniedzējtiesa uzskata, ka 2. papildinājuma 1. un
3. pantā ietvertie noteikumi ir negodīgi Direktīvas 93/13 3. panta 1. punkta izpratnē, ciktāl ar tiem valūtas maiņas risks ir pilnībā uzlikts aizņēmējam. Turklāt iesniedzējtiesa norāda, ka 2. papildinājums nevar turpināt pastāvēt bez šiem noteikumiem.
16      Minētā tiesa norāda, ka saskaņā ar Sąd Najwyższy (Augstākā tiesa, Polija) judikatūru hipotekārā aizdevuma līguma papildinājuma spēkā neesības sekas ir tādas, ka tiek atjaunoti sākotnējie šā līguma noteikumi, kuri tikuši grozīti ar šo papildinājumu, neapšaubot minētā līguma spēkā esību.
17      Tādējādi ar to, ka tikai papildinājums tiek atzīts par spēkā neesošu tā noteikumu negodīguma dēļ, pietiekot, lai sasniegtu patērētāju aizsardzības mērķi, kas izriet no Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkta, jo attiecīgajam patērētājam šie noteikumi vairs neesot saistoši. Katrā ziņā, ja šī konstatējuma dēļ līgums pilnībā tiktu atzīts par spēka neesošu, tas būtu nesamērīgi ar šī mērķa sasniegšanu.
18      Tomēr iesniedzējtiesa norāda uz riskiem, ko rada sākotnējā līguma noteikumu atjaunošana attiecībā uz preventīvo iedarbību, kāda negodīgu noteikumu atcelšanai būtu jārada uz pārdevēju vai piegādātāju rīcību. No vienas puses, pārdevējs vai piegādātājs netiktu sodīts par negodīgu noteikumu izmantošanu, jo noteiktos apstākļos tas pat varētu gūt labumu no negodīgu noteikumu aizstāšanas ar sākotnējā līguma noteikumiem. No otras puses, ja līgums tiktu atzīts par spēkā neesošu kopumā, tas attiecīgajam patērētājam radītu labvēlīgas ekonomiskas sekas, it īpaši tad, ja aizdevēja prasījumam ir iestājies noilgums.
19      Šajā ziņā iesniedzējtiesa tomēr vēlas noskaidrot, vai līguma spēkā neesības konstatēšana var būt attaisnojama, ja tiesa veic tikai kvantitatīvu ekonomisku vērtējumu par labumiem, ko attiecīgais patērētājs gūtu no šīs spēkā neesības.
20      Šajos apstākļos Sąd Okręgowy w Warszawie (Varšavas apgabaltiesa, Polija) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai [Direktīvas 93/13] 6. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts, kā arī efektivitātes un samērīguma principi jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts tiesiskā regulējuma interpretāciju, saskaņā ar kuru gadījumā, ja konstatēts, ka līguma papildinājumā ir ietverti nepieļaujami līguma noteikumi, kuru dēļ papildinājums atzīstams par spēkā neesošu, tiek uzskatīts, ka šis papildinājums nekad nav ticis noslēgts un līgums ir spēkā ab initio negrozītā redakcijā?”
Par prejudiciālo jautājumu
21      Ar uzdoto jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts, kā arī efektivitātes un samērīguma principi jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts judikatūru, saskaņā ar kuru pārdevēja vai piegādātāja ar patērētāju noslēgta hipotekārā aizdevuma līguma papildinājuma spēkā neesības konstatācija, kas veikta negodīgu noteikumu esības dēļ, izraisa to sākotnējo šā līguma noteikumu atjaunošanu, kurus bija paredzēts aizstāt ar šo papildinājumu.
Par pieņemamību
22      BNP Paribas apgalvo, ka uzdotais jautājums ir nepieņemams, jo pamatlietas risinājums ir atkarīgs tikai no Polijas tiesību normu piemērošanas.
23      Šajā ziņā LESD 267. pantā paredzētajā procedūrā Tiesas kompetencē nav interpretēt un piemērot valsts tiesības, jo šis uzdevums ir tikai iesniedzējtiesas kompetencē (spriedums, 2023. gada 26. oktobris, EDP – Energias de Portugal u.c., C‑331/21, EU:C:2023:812, 40. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
24      Tajā pašā laikā minētajā pantā iedibinātā procedūra ir Tiesas un valstu tiesu sadarbības instruments, ar kuru Tiesa valstu tiesām sniedz Savienības tiesību interpretācijas elementus, kas nepieciešami tajās izšķiramo strīdu atrisināšanai (spriedums, 2020. gada 26. marts, Miasto Łowicz un Prokurator Generalny, C‑558/18 un C‑563/18, EU:C:2020:234, 44. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
25      Kaut gan Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkta pirmajā teikuma daļā ir precizēts, ka dalībvalstis paredz, ka negodīgi noteikumi nav saistoši patērētājam “atbilstoši savas valsts tiesību aktiem”, tomēr valsts tiesiskais regulējums par šajā direktīvā patērētājiem garantēto aizsardzību nedrīkst grozīt šīs aizsardzības apjomu un tātad būtību (spriedums, 2025. gada 30. aprīlis, AxFina Hungary (Līguma spēkā esamība), C‑630/23, EU:C:2025:302, 47. punkts un tajā minētā judikatūra).
26      Aplūkojamajā gadījumā iesniedzējtiesa jautā, vai valsts judikatūras piemērošana tajā izskatāmajā lietā var būt šķērslis Direktīvā 93/13 paredzētā preventīvā mērķa sasniegšanai un šajā direktīvā garantētās patērētāju aizsardzības efektivitātei.
27      Tātad iesniedzējtiesā izskatāmā strīda risinājums ir atkarīgs no tā, kā Tiesa interpretē minētās direktīvas normas un efektivitātes principu, tāpēc uzdotais jautājums jāatzīst par pieņemamu.
Par lietas būtību
28      Saskaņā ar Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkta teksta pirmo daļu negodīgi noteikumi, kas izmantoti pārdevēja vai piegādātāja ar patērētāju noslēgtā līgumā, atbilstoši dalībvalstu tiesību aktiem patērētājam nav saistoši.
29      Šajā ziņā ar valsts tiesiskais regulējumu par Direktīvā 93/13 patērētājiem garantēto aizsardzību nedrīkst grozīt šīs aizsardzības apjomu un tātad būtību (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2025. gada 30. aprīlis, AxFina Hungary (Līguma spēkā esamība), C‑630/23, EU:C:2025:302, 47. punkts un tajā minētā judikatūra).
30      Šajā ziņā dalībvalstīm ir pienākums paredzēt adekvātus un efektīvus līdzekļus, “lai novērstu negodīgu noteikumu ilgstošu izmantošanu pārdevēju vai piegādātāju ar patērētājiem noslēgtos līgumos”, kā paredzēts šīs direktīvas 7. panta 1. punktā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2025. gada 30. aprīlis, AxFina Hungary (Līguma spēkā esamība), C‑630/23, EU:C:2025:302, 43. punkts un tajā minētā judikatūra).
31      Tādējādi, lai gan dalībvalstīm savās valsts tiesībās jānosaka kārtība, kādā tiek konstatēts līguma noteikuma negodīgums un materializējas šīs konstatācijas konkrētās juridiskās sekas, tomēr šādai konstatācijai jāļauj atjaunot juridisko un faktisko stāvokli, kāds patērētājam būtu bijis, ja šā negodīgā noteikuma nebūtu, it īpaši, nosakot tiesības uz tādas priekšrocības atlīdzināšanu, kuru, pamatojoties uz šo negodīgo noteikumu, patērētājam par sliktu ir guvis pārdevējs vai piegādātājs (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2025. gada 30. aprīlis, AxFina Hungary (Līguma spēkā esamība), C‑630/23, EU:C:2025:302, 48. punkts un tajā minētā judikatūra).
32      Savukārt valsts tiesām negodīgi noteikumi jāatstāj bez piemērošanas, lai tie patērētājam neradītu saistošas sekas, ja vien patērētājs pret to neiebilst (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2025. gada 30. aprīlis, AxFina Hungary (Līguma spēkā esamība), C‑630/23, EU:C:2025:302, 44. punkts un tajā minētā judikatūra).
33      No tā izriet, ka līguma noteikums, kas atzīts par negodīgu, principā ir uzskatāms par tādu, kas nekad nav pastāvējis, tāpēc tam nevar būt nekādas ietekmes uz patērētāju. Tātad tiesas konstatācijas par šāda noteikuma negodīgumu sekām principā būtu jābūt tāda patērētāja tiesiskā un faktiskā stāvokļa atjaunošanai, kāds tam būtu bijis, ja minētā noteikuma nebūtu (spriedums, 2025. gada 30. aprīlis, AxFina Hungary (Līguma spēkā esamība), C‑630/23, EU:C:2025:302, 45. punkts un tajā minētā judikatūra).
34      No lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka saskaņā ar Sąd Najwyższy (Augstākā tiesa) judikatūru 2. papildinājuma spēkā neesības sekas ir tādas, ka tiek atjaunoti sākotnējie pamatlietā aplūkotā hipotekārā aizdevuma līguma noteikumi, kas tika aizstāti ar šo papildinājumu. Šī atjaunošana ļautu saglabāt šo līgumu spēkā, savukārt, pēc iesniedzējtiesas domām, tā spēkā neesība kopumā būtu nesamērīga no patērētāju aizsardzības mērķa īstenošanas skatpunkta.
35      Saskaņā ar judikatūru, ja valsts tiesa uzskata, ka, piemērojot atbilstošās valsts tiesību normas, nav iespējams saglabāt līgumu bez tajā ietvertajiem negodīgajiem noteikumiem, Direktīvas 93/13 6. panta 1. punktam principā nav pretrunā tas, ka šis līgums tiek atzīts par spēkā neesošu – neatkarīgi no konkrētajām sekām, ko rada šī līguma spēkā neesība (spriedums, 2021. gada 29. aprīlis, Bank BPH, C‑19/20, EU:C:2021:341, 85. punkts un tajā minētā judikatūra).
36      Šajā ziņā jāatgādina, ka iespēja, ka attiecīgo līgumu saskaņā ar valsts tiesību normām var atstāt spēkā bez tā negodīgajiem noteikumiem, jāpārbauda atbilstoši objektīvai pieejai. Tādējādi vienas līgumslēdzējas puses situācija nebūtu jāuzskata par noteicošo kritēriju, kas izšķir minētā līguma turpmāko likteni (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2025. gada 30. aprīlis, AxFina Hungary (Līguma spēkā esamība), C‑630/23, EU:C:2025:302, 58. punkts un tajā minētā judikatūra).
37      Šajos apstākļos līguma spēkā esības turpināšanās nevar būt atkarīga no līguma spēkā neesības iespējami nesamērīgajām sekām salīdzinājumā ar Direktīvā 93/13 izvirzīto patērētāju aizsardzības mērķi.
38      Atbilstoši šā sprieduma 31. punktā minētajai judikatūrai pārdevēja vai piegādātāja ar patērētāju noslēgtā līgumā ietverta noteikuma negodīguma konstatācijas sekām katrā ziņā jāļauj atjaunot tiesisko un faktisko stāvokli, kādā patērētājs būtu bijis, ja šī negodīgā noteikuma nebūtu. Šajā ziņā, līguma papildinājuma noteikumu negodīguma dēļ nosakot šī līguma sākotnējo noteikumu, kas tika aizstāti ar šo papildinājumu, atjaunošanu, tāda valsts judikatūra kā iesniedzējtiesas nolēmumā minētā principā liek atjaunot tiesisko stāvokli, kādā patērētājs būtu bijis, ja nebūtu šo negodīgo noteikumu.
39      Tomēr jāatgādina – ja valsts tiesa varētu mainīt šādā līgumā ietvertu negodīgu noteikumu saturu, šāda iespēja varētu apdraudēt Direktīvas 93/13 7. pantā paredzētā mērķa īstenošanu ilgtermiņā. Faktiski šāda iespēja ļautu zust preventīvajai iedarbībai, kas attiecībā uz pārdevēju vai piegādātāju tiek panākta tādējādi, ka šādi negodīgi noteikumi vienkārši patērētājam netiek piemēroti, jo pārdevējam vai piegādātājam joprojām būtu vēlme šādus noteikumus izmantot, apzinoties, ka, pat ja tie tiktu atzīti par spēkā neesošiem, līgumu vajadzīgajā apjomā tik un tā valsts tiesa varētu papildināt, tādējādi garantējot minētā pārdevēja vai piegādātāja interešu ievērošanu (spriedums, 2021. gada 29. aprīlis, Bank BPH, C‑19/20, EU:C:2021:341, 68. punkts un tajā minētā judikatūra).
40      Taču to attiecīgā līguma noteikumu atjaunošana, par kuriem puses bija vienojušās, kas šīm pusēm vairs nav saistoši, var ne tikai apdraudēt Direktīvā 93/13 garantētās patērētāju aizsardzības efektivitāti, bet arī apdraudēt Direktīvas 93/13 7. pantā paredzētā mērķa sasniegšanu, proti, atturēt pārdevēju vai piegādātāju no negodīgu noteikumu izmantošanas, kas tiktu sasniegts ar vienkāršu šo negodīgo noteikumu atcelšanu.
41      Proti, no vienas puses, sākotnējo minētā līguma noteikumu atjaunošana patērētājam var radīt nelabvēlīgas sekas, kas tieši izriet no negodīgo noteikumu atcelšanas. Konkrētajā gadījumā Polijas valdība savos rakstveida apsvērumos ir norādījusi, ka sākotnējā līgumā nolīgtajai procentu likmei piemērojamā indeksa atjaunošana nozīmētu, ka aizņēmējam būtu jāatmaksā summas, kas atbilst starpībai starp 2. papildinājumā noteiktā indeksa piemērošanu un sākotnējā līgumā noteiktā indeksa piemērošanu laikposmam pēc šī papildinājuma noslēgšanas. Turklāt, tā kā 2. papildinājumā pamatlietā aplūkotā hipotekārā aizdevuma līguma puses ir vienojušās par šī aizdevuma termiņa grozīšanu par labu aizņēmējam, tostarp pagarinot atmaksas termiņu, sākotnējā līgumā nolīgtā termiņa atjaunošana var arī izrādīties nelabvēlīga patērētājam.
42      No otras puses, pastāv risks, ka pārdevēji vai piegādātāji netiks atturēti no negodīgu noteikumu izmantošanas, ja sākotnējie līguma noteikumi, kurus puses bija paredzējušas aizstāt, noslēdzot papildinājumu, kas ietver noteikumus, kuru negodīgums ir konstatēts, varētu tikt atjaunoti papildinājumā ietverto negodīgo noteikumu vietā. It īpaši, ja pārdevējs vai piegādātājs gūst labumu no šādas sākotnējo noteikumu atjaunošanas, var tikt daļēji neitralizēta preventīvā iedarbība, kas tostarp ir saistīta ar to priekšrocību atlīdzināšanu patērētājam, kuras pārdevējs vai piegādātājs nepamatoti ieguvis par sliktu patērētājam, pamatojoties uz negodīgu noteikumu.
43      Katrā ziņā valsts tiesai jāpārbauda, kāda ir bijusi līguma pušu griba, kad tās, noslēdzot papildinājumu, grozīja līguma saturu.
44      Visbeidzot, jāatgādina, ka Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkts ir vērsts uz to, lai formālo līdzsvaru, kas līgumā nodibināts starp līgumslēdzēju pušu tiesībām un pienākumiem, aizstātu ar patiesu līdzsvaru, kas var atjaunot minēto pušu vienlīdzību (spriedums, 2025. gada 18. decembris, Soledil, C‑320/24, EU:C:2025:993, 23. punkts un tajā minētā judikatūra).
45      Tāpēc valsts tiesai jāpārliecinās, ka sākotnējo noteikumu, kas aizstāti ar papildinājumu, kura spēkā neesība ir konstatēta negodīgu noteikumu esības dēļ, atjaunošana ļauj izveidot šādu patiesu līdzsvaru, kas nodrošina efektīvu patērētāja aizsardzību, neapdraudot Direktīvas 93/13 7. panta 1. punktā izvirzītā preventīvā mērķa sasniegšanu.
46      Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz uzdoto jautājumu jāatbild, ka Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts, kā arī efektivitātes un samērīguma principi jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādu valsts judikatūru, saskaņā ar kuru pārdevēja vai piegādātāja ar patērētāju noslēgta hipotekārā aizdevuma līguma papildinājuma spēkā neesības konstatācija, kas veikta negodīgu noteikumu esības dēļ, izraisa to sākotnējo šā līguma noteikumu atjaunošanu, kurus bija paredzēts aizstāt ar šiem negodīgajiem papildinājuma noteikumiem, ar nosacījumu, ka tiek pienācīgi ņemtas vērā nelabvēlīgās sekas šim patērētājam un priekšrocības šim pārdevējam vai piegādātājam, kuras izriet no šo sākotnējo noteikumu atjaunošanas, tādējādi, ka tiek garantēts, ka šo sākotnējo noteikumu atjaunošana ļauj izveidot patiesu līdzsvaru starp līgumslēdzēju pušu tiesībām un pienākumiem un tādējādi nodrošināt patērētāja efektīvu aizsardzību, un netiek apdraudēta šajā direktīvā izvirzītā preventīvā mērķa sasniegšana.
Par tiesāšanās izdevumiem
47      Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (sestā palāta) nospriež:
Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts, kā arī efektivitātes un samērīguma principi
jāinterpretē tādējādi, ka
tie pieļauj tādu valsts judikatūru, saskaņā ar kuru pārdevēja vai piegādātāja ar patērētāju noslēgta hipotekārā aizdevuma līguma papildinājuma spēkā neesības konstatācija, kas veikta negodīgu noteikumu esības dēļ, izraisa to sākotnējo šā līguma noteikumu atjaunošanu, kurus bija paredzēts aizstāt ar šiem negodīgajiem papildinājuma noteikumiem, ar nosacījumu, ka tiek pienācīgi ņemtas vērā nelabvēlīgās sekas šim patērētājam un priekšrocības šim pārdevējam vai piegādātājam, kuras izriet no šo sākotnējo noteikumu atjaunošanas, tādējādi, ka tiek garantēts, ka šo sākotnējo noteikumu atjaunošana ļauj izveidot patiesu līdzsvaru starp līgumslēdzēju pušu tiesībām un pienākumiem un tādējādi nodrošināt patērētāja efektīvu aizsardzību, un netiek apdraudēta šajā direktīvā izvirzītā preventīvā mērķa sasniegšana.
[Paraksti]
*      Tiesvedības valoda – poļu.
i      Šīs lietas nosaukums ir izdomāts. Tas neatbilst neviena lietas dalībnieka reālajam personvārdam vai nosaukumam.