62020TJ0443
VISPĀRĒJĀS TIESAS SPRIEDUMS (piektā palāta)
2021. gada 10. novembrī (
*1
)
Kopienas dizainparaugs – Spēkā neesamības atzīšanas process – Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kas attēlo etiķeti – Agrāks dizainparaugs – Nodošanas atklātībā pierādījums – Regulas (EK) Nr. 6/2002 7. panta 1. punkts – Pierādījumi, kas iesniegti pēc noteiktā termiņa beigām – Apelācijas padomes rīcības brīvība – Regulas Nr. 6/2002 63. panta 2. punkts – Spēkā neesamības pamats – Individuāla rakstura neesamība – Regulas Nr. 6/2002 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts
Lietā T‑443/20
Sanford LP
, Atlanta, Džordžija (Amerikas Savienotās Valstis), ko pārstāv J. Zecher, advokāts,
prasītāja,
pret
Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroju (EUIPO), ko pārstāv J. Ivanauskas un V. Ruzek, pārstāvji,
atbildētājs,
otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kura iestājusies lietā Vispārējā tiesā –
Avery Zweckform GmbH
, Oberlainderna/Valleja [Oberlaindern/Valley] (Vācija), ko pārstāv H. Förster, advokāts,
par prasību par EUIPO Apelācijas trešās padomes 2020. gada 15. maija lēmumu lietā R 2413/2018‑3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Avery Zweckform un Sanford,
VISPĀRĒJĀ TIESA (piektā palāta)
šādā sastāvā: priekšsēdētājs D. Špīlmans [D. Spielmann] (referents), tiesneši U. Ēbergs [U. Öberg] un R. Mastrojāni [R. Mastroianni],
sekretārs: E. Kulons [E. Coulon],
ņemot vērā prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2020. gada 13. jūlijā,
ņemot vērā EUIPO atbildes rakstu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2020. gada 29. oktobrī,
ņemot vērā personas, kas iestājusies lietā, atbildes rakstu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2020. gada 19. oktobrī,
ņemot vērā, ka triju nedēļu laikā pēc paziņojuma par tiesvedības rakstveida daļas pabeigšanu izsniegšanas neviens lietas dalībnieks nav iesniedzis pieteikumu par tiesas sēdes noturēšanu, un saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 106. panta 3. punktu nolemjot prasību izlemt bez tiesvedības mutvārdu daļas,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums (
1
)
[..]
Lietas dalībnieku prasījumi
9
Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
atcelt apstrīdēto lēmumu;
–
noraidīt pieteikumu par apstrīdētā dizainparauga spēkā neesamības atzīšanu;
–
piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies procesā Apelācijas padomē.
10
EUIPO un personas, kas iestājusies lietā, prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
noraidīt prasību;
–
piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Juridiskais pamatojums
11
Prasītāja būtībā izvirza trīs pamatus, no kuriem pirmais attiecas uz Regulas Nr. 6/2002 63. panta 2. punkta pārkāpumu, jo daži pierādījumu elementi Apelācijas padomē tika iesniegti novēloti, otrais – uz šīs regulas 7. panta 1. punkta pārkāpumu, jo apstrīdētais dizainparaugs kļūdaini tika uzskatīts par tādu, kas darīts pieejams sabiedrībai [nodots atklātībā], un trešais – uz Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta b) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar minētās regulas 6. pantu, pārkāpumu, jo konfliktējošie dizainparaugi kļūdaini tika uzskatīti par tādiem, kas informētam lietotājam rada vienādu kopiespaidu un tātad kļūdaini tika uzskatīts, ka apstrīdētajam dizainparaugam nav individuāla rakstura.
Par pirmo pamatu – Regulas Nr. 6/2002 63. panta 2. punkta pārkāpumu, tā kā daži pierādījumu elementi Apelācijas padomē tika iesniegti novēloti
12
Prasītāja apgalvo, ka Apelācijas padome ir pārkāpusi Regulas Nr. 6/2002 63. panta 2. punktu, atzīstot par pieņemamiem dažus pierādījumu elementus attiecībā uz etiķešu rulli R5015, kurus persona, kas iestājusies lietā, pirmo reizi iesniegusi apelācijas procesā, apstrīdot Anulēšanas nodaļas lēmumu.
13
EUIPO un persona, kas iestājusies lietā, apstrīd šo argumentāciju.
14
Atbilstoši Regulas Nr. 6/2002 63. panta 2. punktam EUIPO var neņemt vērā faktus vai pierādījumus, ko attiecīgās puses nav iesniegušas laicīgi.
15
No minētās tiesību normas formulējuma izriet, ka saskaņā ar vispārēju noteikumu un ja vien nav noteikts pretējais, faktu un pierādījumu iesniegšana, ko veic puses, ir iespējama pēc šādai iesniegšanai noteikto termiņu beigām, piemērojot Regulas Nr. 6/2002 tiesību normas, un ka EUIPO nekādā veidā nav liegts ņemt vērā faktus un pierādījumus, kas ir izvirzīti vai iesniegti novēloti (spriedums, 2018. gada 14. marts, Crocs/EUIPO – Gifi Diffusion (Kurpes), T‑651/16, nav publicēts, EU:T:2018:137, 31. punkts).
16
Precizējot, ka šādā gadījumā EUIPO“var” izlemt neņemt vērā šādus faktus un pierādījumus, Regulas Nr. 6/2002 63. panta 2. punkts piešķir tam plašu rīcības brīvību izlemt, vienlaikus motivējot savu lēmumu par to, vai ņemt tos vērā (spriedums, 2018. gada 14. marts, Crocs/EUIPO – Gifi Diffusion (Kurpes), T‑651/16, nav publicēts, EU:T:2018:137, 32. punkts).
17
Saistībā ar EUIPO rīcības brīvības īstenošanu sakarā ar novēloti iesniegto pierādījumu eventuālu ņemšanu vērā – kad EUIPO ir jālemj spēkā neesamības atzīšanas procesā –, šāda ņemšana vērā var būt attaisnota it īpaši gadījumā, ja EUIPO uzskata, pirmkārt, ka novēloti iesniegtajiem [pierādījumu] elementiem acīmredzami var būt faktiskā nozīme saistībā ar tam iesniegtā pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu izskatīšanas rezultātu un, otrkārt, ka procesa posms, kurā notiek šī novēlotā iesniegšana, un ar to saistītie apstākļi neliedz tos ņemt vērā. Šādi apsvērumi it īpaši var attaisnot to, ka EUIPO ņem vērā pierādījumu elementus, kuri, lai gan nav iesniegti tā noteiktajā termiņā, ir iesniegti vēlākā procesa posmā, papildinot minētajā termiņā iesniegtos pierādījumu elementus (spriedums, 2018. gada 14. marts, Crocs/EUIPO – Gifi Diffusion (Kurpes), T‑651/16, nav publicēts, EU:T:2018:137, 34. punkts).
18
Izskatāmajā lietā no lietas materiāliem, it īpaši no apstrīdētā lēmuma 14. punkta, izriet, ka persona, kas iestājusies lietā, procesā Apelācijas padomē pirmo reizi iesniedza 32.–34. pielikumu, lai pierādītu agrāka dizainparauga nodošanas atklātībā esamību. Konkrētāk, 32. pielikumā ir ietverta ar zvērestu apliecināta 2019. gada 18. februāra liecība, ko sniedzis etiķešu drukāšanas nozarē darbojošās sabiedrības direktors A, norādot, ka šī sabiedrība kopš 2003. gada ražo etiķetes ruļļus R5015 personai, kas iestājusies lietā, šai liecībai ir pievienoti rēķini un minēto ruļļu paraugi. 33. un 34. pielikumā ir ietvertas divas ar zvērestu apliecinātas liecības, kuru datums attiecīgi ir 2019. gada 11. februāris pirmajai liecībai, kuru sniedzis sabiedrības, kas laikposmā no 1999. līdz 2003. gadam ražojusi elastīgas presformas (flexible dies) personai, kas iestājusies lietā, vadības biroja loceklis B, un 2019. gada 19. februāris otrajai liecībai, kuru sniedzis personas, kas iestājusies lietā, inženieris mehāniķis C un kurai pievienoti tostarp personas, kas iestājusies lietā, izmantoto etiķešu ruļļu 8853 paraugi, un kura apstiprina A sniegto liecību.
19
Apelācijas padome uzskatīja par nepieciešamu ņemt vērā papildu pierādījumus, ko tai iesniegusi persona, kas iestājusies lietā. Tā uzskatīja, ka tiem ir nozīme un tie pamato tos pierādījumus, kas iesniegti procesā Anulēšanas nodaļā. It īpaši tā uzsvēra, ka 32. pielikums tika iesniegts, lai pamatotu 8. pielikumā ietvertās etiķetes R5015, kas iesniegta pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu ietvaros, nodošanu atklātībā. Tā arī norādīja, ka šie pierādījumi tika paziņoti prasītājai, kas par tiem bija paudusi savus apsvērumus, ka nav noteikts termiņš pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu iesniegšanai un ka šo pierādījumu ņemšana vērā varētu palīdzēt nodrošināt, ka reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kura spēkā esamība vēlāk varētu tikt veiksmīgi apstrīdēta, izmantojot citu spēkā neesamības atzīšanas procesu, joprojām netiek ierakstīts reģistrā. Visbeidzot tā piebilda, ka šie pierādījumi ir tikuši iesniegti, lai apstrīdētu Anulēšanas nodaļas lēmumu, saskaņā ar kuru nodošanas atklātībā pierādījumi neesot pietiekami. Tādēļ tā tos atzina par pieņemamiem.
20
Ir jāatgādina – kā to atzīst arī pati prasītāja –, ka persona, kas iestājusies lietā, sava pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojumam iesniedza dokumentus, un it īpaši ar zvērestu apliecinātu liecību, ko procesā Anulēšanas nodaļā sniedzis C. Tomēr Anulēšanas nodaļa uzskatīja, ka iesniegtie paraugi un dokumenti neapstiprina C apgalvojumus. Anulēšanas nodaļa arī uzskatīja, ka pierādījumi, kas iesniegti kopā ar pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu, nav pietiekami, lai pierādītu nodošanu atklātībā, jo norādītie agrākie dizainparaugi nav skaidri identificēti un nav iesniegti pierādījumi attiecībā uz atbilstošiem nodošanas atklātībā avotiem un datumiem. Tādējādi tā secināja, ka nav iespējams konstatēt agrākā dizainparauga nodošanu atklātībā.
21
Līdz ar to procesā Apelācijas padomē iesniegtie pielikumi un attēli papildina tos, kas jau iesniegti procesā Anulēšanas nodaļā. Turklāt šie pielikumi, kas ir vēlāki par Anulēšanas nodaļas lēmumu, un tātad nevarēja tikt iesniegti iepriekš, it īpaši ļāva personai, kas iestājusies lietā, atbildēt uz iepriekš 20. punktā atgādinātajiem Anulēšanas nodaļas konstatējumiem. Turklāt, pat ja, kā uzsver prasītāja, daži 32. un 34. pielikumā iekļauto etiķešu ruļļu attēli atšķiras no apstrīdētā dizainparauga, tomēr tie ietilpst tajā pašā etiķešu sērijā kā apstrīdētais dizainparaugs (proti, R5012‑R5020). Līdz ar to šiem pielikumiem ir nozīme strīda atrisināšanā un tie varēja likumīgi papildināt jau iesniegtos pierādījumus.
22
Turklāt šie pielikumi tika iesniegti kopā ar 2019. gada 25. februāra procesuālo rakstu, kurā izklāstīts apelācijas sūdzības pamatojums. Līdz ar to Apelācijas padome varēja objektīvi un argumentēti īstenot savu rīcības brīvību attiecībā uz minēto viedokļu ņemšanu vērā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 5. jūlijs, Gamet/EUIPO – Metal‑Bud II Robert Gubała (Durvju rokturis), T‑306/16, nav publicēts, EU:T:2017:466, 22. punkts).
23
Visbeidzot, prasītāja kļūdaini apgalvo, ka šo pielikumu pieņemamības atzīšana pārkāpjot tās tiesības tikt uzklausītai, jo tā savus apsvērumus šajā ziņā varēja izklāstīt savos 2019. gada 2. maija un 6. septembra Apelācijas padomē iesniegtajos procesuālajos dokumentos, kā tā pati to atzīst.
24
No tā izriet, ka, argumentēti piekrītot ņemt vērā tai iesniegtos papildu pielikumus, Apelācijas padome ir pienācīgi izmantojusi rīcības brīvību, kas tai ir piešķirta ar Regulas Nr. 6/2002 63. panta 2. punktu, un tātad pirmais pamats ir jānoraida.
Par otro pamatu – Regulas Nr. 6/2002 7. panta 1. punkta pārkāpumu, jo agrākais dizainparaugs kļūdaini ticis uzskatīts par nodotu atklātībā
[..]
52
Tādēļ otrais pamats ir jānoraida.
Par trešo pamatu – Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta b) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar minētās regulas 6. pantu, pārkāpumu, jo konfliktējošie dizainparaugi kļūdaini tikuši uzskatīti par tādiem, kas informētam lietotājam rada vienādu kopiespaidu, un tātad apstrīdētais dizainparaugs kļūdaini ticis uzskatīts par tādu, kam nav individuāla rakstura
53
Ar trešo pamatu prasītāja apgalvo, ka Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu vērtējumā, nolemjot, ka apstrīdētajam dizainparaugam nav individuāla rakstura, pārkāpjot Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta b) apakšpunktu, lasot to kopsakarā ar šīs regulas 6. pantu, it īpaši tādēļ, ka kļūdaini tikušas ignorētas atšķirības starp konfliktējošajiem dizainparaugiem.
54
EUIPO un persona, kas iestājusies lietā, apstrīd šo argumentāciju.
[..]
Par informētu lietotāju
[..]
63
Šajā lietā, kā to ir konstatējusi Apelācijas padome, informētam lietotājam, lai gan tas nav nedz autors, nedz arī tehniskais eksperts, ņemot vērā tirgū pieejamo izstrādājumu klāstu, ir pazīstami dažādi printeru ruļļu dizainparaugi, lietotājam ir noteikts zināšanu līmenis par elementiem, ko parasti ietver šie etiķešu ruļļi un, ņemot vērā tā interesi, tas demonstrē relatīvi augstu uzmanības līmeni, tos izmantojot, un to lietas dalībnieki nav apstrīdējuši.
Par autora brīvības pakāpi
[..]
67
Tātad apstrīdētā dizainparauga autora brīvības pakāpe tika uzskatīta par vidēju, un to lietas dalībnieki neapstrīd.
Par kopiespaidu
68
Jāatgādina, ka dizainparauga individuālais raksturs izriet no kopiespaida par atšķirīgumu vai no “dežavū” (déjà vu) sajūtas neesamības no informēta lietotāja skatpunkta salīdzinājumā ar jebkuru iepriekš esošu objektu dizainparaugu kopumā, neņemot vērā nepietiekami izteiktas atšķirības, lai ietekmētu šo kopiespaidu, lai gan tās varētu būt kas vairāk nekā nebūtiskas iezīmes, taču ņemot vērā pietiekami izteiktas atšķirības, lai radītu atšķirīgu kopiespaidu (skat. spriedumu, 2017. gada 16. februāris, Antrax It/EUIPO – Vasco Group (Radiatoru termosifoni), T‑828/14 un T‑829/14, EU:T:2017:87, 53. punkts un tajā minētā judikatūra).
69
Konfliktējošo dizainparaugu radīto kopiespaidu salīdzinājumam ir jābūt sintētiskam, un tas nevar būt ierobežots vienīgi ar līdzību un atšķirību uzskaitījuma analītisku salīdzinājumu. Šim salīdzinājumam ir jābūt balstītam uz iezīmēm, kas ir nodotas atklātībā ar apstrīdēto dizainparaugu, un tam jāaptver tikai aizsargātas iezīmes, neņemot vērā no aizsardzības izslēgtas – it īpaši tehniskas –iezīmes. Šāds salīdzinājums ir jāveic attiecībā uz dizainparaugiem, kādi tie ir reģistrēti, turklāt no spēkā neesamības atzīšanas pieteikuma iesniedzēja nevar prasīt iesniegt norādītā dizainparauga grafisku attēlojumu, kas ir salīdzināms ar apstrīdētā dizainparauga reģistrācijas pieteikumā norādīto attēlojumu (skat. spriedumu, 2019. gada 13. jūnijs, Visi/one/EUIPO – EasyFix (Informācijas plāksne transportlīdzekļiem), T‑74/18, EU:T:2019:417, 84. punkts un tajā minētā judikatūra).
70
Izskatāmajā lietā, kā to ir konstatējusi Apelācijas padome, konfliktējošo dizainparaugu iezīmes sakrīt ar ruļļu turētāja, dzeltenīgas joslas, vienkāršu baltu taisnstūrveida etiķešu un ovālu caurumu starp katru etiķeti iezīmēm. Atšķiras tikai etiķetes izmērs – apstrīdētajā dizainparaugā tā ir garāka un šaurāka nekā agrākajā dizainparaugā R5015, un attiecīgi atšķiras ruļļa augstums un melno drukas zīmju skaits, novietojums un izmērs.
71
Lai gan šīs atšķirības nevar tikt uzskatītas par nenozīmīgām, kā to norādīja Apelācijas padome, tā pamatoti ir uzskatījusi, ka tās tomēr nav pietiekamas, lai informēta lietotāja uztverē radītu atšķirīgu kopiespaidu.
72
Prasītājas izvirzītie argumenti, lai apgalvotu, ka apstrīdētais dizainparaugs informētam lietotājam nerada tādu pašu kopiespaidu kā agrākā dizainparauga radītais kopiespaids, nevar atspēkot šo secinājumu.
[..]
79
Treškārt, prasītāja uzsver, ka vārdiskie un grafiskie elementi esot kļūdaini ignorēti. Šajā ziņā tā norāda vārdiskas preču zīmes, kas apstrīdētajā dizainparaugā (dymo) un agrākajā dizainparauga R5015 (avery) ir attēlotas īpašā šriftā, kā arī ar trīsstūrveida formas grafisko elementu, kas atrodas blakus vārdiskajam elementam avery, un apgalvo, ka šie elementi ir dekoratīvi.
80
Tomēr ir jākonstatē, ka uz konfliktējošajiem dizainparaugiem izvietotie vārdiskie un grafiskie elementi ir uz izstrādājuma izvietotās atšķirtspējīgās preču zīmes vai apzīmējumi, lai norādītu uz tā izcelsmi. Šiem elementiem nepiemīt ornamentāla vai dekoratīva funkcija un tie nav izstrādājuma iezīmes, kas attiecīgajiem izstrādājumiem piešķir to veidolu Regulas Nr. 6/2002 3. panta a) un b) punkta izpratnē. Šiem vārdiskajiem un grafiskajiem elementiem tātad nav nozīmes kopiespaida salīdzinājumā, lai noteiktu apstrīdētā dizainparauga individuālo raksturu.
81
Turklāt un katrā ziņā ir jāatgādina, ka konfliktējošo dizainparaugu radīto kopiespaidu salīdzinājumam ir jābūt balstītam uz iezīmēm, kas ir nodotas atklātībā ar apstrīdēto dizainparaugu, un tam jāaptver tikai aizsargātās iezīmes, neņemot vērā no aizsardzības izslēgtas – it īpaši tehniskas – iezīmes (skat. spriedumu, 2019. gada 13. jūnijs, Visi/one/EUIPO – EasyFix (Informācijas plāksne transportlīdzekļiem), T‑74/18, EU:T:2019:417, 84. punkts un tajā minētā judikatūra).
82
Tāpēc, pat ja šos vārdiskos un grafiskos elementus varētu uzskatīt par tādiem, kuriem ir nozīme lietā, informētam lietotājam būs skaidrs, ka tie norāda uz izstrādājumu izcelsmi, līdz ar to šis lietotājs kopiespaidā tiem nepiešķirs nozīmi un tādēļ šie elementi šajā lietā nebūs pietiekami, lai grozītu kopiespaidu, ko viņš gūs par apstrīdēto dizainparaugu.
[..]
99
No visa iepriekš minētā izriet, ka Apelācijas padome nav pieļāvusi kļūdu vērtējumā, uzskatot, ka konfliktējošie dizainparaugi informētam lietotājam rada vienādu kopiespaidu, un tādējādi secinot, ka apstrīdētajam dizainparaugam nav individuāla rakstura Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta b) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar šīs regulas 6. pantu, izpratnē, ņemot vērā agrāko dizainparaugu.
100
Līdz ar to prasītājas izvirzītais trešais prasības pamats ir jānoraida kā nepamatots un līdz ar to visa prasība kopumā arī ir jānoraida, nelemjot par prasītājas izvirzīto otro prasījumu, ar ko Vispārējai tiesai lūdz noraidīt pieteikumu par apstrīdētā dizainparauga spēkā neesamības atzīšanu, jo tas formulēts, pieņemot, ka atcelšanas prasības pirmais prasījums tiek apmierināts (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2019. gada 27. februāris, Aytekin/EUIPO – Dienne Salotti (Dienne), T‑107/18, nav publicēts, EU:T:2019:114, 84. punkts un tajā minētā judikatūra).
[..]
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (piektā palāta)
nospriež:
1)
Prasību noraidīt.
2)
Sanford LP atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
Spielmann
Öberg
Mastroianni
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2021. gada 10. novembrī.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.
(
1
)	Ietverti tikai tie šī sprieduma punkti, kuru publicēšanu Vispārējā tiesa uzskata par lietderīgu.