62017CC0115
ĢENERĀLADVOKĀTES JULIANAS KOKOTES [JULIANE KOKOTT]
SECINĀJUMI,
sniegti 2018. gada 12. aprīlī (
1
)
Lieta C‑115/17
Administration des douanes et droits indirects
un
Etablissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
pret
Hubert Clergeau u.c.
(Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vieglāka soda atpakaļejoša spēka princips – Pamattiesību hartas 49. panta 1. punkta trešais teikums – Eksporta kompensācijas – Īpašās kompensācijas par noteiktu atkaulotas liellopu gaļas izcirtņu eksportu – Krāpnieciski vai ar nepatiesām deklarācijām par eksportēto preču veidu iegūtas īpašās eksporta kompensācijas – Preces, kurām nepatieso deklarāciju iesniegšanas laikā nebija piemērojami Savienības noteikumi par īpašajām eksporta kompensācijām, bet kurām tie kļuva piemērojami vēlāk tiesību normu grozījumu rezultātā
I. Ievads
1.
Vai drīkst sodīt personu, kura, nepatiesi deklarējot savas eksportētās preces, krāpnieciski ir saņēmusi atbalstu no Eiropas Savienības budžeta, ja noziedzīgā nodarījuma izdarīšanas brīdī nebija tiesību saņemt atbalstu par faktiski eksportētajām precēm, bet, pateicoties attiecīgo tiesību normu grozījumiem pēc noziedzīgā nodarījuma izdarīšanas, šādas tiesības radās?
2.
Tiesai tiek lūgts izvērtēt šo jautājumu, ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartu. Tās 49. panta 1. punkta trešajā teikumā ir nostiprināts vieglāka soda atpakaļejoša spēka princips (lex mitior) – būtiskas praktiskas nozīmes princips, kura interpretāciju un piemērošanu Tiesa jau vairākkārt ir izskatījusi (
2
).
3.
Šajā lietā tiek aplūkots plašs gaļas skandāls, kurš ir pievērsis zināmu uzmanību Francijā (
3
). Apsūdzētie pamatlietā kompetentajām iestādēm bija nepatiesi deklarējuši liellopu gaļu, kas bija paredzēta eksportam uz trešajām valstīm, vai bija šā noziedzīgā nodarījuma līdzdalībnieki. Rezultātā uzņēmums, kura vārdā rīkojās apsūdzētie, saņēma finansiālu atbalstu no Savienības budžeta kā īpašās kompensācijas par liellopu gaļas eksportu, lai gan eksportētajiem šā veida gaļas izcirtņiem tolaik nebija paredzētas Eiropas nodokļu maksātāju finansētas eksporta subsīdijas. Savienības atbalstu šā veida gaļai bija iespējams saņemt tikai vēlāk – pēc tiesību normu grozījumiem Savienības līmenī.
4.
Tagad apsūdzētie atsaucas uz šiem vēlākajiem tiesību normu grozījumiem un pieprasa atbrīvot viņus no soda. Turpretim valsts kompetentās iestādes uzskata, ka tā laika nepatiesā deklarācija par attiecīgajiem gaļas izcirtņiem ir un paliek nepatiesa deklarācija, par kuru ir jāpiemēro sods neatkarīgi no tā, vai tikmēr ir vai nav grozītas ar to saistītās Savienības atbalsta shēmas.
5.
Ar spriedumu šajā lietā Tiesa var sniegt būtisku ieguldījumu sankciju mehānismu, ar kuriem dalībvalstu līmenī ir jāaizsargā Eiropas Savienības finanšu intereses LESD 325. panta izpratnē, praktiskā piemērošanā.
II. Atbilstošās tiesību normas
A. Savienības tiesības
6.
Savienības tiesiskais regulējums šajā lietā būtībā ir Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. panta 1. punkts. Papildus ir jānorāda uz LES 4. panta 3. punktu un LESD 325. panta 1. punktu, kā arī uz Regulām (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (
4
), (EEK) Nr. 1964/82 (
5
), (EK) Nr. 2469/97 (
6
) un (EK) Nr. 1359/2007 (
7
). Savukārt nav nozīmes dažu lietas dalībnieku minētajai Regulai (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (
8
), jo tā attiecas tikai uz administratīviem sodiem, nevis kriminālsodiem, lai aizsargātu Savienības finanšu intereses.
1.
Primārie tiesību akti
7.
Sodu likumības princips ir nostiprināts Pamattiesību hartas 49. panta 1. punktā šādi:
“Nevienu nevar atzīt par vainīgu nodarījumā, kas ir darbība vai bezdarbība un ko tā izdarīšanas brīdī saskaņā ar attiecīgās valsts tiesībām vai starptautiskajām tiesībām neuzskata par noziedzīgu nodarījumu. Tāpat nevar piemērot bargāku sodu par to, kas bijis spēkā noziedzīgā nodarījuma izdarīšanas brīdī. Ja pēc noziedzīgā nodarījuma izdarīšanas tiesību aktos ir paredzēts vieglāks sods, piemēro šo sodu.”
8.
LES 4. panta 3. punktā ir izteikts Savienības un dalībvalstu lojālas sadarbības princips:
“Saskaņā ar lojālas sadarbības principu Savienība un dalībvalstis ar patiesu savstarpējo cieņu palīdz cita citai veikt uzdevumus, ko nosaka līgumos.
Dalībvalstis veic visus vajadzīgos un īpašos pasākumus, lai nodrošinātu to pienākumu izpildi, kas izriet no līgumiem vai no Savienības iestāžu aktiem.
Dalībvalstis sekmē Savienības uzdevumu izpildi un atturas no jebkādiem pasākumiem, kuri varētu apdraudēt Savienības mērķu sasniegšanu.”
9.
Turklāt LESD 325. panta 1. punktā ir iekļauts šāds noteikums par Savienības finanšu interešu aizsardzību:
“Savienība un dalībvalstis apkaro krāpšanu un citādu nelikumīgu rīcību, kas apdraud Savienības finanšu intereses, saskaņā ar šo pantu veicot pasākumus, kuriem jāattur no šādas rīcības, kā arī jānodrošina efektīva aizsardzība dalībvalstīs, kā arī Savienības iestādēs un struktūrās.”
2.
Sekundārie tiesību akti
a)
Eiropas Savienības finanšu noteikumi
10.
Regulā Nr. 966/2012 ir ietverti finanšu noteikumi, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam. Šīs regulas 59. panta “Dalīta pārvaldība ar dalībvalstīm” 2. punktā ir noteikts:
“2.   Pildot ar budžeta izpildi saistītus uzdevumus, dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, tostarp likumdošanas, regulatīvos un administratīvos pasākumus, lai aizsargātu Savienības finanšu intereses, proti:
[..]
b)
novēršot, atklājot un labojot pārkāpumus un krāpšanu.
Lai aizsargātu Savienības finanšu intereses, dalībvalstis, ievērojot proporcionalitātes principu un saskaņā ar šo pantu un attiecīgajiem nozares noteikumiem, veic ex ante un ex post kontroli, tostarp attiecīgā gadījumā pārbaudes uz vietas, veicot darījumu pārbaudes izlases kārtā un/vai balstoties uz risku. Tās arī veic nepareizi izmaksāto līdzekļu atgūšanu un vajadzības gadījumā šajā sakarā uzsāk tiesvedību.
Dalībvalstis piemēro saņēmējiem iedarbīgus, preventīvus un samērīgus sodus, ja to paredz nozaru noteikumi un konkrēti noteikumi valstu tiesību aktos.
[..]”
b)
Īpašas eksporta kompensācijas atkaulotas liellopu gaļas izcirtņiem
11.
Nosacījumi, ar kādiem piešķir īpašās eksporta kompensācijas noteiktiem atkaulotas liellopu gaļas izcirtņiem, ko eksportē no Eiropas Savienības uz trešajām valstīm, gadu gaitā ir grozīti vairākas reizes. Vispirms tie bija noteikti Regulā Nr. 1964/82, pēc tam tika grozīti ar Regulu Nr. 2469/97 un visbeidzot kodificētā versijā tika ietverti Regulā Nr. 1359/2007.
– Regulas Nr. 1964/82 sākotnējā versija
12.
Regulas Nr. 1964/82 1. panta 1. punktā sākotnēji bija noteikts:
“Par atsevišķi iepakotiem, atkaulotiem svaigu vai dzesinātu pieaugušu liellopu liemeņu pakaļējo ceturtdaļu izcirtņiem ir tiesības saņemt īpašo eksporta kompensāciju, ja tie atbilst šīs regulas noteikumiem.”
13.
Šā tiesiskā regulējuma izcelsmi izskaidro Regulas Nr. 1964/82 preambulas otrais apsvērums:
“tā kā, ievērojot tirgus situāciju, liellopu gaļas nozares ekonomisko situāciju un noteiktu nozares produktu realizācijas iespējas, būtu jāparedz nosacījumi, ar kuriem reglamentē īpašo eksporta kompensāciju izmaksu par šiem produktiem; tā kā jo īpaši ir jāparedz nosacījumi attiecībā uz noteiktiem gaļas izcirtņiem, kurus iegūst, atkaulojot vīriešu dzimuma liellopu pakaļējo ceturtdaļu”.
– Regulas Nr. 1964/82 grozītā versija
14.
1997. gada beigās Regulas Nr. 1964/82 1. panta 1. punkts tika pieņemts jaunā versijā:
“Atsevišķi iesaiņoti bezkaulu izcirtņi no svaigām vai dzesinātām buļļu liemeņa priekšējām un pakaļējām ceturtdaļām ar vidējo liesuma saturu 55 % vai vairāk saskaņā ar šajā regulā izklāstītajiem noteikumiem saņem īpašās eksporta kompensācijas.”
15.
Regulas Nr. 1964/82 1. panta 1. punkta pēdējā versijā notika atgriešanās pie Regulas Nr. 2469/97. Par tās stāšanos spēkā regulas 4. pantā bija noteikts:
“Šī regula stājas spēkā 1998. gada 19. janvārī.
Tā attiecas uz darījumiem, par kuriem ir pieņemta 3. panta 1. punktā vai Regulas (EEK) Nr. 3665/87 25. panta 1. punktā minētā deklarācija kopā ar eksporta licenci, kas ir izdota pēc šīs regulas stāšanās spēkā.”
16.
Iemesli, kuri motivēja pieņemt jaunu tiesisko regulējumu ar Regulu Nr. 2469/97, ir izskaidroti šīs regulas preambulas otrajā apsvērumā:
“tā kā pēc Daudzpusējo tirdzniecības sarunu Urugvajas raundā noslēgtā Lauksaimniecības nolīguma ir jāievieš pasākumi, lai labāk noteiktu liellopu gaļas produktus, kuru eksportam uz trešajām valstīm ir jādod priekšroka; tā kā, ieviešot īpašas kompensācijas noteiktiem atkaulotiem izcirtņiem no buļļu priekšējām ceturtdaļām, tiks sasniegts šis mērķis; tā kā Regulā (EEK) Nr. 1964/82 noteiktie pasākumi ir jāattiecina arī uz šiem produktiem”.
– Regula (ES) Nr. 1359/2007
17.
Pašlaik ir spēkā šāds Regulas Nr. 1359/2007 1. pants:
“Atsevišķi iesaiņoti bezkaulu izcirtņi no svaigām vai atdzesētām pieaugušu vīriešu kārtas liellopu liemeņa priekšējām un pakaļējām ceturtdaļām ar vidējo liesuma saturu 55 % vai vairāk saskaņā ar šajā regulā izklāstītajiem noteikumiem saņem īpašās eksporta kompensācijas.”
18.
Saskaņā ar šīs regulas 11. un 12. pantu Regula Nr. 1359/2007 stājās spēkā 2008. gada 1. janvārī un no šīs dienas tika atcelta Regula Nr. 1964/82. Kā izriet no tās preambulas 1. apsvēruma, tās mērķis skaidrības un praktisku iemeslu dēļ ir kodificēt vairākkārtējos Regulas Nr. 1964/82 grozījumus.
19.
Regulas Nr. 1359/2007 preambulas 3. apsvērumā ir noteikts:
“Ievērojot tirgus situāciju, liellopu gaļas nozares ekonomisko situāciju un noteiktu nozares produktu realizācijas iespējas, būtu jāparedz nosacījumi, ar kuriem reglamentē īpašo eksporta kompensāciju izmaksu par šiem produktiem. Jo īpaši ir jāparedz nosacījumi attiecībā uz noteiktiem gaļas izcirtņiem, kurus iegūst, atkaulojot vīriešu kārtas liellopu ceturtdaļas.”
B. Valsts tiesības
20.
Francijas Muitas kodeksa (
9
), kurš bija spēkā jau tad, kad tika izdarīti lietā aplūkotie noziedzīgie nodarījumi, 426. pantā ir noteikts:
“Aizliegtu preču imports vai eksports bez deklarācijas ir
[..]
4.
nepatiesas deklarācijas vai krāpnieciskas darbības, kuru mērķis vai sekas ir iegūt pilnīgu vai daļēju atlīdzinājumu, atbrīvojumu no nodokļa, nodokļa samazinājumu vai jebkādu priekšrocību saistībā ar importu vai eksportu, izņemot kvalitātes vai iepakojuma noteikumu pārkāpumus, ja šo pārkāpumu mērķis vai sekas nav atlīdzinājums, atbrīvojums no nodokļa, nodokļa samazinājums vai jebkāda finanšu priekšrocība;
[..].”
21.
Turklāt, kā izriet no Francijas Muitas kodeksa 414. panta, par aizliegtu preču importu vai eksportu bez deklarācijas piemēro brīvības atņemšanas sodu uz laiku līdz trim gadiem un dažādus mantiskus papildsodus.
22.
Visbeidzot Francijas Kriminālkodeksa (
10
) 112‑1. pantā sodu likumības princips ir formulēts šādi:
“Sodāmi ir tikai nodarījumi, kuri to izdarīšanas laikā bija noziedzīgi nodarījumi.
Drīkst piemērot tikai sodus, kuri nodarījuma izdarīšanas laikā bija paredzēti tiesību aktos.
Tomēr jaunus noteikumus piemēro noziedzīgiem nodarījumiem, kuri izdarīti pirms to stāšanās spēkā, ja tie nav tik bargi kā agrākie noteikumi.”
III. Fakti un pamatlieta
23.
Pavisam deviņi apsūdzētie pamatlietā Francijas tiesu izskatītajā krimināllietā tiek apsūdzēti par muitas noteikumu pārkāpumu, kurā viņi ir piedalījušies kā izdarītāji vai līdzdalībnieki. Apsūdzības būtība ir tāda, ka laikā no 1987. līdz 1992. gadam apsūdzētie, iesniedzot nepatiesas muitas deklarācijas un veicot krāpnieciskas darbības, panāca, ka Francijas uzņēmums Clergeau SA (
11
) saņēma lielākas eksporta kompensācijas liellopu gaļai, nekā noziedzīgā nodarījuma izdarīšanas laikā tas būtu saņēmis saskaņā ar Savienības tiesībām.
24.
Konkrētāk, apsūdzētie tiek apsūdzēti par to, ka liellopu gaļu no pieaugušu vīriešu kārtas liellopu liemeņa priekšējām ceturtdaļām krāpnieciski nepatiesi ir deklarējuši kā liellopu gaļu no liemeņa pakaļējām ceturtdaļām. Tomēr attiecīgajā laikā liellopu gaļa no liemeņa priekšējām ceturtdaļām – atšķirībā no liellopu gaļas no liemeņa pakaļējām ceturtdaļām – vēl nebija iekļauta attiecīgo Savienības tiesību aktu par īpašajām eksporta kompensācijām piemērošanas jomā, bet tajā tika iekļauta tikai vēlāk – no 1998. gada 19. janvāra.
25.
Krimināllietas dalībnieki no Francijas valsts puses ir Administration des douanes et droits indirects (
12
) (Administration des douanes) un – kā civilprasītājs – Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (
13
) (FranceAgriMer). [FranceAgriMer] ir atbildīgs par Savienības tiesību aktu par lauksaimniecības atbalstu izpildi un ar to saistīto kontroli.
26.
Ar 2013. gada 3. decembra spriedumu Tribunal correctionnel de La Rochelle (
14
) attaisnoja visus apsūdzētos, pamatojoties uz vieglāka soda atpakaļejoša spēka principu, jo pašlaik Savienības tiesībās paredzētās īpašās eksporta kompensācijas tiek maksātas ne tikai liellopu gaļai no liemeņa pakaļējām ceturtdaļām, bet arī liellopu gaļai no liemeņa priekšējām ceturtdaļām. Šo spriedumu ar 2015. gada 13. marta spriedumu otrajā instancē apstiprināja Cour d’appel de Poitiers (
15
). Pēc tam, kad Administration des douanes (
16
) un FranceAgriMer iesniedza kasācijas sūdzības, tagad krimināllietu izskata Francijas Cour de cassation (
17
) Krimināllietu palāta, lai juridiski izvērtētu apelācijas tiesas spriedumu.
IV. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu un tiesvedība Tiesā
27.
Ar 2016. gada 23. novembra spriedumu, kurš tika saņemts 2017. gada 6. martā, Cour de cassation (Francija) saskaņā ar LESD 267. pantu uzdeva Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai Pamattiesību hartas 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to ir pretrunā, ka personu notiesā par to, ka ar krāpnieciskām darbībām vai izmantojot nepatiesas deklarācijas par preču veidu, par kuru tika pieprasītas kompensācijas, tā ir saņēmusi nepamatotas eksporta kompensācijas, lai gan pēc tiesiskā regulējuma grozījumiem, kas tika pieņemti pēc lietas pamatā esošo faktu rašanās, par precēm, kuras tā faktiski eksportēja, šīs kompensācijas ir kļuvušas izmaksājamas?”
28.
Atbildot uz Tiesas lūgumu saskaņā ar Tiesas Reglamenta 101. pantu, iesniedzējtiesa piebilst, ka apsūdzētajiem pamatlietā ir izvirzīta apsūdzība par nepatiesu deklarāciju iesniegšanu vai krāpnieciskām darbībām, iegūstot pilnīgu vai daļēju atlīdzinājumu, atbrīvojumu no nodokļa, nodokļa samazinājumu vai jebkādu priekšrocību saistībā ar eksportu.
29.
Tiesvedībā Tiesā četri apsūdzētie pamatlietā iesniedza kopīgu procesuālo rakstu (
18
), turklāt rakstveida apsvērumus iesniedza Francijas, Grieķijas un Austrijas valdības, kā arī Eiropas Komisija. Izņemot Austrijas valdību, tie paši lietas dalībnieki piedalījās arī 2018. gada 28. februāra tiesas sēdē.
V. Vērtējums
30.
Lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu Cour de cassation (Francija) lūdz Tiesu interpretēt Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. panta 1. punkta trešo teikumu, kurā Savienības līmenī ir nostiprināts vieglāka soda atpakaļejoša spēka princips.
31.
Apsūdzētie pamatlietā bažījas, ka viņi varētu zaudēt savas tiesības, kas izriet no Hartas 49. panta 1. punkta trešā teikuma, par labu mērķim maksimāli efektīvi apkarot krāpšanu, kas kaitē Savienības finanšu interesēm. Tomēr šīs bažas ir nepamatotas. Pats par sevi saprotams, ka Savienības finanšu intereses drīkst aizsargāt tikai ar tiesiskiem līdzekļiem (
19
). Tādējādi arī Hartas 49. panta 1. punkta trešajā teikumā nostiprinātā procesuālā pamatgarantija nāk par labu ikvienam, kurš tiek saukts pie kriminālatbildības situācijā, uz kuru attiecas Savienības tiesību akti, un nekas nevar liegt apsūdzētajiem izmantot no Hartas izrietošās viņu tiesības. Tomēr šajā lietā ir jānoskaidro vieglāka soda atpakaļejoša spēka principa precīzais saturs.
Pamattiesību hartas 49. panta 1. punkta trešā teikuma piemērojamība
32.
Saskaņā ar Hartas 51. panta 1. punktu šajā lietā tā ir piemērojama ratione materiae, jo jautājums par vieglāka soda atpakaļejošu spēku ir radies saistībā ar Savienības tiesību īstenošanu, ko veic valsts iestādes. Tās izmaksā un kontrolē Eiropas Savienības īpašās eksporta kompensācijas liellopu gaļai, ievērojot Savienības finanšu intereses, šim nolūkam arī nosakot efektīvus, samērīgus un preventīvus sodus (LES 4. panta 3. punkts, LESD 325. panta 1. punkts un Regulas Nr. 966/2012 59. panta 2. punkts) (
20
).
33.
Turklāt Pamattiesību hartas 49. panta 1. punkta trešā teikuma piemērošanu neliedz arī tas, ka noziedzīgie nodarījumi, par kuriem ir uzsākts kriminālprocess Francijas tiesībsargājošās iestādēs, ir izdarīti pirms 2009. gada 1. decembra, tātad pirms dienas, kad, stājoties spēkā Lisabonas līgumam, Harta kļuva juridiski saistoša un konstitucionāla (it īpaši skat. LES 6. panta 1. punktu). Tas tādēļ, ka interpretējamā Hartas tiesību normā ir nostiprināts vispārējs Savienības tiesību princips, kurš jau pirms tās stāšanās spēkā pamatojās gan uz dalībvalstu kopējām konstitucionālajām tradīcijām (
21
), gan arī uz to noslēgtajiem starptautiskajiem līgumiem (
22
) un kuru vairākkārt jau bija atzinusi Tiesa (
23
).
Krimināltiesību normu un ar krimināltiesībām nesaistītu tiesību normu mijiedarbība
34.
Īpašās grūtības, interpretējot un piemērojot minēto principu, ar kurām šajā lietā saskaras Francijas kasācijas tiesa (
24
), galu galā rada krimināltiesību normas un ar krimināltiesībām nesaistītas tiesību normas mijiedarbība.
35.
Krimināltiesību norma pati par sevi ir valsts tiesību norma, kurā ir vienīgi paredzēts sods par nepatiesām deklarācijām un krāpnieciskām darbībām, kuru mērķis vai sekas ir iegūt nepamatotu finanšu priekšrocību saistībā ar importu vai eksportu (Francijas Muitas kodeksa 426. panta 4. punkts). Tomēr tas, ko nozīmē šāda nepamatota finanšu priekšrocība, izriet tikai no ar krimināltiesībām nesaistītas Savienības tiesību normas lauksaimniecības vai ārējās tirdzniecības tiesību jomā – šajā lietā no noteikumiem par īpašajām eksporta kompensācijām liellopu gaļai.
36.
Kamēr Francijas Muitas kodeksa 426. panta 4. punktā ietvertā krimināltiesību norma ir palikusi nemainīga, ar krimināltiesībām nesaistītā Savienības tiesību norma laika gaitā ir mainījusies: proti, sākotnēji saskaņā ar Regulas Nr. 1964/82 1. panta 1. punktu īpašā eksporta kompensācija pienācās tikai liellopu gaļai no liemeņa pakaļējām ceturtdaļām, bet no 1998. gada 19. janvāra pēc grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 2469/97, šo kompensāciju var prasīt arī liellopu gaļai no liemeņa priekšējām ceturtdaļām; pēdējā tiesiskā regulējuma versija vēlāk tika kodificēta Regulas Nr. 1359/2007 1. pantā un ir spēkā joprojām.
37.
Vai var runāt par to, ka ir stājies spēkā vieglāks sods, ja ir mainījusies tikai ar krimināltiesībām nesaistītā tiesību norma – šajā lietā: par tiesībām saņemt Eiropas Savienības īpašās eksporta kompensācijas noteiktām precēm –, bet patiesā krimināltiesību norma – šajā lietā: par soda noteikšanu par nepatiesām deklarācijām un krāpnieciskām darbībām – ir palikusi nemainīga? Tāds būtībā ir tiesību jautājums, kas šajā lietā ir jāizvērtē Tiesai.
38.
Lai uz to atbildētu, būtu jāaplūko vieglāka soda atpakaļejoša spēka principa jēga un mērķis.
Vieglāku sodu atpakaļejoša spēka principa jēga un mērķis
39.
Vieglāku sodu piemērošana ar atpakaļejošu spēku ir izņēmums no sodu likumības pamatprincipa (nullum crimen, nulla poena sine lege), jo ar atpakaļejošu spēku tiek piemērota cita norma, nevis tā, kas bija spēkā noziedzīgā nodarījuma izdarīšanas laikā (
25
).
40.
Šā izņēmuma pamatā ir taisnīguma apsvērumi (
26
). Vieglāku sodu atpakaļejoša piemērošana ir balstīta uz ideju, ka apsūdzētais nav notiesājams par darbību, kas atbilstoši likumdevēja (jaunajam) uzskatam kriminālprocesa laikā vairs nav sodāma. Tātad likumdevēja veiktās izmaiņas ir par labu apsūdzētajam (
27
).
41.
Tomēr šajā lietā nav mainījies likumdevēja uzskats par apsūdzēto pamatlietā darbības sodāmību nedz Savienības, nedz valsts līmenī. Uz to ļoti pareizi ir norādījušas Francija un Austrija.
42.
Nepatiesas deklarācijas vai krāpnieciskas darbības, kuru mērķis vai sekas ir iegūt nepamatotas finanšu priekšrocības saistībā ar importu vai eksportu, noziedzīgā nodarījuma izdarīšanas laikā bija sodāmas, un līdz šim tas nav mainījies, it īpaši tādēļ, lai aizsargātu Eiropas Savienības finanšu intereses. Likumdevēja nodoms – gan Savienības, gan valsts līmenī – nekad nav bijis atstāt šādas darbības nesodītas vai jebkādā veidā mazināt Savienības finanšu interešu aizsardzību.
43.
Savienības līmenī grozītais tiesiskais regulējums saistībā ar īpašo eksporta kompensāciju piešķiršanu par liellopu gaļu drīzāk bija paredzēts tikai, lai attiecīgos lauksaimniecības noteikumus pielāgotu mainīgajai tirgus situācijai, it īpaši pasaules tirgus situācijas izmaiņām Urugvajas raunda PTO sarunu rezultātā (
28
). Tātad Eiropas Savienības kompetentās politiskās iestādes ir veikušas vienkārši jaunu ekonomisko vērtējumu, nevis jaunu vērtējumu konkrētu darbību sodāmības jautājumā.
44.
Viens pats apstāklis, ka pašlaik ir spēkā labvēlīgāki noteikumi par īpašo eksporta kompensāciju piešķiršanu, ietverot liellopu gaļu no liemeņa priekšējām un pakaļējām ceturtdaļām, nekādā ziņā neļauj secināt, ka agrāk spēkā esošie noteikumi, kuri bija piemērojami tikai liellopu gaļai no liemeņa pakaļējām ceturtdaļām, atskatoties pagātnē, likumdevēja skatījumā, ir bijuši pārāk stingri vai ierobežojoši. Kā pareizi uzsver iesniedzējtiesa un Komisija, dažādos laikos ar dažādām tirgus situācijām var būt nepieciešami atšķirīgi noteikumi par tiesībām saņemt atbalstu par lauksaimniecības produktu eksportu no Savienības uz trešajām valstīm. Tiesības saņemt šādu atbalstu ir tikai personai, kura ar saviem produktiem atbilst attiecīgajā laikā piemērojamiem nosacījumiem.
45.
Šajā ziņā šī lieta līdzinās nodokļu tiesību aktiem: arī tajos gadu no gada var mainīties materiālās nodokļu tiesību normas, kas ir jāievēro nodokļu maksātājiem. Persona, kas par 2017. gadu nav samaksājusi konkrētu nodokli un tādējādi ir ieguvusi finanšu priekšrocību, nevar izvairīties no kriminālvajāšanas, atsaucoties uz attiecīgā nodokļa atcelšanu, piemērojamās nodokļa likmes samazinājumu vai lielākiem atbrīvojumiem no nodokļa, sākot no 2018. gada. Izvairīšanās no nodokļu maksāšanas ir un paliek noziedzīgs nodarījums attiecībā uz laikposmu, par kuru bija jāmaksā nodoklis.
Paralēles ar lietu Paoletti u.c.
46.
Kā pareizi ir uzsvēruši daži lietas dalībnieki, šai lietai ir zināma līdzība ar lietu Paoletti u.c. (
29
) Minētajā lietā runa bija par tādu noziedzīgu nodarījumu kā trešo valstu valstspiederīgo nelegālas imigrācijas atbalstīšana. Par šo noziedzīgo nodarījumu, Tiesas skatījumā, var uzsākt kriminālvajāšanu arī tad, ja kopš tā laika attiecīgie trešo valstu valstspiederīgie, pateicoties tam, ka viņu izcelsmes valsts ir pievienojusies Eiropas Savienībai, ir ieguvuši ES pilsoņu statusu. Tas tādēļ, ka Savienības pilsonības iegūšana ir faktiska situācija, kura nevar mainīt nelegālas imigrācijas atbalstīšanas noziedzīgo nodarījumu veidojošos elementus (
30
).
47.
Jāatzīst, ka starp šo lietu un lietu Paoletti u.c. pastāv atšķirība tādā ziņā, ka tajā ir mainījusies faktiskā situācija (attiecīgās personas ir ieguvušas Savienības pilsoņu statusu), bet šajā lietā – tiesiskā situācija (tiesības saņemt atbalstu par liellopu gaļu no liemeņa priekšējām ceturtdaļām). Tomēr galvenā nozīme ir tam, ka abās lietās mainījās tikai ar krimināltiesībām nesaistīti apstākļi, turpretim inkriminētā nodarījuma sodāmība (minētajā lietā nelegālās imigrācijas atbalstīšana, šajā lietā nepatiesas deklarācijas vai krāpnieciskas darbības, krāpnieciski eksportējot preces) ir palikusi tāda pati un netika pārskatīta.
48.
Ja arī šādu ar krimināltiesībām nesaistītu apstākļu izmaiņas būtu uzskatāmas par pietiekamām vieglāka soda atpakaļejošai piemērošanai, tad – kā pareizi uzsver Francija un Austrija – tas tieši veicinātu krāpnieciskas darbības (
31
).
49.
Piemēram, ja ir paredzams, ka tuvākajā nākotnē īpašās eksporta kompensācijas liellopu gaļai varēs saņemt ne tikai par gaļu no liemeņa pakaļējām ceturtdaļām, bet arī par gaļu no liemeņa priekšējām ceturtdaļām, tas var vairāk mudināt uzņēmējus mēģināt jau iepriekš nepatiesi deklarēt eksportam gaļu no liemeņa priekšējām ceturtdaļām un vēlāk atsaukties uz vieglāka soda atpakaļejošu piemērošanu.
50.
Cēlā doma, kas ir Pamattiesību hartas 49. panta 1. punkta trešajā teikumā nostiprinātā principa pamatā, tiktu pavērsta pretējā virzienā.
Starpsecinājumi
51.
Tātad no iepriekš minētā izriet, ka vieglāka soda atpakaļejoša spēka princips (Pamattiesību hartas 49. panta 1. punkta trešais teikums) neliedz sodīt personu, kura ar krāpnieciskām darbībām vai nepatiesām deklarācijām par Savienības īpašo eksporta kompensāciju saņemšanai deklarēto preču veidu ir vēlējusies iegūt vai ir ieguvusi nepamatotu priekšrocību, ja krāpniecisko darbību vai deklarēšanas laikā nebija tiesību saņemt kompensāciju par faktiski eksportētajām precēm un šādas tiesības radās tikai, pamatojoties uz Savienības tiesiskā regulējuma grozījumiem pēc noziedzīgā nodarījuma izdarīšanas.
VI. Papildu apsvērumi
52.
Lai sniegtu pilnīgu izklāstu, nobeigumā vēlos pievērsties diviem aspektiem, kuri papildus ir tikuši pieminēti saistībā ar lietas dalībniekiem.
Par mērķi iegūt finanšu priekšrocību
53.
Pirmais no šiem abiem aspektiem attiecas uz finanšu priekšrocību (proti, īpašajām eksporta kompensācijām), ko ar nepatiesām deklarācijām vai krāpnieciskām darbībām saistībā ar liellopu gaļas produktu eksportu apsūdzētie vēlējās iegūt uzņēmumam, kura vārdā viņi rīkojās.
54.
Vai, izvērtējot šo lietu no Pamattiesību hartas 49. panta 1. punkta trešā teikuma viedokļa, ir atšķirība, vai pret apsūdzētajiem pamatlietā notiek kriminālvajāšana par šādas nepamatotas finanšu priekšrocības faktisko iegūšanu viņu uzņēmumam vai arī tikai par krāpnieciskām darbībām, ņemot vērā šādu priekšrocību?
55.
Manuprāt, šādas atšķirības nav. Tas, vai uzņēmumam ir juridiskas tiesības pieprasīt īpašās eksporta kompensācijas par noteiktu preču eksportu no Eiropas Savienības uz trešo valsti, pats par sevi vēl nav jautājums par tā darbinieku rīcības sodāmību.
56.
Kriminālvajāšana pret apsūdzētajiem pamatlietā – kā, atbildot uz Tiesas jautājumu, nepārprotami ir apstiprinājusi iesniedzējtiesa – notiek tāpēc, ka viņi, ņemot vērā šādas īpašās eksporta kompensācijas, krāpnieciski ir iesnieguši nepatiesas deklarācijas un veikuši krāpnieciskas darbības.
Par saldētas gaļas nepatiesu deklarēšanu kā svaigu vai atdzesētu gaļu
57.
Otrais aspekts attiecas uz lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu minēto norādi, ka apsūdzētie pamatlietā īpašajām eksporta kompensācijām deklarēto liellopu gaļu ir ne tikai nepatiesi deklarējuši attiecībā uz tās izcelsmi no liemeņa priekšējām vai pakaļējām ceturtdaļām, bet arī krāpnieciski deklarējuši saldētu liellopu gaļu kā svaigu vai atdzesētu liellopu gaļu (
32
).
58.
Šis apstāklis, kuru iesniedzējtiesa nav padziļināti aplūkojusi, šķiet, nav bijis nozīmīgs, tai formulējot prejudiciālo jautājumu. Līdz ar to šajos secinājumos es to plašāk neesmu juridiski izvērtējusi.
59.
Es tikai atgādināšu, ka piemērojamās Savienības tiesības bija nemainīgas tiktāl, ciktāl lietā aplūkotās īpašās eksporta kompensācijas bija paredzētas tikai svaigai vai atdzesētai, bet nekad saldētai liellopu gaļai. Tāpēc apsūdzētie pamatlietā attiecībā uz viņu kriminālatbildību par iespējamu viņu iesniegtu nepatiesu informāciju par attiecīgo gaļas izcirtņu svaiguma pakāpi a priori nevar atsaukties uz vieglāka soda atpakaļejošu spēku Pamattiesību hartas 49. panta 1. punkta trešā teikuma izpratnē.
VII. Secinājumi
60.
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, es iesaku Tiesai uz Francijas Cour de cassation lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbildēt šādi:
Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. panta 1. punkta trešais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā nav aizliegts sodīt personu, kura ar krāpnieciskām darbībām vai nepatiesām deklarācijām par Savienības īpašo eksporta kompensāciju saņemšanai deklarēto preču veidu ir vēlējusies iegūt vai ir ieguvusi nepamatotu priekšrocību, ja krāpniecisko darbību vai deklarēšanas laikā nebija tiesību saņemt kompensāciju par faktiski eksportētajām precēm un šādas tiesības radās tikai, pamatojoties uz Savienības tiesiskā regulējuma grozījumiem pēc noziedzīgā nodarījuma izdarīšanas.
(
1
)	Oriģinālvaloda – vācu.
(
2
)	Šajā saistībā īpaši ir jāuzsver spriedums, 2005. gada 3. maijs, Berlusconi u.c. (C‑387/02, C‑391/02 un C‑403/02, EU:C:2005:270). Turklāt – īpaši attiecībā uz lauksaimniecības tiesisko regulējumu – skat. spriedumus, 2004. gada 1. jūlijs, Gerken (C‑295/02, EU:C:2004:400, 61. punkts), 2007. gada 8. marts, Campina (C‑45/06, EU:C:2007:154, 32. un 40. punkts), un 2012. gada 4. oktobris, Société ED et F Man Alcohols (C‑669/11, EU:C:2012:618, 52. punkts).
(
3
)	Tā, piemēram, Pjērs Marija Lemērs [Pierre‑Marie Lemaire] rakstā ar nosaukumu “Clergeau: tambouille et carambouille” Francijas dienas laikrakstā Sud Ouest2013. gada 2. oktobrī raksta par “vaste escroquerie présumée aux fonds agricoles européens”.
(
4
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (2012. gada 25. oktobris) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV 2012, L 298, 1. lpp.).
(
5
)	Komisijas Regula (EEK) Nr. 1964/82 (1982. gada 20. jūlijs), ar ko paredz nosacījumus īpašu eksporta kompensāciju piešķiršanai noteiktiem atkaulotas liellopu gaļas izcirtņiem (OV 2012, L 212, 48. lpp.).
(
6
)	Komisijas Regula (EK) Nr. 2469/97 (1997. gada 11. decembris), kas groza Regulu (EEK) Nr. 1964/82, kas nosaka īpašu eksporta kompensāciju piešķiršanas nosacījumus noteiktiem atkaulotas liellopu gaļas izcirtņiem, Regulu (EEK) Nr. 3846/87, ar ko izveido lauksaimniecības produktu nomenklatūru eksporta kompensācijām, un Regulu (EK) Nr. 1445/95 par pieteikšanās noteikumiem importa un eksporta licenču saņemšanai liellopu gaļas nozarē (OV 1997, L 341, 8. lpp.).
(
7
)	Komisijas Regula (EK) Nr. 1359/2007 (2007. gada 21. novembris), ar ko paredz nosacījumus īpašu eksporta kompensāciju piešķiršanai noteiktiem atkaulotas liellopu gaļas izcirtņiem (OV 2007, L 304, 21. lpp.).
(
8
)	Padomes Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1995. gada 18. decembris) par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV 1995, L 312, 1. lpp.).
(
9
)	Code des douanes.
(
10
)	Code pénal.
(
11
)	Kā informē Francijas valdība, runa ir par uzņēmumu, kas nodarbojas ar gaļas iepirkšanu un pārdošanu, transportēšanu, importu un eksportu, kā arī darbojas lopkautuvju nozarē.
(
12
)	Muitas dienests (Francija).
(
13
)	Lauksaimniecības un zivsaimniecības valsts birojs (Francija).
(
14
)	Larošelas Krimināltiesa (Francija).
(
15
)	Puatjē Apelācijas tiesa (Francija).
(
16
)	Precīzāk sakot, lietā piedalās muitas pārkāpumu izmeklēšanas nodaļa Direction nationale du renseignement et des enquètes douanières.
(
17
)	Kasācijas tiesa (Francija).
(
18
)	Runa ir par apsūdzētajiem Clergeau, Labrousse, Bouchet un Matrat.
(
19
)	Šajā nozīmē skat. arī neseno spriedumu, 2017. gada 5. decembris, M.A.S. un M.B. (C‑42/17, EU:C:2017:936, 48., 51. un 52. punkts).
(
20
)	Šajā pašā nozīmē attiecībā uz saukšanu pie kriminālatbildības par pārkāpumiem PVN jomā spriedumi, 2013. gada 26. februāris, Åkerberg Fransson (C‑617/10, EU:C:2013:105, it īpaši 27. un 28. punkts), un 2017. gada 5. decembris, M.A.S. un M.B. (C‑42/17, EU:C:2017:936, 52. punkts).
(
21
)	Spriedumi, 2005. gada 3. maijs, Berlusconi u.c. (C‑387/02, C‑391/02 un C‑403/02, EU:C:2005:270, 68. un 69. punkts), 2011. gada 28. aprīlis, El Dridi (C‑61/11 PPU, EU:C:2011:268, 61. punkts), 2012. gada 14. februāris, Toshiba Corporation u.c. (C‑17/10, EU:C:2012:72, 64. punkts), un 2016. gada 6. oktobris, Paoletti u.c. (C‑218/15, EU:C:2016:748, 25. punkts).
(
22
)	It īpaši skat. Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām 15. panta 1. punkta pirmo teikumu (atvērts parakstīšanai 1966. gada 19. decembrī, UN Treaty Series, 999. sējums, 171. lpp.). Turklāt vieglāka soda atpakaļejošas piemērošanas princips judikatūrā ir saskatīts ECPAK 7. pantā; šajā nozīmē skat. ECT (Lielā palāta) spriedumu, 2009. gada 17. septembris, Scoppola pret Itāliju (Nr. 2) (sūdzība Nr. 10249/03, CE:ECHR:2009:0917JUD001024903, 108. un 109. punkts).
(
23
)	Šajā nozīmē skat. iepriekš 2. zemsvītras piezīmē minēto judikatūru.
(
24
)	Papildus ir jāpiebilst, ka Cour de cassation plēnums 2016. gada 18. novembrī, proti, tikai dažas dienas pirms lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu šajā lietā, izskatīja līdzīgu jautājumu par Savienības tiesībās paredzēto vieglāka soda atpakaļejošas piemērošanas principu, tomēr toreiz izspriestajā lietā netika lūgts Tiesas prejudiciāls nolēmums saskaņā ar LESD 267. pantu (spriedums Nr. 15‑21.438, ECLI:FR:CCASS:2016:AP00630).
(
25
)	Šajā nozīmē skat. manus secinājumus apvienotajās lietās Berlusconi u.c. (C‑387/02, C‑391/02 un C‑403/02, EU:C:2004:624, 159. punkts) un lietā Toshiba Corporation u.c. (C‑17/10, EU:C:2011:552, 60. punkts).
(
26
)	Šajā nozīmē skat. manus secinājumus apvienotajās lietās Berlusconi u.c. (C‑387/02, C‑391/02 un C‑403/02, EU:C:2004:624, 160. punkts) un lietā Toshiba Corporation u.c. (C‑17/10, EU:C:2011:552, 60. punkts).
(
27
)	Šajā nozīmē skat. manus secinājumus apvienotajās lietās Berlusconi u.c. (C‑387/02, C‑391/02 un C‑403/02, EU:C:2004:624, 161. punkts) un lietā Toshiba Corporation u.c. (C‑17/10, EU:C:2011:552, 60. punkts); skat. arī spriedumu, 2016. gada 6. oktobris, Paoletti u.c. (C‑218/15, EU:C:2016:748, 27. punkts).
(
28
)	Šajā nozīmē skat. Regulas Nr. 2469/97 preambulas otro apsvērumu un Regulas Nr. 1359/2007 preambulas 3. apsvērumu, kā arī papildus – par sākotnējo tiesisko regulējumu – Regulas Nr. 1964/82 preambulas otro apsvērumu. No tiem kļūst skaidrs, ka attiecīgi piemērojamo nosacījumu, kas attiecas uz īpašo eksporta kompensāciju piešķiršanu liellopu gaļai, konkrētajā formulējumā ir ņemta vērā tirgus situācija, liellopu gaļas nozares ekonomiskā situācija un realizācijas iespējas.
(
29
)	Spriedums, 2016. gada 6. oktobris, Paoletti u.c. (C‑218/15, EU:C:2016:748).
(
30
)	Spriedums, 2016. gada 6. oktobris, Paoletti u.c. (C‑218/15, EU:C:2016:748, 33. un 42. punkts).
(
31
)	Skat. arī spriedumu, 2016. gada 6. oktobris, Paoletti u.c. (C‑218/15, EU:C:2016:748, 36. punkts).
(
32
)	Atšķirībai starp svaigu vai atdzesētu liellopu gaļu, no vienas puses, un saldētu liellopu gaļu, no otras puses, saistībā ar preču importu un eksportu pār Eiropas Savienības muitas teritorijas robežām ir būtiska nozīme, par ko it īpaši liecina ieskats Kombinētajā nomenklatūrā: KN kods 0201 ietver “svaigu vai atdzesētu liellopu gaļu”, turpretim KN kods 0202 – “saldētu liellopu gaļu”. Šis KN kods nepārprotami ir minēts arī Komisijas Regulā (EEK) Nr. 3846/87 (1987. gada 17. decembris), ar ko izveido lauksaimniecības produktu nomenklatūru eksporta kompensācijām (OV 1987, L 366, 1. lpp.).