61983C0234
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT
G. FEDERICO MANCINI
fremsat den 25. oktober 1984 (
*1
)
Høje Domstol.
1.
I den foreliggende sag anmodes Domstolen endnu en gang om at fortolke Rådets forordning nr. 1798/75 af 10. juli 1975 om fritagelse for told efter den fælles toldtarif ved indførsel af uddannelsesmæssigt, videnskabeligt eller kulturelt materiale (EFT L 184, s. 1). Sagen drejer sig i det væsentlige om at fastslå betydningen af begrebet »videnskabelige instrumenter eller apparater« i forordningens artikel 3, stk. 1. Domstolen anmodes navnlig om at fastslå, dels hvilke særlige kendetegn, der giver et arbejde videnskabelig karakter, dels om kun de instrumenter og apparater, der udelukkende er bestemt til videnskabeligt arbejde, kan anses for at have »videnskabelig« karakter.
I 1978 indførte Gesamthochschule Duisburg fra De forenede Stater til Forbundsrepublikken Tyskland et apparat, et såkaldt »mikroprocessor-udviklingssystem«, som skulle anvendes inden for rammerne af forskningsprojektet »ikke-parametriske metoder til signaldetektering«. Importøren ansøgte i den forbindelse Hauptzollamt München-Mitte om toldfri import af apparatet. I første omgang indrømmede Hauptzollamt Gesamthochschule Duisburg toldfritagelse, men kun ved en foreløbig beslutning, som den senere tilbagekaldte, efter at den havde ladet Zolltechnische Prüfungsund Lehranstalt München foretage en undersøgelse af sagen. Efterfølgende opkrævede Hauptzollamt told på mere end 2000 DM samt omkring 250 DM i importomsætningsafgift. Hauptzollamt begrundede sin afgørelse med, at apparatet ikke havde videnskabelig karakter, da det kunne anvendes til forskellige formål og ikke udviste sådanne kendetegn, eller egenskaber, som gjorde, at det kunne kvalificeres som »videnskabeligt«.
Importøren anlagde herefter sag ved Finanzgericht München til prøvelse af denne afgørelse. Ved kendelse af 26. september 1983 udsatte Finanzgericht sagen og anmodede Domstolen om at fortolke begrebet »videnskabelige instrumenter eller apparater«, som er indeholdt i den oprindelige version af artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning nr. 1798/75 af 10. juli 1975. Finanzgericht München forelagde følgende spørgsmål :
1)
Indeholder artikel 3, stk. 3, 1. afsnit, i forordning (EØF) nr. 1798/75 (i den ved forordning nr. 1027/79 af 8. maj 1979 ændrede version) en korrekt fortolkning af begrebet »videnskabelige instrumenter eller apparater«, således som dette begreb forstås i artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 1798/75 i dennes oprindelige version, og skal bestemmelsen derfor også materielt lægges til grund i den periode, der går forud for dens ikrafttræden den 1. januar 1980?
Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende:
2)
Gælder det samme for fortolkningen af begrebet »objektive tekniske kendetegn« i artikel 5, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2784/79 af 12. december 1979?
3)
Hvorledes skal begrebet »videnskabeligt arbejde« i artikel 3, stk. 3, 1. afsnit, i forordning nr. 1798/75 (i den ved forordning nr. 1027/79 ændrede version) fortolkes? Omfatter dette ikke blot ren videnskabelig og anvendt forskning, men også den virksomhed, hvorved man udvikler nye eller forbedrer bestående produkter, teknikker og processer ved hjælp af videnskabelige kundskaber og under anvendelse af videnskabelige metoder, og har det herved nogen betydning, om det videnskabelige arbejde udføres i eller uden for videnskabelige institutioner? Hvilke kriterier er i givet fald ellers bestemmende for afgrænsningen mellem videnskabeligt arbejde og anden virksomhed?
Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende:
4)
På grundlag af hvilke kriterier skal det afgøres, hvorvidt instrumenter eller apparater efter deres objektive beskaffenhed skal anses for at være særlig egnet til ren videnskabelig forskning?
2.
Det første spørgsmål vedrører fortolkningen af begrebet »videnskabelige instrumenter eller apparater«. Finanzgericht ønsker oplyst, om definitionen i artikel 3, stk. 3, 1. afsnit, i forordning nr. 1027/79 af 8. maj 1979 (EFT L 134, s. 1) kan anses for en »korrekt fortolkning« af forordning nr. 1798/75 og dermed lægges til grund for bedømmelsen af de faktiske omstændigheder, der indtraf før bestemmelsen trådte i kraft, hvilket er tilfældet med de faktiske omstændigheder i hovedsagen.
Det bør erindres, at den oprindelige version af forordning nr. 1798/75 ikke indeholdt en nøjagtig definition af det omhandlede begreb. I artikel 3, stk. 1, i forordningen, som er udstedt til gennemførelse af Firenzeaftalen om indførsel af uddannelsesmæssigt, videnskabeligt og kulturelt materiale, der kom i stand på Unesco's initiativ i 1950 (Recueil des Traités des Nations Unies, vol. 131, s. 26 ff.), hed det således blot, at »de videnskabelige instrumenter og apparater, ... som udelukkende indføres til uddannelsesformål eller til ren videnskabelig forskning, kan fritages for told efter den fælles toldtarif, såfremt
a)
de er bestemt til:
—
enten offentlige eller almennyttige institutioner, der væsentligst beskæftiger sig med undervisning eller videnskabelig forskning, samt tjenestegrene, der henhører under en offentlig eller almennyttig institution, og som væsentligst beskæftiger sig med undervisning eller videnskabelig forskning, eller
—
private videnskabelige institutioner eller undervisningsinstitutioner, som er godkendt af de kompetente myndigheder i medlemsstaterne til at modtage disse materialer toldfrit
og såfremt
b)
instrumenter eller apparater af tilsvarende videnskabelig værdi ikke fremstilles i Fællesskabet«.
Ifølge samme artikels stk. 3 forstås ved »ren videnskabelig forskning«»forskning, der udføres i ikke-erhvervsmæssigt øjemed.«
I sag 72/77 anmodede Tariefcommissie, Amsterdam, Domstolen om at fortolke denne bestemmelse (dom af 2. februar 1978, Universiteitskliniek/Inspecteur der Invoerrechten en Accijnzen, Smi. 1978, s. 189), og Domstolen fastslog i dommen, at begrebet »videnskabeligt instrument eller apparat... betegner et instrument eller apparat med objektive karakteristika, som gør det særligt egnet til ren videnskabelig forskning«, og at dette »skal bedømmes objektivt, alene ud fra de nævnte karakteristika«, samt at »den omstændighed, at instrumentet eller apparatet anvendes i industrien eller andetsteds med kommercielt formål, ikke nødvendigvis i sig selv [udelukker] dets videnskabelige karakter i henhold til forordning nr. 1798/75 og dermed retten til den i denne forordning omhandlede toldfritagelse, for så vidt de øvrige betingelser, der kræves i denne henseende, ligeledes er opfyldt«.
Først ved forordning nr. 1027/79 blev der givet en præcis definition af det omhandlede begreb. Ifølge denne forordnings artikel 1 er videnskabelige instrumenter eller apparater i artikel 3, stk. 3, 1. afsnit, defineret som »apparater eller instrumenter, som i kraft af deres objektive tekniske kendetegn og de resultater, de gør det muligt at opnå, udelukkende eller hovedsageligt er egnede til brug ved videnskabeligt arbejde«.
Denne definition tilføjer imidlertid ikke efter min opfattelse noget væsentligt til hvad man i forvejen kunne udlede — og til hvad Domstolen har udledt — ved en fortolkning af den oprindelige version. Som tidligere nævnt har Domstolen i sag 72/77 fastslået, at instrumentet skal udvise de objektive kendetegn, som gør det særlig egnet til videnskabelig forskning. Det eneste nye forordningen fra 1979 tilføjer til disse betingelser, er ordet »teknisk«. Denne betingelse var imidlertid underforstået i den af Domstolen anvendte formulering. Man kan således vanskeligt forestille sig, at et apparat, hvis kendetegn har været underkastet en objektiv bedømmelse, og som er fundet at være bestemt til videnskabeligt arbejde, ikke også i sagens natur opfylder betingelsen om, at det skal være »teknisk«.
Hertil kommer imidlertid, at Domstolen i en senere dom, i forbindelse med en gennemgang af den første version af forordning nr. 1798/75, ikke har udelukket, at man ved fortolkningen også kan tage hensyn til den version af bestemmelsen, der blev indført ved ændringerne i 1979 (jfr dom af 10. november 1983 i sag 300/82, Gesamthochschule Essen mod Hauptzollamt Düsseldorf, Smi. s. 3643). Følgelig mener jeg, at det første spørgsmål fra den forelæggende ret bør besvares bekræftende, og at definitionen i artikel 3, stk. 3, 1. afsnit, i forordningen af 8. maj 1979 dermed udgør en »korrekt fortolkning« af forordning nr. 1798/75.
3.
Med det andet spørgsmål anmodes Domstolen om at fortolke begrebet »objektive tekniske kendetegn« i artikel 5 i Kommissionens forordning nr. 2784/79 af 12. december 1979 (EFT L 318, s. 32). Også her ønsker Finanzgericht oplyst, om definitionen i denne bestemmelse kan betragtes som »bestemmende« (»zutreffend«) for så vidt angår den periode, der gik forud for forordningens ikrafttræden.
Denne forordning indeholder gennemførelsesbestemmelserne til forordning nr. 1798/75. Oprindelig var disse bestemmelser indeholdt i en anden forordning, nemlig Kommissionens forordning nr. 3195/75 af 2. december 1975 (EFT L 316, s. 17), som altså blev erstattet af den ovenfor nævnte bestemmelse, hvortil den tyske ret har henvist, med det formål at tage hensyn til de ændringer af grundforordningen, der blev foretaget ved Rådets forordning nr. 1027/79. Jeg har allerede i forbindelse med behandlingen af det første spørgsmål gjort visse bemærkninger vedrørende den omtvistede bestemmelse. Som nævnt er den ikke optaget i den oprindelige version af forordning nr. 1798/75, men blev indført med den definition af begrebet »instrument eller videnskabeligt apparat«, som er indeholdt i forordning nr. 1027/79.
Ifølge artikel 5, stk. 1, i forordning nr. 2784/79 er et videnskabeligt instrument eller apparats »objektive tekniske kendetegn« defineret som »kendetegn, der fremkommer som et resultat af konstruktionen af det pågældende instrument eller apparat eller ved tilpasninger af instrumentet eller apparatet i forhold til et standardinstrument eller apparat, og som gør det muligt at opnå større præstationer end nødvendigt for sædvanlig industriel eller erhvervsmæssig brug. Såfremt det på grundlag af disse objektive tekniske kendetegn ikke er muligt klart at afgøre, om et instrument eller apparat skal anses som et videnskabeligt instrument eller apparat, undersøges det, til hvilke formål instrumenter eller apparater af den art, som der anmodes om toldfri indførsel for, sædvanlig anvendes i Fællesskabet. Viser denne undersøgelse, at det pågældende instrument eller apparat hovedsagelig anvendes til videnskabelige formål, anses det for at være af videnskabelig karakter«.
Som Kommissionen med rette har fremhævet, er disse kriterier imidlertid ikke forskellige fra bestemmelserne i forordning nr. 1798/75. Erfaringen og en logisk fremgangsmåde viser nemlig, at evnen til at udføre ydelser på et højt præstationsniveau udgør selve det væsentlige kendetegn ved et instrument eller et apparat, som anvendes til undervisning eller videnskabelig brug (således som det bestemmes i artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 1798/75 i dennes oprindelige version), eller som er »særligt egnet til ren videnskabelig forskning« (som Domstolen fastslog i sag 72/77 i forbindelse med fortolkningen af sidstnævnte bestemmelse).
Artikel 5 i forordning nr. 2784/79 indeholder altså kriterier, som kan anses for relevante ved fortolkningen af begrebet »objektive tekniske kendetegn« i den oprindelige version af forordning nr. 1798/75. Disse kriterier må endvidere anses for at have et så bredt anvendelsesområde, at de udelukker hensyntagen til andre vurderingselementer, for så vidt angår perioden forud for denne bestemmelses ikrafttræden.
4.
Det tredje spørgsmål vedrører fortolkningen af begrebet »videnskabeligt arbejde« i den ved forordning nr. 1027/79 ændrede version af artikel 3, stk. 3, 1. afsnit, i forordning nr. 1798/75. Ifølge denne bestemmelse omfatter begrebet »videnskabeligt instrument eller apparat« sådanne »apparater eller instrumenter, som i kraft af deres objektive tekniske kendetegn og de resultater, de gør det muligt at opnå, udelukkende eller hovedsageligt er egnede til brug ved videnskabeligt arbejde«. Finanzgericht München stiller her Domstolen det spørgsmål, om begrebet »videnskabeligt arbejde« ikke blot omfatter ren videnskabelig og anvendt forskning, men også den virksomhed, som består i at udvikle nye eller forbedre bestående produkter, teknikker eller processer i kraft af videnskabelige kundskaber, og om det herved har nogen betydning, hvorvidt det videnskabelige arbejde udføres inden for en videnskabelig institution.
Naturligvis indebærer et sådant spørgsmål på ingen måde en forpligtelse for Domstolen til at definere begrebet »videnskab«. Det er efter min opfattelse tilstrækkeligt, at Domstolen fastslår betydningen af begrebet »videnskabeligt arbejde«, således som dette må forstås, når det anvendes inden for rammerne af toldfritagelsesordningen.
Som tidligere nævnt tjener dette begreb til at fastslå et instrument eller apparats »videnskabelige« karakter. Instrumentet eller apparatet har således »videnskabelig« karakter, når det »udelukkende eller hovedsagelig« er egnet til brug ved videnskabeligt arbejde, og når dette arbejde — kan jeg tilføje — udføres af offentlige institutioner eller private videnskabelige institutioner eller undervisningsinstitutioner. Det er for disse institutioner — og udelukkende for dem — at toldfritagelsen opfylder betingelsen i den første betragtning til forordning nr. 1798/75 om, at den skal lette »den fri udveksling af ideer, ... udøvelse af kulturelle aktiviteter og videnskabelig forskning inden for Fællesskabet«. Der kan derimod ikke indrømmes toldfritagelse, når apparatet importeres i erhvervsmæssigt øjemed, heller ikke selv om det for at benytte apparatet er nødvendigt at være i besiddelse af dybtgående videnskabelige kundskaber, således som det kan være nødvendigt inden for det højt udviklede industriteknologiske område.
Ved fastlæggelsen af en korrekt definition af begrebet »videnskabeligt arbejde« må imidlertid tillige karakteren af den toldfritagelsesberettigede tillægges betydning. Den virksomhed, der udøves af undervisnings- og forskningsinstitutioner, er nemlig i udpræget grad bestemt til erhvervelse, uddybning, fremstilling og udbredelse af videnskabelig erkendelse, mens disses virksomhed normalt ikke — eller ikke direkte — består i at udnytte denne erkendelse til fremstilling af varer eller tjenesteydelser. Endvidere udøver disse institutioner en virksomhed, hvortil kræves instrumenter, der er egnet til at udføre ydelser på et højt præstationsniveau, således som det forudsættes i den tidligere nævnte artikel 5 i forordning nr. 2784/79.
5.
På grundlag af det anførte skal jeg foreslå Domstolen at besvare de spørgsmål, som er forelagt ved kendelse, afsagt den 26. september 1983 af Finanzgericht München i sagen mellem Gesamthochschule Duisburg og Hauptzollamt München-Mitte, på følgende måde:
1)
Fortolkningen af begrebet »videnskabelige instrumenter eller apparater« i den oprindelige version af artikel 3, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 1798/75 kan ske på grundlag af definitionen i samme bestemmelse, som blev indført ved forordning (EØF) nr. 1027/79. Denne definition kan herefter tillige lægges til grund ved bedømmelsen af de faktiske omstændigheder, der indtraf før sidstnævnte bestemmelses ikrafttræden.
2)
Ved fastlæggelsen af et instruments eller et apparats »objektive tekniske kendetegn« i henhold til artikel 5, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2784/79 af 12. december 1979 er det lovligt at anvende kriteriet vedrørende instrumentets eller apparatets egnethed til udførelse af ydelser på et højt præstationsniveau, som ikke er nødvendig til industriel eller erhvervsmæssig brug, og dette kriterium kan også lægges til grund for den periode, der gik forud for nævnte bestemmelses ikrafttrædelsestidspunkt.
3)
Begrebet »videnskabeligt arbejde« i artikel 3, stk. 3, 1. afsnit, i forordning nr. 1798/75 som ændret ved forordning nr. 1027/79 skal fortolkes således, at det også omfatter den virksomhed, der udøves af offentlige eller private undervisnings- eller forskningsinstitutioner med henblik på erhvervelse, uddybning, fremstilling og udbredelse af videnskabelig erkendelse, når de pågældende aktiviteter udføres ved hjælp af instrumenter, som kan frembringe ydelser på et højt præstationsniveau.
(
*1
) – Oversat fra italiensk.