62023CJ0514_RES
Vec C‑514/23
Tiberis Holding Srl
proti
Ministero dello Sviluppo Economico
a
Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA
a
Ministero dell’ambiente e della sicurezza energetica
(návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato)
Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 1. augusta 2025
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Životné prostredie – Podpora používania energie vyrobenej z obnoviteľných zdrojov – Smernica 2009/28/ES – Článok 3 – Smernica (EÚ) 2018/2001 – Článok 4 – Vnútroštátne stimuly na výrobu energie z obnoviteľných zdrojov – Schéma pomoci – Štátna pomoc – Článok 108 ZFEÚ – Výlučná právomoc Európskej komisie rozhodovať o zlučiteľnosti opatrení pomoci s vnútorným trhom – Rozhodnutie Komisie, ktorým sa konštatuje zlučiteľnosť takejto schémy pomoci s vnútorným trhom – Žaloba podaná príjemcom pomoci na základe tejto schémy na vnútroštátny súd, ktorou sa napáda podmienka uvedenej schémy, ktorá je neoddeliteľne spojená s jej fungovaním – Neprípustnosť návrhu na začatie prejudiciálneho konania týkajúceho sa výkladu príslušných ustanovení daných smerníc v rámci predmetnej žaloby“
Prejudiciálne otázky – Prípustnosť – Nevyhnutnosť predložiť Súdnemu dvoru dostatočne presné údaje o skutkovom a právnom kontexte – Uvedenie dôvodov odôvodňujúcich potrebu odpovede na prejudiciálne otázky
(Článok 267 ZFEÚ; Štatút Súdneho dvora, článok 23; Rokovací poriadok Súdneho dvora, článok 94)
(pozri body 30, 31)
Prejudiciálne otázky – Prípustnosť – Obmedzenia – Otázky, ktorých cieľom je overiť súlad mechanizmu stimulov na výrobu energie z obnoviteľných zdrojov s článkom 3 smernice 2009/28 a článkom 4 smernice 2018/2001 – Mechanizmus neoddeliteľne spojený s fungovaním schémy pomoci, ktorá bola rozhodnutím Komisie vyhlásená za zlučiteľnú s vnútorným trhom – Výlučná právomoc Komisie rozhodovať o zlučiteľnosti uvedenej schémy pomoci s vnútorným trhom – Nedostatok právomoci vnútroštátneho súdu posudzovať súlad predmetného mechanizmu s uvedenými ustanoveniami – Neexistencia potreby požadovaného výkladu na vyriešenie sporu vo veci samej – Neprípustnosť
[Článok 107 ods. 3 písm. c), článok 108 ods. 3 a článok 267 ZFEÚ; nariadenie Rady 2015/1589, článok 1 písm. b) bod ii) a článok 1 písm. c); smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/28, článok 3, a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2018/2001, článok 4]
(pozri body 33 – 63)
Zhrnutie
Súdny dvor vyhlásil návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato (Štátna rada, Taliansko) a v rámci ktorého žiadala o výklad ustanovení smerníc 2009/28 (
1
) a 2018/2001 (
2
), za neprípustný z dôvodu, že požadované objasnenie nie je relevantné pre vyriešenie sporu vo veci samej. Spor vo veci samej sa totiž týka spochybnenia podmienky vykonávania schémy štátnej pomoci, ktorá je neoddeliteľne spojená s fungovaním tejto schémy, hoci v rozhodnutí Komisie sa konštatovala zlučiteľnosť uvedenej schémy s vnútorným trhom. Vnútroštátny súd nemôže posúdiť uvedenú zlučiteľnosť s ohľadom na ustanovenia smerníc, ktorých sa týka položená otázka, pretože by tak zasiahol do výlučnej právomoci Komisie posudzovať zlučiteľnosť schémy pomoci s vnútorným trhom.
Rozhodnutím z 28. apríla 2016 (
3
) Komisia vyhlásila za zlučiteľnú s vnútorným trhom podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ schému pomoci oznámenú Talianskou republikou, ktorej cieľom je podpora výroby elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov energie iných ako fotovoltická energia.
V nadväznosti na toto rozhodnutie Ministero dello Sviluppo economico (Ministerstvo pre hospodársky rozvoj, Taliansko) prijalo vyhlášku z 23. júna 2016 (
4
), ktorou sa zaviedol systém stimulov na výrobu elektrickej energie podliehajúci rôznym postupom prístupu, najmä zápis do príslušného registra určený podľa zdroja energie a typu zariadenia, ako aj účasť na reverzných aukciách.
Z tohto hľadiska boli výrobcovia, ktorí predávali energiu na voľnom trhu a na ktorých sa vzťahoval stimul z titulu ich zápisu do registra, povinní vrátiť spoločnosti Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA rozdiel medzi trhovou cenou a stimulačnou sadzbou zaručenou spoločnosťou GSE, ak bola trhová cena vyššia ako stimulačná sadzba (ďalej len „mechanizmus záporného stimulu“). Tento mechanizmus sa nevzťahoval na výrobcov oprávnených na stimul z dôvodu účasti na aukcii.
Tiberis Holding Srl (ďalej len „Tiberis“) prevádzkuje vodnú elektráreň na Tibere. V septembri 2017 GSE vyhovela jej žiadosti o využitie uvedeného systému stimulov z titulu jej zápisu do registra. V rokoch 2017 až 2021 Tiberis získala v rámci tohto systému celkovú pomoc vo výške 4044340,75 eura. V roku 2022 však GSE požiadala o vrátenie časti pomoci vo výške 1224210,86 eura.
Tiberis napadla tieto žiadosti o vrátenie, ako aj zmluvné a regulačné ustanovenia, na ktorých boli založené, na Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Regionálny správny súd pre Lazio, Taliansko), pričom namietala porušenie článku 3 smernice 2009/28 a článku 4 smernice 2018/2001. Žaloba bola zamietnutá ako nedôvodná. Tiberis tak podala proti uvedenému rozsudku opravný prostriedok na Conseil d’État (Štátna rada), vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, pričom uviedla tie isté dôvody.
Vnútroštátny súd konštatoval, že vyhláška z 23. júna 2016 je v rozsahu, v akom upravuje mechanizmus záporného stimulu, zjavne v rozpore s kumulatívnymi kritériami stanovenými v článku 3 smernice 2009/28 a článku 4 smernice 2018/2001 na to, aby boli stimuly zákonné. Za daných podmienok položil Súdnemu dvoru otázku, či tieto ustanovenia bránia vnútroštátnej právnej úprave týkajúcej sa tohto mechanizmu, uplatňovaného len na výrobcov, na ktorých sa vzťahuje stimul z titulu ich zápisu do príslušného registra, nie však na výrobcov, ktorí získali stimul v dôsledku účasti na aukcii.
Posúdenie Súdnym dvorom
Súdny dvor na úvod uviedol, že je v zásade povinný rozhodnúť o prejudiciálnych otázkach týkajúcich sa výkladu práva Európskej únie, ale že mu prináleží preskúmať podmienky, za akých sa vnútroštátny súd naň obrátil, s cieľom overiť svoju vlastnú právomoc alebo prípustnosť návrhu, ktorý mu bol predložený.
Konanie vo veci samej sa týka spochybnenia zákonnosti mechanizmu záporného stimulu podľa vyhlášky z 23. júna 2016, ktorý predstavuje podmienku vykonávania schémy podpory elektrickej energie vyrábanej z obnoviteľných zdrojov iných ako fotovoltická energia, ktorá bola zavedená uvedenou vyhláškou, s ohľadom na článok 3 smernice 2009/28 a článok 4 smernice 2018/2001. Daná schéma predstavuje schému štátnej pomoci, ktorú talianske orgány oznámili Komisii a ktorú Komisia v rozhodnutí SA.43756 vyhlásila za zlučiteľnú s vnútorným trhom.
Súdny dvor v tejto súvislosti konštatoval, že musí overiť, či vnútroštátny súd, na ktorý sa obrátil príjemca v rámci uvedenej schémy, môže danú schému posúdiť z hľadiska ustanovení článku 3 smernice 2009/28 a článku 4 smernice 2018/2001.
V tomto ohľade pripomenul, že v systéme preskúmavania štátnej pomoci zavedenom Zmluvou o FEÚ majú vnútroštátne súdy a Komisia navzájom sa dopĺňajúce, ale odlišné úlohy. Uvedené súdy dbajú najmä na zabezpečenie toho, aby práva osôb podliehajúcich súdnej právomoci boli chránené pred prípadným porušením zákazu vykonať opatrenia pomoci pred ukončením postupu predchádzajúceho preskúmania Komisiou podľa článku 108 ods. 3 ZFEÚ zo strany štátnych orgánov, a to až do prijatia konečného rozhodnutia Komisie. Naproti tomu nie sú príslušné na rozhodovanie o zlučiteľnosti opatrení pomoci alebo schémy štátnej pomoci s vnútorným trhom, keďže toto posúdenie patrí do výlučnej právomoci Komisie, ktorej konanie podlieha preskúmaniu súdmi Únie.
Navyše poznamenal, že postup predchádzajúceho preskúmania podľa článku 108 ZFEÚ nesmie nikdy viesť k výsledku, ktorý by bol v rozpore s osobitnými ustanoveniami Zmluvy o FEÚ. Pomoc, ktorá ako taká alebo z hľadiska niektorých svojich podmienok porušuje ustanovenia alebo všeobecné zásady práva Únie, preto nemôže byť vyhlásená za zlučiteľnú s vnútorným trhom.
Pokiaľ sú totiž podmienky pomoci alebo schémy pomoci tak neoddeliteľne spojené s predmetom pomoci alebo schémy pomoci, alebo s ich fungovaním, že nebude možné posúdiť ich samostatne, ich účinok na zlučiteľnosť alebo nezlučiteľnosť pomoci alebo schémy pomoci ako celku sa musí nevyhnutne posúdiť v rámci postupu podľa článku 108 ZFEÚ. Posúdenie takýchto podmienok teda nepatrí do právomoci vnútroštátnych súdov.
Súdny dvor rovnako pripomenul, že uplatnenie pravidiel Únie v oblasti štátnej pomoci spočíva v povinnosti lojálnej spolupráce medzi vnútroštátnymi súdmi na jednej strane a Komisiou a súdmi Únie na druhej strane, v rámci ktorej každý koná podľa úlohy, ktorá sa mu zveruje Zmluvou o FEÚ. Vnútroštátne súdy sa tak musia najmä zdržať prijímania rozhodnutí v rozpore s rozhodnutím, ktoré prijala Komisia v rámci svojej výlučnej právomoci a ktoré sa týka zlučiteľnosti štátnej pomoci s vnútorným trhom.
V predmetnej veci bola výška pomoci individuálne poskytovanej hospodárskym subjektom, ktoré využívali dotknutú schému pomoci z titulu svojho zápisu do registra, v konečnom dôsledku určená na základe mechanizmu záporného stimulu dotknutého vo veci samej. Práve tento mechanizmus teda umožnil Komisii dospieť k záveru, že konkrétne v prípade projektov zapísaných do registra táto schéma pomoci spĺňa podmienku proporcionality. Tento mechanizmus preto predstavuje podmienku, ktorá je neoddeliteľne spojená s fungovaním schémy pomoci uvedenej v rozhodnutí SA.43756 a ktorú nemožno posudzovať oddelene od tejto schémy.
Z toho vyplýva, že ak by sa vnútroštátnemu súdu umožnilo rozhodnúť o zákonnosti daného mechanizmu záporného stimulu z hľadiska článku 3 smernice 2009/28, vnútroštátny súd by mohol nahradiť posúdenie vykonané Komisiou v rozhodnutí SA.43756 svojím vlastným posúdením. Daný súd by tak zasiahol do výlučných právomocí uvedenej inštitúcie, pokiaľ ide o posúdenie zlučiteľnosti štátnej pomoci s vnútorným trhom, a porušil by svoju povinnosť lojálnej spolupráce.
Komisia navyše nemohla vyhlásiť predmetnú schému pomoci za zlučiteľnú s vnútorným trhom na základe článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ bez toho, aby sa vopred ubezpečila, že táto schéma neporušuje okrem iného ďalšie relevantné ustanovenia alebo všeobecné zásady práva Únie.
Skutočnosť, že v rozhodnutí SA.43756 sa výslovne neuvádza smernica 2009/28, najmä jej článok 3, ktorého sa týka položená otázka, je v danej súvislosti irelevantná, keďže Komisia nevyhnutne zohľadnila uvedenú smernicu pri posudzovaní zlučiteľnosti predmetnej schémy pomoci s vnútorným trhom.
Oznámená schéma, ktorá zodpovedá schéme dotknutej vo veci samej, bola totiž posúdená najmä z hľadiska usmernenia o štátnej pomoci v oblasti ochrany životného prostredia a energetiky na roky 2014 – 2020 (
5
). V uvedenom usmernení, na ktoré odkazuje rozhodnutie SA.43756, sa pripomína, že Únia si stanovila ambiciózne ciele v oblasti zmeny klímy a energetickej udržateľnosti, že niekoľko legislatívnych aktov Únie, ako je smernica 2009/28, už podporuje dosahovanie týchto cieľov, a že štátna pomoc môže byť vhodným nástrojom, ktorý prispeje k dosahovaniu cieľov Únie.
Pokiaľ ide o posúdenie súladu mechanizmu záporného stimulu s článkom 4 smernice 2018/2001, Súdny dvor konštatoval, že táto smernica bola zjavne prijatá po rozhodnutí SA.43756, takže sa nemožno domnievať, že by Komisia v rámci tohto rozhodnutia nevyhnutne posúdila tento mechanizmus a ubezpečila sa, že nie je v rozpore s týmto ustanovením.
Keďže však schéma pomoci zavedená vyhláškou z 23. júna 2016 bola schválená Komisiou na základe uvedeného rozhodnutia, spadá pod pojem „existujúca pomoc“ v zmysle článku 1 písm. b) bodu ii) nariadenia 2015/1589 (
6
).
V článku 108 ods. 1 ZFEÚ sa priznáva Komisii právomoc v spolupráci s členskými štátmi priebežne preskúmavať schémy pomoci existujúce v týchto štátoch. Toto preskúmanie môže viesť Komisiu k tomu, aby dotknutému členskému štátu navrhla príslušné opatrenia, ktoré si vyžaduje postupný rozvoj alebo fungovanie vnútorného trhu, prípadne aby rozhodla o zrušení alebo zmene pomoci, ktorú považuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom. V rámci uvedeného preskúmavania zostáva právna situácia nezmenená až do prípadného akceptovania návrhov príslušných opatrení dotknutým členským štátom alebo až do prijatia konečného rozhodnutia Komisiou.
Posúdenie zlučiteľnosti s vnútorným trhom týkajúce sa existujúcej schémy pomoci, ako je schéma dotknutá vo veci samej, preto naďalej patrí do výlučnej právomoci Komisie, ktorej konanie podlieha preskúmaniu súdmi Únie.
Akákoľvek zmena mechanizmu záporného stimulu dotknutého vo veci samej by navyše mohla z dôvodu prípadného zvýšenia intenzity pomoci, ktoré by z toho mohlo vyplynúť, ovplyvniť posúdenie zlučiteľnosti dotknutej schémy pomoci s vnútorným trhom. V prípade neexistencie uvedeného mechanizmu, ktorý je neoddeliteľne spojený s fungovaním tejto schémy, je totiž možné, že Komisia by sa domnievala, že predmetná schéma pomoci nie je primeraná, a teda ani zlučiteľná s vnútorným trhom. Išlo by teda o zmenu existujúcej pomoci, ktorá by predstavovala „novú pomoc“ v zmysle článku 1 písm. c) nariadenia 2015/1589, podliehajúcu povinnosti oznámenia podľa článku 108 ods. 3 ZFEÚ, pričom posúdenie jej zlučiteľnosti s vnútorným trhom by patrilo do výlučnej právomoci Komisie.
To platí aj v prípade, ak by zmena mechanizmu stimulu nebola vykonaná erga omnes, ale len v prospech konkrétneho príjemcu, akým je Tiberis, keďže schéma pomoci, ktorá by sa vykonávala na individuálnej úrovni bez toho, aby zodpovedala schéme pomoci, ktorá bola oznámená a schválená Komisiou, by sa tiež mohla považovať za „novú pomoc“. Samotné zavedenie štátnej pomoci nemôže vyplývať zo súdneho rozhodnutia, ale podlieha posúdeniu vhodnosti, ktoré nepatrí do právomoci súdu.
Vzhľadom na tieto úvahy Súdny dvor dospel k záveru, že právo Únie bráni tomu, aby vnútroštátny súd posudzoval súlad predmetného mechanizmu záporného stimulu s ustanoveniami článku 3 smernice 2009/28 alebo článku 4 smernice 2018/2001. Keďže požadovaný výklad nebol relevantný na účely vyriešenia sporu vo veci samej, Súdny dvor vyhlásil návrh na začatie prejudiciálneho konania za neprípustný.
(
1
)	Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/28/ES z 23. apríla 2009 o podpore využívania energie z obnoviteľných zdrojov energie a o zmene a doplnení a následnom zrušení smerníc 2001/77/ES a 2003/30/ES (Ú. v. EÚ L 140, 2009, s. 16).
(
2
)	Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/2001 z 11. decembra 2018 o podpore využívania energie z obnoviteľných zdrojov (Ú. v. EÚ L 328, 2018, s. 82).
(
3
)	Rozhodnutie C(2016) 2726 final z 28. apríla 2016 týkajúce sa štátnej pomoci SA.43756 (2015/N) – Taliansko, Podpora elektriny z obnoviteľných zdrojov v Taliansku (ďalej len „rozhodnutie SA.43756“).
(
4
)	Decreto del Ministero dello Sviluppo economico – Incentivazione dell’energia elettrica prodotta da fonti rinnovabili diverse dal fotovoltaico (vyhláška ministerstva pre hospodársky rozvoj o podpore elektrickej energie vyrábanej z obnoviteľných zdrojov iných ako fotovoltických) z 23. júna 2016 (GURI č. 150 z 29. júna 2016, s. 8) (ďalej len „vyhláška z 23. júna 2016“).
(
5
)	Oznámenie Komisie – Usmernenie o štátnej pomoci v oblasti ochrany životného prostredia a energetiky na roky 2014 – 2020 (Ú. v. EÚ C 200, 2014, s. 1).
(
6
)	Nariadenie Rady (EÚ) 2015/1589 z 13. júla 2015 stanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Ú. v. EÚ L 248, 2015, s. 9).