62004CC0156
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
L. A. GEELHOED
prednesené 14. septembra 2006 (
1
)
Vec C-156/04
Komisia Európskych spoločenstiev
proti
Helénskej republike
„Nesplnenie povinnosti členským štátom — Smernica 83/182/EHS — Dočasný dovoz dopravných prostriedkov — Oslobodenie od daní — Zvyčajné bydlisko v členskom štáte“
I — Úvod
1.
V tejto právnej veci požaduje Komisia Európskych spoločenstiev určiť, že Helénska republika si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 90 ES a z článku 1 smernice Rady 83/182/EHS z 28. marca 1983 o oslobodení od daní, ktoré platia v rámci spoločenstva pre dočasný dovoz určitých dopravných prostriedkov (
2
) (ďalej len „smernica 83/182“ alebo „smernica“). Komisia svojou žalobou žiada, aby Súdny dvor určil, že Helénska republika si nesplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 90 ES a z článku 1 smernice 83/182 tým, že grécka správna prax týkajúca sa dočasného dovozu určitých dopravných prostriedkov porušuje tieto ustanovenia. V tejto praxi a v uvedenom prípade ide o dočasný dovoz motorových vozidiel.
2.
Táto vec vyplynula z množstva sťažností, ktoré dostala Komisia a Európsky parlament, a týkajú sa druhu a spôsobu, akým grécke orgány konštatujú porušenie a ukladajú sankcie v prípade protiprávneho konania porušujúceho predpisy o dočasnom dovoze motorových vozidiel.
3.
Nakoniec nie je to po prvýkrát, čo sa grécka správna prax dostala pod drobnohľad Súdneho dvora v súvislosti s dočasným dovozom motorových vozidiel. (
3
) Už v roku 1991 začala Komisia konanie o nesplnení povinnosti členským štátom, ktoré viedlo k vydaniu rozhodnutia v neprospech Helénskej republiky. Okrem toho grécke súdy predložili viacero návrhov na začatie prejudiciálneho konania. Častým predmetom týchto návrhov je pritom najmä primeranosť režimu sankcií, ktoré grécke orgány ukladajú pri protiprávnych konaniach porušujúcich predpisy. (
4
)
II — Právny rámec
A — Článok 90 ES
4.
Článok 90 ES upravuje:
„Žiaden členský štát nezdaní výrobky z iných členských štátov nijakou priamou alebo nepriamou vnútroštátnou daňou prevyšujúcou dane ukladané priamo či nepriamo na podobné domáce výrobky.
Ďalej, žiaden členský štát nezdaní výrobky iných členských štátov nijakou vnútroštátnou daňou, ktorá nepriamo ochraňuje iné výrobky.“
B — Smernica 83/182
5.
Smernica 83/182 bola prijatá, aby sa vo všetkých členských štátoch zrušili obmedzenia slobody voľného pohybu osôb s bydliskom v Spoločenstve, ktoré vyplývajú z daňových právnych úprav, ktoré platia pri dočasnom dovoze určitých dopravných prostriedkov na súkromné alebo obchodné účely. Na základe smernice sa môžu za určitých podmienok dočasne doviesť motorové vozidlá na súkromné účely do iného členského štátu. V takomto prípade poskytujú členské štáty oslobodenie od daní z obratu, spotrebných daní a daní uvedených v prílohe smernice. (
5
)
6.
Oslobodenie od daní sa poskytuje, keď sú splnené tri podmienky. Po prvé osoba, ktorá dováža tieto dopravné prostriedky, musí mať svoje zvyčajné bydlisko v inom členskom štáte ako v štáte dočasného dovozu. Po druhé musia tieto dopravné prostriedky slúžiť na súkromné účely, to znamená nie na odplatné účely alebo činnosti na účely výkonu zárobkovej činnosti. Po tretie sa nesmú dopravné prostriedky v členskom štáte dočasného dovozu ani predať ani prenajať alebo požičať rezidentovi tohto štátu. (
6
)
7.
Jednotlivci musia preukázať miesto svojho zvyčajného bydliska. Vo všeobecnosti postačuje preukaz totožnosti alebo iný platný doklad. Ak majú príslušné orgány členského štátu dovozu pochybnosti o platnosti údajov o bydlisku, môžu žiadať ďalšie údaje alebo dôkazy. (
7
)
8.
V nasledujúcej časti sú uvedené relevantné ustanovenia smernice.
9.
Článok 1 upravuje:
„1.   Členské štáty oslobodia, za podmienok uvedených nižšie, stanovené cestné motorové vozidlá (vrátane ich prívesov), obytné prívesy, rekreačné lode, rekreačné lietadlá, bicykle, trojkolky a jazdecké kone dočasne dovezené z iného členského štátu od
—
dane z obratu, spotrebných daní a od akýchkoľvek iných nepriamych daní,
—
od daní uvedených v prílohe tejto smernice.
…“
10.
Článok 3 znie:
„Dočasný dovoz určitých dopravných prostriedkov na súkromné účely
Ak je osobné vozidlo, príves, rekreačná loď, rekreačné lietadlo, bicykel alebo trojkolka dovážané dočasne, je dovezený predmet oslobodený od daní uvedených v článku 1 na prerušovanú alebo nepretržitú dobu, ktorá v akýchkoľvek 12 po sebe nasledujúcich mesiacoch neprekročí šesť mesiacov pri týchto podmienkach:
a)
osoba dovážajúca tento tovar musí
aa)
mať bydlisko [zvyčajné bydlisko — neoficiálny preklad] v inom členskom štáte ako v členskom štáte dočasného dovozu;
bb)
využívať daný dopravný prostriedok na súkromné účely;
b)
týkajúci sa dopravný prostriedok nie je v členskom štáte dočasného dovozu nikomu nepostúpený [postúpený — neoficiálny preklad] alebo prenajatý, ani nie je požičaný osobe s bydliskom v danom štáte. …“
11.
Článok 7 smernice 83/182 upravuje:
„1.   Na účely tejto smernice sa ‚bydliskom [zvyčajným bydliskom — neoficiálny preklad]‘ rozumie miesto, kde určitá osoba žije, aspoň 185 dní v každom kalendárnom roku, pre svoje osobné a pracovné väzby, poprípade u osoby, ktorá nemá žiadne pracovné väzby, pre osobné väzby, z ktorých vyplýva úzke spojenie medzi týkajúcou sa osobou a miestom, kde žije.
Za bydlisko [zvyčajné bydlisko — neoficiálny preklad] osoby, ktorú pracovné väzby pútajú k inému miestu ako osobné väzby, a ktorá preto žije striedavo na rôznych miestach nachádzajúcich sa v dvoch alebo viacerých členských štátoch, sa však považuje miesto, ku ktorému má osobné väzby, ak sa tam táto osoba pravidelne vracia. Posledná podmienka nemusí byť splnená, ak týkajúca sa osoba v určitom členskom štáte žije preto, aby vykonala úlohu, ktorá trvá určitú dobu. Dochádzanie na vysokú školu alebo do školy nemá za následok zmenu bydliska [zvyčajného bydliska — neoficiálny preklad].
2.   Jednotlivci preukážu miesto svojho bydliska [zvyčajného bydliska — neoficiálny preklad] akýmikoľvek vhodnými prostriedkami, napríklad preukazom totožnosti alebo iným platným dokladom.
3.   Ak majú príslušné orgány členského štátu dovozu pochybnosti o platnosti prehlásení o bydlisku [zvyčajnom bydlisku — neoficiálny preklad] vykonanom podľa odseku 2 alebo na účely určitých osobitných kontrol, môžu žiadať ďalšie údaje alebo dôkazy.“
12.
Článok 9 smernice obsahuje niektoré osobitné pravidlá. Jedno z týchto pravidiel, ktoré sa nachádza v odseku 1, znie:
„Členské štáty si môžu zachovať alebo môžu zaviesť voľnejšie opatrenia ako tie, ktoré sú uvedené v tejto smernici. Najmä môžu na žiadosť dovozcu povoliť dočasný dovoz na obdobie dlhšie ako sú obdobia uvedené v článku 3 a čl. 4 ods. 2. V druhom z týchto prípadov môžu členské štáty vyberať dane uvedené v prílohe za obdobia prekračujúce tie, ktoré stanovuje táto smernica. …“
13.
Článok 10 obsahuje záverečné ustanovenia smernice. Odsek 2 upravuje:
„Ak sa pri praktickom použití tejto smernice vyskytnú problémy, príslušné orgány týkajúcich sa členských štátov učinia na základe vzájomnej dohody potrebné rozhodnutia, pričom budú dbať najmä na dohovory a smernice spoločenstva o vzájomnej pomoci.“
C — Platná vnútroštátna právna úprava
14.
Článok 137 colného zákonníka zavedeného zákonom č. 2960/2001 má nadpis „Porušenia a sankcie“ a pozostáva z troch častí A — vozidlá Spoločenstva, B — vozidlá tretích krajín, ako aj C — vozidlá Spoločenstva a vozidlá tretích krajín. Ustanovenia častí A a C znejú takto:
„A. Vozidlá Spoločenstva
1.
Držba alebo použitie vozidiel Spoločenstva osobami, ktoré majú svoje bydlisko v Grécku, bez dodržania formalít uvedených v článkoch 129 a 130 predstavuje colný priestupok v zmysle článku 142 ods. 1 tohto zákonníka. V tomto prípade sa ukladá peňažná pokuta stanovená podľa výšky daňového zaťaženia za vozidlo.
2.
Ustanovenia predchádzajúceho odseku sa použijú aj vtedy, keď bol ohlásený dovoz vozidla, osoba povinná platiť dane sa však neprihlásila do troch mesiacov odo dňa splatnosti registračnej dane na colnom úrade na zlegalizovanie situácie vozidla.
3.
Ustanovenia odseku 1 sa neuplatnia, keď sa dotknuté osoby pred konštatovaním uvedeného priestupku príslušnými orgánmi samy od seba prihlásia, aby splnili formality stanovené pre jednotlivý prípad. V takýchto prípadoch sa uložia v odseku 4 označené peňažné pokuty. Pokiaľ dotknutá osoba nepredloží nijaké podklady, z ktorých je zrejmý čas príchodu vozidla do tuzemska, uloží sa namiesto peňažnej pokuty v odseku 4 peňažná pokuta vo výške 1500 eur.
4.
Spáchanie vyššie uvedených priestupkov sa považuje za jednoduchý colný priestupok a má za následok tieto peňažné pokuty.
a)
Za neodovzdanie deklarácie uvedenej v článku 129 ods. 1 a 2 peňažnú pokutu vo výške 300 eur za vozidlo.
b)
Za vedenie vozidla po uplynutí lehoty v článku 129 ods. 3 peňažnú pokutu vo výške 1500 eur, ktorá sa zníži na pätinu, ak má vlastník vozidla nárok na konečné oslobodenie podľa článku 132.
c)
Za nedodržanie podmienok článku 136 ods. 2 peňažnú pokutu vo výške 150 eur.
d)
Za oneskorené odovzdanie osobitnej deklarácie podľa článku 130 ods. 2 tohto zákonníka, oneskorené spätné zaslanie, vývoz, opustenie alebo zničenie vozidla alebo stiahnutie vozidla z prevádzky peňažnú pokutu za každý deň omeškania v nasledujúcej výške:
Osobné vozidlá a motorové vozidlá typu JEEP:
—
do 1600 cm3 30 eur,
—
od 1601 do 2000 cm3 30 eur,
—
od 2001 cm3 60 eur,
—
nákladné vozidlá bez ohľadu na objem motora 20 eur,
—
motorky bez ohľadu na objem motora 10 eur.
e)
Za nedodržanie podmienok, ktoré sú upravené v článku 136 ods. 4 tohto zákonníka alebo predpisu, alebo prekročenie stanovenej lehoty pre pobyt alebo použitie vozidla, ktoré bolo prihlásené podľa článku 139 ods. 1 a 2 tohto zákonníka, sa podľa miery závažnosti jednotlivého prípadu uloží peňažná pokuta podľa vyššie uvedeného písmena d) za každý deň po uplynutí dočasného prihlásenia.
f)
Za oneskorené zaplatenie registračnej dane v súvislosti s osobitnou deklaráciou podľa článku 130 ods. 2 tohto zákonníka, ktoré bolo prevedené oneskorene alebo v lehote, sa ukladá peňažná pokuta za každý deň omeškania, ktoré sa určuje podľa vyššie uvedeného písmena d). Táto peňažná pokuta sa neuloží, ak nie je za omeškanú platbu registračnej dane zodpovedný príjemca vozidla.
g)
Pokiaľ vozidlo pohybujúce sa na vnútroštátnom území podľa článku 133 ods. 2 tohto zákonníka riadi iná osoba než oprávnená, uloží sa peňažná pokuta vo výške 700 eur, pokiaľ sa oprávnená osoba nachádzala na vnútroštátnom území v čase, keď došlo k spáchaniu priestupku. Použitie vyššie uvedeného vozidla inou osobou než je oprávnená osoba vedie k zrušeniu režimu uvedeného v článku 133 ods. 2 tohto zákonníka, pokiaľ sa v čase, keď došlo k k spáchaniu priestupku, oprávnená osoba nenachádzala na území Grécka; ustanovenia vyššie uvedeného odseku 1 sa uplatnia na osobu, ktorá nie je oprávnenou osobou. Všetky peňažné pokuty uvedené v odseku 4 nesmú prekročiť výšku daňového zaťaženia za vozidlo.
5.
Dôkazné bremeno voči colným orgánom o splnení podmienok pre poskytnutie výhod z článku 132 a 133 tohto zákonníka nesú dotknuté osoby.
B. Vozidlá tretej krajiny
…
C. Vozidlá Spoločenstva a vozidlá tretej krajiny
1.
Popri uložení peňažnej pokuty upravenej vo vyššie uvedených častiach A ods. 1 a 4, ako aj B ods. 4 a 5 sa vozidlá na nariadenie colných orgánov, ktoré konštatovali, že došlo k priestupku, dočasne zabavia. Ich vrátenie nasleduje po zaplatení dlžných peňažných pokút a prípadných iných uložených poplatkov. Pokiaľ sa vozidlo počas šiestich mesiacov od účinnosti rozhodnutia o pokute neprevezme, zo zákona nadobúda vlastníctvo k nemu štát, a peňažné pokuty sa znížia o 100 %.
2.
Pokiaľ dôjde k odcudzeniu vozidiel uvedených v článku 125 ods. 1 tohto zákonníka pred zaplatením dlžnej registračnej dane, uloží príslušný colný úrad ich vlastníkom alebo držiteľom peňažnú pokutu vo výške päťnásobku dane za prevádzku motorového vozidla uplatniteľnej na tieto vozidlá.
3.
Ustanovenia článku 142 a nasl. tohto zákonníka o daňových únikoch a pašovaní sa použijú aj v prípade uvedenia nesprávnych údajov alebo sfalšovania odovzdaných podkladov, z ktorých na účely nevyrubenia alebo zníženia registračnej dane vyplýva, v ktorom roku boli vozidlá prvýkrát prihlásené a s akou technikou chrániacou životné prostredie sú vybavené.
4.
V článku 155 ods. 2 písm. g) a h) tohto zákonníka uvedené priestupky platia primerane pre registračnú daň a ukladajú sa podľa ustanovenia tohto zákonníka o pašovaní tovaru.
5.
Ustanovenia tohto článku sa použijú aj na priestupky, ktoré boli zistené pred okamihom uverejnenia tohto zákonníka v Úradnom vestníku Helénskej republiky a ktoré sa prejednávajú pred správnym alebo trestným súdom, resp. pred colnými alebo inými príslušnými orgánmi, pokiaľ dotknuté osoby počas šiestich mesiacov po doručení príslušnej úradnej výzvy požiadajú o uplatnenie týchto ustanovení na ich situáciu, vzdajú sa opravného prostriedku a zaplatia v tomto článku upravené dlžné peňažné pokuty alebo zvýšené dane.
6.
Výnosom ministra financií sa môžu nariadiť doplňujúce kontroly v tuzemsku, ktoré sa považujú za potrebné pre riadne uplatnenie ustanovení Štvrtej časti tohto zákonníka.“
III — Konanie pred podaním žaloby
15.
Komisia dostala viacero sťažností týkajúcich sa opatrení, ktoré prijali grécke orgány v súvislosti s dočasným dovozom vozidiel z iného členského štátu. Tieto sťažnosti sa týkajú najmä:
—
zabavenia vozidiel orgánmi ministerstva financií s následnou konfiškáciou štátom,
—
vysokých peňažných pokút za porušenie predpisov v súvislosti s použitím vozidiel v režime dočasného použitia, pričom sa požadovala okamžitá platba daní, ktoré sa zvyčajne vyrubujú v prípade trvalého dovozu,
—
začatia trestného konania, pričom sa stíhali osoby pre podozrenie z pašovania; v tomto prípade mohli byť uložené ako sankcie niekoľkoročné tresty odňatia slobody,
—
uplatnenia domnienky, že bydlisko osoby je dané jej príslušnosťou; osobám podliehajúcim gréckym orgánom s gréckou príslušnosťou tieto orgány v súvislosti s dôkazom o tom, že svoje bydlisko majú v inom členskom štáte, uložili neprimerané dôkazné bremeno.
16.
Na základe existujúcich sťažností Komisia 17. mája 1999 Helénskej republike zaslala výzvu, v ktorej jej vytýkala, že Helénska republika si nesplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 90 ES a zo smernice 83/182. Grécke orgány jej zaslali odpoveď 1. septembra 1999.
17.
Keďže bola Komisia presvedčená, že Helénska republika neprijala žiadne účinné opatrenia, aby odstránila porušenie smernice, zaslala 29. novembra 2000 odôvodnené stanovisko. Vo svojej písomnej odpovedi z 21. februára 2001 grécka vláda objasnila vývoj gréckeho zákonodarstva a správnu prax.
18.
Po preskúmaní tejto odpovede sa Komisia pri zohľadnení rozhodujúcich gréckych právnych predpisov, v ich zmenenom znení účinnom po uplynutí lehoty uvedenej v odôvodnenom stanovisku, rozhodla podať túto žalobu, pričom zachovala iba námietky formulované v odôvodnenom stanovisku.
19.
Komisia a grécka vláda boli vypočuté na pojednávaní 22. júna 2006.
IV — Úvodné poznámky
20.
Pozadím žaloby, ktorú Komisia podala, je množstvo sťažností, ktoré dostala Komisia a Európsky parlament v súvislosti s nezrovnalosťami, ktoré sa v Grécku udiali. Počas ústneho konania Komisia zdôraznila, že podľa jej názoru ide o všeobecnú prax, a nie o ojedinelé prípady. Od Súdneho dvora preto nepožaduje žiadny rozsudok o konkrétnych prípadoch, ale o problémoch, ktoré existujú v gréckej správnej praxi pri použití vnútroštátneho colného práva.
21.
Grécka vláda nesúhlasí s týmto názorom Komisie. Existencia správnej praxe, ktorá porušuje smernicu, sa nedá preukázať na základe množstva sťažností, ktoré dostala Komisia od súkromných osôb. Okrem toho príklady, ktoré uviedla Komisia, nie sú reprezentatívne.
22.
Týmto spôsobom a formou odôvodnenia svojej žaloby sa Komisia pokúša dosiahnuť konštatovanie, že správna prax v Grécku vo všeobecnosti a štrukturálne nie je v súlade s cieľom, ktorý sleduje smernica. Pritom Komisia od Súdneho dvora zrejme očakáva rozsudok v súlade s rozhodnutím v rozsudku Komisia/Írsko týkajúci sa dodržiavania smernice o odpadoch. (
8
)
23.
Aby sa dosiahlo také rozhodnutie Súdneho dvora, akého sa domáha Komisia, musia byť splnené podmienky uvedené v spomenutom rozsudku Komisia/Írsko. Podľa Súdneho dvora je potrebné preukázať, že orgány členského štátu opakovane a trvalo používali prax, ktorá je v rozpore s ustanoveniami určitej smernice. (
9
) Po prvé musí existovať všeobecnejšia prax alebo vzorec nedodržiavania, ktorý sa bude pravdepodobne opakovať. Preto musí situácia nedodržiavania existovať počas dlhšieho časového obdobia po tom, čo konkrétna povinnosť vyplývajúca z práva Spoločenstva nadobudla účinnosť. Nakoniec musí mať konanie porušujúce predpisy negatívny účinok z hľadiska dosiahnutia cieľov sledovaných dotknutým opatrením Spoločenstva. (
10
) Prípady, ktoré uviedla Komisia, musia ponúkať dostatočný základ na určenie, že ide o štrukturálne protiprávne konanie.
24.
Pri posúdení skutočností a okolností, ktoré uviedla Komisia, ktorými sa pokúša dokázať existenciu správnej praxe, sa musí zohľadniť, že táto žaloba Komisie nie je nijakým ojedinelým prípadom. Súdny dvor bol požiadaný už niekoľkokrát o rozsudok týkajúci sa porovnateľných situácií. Z rozhodnutí vyplýva, že grécka právna úprava a aplikačná prax z hľadiska práva Spoločenstva vyvoláva pochybnosti (pozri bod 3 vyššie).
25.
Žaloba Komisie v podstate zahŕňa štyri žalobné dôvody, ktoré budú prejednané v tomto poradí:
—
problémy v súvislosti s určením bydliska,
—
neprimerané sankcie uložené za porušenie predpisov,
—
systematické vyberanie daní za konečný dovoz vozidiel v prípade druhej krádeže vozidla v režime dočasného používania,
—
problémy týkajúce sa uplatnenia smernice 83/182.
V — Posúdenie
A — Dôkaz zvyčajného bydliska
26.
Komisia uvádza, že grécka správna prax porušuje článok 7 ods. 2 smernice 83/182 a zásadu prezumpcie neviny, pokiaľ sa v súvislosti so zvyčajným bydliskom uloží ťažšie dôkazné bremeno. Grécke orgány považovali vlastníkov vozidiel, ktoré boli prihlásené v inom členskom štáte, systematicky za v Grécku bývajúcich Grékov, ktorí majú zvyčajné bydlisko v Grécku. Najmä pre Grékov, ktorí bývali v inom členskom štáte, je veľmi ťažké preukázať, že sa ich bydlisko nenachádza v Grécku. Komisia okrem toho dostala rôzne sťažnosti od súkromných osôb, ktoré nemali grécke štátne občianstvo a rovnako mali ťažkosti pri dokazovaní svojho zvyčajného bydliska. Okrem iného neboli uznané potvrdenia orgánov iných členských krajín ako dôkazný prostriedok pre zvyčajné bydlisko.
27.
Grécka vláda popiera, že príslušné orgány stanovili prísnejšie dôkazné požiadavky, než je prípustné podľa smernice 83/182. Rovnako v praxi nedochádza k obráteniu dôkazného bremena a k porušeniu prezumpcie neviny. Orgány len využívajú možnosti článku 7 ods. 3 smernice v súvislosti s dôkazným bremenom v rámci prípustnosti. V prípade pochybností — napríklad pri súkromných osobách s gréckym občianstvom, ktoré majú úzke vzťahy s Gréckom — môžu príslušné orgány na základe uvedeného predpisu požadovať dodatočné údaje alebo dôkazné prostriedky.
28.
Zo systematiky článku 7 vyplýva, že vnútroštátne orgány sa v zásade musia uspokojiť s dokladmi uvedenými v odseku 2. Iba v prípade oprávnených pochybností, ktoré spočívajú na objektívnych skutočnostiach, môžu požadovať ďalšie doklady. Inými slovami, nesmie to byť tak, že vnútroštátne orgány vychádzajú z domnienky, že doklady predložené podľa odseku 2 nedostačujú. Článok 7 spočíva totiž na zásade, že potvrdeniu vystavenému príslušnými orgánmi iného členského štátu sa má dôverovať. Inak by došlo k vážnemu narušeniu pohybu osôb, služieb a tovarov medzi štátmi. Preto je možné použiť možnosti uvedené v článku 7 ods. 3 smernice 83/182 iba za striktných podmienok, že existujú oprávnené pochybnosti, spočívajúce na objektívnych skutočnostiach.
29.
Z faktorov, ktoré uvádza Komisia, vyplýva, že v gréckej správnej praxi sa bezpochyby uplatňuje v súvislosti s gréckymi štátnymi príslušníkmi viac alebo menej systematicky ťažšie dôkazné bremeno podľa článku 7 ods. 3 smernice 83/182. Okrem toho sa dôkazy vystavené príslušnými orgánmi iných členských krajín neuznávajú ako dôkazy. Komisiou uvádzané prípady sú zjavné.
30.
Napríklad prípady pána Louloudakisa a pána Modinosa. Ich autá boli počas kontroly zabavené ako pašovaný tovar, keďže sa príslušný orgán domnieval, že majú svoje zvyčajné bydliská v Grécku. Okrem toho im boli uložené peňažné pokuty, v prípade pána Modinosa 147000 eur. V oboch prípadoch sa vôbec nezohľadnili doklady, z ktorých vyplývalo, že svoje zvyčajné bydlisko nemali v Grécku. Pán Louloudakis predložil okrem iného doklady z Talianska s údajmi o svojej bytovej a pracovnej situácii a situácii svojej rodiny. Tieto doklady príslušné grécke orgány nezohľadnili. Aj pán Modinos, ktorý sa narodil na Cypre, má britské štátne občianstvo a v rozhodnom čase býval v Nemecku, nemohol grécke orgány presvedčiť o tom, že sa jeho bydlisko nenachádzalo v Grécku.
31.
Sťažnosti pána Louloudakisa a pána Modinosa okrem iného potvrdzujú prax, že grécke orgány vychádzajú z domnienky, že štátna príslušnosť osoby alebo jej rodinných príslušníkov určuje jej bydlisko. Grécke orgány týmto uložili dotknutým osobám neprimerané dôkazné bremeno.
32.
Tento žalobný dôvod Komisie je preto dôvodný.
B — Právna úprava sankcií
33.
Komisia uvádza, že v prípade protiprávneho konania porušujúceho režim dočasného dovozu upraveného v smernici sú uložené sankcie celkovo neprimerané. Z došlých sťažností vyplýva, že boli uložené peňažné pokuty, ktoré môžu predstavovať desaťtisíce eur. Výška sankcie je preto, merané podľa závažnosti protiprávneho konania, teda porušenia v oblasti dočasného dovozu motorových vozidiel, neprimeraná.
34.
Okrem toho boli dotknuté vozidlá zabavené do momentu zaplatenia peňažnej pokuty. Mohlo by trvať roky, kým sa začne konanie pred správnymi alebo trestnými súdmi, resp. pred colnými alebo inými príslušnými orgánmi. Toto je neprijateľné a porušuje základné právo na vlastníctvo.
35.
Komisia ďalej tvrdí, že pri uložení sankcií nedošlo k zohľadneniu dobrej viery osoby konajúcej protiprávne.
36.
Nakoniec Komisia napáda článok 137 časti C ods. 5 colného zákonníka ustanoveného zákonom č. 2960/2001, ktorý upravuje, že na protiprávne konania, ktoré boli zistené pred okamihom uverejnenia zákona č. 2960/2001 a ktoré prejednávali správne alebo trestné súdy, resp. colné alebo iné príslušné orgány, sa môžu použiť menej prísne právne úpravy sankcií, pokiaľ sa dotknutá osoba vzdá opravného prostriedku. Komisia tvrdí, že toto je porušenie práva na účinnú súdnu ochranu.
37.
Grécka vláda proti námietkam Komisie uvádza, že kvôli neexistencii harmonizácie v tejto oblasti sú členské štáty oprávnené si samy určiť výšku peňažnej pokuty. Ak nariadenie Spoločenstva neupravuje žiadnu osobitnú sankciu za protiprávne konanie, môžu členské štáty voľne stanoviť tresty, ktoré sa majú ukladať.
38.
Ďalej uvádza, že okrem toho sankcie neporušili zásadu proporcionality. Prísne sankcie sú potrebné, aby sa zabránilo daňovým podvodom. V Grécku je registračná daň v porovnaní s inými členskými štátmi veľmi vysoká, čím vzniká nebezpečenstvo, že sa dovezú motorové vozidlá na základe smernice, aby sa vyhlo daniam a iným dlžným poplatkom. Preto sú prísne peňažné pokuty odôvodnené, aby sa zabránilo podvodným praktikám.
39.
Pri súčasnom stave práva Spoločenstva sú členské štáty oprávnené vydať vhodnú právnu úpravu sankcií za protiprávne konania pri dovoze, najmä aby zabránili daňovým únikom. Pri výkone tohto oprávnenia sú však povinné dodržiavať právo Spoločenstva a jeho všeobecné zásady, teda aj zásadu proporcionality. (
11
) Súdny dvor už vo viacerých rozsudkoch presnejšie uviedol, aké požiadavky musia spĺňať správne alebo trestnoprávne opatrenia, aby neobmedzili slobody zakotvené v Zmluve. (
12
)
40.
Judikatúru Súdneho dvora je podľa môjho názoru potrebné chápať takto. Najmä v súvislosti s výlučne správnymi predpismi — napríklad prihláškami a lehotami — ktoré neboli neúmyselne dodržané, musí uložená sankcia zodpovedať proporcionálne menej závažnej povahe tohto priestupku. Iba ak sa tieto predpisy porušili zjavne úmyselne s viditeľným úmyslom obísť vnútroštátne daňové právo, sú možné prísnejšie sankcie.
41.
Z judikatúry ďalej vyplýva, že právna úprava sankcií musí byť transparentná. To znamená, že kumulácia sankcií, ktoré sú relatívne málo prísne, nesmie viesť k tomu, že konečná pokuta bude neprimeraná v pomere k závažnosti protiprávneho konania.
42.
Nakoniec z judikatúry vyplýva, že potrestanie zistených menej závažných protiprávnych konaní musí byť tak plynulé, aby sa dotknutá osoba v rámci primeranej lehoty opätovne ocitla v situácii, ktorá jej poskytne dostatočné záruky v súvislosti s právami, ktoré jej patria podľa práva Spoločenstva.
43.
Je potrebné preskúmať, či sú sankcie uložené gréckymi orgánmi, ako uvádza Komisia, tak neprimerané k závažnosti protiprávneho konania, že by mohli právnu úpravu dočasného dovozu motorových vozidiel spochybniť.
44.
Systém sankcií zahŕňa najmä:
—
paušálne stanovenú peňažnú pokutu (
13
),
—
peňažnú pokutu podľa objemu motora vozidla (
14
),
—
zvýšenú daň, ktorá môže predstavovať maximálne až päťnásobok dane za prevádzku vozidla (
15
).
45.
Odhliadnuc od uloženia peňažnej pokuty colné úrady, ktoré zistili protiprávne konanie, vozidlá dočasne zabavia. Vozidlo sa vráti až po zaplatení dlžných peňažných pokút a prípadných iných uložených poplatkov. (
16
)
46.
Druh a spôsob, na aký je nastavený systém sankcií, nie je dôvodom hovoriť o prekážkach slobôd, ktoré sú zakotvené v Zmluve. Rovnako sťažnosti uvádzané Komisiou ukazujú, že s uvedenými predpismi sa v praxi zaobchádza tak, že ich uplatnenie je neprimerané. Vlastníci áut takmer nemajú možnosť, aby preukázali svoju nevinu a svoju dobrú vieru. Na základe domnienky podliehajú súčasne rozdielnym opatreniam, ako aj zabaveniu svojho auta. Okrem toho sú konečné peňažné pokuty veľmi vysoké, keďže v praxi dochádza ku kumulovaniu sankcií. Nakoniec existuje dlhotrvajúca neistota o priebehu konania a raz zabavené vozidlá sa vracajú veľmi zdĺhavo. (
17
) Takáto kumulácia sankcií je nevhodná najmä v prípadoch, keď ide o jednoduché správne priestupky.
47.
Okrem toho rôzne sťažnosti týkajúce sa neprimeranosti sankcie dosvedčujú, že v gréckej praxi sa pri uložení správnych sankcií nezohľadňuje dobrá viera tých osôb, ktoré si uplatnili slobodu voľného pohybu. Podľa Súdneho dvora je však potrebné zohľadniť dobrú vôľu protiprávne konajúcej osoby pri ustanovení sankcie, ktorá je jej skutočne uložená, ak by určenie použiteľnej právnej úpravy bolo spojené s ťažkosťami. (
18
)
48.
Nakoniec je potrebné preskúmať, či článok 137 časť C ods. 5 colného zákonníka ustanoveného zákonom č. 2960/2001 spĺňa požiadavky práva Spoločenstva na účinnú súdnu ochranu.
49.
Právo na účinnú súdnu ochranu je všeobecnou zásadou práva Spoločenstva. (
19
) Táto zásada vyžaduje na jednej strane, že súdna ochrana musí byť garantovaná nezávislým, nestranným, zákonom zriadeným súdom, ktorý okrem iného musí konať spravodlivo a transparentne, a na druhej strane ukladá vnútroštátnym súdom členských štátov povinnosť spolupôsobiť pri garancii súdnej ochrany.
50.
Článok 137 časť C ods. 5 colného zákonníka nespĺňa požiadavku súdneho preskúmania, pretože jednotlivec nemá k dispozícii žiadny opravný prostriedok. Toto ustanovenie upravuje, že na protiprávne konania, ktoré sa zistili pred okamihom uverejnenia zákona č. 2960/2001 a ktorých prejednávanie pred správnymi alebo trestnými súdmi, resp. pred colnými alebo inými príslušnými orgánmi sa už začalo, sa môže použiť miernejšia právna úprava sankcií, pokiaľ sa navrhovateľ vzdá opravného prostriedku. Tento predpis stavia dotknutú osobu pred rozhodnutie, či sa podriadi pôvodnej právnej úprave sankcií, ktorá je neprimeraná, alebo či sa vzdá opravného prostriedku, čím sa de facto vzdá práva na účinnú súdnu ochranu. Bez ohľadu na rozhodnutie, ktoré prijíma, vedie uplatnenie gréckych právnych predpisov k porušeniu práva Spoločenstva.
51.
Táto námietka Komisie je preto dôvodná.
C — Systematické vyberanie daní pri konečnom dovoze vozidiel v prípade druhej krádeže vozidla v režime dočasného používania
52.
Komisia vytýka gréckej vláde, že osoby, ktoré sú obeťou krádeže dočasne dovezeného vozidla v režime dočasného používania, majú povinnosť zaplatiť registračnú daň, ako keby boli vozidlá dovezené s konečnou platnosťou. Toto porušuje článok 90 ES. Je potrebné z prípadu na prípad preskúmať, za akých okolností sa uskutočnila krádež. Tak je možné prípadné zdanenie lepšie prispôsobiť skutočným okolnostiam.
53.
Vo svojom vyjadrení k žalobe grécka vláda uvádza, že takéto opatrenie sa nepoužíva iba na dovezené výrobky, ale na všetky výrobky, ktoré sú v dočasnom režime. V prípade krádeže — dovezeného alebo nedovezeného vozidla — za ktoré sa zaplatila daň a ktoré je v Grécku prihlásené, sa nebude požadovať daň, keďže už bola zaplatená. Na výrobky, za ktoré sa daň ešte nezaplatila a ktoré boli ukradnuté na území Grécka, sa neuplatňuje oslobodenie od dane.
54.
Smernica 83/182 neupravuje žiadne trvalé oslobodenie v prípade krádeže. Grécke orgány mohli preto už pri prvej krádeži požadovať zaplatenie registračnej dane, robia to však až pri druhej krádeži. V žiadnom prípade nejde o nerovnosť zaobchádzania s občanmi Spoločenstva, ale o preventívne opatrenie, na účely zamedzenia daňovým podvodom.
55.
Predpis, o ktorý ide, je článok 12 ods. 1 výnos ministra D. 247/1988, ktorý znie:
„Oprávnená osoba, ktorá ohlási krádež vozidla, ktoré podliehalo režimu dočasného použitia, nie je povinná podľa tohto výnosu alebo podľa ustanovení, na ktoré odkazuje článok 18, zaplatiť clo a iné dane za ukradnuté vozidlo, a donucovacie opatrenia nariadenia č. 356/74 sa na ňu neuplatnia, pokiaľ sa neskôr nezistí, že oprávnená osoba sa zúčastnila na nezákonnom použití osobného vozidla v Grécku a pokiaľ sú kumulatívne splnené tieto podmienky.
…
d)
oprávnená osoba neohlásila v minulosti krádež iného osobného vozidla v režime dočasného použitia.“
56.
Ako vyplýva z pripomienok účastníkov konania, má tento predpis toto pozadie: Ak sa ohlási druhá krádež motorového vozidla, platí domnienka, že ide o daňový podvod. Podľa tejto domnienky platí, že v takomto prípade sa úmyselne obchádza registračná daň a iné poplatky. Právny následok tejto domnienky je, že sa musia zaplatiť clá a iné poplatky za ukradnuté osobné vozidlo.
57.
Samo osebe sú primerané opatrenia členských štátov na zamedzenie daňovým podvodom odôvodnené. Opatrenia však nesmú byť koncipované tak, že bránia osobám, ktoré konajú v dobrej viere, aby využili svoju slobodu voľného pohybu. Ak nemá jednotlivec nijakú možnosť, aby preukázal svoju dobrú vieru, predstavuje to prekážku. Osoba, ktorej auto bolo v Grécku ukradnuté — možno predpokladať, že krádeže áut nie sú v Grécku zriedkavejšie než v iných členských štátoch — sa už nebude hneď tak ľahko vracať do Grécka s vozidlom prihláseným inde v rámci Európskeho spoločenstva, keďže pri opätovnej krádeži utrpí nielen stratu svojho vozidla, ale navyše musí zaplatiť grécke clo v plnej výške, ako aj iné poplatky. Sloboda voľného pohybu je obmedzená, ak chýba primeraná možnosť zbaviť sa viny.
58.
Táto námietka Komisie je preto dôvodná.
D — Neuplatňovanie smernice 83/182 gréckymi orgánmi
59.
Komisia gréckej vláde vytýka, že uplatňuje na vozidlá prihlásené v inom členskom štáte predpisy týkajúce sa dočasného používania výrobkov z tretích krajín, namiesto ustanovení smernice 83/182. Svoju námietku opiera o článok 133 ods. 2 gréckeho colného zákonníka.
60.
Grécka vláda tvrdenia Komisie popiera. Uvádza, že výhodná právna úprava, ktorá platí pre vozidlá Spoločenstva, sa vzťahuje aj na vozidlá tretej krajiny. V oboch prípadoch platí pre dočasný dovoz vozidiel právna úprava smernice 83/182.
61.
Najskôr je potrebné poukázať na článok 133 ods. 2 gréckeho colného zákonníka, ktorý upravuje toto:
„Vozidlá Spoločenstva môžu dočasne ostať na území Grécka bez toho, aby sa požadovalo zaplatenie registračnej dane a dane z pridanej hodnoty… Pre priznanie tohto dočasného oslobodenia od registračnej dane a dane z pridanej hodnoty… sa obdobne použijú podmienky upravené ustanoveniami colného režimu dočasného používania vozidiel pochádzajúcich z tretej krajiny, za podmienky, že tieto vozidlá budú opäť vyvezené.“
62.
Z tohto predpisu v zásade nevyplýva, že grécke orgány uplatňujú predpisy pre dočasný dovoz vozidiel z tretej krajiny namiesto ustanovení smernice 83/182. Článok 133 ods. 2 gréckeho colného zákonníka preto nepredstavuje žiadne porušenie smernice 83/182. Ak je však grécka právna úprava vo svojom bližšom uplatnení a zaobchádzaní reštriktívnejšia, než upravuje smernica 83/182, a toto jednoznačne potvrdzujú vyššie uvedené zistené porušenia, potom predstavuje postavenie predpisov pre dočasný dovoz vozidiel pochádzajúcich z tretej krajiny na rovnakú úroveň s ustanoveniami smernice 83/182 predsa len porušenie.
63.
Aj táto námietka Komisie je preto dôvodná.
VI — Návrh
64.
Na základe uvedeného navrhujem, aby Súdny dvor:
1.
vyhlásil za dôvodné žalobné dôvody Komisie, ktoré sa týkajú
—
určenia zvyčajného bydliska v zmysle článku 1 smernice Rady 83/182/EHS z 28. marca 1983 o oslobodení od daní, ktoré platia v rámci spoločenstva pre dočasný dovoz určitých dopravných prostriedkov,
—
uplatňovania gréckej právnej úpravy sankcií v prípade protiprávneho konania porušujúceho predpisy dočasného dovozu motorových vozidiel,
—
porušenia zásady účinnej súdnej ochrany,
—
systematického vyberania daní stanovených pre prípad trvalého dovozu vozidiel v prípade druhej krádeže vozidiel v režime dočasného používania a
—
uplatňovania smernice 83/182;
2.
zaviazal Helénsku republiku nahradiť trovy konania.
(
1
)	Jazyk prednesu: holandčina.
(
2
)	Ú. v. ES L 105, s. 59; Mim. vyd. 09/001, s. 112.
(
3
)	Pozri najmä rozsudky z 2. augusta 1993, Komisia/Grécko, C-9/92, Zb. s. I-4467; z 29. mája 1997, Klattner, C-389/95, Zb. s. I-2719, a z 12. júla 2001, Louloudakis, C-262/99, Zb. s. I-5547.
(
4
)	Pozri najmä rozsudok Louloudakis, už citovaný.
(
5
)	Článok 1 smernice 83/182.
(
6
)	Článok 3 smernice 83/182.
(
7
)	Článok 7 smernice 83/182.
(
8
)	Rozsudok z 26. apríla 2005, C-494/01, Zb. s. I-3331.
(
9
)	Tamže, bod 47.
(
10
)	Pozri aj moje návrhy z 23. septembra 2004 vo veci Komisia/Írsko, rozsudok už citovaný v poznámke pod čiarou 8, body 43 až 48.
(
11
)	Pozri rozsudok Louloudakis, už citovaný v poznámke pod čiarou 3, bod 67 a citovanú judikatúru.
(
12
)	Pozri najmä rozsudky z 11. novembra 1981, Casati, 203/80, Zb. s. 2595, bod 27); z 31. januára 1984, Luisi a Carbone, 286/82 a 26/83, Zb. s. 377; z 21. septembra 1989, Komisia/Grécko, 68/88, Zb. s. 2965, a zo 16. decembra 1992, Komisia/Grécko, C-210/91, Zb. s. I-6735, bod 20.
(
13
)	Pozri napríklad článok 137 časť A ods. 4 písm. b) colného zákonníka ustanoveného zákonom č. 2960/2001.
(
14
)	Pozri napríklad článok 137 časť A ods. 4 písm. d) colného zákonníka ustanoveného zákonom č. 2960/2001.
(
15
)	Pozri napríklad článok 137 časť C ods. 2 colného zákonníka ustanoveného zákonom č. 2960/2001.
(
16
)	Pozri článok 137 časť C ods. 1 colného zákonníka ustanoveného zákonom č. 2960/2001.
(
17
)	Pozri napríklad prípad pána Louloudakisa, ktorý ani po ôsmich rokoch zatiaľ svoje auto nezískal späť.
(
18
)	Pozri rozsudok Louloudakis, už citovaný v poznámke pod čiarou 3, bod 76.
(
19
)	Rozsudok z 15. mája 1986, Johnston, 222/84, Zb. s. 1651, body 18 a 19.