62003CJ0405_SK
Účastníci konania
Odôvodnenie
Výrok
Účastníci konania
Vo veci C‑405/03,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Gerechtshof te ’s-Gravenhage (Holandsko) z 28. augusta 2003 a doručený Súdnemu dvoru 29. septembra 2003, ktorý súvisí s konaním:
Class International BV
proti
Colgate-Palmolive Company,
Unilever NV,
SmithKline Beecham plc,
Beecham Group plc,
SÚDNY DVOR (veľká komora),
v zložení: predseda V. Skouris, predsedovia komôr P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas a J. Malenovský, sudcovia C. Gulmann (spravodajca), R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues, A. Borg Barthet, M. Ilešič a J. Klučka,
generálny advokát: F. G. Jacobs,
tajomník: M. Ferreira, hlavná referentka,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 15. marca 2005,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
– Class International BV, v zastúpení: G. van der Wal, advocaat,
– SmithKline Beecham plc a Beecham Group plc, v zastúpení: M. A. A. van Wijngaarden, advocaat,
– Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: N. B. Rasmussen, W. Wils a H. van Vliet, splnomocnení zástupcovia,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 26. mája 2005,
vyhlásil tento
Rozsudok
Odôvodnenie
1. Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 5 ods. 1 a 3 písm. b) a c) prvej smernice Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. ES L 40, 1989, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 92, ďalej len „smernica“) a článku 9 ods. 1 a 2 písm. b) a c) nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146, ďalej len „nariadenie“).
2. Tento návrh bol podaný v súvislosti so sporom medzi Class International BV (ďalej len „Class International“) a SmithKline Beecham plc (ďalej len „SmithKline Beecham“), ako aj Beecham Group plc (ďalej len „Beecham Group“), ktorého predmetom je zaistenie z podnetu týchto dvoch spoločností výrobkov označených ich ochrannými známkami nepochádzajúcich z Európskeho spoločenstva, ktoré Class International, majiteľka týchto výrobkov, uložila do skladu v Rotterdame.
Právny rámec Spoločenstva
3. Článok 5 smernice nazvaný „Práva z ochrannej známky“ znie:
„1. Zapísaná ochranná známka dáva svojmu majiteľovi výlučné práva. Majiteľ bude mať právo zabrániť všetkým tretím stranám, ktoré nemajú jeho súhlas, aby v obchodnom styku používali:
a) akékoľvek označenie, ktoré je zhodné s ochrannou známkou pre tovary alebo služby, ktoré sú zhodné s tými, pre ktoré je ochranná známka zapísaná;
…
3. V rámci [ods. 1] možno okrem iného zakázať toto:
…
b) ponúkať tovary alebo ich uvádzať na trh, alebo na tieto účely skladovať pod týmto označením, alebo ponúkať alebo poskytovať takto označené služby;
c) dovážať… takto označený tovar;
…“
4. Článok 9 ods. 1 písm. a) a odsek 2 písm. b) a c) nariadenia definuje rovnakým spôsobom práva z ochrannej známky Spoločenstva.
5. Článok 7 ods. 1 smernice nazvaný „Vyčerpanie práv z ochrannej známky“ znie:
„Ochranná známka neoprávňuje majiteľa, aby zakázal jej používanie na tovary, ktoré boli pod touto ochrannou známkou uvedené majiteľom alebo s jeho súhlasom na trh v Spoločenstve.“
6. Článok 13 ods. 1 nariadenia rovnakým spôsobom upravuje vyčerpanie práv z ochrannej známky Spoločenstva.
7. Článok 65 ods. 2 Dohody o Európskom hospodárskom priestore z 2. mája 1992 (Ú. v. ES L 1, 1994, s. 3) stanovuje, že okrem iného príloha XVII tejto Dohody obsahuje osobitné ustanovenia a dojednania týkajúce sa duševného, priemyselného a obchodného vlastníctva, ktoré sa uplatnia v Európskom hospodárskom priestore (ďalej len „EHP“).
8. V bode 4 tejto prílohy je uvedená smernica.
9. Na účely Dohody o EHP tento bod upravuje článok 7 ods. 1 smernice tak, že nahrádza výraz „v Spoločenstve“ slovami „na území zmluvnej strany“ [ neoficiálny preklad ].
10. Článok 91 ods. 1 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva (Ú. v. ES L 302, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307, ďalej len „colný kódex“), stanovuje:
„Colný režim vonkajší tranzit umožňuje prepravu medzi dvoma miestami v rámci colného územia spoločenstva:
a) tovaru, ktorý nie je tovarom spoločenstva bez toho, aby tovar podliehal dovoznému clu alebo iným platbám alebo obchodno-politickým opatreniam;
…“
11. Článok 98 ods. 1 colného kódexu znie:
„Colný režim colné uskladňovanie umožňuje uskladňovať v colnom sklade:
a) tovar, ktorý nie je tovarom Spoločenstva, bez toho, aby tento tovar podliehal dovoznému clu alebo obchodno-politickým opatreniam;
…“
12. Článok 58 tohto kódexu stanovuje:
„1. Ak nie je ustanovené inak, môže byť tovaru kedykoľvek bez ohľadu na jeho povahu alebo množstvo, alebo jeho krajinu pôvodu, odoslania alebo určenia za stanovených podmienok pridelené akékoľvek colne schválené určenia alebo použitie.
2. Odsek 1 nevylučuje možnosť uplatnenia zákazov alebo obmedzení s cieľom… ochrany priemyselného a obchodného vlastníctva.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
13. SmithKline Beecham a Beecham Group, spoločnosti patriace do holdingu GlaxoSmithKline, so sídlom v Spojenom kráľovstve, sú majiteľkami rozličných ochranných známok Aquafresh, ochranných známok Spoločenstva a ochranných známok zapísaných na Úrade ochranných známok Beneluxu, najmä pre zubné pasty.
14. Class International doviezla v priebehu februára 2002 do Spoločenstva, do Rotterdamu, kontajner obsahujúci zubné pasty označené ochrannou známkou Aquafresh, ktoré kúpila od juhoafrického podniku Kapex International.
15. Keďže SmithKline Beecham a Beecham Group (spolu ďalej len „Beecham“) boli oboznámené s tým, že tieto zubné pasty sú možno falošné výrobky, požiadali 5. marca 2002 o zaistenie kontajnera.
16. Preskúmanie zaistených výrobkov v priebehu apríla 2002 preukázalo, že ide o originálne výrobky a nie o falošný tovar.
17. Class International sa návrhmi podanými na Rechtbank te Rotterdam domáhala, aby bolo zaistenie zrušené, ako aj aby bola Beecham zaviazaná zaplatiť jej náhradu škody za utrpenú ujmu.
18. Tieto návrhy boli zamietnuté uznesením z 24. mája 2002.
19. Class International podala odvolanie proti tomuto rozhodnutiu na Gerechtshof te ’s-Gravenhage.
20. Pred týmto súdnym orgánom tvrdila, že zaistené výrobky neboli dovezené, ale sú len v tranzite.
21. Gerechtshof poznamenáva, že nie je preukázané, že v čase vstupu týchto výrobkov na územie Holandska alebo v čase ich zaistenia existoval kupujúci týchto výrobkov. Domnieva sa, že nie je vylúčené, že prvý kupujúci bude mať sídlo v EHP. Uvádza, že niekoľko dôvodov uvádzaných v konaní pred týmto súdnym orgánom sa týka otázky, či sa má dočasné uskladnenie originálnych tovarov v sklade v colnom režime T 1 a/alebo tranzit týchto výrobkov do krajín mimo EHP považovať za použitie ochrannej známky.
22. Keďže Gerechtshof te ’s-Gravenhage usúdil, že riešenie sporu si vyžaduje výklad článku 5 ods. 1 a 3 písm. b) a c) smernice, ako aj článku 9 ods. 1 a 2 písm. b) a c) nariadenia, rozhodol o prerušení konania a položil Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1. Môže majiteľ ochrannej známky zabrániť tomu, aby bez jeho súhlasu (priamo alebo nepriamo) vstúpili na územie členského štátu (v prejednávanej veci na územie Holandska/krajín Beneluxu) v rámci prepravy tovarov v tranzite alebo v rámci tranzitného obchodu v nižšie uvedenom zmysle tovary z tretích krajín obsahujúce ochrannú známku v zmysle [smernice] a/alebo [nariadenia]?
2. Zahŕňa výraz ‚používanie [označenia] v obchodnom styku…‘ v zmysle ustanovení jednak článku 5 ods. 1 prvej vety v spojení s odsekom 3 písm. b) a c) smernice a jednak článku 9 ods. 1 prvej vety v spojení s odsekom 2 písm. b) a c), [nariadenia] uskladnenie na území členského štátu, na colnom úrade alebo v sklade, originálnych výrobkov (označených ochrannou známkou v zmysle [smernice], [jednotného zákona Beneluxu o ochranných známkach] a/alebo [nariadenia]), ktoré neboli dovezené do EHP majiteľom ochrannej známky alebo s jeho súhlasom a pochádzajú z krajín, ktoré nie sú zmluvnými stranami Dohody o EHP, a majú podľa odbornej colnej terminológie štatút tovaru, ktorý nie je tovarom Spoločenstva (napr. T l alebo [sprievodný list])?
3. Má odpoveď na otázku, či v čase vstupu tovarov na uvedené územie je známe konečné určenie týchto tovarov, alebo či v súvislosti s týmito tovarmi bola alebo nebola uzatvorená kúpna zmluva s kupujúcim z tretej krajiny, vplyv na odpoveď na prvú a druhú otázku?
4. Majú v odpovediach na prvú, druhú a tretiu otázku, význam doplňujúce okolnosti, akými sú
a) okolnosť, že obchodník, ktorý je majiteľom dotknutého tovaru, alebo ktorý ním môže disponovať, a/alebo uskutočňuje súbežné obchodovanie, má sídlo v niektorom členskom štáte;
b) okolnosť, že obchodník so sídlom v členskom štáte ponúka na predaj alebo predáva tento tovar z tohto členského štátu inému obchodníkovi, ktorý má sídlo v niektorom členskom štáte, pričom miesto dodania (ešte) nie je určené;
c) okolnosť, že obchodník so sídlom v členskom štáte ponúka na predaj alebo predáva tento tovar z tohto členského štátu inému obchodníkovi, ktorý má sídlo v niektorom členskom štáte, pričom miesto dodania týchto ponúknutých alebo predaných výrobkov je stanovené, ale nie je stanovené ich konečné určenie, bez ohľadu na to, či je alebo nie je výslovne uvedené a zmluvne vymedzené, že ide o tovar, ktorý nie je tovarom Spoločenstva (v tranzite);
d) okolnosť, že obchodník so sídlom v členskom štáte ponúka na predaj alebo predáva tento tovar z tohto členského štátu inému obchodníkovi, ktorý má sídlo v štáte, ktorý nie je zmluvnou stranou Dohody o EHP, bez ohľadu na to, či bolo alebo nebolo stanovené miesto dodania a/alebo konečné určenie tovarov;
e) okolnosť, že obchodník so sídlom v členskom štáte ponúka na predaj alebo predáva tento tovar z tohto členského štátu inému obchodníkovi, ktorý má sídlo v štáte, ktorý nie je zmluvnou stranou Dohody o EHP, o ktorom (súbežný) obchodník vie alebo má dôvod predpokladať, že ďalej predá alebo dodá tento tovar končeným spotrebiteľom v EHP?
5. Má sa slovo ‚ponúkať‘ uvedené v ustanoveniach spomínaných v prvej otázke chápať za okolností vyššie uvedených v tretej a štvrtej otázke v tom zmysle, že zahŕňa tiež ponuku (na predaj) originálnych výrobkov (označených ochrannou známkou v zmysle [smernice], [jednotného zákona Beneluxu o ochranných známkach] a/alebo [nariadenia]) uskladnených na území členského štátu v colnom úrade alebo sklade, ktoré neboli dovezené do EHP majiteľom ochrannej známky alebo s jeho súhlasom, pochádzajú z krajiny, ktorá nie je zmluvnou stranou Dohody o EHP a majú podľa odbornej colnej terminológie štatút tovaru, ktorý nie je tovarom Spoločenstva (napr. T l alebo [sprievodný list])?
6. Ktorý účastník znáša dôkazné bremeno v súvislosti s činnosťami uvedenými v prvej, druhej a piatej otázke?“
O prejudiciálnych otázkach
Úvodné pripomienky
23. Vzhľadom na zmenu a doplnenie článku 7 ods. 1 smernice Dohodou o EHP a na účely opisu postavenia majiteľa ochrannej známky v súvislosti s vyčerpaním výlučných práv podľa článku 5 smernice sa položené otázky týkajú výrobkov pochádzajúcich z krajín mimo EHP, ktoré sú doň dovezené.
24. Otázky sú položené v súvislosti s colnými režimami s podmienečným systémom vonkajšieho tranzitu a colného uskladnenia, ktoré sú upravené v colnom kódexe.
25. Treba poznamenať, že zatiaľ čo smernica je uvedená v prílohe XVII Dohody o EHP ako všeobecné pravidlo, ktoré sa uplatní v EHP, po prijatí nariadenia toto nebolo doplnené do tejto prílohy.
26. Okrem toho je potrebné zdôrazniť, že colný kódex nie je uplatniteľný mimo územia Spoločenstva v štátoch patr iacich do Európskeho združenia voľného obchodu, ktoré sú zmluvnými stranami Dohody o EHP, ktorou bola zriadená zóna voľného obchodu a nie colná únia.
27. So zreteľom na tieto konštatovania a keďže riešenie vnútroštátneho sporu vo svetle skutkového stavu uvedeného vnútroštátnym súdom nevyžaduje, aby sa zohľadnilo územie EHP, bude ďalej tento rozsudok a odpovede Súdneho odkazovať len na územie Spoločenstva.
O možnosti majiteľa ochrannej známky zabrániť vstupu do Spoločenstva v colnom režime vonkajšieho tranzitu alebo colného uskladnenia originálnych výrobkov označených ochrannou známkou
28. Vnútroštátny súd sa prvou časťou prvej otázky o vonkajšom tranzite, ako aj druhou otázkou, v podstate pýta, či sa majú článok 5 ods. 1 a 3 písm. c) smernice a článok 9 ods. 1 a 2 písm. c) nariadenia vykladať v tom zmysle, že majiteľ ochrannej známky má právo zabrániť vstupu na územie Spoločenstva v colnom režime vonkajšieho tranzitu alebo colného uskladnenia originálnych výrobkov označených touto ochrannou známkou, ktoré neboli už predtým uvedené na trh Spoločenstva týmto majiteľom ochrannej známky alebo s jeho súhlasom. Okrem toho svojou treťou otázkou, ktorú treba preskúmať s prvou časťou prvej otázky a druhou otázkou, sa vnútroštátny súd snaží zistiť, či majiteľ ochrannej známky môže aspoň podmieniť prepustenie dotknutých tovarov do colného režimu vonkajšieho tranzitu alebo do colného režimu colného uskladnenia skutočnosťou, že v čase vstupu týchto tovarov na územie Spoločenstva bolo stanovené ich konečné určenie v tretej krajine, prípadne aj na základe kúpnej zmluvy.
Pripomienky predložené Súdnemu dvoru
29. Class International tvrdí, že prepustenie originálnych výrobkov do colného režimu vonkajšieho tranzitu alebo colného uskladnenia nepredstavuje „[používanie] [ochrannej známky] v obchodnom styku…“ v zmysle článku 5 ods. 1 smernice a článku 9 ods. 1 nariadenia, ktoré by na základe týchto ustanovení mohlo byť zakázané majiteľom. Jediným cieľom pravidla o vyčerpaní výlučných práv majiteľa ochrannej známky upraveného v článku 7 ods. 1 smernice a článku 13 ods. 1 nariadenia je priznať uvedenému majiteľovi územnú výlučnosť pri prvom uvedení jeho výrobkov na trh v Spoločenstve. Prepustenie tovarov do colného režimu vonkajšieho tranzitu alebo colného uskladnenia však nepredstavuje uvedenie týchto tovarov na trh v Spoločenstve.
30. V každom prípade majiteľ ochrannej známky nemôže podmieniť toto prepustenie skutočnosťou, že bolo stanovené konečné určenie tovarov v tretej krajine. Ak by mohla byť uložená takáto podmienka, bol by znemožnený alebo veľmi sťažený tranzit výrobkov označených ochrannou známkou, ktorý existuje rovnako dlho ako samotné ochranné známky, pričom zákonodarca v žiadnom prípade nechcel dosiahnuť tento výsledok spojeným účinkom ustanovení o ochranných známkach.
31. Beecham usudzuje, že majiteľ ochrannej známky môže zabrániť tomu, aby boli do Spoločenstva dovezené originálne výrobky označené jeho ochrannou známkou v colnom režime vonkajšieho tranzitu alebo colného uskladnenia. Zdôrazňuje, že článok 58 ods. 2 colného kódexu vyhradzuje uplatnenie zákazov alebo obmedzení s cieľom chrániť priemyselné a obchodné vlastníctvo. Okolnosť, že tovary ešte nie sú vo voľnom obehu v zmysle článku 24 ES, nemá význam. V každom prípade je pravdepodobnosť, že tovary prepustené do colného režimu vonkajšieho tranzitu alebo colného uskladnenia budú prepustené do voľného obehu, skutočná a permanentná. Výraz „dov[oz]“ v zmysle článku 5 ods. 3 písm. c) smernice a článku 9 ods. 2 písm. c) nariadenia v konečnom dôsledku znamená hmotný vstup výrobkov na územie Spoločenstva a mal by byť odlíšený od výrazu „dovoz“ v zmysle colného práva. Okolnosť, že v čase vstupu tovarov je stanovené ich konečné určenie, nemá žiaden význam.
32. Komisia Európskych spoločenstiev sa domnieva, že pojem „dov[oz]“ v zmysle článku 5 ods. 3 písm. c) smernice a článku 9 ods. 2 písm. c) nariadenia zahŕňa dovoz na účely uvedenia výrobkov na trh v Spoločenstve. Tento záver je v súlade s definíciou výrobkov vo voľnom obehu uvedenou v článku 24 ES. Ak nedošlo k prepusteniu do voľného obehu, majiteľ ochrannej známky v zásade nemôže zabrániť vstupu originálnych výrobkov do colného režimu vonkajšieho tranzitu alebo colného uskladnenia.
Odpoveď Súdneho dvora
33. Článok 7 ods. 1 smernice a článok 13 ods. 1 nariadenia obmedzujú vyčerpanie práva majiteľa ochrannej známky na prípady výrobkov uvedených na trh v Spoločenstve. Umožňujú majiteľovi ochrannej známky uvádzať ich na trh mimo Spoločenstva bez toho aby boli vyčerpané jeho práva vo vnútri Spoločenstva. Keďže bolo upresnené, že uvedenie na trh mimo Spoločenstva nevyčerpáva práva majiteľa ochrannej známky zabrániť dovozu týchto výrobkov bez jeho súhlasu, zákonodarca Spoločenstva takto umožnil majiteľovi ochrannej známky dohliadať na prvé uvedenie výrobkov chránených ochrannou známkou na trh v Spoločenstve (pozri najmä v súvislosti so smernicou a s ohľadom na územie EHP rozsudok z 20. novembra 2001, Zino Davidoff a Levi Strauss, C‑414/99 až C‑416/99, Zb. s. I‑8691, bod 33).
34. „Dov[oz]“ v zmysle článku 5 ods. 3 písm. c) smernice a článku 9 ods. 2 písm. c) nariadenia, ktorému môže majiteľ ochrannej známky zabrániť, pretože znamená „[používanie] [ochrannej známky] v obchodnom styku…“ v zmysle odseku 1 každého z týchto článkov, predpokladá, že výrobky vstúpili na územie Spoločenstva na účely ich uvedenia na jeho trh.
35. Uvedenie výrobkov na trh v Spoločenstve pochádzajúcich z tretích krajín podlieha ich prepusteniu do voľného obehu v zmysle článku 24 ES.
36. Prepustenie tovarov, ktoré nie sú tovarmi Spoločenstva, do colného režimu vonkajšieho tranzitu alebo colného uskladnenia sa líši od colného režimu prepustenia do voľného obehu, ktorým podľa článku 79 prvého odseku colného kódexu tovar, ktorý nie je tovarom Spoločenstva, získava colný štatút tovaru Spoločenstva.
37. Podľa článku 37 ods. 2 colného kódexu tovary, ktoré nie sú tovarmi Spoločenstva, prepustené do colného režimu vonkajšieho tranzitu alebo colného uskladnenia podliehajú colnému dohľadu až do zmeny ich colného štatútu tým, že sa stanú tovarmi Spoločenstva. Podľa článku 91 ods. 1 písm. a) a článku 98 ods. 1 písm. a) colného kódexu tieto tovary nepodliehajú dovoznému clu alebo obchodno-politickým opatreniam. Tovary pochádzajúce z tretích krajín prepustené do colného režimu vonkajšieho tranzitu prechádzajú totiž väčšinou viacerými krajinami predtým, než sú dopravené do inej tretej krajiny. Čo sa týka tovarov, ktoré nie sú tovarmi Spoločenstva, prepustených do colného režimu colného uskladnenia, pokiaľ sa nerozhodne o ich konečnom určení, ktoré v čase ich uskladnenia nie je vždy známe, tieto tovary sú vo väčšine prípadov uskladnené na colnom území Spoločenstva.
38. Naproti tomu tovary, ktoré nie sú tovarmi Spoločenstva, sa prepustením do voľného obehu stávajú tovarmi Spoločenstva. Vzťahuje sa na nich voľný pohyb tovarov podľa článku 23 ods. 2 ES. V súlade s článkami 24 ES a 79 druhého odseku colného kódexu musia spĺňať formality stanovené pre dovoz, musí byť vybraté clo a prípadne aj uplatnené obchodno-politické opatrenia.
39. Článok 48 colného kódexu stanovuje, že tovaru, ktorý nie je tovarom Spoločenstva a ktorý bol predložený colným orgánom, musí byť pridelené colne schválené určenie pre takýto tovar.
40. So zreteľom na článok 4 body 15 a 16, článok 37 ods. 2 a článok 182 colného kódexu tieto colné určenia predstavujú:
– prepustenie tovaru do colného režimu, napríklad do voľného obehu, tranzitu alebo colného uskladnenia,
– umiestnenie tovaru do slobodného pásma alebo slobodného skladu,
– spätný vývoz tovaru z colného územia Spoločenstva,
– zničenie tovaru,
– prenechanie tovaru v prospech štátu.
41. Článok 58 ods. 1 colného kódexu spresňuje, že tovaru môže byť kedykoľvek bez ohľadu na jeho povahu alebo množstvo, alebo jeho krajinu pôvodu, odoslania alebo určenia pridelené akékoľvek colne schválené určenie.
42. Zdá sa teda, že tovarom, ktoré nie sú tovarmi Spoločenstva, prepusteným do colného režimu vonkajšieho tranzitu alebo v colnom uskladnení, sa môže kedykoľvek prideliť iné colné určenie. Môžu byť najmä prepustené do iného colného režimu, prípadne aj prepustené do voľného obehu alebo opätovne vyvezené z územia Spoločenstva.
43. Prepustenie do voľného obehu tvoriace podmienku uvedenia na trh v Spoločenstve predstavuje teda iba jednu z možností podnikateľského subjektu, ktorý doviezol tovary na colné územie Spoločenstva.
44. Pokiaľ si nevyberie niektorú z možností a ak sú zároveň splnené podmienky colného určenia odlišného od prepustenia do voľného obehu, do ktorého boli prepustené tovary, samotný hmotný vstup týchto tovarov na územie Spoločenstva neznamená ich „dov[oz]“ v zmysle článku 5 ods. 3 písm. c) smernice a článku 9 ods. 2 písm. c) nariadenia a nevyplýva z neho „[používanie] [ochrannej známky] v obchodnom styku…“ v zmysle odseku 1 každého z týchto ustanovení.
45. Majiteľ ochrannej známky podľa týchto ustanovení mu teda nemôže ani zabrániť, ani ho podmieniť skutočnosťou, že bolo stanovené ich konečné určenie v tretej krajine, prípadne aj na základe kúpnej zmluvy.
46. Tento záver nespochybňuje článok 58 ods. 2 colného kódexu, podľa ktorého výber colného určenia dotknutým podnikateľským subjektom nevylučuje možnosť uplatnenia zákazov alebo obmedzení s cieľom ochrany okrem iného priemyselného a obchodného vlastníctva.
47. Sporné ustanovenie sa týka iba prípadov, kedy by colné určenie porušovalo obchodné a priemyselné práva. Prepustenie tovarov, ktoré nie sú tovarmi Spoločenstva, do colného režimu s podmienečným systémom však neumožňuje ich uvedenie na trh Spoločenstva, keďže nedošlo k prepusteniu do voľného obehu. V oblasti ochranných známok teda takéto prepustenie originálnych výrobkov označených ochrannou známkou nepredstavuje ako také porušenie práva majiteľa tejto ochrannej známky dohliadať na prvé uvedenie na trh v Spoločenstve.
48. Na záver pre odpoveď na prejednávanú otázku nie je určujúce tvrdenie, že existuje skutočná a permanentná pravdepodobnosť, že tovary prepustené do colného režimu vonkajšieho tranzitu alebo colného uskladnenia budú prepustené do voľného obehu.
49. Podnikateľský subjekt totiž tiež môže kedykoľvek od ich vstupu na colné územie prepustiť tovary, ktoré nie sú tovarmi Spoločenstva, do voľného obehu bez toho, aby boli najprv prepustené do colného režimu s podmienečným režimom.
50. Na prvú časť prvej otázky, ako aj na druhú a tretiu otázku treba teda odpovedať tak, že článok 5 ods. 1 a 3 písm. c) smernice a článok 9 ods. 1 a písm. c) nariadenia sa majú vykladať v tom zmysle, že majiteľ ochrannej známky nemá právo zabrániť vstupu na územie Spoločenstva v colnom režime vonkajšieho tranzitu alebo colného uskladnenia originálnych výrobkov označených touto ochrannou známkou, ktoré neboli predtým uvedené na trh Spoločenstva týmto majiteľom ochrannej známky alebo s jeho súhlasom. Majiteľ ochrannej známky nemôže podmieniť prepustenie dotknutých tovarov do colného režimu vonkajšieho tranzitu alebo do colného režimu colného uskladnenia skutočnosťou, že v čase vstupu týchto tovarov na územie Spoločenstva bolo stanovené ich konečné určenie v tretej krajine, prípadne aj na základe kúpnej zmluvy.
O možnosti majiteľa ochrannej známky zakázať ponuku na predaj alebo predaj originálnych výrobkov prepustených do colného režimu vonkajšieho tranzitu alebo colného uskladnenia
51. Vnútroštátny súd sa druhou časťou prvej otázky, ako aj štvrtou a piatou otázkou, ktoré je potrebné preskúmať spoločne, v podstate pýta, či pojmy „pon[uka]“ a „uv[edenie] na trh“ výrobkov uvedené v článku 5 ods. 3 písm. b) smernice a v článku 9 ods. 2 písm. b) nariadenia môžu zahŕňať jednak ponuku a jednak predaj originálnych výrobkov označených ochrannou známkou, ktoré majú colný štatút tovarov, ktoré nie sú tovarmi Spoločenstva, ak je ponuka uskutočnená a/alebo predaj vykonaný v čase, keď sú tieto tovary prepustené do colného režimu vonkajšieho tranzitu alebo colného uskladnenia. V prípade kladnej odpovede sa pýta, za akých okolností môže majiteľ ochrannej známky zabrániť takejto ponuke alebo predaju.
Pripomienky predložené Súdnemu dvoru
52. Class International tvrdí, že ponuka na predaj tovarov, ktoré nie sú tovarmi Spoločenstva, bez ohľadu na to, či sa nachádzajú alebo nenachádzajú v Spoločenstve, sa nesmie považovať za používanie ochrannej známky v obchodnom styku, ak nie je jej cieľom alebo dôsledkom uvedenie týchto tovarov na trh Spoločenstva. Ponuka na predaj teda nemôže byť zakázaná majiteľom ochrannej známky len z dôvodu, že bola uskutočnená v čase, keď boli tovary prepustené do colného režimu vonkajšieho tranzitu alebo colného uskladnenia. Majiteľ ochrannej známky sa môže odvolávať na porušenie svojho výlučného práva bez ohľadu na colný štatút vzťahujúci sa na tovary, ktoré nie sú tovarmi Spoločenstva, iba vtedy, ak preukáže existenciu skutkových okolností vedúcich k záveru, že zjavným cieľom dotknutého podnikateľského subjektu je uvedenie týchto výrobkov na trh Spoločenstva. V tejto súvislosti okolnosti uvedené vnútroštátnym súdom v štvrtej otázke nie sú rozhodujúce.
53. Beecham tvrdí, že článok 5 ods. 3 písm. b) smernice a článok 9 ods. 2 písm. b) nariadenia sa vzťahujú na ponuku na predaj originálnych výrobkov, ktoré nie sú tovarmi Spoločenstva a sú prepustené do colného režimu colného uskladnenia. Majiteľ ochrannej známky teda môže zabrániť takejto ponuke. Žiaden z predpokladov uvedených v štvrtej otázke nie je spôsobilý zmeniť túto analýzu.
54. Komisia usudzuje, že článok 5 ods. 3 písm. b) smernice a článok 9 ods. 2 písm. b) nariadenia sa nevyhnutne nevzťahujú na ponuku na predaj, o ktorej sa rokuje. Tovary totiž môžu byť ponúknuté prípadnému kupcovi, o ktorom sa bude takmer s istotou vedieť, že ich nebude uvádzať na trh v Spoločenstve. Porušením smernice a nariadenia by bola situácia, kedy boli výrobky ponúknuté na predaj kupcovi, ktorý by ich s najväčšou pravdepodobnosťou prepustil do voľného obehu a uviedol na trh v Spoločenstve. Skutkové okolnosti uvedené v štvrtej otázke by mohli mať význam. Prináleží však vnútroštátnemu sudcovi zvážiť ich a určiť, či je preukázané, že tovary nebudú prepustené do voľného obehu v Spoločenstve.
Odpoveď Súdneho dvora
55. Ako to vyplýva z bodu 44 tohto rozsudku, tovary, ktoré nie sú tovarmi Spoločenstva, prepustené do colného režimu vonkajšieho tranzitu alebo colného uskladnenia nie sú považované za „dov[ezené]“ v zmysle článku 5 ods. 3 písm. c) smernice a článku 9 ods. 2 písm. c) nariadenia.
56. Tieto tovary môžu byť predmetom ponúk na predaj alebo predajov do tretích krajín.
57. Za týchto okolností, ak sú tovarmi originálne výrobky označené ochrannou známkou, právo majiteľa dohliadať na prvé uvedenie na trh v Spoločenstve nie je porušené.
58. Naproti tomu, ak ponuka alebo predaj nevyhnutne vedú k uvedeniu výrobkov označených ochrannou známkou na trh v Spoločenstve, výlučné právo majiteľa tejto ochrannej známky je priznané článkom 5 ods. 1 smernice a článkom 9 ods. 1 nariadenia bez ohľadu na to, kde má sídlo adresát ponuky alebo nadobúdateľ, a nezávisle od ustanovení uzavretej kúpnej zmluvy týkajúcich sa prípadných obmedzení ďalšieho predaja alebo colného štatútu tovaru. Ponuka alebo predaj v tomto prípade predstavujú „[používanie] [ochrannej známky] v obchodnom styku…“ v zmysle článku 5 ods. 1 smernice a článku 9 ods. 1 nariadenia. Z uvedeného vyplýva, že majiteľ ochrannej známky im môže zabrániť na základe článku 5 ods. 3 písm. b) smernice a článku 9 ods. 2 písm. b) nariadenia.
59. Pravdepodobnosť uvedenia na trh v Spoločenstve však nemôže byť iba predpokladaná na základe okolnosti uvedenej alebo naznačenej vnútroštátnym súdom v štvrtej otázke písm. a) a e), že majiteľ tovarov, adresát ponuky alebo nadobúdateľ uskutočňuje súbežné obchodné aktivity. Aj iné prvky musia preukazovať, že ponuka alebo predaj nevyhnutne budú viesť k uvedeniu dotknutých tovarov na trh Spoločenstva.
60. Okrem toho, majiteľ ochrannej známky môže uplatniť svoje právo na zákaz iba voči podnikateľskému subjektu, ktorý uvádza alebo sa chystá uviesť tovary, ktoré nie sú tovarmi Spoločenstva, označené ochrannou známkou na trh Spoločenstva, alebo ktorý ponúka alebo predáva tieto tovary inému podnikateľskému subjektu, ktorý ich nevyhnutne uvedie na trh Spoločenstva. Nemôže uplatniť svoje právo voči podnikateľskému subjektu, ktorý ponúka alebo predáva tovary inému podnikateľskému subjektu iba z dôvodu, že ich tento subjekt neskôr môže uviesť na trh Spoločenstva, predpoklad, ktorý uvádza vnútroštátny súd vo svojej štvrtej otázke písm. e).
61. Na druhú časť prvej otázky, ako aj štvrtú a piatu otázku je potrebné odpovedať, že pojmy „pon[uka]“ a „uv[edenie] na trh“ výrobkov uvedené v článku 5 ods. 3 písm. b) smernice a v článku 9 ods. 2 písm. b) nariadenia môžu zahŕňať jednak ponuku a jednak predaj originálnych výrobkov označených ochrannou známkou, ktoré majú colný štatút tovarov, ktoré nie sú tovarmi Spoločenstva, ak je ponuka uskutočnená a/alebo predaj vykonaný v čase, keď sú tieto tovary prepustené do colného režimu vonkajšieho tranzitu alebo colného uskladnenia. Majiteľ ochrannej známky môže zabrániť ponuke alebo predaju týchto tovarov, ak nevyhnutne vedú k uvedeniu týchto výrobkov na trh v Spoločenstve.
O dôkaznom bremene
62. So zreteľom na odpovede na prvých päť otázok je potrebné uviesť, že vnútroštátny súd sa svojou šiestou otázkou v podstate pýta, ktorý účastník konania má v prípade, akým je vnútroštátny spor, predložiť dôkaz o okolnostiach umožňujúcich uplatnenie práva na zákaz upraveného v článku 5 ods. 3 písm. b) a c) smernice a článku 9 ods. 2 písm. b) a c) nariadenia.
Pripomienky predložené Súdnemu dvoru
63. Class International uvádza, že majiteľ ochrannej známky, ktorý tvrdí, že ponuka alebo predaj sú protizákonné, musí preukázať tieto skutkové okolnosti.
64. Beecham tvrdí, že majiteľ ochrannej známky musí iba dokázať porušenie práv z ochrannej známky. V tejto súvislosti by mal preukázať, že je majiteľom ochrannej známky, že tovary nepochádzajú zo Spoločenstva, a že boli na jeho územie dovezené. Ďalej prináleží podnikateľskému subjektu, ktorému sa porušenie vytýka, aby preukázal buď že má súhlas majiteľa, alebo že nepoužil ochrannú známku v obchodnom styku a že tak ani neurobí.
65. Komisia uvádza, že otázku dôkazného bremena nerieši ani smernica, ani nariadenie. Čo sa týka smernice, zdôrazňuje, že podľa znenia jej desiateho odôvodnenia „určenie spôsobov, ktorými možno určiť pravdepodobnosť zámeny, a najmä určenie toho, na kom leží dôkazné bremeno, je vecou národných procesných predpisov, ktorých sa táto smernica nedotýka“. Tiež zdôrazňuje, že podľa ôsmeho odôvodnenia týkajúceho sa sporov o ochranných známkach „je úlohou členských štátov stanoviť použiteľné pravidlá konania“.
66. Čo sa týka súhlasu majiteľa s dovozom tovarov, ktoré nie sú tovarmi Spoločenstva, z judikatúry jasne vyplýva, že prináleží podnikateľskému subjektu, ktorému sa porušenie vytýka, aby dokázal existenciu súhlasu (rozsudok Zino Davidoff a Levi Strauss, už citovaný, body 53 a 54). Ak podnikateľský subjekt, ktorému sa vytýka porušenie, netvrdí, že mal súhlas majiteľa, musí preukázať pred vnútroštátnym súdom, že cieľom dovozu tovarov nebolo ich uvedenie na trh v Spoločenstve, a že ide iba o logický úsek prepravy týchto tovarov do tretej krajiny. Komisia však poznamenáva, že stanovenie príliš tvrdých požiadaviek na dôkazy, ktoré má v tejto súvislosti predložiť podnikateľský subjekt, ktorému sa vytýka porušenie, môže viesť k tomu, že nebude môcť použiť Spoločenstvo ako územie tranzitu.
Odpoveď Súdneho dvora
67. Vnútroštátny súd v spore vo veci samej usudzuje, že nie je preukázané, že v čase vstupu tovarov na územie Holandska alebo v čase ich zaistenia existoval ich kupca.
68. Za týchto okolností sú tovary zákonne prepustené do colného režimu vonkajšieho tranzitu alebo colného uskladnenia.
69. Dotknutý podnikateľský subjekt neporušuje zákon, pokiaľ rešpektuje podmienky týchto režimov s podmienečným oslobodením od cla.
70. V tejto súvislosti otázka dôkazu vzniká spolu so začiatkom sporu, teda vtedy, keď majiteľ ochrannej známky začne tvrdiť, že bolo porušené jeho výlučné právo priznané článkom 5 ods. 1 smernice a článkom 9 ods. 1 nariadenia.
71. Môže tvrdiť, že toto porušenie pozostáva buď z prepustenia do voľného obehu tovarov, alebo ponuky alebo predaja týchto tovarov, ktoré nevyhnutne vedú k ich uvedeniu na trh v Spoločenstve.
72. Porušenie predstavuje podmienku výkonu práva na zákaz upraveného v článku 5 ods. 3 písm. b) a c) smernice a článku 9 ods. 2 písm. b) a c) nariadenia.
73. Čo sa týka otázky dôkazného bremena o tomto porušení, treba najprv zdôrazniť, že ak by bolo upravené vnútroštátnym právom členských štátov, pre majiteľov ochranných známok by z toho mohol vyplývať rôzny stupeň ochrany v závislosti od konkrétneho vnútroštátneho práva. Cieľ, aby požívali „v právnych systémoch všetkých členských štátov tú istú ochranu“, upravený v deviatom odôvodnení smernice a označený v ňom ako „podstatn[ý]“ by nebol dosiahnutý (pozri v súvislosti so smernicou rozsudok Zino Davidoff a Levi Strauss, už citovaný, body 41 a 42).
74. Ďalej treba uviesť, že v prípade, akým je vnútroštátny spor, dôkazné bremeno o porušení musí znášať majiteľ ochrannej známky, ktorý ho tvrdí. Ak predloží takýto dôkaz, prináleží podnikateľskému subjektu, ktorému sa vytýka porušenie, aby preukázal existenciu súhlasu majiteľa ochrannej známky s uvedením výrobkov na trh v Spoločenstve (pozri v súvislosti so smernicou rozsudok Zino Davidoff a Levi Strauss, už citovaný, bod 54).
75. Na šiestu otázku teda treba odpovedať tak, že v prípade, akým je vnútroštátny spor, prináleží majiteľovi ochrannej známky predložiť dôkaz o okolnostiach umožňujúcich uplatnenie práva na zákaz upraveného v článku 5 ods. 3 písm. b) a c) smernice a článku 9 ods. 2 písm. b) a c) nariadenia tak, že preukáže buď prepustenie do voľného obehu tovarov, ktoré nie sú tovarmi Spoločenstva, označených jeho ochrannou známkou, alebo ponuku alebo predaj týchto tovarov, ktoré nevyhnutne vedú k ich uvedeniu na trh v Spoločenstve.
O trovách konania
76. Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Výrok
Z týchto dôvodov Súdny dvor (veľká komora) rozhodol takto:
1. Článok 5 ods. 1 a 3 písm. c) prvej smernice Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok a článok 9 ods. 1 a 2 písm. c) nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva sa majú vykladať v tom zmysle, že majiteľ ochrannej známky nemá právo zabrániť vstupu na územie Spoločenstva v colnom režime vonkajšieho tranzitu alebo colného uskladnenia originálnych výrobkov označených touto ochrannou známkou, ktoré neboli predtým uvedené na trh Spoločenstva týmto majiteľom ochrannej známky alebo s jeho súhlasom. Majiteľ ochrannej známky nemôže podmieniť prepustenie dotknutých tovarov do colného režimu vonkajšieho tranzitu alebo do colného režimu colného uskladnenia skutočnosťou, že v čase vstupu týchto tovarov na územie Spoločenstva bolo stanovené ich konečné určenie v tretej krajine, prípadne aj na základe kúpnej zmluvy.
2. Pojmy „pon[uka]“ a „uv[edenie] na trh“ výrobkov uvedené v článku 5 ods. 3 písm. b) smernice 89/104 a v článku 9 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 40/94 môžu zahŕňať jednak ponuku a jednak predaj originálnych výrobkov označených ochrannou známkou, ktoré majú colný štatút tovarov, ktoré nie sú tovarmi Spoločenstva, ak je ponuka uskutočnená a/alebo predaj vykonaný v čase, keď sú tieto tovary prepustené do colného režimu vonkajšieho tranzitu alebo colného uskladnenia. Majiteľ ochrannej známky môže zabrániť ponuke alebo predaju týchto tovarov, ak nevyhnutne vedú k uvedeniu týchto výrobkov na trh v Spoločenstve.
3. V prípade, akým je vnútroštátny spor, prináleží majiteľovi ochrannej známky predložiť dôkaz o okolnostiach umožňujúcich uplatnenie práva na zákaz upraveného v článku 5 ods. 3 písm. b) a c) smernice 89/104 a článku 9 ods. 2 písm. b) a c) nariadenia č. 40/94 tak, že preukáže buď prepustenie do voľného obehu tovarov, ktoré nie sú tovarmi Spoločenstva, označených jeho ochrannou známkou, alebo ponuku alebo predaj týchto tovarov, ktoré nevyhnutne vedú k ich uvedeniu na trh v Spoločenstve.