UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (laajennettu neljäs jaosto)
25 päivänä lokakuuta 2023 (*)
Kilpailu – Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö – Maakaasun sisämarkkinat – Päätös, jossa todetaan SEUT 102 artiklan rikkominen – Säännellyt markkinat – Merkityksellisten markkinoiden määritelmä – Romanian kauttakulkuputki 1 – Romanian kauttakulkuputken 1 yksinomaisen käyttöoikeuden haltija – Pääsyn epääminen – Julkinen toimitusvelvoite – Valtion toimintaa koskeva poikkeus – Siirtoverkonhaltija – Varastointilaitoksen haltija – Kilpailunvastainen strategia – Syrjäyttävä vaikutus – Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu rikkominen – Puolustautumisoikeudet
Asiassa T‑136/19,
Bulgarian Energy Holding EAD, kotipaikka Sofia (Bulgaria),
Bulgartransgaz EAD, kotipaikka Sofia, ja
Bulgargaz EAD, kotipaikka Sofia,
edustajinaan asianajajat M. Powell, A. Komninos, H. Gafsen ja W. De Catelle,
kantajina,
joita tukee
Bulgarian tasavalta, asiamiehinään L. Zaharieva ja T. Mitova,
väliintulijana,
vastaan
Euroopan komissio, asiamiehinään H. van Vliet, G. Meessen, J. Szczodrowski ja C. Georgieva,
vastaajana,
jota tukee
Overgas Inc., kotipaikka Sofia, edustajinaan asianajajat S. Cappellari ja S. Gröss,
väliintulijana,
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (laajennettu neljäs jaosto),
toimien päätösneuvotteluissa kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja S. Gervasoni sekä tuomarit L. Madise, P. Nihoul, R. Frendo (esittelevä tuomari) ja J. Martín y Pérez de Nanclares,
kirjaaja: hallintovirkamies I. Kurme,
ottaen huomioon asian käsittelyn kirjallisessa vaiheessa ja 29.9.2022 pidetyssä istunnossa esitetyn,
on antanut seuraavan
tuomion (1)
[– –]
I       Asian tausta
2        BEH on Bulgarian valtion kokonaan omistama yhtiö. Bulgarian valtion oikeuksia BEH:ssa käyttää Bulgarian energiaministeri. BEH:lla on Bulgariassa useita energia-alalla toimivia tytäryhtiöitä. Kaasualalla se omistaa 100 % tytäryhtiöidensä Bulgargazin ja Bulgartransgazin pääomasta.
3        Bulgargaz on Bulgarian valtion omistama kaasuntoimittaja.
4        Bulgartransgaz on
–        Bulgariassa luvan saanut kaasun siirtoverkonhaltija; tässä ominaisuudessa se hallinnoi Bulgarian kaasunsiirtoverkkoa (jäljempänä siirtoverkko) ja Bulgarian kauttakulkuputkea
–        kyseisen maan ainoan, Chirenissä maan alla sijaitsevan maakaasun varastointilaitoksen (jäljempänä Chirenin varastointilaitos) haltija.
A       Tosiseikat
[– –]
1.     Kaasuntoimitukset Bulgariassa
6        Kilpailusääntöjen rikkomisajanjakson aikana Bulgariassa oli kaksi kaasuntoimituslähdettä: kotimainen tuotanto ja tuonti Venäjältä. Koska kotimainen tuotanto oli tuona ajankohtana vähäistä, maan kaasuntoimitus oli lähes kokonaan Venäjältä tuodun kaasun varassa.
7        Venäläinen kaasu kuljetettiin Ukrainan kautta Bulgariaan ja sieltä sen jälkeen Romaniaan kolmea putkea pitkin, toisin sanoen Romanian kauttakulkuputkia 1, 2 ja 3, joita hallinnoi Romanian kaasun siirtoverkonhaltija Transgaz SA.
8        Romanian kauttakulkuputki 1 kulki Romanian läpi syöttökohdasta eli Ukrainan ja Romanian rajalla sijaitsevalta Isaccea 1 kaasunmittausasemalta Negru Vodă 1 ‑siirtoverkon syöttökohtaan, joka sijaitsee Romanian ja Bulgarian rajalla. Siirtoverkko, joka puolestaan oli liitetty Chirenin varastointilaitokseen, oli puhtaasti kansallinen verkko, johon oli liitetty suurin osa asiakkaista ja Bulgarian paikallisjakeluverkoista Lounais-Bulgariassa sijaitsevia asiakkaita ja jakeluverkkoja lukuun ottamatta.
9        Romanian kauttakulkuputket 2 ja 3 kuljettivat venäläistä kaasua Ukrainan ja Romanian rajalta Romanian ja Bulgarian rajalle Negru Vodă 2:n ja 3:n syöttökohdissa ja yhdistyivät Bulgarian alueella muodostaen Bulgarian kauttakulkuputken. Tätä putkea käytettiin rajoitettuun toimitukseen Lounais-Bulgariassa, ja sillä kuljetettiin pääasiassa kaasua entiseen Jugoslavian tasavaltaan Makedoniaan, Kreikkaan ja Turkkiin.
10      Tästä lähtien ja ainakin vuoden 2016 huhtikuuhun saakka Romanian kauttakulkuputki 1 oli ainoa toimiva tapa tuoda kaasua Bulgariaan, jotta kaasua voitiin toimittaa suurimpaan osaan maata.
11      Romanian kauttakulkuputki 1, jonka kokonaiskapasiteetti on 7,4 miljardia kuutiometriä vuodessa, rakennettiin vuonna 1974 Bulgarian kansantasavallan ja Romanian sosialistisen tasavallan välillä 29.11.1970 tehdyn hallitustenvälisen sopimuksen (jäljempänä vuoden 1970 hallitustenvälinen sopimus) mukaisesti.
12      Bulgargazin edeltäjä Neftochim-yhtiö teki 5.7.1974 sopimuksen Transgazin edeltäjän Rompetrol-yhtiön kanssa Romanian kauttakulkuputken 1 käytöstä. Tämä sopimus oli voimassa vuoteen 2005 asti.
13      Bulgarian tasavalta ja Romania tekivät 18.2.2003 uuden hallitustenvälisen sopimuksen (jäljempänä vuoden 2003 hallitustenvälinen sopimus). Kyseisen sopimuksen 3 artiklan mukaan sopimusosapuolet sitoutuivat velvoittamaan kaasualan toimijansa eli Bulgargazin ja Transgazin tekemään uuden sopimuksen Romanian kauttakulkuputken 1 käytöstä uusien kauttakulkutariffien huomioon ottamiseksi.
14      Transgaz ja Bulgargaz tekivät 19.10.2005 uuden sopimuksen (jäljempänä vuoden 2005 sopimus), jonka nojalla Bulgargazille myönnettiin yksinoikeus käyttää Romanian kauttakulkuputkea 1 31.12.2011 saakka. Tällä sopimuksella taattiin 6,49 miljardin kuutiometrin vuotuinen kapasiteetti. Vastineeksi Bulgargaz maksoi Transgazille kiinteän vuosimaksun, joka oli riippumaton tosiasiallisesti käytetystä kapasiteetista. Vuonna 2009 sopimuksen voimassaoloa jatkettiin 31.12.2016 saakka.
2.     Kaasuntoimitukset Bulgariassa
15      Kilpailusääntöjen rikkomisajanjakson aikana Bulgargaz osti kaasua Venäjältä ja oli ainoa tai pääasiallinen venäläisen kaasun maahantuoja Bulgariassa. Se oli myös ottanut haltuunsa suurimman osan kotimaisesta kaasuntuotannosta. Bulgargaz oli siten pääasiallinen kaasuntoimittaja yhtäältä tuotantoketjun loppupään tukkukaupassa ja toisaalta loppuasiakkaisiin eli suoraan siirtoverkkoon liitettyihin yrityksiin nähden.
16      Rikkomisajanjakson aikana Bulgargaz toimi Bulgarian markkinoilla julkisena kaasuntoimittajana Bulgarian tasavallan alueella suoritettavia julkisia kaasuntoimituksia koskevan luvan nro JI-214-14/29.11.2006 (jäljempänä Bulgargazin toimilupa) nojalla. Tämä toimilupa oli myönnetty sille Komisia za energiyno i vodno reguliranen (energia- ja vesialan sääntelykomissio, Bulgaria; jäljempänä Bulgarian sääntelyviranomainen) 29.11.2006 tekemällä päätöksellä nro P-046 (jäljempänä Bulgarian sääntelyviranomaisen päätös) 9.12.2003 annetun energialain (ЗАКОН ЗА ЕНЕРГЕТИКАТА), (DV N:o 107, 9.12.2003), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 13.12.2018 (DV N:o 103, 13.12.2018) (jäljempänä Bulgarian energialaki), nojalla 35 vuoden ajaksi (kyseisen toimiluvan 2.6.1 artikla).
[– –]
4.     Chirenin varastointilaitos
21      Maakaasua voidaan varastoida myöhempää käyttöä varten maanalaisissa kaasunvarastointilaitoksissa. Näitä laitoksia voidaan käyttää välineenä tarjonnan mukauttamiseksi kysyntään pääasiassa kaasun kysynnän kausivaihteluiden vuoksi. Lisäksi erityisesti silloin, kun riippuvuus yhdestä toimituslähteestä on vahva, nämä laitokset voivat tarjota merkittävää apua toimituskatkosten sattuessa.
22      Bulgariassa Chirenin varastointilaitos, jonka kapasiteetti oli 0,5 miljardia kuutiometriä, oli ainoa olemassa oleva varastointilaitos rikkomisajanjakson aikana. Se ei ollut monisyklinen varastointilaitos, koska siihen voitiin syöttää kaasua vain niin kutsuttuina kesäkuukausina ja siitä voitiin poistaa kaasua niin kutsuttuina talvikuukausina.
[– –]
C       Riidanalainen päätös
34      Komissio totesi riidanalaisessa päätöksessä, että kantajat olivat syyllistyneet yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun SEUT 102 artiklan rikkomiseen 30.7.2010 ja 1.1.2015 välisenä aikana (ks. 653 perustelukappale).
[– –]
II     Asianosaisten vaatimukset
56      Kantajat vaativat Bulgarian tasavallan tukemana vaatimustensa viimeisessä vaiheessa, että unionin yleinen tuomioistuin
–        päättää prosessinjohtotoimesta tai asian selvittämistoimesta, jolla komissio velvoitetaan esittämään väitetiedoksianto asiassa AT.39816 – Tuotantoketjun alkupään kaasutoimitukset Keski- ja Itä-Euroopassa (jäljempänä asia Gazprom), sekä asiakirjat, joihin se viittaa siltä osin, kuin ne koskevat Bulgarian kaasumarkkinoita
–        kumoaa riidanalaisen päätöksen kokonaan tai osittain kantajia tai toista kantajaa koskevilta osin
–        muussa tapauksessa kumoaa niille määrätyn sakon tai alentaa sitä
–        velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
57      Komissio vaatii Overgasin tukemana, että unionin yleinen tuomioistuin
–        hylkää kanteen
–        velvoittaa kantajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
III  Oikeudellinen arviointi
58      Kantajat vetoavat seitsemään kanneperusteeseen, joista
–        ensimmäinen koskee niiden puolustautumisoikeuksien, hyvän hallinnon periaatteen ja avoimuusperiaatteen loukkaamista
–        toinen koskee perustelujen puuttumista sekä oikeudellisia virheitä ja tosiseikkoja koskevia virheitä Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinoiden määrittelyssä
–        kolmas koskee sitä, että on virheellisesti todettu, että kantajilla olisi määräävä asema merkityksellisillä markkinoilla
–        neljäs koskee sitä, että on virheellisesti todettu, että kantajat olisivat käyttäneet väärin määräävää markkina-asemaansa
–        viides koskee väitetyn rikkomisen keston virheellistä arviointia
–        kuudes koskee sitä, että kantajilta evättiin mahdollisuus lopettaa asian käsittely sitoumuksilla asetuksen N:o 1/2003 9 artiklan mukaisesti
–        seitsemäs koskee sakon määrän laskemisessa tapahtuneita virheitä.
[– –]
A       Toinen kanneperuste, joka koskee perustelujen puuttumista sekä oikeudellisia virheitä ja tosiseikkoja koskevia virheitä Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinoiden määrittelyssä
[– –]
3.     Kanneperusteen kolmas osa, joka koskee oikeudellisia virheitä ja tosiseikkojen arviointivirheitä Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinoiden määrittelyssä
79      Kantajat väittävät Bulgarian tasavallan tukemina, että Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinoiden määrittelyä rasittaa
–        oikeudellinen virhe, koska komissio ei tehnyt eroa Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteetin ensi- ja jälkimarkkinoiden välille
–        ensimmäinen tosiseikkojen arviointivirhe, koska komissio ei yksilöinyt Transgazia Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen toimittajaksi
–        toinen tosiseikkojen arviointivirhe, koska komissio yksilöi Bulgargazin mainitun kauttakulkuputken kapasiteetin toimittajaksi eikä ostajaksi.
80      Aluksi on tutkittava yhdessä kahta ensimmäistä kantajien väittämää virhettä.
a)     Oikeudelliset virheet ja tosiseikkoja koskevat virheet, jotka koskevat sitä, ettei komissio tehnyt eroa Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteetin ensi- ja jälkimarkkinoiden välille eikä yksilöinyt Transgazia tämän kapasiteetin toimittajaksi
81      Kantajat väittävät, että maakaasunsiirtoverkkoihin pääsyä koskevista edellytyksistä ja asetuksen (EY) N:o 1775/2005 kumoamisesta 13.7.2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa N:o 715/2009 (EUVL 2009, L 211, s. 36) tehdään ero kaasukapasiteetin  ensi- ja jälkimarkkinoiden välille. Kantajat korostavat, että kyseisen asetuksen mukaan ainoastaan siirtoverkonhaltija voi myydä kapasiteettia ensimarkkinoilla, kun taas verkon käyttäjät voivat myydä edelleen kapasiteettia ainoastaan jälkimarkkinoilla. Koska komissio ei tehnyt eroa kaasukapasiteetin ensi- ja jälkimarkkinoiden välille, se syyllistyi yhtäältä oikeudelliseen virheeseen määritellessään Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinat asetuksen N:o 715/2009 vastaisesti ja jätti toisaalta huomiotta sen, että Transgaz oli toimittajana mainituilla ensimarkkinoilla.
82      Tältä osin on totta, että asetuksessa N:o 715/2009 tehdään ero kaasukapasiteetin ensi- ja jälkimarkkinoiden välille. Mainitun asetuksen mukaan ensimarkkinoilla tarkoitetaan markkinoita, joilla siirtoverkonhaltija käy suoraan kauppaa kapasiteetilla (2 artiklan 1 kohdan 22 luetelmakohta), kun taas jälkimarkkinoilla tarkoitetaan markkinoita, joilla kapasiteettikauppaa käydään muulla tavoin kuin ensimarkkinoilla (2 artiklan 1 kohdan 6 luetelmakohta).
83      Asetuksen N:o 715/2009 johdanto-osan 34 perustelukappaleessa täsmennetään kuitenkin, etteivät kyseinen asetus ja sen mukaisesti hyväksytyt suuntaviivat rajoita unionin kilpailusääntöjen soveltamista.
84      Lisäksi kuten markkinoiden määritelmästä annetun tiedonannon 2 ja 3 kohdasta ilmenee, merkityksellisten markkinoiden käsite kilpailuoikeuden alalla poikkeaa sellaisista markkinoiden käsitteistä, joita usein käytetään muissa yhteyksissä (tuomio 1.7.2010, AstraZeneca v. komissio, T‑321/05, EU:T:2010:266, 97 kohta). Sen pääasiallisena tarkoituksena on selvittää järjestelmällisesti asianosaisten yritysten kohtaamat kilpailurajoitukset (tuomio 18.5.2022, Wieland-Werke v. komissio, T‑251/19, ei julkaistu, EU:T:2022:296, 40 kohta).
85      SEUT 102 artiklaa sovellettaessa relevanttien markkinoiden määrittelyn avulla määritellään siten puitteet, joiden rajoissa on arvioitava kysymystä siitä, voiko kysymyksessä oleva yritys toimia huomattavan itsenäisesti suhteessa kilpailijoihinsa, asiakkaisiinsa ja lopulta kuluttajiin ja onko se siten kyseisessä säännöksessä tarkoitetussa määräävässä asemassa (tuomio 9.11.1983, Nederlandsche Banden-Industrie-Michelin v. komissio, 322/81, EU:C:1983:313, 37 kohta ja tuomio 1.7.2010, AstraZeneca v. komissio, T‑321/05, EU:T:2010:266, 30 kohta).
86      Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tutkittaessa, onko yrityksellä mahdollisesti määräävä asema, kilpailun mahdollisuuksia on arvioitava sellaisilla markkinoilla, jotka kattavat kaikki tavarat ja palvelut, jotka ominaisuuksiensa perusteella soveltuvat erityisesti tyydyttämään muuttumattoman tarpeen ja jotka ovat vain vähäisessä määrin vaihdettavissa muihin tavaroihin tai palveluihin, ja näitä kilpailun mahdollisuuksia arvioitaessa on otettava huomioon myös markkinoiden kilpailuolosuhteet sekä kysynnän ja tarjonnan rakenne (ks. tuomio 9.11.1983, Nederlandsche Banden-Industrie-Michelin v. komissio, 322/81, EU:C:1983:313, 37 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 1.7.2010, AstraZeneca v. komissio, T‑321/05, EU:T:2010:266, 31 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
87      Näin ollen sen määrittämiseksi, oliko komission tehtävä ero Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteetin ensi- ja jälkimarkkinoiden välille, on selvitettävä, oliko tällä erottelulla rikkomisajanjakson aikana merkitystä kummallakin näillä markkinoilla tarjottujen palvelujen kannalta, jotta voidaan määritellä puitteet, joiden rajoissa on arvioitava, oliko kantajilla määräävä asema näillä merkityksellisillä markkinoilla.
88      On kiistatonta, että Romanian kauttakulkuputki 1 oli rikkomisajanjakson aikana ainoa toimiva tapa tuoda venäläistä kaasua Bulgariaan, joten kyseisen putken kapasiteettipalvelut eivät olleet edellä 86 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla vaihdettavissa muihin palveluihin kaasun siirtämiseksi Venäjän ja Bulgarian välillä. Tästä seuraa a contrario ja edelleen samassa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla, että kapasiteettipalvelut Romanian kauttakulkuputken 1 ensi- ja jälkimarkkinoilla muodostivat kokonaisuuden, jonka palvelut vastasivat erityisen hyvin jatkuviin tarpeisiin ja olivat näin ollen vaihdettavissa keskenään.
89      Komissio totesi tältä osin perustellusti, että sen lisäksi, että Bulgargaz piti rikkomisajanjakson aikana vuoden 2005 sopimuksen nojalla varattuna Romanian kauttakulkuputken 1 koko kapasiteettia, se saattoi myös estää Transgazin kaikki yritykset myöntää kapasiteettia kolmansille osapuolille ensimarkkinoilla (ks. riidanalaisen päätöksen 260 ja 261 perustelukappale). Kyseisen sopimuksen 17.1 artiklassa määrättiin, että ”[Romanian] kauttakulkuputki [1] on varattu [Bulgargazin] yksinomaiseen käyttöön ja [että] ilman [Bulgargazin] suostumusta tähän putkeen ei ole mahdollista liittää kauttakulkuputken muita asiakkaita eikä maakaasua enää siirretä”.
90      Huolimatta siitä, että Transgaz oli Romanian kauttakulkuputken 1 siirtoverkonhaltija, rikkomisajanjakson aikana
–        Bulgargaz oli ainoa toimija, joka pystyi tarjoamaan kapasiteettipalveluja kyseisessä kauttakulkuputkessa jälkimarkkinoilla, koska sille myönnettiin vuoden 2005 sopimuksella yksinoikeus käyttää tätä infrastruktuuria
–        Bulgargazilla oli myös sille vuoden 2005 sopimuksella myönnetyn ennakkohyväksyntää koskevan oikeuden nojalla mahdollisuus vastustaa kaikkia ensimarkkinoille pääsyä koskevia pyyntöjä.
91      Ensi- ja jälkimarkkinoiden välisellä erottelulla ei näin ollen ollut merkitystä SEUT 102 artiklan nojalla tehdyssä arvioinnissa.
92      Kantajat katsovat, että tämä päätelmä on virheellinen, koska niiden mukaan Transgaz oli asetuksen N:o 715/2009 nojalla velvollinen ottamaan yksipuolisesti haltuunsa kapasiteetin, jota Bulgargaz ei käyttänyt Romanian kauttakulkuputkessa 1, ja tarjoamaan sitä kolmansille osapuolille vuoden 2005 sopimuksen olemassaolosta riippumatta. Ne huomauttavat tältä osin, että kyseisellä asetuksella ja sen liitteenä olevilla sopimusperusteisen ylikuormituksen hallintamenettelyjä koskevilla suuntaviivoilla, sellaisina kuin ne olivat voimassa 16.9.2012 saakka (jäljempänä vuoden 2009 suuntaviivat), on välitön oikeusvaikutus. Tämän seurauksena ne väittävät, ettei se, ettei Romania ole pannut näitä sääntöjä täytäntöön, saa aiheuttaa niille vahinkoa.
93      Tässä kohdin on syytä huomauttaa, että asetuksen N:o 715/2009 mukaan
–        kiinteällä kapasiteetilla tarkoitetaan kaasunsiirtokapasiteettia, jonka siirtoverkonhaltija takaa sopimuksella olevan keskeytymätöntä (ks. 2 artiklan 1 kohdan 16 luetelmakohta)
–        teknisellä kapasiteetilla tarkoitetaan kiinteää enimmäiskapasiteettia, jonka siirtoverkonhaltija voi tarjota verkonkäyttäjille, ottaen huomioon järjestelmän toimivuus ja siirtoverkkoa koskevat toimintavaatimukset (ks. 2 artiklan 1 kohdan 18 luetelmakohta)
–        sopimusperusteisella ylikuormituksella tarkoitetaan tilannetta, jossa kiinteän kapasiteetin kysyntä ylittää teknisen kapasiteetin (ks. 2 artiklan 1 kohdan 21 luetelmakohta)
–        käyttämättömällä kapasiteetilla tarkoitetaan kiinteätä kapasiteettia, jota verkon käyttäjä on saanut haltuunsa siirtosopimuksen mukaisesti, mutta josta kyseinen käyttäjä ei ole tehnyt ilmoitusta sopimuksessa määrätyn määräajan kuluessa (ks. 2 artiklan 1 kohdan 4 luetelmakohta)
–        keskeytyvällä kapasiteetilla tarkoitetaan kaasunsiirtokapasiteettia, jonka käytön siirtoverkonhaltija voi keskeyttää siirtosopimuksessa asetetuin ehdoin (ks. 2 artiklan 1 kohdan 13 luetelmakohta).
94      Asetuksen N:o 715/2009 16 artiklan 3 kohdan a alakohdassa säädetään, että jos kyseessä on sopimusperusteinen ylikuormitus, siirtoverkonhaltijan on tarjottava käyttämätöntä kapasiteettia ensimarkkinoilla vähintään seuraavan vuorokauden kapasiteettina ja keskeytyvänä kapasiteettina.
95      Vuoden 2009 suuntaviivojen, joilla täydennettiin asetusta N:o 715/2009, 2.2.1 kohdassa määrättiin, että jos sopimuskapasiteettia ei käytetä, siirtoverkonhaltijoiden on tarjottava tätä kapasiteettia ensimarkkinoilla keskeytettävissä olevilla ja eripituisilla sopimuksilla. Tämä velvollisuus koski kuitenkin ainoastaan tilannetta, jossa asianomainen verkonkäyttäjä ei tarjonnut käyttämätöntä kapasiteettia jälkimarkkinoilla kohtuulliseen hintaan.
96      Toisaalta mahdollisuudesta vetää takaisin käyttämätön kapasiteetti ja jakaa se uudelleen kiinteänä kapasiteettina vuoden 2009 suuntaviivojen 2.2.4 kohdassa määrättiin ainoastaan, että siirtoverkonhaltijat pyrkivät tarvittaessa ainakin osittain tarjoamaan käyttämätöntä kapasiteettia kiinteänä kapasiteettina.
97      Asetuksen N:o 715/2009 16 artiklan 3 kohdan a alakohdasta ilmenee vuoden 2009 suuntaviivojen valossa tulkittuna kaksi toteamusta. Ensinnäkin Transgazin oli tarjottava Romanian kauttakulkuputken 1 käyttämätöntä kapasiteettia vain, jos Bulgargaz ei tarjonnut sitä jälkimarkkinoilla kohtuulliseen hintaan. Toiseksi Transgaz oli tällaisessa tapauksessa velvollinen tarjoamaan Bulgargazin käyttämätöntä kapasiteettia kolmansille osapuolille ainoastaan lyhytaikaisena ja keskeytyvänä kapasiteettina eikä kiinteänä kapasiteettina.
98      Riidanalaisen päätöksen 35 perustelukappaleessa, jota kantajat eivät ole riitauttaneet, komissio totesi, etteivät tuotantoketjun loppupään kaasuntoimittajat yleensä voineet laskea niillä asiakkaitaan kohtaan olevien toimitusvelvoitteidensa täyttämistä keskeytyvän kapasiteetin varaan, koska siirtoverkonhaltija ei taannut tätä kapasiteettia. Näin ollen Transgazin tarjous Bulgargazin käyttämättömästä kapasiteetista lyhytaikaisena keskeytyvänä kapasiteettina ei mahdollistanut sitä, että mainittu siirtoverkonhaltija  olisi pystynyt täyttämään niiden yritysten jatkuvat tarpeet, jotka halusivat saada pääsyn Romanian kauttakulkuputkeen 1.
99      Vuoden 2009 suuntaviivojen muuttaminen asetuksen N:o 715/2009 liitteen I muuttamisesta 24.8.2012 annetulla komission päätöksellä 2012/490/EU (EUVL 2012, L 231, s. 16; jäljempänä vuoden 2012 suuntaviivat) vahvistaa, että asetuksen N:o 715/2009 16 artiklan 3 kohdassa säädetty velvollisuus oli riittämätön. Päätöksen 2012/490/EU toisesta perustelukappaleesta ilmenee, että vuoden 2012 suuntaviivat hyväksyttiin, koska käytäntö oli osoittanut, että vaikka käytössä on tiettyjä ylikuormituksen hallintaperiaatteita, kuten keskeytyvän kapasiteetin tarjonta, sopimusperusteinen ylikuormittuminen on unionin kaasunsiirtoverkoissa edelleen este hyvin toimivien kaasun sisämarkkinoiden kehittymiselle.
100    Ratkaisun saamiseksi tähän tilanteeseen vuoden 2012 suuntaviivoissa määrättiin näin ollen neljästä eri menettelystä, joiden tarkoituksena oli antaa siirtoverkonhaltijoille mahdollisuus jakaa käyttämätön kapasiteetti uudelleen kiinteänä kapasiteettina sopimusperusteisen ylikuormituksen tapauksessa. Vain kolme näistä menettelyistä oli pantava täytäntöön 1.10.2013 alkaen eli rikkomisajanjakson aikana.
101    Käsiteltävässä asiassa kantajat viittaavat kahteen näistä mekanismeista eli yhtäältä mekanismiin, jolla lisätään kapasiteettia vuoden 2012 suuntaviivojen 2.2.2 kohdassa tarkoitetulla ylivaraus- ja takaisinostojärjestelmällä (jäljempänä ylivaraus- ja takaisinostomekanismi), ja toisaalta kyseisten suuntaviivojen 2.2.5 kohdassa tarkoitettuun ”käytä tai menetä” ‑mekanismiin pitkäaikaisen kapasiteetin tarjoamiseksi (jäljempänä ”käytä tai menetä” ‑mekanismi ja yhdessä ylivaraus- ja takaisinostomekanismin kanssa kannustinmekanismit).
102    Ensinnäkin ylivaraus- ja takaisinostomekanismi antoi siirtoverkonhaltijalle mahdollisuuden lisätä verkkonsa kapasiteettia tarjoamalla kiinteänä kapasiteettina lisäkapasiteettia, joka ylitti siirrettävissä olevan kapasiteetin. Siirtoverkonhaltijan oli ostettava takaisin käyttäjien lopuksi osoittama kapasiteetti, joka ylitti määrän, jonka kaasunsiirtoverkko pystyi siirtämään (ks. vuoden 2012 suuntaviivojen 2.2.2 kohdan 1 ja 6 alakohta). Siirtoverkonhaltijan kannustamiseksi kantamaan ylimyyntiin liittyvät riskit järjestelmässä määrättiin taloudellisesta korvauksesta (ks. vuoden 2012 suuntaviivojen 2.2.2. kohdan 3 alakohta).
103    Jotta ylivaraus- ja takaisinostomekanismia voitiin soveltaa, vuoden 2012 suuntaviivoissa määrättiin, että kansallisen sääntelyviranomaisen oli hyväksyttävä se etukäteen ja että naapurijäsenvaltioiden kansallisia sääntelyviranomaisia oli kuultava (ks. kyseisten suuntaviivojen 2.2.2 kohdan 1 alakohta).
104    Toiseksi ”käytä tai menetä” ‑mekanismissa kansallisten sääntelyviranomaisten oli edellytettävä, että siirtoverkonhaltija vetää osittain tai kokonaan verkon käyttäjältä takaisin tietyssä yhteenliitäntäpisteessä järjestelmällisesti alikäytetyn sopimusperusteisen kapasiteetin, kun kyseinen käyttäjä ei ole myynyt tai tarjonnut kohtuullisin ehdoin käyttämätöntä kapasiteettiaan ja kun muut verkon käyttäjät ovat pyytäneet kiinteää kapasiteettia (ks. vuoden 2012 suuntaviivojen 2.2.5 kohdan 1 alakohta).
105    Jotta siirtoverkonhaltija saattoi käyttää ”käytä tai menetä” ‑mekanismia, kansallisen sääntelyviranomaisen oli kuitenkin ensin määritettävä, että vuoden 2012 suuntaviivoissa asetetut edellytykset, joiden nojalla siirtoverkonhaltija saattoi vetää takaisin  kapasiteettia, täyttyivät (ks. vuoden 2012 suuntaviivojen 2.2.5 kohdan 1 ja 4 alakohta).
106    Kantajat väittävät, että Transgaz olisi vuodesta 2012 lähtien voinut käyttää kannustinmekanismeja vetääkseen yksipuolisesti takaisin Bulgargazin käyttämättömän kapasiteetin Romanian kauttakulkuputkessa 1 ja jakaakseen sen edelleen kolmansille osapuolille.
107    Tältä osin edeltä 103–105 kohdasta ilmenee, että Romanian sääntelyviranomaisen oli toteutettava tiettyjä ennakkotoimenpiteitä, jotta näitä kannustinmekanismeja voitiin soveltaa.
108    Komissio totesi riidanalaisen päätöksen 293 ja 294 perustelukappaleessa, ettei Romanian sääntelyviranomainen ollut tuolloin toteuttanut tarvittavia ennakkotoimenpiteitä, jotta siirtoverkonhaltija olisi voinut käyttää kannustinmekanismeja.
109    Kantajat kiistävät kuitenkin, että Romanian sääntelyviranomaisen puuttuminen asiaan olisi tarpeen, jotta Transgaz pystyisi tarjoamaan kolmansille osapuolille Bulgargazin käyttämätöntä kapasiteettia Romanian kauttakulkuputkessa 1.
110    Kantajien kantaa ei voida hyväksyä. Koska kansallinen sääntelyviranomainen ei puuttunut asiaan rikkomisajanjakson aikana, kannustinmekanismeja ei voitu panna täytäntöön (ks. edellä oleva 103 ja 105 kohta). Tämä merkitsee sitä, ettei Transgaz olisi kyseisenä ajanjaksona voinut käyttää näitä mekanismeja vetääkseen yksipuolisesti takaisin Bulgargazin käyttämättömän kapasiteetin Romanian kauttakulkuputkessa 1 ja tarjotakseen sitä kolmansille osapuolille kiinteänä kapasiteettina. Transgaz saattoi näin ollen tarjota tätä käyttämätöntä kapasiteettia kolmansille osapuolille asetuksen N:o 715/2009 nojalla ainoastaan lyhytaikaisena ja keskeytyvänä kapasiteettina.
111    Kuten edeltä 98 kohdasta ilmenee, Transgaz ei olisi voinut lyhytaikaisen ja keskeytyvän tarjouksen avulla käytännössä kiertää vuoden 2005 sopimuksessa asetettuja rajoituksia eikä siten vastata niiden toimittajien jatkuviin tarpeisiin, jotka halusivat saada pääsyn Romanian kauttakulkuputkeen 1, koska tällainen kapasiteetti ei olisi ollut houkutteleva tuotantoketjun loppupään kaasuntoimittajille, koska se ei antanut niille mahdollisuutta täyttää toimitusvelvoitteitaan asiakkaitaan kohtaan.
112    Kaasukapasiteetin ensi- ja jälkimarkkinoiden välisellä erottelulla ei näin ollen ollut nyt käsiteltävässä asiassa merkitystä arvioitaessa, oliko kantajilla määräävä asema Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen alalla. Kuten edellä 89 kohdassa on todettu, vuoden 2005 sopimuksen mukaan Bulgargaz ei ollut pelkästään ainoa mahdollinen kapasiteettipalvelujen tarjoaja Romanian kauttakulkuputkessa 1 jälkimarkkinoilla koko rikkomisajanjakson ajan, vaan se myös valvoi kolmansien osapuolten pääsyä ensimarkkinoille kyseisen kaasuputken yksinomaisen käyttöoikeuden johdosta ja sillä vuoden 2005 sopimuksen nojalla olleen ennakkohyväksyntää koskevan oikeuden nojalla. Koska Transgaz saattoi ilman Bulgargazin suostumusta tarjota käyttämätöntä kapasiteettia ainoastaan lyhytaikaisena ja keskeytyvänä kapasiteettina rikkomisajanjakson aikana, komissio ei myöskään tehnyt arviointivirhettä katsoessaan Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinoiden määrittelyn yhteydessä, ettei Transgaz ollut toimittaja.
113    Kantajien muut väitteet eivät horjuta tätä päätelmää.
114    Ensimmäiseksi kantajat väittävät, että komission hyväksymä Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinoita koskeva määritelmä poikkeaa sen päätöksentekokäytännöistä.
115    On joka tapauksessa muistutettava, että komission on suoritettava kunkin tapauksen erityispiirteiden yksilöllinen analyysi, eivätkä muita taloudellisia toimijoita, muita tuote- ja palvelumarkkinoita tai muita maantieteellisiä markkinoita eri aikoina koskevat aikaisemmat päätökset sido sitä (ks. tuomio 9.9.2009, Clearstream v. komissio, T‑301/04, EU:T:2009:317, 55 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Taloudelliset toimijat eivät voi kuitenkaan perustaa perusteltua luottamustaan siihen, että aikaisempi päätöksentekokäytäntö, jota saatetaan tarkistaa olosuhteiden muuttuessa tai komission arvioinnin kehittyessä, pysyisi ennallaan (ks. vastaavasti tuomio 13.5.2015, Niki Luftfahrt v. komissio, T‑162/10, EU:T:2015:283, 142 ja 143 kohta).
116    Kantajilla ei ole näin ollen oikeutta kyseenalaistaa komission toteamuksia sillä perusteella, että ne poikkeavat toteamuksista, jotka on tehty aikaisemmin toisessa asiassa (tuomio 14.12.2005, General Electric v. komissio, T‑210/01, EU:T:2005:456, 118 kohta; ks. myös tuomio 9.9.2009, Clearstream v. komissio, T‑301/04, EU:T:2009:317, 55 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
117    Toiseksi kantajat väittävät, että sähköstä ja maakaasusta 10.7.2012 annettuun Romanian lakiin N:o 123/2012 (Legea nr. 123/2012 energiei electrice și a gazelor naturale) (Monitorul Oficial al României, osa I, nro 485, 16.7.2012; jäljempänä Romanian energialaki) on sisällytetty asetus N:o 715/2009 ja siinä on annettu Transgazille siirtoverkonhaltijana valtuudet vetää takaisin Romanian kauttakulkuputken 1 käyttämätöntä kapasiteettia. Kantajat viittaavat tältä osin mainitun lain 130 §:n 1 momenttiin ja 194 §:ään sekä Romanian sääntelyviranomaisen 11.7.2012 julkaisemaan Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteetin jakomenetelmään (Monitorul Oficial al României, osa I, nro 472, 11.7.2012; jäljempänä kapasiteetin jakomenetelmä).
118    Tämä väite ei voi menestyä seuraavista syistä.
119    Ensinnäkään Romanian energialain 130 §:n 1 momenttia ei voitu soveltaa Romanian kauttakulkuputkeen 1. Tässä säännöksessä siirtoverkonhaltija velvoitettiin varmistamaan kapasiteetin jakaminen yhdysputkissa asetuksen N:o 715/2009 mukaisesti (ks. Romanian energialain 130 §:n 1 momentin q alakohta). Mainitun lain mukaan yhdysputki  oli kahden unionin jäsenvaltion välisen rajan ylittävä siirtoputki, jonka ainoana tarkoituksena oli yhdistää näiden kahden valtion kaasunsiirtoverkot (ks. mainitun lain 100 §:n 34 momentti). Romanian kauttakulkuputkea 1 ei kuitenkaan ollut liitetty Romanian kaasunsiirtoverkkoon rikkomisajanjakson aikana, joten se ei muodostanut Romanian energialain 130 §:n 1 momentissa tarkoitettua yhdysputkea.
120    Toiseksi Romanian energialain 194 §:ssä säädettiin, että se, että siirtoverkonhaltija rikkoi unionin oikeuden kapasiteetin jakoon ja ylikuormituksen hallintaan liittyviä mekanismeja koskevia säännöksiä, merkitsi sitä, että se rikkoi myös asiaa koskevia Romanian oikeuden säännöksiä (ks. mainitun lain 194 §:n 36 momentti). Koska – kuten edeltä 110 kohdasta ilmenee – tuolloin voimassa olleessa unionin lainsäädännössä ei kuitenkaan annettu Transgazille mahdollisuutta vetää takaisin käyttämätöntä kapasiteettia ja jakaa sitä edelleen kolmansille osapuolille kiinteänä kapasiteettina, Romanian energialain 194 §:ssä ei myöskään annettu sille oikeutta menetellä niin.
121    Kolmanneksi kapasiteetinjakomenetelmästä on todettava, ettei se velvoittanut Transgazia siirtoverkonhaltijana vetämään takaisin kaikkea olemassa olevaa kapasiteettia, jota Bulgargaz ei käyttänyt, vaan ainoastaan myymään kyseisessä putkessa käytettävissä olevan kapasiteetin (ks. kyseisen menetelmän 1 artikla) eli kapasiteetin, josta ei ollut tehty sopimusta. Vuoden 2005 sopimuksen 17.1 artiklassa määrättiin seuraavaa: ”[Romanian] kauttakulkuputki [1] on varattu [Bulgargazin] yksinomaiseen käyttöön, eikä siihen ole mahdollista liittää muita asiakkaita ilman [Bulgargazin] suostumusta eikä siirtää  mitään muuta maakaasumäärää kuin se, jonka [Bulgargaz] on toimittanut [Transgazille] [kaasunmittausasemalla] Isaccea 1:ssä”. Koska tämä sopimus oli voimassa koko rikkomisajanjakson ajan, on todettava, ettei kyseisenä ajankohtana ollut käytettävissä kapasiteettia, jonka Transgaz olisi voinut myydä kolmansille yrityksille.
122    Näin ollen väitteet, joiden mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se ei tehnyt eroa Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteetin ensi- ja jälkimarkkinoiden välille, ja arviointivirheen, kun se ei yksilöinyt Transgazia tämän kapasiteetin toimittajaksi, on hylättävä.
b)     Tosiseikkoja koskeva virhe, joka liittyy Bulgargazin yksilöintiin Romanian kauttakulkuputken 1 toimittajaksi
123    Ensimmäiseksi kantajat väittävät, että Bulgargaz oli ainoastaan Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen ostaja näiden palvelujen ensimarkkinoilla eikä näiden palvelujen toimittaja.
124    Riidanalaisessa päätöksessä ei luokitella Bulgargazia toimittajaksi Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen ensimarkkinoilla. Komissio tyytyi toteamaan, että Transgaz oli myöntänyt Bulgargazille kapasiteettia näillä ensimarkkinoilla tekemällä vuoden 2005 sopimuksen (ks. riidanalaisen päätöksen 291 perustelukappale). Kuten edeltä 89 ja 90 kohdasta ilmenee, kun otetaan huomioon yksinoikeus kyseiseen kaasuputkeen ja Bulgargazille kyseisen sopimuksen 17.1 artiklassa myönnetty ennakkohyväksyntää koskeva oikeus, joka oli voimassa koko rikkomisajanjakson ajan, komissio katsoi kuitenkin, ettei Transgaz voinut tarjota kolmansille osapuolille kapasiteettia ensimarkkinoilla ilman Bulgargazin suostumusta ja että viimeksi mainittu oli näin ollen ainoa, joka pystyi antamaan kolmansille osapuolille pääsyn Romanian kauttakulkuputkeen 1 (ks. riidanalaisen päätöksen 261, 288 ja 306 perustelukappale).
125    Näin ollen on hylättävä kantajien väite, jonka mukaan komissio luokitteli virheellisesti Bulgargazin toimittajaksi Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen ensimarkkinoilla.
126    Toiseksi kantajat väittävät, että komissio teki virheen katsoessaan riidanalaisen päätöksen 292 perustelukappaleessa, että Bulgargaz saattoi myydä edelleen kapasiteettia Romanian kauttakulkuputken 1 jälkimarkkinoilla rikkomisajanjakson aikana, vaikka Transgaz ei ollut vielä hyväksynyt sääntöjä, jotka sallivat tällaisen kaupankäynnin, asetuksen N:o 715/2009 22 artiklan mukaisesti.
127    Tältä osin on totta, että asetuksen N:o 715/2009 22 artiklassa edellytetään, että siirtoverkonhaltijat toteuttavat tiettyjä toimenpiteitä kapasiteettia koskevan kaupankäynnin mahdollistamiseksi ja helpottamiseksi jälkimarkkinoilla. On kuitenkin todettava, että Bulgargaz teki 31.1.2013 Overgasin kanssa sopimuksen, jolla Overgasille myönnettiin pääsy Romanian kauttakulkuputkeen 1, vaikka Transgaz ei ollut vieläkään toteuttanut kyseisen asetuksen 22 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä.
128    Kuten komissio totesi riidanalaisen päätöksen 292 perustelukappaleessa, se, ettei Transgaz ollut toteuttanut asetuksen N:o 715/2009 22 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä, ei näin ollen tosiasiallisesti estänyt Bulgargazia tarjoamasta kapasiteettia Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteetin jälkimarkkinoilla.
129    Tästä seuraa, ettei kantajien väite, jonka mukaan komissio teki tosiseikkoja koskevan virheen katsoessaan, että Bulgargaz saattoi toimittaa kapasiteettia Romanian kauttakulkuputkessa 1, ole perusteltu.
130    Kanneperusteen tämä osa ja toinen kanneperuste kokonaisuudessaan on näin ollen hylättävä.
B       Kolmas kanneperuste, joka koskee sitä, että on virheellisesti todettu, että kantajilla olisi määräävä asema merkityksellisillä markkinoilla
131    Kantajat kiistävät riidanalaisen päätöksen 426 ja 427 perustelukappaleessa esitetyn päätelmän, jonka mukaan BEH-konsernilla oli Bulgargazin ja Bulgartransgazin välityksellä määräävä asema viidellä merkityksellisellä markkina-alueella.
132    Kanneperuste jakautuu kahteen osaan. Kantajat väittävät, että komissio teki virheen katsoessaan yhtäältä, että Bulgargazilla oli määräävä asema Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinoilla, ja toisaalta, että BEH:lla oli välillisesti tällainen asema kyseisillä viidellä merkityksellisellä markkina-alueella.
1.     Ensimmäinen osa, joka koskee sitä, että on virheellisesti todettu, että Bulgargazilla olisi määräävä asema Romanian kauttakulkuputken 1  kapasiteettipalvelujen markkinoilla
133    Ensimmäiseksi kantajat väittävät, että Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinoiden määrittelyyn liittyy oikeudellisia virheitä ja tosiseikkoja koskevia virheitä. Näin ollen myös päätelmä, jonka mukaan Bulgargazilla on määräävä asema näillä markkinoilla, on kantajien mukaan virheellinen.
134    Tältä osin toisen kanneperusteen tarkastelusta ilmenee, ettei komissio ole tehnyt oikeudellista eikä tosiseikkoja koskevaa virhettä määritellessään Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinat. Tästä seuraa, että kantajien ensimmäinen väite on hylättävä suoraan.
135    Toiseksi kantajat katsovat, että vaikka oletettaisiin, että Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinat olisi määritelty oikein, on komission arvio, jonka mukaan Bulgargazilla oli määräävä markkina-asema alueella, virheellinen.
136    Kantajat väittävät erityisesti, ettei riidanalaiseen päätökseen sisälly Romanian kauttakulkuputkella 1 toimivien yritysten markkinoiden rakenteen tai markkinavoiman arviointia tiedonannon ”Ohjeita komission ensisijaisista täytäntöönpanotavoitteista sovellettaessa [SEUT 102] artiklaa yritysten määräävän aseman väärinkäyttöön perustuvaan markkinoiden sulkemiseen” (EUVL 2009, C 45, s. 7) 13–15 kohdan vaatimusten vastaisesti. Ne katsovat näin ollen, ettei komissio ole osoittanut oikeudellisesti riittävällä tavalla, että Bulgargazilla olisi määräävä asema Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinoilla.
137    Tässä kohdin on syytä huomauttaa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan SEUT 102 artiklassa tarkoitetulla määräävällä markkina-asemalla tarkoitetaan yrityksen taloudellista valta-asemaa, jonka perusteella se voi estää todellisen kilpailun relevanteilla markkinoilla, koska se voi toimia huomattavan itsenäisesti suhteessa kilpailijoihinsa, asiakkaihinsa ja lopulta kuluttajiin. Määräävän markkina-aseman olemassaolo johtuu yleensä monien sellaisten tekijöiden yhteisvaikutuksesta, jotka erillään eivät välttämättä olisi ratkaisevia (tuomio 14.2.1978, United Brands ja United Brands Continentaal v. komissio, 27/76, EU:C:1978:22, 65 ja 66 kohta ja tuomio 13.2.1979, Hoffmann-La Roche v. komissio, 85/76, EU:C:1979:36, 38 ja 39 kohta).
138    Määräävä markkina-asema ei myöskään sulje pois tietynasteista kilpailua, mutta se antaa tällaisessa asemassa olevalle yritykselle ainakin mahdollisuuden vaikuttaa huomattavasti kilpailuedellytyksiin, vaikkei se pystyisikään täysin määräämään niistä, ja joka tapauksessa mahdollisuuden toimia pitkälti tarvitsematta ottaa kilpailua huomioon, ilman että tällaisesta asenteesta aiheutuisi sille haittaa (tuomio 13.2.1979, Hoffmann-La Roche v. komissio, 85/76, EU:C:1979:36, 39 kohta).
139    Käsiteltävässä asiassa komissio totesi, että kaasunsiirtoinfrastruktuuri muodosti luonnollisen monopolin ja että näin ollen yrityksestä, jolla oli tämän infrastruktuurin kapasiteettia koskeva määräysvalta, tuli välttämätön kauppakumppani, jonka markkinavoimaa ei voitu neutraloida. Romanian kauttakulkuputken 1 osalta komissio päätteli, että rikkomisajanjakson aikana kolmansien osapuolten mahdollisuus saada pääsy kauttakulkuputkeen oli Bulgargazin määräysvallassa (ks. riidanalaisen päätöksen 335, 418 ja 420 perustelukappale).
140    Kantajat katsovat, että tähän arviointiin sisältyy neljä virhettä.
a)     Ensimmäinen väite, jonka mukaan komissio teki virheen katsoessaan, että kolmansien osapuolten pääsy Romanian kauttakulkuputkeen 1 oli Bulgargazin määräysvallassa
141    Kantajat väittävät, että komissio teki virheen katsoessaan, että kolmansien osapuolten pääsy Romanian kauttakulkuputkeen 1 oli Bulgargazin määräysvallassa. Ne väittävät, että tätä määräysvaltaa käytti kyseisen infrastruktuurin siirtoverkonhaltijana Transgaz.
142    Tämän väitteensä tueksi kantajat väittävät ensinnäkin, että vaikka vuoden 2005 sopimus oli yksinoikeussopimus, Bulgargazille oli myönnetty ainoastaan neuvotteluoikeudet, jotka koskivat mahdollisuutta tarjota kapasiteettia kolmansille osapuolille ja joita ei koskaan käytetty.
143    Tältä osin on muistutettava, että vuoden 2005 sopimuksen 17.1 artiklan sanamuodon mukaan ”[Romanian] kauttakulkuputki [1] on varattu [Bulgargazin] yksinomaiseen käyttöön, eikä siihen ole mahdollista liittää muita asiakkaita ilman [Bulgargazin] suostumusta eikä maakaasua enää siirretä”.
144    Näin ollen on selvää, ettei Transgaz voinut tarjota Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettia kolmansille osapuolille ilman Bulgargazin ennakkosuostumusta.
145    Tämän tulkinnan vuoden 2005 sopimuksesta vahvistavat Transgazin ja BEH:n 24.1.2011 pitämässään kokouksessa käymät keskustelut. BEH:n laatimasta, 31.1.2011 päivätystä tämän kokouksen pöytäkirjasta ilmenee, että Transgaz tiedusteli BEH:lta, oliko Romanian kauttakulkuputken 1 käyttämättömästä kapasiteetista mahdollista saada takaisin osa Constanțan (Romania) läheisyyteen tulevaisuudessa rakennettavaa nesteytetyn maakaasun terminaalia varten (jäljempänä Constanțan terminaali). BEH vastasi, että tämän putken koko kapasiteetti oli varattu Bulgargazille mutta että Transgazin esiin tuomasta mahdollisuudesta voitaisiin kuitenkin keskustella mutta että keskustelu oli käytävä ensin hallitusten tasolla (ks. riidanalaisen päätöksen 297 perustelukappaleen a alakohta).
146    Tästä seuraa, että toisin kuin kantajat väittävät, vuoden 2005 sopimuksessa ei annettu Bulgargazille pelkkää neuvotteluoikeutta vaan sille annettiin tosiasialliset valtuudet antaa ennakkosuostumus kaikkiin Transgazin yrityksiin ottaa haltuunsa Romanian kauttakulkuputken 1 käyttämätön kapasiteetti, mukaan lukien tällaisen kapasiteetin tarjoaminen kolmansille.
147    Toiseksi kantajat väittävät, ettei sen perusteella, että Bulgargaz vuokrasi edelleen osan kapasiteetistaan Overgasille vuodesta 2013 alkaen, voida päätellä, että pääsy Romanian kauttakulkuputkeen 1 olisi ollut Bulgargazin määräysvallassa. Ne väittävät, että kyseessä oli ainoastaan Bulgargazin vilpittömän mielen ele Overgasia kohtaan, kun otetaan huomioon, ettei jälkimarkkinoilla käytävän kaupankäynnin sallivia sääntöjä ollut vielä vahvistettu.
148    Tältä osin on todettava, että se, että Bulgargaz vuokrasi edelleen osan Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteetista Overgasille, riippumatta siitä, että tämä toimi saattoi tapahtua vilpittömässä mielessä, osoittaa, että Bulgargaz on tosiasiassa onnistunut antamaan kolmansille pääsyn kyseiseen putkeen, vaikka kapasiteettipalvelujen jälkimarkkinoita koskevia sääntöjä ei ollut.
149    Tällä seikalla oli merkitystä riidanalaisessa päätöksessä tehdyn arvioinnin kannalta, koska Bulgargaz oli vuoden 2005 sopimuksen nojalla varannut Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteetin yksinoikeusehdoilla. Näin ollen kolmas osapuoli, joka halusi saada pääsyn tähän putkeen rikkomisajanjakson aikana, olisi saanut sen vain, jos Bulgargaz olisi suostunut siihen, että Transgaz tarjoaa kapasiteettia vuoden 2005 sopimuksen 17.1 artiklan mukaisesti, tai jos Bulgargaz olisi suostunut vuokraamaan osan kapasiteetistaan edelleen, kuten se teki Overgasin kanssa 1.1.2013 alkaen.
150    Tästä seuraa, että komissio katsoi perustellusti, että kolmansien osapuolten pääsy Romanian kauttakulkuputkeen 1 rikkomisajanjakson aikana oli Bulgargazin määräysvallassa.
151    Ensimmäinen väite on näin ollen hylättävä.
b)     Toinen väite, jonka mukaan komissio ei yksilöinyt Transgazia Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen toimittajaksi
152    Kantajat väittävät, että Bulgargazin määräävää asemaa Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinoilla koskevassa arvioinnissa on tosiseikkoja koskeva virhe, koska siinä ei yksilöidä kaikkia näillä markkinoilla toimivia kapasiteettipalvelujen toimittajia.
153    Kantajat arvostelevat tältä osin komissiota siitä, ettei se ottanut huomioon sitä, ettei Bulgargaz ollut Romanian kauttakulkuputken 1 siirtoverkonhaltija ja että Transgazilla oli sääntelyvaltaa, jonka nojalla se saattoi yksipuolisesti vetää takaisin käyttämättömän kapasiteetin ja tarjota sitä kolmansille. Näin menetellessään komissio ei yksilöinyt Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinoiden tärkeintä ja määräävässä asemassa olevaa toimittajaa.
154    Tältä osin on muistutettava ensinnäkin, että kuten edeltä 89 ja 90 kohdasta sekä ensimmäisen väitteen arvioinnista ilmenee, komissio totesi, että vaikka Bulgargaz ei ollut Romanian kauttakulkuputken 1 siirtoverkonhaltija, sillä oli vuoden 2005 sopimuksen nojalla siihen pääsyä koskeva määräysvalta.
155    Toiseksi riidanalaisesta päätöksestä ilmenee, että ennen kuin komissio tutki, oliko Bulgargazilla määräävä asema Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinoilla, se katsoi perustellusti, ettei Transgaz olisi rikkomisajanjakson aikana voinut yksipuolisesti vetää takaisin kapasiteettia ja tarjota sitä kolmansille kiinteänä kapasiteettina (ks. edellä oleva 97 ja 98 kohta).
156    Tältä osin komissio totesi arvioinnissaan, että vuoden 2012 suuntaviivat, joiden nojalla siirtoverkonhaltijat voivat ottaa käyttöön kannustinmekanismeja, joiden avulla ne voivat torjua kapasiteetin turhaa varaamista ja tarjota siten kolmansille osapuolille käyttämätöntä sopimuskapasiteettia pitkällä aikavälillä, tulivat voimaan vasta 1.10.2013. Se totesi myös, että jotta Transgaz voisi panna nämä mekanismit täytäntöön, näissä suuntaviivoissa edellytettiin, että Romanian sääntelyviranomainen toteuttaisi etukäteen tiettyjä toimenpiteitä ja että käsiteltävänä olevassa asiassa näitä toimenpiteitä ei ollut toteutettu ennen rikkomisajanjakson päättymistä (ks. riidanalaisen päätöksen 293 ja 294 perustelukappale).
157    Kantajat eivät näin ollen voi väittää, että komission arvioinnissa olisi jätetty huomiotta se, että Transgaz oli Romanian kauttakulkuputken 1 siirtoverkonhaltija  tai että komissio ei olisi tutkinut sen sääntelyvaltaan liittyvää kysymystä ennen kuin se päätteli, että Bulgargazilla oli määräävä asema kyseisen kaasuputken kapasiteettipalvelujen markkinoilla.
158    Kantajat katsovat joka tapauksessa, että komission tulkinta sovellettavista säännöksistä on virheellinen ja ettei Romanian sääntelyviranomaisen puuttuminen asiaan ollut tarpeen, jotta Transgaz saattoi tarjota kolmansille osapuolille kapasiteettia, jota Bulgargaz ei ollut käyttänyt Romanian kauttakulkuputkessa 1.
159    On kuitenkin syytä huomauttaa, ettei asetuksessa N:o 715/2009, vuoden 2009 ja vuoden 2012 suuntaviivojen valossa tulkittuna, annettu rikkomisajanjakson aikana Transgazille mahdollisuutta tarjota kolmansille osapuolille kiinteänä kapasiteettina kapasiteettia, jota Bulgargaz ei käyttänyt Romanian kauttakulkuputkessa 1, ilman sen suostumusta. Tuolloin sovelletun lainsäädännön mukaan Transgaz saattoi yksipuolisesti vetää takaisin Bulgargazin käyttämätöntä sopimuskapasiteettia ja tarjota sitä kolmansille osapuolille vain lyhytaikaisena ja keskeytyvänä kapasiteettina, mikä olisi ollut riittämätöntä, kuten edeltä 93–111 kohdasta ilmenee, sen turvaamiseksi, että Transgaz olisi voinut tarjota kolmansille osapuolille käyttöoikeuden, jonka ansiosta nämä olisivat voineet täyttää velvoitteensa asiakkaitaan kohtaan. Toisaalta mahdollisuus tarjota käyttämätöntä kapasiteettia kiinteänä kapasiteettina edellytti Romanian sääntelyviranomaisen ennakkotoimia, kuten edeltä 102–107 kohdasta ilmenee. Se ei kuitenkaan toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä rikkomisajanjakson aikana.
160    Tästä seuraa, että Transgaz saattoi rikkomisajanjakson aikana ilman Bulgargazin suostumusta tarjota kolmansille osapuolille ainoastaan rajallisia ja riittämättömiä kapasiteettipalveluja Romanian kauttakulkuputkessa 1. Näin ollen se, että Transgaz saattoi unionin oikeuden nojalla tarjota käyttämätöntä kapasiteettia lyhytaikaisena ja keskeytyvänä kapasiteettina, ei riittänyt siihen, että Transgaz olisi voinut kiertää vuoden 2005 sopimuksen 17.1 artiklasta johtuvia rajoituksia, eikä sillä näin ollen voinut olla ratkaisevaa vaikutusta Bulgargazin tosiasialliseen määräysvaltaan Romanian kauttakulkuputken 1 osalta.
161    Näin ollen on todettava, että komissio on perustellusti jättänyt yksilöimättä Transgazin todelliseksi vaihtoehtoiseksi hankintalähteeksi sellaisille kolmansille osapuolille, jotka halusivat saada pääsyn Romanian kauttakulkuputkeen 1 rikkomisajanjakson aikana.
162    Kantajien muut väitteet eivät horjuta tätä päätelmää.
163    Ensinnäkin kantajat vetoavat sen väitteensä tueksi, jonka mukaan Transgaz olisi voinut yksipuolisesti vetää takaisin  Bulgargazilta Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettia, kaasunsiirtojärjestelmien kapasiteetinjakomekanismien verkkosäännön vahvistamisesta ja asetuksen (EY) N:o 715/2009 täydentämisestä 14 päivänä lokakuuta 2013 annettuun komission asetukseen (EU) N:o 984/2013 (EUVL 2013, L 273, s. 5).
164    Asetuksen N:o 984/2013 28 artiklasta ilmenee, että kyseisen asetuksen merkitykselliset säännökset tulivat voimaan vasta 1.11.2015 eli rikkomisajanjakson päättymisen jälkeen. Nämä säännökset eivät näin ollen voi vaikuttaa tosiseikkojen arviointiin, ja kantajien väite on hylättävä heti tehottomana.
165    Toiseksi kantajat arvostelevat komissiota siitä, ettei se pyytänyt Transgazin ja Romanian sääntelyviranomaisen näkemyksiä siitä, oliko Bulgargazilla määräävä asema Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinoilla.
166    Tätä väitettä ei voida hyväksyä, koska komission oikeudellinen arviointi ei riippunut Transgazin eikä Romanian sääntelyviranomaisen näkemyksestä, kun se arvioi siirtoverkonhaltijoille unionin oikeudessa ja sovellettavassa kansallisessa oikeudessa annettua toimivaltaa ja otti kantaa siihen, oliko Bulgargazilla määräävä asema Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinoilla.
167    Kolmanneksi kantajat väittävät, ettei komissio voinut perustellusti päätellä, että Bulgargazilla oli määräävä asema Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinoilla, koska se oli jo todennut asiassa AT.40335 – Romanian kaasuyhdysputket (jäljempänä asia Transgaz), että Transgazilla oli määräävä asema näillä samoilla markkinoilla.
168    SEUT 102 artiklan mukaisesta menettelystä (asia Transgaz) 6 päivänä maaliskuuta 2020 annetusta komission päätöksestä C(2020) 1232, sellaisena kuin se on julkaistu komission verkkosivustolla, ilmenee, että komissio totesi käsiteltävässä asiassa tehdyn alustavan arvioinnin perusteella, että Transgazilla oli SEUT 102 artiklassa tarkoitettu määräävä asema maakaasunsiirtomarkkinoilla Romaniassa, mukaan lukien siirto naapurimaiden kanssa järjestettävien yhteenliitäntöjen kautta. Komissio totesi kuitenkin, että Transgazin rinnakkain operoimat kolme kauttakulkuputkea, mukaan lukien Bulgarian markkinoille toimittava Romanian kauttakulkuputki 1, eivät sisältyneet komission alustavaan arviointiin, koska niitä ei ollut liitetty Romanian kaasunsiirtoverkkoon (ks. 6.3.2020 tehdyn päätöksen 25 perustelukappale).
169    Komissio ei sen vuoksi päätellyt asiassa Transgaz, että tämän tutkimuksen kohteena olevalla yrityksellä olisi ollut määräävä asema Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinoilla.
170    Näin ollen on hylättävä kantajien väite, jonka mukaan komission asiassa Transgaz antamat alustavat päätelmät estivät sitä päättelemästä, että Bulgargazilla oli määräävä asema Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinoilla rikkomisajanjakson aikana.
171    Toinen väite on näin ollen hylättävä.
[– –]
C       Neljäs kanneperuste, joka koskee sitä, että kantajien on virheellisesti katsottu käyttäneen väärin määräävää markkina-asemaansa
223    Neljäs kanneperuste koostuu pääasiallisesti kuudesta ”alaperusteesta”. Niistä kolme ensimmäistä koskevat riidanalaisessa päätöksessä tehtyjä oikeudellisia virheitä ja tosiseikkoja koskevia virheitä siltä osin kuin on kyse kantajien toteamuksesta, jonka mukaan evättiin pääsy
–        Romanian kauttakulkuputkeen 1
–        siirtoverkkoon
–        Chirenin varastointilaitokseen.
[– –]
1.     Sovellettavat periaatteet ja oikeuskäytäntö
[– –]
c)     Käsite ”määräävän aseman väärinkäyttö”
235    SEUT 102 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan sisämarkkinoille soveltumatonta ja kiellettyä on yhden tai useamman yrityksen määräävän aseman väärinkäyttö sisämarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla, jos se on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
236    Määräävässä markkina-asemassa olevalla yrityksellä on kuitenkin erityinen velvollisuus olla toiminnallaan rajoittamatta toimivaa ja vääristymätöntä kilpailua sisämarkkinoilla (tuomio 6.9.2017, Intel v. komissio, C‑413/14 P, EU:C:2017:632, 135 kohta; ks. myös tuomio 25.3.2021, Slovak Telekom v. komissio, C‑165/19 P, EU:C:2021:239, 40 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
237    Vaikka SEUT 102 artiklassa on luettelo määräävän aseman väärinkäyttöä koskevista menettelytavoista, siinä ei luetella tyhjentävästi EUT-sopimuksella kiellettyjä määräävän aseman väärinkäyttömuotoja (ks. tuomio 15.3.2007, British Airways v. komissio, C‑95/04 P, EU:C:2007:166, 57 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
238    Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan SEUT 102 artiklassa tarkoitettu ”määräävän markkina-aseman väärinkäytön käsite” on näin ollen objektiivinen käsite, jolla tarkoitetaan määräävässä markkina-asemassa olevan yrityksen käyttäytymistä, joka estää markkinoilla vielä olemassa olevan kilpailuasteen säilymisen tai tämän kilpailun kehittymisen siksi, että tämä yritys käyttää muita keinoja kuin niitä, joita taloudellisten toimijoiden suoritteisiin perustuvassa tavaroiden tai palvelujen normaalissa kilpailussa käytetään (ks. tuomio 30.1.2020, Generics (UK) ym., C‑307/18, EU:C:2020:52, 148 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
239    Lisäksi on muistutettava, että nyt esillä olevassa asiassa tarkasteltavan kaltaisen käyttäytymisen väärinkäyttöluonne edellyttää, että menettelytapa on voinut rajoittaa kilpailua ja erityisesti aiheuttaa moitittuja markkinoilta syrjäyttämistä koskevia vaikutuksia siinä mielessä, että se oli omiaan vaikeuttamaan kilpailijoiden pääsyä kyseisille markkinoille tai niiden toiminnan jatkamista kyseisillä markkinoilla ja näin tehdessään omiaan vaikuttamaan markkinarakenteeseen. Tämä arviointi on tehtävä siten, että kaikki kyseiseen käyttäytymiseen liittyvät merkitykselliset tosiseikat otetaan huomioon (ks. tuomio 30.1.2020, Generics (UK) ym., C‑307/18, EU:C:2020:52, 154 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 12.5.2022, Servizio Elettrico Nazionale ym., C‑377/20, EU:C:2022:379, 50, 61, 64 ja 72 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
240    Tällaiset markkinoilta syrjäyttävät vaikutukset eivät kuitenkaan saa olla pelkästään hypoteettisia. Tämän johdosta komissio ei voi tukeutua vaikutuksiin, joita tämä menettelytapa voisi tai olisi voinut saada aikaan, jos tietyt erityiset olosuhteet, jotka poikkeavat markkinoilla menettelytavan soveltamisajankohtana vallinneista olosuhteista ja joiden toteutuminen vaikutti tuolloin epätodennäköiseltä, olisivat toteutuneet tai toteutuisivat (ks. vastaavasti tuomio 6.10.2015, Post Danmark, C‑23/14, EU:C:2015:651, 65 kohta ja tuomio 12.5.2022, Servizio Elettrico Nazionale ym., C‑377/20, EU:C:2022:379, 70 kohta).
[– –]
2.     Ensimmäinen ”alaperuste”, joka koskee sitä, että on virheellisesti katsottu, että pääsy Romanian kauttakulkuputkeen 1 evättiin
[– –]
b)     Toinen osa, joka koskee oikeudellista virhettä ”olennaista infrastruktuuria” koskevan teorian soveltamisessa, koska Bulgargazin, joka on pelkkä Romanian kauttakulkuputken 1 käyttäjä, katsottiin kieltäytyneen toimituksista määräävän aseman väärinkäyttöä merkitsevällä tavalla
250    Kantajat väittävät, että riidanalaisessa päätöksessä on oikeudellinen virhe, koska siinä katsotaan, että Bulgargazin kieltäytyminen Romanian kauttakulkuputken 1 toimituksista merkitsi määräävän aseman väärinkäyttöä, koska Bulgargaz ei ollut kyseisen olennaisen infrastruktuurin omistaja eikä siirtoverkonhaltija vaan ainoastaan sen käyttäjä. Kuitenkin 26.11.1998 annetun tuomion Bronner (C‑7/97, jäljempänä tuomio Bronner, EU:C:1998:569) ja 10.7.1991 annetun tuomion RTE v. komissio (T‑69/89, EU:T:1991:39) mukaan, joihin komissio perusti arviointinsa riidanalaisen päätöksen 549 perustelukappaleessa, sekä myöhemmän oikeuskäytännön mukaan, joka koskee pääsyn epäämistä olennaiseen infrastruktuuriin, ainoastaan kyseisen infrastruktuurin omistajan tai haltijan voidaan katsoa olevan vastuussa määräävän aseman väärinkäytöstä siinä mielessä, että pääsy olennaiseen infrastruktuuriin on aina liittynyt erottamattomasti kyseisen infrastruktuurin tai palvelun omistukseen ja määräysvaltaan siinä.
[– –]
254    Tämän jälkeen riidanalaisen päätöksen 532 ja 549–564 perustelukappaleesta ilmenee, että komissio on arvioinut Bulgargazin toiminnan pätevyyttä Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinoilla edellä mainitun tuomion Bronner 41 kohtaan ja 10.7.1991 annetun tuomion RTE v. komissio (T‑69/89, EU:T:1991:39) 73 kohtaan perustuvan oikeuskäytännön valossa.
255    Tämän oikeuskäytännön mukaan SEUT 102 artiklan rikkomisena pidetään sitä, että määräävässä markkina-asemassa oleva yritys kieltäytyy tarjoamasta palvelua, joka kolmansien on saatava voidakseen harjoittaa toimintaa lähimarkkinoilla, erityisesti tuotantoketjun loppupäässä, jos seuraavat kolme kumulatiivista edellytystä täyttyvät:
–        palvelun epääminen voi poistaa kaiken kilpailun hakijalta kyseisen palvelun osalta kyseisillä markkinoilla
–        kyseinen palvelu on välttämätön hakijan toiminnan harjoittamiselle siinä mielessä, ettei tälle palvelulle ole olemassa todellista tai mahdollista korvaavaa ratkaisua
–        mainittua epäämistä ei voida perustella objektiivisesti.
256    Tuomiossa Bronner asetettuja edellytyksiä sovelletaan lähtökohtaisesti infrastruktuureihin tai palveluihin, jotka usein luokitellaan ”olennaisiksi  infrastruktuureiksi”, koska ne ovat välttämättömiä toiminnan harjoittamiseksi tietyillä markkinoilla, jos niille ei ole todellista tai mahdollista korvaavaa ratkaisua (tuomio 15.9.1998, European Night Services ym. v. komissio, T‑374/94, T‑375/94, T‑384/94 ja T‑388/94, EU:T:1998:198, 208 ja 212 kohta ja tuomio 10.11.2021, Google ja Alphabet v. komissio (Google Shopping), T‑612/17, valitus vireillä, EU:T:2021:763, 215 kohta), niin että pääsyn epääminen voi poistaa kaiken kilpailun pääsyn hakijalta.
257    Tältä osin unionin tuomioistuin on jo korostanut, että siitä toteamuksesta, että määräävässä markkina-asemassa oleva yritys on käyttänyt väärin asemaansa kieltäytyessään tekemästä sopimuksia kilpailijan kanssa, seuraa, että kyseisen yrityksen on tehtävä sopimus kyseisen kilpailijan kanssa. Tällaisella velvoitteella loukataan kuitenkin erityisesti määräävässä markkina-asemassa olevan yrityksen sopimusvapautta ja omaisuudensuojaa, koska jopa määräävässä markkina-asemassa oleva yritys voi lähtökohtaisesti vapaasti kieltäytyä tekemästä sopimuksia ja käyttämästä infrastruktuuria, jonka se on kehittänyt omiin tarpeisiinsa (tuomio 25.3.2021, Slovak Telekom v. komissio, C‑165/19 P, EU:C:2021:239, 46 kohta).
258    Näin ollen ”olennaista infrastruktuuria” koskeva oikeuskäytäntö koskee tilanteita, joissa tätä sopimusvapautta ja erityisesti investoinnin tai luomuksen tekemisestä rankaisevan yksinoikeuden vapaata käyttöä voidaan rajoittaa vääristymättömän kilpailun turvaamiseksi sisämarkkinoilla ja sulkea pois kaikki muut menettelytavat (ks. vastaavasti tuomio 1.7.2010, AstraZeneca v. komissio, T‑321/05, EU:T:2010:266, 679 kohta ja 10.11.2021, Google ja Alphabet v. komissio (Google Shopping), T‑612/17, valitus vireillä, EU:T:2021:763, 215 kohta).
259    Kuten kantajat perustellusti väittävät, käsiteltävässä asiassa Bulgargaz ei omistanut Romanian kauttakulkuputkea 1. Asiakirja-aineistosta ja edeltä 14 kohdasta ilmenee kuitenkin, että sillä oli vuoden 2005 sopimuksen nojalla yksinoikeus käyttää tätä infrastruktuuria.
260    Tässä kohdin on ensinnäkin syytä huomauttaa, että asianosaisten välillä on kiistatonta, että Romanian kauttakulkuputki 1 oli rikkomisajanjakson aikana ainoa toimiva tapa tuoda venäläistä kaasua Bulgariaan (ks. edellä oleva 88 kohta). Se muodosti näin ollen välttämättömän infrastruktuurin tuomiossa Bronner tarkoitetussa merkityksessä (ks. edellä oleva 256 kohta).
261    Toiseksi, kuten edeltä 143 ja 144 kohdasta ilmenee, vuoden 2005 sopimuksessa määrättiin yhtäältä, että Romanian kauttakulkuputki 1 oli varattu Bulgargazin yksinomaiseen käyttöön, ja toisaalta, ettei Transgaz voinut tarjota putken kapasiteettia kolmansille ilman Bulgargazin etukäteen antamaa suostumusta. Vaikka Bulgargaz ei omistanut Romanian kauttakulkuputkea 1, sillä oli näin ollen yksinoikeutensa johdosta sitä koskeva määräysvalta rikkomisajanjakson aikana, ja se oli siten määräävässä asemassa kyseisen kauttakulkuputken kapasiteettipalvelujen markkinoilla, koska kolmansien pääsy Romanian kauttakulkuputkeen 1 oli mahdotonta ilman sen suostumusta.
262    Tältä osin on huomautettava, kuten julkisasiamies Rantos on tehnyt ratkaisuehdotuksessaan European Superleague Company (C‑333/21, EU:C:2022:993, 138 kohta), että ”olennaista infrastruktuuria” koskevan  teorian mukaan määräävässä markkina-asemassa oleva yritys, jonka omistuksessa tai määräysvallassa on ”olennainen infrastruktuuri”, voidaan velvoittaa tekemään yhteistyötä kilpailijoidensa kanssa ja antamaan niille oikeus käyttää tätä infrastruktuuria ilman syrjintää.
263    Näin ollen Bulgargazin infrastruktuuriin yhdistävän yksinoikeuden oikeudellisella luonteella ei ole merkitystä, koska tämä yksinoikeus konkretisoitui tilanteessa, jossa Bulgargazin määräysvallassa oli Romanian kauttakulkuputki 1, joka oli edellä 256 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitettu ”olennainen infrastruktuuri”. Lisäksi kantajat myöntävät itse nimenomaisesti, että ”olennaista infrastruktuuria” koskevaa oikeuskäytäntöä sovelletaan tilanteisiin, joihin liittyy kyseistä infrastruktuuria koskeva määräysvalta, vaikka ne virheellisesti katsovatkin, että mainitun oikeuskäytännön soveltaminen edellyttää myös omistajan asemaa.
264    Määräävässä markkina-asemassa olevan yrityksen ja sen määräysvallassa olevan infrastruktuurin tai palvelun välisen oikeudellisen suhteen luonne ei kuitenkaan voi olla ratkaiseva tekijä määritettäessä, onko sitä, että määräävässä markkina-asemassa oleva yritys kieltäytyy myöntämästä käyttöoikeutta ”olennaiseen infrastruktuuriin”, pidettävä SEUT 102 artiklan rikkomisena.
265    Komissio on siis aivan oikeutetusti arvioinut Bulgargazin toimintaa Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinoilla edellä mainitun tuomion Bronner 41 kohdan valossa.
266    Tätä päätelmää ei kyseenalaisteta 12.1.2023 annetussa tuoreessa tuomiossa Lietuvos geležinkeliai v. komissio (C‑42/21 P, EU:C:2023:12), joka annettiin nyt käsiteltävässä asiassa pidetyn suullisen käsittelyn päättymisen jälkeen mutta jossa vahvistettiin 18.11.2020 annetussa unionin yleisen tuomioistuimen tuomiossa Lietuvos geležinkeliai v. komissio (T‑814/17, EU:T:2020:545) esitetty arviointi. Tässä asiassa, joka koski rataosuuden poistamista, unionin tuomioistuin katsoi, että tilanne, jossa määräävässä markkina-asemassa oleva yritys hävittää infrastruktuurin, minkä seurauksena infrastruktuurista tulee väistämättä käyttökelvotonta paitsi kilpailijoille myös määräävässä asemassa olevalle yritykselle itselleen, on erotettava tilanteesta, jossa on kyse tuomioon Bronner perustuvassa oikeuskäytännössä tarkoitetusta käyttömahdollisuuden epäämisestä (tuomio 12.1.2023, Lietuvos geležinkeliai v. komissio, C‑42/21 P, EU:C:2023:12, 81 ja 83 kohta).
267    Tässä yhteydessä unionin tuomioistuin tosin totesi, että arviointi tuomiossa Bronner vahvistettujen perusteiden valossa on tarpeen siinä tapauksessa, että määräävässä markkina-asemassa oleva yritys epää pääsyn infrastruktuuriin, jonka omistaja se on ja jonka se on kehittänyt oman toimintansa tarpeisiin omilla investoinneillaan. Unionin tuomioistuin katsoi lisäksi, ettei unionin yleinen tuomioistuin ollut tehnyt oikeudellista virhettä katsoessaan, että kun otetaan huomioon mainittujen perusteiden tarkoitus, niitä ei ole tarkoitus soveltaa silloin, kun kyseinen infrastruktuuri tuhoutuu eikä kyseistä infrastruktuuria ole rahoitettu määräävässä markkina-asemassa olevan yrityksen omilla investoinneilla vaan julkisilla varoilla ja kun kyseinen yritys ei ole kyseisen infrastruktuurin omistaja (tuomio 12.1.2023, Lietuvos geležinkeliai v. komissio, C‑42/21 P, EU:C:2023:12, 86 ja 87 kohta).
268    Tämä oikeuskäytäntö ei kuitenkaan ole esteenä tuomiossa Bronner mainittujen arviointiperusteiden soveltamiselle nyt käsiteltävän asian kaltaisessa tilanteessa, jossa – kuten edeltä 261–263 kohdasta ilmenee – Bulgargazilla, vaikka se ei omistanut Romanian kauttakulkuputkea 1, oli siihen yksinoikeus, joka toteutui rikkomisajanjakson aikana omistajan määräysvaltaan verrattavissa olevana määräysvaltana ja kun sitä vastoin – vaikka on totta, ettei Bulgargaz ollut Romanian kauttakulkuputken 1 kehittäjä – on kuitenkin niin, että se maksoi vuoden 2005 sopimuksen nojalla vastikkeena kyseisen infrastruktuurin käytöstä kiinteän vuosimaksun, joka vastasi sen investointia Transgazin sille myöntämään yksinoikeuteen.
269    Näin ollen kanneperusteen toinen osa, jonka mukaan tuomiota Bronner ja siihen perustuvaa oikeuskäytäntöä, joka koskee ”olennaisen infrastruktuurin” käyttöoikeuden epäämistä, voidaan soveltaa ainoastaan yritykseen, joka omistaa infrastruktuurin ja käyttää siinä määräysvaltaa, on hylättävä.
[– –]
g)     Kanneperusteen seitsemäs osa, joka koskee sitä, ettei Romanian kauttakulkuputken 1 koko kapasiteetin varaamisella ole todistusarvoa
470    Kantajat riitauttavat Bulgargazin hyväksi tehdyn Romanian kauttakulkuputken 1 koko kapasiteetin varaamisen todistusarvon toimituksista kieltäytymisen osoittamiseksi, vaikka yhtään yksittäistä tähän putkeen pääsyä koskevaa pyyntöä ei hylätty.
471    Komissio kiistää kanneperusteen tämän osan.
472    Aluksi on huomautettava, että Romanian kauttakulkuputken 1 koko kapasiteetin varaaminen, josta määrätään vuoden 2005 sopimuksen 17.1 artiklassa, vaikka Bulgargaz käytti vain rajallisen osan käytettävissä olevasta kapasiteetista, on yksi niistä seikoista, joihin komissio on tukeutunut osoittaakseen
–        ensinnäkin ja kuten kolmannen kanneperusteen yhteydessä tehdyssä arvioinnissa vahvistetaan (ks. edellä oleva 133–171 kohta), että Bulgargazilla on määräävä asema Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettipalvelujen markkinoilla
–        toiseksi, että Bulgargaz on pitänyt Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettia turhaan varattuna, mikä merkitsee Bulgargazin kieltäytymistä toimituksista (ks. riidanalaisen päätöksen 534 perustelukappaleen a alakohta); komissio katsoi siten, että Bulgargazin olisi pitänyt joko luopua sille vuoden 2005 sopimuksessa määrätystä yksinoikeudesta tai tarjota Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteettia jälkimarkkinoilla puolueettoman, avoimen ja syrjimättömän menettelyn mukaisesti (ks. riidanalaisen päätöksen 542, 563 ja 564 perustelukappale).
473    Ensinnäkään vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan määräävän markkina-aseman olemassaolon toteaminen ei sinänsä merkitse minkäänlaista moitetta asianomaista yritystä kohtaan. Tällaisen määräävän markkina-aseman väärinkäyttö sen sijaan kielletään SEUT 102 artiklassa (ks. tuomio 27.3.2012, Post Danmark, C‑209/10, EU:C:2012:172, 21 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
474    Tässä kohdin komission tehtävänä on tällaisen väärinkäytön luonnehtimiseksi yksilöidä, millä tavoin kyseinen yritys on määräävää markkina-asemaansa hyödyntämällä estänyt markkinoilla olemassa olevan kilpailuasteen säilymisen tai tämän kilpailun kehittymisen käyttämällä muita keinoja kuin niitä, joita normaalissa kilpailussa käytetään (ks. tuomio 27.3.2012, Post Danmark, C‑209/10, EU:C:2012:172, 24 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
475    Bulgargazille vuoden 2005 sopimuksella myönnetty sopimusperusteinen yksinoikeus, vaikka Bulgargaz käytti vain osan Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteetista, ei näin ollen voi merkitä kyseisen kantajan määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä, ellei komissio osoita, että kantajan toiminta oli tosiasiassa antanut sille mahdollisuuden syrjäyttää kilpailijat Bulgarian kaasuntoimitusmarkkinoilta, erityisesti edellä 255 ja 256 kohdassa mainitussa tuomiossa Bronner ja sitä seuranneessa oikeuskäytännössä, joka koskee ”olennaisen infrastruktuurin” käyttöoikeuden epäämistä, tarkoitetulla tavalla.
476    Tosiseikoista ilmenee, ettei vuoden 2005 sopimuksen 17.1 artiklassa määrätty Romanian kauttakulkuputken 1 koko kapasiteetin varaaminen Bulgargazille estänyt Bulgargazia myöntämästä Overgasille ensimmäisestä 23.11.2012 vastaanottamastaan kyseisen putken käyttämättömään kapasiteettiin pääsyä koskevasta hakemuksesta tätä pääsyä 1.1.2013 alkaen, ilman että komissio olisi kyennyt osoittamaan, että pääsy annettiin myöhässä tai että se oli epätyydyttävä ja että Bulgargazin toiminta kuului tältä osin SEUT 102 artiklan soveltamisalaan.
477    Komissio ei ole myöskään osoittanut oikeudellisesti riittävällä tavalla, että Bulgargaz olisi väärinkäyttöä merkitsevällä tavalla  vastustanut muiden kolmansien osapuolten esittämiä pyyntöjä päästä kauttakulkuputkeen. Näin ollen
–        edeltä 284 kohdasta ilmenee, ettei komissio ole osoittanut eikä edes väittänyt, että Transgazin 24.1.2011 päivätty hakemus merkitsi pyyntöä päästä Romanian kauttakulkuputkeen 1, jotta kyseinen toimija voisi päästä Bulgarian kaasuntoimitusmarkkinoille, minkä se sitä paitsi myönsi istunnossa; oikeuskäytännön mukaan kantajilla ei siis ollut velvollisuutta vastata myöntävästi (ks. vastaavasti tuomio 30.1.2020, Generics (UK) ym., C‑307/18, EU:C:2020:52, 42, 43 ja 46 kohta)
–        komissio myönsi myös, ettei sillä ollut todisteita siitä, että Transgaz olisi välittänyt Bulgargazille kolmansien yksittäisiä pyyntöjä saada pääsy Romanian kauttakulkuputkeen 1, erityisesti Overgasin sille vuonna 2010 lähettämiä pyyntöjä
–        komissio ei ole myöskään osoittanut, että C Energy Groupin 26.9.2013 päivätty pyyntö olisi ollut riittävän täsmällinen ja vakavasti otettava, jotta se olisi muodostanut sellaisen Romanian kauttakulkuputkeen 1 pääsyä koskevan pyynnön, johon Bulgargazilla oli velvollisuus vastata (ks. edellä oleva kanneperusteen kuudennen osan arviointi).
478    Komissio ei myöskään voinut nojautua olettamaan, jonka mukaan kolmannet osapuolet olisivat luopuneet oikeudestaan esittää Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteetin käyttöoikeutta koskevia pyyntöjä sen vuoksi, että Bulgargaz oli varannut sen koko kapasiteetin (ks. riidanalaisen päätöksen 278 perustelukappale ja 537 perustelukappaleen loppuosa). Se ei ole esittänyt mitään seikkaa, joka osoittaisi tällaisen luopumisen tapahtuneen, eikä se näin ollen ole täyttänyt todistustaakkaansa. Lisäksi on korostettava, että vuoden 2005 sopimus ja sen sisältö olivat sen 17.3 artiklan nojalla luottamuksellisia ja ettei komissio ole osoittanut, että kolmannet osapuolet olisivat tästä luottamuksellisuuslausekkeesta huolimatta voineet olla tietoisia vuoden 2005 sopimuksen yksinoikeuslausekkeesta Bulgargazin hyväksi. Vaikka oletettaisiin, että tällaisia luopumisia olisi tapahtunut, koska asianomaiset kolmannet osapuolet eivät määritelmän mukaan ole esittäneet tätä koskevaa pyyntöä, Bulgargazia ei voida moittia pääsyn epäämisestä sillä perusteella, ettei se ole vastannut pyyntöihin, joita sille ei ole koskaan esitettykään.
479    Toiseksi komissio totesi, että se osa rikkomista, joka koski Romanian kauttakulkuputkea 1, oli jatkunut ainoastaan 1.1.2015 saakka eli siihen ajankohtaan asti, josta lähtien Bulgargaz oli sen mukaan myöntänyt kolmansille tyydyttävän pääsyn kyseiseen putkeen (ks. riidanalaisen päätöksen 651 perustelukappale).
480    On todettava, että kyseisenä ajankohtana vuoden 2005 sopimuksen määräykset, joilla myönnettiin Bulgargazille yksinoikeus käyttää Romanian kauttakulkuputkea 1, olivat edelleen voimassa. Tämä sopimukseen perustuva yksinoikeus päättyi vasta 30.9.2016, jolloin vuoden 2005 sopimus irtisanottiin, eli vuosi ja yhdeksän kuukautta rikkomisajanjakson päättymisen jälkeen. Komissio on näin ollen itse implisiittisesti myöntänyt, ettei tämän sopimukseen perustuvan yksinoikeuden olemassaolo ollut ratkaisevaa.
481    Tässä yhteydessä todisteet, jotka perustuvat siihen, että Bulgargaz varasi Romanian kauttakulkuputken 1 koko kapasiteetin vuoden 2005 sopimuksen nojalla, vaikka se käytti siitä vain osan, eivät riitä osoittamaan kyseisen putken kapasiteetin väitettyä väärinkäyttöä markkinoilla.
482    Kanneperusteen seitsemäs osa on näin ollen hyväksyttävä.
h)     Kanneperusteen kahdeksas osa, jonka mukaan vuoden 2005 sopimuksen uudelleenneuvotteluihin liittyvillä keskusteluilla ei ollut todistusarvoa
483    Kantajat, joita Bulgarian tasavalta tukee, kiistävät vuoden 2005 sopimuksen uudelleenneuvotteluihin liittyvien keskustelujen todistusarvon. Tältä osin riidanalaisessa päätöksessä todetaan virheellisesti, että mainituissa hallitustenvälisissä keskusteluissa evättiin pääsy Romanian kauttakulkuputkeen 1 ja että Bulgargaz ei ollut toiminut rakentavasti vuoden 2005 sopimusta koskevissa neuvotteluissa. Ne esittävät tältä osin seuraavat kolme väitettä:
–        vuoden 2005 sopimusta koskevien uudelleenneuvottelujen hallitustenvälinen luonne
–        rakentava toiminta neuvottelujen aikana
–        se, etteivät ne ole vastuussa näiden neuvottelujen kestosta.
484    Komissio kiistää kanneperusteen tämän osan.
1)     Ensimmäinen väite, jonka mukaan vuoden 2005 sopimuksen uudelleenneuvottelut olivat luonteeltaan hallitustenväliset
485    Kantajat, joita Bulgarian tasavalta tukee, väittävät, että keskustelut vuoden 2005 sopimuksen uudelleenneuvotteluista aloitettiin ja käytiin hallitustenvälisellä tasolla ja että niihin osallistuivat Bulgarian tasavallan ja Romanian hallinto- ja sääntelyviranomaiset. Bulgargazin ei siis voida katsoa olevan vastuussa näistä keskusteluista. Kantajat vetoavat tältä osin seuraaviin kolmeen seikkaan:
–        siihen, että vuoden 2005 sopimus tukee vuoden 2003 hallitustenvälistä sopimusta
–        siihen, että vuoden 2005 sopimusta koskevilla uudelleenneuvotteluilla pyrittiin ratkaisemaan Romaniaa vastaan käynnistetyissä rikkomista koskevissa menettelyissä esiin tuodut ongelmat
–        Bulgarian kaasuntoimitusvarmuuden keskeiseen asemaan ja Bulgargazin rooliin julkisena toimittajana vuoden 2005 sopimusta koskevissa uudelleenneuvotteluissa.
[– –]
iii)  Bulgarian kaasuntoimitusvarmuuden keskeinen asema ja Bulgargazin rooli julkisena toimittajana vuoden 2005 sopimusta koskevissa uudelleenneuvotteluissa
529    Kantajat väittävät, että vuoden 2005 sopimusta koskevien uudelleenneuvottelujen yhteydessä Bulgargaz toimi viimesijaisena julkisena toimittajana, joka tuottaa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua ja jonka on tällä perusteella turvattava kaasuntoimitukset koko Bulgariassa. Kantajien mukaan ehdotus Transgazin takaamaksi Romanian kauttakulkuputken 1 vähimmäiskapasiteetiksi, joka oli [3–4] miljardia kuutiometriä (7,4 miljardin kuutiometrin kokonaiskapasiteetista) vuodessa, täytti Bulgargazin julkisia toimituksia koskevat velvoitteet.
530    Tältä osin yhteisymmärryspöytäkirjan luonnoksesta ilmenee, että vuoden 2005 sopimusta koskevien uudelleenneuvottelujen oli määrä johtaa yhtäältä Bulgargazilla olleen Romanian kauttakulkuputken 1 yksinomaisen käyttöoikeuden poistamiseen ja toisaalta Transgazille kyseisen sopimuksen nojalla maksettavan kiinteän vuosimaksun muuttamiseen komission Romaniaa vastaan aloittamassa rikkomista koskevassa menettelyssä esiin tuomien huolenaiheiden poistamiseksi.
531    Bulgargaz esitti 10.10.2012 pidetyssä  kokouksessa ehdotuksen [3–4] miljardin kuutiometrin vuotuisen vähimmäiskapasiteetin takaamisesta ja ilmoitti Transgazille olevansa vastineeksi valmis vapauttamaan jäljellä olevan käytettävissä olevan kapasiteetin (ks. riidanalaisen päätöksen 297 perustelukappaleen h alakohta ja edellä oleva 468 kohta).
532    Tämän jälkeen Bulgargazin, Transgazin sekä Bulgarian tasavallan ja Romanian sääntely- ja hallintoviranomaisten välisessä 9.12.2013 pidetyssä kokouksessa sovittiin, että päätettäisiin lähestymistavasta, jota käytetään komission pyytämiseksi hyväksymään ehdotus vähimmäiskapasiteetin takaamisesta. Osapuolet sopivat useista toimista neuvottelujen edistämiseksi. Näin ollen
–        Bulgargazin oli lähetettävä Transgazille kirje, jossa se tarkentaisi ehdotustaan ja antaisi suostumuksensa Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteetin vapauttamiseen lukuun ottamatta kapasiteettia, jota se oli pyytänyt varattavaksi
–        Bulgarian sääntelyviranomaisen oli lähetettävä Transgazille kirje, jossa tuettaisiin vuoden 2005 sopimukseen ehdotettua muutosta ja esitettäisiin vähimmäiskapasiteetin takaamista koskevan ehdotuksen perustelut
–        Bulgarian talous-, energia- ja matkailuministeriön oli lähetettävä Transgazille kirje, jossa esitettäisiin syyt vuoden 2005 sopimuksen jatkamiseen vuoden 2016 loppuun asti.
533    Tämän kokouksen jälkeen Bulgargaz ilmoitti edellä 525 kohdassa mainitulla 14.12.2013 päivätyllä kirjeellään Transgazille suostuvansa palauttamaan sille Romanian kauttakulkuputken 1 käyttämättömän kapasiteetin sillä ehdolla, että ”kauttakulkupalvelun hintaa” eli vuoden 2005 sopimuksessa määrättyä kiinteää vuosimaksua muutetaan. Bulgargaz ehdotti näin ollen keskustelua vuoden 2005 sopimuksen 17.1 artiklassa määrätyn yksinoikeuslausekkeen ja kiinteän vuosimaksun muuttamisesta. Se totesi myös, että jos Transgaz hyväksyisi sen ehdotuksen, se olisi valmis allekirjoittamaan muutossopimuksen.
534    Bulgarian tasavallan varatalousministeri lähetti 13.1.2014 romanialaiselle virkaveljelleen kirjeen, jossa esitettiin, miksi vuoden 2005 sopimus oli Bulgarian maakaasun toimitusvarmuuden kannalta tärkeä (jäljempänä Bulgarian ministerikirje), ja jossa todettiin seuraavaa:
”Maakaasutoimitukset Bulgariaan turvataan pääasiassa maahantuonnilla yhdestä lähteestä (Venäjän federaatiosta) yhtä reittiä pitkin (Ukrainan, Moldovan ja Romanian alueiden kautta) pitkäaikaisten sopimusten perusteella. Tällä hetkellä vaihtoehtoisia lähteitä ja reittejä ei ole vielä käytettävissä, yhteenliitännät naapurimaiden kaasunsiirtoverkkoihin puuttuvat suurelta osin ja kaasun varastointikapasiteetti ja erityisesti päivittäiset poistonopeudet ovat riittämättömiä. Nämä tekijät määrittelevät toimitusvarmuuteen liittyvät riskit, mikä kävi ilmi tammikuun 2009 kaasukriisissä, josta Bulgaria kärsi Euroopan unionin jäsenvaltioista eniten. Yksi ainoa ulkoinen lähde ja pitkäaikaiset toimitussopimukset ovat syynä maan kaasumarkkinoiden vähäiseen vapauttamisasteeseen ja määrittävät julkisen toimittajan [Bulgargaz] tärkeän roolin.
Toimista kaasunsaannin turvaamiseksi 20 päivänä lokakuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 994/2010 6 artiklassa säädettyä infrastruktuurinormin N-1-kaavaa käyttäen tehdyt laskelmat osoittavat, että yhden ainoan suurimman (Venäjältä Ukrainan, Moldovan ja Romanian kautta kulkevan) kaasuinfrastruktuurin häiriötilanteessa jäljelle jäävän infrastruktuurin kapasiteetti (vastakkaisvirtaus Kreikasta, kotimaisen kaasuntuotannon lisääminen ja takaisinveto Chirenin varastointilaitoksesta) ei pysty tyydyttämään Bulgarian kaasun kokonaiskysyntää yhtenä sellaisena päivänä, jona kaasun kysyntä on poikkeuksellisen suurta ja joka tilastollisen todennäköisyyden mukaan esiintyy kerran 20 vuodessa – –”
535    Bulgarian ministerikirjeestä ilmenee, että vähimmäiskapasiteetin takaamista koskeva ehdotus oli perusteltu, koska Bulgaria oli voidakseen turvata toimitusvarmuuden alueellaan vahvasti riippuvainen Venäjältä lähtöisin olevasta kaasusta ja näin ollen pääsystä Romanian kauttakulkuputkeen 1, joka oli ainoa verkko, jonka kautta kyseistä kaasua pystyttiin siirtämään Bulgariaan.
536    Bulgarian sääntelyviranomaisen Romanian sääntelyviranomaiselle 16.1.2014 lähettämässä kirjeessä puolestaan todettiin, että Bulgargaz oli tuotantoketjun alkupäässä lähes täysin riippuvainen yhdestä ainoasta kaasuntoimittajasta, eli Gazpromista ja sen tytäryhtiöistä Overgasista ja Wintershall Erdgas Handelshaus Zugista (jäljempänä WIEE), ja että vuoden 2005 sopimus oli näin ollen ”poikkeuksellisen merkittävä” Bulgarian tasavallan toimitusvarmuuden turvaamisen kannalta.
537    Transgaz vastasi 13.1.2014 edellä 525 kohdassa mainittuun Bulgargazin 14.12.2013 päivättyyn kirjeeseen korostaen, että unionin oikeudessa ja Romanian sääntelyviranomaisen vuonna 2012 antamissa määräyksissä edellytettiin, että Romanian kauttakulkuputken 1 koko kapasiteetti tarjotaan markkinoille ja jaetaan avoimesti. Ottaen huomioon kaasuntoimituksen turvaamiseen Bulgariassa liittyvät olosuhteet sekä Bulgarian tasavallan ja Romanian välisen tiiviin yhteistyön Transgaz hyväksyi kuitenkin ratkaisun, jonka mukaan markkinoille tarjottiin ainoastaan Bulgargazin käyttämätöntä kapasiteettia, edellyttäen, että komissio antoi asialle hyväksyntänsä.
538    Transgaz korosti siten, että Bulgargazin ehdotus varata osa Romanian kauttakulkuputken 1 kapasiteetista poikkesi sovellettavasta sääntelyjärjestelmästä, jonka mukaan siirtoverkonhaltijan oli tarjottava kyseisen putken koko kapasiteetti markkinoille huutokaupalla, mutta että se, ottaen huomioon Bulgarian tasavallan tiiviin yhteistyön Romanian kanssa, hyväksyi tämän, koska se piti sitä perusteltuna Bulgarian kaasuntoimitusten turvaamiseksi.
539    Edellä 531–538 kohdassa mainitusta kirjeenvaihdosta ilmenee, että Bulgarian kaasuntoimitusten turvaaminen ja Romanian kauttakulkuputken 1 merkitys siltä osin olivat keskeisiä aiheita vuoden 2005 sopimusta koskevissa uudelleenneuvotteluissa, mikä selittää Bulgarian viranomaisten vahvan roolin näissä keskusteluissa.
540    Kantajien kolmas väite on näin ollen perusteltu.
[– –]
i)     Ensimmäistä ”alaperustetta” koskevat päätelmät
688    Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että ensimmäisen ”alaperusteen” ainoat osat, jotka on hylättävä, ovat ensimmäinen, joka koskee oikeudellista virhettä SEUT 102 artiklan soveltamisessa kahdenvälisesti sovittuun sopimusehtoon, toinen, joka koskee oikeudellista virhettä siltä osin, kuin Bulgargazin katsottiin kieltäytyneen toimituksista määräävän aseman väärinkäyttöä merkitsevällä tavalla, vaikka se on pelkkä Romanian kauttakulkuputken 1 käyttäjä, ja neljäs kanneperuste, joka koskee riidanalaisen päätöksen perustelujen puutteellisuutta siltä osin, kuin rikkomus kattoi Overgasille vastaisen Romanian kauttakulkuputkeen 1  pääsyä koskevan rajoituksen.
689    Sitä vastoin siltä osin, kuin kanneperusteen muiden osien arvioinnista ilmenee, ettei komissio ole esittänyt edellä 227 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitettuja painavia, täsmällisiä ja yhtäpitäviä todisteita, joiden avulla voitaisiin osoittaa oikeudellisesti riittävällä tavalla, että Bulgargazin moitittu Romanian kauttakulkuputkeen 1 pääsyä koskeva menettely saattaisi merkitä SEUT 102 artiklan soveltamisalaan kuuluvaa pääsyn epäämistä, kanneperusteen nämä osat ja näin ollen ensimmäinen ”alaperuste” on hyväksyttävä.
[– –]
5.     Neljättä kanneperustetta koskeva päätelmä
1106 Edellä esitetystä seuraa, ettei komissio ole näyttänyt oikeudellisesti riittävällä tavalla toteen sellaista BEH-konsernin hallinnoimien kolmen infrastruktuurin käyttöoikeuden epäämistä, joka voisi kuulua SEUT 102 artiklan soveltamisalaan seuraavilta osin:
–        ensinnäkin Bulgargazin toiminta, joka koskee pääsyä Romanian kauttakulkuputkeen 1 31.1.2011 ja 1.1.2015 välisenä aikana (ks. ensimmäisen ”alaperusteen” 3 ja 5–8 osa sekä edellä 689 kohdassa tehdyt päätelmät)
–        toiseksi Bulgartransgazin toiminta, joka koskee pääsyä siirtoverkkoon 30.7.2010 ja 1.1.2015 välisenä aikana (ks. toisen ”alaperusteen” 5 osa ja edellä 954 kohdassa tehdyt päätelmät)
–        kolmanneksi Bulgartransgazin toiminta, joka koskee pääsyä Chirenin varastointilaitokseen  ennen ajankohtaa 5.6.2012 (ks. edellä oleva 1092–1100 kohta).
1107 Asiakirja-aineistoon sisältyvät seikat osoittavat sitä vastoin, että Chirenin varastointilaitokseen pääsyä koskeva Bulgartransgazin toiminta on voinut rajoittaa kilpailua Bulgarian kaasuntoimitusmarkkinoilla 5.6.2012 ja 19.9.2014 välisenä aikana (ks. edellä oleva 1101–1104 kohta).
1108 Näin ollen on syytä huomauttaa, että SEUT 102 artiklan mukaisesti todettuihin rikkomuksiin liittyvien komission päätösten tuomioistuinvalvontaa koskeva järjestelmä koostuu SEUT 263 artiklassa vahvistetusta laillisuusvalvonnasta (ks. vastaavasti tuomio 10.7.2014, Telefónica ja Telefónica de España v. komissio, C‑295/12 P, EU:C:2014:2062, 42 kohta).
1109 SEUT 263 artiklassa tarkoitetussa laillisuusvalvonnassa unionin tuomioistuimet eivät voi kuitenkaan korvata kyseessä olevan toimenpiteen toteuttajan perusteluja omillaan (ks. vastaavasti tuomio 24.1.2013, Frucona Košice v. komissio, C‑73/11 P, EU:C:2013:32, 89 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Kuten julkisasiamies Kokott ratkaisuehdotuksessaan Frucona Košice v. komissio (C‑73/11 P, EU:C:2012:535, 92 kohta) huomauttaa, unionin tuomioistuimia koskeva kielto korvata riitautetun toimenpiteen toteuttajan esittämiä perusteluja omillaan ilmentää kumoamiskanteen kassatorista luonnetta, joka perustuu toimielinten välisen tasapainon periaatteeseen, joka on ominainen Euroopan unionin rakenteelle ja työskentelytavalle. Toimielinten välisen tasapainon huomioon ottaminen edellyttää sitä, että kukin toimielin käyttää toimivaltaansa muiden toimielinten toimivaltaa kunnioittaen.
1110 Vaikka komissiolla on toimivalta tehdä SEUT 102 artiklan soveltamista koskevia päätöksiä, unionin tuomioistuimilla on puolestaan SEUT 263 artiklan nojalla toimivalta valvoa näiden päätösten perustelujen laillisuutta ilman, että ne lähtökohtaisesti kuitenkaan voivat korvata komission perusteluja omilla perusteluillaan tai täydentää komission perusteluja.
1111 Tältä osin on todettava, että riidanalaisen päätöksen perustelut nojautuvat kahteen peruspilariin eli yhtäältä kantajien toteuttamaan kilpailunvastaiseen strategiaan, jolla pyrittiin suojelemaan Bulgargazin määräävää asemaa Bulgarian kaasuntoimitusmarkkinoilla, ja toisaalta ”yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen” käsitteeseen.
1)      Kilpailunvastainen strategia
1112 Riidanalaisessa päätöksessä todettiin, että Romanian kauttakulkuputkea 1, siirtoverkkoa ja Chirenin varastointilaitosta koskeva kantajien toiminta, jolla estettiin, rajoitettiin ja viivästytettiin pääsyä kuhunkin näistä infrastruktuureista, oli osa kilpailunvastaista strategiaa, jolla pyrittiin suojelemaan Bulgargazin määräävää asemaa Bulgarian kaasuntoimitusmarkkinoilla estämällä kolmansien osapuolten pääsy näille markkinoille (ks. 389 perustelukappale, 454 perustelukappaleen b alakohta sekä 467, 569, 572 ja 643 perustelukappale). Komission mukaan tämän strategian laati BEH ja sen tytäryhtiöt Bulgargaz ja Bulgartransgaz panivat sen täytäntöön (ks. mainitun päätöksen 570 perustelukappale).
1113 Komissio selosti tältä osin riidanalaisen päätöksen 567 perustelukappaleessa, että kyseisten menettelytapojen epäyhtenäisyys huomioon ottaen se tukeutui kyseisen kokonaisstrategian osoittamiseksi joukkoon välillisiä seikkoja, jotka osoittivat, että:
–        rikkominen on ajallisesti yhtenäistä
–        kyseiset menettelytavat ovat verrattavissa toisiinsa ja täydentävät toisiaan
–        kantajat noudattavat kunkin infrastruktuurin osalta yhteisiä menettelysääntöjä, joihin sisältyy mahdollisuus syrjäyttää kilpailijat Bulgarian kaasuntoimitusmarkkinoilta.
1114 Komissio totesi näin ollen ensinnäkin, että nämä menettelytavat, jotka muodostuivat kapasiteetin keskittämisestä Romanian kauttakulkuputkeen 1 sekä siirtoverkkoon ja Chirenin varastointilaitokseen pääsyn estämisestä, rajoittamisesta ja viivästyttämisestä ”täydensivät ja vahvistivat toisiaan” (ks. riidanalaisen päätöksen 577 perustelukappale).
1115 Toiseksi komissio korosti, että ”menettelytavat liittyvät nimenomaisesti toisiinsa siten, että siirtoverkkoon pääsyn – – (joka on Bulgartransgazin määräysvallassa) edellytyksenä oli kolmansien pääsy Romanian kauttakulkuputkeen 1 (joka on Bulgargazin määräysvallassa ja edellyttää BEH:n lupaa)” (ks. riidanalaisen päätöksen 577 perustelukappale). Tältä osin on muistutettava, että komissio päätteli, että Bulgartransgazin vaatimus toimittaa todisteet samaan konserniin kuuluvan Bulgargazin käyttämän Romanian kauttakulkuputken 1 varatusta kapasiteetista oli ”tosiasiallisesti tehnyt siirtoverkkoon pääsyn mahdottomaksi vuoteen 2013 saakka” (ks. riidanalaisen päätöksen 475 ja 480 perustelukappale).
1116 Kolmanneksi komissio totesi, että siirtoverkko oli ainoa infrastruktuuri, jolla kaasua voitiin siirtää Chirenin varastointilaitokseen, ja että pääsy varastointilaitokseen edellytti näin ollen pääsyä tähän verkkoon. Se totesi myös, että mahdollisuus päästä kyseiseen varastointilaitokseen rikkomisajanjakson aikana ”liittyi välillisesti mahdollisuuteen päästä Romanian kauttakulkuputkeen 1, [joka] – – oli ainoa reitti, jolla kaasua kuljetettiin siirtoverkkoon – – [kyseisen] ajanjakson aikana” (ks. riidanalaisen päätöksen 578 perustelukappale).
1117 Komissio päätteli näin ollen, että Bulgartransgaz ja Bulgargaz olivat ”kyenneet yhdessä vaikuttamaan siihen, että kolmansien osapuolten pääsy BEH-konsernin hallinnoimaan tai sen määräysvallassa olevaan infrastruktuuriin estyi, rajoittui tai viivästyi” (ks. riidanalaisen päätöksen 579 perustelukappale). Se totesi myös yhtäältä, että Bulgargaz ja Bulgartransgaz koordinoivat menettelyään kolmansien osapuolten esittämien pääsyä koskevien pyyntöjen osalta ja kohtelivat toisiaan integroituneen yrityksen yksikköinä ja että toisaalta BEH oli suoraan osallisena kaikissa riidanalaisissa menettelyissä (ks. mainitun päätöksen 579 perustelukappale).
2)      Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen
1118 Komissio päätteli, että kantajat olivat syyllistyneet yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun SEUT 102 artiklan rikkomiseen 30.7.2010 ja 1.1.2015 välisenä aikana, kun ne olivat evänneet kolmansilta pääsyn Romanian kauttakulkuputkeen 1, siirtoverkkoon ja Chirenin varastointilaitokseen, mikä oli johtanut Bulgarian kaasuntoimitusmarkkinoiden sulkemiseen (ks. riidanalaisen päätöksen 1 ja 2 artikla sekä 1, 2 ja 450 perustelukappale).
1119 Oikeuskäytännön mukaan ”yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen” käsite koskee eri toimenpiteitä, jotka kuuluvat kokonaissuunnitelmaan, koska niillä on sama tavoite vääristää kilpailua yhteismarkkinoiden sisällä. Eri toimien luokittelemiseksi yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi jatketuksi rikkomiseksi on selvitettävä, täydentävätkö ne toisiaan siinä mielessä, että kunkin niistä tarkoituksena on vastata yhteen tai useampaan tavanomaisen kilpailun seuraukseen, ja myötävaikuttavatko ne vuorovaikutuksen kautta tavoiteltujen päämäärien toteuttamiseen tämän globaalin suunnitelman puitteissa. Tämän osalta on otettava huomioon kaikki seikat, joilla voidaan osoittaa tällainen yhteys tai asettaa se kyseenalaiseksi, ja näitä ovat esimerkiksi soveltamisajanjakso, sisältö (käytetyt menetelmät mukaan lukien) ja, vastaavasti, asianomaisten eri toimien tavoite (tuomio 28.4.2010, Amann & Söhne ja Cousin Filterie v. komissio, T‑446/05, EU:T:2010:165, 89 kohta; tuomio 1.7.2010, AstraZeneca v. komissio, T‑321/05, EU:T:2010:266, 892 kohta ja tuomio 8.9.2016, Arrow Group ja Arrow Generics v. komissio, T‑467/13, ei julkaistu, EU:T:2016:450, 384 kohta).
1120 Osoittaakseen, että kaikki kantajien menettelytavat muodostivat yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen, komissio tukeutui käsillä olevassa asiassa riidanalaisen päätöksen 608, 609 ja 614 perustelukappaleessa lähinnä siihen, että ne kuuluivat ”kattavaan pitkän aikavälin suunnitelmaan [Bulgarian] kaasuntoimitusmarkkinoiden sulkemiseksi – – Bulgargazin hyväksi”.
1121 Tältä osin komissio ensinnäkin korosti jälleen kerran, että Bulgargazilla oli itsellään mahdollisuus syrjäyttää kilpailijansa markkinoilta ja rajoittaa elinvoimaisen kilpailun mahdollisuutta Bulgarian kaasuntoimitusmarkkinoilla varaamalla kapasiteettia Romanian kauttakulkuputkeen 1 (ks. riidanalaisen päätöksen 611 ja 624 perustelukappale).
1122 Toiseksi komissio totesi, että ”BEH-konsernin kolme menettelytapaa”, jotka liittyivät sen määräysvallassa oleviin kolmeen infrastruktuuriin, ”täydensivät ja vahvistivat toisiaan ja ne oli pantu täytäntöön ainoana tarkoituksena sulkea [Bulgarian] kaasuntoimitusmarkkinat” (ks. riidanalaisen päätöksen 612 perustelukappale). Se totesi tältä osin, että pääsy siirtoverkkoon ja näin ollen Chirenin varastointilaitokseen edellytti ennakkoon saatua pääsyä Romanian  kauttakulkuputkeen 1, joka oli rikkomisajanjakson aikana ainoa käytettävissä oleva infrastruktuuri kaasun siirtämiseksi kyseisen verkon kautta ja näin ollen kyseiseen varastointilaitokseen (ks. riidanalaisen päätöksen 51, 578 ja 611 perustelukappale).
1123 Kuten riidanalaisen päätöksen 578 ja 611 perustelukappaleesta ilmenee ja kuten komissio lisäksi korostaa vastineessaan, ”ilman pääsyä Romaniankauttakulkuputkeen 1 (potentiaalisilla) kilpailijoilla ei ollut pääsyä siirtoverkkoon eikä näin ollen myöskään [Chirenin] varastointilaitokseen”.
1124 Kolmanneksi komissio toisti, että Bulgargaz ja Bulgartransgaz koordinoivat kolmansien osapuolten pääsyä koskevien pyyntöjen käsittelyn ja kohtelivat toisiaan samaan integroituneeseen yritykseen kuuluvina yksikköinä (ks. riidanalaisen päätöksen 579 ja 612 perustelukappale).
1125 Neljänneksi komissio totesi jälleen kerran, että moititut menettelytavat liittyivät ”nimenomaisesti toisiinsa” myös siltä osin kuin ”pääsy siirtoverkkoon (joka oli Bulgartransgazin määräysvallassa) edellytti kolmansien osapuolten pääsyä Romanian kauttakulkuputkeen 1 (joka oli Bulgargazin määräysvallassa) ja BEH:n lupaa” (ks. riidanalaisen päätöksen 612 perustelukappale). Se korosti, että BEH oli säilyttänyt määräysvallan Bulgartransgazissa vielä vuoden 2012 tammikuun jälkeenkin, koska pääsy siirtoverkkoon ja näin ollen välillisesti Chirenin varastointilaitokseen edellytti sitä, että Bulgargaz oli ensin myöntänyt pääsyn Romanian kauttakulkuputkeen 1, mikä puolestaan edellytti BEH:n etukäteen antamaa suostumusta (ks. riidanalaisen päätöksen 611 perustelukappale).
1126 Komission mukaan näiden menettelytapojen välinen yhteys mahdollisti sen, että
–        ensinnäkin nämä kolme kantajaa vaikuttivat keskenään toistensa toimintaan siten, että ne yhdessä myötävaikuttivat siihen, että kolmansien osapuolten pääsy BEH-konsernin hallinnoimaan tai sen määräysvallassa olevaan infrastruktuuriin estettiin tai sitä rajoitettiin tai viivästytettiin
–        toiseksi BEH-konserni koordinoi toimintaansa johdonmukaisesti samankaltaisia menetelmiä soveltamalla (ks. riidanalaisen päätöksen 612 perustelukappale).
1127 Kaikesta edellä 1112–1126 kohdassa esitetystä seuraa, että
–        komissio ei ole riidanalaisen päätöksen perusteluissa eikä etenkään sen päätösosassa katsonut, että kantajat olisivat vastuussa useista erillisistä rikkomisista, joista kukin liittyisi yhteen kyseisistä infrastruktuureista
–        kilpailunvastainen strategia, josta kantajia moititaan, on keskeinen osatekijä yhtenä kokonaisuutena pidettävässä jatketussa kilpailusääntöjen rikkomisessa, josta niitä riidanalaisessa päätöksessä moititaan; viimeksi  mainittuja moititaan siitä, että ne ovat myötävaikuttaneet tämän strategian täytäntöönpanoon, joka perustui kutakin kolmea kyseessä olevaa kaasuinfrastruktuuria koskevien menettelytapojen keskinäiseen riippuvuuteen ja jonka ainoana tavoitteena oli Bulgarian kaasuntoimitusmarkkinoiden sulkeminen tarkoituksena suojella Bulgargazin määräävää asemaa kyseisillä markkinoilla;
–        komissio korosti riidanalaisessa päätöksessä useaan otteeseen, että Romanian kauttakulkuputkea 1 koskevat Bulgargazin toimet olivat olennaisia ja sellaisenaan riittäviä estämään sen mahdollisten kilpailijoiden pääsyn kyseisille markkinoille.
1128 Tästä seuraa, että Romanian kauttakulkuputkeen 1 liittyvä väärinkäyttöä merkitseväksi väitetty menettelytapa on se keskeinen tekijä, johon komission arviointi ja riidanalaisen päätöksen perustelut nojautuvat asiassa todetun yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen muodostavien osatekijöiden  osalta.
1129 Tässä yhteydessä sillä, että Bulgartransgaz esti C-yhtiön pääsyn Chirenin varastointilaitokseen kesäkuussa 2012 sekä Overgasin pääsyn kyseiseen varastointilaitokseen 1.1.2013 ja vuoden 2014 puolivälin välisenä aikana (ks. edellä oleva 1101–1104 kohta), eikä sillä, että tällä toiminnalla voitiin sellaisenaan tuottaa kilpailunvastaisia vaikutuksia Bulgarian kaasuntoimitusmarkkinoille, ei voida sellaisenaan perustella asiassa todettua yhtenä kokonaisuutena pidettävää jatkettua SEUT 102 artiklan rikkomista, johon kantajien katsotaan riidanalaisessa päätöksessä syyllistyneen.
1130 On syytä huomauttaa, että riidanalaisen päätöksen 1 ja 2 artiklassa todetaan, että kantajat ”syyllistyivät yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun [SEUT] 102 artiklan rikkomiseen, koska ne epäsivät kolmansilta osapuolilta pääsyn siirtoverkkoon – –, Romanian kauttakulkuputkeen 1 – – ja Chirenin [varastointilaitokseen], mikä johti Bulgarian kaasuntoimitusmarkkinoiden sulkemiseen 30.7.2010 ja 1.1.2015 väliseksi ajaksi”.
1131 Kun otetaan huomioon riidanalaisessa päätöksessä moitittu kantajien toiminta kokonaisuudessaan ja se, miten kyseisessä päätöksessä korostetaan sitä, että niiden menettelytavat ovat toisistaan riippuvaisia, toisiaan täydentäviä ja toisiaan vahvistavia, riidanalaisen päätöksen päätösosasta ei näin ollen voida päätellä, että se perustuisi useisiin erillisiä väärinkäyttöä merkitseviä menettelytapoja koskeviin perusteisiin, joista kukin sellaisenaan riittäisi perusteluksi.
1132 Edellä 234 ja 1109 kohdassa mainitun vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan SEUT 263 artiklassa tarkoitetussa laillisuusvalvonnassa unionin tuomioistuin ei voi korvata kyseessä olevan toimenpiteen toteuttajan perusteluja omillaan. Nyt käsiteltävässä asiassa todettu yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen, johon kantajien katsotaan syyllistyneen riidanalaisen päätöksen päätösosassa, jossa todetaan mainitun unionin kilpailusääntöjen rikkomisen luonne ja laajuus ja jota ei voida erottaa sen perusteluista, kattaa kantajien koko toiminnan kyseessä olevien kolmen kaasuinfrastruktuurin osalta. Kuten edellä 1113 ja 1131 kohdassa on todettu, yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun rikkomisen luonnehdinta perustuu siihen, että eri menettelytavat ovat toisiaan täydentäviä ja toisistaan riippuvaisia.
1133 Näin ollen ainoa peruste, joka koskee Bulgartransgazin toimintaa Chirenin varastointilaitoksen osalta kesäkuun 2012 jälkeen, ei voi ilman, että riidanalaista päätöstä vääristellään korvaamalla komission suorittama tosiseikkojen arviointi uudella arvioinnilla edellä 1109 kohdassa mainitun oikeuskäytännön vastaisesti, muodostaa olennaisia tai jopa riittäviä perusteluja, jotta se voisi yksinään muodostaa mainitun päätöksen päätösosan.
1134 Edellä esitetystä seuraa, ettei komissio ole näyttänyt oikeudellisesti riittävällä tavalla toteen sellaista kilpailusääntöjen rikkomista, joka merkitsisi määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä, johon kantajien katsotaan riidanalaisessa päätöksessä syyllistyneen.
1135 Neljäs kanneperuste on näin ollen hyväksyttävä ilman, että on tarpeen tutkia kantajien esittämiä muita ”alaperusteita”.
D       Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee kantajien puolustautumisoikeuksien käyttämiseen vaikuttavia olennaisia menettelyvirheitä ja hyvän hallinnon periaatteen loukkaamista
[– –]
1.     Ensimmäinen ja toinen osa, joiden mukaan velvollisuus tallentaa ja liittää asiakirja-aineistoon komission Overgasin kanssa pitämiin kokouksiin liittyvät asiakirjat on laiminlyöty ja joiden mukaan oikeus tutustua näihin asiakirjoihin on ollutriittämätön
1142 Hallinnollisen menettelyn aikana komissio piti Overgasin kanssa yhteensä kahdeksan kokousta, joista
–        viisi ensimmäistä pidettiin ennen kantajille osoitetun väitetiedoksiannon antamista ja tarkemmin sanoen 13.10.2010, 13.1.2011, 17.3.2011, 15.12.2011 ja 17.6.2013 (jäljempänä vuosina 2010–2013 pidetyt kokoukset)
–        loput kolme kokousta pidettiin väitetiedoksiannon antamisen jälkeen ja tarkemmin sanoen 13.10.2015, 17.3.2016 ja 20.10.2016 (jäljempänä vuosina 2015 ja 2016 pidetyt kokoukset, ja yhdessä vuosina 2010–2013 pidettyjen kokousten kanssa Overgasin kanssa pidetyt kokoukset).
1143 Komissio täsmentää, että se laati kunkin kahdeksan Overgasin kanssa pidetyn kokouksen jälkeen ei-luottamuksellisia yhteenvetoja ja luottamuksellisia yksityiskohtaisia pöytäkirjoja. Se myönsi istunnossa, ettei se voinut ilmoittaa täsmällisesti, milloin nämä asiakirjat oli laadittu, mutta että se oletti niiden täsmällisyyden vuoksi, että ne oli laadittu välittömästi kunkin kokouksen jälkeen.
1144 Lisäksi kunkin komission kanssa pidetyn kokouksen jälkeen, lukuun ottamatta 13.10.2015 ja 17.3.2016 pidettyjä kokouksia, Overgas toimitti kirjallisia huomautuksia (jäljempänä jatkohuomautukset), joissa se kehitteli näissä kokouksissa esittämiään väitteitä.
1145 Asiakirja-aineistosta ilmenee myös, että kantajilla oli ensin oikeus tutustua vuosina 2010–2013 pidettyjen kokousten yhteenvetoihin ja jatkohuomautusten  ei-luottamukselliseen versioon väitetiedoksiannon antamisen jälkeisen asiakirja-aineistoon tutustumista koskevan oikeuden yhteydessä. Lisäksi 6.9.2017 annetun tuomion Intel v. komissio (C‑413/14 P, EU:C:2017:632) jälkeen, jossa täsmennettiin komission tallentamisvelvoitetta ja velvoitetta ylläpitää asiakirja-aineistoa kilpailurikkomuksia koskevissa seuraamusmenettelyissä, ne esittivät 5.1.2018 uuden pyynnön, jossa pyydettiin saada tutustua komission ja Overgasin välisten mahdollisten muiden kokousten yksityiskohtaisiin pöytäkirjoihin ja muistiinpanoihin.
1146 Komissio vastasi 23.3.2018 myöntämällä, että sillä oli ollut väitetiedoksiannon antamisen jälkeen kolme kokousta Overgasin kanssa, eli vuosina 2015 ja 2016 pidetyt kokoukset, joista se lähetti tuolloin yhteenvedot kantajille. Se epäsi kuitenkin oikeuden tutustua yksityiskohtaisiin pöytäkirjoihin sillä perusteella, että ne sisälsivät yhtäältä luottamuksellisia tietoja ja että niistä ei toisaalta ollut löytynyt todisteita, jotka eivät olisi jo sisältyneet muihin, ei-luottamuksellisiin asiakirjoihin, joihin kantajilla oli ollut mahdollisuus tutustua, koska niillä oli ollut mahdollisuus tutustua myös jatkohuomautuksiin.
1147 Kantajat lähettivät näin ollen tutustumispyyntönsä kuulemismenettelystä vastaavalle neuvonantajalle, joka totesi 14.5.2018 päivätyssä vastauksessaan katsovansa, että yksityiskohtaisten pöytäkirjojen sisältämien tietojen ilmaisemisesta kieltäytyminen oli perusteltua luottamuksellisuuteen liittyvistä syistä ja etteivät nämä asiakirjat sisältäneet mitään kantajien puolesta puhuvia lisätodisteita. Kantajien puolustautumisoikeuksien tehokkaan käyttämisen ja Overgasin oikeutettujen luottamuksellisuutta koskevien huolenaiheiden tasapainottamiseksi kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja ehdotti rajoitettua oikeutta tutustua Overgasin kanssa pidettyjen kokousten yksityiskohtaisiin pöytäkirjoihin kantajien ulkopuolisten edustajien välityksellä tietohuonemenettelyssä.
1148 Lisäksi kantajat pyysivät 18.6.2018 päivätyllä kirjeellä (jäljempänä 18.6.2018 päivätty kirje) komissiota myöntämään niille oikeuden tutustua jatkohuomautusten laajempaan versioon, mistä komissio kieltäytyi.
1149 Kantajien ulkopuolisilla edustajilla oli 28.6.2018 mahdollisuus tutustua Overgasin kanssa pidettyjen kokousten yksityiskohtaisiin pöytäkirjoihin tietohuonemenettelyssä. Komission antamien ohjeiden mukaisesti kantajien ulkopuoliset edustajat saivat viedä tietohuoneeseen paperijäljennökset väitetiedoksiannosta, tosiseikkoja koskevasta esityksestä, Overgasin kanssa pidettyjen kokousten yhteenvedosta ja jatkohuomautusten ei-luottamuksellisista versioista.
1150 Tässä yhteydessä kantajien ulkopuoliset edustajat laativat luottamuksellisen tietohuoneraportin, jossa he ilmaisivat näkemyksensä yksityiskohtaisiin pöytäkirjoihin sisältyvistä kantajien puolesta puhuvista seikoista. Kyseisestä raportista laadittiin komission valvonnassa ei‑luottamuksellinen versio (jäljempänä ei-luottamuksellinen tietohuoneraportti), joka toimitettiin kantajille. Edustajat saivat hyödyntää heidän käyttöönsä annettuja tietoja tietohuoneessa kantajien puolustamisessa mutta eivät kuitenkaan saaneet ilmaista niille luottamuksellisia tietoja (määräys 14.3.2022, Bulgarian Energy Holding ym. v. komissio, T‑136/19, EU:T:2022:149, 20–22 kohta).
1151 Ensimmäisen kanneperusteensa kahdessa ensimmäisessä osassa kantajat esittävät kahdenlaisia väitteitä:
–        ensimmäinen koskee yhteenvedon ja yksityiskohtaisten pöytäkirjojen tallentamista ja asiakirja-aineistoon sisällyttämistä koskevaa menettelyä
–        toinen koskee oikeutta tutustua yksityiskohtaisiin pöytäkirjoihin ja jatkohuomautuksiin.
1152 Arviointia varten on ensinnäkin selvitettävä, onko komissio todella syyllistynyt kantajien väittämiin menettelyvirheisiin; tämän jälkeen on tarvittaessa tutkittava tällaisten menettelyvirheiden vaikutukset kantajien puolustautumisoikeuksiin ja selvitettävä erityisesti, ovatko kantajat nyt käsiteltävän asian erityisten tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen valossa osoittaneet riittävällä tavalla, että ne olisivat voineet puolustautua paremmin, jos komissio ei olisi syyllistynyt menettelyvirheeseen (tuomio 2.10.2003, Thyssen Stahl v. komissio (C‑194/99 P, EU:C:2003:527, 31 kohta); tuomio 13.12.2018, Deutsche Telekom v. komissio (T‑827/14, EU:T:2018:930, 129 kohta) ja tuomio 15.6.2022, Qualcomm v. komissio (Qualcomm – Yksinoikeusmaksut), T‑235/18, EU:T:2022:358, 160 ja 202 kohta).
2.     Menettelyvirheiden olemassaolo
1153 Aluksi on todettava, että asetuksen N:o 1/2003 27 artiklan 2 kohdassa ja asetuksen N:o 773/2004 15 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetty oikeus tutustua asiakirja-aineistoon on yksi menettelyllisistä takeista prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaatteen soveltamiseksi ja niiden asianosaisten puolustautumisoikeuksien suojaamiseksi, joita komission menettely koskee. Niillä on oikeus tutustua tutkinta-aineistoon, jollei muiden yritysten liikesalaisuuksista, komission sisäisistä asiakirjoista ja muista luottamuksellisista tiedoista muuta johdu.
1154 Oikeus tutustua asiakirja-aineistoon merkitsee sitä, että komission on annettava asianomaiselle yritykselle mahdollisuus tutkia kaikki tutkinta-aineistoon sisältyvät asiakirjat, joilla saattaa olla merkitystä sen puolustuksen kannalta. Näihin kuuluvat sekä asianomaista vastaan että sen puolesta puhuvat asiakirjat muiden yritysten liikesalaisuuksia, komission sisäisiä asiakirjoja ja muita luottamuksellisia tietoja lukuun ottamatta (ks. tuomio 25.10.2011, Solvay v. komissio, C‑109/10 P, EU:C:2011:686, 54 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
1155 Oikeutta tutustua asiakirja-aineistoon puolustautumisoikeuksien erottamattomana osana on käsitelty sen ulottuvuuden osalta viimeaikaisessa oikeuskäytännössä, jossa on selvennetty komission velvollisuuksien rajoja erityisesti sen tallentamisvelvoitteiden osalta (ks. vastaavasti tuomio 6.9.2017, Intel v. komissio, C‑413/14 P, EU:C:2017:632; tuomio 15.6.2022, Qualcomm v. komissio (Qualcomm – Yksinoikeusmaksut), T‑235/18, EU:T:2022:358 ja tuomio 14.9.2022, Google ja Alphabet v. komissio (Google Android), T‑604/18, valitus vireillä, EU:T:2022:541).
1156 Tässä kohdin on syytä huomauttaa, että asetuksen N:o 1/2003 19 artiklan 1 kohdassa säädetään, että hoitaakseen sille annetut tehtävät komissio voi kuulla kaikkia luonnollisia tai oikeushenkilöitä, jotka suostuvat siihen tutkinnan kohteeseen liittyvien tietojen keräämistä varten. Mainittu säännös muodostaa siten oikeudellisen perustan, jonka nojalla komissio voi suorittaa henkilön kuulemisen tutkinnan yhteydessä, ja tätä säännöstä on sovellettava kaikkiin kuulemisiin, joilla pyritään keräämään tutkinnan kohteeseen liittyviä tietoja (tuomio 6.9.2017, Intel v. komissio, C‑413/14 P, EU:C:2017:632, 84 ja 86 kohta).
1157 Kun komissio suorittaa kuulemisen, sillä on asetuksen N:o 773/2004 3 artiklan nojalla velvollisuus tallentaa valitsemassaan muodossa kuultavien henkilöiden lausumat (ks. vastaavasti tuomio 6.9.2017, Intel v. komissio, C‑413/14 P, EU:C:2017:632, 90 ja 91 kohta).
1158 Vaikka hallinnollisen menettelyn ulkopuolelle saa jättää seikkoja, joilla ei ole mitään yhteyttä väitetiedoksiantoon sisältyviin tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskeviin väitteisiin ja joilla ei näin ollen ole mitään merkitystä tutkimuksen kannalta, asianomaisen yrityksen puolustautumisen kannalta hyödyllisten asiakirjojen yksilöinti ei voi kuulua yksinomaan komissiolle (tuomio 7.1.2004, Aalborg Portland ym. v. komissio, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ja C‑219/00 P, EU:C:2004:6, 126 kohta ja tuomio 16.6.2011, FMC Foret v. komissio, T‑191/06, EU:T:2011:277, 306 kohta).
1159 Tältä kannalta katsoen tutkinnan kohdetta koskevien tietojen keräämiseksi pidetyt ja niin ollen asetuksen N:o 1/2003 19 artiklan mukaiset kuulemiset on tallennettava, eikä tallennetta voi jättää asiakirja-aineiston ulkopuolelle (ks. vastaavasti tuomio 15.6.2022, Qualcomm v. komissio (Qualcomm – Yksinoikeusmaksut), T‑235/18, EU:T:2022:358, 199 kohta).
1160 Komissio ei voi täyttää sillä asetuksen N:o 773/2004 3 artiklan nojalla olevaa velvollisuutta tallentaa valitsemassaan muodossa kuultavien henkilöiden lausumat hallinnollisessa tutkinnassa pelkästään laatimalla lyhyen yhteenvedon kuulemisessa käsitellyistä asioista. Komission on esitettävä tietoja käytyjen keskustelujen sisällöstä, erityisesti niiden tietojen luonteesta, jotka kyseisessä kuulemisessa on siinä mainituista asioista esitetty (ks. vastaavasti tuomio 6.9.2017, Intel v. komissio, C‑413/14 P, EU:C:2017:632, 92 kohta).
1161 Kantajien väitteitä, jotka koskevat sitä, että komissio on laiminlyönyt velvoitteensa, jotka koskevat tallentamista, asiakirja-aineistoon liittämistä ja asiakirja-aineistoon tutustumista koskevan oikeuden myöntämistä, on tutkittava näiden periaatteiden valossa.
a)     Ensimmäinen väite, jonka mukaan Overgasin kanssa pidetyissä kokouksissa annettuja lausumia ei ole tallennettu eikä sisällytetty asiakirja-aineistoon asianmukaisesti
1162 Kantajat, joita Bulgarian tasavalta tukee, väittävät, että tapa, jolla komissio tallensi tai jätti tallentamatta Overgasin kanssa pitämänsä kokoukset, sekä tapa, jolla se liitti asiakirja-aineistoon näissä kokouksissa annetut lausumat, on asetuksen N:o 1/2003 19 artiklasta, luettuna yhdessä asetuksen N:o 773/2004 3 artiklan kanssa, johtuvien tallentamisvelvoitteiden vastainen. Tällä tavoin komissio on myös loukannut hyvän hallinnon ja avoimuuden periaatetta sekä kantajien puolustautumisoikeuksia. Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin ei voi harjoittaa valvontaansa.
1163 Tältä osin on erotettava toisistaan yhtäältä väitteet, jotka koskevat Overgasin kanssa vuosina 2010–2013 pidettyjä kokouksia, ja toisaalta väitteet, jotka koskevat vuosina 2015 ja 2016 pidettyjä kokouksia.
1164 Unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että aluksi on arvioitava vuosina 2015 ja 2016 pidettyjä kokouksia koskevia väitteitä.
1)     Vuosina 2015 ja 2016 pidetyt kokoukset
1165 Kantajat väittävät, että:
–        asiakirja-aineistoon ei liitetty tallenteita vuosina 2015 ja 2016 pidetyistä kokouksista tutkinnan aikana
–        komissio myönsi näiden kokousten ja niitä koskevien yksityiskohtaisten pöytäkirjojen olemassaolon vasta vastauksessaan kantajien 5.1.2018 esittämään pyyntöön, minkä jälkeen oikeus tutustua yhteenvetoon myönnettiin 23.3.2018.
1166 Komissio huomauttaa, että heti kun kantajat kysyivät, oliko se pitänyt muita kokouksia Overgasin kanssa väitetiedoksiannon antamisen jälkeen, se ilmoitti niille vuosina 2015 ja 2016 pidetyistä kokouksista ja lähetti niille näiden kokousten yhteenvedot.
1167 Komissio väittää tältä osin, että oikeutta tutustua komission asiakirja-aineistoon koskevista säännöistä [SEUT 101 ja 102] artiklan, ETA-sopimuksen 53, 54 ja 57 artiklan ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 soveltamistapauksissa (EUVL 2005, C 325, s. 7) annetun komission tiedonannon 27 artiklan nojalla osapuolelle myönnetään oikeus tutustua asiakirjoihin, jotka on saatu väitetiedoksiannon tiedoksiantamisen jälkeen hallinnollisen menettelyn myöhemmässä vaiheessa, ennen muodollisen päätöksen tekemistä, vain jos tällaiset asiakirjat voivat olla väitetiedoksiannossa kyseistä osapuolta vastaan esitettyihin väitteisiin liittyviä uusia todisteita, riippumatta siitä, ovatko todisteet luonteeltaan syyllisyyden osoittavia vai vapauttavia.
1168 Komission mukaan vuosina 2015 ja 2016 pidettyjen kokousten asiakirjat eivät olleet kantajille osoitettujen  väitteiden tai jo esitettyjä väitteitä koskevien uusien todisteiden perustana, joten sillä ei ollut velvollisuutta sisällyttää asiakirja-aineistoon yhteenvetoja tai yksityiskohtaisia pöytäkirjoja vuosina 2015 ja 2016 pidetyistä kokouksista eikä myöntää oikeutta tutustua niihin. Lisäksi komission mukaan yksin sen tehtävänä oli arvioida, saattoivatko asiakirjat olla kantajien puolesta puhuvia.
1169 Yhteenvedosta ja yksityiskohtaisista pöytäkirjoista ilmenee kuitenkin, että vuosina 2015 ja 2016 pidettyjen kokousten tarkoituksena oli kerätä tietoja riidanalaisen päätöksen tekemiseen johtaneen tutkinnan kohteesta.
1170 Tältä kannalta katsottuna on niin, että kun otetaan huomioon edellä 1157 ja 1159 kohdassa mainittu oikeuskäytäntö, on sellaiset kuulemiset, joiden tarkoituksena on kerätä tietoja tutkinnan kohteesta ja jotka näin ollen – kuten nyt kyseessä olevat kuulemiset – kuuluvat asetuksen N:o 1/2003 19 artiklan soveltamisalaan, tallennettava, eikä niitä voida jättää pois tutkinta-aineistosta.
1171 Mahdollisuus erottaa toisistaan tutkimuksen kannalta merkitykselliset asiakirjat ja muut asiakirjat ja jättää näin ollen viimeksi mainitut tutkinta-aineiston ulkopuolelle on toki edelleen olennaisen tärkeä, jotta komissiolle ei aiheutuisi kohtuutonta menettelyllistä taakkaa. Komission asiana ei kuitenkaan ole jättää huomiotta mitään asiakirja-aineistoon sisältyvää seikkaa käyttämällä sillä väitetysti olevaa harkintavaltaa sen ratkaisemiseksi, ovatko nämä asiakirjat mahdollisesti kantajaa vastaan vai kantajan puolesta puhuvia, koska kuulemista koskevan kirjallisen pöytäkirjan puuttuminen estää unionin yleistä tuomioistuinta tarkistamasta, onko komissio noudattanut asetuksen N:o 1/2003 säännöksiä ja yleisemmin, onko tutkimukseen osallisten yritysten ja yksityishenkilöiden oikeuksia kunnioitettu täysimääräisesti.
1172 Lisäksi asetuksen N:o 773/2004 3 artiklassa säädetyllä tallentamisvelvoitteella ei olisi tehokasta vaikutusta, jos komission sallittaisiin omasta aloitteestaan jättää tietyt kokoukset tallentamatta, etenkin kun käsiteltävän asian olosuhteissa kuulemiset suoritettiin Overgasin kanssa, jolla oli merkittävä rooli komission päätöksessä aloittaa tutkimus ja jatkaa sitä ja joka väitti kantajien syyllistyneen kilpailunvastaiseen menettelyyn sitä vastaan.
1173 Tästä seuraa, että komission väitteet, joiden mukaan sillä ei ollut velvollisuutta tallentaa eikä liittää asiakirja-aineistoon Overgasin kanssa väitetiedoksiannon antamisen jälkeen vuosina 2015 ja 2016 pidettyjen kokousten pöytäkirjoja, on hylättävä.
1174 Lopuksi siltä osin kuin kantajat väittävät, ettei komissio ilmoittanut niille vuosina 2015 ja 2016 pidetyistä kokouksista, on syytä huomauttaa, ettei komissio riidanalaisen päätöksen hyväksymiseen johtaneessa hallinnollisessa menettelyssä tosiaan viitannut väitetiedoksiannon antamisen jälkeen suorittamiinsa Overgasin kuulemisiin.
1175 Kuten edeltä 1157 ja 1159 kohdasta ilmenee, komissio ei voi jättää sisällyttämättä tutkinta-aineistoon vuosina 2015 ja 2016 pidettyjen kokousten kaltaisten kuulemisten tallennetta eikä näin ollen jättää ilmoittamatta niistä asianosaisille.
1176 Tästä seuraa, että kantajien väitteet, jotka koskevat komission velvoitteiden noudattamatta jättämistä vuosina 2015 ja 2016 pidettyjen kokousten osalta, ovat perusteltuja, koska komission olisi pitänyt tallentaa näissä kokouksissa annetut lausumat ja liittää niitä koskevat asiakirjat asiakirja-aineistoon sekä päivittää asiakirja-aineiston luettelo, jonka avulla kantajat olisivat saaneet tiedon kyseisistä kuulemisista, sikäli kuin  tiettyihin seikkoihin liittyvästä luottamuksellisuuden suojasta, johon Overgas on oikeutetusti vedonnut, ei muuta johdu.
1177 Komissio syyllistyi näin ollen menettelyvirheeseen, kun se ei tallentanut asianmukaisesti vuosina 2015 ja 2016 pidetyissä kokouksissa annettuja lausumia eikä liittänyt niitä asiakirja-aineistoon eikä ilmoittanut niistä kantajille.
2)     Vuosina 2010–2013 pidetyt kokoukset
1178 Kantajat
–        arvostelevat komissiota siitä, ettei se ole tallentanut asianmukaisesti vuosina 2010–2013 pidettyjä kokouksia, koska se kantajien mukaan sisällytti asiakirja-aineistoon vain yhteenvetoja, jotka sisälsivät vain epämääräisiä ja yleisluonteisia tiivistelmiä; lisäksi yhteenvedot lisättiin asiakirja-aineistoon kantajien mukaan vasta useita vuosia näiden kokousten jälkeen eli vuonna 2014, mikä on saattanut heikentää niiden paikkansapitävyyttä
–        väittävät havainneensa vasta vuonna 2018, että yhteenvetojen ohella oli laadittu yksityiskohtaisia pöytäkirjoja, jotka eivät sisältyneet asiakirja-aineistoon; ne väittävät, ettei komissio pystynyt perustelemaan, miksi mainitut pöytäkirjat oli jätetty asiakirja-aineiston ulkopuolelle.
1179 Nämä puutteet heijastuvat myös tutkinta-aineiston luetteloon, joka toimitettiin väitetiedoksiannon antamisen jälkeen ja jossa ei kantajien mukaan lueteltu riittävän täsmällisesti tutkinnan aikana koottuja asiakirjoja ja jossa jätettiin mainitsematta erityisesti Overgasin kanssa pidettyjen kokousten yksityiskohtaiset pöytäkirjat.
1180 Komissio väittää tähän, ettei sellaista vaatimusta ole, jonka mukaan todiste olisi liitettävä asiakirja-aineistoon ja sisällytettävä sen ajankohdan aineistoluetteloon, jona kokoukset pidettiin ja asiaa koskevat muistiinpanot  laadittiin. Se väittää lisäksi, että oli miten oli, riidanalainen päätös ei perustu kyseisten kokousten yhteenvetoihin eikä yksityiskohtaisiin pöytäkirjoihin.
1181 Komissio väittää myös, että koska kantajilla oli väitetiedoksiannon antamisen jälkeen oikeus tutustua vuosina 2010–2013 pidettyjen kokousten yhteenvetoihin, niillä oli kyllä mahdollisuus käyttää puolustautumisoikeuksiaan, minkä ne komission mukaan tekivät toimittamalla vastauksensa mainittuun tiedoksiantoon sekä toimittamalla myöhemmät huomautuksensa, joissa ne viittasivat lieventävinä asianhaaroina joihinkin näissä kokouksissa esiin tuotuihin seikkoihin. Komissio väittää lisäksi, että Overgasin esittämät jatkohuomautukset, joissa kehiteltiin näissä kokouksissa esiin tuotuja seikkoja, oli otettu asiakirja-aineistoon ja annettu tiedoksi kantajille.
1182 Tältä osin on todettava, että Overgasin kanssa pidettyjen kokousten yhteenvedot, joihin kantajilla oli oikeus tutustua, käsittävät kunkin kokouksen osalta alle puoli sivua. Jokainen puoli sivua sisältää kokouksen päivämäärän, osallistujat ja kokouksessa käsitellyt aiheet, joita koskeva kuvaus käsittää enintään viidestä kahdeksaan riviä.
1183 Yhteenvedon sisältö on siten selvästi riittämätön kuvaamaan komission ja Overgasin välillä tosiasiallisesti käytyjen keskustelujen sisältöä ja erityisesti Overgasin käsitellyistä aiheista toimittamien tietojen luonnetta.
1184 Asetuksen N:o 1/2003 19 artiklan 1 kohdan sanamuodosta eikä sen tavoitteesta ei kuitenkaan ilmene mitään, minkä perusteella voitaisiin katsoa, että lainsäätäjän tarkoituksena olisi ollut tehdä ero yhtäältä asiakirjoihin tutustumista varten laadittujen ”yhteenvetojen” ja toisaalta luottamuksellisiksi tarkoitettujen ”yksityiskohtaisten pöytäkirjojen” välille. Tällainen tulkinta merkitsisi sitä, että edellä 1153 kohdassa mainittu oikeus tutustua asiakirja-aineistoon ja prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaate menettäisivät käytännössä kaiken tehokkaan vaikutuksensa.
1185 Tältä osin ei ole merkitystä sillä komission mainitsemalla seikalla, ettei riidanalainen päätös perustu yhteenvetoihin eikä yksityiskohtaisiin pöytäkirjoihin. Oikeus tutustua asiakirja-aineistoon merkitsee sitä, että komission on annettava asianomaiselle yritykselle mahdollisuus tutkia kaikki tutkinta-aineistoon sisältyvät asiakirjat, joilla saattaa olla merkitystä sen puolustuksen kannalta (tuomio 7.1.2004, Aalborg Portland ym. v. komissio, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ja C‑219/00 P, EU:C:2004:6, 68 kohta).
1186 Tästä seuraa, ettei komissio ole vuosina 2010–2013 pidettyjen kokousten yhteenvedon osalta noudattanut velvoitteitaan, jotka sille johtuvat asetuksen N:o 1/2003 19 artiklasta, kun sitä luetaan yhdessä asetuksen N:o 773/2004 3 artiklan 3 kohdan kanssa ja kun otetaan huomioon edellä 1157 ja 1159 kohdassa mainittu oikeuskäytäntö. Näiden velvoitteiden noudattamatta jättäminen ilmeni yhtäältä siten, että kahden asiakirjatyypin, eli sisäiseen käyttöön tarkoitettujen yksityiskohtaisten pöytäkirjojen sekä asiakirja-aineistoon ja siten kantajien tutustumista varten tarkoitettujen yhteenvetojen, välille tehtiin perusteettomasti ero, ja toisaalta siten, ettei yhteenvedoissa selvästikään kuvattu komission ja Overgasin välisten keskustelujen sisältöä, etenkään Overgasin käsitellyistä aiheista toimittamien tietojen luonnetta, siten kuin sitä edellytetään edellä 1160 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä.
1187 Unionin yleinen tuomioistuin katsoo sitä vastoin, ettei ajallinen ero vuosina 2010–2013 pidettyjen kokousten ja vasta vuonna 2014 tapahtuneen kokousten yhteenvedon asiakirja-aineistoon liittämisen välillä sellaisenaan ja muiden todisteiden tai ainakaan painavien  seikkojen  puuttuessa tue päätelmää, jonka mukaan komissio olisi jättänyt noudattamatta asiakirja-aineistoon tutustumista koskevaan oikeuteen liittyviä velvoitteitaan.
1188 Ensinnäkin Overgasin kanssa pidettyjen kokousten yhteenvedon myöhäisestä esittämisajankohdasta huolimatta kantajilla oli tilaisuus ottaa se huomioon ja käyttää puolustautumisoikeuksiaan paitsi toimittamalla vastauksensa väitetiedoksiantoon, myös ja ennen kaikkea, kuten edeltä 1147 kohdasta ilmenee, esittämällä kuulemismenettelystä vastaavalle neuvonantajalle pyyntö saada tutustua yksityiskohtaisiin pöytäkirjoihin, mikä johti tutustumisoikeuden myöntämiseen tietohuonemenettelyssä.
1189 Toiseksi väitteestä, jonka mukaan vuosina 2010–2013 pidettyjen kokousten yhteenvedot ovat väitetysti epätarkkoja ja joka perustuu siihen, että ne liitettiin asiakirja-aineistoon myöhässä, on todettava, että vaikka komissio olikin laatinut ne vuonna 2014, niiden sisällön luotettavuus olisi voinut vaarantua vain, jos näitä kokouksia koskevat yksityiskohtaiset pöytäkirjat, joiden on täytynyt olla näiden yhteenvetojen laatimisen perustana, olisi myös laadittu vuonna 2014. Näissä olosuhteissa se, että yhtäältä kokousten ja toisaalta niihin liittyvien yksityiskohtaisten pöytäkirjojen laatimisen välillä on kulunut huomattavan pitkä aika, voi herättää epäilyjä niiden paikkansapitävyydestä ja näin ollen myös niiden perusteella laadittujen yhteenvetojen paikkansapitävyydestä.
1190 Nyt käsiteltävässä asiassa kantajat eivät ole esittäneet mitään todisteita tai seikkoja, joiden perusteella voitaisiin päätellä, että yksityiskohtaiset pöytäkirjat olisi laadittu useita vuosia vuosien 2010–2013 kokousten pitämisen jälkeen. Kuten komissio väitti istunnossa, näiden pöytäkirjojen täsmällisyys on päinvastoin osoitus siitä, että ne on laadittu lähellä niiden kokousten ajankohtaa, joihin ne liittyvät.
1191 Kun otetaan huomioon edellä 1182–1186 kohdassa esitetyt seikat, kantajien väitteet, jotka koskevat komission velvoitteiden noudattamatta jättämistä vuosina 2010–2013 pidettyjen kokousten osalta, ovat perusteltuja, koska yhteenvedot olivat selvästi riittämättömiä  kuvaamaan komission ja Overgasin välisten keskustelujen sisältöä edellä 1160 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla.
1192 Komissio syyllistyi näin ollen menettelyvirheeseen, kun se ei tallentanut asianmukaisesti vuosina 2010–2013 pidetyissä kokouksissa annettuja lausumia eikä liittänyt niitä asiakirja-aineistoon.
1193 Kantajat väittävät sen komission väitteen osalta, jonka mukaan yhteenvedon liian epämääräisestä ja yleisestä luonteesta mahdollisesti johtuva velvoitteiden noudattamatta jättäminen on korjattu yhtäältä myöntämällä oikeus tutustua jatkohuomautusten ei-luottamuksellisiin versioihin ja toisaalta myöntämällä oikeus tutustua yksityiskohtaisiin pöytäkirjoihin tietohuonemenettelyssä, että koska näissä asiakirjoissa oli paljon peitettyjä kohtia, oikeudesta tutustua näihin asiakirjoihin ei ollut  hyötyä kantajien puolustukselle. Näin ollen tämä väite ja toinen väite ovat päällekkäisiä, ja niitä on siten arvioitava yhdessä.
b)     Toinen väite, joka koskee oikeutta tutustua yksityiskohtaisiin pöytäkirjoihin ja jatkohuomautuksiin
1194 Kantajat arvostelevat komissiota yhtäältä siitä, että se rajoitti niiden oikeutta tutustua yksityiskohtaisiin pöytäkirjoihin, ja toisaalta siitä, että se epäsi niiltä oikeuden tutustua osaan jatkohuomautuksia sillä verukkeella, että näihin asiakirjoihin sisältyvät tiedot ovat luottamuksellisia.
1195 Ensimmäiseksi kantajat riitauttavat sen, että oikeus tutustua Overgasin kanssa pidettyjen kokousten yksityiskohtaisiin pöytäkirjoihin korvattiin lukuisten tutustumispyyntöjen jälkeen rajoitetulla tutustumisoikeudella niiden ulkopuolisten edustajien välityksellä tietohuonemenettelyssä. Kantajien ulkopuolisten edustajien laatima kertomus, joka toimitettiin kantajille ei-luottamuksellisena versiona, oli kantajien mukaan niiden puolustuksen kannalta täysin arvoton, koska siinä oli paljon peitettyjä kohtia.
1196 Komissio korostaa sitä vastoin, että se, että kantajien ulkopuolisille edustajille annettiin oikeus tutustua Overgasin kanssa pidettyjen kokousten yksityiskohtaisiin pöytäkirjoihin tietohuonemenettelyssä, mahdollisti sen, että kantajat saattoivat ilmaista näkemyksensä niihin sisältyvistä tiedoista ja käyttää siten puolustautumisoikeuksiaan kunnioittaen samalla Overgasin luottamuksellisuutta koskevia perusteltuja huolenaiheita.
1197 Toiseksi kantajat väittävät, että luottamukselliset jatkohuomautukset saattoivat mahdollisesti sisältää niiden puolesta puhuvia seikkoja, jolloin oikeus tutustua näiden asiakirjojen vähemmän peitettyyn versioon olisi mahdollistanut sen, että ne olisivat voineet käyttää puolustautumisoikeuksiaan tehokkaammin.
1198 Komissio väittää, että juuri sen ansiosta, että kantajilla oli oikeus tutustua jatkohuomautuksiin, ne saattoivat käyttää puolustautumisoikeuksiaan toimittamalla vastauksensa väitetiedoksiantoon.
1199 Komissio korostaa myös, etteivät kantajat asiakirja-aineistoon tutustumisen ja väitetiedoksiantoon antamiensa vastausten toimittamisen välisenä aikana missään vaiheessa arvostelleet sitä, etteivät ne olisi voineet käyttää puolustautumisoikeuksiaan tehokkaasti sen vuoksi, että jatkohuomautusten luottamukselliset osat oli peitetty. Lisäksi kaikki myöhemmät tutustumispyynnöt esitettiin komission mukaan liian myöhään eivätkä ne olleet perusteltuja, koska kantajat olivat jo käyttäneet oikeuttaan tulla kuulluiksi näiden asiakirjojen osalta.
1200 Komissio väittää lisäksi, että suurinta osaa jatkohuomautuksista ei ollut peitetty millään tavoin ja ettei se käyttänyt peitettyjä tietoja riidanalaisen päätöksen tekemiseen johtaneessa arvioinnissaan.
1201 Edeltä 1194–1200 kohdasta ilmenee, että asianosaisten tämän väitteen yhteydessä esittämiin väitteisiin liittyy kaksi kysymystä, joita on tarkasteltava seuraavassa järjestyksessä:
–        ensimmäinen kysymys koskee sitä, ettei jatkohuomautuksissa, joihin kantajilla oli oikeus tutustua, olevia peitettyjä kohtia ole välittömästi riitautettu
–        toinen kysymys koskee liiallisiksi väitettyjä peitettyjä kohtia yhtäältä yksityiskohtaisissa pöytäkirjoissa, joihin oli oikeus tutustua tietohuoneessa, ja toisaalta jatkohuomautuksissa.
1)     Velvollisuus riitauttaa välittömästi jatkohuomautuksissa olevat peitetyt kohdat
1202 Komissio toteaa koskien 18.6.2018 päivättyä kirjettä, jolla kantajat pyysivät oikeutta saada tutustua jatkohuomautusten vähemmän peitettyyn versioon, että näiden huomautusten ei-luottamukselliset versiot oli annettu kantajille tiedoksi jo 2.4.2015 ja 8.4.2015 ja etteivät kantajat ennen ajankohtaa 9.12.2016, jolloin ne toimittivat vastauksensa tosiseikkoja koskevaan esitykseen, olleet missään vaiheessa todenneet, etteivät ne voisi käyttää puolustautumisoikeuksiaan tehokkaasti niissä olevien peitettyjen kohtien vuoksi.
1203 Kirjeestä, joka on päivätty 18.6.2018, ilmenee, että pyyntö saada tutustua jatkohuomautusten vähemmän peitettyihin versioihin liittyi siihen, että komissio oli tietohuoneen käyttöönoton yhteydessä antanut kantajien ulkopuolisille edustajille luvan viedä sinne muiden asiakirjojen lisäksi jatkohuomautusten peitetyt versiot. Esittäessään pyyntönsä kantajat täsmensivät kunkin jatkohuomautuksen osalta, mikä rooli peitetyillä tiedoilla olisi voinut olla niiden puolustuksen valmistelussa, kun otetaan huomioon myös uudet seikat, joita tietohuonemenettelyssä olisi saattanut ilmetä.
1204 Kantajien pyyntö saada tutustua vähemmän peitettyihin jatkohuomautuksiin ilmeni siten välillisesti 6.9.2017 annetusta tuomiosta Intel v. komissio (C‑413/14 P, EU:C:2017:632). Tämän uuden oikeuskäytännön perusteella, jolla vahvistettiin niiden puolustautumisoikeuksia, kantajat pyysivät 5.1.2018 komissiota antamaan niille oikeuden tutustua kaikkien sellaisten puheluiden ja kokousten täydellisiin ja yksityiskohtaisiin muistiinpanoihin, joissa Overgas oli ollut osallisena. Kuten edeltä 1203 kohdasta ilmenee, tämä pyyntö johti tietohuonemenettelyyn, jota varten kantajat saivat yksityiskohtaiset säännöt sen toiminnasta. Näissä säännöissä määrättiin, että jatkohuomautusten peitetyt versiot olivat osa sitä rajallista määrää asiakirjoja, jotka kantajien ulkopuoliset edustajat saattoivat tuoda tietohuoneeseen.
1205 Tältä osin ei voida sulkea pois sitä, että jatkohuomautusten täydellisempi versio olisi voinut mahdollistaa sen, että kantajat olisivat ymmärtäneet paremmin asiakirjoja, joihin niillä oli oikeus tutustua tietohuoneessa ulkoisten edustajiensa välityksellä, ja näin ollen voineet käyttää puolustautumisoikeuksiaan tehokkaammin. Näissä olosuhteissa niitä ei voida arvostella siitä, että ne pyysivät laajempaa oikeutta tutustua näihin jatkohuomautuksiin vasta tässä vaiheessa.
1206 Tästä seuraa, ettei siihen, etteivät kantajat välittömästi riitauttaneet niille väitetiedoksiannon antamisen jälkeen toimitettujen jatkohuomautusten peitettyjä kohtia,  voida vedota kantajia vastaan sen estämiseksi, että ne vetoavat puolustautumisoikeuksiensa loukkaamiseen.
2)     Oikeus tutustua tietohuoneessa saatavilla oleviin asiakirjoihin ja jatkohuomautusten liiallisessa määrin peitettyihin versioihin
1207 Kun kyse on asiakirja-aineiston osaan kohdistuvan tutustumisoikeuden myöntämisestä tai epäämisestä tutkintamenettelyjen aikana, komission on erityisesti punnittava keskenään yritysten oikeutta suojella liikesalaisuuksiaan ja puolustautumisoikeuksien kunnioittamista (tuomio 29.6.1995, ICI v. komissio, T‑36/91, EU:T:1995:118, 98 kohta ja tuomio 14.12.2005, General Electric v. komissio, T‑210/01, EU:T:2005:456, 631 kohta).
1208 Tässä kohdin on huomautettava, että 26.5.2021 annetun määräyksen Bulgarian Energy Holding ym. v. komissio (T‑136/19, ei julkaistu) ja työjärjestyksen 91 artiklan b alakohdan mukaisesti ja ottaen huomioon kyseisen asetuksen 103 artiklan 1 kohdassa säädetyt takeet komissio sisällytti asiakirja-aineistoon
–        Overgasin kanssa pidettyjen kokousten yksityiskohtaiset pöytäkirjat ja niihin liittyvät Overgasin luottamuksellista käsittelyä koskevat pyynnöt
–        jatkohuomautusten luottamukselliset versiot
–        luottamuksellisen tietohuoneraportin.
1209 Tämän jälkeen unionin yleinen tuomioistuin tarkasteli 14.3.2022 antamansa määräyksen Bulgarian Energy Holding ym. v. komissio (T‑136/19, EU:T:2022:149) yhteydessä ja työjärjestyksen 103 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti edellä 1208 kohdassa mainittuja asiakirjoja niiden oikeudellisten seikkojen ja tosiseikkojen perusteella, joihin komissio oli vedonnut siltä osin, kuin kyse oli näiden asiakirjojen luottamuksellisuudesta kantajiin nähden ja niiden merkityksestä riita-asian ratkaisun kannalta, siinä määrin kuin se osoittautui tarpeelliseksi, huolehtimalla tämän luottamuksellisuuden yhteensovittamisesta tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeuden ja erityisesti kontradiktorisen periaatteen noudattamisen kanssa (määräys 14.3.2022, Bulgarian Energy Holding ym. v. komissio, T‑136/19, EU:T:2022:149, 5–10 kohta).
1210 Unionin yleinen tuomioistuin totesi erityisesti, että komissio oli valtuuttanut kantajien ulkopuoliset edustajat toimittamaan asiakkailleen ainoastaan ei-luottamuksellisen version tietohuonemenettelystä laatimastaan raportista (määräys 14.3.2022, Bulgarian Energy Holding ym. v. komissio, T‑136/19, EU:T:2022:149, 20–22 kohta).
1211 Kuitenkin 14.3.2022 annetun määräyksen Bulgarian Energy Holding ym. v. komissio (T‑136/19, EU:T:2022:149) 26 ja 27 kohdassa suoritetusta arvioinnista ilmenee, että useat seikat, jotka oli peitetty ei-luottamuksellisessa tietohuoneraportissa, eivät olleet tai eivät missään tapauksessa enää olleet luottamuksellisia. Unionin yleinen tuomioistuin liitti siten asiakirja-aineistoon luottamuksellisen tietohuoneraportin lukuun ottamatta kahta lyhyttä seikkaa, joilla ei ollut merkitystä riidan ratkaisun kannalta.
1212 Tältä osin tietohuoneraportin ei-luottamuksellisen version, johon kantajilla oli oikeus tutustua, arvioinnista ilmenee, ettei se sisältänyt mitään lisätietoja siihen yhteenvetoon nähden, johon niillä oli ollut oikeus tutustua aiemmin hallinnollisen menettelyn aikana.
1213 Vaikka oletettaisiin, että tietohuonemenettelyn ajankohtana tietyt tietohuoneraportin luottamukselliseen versioon sisältyvät tiedot, erityisesti vuosina 2015 ja 2016 pidettyjen kokousten yksityiskohtaisiin pöytäkirjoihin sisältyvät tiedot, olisivat voineet pysyä luottamuksellisina, vuosina 2010–2013 pidettyjen kokousten yksityiskohtaisiin pöytäkirjoihin sisältyvät tiedot olivat tuolloin luonteeltaan historiallisia.
1214 Tästä seuraa, ettei komissiolla ollut oikeutta peittää tietohuoneraportista mitään merkityksellistä aineistoa siinä määrin, että tietohuoneraportin ei-luottamuksellinen versio vastasi käytännöllisesti katsoen yhteenvetoa.
1215 Tällainen tilanne voi käytännössä vaarantaa tietohuonemenettelyn tarkoituksen eli luottamuksellisten tietojen suojaamisen samalla, kun annetaan mahdollisuus tutustua todisteisiin, joita asianosainen tarvitsee kantansa tueksi. Näin on sitäkin suuremmalla syyllä, koska – kuten kantajat ovat väittäneet – tietohuonemenettely, sellaisena kuin se nyt käsiteltävässä asiassa toteutettiin, saattoi loukata kantajien puolustautumisoikeuksia, koska ne saattoivat käyttää niitä vain välillisesti ulkoisten edustajiensa välityksellä.
1216 Edellä 1207–1215 kohdassa esitetystä seuraa, että koska kantajille tietohuonemenettelyssä myönnetty oikeus tutustua asiakirja-aineistoon on liian rajallinen, komissio on syyllistynyt menettelyvirheeseen, joka saattaa loukata kantajien puolustautumisoikeuksia.
1217 Jatkohuomautuksista on ensinnäkin todettava, että mitä tulee vuosina 2015 ja 2016 pidettyihin kokouksiin, Overgas esitti tällaisia huomautuksia ainoastaan 20.10.2016 pidetyn kokouksen osalta. Unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa, että kuten 14.3.2022 annetun määräyksen Bulgarian Energy Holding ym. v. komissio (T‑136/19, EU:T:2022:149) 51–57 kohdassa todetaan, kyseisellä asiakirjalla ei ole riita-asian ratkaisun kannalta merkitystä.
1218 Toiseksi, kuten 14.3.2022 annetun määräyksen Bulgarian Energy Holding ym. v. komissio (T‑136/19, EU:T:2022:149) 49 kohdasta ilmenee, 17.6.2013 pidetyn kokouksen jatkohuomautusten ei‑luottamukselliseksi väitetystä  versiosta ei ollut ollenkaan peitetty  tietoja.
1219 Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin on tutkittuaan neljää ensimmäistä vuosina 2010–2013 pidettyä kokousta koskeviin jatkohuomautuksiin sisältyvien tietojen luonteen antanut kantajille oikeuden tutustua niiden vähemmän peitettyihin versioihin (määräys 14.3.2022, Bulgarian Energy Holding ym. v. komissio, T‑136/19, EU:T:2022:149, 34–48 kohta).
1220 Tältä osin unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että vuosina 2010–2013 pidettyjen kokousten jatkohuomautuksiin sisältyvät tiedot olivat menettäneet luottamuksellisuutensa jo silloin, kun kantajat olivat 18.6.2018 päivätyllä kirjeellä pyytäneet saada tutustua niihin.
1221 Evätessään oikeuden tutustua jatkohuomautusten vähemmän peitettyihin versioihin, erityisesti 13.10.2010 sekä 13.1., 17.3. ja 15.12.2011 pidettyjen kokousten versioihin, komissio syyllistyi näin ollen myös menettelyvirheeseen, joka saattoi johtaa kantajien puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen.
c)     Menettelyvirheitä koskeva päätelmä
1222 Edellä 1177, 1192 ja 1211–1221 kohdassa esitetystä seuraa, että komissio on syyllistynyt menettelyvirheeseen, kun se on evännyt kantajilta niiden puolustautumisoikeuksien käyttämisen turvaamiseksi riittävän oikeuden tutustua asiakirja-aineistoon.
1223 Tässä vaiheessa on siten edellä 1152 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla ratkaistava, ovatko kantajat tämän asian erityisissä tosiasiallisissa ja oikeudellisissa olosuhteissa osoittaneet riittävällä tavalla, että ne olisivat voineet puolustautua paremmin, jos komissio ei olisi syyllistynyt tähän menettelylliseen virheeseen. Jos tällaista näyttöä ei ole esitetty, niiden puolustautumisoikeuksia ei voida katsoa loukatun (tuomio 14.9.2022, Google ja Alphabet v. komissio (Google Android), T‑604/18, valitus vireillä, EU:T:2022:541, 934 kohta).
3.     Todettujen menettelyvirheiden vaikutukset kantajien puolustautumisoikeuksien turvaamiseen
1224 Sen jälkeen, kun komissio oli esittänyt ei-luottamukselliset asiakirjat 14.3.2022 annetun määräyksen Bulgarian Energy Holding ym. v. komissio (T‑136/19, EU:T:2022:149) mukaisesti, kantajat esittivät 27.4.2022 toimittamissaan huomautuksissa (jäljempänä 27.4.2022 päivätyt huomautukset) täsmennyksiä osoittaakseen konkreettisesti, että jos niille olisi myönnetty oikeus tutustua tiettyihin asiakirja-aineiston osiin, joita ei julkistettu hallinnollisen menettelyn aikana, ne olisivat voineet puolustautua paremmin.
1225 Näiden väitteiden valossa on tarkasteltava muun muassa todisteita, jotka on toimitettu kantajille 14.3.2022 annetun määräyksen Bulgarian Energy Holding ym. v. komissio (T‑136/19, EU:T:2022:149) johdosta ja jotka alkuperänsä, täsmällisyytensä ja niiden olosuhteiden vuoksi, joissa Overgas toimitti ne komissiolle, olisivat antaneet kantajille mahdollisuuden merkittävällä tavalla perustella tai vahvistaa tiettyjä väitteitä puolustuksessaan.
1226 Tässä kohdin on aluksi syytä korostaa, että asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden loukkaamista ei voida tällaisessa tilanteessa korjata pelkästään sillä, että asiakirjoihin tutustuminen on, kuten esillä olevassa asiassa, tehty mahdolliseksi oikeudenkäynnin aikana. Koska unionin yleisen tuomioistuimen suorittama tutkinta rajoittuu esitettyjen perusteiden laillisuusvalvontaan, sillä ei ole tarkoitus korvata asian täysimääräistä tutkimista hallinnollisessa menettelyssä eikä sillä ole tällaista vaikutusta. Vaikka yritys, joka on nostanut kanteen komission päätöksestä, saa jotkin asiakirja-aineistoon sisältyvät asiakirjat myöhemmin tietoonsa, se ei pääse takaisin siihen asemaan, jossa se olisi ollut, jos se olisi voinut vedota samoihin asiakirjoihin esittääkseen kirjalliset ja suulliset huomautuksensa komissiolle ennen riidanalaisen päätöksen hyväksymistä (tuomio 25.10.2011, Solvay v. komissio, C‑110/10 P, EU:C:2011:687, 51 kohta ja tuomio 15.6.2022, Qualcomm v. komissio (Qualcomm – Yksinoikeusmaksut), T‑235/18, EU:T:2022:358, 200 kohta).
a)     Yksityiskohtaisiin pöytäkirjoihin sisältyvät julkistamattomat tiedot
1227 Kantajat korostavat 27.4.2022 päivätyissä huomautuksissaan, että luottamukselliseen tietohuoneraporttiin sisältyvien yksityiskohtaisten pöytäkirjojen tiivistelmistä, joihin niillä oli oikeus tutustua 14.3.2022 annetun määräyksen Bulgarian Energy Holding ym. v. komissio (T‑136/19, EU:T:2022:149) täytäntöönpanon johdosta, ilmenee useita seikkoja, joiden avulla ne voivat puolustautua paremmin. Unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että edellä 1152 ja 1223 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä edellytettävän tutkinnan kannalta riittää, että arvioinnissa keskitytään seuraaviin seikkoihin.
1228 Ensimmäiseksi kantajat väittävät, että 13.10.2010 pidetyn kokouksen yhteenvedosta ilmenee, että Overgas katsoi, että Bulgarian hallitus esti sitä toimittamasta kaasua bulgarialaisille asiakkaille. Tästä yhteenvedosta ilmenee, että Overgas katsoi, että Bulgarian kaasuntoimitusmarkkinoita oli erittäin vaikea hyödyntää, koska unionin direktiivejä oli pantu virheellisesti ja puutteellisesti täytäntöön  ja koska hallitus puuttui jatkuvasti asioihin Bulgargazin ja Bulgartransgazin hyväksi.
1229 Unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että 18.11.2010 päivätyistä jatkohuomautuksista, joihin kantajilla oli oikeus tutustua hallinnollisen menettelyn aikana, ilmenee sitä vastoin, että Overgas katsoi, että kantajat rikkoivat SEUT 102 artiklaa Bulgarian sääntelyviranomaisen ja Bulgarian hallituksen tuella.
1230 Unionin yleinen tuomioistuin katsoo näin ollen, että kantajien täsmennykset  edellä 1228 kohdassa mainittujen lausumien hyödyllisyydestä niiden puolustautumisoikeuksien käyttämisen kannalta ovat perusteltuja. Nämä seikat olisivat voineet vahvistaa ja tukea kantajien väitettä, jonka mukaan Overgasin vaikeudet päästä Bulgarian kaasuntoimitusmarkkinoille eivät johtuneet niistä, kun otetaan erityisesti huomioon se, että komissio oli Overgasin väitteiden johdosta tuonut esiin mahdollisuuden, että nämä vaikeudet johtuivat Bulgarian tasavallan virheistä tai puutteista Euroopan unionin lainsäädännön täytäntöönpanossa.
1231 Toiseksi kantajat korostavat 27.4.2022 päivätyissä huomautuksissaan, että 13.1.2011 pidetyn kokouksen yhteenvedosta ilmenee, että Overgas katsoi, että Romanian kauttakulkuputkeen 1 pääsyä koskeva määräysvalta oli Transgazilla eikä kantajilla.
1232 Riidanalaisen päätöksen 296 perustelukappaleessa todetaan, että Overgas oli ottanut yhteyttä Transgaziin pyytääkseen pääsyä kauttakulkuputkeen 1 lausumatta kuitenkaan nimenomaisesti mitään siitä, mikä yksikkö käyttää Romanian kauttakulkuputkea 1 koskevaa määräysvaltaa. Unionin yleinen tuomioistuin katsoo kantajien tavoin, että kyseistä ilmoitusta voitiin käyttää puolustamaan riidanalaisen päätöksen 282 kohdassa esitettyä kantajien kantaa, jonka mukaan Transgaz oli siirtoverkonhaltijana yksikkö, joka vastasi Romanian kauttakulkuputkeen 1 pääsyn myöntämisestä kolmansille osapuolille ja pääsyn hallinnoinnista.
1233 Kolmanneksi kantajat väittävät, että 15.12.2011 pidetyn kokouksen yhteenvedosta ilmenee, että komissio ja Overgas olivat yhtä mieltä siitä, että ensimmäinen siirtoverkkoon pääsyä koskeva pyyntö oli jätetty 29.9.2010, mikä vahvistaa niiden kannan, jonka mukaan yhteydenpito ei ennen kyseistä ajankohtaa käsittänyt pääsyä koskevia pyyntöjä ja jonka mukaan väärinkäyttö ei näin ollen olisi voinut alkaa 30.7.2010.
1234 Neljännen kanneperusteensa toisessa alaperusteessa kantajat väittävät, ettei 30.7.2010 päivätty kirje voinut olla siirtoverkkoon pääsyä koskeva pyyntö ja että komissio luokitteli riidanalaisen päätöksen 101 perustelukappaleessa ennen ajankohtaa 29.9.2010 tapahtuneet Overgasin ja Bulgartransgazin väliset yhteydenotot virheellisesti tähän verkkoon pääsyä koskeviksi pyynnöiksi. Kuten edeltä 790–797 kohdasta ilmenee, 15.12.2011 pidetyn kokouksen yhteenvedosta ilmenee selvästi, että komissio oli itse todennut kyseisessä kokouksessa, että ensimmäinen Overgasin  Bulgartransgazille esittämä verkkoon pääsyä koskeva pyyntö oli päivätty 29.9.2011. Tällä seikalla, joka ei ole komission riidanalaisessa päätöksessä esittämien toteamusten mukainen, on ilmeinen vaikutus väitetyn väärinkäytön alkamisajankohdan arviointiin, kantajien toiminnan arviointiin, rikkomisen kestoon ja näin ollen sakon määrään. Kantajat väittävät siis perustellusti, että tämän seikan ilmaiseminen olisi voinut antaa niille mahdollisuuden puolustautua paremmin.
1235 Neljänneksi 17.6.2013 pidetyn kokouksen yhteenvedosta ilmenee, että Overgas oli vahvistanut komissiolle, että sillä oli pääsy Romanian kauttakulkuputkeen 1 ja siirtoverkkoon 1.1.2013 lähtien ja että näiden kahden infrastruktuurin osalta merkityksellisten sopimusten voimassaoloaikaa oli pidennetty 31.12.2013 saakka. Kantajien mukaan ne saivat tästä ilmoituksesta tukea väitteelleen, jonka mukaan väärinkäyttöä ei ollut tapahtunut sen jälkeen, kun Overgas sai pääsyn Romanian kauttakulkuputkeen 1 ja siirtoverkkoon 1.1.2013.
1236 Tältä osin on todettava, että kantajat väittivät jo  kanteessaan, kuten ne olivat tehneet hallinnollisen menettelyn aikana, ettei Overgas ollut koskaan pyytänyt, että kaasuputkeen pääsyä koskeva sopimus vuodelle 2013 olisi voimassa tietyn ajan, ja ettei se ollut koskaan riitauttanut sen kolmen kuukauden mittaista kestoa. Ne kiistivät myös Overgasille vuodeksi 2013 myönnetyn siirtoverkkoon pääsyn rajoittavan luonteen.
1237 Kuten Overgasin komission kanssa 17.6.2013, eli muutama kuukausi vuoden 2013 kaasuputken käyttöoikeussopimuksen allekirjoittamisen jälkeen pitämän kokouksen yhteenvedosta ilmenee, Overgas ei ollut ilmaissut tyytymättömyyttään koskien Romanian kauttakulkuputkeen 1 ja siirtoverkkoon myönnettyä pääsyä, mitä kantajat olisivat näin ollen voineet käyttää hyväkseen tukeakseen väitettään, jonka mukaan näihin infrastruktuureihin liittyvää väärinkäyttöä ei ollut tapahtunut ainakaan vuodesta 2013 alkaen.
1238 Edellä 1228–1237 kohdassa esitetystä seuraa, että kantajat ovat osoittaneet oikeudellisesti riittävällä tavalla, että jos komissio ei olisi syyllistynyt menettelyvirheeseen, joka koski kantajien oikeutta tutustua yksityiskohtaisiin pöytäkirjoihin sisältyviin seikkoihin, kantajilla olisi ollut mahdollisuus tutustua seikkoihin, joiden avulla ne olisivat voineet puolustautua paremmin (tuomio 25.10.2011, Solvay v. komissio (C‑110/10 P, EU:C:2011:687, 52 kohta). Kuten lisäksi edeltä 1233 ja 1234 kohdasta, luettuina yhdessä 790–797 kohdan kanssa, ilmenee, tietyt kantajien 27.4.2022 päivätyissä huomautuksissaan esittämät seikat olisivat voineet jopa kyseenalaistaa  riidanalaisen päätöksen sisällön.
b)     Jatkohuomautuksiin sisältyvät julkistamattomat tiedot
1239 Kantajat kohdistavat 27.4.2022 päivätyissä huomautuksissaan arvostelunsa, joka koskee hallinnollisen menettelyn aikana esitettyihin jatkohuomautuksiin tutustumista koskevan oikeuden liiallista rajoittamista, kahteen asiakirjaan.
1240 Kantajat väittävät ensinnäkin, että 18.11.2010 päivättyjen jatkohuomautusten vähiten peitetystä versiosta, johon niillä oli oikeus tutustua 14.3.2022 annetun määräyksen Bulgarian Energy Holding ym. v. komissio (T‑136/19, EU:T:2022:149) nojalla, ilmenee, että Overgas oli myöntänyt, että väitetyistä yhdeksän teollisuusasiakkaan toimitussopimuksista  vuonna 2011 johtuva kysyntä oli yli 260 miljoonaa kuutiometriä. Kantajat korostavat, että nämä määrät olivat huomattavasti pienempiä kuin määrä, jonka osalta Overgas oli pyrkinyt pääsemään siirtoverkkoon – kuten riidanalaisen päätöksen 101 perustelukappaleen e alakohdasta ilmenee – ja joka oli yli miljardi kuutiometriä.
1241 Unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että kantajat olisivat voineet paremmin varmistaa puolustautumisoikeutensa käyttämällä edellä 1240 kohdassa mainittua seikkaa tukeakseen väitettään, jonka mukaan Overgas oli lisännyt huomattavasti määriä, joiden osalta se haki pääsyä siirtoverkkoon vuonna 2011, ja että niiden oli näin ollen pakko pyytää selvennystä Overgasin kanssa 1.12.2010 pidetyssä kokouksessa.
1242 Toiseksi kantajat väittävät, että 10.6.2011 päivätyistä jatkohuomautuksista, jotka eivät ole yhtä luottamuksellisia ja joihin niillä oli oikeus tutustua 14.3.2022 annetun määräyksen Bulgarian Energy Holding ym. v. komissio (T‑136/19, EU:T:2022:149) nojalla, ilmenee, että Overgas perusti kantelunsa harhaanjohtavaan olettamaan, jonka mukaan sen tulo Bulgarian kaasuntoimitusmarkkinoille olisi lisännyt kaasun toimitusvaihtoehtoja, mikä olisi pakottanut toimittajat  vahvistamaan hintansa markkinatalouden periaatteiden mukaisesti.
1243 Kantajat väittävät 27.4.2022 päivätyissä huomautuksissaan, että vuonna 2011 Bulgarialla oli vain yksi tuotantoketjun alkupään kaasuntoimituslähde eli Gazprom, johon Overgasilla oli suora pääsy, kun taas Bulgargazilla oli vain välillinen pääsy siihen Overgasin kautta. Ne korostavat, että Overgas oli tuolloin Gazpromin välittäjä Bulgariassa ja että siihen kohdistettiin määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä koskeva tutkimus erityisesti siksi, että se laskutti Bulgargazilta kohtuuttomia hintoja. Overgasin tulo Bulgarian markkinoille ei siten pelkästään jättänyt lisäämättä kilpailua tuotantoketjun loppupäässä, vaan Bulgargazilla ei myöskään ollut mitään mahdollisuutta ostaa kaasua kohtuullisin ehdoin.
1244 Tältä osin unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että kantajat ovat oikeassa väittäessään, että edellä 1242 kohdassa tarkoitettujen seikkojen tiedossa olo olisi mahdollistanut sen, että ne olisivat voineet puolustautua paremmin erityisesti väittämällä komissiolle, että terveen kilpailun edellytykset tuotantoketjun loppupään markkinoilla eivät täyttyneet, lähinnä Overgasin (ja Gazpromin) vuoksi, mikä olisi voinut tukea niiden objektiivisiin perusteluihin nojautuvaa puolustusta tai ainakin niiden sakon alentamista puoltavia väitteitä.
1245 Edellä 1239–1244 kohdassa esitetystä seuraa, että kantajat ovat osoittaneet oikeudellisesti riittävällä tavalla, että jos komissio ei olisi syyllistynyt menettelyvirheisiin Overgasin jatkohuomautuksissa esitettyjen seikkojen osalta, niillä olisi ollut mahdollisuus tutustua seikkoihin, joiden avulla ne olisivat voineet puolustautua paremmin hallinnollisessa menettelyssä edellä 1238 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla.
c)     Ensimmäistä ja toista osaa koskevat päätelmät
1246 Edellä 1153–1223 kohdassa esitetystä hallinnollisten menettelyvirheiden arvioinnista ja niiden seurauksista kantajien puolustautumisoikeuksille, joita on tarkasteltu edellä 1224–1245 kohdassa, ilmenee, että ensimmäisen kanneperusteen ensimmäinen ja toinen osa on hyväksyttävä.
[– –]
E       Riidanalaisen päätöksen kumoamisvaatimusta koskeva päätelmä
1259 Koska sekä määräävän markkina-aseman väärinkäytön virheellistä toteamista koskeva neljäs kanneperuste, että puolustautumisoikeuksien loukkaamista koskeva ensimmäinen kanneperuste on hyväksytty, riidanalainen päätös on kumottava kokonaisuudessaan ilman, että on tarpeen lausua muista kanneperusteista.
1260 Tästä seuraa, ettei ole tarpeen hyväksyä prosessinjohtotoimia  tai asian selvittämistoimia koskevia kantajien pyyntöjä, joilla pyritään saamaan yhtäältä väitetiedoksianto asiassa Gazprom ja asiakirjat, joihin siinä viitataan, siltä osin kuin ne koskevat Bulgarian kaasumarkkinoita, ja toiseksi asian Transgaz perustana olevat asiakirjat, koska näillä pyynnöillä ei asian tässä vaiheessa ole merkitystä oikeusriidan ratkaisun kannalta (ks. vastaavasti tuomio 25.6.2002, British American Tobacco (Investments) v. komissio, T‑311/00, EU:T:2002:167, 50 kohta ja tuomio 9.3.2022, Zardini v. komissio, T‑511/20, ei julkaistu, EU:T:2022:122, 58 kohta).
[– –]
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (laajennettu neljäs jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)      SEUT 102 artiklan mukaisesta menettelystä 17.12.2018 annettu komission päätös C(2018) 8806 final (asia AT.39849 – BEH Gas) kumotaan.
2)      Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Bulgarian Energy Holding EAD:n, Bulgartransgaz EAD:n ja Bulgargaz EAD:n oikeudenkäyntikulut.
3)      Bulgarian tasavalta ja Overgas Inc. vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Gervasoni
Madise
Nihoul
Frendo
Martín y Pérez de Nanclares
Julistettiin Luxemburgissa 25 päivänä lokakuuta 2023.
Allekirjoitukset
*      Oikeudenkäyntikieli: englanti.
1      Tästä tuomiosta esitetään vain kohdat, joiden julkaisemista unionin yleinen tuomioistuin pitää aiheellisena.