null
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (prvního senátu)
21. května 2026(*)
„ Řízení o předběžné otázce – Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k vojenské agresi vůči Ukrajině – Nařízení (EU) č. 269/2014 – Článek 2 odst. 1 – Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů – Zřízení svěřenského fondu – Zakladatel trustu uvedený na seznamu v příloze I nařízení č. 269/2014 – Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů vložených do svěřenského fondu – Pojmy ‚náležet‘ a ‚ovládat‘ “
Ve věci C‑483/23,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná na základě článku 267 SFEU rozhodnutím Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (regionální správní soud pro Lazio, Itálie) ze dne 11. dubna 2023, došlým Soudnímu dvoru dne 26. července 2023, v řízení
A,
B,
C,
D,
T
proti
Ministero dell’Economia e delle Finanze,
Comitato di Sicurezza Finanziaria,
Agenzia del Demanio,
SOUDNÍ DVŮR (první senát),
ve složení: F. Biltgen, předseda senátu, T. von Danwitz, místopředseda Soudního dvora vykonávající funkci soudce prvního senátu, I. Ziemele (zpravodajka), A. Kumin a S. Gervasoni, soudci,
generální advokát: M. Campos Sánchez-Bordona,
za soudní kancelář: G. Chiapponi, rada,
s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 8. května 2025,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–        za A, B, C, D a T: F. Centonze, F. Ciancio, G. Lovaste, M. Magnano, A. Neri, A. Saccucci a F. Sciaudone, avvocati,
–        za italskou vládu: S. Fiorentino a G. Palmieri, jako zmocněnci, ve spolupráci s: P. Gentili a L. Paolucci, avvocati dello Stato,
–        za belgickou vládu: A. De Brouwer, C. Pochet a M. Van
Regemorter, jako zmocněnci,
–        za německou vládu: J. Möller, jako zmocněnec,
–        za francouzskou vládu: B. Fodda, E. Timmermans a B. Travard, jako zmocněnci,
–        za nizozemskou vládu: M. K. Bulterman a A. Hanje, jako zmocněnkyně,
–        za finskou vládu: M. Pere, jako zmocněnkyně,
–        za Evropskou komisi: D. Bianchi, M. Carpus-Carcea, H. Krämer a L. Puccio, jako zmocněnci,
po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 10. července 2025,
vydává tento
Rozsudek
1        Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 2 odst. 1 nařízení Rady (EU) č. 269/2014 ze dne 17. března 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny
(Úř. věst. 2014, L 78, s. 6) ve znění nařízení Rady (EU) 2022/330 ze dne 25. února 2022 (Úř. věst. 2022, L 51, s. 1) (dále jen „nařízení č. 269/2014“).
2        Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi A, B, C, D a T na straně jedné a Ministero dell’Economia e delle Finanze (ministerstvo hospodářství a financí, Itálie) (dále jen „ministerstvo“), Comitato di Sicurezza Finanziaria (výbor pro finanční bezpečnost, Itálie) a Agenzia del Demanio (úřad pro správu státního majetku, Itálie) na straně druhé ve věci zmrazení podílů a majetku společností A, B, C a D.
Právní rámec
Mezinárodní právo
3        Článek 2 úmluvy
ze dne 1. července 1985 o právu rozhodném pro trust a o jeho uznání,
uzavřené v Haagu dne 1. července 1985 (dále jen „Haagská úmluva“), podepsané a ratifikované Italskou republikou, stanoví:
„Pro účely této úmluvy se ‚trustem‘ rozumí právní vztahy založené osobou, zakladatelem – na základě právního jednání mezi živými osobami nebo prostřednictvím dědictví – pokud byl majetek svěřen pod kontrolu správce v zájmu obmyšleného nebo za určitým účelem.
Trust má následující charakteristiky:
a)      majetek trustu tvoří samostatnou podstatu a není součástí majetku správce;
b)      majetek trustu je držen jménem správce nebo jiné osoby na účet správce;
c)      správce je pověřen pravomocí a povinností, za kterou odpovídá, spravovat majetek, hospodařit s ním nebo s ním nakládat v souladu s podmínkami trustu a zvláštními pravidly, která mu ukládá zákon.
Skutečnost, že si zakladatel zachovává určité výsady nebo že správce má určitá práva jakožto obmyšlený, není nutně neslučitelná s existencí trustu.“
4        Podle čl. 6 prvního pododstavce této úmluvy:
„Trust se řídí právem, které si zvolil zakladatel. Volba musí být vyjádřena výslovně nebo vyplývat z ustanovení nástroje zakládajícího trust nebo z důkazu o jeho existenci, případně vykládaných ve světle okolností konkrétního případu.“
5        Článek 11 uvedené úmluvy stanoví:
„Za trust se uzná každý trust založený v souladu s právními předpisy uvedenými v předchozí kapitole.
Toto uznání znamená přinejmenším to, že majetek trustu je odlišen od osobního majetku správce, který může vystupovat jako žalobce nebo žalovaný a může jako správce vystupovat před notářem nebo jakoukoli osobou vykonávající veřejnou funkci.
V rozsahu, v němž to právo rozhodné pro trust vyžaduje nebo stanoví, zahrnuje toto uznání zejména:
a)      že osobní věřitelé správce nemohou uplatnit zajišťovací opatření vůči majetku trustu;
b)      že majetek trustu není součástí majetku správce v případě jeho platební neschopnosti nebo úpadku;
c)      že majetek trustu není součástí majetkového režimu manželství ani dědictví správce;
d)      že majetek trustu lze nárokovat v případě, že správce v rozporu s povinnostmi vyplývajícími z trustu smísí majetek trustu se svým osobním majetkem nebo jej zcizí.
Práva a povinnosti třetí osoby, která má v držení majetek trustu, se však i nadále řídí právem určeným kolizními normami místa soudu.“
Unijní právo
Rozhodnutí 2014/145/SZBP
6        Body 1, 4 a 5 odůvodnění rozhodnutí Rady 2014/145/SZBP ze dne 17. března 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2014, L 78, s. 16) uvádějí:
„(1)      Hlavy států a předsedové vlád členských států [Evropské u]nie dne 6. března 2014 důrazně odsoudili nevyprovokované porušení svrchovanosti a územní celistvosti Ukrajiny ze strany Ruské federace a vyzvali Ruskou federaci, aby neprodleně stáhla své ozbrojené síly na jejich základny v souladu s příslušnými dohodami. [...]
Podle hlav států a předsedů vlád je rozhodnutí Nejvyšší rady Autonomní republiky Krym uspořádat referendum o budoucím statusu území v rozporu s ukrajinskou ústavou a tudíž protiprávní.
[...]
(4)      Za stávající situace by měla být vůči osobám, které nesou odpovědnost za činnosti, které narušují nebo ohrožují územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny, včetně činností týkajících se budoucího statusu jakékoliv části území, které jsou v rozporu s ukrajinskou ústavou, a vůči osobám, subjektům či orgánům s nimi spojeným uložena omezení cestování a zmrazení majetku.
(5)      K provedení některých opatření je nezbytná další činnost Unie.“
Rozhodnutí (SZBP) 2022/337
7        V reakci na agresi Ruské federace vůči Ukrajině dne 24. února 2022 a s ohledem na závažnost situace přijala Rada Evropské unie dne 28. února 2022 rozhodnutí (SZBP) 2022/337, kterým se mění rozhodnutí 2014/145/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2022, L 59, s. 1), kterým bylo na seznam osob, subjektů a orgánů, na něž se vztahují omezující opatření, obsažený v příloze rozhodnutí 2014/145 doplněno 26 osob a jeden subjekt.
Nařízení č. 269/2014
8        V bodech 4 až 6 odůvodnění nařízení č. 269/2014 je uvedeno:
„(4)      Dne 17. března 2014 března 2014 přijala Rada rozhodnutí 2014/145/SZBP, které stanovilo cestovní omezení a zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů některých osob odpovědných za činnost, která narušuje nebo ohrožuje územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny, včetně kroků v souvislosti s budoucím statusem jakékoli části území, které jsou v rozporu s ukrajinskou ústavou, a s nimi spojených fyzických nebo právnických osob, subjektů nebo orgánů.
Tyto fyzické nebo právnické osoby, subjekty a orgány jsou uvedeny v příloze zmíněného rozhodnutí.
(5)      Některá z těchto opatření spadají do oblasti působnosti Smlouvy [o FEU], a proto je, zejména z důvodu zajištění jejich jednotného uplatňování ve všech členských státech, k jejich provádění nezbytné regulační opatření na úrovni Unie.
(6)      Toto nařízení dodržuje základní práva a ctí zásady uznané zejména v Listině základních práv Evropské unie, zejména právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces a právo na ochranu osobních údajů.
Toto nařízení by mělo být uplatňováno v souladu s těmito právy a zásadami.“
9        Článek 1 tohoto nařízení stanoví:
„Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
[...]
d)      ‚hospodářskými zdroji‘ aktiva všeho druhu, hmotná či nehmotná, movitá či nemovitá, která nejsou finančními prostředky, ale lze je použít k získání finančních prostředků, zboží nebo služeb;
e)      ‚zmrazením hospodářských zdrojů‘ zabránění jejich použití k získání finančních prostředků, zboží nebo služeb jakýmkoli způsobem, zejména jejich prodejem, pronájmem nebo zastavením;
f)      ‚zmrazením finančních prostředků‘ zabránění jakémukoli pohybu, převodu, přeměně, použití finančních prostředků, přístupu k nim nebo zacházení s nimi jakýmkoli způsobem, který by vedl k jakékoli změně jejich objemu, výše, umístění, vlastnictví, držby, povahy, určení nebo k jiné změně, která by umožnila použití těchto prostředků, včetně správy portfolia;
g)      ‚finančními prostředky‘ finanční aktiva a hospodářské výhody všeho druhu, mimo jiné:
i)      peníze v hotovosti, šeky, finanční pohledávky, směnky, platební příkazy a jiné platební nástroje;
ii)      vklady u finančních institucí nebo jiných subjektů, zůstatky na účtech, pohledávky a závazky z pohledávek;
iii)      veřejně i soukromě obchodované cenné papíry a dluhové nástroje, včetně akcií a kapitálových podílů, certifikátů zastupujících cenné papíry, dluhopisů, směnek, opčních listů, dlužních úpisů a smluv o derivátových nástrojích;
iv)      úroky, dividendy nebo jiné výnosy či hodnoty pocházející z aktiv nebo jimi vytvářené;
v)      úvěry, práva na započtení, záruky, závazky plnění nebo jiné finanční závazky;
vi)      akreditivy, nákladní listy, dodací listy a
vii)      dokumenty prokazující podíl na finančních prostředcích nebo na finančních zdrojích;
[...]“
10      Článek 2 uvedeného nařízení stanoví:
„1.      Zmrazují se veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje náležející fyzickým nebo právnickým osobám, subjektům či orgánům nebo fyzickým nebo právnickým osobám, subjektům či orgánům s nimi spojeným, jak jsou uvedeny v příloze I, jakož i veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje, které uvedené osoby, subjekty či orgány vlastní, drží či ovládají.
2.      Žádné finanční prostředky ani hospodářské zdroje nesmějí být přímo ani nepřímo zpřístupněny fyzickým nebo právnickým osobám, subjektům či orgánům nebo fyzickým nebo právnickým osobám, subjektům či orgánům s nimi spojeným uvedeným v příloze I nebo v jejich prospěch.“
11      V článku 3 odst. 1 téhož nařízení se stanoví:
„Příloha I obsahuje:
a)      seznam fyzických osob, které nesou odpovědnost za činnosti nebo politiky, jež narušují nebo ohrožují územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny nebo stabilitu či bezpečnost Ukrajiny nebo brání působení mezinárodních organizací na Ukrajině, a fyzických osob, které tyto činnosti nebo politiky podporují nebo je provádějí;
[...]
d)      seznam fyzických nebo právnických osob, subjektů či orgánů, které materiálně či finančně podporují ruské činitele s rozhodovací pravomocí odpovědné za anexi Krymu nebo za destabilizaci Ukrajiny nebo které mají z vazby na tyto činitele prospěch;
e)      seznam fyzických nebo právnických osob, subjektů či orgánů, které provádějí transakce se separatistickými skupinami v oblasti Donbasu na Ukrajině;
f)      seznam fyzických nebo právnických osob, subjektů či orgánů, které materiálně či finančně podporují vládu Ruské federace odpovědnou za anexi Krymu a za destabilizaci Ukrajiny nebo které mají z vazby na tuto vládu prospěch; nebo
g)      seznam předních podnikatelů nebo právnických osob, subjektů či orgánů, které jsou zapojeny do hospodářských odvětví, která poskytují značné zdroje příjmů vládě Ruské federace odpovědné za anexi Krymu a za destabilizaci Ukrajiny;
[…] a fyzických nebo právnických osob, subjektů či orgánů s nimi spojených.“
12      Podle článku 9 nařízení č. 269/2014:
„Zakazuje se vědomě a úmyslně se účastnit činností, jejichž cílem nebo následkem je obcházení opatření uvedených v článku 2.“
Prováděcí nařízení (EU) 2022/336
13      Dne 28. února 2022 přijala Rada prováděcí nařízení Rady (EU) 2022/336, kterým se provádí nařízení (EU) č. 269/2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2022, L 58, s. 1), kterým bylo na seznam osob, subjektů a orgánů, na něž se vztahují omezující opatření, obsažený v příloze I nařízení č. 269/2014 doplněno dvacet šest osob a jeden subjekt.
14      Bod 5 a 11 odůvodnění tohoto prováděcího nařízení uvádí:
„(5)      Dne 24. ledna 2022 Rada schválila závěry, v nichž odsoudila další agresivní kroky a hrozby ze strany Ruska vůči Ukrajině a vyzvala Rusko, aby zmírnilo napětí, dodržovalo mezinárodní právo a konstruktivně se zapojilo do dialogu prostřednictvím zavedených mezinárodních mechanismů. Rada znovu potvrdila, že Unie je plně odhodlána dodržovat základní zásady, na nichž je založena evropská bezpečnost a jež jsou zakotveny v Chartě Organizace spojených národů (OSN) a v zakládajících dokumentech Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě, mimo jiné Helsinském závěrečném aktu a Pařížské chartě.
Mezi tyto základní zásady patří zejména svrchovaná rovnost a územní celistvost států, nedotknutelnost hranic, zdržení se hrozby nebo použití síly a svoboda států zvolit si nebo změnit svá vlastní bezpečnostní opatření. Rada uvedla, že tyto zásady nemohou být ani předmětem jednání, ani předmětem revize nebo nového výkladu a že jejich porušování Ruskem je překážkou společného a nedělitelného bezpečnostního prostoru v Evropě a ohrožuje mír a stabilitu na evropském kontinentu. Připomínajíc závěry Evropské rady ze dne 16. prosince 2021, Rada znovu zopakovala, že jakákoli další vojenská agrese Ruska vůči Ukrajině by měla obrovské následky a cena za ni by byla velmi vysoká, včetně široké škály odvětvových a individuálních omezujících opatření, která by byla přijata v koordinaci s partnery.
(6)      Dne 19. února 2022 vydal vysoký představitel jménem Unie prohlášení, v němž vyjádřil znepokojení nad masivním posilováním přítomnosti ruských ozbrojených sil na Ukrajině a v jejím okolí a naléhavě vyzval Rusko, aby se zapojilo do smysluplného dialogu a diplomatických jednání, projevilo zdrženlivost a zmírnilo napětí stažením podstatné části vojenských sil z blízkosti ukrajinských hranic.
[...]
(7)      Dne 21. února 2022 podepsal prezident Ruské federace výnos uznávající ‚nezávislost a svrchovanost‘ území Doněcké a Luhanské oblasti Ukrajiny, která nejsou pod kontrolou vlády, a nařídil vyslat na tato území ruské ozbrojené síly.
(8)      Dne 22. února 2022 vydal vysoký představitel jménem Unie prohlášení, v němž odsoudil tento protiprávní čin, který dále narušuje svrchovanost a nezávislost Ukrajiny a představuje závažné porušení mezinárodního práva a mezinárodních dohod, včetně Charty OSN, Helsinského závěrečného aktu, Pařížské charty a Budapešťského memoranda, jakož i minských dohod a rezoluce Rady bezpečnosti OSN 2202 (2015).
Vysoký představitel naléhavě vyzval Rusko, aby jako strana konfliktu odvolalo uvedené uznání, dostálo svým závazkům, dodržovalo mezinárodní právo a opět se zapojilo do jednání v normandském formátu a v rámci třístranné kontaktní skupiny. Oznámil, že Unie na tato nejnovější porušení mezinárodního práva ze strany Ruska zareaguje tím, že neodkladně přijme další omezující opatření.
(9)      Dne 24. února 2022 oznámil prezident Ruské federace vojenskou operaci na Ukrajině a ruské ozbrojené síly zahájily na Ukrajinu útok. Uvedený útok je zjevným porušením územní celistvosti, svrchovanosti a nezávislosti Ukrajiny.
(10)      Dne 24. února 2022 vydal vysoký představitel jménem Unie prohlášení, v němž co nejdůrazněji odsuzuje nevyprovokovanou invazi ozbrojených sil Ruské federace do Ukrajiny a zapojení Běloruska do této agrese vůči Ukrajině. Vysoký představitel uvedl, že reakce Unie bude zahrnovat odvětvová i individuální omezující opatření.
(11)      Dne 24. února 2022 Evropská rada co nejdůrazněji odsoudila nevyprovokovanou a neodůvodněnou vojenskou agresi Ruské federace vůči Ukrajině. Rusko svými protiprávními vojenskými akcemi hrubě porušuje mezinárodní právo a zásady Charty OSN a ohrožuje evropskou a celosvětovou bezpečnost a stabilitu. Evropská rada se v úzké koordinaci s našimi partnery a spojenci dohodla na dalších omezujících opatřeních, která budou mít pro Rusko v reakci na jeho činy rozsáhlé a závažné důsledky.“
Směrnice 2015/849
15      Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/849 ze dne 20. května 2015 o předcházení využívání finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 a o zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES a směrnice Komise 2006/70/ES
(Úř. věst. 2015, L 141, s. 73)
ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/843 ze dne 30. května 2018 (Úř. věst. 2018, L 156, s. 43) (dále jen „směrnice 2015/849“) v bodě 14 odůvodnění uvádí:
„Potřeba přesných a aktuálních informací o skutečném majiteli je klíčovým faktorem při sledování pachatelů trestných činů, kteří by jinak mohli skrýt svou totožnost za korporátní strukturu.
[...]“
16      Článek 3 této směrnice stanoví:
„Pro účely této směrnice se rozumí:
[...]
6)      ‚skutečným majitelem‘ fyzická osoba nebo osoby, které v konečném důsledku vlastní nebo kontrolují klienta, nebo fyzická osoba nebo osoby, jejichž jménem se transakce nebo činnost provádí, což zahrnuje přinejmenším:
[...]
b)      v případě svěřenských fondů všechny následující osoby:
i)      zakladatele;
ii)      svěřenského správce nebo svěřenské správce;
iii)      osobu nebo osoby vykonávající dohled nad správou svěřenského fondu, existují-li;
iv)      obmyšlené, nebo pokud ještě nebyly určeny konkrétní fyzické osoby, které mají prospěch z právního uspořádání nebo právnické osoby, okruh osob, v jejichž hlavním zájmu je právní uspořádání nebo právnická osoba založena nebo provozována;
v)      jakoukoli jinou fyzickou osobu, která v konečném důsledku vykonává kontrolu nad svěřenským fondem prostřednictvím přímého či nepřímého vlastnictví nebo jinými prostředky.
[...]“
Osvědčené postupy
17      Rada vypracovala dokument o osvědčených postupech, které mají být zavedeny mezi jednotlivými členskými státy při provádění omezujících opatření, aktualizovaný zejména dne 4. května 2018 (dokument 8519/18), 27. června 2022 (dokument 10572/22) a 3. července 2024 (dokument 11623/24).
18      Dokument Rady 11623/24 s názvem „Osvědčené postupy [Evropské unie] pro účinné provádění omezujících opatření“ ve znění ze dne 3. července 2024 (dále jen „osvědčené postupy“) v bodě 3 stanoví, že osvědčené postupy je třeba považovat za příklady doporučení obecné povahy pro účinné provádění omezujících opatření v souladu s použitelným právem Unie a vnitrostátními právními předpisy.
Nejsou právně závazné a neměly by být vykládány jako doporučení pro jakékoli jednání, které by bylo neslučitelné s platným unijním nebo vnitrostátním právem, včetně práva, které se týká ochrany údajů.
19      Oddíl B osvědčených postupů obsahuje část III, nadepsanou „Rozsah finančních omezujících opatření“, která obsahuje body 34 a 35 tohoto znění:
„34.       Zmrazení zahrnuje všechny finanční prostředky a hospodářské zdroje, které náleží označeným osobám nebo subjektům nebo jsou jimi vlastněny, a finanční prostředky a hospodářské zdroje, které jsou takovými osobami nebo subjekty drženy či ovládány.
Držení či ovládání by se mělo vykládat tak, že zahrnuje všechny situace, kdy jsou označená osoba či označený subjekt, aniž by byly v postavení vlastníka, schopny oprávněně nakládat s finančními prostředky nebo hospodářskými zdroji, jež nevlastní, nebo je převádět, a to bez potřeby předchozího souhlasu zákonného vlastníka.
[...]
35.       Zmrazení by v zásadě nemělo postihovat finanční prostředky a hospodářské zdroje, které nejsou vlastněny označenými osobami nebo subjekty nebo těmto osobám či subjektům nenáleží, ani jimi nejsou drženy či ovládány.
[...] Podobně se nevztahuje na finanční prostředky a hospodářské zdroje neoznačeného subjektu, který má právní subjektivitu odlišnou od označené osoby nebo subjektu, pokud nejsou ovládány nebo drženy označenou osobou nebo subjektem.
Přesto jsou však v praxi finanční prostředky a hospodářské zdroje ve spoluvlastnictví označené osoby nebo subjektu a neoznačené osoby nebo subjektu zahrnuty v celém rozsahu.“
20      Uvedený oddíl B obsahuje rovněž část VIII, která obsahuje zejména body 62 až 67 osvědčených postupů, podle nichž:
„Odůvodnění
62.      Finanční prostředky a hospodářské zdroje, které náleží označené fyzické nebo právnické osobě nebo jsou označenou osobou vlastněny, drženy či ovládány, musí být zmrazeny.
Za podmínek stanovených v bodě 35 to zahrnuje aktiva vlastněná neoznačenými subjekty, které jsou vlastněny nebo ovládány označenými osobami nebo subjekty.
Vlastnictví
63.      Při posuzování toho, zda určitou právnickou osobu nebo subjekt vlastní jiná osoba či subjekt, je kritériem, které je třeba zohlednit, držení více než 50 % vlastnických práv k určitému subjektu nebo vlastnictví většinového podílu. [...].
Je-li toto kritérium splněno, má se za to, že danou právnickou osobu nebo subjekt vlastní jiná osoba či subjekt.
Při posuzování vlastnictví by mělo být rovněž zohledněno souhrnné vlastnictví daného subjektu.
Pokud například jedna označená osoba vlastní 30 % daného subjektu a další určená osoba vlastní 25 % subjektu, měl by být subjekt v zásadě považován za vlastněný označenými osobami.
Ovládání
64.      Při posuzování toho, zda určitou právnickou osobu nebo subjekt samostatně nebo na základě dohody s jiným společníkem nebo jinou třetí stranou ovládá jiná osoba či subjekt, by kritéria, která je třeba zohlednit, mohla zahrnovat mimo jiné:
a)      právo nebo výkon pravomoci jmenovat nebo odvolávat většinu členů správních, řídících nebo dozorčích orgánů takové právnické osoby nebo subjektu;
b)      jmenování pouze jako výsledek uplatnění svých hlasovacích práv většiny členů správních, řídících nebo dozorčích orgánů nějaké právnické osoby nebo subjektu, kteří byli ve funkci během současného a předcházejícího účetního období;
c)      kontrolu většiny hlasovacích práv akcionářů nebo členů dané právnické osoby nebo subjektu na základě dohody s dalšími společníky nebo členy této právnické osoby nebo subjektu;
d)      právo výkonu dominantního vlivu nad právnickou osobou nebo subjektem na základě dohody uzavřené s touto právnickou osobou nebo subjektem nebo na základě určitého ustanovení jejich zakládací smlouvy nebo stanov, pokud právní předpisy, kterými se tato právnická osoba nebo subjekt řídí, dovolují, aby tato právnická osoba nebo subjekt byly předmětem takové dohody nebo takového ustanovení;
e)      pravomoc vykonávat fakticky dominantní vliv podle písmene d), aniž se jedná o držitele tohoto práva [(například prostřednictvím účelově založené společnosti)];
f)      právo používat veškerý majetek určité právnické osoby nebo subjektu nebo jeho část;
g)      řízení podnikání určité právnické osoby nebo subjektu na jednotném základě a zveřejňování konsolidované účetní závěrky;
h)      společnou a nerozdílnou odpovědnost za finanční závazky určité právnické osoby nebo subjektu nebo ručení za ně.
65.      Je-li splněno kterékoli z těchto kritérií, má se za to, že danou právnickou osobu nebo subjekt ovládá jiná osoba či subjekt, kromě jednotlivých případů, kdy může být prokázán opak.
66.      Splnění výše uvedených kritérií vlastnictví nebo ovládání může být v jednotlivých případech vyvráceno.
67.      Následující příklady popisují okolnosti, které lze považovat za známky toho, že označená osoba nebo subjekt ovládá neoznačený subjekt. Tyto příklady nejsou vyčerpávající a mají sloužit pouze jako ilustrativní vodítko:
[...]
e)      Využívání svěřenských fondů, účelově založených společností a společností s ručením omezeným
–        Daný subjekt je součástí zbytečně složité struktury společností, která může zahrnovat subjekty, jako jsou účelově založené společnosti, společnosti s ručením omezeným nebo svěřenské fondy spojené s označenou osobou.
Některé z těchto subjektů byly založeny nebo byla jejich identita změněna krátce před přijetím režimu sankcí nebo označením dané osoby nebo krátce potom (pokud to příslušná nařízení Rady umožňují) nebo nevykonávají žádnou věrohodnou činnost.
–        Jeden nebo více svěřenských fondů jsou použity jako příjemci aktiv subjektu vlastněného nebo ovládaného označenou osobou. Správa svěřenských fondů zahrnuje odborníky z jurisdikce, v níž byly tyto fondy zřízeny.“
Italské právo
21      V italském právním řádu je možnost použít nástroj svěřenského fondu stanovena v legge n. 364 – Ratifica ed esecuzione della convenzione sulla legge applicabile ai trusts e sul loro riconoscimento, adottata a L’Aja il 1o luglio 1985 (zákon č. 364
ze dne 16. října 1989 o ratifikaci a provedení úmluvy o právu rozhodném pro trust a o jeho uznání, přijaté v Haagu dne 1. července 1985) (GURI č. 261 ze dne 8. listopadu 1989, řádný dodatek č. 84).
22      Podle čl. 3 odst. 6 decreto legislativo n. 109
– Misure per prevenire, contrastare e reprimere il finanziamento del terrorismo e l’attività dei Paesi che minacciano la pace e la sicurezza internazionale, in attuazione della direttiva 2005/60/CE (legislativní nařízení č. 109 ze dne 22. června 2007, o opatřeních k prevenci, potírání a potlačování financování terorismu a činností zemí, které ohrožují mezinárodní mír a bezpečnost, kterým se provádí směrnice 2005/60/ES) (GURI č. 172 ze dne 26. července 2007) ve znění decreto legislativo n. 90 – Attuazione della direttiva (UE) 2015/849 relativa alla prevenzione dell’uso del sistema finanziario a scopo di riciclaggio dei proventi di attività criminose e di finanziamento del terrorismo e recante modifica delle direttive 2005/60/CE e 2006/70/CE e attuazione del regolamento (UE) n. 2015/847 riguardante i dati informativi che accompagnano i trasferimenti di fondi e che abroga il regolamento (CE) n. 1781/2006
[legislativní nařízení č. 90 ze dne 25. května 2017 o provedení směrnice (EU) 2015/849 o předcházení využívání finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu a o zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES a směrnice Komise 2006/70/ES, a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/847 o informacích doprovázejících převody peněžních prostředků a o zrušení nařízení (ES) č. 1781/2006, (GURI č. 140 ze dne 19. června 2017, řádný dodatek č. 28, dále jen „legislativní nařízení č. 109/2007“], je Comitato di Sicurezza Finanziaria (výbor pro finanční bezpečnost, Itálie) pověřen přijímáním opatření spočívajících ve zmrazení stanovených Organizací spojených národů (OSN), Evropskou unií a ministerstvem hospodářství a financí na základě platných právních předpisů.
23      Článek 5 legislativního nařízení č. 109/2007 stanoví, že zmrazené finanční prostředky nesmějí být žádným způsobem převáděny, postupovány ani užívány a že je zakázáno přímo či nepřímo dávat k dispozici nebo přidělovat finanční prostředky či hospodářské zdroje označeným osobám nebo subjektům, či je užívat v jejich prospěch.
Spor v původním řízení, předběžné otázky a řízení před Soudním dvorem
24      Společnosti A a B, založené v září 1970 a v březnu 1983, působí v odvětví nemovitostí, zatímco společnosti C a D, které byly obě založeny v červnu 2014, poskytují, pokud jde o společnost C, služby pronájmu vozidel a autoservisu, a pokud jde o společnost D, sezónní turistické služby.
25      Společnosti A, B, C a D jsou ovládány mateřskou společností se sídlem na Bermudách, která byla vložena do svěřenského fondu dotčeného ve věci v původním řízení, jehož současným správcem (svěřenským správcem) je T, svěřenská společnost založená podle švýcarského práva.
26      Z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že svěřenský fond dotčený ve věci v původním řízení byl zřízen zakladatelem (settlor) aktem ze dne 18. července 2007, který byl změněn dne 22. prosince 2014, a že se řídí bermudským právem. Jeho struktura rovněž stanoví funkci osoby vykonávající dohled nad správou svěřenského fondu (protector), kterou vykonává třetí osoba, která je pověřena dohledem nad řádným prováděním plánu stanoveného ve svěřenské listině, jakož i funkci jmenovatele (appointor), který je pověřen jmenováním dalších osob vykonávajících dohled nad správou svěřenského fondu vedle původní osoby vykonávající dohled nad správou svěřenského fondu nebo jejím nahrazením v případě zániku její funkce.
27      Hlavním úkolem svěřenského správce je řídit a spravovat majetek svěřenského fondu v souladu s ustanoveními svěřenské listiny daného svěřenského fondu a zákona, kterým se svěřenský fond řídí, jakož i převádět tento majetek obmyšleným po uplynutí doby platnosti svěřenského fondu nebo v souladu s podmínkami svěřenského fondu.
Podle informací předkládajícího soudu není svěřenský správce na základě svěřenské listiny svěřenského fondu oprávněn, až na výjimky stanovené v této listině, zcizit majetek vložený do svěřenského fondu bez písemného souhlasu osoby vykonávající dohled nad správou svěřenského fondu, což podle předkládajícího soudu potvrzuje, že nedisponuje veškerými právy náležejícími zpravidla vlastníkovi majetku.
28      Z předkládacího rozhodnutí rovněž vyplývá, že zakladatel původně patřil mezi obmyšlené svěřenského fondu se svou sestrou, synovcem a potomky, kteří ke dni předkládacího rozhodnutí nežili, jakož i dalšími obmyšlenými.
29      Aktem ze dne 19. prosince 2017 byli sestra a synovec zakladatele vyloučeni z okruhu obmyšlených svěřenského fondu.
30      Předkládající soud uvádí, že aktem ze dne 7. února 2022 byl zakladatel vyloučen z okruhu obmyšlených svěřenského fondu a že ke dni předkládacího rozhodnutí ze svěřenské listiny nevyplývá, že by zakladatel mohl být znovu zařazen mezi jeho obmyšlené, ani že by měl pravomoc spravovat nebo užívat finanční prostředky a hospodářské zdroje vložené do svěřenského fondu, neboť tato správa je svěřena svěřenskému správci. Vzhledem k tomu, že byl s konečnou platností vyloučen z okruhu obmyšlených svěřenského fondu, již nemá zakladatel právo na převod zdrojů vložených do svěřenského fondu na základě svěřenské listiny.
31      Z předkládacího rozhodnutí dále vyplývá, že ke dni tohoto rozhodnutí nebyl žádný jiný obmyšlený svěřenského fondu vyloučen z okruhu obmyšlených svěřenského fondu.
32      Rozhodnutím 2022/337 a prováděcím nařízením 2022/336 Rada zařadila zakladatele na seznam osob, subjektů a orgánů, na něž se vztahují omezující opatření, obsažený v příloze I rozhodnutí 2014/145 a v příloze nařízení č. 269/2014.
33      Rozhodnutím oznámeným dne 16. března 2022 právnímu zástupci společností A, B, C a D prohlásil výbor pro finanční bezpečnost na základě článku 2 nařízení č. 269/2014 a legislativního nařízení č. 109/2007, že se zmrazují podíly a majetek ve vlastnictví těchto společností v rozsahu, v němž jsou „nepřímo přičitatelné [zakladateli]“. Tento výbor měl za to, že hospodářské zdroje přičitatelné v Itálii těmto společnostem jakožto společnostem zcela ovládaným mateřskou společností jsou ve skutečnosti v podstatě přičitatelné zakladateli, jelikož podle informací poskytnutých Guardia di Finanza (celní a finanční policie, Itálie) a pocházejících ze sdělení zaslaných tomuto orgánu italskou bankou byl zakladatel skutečným vlastníkem uvedených společností.
34      Dne 11. května 2022 podaly společnosti A, B, C, D a T žalobu k Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (regionální správní soud pro Lazio, Itálie), který je předkládajícím soudem, znějící na zrušení uvedeného rozhodnutí o zmrazení, přičemž tvrdily, že jelikož zakladatel byl vyloučen z okruhu obmyšlených svěřenského fondu, vede vklad mateřské společnosti do svěřenského fondu k úplnému oddělení společností A, B, C a D od majetku zakladatele a jeho sféry vlivu. Vlastnictví majetku těchto společností je převedeno na svěřenského správce až do jeho převodu na obmyšlené svěřenského fondu a zakladatel nemá žádnou přímou ani nepřímou pravomoc spravovat a ovládat tento majetek.
35      Ministerstvo tvrdí, že vklad do svěřenského fondu, který nemá žádný převodní účinek, nevede k úplnému přerušení vazby mezi zakladatelem a majetkem a právními vztahy vloženými do svěřenského fondu.
Takový výklad je potvrzen čl. 3 bodem 6 písm. b) bodem i) směrnice 2015/849. I kdyby v současné době již nebyl zakladatel považován za obmyšleného svěřenského fondu, mohl by přesto získat zpět vlastnictví nebo nakládání s majetkem vloženým do svěřenského fondu v případě, že by tento majetek nakonec nebyl převeden na obmyšlené svěřenského fondu, například v případě, že se obmyšlení tohoto nároku vzdají, nebo z důvodu předčasného ukončení činnosti svěřenského fondu.
36      Předkládající soud se táže, zda čl. 2 odst. 1 nařízení č. 269/2014 musí být vykládán v tom smyslu, že majetek, hospodářské zdroje a právní vztahy, které jsou předmětem vkladu do svěřenského fondu zakladatelem zapsaným na seznamu obsaženém v příloze I tohoto nařízení, mohou být považovány za „náležející“ zakladateli ve smyslu tohoto ustanovení, i když není jejich uživatelem ani správcem ani konečným obmyšleným, nebo jako majetek, hospodářské zdroje a právní vztahy náležející osobě „spojené“ se zakladatelem, nebo v konečném důsledku jako majetek, hospodářské zdroje a právní vztahy „ovládané“ samotným zakladatelem.
37      V tomto ohledu má předkládající soud za to, že svěřenský fond představuje přechodnou změnu formálního vlastníka majetku, a nikoli skutečný převod vlastnictví v materiálním smyslu. Zřízení svěřenského fondu není určeno k rozšíření majetkových práv svěřenského správce, jelikož majetek a práva vložené do svěřenského fondu jsou odděleny od majetku svěřenského správce, ale jeho hlavním cílem je uspokojit zájem zakladatele oddělením jeho osobního majetku od souboru majetku a práv vložených do svěřenského fondu, čímž se zároveň zprostí nákladů na správu, které jsou spolu s formálním vložením tohoto majetku a práv převedeny na správce.
38      Formální zápis majetku vloženého do svěřenského fondu na jméno svěřenského správce však nelze zcela opomíjet, neboť podle článku 2 Haagské úmluvy je tento zápis jedním z charakteristických znaků svěřenského fondu. Svěřenský správce, který je osobou odlišnou od zakladatele, je oprávněn nakládat s tímto majetkem, což je hlavní výsadou vlastníka, s výhradou dodržení omezení stanovených ve svěřenské listině, a převádět majetek na obmyšlené v souladu s touto listinou.
39      Předkládající soud má za to, že pojem „náležet“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení č. 269/2014 by se mohl vztahovat nejen na plné a výlučné vlastnictví, ale i na „atypické“ nebo „hybridní“ situace, jako je vklad majetku do svěřenského fondu, který by mohl být kvalifikován jako „podstatné nebo nepřímé náležení“. Tento vklad nemá za následek definitivní přerušení vztahu „náležení“ mezi majetkem vloženým do svěřenského fondu a zakladatelem, který je objektivně schopen vykonávat na tento majetek podstatný vliv. Takový vliv vyplývá z možnosti získat zpět formální vlastnické právo k tomuto majetku v případě předčasného ukončení činnosti svěřenského fondu nebo odmítnutí obmyšlených přijmout převod uvedeného majetku, jakož i ze skutečnosti, že zakladatel tím, že zřídí svěřenský fond a svěří správu a kontrolu svěřenského fondu osobám, které mají jeho důvěru a které si vybral, může předem nasměrovat jeho užívání a konečné určení.
Naproti tomu svěřenský správce nemůže být považován za skutečného vlastníka majetku vloženého do svěřenského fondu, neboť nemá plnou a neomezenou dispoziční pravomoc, která obvykle charakterizuje vlastnické právo.
40      Takový výklad pojmu „náležet“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení č. 269/2014 by byl v souladu s cílem sledovaným tímto článkem a zohledňoval by skutečnost, že svěřenský fond, přinejmenším do doby, než je majetek vložený do svěřenského fondu definitivně převeden na třetí osoby, představuje snadno použitelný mechanismus k vyhnutí se opatřením k zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů stanoveným unijním právem. Kromě toho je potvrzen článkem
3 bodem 6 písm. b) směrnice 2015/849, který se vztahuje na situaci, kdy si zakladatel svěřenského fondu, společně zejména se svěřenským správcem nebo obmyšlenými svěřenského fondu, zachovává významnou vazbu na majetek vložený do svěřenského fondu, jehož správu může nějakým způsobem ovlivňovat.
41      Kromě toho má předkládající soud za to, že pokud by se podle Soudního dvora v takové situaci, jako je situace dotčená ve věci v původním řízení, pojem „náležet“ nemohl vztahovat na situaci zakladatele, zbývalo by nicméně ověřit, zda lze mít za to, že zakladatel je osobou „spojenou“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení č. 269/2014, nebo osobou, která majetek vložený do svěřenského fondu „ovládá“ ve smyslu tohoto ustanovení. V tomto ohledu předkládající soud uvádí, že lze mít za to, že zakladatel může vykonávat rozhodující vliv na majetek vložený do svěřenského fondu, který vyplývá z oprávnění založit svěřenský fond a v tomto rámci jmenovat osoby pověřené správou a dohledem nad svěřenským fondem, určovat konečný program svěřenského fondu a stanovit pravidla pro převod majetku, jakož i pravidla týkající se možnosti zpětného získání vlastnictví majetku vloženého do svěřenského fondu.
42      Předkládající soud dodává, že pro určení, zda zakladatel „ovládá“ majetek vložený do svěřenského fondu, je irelevantní skutečnost, že na základě svěřenské listiny svěřenského fondu během doby jeho platnosti, z běžných nebo mimořádných důvodů, se osoby pověřené správou svěřenského fondu, zejména svěřenský správce nebo osoba vykonávající dohled nad správou svěřenského fondu, mohou změnit, jelikož osoby, které by byly případně vyzvány, aby je nahradily, budou jednat na základě pravidel stanovených zakladatelem ve svěřenské listině.
43      Za těchto okolností se Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (regionální správní soud pro Lazio) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)      Musí být čl. 2 odst. 1 nařízení [č. 269/2014] vykládán v tom smyslu, že opatření ke zmrazení lze přijmout i v případě majetku nebo zdrojů vložených do svěřenského fondu (trustu) zakladatelem, který je uveden v příloze I uvedeného nařízení (osoba označená nebo uvedená na seznamu), jehož je třeba považovat za osobu, které majetek nebo zdroje náleží?
2)       V případě záporné odpovědi [na první otázku], musí být čl. 2 odst. 1 nařízení č. 269/2014 vykládán v tom smyslu, že opatření ke zmrazení lze přijmout i v případě majetku nebo zdrojů vložených do svěřenského fondu (trustu) zakladatelem, který je uveden v příloze I uvedeného nařízení (osoba označená nebo uvedená na seznamu), jehož je třeba považovat za osobu spojenou s osobou, které majetek nebo zdroje náleží?
3)      V případě záporné odpovědi: musí být čl. 2 odst. 1 nařízení č. 269/2014 vykládán v tom smyslu, že opatření ke zmrazení lze přijmout i v případě majetku nebo zdrojů vložených do svěřenského fondu (trustu) zakladatelem, který je uveden v příloze I uvedeného nařízení (osoba označená nebo uvedená na seznamu), jehož je třeba považovat za osobu ovládající majetek nebo zdroje?“
44      Italská vláda ve svém písemném vyjádření uvedla, že podle čl. 275 prvního pododstavce SFEU nemá Soudní dvůr pravomoc vykládat nařízení č. 269/2014, které bylo přijato na základě ustanovení týkajících se zahraniční a bezpečnostní politiky Unie, zejména článku 215 SFEU a ustanovení obsažených v kapitole 2 hlavy V Smlouvy o EU.
45      Na dotaz Soudního dvora ohledně zachování námitky nepříslušnosti zejména s ohledem na rozsudek ze dne 10. září 2024, Neves 77 Solutions (C‑351/22, EU:C:2024:723, body 39 a 40), tato vláda na jednání před Soudním dvorem uvedenou námitku výslovně vzala zpět.
K předběžným otázkám
Úvodní poznámky
46      Podstatou otázek předkládajícího soudu je, zda čl. 2 odst. 1 nařízení č. 269/2014 musí být vykládán v tom smyslu, že lze přijmout opatření k zmrazení finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů vložených do svěřenského fondu zakladatelem, který je uveden na seznamu v příloze I nařízení č. 269/2014.
47      Předkládající soud se Soudního dvora táže na dosah čl. 2 odst. 1 nařízení č. 269/2014 v kontextu, kdy italské orgány na základě tohoto ustanovení prohlásily, že se zmrazují podíly a majetek patřící čtyřem italským společnostem ovládaným mateřskou společností se sídlem na Bermudách, které byly vložené do neodvolatelného svěřenského fondu zřízeného podle bermudského práva zakladatelem, který je zapsán na seznamu obsaženém v příloze I tohoto nařízení.
48      Zaprvé je třeba připomenout, že Italská republika Haagskou úmluvu ratifikovala.
49      Podle článku 2 této úmluvy se výrazem „trustem“ rozumí právní vztahy založené osobou, zakladatelem – na základě právního jednání mezi živými osobami nebo prostřednictvím dědictví – pokud byl majetek svěřen pod kontrolu správce v zájmu obmyšleného nebo za určitým účelem.
50      Z článku 2 uvedené úmluvy dále vyplývá, že charakteristickými rysy trustu je skutečnost, že majetek trustu tvoří samostatnou majetkovou podstatu a není součástí majetku svěřenského správce, že titul týkající se majetku svěřenského fondu je vystaven na jméno správce nebo jiné osoby na účet správce a že správce je nadán pravomocí a pověřen povinností, za kterou nese odpovědnost, spravovat, řídit nebo nakládat s majetkem v souladu s podmínkami trustu a zvláštními pravidly, která jsou správci uložena zákonem. Uvedený článek 2 rovněž stanoví, že skutečnost, že si zakladatel zachovává určité výsady nebo že správce má určitá práva jakožto obmyšlený, není nutně neslučitelná s existencí trustu.
51      Předkládající soud v tomto ohledu uvádí, že svěřenský fond dotčený ve věci v původním řízení byl zřízen podle obvyklého schématu, podle kterého je titul týkající se majetku, který zakladatel vložil do svěřenského fondu, vystaven na jméno svěřenského správce, který tento majetek spravuje a řídí v souladu se svěřenskou listinou, která musí být v souladu se zákonem, který se na svěřenský fond vztahuje, a provádí jeho konečný převod na obmyšlené, kteří nabývají plné vlastnictví k tomuto majetku ke dni převodu.
52      Zadruhé z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že zakladatel vložil do svěřenského fondu mateřskou společnost, která plně ovládá společnosti A, B, C a D, takže i tyto společnosti jsou pod kontrolou svěřenského fondu. Zakladatel nemá žádnou pravomoc spravovat majetek a právní vztahy, které jsou předmětem vkladu do svěřenského fondu, jelikož tato pravomoc je svěřena svěřenskému správci, a nemá žádný nárok na převod majetku v jeho prospěch na základě svěřenské listiny, neboť byl s konečnou platností vyloučen z okruhu obmyšlených svěřenského fondu. Zakladatel není uživatelem majetku a právních vztahů vložených do svěřenského fondu a nevykonává jiné funkce, jako je funkce osoby vykonávající dohled nad správou svěřenského fondu. Až do převodu majetku a právních vztahů na obmyšlené by však mohl znovu nabýt vlastnictví k nim v případě předčasného ukončení činnosti svěřenského fondu nebo odmítnutí obmyšlených přijmout převod uvedeného majetku a právních vztahů.
53      Na otázky předložené předkládajícím soudem je třeba odpovědět právě s ohledem na tato skutková zjištění, jejichž správnost nepřísluší Soudnímu dvoru v rámci řízení upraveného v článku 267 SFEU ověřovat (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 16. března 1978, Oehlschläger, 104/77, EU:C:1978:69, bod 4, a ze dne 19. června 2025, Bulgarian posts, C‑785/23, EU:C:2025:462, bod 40).
54      Zatřetí z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že italské orgány měly za to, že hospodářské zdroje společností A, B, C a D vložených do svěřenského fondu, jakožto společností zcela ovládaných mateřskou společností jsou ve skutečnosti v podstatě přičitatelné zakladateli, jelikož podle informací, které tyto orgány měly k dispozici, byl zakladatel „skutečným vlastníkem“ těchto společností, což odůvodnilo přijetí opatření ke zmrazení na základě čl. 2 odst. 1 nařízení č. 269/2014.
55      V tomto ohledu je třeba uvést, že i když se pojem „skutečný vlastník“ v ustanoveních nařízení č. 269/2014 neobjevuje, je obsažen mimo jiné ve směrnici 2015/849.
56      Tato směrnice v čl. 3 bodě 6 písm. b) stanoví, že pro účely této směrnice se rozumí „skutečným majitelem“ fyzická osoba nebo osoby, které v konečném důsledku vlastní nebo kontrolují klienta, nebo fyzická osoba nebo osoby, jejichž jménem se transakce nebo činnost provádí, což zahrnuje přinejmenším, v případě svěřenských fondů zakladatele, svěřenského správce nebo svěřenské správce, osobu nebo osoby vykonávající dohled nad správou svěřenského fondu, obmyšlené, nebo pokud ještě nebyly určeny konkrétní fyzické osoby, které mají prospěch z právního uspořádání nebo právnické osoby, okruh osob, v jejichž hlavním zájmu je právní uspořádání nebo právnická osoba založena nebo provozována, jakoukoli jinou fyzickou osobu, která v konečném důsledku vykonává kontrolu nad svěřenským fondem prostřednictvím přímého či nepřímého vlastnictví nebo jinými prostředky.
57      Taková definice, která připouští, že jiné osoby zapojené do svěřenského fondu, než je svěřenský správce, jako jsou zakladatel, obmyšlení nebo osoba vykonávající dohled nad správou svěřenského fondu, mohou vlastnit nebo ovládat majetek svěřenského fondu, je sice uvedena pro účely použití směrnice 2015/849, avšak odráží uznání základní vlastnosti svěřenského fondu ze strany unijního normotvůrce, a sice oddělení zákonného držení a skutečného drženímajetku svěřenského fondu.
58      Takové oddělení má přitom účinky, které je třeba zohlednit nejen v oblasti předcházení zneužití finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu, ale rovněž v oblasti omezujících opatření přijatých na základě nařízení č. 269/2014.
59      Je však třeba uvést, že první a třetí otázka se týkají pojmů „náležet“ a „ovládat“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení č. 269/2014, a týkají se tak vztahu mezi zakladatelem svěřenského fondu a majetkem a zdroji vloženými do svěřenského fondu, zatímco druhá otázka se vztahuje k pojmu „spojená“ osoba a týká se vztahu mezi zakladatelem a touto osobou. Před případným zodpovězením druhé otázky je tedy třeba zkoumat společně první a třetí otázku.
K první a třetí otázce
60      Podstatou první a třetí otázky předkládajícího soudu je, zda čl. 2 odst. 1 nařízení č. 269/2014 musí být vykládán v tom smyslu, že finanční prostředky a hospodářské zdroje, které do svěřenského fondu vložil jeho zakladatel, který je zapsán na seznamu obsaženém v příloze I tohoto nařízení, musí být považovány za finanční prostředky a hospodářské zdroje, které „náležejí“ tomuto zakladateli nebo jsou jím „ovládány“ ve smyslu tohoto ustanovení.
61      V tomto ohledu je třeba připomenout, že čl. 2 odst. 1 nařízení č. 269/2014 stanoví, že se zmrazují veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje náležející fyzickým osobám, a fyzickým nebo právnickým osobám, subjektům či orgánům s nimi spojeným, jak jsou uvedeny v příloze I, jakož i veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje, které uvedené osoby, subjekty či orgány vlastní, drží či ovládají.
62      I když jsou pojmy „hospodářské zdroje“, „zmrazení hospodářských zdrojů“, „zmrazení finančních prostředků“ a „finanční prostředky“ definovány v čl. 1 písm. d) až g) nařízení č. 269/2014, toto nařízení neobsahuje definici pojmů použitých v jeho čl. 2 odst. 1, které se týkají vztahu mezi osobou uvedenou na seznamu v příloze I uvedeného nařízení a finančními prostředky a hospodářskými zdroji, které je třeba zmrazit, ani neodkazuje na vnitrostátní právo za účelem určení jejich rozsahu.
63      Podle ustálené judikatury platí, že jak z požadavků jednotného použití unijního práva, tak ze zásady rovnosti vyplývá, že ustanovení unijního práva, které výslovně neodkazuje na právo členských států za účelem vymezení svého smyslu a dosahu, musí být zpravidla vykládáno autonomním a jednotným způsobem v celé Unii, přičemž tento výklad je třeba nalézt s přihlédnutím nejen ke znění tohoto ustanovení, ale i k jeho kontextu a cílům sledovaným právní úpravou, jejíž je součástí [rozsudky ze dne 18. ledna 1984, Ekro, 327/82, EU:C:1984:11, bod 11, a ze dne 11. září 2025, Banco Santander (Řešení krize Banco Popular III), C‑687/23, EU:C:2025:687, bod 46 a citovaná judikatura].
64      Pokud jde o znění čl. 2 odst. 1 nařízení č. 269/2014, je třeba konstatovat, že znění tohoto ustanovení se liší v jeho různých jazykových verzích.
Jak uvádí generální advokát v bodě 67 svého stanoviska, jednotlivá jazyková znění tohoto ustanovení se v případě některých jazykových verzí, jako například německá, anglická, francouzská, italská, lotyšská a rumunská jazyková znění (Eigentum, Besitz, gehalten oder kontrolliert werden; belonging to, owned, held or controlled; appartenenti a, posseduti, detenuti o controllati; īpašumā, valdījumā, turējumā vai pārziņā a aparțin, se află în proprietatea ori posesia sau sunt controlate), týkají čtyř druhů vztahů mezi osobou, subjektem nebo orgánem zařazeným na seznam uvedený v příloze I tohoto nařízení a dotčeným majetkem, jakož i hospodářskými zdroji, zatímco španělské znění uvedeného ustanovení stanoví pouze tři druhy vztahů mezi nimi (propiedad, tenencia o control).
65      Ze srovnání jazykových verzí, které se týkají čtyř druhů vztahů, mimoto vyplývá, že každý pojem použitý v jedné z těchto verzí nemusí nutně odpovídat rovnocennému pojmu v jiné z těchto verzí.
Pokud tedy německá, anglická, francouzská, italská a lotyšská verze odkazují na pojmy „vlastnictví“, „držení“ a „kontrola“
(Eigentum, Besitz, gehalten oder kontrolliert werden, belonging to, owned, held or controlled, appartenenti a, posseduti, detenuti o controllati a īpašumā, valdījumā, turējumā vai pārziņā), rumunská verze používá výrazy aparțin, se află în proprietatea ori posesia sau sunt controlate, které zdánlivě vylučují pojem „držení“.
66      Z ustálené judikatury Soudního dvora vyplývá, že nezbytnost jednotného výkladu ustanovení unijního práva vylučuje, aby byl text ustanovení v případě pochybností posuzován izolovaně, a naopak vyžaduje, aby byl vykládán a uplatňován ve světle znění v ostatních úředních jazycích (rozsudky ze dne 5. prosince 1967, van der Vecht, 19/67, EU:C:1967:49, s. 456, a ze dne 9. října 2025, On Air Media Professionals a Different Media, C‑416/24 a C‑417/24, EU:C:2025:765, bod 37, jakož i citovaná judikatura).
67      Nicméně je rovněž ustálenou judikaturou, že všem jazykovým zněním textu unijního práva musí být v zásadě přiznána stejná hodnota (rozsudky ze dne 2. dubna 1998, EMU Tabac a další, C‑296/95, EU:C:1998:152, bod 36, jakož i ze dne 9. října 2025, On Air Media Professionals a Different Media, C‑416/24 a C‑417/24, EU:C:2025:765, bod 38, jakož i citovaná judikatura).
68      V případě rozdílů mezi různými jazykovými zněními unijního textu musí být dotčené ustanovení vykládáno podle celkové systematiky a účelu právní úpravy, jejíž je součástí (rozsudky ze dne 27. října 1977, Bouchereau, 30/77, EU:C:1977:172, bod 14, a ze dne 9. října 2025, On Air Media Professionals a Different Media, C‑416/24 a C‑417/24, EU:C:2025:765, bod 39, jakož i citovaná judikatura).
69      Ze znění čl. 2 odst. 1 nařízení č. 269/2014 v jeho různých jazykových zněních tak lze vyvodit, že se toto ustanovení týká různých právních vztahů mezi osobou nebo subjektem zařazenými na seznam uvedený v příloze I tohoto nařízení a dotčenými finančními prostředky a hospodářskými zdroji, a to od nejširšího právního vztahu, jímž je vztah vlastnictví, až po situace, v nichž může osoba nebo subjekt přímo či nepřímo vykonávat faktickou moc nad uvedenými finančními prostředky a hospodářskými zdroji [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 10. září 2019, HTTS v. Rada, C‑123/18 P, EU:C:2019:694, bod 69] nebo z něj má prospěch.
70      Uvedené ustanovení se tak vztahuje na všechny právní a skutkové situace, ve kterých má osoba moc, která jí umožňuje užívat dotyčné finanční prostředky a hospodářské zdroje, získat z nich prospěch, nakládat s nimi nebo mít na ně vliv.
71      Aby byl přitom zajištěn užitečný účinek téhož ustanovení, musí být pojem „náležet“ vykládán v tom smyslu, že se vztahuje nejen na situace, v nichž lze takovou moc nad dotčenými finančními prostředky a hospodářskými zdroji právně doložit, ale také situace, v nichž osoba nebo subjekt tuto moc má fakticky, a to i přesto, že z právního hlediska je držitelem této moci jiná osoba nebo jiný subjekt.
72      Stejně tak pojem „kontrola“ zahrnuje všechny situace, kdy je fyzická nebo právnická osoba schopna ovlivnit rozhodnutí jiné osoby, a to i v případě neexistence jakéhokoli právního vztahu, vlastnictví a kapitálové účasti, mezi těmito osobami (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 10. září 2019, HTTS v. Rada, C‑123/18 P, EU:C:2019:694, body 71 a 75).
73      Z toho vyplývá, že v situaci týkající se finančních prostředků a hospodářských zdrojů, které do svěřenského fondu vložil zakladatel zařazený na seznam uvedený v příloze I nařízení č. 269/2014, nebrání okolnost, že titul týkající se těchto finančních prostředků a těchto zdrojů je vystaven na jméno svěřenského správce, nebrání tomu, aby uvedené finanční prostředky a uvedené zdroje byly považovány za prostředky a zdroje náležející tomuto zakladateli nebo za jím ovládané, pokud má uvedený zakladatel moc, která mu umožňuje užívat tyto finanční prostředky a zdroje, mít z nich prospěch, nakládat s nimi nebo mít vliv na ně nebo na rozhodnutí svěřenského správce ohledně
finančních prostředků a hospodářských zdrojů vložených do tohoto svěřenského fondu týmž zakladatelem.
74      Takový výklad čl. 2 odst. 1 nařízení č. 269/2014 je podpořen jak kontextem, do něhož je toto ustanovení zasazeno, tak cíli sledovanými tímto nařízením.
75      Pokud jde o kontext, je třeba zaprvé uvést, že čl. 1 písm. e) a f) nařízení č. 269/2014 definuje pojmy „zmrazení hospodářských zdrojů“ a „zmrazení finančních prostředků“ široce (obdobně viz rozsudek ze dne 11. listopadu 2021, Bank Sepah, C‑340/20, EU:C:2021:903, bod 45).
76      Článek 1 písm. f) nařízení č. 269/2014 totiž pojem „zmrazení finančních prostředků“ definuje jako „zabránění jakémukoli pohybu, převodu, přeměně, použití finančních prostředků, přístupu k nim nebo zacházení s nimi jakýmkoli způsobem, který by vedl k jakékoli změně jejich objemu, výše, umístění, vlastnictví, držby, povahy, určení nebo k jiné změně, která by umožnila použití těchto prostředků, včetně správy portfolia“.
77      Z této definice vyplývá, že zmrazení finančních prostředků má za cíl minimalizovat operace, které mohou být uskutečněny ohledně zmrazených finančních prostředků, což dokládá vysoký počet uvedených případů a použití výrazu „jakémukoli“.
Prostředky k omezení těchto činností jsou rovněž unijním normotvůrcem definovány široce (obdobně viz rozsudek ze dne 11. listopadu 2021, Bank Sepah, C‑340/20, EU:C:2021:903, bod 43).
78      Výše uvedené úvahy platí rovněž pro pojem „zmrazení hospodářských zdrojů“. Tento pojem je totiž v čl. 1 písm. e) nařízení 269/2014 definován jako „zabránění jejich použití k získání finančních prostředků, zboží nebo služeb jakýmkoli způsobem, zejména jejich prodejem, pronájmem nebo zastavením“ (obdobně viz rozsudek ze dne 11. listopadu 2021, Bank Sepah, C‑340/20, EU:C:2021:903, bod 44).
79      Taková definice pojmů „zmrazení hospodářských zdrojů“ a „zmrazení finančních prostředků“ by postrádala užitečný účinek, pokud by vazby mezi osobami a subjekty na jedné straně a finančními prostředky a hospodářskými zdroji, na které se vztahuje zmrazení, na straně druhé, byly vykládány tak, že by byly vyloučeny situace, které ve skutečnosti odpovídají situacím náležení nebo kontroly, ale které z formálního hlediska nemohou být jako takové kvalifikovány.
80      Zadruhé čl. 2 odst. 2 nařízení č. 269/2014 stanoví, že žádné finanční prostředky ani hospodářské zdroje nesmějí být přímo ani nepřímo zpřístupněny fyzickým nebo právnickým osobám, subjektům či orgánům s nimi spojeným uvedeným v příloze I tohoto nařízení nebo v jejich prospěch.
81      Soudní dvůr již měl příležitost konstatovat, že tento zákaz zpřístupnění je rovněž formulován obzvláště široce, což dokládá použití výrazů „přímo ani nepřímo“, a rozhodl, že v důsledku toho zahrnuje jakékoli jednání, které je podle použitelného vnitrostátního práva nezbytné k tomu, aby mohla osoba uvedená na seznamu obsaženém v příloze I nařízení č. 269/2014 skutečně získat možnost plně nakládat s dotyčnými finančními prostředky nebo hospodářskými zdroji (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 17. ledna 2019, SH, C‑168/17, EU:C:2019:36, bod 51 a citovaná judikatura).
82      Zatřetí podle článku 9 nařízení č. 269/2014 se zakazuje se vědomě a úmyslně se účastnit činností, jejichž cílem nebo následkem je obcházení opatření uvedených v článku 2 tohoto nařízení.
83      Článek 9 nařízení č. 269/2014 se týká činností, jejichž cílem nebo důsledkem je vynětí jejich původce z působnosti opatření stanovených v čl. 2 odst. 1 tohoto nařízení a které nelze považovat za jednání spočívající ve zpřístupnění zakázané podle čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení (obdobně viz rozsudek ze dne 21. prosince 2011, Afrasiabi a další, C‑72/11, EU:C:2011:874, body 60 a 61).
84      Článek 2 odst. 2 a článek 9 nařízení č. 269/2014 představují spolu s čl. 2 odst. 1 tohoto nařízení soudržný systém ustanovení, která přispívají ke sledování cílů stanovených tímto nařízením.
85      Článek 2 odst. 1 uvedeného nařízení tedy musí být vykládán tak, aby nebyl zpochybněn užitečný účinek čl. 2 odst. 2 a článku 9 téhož nařízení.
86      V tomto ohledu, jak bylo připomenuto v bodě 57 tohoto rozsudku, jakož i generálním advokátem v bodech 39 až 45 a 73 jeho stanoviska, zřízení svěřenského fondu umožňuje oddělit právní a skutečné držení majetku vloženého do svěřenského fondu.
87      Toto oddělení, jakož i další charakteristiky svěřenského fondu, a sice soukromá povaha tohoto mechanismu, snadnost a pružnost jeho zřízení a změny, které mohou vést k neprůhlednosti a strukturální složitosti takového mechanismu, umožňují jeho využití nejen k legitimním účelům, ale také k zastření vztahu mezi obmyšleným a finančními prostředky a hospodářskými zdroji vloženými do svěřenského fondu.
88      Výklad čl. 2 odst. 1 nařízení č. 269/2014 v tom smyslu, že dotčené finanční prostředky a hospodářské zdroje se považují za náležející obmyšlenému svěřenského fondu nebo jsou jím ovládány, pokud má tento zakladatel moc, která mu umožňuje použít finanční prostředky a hospodářské zdroje, mít z nich prospěch, nakládat s nimi nebo mít vliv na ně nebo na rozhodnutí svěřenského správce ohledně těchto finančních prostředků a hospodářských zdrojů, umožňuje zabránit tomu, aby byl svěřenský fond využíván s cílem obejít opatření uvedená v tomto ustanovení, a musí být tedy považován za slučitelný s článkem 9 nařízení č. 269/2014.
89      Pokud jde o cíle tohoto nařízení, je třeba připomenout, že toto nařízení bylo přijato v návaznosti na porušení svrchovanosti a územní celistvosti Ukrajiny Ruskou federací v roce 2014, a že bylo od té doby několikrát změněno v reakci na vojenskou agresi Ruské federace proti Ukrajině dne 24. února 2022.
90      Dále bylo přijato prováděcí nařízení 2022/336, kterým se mimo jiné zařazuje zakladatel svěřenského fondu dotčeného ve věci v původním řízení na seznam uvedený v příloze I nařízení č. 269/2014 s ohledem na závažnost situace po této vojenské agresi. Jak připomíná bod 11 odůvodnění prováděcího nařízení 2022/336, Ruská federace svými protiprávními vojenskými akcemi hrubě porušuje mezinárodní právo a zásady Charty OSN a ohrožuje evropskou a celosvětovou bezpečnost a stabilitu.
91      Význam cílů sledovaných nařízením č. 269/2014, a sice ochrany územní celistvosti, svrchovanosti a nezávislosti Ukrajiny, jakož i ukončení porušování mezinárodního práva a zásad Charty Organizace spojených národů Ruskou federací, které jsou součástí širšího cíle zachování míru a mezinárodní bezpečnosti v souladu s cíli vnější činnosti Unie uvedenými v článku 21 SEU, může nejen odůvodnit negativní důsledky, byť značné, pro některé subjekty (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 28. března 2017, Rosneft, C‑72/15, EU:C:2017:236, bod 150), ale rovněž vyžaduje, aby toto nařízení bylo vykládáno způsobem, který zaručí účinnost omezujících opatření zavedených tímto nařízením a zabrání tomu, aby byl účinek uvedených opatření neutralizován nebo aby tato opatření byla obcházena.
92      Z výše uvedeného vyplývá, že čl. 2 odst. 1 nařízení č. 269/2014 musí být vykládán v tom smyslu, že finanční prostředky a hospodářské zdroje, které do svěřenského fondu vložil jeho zakladatel, který je zapsán na seznamu uvedeném v příloze I tohoto nařízení, lze považovat za finanční prostředky a hospodářské zdroje náležející tomuto zakladateli nebo za jím ovládané, což v důsledku toho odůvodňuje, aby ve vztahu k těmto finančním prostředkům a hospodářským zdrojům mohlo být případně přijato opatření ke zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů.
93      V projednávané věci předkládající soud uvádí, že zakladatel nemá právo spravovat finanční prostředky a hospodářské zdroje, které byly vloženy do svěřenského fondu, a není jejich uživatelem.
94      Soudnímu dvoru sice nepřísluší, aby v rámci řízení na základě článku 267 SFEU takové posouzení předkládajícího soudu zpochybnil, je však třeba za účelem poskytnutí užitečné odpovědi tomuto soudu upřesnit, že za účelem určení, zda si v situaci dotčené ve věci v původním řízení zakladatel svěřenského fondu zachoval moc, která mu umožňuje užívat finanční prostředky a hospodářské zdroje vložené do tohoto svěřenského fondu, mít z nich prospěch, nakládat s nimi nebo mít vliv na ně nebo na rozhodnutí svěřenského správce ohledně těchto finančních prostředků a hospodářských zdrojů, se předkládající soud může odvolávat
na právo použitelné na svěřenský fond, aniž by se však omezil pouze na toto právo.
95      Z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že svěřenský fond dotčený ve věci v původním řízení je založen podle bermudského práva a řídí se jím. V tomto ohledu, jak uvedl generální advokát v bodech 89 až 91 svého stanoviska, tento soud může zohlednit výsady přiznané tímto právem zakladateli, jako je možnost zcela nebo zčásti zrušit svěřenský fond, pravomoc udělovat správci závazné pokyny, pokud jde o nákup, držení, prodej nebo jiné obchodní nebo investiční operace týkající se majetku svěřenského fondu, nebo pokud jde o jakoukoli investici nebo reinvestici tohoto majetku, jakož i pro účely výkonu jakýchkoli pravomocí nebo práv vyplývajících z uvedeného majetku, možnost určit, doplnit, odvolat nebo nahradit jakékoli svěřenské správce nebo osobu nebo osoby vykonávající dohled nad správou svěřenského fondu, možnost přidat, odstranit nebo vyloučit obmyšleného nebo kategorii obmyšlených, jakož i možnost rozhodnout se, zda bude sám spoluobmyšleným svěřenského fondu.
96      Tyto výsady by mohly naznačovat, že zakladatel má vliv na finanční prostředky a hospodářské zdroje vložené do svěřenského fondu nebo na rozhodnutí svěřenského správce ohledně těchto finančních prostředků a těchto hospodářských zdrojů, bez ohledu na to, zda jsou tyto výsady výslovně stanoveny ve svěřenské listině nebo v jejích dodatcích, či nikoli.
97      Dále vzhledem k tomu, že svěřenská listina ani její změny nepodléhají povinnosti zveřejnění, může být určení skutečné povahy právního vztahu, na který se vztahuje tento mechanismus, na základě této listiny obtížné, jelikož platné verze této svěřenské listiny a jejích dodatků nemusí být zpřístupněny a v každém případě mohou být změněny.
98      Zakladatel může vykonávat vliv na finanční prostředky a hospodářské zdroje vložené do svěřenského fondu nebo na rozhodnutí činěná svěřenským správcem ve vztahu k nim, jakož i tyto finanční prostředky a hospodářské zdroje užívat, mít z nich prospěch nebo s nimi nakládat, aniž by tento vliv nebo tato možnost byly formalizovány v právních aktech, což musí předkládající soud rovněž zohlednit.
99      V tomto ohledu musí předkládající soud zohlednit zejména vztahy mezi zakladatelem na jedné straně a jinými osobami zapojenými do svěřenského fondu, jako je svěřenský správce nebo osoba vykonávající dohled nad správou fondu, na straně druhé, a zejména určit, zda zakladatel pověřil funkcí svěřenského správce nebo funkcí osoby vykonávající dohled nad správou svěřenského fondu pro něj důvěryhodné osoby, které jsou s ním spojeny profesními nebo osobními vazbami a jsou schopny řídit se pokyny nebo návrhy zakladatele, pokud jde o správu svěřenského fondu a jeho majetku.
100    Jak v podstatě uvedl generální advokát v bodě 116 svého stanoviska, může určení finančních prostředků a hospodářských zdrojů vložených do svěřenského fondu na činnosti, jejichž jedinými nebo hlavními příjemci či osobami, které mají z těchto činností prospěch, jsou zakladatel nebo osoby či subjekty, které mu náleží, jsou jím ovládány nebo jsou s ním spojeny, naznačovat vliv zakladatele na svěřenský fond a na majetek a zdroje do něj vložené, jakož i na možnost zakladatele mít z nich prospěch nebo s nimi nakládat.
101    Pokud by v tomto ohledu předkládající soud konstatoval, že zakladatel není uživatelem majetku a právních vztahů vložených do svěřenského fondu, bylo by ještě třeba ověřit, zda společnosti vložené do svěřenského fondu neposkytují majetek nebo služby subjektům, které zakladatel výlučně nebo většinově vlastní nebo ovládá.
102    Konečně je třeba uvést, že použití zbytečně složitých struktur, jakož i svěřenských fondů spojených s osobou uvedenou na seznamu v příloze I nařízení č. 269/2014 může samo o sobě představovat indicii o kontrole takové osoby nad subjektem nezařazeným na tento seznam. Takové konstatování se mimoto odráží v osvědčených postupech, zejména v bodech 63, 64 a 67 tohoto dokumentu.
103    Je totiž třeba upřesnit, že předkládající soud by mohl konstatovat vliv zakladatele na finanční prostředky a hospodářské zdroje vložené do svěřenského fondu, pokud by zakladatel přímo či nepřímo vlastnil většinu kapitálu nebo hlasovacích práv svěřenského správce nebo měl právo jmenovat nebo vyloučit většinu členů správního, řídícího nebo dozorčího orgánu svěřenského správce nebo také právo vykonávat rozhodující vliv na svěřenského správce zejména na základě dohody uzavřené mezi nimi, a to i prostřednictvím účelově založených společností.
104    Indicií kontroly osob uvedených na seznamu v příloze I nařízení č. 269/2014 nad subjekty, které na tomto seznamu nejsou uvedeny, je tedy skutečnost, že některé z těchto subjektů byly založeny nebo změnily svou identitu krátce před přijetím sankčního režimu nebo označením dané osoby a/nebo nevykonávají žádnou věrohodnou obchodní činnost, skutečnost, že jedna nebo více svěřenských struktur je využívána jako příjemce aktiv subjektu, který vlastní nebo ovládá označená osoba, jakož i skutečnost, že do správy svěřenských struktur jsou zapojeni odborníci z jurisdikce, v níž byly svěřenské fondy zřízeny.
105    Kromě toho v situacích, kdy jsou, podobně jako v případě projednávaném v původním řízení, do svěřenského fondu převáděny společnosti, lze konstatovat vliv zakladatele na tyto společnosti, zejména pokud svěřenský správce není členem statutárního orgánu těchto společností, ale pouze vlastníkem jejich kapitálu. V takovém případě přísluší předkládajícímu soudu, aby ověřil pravomoci členů statutárních orgánů uvedených společností, jakož i vztahy mezi těmito členy statutárních orgánů a zakladatelem.
106    S ohledem na výše uvedené je třeba na první a třetí otázku odpovědět tak, že čl. 2 odst. 1 nařízení č. 269/2014 musí být vykládán v tom smyslu, že finanční prostředky a hospodářské zdroje vložené do svěřenského fondu jeho zakladatelem, který je uveden na seznamu obsaženém v příloze I tohoto nařízení, musí být považovány za finanční prostředky a hospodářské zdroje, které „náleží“ tomuto zakladateli nebo jsou jím „ovládány“ ve smyslu tohoto ustanovení, pokud má uvedený zakladatel moc užívat tyto finanční prostředky a hospodářské zdroje, mít z nich prospěch, nakládat s nimi nebo na ně mít vliv nebo mít vliv na rozhodnutí svěřenského správce ohledně uvedených finančních prostředků a uvedených hospodářských zdrojů.
K druhé otázce
107    S ohledem na odpověď na první a třetí otázku není namístě odpovídat na druhou otázku.
K nákladům řízení
108    Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (první senát) rozhodl takto:
Článek 2 odst. 1 nařízení Rady (EU) č. 269/2014 ze dne 17. března 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny ve znění nařízení Rady (EU) 2022/330 ze dne 25. února 2022
musí být vykládán v tom smyslu, že
finanční prostředky a hospodářské zdroje vložené do svěřenského fondu jeho zakladatelem, který je uveden na seznamu obsaženém v příloze I nařízení č. 269/2014 v platném znění musí být považovány za finanční prostředky a hospodářské zdroje, které „náleží“ tomuto zakladateli nebo jsou jím „ovládány“ ve smyslu tohoto ustanovení, pokud má uvedený zakladatel moc užívat tyto finanční prostředky a hospodářské zdroje, mít z nich prospěch, nakládat s nimi nebo na ně mít vliv nebo mít vliv na rozhodnutí svěřenského správce ohledně uvedených finančních prostředků a uvedených hospodářských zdrojů.
Podpisy
*      Jednací jazyk: italština.