Esialgne tõlge
EUROOPA KOHTU OTSUS (suurkoda)
26. veebruar 2026(*)
Sisukord
I.
Õiguslik raamistik
A.
Liidu õigus
1.
Loadirektiiv
2.
Raamdirektiiv
3.
Konkurentsidirektiiv
4.
Direktiiv 2018/1972
B.
Ungari õigus
II.
Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi taust
III.
Kohtueelne menetlus ja menetlus Euroopa Kohtus
IV.
Hagi
A.
Liidu õiguse kohaldatavus
1.
Liidu elektroonilist sidet käsitleva õigusliku raamistiku ja harta kohaldatavus
a)
Poolte argumendid
b)
Euroopa Kohtu hinnang
1)
Liidu elektroonilist sidet käsitlev õiguslik raamistik
2)
Harta
2.
Direktiivi 2018/1972 kohaldatavus ratione temporis
a)
Poolte argumendid
b)
Euroopa Kohtu hinnang
B.
Vastuvõetavus
1.
Vaidlusaluste otsuste kohta esitatud etteheidete vastuvõetavus
a)
Poolte argumendid
b)
Euroopa Kohtu hinnang
2.
Lojaalse koostöö põhimõtte rikkumisel põhineva etteheite vastuvõetavus
C.
Sisulised küsimused
1.
Etteheited, mis puudutavad meediaseaduse § 48 lõiget 7 ja keeldumisotsust
a)
Etteheide, et on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet
1)
Poolte argumendid
2)
Euroopa Kohtu hinnang
i)
Loadirektiivi artikli 10 kohaldatavus
ii)
Meediaseaduse § 48 lõike 7 punkti a ulatus
iii)
Proportsionaalsuse põhimõtte rikkumine meediaseaduse § 48 lõikega 7
b)
Etteheide, et on rikutud diskrimineerimiskeelu põhimõtet
1)
Poolte argumendid
2)
Euroopa Kohtu hinnang
c)
Etteheide, et keeldumisotsust ei tehtud õigeaegselt
1)
Poolte argumendid
2)
Euroopa Kohtu hinnang
d)
Järeldus
2.
Etteheited, mis puudutavad vaidlusalust hanget ja mittevastavaks tunnistamise otsust
a)
Etteheide, et on rikutud läbipaistvuse ja proportsionaalsuse põhimõtet
1)
Poolte argumendid
2)
Euroopa Kohtu hinnang
i)
Saateid „Reggeli Gyors ismétlés“ ja „Kovátsműhely“ puudutavad mittevastavaks tunnistamise põhjendused
ii)
Klubrádió äriplaani puudutav mittevastavaks tunnistamise põhjendus
b)
Etteheide, et mittevastavaks tunnistamise otsust ei tehtud õigeaegselt
1)
Poolte argumendid
2)
Euroopa Kohtu hinnang
c)
Järeldus
3.
Etteheited, mis puudutavad meediaseaduse § 65 lõiget 11
a)
Poolte argumendid
b)
Euroopa Kohtu hinnang
1)
Etteheide, et on rikutud diskrimineerimiskeelu põhimõtet
2)
Etteheide, et on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet
3)
Etteheide, et on rikutud kohustust tagada raadiospektri tulemuslik haldamine
4)
Järeldus
4.
Etteheited, et on rikutud harta artiklit 11
a)
Poolte argumendid
b)
Euroopa Kohtu hinnang
Kohtukulud
Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Elektroonilised sidevõrgud ja ‑teenused – Raadiospekter – Direktiivid 2002/20/EÜ, 2002/21/EÜ, 2002/77/EÜ ja (EL) 2018/1972 – Individuaalsed kasutusõigused – Riigisisesed õigusaktid ja haldusotsused, millega kommertsraadiokanalilt võetakse võimalus edastada sisu teataval maismaa FM‑analoogsagedusel – Proportsionaalsuse, läbipaistvuse, diskrimineerimiskeelu ja hea halduse põhimõte – Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 11 – Sõna‑ ja teabevabadus – Meediavabadus
Kohtuasjas C‑92/23,
mille ese on ELTL artikli 258 alusel 17. veebruaril 2023 esitatud liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi,
Euroopa Komisjon, esindajad: A. de Gregorio Merino, U. Małecka, L. Malferrari ja A. Tokár,
hageja,
keda toetasid:
Belgia Kuningriik, esindajad: C. Jacob, M. Jacobs, C. Pochet, L. Van den Broeck ja M. Van Regemorter, hiljem C. Jacob, M. Jacobs, C. Pochet ja M. Van Regemorter,
Taani Kuningriik, esindajad: D. Elkan, J. F. Kronborg ja C. A.‑S. Maertens, hiljem D. Elkan ja C. A.‑S. Maertens ning lõpuks C. A.‑S. Maertens ja J. Sandvik Loft,
Madalmaade Kuningriik, esindajad: M. K. Bulterman ja C. S. Schillemans,
menetlusse astujad,
versus
Ungari, esindajad: M. Z. Fehér ja G. Koós, keda abistas ügyvéd G. Trinn,
kostja,
EUROOPA KOHUS (suurkoda),
koosseisus: president K. Lenaerts, asepresident T. von Danwitz, kodade presidendid K. Jürimäe, C. Lycourgos, M. L. Arastey Sahún (ettekandja), kohtunikud S. Rodin, E. Regan, N. Piçarra, D. Gratsias, M. Gavalec, S. Gervasoni, N. Fenger ja R. Frendo,
kohtujurist: A. Rantos,
kohtusekretär: ametnik I. Illéssy,
arvestades kirjalikus menetluses ja 2. detsembri 2024. aasta kohtuistungil esitatut,
olles 3. aprilli 2025. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1        Euroopa Komisjon palub oma hagiavaldusega Euroopa Kohtul tuvastada, et Ungari on rikkunud:
–        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/20/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja ‑teenustega seotud lubade andmise kohta (loadirektiiv) (EÜT 2002, L 108, lk 21; ELT eriväljaanne 13/29, lk 337) (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2009. aasta direktiiviga 2009/140/EÜ (ELT 2009, L 337, lk 37)) (edaspidi „loadirektiiv“) artiklitest 5, 7 ja 10; komisjoni 16. septembri 2002. aasta direktiivi 2002/77/EÜ konkurentsi kohta elektrooniliste sidevõrkude ja ‑teenuste turgudel (EÜT 2002, L 249, lk 21; ELT eriväljaanne 08/02, lk 178; edaspidi „konkurentsidirektiiv“) artikli 4 lõikest 2; Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja ‑teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv) (EÜT 2002, L 108, lk 33; ELT eriväljaanne 13/29, lk 349) (muudetud direktiiviga 2009/140) (edaspidi „raamdirektiiv“) artiklist 9; proportsionaalsuse, diskrimineerimiskeelu ja lojaalse koostöö põhimõttest ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklist 11 tulenevaid kohustusi sellega, et
–        Médiatanács (meedianõukogu, Ungari) tegi 8. septembril 2020 otsuse nr 830/2020 (IX. 8), millega ta keeldus pikendamast Klubrádió raadiospektri kasutamise õigusi;
–        Ungari võttis vastu 2010. aasta CLXXXV seaduse meediateenuste ja massiteabevahendite kohta (a médiaszolgáltatásokról és a tömegkommunikációról szóló 2010. évi CLXXXV. Törvény; Magyar Közlöny 2010/202.; edaspidi „meediaseadus“) § 48 lõike 7, mis välistab korduva rikkumise korral automaatselt raadioringhäälinguga seotud raadiospektri kasutamise õiguste pikendamise, isegi kui rikkumine ei ole eriti tõsine ja on puhtvormiline, ning
–        Klubrádió ei saanud seetõttu oma tegevust raadioringhäälingu valdkonnas jätkata, mis oli diskrimineeriv ja ebaproportsionaalne;
–         raamdirektiivi artiklitest 8 ja 9, loadirektiivi artikli 5 lõikest 3 ja hea halduse põhimõttest tulenevaid kohustusi sellega, et
–        loadirektiivi artikli 5 lõikes 3 ette nähtud kuuenädalase tähtaja jooksul ei tehtud otsust Klubrádió taotluse kohta pikendada tema raadiospektri kasutamise õigusi
–        ega korraldatud menetlust selle raadiosageduse eraldamiseks, mida Klubrádió varem kasutas, niisuguse aja jooksul, mis võimaldanuks teha otsuse enne Klubrádió kasutusõiguste aegumist;
–        loadirektiivi artikli 5 lõikest 2, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2018. aasta direktiivi (EL) 2018/1972, millega kehtestatakse Euroopa elektroonilise side seadustik (ELT 2018, L 321, lk 36) artiklist 45 ning harta artiklist 11 tulenevaid kohustusi sellega, et meedianõukogu seadis 4. novembril 2020 avaldatud hanketeates, mis puudutas sagedusel 92,9 MHz meediateenuste osutamise võimaluse kasutamist, ja 10. märtsil 2021 tehtud otsuses nr 180/2021 (III. 10.) kõnesoleva raadiosageduse kasutamise õiguste andmise sõltuvusse ebaproportsionaalsetest tingimustest, ei määranud ette kindlaks selle spektri kasutamise õiguste andmise kriteeriume ega näinud ette mingit kaalutlusruumi, mis puudutab esitatud kandideerimisdokumentides sisalduvate selliste vigade raskuse ja asjasse puutuvuse hindamist, mis võivad tuua kaasa pakkujate diskvalifitseerimise, ning eiras asjaolu, et Klubrádió eksimused olid vähetähtsad, ning
–        direktiivi 2018/972 artikli 45 lõiget 1 ning proportsionaalsuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtet sellega, et ta võttis vastu meediaseaduse § 65 lõike 11, mis välistab võimaluse taotleda ajutisi kasutusõigusi, kui meediateenuste osutaja kasutusõigusi ei pikendatud varem, kuid samas annab selle võimaluse teenuste osutajatele, kelle kasutusõigusi on juba korra pikendatud, ega põhjenda seda erinevat kohtlemist, samas kui põhjused, mis pikendamise välistavad, ei takista anda uut kasutusõigust.
I.      Õiguslik raamistik
A.      Liidu õigus
2        Elektrooniliste sideteenuste, elektrooniliste sidevõrkude ning nendega seotud vahendite ja teenuste ühine raamistik, mis kehtis 21. detsembril 2020, koosnes raamdirektiivist ja neljast seda täiendavast eridirektiivist, nende hulgas loadirektiiv, mida täiendas konkurentsidirektiiv. Raamdirektiiv ja loadirektiiv tunnistati kehtetuks direktiiviga 2018/1972 (edaspidi koos konkurentsidirektiiviga „liidu elektroonilist sidet käsitlev õiguslik raamistik“).
1.      Loadirektiiv
3        Loadirektiivi artiklis 5 oli ette nähtud:
„[…]
2.      Kui tuleb anda raadiosageduste ja numbrite kasutamiseks individuaalseid õigusi, annavad liikmesriigid sellised õigused taotluse korral igale ettevõtjale võrkude või teenuste pakkumiseks artiklis 3 nimetatud üldloa alusel, võttes arvesse käesoleva direktiivi artiklite 6 ja 7 ning artikli 11 lõike 1 punkti c sätteid ning muid eeskirju, millega tagatakse kõnealuste vahendite tulemuslik kasutamine kooskõlas [direktiiviga 2002/21].
Piiramata liikmesriigi eelnevalt määratletud konkreetseid kriteeriume, mille alusel antakse õigusi raadiosageduste kasutamiseks raadio või televisiooni sisuteenuste pakkujatele üldist huvi pakkuvate eesmärkide saavutamiseks kooskõlas ühenduse õigusega, antakse raadiosageduste ja numbrite kasutamiseks õigusi avatud, objektiivse, läbipaistva, mittediskrimineeriva ja proportsionaalse menetlusega ning raadiosageduste puhul vastavalt [direktiivi 2002/21] artikli 9 sätetele. Avatud menetluse nõudest võib teha erandi juhul, kui raadiosageduste kasutamise individuaalsete õiguste andmine raadio või televisiooni sisuteenuste pakkujatele on vajalik, et saavutada liikmesriigi poolt määratletud üldist huvi pakkuv eesmärk kooskõlas ühenduse õigusega.
[…]
3.      Kasutusõiguste andmist käsitlevad otsused võetakse vastu, edastatakse ja avalikustatakse võimalikult kiiresti pärast seda, kui riigi reguleeriv asutus on täidetud taotluse kätte saanud, riigi numeratsiooniplaanist eriotstarbeks eraldatud numbrite puhul kolme nädala jooksul ja riigi sagedusplaanist elektrooniliste sideteenuste pakkumiseks eraldatud raadiosageduste puhul kuue nädala jooksul. Viimasena nimetatud tähtaeg ei piira raadiosageduste või orbitaalpositsioonide kasutamist käsitlevate kehtivate rahvusvaheliste kokkulepete kohaldamist.
[…]“.
4        Loadirektiivi artikkel 7 oli sõnastatud järgmiselt:
„[…]
3.      Kui raadiosageduste kasutamise õiguste andmist tuleb piirata, annavad liikmesriigid selliseid õigusi objektiivsete, läbipaistvate, mittediskrimineerivate ja proportsionaalsete valikukriteeriumide põhjal. Kõigi selliste valikukriteeriumide puhul tuleb asjakohaselt arvesse võtta [direktiivi 2002/21] artiklis 8 sätestatud eesmärkide ja kõnealuse direktiivi artiklis 9 sätestatud nõuete täitmise saavutamist.
4.      Kui kasutatakse konkurentsil või võrdlustel põhinevat valikukorda, võivad liikmesriigid pikendada artikli 5 lõikes 3 nimetatud maksimaalselt kuue nädala pikkust tähtaega nii palju kui vaja, tagamaks, et selline kord on kõigi huvitatud isikute jaoks õiglane, mõistlik, avatud ja läbipaistev, kuid mitte rohkem kui kaheksa kuu võrra.
[…]“.
5        Loadirektiivi artiklis 10 oli sätestatud:
„1.      Riigi reguleerivad asutused kontrollivad ja jälgivad üldloa või kasutusõiguse tingimuste ning artikli 6 lõikes 2 nimetatud erikohustuste täitmist vastavalt artiklile 11.
[…]
3.      Asjaomasel asutusel on õigus nõuda, et lõikes 2 nimetatud rikkumine lõpetataks viivitamatult või mõistliku aja jooksul, ning ta võtab täitmise tagamiseks asjakohased ja proportsionaalsed meetmed.
[…]
5.      Kui üldloa või kasutusõiguste tingimuste või artikli 6 lõikes 2 nimetatud erikohustuste raske või korduva rikkumise korral ei ole käesoleva artikli lõikes 3 osutatud täitmise tagamiseks võetud meetmed andnud tulemusi, võivad riigi reguleerivad asutused takistada ettevõtjal elektrooniliste sidevõrkude või -teenuste pakkumist või peatada või tühistada kasutusõigused. Rikkumise aja eest võib määrata tõhusaid, proportsionaalseid ja hoiatavaid sanktsioone ja karistusi, isegi kui rikkumine on hiljem lõpetatud.
[…]“.
2.      Raamdirektiiv
6        Raamdirektiivi põhjenduses 5 oli märgitud:
„Telekommunikatsiooni-, meedia- ja infotehnoloogiasektori lähenemine tähendab seda, et kõik ülekandevõrgud ja -teenused peaksid olema hõlmatud ühe ja sama reguleeriva raamistikuga. Kõnealune raamistik koosneb käesolevast direktiivist ja neljast eridirektiivist: [direktiiv 2002/20], Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiiv 2002/19/EÜ elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega seotud vahenditele juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta (juurdepääsu käsitlev direktiiv) [(EÜT 2002, L 108, lk 7; ELT eriväljaanne 13/29, lk 323)], Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiiv 2002/22/EÜ universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja ‑teenuste puhul (universaalteenuse direktiiv) [(EÜT 2002, L 108, lk 7; ELT eriväljaanne 13/29, lk 367)], Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. detsembri 1997. aasta direktiiv 97/66/EÜ, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset telekommunikatsioonisektoris [(EÜT 1998, L 24, lk 1)] (edaspidi „eridirektiivid“). Edastamise reguleerimine tuleb lahutada sisu reguleerimisest. Seepärast ei hõlma kõnealune raamistik elektrooniliste sidevõrkude vahendusel elektroonilisi sideteenuseid kasutades edastatud teenuste sisu, näiteks ringhäälingu sisu, finantsteenuseid ja teatavaid infoühiskonna teenuseid, ega piira seega ka selliste teenuste kohta ühenduse või riigi tasandil võetud meetmeid, mis on kooskõlas ühenduse õigusega ning mille eesmärk on edendada kultuurilist ja keelelist mitmekülgsust ja tagada meediakanalite paljusus. Teleprogrammide sisu reguleerib nõukogu 3. oktoobri 1989. aasta direktiiv 89/552/EMÜ teleringhäälingutegevust käsitlevate liikmesriikide teatavate õigusnormide kooskõlastamise kohta [(EÜT 1989, L 298, lk 23; ELT eriväljaanne 06/01, lk 224)]. Edastuse ja sisu reguleerimise lahusus ei piira nendevaheliste seoste arvessevõtmist eelkõige selleks, et tagada meediakanalite paljusus, kultuuriline mitmekülgsus ja tarbijakaitse.“
7        Raamdirektiivi artiklis 1 oli ette nähtud:
„1.      Käesoleva direktiiviga kehtestatakse elektrooniliste sideteenuste, elektrooniliste sidevõrkude ja nendega seotud vahendite ja teenuste ning lõppseadmetega seotud teatavate aspektide, mis lihtsustavad puuetega lõppkasutajate juurdepääsu, reguleerimise ühtlustatud raamistik. Käesolevas direktiivis sätestatakse riigi reguleerivate asutuste kohustused ja kehtestatakse kord reguleeriva raamistiku ühtse kohaldamise tagamiseks kogu ühenduses.
2.      Käesoleva direktiivi ja eridirektiivide sätted ei piira kohustusi, mis on elektrooniliste sidevõrkude või -teenuste abil osutatavate teenuste kohta kehtestatud ühenduse õiguse kohaselt siseriiklike õigusnormidega või ühenduse õigusnormidega.
3.      Käesoleva direktiivi ja eridirektiivide sätted ei piira meetmeid, mis on võetud ühenduse või liikmesriikide tasandil Euroopa Ühenduse õiguse kohaselt, et saavutada üldist huvi pakkuvad eesmärgid, eriti eesmärgid, mis on seotud sisu reguleerimise ja audiovisuaalpoliitikaga.
[…]“.
8        Direktiivi artiklis 2 oli sätestatud:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)      elektrooniline sidevõrk – ülekandesüsteemid ja vajaduse korral lülitus- ja marsruutimisseadmed ning muud vahendid, sealhulgas võrguelemendid, mis ei ole aktiivsed, mis võimaldavad edastada signaale traadi, raadio teel, optiliselt või muude elektromagnetiliste vahendite abil, kasutades sealhulgas satelliitvõrke, paik- (ahel- ja pakettkommuteeritud, k.a Internet) ja liikuva maaside võrku, elektrikaabelsüsteeme, kui neid kasutatakse signaalide edastamiseks, raadio- ja teleringhäälinguvõrke ja kaabeltelevisioonivõrke, olenemata sellest, millist teavet nende kaudu edastatakse;
[…]
c)      elektrooniline sideteenus – tavaliselt tasu eest osutatav teenus, mis seisneb tervikuna või peamiselt signaalide edastamises elektrooniliste sidevõrkude kaudu, kaasa arvatud telekommunikatsiooniteenused ja ülekandeteenused ringhäälinguks kasutatavates võrkudes, ning välja arvatud teenused, mis pakuvad või mille abil teostatakse elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste abil edastatava sisu redigeerimist; elektrooniliste sideteenuste hulka ei kuulu [Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiivi 98/34/EÜ, millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest teatamise kord (EÜT 1998, L 204, lk 37; ELT eriväljaanne 13/20, lk 337) (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuli 1998. aasta direktiiviga 98/48/EÜ (ELT 1998, L 217, lk 18)),] artiklis 1 määratletud infoühiskonna teenused, mis ei seisne tervikuna või peamiselt signaalide edastamises elektrooniliste sidevõrkude kaudu;
[…]“.
9        Raamdirektiivi artiklis 8 oli ette nähtud:
„1.      Liikmesriigid tagavad, et käesolevas direktiivis ja eridirektiivides sätestatud reguleerimisülesannete täitmisel võtavad riigi reguleerivad asutused kõik mõistlikud meetmed, mille eesmärk on saavutada lõigetes 2, 3 ja 4 sätestatud eesmärgid. Sellised meetmed on kõnealuste eesmärkide suhtes proportsionaalsed.
[…]
Riigi reguleerivad asutused võivad oma pädevuse piires aidata kaasa kultuurilise ja keelelise mitmekülgsuse ja meediakanalite paljususe edendamisele suunatud põhimõtete rakendamisele.
2.      Riigi reguleerivad asutused toetavad konkurentsi elektrooniliste sidevõrkude, elektrooniliste sideteenuste ning nendega seotud vahendite ja teenuste pakkumisel muu hulgas järgmiselt:
a)      tagades, et kasutajad, sealhulgas puuetega kasutajad, eakad kasutajad ja sotsiaalsete erivajadustega kasutajad saavad maksimaalselt kasu nii valiku, hinna kui ka kvaliteedi näol;
[…]
d)      soodustades raadiosageduste ja numeratsiooniressursside tulemuslikku kasutamist ja kindlustades nende tõhusa haldamise.
[…]“.
10      Direktiivi artikli 9 lõikes 1 oli sätestatud:
„Võttes arvesse asjaolu, et raadiosagedused on ühiskondlik hüve, millel on oluline sotsiaalne, kultuuriline ja majanduslik väärtus, tagavad liikmesriigid oma territooriumil elektroonilisteks sideteenusteks kasutatavate raadiosageduste tulemusliku haldamise kooskõlas artiklitega 8 ja 8a. Nad tagavad, et pädevad riigiasutused jaotavad elektroonilisteks sideteenusteks kasutatavat spektrit ja annavad selliste raadiosageduste kasutamise üldlube või individuaalseid kasutusõigusi objektiivsete, läbipaistvate, mittediskrimineerivate ja proportsionaalsete kriteeriumite põhjal.
[…]“.
3.      Konkurentsidirektiiv
11      Konkurentsidirektiivi artiklis 4 on ette nähtud:
„Ilma et see piiraks konkreetseid kriteeriume ja korda, mille liikmesriigid on kehtestanud raadiosageduste kasutamise õiguste andmiseks raadio- või televisiooniringhäälingu sisuteenuse pakkujatele, et saavutada üldist huvi pakkuvad eesmärgid kooskõlas ühenduse õigusega:
1)      ei anna liikmesriigid elektrooniliste sideteenuste osutamiseks raadiosageduste kasutamise ainu- ega eriõigusi;
2)      peab raadiosageduste eraldamine elektroonilisteks sideteenusteks põhinema objektiivsetel, läbipaistvatel, mittediskrimineerivatel ja proportsionaalsetel kriteeriumidel.“
4.      Direktiiv 2018/1972
12      Direktiivi 2018/1972 põhjenduses 1 on märgitud:
„[Direktiive 2002/20 ja 2002/21] on oluliselt muudetud. Kuna neisse tuleb teha uusi muudatusi, tuleks need direktiivid selguse huvides uuesti sõnastada.“
13      Direktiivi 2018/1972 artikli 2 punkt 4 on sõnastatud järgmiselt:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
4)      „elektroonilise side teenus“ – elektroonilise side võrkude kaudu tavaliselt tasu eest osutatav teenus, välja arvatud teenused, millega osutatakse või mille abil teostatakse elektroonilise side võrkude ja teenuste abil edastatava sisu redigeerimist, mis hõlmab järgmist tüüpi teenuseid:
a)      […] internetiühenduse teenus;
b)      isikutevahelise side teenus;
c)      teenused, mis seisnevad tervikuna või peamiselt signaalide edastamises, näiteks masinatevaheliste teenuste pakkumiseks ja ringhäälingu jaoks kasutatavad ülekandeteenused;“.
14      Direktiivi artiklis 45 on ette nähtud:
„1.      Võttes arvesse asjaolu, et raadiospekter on ühiskondlik vara millel on oluline sotsiaalne, kultuuriline ja majanduslik väärtus, tagavad liikmesriigid oma territooriumil elektroonilise side võrkude ja teenuste jaoks kasutatava raadiospektri tulemusliku haldamise kooskõlas artiklitega 3 ja 4. Nad tagavad, et pädevad asutused jaotavad elektroonilise side võrkude ja teenuste jaoks kasutatavat raadiospektrit ja annavad raadiospektri kasutamise üldlube või individuaalseid kasutusõigusi objektiivsete, läbipaistvate, konkurentsi soodustavate, mittediskrimineerivate ja proportsionaalsete kriteeriumite põhjal.
[…]
2.      Liikmesriigid toetavad elektroonilise side võrkude ja teenuste käsutuses oleva raadiospektri kasutuse ühtlustamist liidus kooskõlas vajadusega tagada raadiospektri tõhus ja tulemuslik kasutamine ning selleks, et tarbijad saaksid kasu konkurentsist, mastaabisäästust ning võrkude ja teenuste koostalitlusvõimest. Seda tehes toimivad nad kooskõlas käesoleva direktiivi artikliga 4 ja [Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta] otsusega nr 676/2002/EÜ [Euroopa Ühenduse raadiospektripoliitika reguleeriva raamistiku kohta (raadiospektrit käsitlev otsus) (EÜT 2002, L 108, lk 1; ELT eriväljaanne 13/29, lk 317)] ning teevad muu hulgas järgmist:
[…]
c)      tagavad raadiospektri kasutusõiguste andmisel, pikendamisel, muutmisel, piiramisel ja tühistamisel prognoositavuse ja järjepidevuse, et edendada pikaajalisi investeeringuid;
[…]
g)      kohaldavad raadiospektri kasutusõiguste andmise, üleandmise, pikendamise, muutmise ja tühistamise norme, mis on selgelt ja läbipaistvalt kindlaks määratud, et tagada õiguskindlus, järjepidevus ja prognoositavus;
[…]“.
15      Direktiivi artikli 48 lõikes 3 on sätestatud:
„Avatud menetluse nõudest võib teha erandi, kui raadiospektri individuaalsete kasutusõiguste andmine raadio või televisiooni sisuteenuste pakkujatele on vajalik, et saavutada liikmesriigi sätestatud üldist huvi pakkuv eesmärk kooskõlas liidu õigusega.“
16      Direktiivi artikli 124 lõike 1 esimene lõik on sõnastatud järgmiselt:
„Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid vastu ja avaldavad need hiljemalt 21. detsembriks 2020. Liikmesriigid edastavad kõnealuste normide teksti viivitamata komisjonile.“
17      Direktiivi 2018/1972 artiklis 125 on sätestatud:
„[…] [Direktiivid 2002/20 ja 2002/21] tunnistatakse kehtetuks alates 21. detsembrist 2020, ilma et see piiraks liikmesriikide kohustusi, mis on seotud XII lisa B osas nimetatud direktiivide liikmesriigi õigusesse ülevõtmise ja kohaldamise tähtpäevadega.
[…]
Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiividele käsitatakse viidetena käesolevale direktiivile ning neid loetakse vastavalt XIII lisas esitatud vastavustabelile.“
B.      Ungari õigus
18      Meediaseaduse redaktsioonis, mida kohaldati meedianõukogu otsuste nr 354/2017 (IV. 19.) (edaspidi „otsus nr 354/2017“) ja nr 1224/2017 (XI. 14.) (edaspidi „otsus nr 1224/2017“) tegemise kuupäeval, oli § 22 lõikes 8 ette nähtud:
„Meediateenuste osutajad on kohustatud esitama iga kuu meedianõukogule andmed, mis võimaldavad kontrollida edastamiskvootide järgimist. […]“.
19      Meediaseaduse praegu kohaldatavas redaktsioonis on § 22 lõikes 8 sätestatud:
„Lineaarsete meediateenuste osutajad peavad iga kuu hiljemalt asjaomasele kuule järgneva kuu viimaseks kuupäevaks ja tellitavate meediateenuste osutajad hiljemalt aluseks võetavale aastale järgneva aasta 31. jaanuariks esitama meedianõukogule andmed, mis võimaldavad kontrollida edastamiskvootide järgimist […]“.
20      Seaduse § 48 on sõnastatud järgmiselt:
„1.      Kui käesolevas seaduses ei ole sätestatud teisiti, võib lineaarseid analoogmeediateenuseid, milles kasutatakse riigile kuuluvaid piiratud vahendeid, osutada meedianõukogu avaldatud ja korraldatud hanke raames sõlmitud halduslepingu alusel.
[…]
5.      Õigus osutada lineaarseid analoogmeediateenuseid, milles kasutatakse riigile kuuluvaid piiratud vahendeid, kehtib raadioringhäälingu puhul maksimaalselt kümme aastat ja audiovisuaalse meedia teenuste puhul maksimaalselt kümme aastat; aegumisel võib seda teenuseosutaja soovil pikendada ühe korra ilma hankemenetluseta maksimaalselt seitsmeks aastaks, kusjuures audiovisuaalse meedia teenuste osutamise lepingud aeguvad 2007. aasta seaduse LXXIV, millega kehtestatakse raadioringhäälingu ja digitehnoloogiale ülemineku eeskirjad (a műsorterjesztés és a digitális átállás szabályairól szóló 2007. évi LXXIV. Törvény;Magyar Közlöny 2007/80.), § 38 lõikes 1 ette nähtud kuupäeval.
[…] Pikendamise soovist tuleb meedianõukogule teatada 14 kuud enne aegumise kuupäeva. Kui seda tähtaega ei järgita, pikendamisega ei nõustuta. Riigi nimel omandiõiguste kasutamise raames teavitab meedianõukogu meediateenuste osutajat asjaomase õiguse pikendamisest või asjaolust, et ta ei kavatse seda pikendada, kõige varem kuus kuud ja hiljemalt neli kuud enne õiguste aegumise kuupäeva. Meediateenuste osutaja ei saa meediateenuste osutamise õiguse pikendamist nõuda ja pikendamise soovist teatamine ei too meedianõukogule kaasa mingit kohustust sõlmida leping.
[…]
7.      Õigust ei saa pikendada, kui
a)      meediateenuste osutaja on meedianõukogu lõpliku otsusega tunnistatud süüdi lepingu või 2010. aasta CIV seaduse ajakirjandusvabaduse ja meediasisu põhinormide kohta
(a sajtószabadságról és a médiatartalmak alapvető szabályairól szóló 2010. évi CIV. Törvény; Magyar Közlöny 2010/170.; edaspidi „ajakirjandusvabaduse seadus“) või käesoleva seaduse korduvates või rasketes rikkumistes või
b)      taotluse esitamise või läbivaatamise ajal on meediateenuste osutajal meediateenustega seotud maksu tasumisel võlg.
[…]“.
21      Meediaseaduse § 55 lõikes 1 on ette nähtud:
„Hankemenetluses võib osaleda iga ettevõtja,
a)      kellel ei ole ühtegi tolli- või sotsiaalmaksuvõlga, mille maksetähtpäevast on möödunud rohkem kui 60 päeva, ühtegi tähtaja ületanud maksuvõlga keskmaksuameti registrites ega ühtegi tähtpäevaks täitmata maksekohustust riigi erifondi ees, v.a juhul, kui võlausaldaja on tasumise tähtaega kirjalikult pikendanud;
b)      kelle suhtes ei ole algatatud pankroti‑ ega likvideerimismenetlust maksete katkestamise tõttu või vabatahtliku likvideerimise menetlust ega ühtegi muud menetlust, mille eesmärk on lõpetamine, ning
c)      kes on hanketeate avaldamisele eelneva viie aasta jooksul vastanud järgmistele tingimustele:
ca)      tema suhtes ei ole tehtud ühtegi jõustunud haldusotsust, milles tuvastataks raske rikkumine, mis seisneb halduslepingu rikkumises, või
cb)      meedianõukogu ei ole tema halduslepingut kordagi lõpetanud;
d)      kellel ei ole ühtegi tasumisele kuuluvat võlga meedianõukogu ees.“
22      Seaduse §‑s 59 on sätestatud:
„1.      Pakkumuse sisulise vastavuse analüüsimisel hindab meedianõukogu hankes registreeritud pakkuja tehtud pakkumust tervikuna ja igas selle elemendis ning vaagib selle põhjendatust.
[…]
3.      Pakkumus on sisuliselt mittevastav,
[…]
c)      kui selle abil ei ole põhjendamatuse tõttu võimalik saavutada käesolevas seaduses ja hankes kindlaks määratud eesmärke või
[…]“.
23      Seaduse § 63 on sõnastatud järgmiselt:
„1.      Hetkel, kui § 62 lõike 1 punktis b silmas peetud otsusest teatatakse pakkujale, kellega on otsustatud sõlmida leping, algatab meedianõukogu omal algatusel haldusmenetluse temaga halduslepingu sõlmimiseks. Selle haldusmenetluse läbiviimise tähtaeg on 45 päeva.
[…]
12.      Meediateenuste osutajal on õigus ja kohustus edastada saateid kooskõlas halduslepinguga, kasutades omaenda võrku, varustust ja paigaldisi või tellides (raadioringhäälingu)teenuseid elektrooniliste sideteenuste osutajalt. Telekommunikatsiooniteenuste osutamise luba ei ole vaja raadioringhäälingu‑ ja edastamistegevuseks, millega tegeleb meediateenuste osutaja omaenda varustuse abil, ilma et see piiraks lubasid, mis tuleb saada muude õigusnormide alusel.
[…]“.
24      Meediaseaduse §‑s 65 on ette nähtud:
„1.      Taotluse korral võib meedianõukogu turgu ja meediapoliitikat puudutavatel kaalutlustel sõlmida ajutise halduslepingu maksimaalse kestusega 180 päeva niisuguse meediateenuste osutamise võimaluse kasutamiseks,
[…]
c)      mille puhul tõendab [Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság (riiklik meedia‑ ja sideamet, Ungari) (edaspidi „NMHH“)], et meediateenuseid on võimalik osutada, põhjustamata häiringuid teistele ja rikkumata rahvusvahelisi standardeid.
[…]
11.      Kui õigus osutada lineaarseid raadiomeediateenuseid aegub pärast seda, kui meedianõukogu on seda juba korra pikendanud, ja kui meediateenuste osutamise võimalust puudutav hankemenetlus on juba algatatud, võib meedianõukogu vajaduse korral isegi mitu korda sõlmida meediateenuste osutajaga, kellele see õigus varem kuulus, ja viimase taotlusel ajutise halduslepingu maksimaalse kestusega 60 päeva. Ajutise halduslepingu saab käesoleva lõike põhjal sõlmida ainult kuni hankemenetluse lõpuni või juhul, kui hankemenetluse lõpetava määruse peale on esitatud vaie, kuni asjas lõpliku otsuse tegemiseni. Ajutine haldusleping lõpeb väljavalitud pakkujaga halduslepingu sõlmimise kuupäeval.
[…]“.
25      Seaduse § 66 lõikes 4 on sätestatud:
„Kogukondliku lineaarse meediateenuse puhul:
[…]
g)      pakutakse saateid, mis vastavad §‑s 83 silmas peetud avaliku teenuse eesmärkidele iganädalasest edastusajast enam kui kahe kolmandiku ulatuses, sh asjaomast kogukonda puudutavad uudistesaated, poliitinfosaated, kultuurisaated ja muu samalaadne sisu, mis ei ole peamiselt suunatud teatavale kogukonnale;
h)      pühendatakse juhul, kui tegemist on raadio kaudu osutatava meediateenusega, vähemalt 50% iga-aastasest muusikasaadetele mõeldud edastusajast ungari muusika saadete edastamisele.“
26      Seaduse § 185 on sõnastatud järgmiselt:
„1.      Meedianõukogu või amet [NMHH, (edaspidi „amet“)] võib kohaldada § 186–189 kohaselt õiguslikke tagajärgi isikute suhtes, kes on pannud toime meedia haldamist käsitlevate õigusnormide rikkumisi.
2.      Õiguslike tagajärgede kohaldamisel tegutsevad meedianõukogu ja amet võrdse kohtlemise põhimõtet järgides, võttes arvesse progresseerumise ja proportsionaalsuse põhimõtet; nad kohaldavad progresseerumise põhimõtet olenevalt rikkumise raskusest ja korduvusest ning proportsionaalset õiguslikku tagajärge, võttes arvesse konkreetseid asjaolusid ja selle tagajärje eesmärki.
[…]“.
27      Seaduse §‑s 187 on ette nähtud:
„1.      Korduva rikkumise korral määravad meedianõukogu ja amet õigusnorme rikkunud üksuse vastutavale isikule trahvi, mis võib ulatuda 2 000 000 [Ungari forintini (HUF) (umbes 5240 eurot)] olenevalt rikkumise raskusest ja laadist ning konkreetse juhtumi eriasjaoludest.
2.      Meedianõukogu ja amet määravad selle õigusliku tagajärje kindlaks, võttes lisaks 2017. aasta CXXV seaduses haldusõigusrikkumiste korral kohaldavate karistuste kohta (a közigazgatási szabályszegések szankcióiról szóló 2017. évi CXXV. Törvény; Magyar Közlöny 2017/171.) ette nähtud hindamiskriteeriumidele ja olenevalt rikkumise laadist arvesse rikkumise raskust ja kestust, rikkumisega põhjustatud isiku huvide ja õiguste kahjustamist ning rikkumise mõju turule.
[…]
5.      Lõigete 1–4 kohaldamisel peetakse rikkumist korduvaks, kui rikkuja kordab 365 päeva jooksul sama õigusvastast käitumist – mis kuulub sama õigusliku aluse või õigusnormi kohaldamisalasse või samasse valdkonda – nagu jõustunud haldusotsuses tuvastatud käitumine, v.a väga väikesed rikkumised. Paragrahvide 20 ja 21 ning § 22 lõigete 2, 3, 5 ja 6 rikkumise korral peetakse rikkumist korduvaks, kui rikkuja kordab kolme aasta jooksul sama õigusvastast käitumist – mis kuulub sama õigusliku aluse või õigusnormi kohaldamisalasse või samasse valdkonda – nagu jõustunud haldusotsuses tuvastatud käitumine, v.a väga väikesed rikkumised.
[…]“.
28      Meediaseaduse otsuste nr 354/2017 ja nr 1224/2017 tegemise hetkel kohaldatavas redaktsioonis oli § 187 lõikes 4 sätestatud:
„Lõigete 1–3 kohaldamisel peetakse rikkumist korduvaks, kui rikkuja kordab 365 päeva jooksul sama õigusvastast käitumist – mis kuulub sama õigusliku aluse või õigusnormi kohaldamisalasse või samasse valdkonda – nagu lõplikus haldusotsuses tuvastatud käitumine, v.a väga väikesed rikkumised. Artiklite 20 ja 21 ning artikli 22 lõigete 2, 3, 5 ja 6 rikkumise korral peetakse rikkumist korduvaks, kui rikkuja kordab kolme aasta jooksul sama õigusvastast käitumist – mis kuulub sama õigusliku aluse või õigusnormi kohaldamisalasse või samasse valdkonda – nagu lõplikus haldusotsuses tuvastatud käitumine, v.a väga väikesed rikkumised.“
II.    Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi taust
29      Klubrádió on Ungari kommertsraadiokanal, mis edastas alates 1999. aastast saateid analoogsagedusel 95,3 MHz Budapesti (Ungari) edastuspiirkonnas.
30      Meedianõukogu ja Klubrádió lõpetasid 13. veebruaril 2014 omavahelise seda sagedust puudutava raadioringhäälingulepingu ja sõlmisid lepingu sagedusel 92,9 MHz (edaspidi „sagedus 92,9 MHz“) meediateenuste osutamise õiguse kohta Budapesti edastuspiirkonnas ajavahemikuks 14. veebruarist 2014 kuni 14. veebruarini 2021 (edaspidi „Klubrádió raadioringhäälinguleping“). Seda viimast lepingut võis pikendada viieks aastaks.
31      Klubrádió palus 8. novembril 2019 seda lepingut meediaseaduse§ 48 lõike 5 alusel pikendada.
32      Meedianõukogu keeldus oma 8. septembri 2020. aasta otsusega nr 830/2020 (IX. 8) seda taotlust rahuldamast (edaspidi „keeldumisotsus“).
33      Meedianõukogu tugines asjaolule, et ta oli oma otsuses nr 1224/2017 tuvastanud, et Klubrádió oli rikkunud meediaseaduse § 22 lõikes 8 ette nähtud igakuist teavitamiskohustust, mis puudutab edastamiskvoote (edaspidi „edastamiskvoote puudutavate andmete esitamise kohustus“), et see rikkumine ei ole väga väike ja et viidatud otsuse tegemise kuupäeval kohaldatavas redaktsioonis oli selle seaduse § 187 lõike 4 kohaselt rikkumine korduv, sest nimetatud raadiojaam oli seda kohustust 365 päeva jooksul juba rikkunud, nagu meedianõukogu oli tuvastanud juba oma otsuses nr 354/2017. Meedianõukogu järeldas seega, et seaduse§ 48 lõike 7 kohaselt ei saa Klubrádió raadioringhäälingulepingut pikendada.
34      Meedianõukogu avaldas 4. novembril 2020 teate hanke kohta sagedusel 92,9 MHz meediateenuste osutamise võimaluse kasutamiseks (edaspidi „vaidlusalune hange“). Klubrádió ja kaks muud meediateenuste osutajat, nimelt Közösségi Rádiózásért Egyesület ja LBK Médiaszolgáltató 2020 Kft., esitasid selles hankes oma pakkumuse.
35      Meedianõukogu tuvastas kahe 22. detsembri 2020. aasta otsusega, et nende kahe viimase teenuseosutaja pakkumused on vormiliselt mittevastavad.
36      Lisaks tuvastas meedianõukogu 10. märtsi 2021. aasta otsusega nr 180/2021 (III. 10.), et Klubrádió pakkumus on sisuliselt mittevastav, ja otsustas, et vaidlusalune hange ei andnud tulemusi (edaspidi „mittevastavaks tunnistamise otsus“).
37      See otsus rajanes kolmel põhjendusel: esiteks ei olnud Klubrádió pakkumuses esitatud vormi punktis III.3 kirjeldatud selle vormi punktis III.2 toodud kavatabelisse kantud saadet, teiseks esines ühe teise saate puhul viieminutine erinevus selle vormi punktis III.2 mainitud kestuse ja vormi punktis III.3 märgitud kestuse vahel ning kolmandaks olid omavahendid Klubrádió kontodel viie tema pakkumuse esitamise kuupäevale eelneva aasta jooksul olnud negatiivsed ja sellel raadiojaamal ei olnud võimalik katta oma kulutusi üksnes oma puhaskäibest.
38      Meedianõukogu hinnangul ei saanud kavatabelis esinenud puudusi meediaseaduse ja vaidlusaluse hanke tingimuste kohaselt kõrvaldada pärast selle pakkumuse esitamise kuupäeva. Mis puudutab negatiivseid omavahendeid, siis niisugune asjaolu ei võimalda tema arvates saavutada vaidlusaluse hanke tingimuste punktis 1.2 nimetatud eesmärki, st tagada, et meediaturgudel oleks raadiojaam, mille toimimine on stabiilne ja ettenähtav.
39      Meedianõukogu ja Közösségi Rádiózásért Egyesület sõlmisid 30. märtsil 2021 meediaseaduse § 65 kohaselt ajutise halduslepingu sageduse 92,9 MHz kasutamiseks ajavahemikul 3. maist kuni 29. oktoobrini 2021.
40      Klubrádió vaidlustas nii keeldumisotsuse kui ka mittevastavaks tunnistamise otsuse (edaspidi koos „vaidlusalused otsused“) kohtus. Kumbki otsus jäeti muutmata kõigepealt Fővárosi Törvényszéki (Pealinna Budapesti kohus, Ungari) ja seejärel Kúria poolt (Ungari kõrgeim kohus). Klubrádió esitas ka Alkotmánybíróságile (Ungari konstitutsioonikohus) põhiseadusvastasuse vastuväite, mille see viimane kohus tagasi lükkas.
III. Kohtueelne menetlus ja menetlus Euroopa Kohtus
41      Komisjon saatis 22. oktoobril 2020 Ungari ametiasutustele kirja, et saada täpsustusi põhjuste kohta, miks keeldumisotsus tehti, ja kohaldatavate Ungari õigusnormide kohta.
42      Vastuseks sellele kirjale märkis NMHH president 12. novembril 2020, et meediaseaduse § 48 lõikega 7 ei ole meedianõukogule antud mingit kaalutlusruumi, mis võimaldaks tal meediateenuste osutamise õiguse pikendamise taotluse hindamisel analüüsida, kas seda õigust võib pikendada kergema, kuid korduva rikkumise korral. Ta täpsustas, et selle seaduse kohaselt ei saa juhul, kui meedianõukogu lõpliku otsusega on tuvastatud, et asjaomane teenuseosutaja on pannud toime korduva rikkumise või tõsise rikkumise, nimetatud õigust pikendada.
43      Komisjon saatis 12. veebruaril 2021 Ungari ametiasutustele uue kirja, milles ta avaldas muret viivituste pärast raadiosageduste eraldamisel raadioringhäälinguks ja küsimuses, kas keeldumisotsus on kooskõlas liidu õigusega, võttes arvesse harta artiklis 11 sätestatud sõna‑ ja teabevabadust.
44      Vastuseks sellele kirjale märkis NMHH president 19. veebruaril 2021, et Klubrádiól ei ole kõnealuses olukorras mingit õiguslikku võimalust osutada ajutiselt meediateenuseid. Ta kordas ka oma 12. novembri 2020. aasta vastuses antud selgitusi.
45      Leides, et vaidlusalused otsused ja riigisisesed õigusnormid, mille alusel need tehti, kujutavad endast liidu elektroonilist sidet käsitleva õigusliku raamistiku mitme sätte ja harta artikli 11 rikkumist, saatis komisjon 9. juunil 2021 Ungarile ametliku kirja.
46      Ungari vastas sellele kirjale 9. augusti 2021. aasta kirjaga, milles ta väitis, et asjaomased riigisisesed õigusnormid ja nende õigusnormide alusel algatatud kahe haldusmenetluse tulemus ei ole liidu õigusega vastuolus.
47      Komisjon võttis 21. detsembril 2021 vastu põhjendatud arvamuse, milles ta leidis esimesena, et Ungari on rikkunud loadirektiivi artiklitest 5, 7 ja 10, konkurentsidirektiivi artikli 4 lõikest 2, raamdirektiivi artikli 5 lõikest 2 ja artiklist 9, proportsionaalsuse, diskrimineerimiskeelu ja lojaalse koostöö põhimõttest ning harta artiklist 11 tulenevaid kohustusi. Need rikkumised on tingitud esiteks sellest, et meedianõukogu tegi keeldumisotsuse; teiseks, juhul kui meedianõukogu valitud Ungari õiguse tõlgendus on õige, niisuguse seaduse vastuvõtmisest, mis välistab korduva rikkumise korral automaatselt raadiospektri kasutamise õiguste pikendamise, isegi kui asjaomane rikkumine ei ole eriti raske ja on puhtvormiline; kolmandaks sellest, et jäeti edastamata teave, mida komisjon küsis, et teha kindlaks, kas Klubrádió pikendamise taotluse rahuldamata jätmine on kooskõlas diskrimineerimiskeelu põhimõttega, ning neljandaks sellega, et eelnevast tuleneva diskrimineeriva ja ebaproportsionaalse tagajärjena oli sellel raadiojaamal võimatu jätkata oma tegevust raadioringhäälingu valdkonnas.
48      Teisena leidis komisjon, et kuna esiteks ei tehtud loadirektiivis ette nähtud kuuenädalase tähtaja jooksul otsust Klubrádió taotluse kohta pikendada tema raadiospektri kasutamise õigusi, teiseks ei korraldatud õigeaegselt menetlust Klubrádió varem kasutatud raadiosageduse eraldamiseks, et võimaldada teha otsus enne Klubrádió kasutusõiguste aegumist, ning kolmandaks peatati eraldamismenetlus põhjendusel, et Klubrádió oli kasutanud oma vaideõigust, on Ungari rikkunud raamdirektiivi artikleid 4, 8 ja 9, loadirektiivi artikli 5 lõiget 3 ning hea halduse põhimõtet.
49      Kolmandana kinnitas komisjon, et kuna meedianõukogu oli kehtestanud raadiospektri kasutamise õiguste eraldamise suhtes ebaproportsionaalsed tingimused, ei olnud määranud nende õiguste eraldamise kriteeriume ette kindlaks, ei olnud ette näinud kaalutlusruumi, mis võimaldaks hinnata nende eksimuste tõsidust ja asjakohasust, mis võivad pakkujate esitatud dokumentides esineda ja tuua kaasa nende väljaarvamise, ning oli eiranud asjaolu, et eksimused Klubrádió pakkumuses olid vähetähtsad, on Ungari rikkunud loadirektiivi artikli 5 lõiget 2, direktiivi 2018/1972 artiklit 45 ja harta artiklit 11.
50      Neljandana väitis komisjon, et välistades selle, et meediateenuste osutajad, kelle raadiosageduste kasutamise õigusi ei pikendatud, saavad sõlmida ajutise halduslepingu raadiosageduse kasutamiseks, ja andes samas selle võimaluse teenuseosutajatele, kelle raadiosageduste kasutamise õigusi on juba ühe korra pikendatud, ning jättes selle erineva kohtlemise põhjendamata, on Ungari rikkunud direktiivi 2018/1972 artikli 45 lõiget 1 ning proportsionaalsuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtet.
51      Komisjon palus Ungaril järgida põhjendatud arvamust kahe kuu jooksul alates selle kättesaamise kuupäevast.
52      Ungari vastas sellele põhjendatud arvamusele 2. veebruaril 2022 esiteks nii, et seadis kahtluse alla komisjoni viidatud liidu õigusnormide ja ‑põhimõtete kohaldamise käesolevas asjas, ning teiseks väitega, et ei kohaldatavate Ungari õigusnormide ega vaidlusaluste otsustega ei ole liidu õigust rikutud.
53      Kuna Ungari vastus komisjoni ei veennud, otsustas ta esitada käesoleva hagi.
54      Euroopa Kohtu presidendi 17. augusti 2023. aasta otsustega lubati Belgia Kuningriigil, Taani Kuningriigil ja Madalmaade Kuningriigil astuda menetlusse komisjoni nõuete toetuseks.
IV.    Hagi
A.      Liidu õiguse kohaldatavus
1.      Liidu elektroonilist sidet käsitleva õigusliku raamistiku ja harta kohaldatavus
a)      Poolte argumendid
55      Ungari väidab esimesena, et liidu elektroonilist sidet käsitlev õiguslik raamistik ei ole kohaldatav vaidlusaluste otsuste ega menetluste suhtes, mille tulemusena need otsused tehti, ning seda põhjendusel, et need menetlused ja otsused ei puuduta mitte raadiosageduste kasutamise õiguste andmist, vaid meediateenuste osutamise õigust.
56      Sellega seoses tugineb nimetatud liikmesriik kõigepealt raamdirektiivi põhjendusele 5, artikli 1 lõigetele 2 ja 3 ning artikli 2 punktidele a ja c, mis väljendavad seda, et eristatakse ühelt poolt meediateenuste osutamise õigust, mis on seotud sisu pakkumisega ja kuulub meediaõiguste valdkonda, ning raadiosageduste kasutamise õigust, mis puudutab raadiosageduste eraldamist seoses meediateenuste osutamise õigusega ja kuulub elektroonilist sidet reguleerivate õigusnormide kohaldamisalasse. Neist sätetest tuleneb, et meediateenuste osutamine ning järelikult vastavad load ja menetlused jäävad liidu elektroonilist sidet käsitleva õigusliku raamistiku kohaldamisalast välja.
57      Ungari rõhutab selles kontekstis, et Ungari õiguses kuuluvad meediateenuste osutamise load meedianõukogu pädevusse ja neid reguleerib meediaseadus, samas kui raadiosageduste kasutamise load kuuluvad NMHH pädevusse ning neid reguleerivad riikliku meedia‑ ja sideameti
määrus 7/2015. (XI. 13.), millega kehtestatakse riiklike sageduste eraldamise ja sageduste kasutamise eeskirjad (a nemzeti frekvenciafelosztásról, valamint a frekvenciasávok felhasználási szabályairól szóló 7/2015. (XI. 13.) NMHH rendelet), ning riikliku meedia‑ ja sideameti määrus 7/2012. (I. 26.) teatavate tsiviilsageduste haldamise menetluste kohta (a polgári frekvenciagazdálkodás egyes hatósági eljárásairól szóló 7/2012. (I. 26.) NMHH rendelet).
58      Menetlused, mis viivad nende kahte kategooriasse kuuluva loa andmiseni, on lisaks erinevad ja autonoomsed.
59      Mis puudutab esiteks menetlust, milles antakse meediateenuste osutamise luba kooskõlas meediaseadusega, siis meedianõukogu korraldab hankemenetluse, mille raames teeb ta otsuse ainult nende teenuste osutamise võimaluse saamiseks esitatud pakkumuste kohta. Selle hankemenetluse tulemusena algatab meedianõukogu menetluse halduslepingu sõlmimiseks väljavalitud pakkujaga, kes saab meediateenuste osutamise õiguse, kui see leping viimaks sõlmitakse (edaspidi „raadioringhäälinguleping“). See leping ei sisalda sätteid, mis käsitleksid raadiosageduste kasutamist või elektroonilist sidet, ning selle kohaldamisala hõlmab ainult meediateenuste osutamise õigusega seotud õigusi ja kohustusi.
60      Mis puudutab teiseks raadiosageduste kasutamise loa andmise menetlust seoses meediateenuste osutamise võimalusega, siis käesoleva kohtuotsuse punktis 57 viidatud määruste kohaselt võib õigused kasutada sagedusi raadioringhäälinguks eraldatud sagedusribades saada ainult meediateenuste osutaja, kes võitis meedianõukogu hanke ja kellele anti raadioringhäälingulepingu sõlmimisega meediateenuste osutamise luba, või edastaja, kes on sõlminud niisuguse teenuseosutajaga lepingu. Taotluse alusel annab NMHH välja individuaalseid raadioringhäälingulubasid, analüüsides sellega seoses üksnes seda, kas täidetud on tehnilised tingimused.
61      Seejärel väidab Ungari, et raadioringhäälingu teel meediateenuste osutamise lubade andmise tingimused ja vastavaid menetlusi reguleerivad õigusnormid määrati kindlaks nõnda, et saavutada sellised üldise huvi eesmärgid nagu edendada teabeõigust ja õigust teabele avalike küsimuste kohta ning edendada kultuuri.
62      Loadirektiivi artikli 5 lõike 2 teisest lõigust ja konkurentsidirektiivi artiklist 4 ilmneb aga, et niisugused menetlused jäävad liidu elektroonilist sidet käsitleva õigusliku raamistiku kohaldamisalast välja.
63      Lõpuks rõhutab Ungari, et liidu õiguse praeguses seisus kuuluvad raadiosisu pakkumise õiguste andmisega seotud tingimused ja menetlused liikmesriikide ainupädevusse.
64      Seega püüab komisjon Ungari arvates oma hagiga laiendada liidu elektroonilist sidet käsitlevate õigusnormide kohaldamisala küsimustele, mis puudutavad meediasüsteemi kontseptsiooni liikmesriikides, mis kuulub viimaste pädevusse.
65      Teisena väidab Ungari, et kuna vaidlusalused otsused ja nende otsusteni viinud menetlused ei kujuta endast liidu õiguse kohaldamist, ei ole harta nende otsuste ja menetluste suhtes kohaldatav. Oma vasturepliigis täpsustab ta, et nagu ilmneb harta artikli 51 lõikest 1, ei sõltu see, kas hartale saab teatavas asjas tugineda, mitte konkreetsetest asjaoludest ja kontekstist, milles asjaomased riigisisesed meetmed võeti, vaid küsimusest, kas liidu õigus, käesolevas asjas liidu elektroonilist sidet käsitlev õiguslik raamistik, on kohaldatav.
66      Komisjon nõustub küll esimesena, et tuleb teha vahet meediateenuste sisu käsitlevate õigusnormide ja ülekandmist käsitlevate õigusnormide vahel, kuid väidab siiski, et vaidlusalused otsused ja riigisisesed õigusnormid, mille alusel need otsused tehti, on seotud menetlustega, mis puudutavad sageduse 92,9 Mhz kasutamist Klubrádió poolt, ja kuuluvad seega liidu elektroonilist sidet käsitleva õigusliku raamistiku kohaldamisalasse.
67      See raamistik on kohaldatav nimelt kõigi menetluste suhtes, millega liikmesriigid tagavad heli‑ ja telesisu raadioringhäälingu kaudu edastajatele raadiosageduste kasutamise õigused. 31. jaanuari 2008. aasta kohtuotsus Centro Europa 7 (C‑380/05, EU:C:2008:59) ja 26. juuli 2017. aasta kohtuotsus Persidera (C‑112/16, EU:C:2017:597) näitavad, et see raamistik on kohaldatav elektrooniliste sideteenuste osutajate suhtes, kes on samal ajal meediateenuste osutajad.
68      Esiteks tuleneb meediaseaduse§ 48 lõikest 7 aga, et meediateenuste osutamise õigus hõlmab raadiospektri, st raadiosageduste kasutamise õigust. Teiseks, kuigi Ungari sõnul eraldatakse raadiosagedused Ungari õiguse kohaselt teistsuguse menetluse kohaselt kui menetlus, milles antakse meediateenuste osutamise õigus, ja muude riigisiseste õigusnormide kohaselt kui meediaseadus, ei näita miski, et käesolevas asjas algatati selleks, et valida ettevõtja, kellel saab olema luba kasutada sagedust 92,9 MHz, muu menetlus kui vaidlusaluse hanke menetlus.
69      Peale selle on loadirektiivi artikli 5 lõikega 2, nagu ka direktiivi 2018/1972 artikli 48 lõikega 3, ette nähtud ainult erand põhimõttest, et raadiosageduste kasutamise õigused antakse avatud menetluste abil, ja seda üldise huvi eesmärgi saavutamiseks. Järelikult peaks raadiosageduste kasutamise individuaalsete õiguste andmise menetlus olema igal juhul objektiivne, läbipaistev, mittediskrimineeriv ja proportsionaalne – mida kinnitab 26. juuli 2017. aasta kohtuotsus Persidera (C‑112/16, EU:C:2017:597).
70      Lisaks vaidleb komisjon vastu Ungari argumendile, et praeguses seisus ei ole liidu õigus kohaldatav vaidlusaluste otsuste ja riigisiseste õigusnormide suhtes, mille alusel need otsused tehti. Esiteks ei kuulu raadiosageduste eraldamine tema sõnul liikmesriikide ainupädevusse. Teiseks ei muuda asjaolu, et vaidlusaluse hanke raames hinnati ka niisuguseid meediateenuste sisu puudutavaid kriteeriume nagu kavatabel, liidu elektroonilist sidet käsitlevat õiguslikku raamistikku mittekohaldatavaks. Selles kontekstis rõhutab komisjon, tuginedes 3. septembri 2020. aasta kohtuotsusele Vivendi (C‑719/18, EU:C:2020:627), et liikmesriigi volitusi meediat käsitlevate õigusnormide alal tuleb kasutada liidu õigust järgides.
71      Lõpuks on põhjendamatu Ungari argument, et komisjon püüab laiendada liidu elektroonilist sidet käsitleva õigusliku raamistiku kohaldamisala, sest nimetatud institutsioon seab vaidlusalused otsused ja riigisisesed õigusnormid, mille alusel need otsused tehti, kahtluse alla ainult osas, milles need puudutavad elektroonilisi sidevõrke ja raadiosageduste kasutamise õigusi.
72      Teisena leiab komisjon, et kuna meedianõukogu kohaldas vaidlusaluseid otsuseid tehes liidu elektroonilist sidet käsitlevasse õiguslikku raamistikku kuuluvaid õigusnorme, oli ta kohustatud järgima hartat ning eelkõige selle artiklis 11 ette nähtud õigust sõna‑ ja teabevabadusele.
73      Belgia Kuningriik, Taani Kuningriik ja Madalmaade Kuningriik toetavad komisjoni argumente.
b)      Euroopa Kohtu hinnang
1)      Liidu elektroonilist sidet käsitlev õiguslik raamistik
74      Nagu ilmnes juba raamdirektiivi artikli 1 lõikest 1, on liidu elektroonilist sidet käsitleva õigusliku raamistikuga kehtestatud ühtlustatud regulatsioon elektrooniliste sidevõrkude ja ‑teenuste valdkonnas, et tagada siseturu loomine selles valdkonnas. Nimetatud eesmärgil on selles raamistikus muu hulgas sätestatud õigusnormid, mis puudutavad raadiosageduste kasutamise õiguste andmist.
75      Loadirektiivi artiklites 5 ja 7, raamdirektiivi artiklis 9, konkurentsidirektiivi artiklis 4 ning direktiivi 2018/1972 artiklis 45, mille eiramisele komisjon osutab, on ette nähtud, et õigusi tuleb anda objektiivsete, läbipaistvate, mittediskrimineerivate ja proportsionaalsete kriteeriumide põhjal. Nagu Euroopa Kohus on juba täpsustanud, ei tule neid kriteeriume järgida mitte ainult sageduste esmakordsel eraldamisel, vaid ka igal järgmisel sageduste eraldamisel (26. juuli 2017. aasta kohtuotsus Persidera, C‑112/16, EU:C:2017:597, punkt 40). Järelikult tuleb neid kriteeriume järgida ka nende õiguste pikendamisel.
76      Kuigi vaidlusalused otsused, nende otsuste vastuvõtmiseni viinud menetlused ja vaidlusalused riigisisesed õigusnormid (edaspidi „vaidlusalused riigisisesed meetmed“) puudutavad meediateenuste osutamist, võimaldavad Euroopa Kohtule esitatud toimiku materjalid käesolevas asjas siiski tuvastada, nagu tõdes ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 31, et vaidlusalused riigisisesed meetmed puudutavad ka raadiosageduste kasutamise õiguste andmist.
77      Esiteks ilmneb kõigepealt komisjoni hagiavaldusele lisatud keeldumisotsuse sissejuhatava osa ja seletuskirja sõnastusest, et selle otsuse ese on „sagedusel 92,9 MHz“ meediateenuste osutamise õiguse pikendamata jätmine. Seejärel nähtub komisjoni hagiavaldusele lisatud vaidlusaluse hanke pealkirjast, et see hange puudutas levialas „Budapest 92,9 MHz“ raadioringhäälingu teel meediateenuste osutamise võimaluse kasutamist. Ka vaidlusaluse hanke tingimustes esitatud teabetabelis on mainitud seda raadiosagedust. Lisaks on selle hanke tingimuste punktis 1.2.1 ette nähtud, et hanke eesmärk on kindlustada, „et meedianõukogu tagab meediateenuste osutamise võimaluse vastutustundliku, sobiva ja tõhusa haldamise sageduse Budapest 92 MHz kui riigi omandi puhul […]“. Peale selle puudutab meediaseaduse§ 48 „lineaarset analoogmeediateenust, milles kasutatakse riigile kuuluvaid piiratud vahendeid“, ja „õigust osutada lineaarseid analoogmeediateenuseid, milles kasutatakse riigile kuuluvaid piiratud vahendeid“. Lõpuks on selle seaduse §‑s 65 viidatud ajutise halduslepingu sõlmimisele niisuguse meediateenuste osutamise võimaluse kasutamiseks, mille puhul tõendab NMHH, et meediateenuseid on võimalik osutada, „põhjustamata häiringuid teistele“.
78      Keeldumisotsuse, vaidlusaluse hanke tingimuste ja meediaseaduse § 48 sõnastusest endast tuleneb niisiis, et see otsus, see hange ja see artikkel ei puuduta mitte ainult meediateenuste osutamist, vaid ka raadiosageduse, käesolevas asjas sageduse 92,9 MHz kasutamise õiguse andmist. Meediaseaduse § 65 sõnastus näitab ka, et ajutine haldusleping, mis võidakse selle viimase paragrahvi alusel sõlmida, ei puuduta mitte ainult meediateenuste osutamist, vaid ka raadiosageduste kasutamist.
79      Teiseks ilmneb sellest, kuidas on sõnastatud NMHH 13. veebruari 2014. aasta otsus, millega antakse Klubrádióle luba kasutada sagedust 92,9 MHz ja mis on lisatud Ungari vasturepliigile, et selle loa kehtivuse periood oli sama mis Klubrádió raadioringhäälingulepingul, st 14. veebruarist 2014 kuni 14. veebruarini 2021. Lisaks on selles otsuses märgitud, et see luba lõpeb nimetatud lepingus kindlaks määratud tähtaja möödumisel või lepingu lõpetamise korral kas vastastikusel kokkuleppel või meedianõukogu poolt selle lõpetamise kuupäeval ilma selle lõpetamise erihaldusmenetluseta ja haldusotsuseta.
80      Nimetatud otsuse sõnastus näitab seega, et kõnesoleva loa kehtivus sõltus meediateenuste osutamise õiguse kehtivusest, mistõttu tõi selle õiguse kaotamine automaatselt kaasa sageduse 92,9 MHz kasutamise õiguse kaotamise.
81      Kolmandaks näitavad selgitused, mille Ungari andis nii menetluse kirjalikus etapis kui ka kohtuistungil meediateenuste osutamise õiguste ja raadiosageduste kasutamise õiguste andmise menetluste kohaldamise viisi kohta, ka otsese seose olemasolu Ungaris meediateenuste osutamise õiguse ja raadiosageduste kasutamise õiguse vahel.
82      Neist selgitustest ilmneb nimelt, et raadiosageduste eraldamisel peab meedianõukogu korraldama eelnevalt hanke meediateenuste osutamiseks teataval raadiosagedusel. Pakkujale, kellega selle hanke tulemusena leping sõlmitakse, antakse õigus neid teenuseid osutada meedianõukoguga sõlmitud halduslepingu, st raadioringhäälingulepingu alusel. Seejärel annab NMHH taotluse alusel pärast tehniliste tingimuste kontrollimist sellele isikule või ringhäälinguorganisatsioonile, kellega see isik on allkirjastanud lepingu raadiosisu edastamiseks, loa kasutada seda raadiosagedust.
83      Sellest tuleneb, et Ungaris on juurdepääs raadiosagedustele raadiosisu edastamise eesmärgil praktikas piiratud üksnes isikutega, kellel on õigus osutada meediateenuseid, olenemata sellest, kas nad edastavad seda sisu asjaomasel raadiosagedusel ise või teeb seda ringhäälinguorganisatsioon, kes on nendega selleks lepingu sõlminud.
84      Seega puudutavad otsused, mis on nagu mittevastavaks tunnistamise otsuski tehtud niisuguse hanke raames nagu vaidlusalune hange, selles liikmesriigis kokkuvõttes raadiosageduste kasutamise õiguste andmist.
85      Kõige eelneva põhjal on selge, et Ungari raadioringhäälingu teel meediateenuste osutamise õiguste ja raadiosageduste kasutamise õiguste andmise süsteem on välja töötatud ja kujundatud nõnda, et need õigused on omavahel otseselt seotud. Sellest järeldub, et ükskõik missugune liikmesriigi meede, mis puudutab selliste teenuste osutamise õiguste andmist nagu vaidlusalused riigisisesed meetmed, toob tingimata kaasa tagajärgi raadiosageduste kasutamise õigustele ja kuulub seega liidu elektroonilist sidet käsitleva õigusliku raamistiku esemelisse kohaldamisalasse.
86      Järelikult kuuluvad vaidlusalused riigisisesed meetmed liidu elektroonilist sidet käsitleva õigusliku raamistiku esemelisse kohaldamisalasse.
87      Niisugust järeldust ei sea kahtluse alla asjaolu, et need riigisisesed meetmed puudutavad ka raadioringhäälingu teel meediateenuste osutamist, ja nagu Ungari väitis, jääb nende osutamise regulatsioon liidu elektroonilist sidet käsitleva õigusliku raamistiku kohaldamisalast välja, nagu ilmneb muu hulgas raamdirektiivi artikli 2 punktist c ja direktiivi 2018/1972 artikli 2 punktist 4.
88      Piisab, kui tõdeda, et kui niisugune liikmesriik nagu Ungari otsustab – kasutades kaalutlusruumi, mis tal enda korraldatavate raadiosageduste eraldamise menetluste laadi ja läbiviimise viisi osas on –, et nende kasutajad valitakse, võttes arvesse raadiosisu teenuste osutamisega seotud kriteeriume, ei saa see liikmesriik jätta täitmata nõudeid, mis on ette nähtud liidu elektroonilist sidet käsitlevas õiguslikus raamistikus, ega muu hulgas järgimata põhimõtet, et raadiosageduste kasutamise õigused antakse objektiivsete, läbipaistvate, mittediskrimineerivate ja proportsionaalsete kriteeriumide alusel (vt analoogia alusel 20. aprilli 2023. aasta kohtuotsus DIGI Communications, C‑329/21, EU:C:2023:303, punkt 31).
89      Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 33 sisuliselt märkis, oleks liikmesriikidel vastasel korral võimalik hõlpsasti kõrvale hoida sama regulatsiooni hulka kuuluvatest raadiosageduste kasutamise õigust käsitlevatest õigusnormidest ja seega kahjustada selle regulatsiooni eesmärke niisugusena, nagu need on määratletud raamdirektiivi artikli 8 lõigetes 2–4, eelkõige eesmärki, milleks on edendada konkurentsi elektrooniliste sidevõrkude, elektrooniliste sideteenuste ning nendega seotud vahendite ja teenuste pakkumisel ning kasutada ja hallata raadiosagedusi tõhusalt. Neilt õigusnormidelt võetaks seega soovitav toime.
90      Lisaks, kuna liidu elektroonilist sidet käsitlev õiguslik raamistik on vaidlusaluste riigisiseste meetmete suhtes kohaldatav ainult niivõrd, kuivõrd need meetmed puudutavad raadiosageduste kasutamise õiguste andmist, ei saa väita, et liikmesriikide volitusi meedia reguleerimise alal on kahjustatud.
91      Lõpuks ei saa nõustuda ka Ungari argumendiga, et menetlused, mille tulemusena vaidlusalused otsused tehti, kuuluvad selle liidu elektroonilist sidet käsitleva õigusliku raamistiku kohaldamise erandi alla, mis on ette nähtud loadirektiivi artikli 5 lõike 2 teises lõigus.
92      Nagu väidab komisjon, on selles sättes, nagu ka direktiivi 2018/1972 artikli 48 lõikes 3, ette nähtud ainult võimalus teha erand põhimõttest, et raadiosageduste kasutamise õigused antakse avatud menetluste teel, kui raadiospektri kasutamise individuaalsete õiguste andmine raadio või televisiooni sisuteenuste osutajatele on vajalik, et saavutada üldise huvi eesmärk, mille liikmesriigid on kooskõlas liidu õigusega kindlaks määranud.
93      Käesolevas asjas ei saa aga – nagu ilmneb eelkõige käesoleva kohtuotsuse punktist 34 – asuda seisukohale, et vaidlusaluse hanke menetlus ei olnud „avatud“ loadirektiivi artikli 5 lõike 2 teise lõigu ja direktiivi 2018/1972 artikli 48 lõike 3 tähenduses.
94      Igal juhul ei eelda nendes sätetes ette nähtud erand, et kaldutakse kõrvale kogu liidu elektroonilist sidet käsitleva õigusliku raamistiku kohaldamisest. Konkreetselt isegi juhul, kui see erand on kohaldatav, tuleb raadiosageduste kasutamise õigused raamdirektiivi artikli 9 kohaselt anda objektiivsete, läbipaistvate, mittediskrimineerivate ja proportsionaalsete kriteeriumide põhjal (vt selle kohta 31. jaanuari 2008. aasta kohtuotsus Centro Europa 7, C‑380/05, EU:C:2008:59, punkt 125).
2)      Harta
95      Tuleb meenutada, et harta kohaldamisala seoses liikmesriikide tegevusega on määratletud harta artikli 51 lõikes 1, mille kohaselt on harta sätted ette nähtud liikmesriikidele „üksnes liidu õiguse kohaldamise korral“, ning see säte kinnitab Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikat, mille kohaselt laienevad liidu õiguskorras tagatud põhiõigused kõigile liidu õigusega reguleeritud olukordadele, kuid mitte väljapoole niisuguseid olukordi (19. novembri 2019. aasta kohtuotsus A. K. jt (kõrgeima kohtu distsiplinaarkolleegiumi sõltumatus), C‑585/18, C‑624/18 ja C‑625/18, EU:C:2019:982, punkt 78 ja seal viidatud kohtupraktika).
96      Kuna käesolevas asjas kujutavad vaidlusalused riigisisesed meetmed endast liidu elektroonilist sidet käsitleva õigusliku raamistiku kohaldamist, tuleb tõdeda, et Ungari oli kohustatud järgima hartaga tagatud põhiõigusi ning eelkõige selle artiklis 11 ette nähtud sõna‑ ja teabevabadust, millele komisjon tugineb.
97      Sellest tuleneb, et vaidlusaluseid riigisiseseid meetmeid võib kontrollida, lähtudes nii liidu elektroonilist sidet käsitlevast õiguslikust raamistikust kui ka hartast.
98      Järelikult tuleb Ungari argument, et see raamistik ja harta ei ole nende meetmete suhtes kohaldatavad, tagasi lükata.
2.      Direktiivi 2018/1972 kohaldatavus ratione temporis
a)      Poolte argumendid
99      Komisjon leiab põhimõttele tempus regit actum tuginedes, et loa‑ ja raamdirektiiv on kohaldatavad keeldumisotsuse ja vaidlusaluse hanke suhtes, samas kui direktiiv 2018/1972 on kohaldatav mittevastavaks tunnistamise otsuse suhtes.
100    Ungari väidab seevastu, et see põhimõte ei ole juba poolelioleva haldusmenetluse suhtes kohaldatav. Liikmesriigi arvates reguleerivad niisugust menetlust õigusnormid, mis kehtisid kuupäeval, mil menetlus algatati. Kuna käesolevas asjas avaldati teade vaidlusaluse hanke kohta enne direktiivi 2018/1972 jõustumise kuupäeva, reguleerivad nii seda hanget kui ka mittevastavaks tunnistamise otsust seega loa‑ ja raamdirektiiv, samas kui see otsus tehti pärast direktiivi 2018/1972 ülevõtmise tähtaja möödumist. Seega ei saa komisjon seda otsust puudutavas osas rajada oma hagi direktiivi 2018/1972 rikkumisele.
101    Belgia Kuningriik, Taani Kuningriik ja Madalmaade Kuningriik toetavad komisjoni argumenti.
b)      Euroopa Kohtu hinnang
102    Tuleb täpsustada, et komisjoni ja Ungari seisukohtade lahknevus direktiivi 2018/1972 ratione temporis kohaldatavuse küsimuses puudutab ainult etteheiteid, millega kritiseeritakse vaidlusalust hanget ja mittevastavaks tunnistamise otsust. Sellega seoses tugines komisjon konkreetselt asjaolule, et Ungari on rikkunud liikmesriikide kohustust tagada, et raadiospektri kasutamise individuaalsete õiguste eraldamine rajaneks konkreetselt läbipaistvatel ja proportsionaalsetel kriteeriumidel – kohustus, mis tuleneb loadirektiivi artikli 5 lõike 2 teisest lõigust ja alates direktiivi 2018/1972 kohaldamise kuupäevast selle viimase direktiivi artikli 45 lõikest 1.
103    Lisaks tuleb arvesse võtta asjaolu, et nagu ilmneb direktiivi 2018/1972 põhjendusest 1, on selle direktiiviga uuesti sõnastatud mitu direktiivi, nende hulgas eelkõige loa‑ ja raamdirektiiv. Direktiivi 2018/1972 artiklis 125 on seejuures täpsustatud esiteks, et need direktiivid tunnistatakse kehtetuks alates 21. detsembrist 2020, ja teiseks, et viiteid kehtetuks tunnistatud direktiividele käsitatakse viidetena direktiivile 2018/1972. Direktiivi 2018/1972 artikli 45 lõige 1 vastab aga raamdirektiivi artikli 9 lõikele 1, milles on eelkõige ette nähtud liikmesriikide kohustus tagada, et raadiospektri eraldamine elektrooniliste sideteenuste osutamiseks toimuks objektiivsete, läbipaistvate, mittediskrimineerivate ja proportsionaalsete kriteeriumide põhjal.
104    See kohustus, mida on meenutatud loadirektiivi artikli 5 lõike 2 teises lõigus, on samaväärne kohustusega järgida raadiosageduste eraldamisel läbipaistvuse ja proportsionaalsuse põhimõtet, mida direktiivi 2018/1972 artikli 45 lõige 1 kohustab liikmesriike järgima.
105    Neil asjaoludel tuleb Ungari argumendid direktiivi 2018/1972 ratione temporis kohaldatavuse kohta igal juhul tagasi lükata.
B.      Vastuvõetavus
1.      Vaidlusaluste otsuste kohta esitatud etteheidete vastuvõetavus
a)      Poolte argumendid
106    Ungari vaidleb vastu hagi vastuvõetavusele osas, milles see puudutab vaidlusaluseid otsuseid.
107    Esimesena väidab see liikmesriik, et kuigi vormiliselt tugineb komisjon liidu õigusnormide rikkumisele, seab ta tegelikult kahtluse alla nende otsuste kooskõla meediaseadusega või vaidlusaluse hanke tingimustega.
108    Küsimus, kas meedianõukogu otsus on kooskõlas meediaseaduse teatavate sätete või vaidlusaluse hanke tingimustega, ületab tema sõnul kaugelt liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi eset, sest selle hagi ainus eesmärk on võimaldada Euroopa Kohtul tuvastada, et liikmesriik on rikkunud liidu õigusest tulenevat kohustust, ja teha sellele rikkumisele lõpp.
109    Väites, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt võib liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi esitada üksnes väljakujunenud, järjepideva ja üldise halduspraktika peale, vaidleb Ungari teisena vastu käesoleva hagi vastuvõetavusele, sest see puudutab kahte üksikut haldusotsust, mis lisaks jäeti jõustunud kohtuotsustega muutmata, kui nende peale esitati kaebused liikmesriigi kohtutele.
110    Oma vasturepliigis täpsustab Ungari, et erinevalt otsustest, mida käsitlevad kohtuotsused, millele komisjon viitab, ei ole vaidlusalused otsused üldotsused, mis puudutavad täpselt määratlemata ettevõtjate rühma ning annavad tunnistust ühtlasest ja ühetaolisest praktikast, vaid otsused, mis puudutavad ühte väga konkreetset ettevõtjat.
111    Komisjon väidab esimesena, et ta osutab oma hagis ainult liidu õiguse rikkumisele. Ta täpsustab, et kohtueelses menetluses kaaluti kahte valikuvõimalust. Esimene valikuvõimalus rajaneb Ungari väidetel, et meediaseaduse kohaselt ei olnud meedianõukogul vaidlusaluste otsuste tegemisel mingit kaalutlusruumi. Niisugusel juhul on meediaseadus liidu õigusega vastuolus, sest see kohustab meedianõukogu tegema otsuseid, mis on liidu õigusega vastuolus. Teine valikuvõimalus põhineb tõlgendusel, mis tuleneb komisjoni arvates meediaseaduse sõnastusest ja mille kohaselt oli meedianõukogul vaidlusaluste otsuste tegemisel kaalutlusruum. Niisugusel juhul kasutas meedianõukogu seda kaalutlusruumi viisil, mis on vastuolus liidu õigusega.
112    Teisena väidab komisjon, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt võib ta liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse algatada mitte ainult halduspraktika suhtes, vaid ka üksikjuhtudel, mil liidu õigust kohaldatakse vääralt.
113    Lisaks ei takista asjaolu, et otsuse peale on esitatud kaebus riigisisesel tasandil, komisjonil väita liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluses, et see otsus on vastuolus liidu õigusega, eelkõige siis, kui nagu käesolevas asjas ei ole asjaomased liikmesriigi kohtud esitanud Euroopa Kohtule eelotsusetaotlust.
114    Belgia Kuningriik, Taani Kuningriik ja Madalmaade Kuningriik toetavad komisjoni argumente.
b)      Euroopa Kohtu hinnang
115    Mis puudutab esiteks käesoleva kohtuotsuse punktides 107 ja 108 nimetatud vastuvõetamatuse põhjust, siis oma hagiavalduse mõnes osas mainib komisjon tõesti võimalust, et vaidlusalused otsused ja riigisisesed õigusnormid, mille alusel need otsused tehti, on omavahel vastuolus, eelkõige seoses keeldumisotsusega, kuid hagiavaldusest ilmneb siiski, et komisjon soovib ainult saavutada selle tuvastamise, et vaidlusalused otsused või need õigusnormid on vastuolus liidu elektroonilist sidet käsitleva õigusliku raamistiku mitme sättega ja harta artikliga 11.
116    Teiseks tuleb vastuvõetamatuse aluse kohta, mille kohaselt ei saa üksikotsuste peale liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi esitada, kõigepealt märkida, et ELTL artiklid 258 ja 259 ei piira kontrolli, mida Euroopa Kohus peab liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi raames teostama, ainult liikmesriikide üldkohaldatavate õigusnormide või aktidega. Sellest võib niisiis järeldada, et ka liikmesriikide üksikotsuste ja ‑aktide peale võib esitada liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi, kui komisjon leiab, et need on vastu võetud liidu õigust eirates.
117    Seejärel tuleb märkida, et Euroopa Kohus on otsustanud, et üksnes komisjon kui aluslepingute täitmise järelevalvaja on pädev otsustama, kas liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse algatamine on otstarbekas ning milliste asjasse puutuva liikmesriigi toimingute või tegematajätmiste tõttu tuleb hagi esitada. Euroopa Kohus on selles kontekstis täpsustanud, et komisjon võib muu hulgas paluda tal tuvastada rikkumine, mis seisneb selles, et teataval juhul ei ole saavutatud direktiivis silmas peetud tulemust (10. aprilli 2003. aasta komisjon vs. Saksamaa, C‑20/01 ja C‑28/01, EU:C:2003:220, punkt 30 ja seal viidatud kohtupraktika).
118    Sellega seoses tuleb aga märkida, et muu hulgas raamdirektiivi artikli 9 lõikest 1 ilmneb, et liikmesriikidel on kohustus tagada, et pädevad asutused eraldavad spektri raadiosagedusi objektiivsete, läbipaistvate, mittediskrimineerivate ja proportsionaalsete kriteeriumide põhjal. Selles sättes on täpsustatud, et niisugust kohustust kohaldatakse nii üldlubade andmise kui ka selliste raadiosageduste kasutamise individuaalsete õiguste suhtes.
119    Seega, ilma et see piiraks komisjoni kohustust täita temal lasuv tõendamiskoormis, on Euroopa Kohus juba nõustunud, et liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi ese võib olla üksikakt või -otsus.
120    Lisaks on Euroopa Kohus oma kohtupraktikas, mis käsitleb halduspraktika kohta liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi esitamise võimalust, piirdunud sellega, et on nimetanud ainult tingimused, millele niisugune praktika peab vastama, et selle suhtes saaks esitada liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi, võtmata seisukohta küsimuses, kas sellise hagi saab esitada üksikakti või ‑otsuse kohta.
121    Lõpuks ei võimalda miski ELTL artiklites 258 ja 259 ega Euroopa Kohtu praktikas asuda seisukohale, et üksikotsuse peale esitatud riigisiseste kaebuste rahuldamata jätmine liikmesriigi jõustunud kohtuotsustega on takistuseks sellele, et üksikotsuse peale saab esitada liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi.
122    Eelnevate kaalutluste põhjal tuleb vastuvõetamatuse alused, mille Ungari vaidlusaluste otsuste vastu suunatud etteheidete kohta esitab, tagasi lükata.
2.      Lojaalse koostöö põhimõtte rikkumisel põhineva etteheite vastuvõetavus
123    Oma hagiavalduse esimese nõude sõnastuses kinnitab komisjon, et Ungari on rikkunud lojaalse koostöö põhimõtet.
124    Nimetatud institutsioon ei maini seda põhimõtet aga ei siis, kui ta esitab etteheited, millel käesolev hagi põhineb, ega siis, kui ta esitab argumente, millega neid etteheiteid põhjendab.
125    Järelikult on hagi vastuvõetamatu osas, milles selle eesmärk on lasta tuvastada, et Ungari on rikkunud lojaalse koostöö põhimõtet.
C.      Sisulised küsimused
126    Komisjon põhjendab oma hagi nelja etteheidete kogumiga.
127    Esimese etteheidete kogumi kohaselt, mis puudutab meediaseaduse § 48 lõiget 7 ja keeldumisotsust, on rikutud loadirektiivi artikleid 5, 7 ja 10, konkurentsidirektiivi artiklit 4, raamdirektiivi artiklit 9 ning proportsionaalsuse, diskrimineerimiskeelu ja hea halduse põhimõtet. Teise etteheidete kogumi kohaselt, mis puudutab vaidlusalust hanget ja mittevastavaks tunnistamise otsust, on rikutud loadirektiivi artikli 5 lõikeid 2 ja 3, raamdirektiivi artikleid 8 ja 9 ning direktiivi 2018/1972 artiklit 45. Kolmanda etteheidete kogumi kohaselt, mis puudutab meediaseaduse § 65 lõiget 11, on rikutud direktiivi 2018/1972 artikli 45 lõiget 1 ning proportsionaalsuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtet. Neljanda etteheidete kogumi kohaselt on rikutud harta artiklit 11.
1.      Etteheited, mis puudutavad meediaseaduse § 48 lõiget 7 ja keeldumisotsust
128    Komisjon väidab sisuliselt, et Ungari on rikkunud loadirektiivi artiklitest 5, 7 ja 10, konkurentsidirektiivi artiklist 4, raamdirektiivi artiklist 9 ning proportsionaalsuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõttest tulenevaid kohustusi. Need rikkumised tulenevad tema hinnangul esiteks sellest, et meedianõukogu tegi keeldumisotsuse, teiseks sellest, et Ungari võttis vastu meediaseaduse § 48 lõike 7, mis välistab automaatselt FM‑raadioringhäälingut puudutava raadiospektri kasutamise õiguste pikendamise, kui õiguste omanik on korduvalt rikkunud oma edastamiskvoote puudutavate andmete esitamise kohustust, sh juhul, kui toimepandud rikkumised on väga väikesed, puhtvormilised ja nende eest on juba karistatud trahvidega, mis tagasid seejärel täieliku nõuetekohasuse, ning kolmandaks sellega, et eelnevast tuleneva diskrimineeriva ja ebaproportsionaalse tagajärjena on Klubrádiól võimatu jätkata tegutsemist raadioringhäälingu valdkonnas.
129    Lisaks heidab komisjon Ungarile ette, et viimane on rikkunud loadirektiivi artikli 5 lõikest 3 ja hea halduse põhimõttest tulenevaid kohustusi sellega, et ta ei teinud selles õigusnormis ette nähtud kuuenädalase tähtaja jooksul otsust Klubrádió taotluse kohta tema raadiospektri kasutamise õigusi pikendada.
a)      Etteheide, et on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet
1)      Poolte argumendid
130    Komisjon väidab, et meediaseaduse § 48 lõikega 7 või vähemalt viisiga, kuidas meedianõukogu seda õigusnormi Klubrádió suhtes kohaldas, ei ole järgitud loadirektiivi artikleid 5, 7 ja 10, konkurentsidirektiivi artiklit 4, raamdirektiivi artiklit 9 ega konkreetselt nendes artiklites silmas peetud proportsionaalsuse põhimõtet.
131    Esimesena väidab komisjon, et keeldumisotsus on vastuolus proportsionaalsuse põhimõttega seetõttu, et keeldumine Klubrádió meediateenuste osutamise õiguse pikendamisest rajaneb ainult asjaolul, et Klubrádió raadioringhäälingulepingu kehtivuse seitsme aasta jooksul rikkus see raadiojaam kaks korda oma edastamiskvoote puudutavate andmete esitamise kohustust.
132    Komisjon leiab, et keeldumine meediateenuste osutamise õiguse pikendamisest on samastatav karistusega. Ta võtab seejuures arvesse nende tagajärgede tõsidust, mille niisugune keeldumine Ungari õigusaktide kohaselt meediateenuste osutajale kaasa toob ning milleks on esiteks võimatus oma sisu teataval raadiosagedusel edasi pakkuda, v.a juhul, kui ta võidab uue hanke, ja teiseks juhul, kui see hange ei anna tulemusi, võimatus sõlmida ajutine haldusleping selleks, et seda sisu sellel raadiosagedusel edasi pakkuda kuni veel ühe uue hanke lõpuni.
133    Selles kontekstis viitab komisjon Euroopa Kohtu praktikale, millest ilmneb esiteks, et karistuse proportsionaalsuse hindamisel tuleb arvesse võtta selle rikkumise laadi ja raskust, mille eest asjaomase karistusega karistatakse, ning teiseks, et karistus peab olema piisavalt moduleeritav olenevalt rikkumise raskusest.
134    Lisaks leiab komisjon, et keeldumine meediateenuste osutamise õiguse pikendamisest on võrreldav selle õiguse tühistamise või peatamisega. Niisugune tühistamine või peatamine kujutab endast aga ühte karmimat karistust, mille saab loadirektiivi artikli 10 lõike 5 kohaselt määrata ainult tingimusel, et järgitakse proportsionaalsuse põhimõtet, ja eelkõige raadiosageduste kasutamise õiguste tingimuste raskete või korduvate rikkumiste korral.
135    Selles kontekstis rõhutab komisjon, et keeldumine Klubrádió meediateenuste osutamise õiguse pikendamisest ei ole proportsionaalne õiguslik tagajärg võrreldes selle raadiojaama rikkumiste raskusega.
136    Esiteks ei olnud kõnesolevate rikkumiste koosseisu kuupäeval meediaseaduse § 22 lõikes 8 kindlaks määratud tähtaega, mille jooksul tuleb edastamiskvoote puudutavate andmete esitamise kohustust järgida. Teiseks täitis Klubrádió mõlemal otsustes nr 354/2017 ja nr 1224/2017 silmas peetud juhtumil selle kohustuse karistamismenetluse jooksul. Kolmandaks ei tuvastanud meedianõukogu andmete põhjal, mille Klubrádió selle kohustuse järgimiseks edastas, et tema edastatavad saated ei ole kooskõlas selle raadiojaama kohustustega edastamiskvootide alal. Neljandaks määras meedianõukogu nendes kahes otsuses tuvastatud kummagi rikkumise eest karistuse, mille summa jäi 30 000 forinti (umbes 75 eurot) ja 36 000 forinti (umbes 90 eurot) vahele, samas kui meediaseaduse § 187 lõike 1 kohaselt oli korduva rikkumise korral ette nähtud maksimaalne trahvisumma 2 000 000 forintit (5420 eurot), mis näitab, et need rikkumised on väga väikesed. Viiendaks tasus Klubrádió määratud trahvid ja karistusega saavutati selle eesmärk, sest pärast neid otsuseid ei tuvastanud meedianõukogu enam, et Klubrádió oleks veel rikkumisi toime pannud.
137    Teisena väidab komisjon, et kui meediaseaduse § 48 lõiget 7 tuleb tõlgendada nii, et see välistab automaatselt meediateenuste osutamise õiguse pikendamise kõigil juhtudel, mil asjaomane teenuseosutaja on pannud toime korduva rikkumise, sh juhul, kui ta on mitu korda viivitanud oma edastamiskvoote puudutavate andmete esitamise kohustuse täitmisega, on see õigusnorm vastuolus proportsionaalsuse põhimõttega.
138    Viimati viidatud sätte niisugune tõlgendus ei jäta meedianõukogule mingit kaalutlusruumi selle hindamisel, kas asjaomane rikkumine on tähtsusetu või ei ole piisavalt raske ning kas meediateenuste osutamise õiguse pikendamist puudutavad otsused on kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, ning see tõlgendus sunnib seega meedianõukogu tegema otsuseid, mis on nimetatud põhimõttega vastuolus.
139    Seevastu juhul, kui meediaseaduse § 48 lõiget 7 tuleks koostoimes selle seaduse § 185 lõikega 2 tõlgendada nii, et meedianõukogul on meediateenuste osutamise õiguse pikendamist käsitlevate otsuste vastuvõtmisel kaalutlusruum, siis käesoleva kohtuotsuse punktis 136 märgitut arvesse võttes kasutas meedianõukogu keeldumisotsust tehes oma kaalutlusruumi viisil, mis on vastuolus proportsionaalsuse põhimõttega. Niisugusel juhul oleks ainult see otsus nimetatud põhimõttega vastuolus.
140    Ungari väidab esimesena vastu, et meediateenuste osutamise õiguse pikendamisest keeldumise eesmärk ei ole karistada selle õiguse pikendamist taotlenud teenuseosutajat tema käitumise eest, vaid keeldumine on selle tagajärg, et teenuseosutaja ei järginud eelnevalt kehtestatud nõuet, mis peab olema täidetud, et saada õigus pikendamisele. Niisugust keeldumist ei saa eelkõige samastada loadirektiivi artikli 10 lõikes 5 ette nähtud tühistamiskaristusega, sest see karistus lõpetab asjaomase raadioringhäälingulepingu enne selle lepingu kehtivuse lõppu. Keeldumisel meediateenuste osutamise õiguse pikendamisest on aga tagajärjed ainult ajavahemikul pärast selle lepingu lõppemise kuupäeva.
141    Seega ei ole käesolevas asjas asjakohased ei loadirektiivi artikli 10 lõikest 5 tulenevad nõuded ega proportsionaalsuse põhimõtet käsitlev kohtupraktika karistuste valdkonnas.
142    Mis puudutab teisena väidetavat proportsionaalsuse põhimõtte rikkumist meediaseaduse § 48 lõikega 7, siis Ungari väidab, et liidu õigusega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, millega on kehtestatud meediateenuste osutamise õiguse pikendamise välistamise tingimused, ilma et saaks kasutada mingit kaalutlusõigust, sest seaduses ette kindlaks määratud objektiivsed tingimused välistavad õiguse meelevaldse ja diskrimineeriva kohaldamise võimaluse.
143    Meediaseaduses sätestatud meediateenuste osutamise õiguse pikendamisest keeldumise kriteeriumid on aga objektiivsed, läbipaistvad, mittediskrimineerivad ja proportsionaalsed, sest see pikendamine on välistatud ainult raskete või korduvate rikkumiste korral, mis on tuvastatud jõustunud otsustega.
144    Proportsionaalsuse tagab see, kui väga väikesed rikkumised ei saa, nagu ilmneb meediaseaduse § 187 lõikest 5, kujutada endast korduvaid rikkumisi. Ka nende kumulatiivsete tingimuste legaaldefinitsioon, mis võimaldab kvalifitseerida rikkumise korduvaks rikkumiseks, tagab progresseerumise põhimõtte abil, et meediateenuste osutamise õiguse pikendamisest saab keelduda ainult kõige raskemate ja ilmsemate rikkumiste korral.
145    Ungari täpsustab ka, et asjaomase rikkumise raskust meediateenuste osutamise õiguse pikendamise menetluses ei hinnata, sest see menetlus ei ole karistamismenetlus. Teatava rikkumise raskust hindab selle viimase menetluse korral meedianõukogu, kusjuures ta peab muu hulgas kindlaks tegema, kas rikkumine on raske või korduv, milleks ta peab analüüsima konkreetselt, ega rikkumine ei ole väga väike.
146    Lõpuks lisab Ungari, et meedianõukogule kaalutlusruumi andmine eeldab, et ta peab uuesti analüüsima, kas rikkumised on rasked või korduvad, mis on tuvastatud jõustunud otsuses, kui ta võtab seisukoha meediateenuste osutamise õiguse pikendamise kohta, kusjuures uuesti analüüsimine oleks vastuolus õigusriigi, õiguskindluse ja võrdse kohtlemise põhimõttega.
147    Kolmandana märgib Ungari keeldumisotsusega proportsionaalsuse põhimõtte rikkumise kohta, et Klubrádió meediateenuste osutamise õigust ei keeldutud pikendamast mitte Ungari regulatsiooni ebaproportsionaalsete sätete või meedianõukogu meelevaldse otsuse kohaldamise tõttu, vaid ainult seepärast, et viimane oli tuvastanud jõustunud otsustes terve rea korduvaid rikkumisi, mille Klubrádió oli toime pannud.
148    Sellega seoses vaidleb Ungari vastu komisjoni argumendile, et otsustes nr 354/2017 ja nr 1224/2017 tuvastatud rikkumised on väga väikesed rikkumised.
149    Esiteks ei tõenda asjaolu, et määratud trahvide summa on väike, tema sõnul seda, et rikkumised on väga väikesed. Ühelt poolt ei ütle nende trahvide summa midagi kõnesolevate rikkumiste raskuse kohta, eriti kui puuduvad võrdlevad andmed. Teiselt poolt võttis meedianõukogu selle summa kindlaksmääramisel arvesse Klubrádió rahanduslikku olukorda, et mitte kohaldada karistust, mis muudab selle raadiojaama kasutamise võimatuks või raskeks, kooskõlas mitte üksnes proportsionaalsuse ja progresseerumise põhimõttega, vaid ka menetlusseadustikuga, mida kohaldati otsuste nr 354/2017 ja nr 1224/2017 tegemise kuupäeval.
150    Teiseks on väär komisjoni väide, et kõnesoleva rikkumise koosseisu kuupäeval ei olnud meediaseaduse § 22 lõikes 8 kindlaks määratud tähtaega, mille jooksul tuleb edastamiskvoote puudutavate andmete esitamise kohustust järgida. Liikmesriigi seadusandja muutis seda sätet alates 3. augustist 2011, nähes ette, et „[m]eediateenuste osutajad on kohustatud esitama iga kuu meedianõukogule andmed, mis võimaldavad kontrollida edastamiskvootide järgimist“. Asjaolu, et menetlustes, milles tehti otsused nr 354/2017 ja nr 1224/2017, ei esitanud Klubrádió ühtegi avaldust või vastuväidet, mis puudutanuks seda, et väidetavalt ei ole selle kohustuse täitmiseks seatud mingit tähtaega, ega esitanud nende otsuste peale kaebust, tõendab, et ta teadis kohustusi, mis tal edastamiskvoote puudutavate andmete esitamise alal on, ja meedianõukogu vastavat otsustamispraktikat selles küsimuses.
151    Kolmandaks õigustab edastamiskvoote puudutavate andmete esitamise kohustuse tähtsus järeldust, et Klubrádió rikkumised ei olnud väga väikesed. Sellega seoses märgib Ungari, et nende andmete esitamata jätmine või liiga hilja esitamine takistab meedianõukogul kontrollida, kas kohustusi, mis teenuseosutajal edastamiskvootide alal on, täidetakse, ja võimaldab teenuseosutajal seega võimaliku rikkumise tuvastamist kergemini vältida.
152    Neljandaks ei avalda asjaolu, et Klubrádió täitis oma edastamiskvoote puudutavate andmete esitamise kohustuse nende menetluste jooksul, milles tehti otsused nr 354/2017 ja nr 1224/2017, ega ka asjaolu, et ta tasus seejärel määratud trahvid, mingit mõju sellele, et nimetatud raadiojaam rikkus seda kohustust.
153    Belgia Kuningriik, Taani Kuningriik ja Madalmaade Kuningriik toetavad komisjoni argumente.
2)      Euroopa Kohtu hinnang
i)      Loadirektiivi artikli 10 kohaldatavus
154    Oma etteheitega, et on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet, väidab komisjon, et keeldumisotsus ja võib-olla ka meediaseaduse § 48 lõige 7 ei ole koosõlas proportsionaalsuse põhimõttega niisugusena, nagu seda on väljendatud mitte üksnes loadirektiivi artiklites 5 ja 7, raamdirektiivi artiklis 9 ja konkurentsidirektiivi artiklis 4, vaid ka loadirektiivi artiklis 10.
155    Nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktides 74 ja 75, on loadirektiivi artiklites 5 ja 7, raamdirektiivi artiklis 9 ja konkurentsidirektiivi artiklis 4 sätestatud õigusnormid, mis käsitlevad raadiosageduste kasutamise õiguste eraldamist.
156    Loadirektiivi artiklis 10 on omalt poolt ette nähtud sätted, mis puudutavad liikmesriikide kohustust kontrollida ja jälgida nende tingimuste täitmist, mis võivad olla raadiosageduste kasutamise õiguste suhtes kehtestatud, ning eelkõige meetmed, mille nad võivad võtta, et tagada nende tingimuste täitmine.
157    Analüüsist, mis puudutab liidu elektroonilist sidet käsitleva õigusliku raamistiku kohaldatavust vaidlusaluste riigisiseste meetmete suhtes, ja eelkõige käesoleva kohtuotsuse punktist 76 ilmneb aga, et meediaseaduse § 48 lõige 7 ja keeldumisotsus kujutavad endast sellesse raamistikku kuuluvate raadiosageduste kasutamise õiguste eraldamist käsitlevate sätete kohaldamist.
158    Järelikult tuleb hinnata ainult, kas keeldumisotsus ja meediaseaduse § 48 lõige 7 on kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega niisugusena, nagu seda on väljendatud loadirektiivi artiklites 5 ja 7, raamdirektiivi artiklis 9 ja konkurentsidirektiivi artiklis 4.
ii)    Meediaseaduse § 48 lõike 7 punkti a ulatus
159    Nagu ilmneb käesoleva kohtuotsuse punktidest 137–139, rajaneb etteheide, et Ungari on rikkunud proportsionaalsuse põhimõtet, komisjoni argumentidel, mis põhinevad kahel alternatiivsel oletusel. Esimese oletuse kohaselt on meediaseaduse § 48 lõikega 7 antud meedianõukogule meediateenuste osutamise õiguse pikendamise taotluste kohta otsuste tegemisel kaalutlusruum asjaomase teenuseosutaja rikkumiste raskuse ja korduvuse hindamisel, mistõttu on proportsionaalsuse põhimõttega vastuolus ainult keeldumisotsus, sest käesoleva kohtuotsuse punktis 136 esitatud asjaolusid arvesse võttes rikkus meedianõukogu oma kaalutlusõiguse kasutamisel seda põhimõtet. Teise oletuse kohaselt ei ole selle sättega antud meedianõukogule niisugust kaalutlusruumi, mistõttu on selle sätte endaga nimetatud põhimõtet rikutud, sest see viib niisuguste otsuste tegemiseni, mis on selle põhimõttega vastuolus.
160    Seega tuleb Euroopa Kohtule esitatud toimikus olevaid materjale arvesse võttes eelnevalt kindlaks teha ulatus, mis on antud Ungari õiguses meediaseaduse § 48 lõikele 7.
161    Selles õigusnormis on ette nähtud, et meediateenuste osutamise õigust ei saa pikendada muu hulgas juhul, kui meedianõukogu jõustunud otsuses on leitud, et asjaomane teenuseosutaja on pannud toime asjaomase lepingu või ajakirjandusvabaduse seaduse või meediaseaduse korduvaid või raskeid rikkumisi.
162    Meediaseaduse § 187 lõike 5 kohaselt peetakse rikkumist korduvaks, kui rikkuja kordab 365 päeva jooksul sama õigusvastast käitumist – mis kuulub sama õigusliku aluse või õigusnormi kohaldamisalasse või samasse valdkonda – nagu jõustunud haldusotsuses tuvastatud käitumine, v.a väga väikesed rikkumised.
163    Selgitustest, mille Ungari menetluse kirjalikus etapis esitas, ilmneb, et meediaseaduse § 48 lõiget 7 tõlgendatakse nõnda, et meediateenuste osutamise õiguse pikendamise taotluste kohta tehtavate niisuguste otsuste vastuvõtmisel nagu keeldumisotsus ei ole meedianõukogul mingit kaalutlusruumi asjaomase teenuseosutaja rikkumiste raskuse ja korduvuse hindamisel. Meedianõukogu kontrollib ainult, kas selle õiguse kehtivuse kestel, mille pikendamist taotletakse, on ta teinud selle teenuseosutaja suhtes jõustunud otsuse, milles on tuvastatud raske või korduv rikkumine. Kui on, siis on ta selle sätte kohaselt kohustatud õiguse pikendamisest keelduma. Nendest selgitustest ilmneb ka, et meedianõukogu hindab ja vajaduse korral tuvastab, et asjaomase teenuseosutaja rikkumised on rasked või korduvad, niisuguste karistamismenetlusi puudutavate otsuste tegemisel nagu otsused nr 354/2017 ja nr 1224/2017.
164    Menetlusosaliste esitatud dokumendid kinnitavad, et meediaseaduse § 48 lõiget 7 tõlgendatakse ja kohaldatakse nõnda, nagu on näidatud eelmises punktis.
165    Kõigepealt tuleb tõdeda, et keeldumisotsuses on meedianõukogu piirdunud sellega, et on loetlenud Klubrádió suhtes algatatud karistamismenetlustes tehtud jõustunud otsused ning märkinud, et otsuses nr 1224/2017 tuvastas ta, et see raadiojaam oli rikkunud edastamiskvoote puudutavate andmete esitamise kohustust ja et see rikkumine oli korduv.
166    Seejärel on vaja märkida, et meedianõukogu tehtud meediateenuste osutamise õiguse pikendamisest keeldumise otsuste põhjenduste tabelist (edaspidi „keeldumispõhjenduste tabel“), mille Ungari kohtueelses menetluses esitas ja mis on komisjoni hagiavaldusele lisatud, ilmneb, et asjaomaste teenuseosutajate rikkumiste raskust ja korduvust ei hinnata mitte selle õiguse pikendamisest keeldumise otsustes, vaid karistamismenetluste raames tehtud jõustunud otsustes.
167    Lõpuks kinnitab 27. märtsi 2018. aasta otsus nr 265/18 (III.29), mis tehti raadiojaama Kun-Média suhtes algatatud karistamismenetluses ja on lisatud komisjoni repliigile, et meedianõukogu hindab karistamismenetlusi puudutavate otsuste tegemisel nii rikkumise raskust kui ka selle korduvust juhul, kui sellest hindamisest tuleneb, et rikkumine ei ole väga väike.
168    Järelikult, arvestades seda, et meediaseadusega ei ole jäetud meedianõukogule kaalutlusruumi, kohustab sellise etteheite analüüsimine, et on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet, kontrollima, kas komisjoni argument, et seda põhimõtet ei rikkunud mitte meedianõukogu, vaid seda rikuti meediaseaduse § 48 lõikega 7, on põhjendatud.
iii) Proportsionaalsuse põhimõtte rikkumine meediaseaduse § 48 lõikega 7
169    Nagu ilmneb raamdirektiivi artikli 9 lõikest 1, siis arvestades, et raadiosagedused on ühiskondlik hüve, millel on oluline sotsiaalne, kultuuriline ja majanduslik väärtus, tagavad liikmesriigid oma territooriumil elektroonilisteks sideteenusteks kasutatavate raadiosageduste tulemusliku haldamise kooskõlas liidu elektroonilist sidet käsitlevas õiguslikus raamistikus täpsustatud reguleerimisülesannetega ja arvestades muu hulgas selle direktiivi artiklis 8 kindlaks määratud eesmärkide saavutamist.
170    Konkurentsidirektiivi artikli 4 punkti 2, loadirektiivi artikli 5 lõike 2 teise lõigu ja artikli 7 lõike 3 ning raamdirektiivi artikli 9 lõike 1 kohaselt tuleb raadiosageduste kasutamise õigusi anda objektiivsete, läbipaistvate, mittediskrimineerivate ja proportsionaalsete valikukriteeriumide põhjal (26. juuli 2017. aasta kohtuotsus Persidera, C‑112/16, EU:C:2017:597, punkt 39 ja seal viidatud kohtupraktika). Neid kriteeriume, mis on nende õiguste pikendamisel kohaldatavad, nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 75, tuleb pealegi kohaldada, võttes arvesse raamdirektiivi artiklis 8 sätestatud eesmärke (vt selle kohta 26. juuli 2017. aasta kohtuotsus Europa Way ja Persidera, C‑560/15, EU:C:2017:593, punkt 72).
171    Käesoleva kohtuotsuse punktidest 161–163 tuleneb, et meediaseaduse § 48 lõige 7 võtab teatavatelt teenuseosutajatelt, st nendelt, kelle puhul on meedianõukogu jõustunud otsusega tuvastanud asjaomase raadioringhäälingulepingu või ajakirjandusvabaduse seaduse või meediaseaduse raske või korduva rikkumise, automaatselt nende võimaluse saavutada nende meediateenuste osutamise õiguse pikendamine, mis – nagu on tuvastatud liidu elektroonilist sidet käsitleva õigusliku raamistiku vaidlusaluste riigisiseste meetmete suhtes kohaldatavuse analüüsi raames – puudutab ka raadiosageduste kasutamist.
172    Seepärast tuleb meediaseaduse § 48 lõiget 7 vaadelda kui midagi, mis aitab kindlaks määrata kriteeriumid, mida Ungari õiguses kohaldatakse raadiosageduste kasutamise õiguste andmise suhtes, ja seega peab see olema kooskõlas käesoleva kohtuotsuse punktis 170 viidatud liidu õigusnormides ette nähtud nõuetega, eelkõige nõudega, et need kriteeriumid peavad olema proportsionaalsed.
173    Tuleb märkida, et raadiosageduste kasutamise õigustega seotud tingimuste täitmine on väga oluline nende sageduste tõhusa kasutamise ja haldamise tagamisel. Seega võib nende õiguste pikendamisest keeldumise põhjust, milleks on asjaolu, et nende kehtivuse jooksul ei järgitud kohustusi, mis asjaomasel teenuseosutajal on, pidada raadiosageduste kasutajate valimise kriteeriumiks seoses raamdirektiivi artikli 8 lõike 2 punktis d nimetatud eesmärgiga edendada konkurentsi raadiosageduste tulemusliku kasutamise ja haldamise õhutamise läbi.
174    Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast ilmneb siiski, et käesoleva kohtuotsuse punktis 170 meenutatud proportsionaalsuse nõue eeldab, et raadiosageduste kasutamise õiguste andmise kriteeriumid on taotletava eesmärgi saavutamiseks sobivad ega lähe kaugemale sellest, mis on selle täitmiseks vajalik (26. juuli 2017. aasta kohtuotsus Persidera, C‑112/16, EU:C:2017:597, punkt 39 ja seal viidatud kohtupraktika).
175    Kuigi see, kui raadiosageduste kasutamise õiguste pikendamise taotluse läbivaatamisel võetakse arvesse lepingu ja raadiosageduste kasutamist käsitlevate õigusnormide rikkumisi minevikus, võib tõesti aidata saavutada nende tulemusliku kasutamise ja haldamise eesmärki, sõltub see, mil määral võivad need rikkumised seda eesmärki kahjustada, rikkumiste raskusest. Tagamaks, et nende rikkumiste arvessevõtmine ei lähe kaugemale, kui on nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalik, peab varem toime pandud rikkumise raskuse ja kasutusõiguste pikendamise kohta tehtud otsuse vahel valitsema vastavus.
176    Käesolevas asjas tuleb märkida, et meediaseaduse § 48 lõikes 7 ei ole ette nähtud mitte seda, et asjaomase raadioringhäälingulepingu, meediaseaduse või ajakirjandusvabaduse seaduse rikkumised minevikus kujutavad endast ühte kriteeriumi, mida tuleb meediateenuste osutamise õiguste pikendamise taotluse läbivaatamisel arvesse võtta, vaid see, et pikendamine on automaatselt välistatud ettevõtjate puhul, kes on toime pannud selle lepingu või nende seaduste korduva rikkumise, ning seega toob selle sätte kohaldamine, nagu komisjon märkis, kaasa selle, et neil teenuseosutajatel takistatakse oma sisu teataval raadiosagedusel edastada.
177    Seega saab keeldumine korduva rikkumise toime pannud teenuseosutaja meediateenuste osutamise õiguste pikendamisest olla proportsionaalne ainult tingimusel, et kontrollitakse, kas selle rikkumise raskust arvesse võttes on see keeldumine vajalik, et tagada niisuguse eesmärgi saavutamine, mis seisneb raadiosageduste tulemuslikus kasutamises ja haldamises.
178    Seda tuleb niisiis kontrollida igal juhtumil eraldi, võttes muu hulgas arvesse asjaomase teenuseosutaja korduva rikkumise laadi ja konkreetse juhtumi eriasjaolusid, mis avaldavad mõju, kui meediateenuste osutamise õiguse pikendamise taotluse läbivaatamisel tehakse kindlaks selle rikkumise kestus ja tagajärjed asjaomase teenuseosutaja juurdepääsule raadiosagedustele sisu edastamise eesmärgil.
179    Tuleb lisada, et nagu järeldub eelmisest punktist, erineb kontrollimine, mille meedianõukogu on kohustatud läbi viima meediateenuste osutamise õiguse pikendamise taotluse läbivaatamisel, läbivaatamisest karistamismenetlustes, milles ta peab muu hulgas ainult nende menetluste jaoks kontrollima, kas asjaomase rikkumise raskus on vastavuses karistusega, mis selle eest määrata tuleb.
180    Seega ei ole põhjendatud Ungari argument, et meedianõukogule meediateenuste osutamise õiguse pikendamise taotluse läbivaatamisel kaalutlusõiguse andmisega rikutaks õigusriigi, õiguskindluse ja võrdse kohtlemise põhimõtet seepärast, et meedianõukogu peaks jõustunud otsusega tuvastatud rikkumiste raskust ja korduvust uuesti analüüsima.
181    Järelikult on meediaseaduse § 48 lõikega 7, millega on meedianõukogu kohustatud keelduma automaatselt ja kõikidel juhtudel meediateenuste osutamise õiguse pikendamisest, kui asjaomane teenuseosutaja on pannud toime korduva rikkumise, ilma et meedianõukogule oleks jäetud mingit kaalutlusruumi, et kontrollida selle õiguse pikendamise taotluste läbivaatamisel, kas asjaomase rikkumise raskus on vastavuses nende tagajärgede tõsidusega, mille toob pikendamisest keeldumine kaasa selle teenuseosutaja juurdepääsule raadiosagedustele, rikutud konkurentsidirektiivi artikli 4 punktist 2, loadirektiivi artikli 5 lõike 2 teisest lõigust ja artikli 7 lõikest 3 ning raamdirektiivi artikli 9 lõikest 1 tulenevat nõuet, et raadiosageduste kasutamise õiguste pikendamine peab põhinema proportsionaalsetel kriteeriumidel.
182    Seega, ilma et oleks vaja käsitleda käesoleva kohtuotsuse punktis 136 esitatud komisjoni argumente, tuleb tuvastada, et keeldumisotsusega on osas, milles see on vastu võetud meediaseaduse § 48 lõike 7 alusel ja seega riigisisese raadiosageduste kasutamise õiguste andmist käsitleva regulatsiooni põhjal, millega ei ole järgitud käesoleva kohtuotsuse eelmises punktis viidatud liidu õigusnormides ette nähtud proportsionaalsuse nõuet, samuti seda nõuet rikutud.
183    Etteheide, et on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet niisugusena, nagu see kajastub loadirektiivi artiklites 5 ja 7, konkurentsidirektiivi artiklis 4 ja raamdirektiivi artiklis 9, on niisiis põhjendatud.
b)      Etteheide, et on rikutud diskrimineerimiskeelu põhimõtet
1)      Poolte argumendid
184    Komisjon väidab, et meediaseaduse § 48 lõikega 7 või vähemalt viisiga, kuidas meedianõukogu seda õigusnormi Klubrádió suhtes kohaldas, on eiratud loadirektiivi artikleid 5 ja 7, konkurentsidirektiivi artiklit 4 ja raamdirektiivi artiklit 9, eelkõige nendes artiklites silmas peetud diskrimineerimiskeelu põhimõtet.
185    Komisjon viitab keeldumispõhjenduste tabelis esitatud andmetele, millest ilmneb tema sõnul, et meedianõukogu ei ole peale Klubrádió juhtumi kunagi keeldunud meediateenuste osutamise õiguse pikendamisest ainuüksi põhjendusel, et asjaomane teenuseosutaja ei olnud täitnud oma edastamiskvoote puudutavate andmete esitamise kohustust.
186    Lisaks väidab komisjon, et teatavad raadiojaamad, st Inforádio, Rádió Smile ja Kun-Média, saavutasid oma meediateenuste osutamise õiguse pikendamise hoolimata sellest, et nad olid pannud toime sarnaseid ja isegi raskemaid rikkumisi kui Klubrádió.
187    Ungari kinnitab, et Ungari õigusnormid tagavad läbipaistvuse, objektiivsuse ja mittediskrimineerimise, sest nendega on kehtestatud objektiivsed kriteeriumid, mida kohaldatakse kõigi meediateenuste osutajate suhtes, kui nad soovivad, et nende meediateenuste osutamise õigust pikendataks.
188    Sellega seoses vaidleb Ungari konkreetselt vastu komisjoni väitele, et peale Klubrádió ei ole meedianõukogu kunagi keeldunud meediateenuste osutamise õiguse pikendamisest ainuüksi põhjendusel, et asjaomane teenuseosutaja ei olnud täitnud oma edastamiskvoote puudutavate andmete esitamise kohustust. Keeldumispõhjenduste tabel näitab nimelt, et meedianõukogu ei pikendanud Fehérvár Médiacentrum Kft. meediateenuste osutamise õigust põhjendusel, et oli varem jõustunud otsuses tuvastanud, et see teenuseosutaja oli seda kohustust korduvalt rikkunud.
189    Inforádiót, Rádió Smile’i ja Kun-Médiat puudutavate otsuste kohta väidab Ungari, et nende otsusteni viinud faktilised asjaolud erinevad Klubrádiót puudutavatest faktilistest asjaoludest ning et menetlused, milles need otsused tehti, toimusid teistsuguses õiguslikus kontekstis ja seetõttu ei ole need sarnased menetlusega, mis viidi läbi seoses Klubrádió meediateenuste osutamise õiguse pikendamisega. Lisaks, kuna komisjon ei ole täpsustanud, kas ta hindas kõiki otsuseid, mida võib arvesse võtta, et tuvastada diskrimineerimine, või kas seejuures võib arvesse võtta ainult otsuseid, millele ta viitas, on Inforádiót, Rádió Smile’i ja Kun-Médiat puudutavad otsused ainult näited. Pealegi, arvestades asjaolu, et komisjon on oma hagiavaldusele lisanud ainult ühe nendest viimastest otsustest, st Kun-Médiat puudutava otsuse, ei ole Euroopa Kohus suuteline kontrollima, kas asjaomased olukorrad on sarnased. Igal juhul ei ole komisjon seega tõendanud, et meedianõukogu otsustamispraktika oli tõesti diskrimineeriv.
190    Belgia Kuningriik, Taani Kuningriik ja Madalmaade Kuningriik toetavad komisjoni argumente.
2)      Euroopa Kohtu hinnang
191    Konkurentsidirektiivi artikli 4 punkti 2, loadirektiivi artikli 5 lõike 2 teise lõigu ja artikli 7 lõike 3 ning raamdirektiivi artikli 9 lõike 1 kohaselt peavad raadiosageduste kasutamise õiguste andmise kriteeriumid olema kooskõlas diskrimineerimiskeelu põhimõttega.
192    Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt nõuab võrdse kohtlemise põhimõte, mille üks konkreetne väljendus on diskrimineerimiskeelu põhimõte, et sarnaseid olukordi ei käsitletaks erinevalt ja erinevaid olukordi ei käsitletaks ühtemoodi, välja arvatud juhul, kui selline kohtlemine on objektiivselt põhjendatud. Olukordade sarnasusega seotud nõue tuleb selleks, et teha kindlaks võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumine, kindlaks teha kõikide asjaolude põhjal, mis neid iseloomustavad, ning eelkõige arvestades selle õigusakti eset ja eesmärki, mis kõnealuse vahetegemise sätestab, kusjuures tuleb arvestada selle valdkonna põhimõtteid ja eesmärke, kuhu vastav akt kuulub (vt selle kohta 26. juuli 2017. aasta kohtuotsus Europa Way ja Persidera, C‑560/15, EU:C:2017:593, punkt 69 ja seal viidatud kohtupraktika).
193    Käesolevas asjas ilmneb keeldumispõhjenduste tabelist, et meedianõukogu keeldus otsusega nr 1203/2019 (X.8) pikendamast Médiacentrumi meediateenuste osutamise õigust ainuüksi põhjendusel, et oma otsuses nr 1115/2016 oli ta tuvastanud, et ajavahemikul 23. maist kuni 31. maini 2016 ei olnud see teenuseosutaja täitnud edastamiskvoote puudutavate andmete esitamise kohustust ja see rikkumine oli korduv.
194    Lisaks tehti raadiojaamu Inforádio, Radio Smile ja Kun-Média puudutavad otsused teistsuguses õiguslikus ja faktilises kontekstis kui kontekst, mis viis keeldumisotsuse tegemiseni.
195    Seega, nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 65 tuvastas, ei piisa komisjoni esitatud tõenditest selle tõendamiseks, et Ungari ametiasutused on pannud toime diskrimineerimise Klubrádió suhtes.
196    Seega tuleb etteheide, et on rikutud diskrimineerimiskeelu põhimõtet niisugusena, nagu see kajastub loadirektiivi artiklites 5 ja 7, konkurentsidirektiivi artiklis 4 ja raamdirektiivi artiklis 9, tagasi lükata.
c)      Etteheide, et keeldumisotsust ei tehtud õigeaegselt
1)      Poolte argumendid
197    Komisjon märgib, et menetlus, milles tehti keeldumisotsus, algas 8. novembril 2019, st kuupäeval, mil Klubrádió oma pikendamistaotluse esitas, ja jõudis lõpule 8. septembril 2020, mis on keeldumisotsuse kuupäev, ning kestis niisiis 10 kuud.
198    Seega rikkus meedianõukogu keeldumisotsuse tegemisel loadirektiivi artikli 5 lõiget 3, milles on ette nähtud kuuenädalane tähtaeg otsuste tegemiseks kasutamisõiguste andmise kohta riigi sagedusplaanist elektrooniliste sideteenuste pakkumiseks eraldatud raadiosageduste puhul, v.a juhul, kui need õigused antakse konkurentsil või võrdlustel põhineva valikukorra kohaselt, nagu see komisjoni sõnul keeldumisotsuse puhul ei olnud.
199    Lisaks rikkus meedianõukogu ka hea halduse põhimõtet, sest tähtaegade järgimine on selle põhimõtte väljendus.
200    Ungari väidab, et menetlus, milles tehti keeldumisotsus, ei ole mitte raadiosageduste eraldamise menetlus, vaid meediateenuste osutamise õiguse pikendamise menetlus. Üheski liidu õigusnormis ei ole kindlaks määratud selle õiguse pikendamise tähtaega.
201    Teise võimalusena täpsustab Ungari, et meediaseaduse § 48 lõikes 5 on kindlaks määratud täpsed tähtajad nii selle õiguse pikendamise taotlemiseks kui ka sellise taotluse kohta otsuste tegemiseks. Need tähtajad võimaldavad tagada mitte ainult selle, et need otsused tehakse õigeaegselt, vaid ka selle, et ei saa tekkida olukorda, kus meedianõukogu rahuldab selle taotluse enne asjaomase raadioringhäälingulepingu lõppemist ja seejärel tuvastatakse, et asjaomane meediateenuste osutaja on toime pannud rikkumise, mis pikendamise välistab.
202    Belgia Kuningriik, Taani Kuningriik ja Madalmaade Kuningriik toetavad komisjoni argumente.
2)      Euroopa Kohtu hinnang
203    Kuna menetlus, milles tehti keeldumisotsus, puudutab – nagu ilmneb käesoleva kohtuotsuse punktidest 74–94 – raadiosageduste kasutamise õiguste andmist, tuleb tuvastada, et seda menetlust reguleerivad õigusnormid, mis kuuluvad liidu elektroonilist sidet käsitlevasse õiguslikku raamistikku, sh nende õiguste andmise kohta otsuste tegemise tähtaegu käsitlev säte, milleks on loadirektiivi artikli 5 lõige 3.
204    Selle õigusnormi kohaselt oleks keeldumisotsus tulnud teha kuue nädala jooksul alates kuupäevast, mil saadi kätte Klubrádió täielik taotlus, milles palutakse tema meediateenuste osutamise õigust pikendada.
205    Kuna Klubrádió esitas – nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 31 – selle taotluse aga 8. novembril 2019 ja keeldumisotsus tehti 8. septembril 2020, tuleb tuvastada, et otsus tehti 10 kuud pärast taotluse esitamist ja seega hulk aega pärast loadirektiivi artikli 5 lõikes 3 ette nähtud tähtaja möödumist.
206    Meediaseaduse § 48 lõike 7 ulatust ja selle sätte Ungaris kohaldamise viisi arvesse võttes on vaja lisada, et keeldumisotsuse tegemisel pidi meedianõukogu ainult kontrollima, kas ta oli Klubrádió raadioringhäälingulepingu jooksul teinud selle raadiojaama suhtes jõustunud otsuse, milles tuvastati raske või korduva rikkumise toimepanemine. Neil asjaoludel ei ole mõistlikku selgitust, mis võiks õigustada ligikaudu kaheksa ja poole kuu pikkust viivitust keeldumisotsuse tegemisel.
207    Selles kontekstis tuleb meenutada, nagu Euroopa Kohus on juba tuvastanud, et kui liikmesriik rakendab liidu õigust, siis nõudeid, mis tulenevad hea halduse põhimõttest kui liidu õiguse üldpõhimõttest, eelkõige iga isiku õigust sellele, et tema küsimusi käsitletaks mõistliku aja jooksul, kohaldatakse pädeva riigisisese asutuse läbiviidavas menetluses (6. märtsi 2025. aasta kohtuotsus Obshtina Veliko Tarnovo ja Obshtina Belovo, C‑471/23 ja C‑477/23, EU:C:2025:155, punkt 73 ja seal viidatud kohtupraktika).
208    Järelikult, kuna meedianõukogu tegi keeldumisotsuse hulk aega pärast kuue nädala möödumist hetkest, mil ta sai kätte Klubrádió täieliku taotluse pikendada tema meediateenuste osutamise õigusi, on ta rikkunud loadirektiivi artikli 5 lõiget 3 ja hea halduse põhimõtet.
d)      Järeldus
209    Eelnevate kaalutluste põhjal tuleb meediaseaduse § 48 lõiget 7 ja keeldumisotsust puudutavate etteheidetega osaliselt nõustuda ning tuvastada, et Ungari on rikkunud kohustusi, mis tulenevad:
–        loadirektiivi artiklitest 5 ja 7, konkurentsidirektiivi artiklist 4, raamdirektiivi artiklist 9 ning proportsionaalsuse põhimõttest, esiteks sellega, et meedianõukogu tegi otsuse, millega ta keeldus Klubrádió raadiospektri kasutamise õiguste pikendamisest; teiseks sellega, et Ungari võttis vastu meediaseaduse § 48 lõike 7, mis välistab automaatselt FM‑raadioringhäälinguga seotud raadiospektri kasutamise õiguste pikendamise, kui õiguste omanik on korduvalt rikkunud oma edastamiskvoote puudutavate andmete esitamise kohustust, sh juhul, kui toimepandud rikkumised on väga väikesed, puhtvormilised ja nende eest on juba karistatud trahvidega, mis tagasid seejärel täieliku nõuetekohasuse, ning kolmandaks sellega, et eelnevast tuleneva ebaproportsionaalse tagajärjena on Klubrádiól võimatu jätkata tegutsemist raadioringhäälingu valdkonnas, ning
–        loadirektiivi artikli 5 lõikest 3 ja hea halduse põhimõttest, sellega, et keeldumisotsus tehti hulk aega pärast selles sättes ette nähtud kuuenädalase tähtaja möödumist.
2.      Etteheited, mis puudutavad vaidlusalust hanget ja mittevastavaks tunnistamise otsust
210    Komisjon väidab sisuliselt, et Ungari on rikkunud loadirektiivi artikli 5 lõikest 2 ja direktiivi 2018/1972 artiklist 45 tulenevaid kohustusi sellega, et meedianõukogu seadis vaidlusaluses hankes ja mittevastavaks tunnistamise otsuses raadiospektri kasutamise õiguste andmise sõltuvusse ebaproportsionaalsetest tingimustest; ei määranud nende õiguste andmise kriteeriume ette kindlaks; ei näinud ette mingit kaalutlusruumi, mis võimaldaks hinnata nende vigade raskust ja asjakohasust, mida osalejate esitatud dokumendid võivad sisaldada ja mis võivad tuua kaasa nende hankest kõrvalejätmise, ning eiras asjaolu, et Klubrádió pakkumuses esinevad vead olid väga väikesed.
211    Lisaks heidab komisjon Ungarile ette, et viimane on rikkunud raamdirektiivi artiklitest 8 ja 9 ning hea halduse põhimõttest tulenevaid kohustusi sellega, et sageduse 92,9 MHz eraldamiseks ei korraldatud menetlust õigeaegselt, et otsuse saanuks teha enne, kui aegusid Klubrádió õigused kasutada seda raadiosagedust.
a)      Etteheide, et on rikutud läbipaistvuse ja proportsionaalsuse põhimõtet
1)      Poolte argumendid
212    Komisjon väidab, et mittevastavaks tunnistamise otsus, mis rajaneb kolmel põhjendusel, on vastuolus loadirektiivi artikli 5 lõikes 2 ja direktiivi 2018/1972 artiklis 45 sätestatud läbipaistvuse ja proportsionaalsuse põhimõttega.
213    Esimese mittevastavaks tunnistamise põhjenduse kohta märgib komisjon, et vaidlusaluse hanke tingimuste kohaselt olid pakkujad kohustatud lisama oma pakkumustele vormi, mille punktis III.2 on esitatud plaanitav iganädalane kavatabel, milles on täpsustatud iga saate kestust, ning mille punktis III.3 on märgitud iga saate pealkiri, lühikirjeldus ja kestus.
214    Mittevastavaks tunnistamise otsusest tuleneb, et Klubrádió esitatud vormi punktis III.2 toodud iganädalases kavatabelis oli esiteks saade „Reggeli Gyors“, mida oli paanitud edastada igal nädalapäeval kell 6.10 –10.00, ja teiseks 55‑minutiline saade pealkirjaga „Reggeli Gyors ismétlés“, mida plaaniti eetrisse anda nädalavahetuseti. Selle viimase saate kohta, mis kujutas endast valikut saate „Reggeli Gyors“ nädala jooksul edastatud asjasse puutuvatest ja huvitavatest hetkedest, ei olnud Klubrádió aga täitnud vormi punkti III.3.
215    Meedianõukogu tuvastas mittevastavaks tunnistamise otsusest, et kui saatesse sekkutakse tehniliselt või kui sellest saatest lõigatakse osi, on saadud saade uus „saade“ vaidlusaluse hanke tähenduses ja seda tuleb seega vormi punktis III.3 kirjeldada. Tuginedes vaidlusaluse hanke tingimuste punktile 1.11.10.3, mis välistab võimaluse täiendada niisuguseid hanke hinnatavaid elemente nagu kavatabel, ei küsinud meedianõukogu saate „Reggeli Gyors ismétlés“ kohta teavet, et Klubrádio esitatud vormi punkti III.3 täiendada.
216    Komisjon leiab aga, et kuna vaidlusaluse hanke tingimustes kasutatud mõiste „taasülekandmine“ tähistab „salvestatud helimaterjali“ edastamist, võis Klubrádió põhjendatult arvata, et „Reggeli Gyors ismétlés“, mis kujutas endast juba eetrisse antud saatest välja valitud osade kui helimaterjali taasülekandmist, kuulub selle mõiste alla ja seega ei ole seda taasülekandmist vaja vormi punktis III.3 kirjeldada.
217    Lisaks, isegi eeldusel, et saade „Reggeli Gyors ismétlés“ ei olnud samastatav taasülekandmisega, oleks meedianõukogu võinud paluda Klubrádiól puuduvat kirjeldust täiendada. Kavatabelis esitatud andmete täiendamise võimaluse puudumisega, mis meedianõukogu sõnul tuleneb vaidlusaluse hanke tingimuste punktist 1.11.10.3, on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet, sest niisuguse võimaluse puudumise korral ei saa osalejad isegi väga väikesi ja puhtvormilisi ebatäpsusi parandada ega isegi meedianõukogu kahtlusi hajutada.
218    Mis puudutab teist mittevastavaks tunnistamise põhjendust, siis mittevastavaks tunnistamise otsusest ilmneb, et Klubrádió esitatud vormi punktis III.2 olevas kavatabelis oli 45‑minutine saade pealkirjaga „Kovátsműhely“, samas kui selle vormi punktis III.3 oli selle saate kestuseks märgitud 50 minutit. Meedianõukogu tuvastas, et vaidlusaluse hanke tingimuste punkti 1.11.10.3 kohaselt ei saa seda lahknevust parandada.
219    Komisjoni arvates on nende kahe erineva kestuse märkimine sarnane lihtsa haldusliku eksimusega, mille parandamine ei oleks kuidagi mõjutanud Klubrádió pakkumuse sisulisi osi. Pakkumuse mittevastavaks tunnistamine niisuguse vea põhjal selle asemel, et küsida osalejalt täpsustusi, on aga vastuolus proportsionaalsuse põhimõttega.
220    Mis puudutab kolmandat mittevastavaks tunnistamise põhjendust, st Klubrádió äriplaani, siis see põhineb meedianõukogu seisukohal, et Klubrádió, kelle omavahendid olid pakkumuse esitamise kuupäevale eelnenud aastatel negatiivsed, ei suuda oma kulusid katta ainult oma puhaskäibest.
221    Komisjon rõhutab, et meedianõukogu ei väitnud, et oleks rikutud vaidlusaluse hanke tingimuste punktis 1.8.2 ette nähtud pakkuja rahandusliku elujõulisuse tingimusi, mistõttu on selge, et Klubrádió vastas nendele tingimustele.
222    Mittevastavaks tunnistamise otsus põhineb vaidlusaluse hanke tingimuste punkti 1.11.9.2 alapunktil c, mille kohaselt on pakkumus sisuliselt mittevastav, kui see on alusetu ja seetõttu ei sobi pakkumus meediaseaduses või hankes kindlaks määratud eesmärkide saavutamiseks. Meedianõukogu sõnul ei võimaldanud Klubrádió pakkumus saavutada hanketingimuste punktis 1.2 nimetatud eesmärki, milleks on tagada, et meediaturul oleks raadiojaam, mille toimimine on stabiilne ja ettenähtav.
223    Komisjoni arvates on meedianõukogu sellega, et ta võttis mittevastavaks tunnistamise otsuse vastu käesoleva kohtuotsuse punktis 220 mainitud põhjenduse tõttu, esimesena rikkunud loadirektiivi artikli 5 lõikes 2 ja direktiivi 2018/1972 artikli 45 lõikes 1 ette nähtud läbipaistvuse nõuet, sest ta tugines pakkumuste sisu hindamise kriteeriumidele, mida vaidlusaluse hanke tingimustes ei olnud. Pakkumuste vastuvõetavuse tingimustes ei ole viidatud konkreetsele rahandusliku elujõulisuse nõudele, mis oleks seotud asjaomase ettevõtja omavahendite olukorraga.
224    Teisena on Klubrádió pakkumuse tagasilükkamine ebaproportsionaalne, sest see rajaneb hüpoteetilistel argumentidel. Meedianõukogu leidis, et Klubrádió stabiilne toimimine ei ole tagatud, sest Ungari kehtivate õigusnormide kohaselt võib negatiivsete omavahenditega äriühingu äriregistrist omal algatusel kustutada. Komisjoni hinnangul ei too Klubrádió tegutsemine puudujäägiga pakkumuse esitamise kuupäevale eelneva viie aasta jooksul aga iseenesest kaasa selle pakkuja rahandusliku elujõu puudumist tulevikus, sest ta ei ole olnud sunnitud oma kavade edastamist katkestama ja teda ei ole äriregistrist kustutatud.
225    Lisaks ei võtnud meedianõukogu arvesse meetmeid, mida Klubrádió kohaldas, et oma omavahendite olukord nõuetega kooskõlla viia. Meedianõukogu lükkas tagasi süsteemi, mille kohaselt kannavad selle raadiojaama omanik ja sponsorid Klubrádió kulud, ning seda väitega, et minevikus ei suutnud Klubrádió oma tegevuskulusid oma puhaskäibest katta.
226    Komisjon märgib aga, et sponsorite ja väljastpoolt osalejate kasutamine (crowdfunding) on meedia rahastamise õiguspärane viis. Järelikult ei ole mittevastavaks tunnistamise otsus selle institutsiooni sõnul seotud deklareeritud avaliku eesmärgiga, ei ole asjakohane ja ületab seda, mis on eesmärgi saavutamiseks vajalik.
227    Eelnevat arvestades ei saa kriteeriumi, mille põhjal oleks Klubrádió pidanud oma tegevuskulud katma ainuüksi oma puhaskäibest, pidada liidu õiguse seisukohast objektiivseks, läbipaistvaks ja proportsionaalseks nõudeks.
228    Ungari väidab esimesena vastu mittevastavaks tunnistamise põhjenduste kohta, mis puudutavad saateid „Reggeli Gyors Ismétlés“ ja „Kovátsműhely“, et selle tagamiseks, et hankemenetlus oleks õiglane ja mittediskrimineeriv, rajanevad nii meediaseadus kui ka vaidlusalune hange põhimõttel, et asjaomast pakkumust saab muuta, parandada või täiendada ainult siis, kui tegemist on parandatavate või tähtsusetute vigadega või kui selle parandamisega ei rikuta nõuet, et menetlus peab olema õiglane, läbipaistev ja mittediskrimineeriv. Selles kontekstis viitab Ungari meediaseaduse sätetele ja vaidlusaluse hanke tingimustele, milles on täpsustatud puudusi ja lünki, mida ei saa pärast pakkumuse esitamise kuupäeva parandada, ning mis toovad kaasa asjaomase pakkumise mittevastavaks tunnistamise ja mille hulka kuuluvad eespool nimetatud saadete puhul tuvastatud puudused.
229    Ungari sõnul oleks see, kui seoses puudusega, mis on eelnevalt siduvalt määratletud puudusena, mis toob kaasa asjaomase pakkumuse mittevastavaks tunnistamise, tunnustatakse meedianõukogu võimalust otsustada olenevalt puuduse laadist ja omaenda subjektiivsest hinnangust, kas mittevastavaks tunnistamise õiguslikke tagajärgi kohaldada või mitte, vastuolus õigusriigi ja õiguskindluse põhimõtte ning läbipaistvuse, objektiivsuse ja diskrimineerimiskeelu nõudega.
230    Lisaks vaidleb Ungari vastu komisjoni argumendile, et saadetega „Reggeli Gyors Ismétlés“ ja „Kovátsműhely“ seotud puudused olid väheolulised ning vormilised ja halduslikud.
231    Mis puudutab esiteks saadet „Reggeli Gyors ismétlés“, siis Klubrádió ei järginud vaidlusaluse hanke tingimuste punktis 2.5.5.2 nimetatud kehtivustingimust, milles on ette nähtud kohustus kirjeldada kõiki iganädalases kavatabelis näidatud saateid. Ungari rõhutab, et seda saadet ei tule käsitada mitte saate „Reggeli Gyors“ taasülekandmisena, vaid eraldi saatena vaidlusaluse hanke tingimuste tähenduses, sest nende kahe saate pikkuse erinevus on kokku 825 minutit ja lihtsalt taasülekandmise korral peaks taasülekantav saade olema esialgse saatega täiesti identne. Et puuduvad aga täpsustused saate kohta, mida ei saa kvalifitseerida taasülekandmiseks, takistab asjaomane pakkumus sisulist hindamist, sest see ei võimalda kontrollida, kas kohustused edastamiskvootide osas on täidetud.
232    Mis puudutab teiseks saadet „Kovátsműhely“, siis Ungari sõnul kujutab erinevus Klubrádió esitatud vormi punktides III.2 ja III.3 näidatud kestuste vahel endast ületamatut vastuolu, mille tõttu ei ole vormi punkti III.2, mis sisaldab iganädalast kavatabelit, ja punkti III.3, mis sisaldab selle saate kirjeldust, võimalik kokku sobitada. Seega ei ole Klubrádió pakkumus vaidlusaluse hanke tingimuste punktis 2.5.5.6 nimetatud kehtivuse tingimustega kooskõlas. Saadete kestuse parandamine oleks paratamatult kaasa toonud peamiste kohustuste ja avalduste muutmise Klubrádió esitatud pakkumuses, mis oleks vastuolus vaidlusaluse hanke tingimustega.
233    Teisena rõhutab Ungari mittevastavaks tunnistamise põhjenduse kohta, milleks on Klubrádió äriplaan, esiteks, et pakkumuste suhtes kohaldatavad menetlus‑ ja materiaalõigusnormid on sätestatud nii meediaseaduses kui ka vastavate hangete tingimustes, käesolevas asjas vaidlusaluse hanke punktides 1.11.7 ja 1.11.9.2.
234    Ungari sõnul on pakkumuse kehtivuse sisuliseks hindamiseks tarvis analüüsida kompleksselt selle pakkumuse sisu tervikuna ja selle hindamise raames peab meedianõukogu meediaseaduse § 59 kohaselt konkreetselt kontrollima, kas see pakkumus võimaldab tagada selle avaliku huvi eesmärgi saavutamise, mida hankega saavutada soovitakse ja milleks käesolevas asjas on selle tagamine, et meediaturul oleks raadiojaam, mille toimimine on stabiilne ja ettenähtav.
235    Pakkuja rahandusliku ja majandusliku olukorra kirjeldamine ning tema rahandus‑, majandus‑ ja prognooskava esitamine on aga nõuded, mis ongi just selleks vaidlusaluse hanke tingimustega ette nähtud. Ei saa seega nõustuda, et Klubrádió ärplaani puudutav mittevastavaks tunnistamise põhjendus ja selle põhjenduse hindamise kriteeriumid ei ole läbipaistvad.
236    Teiseks on täiesti alusetu komisjoni väide, et meedianõukogu võttis arvesse hindamiskriteeriume, mida vaidlusaluse hanke tingimustes ei olnud, sest selle hanke tingimustes on sõna-sõnalt meediaseaduse sätetes ette nähtut korrates vastavalt punktides 1.11.6, 1.11.9, 2.1.4–2.1.6, 2.2, 2.5.4 ja 2.5.8 esitatud pakkumuste analüüsimise kriteeriumid; nende materiaalse kehtetuse tingimused; suutlikkuskriteeriumid, millele pakkumused peavad vastama; nende vormilise kehtetuse kontrollimise tingimused; nõuded äriplaanile ning nõuded osalejate avaldustele.
237    Kolmandaks väidab komisjon Ungari sõnul vääralt, et meedianõukogu hinnangud Klubrádió rahandusliku olukorra kohta mittevastavaks tunnistamise otsuses on ebaproportsionaalsed.
238    Kõigepealt täpsustab Ungari, et vastupidi komisjoni väitele ei tunnistanud meedianõukogu Klubrádió pakkumust kehtetuks mitte seepärast, et selle raadiojaama omavahendid olid juba mitu aastat olnud negatiivsed, vaid seepärast, et need negatiivsed omavahendid kahjustasid paratamatult raadiojaama stabiilsust tulevikus. Pakkumuses selle olukorra parandamise kohta esitatud avaldused on lisaks lahknevad ja vastuolulised ning ühtegi võetud kohustust ei täidetud.
239    Seejärel märgib Ungari, et ei ole ebaproportsionaalne nõuda, et raadiojaam, mis saab meediateenuste osutamise loa, oleks majanduslikult elujõuline, sest eksisteerib põhimõttelise tähtsusega avalik huvi selle vastu, et sellise raadiojaama toimimine, mis kasutab 10 aasta jooksul tasuta ja ainuõiguslikult riigile kuuluvat sagedust, oleks stabiilne ja ettenähtav.
240    Raadiojaama puhul, mis ei vasta kõige elementaarsematele õigusaktidest tulenevatele äriühingu vormi ja juhtimist käsitlevatele nõuetele, ei ole aga täidetud stabiilsuse ja ettenähtavuse tingimused, mis võimaldavad saavutada vaidlusaluse hankega taotletavaid eesmärke, sest pikaajaline mittenõuekohane juhtimine avaldab ilmselgelt mõju või sellel võib vähemalt olla potentsiaalne mõju raadiojaama tulevasele haldamisele, raadiojaama tegevuse jätkamisele ja selle käitamise järjepidevusele (going concern). Ungari sõnul oli see Klubrádioga just nii, sest asjaolu, et tema omavahendite olukord ei vastanud selgelt nõuetele, võis kaasa tuua tema sundlikvideerimise ja võib-olla ka tema kustutamise äriregistrist omal algatusel.
241    Lisaks ei ole omavahendite olukord ka subjektiivse hindamise küsimus, vaid objektiivne küsimus, mille puhul saab tõendada, et Klubrádió on mitme aasta vältel teadlikult toime pannud seadusrikkumisi, mida saab süüks panna üksnes talle, nagu näitab Klubrádió raamatupidamise aastaaruannetele lisatud audiitori järeldusotsus. Äriplaan ja bilanss, mille see raadiojaam oli kohustatud vaidlusaluse hanke tingimuste kohaselt esitama, ei tõenda aga, et Klubrádió parandab selle olukorra mõistliku aja jooksul.
242    Lõpuks kinnitab Ungari, et komisjoni väide, et Klubrádió omanikud võtsid asjakohased meetmed raadiojaama negatiivsete omavahendite olukorra parandamiseks, ei ole põhjendatud. Omavahendeid, rahastamist ja võlgade sissenõudmist puudutavad avaldused, mille tegi selle raadiojaama nimel esinenud füüsiline isik, on aga vastuolulised, hüpoteetilised ja tingimuslikud ega ole seega kooskõlas õigusaktidest tulenevate nõuete ja vaidlusaluse hanke tingimustes kindlaks määratud hindamiskriteeriumidega.
243    Belgia Kuningriik, Taani Kuningriik ja Madalmaade Kuningriik toetavad komisjoni argumente.
2)      Euroopa Kohtu hinnang
244    Tuleb meenutada, et loadirektiivi artikli 5 lõike 2 teise lõigu kohaselt antakse raadiosageduste kasutamiseks õigusi avatud, objektiivse, läbipaistva, mittediskrimineeriva ja proportsionaalse menetlusega ning vastavalt raamdirektiivi artikli 9 sätetele. Selle artikli 9 lõikes 1, mis – nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 103 – vastab direktiivi 2018/1972 artikli 45 lõikele 1, on ka ette nähtud, et need õigused antakse objektiivsete, läbipaistvate, mittediskrimineerivate ja proportsionaalsete kriteeriumide alusel.
245    Tuleb ka meenutada, et proportsionaalsuse põhimõte eeldab, et õigusnormid, mille liikmesriigid või hankijad nende sätete rakendamise raames kehtestavad, ei ületaks seda, mis on vajalik, et saavutada nende direktiivide eesmärgid, mille osaks need on (vt analoogia alusel 26. septembri 2024. aasta kohtuotsus Luxone ja Sofein, C‑403/23 ja C‑404/23, EU:C:2024:805, punkt 55 ja seal viidatud kohtupraktika).
246    Lisaks annab võrdse kohtlemise põhimõte hankemenetluses pakkujatele pakkumuste koostamisel võrdsed võimalused, mis tähendab, et nendele pakkumustele peavad kehtima kõigi pakkujate jaoks samad tingimused. Sellest põhimõttest tuleneva
läbipaistvuse tagamise kohustuse eesmärk on välistada oht, et hankija eelistab soosikuid või tegutseb omavoliliselt. See kohustus tähendab, et kõik hankemenetluse tingimused ja menetluse kord oleks hanketeates või tehnilises kirjelduses sõnastatud selgelt, täpselt ja ühemõtteliselt, võimaldamaks esiteks kõigil piisavalt informeeritud ja mõistlikult tähelepanelikel pakkujatel mõista nende täpset ulatust ja neist ühtemoodi aru saada ning teiseks võimaldamaks pädeval asutusel tõhusalt kontrollida, kas pakkujate esitatud pakkumused vastavad tegelikult kõnealuse hankemenetluse tingimustele (vt selle kohta 26. septembri 2024. aasta kohtuotsus Luxone ja Sofein, C‑403/23 ja C‑404/23, EU:C:2024:805, punkt 56 ja seal viidatud kohtupraktika).
247    Lõpuks tuleb märkida, et raadiosageduste eraldamise menetlusi reguleerivad läbipaistvuse ja võrdse kohtlemise põhimõte nõuavad, et hankes osalemist puudutavad menetluse põhitingimused ja eelkõige pakkujatest ettevõtjate kohustused peavad olema enne selgelt määratletud ja avalikustatud, et pakkujatele oleksid menetluse nõuded täpselt teada ning nad oleksid kindlad selles, et kõikidele konkurentidele kehtivad samad nõuded (vt selle kohta analoogia alusel 26. septembri 2024. aasta kohtuotsus Luxone ja Sofein, C‑403/23 ja C‑404/23, EU:C:2024:805, punkt 57 ja seal viidatud kohtupraktika).
248    Seda kohtupraktikat arvesse võttes tulebki kontrollida, kas need kolm mittevastavaks tunnistamise põhjendust, mille põhjal Klubrádió pakkumus tagasi lükati, on – nagu komisjon väidab – vastuolus proportsionaalsuse ja läbipaistvuse põhimõttega komisjoni näidatud tähenduses, mistõttu on nii mittevastavaks tunnistamise otsus kui ka vastaval juhul vaidlusaluse hanke tingimused, mille põhjal see otsus tehti, nende põhimõtetega vastuolus.
i)      Saateid „Reggeli Gyors ismétlés“ ja „Kovátsműhely“ puudutavad mittevastavaks tunnistamise põhjendused
249    Nagu ilmneb vaidlusaluse hanke tingimuste punktist 1.11.10.3 ja mittevastavaks tunnistamise otsusest, mis on komisjoni hagiavaldusele lisatud, ei ole pakkumuse ühtegi hinnatavat elementi lubatud parandada. Nende elementide hulgas on selle hanke tingimuste punkti 1.12.2.1 kohaselt pakkuja kavatabel, mida on kirjeldatud tema esitatud vormide punktides III.2 ja III.3.
250    Juhul, kui pakkuja on teinud nendes elementides aga väga väikeseid vigu, mille parandamine pakkumuse sisulisi elemente kuidagi ei mõjuta ega ole seega kahjustanud pakkujate õiglase ja mittediskrimineeriva hindamise nõuet, on see, kui meedianõukogu ei saa vaidlusaluse hanke tingimuste kohaselt paluda pakkujal neid vigu parandada, ebaproportsionaalne.
251    Käesolevas asjas on selge, et Klubrádió esitatud vormidel III.2 ja III.3 esines kaks puudust, mis olid seotud saadetega „Reggeli Gyors ismétlés“ ja „Kovátsműhely“.
252    Mis puudutab esimesena saadet „Reggeli Gyors ismétlés“, siis tuvastatud puudus tulenes sellest, et Klubrádió, kes leidis, et see saade kujutab endast saate „Reggeli Gyors“ „taasülekandmist“, ei olnud täitnud selle esimese saate kohta vormi punkti III.3, millel näidatakse muu hulgas ära selle kirjeldus ja kestus. Meedianõukogu, kes tuvastas sisuliselt, et saadet „Reggeli Gyors ismétlés“ ei saa pidada saate „Reggeli Gyors“ „taasülekandmiseks“ vaidlusaluse hanke tingimuste tähenduses, et seda tuli seega nimetatud vormi punktis III.3 kirjeldada ja et kirjelduse puudumist selle hanke tingimuste punktis 1.12.2.1 silmas peetud hinnatavate elementide osas ei saa hanke tingimuste punktis 1.11.10.3 sätestatud nõuete kohaselt parandada ega nõuetega kooskõlla viia, tegi järelduse, et niisugune puudus peab tooma kaasa Klubrádió pakkumuse mittevastavaks tunnistamise.
253    Tuleb aga märkida, et nagu mittevastavaks tunnistamise otsusest ilmneb, on mõiste „taasülekandmine“ vaidlusaluse hanke tingimustes määratletud kui „varem saates edastatud salvestatud helimaterjali edastamine, mis on võimalik ilma muu tehnilise sekkumiseta“, samas kui mõiste „saade“ on määratletud kui „helide või heliga kombineeritud või kombineerimata elavate või liikumatute piltide jada, mis moodustab olenemata kestusest meediateenuste osutaja koostatud kavas või kataloogis eraldiseisva üksuse“.
254    Nende määratluste põhjal ja kuna vaidlusaluse hanke tingimustes puuduvad seoses nende mõistetega muud tõlgendamisreeglid, ei saa asuda seisukohale, et mõiste „taasülekandmine“ tõlgendus, mida meedianõukogu pooldab ning mille kohaselt peetakse saadet taasülekandmiseks siis, kui see kantakse üle täielikult ja kogu kestuse ulatuses ilma konkreetse tehnilise sekkumiseta, tuleneb selgelt, täpselt ja ühemõtteliselt selle hanke tingimustest, mistõttu peavad kõik mõistlikult informeeritud ja tavapäraselt hoolsad pakkujad seda mõistet nii tõlgendama.
255    Vastupidi, kuna see mõiste ei rajane mitte varasema „saate“ edastamisel, vaid varem „saate raames“ edastatud „salvestatud helimaterjali“ edastamisel, nagu väidab komisjon, võis Klubrádió mõistlikult arvata, et saade „Reggeli Gyors ismétlés“, mis seisnes varem edastatud saate „Reggeli Gyors“ lõikude edastamises, kujutab endast selle viimase saate „taasülekandmist“ vaidlusaluse hanke tingimuste tähenduses. Selles olukorras ei ole tähtsust Ungari mainitud asjaolul, et nende kahe saate kestuse erinevus oli kokku 825 minutit.
256    Teisena tulenes saate „Kovátsműhely“ puhul puudus Klubrádió esitatud vormide punktides III.2 ja III.3 sellest, et kui raadiojaama esitatud vormi punktis III.2 olevasse kavatabelisse oli see saade kantud märkega, et seda on plaanis näidata pühapäeviti kell 17.05–17.50, mistõttu oli selle vormi kohaselt saate kestus 45 minutit, siis Klubrádió esitatud vormi punktis III.3 oli saate kestuseks märgitud 50 minutit.
257    Arvesse tuleb aga võtta asjaolu, et nagu meedianõukogu mittevastavaks tunnistamise otsuses tähendas, ei teinud Klubrádió mingit viga tema esitatud vormi punktides III.2 ja III.3 näidatud muude saadete puhul, mis puudutab konkreetselt nende kestust. Seega näib, et viieminutine erinevus saate „Kovátsműhely“ kestuse osas, mis nendest punktidest ilmneb, ei mõjuta kuidagi Klubrádió esitatud kavatabelis näidatud muid saateid.
258    Seepärast tuleb asuda seisukohale, et niisugune erinevus on pigem hooletusviga, mis võib seega kuuluda käesoleva kohtuotsuse punktis 228 silmas peetud parandatavate ja tähtsusetute vigade hulka.
259    Järelikult tuleb käesoleva kohtuotsuse punktis 250 esitatud hinnangu põhjal tuvastada, et puudusi saadete „Reggeli Gyors ismétlés“ ja „Kovátsműhely“ puhul oleks pidanud saama parandada.
260    Neil asjaoludel on mittevastavaks tunnistamise otsus – milles on vaidlusaluse hanke tingimuste põhjal, mis välistavad igasuguse pakkumuste parandamise võimaluse, Klubrádió pakkumus nende puuduste tõttu tunnistatud
mittevastavaks – ebaproportsionaalne.
ii)    Klubrádió äriplaani puudutav mittevastavaks tunnistamise põhjendus
261    Tuleb märkida, et nagu ilmneb mittevastavaks tunnistamise otsusest, rajaneb Klubrádió äriplaani puudutav mittevastavaks tunnistamise põhjendus asjaolul, et raadiojaama omavahendid olid tema pakkumuse esitamise kuupäevale eelneval viiel aastal negatiivsed, ja võimatusel katta oma kulud ainuüksi oma puhaskäibest. Nende asjaolude põhjal, mis tuvastati eelkõige Klubrádió nende majandusaastate raamatupidamise aastaaruannete põhjal, mis eelnesid tema pakkumuse esitamise aastale, leidis meedianõukogu, et selle pakkumusega ei suudeta selle „alusetuse“ tõttu saavutada vaidlusaluse hanke tingimuste punktis 1.2 nimetatud eesmärki, milleks on tagada, et meediaturul oleks raadiojaam, mille toimimine on stabiilne ja ettenähtav. Meedianõukogu järeldas seega, et Klubrádió pakkumus on sisuliselt mittevastav meediaseaduse § 59 lõike 3 punkti c ja vaidlusaluse hanke tingimuste punkti 1.11.9.2 alapunkti c kohaselt, milles on sätestatud, et „pakkumus on sisuliselt mittevastav, kui see on alusetu ja seetõttu ei sobi pakkumus meediaseaduses või hankes kindlaks määratud eesmärkide saavutamiseks“.
262    Tuleb märkida, et nii omavahendid kui ka puhaskäibe andmed kujutavad endast ettevõtja rahandusliku elujõulisusega seotud asjaolusid.
263    On vaja rõhutada, et vaidlusaluse hanke tingimuste punkt 1.8.2 sisaldas sätteid, mis käsitlesid pakkujate rahandusliku elujõulisuse tingimusi, mille mittejärgimine hankemenetluse ükskõik missuguses etapis toob selle hanke tingimuste punkti 1.11.7 alapunkti a kohaselt kaasa pakkumuse mittevastavaks tunnistamise.
264    Selle punktiga 1.8.2 oli pakkujate suhtes siiski esiteks kehtestatud kohustus, et neil ei ole ühtegi tolli‑ ega sotsiaalmaksuvõlga, mille maksetähtpäevast on möödunud rohkem kui 60 päeva, ühtegi tähtaega ületanud maksuvõlga keskmaksuameti registrites ega ühtegi tähtpäevaks täitmata maksekohustust riigi erifondi ees; teiseks kohustus, et nende suhtes ei ole algatatud pankroti‑, likvideerimis‑ ega muud menetlust, mille tulemusena nad lõpetatakse; kolmandaks kohustus, et nende suhtes ei ole hanketeate avaldamisele eelneva viie aasta jooksul tehtud jõustunud haldusotsust, milles on tuvastatud raske rikkumine, mis seisneb raadioringhäälingulepingu rikkumises, ning meedianõukogu ei ole seda lepingut lõpetanud, ning neljandaks kohustus, et neil ei ole tasumisele kuuluvat võlga meedianõukogu ees.
265    Tuleb seega tuvastada, et vaidlusaluse hanke tingimustega nende pakkujate suhtes kehtestatud rahandusliku elujõulisuse tingimuste hulgas ei olnud nõuet, mis puudutanuks pakkujate omavahendite olukorda või vajadust katta oma kulutused puhaskäibest.
266    Nagu Ungari küll väitis, kohustasid selle hanke tingimused pakkujaid esitama äriplaani ajavahemiku kohta kuni 31. detsembrini 2024, näidates ära selle hanke tingimuste punktis 2.5.4 nimetatud asjaolud. Neist asjaoludest ei ilmne siiski kuidagi, et sellest plaanist pidid ilmnema – või vastasel korral on asjaomane pakkumus mittevastav – positiivsed omavahendid pakkumuste esitamise kuupäevale eelnevatel aastatel ja puhaskäive, mis võimaldas juba iseenesest katta kulutused nendel aastatel.
267    Mis puudutab rahandus‑ ja ajaloolisi andmeid, mis tuli äriplaani raames vaidlusaluse hanke tingimuste punkti 2.5.4.3.5 kohaselt esitada, siis pakkujad olid kohustatud esitama ainult oma „viimaste lõppenud majandusaastate aruanded (bilansi, kasumiaruanded ja lisad […])“, st kokkuvõttes – nagu ilmneb selle punkti lugemisel tervikuna – raamatupidamise aastaaruande asjaomase pakkumuse esitamise majandusaastale eelneva majandusaasta kohta.
268    Neil asjaoludel ei vasta see, kui pakkuja mittevastavuse põhjendusena seoses vaidlusaluse hanke eesmärgi saavutamisega kasutatakse pakkujate rahandusliku elujõulisuse kriteeriumi, ehkki see ei kuulu hanketingimustes kindlaks määratud elujõulisuse kriteeriumide hulka ja seda ei saa mõistlikult tuletada ühestki hanketingimusest, läbipaistvuspõhimõttega seotud nõuetele, mida on täpsustatud käesoleva kohtuotsuse punktides 246 ja 247, nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 79 märkis.
269    Olenemata eelnevast, on niisuguse tingimuse kehtestamine, mis võimaldab meedianõukogul tuvastada pakkuja pakkumuse mittevastavus seetõttu, et tema omavahendid on negatiivsed ja ta ei suuda oma kulutusi katta ainuüksi oma puhaskäibest, niisugustel asjaoludel, kus asjaomase ettevõtja elujõulisust kahtluse alla ei seata, lisaks vastuolus proportsionaalsuse põhimõttega. Arvestades seda, kui mitmekesised on raadiojaama rahastamise võimalikud allikad, ületab niisugune tingimus seda, mis on vajalik selle tagamiseks, et meediaturul oleks raadiojaam, mille toimimine on stabiilne ja ettenähtav.
270    Võttes arvesse seda, et Klubrádió tegutseb elektroonilise side valdkonnas, edastas oma sisu raadiosagedustel alates 1999. aastast ja hoolimata sellest, et raadiojaama omavahendid olid negatiivsed, mis tuvastati mittevastavaks tunnistamise otsuses, ei olnud see jaam kunagi sunnitud oma tegevust katkestama, ei saa käesolevas asjas mõistlikult asuda seisukohale, et Klubrádió pakkumuse tagasilükkamine negatiivsete omavahendite tõttu oli vajalik selle tagamiseks, et meediaturul oleks raadiojaam, mille toimimine on stabiilne ja ettenähtav.
271    Niisuguses olukorras ei saa nõustuda Ungari argumendiga, et Klubrádió omavahendite olukord ei võimalda seda eesmärki saavutada, sest see olukord võis tuua kaasa raadiojaama sundlikvideerimise ja võib-olla tema kustutamise äriregistrist omal algatusel.
272    Likvideerimis‑ ega registrist kustutamise menetlust ei olnud selle raadiojaama suhtes algatatud mitte üksnes tema pakkumuse esitamise kuupäeval ega selle läbivaatamise kuupäeval, mis oleks, nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktides 263 ja 264, kaasa toonud tema pakkumuse mittevastavaks tunnistamise, vaid niisuguseid menetlusi ei algatatud Klubrádió suhtes ka pärast neid kuupäevi ja ta tegutseb endiselt.
273    Ei saa ka mõistlikult asuda seisukohale, et asjaolu, et Klubrádió ei suutnud oma kulutusi katta ainuüksi oma puhaskäibest ning pidi kasutama sponsoreid ja toetusi, takistab saavutada vaidlusaluse hanke tingimuste punktis 1.2 nimetatud eesmärki, mida on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktides 261 ja 270. Nagu komisjon märkis, ilma et Ungari oleks talle vastu vaielnud, põhines Klubrádio ärimudel niisugustel rahastamisvahenditel, mis võimaldasid tal minevikus korvata negatiivsed rahanduslikud olukorrad, ilma et see asjaolu oleks takistanud tal tegutseda oma tegevusalal stabiilselt ja järgida tema suhtes kohaldatavaid raadiosageduste kasutamise õiguste andmise tingimusi.
274    Seega, ilma et oleks tarvis analüüsida komisjoni muid argumente, nende hulgas argumenti, mis puudutab kõnesoleva mittevastavaks tunnistamise põhjenduse ja mittevastavaks tunnistamise otsuse väidetavat meelevaldsust, võttes arvesse minevikus teiste pakkujate suhtes tehtud otsuseid, tuleb tuvastada, et vaidlusaluse hanke tingimused on osas, milles meedianõukogul võimaldatakse nende punkti 1.11.9.2 alapunkti c alusel tuvastada, et pakkuja pakkumus on mittevastav, sest tema omavahendid on negatiivsed ja ta ei suuda katta oma kulutusi ainuüksi oma puhaskäibest, vastuolus läbipaistvuse ja proportsionaalsuse põhimõttega. Samuti on see nii mittevastavaks tunnistamise otsuse puhul, võttes arvesse muu hulgas eelnevaid Klubrádió olukorda puudutavaid asjaolusid.
275    Kõigist eelnevatest kaalutlustest ilmneb, et etteheide, et on rikutud läbipaistvuse ja proportsionaalsuse põhimõtet niisugusena, nagu need kajastuvad loadirektiivi artikli 5 lõikes 2 ja direktiivi 2018/1972 artikli 45 lõikes 1, on põhjendatud.
b)      Etteheide, et mittevastavaks tunnistamise otsust ei tehtud õigeaegselt
1)      Poolte argumendid
276    Komisjon märgib, et kuna keeldumisotsus tehti 8. septembril 2020 menetluse tulemusena, mis kestus 10 kuud, rikkudes loadirektiivi artikli 5 lõiget 3, algatas meedianõukogu vaidlusaluse hankemenetluse alles 4. novembril 2020, jättes seega vähe aega selle hanke lõpuleviimiseks enne 14. veebruari 2021, mil lõppes Klubrádió raadioringhäälinguleping. Et vaidlusaluse hanke tingimuste punkti 1.11.3.1 kohaselt on pakkumuste esitamise tähtaeg 40 päeva alates selle hanke teate avaldamise kuupäevast, mistõttu möödus see tähtaeg 14. detsembril 2020, oli meedianõukogul pakkumuste hindamiseks ja uue raadioringhäälingulepingu sõlmimiseks seega aega ainult kaks kuud. Lõpuks, 10. märtsil 2021, leidis meedianõukogu mittevastavaks tunnistamise otsusega, et hange ei olnud andnud tulemusi, ja 30. märtsil 2021 sõlmis ta ajutise halduslepingu sageduse 92,9 MHz kasutamiseks ajavahemikul 3. maist kuni 29. oktoobrini 2021.
277    Komisjoni arvates ei taganud meedianõukogu nii toimides sageduste tulemuslikku haldamist, rikkudes raamdirektiivi artikli 8 lõike 2 punkti d, ega õhutanud kasutama raadiospektrit tulemuslikult, rikkudes nii selle direktiivi artikli 9 lõiget 1. Lisaks ei taganud meedianõukogu ka Klubrádió õigust õiglasele ja kiirele menetlusele, nagu nõuab hea halduse üldpõhimõte. Ka ei rahuldanud meedianõukogu puuetega, eakate ja sotsiaalsete erivajadustega isikute vajadusi, nagu on nõutud selle direktiivi artikli 8 lõike 2 punktis a, sest nendesse kategooriatesse kuuluvad lõppkasutajad võisid sõltuda Klubrádió saadete maapealsest edastamisest suuremal määral kui teised isikud ja neil võis olla erilisi raskusi üleminekul saadete kuulamisele internetist.
278    Ungari väidab vastu kõigepealt seda, et isegi eeldusel, et vaidlusalune hange kuulub liidu elektroonilist sidet käsitleva õigusliku raamistiku kohaldamisalasse, ei ole komisjoni argumendid põhjendatud, sest loadirektiivi artikli 5 lõikes 3 ette nähtud kuuenädalast tähtaega võidakse selle direktiivi artikli 7 lõike 4 alusel pikendada kuni kaheksa kuuni konkurentsil või võrdlustel põhinevat valikukorra korral.
279    Seejärel rõhutab Ungari, et meedianõukogu viis vaidlusaluse hanke menetluse läbi ajavahemikul 4. novembrist 2020 kuni 10. märtsini 2021, st veidi enam kui nelja kuu jooksul, ning seda hoolimata menetluse nõuetega vastavusse viimisest ja peatamisest direktiivis 2018/1972 ette nähtud hankemenetluse pooleks kestuseks.
280    Ungari meenutab ka, et vaidlusaluse hankemenetluse ese oli õigus, mille pikendamiseks esitas Klubrádió taotluse, mistõttu ei olnud võimalik korraldada hankemenetlust selle õiguse andmiseks enne selle taotluse läbivaatamist ja selle kohta otsuse tegemist. Meedianõukogu hakkas aga vaidlusalust hankemenetlust ette valmistama otsekohe pärast keeldumisotsuse tegemist.
281    Lõpuks ei ole kuidagi kahjustatud puuetega, eakate või ühiskondlikus eriolukorras lõppkasutajate õigusi, sest Klubrádiól oli digitehnoloogiale üleminekuks aega üle viie kuu alates hetkest, mil tema meediateenuste osutamise õigus aegus, ja seda aega ei saa pidada lühikeseks.
282    Belgia Kuningriik, Taani Kuningriik ja Madalmaade Kuningriik toetavad komisjoni argumente.
2)      Euroopa Kohtu hinnang
283    Esimesena tuleb raadiosageduste tulemuslikku haldamist ja kasutamist käsitleva argumendi kohta täpsustada, et vastupidi Ungari väitele ilmneb komisjoni hagiavaldusest, et nimetatud institutsioon ei heida liikmesriigile ette seda, et viimane tegi mittevastavaks tunnistamise otsuse tähtaja jooksul, mis ületab liidu elektroonilist sidet käsitleva õigusliku raamistikuga kehtestatud tähtaega, milleks on loadirektiivi artikli 7 lõike 4 kohaselt kaheksa kuud.
284    Komisjon väidab nimelt sisuliselt, et viivituse tõttu keeldumisotsuse tegemisel avaldas meedianõukogu vaidlusaluse hanke teate alles 4. novembril 2020 ja seega oli tal vähe aega, et viia see hankemenetlus lõpule enne Klubrádió raadioringhäälingulepingu lõppemise kuupäeva, milleks oli 14. veebruar 2021. Sellest tuleneb, et Ungari ei ole soodustanud raadiospektri tulemuslikku kasutamist ega kindlustanud raadiosageduste tõhusat haldamist, eirates raamdirektiivi artikli 8 lõike 2 punkti d ja artikli 9 lõiget 1 ning hea halduse põhimõtet.
285    See komisjoni argument puudutab kokkuvõttes riigisiseste ametiasutuste vähest hoolsust sageduse 92,9 MHz haldamisel, millega nad rikkusid käesoleva kohtuotsuse eelmises punktis viidatud sätetest ja põhimõttest tulenevaid kohustusi.
286    Sellega seoses tuleb meenutada, et raamdirektiivi artikli 8 lõike 2 punkt d kohustab riigi reguleerivaid asutusi toetama konkurentsi elektrooniliste sidevõrkude, elektrooniliste sideteenuste ning nendega seotud vahendite ja teenuste pakkumisel, soodustades raadiosageduste ja numeratsiooniressursside tulemuslikku kasutamist ja kindlustades nende tõhusa haldamise.
287    Selle direktiivi artikli 9 lõikes 1 on omakorda ette nähtud, et võttes arvesse asjaolu, et raadiosagedused on ühiskondlik hüve, millel on oluline sotsiaalne, kultuuriline ja majanduslik väärtus, tagavad liikmesriigid oma territooriumil elektroonilisteks sideteenusteks kasutatavate raadiosageduste tulemusliku haldamise kooskõlas direktiivi artikliga 8.
288    Kohustus tagada raadiosageduste kui olulise sotsiaalse, kultuurilise ja majandusliku väärtusega ühiskondliku hüve tulemuslik haldamine ja kasutamine kujutab endast liidu õigusliku raamistiku ühte üldeesmärki, mille järgimise peavad pädevad riigisisesed asutused tagama kooskõlas hea halduse põhimõttega.
289    Tegevusetus või aeglus nende menetluste korraldamisel, mille tulemusena antakse raadiosageduste kasutamise õigused, võivad aga kahjustada raadiospektri haldamise ja kasutamise tulemuslikkust.
290    Käesolevas asjas on selge, et 8. novembril 2019 esitas Klubrádió raadioringhäälingulepingu pikendamise taotluse; keeldumisotsus tehti 8. septembril 2020; vaidlusaluse hanke menetlus algatati 4. novembril 2020; Klubrádió raadioringhäälinguleping lõppes 14. veebruaril 2021; mittevastavaks tunnistamise otsus, millega kinnitati, et vaidlusalune hange ei andnud tulemusi, tehti 10. märtsil 2021 ning ajutised halduslepingud allkirjastati 30. märtsil 2021 Közösségi Rádiózásért Egyesületiga meediateenuste osutamiseks sagedusel 92,9 MHz ajavahemikul 3. maist kuni 29. oktoobrini 2021. Seda sagedust ei saanud seega kasutada ajavahemikul 15. veebruarist kuni 3. maini 2021.
291    Nagu on tuvastatud käesoleva kohtuotsuse punktis 205, tehti keeldumisotsus 10 kuu jooksul, ehkki loadirektiivi artikli 5 lõike 3 kohaselt tulnuks see teha kuue nädala jooksul alates kuupäevast, mil meedianõukogu selle taotluse sai. Sellest järeldub, et see otsus tehti umbes kaheksa ja poole kuu pikkuse hilinemisega, ilma et sellist viivitust õigustaks mingi mõistlik selgitus, nagu on tuvastatud ka käesoleva kohtuotsuse punktis 206.
292    Kui keeldumisotsus oleks aga tehtud liidu elektroonilist sidet käsitlevas õiguslikus raamistikus ette nähtud kuuenädalase tähtaja jooksul, oleks meedianõukogu saanud sagedusel 92,9 MHz meediateenuste osutamise õigust puudutava hankemenetluse algatada kaheksa kuud enne kuupäeva, mil see viimaks algatati, ja viia selle lõpule enne Klubrádió raadioringhäälingulepingu lõppemise kuupäeva, tagades nii selle raadiosageduse pideva kasutamise.
293    Tehes keeldumisotsuse kaheksa ja pool kuud pärast loadirektiivi artikli 5 lõikes 3 kindlaks määratud tähtaja möödumist, lükkas meedianõukogu vaidlusaluse hankemenetluse korraldamist ja algatamist põhjendamatult ja hea halduse põhimõtet eirates niisiis edasi, mille tagajärg oli see, et raadiosagedus, nimelt sagedus 92,9 MHz, jäi kasutamata enam kui kaheks kuuks.
294    Seega kahjustas vähene hool, mida meedianõukogu sageduse 92,9 MHz eraldamist puudutavate meetmete võtmisel üles näitas, raadiospektri haldamise ja kasutamise tulemuslikkust, mille ta pidi tagama.
295    Järelikult on komisjoni argument, et on rikutud raamdirektiivi artikli 8 lõike 2 punkti d ja artikli 9 lõiget 1 ning hea halduse põhimõtet, põhjendatud.
296    Teisena tuleb puuetega, eakaid ja sotsiaalsete erivajadustega isikuid puudutava argumendi kohta meenutada, et raamdirektiivi artikli 8 lõike 2 punkt a kohustab riigi reguleerivaid asutusi toetama konkurentsi elektrooniliste sidevõrkude, elektrooniliste sideteenuste ning nendega seotud vahendite ja teenuste pakkumisel, tagades, et kasutajad, sealhulgas puuetega, eakad ja sotsiaalsete erivajadustega isikud, saavad maksimaalselt kasu nii valiku, hinna kui ka kvaliteedi näol.
297    Lükates raadiosageduste kasutamise õiguse andmist käsitlevate otsuste tegemiseks loadirektiivi artikli 5 lõikes 3 ette nähtud tähtaja põhjendamatu ületamise tõttu vaidlusaluse hankemenetluse algatamist põhjendamatult edasi, mistõttu ei saanud seda lõpule viia enne Klubrádió raadioringhäälingulepingu lõppemise kuupäeva, ei rahuldanud meedianõukogu komisjoni arvates puuetega, eakate ja sotsiaalsete erivajadustega isikute vajadusi.
298    Komisjon ei ole siiski esitanud tõendeid, mis võimaldaks tuvastada, et meedianõukogu viivitamine sageduse 92,9 MHz eraldamist puudutavate meetmete võtmisega avaldas negatiivset mõju, võttes eelkõige arvesse raamdirektiivi artikli 8 lõike 2 punktis a mainitud isikute kategooriate vajadusi.
299    Järelikult tuleb komisjoni argument, et on rikutud raamdirektiivi artikli 8 lõike 2 punkti a, tagasi lükata.
300    Seega on etteheide, et mittevastavaks tunnistamise otsust ei tehtud õigeaegselt, raamdirektiivi artikli 8 lõike 2 punkti d ja artikli 9 lõiget 1 ning hea halduse põhimõtet puudutavas osas põhjendatud.
c)      Järeldus
301    Eelnevate kaalutluste põhjal tuleb osaliselt nõustuda teise etteheidete kogumiga, mis puudutab vaidlusalust hanget ja mittevastavaks tunnistamise otsust, ning tuvastada, et Ungari on rikkunud kohustusi, mis tulenevad:
–        loadirektiivi artikli 5 lõikest 2 ja direktiivi 2018/1972 artikli 45 lõikest 1, sellega, et meedianõukogu seadis vaidlusaluses hankes ja mittevastavaks tunnistamise otsuses raadiospektri kasutamise õiguste andmise sõltuvusse ebaproportsionaalsetest tingimustest; ei määranud nende õiguste andmise kriteeriume ette kindlaks; ei näinud ette mingit kaalutlusruumi, mis võimaldaks hinnata nende vigade raskust ja asjakohasust, mida pakkujate dokumendid võivad sisaldada ja mis võivad tuua kaasa nende hankest kõrvalejätmise, ning eiras asjaolu, et Klubrádió pakkumuses esinevad vead olid väga väikesed, ning
–        raamdirektiivi artikli 8 lõike 2 punktist a ja artikli 9 lõikest 1 ning hea halduse põhimõttest, sellega, et sageduse 92,9 MHz eraldamiseks ei korraldatud menetlust õigeaegselt, et otsuse saanuks teha enne, kui aegusid Klubrádió õigused kasutada seda raadiosagedust.
3.      Etteheited, mis puudutavad meediaseaduse § 65 lõiget 11
302    Komisjon väidab sisuliselt, et võttes vastu meediaseaduse § 65 lõike 11, mis välistab selle, et meediateenuste osutajad, kelle raadiosageduste kasutamise õigust ei pikendatud, võivad taotleda ajutisi kasutusõigusi, samas kui see annab esiteks selle õiguse niisuguste teenuste osutajatele, kelle raadiosageduste kasutamise õigusi on pikendatud ühe korra, ja teiseks ei takista põhjendused, miks neid õigusi ei pikendatud, andmast uut raadiosageduste kasutamise õigust, on Ungari rikkunud direktiivi 2018/1972 artikli 45 lõikest 1 ning proportsionaalsuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõttest tulenevaid kohustusi.
a)      Poolte argumendid
303    Komisjon märgib, et meediaseaduse § 65 lõige 11 ei võimalda meedianõukogul sõlmida ajutist halduslepingut ettevõtjatega, kes on väga väikeste, kuid korduvate rikkumiste tõttu jäänud ilma võimalusest, et nende raadiosageduste kasutamise õigust pikendatakse. Seevastu selle seaduse § 55 lõike 1 punkt c keelab aga uues hankemenetluses osaleda ainult ettevõtjatel, kes on selle hanke teate avaldamisele eelneva viie aasta jooksul toime pannud raske rikkumise oma raadioringhäälingulepingu täitmisel või kelle raadioringhäälingulepingu on meedianõukogu lõpetanud. Seega ei puutu korduvate rikkumiste toimepanemine niisuguses menetluses osalemisel asjasse.
304    Kõigepealt leiab komisjon, et meediaseaduse § 65 lõikega 11 ja artikli 55 lõike 1 punktiga c loodud meediateenuste osutajate erinevat kohtlemist olenevalt sellest, kas nende meediateenuste osutamise õigust on minevikus pikendatud või mitte, ei õigusta objektiivsed tegurid ning see kujutab endast seega diskrimineerimist.
305    Seejärel väidab komisjon, et isegi eeldusel, et meediaseaduse § 65 lõike 11 eesmärk on takistada seda, et raadiosagedus eraldatakse teenuseosutajale, kelle puhul on hilisemate rikkumiste oht, on see säte, kohaldatuna koostoimes selle seaduse § 48 lõikega 7 – mis toob väga väikeste, kuid korduvate rikkumiste korral automaatselt kaasa pikendamistaotluste rahuldamisest keeldumise –, ebaproportsionaalne, sest läheb kaugemale, kui on taotletava eesmärgi saavutamiseks vajalik.
306    Nende kahe õigusnormi toime koosmõjus toob kaasa selle, et ettevõtjaid, kes on pannud minevikus toime väga väikeseid rikkumisi ja on suutelised jätkama meediateenuste pakkumist ilma probleemideta, ning ettevõtjaid, kes on pannud toime raskeid rikkumisi ja kelle võime jätkata meediateenuste osutamist kooskõlas õigusnormide ja raadioringhäälingulepingu sätetega võib mõistlikult kahtluse alla panna, koheldakse samamoodi.
307    Lisaks ei taotleta meediaseadusega käesoleva kohtuotsuse punktis 305 nimetatud eesmärki ühtlaselt, sest ajutise halduslepingu sõlmimise tingimused on rangemad kui uues hankes osalemise tingimused, ehkki need kaks menetlust viivad samasuguse tulemuseni, st raadiosageduse kasutamiseni.
308    Lõpuks rõhutab komisjon, et vaidlusaluste riigisiseste õigusnormide tõttu ei saanud Klubrádió sõlmida ajutist halduslepingut ja sagedus jäi kasutamata 15. veebruarist kuni 3. maini 2021. Ajutise kasutusõiguse andmine olnuks aga kooskõlas kohustusega tagada raadiospektri tulemuslik haldamine ning raadiospektri kasutamise õiguste pikendamise ja muutmise ennustatavuse ja ühtluse ning õigusaktides sätestatud ohutus‑, ühtlus‑ ja ennustatavusnõuetega, mis on ette nähtud direktiivi 2018/1972 artikli 45 lõikes 1 ja artikli 45 lõike 2 punktides c ja g.
309    Ungari märgib kõigepealt, et kuna meedianõukogule ei esitatud Klubrádió taotlust sõlmida ajutine haldusleping, ei saanud viimasel tekkida mingit kahju. Seega ei saa tuvastada mingit diskrimineerimist.
310    Seejärel väidab Ungari, et diskrimineerimise esinemist saab analüüsida ainult nõnda, et arvesse võetakse õigussubjekte, õiguslikke olukordi ja sarnaseid faktilisi asjaolusid. Nii ei ole see aga meediaseaduse § 65 lõikes 11 ja artikli 55 lõike 1 punktis c viidatud olukordade puhul.
311    Meediaseaduse § 65 lõikega 11 on nimelt meediateenuste osutamise õiguse endisele omanikule antud ajutine õigus osutada meediateenuseid maksimaalselt kuni hankemenetluse lõpuni. Seevastu hankemenetluse raames antud õigus osutada meediateenuseid on kümneaastase kestusega. Seega ei ole olukord, mis puudutab selle seaduse § 65 lõikes 11 silmas peetud meediateenuste osutamise ajutise halduslepingu saavutamist, ja olukord, mis puudutab nende teenuste osutamise õiguse saamist hanke raames selle seaduse § 55 lõike 1 punkti c alusel, omavahel sarnased.
312    Lisaks ei saa meediaseaduse § 65 lõiget 11 pidada ebaproportsionaalseks, ükskõik kas seda hinnata eraldi või koostoimes selle seaduse § 48 lõikega 7. § 65 lõige 11 puudutab pooleliolevat hankemenetlust ja selles sättes ette nähtud õigust või eelist kohaldatakse ainult siis, kui meediateenuste osutamise õigust on juba ühe korra pikendatud.
313    Selles kontekstis meenutab Ungari, et meediaseaduse § 187 lõike 5 kohaselt ei võeta väga väikesi rikkumisi korduvate rikkumiste esinemise kindlakstegemisel arvesse ja seega ei välista need väga väikesed rikkumised ei pikendamist ega järelikult ka ajutise õiguse kasutamise võimalust. Niisiis ei ole põhjendatud komisoni väide, et minevikus väga väikesi rikkumisi toime pannud ettevõtjaid, kes on suutelised meediateenuste osutamist ilma probleemideta jätkama, ja raskeid rikkumisi toime pannud ettevõtjaid koheldakse samamoodi.
314    Ungari märgib ka, et ei saa võrrelda või tõlgendada koostoimes meediateenuste osutamise õiguse pikendamise tingimusi ja ajutise õiguse andmise tingimusi, sest meediaseaduse § 65 lõikes 11 kirjeldatud juhtum võib ette tulla ainult siis, kui õigust on juba pikendatud. Kui meediateenuste osutaja tegutseb tingimustel, mis välistavad tema meediateenuste osutamise õiguse pikendamise, see õigus lõpeb ja teenuseosutaja saab omandada uue õiguse hankemenetluse raames. Niisugust reeglit kohaldatakse samamoodi kõigi meediateenuste osutajate suhtes, mistõttu diskrimineerimist ei ole ja reegel ei ole ebaproportsionaalne.
315    Lõpuks märgib Ungari komisjoni argumendi kohta, et vaidlusaluste riigisiseste õigusnormide tõttu jäi sagedus 92,9 MHz kasutamata, et ajutise õiguse võib anda kuni hankemenetluse lõpuni. Seega ei kasutatud seda sagedust ajavahemikul 15. veebruarist kuni 3. maini 2021 seetõttu, et vaidlusaluse hanke menetlus ei andnud tulemusi ja Klubrádió ei esitanud taotlust, et temaga sõlmitaks ajutine haldusleping sageduse kasutamise kohta.
316    Belgia Kuningriik, Taani Kuningriik ja Madalmaade Kuningriik toetavad komisjoni argumente.
b)      Euroopa Kohtu hinnang
317    Kui õigus osutada raadioringhäälingu teel lineaarseid meediateenuseid aegub pärast seda, kui meedianõukogu on seda juba korra pikendanud, ja kui meediateenuste osutamise võimalust puudutav hankemenetlus on juba algatatud, võib meediaseaduse § 65 lõike 11 kohaselt meedianõukogu vajaduse korral isegi mitu korda sõlmida meediateenuste osutajaga, kellele see õigus varem kuulus, viimase taotlusel ajutise halduslepingu maksimaalse kestusega 60 päeva.
318    See säte toob niisiis kaasa selle, et niisugustelt teenuseosutajatelt nagu Klubrádió, kelle meediateenuste osutamise õigust ei pikendatud meediaseaduse § 48 lõike 7 alusel sellepärast, et oli olemas meedianõukogu jõustunud otsus, milles tuvastati korduva rikkumise toimepanemine, võetakse võimalus sõlmida ajutine haldusleping, kui õigus, mida ei pikendatud, lõpeb nagu käesolevas asjas, ehkki nende teenuste osutamise võimalust käsitlev hankemenetlus on juba algatatud, kuid seda ei ole veel lõpule viidud.
1)      Etteheide, et on rikutud diskrimineerimiskeelu põhimõtet
319    Nagu on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 192, nõuab võrdse kohtlemise üldpõhimõte, mille üks konkreetne väljendus on diskrimineerimiskeelu põhimõte, Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt, et sarnaseid olukordi ei käsitletaks erinevalt.
320    Selgituste kohaselt, mille komisjon on oma menetlusdokumentides andnud, tuleneb mainitud diskrimineerimiskeelu põhimõtte rikkumine sellest, et meediaseaduse § 65 lõige 11 võtab niisugustelt teenuseosutajatelt nagu Klubrádió, kelle meediateenuste osutamise õigust ei pikendatud korduva rikkumise toimepanemise tõttu, võimaluse sõlmida ajutine haldusleping, millega talle antakse see õigus ajavahemikuks, mis ei ületa 60 päeva, samas kui selle seaduse § 55 lõige 1 võimaldab neil teenuseosutajatel osaleda hankemenetluses, mis puudutab selle õiguse andmist 10 aastaks.
321    Lisaks väitis komisjon vastuseks Euroopa Kohtu küsimusele kohtuistungil, et diskrimineerimiskeelu põhimõtte rikkumine tuleneb sellest, et esiteks on meediaseaduses koheldud erinevalt ettevõtjaid, kes on minevikus juba meediateenuseid osutanud, ja ettevõtjaid, kes ei ole minevikus neid teenuseid osutanud, sest selle seaduse § 65 lõike 1 kohaselt on üksnes teenuseosutajatel, kes on sõlminud raadioringhäälingulepingu, mida on pikendanud, võimalus sõlmida ajutine haldusleping, samas kui teenuseosutajate puhul, kes ei ole minevikus neid teenuseid osutanud, võimaldab meediaseaduse § 65 lõige 1 meedianõukogul ajutise halduslepingu sõlmida meediaturuga seotud kaalutlusi arvesse võttes.
322    Teiseks on meediaseaduses erinevalt koheldud niisuguseid teenuseosutajaid nagu Klubrádió, kelle meediateenuste osutamise õigust ei pikendatud korduva rikkumise toimepanemise tõttu, ja teenuseosutajaid, kes panevad korduva rikkumise toime pärast oma nende teenuste õiguse pikendamist, sest selle seaduse § 65 lõike 11 kohaselt ei ole esimestel võimalust sõlmida ajutist halduslepingut, samas kui teistel on see võimalus, sest nende lepinguid on juba pikendatud.
323    Mis puudutab esiteks käesoleva kohtuotsuse punktis 320 esitatud komisjoni argumenti, siis see põhineb eeldusel, et regulatsioon, mille kohaselt antakse meediateenuste osutamise õigus ajutise halduslepinguga, ja regulatsioon, mille kohaselt antakse see õigus hanke tulemusena sõlmitava raadioringhäälingulepinguga, on sarnased ning seega rikutakse sellega, kui nimetatud õiguse andmiseks kehtestatakse ajutiselt rangemad tingimused, võrdse kohtlemise põhimõtet.
324    Tuleb siiski arvesse võtta asjaolu, et nagu tuleneb meediaseaduse § 65 lõikest 11, on ajutise halduslepingu sõlmimine selle sätte alusel piiratud väga konkreetse olukorraga, kus teataval raadiosagedusel meediateenuste osutamise õigus on lõppenud, kuid sellel raadiosagedusel meediateenuste osutamise uue õiguse andmiseks korraldatud hankemenetlust ei ole veel lõpule viidud. Niisuguses olukorras on § 65 lõike 11 eesmärk tagada raadiosageduse katkematu kasutamine kuni hankemenetluse lõpuleviimiseni ja see, et selle raadiosageduse kasutamise õigus antakse teenuseosutajale, kes hankemenetluse võitis. Niisugune olukord, mis on ajutine ja erakorraline, erineb niisiis olukorrast, kus meediateenuste osutamise õigus antakse hanke raames, mis ei ole ajutine ja erakorraline olukord.
325    Kuna meediaseaduse § 65 lõige 11 ja selle seaduse § 55 lõige 1 ei puuduta sarnaseid olukordi, siis ei ole komisjoni argument, et nende õigusnormidega on eiratud diskrimineerimiskeelu põhimõtet, põhjendatud.
326    Mis puudutab teiseks käesoleva kohtuotsuse punktides 321 ja 322 esitatud argumente, siis kuna niisuguseid argumente komisjoni menetlusdokumentidest ei ilmne ja neid ei esitatud kohtuistungil, tuleb need jätta vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata.
327    Järelikult ei ole põhjendatud etteheide, et meediaseaduse § 65 lõikega 11 on rikutud diskrimineerimiskeelu põhimõtet niisugusena, nagu see kajastub direktiivi 2018/1972 artikli 45 lõikes 1.
2)      Etteheide, et on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet
328    Nagu on tuvastatud esimese etteheidete kogumi analüüsi raames, on meediaseaduse § 48 lõige 7 vastuolus proportsionaalsuse põhimõttega niisugusena, nagu see kajastub eelkõige raamdirektiivi artikli 9 lõikes 1, sest see meediaseaduse säte võtab korduva rikkumise toime pannud teenuseosutajatelt automaatselt ja kõigil juhtudel võimaluse saavutada oma meediateenuste osutamise õiguse pikendamine.
329    Seega, kuna see võtab – nagu väidab komisjon – teenuseosutajatelt, kelle meediateenuste osutamise õigust ei pikendatud meediaseaduse § 48 lõike 7 alusel korduva rikkumise toimepanemise tõttu, võimaluse sõlmida ajutine haldusleping, on selle seaduse § 65 lõikega 11 rikutud ka proportsionaalsuse põhimõtet.
330    Etteheide, et meediaseaduse § 65 lõikega 11 on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet niisugusena, nagu see kajastub direktiivi 2018/1972 artikli 45 lõikes 1, on järelikult põhjendatud.
3)      Etteheide, et on rikutud kohustust tagada raadiospektri tulemuslik haldamine
331    Komisjon heidab Ungarile sisuliselt ette, et viimane on rikkunud direktiivi 2018/1972 artikli 45 lõikest 1 ning lõike 2 punktidest c ja g tulenevat kohustust tagada raadiospektri tulemuslik haldamine, sest vaidlusaluste õigusnormide tõttu ei saanud Klubrádió sõlmida ajutist halduslepingut ja seega jäi sagedus 92,9 MHz kasutamata 15. veebruarist kuni 3. maini 2021.
332    Kuna see etteheide rajaneb esiteks asjaolul, et Klubrádió ei saanud sõlmida ajutist halduslepingut ning on teada, et see raadiojaam ei taotlenud niisuguse lepingu sõlmimist ja järelikult ei keeldutud selle sõlmimisest temaga, ning teiseks ei ilmne see etteheide kuidagi komisjoni hagiavalduse neljandast nõudest, tuleb see etteheide tagasi lükata.
4)      Järeldus
333    Eelnevate kaalutluste põhjal tuleb osaliselt nõustuda kolmanda etteheidete kogumiga, mis puudutab meediaseaduse § 65 lõiget 11, ning tuvastada, et Ungari on rikkunud direktiivi 2018/1972 artikli 45 lõikest 1 ja proportsionaalsuse põhimõttest tulenevaid kohustusi sellega, et ta võttis vastu meediaseaduse § 65 lõike 11, mis välistab võimaluse, et meediateenuste osutajad, kelle raadiosageduste kasutamise õigust ei pikendatud korduva rikkumise toimepanemise tõttu, taotlevad ajutisi kasutusõigusi.
4.      Etteheited, et on rikutud harta artiklit 11
a)      Poolte argumendid
334    Komisjon väidab sisuliselt, et Ungari on rikkunud harta artiklist 11 tulenevaid kohustusi esiteks keeldumisotsuse tegemise ja meediaseaduse § 48 lõike 7 vastuvõtmisega ning teiseks mittevastavaks tunnistamise otsuse tegemise ja vaidlusaluse hankega.
335    Esimesena väidab komisjon, et keeldumisotsus ja riigisisesed õigusnormid, mille alusel see tehti, takistasid Klubrádiól edastada oma saateid teataval analoogsagedusel. Komisjoni arvates on tegemist sõna‑ ja meediavabaduse raskeima rikkumisega, mille võib samastada sellega, kui riigisisesed ametiasutused sulgevad teatava meediakanali. Võttes arvesse raadio tähtsust ja mõju, mida see meediakanal võib elanikkonnale võrreldes teiste meediakanalitega avaldada, nagu seda on tunnustanud Euroopa Inimõiguste Kohus, on komisjon seisukohal, et asjaolu, et Klubrádió ei saa oma saateid analoograadiosagedustel edastada, kujutab endast selgelt sõnavabaduse riivet, isegi kui tema kava on kättesaadav internetis.
336    Komisjon väidab, et selleks, et oleksid tagatud meediavabadus ja pluralism, on hädavajalik, et raadioringhäälingutegevuseks kasutatavaid raadiosagedusi eraldataks mittediskrimineerivate ja proportsionaalsete kriteeriumide alusel.
337    Nõustudes küll, et sõna‑ ja meediavabadus ei kujuta endast absoluutseid õigusi, meenutab komisjon, et nende vabaduste ükskõik missuguse piiramise korral tuleb järgida harta artiklis 52 ette nähtud nõudeid.
338    Sellega seoses väidab komisjon, et meediaseaduse eesmärgid, st tugevdada rahvuslikku ja kultuurilist identiteeti, võttes arvesse tehnoloogilisi arenguid, kaitstes sõna‑ ja ajakirjandusvabadust ning tunnustades meediateenuste kultuurilist, ühiskondlikku ja majanduslikku kaalu ning seda, kui oluline on tagada konkurents meediaturul, kujutavad endast üldise huvi eesmärke, mis võivad harta artiklis 11 sätestatud õiguste ja vabaduste piirangut õigustada. Selle institutsiooni hinnangul ületab keeldumisotsus siiski seda, mis on nende eesmärkide saavutamiseks vajalik.
339    Meedianõukogu ei teinud seda otsust nimelt mitte ungari muusikateoste edastamise aja järgimata jätmise, vaid ainult edastamiskvoote puudutavate andmete esitamise kohustuse rikkumise tõttu – rikkumine, mille eest oli juba karistatud trahviga ja mida pärast trahvi tasumist enam ei korratud. Repliigis märgib komisjon, tuginedes asjaoludele, mida ta rõhutab vaidlusaluste otsuste tegemise konteksti kirjeldamiseks, et olukorras, kus niisugusele sõltumatule ja valitsuse suhtes kriitilisele meediateenuste osutajale nagu Klubrádió keeldutakse andmast raadiosageduste kasutamise õigust puhtvormilistel põhjustel, mis muudab tema turulepääsu raskemaks, peab kohtulik kontroll olema väga põhjalik. Sellises olukorras on meelevaldsuse ja diskrimineerimise oht eriti suur.
340    Teisena kinnitab komisjon, et mittevastavaks tunnistamise otsus kujutab endast ka meediavabaduse ja pluralismi ebaproportsionaalset riivet, sest selle otsusega ei ole võimalik saavutada taotletavaid eesmärke ja on mindud kaugemale, kui on nende saavutamiseks vajalik. Seega ei ole täidetud harta artiklis 52 sätestatud tingimused, mis niisugust riivet õigustavad.
341    Esiteks meenutab see institutsioon nende kahe mittevastavaks tunnistamise põhjenduse kohta, mis puudutavad ebatäpsusi Klubrádió kavatabeli osas tema esitatud pakkumuses, et need põhjendused puudutasid väga tühiseid vormilisi ebatäpsusi, mille puhul oleks võinud kergesti selgust saada, ja need ei puudutanud selle pakkumuse põhielemente ega kahjustanud seega õiglast konkurentsi.
342    Teiseks väidab komisjon mittevastavaks tunnistamise põhjenduse kohta, mis puudutab Klubrádió äriplaani, et meedianõukogu, kes leidis, et asjaomase raadiojaama puhaskäive kujutab endast tema rahandusliku elujõulisuse ainsat õiguspärast näitajat, ei pannud üksnes toime diskrimineerimist raadiojaamade suhtes, kes otsustavad teadlikult tugineda teistele rahastamismudelitele, vaid eirab ka täiesti õiguspärast ärimudelit.
343    Lisaks leiab komisjon, et taotletavaid eesmärke saanuks saavutada vähem riivavate meetmetega. Eelkõige võiks meedianõukogu siis, kui teatava kava kirjeldus jätab soovida, küsida selle kohta selgitusi, ja kui vahendid on ebapiisavad, tühistada raadiosageduste kasutamise õigused juhtudel, mil asjaomane ettevõtja likvideeritakse või on pankrotis.
344    Komisjon väidab seega, et nii mittevastavaks tunnistamise otsust kui ka vaidlusaluse hanke tingimusi, mille alusel see otsus tehti, tuleb pidada põhjendamatuks ja ebaproportsionaalseks tagajärgede tõttu, mida need avaldavad sõnavabaduse õigusele, sest nende kohaldamisega tõrjutakse Klubrádió raadioringhäälingusektorist välja ja vaigistatakse Ungari meediamaastikul, ehkki oleks piisanud vähem piiravatest meetmetest, mis võimaldanuks Klubrádiól saateid jätkuvalt edastada.
345    Ungari väidab esimesena, et keeldumisotsuse ja riigisiseste õigusnormidega, mille alusel see otsus tehti, ei ole harta artiklit 11 rikutud.
346    Liikmesriik rõhutab, et meedianõukogu ei võtnud Klubrádiólt tema edastamisõigusi ära ega tõrjunud teda raadioringhäälingusektorist välja, sest raadiojaam sai esiteks oma kava ühel raadiosagedusel pidevalt ja katkestuseta edastada oma raadioringhäälingulepingu kogu kestuse jooksul ning teiseks võis ta alati oma raadioteenuseid edastada muude edastamissüsteemide kaudu. Selles olukorras märgib Ungari, et Klubrádió osutab neid teenuseid praegu internetis, mis näitab, et keeldumisotsus ei muutnud tal nende osutamist võimatuks.
347    Ungari sõnul ei kujuta asjaolu, et meediaseadusega on kindlaks määratud meediateenuste osutamise õiguse pikendamise objektiivsed tingimused ja et meedianõukogu keeldub pikendamisest, kui need tingimused ei ole täidetud, endast ajakirjandusvabaduse ja teabe edastamise õiguse ebaproportsionaalset ja põhjendamatut riivet.
348    Kui selles seaduses sätestatud nõudeid ei ole järgitud, ei võta see liikmesriik asjaomaselt meediateenuste osutajalt edastamisõigust ega võimalust meediateenuseid osutada, vaid piirdub loaregulatsioonis ette nähtud tingimuste kohaldamisega. Seega ei saa keeldumist meediateenuste osutamise õiguse pikendamisest samastada meediaorganisatsiooni sulgemisega, sest keeldumine ei vii meediateenuste osutamise õiguse tühistamiseni, kuna selle õiguse kasutamise luba lõpeb kuupäeval ja viisil, mis on ette nähtud seaduses või raadioringhäälingulepingus.
349    Selles olukorras märgib Ungari, et ainuüksi asjaolu, et ettevõtjale ei anta õigust teha oma meediateenus kättesaadavaks teataval kindlal edastamisplatvormil, ei tähenda tingimata harta artiklis 11 ette nähtud õiguste ja vabaduste rikkumist. Küsimus, kas keeldumisotsus ja riigisisesed õigusnormid, mille alusel see tehti, kahjustavad neid õigusi ja vabadusi või mitte, ei sõltu mitte sellest, kas Klubrádió on Ungari valitsuse suhtes kriitiline või mitte, ega järeldustest, mille komisjon võib teha kontekstist, millesse see otsus asetub, vaid sellest, kas otsus on proportsionaalne taotletava eesmärgiga või mitte.
350    Teisena väidab Ungari, et ei käesolev kohtuasi ega selle õiguslik raamistik ei kahjusta tasakaalustatud teabe nõudeid ega ajakirjandusvabaduse ja meedia pluralismi põhimõtet. Ungari lubade süsteem tagab kõigile pakkujatele hankemenetluses võrdsed võimalused juurdepääsul meediateenuste osutamise võimalustele ja kindlustab, et kõigile väljavalitud meediateenuste osutajatele eraldatakse sagedused, ning seda täielikus kooskõlas Roomas 4. novembril 1950 allkirjastatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis (edaspidi „EIÕK“) ja hartas sätestatud põhimõtetega.
351    Konkreetselt Klubrádió äriplaani puudutava mittevastavaks tunnistamise põhjenduse kohta väidab see liikmesriik, et meediaseadusest tuleneb nii Klubrádió pakkumuse sobivuse ning eelkõige selle raadiojaama rahandusliku ja majandusliku olukorra hindamine vaidlusaluses hankes kui ka võimalik sõna‑ ja teabevabaduse riive, mis tuleneb negatiivse hindamistulemuse korral selle pakkumuse mittevastavusest.
352    Niisugune hindamine viidi aga läbi läbipaistvalt ja objektiivselt ning selles seaduses ja vaidlusaluse hanke tingimustes sätestatud mittediskrimineerivatest nõuetest lähtudes, mistõttu on kaasnenud õiguslik tagajärg, milleks on pakkumuse mittevastavus, proportsionaalne ja õigustatud.
353    Lõpuks rõhutab Ungari, et praegu osutab Klubrádió raadioteenust internetis ja seega ei vaigistanud mittevastavaks tunnistamise otsus seda raadiojaama.
354    Belgia Kuningriik, Taani Kuningriik ja Madalmaade Kuningriik toetavad komisjoni argumente, rõhutades eelkõige, kui oluline on demokraatlikus ja pluralistlikus ühiskonnas õigus sõna‑ ja teabevabadusele ning vajadus võtta selle hindamisel, kas Ungari võib olla rikkunud harta artiklit 11, arvesse konteksti, millesse vaidlusalused riigisisesed meetmed asetuvad. Belgia Kuningriik mainib eri aruannete põhjal, mis käsitlevad meediavabadust ja pluralismi Ungaris ning mille on ajavahemikul 2019–2023 vastu võtnud Meedia Mitmekesisuse ja Meediavabaduse Keskus, Euroopa Audiovisuaalsektori Vaatluskeskus, Euroopa Nõukogu inimõiguste volinik ning arvamus- ja väljendusvabaduse ÜRO eriraportöör, mitut probleemi seoses käesoleva hagiga ja nende rahvusvaheliste organisatsioonide negatiivseid arvamusi meediavabaduse kohta Ungaris.
b)      Euroopa Kohtu hinnang
355    Harta artikli 11 lõike 1 kohaselt „[on igaühel] õigus sõnavabadusele“, mis kätkeb „arvamusvabadust ning vabadust saada ja levitada teavet ja ideid avaliku võimu sekkumiseta ning sõltumata riigipiiridest“. Selle artikli lõike 2 kohaselt „[austatakse m]assiteabevahendite vabadust ja mitmekesisust“.
356    Mis puudutab niisuguseid ringhäälinguorganisatsioone nagu raadiojaamad, siis väljendub sõna- ja teabevabaduse riive konkreetselt meediavabaduse või ringhäälinguvabaduse riives, mida eriomaselt kaitseb harta artikli 11 lõige 2 (vt selle kohta 3. veebruari 2021. aasta kohtuotsus Fussl Modestraße Mayr, C‑555/19, EU:C:2021:89, punkt 83).
357    Meediavabadus koos raadioringhäälinguvabadusega ei hõlma aga ainult õigust edastada teavet, vaid ka – ja lahutamatult – õigust kasutada teabe edastamiseks ükskõik missugust sobivat vahendit ja viia teave võimalikult suure arvu adressaatideni.
358    Nende edastamisvahendite hulgas on raadiospekter, mis on, arvestades audiovisuaalse meedia, näiteks raadio ja televisiooni põhirolli avaliku arvamuse kujunemises, sõna‑ ja teabevabaduse õiguse kasutamise põhikanal.
359    Raadiosageduste kasutamise õiguste andmine avaldab seega otsest mõju meediavabaduse õigusele koos raadioringhäälingvabadusega selle kahes mõõtmes, milleks on õigus anda vabalt teavet ja õigus saada teavet.
360    EIÕK artikli 10 kohta, mis vastab harta artiklile 11 ja mille Euroopa Inimõiguste Kohtu poolset tõlgendust tuleb harta artikli 52 lõike 3 kohaselt arvesse võtta harta artikli 11 tõlgendamisel, on see kohus märkinud, et artikkel 10 tagab sõna‑ ja teabevabaduse igale isikule ega puuduta mitte ainult teabe sisu, vaid ka selle edastamise vahendeid, kusjuures nende vahendite igasugune piiramine puudutab õigust saada ja edastada teavet (vt selle kohta EIK 28. septembri 1999. aasta kohtuotsus Öztürk vs. Türgi, CE:ECHR:1999:0928JUD002247993, punkt 49 ja seal viidatud kohtupraktika).
361    Nagu ilmneb harta artikli 11 selgitustest, mida tuleb selle õigusnormi tõlgendamisel arvesse võtta, ei tohi sõnavabaduse õiguse võimalikud piirangud ületada EIÕK artikli 10 lõikes 2 ette nähtud piiranguid. Sõnavabaduse õiguse kasutamise riive õiguspärased alused on loetletud selle artikli 10 lõikes 2 ning puudutavad riigi julgeolekut, territoriaalset terviklikkust või ühiskondlikku turvalisust, korratuste ja kuritegude ärahoidmist, tervise, kõlbluse, kaasinimeste maine või õiguste kaitset, konfidentsiaalse teabe avalikustamise vältimist või õigusemõistmise autoriteedi ja erapooletuse säilitamist. See loetelu on ammendav (EIK 15. märtsi 2022. aasta kohtuotsus OOO Memo vs. Venemaa, CE:ECHR:2022:0315JUD000284010, punkt 37). Piirangud, mille liikmesriigid võivad sõnavabaduse õiguse suhtes kehtestada, ei takista ka kehtestada piiranguid, mille vajadus võib tuleneda liidu konkurentsiõigusest ja mis kitsendavad liikmesriikide vabadust kehtestada EIÕK artikli 10 lõike 1 teises lõigus nimetatud loaregulatsioone.
362    Seega võib iga riigisisene meede, millega piiratakse või kitsendatakse ringhäälinguorganisatsioonide juurdepääsu raadiosagedustele, kätkeda endas selle õiguse riivet, milleks on õigus meediavabadusele koos ringhäälinguvabadusega, ja kuulub seega harta artikli 11 kohaldamisalasse.
363    Käesolevas asjas kätkeb meediaseaduse § 48 lõige 7 osas, milles see toob kaasa selle, et piiratakse raadioringhäälinguorganisatsioonide, käsitletaval juhul Klubrádió juurdepääsu raadiosagedustele, takistades neil nõnda jätkata oma raadiosisu edastamist teataval raadiosagedusel, asjaomaste ettevõtjate harta artikliga 11 tagatud meediavabaduse ühe koostisosa, ringhäälinguvabaduse riivet.
364    Vastupidi Ungari väitele ei sea asjaolu, et need ettevõtjad saavad oma sisu edastada internetis, kahtluse alla selle riive olemasolu. Olenemata sellest, kas raadioringhääling internetis kujutab endast samaväärset edastusvahendit nagu raadioringhääling analoogsagedustel, on samadel ettevõtjatel takistatud seega jätkata läbiproovitud tegutsemis‑ ja äristrateegiate kasutamist ning nad peavad igal juhul oma kuulajaskonnad uuesti kujundama.
365    Harta artiklis 11 sätestatud õigused ja vabadused ei ole mõistagi absoluutsed eelisõigused, vaid neid tuleb arvesse võtta vastavalt nende ülesandele ühiskonnas (4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Real Madrid Club de Fútbol, C‑633/22, EU:C:2024:843, punkt 47 ja seal viidatud kohtupraktika).
366    Kuna see võimaldab piirata raadiosageduste kasutamise õiguste andmist eesmärgiga tagada raadiospektri tulemuslik haldamine, väljendab liidu elektroonilist sidet käsitlev õiguslik raamistik just nimelt asjaolu, et selles artiklis 11 tunnustatud õigused ja kohustused ei ole absoluutsed, mis puudutab raadiosageduste kasutamise tingimusi.
367    Harta artikli 52 lõike 1 kohaselt tohib hartaga tunnustatud õiguste ja vabaduste teostamist siiski piirata ainult seadusega, arvestades nimetatud õiguste ja vabaduste olemust, ning proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt võib piiranguid seada üksnes juhul, kui need on vajalikud ja vastavad tegelikult liidu tunnustatud üldist huvi pakkuvatele eesmärkidele või kui on vaja kaitsta teiste isikute õigusi ja vabadusi.
368    Nagu on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 361, ei tohi sõnavabaduse õiguse võimalikud piirangud ületada EIÕK artikli 10 lõikes 2 ette nähtud piiranguid, ilma et see takistaks kehtestada piiranguid, mille vajadus võib tuleneda liidu konkurentsiõigusest ja mis kitsendavad liikmesriikide vabadust kehtestada EIÕK artikli 10 lõike 1 kolmandas lauses nimetatud loaregulatsioone.
369    Sellega seoses väärib meenutamist, et harta artikkel 11 on üks demokraatliku ja pluralistliku ühiskonna alustaladest ning see kuulub väärtuste hulka, millel liit ELL artikli 2 kohaselt rajaneb. Artikliga 11 tagatud õiguste ja vabaduste riived peavad seega niisuguses kontekstis piirduma rangelt vajalikuga (4. oktoobri 2024. aasta kohtuotsus Real Madrid Club de Fútbol, C‑633/22, EU:C:2024:843, punkt 49 ja seal viidatud kohtupraktika) selles mõttes, et taotletavat eesmärki ei oleks mõistlikult võimalik sama tõhusalt saavutada muude vahenditega, mis riivavad neid õigusi ja vabadusi vähem (vt selle kohta 5. detsembri 2023. aasta kohtuotsus Nordic Info, C‑128/22, EU:C:2023:951, punkt 77 ja seal viidatud kohtupraktika).
370    Selles kontekstis sisaldab meediaseaduse § 48 lõige 7, nagu on tuvastatud käesoleva kohtuotsuse punktis 173, raadisageduste kasutamise õiguste pikendamisest keeldumise põhjendust, mis kujutab endast raadiosageduste kasutajate väljavalimise kriteeriumi seoses raamdirektiivi artikli 8 lõike 2 punktis d silmas peetud eesmärgiga edendada konkurentsi, õhutades raadiosageduste tulemuslikku kasutamist ja haldamist. Et raadiosageduste kasutamise õiguste pikendamisest keeldumine kujutab endast asjaomaste teenuseosutajate meediavabaduse õiguse riivet, on niisugune riive õigustatud ainult niivõrd, kuivõrd see keeldumine ei lähe kaugemale, kui on vajalik meediaseaduse selle sättega taotletava üldise huvi eesmärgi saavutamiseks, ja kuivõrd see on piiratud rangelt vajalikuga.
371    Nagu tuleneb käesoleva kohtuotsuse punktidest 177 ja 181, siis kuna meediaseaduse § 48 lõige 7 ületab sellega taotletava üldise huvi saavutamiseks vajalikku, võttes arvesse kohaldatavates direktiivides sätestatud nõudeid, ei saa asjaomaste ettevõtjate ringhäälinguvabaduse riivet, mida see endas kätkeb, pidada harta artikli 52 lõikest 1 lähtudes proportsionaalseks.
372    Seega, kuna meediaseaduse § 48 lõikega 7 ei ole meedianõukogule jäetud mingit kaalutlusruumi, kui ta hindab korduva rikkumise toime pannud meediateenuste osutajate meediateenuste osutamise õiguse pikendamise taotluste läbivaatamisel selle rikkumise raskust ja vastavust riivele, mida nimetatud õiguse pikendamisest keeldumine harta artikliga 11 tagatud õiguste ja vabaduste puhul endast kujutab, siis võib meediaseaduse § 48 lõige 7 viia niisuguste otsuste tegemiseni, mis on selle artikliga 11 vastuolus ja mille elav näide on keeldumisotsus.
373    Esiteks ei tulene korduv rikkumine, mille tõttu see otsus tehti, mitte Klubrádió nende kohustuste rikkumisest, mis puudutavad Ungari õigusega kehtestatud edastamiskvoote, vaid ainult neid kvoote puudutavate andmete esitamise kohustuse rikkumisest. Teiseks täitis Klubrádió karistamismenetluste jooksul, mille tulemusena tehti otsused nr 354/2017 ja nr 1224/2017, ning seega enne nende otsuste tegemist selle kohustuse, esitades meedianõukogule kõik asjakohased andmed. Kolmandaks ei näidanud need andmed, et Klubrádió ei oleks pidanud nendest kvootidest kinni. Neljandaks tasus raadiojaam otsustega nr 354/2017 ja nr 1224/2017 määratud trahvid. Viiendaks ei rikkunud raadiojaam alates 31. maist 2017, mil ta pani toime korduva rikkumise, mis tõi kaasa tema meediateenuste osutamise õiguse pikendamisest keeldumise, kuni keeldumisotsuse tegemise kuupäevani, st 8. septembrini 2020, ei seda kohustust ega Ungari õigusega kehtestatud edastamiskvoote puudutavaid kohustusi. Euroopa Kohtule esitatud toimikust ei ilmne ka, et Klubrádió oleks alates 31. maist 2017 toime pannud mõne rikkumise.
374    Niisugustel asjaoludel ei saa asuda mõistlikult seisukohale, et otsuses nr 1224/2017 tuvastatud rikkumine oleks nii raske, et Klubrádió meediateenuste osutamise õiguse pikendamisest keeldumise otsus on vajalik, et tagada käesoleva kohtuotsuse punktis 370 kindlaks määratud eesmärgi saavutamine.
375    Järelikult, nagu väidab komisjon, on keeldumisotsus ebaproportsionaalne taotletava eesmärgi ja selle riive raskusega, mille see Klubrádió õigusesse meediavabadusele kaasa toob, ning seega on selle otsusega rikutud harta artiklit 11 olenemata kontekstist, millesse otsus asetub.
376    Seda tuleb tuvastada ka mittevastavaks tunnistamise otsuse kohta, mis tõi kaasa selle, et Klubrádió jäi ilma võimalusest, et talle antakse sageduse 92,9 MHz kasutamise õigused, ja nõnda piirati tema juurdepääsu raadiosagedustele, takistades tal jätkuvalt edastada oma sisu ühel raadiosagedusel.
377    Neid kolme mittevastavaks tunnistamise põhjendust, millel see otsus rajaneb, võib küll õigustada eesmärk edendada konkurentsi, õhutades raadiosageduste tulemuslikku kasutamist ja haldamist, nagu on ette nähtud raamdirektiivi artikli 8 lõike 2 punktis d. Esiteks püütakse nende kahe põhjendusega, mis on seotud puudustega Klubrádió esitatud vormi punktides III.2 ja III.3, tagada õiglast konkurentsi ning teiseks püütakse mittevastavaks tunnistamise põhjendusega, mis puudutab selle raadiojaama äriplaani, tagada, et meediaturul oleks raadiojaam, mille toimimine on stabiilne ja ettenähtav.
378    Võttes siiski arvesse seda, mida on tuvastatud seoses etteheitega, et mittevastavaks tunnistamise otsuse ja hanketingimustega, mille alusel see otsus tehti, on rikutud läbipaistvuse ja proportsionaalsuse põhimõtet, tuleb tuvastada, et nagu väidab komisjon, ei ole harta artikli 52 lõikest 1 tulenevad tingimused käesolevas asjas täidetud.
379    Nii mittevastavaks tunnistamise põhjendused, mis on seotud puudustega Klubrádió esitatud vormi punktides III.2 ja III.3, kui ka mittevastavaks tunnistamise põhjendus, mis on seotud selle raadiojaama äriplaaniga, on ebaproportsionaalsed taotletava eesmärgiga ja need ei saa seega õigustada Klubrádió meediavabaduse õiguse riivet, mille mittevastavaks tunnistamise otsus kaasa toob.
380    Tuleb ka tuvastada, et rikkumised ja puudused, mida Klubrádióle käesolevas asjas ette heidetakse, mille tõttu tehti nii keeldumisotsus kui ka mittevastavaks tunnistamise otsus ja mis takistasid sellel raadiojaamal konkreetselt oma tegevust raadioringhäälingu valdkonnas jätkata, puudutavad kas väga väikesi puhtvormilisi ebatäpsusi või aspekte, mis ei peaks iseenesest kaasa tooma seda, et raadiojaam ei saa oma tegevust jätkata.
381    Seega on etteheited, et on rikutud harta artiklit 11, põhjendatud.
382    Eelnevate kaalutluste põhjal tuleb nende etteheidetega nõustuda ja tuvastada, et Ungari on rikkunud harta artiklist 11 tulenevaid kohustusi esiteks keeldumisotsuse tegemise ja meediaseaduse § 48 lõike 7 vastuvõtmisega ning teiseks mittevastavaks tunnistamise otsuse tegemise ja vaidlusaluse hankega.
Kohtukulud
383    Euroopa Kohtu kodukorra artikli 138 lõike 1 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Euroopa Kohtu kodukorra artikli 138 lõige 3 näeb ette, et kui osa nõudeid rahuldatakse ühe poole, osa teise poole kasuks, jäävad kummagi poole kohtukulud tema enda kanda, välja arvatud juhul, kui Euroopa Kohus leiab, et kohtuasja asjaolud annavad alust mõista poolelt lisaks enda kohtukulude kandmisele välja ka osa teise poole kohtukuludest.
384    Kuna käesolevas asjas on komisjon nõudnud kohtukulude väljamõistmist Ungarilt ja Ungari on kohtuvaidluse kaotanud enamiku oma nõuete osas, tuleb käesoleva asja asjaolusid arvestades sellelt liikmesriigilt lisaks tema enda kohtukulude kandmisele välja mõista neli viiendikku komisjoni kohtukuludest. Komisjon kannab viiendiku oma kohtukuludest.
385    Kodukorra artikli 140 lõike 1 kohaselt, mille järgi kannavad menetlusse astunud liikmesriigid ise oma kohtukulud, kannavad Belgia Kuningriik, Taani Kuningriik ja Madalmaade Kuningriik ise oma kohtukulud.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (suurkoda) otsustab:
1.      Ungari on rikkunud kohustusi, mis tulenevad:
–        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/20/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenustega seotud lubade andmise kohta (loadirektiiv) (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2009. aasta direktiiviga 2009/140/EÜ) artiklitest 5 ja 7, komisjoni 16. septembri 2002. aasta direktiivi 2002/77/EÜ konkurentsi kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste turgudel artikli 4 punktist 2, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja ‑teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv) (muudetud direktiiviga 2009/140) artiklist 9 ning proportsionaalsuse põhimõttest, esiteks sellega, et Médiatanács (meedianõukogu, Ungari) tegi 8. septembril 2020 otsuse nr 830/2020 (IX. 8), millega ta keeldus pikendamast Klubrádió raadiospektri kasutamise õigusi; teiseks sellega, et Ungari võttis vastu 2010. aasta CLXXXV seaduse meediateenuste ja massiteabevahendite kohta (a médiaszolgáltatásokról és a tömegkommunikációról szóló 2010. évi CLXXXV. Törvény) artikli 48 lõike 7, mis välistab automaatselt FM-raadioringhäälinguga seotud raadiospektri kasutamise õiguste pikendamise, kui õiguste omanik on korduvalt rikkunud oma edastamiskvoote puudutavate andmete esitamise kohustust, sh juhul, kui rikkumised on väga väikesed, puhtvormilised ja nende eest on juba karistatud trahvidega, mis tagasid seejärel täieliku nõuetekohasuse, ning kolmandaks sellega, et eelnevast tuleneva ebaproportsionaalse tagajärjena on Klubrádiól võimatu jätkata tegutsemist raadioringhäälingu valdkonnas;
–        direktiivi 2002/20 (muudetud direktiiviga 2009/140) artikli 5 lõikest 3 ja hea halduse põhimõttest, sellega, et nimetatud otsus tehti hulk aega pärast viimati viidatud õigusnormis ette nähtud kuuenädalase tähtaja möödumist;
–        direktiivi 2002/20 (muudetud direktiiviga 2009/140) artikli 5 lõikest 2 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2018. aasta direktiivi (EL) 2018/1972, millega kehtestatakse Euroopa elektroonilise side seadustik, artikli 45 lõikest 1, sellega, et Médiatanács (meedianõukogu, Ungari) seadis hankes, mis puudutas raadiosagedusel 92,9 MHz meediateenuste osutamise võimaluse kasutamist ja mille ta avaldas 4. novembril 2020, ning otsuses nr 180/2021 (III. 10,), mille ta tegi 10. märtsil 2021, raadiospektri kasutamise õiguste andmise sõltuvusse ebaproportsionaalsetest tingimustest; ei määranud nende õiguste andmise kriteeriume ette kindlaks; ei näinud ette mingit kaalutlusruumi, mis võimaldaks hinnata nende vigade raskust ja asjakohasust, mida pakkujate dokumendid võivad sisaldada ja mis võivad tuua kaasa nende hankest kõrvalejätmise, ning eiras asjaolu, et Klubrádió pakkumuses esinevad vead olid väga väikesed;
–        direktiivi 2002/21 (muudetud direktiiviga 2009/140) artikli 8 lõike 2 punktist d ja artikli 9 lõikest 1 ning hea halduse põhimõttest, sellega, et sageduse 92,9 MHz eraldamiseks ei korraldatud menetlust õigeaegselt, et otsuse saanuks teha enne, kui aegusid Klubrádió õigused kasutada seda raadiosagedust;
–        direktiivi 2018/1972 artikli 45 lõikest 1 ja proportsionaalsuse põhimõttest, sellega, et ta võttis vastu 2010. aasta CLXXXV seaduse meediateenuste ja massiteabevahendite kohta (a médiaszolgáltatásokról és a tömegkommunikációról szóló 2010. évi CLXXXV. Törvény) artikli 65 lõike 11, mis välistab võimaluse, et meediateenuste osutajad, kelle raadiosageduste kasutamise õigust ei pikendatud korduva rikkumise toimepanemise tõttu, taotlevad ajutisi kasutusõigusi, ning
–        Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklist 11, esiteks otsuse nr 830/2020 (IX. 8) tegemise ja 2010. aasta CLXXXV seaduse meediateenuste ja massiteabevahendite kohta (a médiaszolgáltatásokról és a tömegkommunikációról szóló 2010. évi CLXXXV. Törvény) artikli 48 lõike 7 vastuvõtmisega ning teiseks otsuse nr 180/2021 (III. 10.) tegemise ja hankega, mis puudutas raadiosagedusel 92,9 MHz meediateenuste osutamise võimaluse kasutamist ja mille ta avaldas 4. novembril 2020.
2.      Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata.
3.      Jätta Ungari kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja neli viiendikku Euroopa Komisjoni kohtukuludest.
4.      Jätta üks viiendik Euroopa Komisjoni kohtukuludest tema enda kanda.
5.      Jätta Belgia Kuningriigi, Taani Kuningriigi ja Madalmaade Kuningriigi kohtukulud nende endi kanda.
Allkirjad
*      Kohtumenetluse keel: ungari.