62018CJ0100_RES
Kohtuasi C‑100/18
Línea Directa Aseguradora SA
versus
Segurcaixa Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo)
Euroopa Kohtu (teine koda) 20. juuni 2019. aasta otsus
Eelotsusetaotlus – Mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustus – Direktiiv 2009/103/EÜ – Artikli 3 esimene lõik – Mõiste „sõidukite kasutamine“ – Hoonele tekitatud varaline kahju, mille põhjustas selle hoone eraomandis olevasse garaaži pargitud sõiduki põlema süttimine – Kohustuslik kindlustuskate
Õigusaktide ühtlustamine – Mootorsõiduki valdaja vastutuskindlustus – Direktiiv 2009/103 – Mõiste „sõidukite kasutamine“ – Autonoomne tõlgendamine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/103, artikli 3 esimene lõik)
(vt punkt 32)
Õigusaktide ühtlustamine – Mootorsõiduki valdaja vastutuskindlustus – Direktiiv 2009/103 – Mõiste „sõidukite kasutamine“ – Sõiduki kasutamine vastavalt selle transpordivahendina kasutamise otstarbele – Hoone eraomandis olevas parklas rohkem kui 24 tunni eest pargitud sõiduki süttimine, mis põhjustab sellele hoonele kahju – Hõlmamine
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/103, artikli 1 punkt 1 ja artikli 3 esimene lõik)
(vt punktid 35–43 ja 48 ning resolutsioon)
Kokkuvõte
Olukord, kus hoone eraomandis olevasse garaaži rohkem kui 24 tunni eest pargitud sõiduki süttimine põhjustas tulekahju, mis sai alguse selle sõiduki elektrisüsteemist ja mille tagajärjel sai see hoone kahjustada, on hõlmatud mõistega „sõidukite kasutamine“ mootorsõiduki valdaja vastutuskindlustust käsitleva direktiivi tähenduses
20. juunil 2019 kuulutatud kohtuotsuses Línea Directa Aseguradora (C‑100/18) tõlgendas Euroopa Kohus mõistet „sõidukite kasutamine“ mootorsõiduki valdaja vastutuskindlustust käsitleva direktiivi 2009/103 (
1
) tähenduses ning leidis, et selle mõistega on hõlmatud olukord, kus hoone eraomandis olevasse garaaži rohkem kui 24 tunni eest pargitud sõiduki süttimine põhjustas tulekahju, mis sai alguse selle sõiduki elektrisüsteemist ja mille tagajärjel sai see hoone kahjustada.
2013. aasta augustis süttis hoone eraomandis olevasse garaaži rohkem kui 24 tunni eest pargitud sõiduk, tekitades sellega kahju. Tulekahju sai alguse selle sõiduki elektrisüsteemist. Sõiduki omanik oli sõlminud sõiduki kasutamisega seotud tsiviilvastutuskindlustuse lepingu kindlustusseltsiga Línea Directa. Hoone oli kindlustatud äriühingu Segurcaixa juures, kes maksis hoone omanikust äriühingule tekitatud kahju hüvitamiseks kokku 44704,34 eurot.
Segurcaixa esitas 2014. aasta märtsis Línea Directa vastu hagi, milles nõudis viimaselt makstud kahjuhüvitise hüvitamist, kuna ta leidis, et kindlustusjuhtumi oli põhjustanud Hispaania õiguse tähenduses „sõiduki kasutamisega seotud asjaolu“, mis oli kaetud sõiduki liikluskindlustusega. Segurcaixa nõue jäeti esimeses kohtuastmes rahuldamata. Apellatsioonimenetluses mõisteti Línea Directalt välja Segurcaixa nõutud hüvitis. Línea Directa esitas kassatsioonkaebuse Tribunal Supremole (Hispaania kõrgeim kohus). Kuivõrd sellel kohtul tekkisid kahtlused seoses direktiivis 2009/103 sisalduva mõiste „sõidukite kasutamine“ tõlgendamisega, otsustas ta esitada Euroopa Kohtule mitu eelotsuse küsimust.
Euroopa Kohus tuletas kõigepealt meelde, et mõiste „sõidukite kasutamine“ kõnealuse direktiivi (
2
) tähenduses kujutab endast liidu õiguse autonoomset mõistet, mille tõlgendamist ei saa jätta iga liikmesriigi hinnata. Kohus rõhutas ka, et liidu seadusandja on sõidukitega põhjustatud õnnetustes kannatanute kaitse eesmärki pidevalt taotlenud ja tugevdanud.
Oma kohtupraktikat arvestades (
3
) nentis Euroopa Kohus, et mõistega „sõidukite kasutamine“ ei ole silmas peetud mitte üksnes teeliikluse olukordi, vaid hõlmatud on sõiduki mis tahes kasutamine, mis vastab sõiduki tavapärasele otstarbele, nimelt igasugune sõiduki transpordivahendina kasutamine. Selles kontekstis märkis Euroopa Kohus esiteks, et ainuüksi asjaolu, et õnnetuses osalenud sõiduk oli õnnetuse toimumise hetkel paigal, ei välista, et sõiduki kasutamine sel hetkel võib kuuluda sõiduki transpordivahendina kasutamise alla. Küsimus, kas asjassepuutuva sõiduki mootor õnnetuse toimumise hetkel töötas või mitte, ei ole samuti määrav. Teiseks ei piira ükski direktiivi 2009/103 säte kindlustuskohustuse ulatust ega mootorsõidukiga põhjustatud õnnetustes kannatanutele selle kohustusega tagatava kaitse ulatust üksnes juhtudega, kui mootorsõidukeid kasutatakse teatavatel aladel või teedel.
Euroopa Kohus järeldas sellest, et mõiste „sõidukite kasutamine“ direktiivi 2009/103 tähenduses ei sõltu selle maastiku omadustest, millel mootorsõidukit kasutatakse, ning eelkõige mitte asjaolust, et asjasse puutuv sõiduk on õnnetuse hetkel peatunud ja asub parklas. Neil tingimustel leidis Euroopa Kohus, et sõiduki parkimine ja seismise aeg on loomulikud ja vajalikud etapid, mis moodustavad lahutamatu osa sõiduki transpordivahendina kasutamisest. Seega kasutatakse sõidukit vastavalt tema transpordivahendina kasutamise otstarbele põhimõtteliselt ka kahe sõidu vahelisel parkimise ajal.
Käesoleval juhul tõdes Euroopa Kohus, et sõiduki parkimine eraomandis olevas garaažis kujutab endast sõiduki kasutamist vastavalt selle transpordivahendina kasutamise otstarbele ning seda järeldust ei sea kahtluse alla asjaolu, et kõnealune sõiduk oli selles garaažis pargitud rohkem kui 24 tundi.
Mis puudutab lõpuks asjaolu, et põhikohtuasjas kõne all oleva õnnetuse põhjustas sõiduki elektrisüsteemist alguse saanud tulekahju, siis leidis Euroopa Kohus, et kuna selle õnnetuse põhjustanud sõiduk vastab määratlusele „sõiduk“ direktiivi 2009/103 (
4
) tähenduses, siis ei ole vaja kõnealuse sõiduki osadest välja tuua seda osa, mis kahjujuhtumi põhjustas, ega kindlaks teha funktsioone, mida see osa täidab.
(
1
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta direktiiv 2009/103/EÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustuse ja sellise vastutuse kindlustamise kohustuse täitmise kohta (ELT 2009, L 263, lk 11).
(
2
)	Direktiivi 2009/103 artikli 3 esimeses lõigus on ette nähtud, et iga liikmesriik võtab artiklit 5 arvestades kõik vastavad meetmed, tagamaks, et nende sõidukite kasutamisel, mille põhiasukoht on tema territooriumil, on tsiviilvastutus kaetud kindlustusega.
(
3
)	Vt eelkõige 20. detsembri 2017. aasta kohtuotsus Núñez Torreiro (C‑334/16, EU:C:2017:1007) ja 15. novembri 2018. aasta kohtuotsus BTA Baltic Insurance Company (C‑648/17, EU:C:2018:917).
(
4
)	Direktiivi 2009/103 artikli 1 punkt 1.