62024CJ0002
EUROOPA KOHTU OTSUS (neljas koda)
23. oktoober 2025 (
*1
)
Apellatsioonkaebus – Konkurents – ELTL artikkel 101 – Keelatud kokkulepped – Modafiniiliturg – Kahe ravimifirma vahel sõlmitud patendivaidluste lahendamise kokkulepe, mille eesmärk on viivitada modafiniili geneerilise versiooni turuleviimisega – ELTL artikli 101 rikkumise tuvastamise otsus – Hindamiskriteeriumid – Eesmärgilt piirang
Kohtuasjas C‑2/24 P,
mille ese on Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 56 alusel 4. jaanuaril 2024 esitatud apellatsioonkaebus,
Teva Pharmaceutical Industries Ltd, asukoht Petah-Tikva (Iisrael),
Cephalon Inc., asukoht West Chester (Ameerika Ühendriigid),
esindajad: avocats S. Ortoli ja D. Tayar,
apellandid,
teine menetlusosaline:
Euroopa Komisjon, esindajad: G. Conte, T. Franchoo ja C. Sjödin, hiljem G. Conte ja T. Franchoo,
kostja esimeses kohtuastmes,
EUROOPA KOHUS (neljas koda),
koosseisus: koja president I. Jarukaitis, kohtunikud M. Condinanzi ja N. Jääskinen (ettekandja),
kohtujurist: A. Rantos,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
olles 27. märtsi 2025. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Apellandid paluvad oma apellatsioonkaebuses tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 18. oktoobri 2023. aasta kohtuotsus Teva Pharmaceutical Industries ja Cephalon vs. komisjon (T‑74/21, edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus“, EU:T:2023:651), millega Üldkohus jättis rahuldamata nende hagi, milles nad palusid tühistada Euroopa Komisjoni 26. novembri 2020. aasta otsuse C(2020) 8153 (final) [ELTL] artikli 101 ja EMP lepingu artikli 53 kohaldamise menetluse kohta (juhtum AT.39686 – CEPHALON) (edaspidi „vaidlusalune otsus“), ning teise võimalusena vähendada neile selles otsuses määratud trahvide suurust.
Vaidluse taust
2
Käesoleva menetluse huvides võib vaidluse tausta, nagu see on esitatud vaidlustatud kohtuotsuse punktides 2–23, kokku võtta järgmiselt.
3
Cephalon Inc. on Ameerika Ühendriikides asuv biofarmaatsiaettevõtja, kes tarnib nii originaalravimeid kui ka geneerilisi ravimeid üle maailma. Cephaloni põhitegevus hõlmab ravimite teadus- ja arendustegevust ning turuleviimist, pöörates erilist tähelepanu kesknärvisüsteemi häiretele.
4
Teva Pharmaceutical Industries Ltd (edaspidi „Teva“) on rahvusvaheline ravimiettevõtja, kes arendab, toodab ja turustab geneerilisi ravimeid ning uuenduslikke ja eriotstarbelisi farmaatsiatooteid, ravimite toimeaineid ja käsimüügiravimeid.
5
Pärast seda, kui komisjon kiitis 2011. aasta oktoobris teatatud koondumise heaks 13. oktoobri 2011. aasta otsusega K(2011) 7435 (lõplik) (juhtum COMP/M. 6258 – Teva/Cephalon) vastavalt nõukogu 20. jaanuari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 139/2004 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle (EÜ ühinemismäärus) (ELT 2004, L 24, lk 1; ELT eriväljaanne 08/03, lk 40) artikli 6 lõike 1 punktile b (edaspidi „koondumisotsus“), ostis Teva 2011. aasta oktoobris Cephaloni.
Asjaomane toode ja seda puudutavad patendid
6
Kõne all olev toode on modafiniili ravimi toimeainet (edaspidi „toimeaine“) sisaldavad ravimid. Modafiniili avastas 1976. aastal Prantsuse ravimiettevõtja Lafon ja see on pikaajalise kestusega ärkvelolekut soodustav ergutav aine, mida kasutatakse teatud liiki unehäirete raviks.
7
Cephalon sai 1993. aastal Lafonilt modafiniili ainuõigused ja 1997. aastal hakkas ta seda müüma Ühendkuningriigis Provigili kaubamärgi all. 2005. aastal müüs ta modafiniili mitmes Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) riigis.
8
EMPs kaotasid Cephaloni riigisisesed patendid modafiniili molekuli toimeainele kehtivuse hiljemalt 2003. aastal, samal ajal kui selle toimeainega seotud andmekaitse lõppes hiljemalt 2005. aastal.
9
Kuigi modafiniili molekuli patendid olid kehtivuse kaotanud, olid Cephalonil veel teisesed patendid osakeste suuruse kohta ja muud modafiniiliga seotud patendid, mille kehtivusaeg lõppes Euroopa Majanduspiirkonnas 2015. aastal.
10
Ravim Provigil oli Cephaloni müügiportfellis kõige olulisem toode. Arvestades geneeriliste ravimite turuletulekut lähitulevikus ja selleks, et kaitsta oma tegevust kõnealuses valdkonnas, töötas Cephalon välja teise põlvkonna toote Nuvigili, mis põhines modafiniili toimeainel ja mille ta kavatses turule viia, et asendada alates 2006. aastast järk-järgult Provigil kõigepealt Ameerika Ühendriikides ja seejärel EMPs. Lisaks kavatses Cephalon turule viia teise modafiniilil põhineva ravimi nimega Sparlon. Lõpuks ei viinud Cephalon EMPs turule ei Nuvigili ega Sparlonit.
11
2002. aasta lõpus, kui neli geneeriliste ravimite sektori äriühingut, sealhulgas Teva, taotlesid õigusnormidest tulenevat luba oma modafiniili geneeriliste ravimite turustamiseks Ameerika Ühendriikides, algatas Cephalon Ameerika Ühendriikides patendist tulenevate õiguste rikkumise menetluse.
12
Teva viis 2005. aasta juunis Ühendkuningriigis turule modafiniili geneerilise toote.
13
Pärast kirjavahetust algatas Cephalon 6. juulil 2005 High Court of Justice’is (England & Wales) (kõrge kohus (Inglismaa ja Wales), Ühendkuningriik) Teva vastu patendimenetluse ja taotles hagi tagamist, et takistada Teval müüa oma modafiniili geneerilist ravimit Ühendkuningriigis. Seejärel esitas Teva vastuhagi patendi kehtetuks tunnistamise kohta.
14
Enne 11. juuliks 2005 kavandatud kohtuistungit hagi tagamise taotluse kohta nõustus Teva lõpetama modafiniili geneeriliste ravimite müügi Ühendkuningriigis. Vastutasuks nõustus Cephalon andma 2,1 miljoni naelsterlingu (GBP) (ligikaudu 3,07 miljonit eurot) suuruse garantii juhuks, kui Teva peaks kohtumenetluse võitma ja tal oleks õigus nõuda hüvitist saamata jäänud tulu eest.
15
Läbirääkimised kompromisskokkuleppe sõlmimiseks algasid 2005. aasta novembri lõpus.
Kompromisskokkulepe
16
Cephalon ja Teva sõlmisid 8. detsembril 2005 kompromisskokkuleppe. Kompromisskokkulepe sõlmiti ka nendega seotud ettevõtjate suhtes ja see jõustus 4. detsembril 2005.
17
Muu hulgas oli kompromisskokkuleppe artiklis 2 ette nähtud, et Teva võtab kohustuse, et ta ei sisene sõltumatult modafiniiliturule ega konkureeri seal Cephaloniga (edaspidi „konkurentsikeelu tingimus“), samuti ei vaidlusta ta Cephaloni modafiniili patente (edaspidi „vaidlustamiskeelu tingimus“) (edaspidi koos „piiravad tingimused“).
18
Kompromisskokkuleppe artiklid 2.2–2.6 sisaldavad mitut äritehingut:
–
Teva annab Cephalonile litsentsi Teva intellektuaalomandi õiguste suhtes;
–
Cephalon annab Tevale litsentsi kasutada andmeid CEP1347, mis on arendatud Cephaloni osalusel välja Parkinsoni tõve ravi uuringute käigus;
–
Teva tarnib Cephalonile modafiniili toimeainet;
–
Cephalon teeb makseid Tevale välditud kohtukulude eest;
–
Teva turustab Ühendkuningriigis Cephaloni tooteid.
19
Samuti on kompromisskokkuleppe artiklis 3 Tevale antud geneerilisi ravimeid puudutavad õigused. Selle artikli kohaselt andis Cephalon Tevale lihtlitsentsi oma modafiniili geneerilise ravimi turuleviimiseks, sh EMPs alates 2012. aastast (või varem, kui mis tahes ettevõtja toob turule mõne modafiniili geneerilise ravimi).
20
Vastavalt kompromisskokkuleppe artiklile 4 kohustusid Teva ja Cephalon viivitamata lõpetama oma modafiniiliga seotud kohtuvaidlused Ameerika Ühendriikides ja Ühendkuningriigis.
21
Kompromisskokkulepe sisaldab ka summasid või tasusid, mis on seotud eespool punktides 17 ja 18 nimetatud tehingutega.
Vaidlusalune otsus
22
Komisjon võttis 26. novembril 2020 vastu vaidlusaluse otsuse.
23
Komisjon leidis selles otsuses, et apellandid on rikkunud ELTL artiklit 101 ja EMP lepingu artiklit 53, osaledes farmaatsiasektoris vaidluste lahendamise kokkuleppes vastupidise makse eest (vaidlusaluse otsuse artikkel 1).
24
Eespool nimetatud rikkumise eest määras komisjon Cephalonile ja Tevale trahvid summas vastavalt 30480000 eurot ja 30000000 eurot (vaidlusaluse otsuse artikkel 2).
Menetlus Üldkohtus ja vaidlustatud kohtuotsus
25
Teva ja Cephalon palusid Üldkohtu kantseleisse 5. veebruaril 2021 saabunud hagiavalduses tühistada vaidlusalune otsus ja teise võimalusena tühistada määratud trahvisummad või neid vähendada.
26
Hagide põhjendamiseks esitasid apellandid neli väidet.
27
Vaidlustatud kohtuotsuses analüüsis Üldkohus esimesena esimest väidet selle kohta, et on rikutud õigusnormi ja et komisjon kvalifitseeris kompromisskokkuleppe eesmärgi tõttu konkurentsipiiranguks (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 27–205).
28
Esiteks lükkas Üldkohus tagasi etteheited, mis puudutasid asjakohase õigusliku kriteeriumi kohaldamata jätmist (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 30–57).
29
Selle kohta leidis Üldkohus eelkõige, et arvestades kohtupraktikat, mis tuleneb 30. jaanuari 2020. aasta kohtuotsusest Generics (UK) jt (C‑307/18, edaspidi kohtuotsus Generics (UK), EU:C:2020:52), eeldab kokkuleppe kvalifitseerimine eesmärgi tõttu piiranguks üldist hinnangut asjaomaste poolte huvide ja stiimulite kohta, et kontrollida, kas kompromisskokkuleppes sisalduvaid tehinguid võis põhjendada muul viisil kui nii patendiomaniku kui ka väidetava rikkuja ärihuvidega mitte konkureerida saavutuspõhiselt (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 37–43). Järelikult oli komisjon kohustatud kontrollima, kas kompromisskokkuleppes silmas peetud tehinguid oleks samuti saanud sõlmida sama soodsatel tingimustel ilma piiravate tingimusteta. Üldkohus leidis, et kui komisjon suudab tuvastada, et kõnealuseid tehinguid ei oleks sõlmitud või neid ei oleks sõlmitud sama soodsatel tingimustel ilma piiravate tingimusteta, võib sellest järeldada, et nende tehingute ainus selgitus on kõnealuse patendiomaniku ja väidetava rikkuja ärihuvi mitte konkureerida saavutuspõhiselt (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 45).
30
Üldkohus märkis seejärel, et komisjoni kohaldatud õiguslik kriteerium ei võrdu vastupidise olukorra analüüsiga, mida kasutatakse siis, kui hinnatakse kokkuleppeid, mis kujutavad endast oma tagajärje tõttu piiranguid (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 47).
31
Nimelt sedastas Üldkohus, et Euroopa Kohtu praktikast nähtub, et selle hinnangu, mis tuleb läbi viia selleks, et teha kindlaks, kas kokkuleppe saab kvalifitseerida „eesmärgi tõttu piiranguks“ või mitte, eesmärk ei ole tuvastada ega määrata kindlaks mingi tegevuse konkurentsivastaseid tagajärgi, vaid üksnes määrata kindlaks selle objektiivne raskusaste, mis võib nimelt põhjendada seda, et selle tagajärgi ei tule hinnata (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 49).
32
Ühtlasi täpsustas Üldkohus, et asjaolu, et see hinnang tuleb olenevalt olukorrast anda pärast seda, kui on üksikasjalikult analüüsitud asjasse puutuvat kokkulepet ja eriti selles ette nähtud väärtuste üleandmise stimuleerivat mõju, aga ka selle eesmärke ning majanduslikku ja õiguslikku konteksti, millesse see kuulub, ei tähenda samuti, et hinnatakse kokkuleppe konkurentsivastaseid tagajärgi turule. See eeldab üksnes keeruliste kokkulepete endi igakülgset ja põhjalikku hindamist nii selleks, et välistada nende kvalifitseerimine „eesmärgi tõttu piiranguks“, kui tekib kahtlus selles, kas need kokkulepped kahjustavad konkurentsi piisavalt, kui ka selleks, et vältida olukorda, et kokkulepped võiksid jääda sellest kvalifikatsioonist kõrvale ainuüksi oma keerukuse tõttu, ja isegi kui nende põhjalik analüüs näitab, et need on objektiivselt piisavalt konkurentsi kahjustavad (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 50).
33
Teiseks lükkas Üldkohus tagasi etteheited, mille kohaselt oli kompromissiga kaasnenud tehingutel muu usutav selgitus kui see, et need olid üksnes vastusooritus piiravate tingimuste eest (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 58–166).
34
Kolmandaks lükkas Üldkohus tagasi etteheited, mis puudutasid kohtuotsuses Generics (UK) ette nähtud kriteeriumi seoses kompromisskokkuleppega kaasnevate konkurentsi soodustavate tagajärgedega, mis on kindlad, asjakohased, sellele kokkuleppele omased ja piisavalt olulised (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 167–191).
35
Üldkohus leidis koondumisotsust puudutavate argumentidega seoses, et selle otsuse võrdlusraamistik erineb sellest, millel põhineb kompromisskokkuleppe analüüs ELTL artikli 101 lõike 1 seisukohast. Kui vaidlusaluses otsuses hindas komisjon kompromisskokkuleppest tulenevat konkurentsipiirangut ja võrdles selle mõju vastupidise stsenaariumiga, kus kompromisskokkulepet ei oleks sõlmitud, siis koondumisotsuses loetakse kompromisskokkulepe juba aset leidnuks ja hinnatakse poolte koondumise tõenäolist mõju konkurentsile lähitulevikus koondumiste kontrolli käsitlevate liidu eeskirjade seisukohast alates 2011. aastast (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 182).
36
Ühtlasi märkis Üldkohtus, et asjaolu, et komisjon leidis koondumisotsuses, et pärast kompromisskokkuleppe sõlmimist ja vaatamata sellele kujutas Teva endast endiselt kõige tõenäolisemat konkurentsisurvet Cephalonile, ei tähenda, et ta oleks leidnud, et Teva geneerilistel õigustel oli konkurentsi soodustav mõju (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 183).
37
Neljandaks lükkas Üldkohus tagasi etteheited, mis puudutasid komisjoni väidetavaid rikkumisi kompromisskokkuleppe majandusliku ja õigusliku konteksti hindamisel (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 192–205).
38
Teisena lükkas Üldkohus tagasi teise väite, et komisjon oli teinud vea, kui ta kvalifitseeris kompromisskokkuleppe tagajärje tõttu piiranguks, kuivõrd ta tugines üksnes selle kokkuleppe potentsiaalsetele tagajärgedele (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 206–255).
39
Selle kohta märkis Üldkohus eelkõige, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on võimalik tugineda potentsiaalsele konkurentsile, mida avaldab potentsiaalne turule siseneja, kelle kõnealune kokkulepe kõrvaldas, ja kõnealuse turu struktuurile, ning ELTL artikli 101 eesmärk on kaitsta lisaks tegelikule konkurentsile ka potentsiaalset konkurentsi (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 227–229).
40
Kolmandana lükkas Üldkohus tagasi kolmanda ja neljanda väite, mille apellandid esitasid teise võimalusena ja mis puudutasid vastavalt ELTL artikli 101 lõike 3 väära kohaldamist ja neile määratud trahve (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 256–307).
41
Neljandana lükkas Üldkohus tagasi apellantide taotluse tühistada neile määratud trahvid või vähendada nende trahvide summat (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 308–311).
42
Neid kaalutlusi arvestades jättis Üldkohus apellantide hagid tervikuna rahuldamata.
Apellatsioonimenetluse poolte nõuded
43
Apellatsioonkaebuses paluvad apellandid Euroopa Kohtul:
–
rahuldada apellatsioonkaebus ja tunnistada hagi vastuvõetavaks;
–
tühistada vaidlustatud kohtuotsus;
–
saata asi tagasi Üldkohtusse uue kohtuotsuse tegemiseks, välja arvatud juhul, kui Euroopa Kohus leiab, et tal on piisavalt teavet, et tühistada vaidlusalune otsus;
–
mõista kohtukulud välja komisjonilt.
44
Komisjon palub Euroopa Kohtul:
–
jätta apellatsioonkaebus rahuldamata ja
–
mõista kohtukulud välja apellantidelt.
Apellatsioonkaebus
45
Apellatsioonkaebuse põhjendamiseks esitavad apellandid kaks väidet.
Esimene väide, et kohaldades kohtuotsusest Generics (UK) tulenevat õiguslikku kriteeriumi, mille alusel tuvastatakse eesmärgi tõttu konkurentsipiirangu olemasolu, on rikutud õigusnormi
46
Apellatsioonkaebuse esimeses väites väidavad apellandid, et Üldkohus kohaldas vääralt kohtuotsusest Generics (UK) tulenevat õiguslikku kriteeriumi, mis võimaldab tuvastada, kas kompromissi raames kokkulepitu on oma eesmärgilt konkurentsipiirang.
47
Selle väite esimene osa käsitleb Üldkohtu tõlgendust nimetatud kriteeriumi esimesele osale, mis asub vaidlustatud kohtuotsuse punktis 87 ja mille kohaselt eesmärgi tõttu konkurentsipiiranguks kvalifitseerimine peab jääma kehtima, kui asjaomase kompromisskokkuleppe analüüsist nähtub, et sellega sätestatud väärtuse üleandmine on seletatav üksnes nii patendiomaniku kui ka väidetava rikkuja majandusliku huviga mitte konkureerida saavutuspõhiselt. Esimese väite teine osa puudutab selle kriteeriumi teist osa, mis on välja toodud vaidlustatud kohtuotsuse punktis 111 ja mille kohaselt ei saa kompromisskokkulepped, millel on kindlad konkurentsi soodustavad tagajärjed, andes alust mõistlikult kahelda, kas need on konkurentsile piisavalt kahjulikud, kujutada endast eesmärgi tõttu piiranguid.
Esimene väiteosa, mis puudutab kohtuotsusega Generics (UK) kehtestatud õigusliku kriteeriumi esimese osa vale kohaldamist
– Poolte argumendid
48
Esimese väite esimeses osas vaidlustavad apellandid vaidlustatud kohtuotsuse punktid 45–47.
49
Esiteks on selle kohtuotsuse punktides 46 ja 47 kasutatud õiguslik kriteerium vastuolus kohtuotsusest Generics (UK) tuleneva kohtupraktikaga ja vastab vastupidise stsenaariumi analüüsile, kui hinnatakse seda, kas kokkulepped kujutavad endast tagajärje tõttu piirangut.
50
Sellega seoses heidavad apellandid Üldkohtule ette, et viimane ei selgitanud, miks komisjoni poolt vaidlusaluses otsuses esitatud õiguslik kriteerium ei vasta tegelikult vastupidise stsenaariumi analüüsile, mida viiakse läbi, kui hinnatakse kokkuleppeid kui tagajärje tõttu piiranguid. Lisaks nõuab Üldkohtu kinnitatud kriteerium tegelikult seda, et iga äritehingu puhul hinnataks, kas selline tehing oleks tegelikult sõlmitud või oleks sõlmitud samadel tingimustel ilma terve kompromisskokkuleppeta, mis oleks aga vastuolus kohtuotsusest Generics (UK) tuleneva kohtupraktikaga.
51
Teiseks sõnastas Üldkohus selle kohtuotsuse punktis 45 rangema õigusliku reegli kui see, mis on ette nähtud kohtuotsuses Generics (UK).
52
Apellandid tuletavad meelde, et vastavalt kohtuotsuse Generics (UK) juhistele kujutab kompromisskokkulepe endast kokkulepet, mille eesmärk on takistada, piirata või kahjustada konkurentsi juhul, kui kättesaadavatest andmetest tervikuna ilmneb, et väärtuse üleandmine on seletatav üksnes kokkuleppe poolte ärihuviga mitte konkureerida saavutuspõhiselt. Lisaks nähtub sellest kohtuotsusest, et selleks, et selline väärtuse üleandmine ei kuuluks eesmärgi tõttu konkurentsi piirava kokkuleppe määratluse alla, piisab, kui nende üleandmiste alternatiivne selgitus on usutav.
53
Otsustades, et komisjon oli kohustatud kontrollima, kas kompromisskokkuleppes nimetatud äritehinguid oleks samuti saanud sõlmida sama soodsatel tingimustel, kui piiravaid tingimusi ei oleks esinenud, ei moonutanud Üldkohus mitte ainult Euroopa Kohtu praktikas kehtestatud kriteeriumi, vaid – vastuolus selle praktikaga – pööras ka tõendamiskoormise ümber.
54
Kolmandaks kiitis Üldkohus heaks kriteeriumi, mida pooltel oli võimatu täita, minnes vastuollu kohtuotsusest Generics (UK) tuleneva kohtupraktikaga.
55
Apellandid heidavad Üldkohtule ette, et viimane ei kohaldanud õigesti vaidlustatud kohtuotsuse punktis 43 esitatud kriteeriumi, et kontrollida, kas kompromisskokkuleppega hõlmatud äritehingutel võis olla muid selgitusi kui nii patendiomaniku kui ka väidetava rikkuja ärihuvi mitte konkureerida saavutuspõhiselt.
56
Apellandid märgivad, et kompromisskokkuleppe sõlmimise ajal oli neil üle maailma kohtuvaidlusi modafiniili kaitsvate Cephaloni patentide üle ning et kokkuleppe puudumisel oleksid pooled oma kohtuvaidlusi jätkanud. Niisuguses olukorras ei olnud Cephalonil mingit huvi sõlmida Tevaga mis tahes äritehingut seoses vaidluse esemega ning tal oli väga vähe huvi sõlmida ükskõik millist kokkulepet, nagu ka komisjon vaidlusaluse otsuse punktis 794 möönis.
57
Selline kriteerium, nagu Üldkohus kohaldas, välistab tingimata kompromisskokkuleppega samaaegsete äritehingute sõlmimise, mis on otseselt vastuolus kohtuotsusest Generics (UK) tuleneva kohtupraktikaga.
58
Apellandid väidavad, et selles kontekstis oleks käesolevas asjas olnud asjakohane küsida, kas eeldusel, et Teva ja Cephalon olid omavahelise kohtuvaidluse lahendanud, oleks iga äritehingut olnud võimalik usutavalt selgitada.
59
Komisjon leiab, et esimese väite esimene osa tuleb põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
– Euroopa Kohtu hinnang
60
Esimese väite esimese osa põhjendamiseks vaidlevad apellandid vastu vaidlustatud kohtuotsuse punktidele 45–47 ja eelkõige õiguslikule kriteeriumile, mida Üldkohus kasutas selleks, et kvalifitseerida kompromisskokkuleppega võetud konkurentsikeelu ja vaidlustamiskeelu kohustused eesmärgilt konkurentsipiiranguks.
61
Kõigepealt tuleb meenutada, et Euroopa Kohtu praktikast nähtub, et kompromisskokkulepped, millega turule siseneda kavatsev geneeriliste ravimite tootja tunnistab vähemalt ajutiselt originaalravimite tootja patendi kehtivust ning kohustub seetõttu seda mitte vaidlustama ega kõnealusele turule mitte sisenema, võivad endaga kaasa tuua konkurentsi piiravad tagajärjed, kuna patendi kehtivuse ja ulatuse vaidlustamine on osa tavapärasest konkurentsist sektorites, milles esinevad ainuõigused tehnoloogiale (kohtuotsus Generics (UK), punkt 81, ja 27. juuni 2024. aasta kohtuotsus Servier jt vs. komisjon, C‑201/19 P, EU:C:2024:552, punkt 293).
62
Nimelt võib geneeriliste ravimite tootja pärast seda, kui ta on hinnanud oma võimalusi võita kohtumenetlus, mis on pooleli tema ja asjaomase originaalravimi tootja vahel, otsustada loobuda sisenemast kõnealusele turule ja sõlmida viimasega selle menetluse lahendamiseks kompromisskokkuleppe (27. juuni 2024. aasta kohtuotsus Servier jt vs. komisjon, C‑201/19 P, EU:C:2024:552, punkt 163 ning seal viidatud kohtupraktika).
63
Niisugust kokkulepet ei saa siiski igal juhul pidada eesmärgi tõttu piiranguks ELTL artikli 101 lõike 1 tähenduses. Asjaolu, et kokkuleppega kaasneb see, et originaalravimite tootja annab geneeriliste ravimite tootjale üle rahalise või mitterahalise väärtuse, ei ole piisav põhjus, et kvalifitseerida see eesmärgi tõttu piiranguks, kuna nimetatud väärtuse üleandmine võib osutuda põhjendatuks. Nii võib see olla juhul, kui geneeriliste ravimite tootja saab originaalravimi tootjalt summa, mis tõepoolest vastab hüvitisele nendevahelise vaidlusega seotud kulude või ebamugavuste eest või on käsitatav tasuna originaalravimite tootjale tegelikult tarnitava kauba või osutatava teenuse eest (27. juuni 2024. aasta kohtuotsus Servier jt vs. komisjon, C‑201/19 P, EU:C:2024:552, punkt 163 ning seal viidatud kohtupraktika).
64
Seega, kui kompromisskokkuleppega, millega lahendatakse patendi kehtivust puudutav vaidlus geneeriliste ravimite tootja ja selle patendi omanikust originaalravimite tootja vahel, kaasneb originaalravimite tootjalt geneeriliste ravimite tootjale väärtuse üleandmine, tuleb järelikult esimesena kontrollida, kas üle antud väärtuse positiivne netojääk on täielikult põhjendatud – nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktides 62 ja 63 – vajadusega hüvitada selle vaidlusega seotud kulud või ebamugavused, nagu viimati nimetatud tootja nõustamise kulud ja tasud, või vajadusega tasuda geneeriliste ravimite tootjale selle eest, et ta on tegelikult ja kindlalt tarninud kaupu või osutanud teenuseid originaalravimi tootjale. Nimelt tähendab niisuguse vaidluse lahendamine kompromisskokkuleppega seda, et geneeriliste ravimite tootja tunnustab asjaomase patendi kehtivust, sest ta loobub selle vaidlustamisest. Sellest nähtub, et originaalravimite tootja „vastupidiseks“ makseks geneeriliste ravimite tootjale, mida saab lugeda viidatud tunnustamisega kooskõlas olevaks ja järelikult konkurentsi seisukohast põhjendatuks, on üksnes selliste kulude hüvitamine või tarnitud toodete või osutatud teenuste eest tasumine (27. juuni 2024. aasta kohtuotsus Servier jt vs. komisjon, C‑201/19 P, EU:C:2024:552, punkt 164 ning seal viidatud kohtupraktika).
65
Teisena, kui selline vajadus ei põhjenda täielikult ülekannete positiivset netojääki, tuleb kontrollida, kas sellise põhjenduse puudumisel on need ülekanded seletatavad üksnes nende ravimitootjate ärihuviga mitte konkureerida saavutuspõhiselt. Selle analüüsimiseks tuleb kindlaks määrata, kas see jääk, mis võib sisaldada põhjendatud kulusid, on piisavalt suur, et tõesti ajendada geneeriliste ravimite tootjat loobuma sisenemast asjaomasele turule, ilma et oleks nõutav, et positiivne netojääk peaks tingimata olema suurem kasumist, mida geneeriliste ravimite tootja oleks saanud, kui ta oleks patendivaidluse võitnud (27. juuni 2024. aasta kohtuotsus Servier jt vs. komisjon, C‑201/19 P, EU:C:2024:552, punkt 165 ning seal viidatud kohtupraktika).
66
Tuleb järeldada – sarnaselt sellega, mida kohtujurist märkis oma ettepaneku punktis 45 –, et eesmärgilt konkurentsipiiranguks kvalifitseerimist saab lubada ainult siis, kui kompromisskokkuleppes ette nähtud konkurentsikeelu ja vaidlustamiskeelu tingimustest tulenevad konkurentsipiirangud ei põhine mitte originaalravimite patentide kehtivuse tunnustamisel, vaid väärtuse üleandmisel sellelt tootjalt asjaomasele geneeriliste ravimite tootjale, mis ajendab viimast hoiduma konkureerimast saavutuspõhiselt.
67
Seega tuleb sellised patendivaidluste lahendamise kompromisskokkulepped nagu siin käsitletav kvalifitseerida eesmärgi tõttu konkurentsipiiranguteks, kui nende analüüsist nähtub, et originaalravimi tootja poolt väärtuse üleandmine geneerilise ravimi tootjale on lõppkokkuvõttes seletatav üksnes nende ettevõtjate ärihuviga mitte konkureerida saavutuspõhiselt (vt selle kohta kohtuotsus Generics (UK), punkt 87, ja 25. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Lundbeck vs. komisjon, C‑591/16 P, EU:C:2021:243, punkt 114).
68
Selleks et teha kindlaks, kas kokkuleppe võib kvalifitseerida eesmärgi tõttu konkurentsipiiranguks, tuleb hinnata, kas see kokkulepe kui tervik kahjustab majanduslikust seisukohast konkurentsi nõuetekohast toimimist asjaomasel turul sellisel tasemel, mitte analüüsida iga selle tingimust eraldi (27. juuni 2024. aasta kohtuotsus Servier jt vs. komisjon, C‑201/19 P, EU:C:2024:552, punkt 294 ning seal viidatud kohtupraktika).
69
Neid kaalutlusi arvestades tuleb esiteks hinnata, kas Üldkohus järeldas põhjendatult – analüüsides seda, kas kompromisskokkulepe tuleb kvalifitseerida „eesmärgi tõttu konkurentsipiiranguks“ – vaidlustatud kohtuotsuse punktis 46 õigesti, et selleks, et teha kindlaks, kas iga selles kokkuleppes nimetatud äritehingu ainus usutav selgitus oli ajendada Tevat nõustuma piiravate tingimustega ja seega loobuda saavutuspõhisest konkurentsist Cephaloniga, või kas need tehingud oleks igal juhul tehtud tavapärastel turutingimustel, tuleb analüüsida, kas selles kokkuleppes sisalduvad äritehingud oleks tegelikult tehtud või oleks need tehtud samadel tingimustel, kui piiravaid tingimusi ei oleks olnud.
70
Kui väärtuse üleandmise positiivset netojääki ei saa täielikult põhjendada vajadusega hüvitada geneeriliste ravimite tootja ja originaalravimite tootja vahelise patendi kehtivust käsitleva vaidlusega seotud kulud või ebamugavused, siis tuleneb kohtupraktikast tulenevast õiguslikust kriteeriumist, mille alusel kvalifitseeritakse kompromisskokkulepe eesmärgi tõttu konkurentsipiiranguks, et tuleb kontrollida, kas ainus vastutasu väärtuse üleandmise eest, mille geneeriliste ravimite tootja sai originaalravimi tootjalt, on piisavalt suur, et tegelikult ajendada geneeriliste ravimite tootjat loobuma sisenemast asjaomasele turule (vt selle kohta 27. juuni 2024. aasta kohtuotsus Servier jt vs. komisjon, C‑201/19 P, EU:C:2024:552, punktid 164 ja 165 ning seal viidatud kohtupraktika).
71
Neil asjaoludel heidavad apellandid Üldkohtule ekslikult ette seda, et ta keskendus oma analüüsis kompromisskokkuleppes sisalduvatele konkurentsikeelu ja vaidlustamiskeelu kohustustele, mis tähendas sisuliselt loobumist turule sisenemisest.
72
On tõsi, nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 71, et vaidlustatud kohtuotsuse punktide 45 ja 46 eraldi tõlgendamine võib viidata sellele, et Üldkohus analüüsis piiravaid tingimusi abstraktselt, vaadeldes hüpoteetilist stsenaariumi, mis põhines „tegelikult juhtunu võrdlusel sellega, mis oleks toimunud piiravate tingimuste puudumisel“.
73
Siiski, nagu nähtub vaidlustatud kohtuotsuse punktidest 43–46 ja 61–162, järeldas Üldkohus pärast kompromisskokkuleppe üksikasjalikku analüüsi ja igakülgset hindamist, et need väärtused, mille Cephalon Tevale äritehingute kaudu üle andis, kujutasid endast vastutasu kompromisskokkuleppesse piiravate tingimuste lisamise eest ja seega Teva kohustuse eest loobuda sisenemast iseseisvalt geneeriliste ravimite turule.
74
Tuleb märkida, et taolise lähenemisega soovis Üldkohus – nagu nähtub vaidlustatud kohtuotsuse punktidest 43–46 – teha hüpoteetilise stsenaariumi alusel kindlaks, kas apellantide vahel sõlmitud äritehingud kaldusid tavapärastest turutingimustest kõrvale, arvestades eelkõige nende tehingute eesmärke ning nende sõlmimise aja majanduslikku ja õiguslikku konteksti, et tuvastada kompromisskokkuleppes ette nähtud väärtuse üleandmise stimuleeriv mõju.
75
Miski ei keela aga võtta eesmärgi tõttu konkurentsipiirangu tuvastamisel arvesse vastupidiseid asjaolusid (vt selle kohta 2. aprilli 2020. aasta kohtuotsus Budapest Bank jt, C‑228/18, EU:C:2020:265, punktid 82 ja 83).
76
Kuigi analüüs, mille Üldkohus esitas vaidlustatud kohtuotsuse punktis 46 ja mis seisneb kompromisskokkuleppes sisalduvate äritehingute analüüsis, kui piiravaid tingimusi ei esineks, tähendab hüpoteetilise olukorra arvesse võtmist, nagu ta märkis vaidlustatud kohtuotsuse punktides 47–50, ei saa seda analüüsi segi ajada nn vastupidise stsenaariumi meetodiga.
77
Kui vastupidise stsenaariumi meetodis võrreldakse asjaomasest kokkuleppest tulenevat konkurentsiolukorda olukorraga, mis esineks kokkuleppe puudumise korral, et hinnata ettevõtjatevahelisest kokkuleppest tulenevate konkurentsivastaste tagajärgede olemasolu (vt selle kohta 27. juuni 2024. aasta kohtuotsus komisjon vs. KRKA, C‑151/19 P, EU:C:2024:546, punkt 316 ja seal viidatud kohtupraktika), oli selle analüüsi eesmärk, mille Üldkohus viis läbi eesmärgi tõttu konkurentsipiirangu olemasolu hindamisel – nagu nähtub vaidlustatud kohtuotsuse punktidest 43–50 ja 61 –, kindlaks teha, kas need tingimused kujutasid endast Teva jaoks stiimulit loobuda saavutuspõhisest konkurentsist Cephaloniga, tegemaks kindlaks asjaomase tegevuse objektiivne raskusaste, mitte aga hindamaks kompromisskokkuleppe konkurentsivastaste tagajärgede esinemist. Viimati nimetatud hinnang anti vaidlustatud kohtuotsuse punktides 221–223 ja 230–254.
78
Seega ei nõua Üldkohtu kinnitatud kriteerium vastupidi apellantide väidetele seda, et iga äritehingu puhul tuleb hinnata, kas see oleks tegelikult sõlmitud või oleks sõlmitud samadel tingimustel, kui kompromisskokkulepet tervikuna ei oleks sõlmitud. Vastupidi, selle kriteeriumi eesmärk on kindlaks teha, kas – nagu nõuab käesoleva kohtuotsuse punktis 67 viidatud kohtupraktika – väärtuse üleandmised on lõppkokkuvõttes seletatavad üksnes asjaomaste ettevõtjate ärihuviga mitte konkureerida saavutuspõhiselt.
79
Võttes samuti arvesse vaidlustatud kohtuotsuse punktides 47–50 sisalduvaid selgitusi, mille punkte 48–50 apellandid ei ole vaidlustanud – see puudutab erinevust eesmärgi tõttu konkurentsipiirangu olemasolu kindlakstegemisel tehtud analüüsi ja vastupidise stsenaariumi meetodi vahel, mida tuleb kohaldada üksnes kokkuleppe konkurentsivastaste tagajärgede hindamisel –, selgitas Üldkohus vastupidi apellantide väidetele põhjusi, miks see analüüs ei ole samaväärne viidatud vastupidise stsenaariumi meetodiga.
80
Teiseks tuleb analüüsida, kas Üldkohus kaldus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 46 kõrvale kohtuotsusest Generics (UK) tulenevast praktikast, kui ta leidis, et selleks, et teha kindlaks, kas iga äritehingu ainus usutav selgitus oli ajendada Tevat nõustuma piiravate tingimustega ja seega loobuma saavutuspõhisest konkurentsist Cephaloniga või kas neid tehinguid oleks igal juhul tehtud tavapärastel turutingimustel, pidi komisjon võrdlema seda, mis tegelikult toimus, ja seda, mis oleks toimunud piiravate tingimuste puudumisel.
81
Selle etteheitega soovivad apellandid sisuliselt tõendada, et Üldkohtu kasutatud kriteerium vastab kohtuotsusest Generics (UK) tulenevale kriteeriumile, mille abil tuleb analüüsida tagajärje tõttu konkurentsipiirangu olemasolu, ning seega ei saa seda õigusnormi rikkumata kasutada eesmärgi tõttu konkurentsipiirangu tuvastamiseks.
82
Nagu aga nähtub vaidlustatud kohtuotsuse punktist 43, soovis Üldkohus anda üldise hinnangu asjaomaste poolte huvidele ja stiimulitele, et kontrollida, kas kompromisskokkuleppes sisalduvaid äritehinguid võis põhjendada muul viisil kui apellantide ärihuviga mitte konkureerida saavutuspõhiselt.
83
Nagu Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 50 ja 56 – mida pooled ei vaidlusta – õigesti märkis, peab selline hinnang tuginema äritehingute ja kompromisskokkuleppe koos analüüsimisele, kuivõrd need tehingud ja kokkulepe on osa samast lepingulisest tervikust.
84
Nagu Euroopa Kohus on täpsustanud, ei tule kokkuleppe kvalifitseerimiseks eesmärgi tõttu konkurentsipiiranguks – arvestades eelkõige patendivaidluste lahendamise kompromisskokkuleppe vaidlustamis- ja turustamiskeelu ning ainuõiguslike varustamise tingimuste vahelisi tihedaid seoseid – mitte analüüsida iga piiravat tingimust eraldi, vaid on hädavajalik analüüsida, kas see kokkulepe kui tervik kahjustab majanduslikust seisukohast konkurentsi nõuetekohast toimimist asjaomasel turul sellisel tasemel, mis õigustab sellist kvalifitseerimist (vt selle kohta 27. juuni 2024. aasta kohtuotsus Servier jt vs. komisjon, C‑201/19 P, EU:C:2024:552, punkt 294).
85
Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 57 märkis, on see nii seda enam, et sarnaselt siinse juhtumiga on analüüsi eesmärk just tuvastada väärtuse üleandmise võimalik stimuleeriv mõju ja teha kindlaks, kas piiravate tingimuste lisamine kompromisskokkuleppesse kujutas endast vastusooritust Cephaloni poolt väärtuse üleandmise eest äritehingute kaudu.
86
Kui tuvastatakse nimelt, et kompromisskokkuleppes sisalduvate piiravate tingimuste puudumisel ei oleks pooled sõlminud selles kokkuleppes ette nähtud äritehinguid, võib sellest järeldada, et need tehingud on seletatavad üksnes selles kokkuleppes sätestatud konkurentsipiiranguga.
87
Lisaks, vastupidi sellele, mida väidavad apellandid, ei viita miski vaidlustatud kohtuotsuses esiteks sellele, et Üldkohus ei viinud läbi sellist analüüsi, kuna vaidlustatud kohtuotsuse punktid 61 ja 162 näitavad vastupidist, või teiseks, et Üldkohus oleks nõudnud, et tõendataks, mis oleks juhtunud kompromisskokkuleppe puudumisel tervikuna.
88
Seega ei saa nõustuda käesoleva etteheitega, mis põhineb vaidlustatud kohtuotsuse vääral tõlgendusel.
89
Samuti tuleb tagasi lükata apellantide etteheide, mis puudutab käesoleva kohtuotsuse punktis 53 viidatud Euroopa Kohtu praktikas kehtestatud kriteeriumi moonutamist ja selles kohtupraktikas nõutud tõendamiskoormise ümberpööramist.
90
Nimelt asus Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 45 viga tegemata seisukohale, et komisjon oli kohustatud kontrollima, kas kompromisskokkuleppes silmas peetud äritehinguid oleks samuti saanud sõlmida sama soodsatel tingimustel ilma piiravate tingimusteta.
91
Nagu nähtub vaidlustatud kohtuotsuse punktist 53, millele apellandid vastu ei vaidle, meenutas Üldkohus kohtuotsuse Generics (UK) punktidele 83 ja 87 viidates õigesti, et komisjoni kohustus on tõendada, et asjasse puutuvas kontekstis kujutasid kompromisskokkuleppe konkurentsikeelu ja vaidlustamiskeelu sätted endast eesmärgilt konkurentsi piiravat kokkulepet, ning seega tõendada, et selle kokkuleppe analüüsi põhjal on selles ette nähtud väärtuse üleandmine seletatav üksnes nii asjaomase patendi omaniku kui ka väidetava rikkuja ärihuviga mitte konkureerida saavutuspõhiselt.
92
Apellandid väitsid esimeses kohtuastmes, et kõigil kompromissis nimetatud äritehingutel oli muu usutav selgitus kui olla pelgalt vastusoorituseks piiravate tingimuste eest. Nagu nähtub vaidlustatud kohtuotsuse punktist 61, kontrollis Üldkohus seetõttu, kas komisjon tegi hindamisvea oma järelduses selle kohta, et iga kompromisskokkuleppes käsitletud äritehingu eesmärk oli väärtuse üleandmine Cephalonilt Tevale vastutasuks Teva kohustuse eest mitte siseneda sõltumatult geneeriliste ravimite turgudele ja mitte konkureerida Cephaloniga modafiniili osas.
93
Vaidlusaluse otsuse ja kompromisskokkuleppes sisalduva iga äritehingu analüüsi lõpus jõudis Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 162 järeldusele – millele apellandid vastu ei vaidle –, et komisjon kohaldas asjakohast õiguslikku kriteeriumi, kui ta tuvastas, et kõigi kompromisskokkuleppes ette nähtud äritehingute eesmärk oli üksnes suurendada kompromissiga Tevale üle antud väärtuse üldist taset, et ajendada teda nõustuma piiravate tingimustega.
94
Vastupidi apellantide väidetele ei rikkunud Üldkohus õigusnormi, kui ta leidis, et komisjon oli vastavalt kohtuotsuse Generics (UK) punktist 87 tulenevale kohtupraktikale tõendanud, et kompromisskokkuleppes sisalduvate äritehingute käigus toimunud väärtuse üleandmine oli seletatav üksnes Teva ja Cephaloni ärihuviga mitte konkureerida saavutuspõhiselt.
95
Kolmandaks tuleb hinnata, kas – nagu väidavad apellandid – Üldkohus tõepoolest kohaldas kriteeriumi, mida pooltel oli võimatu täita, vastuolus kohtuotsusest Generics (UK) tuleneva kohtupraktikaga ja kas Üldkohus kohaldas õigesti kriteeriumi, millest ta ise lähtus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 43, et kontrollida, kas kompromisskokkuleppes sisalduvatel äritehingutel võis olla muid selgitusi kui patendiomaniku ja väidetava rikkuja ärihuvi mitte konkureerida saavutuspõhiselt.
96
Kõigepealt tuleb tagasi lükata käesoleva kohtuotsuse punktides 83–87 juba analüüsitud argumendil põhinev etteheide, et Üldkohus kavatses analüüsida äritehinguid, „kui kompromisskokkulepet ei oleks esinenud“.
97
Seejärel tuleb tagasi lükata ka apellantide argumendid selle kohta, et Üldkohtu antud üldine hinnang – vastupidi sellele, mida ta märkis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 43 – puudutas küsimust, kas apellandid oleksid sõlminud mis tahes äritehingu kompromisskokkuleppest sõltumatult.
98
Nimelt ei viita vaidlustatud kohtuotsuses miski sellele, et Üldkohus ei teinud – nagu on märgitud vaidlustatud kohtuotsuse punktis 43 – kindlaks küsimust, kas kompromisskokkuleppes sisalduvatel äritehingutel võis olla muid selgitusi kui apellantide ärihuvi mitte konkureerida saavutuspõhiselt. Seega, nagu nähtub eelkõige vaidlustatud kohtuotsuse punktidest 61 ja 162, analüüsis Üldkohus just seda.
99
Lõpuks, vastupidi sellele, mida väidavad apellandid, ei nähtu vaidlustatud kohtuotsusest, et Üldkohus oleks välistanud võimaluse sõlmida äritehinguid ühel ajal kompromisskokkuleppega. Vaidlustatud kohtuotsuse punktidest 56, 61 ja 162 nähtub vastupidi, et Üldkohus tunnistas sellist võimalust, analüüsides kõiki äritehinguid, mille pooled nende vaidluste lahendamise kompromisskokkuleppega sõlmisid.
100
Seetõttu on – nagu sisuliselt märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 71 – eesmärgilt konkurentsipiirangu tuvastamiseks asjakohane küsimus, kas kompromisskokkuleppe raames tehtud äritehinguid saab usutavalt selgitada selles mõttes, et nende eesmärgiks ei ole turul konkurentsi piiramine või moonutamine nii, et potentsiaalset konkurenti motiveeritakse turule mitte sisenema vastutasuks sellise väärtuse üleandmise eest, mida ei põhjenda vajadus hüvitada kokkuleppeosaliste vahelise vaidlusega seotud kulud või ebamugavused.
101
Seega ei saa Üldkohtule ette heita, et ta viis läbi sellise analüüsi, nagu nähtub vaidlustatud kohtuotsuse punktidest 61 ja 162.
102
Sellest järeldub, et esimese väite esimene osa tuleb põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
Teine väiteosa, mis puudutab kohtuotsusega Generics (UK) kehtestatud õigusliku kriteeriumi teise osa väära kohaldamist
– Poolte argumendid
103
Esimese väite teises osas väidavad apellandid, et vaidlustatud kohtuotsuse punktides 182 ja 183 on rikutud õigusnormi, sest neis esitatud põhjendused on ebapiisavad ja vastuolulised.
104
Sellega seoses meenutavad apellandid, et vastavalt kohtuotsuse Generics (UK) punktist 111 tulenevatele juhistele ei saa kompromisskokkulepped, millel on kindlad konkurentsi soodustavad tagajärjed, mis annavad alust mõistlikult kahelda, kas need on konkurentsile piisavalt kahjulikud, kujutada endast eesmärgi tõttu piiranguid. Selle kohtupraktika kohaselt peavad need tagajärjed olema kindlad, asjakohased, kõnealusele kokkuleppele omased ja piisavalt olulised, mistõttu on võimalik mõistlikult kahelda, kas asjaomane kompromisskokkulepe kahjustab konkurentsi piisaval määral, ja seega ka selles, kas kokkuleppel on konkurentsivastane eesmärk.
105
Komisjon märkis aga koondumisotsuses, et kuna kompromisskokkuleppega kõrvaldati intellektuaalomandi valdkonna takistused, mis muutsid teiste geneeriliste ravimite tootjate turule sisenemise lühikese aja jooksul äärmiselt ebakindlaks, võimaldas see kokkulepe Teval saada Cephaloni kõige olulisemaks konkurendiks modafiniiliturul.
106
Komisjon pidas Teva konkurentsisurvet Cephalonile selliseks, et kohustas Tevat võõrandama oma modafiniilitootmise ja -müügi õigused, et kõrvaldada koondumise poolte tegevuse kattumine.
107
Neid asjaolusid arvestades heidavad apellandid Üldkohtule ühest küljest ette seda, et viimane ei esitanud põhjusi – vastuseks argumentidele, mille apellandid esitasid esimeses kohtuastmes tõendamaks, et kompromisskokkuleppest tulenevad konkurentsi soodustavad tagajärjed ilmnesid selgelt koondumisotsusest –, miks kompromisskokkuleppes sisalduvad konkurentsipiirangud kaaluvad üles sellest kokkuleppest tulenevad ilmsed konkurentsi soodustavad tagajärjed. Lisaks ei selgitanud Üldkohus, miks vaidlusaluses otsuses aluseks võetud analüütilise raamistiku ja koondumisotsuses sisalduva analüütilise raamistiku erinevus toob kaasa selle, et kompromisskokkulepe ei avalda mingit konkurentsi soodustavat mõju.
108
Teisest küljest leiavad apellandid, et vaidlustatud kohtuotsuse põhjendused ei võimalda mõista, kuidas Üldkohus jõudis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 183 vastuolulisele järeldusele, et komisjoni hinnang koondumisotsuses, mille kohaselt Teva kujutas endast pärast kompromisskokkuleppe sõlmimist – ja pakkus hoolimata sellest – endiselt kõige tõenäolisemat konkurentsisurvet Cephalonile, ei tähenda, et ta oleks leidnud, et Teva geneerilistel õigustel on konkurentsi soodustav mõju.
109
Eelkõige ei võimalda see põhjendus mõista põhjusi, miks koondumisotsus ei võimaldanud mõistlikult kahelda selles, et kompromisskokkulepe on konkurentsile piisavalt kahjulik.
110
Komisjon leiab, et argumendid, mille apellandid esitasid repliigis vaidlustatud kohtuotsuse punktides 182 ja 183 esitatud Üldkohtu arutluskäigu väidetava vastuolulisuse kohta, tuleb vastuvõetamatutena tagasi lükata, kuna need on uued argumendid. Igal juhul leiab komisjon, et esimese väite teine osa ei ole põhjendatud.
– Euroopa Kohtu hinnang
111
Esimese väite teises osas väidavad apellandid, et vaidlustatud kohtuotsuse punktides 182 ja 183 on rikutud õigusnormi, kuna põhjendused on ebapiisavad ja vastuolulised.
112
Kõigepealt väidab komisjon, et repliigis esitatud apellantide argumendid Üldkohtu arutluskäigu vastuolulisuse kohta tuleb tunnistada vastuvõetamatuks, kuna need on uued argumendid.
113
Sellega seoses tuleb tõdeda, et apellandid piirdusid esimese väite teise osa pealkirjas ja apellatsioonkaebuse ühes punktis Üldkohtu arutluskäigu vastuolulisuse mainimisega, esitamata selle põhjendamiseks ühtegi selgitust või argumenti. Väidetavat vastuolu käsitleti alles repliigi staadiumis ainult seoses vaidlustatud kohtuotsuse punktiga 183.
114
Järelikult, kuna argument põhjenduste vastuolu kohta ei ole hagiavalduses millegagi tõendatud ja seda arendati esimest korda alles repliigis seoses vaidlustatud kohtuotsuse punktiga 183, ilma et see tugineks asjaoludele, mis ilmnesid pärast hagi esitamist, ja ilma et see kujutaks endast hagiavalduses esitatud väite täiendust, tuleb seda pidada vastuvõetamatuks vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artikli 127 lõikele 1, mida kodukorra artikli 190 lõike 1 alusel kohaldatakse apellatsioonkaebuste suhtes.
115
Lisaks tuleb rõhutada, et apellandid ei sea kahtluse alla kõiki Üldkohtu põhjendusi, millega see kohus lükkas tagasi nende esimeses kohtuastmes esitatud esimese väite kolmanda osa. Täpsemalt vaidlevad nad vastu üksnes põhjendustele, mille Üldkohus esitas vaidlustatud kohtuotsuse punktides 182 ja 183, et lükata tagasi argumendid, mille apellandid olid esitanud tõendamaks, et kompromisskokkuleppest tulenevad konkurentsi soodustavad tagajärjed nähtuvad selgelt koondumisotsusest.
116
Isegi kui eeldada, et vaidlustatud kohtuotsuse punktides 182 ja 183 sisalduvates põhjendustes on rikutud õigusnormi, sest põhjendus ei ole piisav, ei saa sellise rikkumise tagajärjeks olla selle kohtuotsuse tühistamine.
117
Apellandid on selle väiteosaga vaidlustanud ainult ühe osa põhjenduskäigust, millele Üldkohus tugines, et lükata tagasi esimeses kohtuastmes esitatud esimese väite kolmas osa.
118
Selle kohta nähtub ühest küljest vaidlustatud kohtuotsuse punktidest 178–180, et Üldkohus analüüsis argumente kompromisskokkuleppe peamiselt konkurentsi soodustava laadi kohta ja lükkas need tagasi, leides, et Teva sisenemist modafiniiliturgudele tuleb määratleda pigem „hilinenud, kontrollitud ja piiratud sisenemisena nendele turgudele, mitte aga varajase sisenemisena“, nagu väidavad apellandid. Teisest küljest otsustas Üldkohus selle kohtuotsuse punktides 186–190, et eesmärgi tõttu konkurentsipiirangu olemasolu tuvastamist ei saa välistada seetõttu, et piiravad tingimused on väidetavalt aktsessoorsed.
119
Järelikult tuleb esimese väite teine osa osaliselt vastuvõetamatuse ja osaliselt tulemusetuse tõttu tagasi lükata.
120
Eeltoodut arvestades tuleb esimene väide tervikuna tagasi lükata.
Teine väide, et ELTL artikli 101 tähenduses tagajärje tõttu piirangu olemasolu hindamisel on rikutud õigusnorme
121
Oma teise väite põhjenduseks väidavad apellandid sisuliselt, et Üldkohus rikkus kompromisskokkuleppe konkurentsivastaste tagajärgede analüüsimisel mitut õigusnormi.
122
Sellega seoses nähtub kohtupraktikast, et kokkuleppe konkurentsivastane eesmärk ja tagajärg ei ole kumulatiivsed, vaid alternatiivsed tingimused ELTL artikli 101 lõikes 1 sätestatud keelu kohaldamiseks. Kokkuleppe tagajärgi ei ole vaja uurida, kui on tuvastatud selle konkurentsivastane eesmärk (vt selle kohta 6. oktoobri 2009. aasta kohtuotsus GlaxoSmithKline Services jt vs. komisjon jt, C‑501/06 P, C‑513/06 P, C‑515/06 P ja C‑519/06 P, EU:C:2009:610, punkt 55 ja seal viidatud kohtupraktika).
123
Kuna aga esimese väite, mis käsitleb Üldkohtu hinnangu eesmärgi tõttu konkurentsipiirangu olemasolu kindlakstegemiseks, analüüsimisel ei ilmnenud ühtegi õigusnormi rikkumist, ei ole teist väidet kompromisskokkuleppe konkurentsivastaste tagajärgede kohta vaja analüüsida.
124
Nendel tingimustel tuleb käesolev apellatsioonkaebus jätta rahuldamata.
Kohtukulud
125
Euroopa Kohtu kodukorra artikli 184 lõige 2 näeb ette, et kui apellatsioonkaebus on põhjendamatu, otsustab kohtukulude jaotuse Euroopa Kohus.
126
Vastavalt kodukorra artikli 138 lõikele 1, mida artikli 184 lõike 1 alusel kohaldatakse apellatsioonimenetluses, on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
127
Kuna komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja apellandid on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud välja mõista apellantidelt.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (neljas koda) otsustab:
1.
Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.
2.
Mõista kohtukulud välja Teva Pharmaceutical Industries Ltd-lt ja Cephalon Inc-lt.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.