62015TJ0381(02)_RES
Kohtuasi T‑381/15 RENV II
International Management Group (IMG)
versus
Euroopa Komisjon
Üldkohtu (üheksas koda laiendatud koosseisus) 4. septembri 2024. aasta otsus
Lepinguväline vastutus – Liidu finantseeskirjad – Liidu eelarve kaudne täitmine rahvusvahelise organisatsiooni poolt – Otsus, milles keeldutakse tunnustamast juriidilise isiku rahvusvahelise organisatsiooni staatust – Isikutele õigusi andva õigusnormi piisavalt selge rikkumine – Hoolsuskohustus – Varaline kahju – Võimaluse kaotamine sõlmida komisjoniga rahvusvahelise organisatsioonina eelarve kaudse täitmise lepinguid ja saada vastavaid haldustasusid – Põhjuslik seos – Otsese ja kindla põhjusliku seose nõue – Tuvastatud õigusvastasuse mõju puudumine rahvusvahelise organisatsiooni staatusele, mis on hüvitise maksmiseks vajalik – Õigusvastasest aktist hilisem sündmus, mida liidu kohus võib arvesse võtta – Tagasiulatuva jõuga otsus, milles tuvastatakse, et puudub rahvusvahelise organisatsiooni staatus, mis on vajalik hüvitise maksmiseks vaatlusalusel ajavahemikul
Kohtumenetlus – Üldkohtule siduv Euroopa Kohtu otsus – Tingimused – Asja suunamine tagasi pärast apellatsioonkaebust – Euroopa Kohtu poolt apellatsioonkaebuse raames lõplikult otsustatud õigusküsimused – Seadusjõud – Ulatus
(Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 61 teine lõik; Üldkohtu kodukord, artikkel 215)
(vt punktid 27 ja 28)
Lepinguväline vastutus – Tingimused – Õigusvastasus – Liidu õiguse piisavalt selge rikkumine – Komisjoni hoolsuskohustuse rikkumine rahvusvahelise organisatsiooni staatuse kontrollimisel – Ilmselgelt õiguslikult ja faktiliselt põhjendamatu otsuse vastuvõtmine
(ELTL artikli 340 teine lõik)
(vt punktid 37–43)
Euroopa Liidu eelarve – Finantsmäärus – Eelarve täitmine – Eelarve kaudne täitmine – Rahvusvahelistele organisatsioonidele ette nähtud erimenetlus – Komisjoni õigusvastane otsus, millega keeldutakse sõlmimast üksusega eelarve kaudse täitmise korra kohaseid lepinguid, kuna esineb kahtlusi tema rahvusvahelise organisatsiooni staatuse osas – Võimaluse kaotamine sõlmida neid lepinguid ja saada kaudsete kulude eest rahalist hüvitist – Lubatavus
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 966/2012, artikli 58 lõike 1 punkti c alapunkt ii ja artikli 60 lõige 2)
(vt punktid 47–50)
Lepinguväline vastutus – Tingimused – Õigusvastasus – Kahju – Põhjuslik seos – Komisjoni õigusvastane otsus, millega keeldutakse sõlmimast üksusega eelarve kaudse täitmise korra kohast lepingut, kuna esineb kahtlusi tema rahvusvahelise organisatsiooni staatuse osas – Hoolsuskohustuse rikkumine – Tuvastatud õigusvastasuse mõju puudumine rahvusvahelise organisatsiooni staatusele, mis on hüvitise maksmiseks vajalik – Otsese ja kindla põhjusliku seose puudumine selle õigusvastasuse ja väidetava kahju vahel – Kahju hüvitamise hagi tervikuna rahuldamata jätmine
(ELTL artikli 340 teine lõik)
(vt punktid 58–66 ja 84)
Lepinguväline vastutus – Tingimused – Õigusvastasus – Kahju – Põhjuslik seos – Komisjoni õigusvastane otsus, millega keeldutakse sõlmimast üksusega eelarve kaudse täitmise korra kohast lepingut, kuna esineb kahtlusi tema rahvusvahelise organisatsiooni staatuse osas – Tagasiulatuva jõuga otsus, milles tuvastatakse rahvusvahelise organisatsiooni staatuse puudumine vaatlusalusel ajavahemikul – Tegeliku ja kindla kahju puudumine – Kahju hüvitamise hagi tervikuna rahuldamata jätmine
(ELTL artikli 340 teine lõik)
(vt punktid 67–69 ja 84)
Lepinguväline vastutus – Tingimused – Õigusvastasus – Institutsiooni akti või tegevuse õigusvastasuse hindamine – Kohustus võtta arvesse faktilisi või õiguslikke asjaolusid, mis olid olemas nimetatud akti vastuvõtmise või õigusvastase tegevuse ajal
(ELTL artikli 340 teine lõik)
(vt punktid 74 ja 75)
Lepinguväline vastutus – Tingimused – Õigusvastasus – Kahju – Põhjuslik seos – Hindamine – Euroopa Liidu Kohtu võimalus võtta arvesse faktilisi või õiguslikke asjaolusid, mis on akti vastuvõtmisest või õigusvastasest tegevusest hilisemad
(ELTL artikli 340 teine lõik)
(vt punktid 76–79)
Kokkuvõte
Üldkohus, kes lahendas asja laiendatud koosseisus, jättis põhjendamatuse tõttu rahuldamata International Management Groupi (IMG) esitatud kahju hüvitamise hagi, milles palutakse hüvitada kahju, mida ta kandis seetõttu, et Euroopa Komisjon tegi 8. mail 2015 otsuse, et kuni tema õigusliku staatuse suhtes ei ole lõplikku selgust, ei sõlmita temaga enam sel ajal kehtinud Euroopa Liidu finantseeskirjades (
1
) rahvusvaheliste organisatsioonide kasuks ette nähtud uut delegeerimislepingut eelarve kaudse täitmise kohta (edaspidi „8. mai 2015. aasta otsus“). Oma otsuses tunnistas Üldkohus esimest korda, et rahvusvaheline organisatsioon, kelle puhul on komisjon keeldunud sõlmimast delegeerimislepingut liidu eelarve kaudse täitmise kohta, saab nõuda hüvitist niisuguse lepingu sõlmimise võimaluse kaotamise eest.
Hageja, International Management Group (IMG), asutati 25. novembril 1994 eesmärgiga võimaldada Bosnia ja Hertsegoviina ülesehitamisel osalevatel riikidel ja rahvusvahelistel organisatsioonidel kasutada selleks spetsiaalset üksust.
Komisjon võttis 7. novembril 2013 vastu rakendusotsuse 2013. aasta iga-aastase tegevuskava kohta, milles soodustatakse Myanmari/Birma rahastamist Euroopa Liidu üldeelarvest (
2
), määruse nr 966/2012 alusel (
3
). Selles otsuses oli muu hulgas ette nähtud kaubanduse arendamise kava, mille maksumuse pidi rahastama Euroopa Liit ja mille rakendamine pidi tagatama hagejaga ühiselt.
Euroopa Pettustevastane Amet (OLAF) teatas 17. veebruaril 2014 komisjonile, et alustas hageja staatust puudutavat uurimist. Oma lõplikus aruandes leidis OLAF sisuliselt, et hageja ei ole rahvusvaheline organisatsioon määruste nr 1605/2002 (
4
) ja nr 966/2012 tähenduses.
Lõpuks võttis komisjon vastu 8. mai 2015. aasta otsuse, et kuni hageja rahvusvahelise organisatsiooni staatuse suhtes ei ole absoluutset kindlust, ei sõlmi tema teenistused viimasega enam uut määruses nr 966/2012 sätestatud eelarve kaudse täitmise korra kohast delegeerimislepingut.
IMG esitas Üldkohtule hagi, paludes tühistada 8. mai 2015. aasta otsus ja mõista selle otsusega tekitatud kahju eest välja hüvitis. Pärast seda, kui see hagi oli 2. veebruari 2017. aasta kohtuotsusega IMG vs. komisjon (
5
) rahuldamata jäetud, esitas hageja Euroopa Kohtule apellatsioonkaebuse. Euroopa Kohus tühistas 31. jaanuari 2019. aasta kohtuotsusega International Management Group vs. komisjon (
6
) Üldkohtu kohtuotsuse ja 8. mai 2015. aasta otsuse ning saatis kohtuasja T‑381/15 tagasi Üldkohtusse, et viimane teeks otsuse hageja nõude kohta hüvitada selle otsusega väidetavalt tekitatud kahju.
Üldkohus jättis 9. septembri 2020. aasta kohtuotsusega IMG vs. komisjon (
7
) hageja kahju hüvitamise nõude rahuldamata. Hageja esitas Euroopa Kohtule apellatsioonkaebuse.
Komisjon võttis 8. juunil 2021 vastu otsuse, milles tagasiulatuvalt alates 16. detsembrist 2014 (
8
) keelduti tunnustamast hageja rahvusvahelise organisatsiooni staatust, mis on liidu finantseeskirjades ette nähtud liidu vahendite rakendamiseks eelarve kaudse täitmise korra kohaselt (edaspidi „8. juuni 2021. aasta otsus“).
Oma 22. septembri 2022. aasta kohtuotsusega IMG vs. komisjon (
9
) tühistas Euroopa Kohus osaliselt esialgse kohtuotsuse ja saatis kohtuasja T‑381/15 RENV tagasi Üldkohtusse, et viimane teeks otsuse hageja nõude kohta hüvitada 8. mai 2015. aasta otsusega väidetavalt tekitatud varaline kahju.
Üldkohtu hinnang
Sissejuhatuseks tuletas Üldkohus meelde, et kui Euroopa Kohus tühistab Üldkohtu lahendi ja saadab kohtuasja Üldkohtule uueks arutamiseks, läheb kohtuasi vastavalt Euroopa Kohtu otsusele (
10
) tagasi Üldkohtu menetlusse ning ta peab tegema otsuse kõigi hageja esitatud nõuete kohta, välja arvatud need, millele vastavad Üldkohtu esialgse lahendi resolutsiooni need osad, mida Euroopa Kohus ei ole tühistanud, ning põhjendused, mis on nende osade aluseks, kuna need on omandanud seadusjõu (
11
).
Kõigepealt märkis Üldkohus, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on liidu lepinguvälise vastutuse tekkimise eeldus see, et on täidetud teatud tingimused: isikutele õigusi andva õigusnormi piisavalt selge rikkumine, kahju tegelik tekkimine ning põhjuslik seos akti vastuvõtjale pandud kohustuse rikkumise ja kannatanutele tekitatud kahju vahel.
Esimesena, mis puudutab isikutele õigusi andva õigusnormi piisavalt selge rikkumise tingimust, siis täpsustas Üldkohus, et komisjonil on lai kaalutlusõigus, kui ta täidab oma kohustust täita liidu eelarvet kaudse täitmise korra kohaselt, mis võimaldab sellel institutsioonil usaldada eelarve täitmisega seotud ülesanded rahvusvahelistele organisatsioonidele (
12
). Lisaks rõhutas Üldkohus veel, et hoolsuskohustus, mis on hea halduse põhimõtte (
13
) lahutamatu osa ja mis on üldnormina kohaldatav liidu ametiasutuste tegevusele üldsusega suhtlemisel, nõuab liidu institutsioonidelt hoolikat ja ettevaatlikku tegutsemist, analüüsides juhtumi kõiki asjasse puutuvaid asjaolusid.
Käesoleval juhul aga nähtub apellatsiooniastmes tehtud kohtuotsusest (
14
), et Euroopa Kohus tuvastas, et 8. mai 2015. aasta otsuse vastuvõtmisel on komisjonil lasuvat hoolsuskohustust piisavalt selgelt rikutud. Sellest tulenevalt tõdes Üldkohus, et komisjon rikkus 8. mai 2015. aasta otsust vastu võttes oma hoolsuskohustust ja rikkus seda tehes piisavalt selgelt liidu õigust, mis toob kaasa tema vastutuse.
Teisena peab kogu kahju, mille hüvitamist liidu lepinguvälise vastutuse tuvastamise hagiga ELTL artikli 340 teise lõigu alusel nõutakse, olema tegelik ja kindel. Lisaks peab kahju selleks, et liidu lepinguväline vastutus saaks tekkida, tulenema piisavalt otseselt institutsioonide õigusvastasest tegevusest.
Igal juhul peab liidu lepinguvälisele vastutusele tuginev pool esitama veenvad tõendid nii väidetava kahju esinemise kui ka selle suuruse kohta ning samuti piisavalt otsese põhjusliku seose esinemise kohta kõnealuse institutsiooni tegevuse ja väidetava kahju vahel. Lisaks ei saa liidu kohus seda, kas esineb tegelik ja kindel kahju, hinnata abstraktselt, vaid kahju olemasolu tuleb hinnata konkreetsete faktiliste asjaolude põhjal, mis iga talle hindamiseks esitatud juhtumit iseloomustavad.
Täpsemalt tõdes Üldkohus, et kui komisjon õigusvastaselt keeldub sõlmimast rahvusvahelise organisatsiooniga eelarve kaudse täitmise korra kohast delegeerimislepingut, on võimalik, et asjaomane organisatsioon kannab seetõttu kahju, mis vastab kaotatud võimalusele saada kõnealune delegeerimine. See, et hüvitatava kahju puhul on täielikult välistatud võimaluse kaotamine sõlmida eelarve kaudse täitmise korra kohane delegeerimisleping, ei ole aga liidu õiguse rikkumise puhul aktsepteeritav, kuna konkreetselt majanduslikku laadi vaidluse korral muudaks niisugune võimaluse kaotamise täielik välistamine kahju hüvitamise tegelikult võimatuks.
Seega tuleneb eespool esitatud kaalutlustest, et niisugustel asjaoludel nagu käesolevas asjas, kui komisjon õigusvastaselt keeldub sõlmimast rahvusvahelise organisatsiooniga eelarve kaudse täitmise korra kohast delegeerimislepingut, võib asjaomane organisatsioon nõuda sellise kahju hüvitamist, mis ei vasta mitte selliste kaudsete kulude rahalisele hüvitamisele, mis selle lepingu rakendamisega oleks kaasnenud, vaid niisuguse hüvitise saamise võimaluse kaotamisele.
Mis sellega seoses esimeseks puudutab küsimust, kas 8. mai 2015. aasta otsuse õigusvastasuse ja võimaluse kaotamise vahel, millele hageja viitab, on piisavalt otsene põhjuslik seos, siis märkis Üldkohus, et see õigusvastasus seisneb hoolsuskohustuse rikkumises, mis lasub komisjonil oma kaalutlusõiguse teostamisel. Liidu institutsiooni otsuse vastuvõtmisel hoolsuskohustuse rikkumisest tulenev õigusvastasus ei mõjuta aga tingimata asjaomase otsuse põhjendatust. Nii on see 8. mai 2015. aasta otsuse õigusvastasuse puhul.
Nimelt tuleneb apellatsiooniastmes tehtud kohtuotsusest (
15
), et 8. mai 2015. aasta otsuse õigusvastasuse tuvastamine ei pannud komisjonile mingit kohustust tunnustada hageja rahvusvahelise organisatsiooni staatust, mida viimane väitis endal olevat, kuigi see tunnustamine oli liidu finantseeskirjade kohaselt ja hageja juhtumil kohustuslik tingimus selleks, et ta saaks jätkata liidu eelarve täitmist eelarve kaudse täitmise korra kohaselt, ja seega selleks, et Üldkohus saaks käesoleva kahju hüvitamise hagi raames tuvastada, et ta on tõendanud võimaluse kaotust sõlmida komisjoniga uusi eelarve täitmise kaudse korra kohaseid lepinguid.
Järelikult ei saa 8. mai 2015. aasta otsuses sisalduvat hoolsuskohustuse rikkumist pidada otseseks ja kindlaks põhjuseks hageja viidatud rahalisele kahjule, milleks on võimaluse kaotamine sõlmida pärast seda kuupäeva rahvusvahelise organisatsioonina uusi liidu eelarve kaudse täitmise korra kohaseid delegeerimislepinguid ja saada kaudsete kulude hüvitamiseks mõeldud summad.
Mis teiseks puudutab küsimust, kas hageja viidatud kahju on tegelik ja kindel, siis nähtub 8. juuni 2021. aasta otsusest, mille õiguspärasust Üldkohus kinnitas 4. septembri 2024. aasta kohtuotsusega IMG vs. komisjon (
16
), jättes põhjendamatuse tõttu rahuldamata hageja poolt selle otsuse peale esitatud tühistamishagi, et hageja ei saa tugineda rahvusvahelise organisatsiooni staatusele alates 16. detsembrist 2014.
Seega, kuna 8. juuni 2021. aasta otsuse kohaselt ei vastanud hageja 8. mai 2015. aasta otsuse vastuvõtmise kuupäeval ja pärast seda liidu finantseeskirjades ette nähtud rahvusvahelise organisatsiooni staatuse omamise tingimusele, ei olnud tal vähimatki võimalust jätkata liidu eelarve täitmist eelarve kaudse täitmise korra kohaselt ja sellest tulenevalt saada kaudsete kulude hüvitamiseks mõeldud summad.
Eeltoodud kaalutlusi arvestades ei saanud nõustuda käesoleva kahju hüvitamise hagiga, mis põhineb eeldusel, et hageja on rahvusvaheline organisatsioon liidu finantseeskirjade tähenduses ja tal oli seetõttu tõsine võimalus jätkata liidu eelarve täitmist eelarve kaudse täitmise korra kohaselt.
Otsuse tühistamine liidu kohtu poolt ei too kaasa õigust saada hüvitist rahalise kahju eest, millele selle otsuse adressaat viitab, kui asjaomane institutsioon võtab pärast tühistavat kohtuotsust vastu tagasiulatuva jõuga otsuse, mille resolutsioon on identne, ja kui liidu kohus leiab, et uue otsuse resolutsioon on õiguspärane.
(
1
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta määrus (EL, Euratom) nr 966/2012, mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju ning millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 (ELT 2012, L 298, lk 1).
(
2
)	Rakendusotsus C(2013) 7682 (final).
(
3
)	Määruse nr 966/2012 artikkel 84.
(
4
)	Nõukogu 25. juuni 2002. aasta määrus (EÜ, Euratom) nr 1605/2002, mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust (EÜT 2002, L 248, lk 1; ELT eriväljaanne 01/04, lk 74).
(
5
)	2. veebruari 2017. aasta kohtuotsus IMG vs. komisjon (T‑381/15, ei avaldata, EU:T:2017:57).
(
6
)	31. jaanuari 2019. aasta kohtuotsus International Management Group vs. komisjon (C‑183/17 P ja C‑184/17 P, EU:C:2019:78).
(
7
)	9. septembri 2020. aasta kohtuotsus IMG vs. komisjon (T‑381/15 RENV, edaspidi „esialgne kohtuotsus“, EU:T:2020:406).
(
8
)	Komisjon tegi sel kuupäeval, 16. detsembril 2014, otsuse, et eespool mainitud rakendusotsuses ette nähtud kaubanduse arendamise kava elluviimine eelarve kaudse täitmisega usaldatakse muule organisatsioonile kui hageja.
(
9
)	22. septembri 2022. aasta kohtuotsus IMG vs. komisjon (C‑619/20 P ja C‑620/20 P, edaspidi „apellatsiooniastmes tehtud kohtuotsus“, EU:C:2022:722).
(
10
)	Vastavalt Üldkohtu kodukorra artiklile 215.
(
11
)	Euroopa Kohtu põhikirja artikli 61 teises lõigus on nähtud ette, et kui asi suunatakse tagasi Üldkohtusse, on Euroopa Kohtu otsused õigusküsimustes selle kohtu jaoks siduvad.
(
12
)	Vastavalt määruse nr 966/2012 artikli 58 lõike 1 punktile c ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. juuli 2018. aasta finantsmääruse (EL, Euratom) 2018/1046, mis käsitleb liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantsreegleid ja millega muudetakse määrusi (EL) nr 1296/2013, (EL) nr 1301/2013, (EL) nr 1303/2013, (EL) nr 1304/2013, (EL) nr 1309/2013, (EL) nr 1316/2013, (EL) nr 223/2014 ja (EL) nr 283/2014 ja otsust nr 541/2014/EL ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EL, Euratom) nr 966/2012 (ELT 2018, L 193, lk 1), artiklile 62.
(
13
)	See põhimõte on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 41.
(
14
)	Apellatsiooniastmes tehtud kohtuotsuse punktid 189–194.
(
15
)	Eelkõige apellatsiooniastmes tehtud kohtuotsuse punktid 113 ja 156.
(
16
)	4. septembri 2024. aasta kohtuotsus IMG vs. komisjon (T‑509/21, EU:C:2024:xxx).