62009CC0327_ET
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I. Sissejuhatus
1. Bayerischer Verwaltungsgerichtshofi (Baieri kõrgem halduskohus) (Saksamaa) esitatud eelotsusetaotlus puudutab sisuliselt süsteemi, mis on kehtestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. jaanuari 1997. aasta määrusega (EÜ) nr 258/97 uuendtoidu ja toidu uuendkoostisosade kohta,(2) ning komisjoni 22. veebruari 2000. aasta otsust 2000/196/EÜ, millega keeldutakse andmast luba Stevia rebaudiana Bertoni
taimede ja kuivatatud lehtede kui uuendtoidu või toidu uuendkoostisosa turuleviimiseks vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 258/97.(3)
2. Kõnealune eelotsusetaotlus esitati Mensch und Natur AG (edaspidi „äriühing Mensch und Natur”) ja Freistaat Bayerni (Baieri liidumaa) vahelises kohtuvaidluses, mille ese on teatavate kõnealuse äriühingu turustatavate toodete turuleviimise keeld Saksamaal põhjendusega, et nende toodete koostisesse kuulusid Stevia rebaudiana Bertoni
taimed ja kuivatatud lehed (edaspidi „steevia”), mille kohta Euroopa Ühenduste Komisjon on sedastanud otsuses 2000/196, mille adressaat äriühing Mensch und Natur ei olnud, et tegemist on uuendtoiduga ning seda ei tohi ühenduses turule viia, kuna see ei vasta määruses nr 258/97 sätestatud tingimustele.
3. Käesolevas kohtuasjas esitatud märkustes ei vaidlusta kumbki pool asjaolu, et komisjoni otsus ei ole üldkohaldatav, vaid see on siduv põhimõtteliselt vaid otsuse adressaatidele. Euroopa Kohtule lahendamiseks esitatud problemaatika puudutab õiguslikke tagajärgi, mida määrus nr 258/97 ja komisjoni otsused, mis on vastu võetud selle alusel, toovad kaasa liikmesriikide haldusasutustele ja kohtutele.
II. Õiguslik raamistik
A. Liidu õigus
1. EÜ asutamisleping
4. EÜ asutamislepingu artikli 249 esimene lõik näeb ette, et „[o]ma ülesannete täitmiseks ja kooskõlas käesoleva lepingu sätetega […] Euroopa Parlament üheskoos nõukoguga ja nõukogu ning komisjon […] teevad otsuseid […].” Kõnealuse artikli neljanda lõigu kohaselt on „[o]tsus […] tervikuna siduv nende suhtes, kellele see on adresseeritud”.(4)
2. Määrus nr 258/97
5. Määruse nr 258/97 põhjendused 1 ja 2 on sõnastatud järgmiselt:
„(1) uuendtoitu või toidu uusi koostisosi käsitlevate siseriiklike õigusaktide erinevused võivad takistada toiduainete vaba liikumist; see võib tekitada ebaausat konkurentsi, sellega otseselt mõjutades siseturu toimimist;
(2) rahva tervise kaitsmiseks on tarvis tagada, et enne ühenduses turule viimist läbiksid uuendtoit ja toidu uuendkoostisosad ühenduse menetluse kohase ühtse ohutushindamise.”
6. Määruse nr 258/97 artikkel 1 sätestab:
„1. Käesolev määrus käsitleb uuendtoidu ja toidu uuendkoostisosade turule viimist ühenduses.
2. Käesolevat määrust kohaldatakse sellise toidu ja toidu koostisosade ühenduses turule viimise korral, mida siiani pole ühenduses inimeste toiduna olulisel määral kasutatud ning mis kuuluvad järgmistesse kategooriatesse:
[…]
e) taimedest koosnev või taimse päritoluga toit ja toidu koostisosad ning loomse päritoluga toidu koostisosad, välja arvatud traditsiooniliste paljundamis- või kasvatusmeetodite abil saadud toit ja toidu koostisosad, mida kogemuste põhjal võib pidada ohutuks;
[…]
3. Vajaduse korral võib artiklis 13 ettenähtud korras kindlaks määrata, kas teatavat liiki toit või toidu koostisosa kuulub käesoleva artikli lõike 2 reguleerimisalasse.”
7. Sama määruse artikli 3 lõige 1 sätestab:
„Käesoleva määruse reguleerimisalasse kuuluv toit ja toidu koostisosad ei tohi:
– kujutada endast ohtu tarbijale,
– eksitada tarbijat,
– erineda asendatavast toidust või toidu koostisosadest sellisel määral, et nende tavapärane tarbimine oleks tarbijale toitaineliselt vähemväärtuslik.”
8. Määruse kohaldamisalasse kuuluvate toodete turuleviimise loa väljastamise kord hõlmab muu hulgas järgmisi etappe, mis on sätestatud määruse nr 258/97 artiklites 4, 6 ja 7:
„ Artikkel 4
1. Ühenduses turule viimise eest vastutav isik (edaspidi „loa taotleja”) esitab taotluse sellele liikmesriigile, kus toode kõigepealt turule viiakse. Samal ajal saadab ta taotluse koopia komisjonile.
2. Toimub artiklis 6 ettenähtud esmane ohutushindamine.
Artikli 6 lõikes 4 nimetatud menetluse kohaselt teavitab lõikes 1 nimetatud liikmesriik loa taotlejat viivitamata järgmistest asjaoludest:
– loa taotleja võib turule viia toidu või toidu koostisosa, kui ei nõuta artikli 6 lõikes 3 nimetatud täiendavat ohutushindamist ega esitata põhjendatud vastuväiteid vastavalt artikli 6 lõikele 4,
või
– nõutakse loaandmisotsust vastavalt artiklile 7.
[…]
Artikkel 6
1. Artikli 4 lõikes 1 nimetatud taotlus peab sisaldama vajalikku teavet, kaasa arvatud läbiviidud uuringute koopiat, ning kõiki olemasolevaid andmeid selle kohta, et kõnealune toit või toidu koostisosa vastab artikli 3 lõikes 1 sätestatud kriteeriumidele, samuti toidu või toidu koostisosa esitlemist ja märgistamist käsitlevat asjakohast ettepanekut, mis on kooskõlas artikli 8 nõuetega. Peale selle lisatakse taotlusele toimiku kokkuvõte.
2. Taotluse saamise korral tagab artikli 4 lõikes 1 nimetatud liikmesriik esmase ohutushindamise. […]
Komisjon saadab viivitamata liikmesriikidele loa taotleja esitatud kokkuvõtte koopia ja teatab esmase ohutushindamise eest vastutava pädeva asutuse nime.
3. [...] esmase ohutushindamise aruan[des] otsustatakse, kas kõnesoleva toidu või toidu koostisosa puhul on vaja täiendavat ohutushindamist vastavalt artiklile 7 või mitte.
4. […] Liikmesriik või komisjon võivad esitada oma märkused või põhjendatud vastuväited asjaomase toidu või toidu koostisosa turustamise kohta 60 päeva jooksul pärast seda, kui komisjon on kõnealuse aruande ringlusse saatnud. […]
Artikkel 7
1. Kui artikli 6 lõike 3 kohaselt on vaja täiendavat ohutushindamist või on esitatud artikli 6 lõike 4 kohane vastuväide, võetakse loaandmisotsus vastu artiklis 13 ettenähtud korras.
2. Otsusega määratletakse loa ulatus ja vajaduse korral järgmised asjaolud:
– toidu või toidu koostisosa kasutamistingimused,
– toidu või toidu koostisosa määratlus ja kirjeldus,
– artiklis 8 nimetatud märgistuse erinõuded.
3. Komisjon teavitab loa taotlejat viivitamata võetud otsusest. Otsused avaldatakse Euroopa Ühenduste Teatajas.”
9. Määruse nr 258/97 artikkel 13 sätestab:
„1. Kui on tarvis rakendada käesolevas artiklis määratletud korda, abistab komisjoni alaline toiduainekomitee, edaspidi komitee.
2. Komitee eesistuja suunab küsimuse komiteele kas omal algatusel või liikmesriigi esindaja taotluse peale.
3. Võetavate meetmete eelnõu esitab komiteele komisjoni esindaja. Tähtaja jooksul, mille määrab eesistuja lähtuvalt küsimuse kiireloomulisusest, esitab komitee eelnõu kohta oma arvamuse. Arvamus esitatakse sellise häälteenamusega, nagu on sätestatud asutamislepingu artikli [205] lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Liikmesriikide esindajate hääli komitees arvestatakse nimetatud artiklis sätestatud viisil. Eesistuja ei hääleta.
4. a) Kui kavandatavad meetmed on komitee arvamusega kooskõlas, võtab komisjon need vastu.
[…]”
3. Otsus 2000/196
10. Otsuse 2000/196 kolmas volitus sätestab:
„võttes arvesse taotlust, mille professor J. Geuns, KUL-taimefüsioloogia labor, esitas 5. novembril 1997 Belgia pädevatele asutustele, et saada luba Stevia rebaudiana Bertoni
taimede ja kuivatatud lehtede kui uuendtoidu või toidu uuendkoostisosa turuleviimiseks.”
11. Otsuse 2000/196 põhjendused on sõnastatud järgmiselt:
„(1) 	Belgia pädevate asutuste koostatud esmase ohutushindamise aruandes järeldatakse, et esitatud teabe alusel ei tuleks tootele anda turuleviimise luba.
(2) Esmase ohutushindamise aruande vastusena esitas taotleja täiendavad dokumendid komisjonile, kes edastas teabe liikmesriikidele ja toidu teaduskomiteele.
(3) Määruse artikli 7 kohaselt teostati täiendav ohutushindamine. Toidu teaduskomitee esitas 17. juunil 1999 arvamuse, mis kinnitab sisuliselt esmase ohutushindamise aruannet.
(4) Stevia rebaudiana Bertoni
taimed ja kuivatatud lehed on uuendtoit määruse (EÜ) nr 258/97 tähenduses ning kuna ei ole tõendatud, et toode vastab määruse artikli 3 lõikes 1 sätestatud nõuetele, et tohi seda ühenduses turule viia.
(5) Käesoleva otsusega ettenähtud meetmed on kooskõlas alalise toiduainekomitee arvamusega.” [Siin ja edaspidi on osundatud otsust tsiteeritud mitteametlikus tõlkes.]
12. Otsuse 2000/196 artiklid 1 ja 2 sätestavad järgmist:
„ Artikkel 1
Stevia rebaudiana Bertoni
taimi ja kuivatatud lehti ei või viia toiduna ega toidu koostisosana ühenduse turule.
Artikkel 2
Käesolev otsus on adresseeritud professor J. Geuns’ile, KUL-taimefüsioloogia labor, Kardinal Mercierlaan 92, 3001 Heverlee, Belgia.”
13. Otsuse 2000/196 pealkirjale järgneb märkus „ainult hollandikeelne tekst on autentne”.
B. Siseriiklik õigus
14. Vastavalt 11. novembri 1997. aasta Bayerisches Lebensmittelüberwachungsgesetz’i (Baieri toidujärelevalve seadus)(5) artikli 2 lõike 1 punktile 1 võivad ametiasutused oma ülesannete täitmisel võtta vastu üksikotsuseid, et ennetada või takistada toiduaineid reguleerivate õigusnormide rikkumist.
15. Neuartige Lebensmittel- und Lebensmittelzutaten-Verordnung’i (uuendtoitu ja toidu uuendkoostisosi reguleerivate ühenduse õigusnormide rakenduseeskiri)(6) § 3 lõige 1 sätestab, et isik, kes viib turule määruse nr 258/97 artikli 1 lõikes 2 nimetatud toitu ja toidu koostisosi, ei või viia kõnealust toitu või selle koostisosi turule, omamata kõnealuse määruse artikli 3 lõikes 2 nimetatud menetluste kohaselt saadud luba.
III. Põhikohtuasja asjaolud ja eelotsuse küsimused
16. Eelotsusetaotlusest nähtub, et äriühing Mensch und Natur toodab ja turustab mitmesuguseid teesorte. Teatavates teesortides kasutatakse magusainena Lõuna-Ameerikast pärineva steevia lehtede ekstrakte.
17. Komisjon otsustas otsuses 2000/196, et steeviat ei või viia toiduna ega toidu koostisosana ühenduse turule. See otsus tehti professor Geunsi esitatud taotluse kohta ning on adresseeritud nimetatud isikule.
18. Äriühingule Mensch und Natur adresseeritud 8. aprilli 2003. aasta otsusega keelas Landratsamt Bad Tölz-Wolfratshausen (Bad Tölz-Wolfratshauseni maakonnaamet) mitme teesordi turustamise 500 euro suuruse trahvi ähvardusel.
19. Landratsamt nentis 8. aprilli 2003. aasta otsuses, et otsusega 2000/196 keelduti andmast luba steevia kui uuendtoidu turuleviimiseks ning et kõnealune otsus kohustab kõiki liikmesriike keelama selle turustamise. Landratsamt väitis, et äriühing Mensch und Natur ei olnud tõendanud, et kaebuse esemeks olevaid teesorte toodi inimtoiduna ühenduse turule olulisel määral juba enne määruse nr 258/97 jõustumist 15. mail 1997.
20. Äriühing Mensch und Natur esitas 8. aprilli 2003. aasta otsuse peale Bayerisches Verwaltungsgericht Münchenile (Baieri halduskohus Münchenis) kaebuse, milles väitis, et steeviat sisaldavad tooted olid juba 1990. aastate alguses välja töötanud tema õiguseellased ning juba enne 1997. aasta 15. maid turustati kõnealuseid tooteid postimüügi ja mahekaupluste kaudu ühenduses sadades tuhandetes eksemplarides. Lisaks leidis äriühing Mensch und Natur, et otsus 2000/196 ei ole talle siduv.
21. Bayerisches Verwaltungsgericht München rahuldas kaebuse 13. mai 2004. aasta otsusega.
22. Freistaat Bayern esitas otsuse peale apellatsioonkaebuse Bayerischer Verwaltungsgerichtshofile.
23. Kuna Bayerischer Verwaltungsgerichtshof pidas vajalikuks saada enne otsuse tegemist teatavaid täpsustusi liidu õiguse tõlgendamise kohta, otsustas ta menetluse peatada ning esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1. Kas EÜ artikli 249 neljas lõik ei luba komisjoni otsust, mis on vastavalt selle sõnastusele adresseeritud üksnes ühele konkreetsele isikule, tõlgendada nii, et see on siduv ka teistele ettevõtjatele, keda tuleb otsuse mõttest ja eesmärgist tulenevalt kohelda samal viisil?
2. Kas […] otsus [2000/196], mille artikli 1 kohaselt ei tohi [steeviat] kui uuendtoitu või toidu uuendkoostisosa ühenduses turule viia, on siduv ka [äriühingule Mensch und Natur], kes viib [seda] ühenduses praegu turule?”
IV. Õiguslik analüüs
A. Sissejuhatavad märkused
24. Tuleb meenutada, et määrus nr 258/97 taotleb kahte eesmärki: tagada uuendtoidu siseturu toimimine ja kaitsta rahvatervist sellisest toidust lähtuvate võimalike ohtude eest.(7)
25. Nimelt sooviti kõnealuse määrusega kehtestada ühenduses uuendtoidu ja toidu uuendkoostisosade valdkonnas ühised standardid, seades eelkõige – nagu selgub määruse põhjendusest 2 – uuendtoidu ja toidu uuendkoostisosade jaoks sisse ühenduse menetluse kohase ühtse ohutushindamise, mis eelneb nende turule viimisele ühenduses.(8)
26. Uuendtoidu või toidu uuendkoostisosa – nagu see on määratletud määruse nr 258/97 artikli 1 lõikes 2 – turuleviimine eeldab luba või taotlejale adresseeritud otsust, et luba ei ole vaja. Selleks esitab ühenduses turule viimise eest vastutav isik taotluse sellele liikmesriigile, kus toode kõigepealt turule viiakse. Samal ajal saadab ta taotluse koopia komisjonile.
27. Toimub esmane ohutushindamine vastavalt määruse nr 258/97 artiklile 6. Artikli 6 lõikes 4 nimetatud menetluse kohaselt teavitab liikmesriik loa taotlejat viivitamata järgmistest asjaoludest:
– loa taotleja võib turule viia toidu või toidu koostisosa, kui ei nõuta artikli 6 lõikes 3 nimetatud täiendavat ohutushindamist ega esitata põhjendatud vastuväiteid vastavalt artikli 6 lõikele 4,
või
– nõutakse loaandmisotsust vastavalt artiklile 7.
28. Teatele võib olenevalt asjaoludest järgneda siseriiklik otsus või komisjoni otsus.
29. Praegu kehtiva korra puhul on iga otsus, millega lubatakse või keelatakse uuendtoit või toidu uuendkoostisosa, üksikotsus, mille on olenevalt asjaoludest vastu võtnud liikmesriik või komisjon. Lisaks näib mulle, et otsus tehakse taotleja esitatud toimikus sisalduva teabe alusel, ilma et huvitatud kolmandaid isikuid kutsutaks märkusi esitama.
B. Eelotsuse küsimused
30. Olles uurinud eelotsusetaotlust ja esitatud märkusi, jõudsin ma järeldusele, et eelotsuse küsimustele tarviliku vastuse andmiseks ei ole vaja põhjalikult analüüsida, milline ulatus on mõistel „otsus” EÜ artikli 249 neljanda lõigu tähenduses. Vastuse andmiseks vajalikud elemendid selguvad määruses nr 258/97 sätestatud turuleviimise kontrollimise süsteemi analüüsimise käigus.
31. Esitatud kaks eelotsuse küsimust võib liita. Sisuliselt soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas selline komisjoni otsus nagu 22. veebruari 2000. aasta otsus, mis on vastu võetud määruse nr 258/97 alusel ning millega keeldutakse andmast turuleviimise luba, takistab liikmesriigi ametiasutusel hilisema haldus- või kohtumenetluse käigus uurida, kas mõni teine isik on kõnealuse üksikotsuse esemeks olevat toitu või toidu koostisosa enne määruse jõustumist olulisel määral turule viinud, selleks et määrata kindlaks, kas toit või toidu koostisosa kuulub kõnealuse määruse kohaldamisalasse.
1. Määrusega nr 258/97 kehtestatud kord
32. Määrusega nr 258/97 kehtestatud korra kohaselt peab artikli 1 lõikes 2 määratletud toidu turuleviimiseks saama eelnevalt loa artikli 4 lõike 1 alusel. Tegelikult tähendab kõnealune teatamise ja loa taotlemise kohustus vaikivat keeldu viia uuendtoitu või toidu uuendkoostisosa turule ilma loata.
33. Praegu ei ole sõnaselget keeldu viia uuendtoitu või toidu uuendkoostisosi turule ilma loata sätestatud mitte määruses nr 258/97 eneses, vaid pigem siseriiklikes õigusaktides, millega kehtestatakse määruse kohaldamise kord.(9) Märgin siinkohal, et komisjoni muudatusettepaneku kohaselt selline keeld lisataks.(10)
34. Tuleb nentida kahte asjaolu. Esiteks, juhul kui toit või toidu koostisosa ei kuulu määruse nr 258/97 kohaldamisalasse (näiteks seetõttu, et seda on enne kõnealuse määruse jõustumist kasutatud inimeste toiduna olulisel määral),(11) siis ei ole määruse kohaselt vajalik ei teatamine ega luba. Teiseks, juhul kui toit või toidu koostisosa vastab määruses nr 258/97 esitatud määratlusele, siis ei saa seda turule viia loata või otsuseta, et luba ei ole vaja.(12)
35. Loa taotlemisele järgneb haldusotsus, millega kas antakse taotletud luba või keeldutakse selle andmisest. Kui luba ei anta, kohaldatakse määruses nr 258/97 sätestatud üldreeglit, st keeldu viia turule kõnealuse määruse kohaldamisalasse kuuluv toode. Lisaks ei oma tähtsust asjaolu, kas komisjon on teinud lubamis- või keeldumisotsuse loataotluse kohta, mis puudutab sama toitu või toidu koostisosa, kuid mille on esitanud teine taotleja, st äriühing Mensch und Natur peaks igal juhul esitama ametiasutustele oma loataotluse määruse nr 258/97 alusel.
36. Seega ei sõltu äriühingu Mensch und Natur õiguslik olukord sellest, kas teisele isikule adresseeritud komisjoni otsus on lubamis- või keeldumisotsus. Kui aga määruses nr 258/97 sätestatud menetluse tulemusel oleks siseriiklik ametiasutus või komisjon tõdenud, et steevia ei ole uuendtoit, oleks äriühing Mensch und Natur võinud sellele asjaolule tugineda igas siseriiklikus ametiasutuses.
37. Järgmisena tuleks uurida, millised küsimused on komisjoni otsusega lahendatud. Nii nagu on tavaline haldusotsuste puhul, annab ta oma otsuses ülevaate asjaoludest ning määrab kindlaks tagajärjed, mis nendest tema hinnangul vastavalt kohaldatavale õiguslikule raamistikule tulenevad.
38. Steevia määratletakse uuendtoiduks määruse nr 258/97 tähenduses otsuse 2000/196 põhjenduses 4.
39. Selle alusel uuris komisjon kõnealuse toote turuleviimise loa taotlust ning nentis, et kuna puudub piisav teave ohutuse kohta, ei ole võimalik määruse alusel luba anda.(13)
2. Otsuse 2000/196 õiguslikud tagajärjed
40. Otsuse 2000/196 peamine õiguslik tagajärg on see, et puudub otsus, millega lubatakse asjaomase toote turuleviimine. Seega ei saa kõnealuse otsuse adressaat endiselt nimetatud toodet uuendtoiduna turule viia. Lubamisotsuse puudumise otsene tagajärg on see, et määrusega nr 258/97 sätestatud keeld kehtib kõnealuse toote suhtes täiel määral.
41. Asjaolu, et komisjon jätab rahuldamata teatava isiku taotluse, ei takista siiski kõnealust isikut esitamast uut taotlust. See kehtib ka taotluse kohta, mille esitab teine isik, st komisjoni keeldumisotsus ei lahenda küsimust lõplikult.
42. Kõik osapooled on ühel meelel selles küsimuses, et komisjoni otsus on üksikotsus. On selge, et nii EÜ artikli 249 neljanda lõigu kui ka otsuse 2000/196 sõnastuse alusel on otsus siduv vaid nende suhtes, kellele see on adresseeritud. Kõnealuse otsusega keelduti andmast taotlejale luba, mis teeks erandi keelust viia turule uuendtoitu või toidu uuendkoostisosa. Käesoleval juhul on aga tegemist küsimusega, kas see otsus võib siiski omada mõju teisele isikule ja liikmesriigi ametiasutustele, kes hindavad kõnealuse teise isiku tegevust.
43. Juhul kui komisjon võtab vastu keeldumisotsuse, peavad liikmesriigid lojaalsuspõhimõtte alusel tagama, et taotleja ehk otsuse adressaat ei viiks turule kõnealuse keeldumisotsuse esemeks olevat toodet. Lisaks peavad liikmesriigid tagama, et asjaomane toit loetaks keelatuks toiduturgude kontrollimise raames ning juhul, kui siseriiklik ametiasutus uurib võimalikku uut teatamist, mis puudutab sama toodet, kuid mille on esitanud teine taotleja. Siseriiklikud ametiasutused peavad sellist järeldust sisaldavat komisjoni otsust asjakohaselt arvesse võtma.
44. Seevastu juhul, kui komisjon võtaks vastu otsuse, millega antakse luba teatavale isikule, võiks põhiolemuselt samasuguse uuendtoidu või toidu uuendkoostisosa puhul anda lihtsustatud menetluse kohaselt uusi lube teistele isikutele.
3. Faktiliste järelduste siduva mõju puudumine
45. Äriühing Mensch und Natur väidab siiski, et steevia ei ole uuendtoit ega toidu uuendkoostisosa.
46. Määruses nr 258/97 sätestatud haldusmenetlusse on kaasatud taotleja, liikmesriigid ja komisjon. Kui ma just ei eksi, siis kolmandatel isikutel menetlusõigusi ei ole. See, et kolmandal isikul võimaldataks ametlikult märkusi esitada, ei ole ei vajalik ega võimalik, ning kolmandal isikul, kes ei ole asjaga otseselt seotud, ei ole õigust vaidlustada komisjoni otsust, mille adressaat ta ei ole.
47. Kuna komisjoni vastu võetud õigusakt on otsus, mitte määrus, siis tuleneb sellest, et siseriiklikel ametiasutustel on õigus kontrollida, kas hilisema taotluse esemeks oleva toidu või toidu koostisosa puhul on ikka tegemist uuendtoidu või uuendkoostisosaga. See kehtib ka haldus- ja kriminaalmenetluste puhul, mis käsitlevad sellise toidu turuleviimise kontrolli, mille määratlus uuendtoiduna on kahtluse alla seatud. See tuleneb sellest, et haldusasutuse tehtud faktiliste järelduste siduv mõju piirdub küsimusega, mida kõnealune asutus on analüüsinud pärast taotluse saamist algatatud üksikotsuse tegemise menetluse käigus.
48. Määruse nr 258/97 artikli 1 lõike 3 kohaselt võib artiklis 13 ettenähtud korras kindlaks määrata, kas teatavat liiki toit või toidu koostisosa kuulub määruse reguleerimisalasse, mis on sätestatud määruse nr 258/97 artikli 1 lõikes 2. Seda menetlust ei saa aga algatada eraõiguslik isik.
49. Kõnealusest menetlusest tulenev õiguslik olukord on siseturu seisukohast probleemne, kuna luba antakse eraldi igale uuendtoidule või toidu uuendkoostisosale ja igale taotlejale. Mulle näib, et komisjon on nendest probleemidest aru saanud ning komisjoni eespool viidatud ettepanek võiks kõnealust korda selgendada. Komisjon on praeguse korraga võrreldes eelkõige teinud ettepaneku, et iga luba antaks määrusega ning et luba oleks nimeline vaid teatavatel erandjuhtudel. Lisaks järgiks kõnealune kord lubade andmise ühtset menetlust, mida juba kohaldatakse teatavate muude ainete suhtes.
50. Eelnevast järeldan, et komisjoni otsus 2000/196 ei takista liikmesriigi ametiasutusel haldus- või kohtumenetluse käigus analüüsida seda, kas toitu või toidu koostisosa on olulisel määral turule viidud enne 15. maid 1997, selleks et määrata kindlaks, kas seda liiki toode kuulub määruse nr 258/97 kohaldamisalasse.
V. Ettepanek
51. Eeltoodud kaalutlustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Bayerischer Verwaltungsgerichtshofi esitatud eelotsuse küsimustele järgmiselt:
Selline komisjoni otsus nagu 22. veebruari 2000. aasta otsus, millega keeldutakse andmast luba Stevia rebaudiana Bertoni
taimede ja kuivatatud lehtede kui uuendtoidu või toidu uuendkoostisosa turuleviimiseks vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. jaanuari 1997. aasta määrusele (EÜ) nr 258/97 uuendtoidu ja toidu uuendkoostisosade kohta, ja mis on tervikuna siduv nende suhtes, kellele see on adresseeritud, ei takista liikmesriigi ametiasutusel hilisema haldus- või kohtumenetluse käigus analüüsida seda, kas mõni teine isik on kõnealuse üksikotsuse esemeks olevat toitu või toidu koostisosa enne määruse jõustumist olulisel määral turule viinud, selleks et määrata kindlaks, kas toit või toidu koostisosa kuulub kõnealuse määruse kohaldamisalasse.
(1) .
(2)  –	EÜT L 43, lk 1; ELT eriväljaanne 13/18, lk 244.
(3)  –	EÜT L 61, lk 14.
(4)  –	Kuna põhikohtuasi käsitleb 8. aprillil 2003. aastal tehtud siseriiklikku otsust, siis järgivad viited EÜ asutamislepingule enne Euroopa Liidu toimimise lepingu jõustumist kehtinud numeratsiooni.
(5) – Gesetz- und Verordnungsblatt, lk 738, kuni 31. detsembrini 2002 kehtinud redaktsioonis (vt 24. detsembri 2002. aasta seaduse § 2 ( Gesetz- und Verordnungsblatt, lk 981)).
(6)  –	14. veebruaril 2000 avaldatud redaktsioonis ( Bundesgesetzblatt  2000 I, lk 123), viimati muudetud 6. augusti 2002. aasta seadusega ( Bundesgesetzblatt  2002 I, lk 3082, 3099).
(7)  –	9. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑236/01: Monsanto Agricoltura Italia jt (EKL 2003, lk I‑8105, punkt 74).
(8)  –	15. jaanuari 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑383/07: M-K Europa (EKL 2009, lk I‑115, punkt 23).
(9)  –	Vt Gerstberger, I., „The Proposal for a revised Novel Food Regulation – An Improvement for the Worse?”, European Food and Feed Law Review,
2008, nr 4, lk 215.
(10)  –	Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, mis käsitleb uuendtoitu ja millega muudetakse määrust (EÜ) nr [1331/2008] (KOM(2007) 872 lõplik).
(11)  –	Vt 9. juuni 2005. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑211/03, C‑299/03 ja C‑316/03–C‑318/03: HLH Warenvertrieb ja Orthica (EKL 2005, lk I‑5141, punkt 88).
(12)  –	Määruse nr 258/97 artikli 1 lõige 3 sätestab menetluse, mis võimaldab teatavatel juhtudel reguleerimisala selgitada. Euroopa Kohtu praktika kohaselt ei saa aga eraisik seda menetlust alustada (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus M‑K Europa (punkt 43)).
(13)  –	Menetlus ühenduse tasandil on ilmselt vaid kolmel juhul lõppenud komisjoni otsusega, millega keeldutakse andmast luba turuleviimiseks uuendtoidu või toidu uuendkoostisosana, ning nende hulka kuulub steeviat käsitlev otsus 2000/196. Ülejäänud kahe juhu kohta vt komisjoni 19. detsembri 2000. aasta otsus 2001/17/EÜ, millega keeldutakse andmast luba hariliku kanaripuu pähklite ( Canarium indicum L .) turuleviimiseks uuendtoiduna või toidu uuendkoostisosana vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 258/97 (ELT 2001, L 4, lk 35), ja komisjoni 25. juuli 2005. aasta otsus 2005/580/EÜ, millega keeldutakse betaiini turuleviimisest uuendtoiduna või toidu uuendkoostisosana vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 258/97 (ELT L 199, lk 89).