62013CJ0606
EUROOPA KOHTU OTSUS (seitsmes koda)
1. oktoober 2015 (
*
)
„Eelotsusetaotlus — Direktiiv 2003/96/EÜ — Artiklid 4 ja 21 — Direktiiv 2008/118/EÜ — Direktiiv 92/12/EMÜ — Artikli 3 lõige 1 — Kohaldamisala — Liikmesriigi õigusnormid — Tuumareaktorite soojusvõimsuse maksustamine”
Kohtuasjas C‑606/13,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Kammarrätten i Sundsvall’i (Sundsvalli teise astme halduskohus, Rootsi) 29. oktoobri 2013. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 25. novembril 2013, menetluses
OKG AB
versus
Skatteverket,
EUROOPA KOHUS (seitsmes koda),
koosseisus: koja president J.‑C. Bonichot, kohtunikud A. Arabadjiev ja J. L. da Cruz Vilaça (ettekandja),
kohtujurist: M. Szpunar,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
—
OKG AB, esindajad: advokat M. Nilsson ja advokat M. Palm,
—
Saksamaa valitsus, esindajad: T. Henze ja K. Petersen,
—
Rootsi valitsus, esindajad: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, E. Karlsson, L. Swedenborg, C. Hagerman ja K. Sparrman,
—
Euroopa Komisjon, esindajad: A. Cordewener ja J. Enegren,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
otsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb seda, kuidas tõlgendada esiteks nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/96/EÜ, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik (EÜT L 283, lk 51; ELT eriväljaanne 09/01, lk 405), artikli 4 lõiget 2 ja artikli 21 lõiget 5 ning teiseks nõukogu 16. oktoobri 2008. aasta direktiivi 2008/118/EÜ, mis käsitleb aktsiisi üldist korda ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 92/12/EMÜ (ELT 2009, L 9, lk 12), artikli 1 lõiget 1.
2
Taotlus on esitatud OKG AB (edaspidi „OKG”) ja Skatteverketi (maksuhaldur) vahelises kohtuvaidluses seoses viimase otsusega maksustada OKG tuumareaktorite soojusvõimsuse maksuga.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
3
Direktiivi 2003/96 artikkel 1 on sõnastatud järgmiselt:
„Liikmesriigid kehtestavad energiatoodete ja elektrienergia maksud vastavalt käesolevale direktiivile.”
4
Direktiivi artikkel 2 näeb ette:
„1.   Käesolevas direktiivis tähendab mõiste „energiatooted” tooteid, mis kuuluvad:
a)
CN-koodide 1507‐1518 alla, kui need on mõeldud kasutamiseks kütteainena või mootorikütusena;
[…]
h)
CN-koodide 3824 90 99 alla ning on mõeldud kasutamiseks kütteainena või mootorikütusena.
2.   Käesolevat direktiivi kohaldatakse ka CN-koodi 2716 alla kuuluva elektrienergia suhtes.
3.   Kui muud energiatooted peale nende, mille maksustamistase on sätestatud käesolevas direktiivis, on mõeldud kasutamiseks või neid müüakse või kasutatakse kütteaine või mootorikütusena, maksustatakse need vastavalt kasutusele samaväärsele kütteainele või mootorikütusele kehtestatud määraga.
[…]
4.   Käesolevat direktiivi ei kohaldata
[…]
b)
energiatoodete ja elektrienergia kasutamise suhtes järgmistel otstarvetel:
—
energiatoodete kasutamine muul otstarbel kui mootorikütuse või kütteainena,
[…]”.
5
Direktiivi artikkel 3 on sõnastatud järgmiselt:
„[Nõukogu 25. veebruari 1992. aasta] [d]irektiivi 92/12/EMÜ aktsiisiga maksustatava kauba üldise korralduse ja selle kauba valdamise, liikumise ning järelevalve kohta (ELT L 76, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 179)] viiteid mineraalõlidele ja aktsiisile käsitatakse mineraalõlide puhul viidetena kõikidele käesoleva direktiivi artiklis 2 nimetatud energiatoodetele ja elektrienergiale ning artikli 4 lõikes 2 nimetatud liikmesriikide kaudsetele maksudele.”
6
Sama direktiivi artikli 4 lõige 2 sätestab:
„Käesolevas direktiivis tähendab „maksustamistase” kõiki kinnipeetavaid kaudseid makse (välja arvatud käibemaks), mis arvestatakse otse või kaudselt energiatoodete ja elektrienergia koguse alusel tarbimisse lubamise ajal.”
7
Direktiivi 2003/96 artikli 21 lõige 5 näeb ette:
„Direktiivi 92/12/EMÜ artiklite 5 ja 6 kohaldamisel on elektrienergia ja maagaas maksustatavad ning maksustatava sündmuse alguseks loetakse hetke, mil turustaja või edasimüüja toote kohale toimetab. […]”
8
Direktiivi 92/12 artikkel 1 on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Käesoleva direktiiviga nähakse ette kord kauba kohta, mida maksustatakse aktsiisiga ja sellise kauba tarbimisel otse või kaudselt kogutavate teiste kaudsete maksudega, välja arvatud käibemaks ja ühenduse kehtestatud maksud.
[…]”
9
Direktiivi artikli 3 lõige 1 täpsustab:
„Käesolevat direktiivi kohaldatakse ühenduse tasandil järgmistele toodetele, nagu need on määratletud asjaomastes direktiivides:
—
mineraalõlid,
—
alkohol ja alkohoolsed joogid,
—
tubakatooted.”
10
Direktiivi 2008/118 artikli 1 lõige 1 sätestab:
„Käesoleva direktiiviga kehtestatakse üldine kord aktsiisile, millega maksustatakse otseselt või kaudselt järgmise kauba (edaspidi „aktsiisikaup”) tarbimist:
a)
direktiivis 2003/96/EÜ nimetatud energiatooted ja elekter;
[…]”.
11
Direktiivi artikkel 47 näeb ette:
„1.   Direktiiv 92/12/EMÜ tunnistatakse kehtetuks alates 1. aprillist 2010.
[…]
2.   Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile käsitletakse viidetena käesolevale direktiivile.”
Rootsi õigus
12
Seaduse 2000:466 tuumareaktorite soojusvõimsuse maksu kohta (lagen (2000:466) om skatt på termisk effekt i kärnkraftsreaktorer) § 1 näeb ette:
„Tuumareaktorite soojusvõimsuse maksu tuleb tasuda riigile selles seaduses sätestatud korra kohaselt. Nimetatud seaduse tähenduses on soojusvõimsus tuumareaktori soojustootmise võimsus.”
13
Seaduse § 2 täpsustab, et „[m]aksu tuleb tasuda iga selle kalendrikuu kohta, mille jaoks on olemas luba tuumareaktorit omada ja käitada. Kui käitamise loa kehtivus lõppeb või see luba tühistatakse enne kalendrikuu lõppu, lõppeb sellega maksu tasumise kohustus”.
14
Seaduse § 3 sätestab:
„Maksu on kohustatud tasuma isikud, kellel on luba tuumareaktorit omada ja käitada.”
15
Sama seaduse § 5 näeb ette:
„Juhul, kui tuumareaktorit ei käitata kauem kui 90 järjestikust päeva, võib maksusummat vähendada 415 Rootsi krooni [ligikaudu 43,54 eurot] soojusvõimsuse megavati kohta nende päevade osas, mis ületavad 90 päeva.”
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
16
OKG käitab tuumaelektrijaama. Ta tasus 2009. aasta aprilli, maid ja juunit hõlmaval maksustamisperioodil tuumareaktorite soojusvõimsuse maksu.
17
Seejärel vaidlustas äriühing maksustamise aluseks olnud maksuotsuse ja taotles maksuametilt maksu tagasimaksmist. Vaide põhjenduseks väitis ta muu hulgas, et tegelikult on selle maksu näol tegemist elektrienergia tootmiselt võetava aktsiisiga, mis on vastuolus direktiivi 2003/96 artikli 4 lõike 2 ja artikli 21 lõikega 5.
18
Kuna maksuhaldur oma algset maksuotsust ei muutnud, esitas OKG kaebuse Förvaltningsrätten i Falun’ile (Faluni halduskohus). Viimati nimetatud kohus jättis kaebuse rahuldamata, leides, et asjaomane maks ei ole hõlmatud direktiiviga 2003/96 ega direktiiviga 2008/118.
19
OKG esitas selle kohtuotsuse peale eelotsusetaotluse esitanud kohtule apellatsioonkaebuse. Äriühing väidab, et tuumareaktorite soojusvõimsuse maks kujutab tegelikkuses endast elektrienergia tootmiselt võetavat aktsiisi, arvestades jaama soojusvõimsuse ja jaama toodetud elektrienergia vahelist otsest seost. Sellise seose olemasolu on seda enam selge siis, kui elektritootmise katkestus on kauem kui 90 järjestikust päeva, kuna siis maksustamist ei toimu.
20
OKG leiab lõpuks, et olukord on analoogiline olukorraga asjas, milles tehti kohtuotsus Braathens (C‑346/97, EU:C:1999:291), kusjuures Euroopa Kohus järeldas selles, et maksu, mida arvutati ühtse määra alusel lennuki hinnangulisest süsivesinike heitkogusest lähtudes, nõuti tegelikult lennuki kütuse kasutamiselt ning järelikult kuulus kohaldamisele nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiiv 92/81/EMÜ mineraalõlidele kehtestatud aktsiisimaksude struktuuri ühtlustamise kohta (EÜT L 316, lk 12) ning et kõnealune maks oli selle direktiiviga vastuolus.
21
Maksuhaldur leiab omakorda, et asjaomane maks on kindla määraga maks, mis põhineb tuumareaktori maksimaalse lubatud soojatootlikkuse teoreetilisel tootmisvõimsusel, mitte muutuva suurusega maks vastavalt tegelikult toodetud elektrienergia kogusele. Ta rõhutab asjaolu, et seda maksu võetakse isegi siis, kui tootmine katkeb. Üksnes juhul, kui tegemist on erakorralise käitamise katkestusega, mis kestab kauem kui 90 päeva, ei saa seda maksu nõuda.
22
Neil asjaoludel otsustas Kammarrätten i Sundsvall menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Direktiivi 2003/96 artikli 4 lõike 2 kohaselt tähendab „maksustamistase” kõiki kinnipeetavaid kaudseid makse (välja arvatud käibemaks), mis arvestatakse otse või kaudselt elektrienergia koguse alusel tarbimisse lubamise ajal. Direktiivi artikli 21 lõige 5 sätestab, et elektrienergia on maksustatav ning maksustatava sündmuse alguseks loetakse hetke, mil turustaja või edasimüüja toote kohale toimetab. Kas nende artiklitega on vastuolus maks, mida võetakse tuumareaktorite soojusvõimsuselt?
2.
Kas soojusvõimsuse maks on aktsiis, mida kogutakse otse või kaudselt direktiivi 2008/118 artikli 1 lõikes 1 nimetatud kaupade (aktsiisikaubad) tarbimiselt?”
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
23
Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada saada, kas direktiivi 2003/96 artikli 4 lõiget 2 ja artikli 21 lõiget 5 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas ja mis näevad ette tuumareaktorite soojusvõimsuse maksustamise.
24
Seoses sellega tuleb märkida, et esimene küsimus, nagu selle on sõnastanud eelotsusetaotluse esitanud kohus, põhineb eeldusel, et põhikohtuasi kuulub direktiivi 2003/96 esemelisse kohaldamisalasse. Direktiivi artikli 1 kohaselt piirdub selle kohaldamisala energiatoodete ja elektrienergia maksustamisega, nagu need on määratletud vastavalt selle direktiivi artikli 2 lõigetes 1 ja 2.
25
Neil asjaoludel tuleb eelnevalt kontrollida, kas mõiste „tuumareaktori soojusvõimsus”, mille all mõistetakse tuumareaktori soojustootmise võimsust, kuulub direktiivi 2003/96 kohaldamisalasse.
26
Esiteks tuleb meenutada, et direktiivi artikli 2 lõikes 1 on mõiste „energiatooted” selle direktiivi tähenduses määratletud, andes viidetega kombineeritud nomenklatuuri koodidele ammendava loetelu toodetest, mis kuuluvad selle mõiste alla (kohtuotsus Kernkraftwerke Lippe‑Ems, C‑5/14, EU:C:2015:354, punkt 47).
27
Kuna tuumareaktori soojusvõimsus selles loetelus ei esine, siis ei saa seda pidada energiatooteks direktiivi 2003/96 tähenduses.
28
Seda tõlgendust kinnitavad direktiivi artikli 2 lõigete 1 ja 3 ning lõike 4 punkti b sätted, millest selgub, et mõiste „energiatoode” viitab üksnes toodetele, mis on mõeldud kasutamiseks kütteainena või mootorikütusena. Nii ei ole see tuumareaktori soojusvõimsuse puhul, kuna selle all mõistetakse tuumareaktori soojustootmise võimsust.
29
Järelikult ei hõlma direktiivi 2003/96 tähenduses mõiste „energiatoode” tuumareaktori soojusvõimsust.
30
Teiseks tuleb mainida, et direktiivi 2003/96 artikli 2 lõige 2 näeb ette, et elektrienergia on määratletud CN-koodiga 2716.
31
Seoses sellega ja võttes arvesse mõistet „maks tuumareaktori soojusvõimsuselt”, nagu see on määratletud käesoleva kohtuotsuse punktis 28, tuleb märkida, et põhikohtuasjas vaidluse all olev maks tähendab seda, et iga kuu tuleb tasuda kindla määraga maksusumma, mis on arvutatud vastavalt teoreetilisele väärtusele, see tähendab vastavalt maksimaalse soojusvõimsuse megavattide arvule, mis on konkreetse tuumareaktori puhul kindlaks määratud siseriikliku asutuse väljastatud loaga seda tuumareaktorit omada ja käitada. Lisaks vastutab tuumareaktori omamise ja käitamise loa omanik tuumareaktori soojusvõimsuse maksu tasumise eest isegi siis, kui ta seda reaktorit ei käita; erand on tehtud erakorralise katkestuse ajavahemike suhtes, mis ületavad 90 järjestikust päeva.
32
Järelikult ei ole ühelt poolt põhikohtuasjas vaidluse all oleva maksustatava teokoosseisu ehk tuumareaktori teoreetilise tootmisvõimsuse ja teiselt poolt selle tuumareaktori poolt tegelikult toodetud elektrienergia vahel mingit seost.
33
Tuumareaktorite soojusvõimsus, nagu seda mõeldakse põhikohtuasjas vaidluse all olevates siseriiklikes õigusnormides, ei ole seega hõlmatud mõistega „elektrienergia” direktiivi 2003/96 tähenduses.
34
Kolmandaks tuleb tuvastada, et arvestades käesoleva kohtuotsuse punktides 31 ja 32 toodud kaalutlusi, ei saa sellist maksu, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas, pidada maksuks, mis arvestatakse otse või kaudselt energiatoodete ja elektrienergia koguse alusel „tarbimisse lubamise ajal” direktiivi 2003/96 artikli 4 lõike 2 tähenduses.
35
Samamoodi ei saa asuda seisukohale, et maksustava teokooseisu ja konkreetse tuumareaktori toodetud elektrienergia tarbimise vahel on otsene ja lahutamatu seos kohtuotsuse Braathens (C‑346/97, EU:C:1999:291, punkt 23) tähenduses.
36
Eeltoodud kaalutlusest ilmneb, et selline maks, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas ja millega maksustatakse tuumareaktori soojusvõimsust, ei kuulu selle direktiivi kohaldamisalasse.
37
Järelikult tuleb esitatud esimesele küsimusele vastata, et direktiivi 2003/96 artikli 4 lõiget 2 ja artikli 21 lõiget 5 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas ja mis näevad ette tuumareaktorite soojusvõimsuse maksustamise, kuna see maks ei kuulu nimetatud direktiivi kohaldamisalasse.
Teine küsimus
38
Sissejuhatuseks tuleb märkida, et vastavalt direktiivi 2008/118 artiklile 47 tunnistatakse direktiiv 92/12 alates 1. aprillist 2010 kehtetuks. Kuna põhikohtuasjas kõne all olevad maksustamisperioodid eelnevad sellele kuupäevale, tuleb teist küsimust analüüsida direktiivi 92/12 sätteid arvestades.
39
Järelikult tuleb teist küsimust mõista nii, et sellega küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt seda, kas direktiivi 92/12 tuleb tõlgendada nii, et tuumareaktori soojusvõimsuse maks on „aktsiisimaks” selle direktiivi tähenduses.
40
Direktiivi artikli 3 lõike 1 järgi kohaldatakse seda direktiivi mineraalõlidele, alkoholile ja alkohoolsetele jookidele ning tubakatoodetele, nagu need on määratletud asjaomastes direktiivides.
41
Direktiivi 2003/96 artiklist 3 tuleneb, et peale nende toodete maksustamise reguleerib direktiiv 92/12 samuti direktiivi 2003/96 artiklis 2 ja artikli 4 lõikes 2 viidatud toodete, muu hulgas elektrienergia tarbimise maksustamist.
42
Sellega seoses on Euroopa Kohus käesoleva kohtuotsuse punktis 36 juba tuvastanud, et selline maks, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas, ei kuulu direktiivi 2003/96 kohaldamisalasse. Järelikult ei kuulu selline maks samuti direktiivi 92/12 kohaldamisalasse.
43
Seega tuleb esitatud teisele küsimusele vastata, et direktiivi 92/12 tuleb tõlgendada nii, et tuumareaktori soojusvõimsuse maks ei ole „aktsiisimaks” selle direktiivi tähenduses.
Kohtukulud
44
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (seitsmes koda) otsustab:
1.
Nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/96/EÜ, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik, artikli 4 lõiget 2 ja artikli 21 lõiget 5 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas ja mis näevad ette tuumareaktorite soojusvõimsuse maksustamine, kuna see maks ei kuulu nimetatud direktiivi kohaldamisalasse.
2.
Nõukogu 25. veebruari 1992. aasta direktiivi 92/12/EMÜ aktsiisiga maksustatava kauba üldise korralduse ja selle kauba valdamise, liikumise ning järelevalve kohta tuleb tõlgendada nii, et tuumareaktori soojusvõimsuse maks ei ole „aktsiisimaks” selle direktiivi tähenduses.
Allkirjad
(
*
)   Kohtumenetluse keel: rootsi.