null
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA
MANUELA CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONY
přednesené dne 19. března 2026(1)
Věc C‑339/25
Iulicris Recycling SRL
proti
Ibanfirst SA
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou podal Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (frankofonní obchodní soud v Bruselu, Belgie)]
„ Řízení o předběžné otázce – Platební služby na vnitřním trhu – Směrnice (EU) 2015/2366 – Oprávnění platebních institucí k poskytování úzce souvisejících doplňkových služeb – Směnárenské služby – Pružné měnové futures – Směrnice 2014/65/EU – Nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2017/565 – Investiční služby – Finanční nástroje – Vyloučení investičních služeb poskytovaných příležitostně jinými profesionály – Vynětí příležitostného poskytování investičních služeb nabízených poskytovateli platebních služeb (exemption payment)“
1.        Ve sporu, který vedl k předložení této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, stojí proti sobě dvě společnosti: a) jedna se sídlem v Belgii, která působí jako poskytovatel platebních služeb (dále jen „PPS“) ve smyslu směrnice (EU) 2015/2366(2) a je držitelem povolení belgických orgánů, a b) druhá se sídlem v Rumunsku (dále jen „zákazník“) využívá služeb první společnosti k výkonu své obchodní činnosti.
2.        Předkládající soud se táže, zda může PPS platně uzavírat se zákazníkem pružné měnové futures, případně podléhající právní úpravě směrnice 2014/65/EU(3) a nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2017/565(4), pokud PPS není oprávněn působit jako investiční podnik ve smyslu těchto dvou předpisů.
I.      Právní rámec
A.      Unijní právo
1.      PSD2
3.        Článek 18 („Činnosti“) stanoví:
„1.      Kromě poskytování platebních služeb jsou platební instituce oprávněny vykonávat tyto činnosti:
a)      poskytování provozních a úzce souvisejících doplňkových služeb, jako jsou zajištění provedení platebních transakcí, směnárenské služby, úschova a dále zpracování a uchovávání dat;
[…]
2.      Zabývají-li se platební instituce poskytováním jedné nebo více platebních služeb, mohou mít pouze platební účty používané výhradně pro platební transakce.
3.      Jakékoli peněžní prostředky, které platební instituce obdržely od uživatelů platebních služeb za účelem poskytnutí platebních služeb, nesmí představovat vklad ani jiné splatné prostředky ve smyslu článku 9 směrnice 2013/36/EU ani elektronické peníze ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice 2009/110/ES.
[…]
5.      Platební instituce nesmí vykonávat činnost přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků ve smyslu článku 9 směrnice 2013/36/EU.
[…]“
2.      Směrnice MiFID II
4.        Článek 2 („Výjimky“) stanoví:
„1.      Tato směrnice se nevztahuje na:
[…]
c)      osoby poskytující investiční služby, pokud tuto činnost vykonávají příležitostně v rámci své odborné činnosti a tato činnost se řídí právními nebo správními předpisy nebo etickým kodexem pro danou profesi, které poskytování těchto služeb nevylučují;
[…]“
5.        Příloha I zní takto:
„SEZNAMY SLUŽEB, ČINNOSTÍ A FINANČNÍCH NÁSTROJŮ
[…]
ODDÍL C
Finanční nástroje
[…]
4)      Opce, futures, swapy, dohody o budoucích úrokových sazbách a jakékoli jiné deriváty týkající se cenných papírů, měn, úrokových sazeb či výnosů nebo jiné derivátové nástroje, finanční indexy nebo finanční míry, které lze vypořádat fyzicky nebo v hotovosti.
[…]“
3.      Nařízení v přenesené pravomoci MiFID II
6.        Jeho článek 4, který se týká příležitostného poskytování investiční služby, stanoví:
„Pro účely výjimky v čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice 2014/65/EU je investiční služba považována za službu vykonávanou příležitostně v rámci odborné činnosti, pokud jsou splněny následující podmínky:
a)      existuje úzké a faktické spojení mezi danou odbornou činností a poskytováním investiční služby témuž zákazníkovi tak, že tuto investiční službu lze považovat za vedlejší k hlavní odborné činnosti;
b)      poskytování investičních služeb zákazníkům hlavní odborné činnosti nemá za cíl zajistit osobě vykonávající tuto odbornou činnost systematický zdroj příjmů a
c)      osoba vykonávající odbornou činnost neuvádí na trh ani jinak nepropaguje svou schopnost poskytovat investiční služby, s výjimkou případů, kdy jsou zákazníkům prezentovány jako vedlejší k hlavní odborné činnosti.“
7.        Článek 10 („Znaky jiných derivátů týkajících se měn“) zní takto:
„1.      Pro účely přílohy I oddílu C bodu 4 směrnice 2014/65/EU nejsou jiné deriváty týkající se měny finančním nástrojem v případě, že je derivát jedním z následujících:
a)      spotovým kontraktem ve smyslu odstavce 2 tohoto článku;
b)      platebním prostředkem, který:
i)      musí být vypořádán fyzicky z jiného důvodu než z důvodu neplnění nebo z jiného důvodu ukončení smluvního vztahu,
ii)      je uzavřen alespoň osobou, která není finanční smluvní stranou ve smyslu čl. 2 bodu 8 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (Úř. věst. 2012, L 201, s. 1)],
iii)      je uzavřen s cílem usnadnit platby za identifikovatelné zboží, služby nebo přímé investice a
iv)      není obchodován v obchodním systému.
2.      Spotovým kontraktem se pro účely odstavce 1 rozumí smlouva o výměně jedné měny za jinou měnu, podle jejíchž podmínek je dodání dohodnuto v delší z následujících lhůt:
[…]
Smlouva však není považována za spotový kontrakt, jestliže jsou smluvní strany bez ohledu na výslovné podmínky smlouvy srozuměny s tím, že dodání měny se odkládá a neuskuteční se ve lhůtě uvedené v prvním pododstavci.
[…]“.
B.      Vnitrostátní právo
1.      Loi financière(5)
8.        Článek 2 odst. 1 písm. d) obsahuje seznam finančních nástrojů obdobný seznamu v bodě 4 oddílu C přílohy I směrnice MiFID II.
2.      Loi investissement(6)
9.        Článek 4 odst. 1 vylučuje z působnosti příslušné hlavy tohoto zákona osoby, které poskytují investiční služby za podmínek obdobných podmínkám uvedeným v čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice MiFID II.
3.      Loi paiement(7)
10.      Článek 43 odst. 1 stanoví, že aniž je dotčen článek 13, jsou platební instituce oprávněny vykonávat činnosti spojené s poskytováním provozních a doplňkových služeb úzce souvisejících s platebními službami za podmínek obdobných těm, které jsou stanoveny v čl. 18 odst. 1 písm. a) PSD2.
II.    Skutkový stav, spor a předběžná otázka
11.      Iulicris Recycling SRL (dále jen „Iulicris“) je rumunský recyklační podnik, který fakturuje svůj šrot v amerických dolarech (USD) a plní své platební závazky v rumunských lei (RON).
12.      Ibanfirst SA je on-line PPS, který je od 22. května 2013 oprávněn Belgickou národní bankou poskytovat služby v oblasti mezinárodních transakcí.
13.      Dne 1. července 2021 si společnost Iulicris otevřela bankovní účet u společnosti Ibanfirst. Podpisem této smlouvy si společnost Iulicris předplatila určité služby, jako je otevření platebního účtu v různých měnách, přijímání a odesílání převodů SEPA(8) a přístup k platformě Ibanfirst.
14.      Za účelem snížení kurzového rizika USD/RON uzavřela Iulicris ve dnech 17., 28. a 30. září 2021 rovněž tři pružné futures(9), které stanovily směnný kurz USD/RON 4,20 pro 3 miliony USD, 4,22 pro 3 miliony USD a 4,25 pro 4 miliony USD.
15.      Od března 2022 společnost Ibanfirst aktivovala postupné výzvy k doplnění marže (margin calls)(10) a požadovala od společnosti Iulicris zaplacení různých částek z tohoto titulu. V období od 9. března 2022 do 7. října 2022 vyplatila společnost Iulicris společnosti Ibanfirst celkem 894 724 USD a 1 498 000 RON z titulu zajišťovací marže(11).
16.      Dne 26. října 2022 požádala společnost Iulicris o prodloužení období pokrytí pružnými futures o další rok.
17.      Ibanfirst sdělila, že je připravena pouze prodloužit pružné futures o další měsíc, přičemž toto prodloužení podmínila zaplacením nové zajišťovací marže a poskytnutím finanční záruky.
18.      Iulicris tyto podmínky odmítla, připomněla společnosti Ibanfirst výši již zaplacených výzev k doplnění marže a zopakovala svou žádost o prodloužení smluv o jeden rok.
19.      Dne 21. listopadu 2022 Ibanfirst informovala společnost Iulicris o uplynutí platnosti pružných futures a vyzvala ji, aby jí dodala smluvené měny.
20.      Dne 28. února 2023 oznámila společnost Iulicris společnosti Ibanfirst, že pružné futures byly uzavřeny v rozporu s veřejným pořádkem a byly absolutně neplatné. Vyzvala společnost Ibanfirst, aby jí vrátila částky zaplacené z titulu zajišťovací marže.
21.      Vzhledem k tomu, že všechny kroky směřující ke smírnému řešení zůstaly bez výsledku, podala Iulicris dne 25. května 2023 na společnost Ibanfirst žalobu, kterou se domáhala:
–        prohlášení neplatnosti původních finančních nástrojů vycházejících ze tří pružných futures ze září 2021, jakož i neplatnosti všech finančních nástrojů, kterými byly postupně nahrazeny;
–        uložení společnosti Ibanfirst povinnosti vrátit jí částky zaplacené z titulu zajišťovací marže ve výši 894 724 USD a 1 498 000 RON.
22.      Za těchto okolností položil Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (frankofonní obchodní soud v Bruselu, Belgie) Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Musí být čl. 18 odst. 1 písm. a) [PSD2] vykládán v tom smyslu, že aby byly považovány za úzce související doplňkové služby, k jejichž poskytování jsou platební instituce ze zákona oprávněny, musí měnové futures:
a)      splňovat podmínky pro výjimku stanovenou v čl. 10. odst. 1 písm. b) (výjimka ‚platba‘) nařízení v přenesené pravomoci [MiFID II]?
b)      mít příležitostnou povahu ve smyslu čl. 2. odst. 1 písm. c) směrnice [MiFID II], a tudíž splňovat podmínky stanovené v článku 4 nařízení v přenesené pravomoci [MiFID II]?“
III. Řízení před Soudním dvorem
23.      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce byla zapsána do rejstříku kanceláře Soudního dvora dne 17. května 2025.
24.      Písemná vyjádření předložily společnosti Iulicris, Ibanfirst, belgická a česká vláda, jakož i Evropská komise.
25.      Soudní dvůr nepovažoval za nezbytné, aby se konalo jednání.
IV.    Posouzení
A.      Přípustnost
26.      Společnost Ibanfirst tvrdí, že část a) předběžné otázky je nepřípustná, protože není nezbytná pro rozhodnutí sporu v původním řízení. Podle jejího názoru
–        by tato část otázky byla relevantní pouze v případě, že by předkládající soud předem dospěl k závěru, že sporné smlouvy představují deriváty týkající se měn ve smyslu směrnice MiFID II a čl. 10 odst. 1 písm. b) nařízení v přenesené pravomoci MiFID II;
–        smlouvy dotčené ve sporu však nespadají do oblasti působnosti právního rámce MiFID II.
27.      Belgická vláda tvrdí, že jelikož čl. 10 odst. 1 písm. b) nařízení v přenesené pravomoci MiFID II za určitých podmínek vylučuje kvalifikaci derivátů týkajících se měn jako finančních nástrojů, není třeba se zabývat otázkou, zda je použitelný režim kontroly stanovený směrnicí MiFID II. Aniž by přímo zpochybňovala přípustnost části a) předběžné otázky, omezuje se ve svém vyjádření na odpověď k části b) této otázky.
28.      Podle mého názoru je předběžná otázka přípustná v plném rozsahu. Vztahuje se na ni domněnka relevance, kterou Soudní dvůr uplatňuje na předběžné otázky předložené vnitrostátními soudy(12). Dále je nepřípustnost namítaná společností Ibanfirst neoddělitelná od meritorního přezkumu otázky.
29.      Ačkoli se předkládající soud výslovně nevyjadřuje ke kvalifikaci sporných smluv, otázka, kterou klade [v písm. a) první předběžné otázky], se týká výkladu ustanovení nařízení v přenesené pravomoci MiFID II, které upravuje „znaky jiných derivátů týkajících se měn“.
30.      Tato otázka tedy předpokládá, že podle předkládajícího soudu je přinejmenším pravděpodobné, že sporné smlouvy lze kvalifikovat jako futures, na které se případně vztahují určité výjimky stanovené v právní úpravě MiFID II.
31.      Ve stejném duchu předkládající soud shrnuje spor a uvádí, že „řešení projednávaného sporu tedy závisí na případné povinnosti platebních institucí, které chtějí běžně a na profesionálním základě nabízet měnové deriváty v rámci doplňkové směnárenské služby, ujistit se, že uvedené nástroje spadají pod výjimky [článku 10 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci MiFID II], a nejsou tedy finančními nástroji ve smyslu MiFID II“(13).
32.      Za těchto podmínek mám za to, že předběžná otázka je v plném rozsahu přípustná.
B.      K věci samé
1.      Předběžné úvahy: povaha sporných smluv
33.      Předkládající soud musí určit, zda povolení společnosti Ibanfirst působit jako PPS v Belgii umožňovalo této společnosti uzavírat s Iulicris pružné měnové futures.
34.      Společnost Ibanfirst tvrdí, že její právní vztah s Iulicris, a to i pokud jde o pružné měnové futures, se řídí výlučně článkem 18 směrnice PSD2. Tento postoj zastává také česká vláda(14) a Komise(15). Belgická vláda zaujímá kompromisní postoj, neboť uznává, že režim směrnice PSD2 je soběstačný, avšak má za to, že by bylo možné zohlednit rovněž kritéria výjimek stanovená právní úpravou MiFID II.
35.      Iulicris naopak tvrdí, že tyto smlouvy jsou finančními nástroji, které se řídí právní úpravou MiFID II(16). Aby je mohla uzavírat, měla by společnost Ibanfirst disponovat povolením jako poskytovatel investičních služeb.
36.      Cílem žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce je posoudit vztah mezi
PSD2 a právní úpravou MiFID II v otázce, která dosud nebyla unijním normotvůrcem výslovně upravena. Současný právní rámec neobsahuje jasné pravidlo o možnosti PPS poskytovat investiční služby bez povolení MiFID II.
37.      Takové pravidlo bylo naopak stanoveno pro úvěrové instituce povolené podle směrnice 2013/36/EU(17), které vykonávají jednu nebo více investičních činností, jak je uvedeno v čl. 1 odst. 3 a 4 směrnice MiFID II.
38.      Bude tedy třeba určit, zda je nezbytné, aby PPS získal dodatečné správní povolení jako investiční podnik, aby mohl nabízet služby, které případně podléhají režimu MiFID II, i když tyto služby poskytuje pouze příležitostně ke své hlavní činnosti PPS.
39.      Směrnice PSD2 přijatá na základě článku 114 SFEU se týká „transparentnosti podmínek a požadavků na informace o platebních službách“ a „příslušných práv a povinností uživatelů platebních služeb a PPS v souvislosti s poskytováním platebních služeb jakožto pravidelnou činností při výkonu povolání nebo podnikatelské činnosti“ [čl. 1 odst. 2 písm. a) a b)]. Tato směrnice se tedy vztahuje na platební služby.
40.      Směrnice MiFID II, přijatá na základě čl. 53 odst. 1 SFEU, stanoví požadavky týkající se „podmínek pro udělení povolení a pro výkon činnosti pro investiční podniky“ a „poskytování investičních služeb nebo výkon investičních činností podniky ze třetích zemí se zřízenou pobočkou“ [čl. 1 odst. 2 písm. a) a b)].
41.      Oblast působnosti směrnice MiFID II závisí na pojmu „finanční nástroj“, jelikož „investiční služby a činnosti“, na které se vztahuje, se musí týkat nástrojů uvedených v příloze I oddílu C, který zahrnuje mimo jiné futures.
42.      Navzdory rozdílům mezi normativními rámci, které upravují platební služby a investiční služby, v praxi často dochází k interakcím: společnosti poskytující platební služby nabízejí svým zákazníkům (v zásadě jako doplněk ke své hlavní činnosti) obchodování s některými finančními nástroji souvisejícími s touto hlavní činností.
43.      Tak je tomu v projednávané věci. Společnost Ibanfirst, která je PPS, nabídla zákazníkovi (Iulicris) doplňkový finanční nástroj (pružné měnové futures), který by mohl potenciálně spadat do oblasti působnosti směrnice MiFID II.
44.      Podle mého názoru lze pružné měnové futures uzavřené mezi Ibanfirst a Iulicris kvalifikovat jako finanční nástroje, tj. nástroje, které v zásadě podléhají směrnici MiFID II.
45.      Směrnice MiFID II neposkytuje obecné vymezení pojmu „finanční nástroj“, ale uvádí v příloze I katalog finančních nástrojů, na které se vztahuje. V bodě 4 oddílu C této přílohy jsou jako finanční nástroje kvalifikovány opce, futures a jiné deriváty.
46.      Ani unijní právní předpisy nedefinují futures, ale Soudní dvůr jako takové připustil ty, které vyplývají z jejich „[...] běžného významu ve finančním“(18).
47.      Na tomto základě Soudní dvůr uvedl, že „[f]utures je [...] typem derivátové smlouvy, ve které se smluvní strany dohodnou na tom, že jedna z nich koupí a druhá prodá k určitému datu tzv. ‚podkladové aktivum‘ za cenu, která je pevně stanovena při uzavírání smlouvy“(19).
48.      Ačkoli tato definice odpovídala směrnici 2004/39/ES(20), předchůdkyni směrnice MiFID II, lze ji vzhledem k podobnosti katalogů finančních nástrojů obou směrnic použít k výkladu směrnice MiFID II.
49.      Smlouvy mezi společnostmi Ibanfirst a Iulicris, které jsou předmětem sporu v původním řízení, se nazývají pružné futures (což je samo o sobě poměrně vypovídající) a podle mého názoru, opakuji, odpovídají definici futures, kterou používá Soudní dvůr, protože
–        v těchto smlouvách, které se zdají být v souladu s modelem FX (deriváty Forex nebo Foreign Exchange), se strany snaží snížit riziko spojené s výkyvy směnného kurzu, zejména riziko, kterému je vystavena společnost Iulicris, která vykonává činnost v RON, ale mnoho svých prodejů a transakcí provádí v USD;
–        během smluvního vztahu vyplývajícího ze sporných smluv zaslala společnost Ibanfirst společnosti Iulicris dvě výzvy k doplnění marže (margin calls) a požadovala od ní vložení dalších finančních prostředků, protože kapitál na účtu klesl pod úroveň udržovací marže v důsledku ztrát způsobených výkyvy směnného kurzu mezi USD a RON.
50.      Vše tedy nasvědčuje tomu, že pružné měnové futures dotčené ve sporu v původním řízení jsou finančními nástroji ve smyslu směrnice MiFID II.
51.      Na základě tohoto předpokladu je třeba analyzovat, zda společnost Ibanfirst prostřednictvím těchto smluv poskytovala společnosti Iulicris službu charakteristickou pro investiční činnost, i když ji vykonávala příležitostně vedle své hlavní činnosti (hlavní činností společnosti Ibanfirst byly služby on-line plateb s převodem měn).
52.      Tato analýza bude vyžadovat výklad samotného čl. 18 odst. 1 písm. a) směrnice PSD2 a případně ve spojení s článkem 2 směrnice MiFID II a články 4 a 10 nařízení v přenesené pravomoci MiFID II.
2.      Výklad čl. 18 odst. 1 písm. a) směrnice PSD2
53.      Předkládající soud v podstatě žádá Soudní dvůr o výklad čl. 18 odst. 1 písm. a) směrnice PSD2.
54.      Zejména se táže, zda „aby byly považovány za úzce související pomocné služby, které jsou platební instituce oprávněny poskytovat z titulu svého statutu“, musí měnové futures:
–        splňovat podmínky pro výjimku stanovenou v čl. 10 odst. 1 písm. b) nařízení v přenesené pravomoci MiFID II;
–        mít příležitostnou povahu ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice MiFID II, a tudíž splňovat podmínky článku 4 nařízení v přenesené pravomoci MiFID II.
55.      Článek 18 odst. 1 písm. a) směrnice PSD2 stanoví, že „[k]romě poskytování platebních služeb jsou platební instituce oprávněny vykonávat […] [poskytování] úzce souvisejících doplňkových služeb, jako jsou […] směnárenské služby […]“.
56.      Pojem „[doplňkové služby úzce související]“ s poskytováním platebních služeb neobsahuje žádný odkaz na vnitrostátní právní předpisy členských států. Jednotné uplatnění unijního práva a zásada rovnosti předně vyžadují, aby znění ustanovení unijního práva, které výslovně neodkazuje na právo členských států za účelem vymezení svého smyslu a dosahu, bylo zpravidla vykládáno v celé Unii autonomním a jednotným způsobem(21).
57.      Vzhledem k tomu, že PSD2 nedefinuje pojem „[doplňkové služby úzce související]“ s poskytováním platebních služeb, musí být tento pojem vykládán v souladu s jeho obvyklým smyslem v běžném jazyce s přihlédnutím ke kontextu, ve kterém je použit, a cílům, které sleduje právní úprava, jejíž je součástí(22).
a)      Doslovný výklad
58.      Článek 18 odst. 1 písm. a) směrnice PSD2 výslovně zahrnuje mezi doplňkové služby úzce související s poskytováním platebních služeb směnárenské služby(23).
59.      Spor v původním řízení poskytuje příklad této doplňkové služby. Subjekt poskytující platební služby (Ibanfirst) nabízí svému zákazníkovi (Iulicris) také, úzce související a doplňkovou, směnárenskou službu, protože tento zákazník přijímá platby v USD a vykonává činnost v RON.
60.      Směnárenské služby lze tedy bez obtíží kvalifikovat jako doplňkové služby úzce související s poskytováním platebních služeb.
61.      Posuzované ustanovení však samo o sobě neumožňuje vyjasnit, zda je tato kvalifikace použitelná i v případě, že směnárenská služba je doprovázena futures, který strany uzavřely za účelem řízení rizika spojeného s vývojem směnných kurzů.
62.      Článek 18 odst. 1 písm. a) směrnice PSD2 tedy z doslovného hlediska není příliš nápomocný při rozhodování o tom, kdy lze futures, který je sám o sobě finančním nástrojem, kvalifikovat jako doplňkovou službu úzce související s hlavní činností PPS.
63.      Článek 18 odst. 1 písm. a) směrnice PSD2 totiž
–        neobsahuje žádnou referenci ani odkaz na podmínky výjimky podle článku 10 nařízení v přenesené pravomoci MiFID II;
–        ani neodkazuje na ustanovení o příležitostné povaze obchodování s určitými finančními nástroji, která jsou obsažena v čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice MiFID II a v článku 4 nařízení v přenesené pravomoci MiFID II. V opačném smyslu tato dvě posledně uvedená ustanovení upravující investiční služby neobsahují žádný výslovný odkaz na článek 18 odst. 1 písm. a) směrnice PSD2
64.      Z doslovného hlediska
tedy v tomto případě neexistuje žádný důvod pro výklad čl. 18 odst. 1 písm. a) směrnice PSD2 ve spojení se směrnicí MiFID II a nařízením v přenesené pravomoci MiFID II. Kromě toho návrh změny směrnice PSD2(24) zachovává ustanovení identické s článkem 18, aniž odkazuje na směrnici MiFID II.
b)      Systematický výklad
65.      Ze systematického hlediska by bylo možné podpořit výklad čl. 18 odst. 1 písm. a) směrnice PSD2 v souladu s příslušnými ustanoveními směrnice MiFID II a nařízení v přenesené pravomoci MiFID II.
66.      Tento pokus o kombinovaný výklad však naráží na nemalé obtíže. Pravidla MiFID II byla přijata v souvislosti s poskytováním investičních služeb, a proto mají odlišnou logiku a vztahují se na odlišné situace.
67.      Článek 10 odst. 1 písm. b) nařízení v přenesené pravomoci MiFID II stanoví, že pro účely přílohy I oddílu C bodu 4 směrnice MiFID II „[…] nejsou jiné deriváty týkající se měny finančním nástrojem v případě, že je derivát […]“ platebním prostředkem, který splňuje určité požadavky(25).
68.      Smlouvy, na které se tato výjimka vztahuje, jsou smlouvy, jejichž hlavním předmětem je vytvoření platebního prostředku, který zajišťuje směnný kurz mezi dvěma různými měnami. Jejich hlavním předmětem není investice, ale doplnění platební operace, při které se používají různé měny.
69.      Tento typ derivátů týkajících se měn, opakuji, se nepovažuje za finanční nástroje v rámci MiFID II, i když mají v podstatě tuto povahu. Subjekty, které s nimi obchodují, proto nemusí získávat správní povolení jako investiční podnik v rámci směrnice MiFID II.
70.      Výše uvedená výjimka se však liší od výjimky stanovené v článku 18 směrnice PSD2: čl. 10 odst. 1 písm. b) nařízení v přenesené pravomoci MiFID II zmiňuje konkrétní typ smlouvy týkající se měn, zatímco článek 18 směrnice PSD2 se vztahuje na všechny směnárenské služby bez výjimky. Kombinované použití obou pravidel by proto vedlo k neopodstatněnému omezení oblasti působnosti článku 18 PSD2(26).
71.      K výkladu článku 18 PSD2 nelze použít ani výjimku uvedenou v čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice MiFID II(27). Tato výjimka ze směrnice MiFID II není srovnatelná s ustanovením článku 18 PSD2, a to ze dvou důvodů:
–        Zaprvé, i když se terminologie podobá, článek 18 směrnice PSD2 zahrnuje do oblasti působnosti této směrnice určité doplňkové služby úzce související s platebními službami. Naproti tomu čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice MiFID II vylučuje z její působnosti investiční služby poskytované příležitostně podniky, jejichž hlavní a obvyklou činností není poskytování investičních služeb.
–        Zadruhé podřídit použití článku 18 směrnice PSD2 dodržování čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice MiFID II by znamenalo omezení oblasti působnosti směrnice PSD2: pouze investiční služby by mohly představovat doplňkové služby úzce související s poskytováním platebních služeb. Článek 18 směrnice PSD2, jak jsem již uvedl, výslovně zmiňuje jako doplňkové služby úzce související s poskytováním platebních služeb služby, které nemusí zahrnovat finanční nástroje, jako je úschova a zpracování a uchovávání dat.
c)      Teleologický výklad
72.      Článek 18 odst. 1 písm. a) směrnice PSD2, který odkazuje na doplňkové služby úzce související s platebními službami, které PPS poskytují svým zákazníkům, má za cíl zajistit, aby poskytování těchto služeb bylo zahrnuto do správních povolení, na jejichž základě PPS působí.
73.      Ve stejném smyslu čl. 18 odst. 4 PSD2, který upravuje podmínky, za nichž může poskytovatel platebních služeb poskytnout úvěr, upřesňuje, že tento úvěr musí být spojen s platebními službami poskytovanými zákazníkovi a kromě toho se musí jednat o „úvěr[, který] je doplňkový a je poskytován výhradně v souvislosti s provedením platební transakce“(28).
74.      Účelem těchto ustanovení směrnice PSD2 je usnadnit, nikoli bránit činnosti PPS. Jejich cíl byl popsán ve směrnici 2007/64/ES(29) způsobem, který je i nadále použitelný pro PSD2, která ji nahradila a přizpůsobila její obsah změnám, k nimž došlo v oblasti platebních služeb v důsledku technologického rozvoje a finančních inovací(30).
75.      Cílem čl. 18 odst. 1 písm. a) směrnice PSD2 je, opakuji, usnadnit, aby v případě, že platební služby vyžadují obchodní operace s cizími měnami, bylo povolení k činnosti jako PPS dostačující a nebylo nutné získávat jiné povolení.
76.      V souladu s tímto cílem je logické vykládat čl. 18 odst. 1 písm. a) směrnice PSD2 tak, že „směnárenské služby“ zahrnují nejen transakce, které striktně zahrnují převod peněžní částky z jedné měny do druhé, ale také dodatečné operace, které pokrývají budoucí riziko změny směnného kurzu.
77.      Pokud budou směnárenské služby (jako doplňkové služby úzce související s činností poskytovatelů platebních služeb) vykládány v tomto smyslu, budou PPS schopni nabídnout svým zákazníkům přístup k lepším platebním službám: směny měn budou posíleny dodatečným krytím rizika kolísání směnných kurzů.
78.      Celkově mám tedy za to, že teleologické kritérium je rozhodující pro zařazení jak směnných operací jako takových, tak i futures, které zajišťují krytí těchto operací proti riziku kolísání směnných kurzů, do oblasti působnosti čl. 18 odst. 1 písm. a) směrnice PSD2.
79.      Ve stejném rozsahu uděluje povolení působit jako PPS svému držiteli právo poskytovat směnárenské služby, případně doplněné o futures, které zajišťují rizika kolísání směnných kurzů typická pro tuto operaci, aniž je nutné vyžadovat další povolení k této činnosti.
80.      Je-li tomu tak, není nutné zabývat se cíli směrnice MiFID(31), které se liší od cílů směrnice PSD2, pokud jde o investiční podniky. Ustanovení obou směrnic, pokud jde o jejich účel, je třeba vykládat odděleně.
d)      Dílčí závěr
81.      Na základě výše uvedeného se domnívám, že čl. 18 odst. 1 písm. a) směrnice PSD2 je třeba vykládat v tom smyslu, že aby mohly být směnárenské služby zahrnující futures kvalifikovány jako doplňkové služby úzce související s poskytováním platebních služeb, musí splňovat podmínky stanovené v tomto ustanovení. K tomuto účelu není nutné, aby splňovaly požadavky stanovené v právním rámci MiFID II.
3.      Význam směrnice MiFID II pro obchodování s pružnými měnovými futures ze strany PPS
82.      Výše uvedené stačí v zásadě k zodpovězení předběžné otázky: čl. 18 odst. 1 písm. a) směrnice PSD2 umožňuje PPS nabízet takové futures, jako jsou sporné futures, bez nutnosti (nového) správního povolení k poskytování investičních služeb podléhajících právní úpravě MiFID II.
83.      Vzhledem k obsahu žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce by však tato odpověď byla pravděpodobně neúplná, pokud by se nezabývala možným dopadem ustanovení směrnice MiFID II a nařízení v přenesené pravomoci MiFID II, na které odkazuje předkládací rozhodnutí, na projednávanou věc.
84.      Je tedy třeba posoudit, zda jsou v této věci splněny podmínky pro vyloučení služby poskytované společností Ibanfirst společnosti Iulicris z oblasti působnosti směrnice MiFID II a nařízení v přenesené pravomoci MiFID II.
85.      Tak by tomu bylo, pokud by tato služba poté, co byla kvalifikována jako „investiční služba“ (jelikož zahrnuje takový finanční nástroj, jako je futures):
–        byla poskytována příležitostně v rámci odborné činnosti, pokud se tato činnost řídí právními předpisy nebo správními předpisy, které poskytování této služby nevylučují [čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice MiFID II], nebo
–        zahrnovala deriváty týkající se měny, které mají znaky uvedené v čl. 10 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci MiFID II.
86.      V souladu s posloupností žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce se nejprve budu zabývat možným dopadem čl. 10 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci MiFID II.
a)      Deriváty týkající se měn, které se nepovažují za finanční nástroje ve smyslu čl. 10 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci MiFID II
87.      Je-li uzavřen derivát týkající se měn a jeho obsah odpovídá podmínkám čl. 10 odst. 1 písm. b) nařízení v přenesené pravomoci MiFID II, toto pravidlo stanoví, že se nepovažuje za finanční nástroj.
88.      Podmínky pro použití tohoto ustanovení znamenají, že derivát týkající se měn „je“ platebním prostředkem, který: i) musí být vypořádán fyzicky; ii) je uzavřen alespoň osobou, která není finanční smluvní stranou; iii) je uzavřen s cílem usnadnit platby za identifikovatelné zboží, služby nebo přímé investice a iv) není obchodován v obchodním systému.
89.      Již jsem vysvětlil, proč se domnívám, že čl. 18 odst. 1 písm. a) PSD2 autonomně opravňuje PPS poskytovat svým zákazníkům směnárenské služby (i když zahrnují futures). Proto není nutné, aby byly za tímto účelem splněny požadavky nařízení v přenesené pravomoci MiFID II.
90.      Pokud by bylo zvoleno opačné řešení, musel by předkládající soud, který má k dispozici všechna ujednání smluv dotčených v projednávané věci, posoudit splnění čtyř zvláštních podmínek vyžadovaných v čl. 10 odst. 1 písm. b) nařízení v přenesené pravomoci MiFID II, aby vyloučil existenci finančního nástroje. Předkládací rozhodnutí v tomto ohledu neposkytuje dostatečné informace.
b)      Nepoužití směrnice MiFID II na investiční služby poskytované příležitostně v rámci odborné činnosti
91.      Směrnice 2004/39, která předcházela směrnici MiFID II, obsahovala ustanovení obdobné čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice MiFID II, které bylo vyloženo Soudním dvorem.
92.      Rozsudek Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag a další(32) se týkal finančního poradenství v oblasti kapitálových investic poskytovaného v rámci zprostředkování pojištění souvisejícího s uzavřením smlouvy o životním pojištění. Soudní dvůr dospěl k závěru, že tato činnost spadá do působnosti směrnice 2002/92/ES(33), a nikoli do působnosti směrnice 2004/39.
93.      Z tohoto rozsudku lze vyvodit užitečné důsledky pro projednávanou věc, jelikož
–        finanční poradenství by v zásadě mohlo spadat do věcné působnosti směrnice 2004/39, neboť se jedná o „investiční službu“. Zprostředkovatel pojištění může být považován za „investiční podnik“, pokud toto poradenství poskytuje jakožto obvyklý předmět činnosti či podnikání;
–        článek 2 písm. c) směrnice 2004/39 však z její působnosti vylučoval osoby poskytující „investiční služby, pokud tuto činnost vykonávají příležitostně v rámci určité profesionální činnosti a tato činnost se řídí právními nebo správními předpisy nebo etickým kodexem pro dotyčný obor činnosti, které poskytování těchto služeb nevylučují“;
–        profesní činnost zprostředkovatele pojištění spočívá v souladu s čl. 2 bodem 5 směrnice 2002/92 ve zprostředkování pojištění. Vzhledem k tomu, že takový zprostředkovatel nabízí mezi dostupnými pojistnými produkty i takový produkt, jakým je kapitálové životní pojištění, je třeba mít za to, že poradenství týkající se investování kapitálu v rámci tohoto produktu má doplňkovou povahu, jelikož je poskytováno v rámci zprostředkovatelské činnosti týkající se uzavření pojistné smlouvy, tedy činnosti, která je předmětem ustanovení unijních právních předpisů, a sice ustanovení směrnice 2002/92(34).
94.      Při uplatnění stejné logiky jako v rozsudku Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag a další lze vyvodit tyto důsledky:
–        Hlavní činností PPS (jako je Ibanfirst) je poskytování platebních služeb podle článku 1 směrnice PSD2, jejíž ustanovení se vztahují na výkon této činnosti. Článek 18 této směrnice umožňuje platebním institucím poskytovat doplňkové služby úzce související s platebními službami, jako je poskytování směnárenských služeb, za podmínek, které jsem uvedl výše.
–        Ačkoli by futures, které doplňují poskytování platebních služeb, mohly být v zásadě kvalifikovány jako investiční činnosti, čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice MiFID II vylučuje z její oblasti působnosti investiční služby poskytované příležitostně v rámci regulované odborné činnosti.
–        Pojem „příležitostné“ investiční služby byl rozvinut v článku 4 nařízení v přenesené pravomoci MiFID II, který stanoví tři podmínky pro uplatnění výjimky uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice MiFID II.
95.      Podle článku 4 nařízení v přenesené pravomoci MiFID II „[...] je investiční služba považována za službu vykonávanou příležitostně v rámci odborné činnosti, pokud jsou splněny následující podmínky:
a)      existuje úzké a faktické spojení mezi danou odbornou činností a poskytováním investiční služby témuž zákazníkovi tak, že tuto investiční službu lze považovat za vedlejší k hlavní odborné činnosti;
b)      poskytování investičních služeb zákazníkům hlavní odborné činnosti nemá za cíl zajistit osobě vykonávající tuto odbornou činnost systematický zdroj příjmů a
c)      osoba vykonávající odbornou činnost neuvádí na trh ani jinak nepropaguje svou schopnost poskytovat investiční služby, s výjimkou případů, kdy jsou zákazníkům prezentovány jako vedlejší k hlavní odborné činnosti“.
96.      Znovu připomínám výše uvedené úvahy týkající se autonomie čl. 18 odst. 1 písm. a) směrnice PSD2, jehož použití nevyžaduje dodržování pravidel MiFID II.
97.      Pokud by tento předpoklad nebyl přijat, příslušelo by předkládajícímu soudu, který má v tomto ohledu k dispozici všechny informace, aby určil, zda jsou v projednávané věci splněny všechny tři podmínky článku 4 nařízení v přenesené pravomoci MiFID II. Za sebe se omezím na zdůraznění, že
–        existuje úzké a faktické spojení mezi odbornou činností společnosti Ibanfirst jakožto PPS a poskytováním investiční služby spočívající v doplnění platební služby prostřednictvím směny měn (hlavní odborná činnost) o futures. Pružné měnové futures představují z tohoto hlediska službu úzce související s poskytováním platebních služeb;
–        je však spornější, zda v projednávané věci poskytování investiční služby zákazníkům v rámci hlavní odborné činnosti nepředstavuje pro PPS, jako je Ibanfirst, systematický zdroj příjmů;
–        rovněž lze mít pochybnosti o tom, zda společnost Ibanfirst uvádí na trh nebo propaguje svou schopnost nabízet investiční služby, a pokud ano, zda informuje své zákazníky o tom, že tyto služby doplňují její hlavní činnost jako PPS.
98.      V každém případě, i kdyby tyto tři podmínky (nebo některá z nich) nebyly splněny a sporná služba nemohla být kvalifikována jako investiční služba poskytovaná příležitostně ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice MiFID II, jak byl proveden článkem 4 nařízení v přenesené pravomoci MiFID II, zdůrazňuji, že by to samo o sobě nevylučovalo použití článku 18 směrnice PSD2 na projednávanou věc.
V.      Závěry
99.      S ohledem na výše uvedené navrhuji odpovědět Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (frankofonní obchodní soud v Bruselu, Belgie) následovně:
„Článek 18 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2366 ze dne 25. listopadu 2015 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 2002/65/ES, 2009/110/ES a 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 a zrušuje směrnice 2007/64/ES,
musí být vykládán v tom smyslu, že
subjekty, které mají požadované povolení působit jako poskytovatel platebních služeb, jsou oprávněny poskytovat doplňkové služby úzce související s poskytováním platebních služeb, jako jsou směnárenské služby zahrnující pružné měnové futures.
Pro tyto účely se nepoužijí:
–        článek 2 odst. 1 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/65/EU ze dne 15. května 2014 o trzích finančních nástrojů a o změně směrnic 2002/92/ES a 2011/61/EU;
–        článek 4 a čl. 10 odst. 1 písm. b) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2017/565 ze dne 25. dubna 2016, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/65/EU, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice.“
1      Původní jazyk: španělština.
2      Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) ze dne 25. listopadu 2015 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 2002/65/ES, 2009/110/ES a 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 a zrušuje směrnice 2007/64/ES (Úř. věst. 2015, L 337, s. 35). Dále jen „PSD2“.
3      Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 15. května 2014 o trzích finančních nástrojů a o změně směrnic 2002/92/ES a 2011/61/EU (Úř. věst. 2014, L 173, s. 349). Dále jen „směrnice MiFID II“.
4      Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2017/565 ze dne 25. dubna 2016, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/65/EU, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice (Úř. věst. 2017, L 87, s. 1). Dále jen „nařízení v přenesené pravomoci MiFID II“.
5      Loi relative à la surveillance du secteur financier et aux services financiers du 2 août 2002 (Moniteur belge ze dne 4. září 2002, s. 39121).
6      Loi relative à l’accès à l’activité de prestation de services d’investissement et au statut et au contrôle des sociétés de gestion de portefeuille et de conseil en investissement du 25 octobre 2016 (Moniteur belge ze dne 18. listopadu 2016, s. 76915).
7      Loi relative au statut et au contrôle des établissements de paiement et des établissements de monnaie électronique, à l’accès à l’activité de prestataire de services de paiement, et à l’activité d’émission de monnaie électronique, et à l’accès aux systèmes de paiement du 11 mars 2018 (Moniteur belge ze dne 26. března 2018, s. 29444).
8      SEPA je anglická zkratka Single Euro Payment Area (jednotná oblast pro platby v eurech). SEPA je oblast, ve které mohou občané, podniky a další hospodářské subjekty provádět a přijímat platby v eurech v Evropě, uvnitř i vně národních hranic, za stejných podmínek a se stejnými právy a povinnostmi bez ohledu na to, kde se nacházejí. Představuje základní prvek vnitřního trhu plateb.
9      Předkládací rozhodnutí, vyhotovené ve francouzštině, tyto smlouvy označuje jako „contrats à terme flexible“. Mezi finanční nástroje uvedené v příloze I oddíle C bodě 4 směrnice MiFID II patří „contrats à terme“.
10      K pojmu margin call viz poznámka pod čarou 11.
11      U futures je počáteční marže
nebo zajišťovací marže
minimální částka, kterou je třeba vložit, aby bylo možné otevřít pozici. Tato marže slouží jako záruka proti ztrátám, nikoli jako celková platba. Udržovací marže
je minimální zůstatek, který musí být na účtu udržován po dobu, kdy je pozice otevřena. Pokud tento zůstatek klesne pod stanovenou udržovací marži, aktivuje se výzva k doplnění marže (margin call), s cílem vyžádat další prostředky, dokud nebude obnovena počáteční marže. Ve výzvě k doplnění marže je strana upozorněna, že musí doplnit zůstatek, a pokud nedojde k doplnění prostředků (nebo uzavření pozic), bude transakce automaticky uzavřena, aby se pokrylo riziko. Výzva k doplnění marže funguje jako kritické varování před rizikem a představuje opatření k zajištění likvidity a stability trhu, přičemž umožňuje obchodovat s pákovým efektem.
12      Rozsudky ze dne 13. listopadu 2025, Inteligo Media (C‑654/23, EU:C: 2025:871, bod 71), a ze dne 15. června 2021, Facebook Ireland a další (C‑645/19, EU:C:2021:483, bod 115).
13      Předkládací rozhodnutí, část III (Diskuse), in fine. Kurzivou zvýraznil autor stanoviska.
14      Česká vláda ve svém písemném vyjádření (body 5 a 12) tvrdí, že měnové futures nemusí splňovat jiné podmínky než ty, které jsou uvedeny v čl. 18 odst. 1 směrnice PSD2. Výjimky stanovené právní úpravou MiFID II by mohly být zohledněny pouze v případě, že tyto podmínky nejsou splněny.
15      Ve svém písemném vyjádření (bod 82) tvrdí Komise, že pro určení, zda se povolení udělené platební instituci podle směrnice PSD2 může vztahovat na uzavírání pružných futures, je třeba vycházet z podmínek článku 18 směrnice PSD2, a nikoli z právní úpravy MiFID II.
16      Bod 33 písemného vyjádření společnosti Iulicris.
17      Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (Úř. věst. 2013, L 176, s. 338).
18      Rozsudek ze dne 3. prosince 2015, Banif Plus Bank (C‑312/14, EU:C:2015:794, bod 69).
19      Rozsudek ze dne 3. prosince 2015, Banif Plus Bank (C‑312/14, EU:C:2015:794, bod 69).
20      Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS (Úř. věst. 2004, L 145, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 263).
21      Rozsudky ze dne 30. března 2023, Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer (C‑34/21, EU:C:2023:270, bod 40), a ze dne 2. června 2022, HK v. Danmark a HK v. Privat (C‑587/20, EU:C:2022:419, bod 25).
22      Rozsudky ze dne 30. března 2023, Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer (C‑34/21, EU:C:2023:270, bod 41), a ze dne 2. června 2022, HK v. Danmark a HK v. Privat (C‑587/20, EU:C:2022:419, bod 26).
23      Kromě směnárenských služeb čl. 18 odst. 1 písm. a) směrnice PSD2 výslovně uvádí jako doplňkové služby úzce související s poskytováním platebních služeb „[…] zajištění provedení platebních transakcí […], úschov[u] a dále zpracování a uchovávání dat“.
24      Článek 10 odst. 1 návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o platebních službách a službách elektronických peněz na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 98/26/ES a zrušují směrnice 2015/2366/EU a 2009/110/ES, dokument COM(2023) 366 final ze dne 28. června 2023.
25      Tento platební prostředek musí: i) být vypořádán fyzicky z jiného důvodu než z důvodu neplnění nebo z jiného důvodu ukončení smluvního vztahu; ii) být uzavřen alespoň osobou, která není finanční smluvní stranou ve smyslu čl. 2 bodu 8 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012; iii) být uzavřen s cílem usnadnit platby za identifikovatelné zboží, služby nebo přímé investice a iv) nesmí být obchodován v obchodním systému.
26      Jak uvádí Komise ve svém písemném vyjádření (body 63 a 64), čl. 10 odst. 1 písm. b) nařízení v přenesené pravomoci MiFID II omezuje výjimku na deriváty týkající se měn uzavřené alespoň osobou, která není finanční smluvní stranou ve smyslu čl. 2 bodu 8 nařízení č. 648/2012. To by znamenalo vyloučení směnných operací uzavřených mezi dvěma finančními subjekty z článku 18 PSD2, přičemž toto vyloučení v tomto pravidle vůbec není uvedeno.
27      Podle tohoto ustanovení se směrnice MiFID II nevztahuje na „osoby poskytující investiční služby, pokud tuto činnost vykonávají příležitostně v rámci své odborné činnosti a tato činnost se řídí právními nebo správními předpisy nebo etickým kodexem pro danou profesi, které poskytování těchto služeb nevylučují“.
28      Bod 40 odůvodnění PSD2 uvádí, že tato směrnice upravuje „[…] poskytování úvěrů platebními institucemi, konkrétně poskytování úvěrových linek a vydávání kreditních karet, pouze v případech, kdy je úvěr úzce svázán s platebními službami“. Uvedený bod odůvodnění dodává, že „[p]ouze je-li úvěr poskytován za účelem umožnění platebních služeb a jedná-li se o krátkodobý úvěr poskytovaný na dobu nejvýše dvanácti měsíců, včetně revolvingového úvěru, je vhodné povolit platebním institucím, aby takový úvěr ve vztahu ke svým přeshraničním činnostem poskytly, za podmínky, že je úvěr refinancován převážně prostřednictvím kapitálu dané platební instituce, jakož i prostředků získaných z kapitálových trhů, a nikoliv z peněžních prostředků, které platební instituce drží jménem klientů za účelem poskytování platebních služeb […]“.
29      Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES (Úř. věst. 2007, L 319, s. 1).
30      Podle bodu 4 odůvodnění směrnice 2007/64 se jednalo o to „[…] stanovit moderní a soudržný právní rámec pro platební služby na úrovni Společenství, který je neutrální, a tím zajistit rovné podmínky pro všechny platební systémy s cílem zachovat možnost volby spotřebitele, což by mělo znamenat významný krok vpřed z hlediska nákladů pro spotřebitele, bezpečnosti a efektivnosti ve srovnání se současnými vnitrostátními systémy“.
31      Bod 3 odůvodnění směrnice MiFID II uvádí, že jejím cílem je stanovit „[...] stupeň harmonizace nezbytný k tomu, aby byla investorům nabízena vysoká úroveň ochrany a aby investiční podniky mohly poskytovat služby v celé Unii, která je vnitřním trhem, na základě dohledu domovské země [...]“.
32      Rozsudek ze dne 31. května 2018, Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag a další (C‑542/16, EU:C:2028:369).
33      Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění (Úř. věst. 2003, L 9, s. 3), zrušená směrnicí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/97 ze dne 20. ledna 2016 o distribuci pojištění (Úř. věst. 2016, L 26, s. 19).
34      Jak jsem uvedl ve svém stanovisku ze dne 21. listopadu 2017, Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag a další (C‑542/16, EU:C:2017:879, body 96, 104 a 105), úroveň rizika investičních služeb je vyšší než úroveň pojišťovacích služeb, a proto je dohled orgánů nad investičními podniky přísnější než dohled nad pojišťovnami.