62022TJ0713_RES
Věci T‑713/22 a T‑720/22
Portumo – Madeira – Montagem e Manutenção de Tubaria, SA (Zona Franca da Madeira), a dalšíaNova Ship Invest, Unipessoal, Lda (Zona Franca da Madeira),
v.
Evropská komise
Rozsudek Tribunálu (pátého senátu) ze dne 6. listopadu 2024
„Státní podpory – Oblast Zona Franca da Madeira – Režim podpor zavedený Portugalskem – Rozhodnutí, kterým se určuje neslučitelnost režimu s rozhodnutími C(2007) 3037 final a C(2013) 4043 final, jimiž byl tento režim prohlášen za neslučitelný s vnitřním trhem a jimiž se nařizuje vrácení podpor vyplacených na jeho základě – Pojem ‚existující podpora‘ ve smyslu čl. 1 písm. b) bodu ii) nařízení (EU) 2015/1589 – Navrácení – Legitimní očekávání – Právní jistota – Volný pohyb služeb – Svoboda usazování – Volný pohyb pracovníků“
Podpory poskytované státy – Stávající a nové podpory – Opatření, kterým se mění režim existujících podpor – Zavedení režimu v rozporu s podmínkami stanovenými v rozhodnutí Komise o schválení – Změna dotýkající se vlastní podstaty režimu – Kvalifikace podpory jako nové podpory
[Článek 108 SFEU; nařízení Rady 2015/1589, čl. 1 písm. c)]
(viz body 19, 80, 81)
Podpory poskytované státy – Zákaz – Výjimky – Podpory, které lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem – Podpory směřující k rozvoji určitých regionů – Regionální provozní podpory pro nejvzdálenější regiony – Rozhodnutí Komise o povolení režimu podpor, který podporuje rozvoj ostrova Madeira – Podmínky pro poskytnutí podpor v rámci tohoto režimu – Restriktivní výklad – Činnosti vykonávané mimo území ostrova Madeira společnostmi registrovanými na tomto ostrově – Činnosti, které nemohou využívat podpory stanovené schváleným režimem
[Článek 107 odst. 3 písm. a) SFEU; sdělení Komise 2006/C 54/08]
(viz body 33–60)
Podpory poskytované státy – Zákaz – Výjimky – Podpory, které lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem – Podpory směřující k rozvoji určitých regionů – Regionální provozní podpory pro nejvzdálenější regiony – Rozhodnutí Komise o povolení režimu podpor, který podporuje rozvoj ostrova Madeira – Podmínky pro poskytnutí podpor v rámci tohoto režimu – Restriktivní výklad – Podmínka týkající se vytvoření či zachování pracovních míst v autonomní oblasti Madeira – Nesplněná podmínka
[Článek 107 odst. 3 písm. a) SFEU; sdělení Komise 2006/C 54/08]
(viz body 66–76)
Podpory poskytované státy – Zákaz – Výjimky – Posuzovací pravomoc Komise – Přijetí pokynů vymezujících přezkum slučitelnosti podpor se společným trhem Komisí – Důsledky – Omezení posuzovací pravomoci, které si Komise sama stanovila – Povinnost zkoumat výjimečné okolnosti, kterých se dovolává členský stát za účelem posouzení slučitelnosti podpor pouze na základě čl. 107 odst. 3 SFEU
(Článek 107 odst. 3 SFEU; sdělení Komise 2006/C 54/08)
(viz body 85–90)
Podpory poskytované státy – Zákaz – Výjimky – Podpory, které lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem – Podpory směřující k rozvoji určitých regionů – Regionální provozní podpory pro nejvzdálenější regiony – Slučitelnost s vnitřním trhem – Podmínka – Dodržení zásady proporcionality
[Článek 107 odst. 3 písm. a) SFEU; sdělení Komise 2006/C 54/08]
(viz body 91–97)
Podpory poskytované státy – Zákaz – Výjimky – Podpory, které lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem – Posouzení z hlediska čl. 107 odst. 3 SFEU – Omezující účinky případného rozhodnutí o neslučitelnosti na základní svobody – Nedostatek relevance
(Článek 107 odst. 3 SFEU)
(viz body 98–103)
Podpory poskytované státy – Navrácení protiprávní podpory – Podpora poskytnutá v rozporu s procesními pravidly dle článku 108 SFEU – Případné legitimní očekávání příjemců – Neexistence kromě výjimečných okolností
(Článek 108 SFEU)
(viz body 112–119)
Podpory poskytované státy – Navrácení protiprávní podpory – Porušení zásady právní jistoty – Neexistence
(Článek 108 SFEU)
(viz body 122–134)
Shrnutí
Tribunál zamítl žaloby na neplatnost podané několika společnostmi proti rozhodnutí Evropské komise, kterým byly některé podpory vyplacené podnikům usazeným na ostrově Madeira na základě dříve schváleného režimu prohlášeny za neslučitelné s vnitřním trhem a bylo nařízeno jejich navrácení. V tomto rámci Tribunál upřesnil vztah mezi základními svobodami zakotvenými ve Smlouvě o FEU a pravidly této Smlouvy v oblasti státních podpor.
Za účelem podpory regionálního rozvoje a diverzifikace hospodářské struktury ostrova Madeira zavedla Portugalská republika režim podpor ve prospěch vymezeného pásma na tomto ostrově zvaného svobodné pásmo Madeira (ZFM).
Tento režim, který byl původně schválen Evropskou komisí v roce 1987 jako slučitelná regionální podpora, byl změněn v roce 2002. V roce 2007 Komise schválila třetí režim, který byl znovu změněn a schválen v roce 2013 (
1
) (dále jen „režim III“).
Režim III, tak jak byl schválen Komisí, měl formu snížení daně z příjmu právnických osob ze zisků z činností fakticky i fyzicky vykonávaných na Madeiře, osvobození od obecních a místních daní, jakož i osvobození od daně z převodu nemovitosti při založení podniku v oblasti ZFM až do maximálních výší podpory založených na maximálních stropech stanovených na základě počtu pracovních míst zachovaných příjemcem.
Po výkonu dohledu nad uvedeným režimem pro roky 2012 a 2013 se Komise rozhodla zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 3 SFEU. Na konci tohoto řízení rozhodnutím ze dne 4. prosince 2020 (
2
) Komise konstatovala, že se režim III, tak jak byl zaveden Portugalskem, podstatně liší od toho schváleného rozhodnutími z roku 2007 a 2013. Komise kvalifikovala tento režim jako „novou podporu“ poskytovanou protiprávně a neslučitelnou s vnitřním trhem a nařídila příjemcům její navrácení.
Svými žalobami se čtyři společnosti, které jsou příjemci podpor vyplacených na základě režimu III, tak jak byl zaveden, domáhaly zrušení tohoto rozhodnutí Tribunálem.
Závěry Tribunálu
Na podporu svých žalob žalobkyně zejména tvrdily, že výklad podmínek pro přístup k režimu III přijatý Komisí v napadeném rozhodnutí porušil zásady volného pohybu občanů a pracovníků, svobody usazování a volného pohybu služeb tím, že učinil výkon uvedených svobod pro společnosti, které byly příjemci režimu III, nebo pro jejich zaměstnance obtížnějším nebo nákladnějším.
V tomto ohledu je třeba uvést, že stejně jako v rozsudcích T‑95/21 (
3
) a T‑131/21 (
4
) Tribunál konstatoval, že se Komise nedopustila pochybení, když vyložila podmínky přístupu k režimu III a měla za to, že tento režim, tak jak byl zaveden Portugalskem, se podstatně liší od režimu schváleného rozhodnutími z roku 2007 a 2013, a z tohoto důvodu představuje nový režim podpory.
Dále Tribunál uvedl, že cílem argumentů žalobkyň vycházejících z porušení zásad volného pohybu občanů a pracovníků, svobody usazování a volného pohybu služeb je v podstatě zpochybnit zjištění uvedené v bodě 198 odůvodnění napadeného rozhodnutí, které Komise učinila na základě čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU ohledně neslučitelnosti režimu III, tak jak byl zaveden, s vnitřním trhem.
V rozsahu, v němž tato argumentace směřuje ke zpochybnění konstatování neslučitelnosti režimu III, tak jak byl zaveden, uvedl Tribunál, že z judikatury sice vyplývá, že pokud Komise zamýšlí prohlásit podporu za slučitelnou s vnitřním trhem, musí se ujistit, že toto prohlášení o slučitelnosti, které opravňuje členský stát k poskytnutí dotyčné podpory, nepovede k porušení jiných ustanovení unijního práva, a to konkrétně zásad volného pohybu.
Tato judikatura však nemůže uložit Komisi, která se chystá prohlásit podporu za neslučitelnou, aby ji prohlásila za slučitelnou, a tedy povolila její vyplacení z důvodu, že případné rozhodnutí o neslučitelnosti by mělo omezující účinky na společnosti, které jsou příjemci uvedené podpory, ať již tím, že by bránilo jejímu vyplacení, nebo tím, že by uložilo povinnost jejího navrácení.
Jinak by byl zákaz neslučitelných státních podpor zmařen zásadami volného pohybu občanů a pracovníků, svobody usazování a volného pohybu služeb, a to i přesto, že ustanovení Smlouvy o FEU v oblasti hospodářské soutěže, a konkrétně ustanovení týkající se státních podpor, mají zásadní povahu a jsou výrazem jednoho ze základních poslání svěřených Unii.
Tribunál tedy učinil závěr, že se žalobkyně nemohly účelně dovolávat zásad volného pohybu občanů a pracovníků, svobody usazování a volného pohybu služeb vůči napadenému rozhodnutí v rozsahu, v němž na základě čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU konstatuje neslučitelnost režimu III, tak jak byl zaveden, a nařizuje navrácení podpory.
Tribunál dodal, že i za předpokladu, že by se těchto zásad mohly dovolávat žalobkyně a napadené rozhodnutí – v rozsahu, v němž vykládá podmínky pro přístupu k režimu III tak, že se režim, tak jak byl zaveden, jeví jako neslučitelný, a nařizuje navrácení podpor vyplacených na základě posledně uvedeného režimu – by mělo na dovolávané svobody omezující účinky, jsou tyto účinky v každém případě odůvodněny legitimním cílem sledovaným režimem III, kterým je podpora regionálního rozvoje a diverzifikace hospodářské struktury ostrova Madeira jakožto nejvzdálenějšího regionu, a ve vztahu k tomuto cíli jsou přiměřené. V tomto ohledu Tribunál zdůraznil, že konstatování neslučitelnosti režimu III, tak jak byl zaveden, s vnitřním trhem, stejně jako navrácení podpor protiprávně vyplacených na základě tohoto režimu, nebrání společnostem registrovaným v oblasti ZFM usadit se nebo poskytovat služby mimo území autonomní oblasti Madeira, či dokonce zaměstnávat pracovníky, kteří pobývají nebo vykonávají činnost mimo tuto oblast. Nakonec Tribunál konstatoval, že Komise nebyla povinna rozhodnout o alternativním režimu podpory navrženém žalobkyněmi. K tomuto bodu Tribunál připomněl, že podle judikatury Komise nemusí abstraktně rozhodovat o všech myslitelných alternativních opatřeních, neboť i když dotyčný členský stát musí podrobně uvést důvody, které vedly k přijetí dotčeného režimu podpory, zejména pokud jde o přijatá kritéria způsobilosti, není povinen pozitivně prokázat, že žádné jiné představitelné, a tedy již pojmově hypotetické, opatření by neumožnilo zajistit sledovaný cíl lepším způsobem. Nemá-li uvedený členský stát takovou povinnost, nemohou se žalobkyně důvodně domáhat toho, aby Tribunál uložil Komisi, aby nahradila vnitrostátní orgány v tomto úkolu normativního zkoumání za účelem přezkumu jakéhokoli možného alternativního opatření.
S ohledem na tyto úvahy Tribunál argumentaci žalobkyň odmítl jako neopodstatněnou. Zamítl rovněž všechny ostatní dovolávané žalobní důvody, a v důsledku toho zamítl žaloby v plném rozsahu.
(
1
) – Rozhodnutí Komise ze dne 27. června 2007 ve věci N 421/2006 a rozhodnutí ze dne 2. července 2013 ve věci SA.34160 (2011/N) (dále jen „rozhodnutí o schválení z roku 2007 a 2013“).
(
2
) – Rozhodnutí Evropské komise ze dne 4. prosince 2020 o režimu podpory SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN) poskytnuté Portugalskem oblasti Zona Franca da Madeira (ZFM) – režim III (Úř. věst. 2022, L 217, s. 49, dále jen „napadené rozhodnutí“).
(
3
) – Rozsudek ze dne 21. září 2022, Portugalsko v. Komise (Svobodné pásmo Madeiry) (T‑95/21, EU:T:2022:567).
(
4
) – Rozsudek ze dne 21. června 2023, Região Autónoma da Madeira v. Komise (T‑131/21, EU:T:2023:348).