62003CJ0046_CS
Účastníci řízení
Odůvodnění rozsudku
Výrok
Účastníci řízení
Ve věci C‑46/03,
jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 31. ledna 2003,
Spojené království Velké Británie a Severního Irska,
zastoupené P. Ormond, R. Caudwell a K. Manjim, jako zmocněnci, ve spolupráci s D. Lloyd‑Jonesem, QC, a S. Lee, barrister,
žalobce,
proti
Komisi Evropských společenství,
zastoupené L. Flynnem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,
žalované,
podporované:
Radou Evropské unie,
zastoupenou M. Balta a F. Florindo Gijónem a J. Carberym, jako zmocněnci,
vedlejším účastníkem,
SOUDNÍ DVŮR (druhý senát),
ve složení C. W. A. Timmermans (zpravodaj), předseda senátu, J. Makarczyk, R. Silva de Lapuerta, P. Kūris a G. Arestis, soudci,
generální advokátka: C. Stix-Hackl,
vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada,
s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 28. dubna 2005,
po vyslechnutí stanoviska generální advokátky na jednání konaném dne 9. června 2005,
vydává tento
Rozsudek
Odůvodnění rozsudku
1. Svou žalobou se Spojené království Velké Británie a Severního Irska domáhá, aby Soudní dvůr:
– zrušil:
a) rozhodnutí Komise Evropských společenství, obsažené v dopise ze dne 22. listopadu 2002 zrušit závazek k částce 11 632 600 eur na výdaje vynaložené v rámci operačního programu Manchester/Salford/Trafford 2 (dále jen „MST 2“);
b) pozdější rozhodnutí, vydané v prosinci 2002 nebo v lednu 2003, dne, který Spojenému království není znám, zrušit závazek k této částce;
c) veškerá opatření přijatá na základě těchto rozhodnutí, včetně aktu o zrušení závazku k této částce;
d) rozhodnutí Komise obsažené v uvedeném dopise ze dne 22. listopadu 2002, kterým se stanoví příkaz vrátit částku 9 272 767 eur Evropskému fondu pro regionální rozvoj (EFRR) již Spojenému království vyplacenou na výdaje vynaložené v rámci MST 2, a
e) veškerá opatření přijatá na základě tohoto rozhodnutí;
– rozhodl na základě článku 231 ES, že všechna uvedená rozhodnutí a opatření jsou od počátku neplatná;
– rozhodl na základě článku 241 ES, že pokud je výklad čl. 52 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (Úř. věst. L 161, s. 1; Zvl. vyd. 14/01, s. 31) nebo bodu 10 přílohy rozhodnutí Komise C(92) 1358/8 ze dne 6. července 1992, ze strany Komise, správný, nelze tato ustanovení na Spojené království použít.
Právní rámec
2. Článek 21 nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 374, s. 1), nazvaný „Platby“, ve svém odstavci 4 stanoví:
„Výplata zůstatku pro každý závazek je podmíněna:
– předložením žádosti o platbu Komisi určeným orgánem uvedeným v odstavci 1 do šesti měsíců od konce dotyčného roku nebo fyzickém dokončení dotyčné akce,
– předložením příslušných zpráv Komisi, uvedených v čl. 25 odst. 4,
– předáním osvědčení Komisi členským státem potvrzujícím informace obsažené v žádosti o platbu a ve zprávách.“ ( neoficiální překlad )
3. Článek 52 nařízení č. 1260/1999, nazvaný „Přechodná ustanovení“ stanoví:
„1. Tímto nařízením není dotčeno pokračování nebo změna, včetně úplného nebo částečného zrušení, pomoci schválené Radou nebo Komisí na základě nařízení Rady (EHS) č. 2052/88 a (EHS) č. 4253/88, ani žádného jiného právního předpisu, který se na tuto pomoc vztahuje v den 31. prosince 1999.
[…]
5. Závazky k dílčím částkám na operace nebo programy schválené Komisí před 1. lednem 1994, pro které však Komise neobdrží žádnou žádost o konečnou platbu do 31. března 2001, jsou automaticky zrušeny nejpozději 30. září 2001, přičemž vzniká povinnost neoprávněně vyplacené částky vrátit, aniž jsou dotčeny operace nebo programy, jež byly pozastaveny z důvodů soudního řízení.
[…]“
Skutkový základ sporu a řízení
4. Komise přijala dne 6. července 1992 rozhodnutí C(92) 1358/8 o pomoci Společenství z EFRR a Evropského sociálního fondu ve prospěch integrovaného operačního programu týkajícího se Manchestru, Salfordu a Traffordu na základě rámce Společenství na podporu strukturální pomoci Společenství, který spadá do cíle 2 v oblasti severovýchodní Anglie ve Spojeném království. Toto rozhodnutí pokrývalo období od 1. ledna 1992 do 31. prosince 1993 a jeho článek 3 stanovil příspěvek z EFRR ve výši 56,51 milionů ecu.
5. Bod 10 přílohy uvedeného rozhodnutí stanoví:
„Výplata zůstatku pro každý závazek bude podléhat následujícím kumulativním podmínkám:
– předložení žádosti o platbu Komisi určeným orgánem do šesti měsíců od konce dotyčného roku nebo praktického dokončení dotyčné akce; tato žádost bude podána na základě výdajů skutečně vynaložených konečnými příjemci, ohledně kterých existují průkazné doklady;
– předložení příslušných zpráv Komisi, uvedených v čl. 25 odst. 4 nařízení (ES) č. 4253/88 v dohodnuté standardní formě;
– předání osvědčení Komisi členským státem potvrzující informace obsažené v žádosti o platbu a ve zprávách.“ ( neoficiální překlad )
6. Rozhodnutím Komise C(93) 3804 ze dne 17. prosince 1993, kterým se mění operační programy v oblastech, které spadají do cíle 2 ve Spojeném království, za účelem přihlédnutí ke změnám požadovaným tímto členským státem, pokud jde o každoroční přidělování strukturální pomoci Společenství, poskytnutí zdrojů předtím neurčených pro prioritní opatření a převádění zdrojů mezi některými operačními programy, se příspěvek z EFRR ve prospěch MST 2 zvýšil z 56,51 na 58,163 milionů ecu.
7. Dopisy ze dne 11. června 1999 a 31. července 2000 předložila Government Office for the North West (dále jen „GONW“) návrhy konečné zprávy o MST 2.
8. Dne 26. února 2001 zaslala GONW Komisi dopis, v němž především uvedla:
„Připravujeme nyní konečné finanční tabulky pro tyto dva programy. Budou vám zaslány elektronickou poštou Paulem [D.] nejprve po dokončení MST 1 a poté MST 2. Před zasláním této elektronické pošty přikládám k tomuto dopisu kopie originálních dokumentů v papírové podobě, abyste měli všechny dokumenty před lhůtou zrušení závazku 31. března 2001.“
9. Dne 15. března 2001 zaslala GONW Komisi dopis, v němž bylo uvedeno:
„V návaznosti na naši zprávu ze dne 26. února 2001 přikládám kopie originálních dokumentů týkajících se MST 2 v papírové podobě. Konečné finanční tabulky pro MST 1 a 2 vám budou zaslány elektronickou poštou Paulem [D.] poté, co Ian [J.] vyřeší otevřené otázky s Manchesterem [City Council], před lhůtou zrušení závazku 31. března 2001. K těmto finančním tabulkám budou připojeny seznamy schválených návrhů, sdělených žalobcem a podle jejich priority.
Tabulka použití a finanční tabulka poskytnutých částek ukazují zůstatek částek dlužných vládě Spojeného království. Udělujeme svůj souhlas k formální žádosti o finanční krácení, pokud váš finanční tým přijme stanovisko ohledně předložených údajů.
Tyto tabulky odrážejí situaci, která je popsána v revidované zprávě předložené [Komisi] dne 31. července 2000“.
10. Zpráva o MST 2, nazvaná „Final Report“ (konečná zpráva) byla přiložena k uvedenému dopisu.
11. Dne 21. března 2001 zaslala GONW Komisi elektronickou poštu následujícího znění:
„V příloze jsou přiloženy čtyři tabulky, o jejichž zaslání jsem byl požádán Paulem [I.] a které vám mají umožnit uzavřít oba programy.
[…]“
12. K této elektronické poště byly připojeny četné přílohy obsahující různé tabulky s finančními informacemi ohledně MST 2. V příloze 4, týkající se prioritně schválených návrhů, byla uvedena celková částka způsobilých výdajů ve výši 111 735 335 GBP.
13. Po výměně elektronické pošty mezi Komisí a GONW byly během léta 2001 provedeny některé opravy finančních tabulek, aniž by se změnila uvedená celková částka způsobilých výdajů.
14. Následně proběhla významná výměna elektronické pošty mezi GONW a Komisí, která při této příležitosti trvala na předání konečného osvědčení o výdajích orgány Spojeného království.
15. Dopisem ze dne 6. února 2002 GONW Komisi takové osvědčení předložila. Osvědčení uvádělo částku způsobilých výdajů dosahující výše 111 735 335 GBP.
16. Dopisem ze dne 18. dubna 2002, podepsaným generálním ředitelem generálního ředitelství pro regionální politiku, informovala Komise orgány Spojeného království o svém záměru zrušit závazek k zůstatku pomoci EFRR ve prospěch MST 2 dosahujícímu výše 11 632 600 eur. Komise vysvětlila, že dokument předložený dne 6. února 2002 nebyl přijat jako žádost o platbu z toho důvodu, že nebyl předán do nejzazšího data, dne 31. března 2001, stanoveného v čl. 52 odst. 5 nařízení č. 1260/1999. Komise poskytla Spojenému království lhůtu dvou měsíců pro uplatnění jeho připomínek.
17. Dopisem ze dne 12. června 2002 napadly orgány Spojeného království návrh zrušit závazek k zůstatku vymezenému pro MST 2. Uplatňovaly především, že návrh konečné zprávy byl předložen v červenci 2000, finanční tabulky, jakož i všechny relevantní informace byly předloženy před uplynutím lhůty stanovené na 31. března 2001, a to dne 21. března 2001.
18. Dopisem ze dne 22. listopadu 2002 popřela Komise uvedené argumenty a potvrdila, že dala pokyny příslušné jednotce zrušit závazek ke zbývajícímu zůstatku ve výši 11 632 600 eur.
19. Dne 31. ledna 2003 podalo Spojené království projednávanou žalobu. Komise navrhuje, aby Soudní dvůr žalobu částečně odmítl jako nepřípustnou a ve zbývající části zamítl jako neopodstatněnou nebo podpůrně žalobu v plném rozsahu zamítl jako neopodstatněnou.
20. Usnesením předsedy Soudního dvora ze dne 25. března 2003 bylo povoleno vedlejší účastenství Rady Evropské unie na podporu návrhových žádání Komise.
K žalobě
K předmětu žaloby
21. Pokud jde o návrhy na zrušení, formulované v první odrážce písm. d) a e) návrhových žádání Spojeného království, Komise ve své žalobní odpovědi uvádí, že se rozhodla již dále nepožadovat vrácení částky 9 272 767 eur a toto rozhodnutí bylo oznámeno vládě Spojeného království dopisem ze dne 13. března 2003.
22. Jelikož uvedená vláda nepopírá obdržení tohoto rozhodnutí, je namístě mít za to, že žaloba se stala, pokud jde o uvedené návrhy na zrušení, bezpředmětnou.
K přípustnosti
23. Komise uplatňuje, že návrhy formulované v první odrážce písm. b) a c) návrhových žádání Spojeného království jsou nepřípustné, jelikož se vztahují na opatření, která nejsou autonomními rozhodnutími, ale nevyhnutelnými důsledky dopisu ze dne 22. listopadu 2002 uvedeného v první odrážce písm. a) týchž návrhových žádání.
24. V tomto ohledu je třeba shledat, že z uvedeného dopisu vyplývá, že Komise dala pokyn příslušné jednotce zrušit závazek ke zbývajícímu zůstatku ve výši 11 632 600 eur. Jak podotkla generální advokátka v bodě 46 svého stanoviska, tento dopis tedy představuje opatření, které má právní účinky vůči Spojenému království.
25. Za těchto podmínek představují opatření uvedená v první odrážce písm. b) a c) návrhových žádání tohoto členského státu nanejvýš akt potvrzující a akt čistě prováděcí ve vztahu k rozhodnutí již obsaženému v dopise ze dne 22. listopadu 2002. Opatření proto nelze samostatně napadnout.
26. Z toho vyplývá, že návrhy na zrušení opatření uvedených v první odrážce písm. b) a c) návrhových žádání Spojeného království jsou nepřípustné.
K věci samé
27. Spojené království se ve svém návrhu dovolává na podporu své žaloby čtyř žalobních důvodů. První z těchto žalobních důvodů vychází z porušení čl. 52 odst. 5 nařízení č. 1260/1999. Svým druhým žalobním důvodem vznáší Spojené království námitku protiprávnosti, vycházející z tvrzené protiprávnosti uvedeného ustanovení nebo bodu 10 přílohy rozhodnutí C(92) 1358/8. Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady ochrany legitimního očekávání, jakož i z porušení článku 10 ES a čtvrtý vychází z údajného nedostatku odůvodnění. Dopisem ze dne 23. března 2005 oznámila vláda Spojeného království, že se vzdává svého druhého žalobního důvodu.
28. Svým prvním žalobním důvodem vláda Spojeného království tvrdí, že dokumenty, které předala Komisi v únoru a březnu 2001, představují, jak vyplývá z jejich znění a souvislostí, žádost o konečnou platbu ve smyslu uvedeného ustanovení, což Komisi umožnilo uzavřít MST 2. Podle vlády Spojeného království totéž ustanovení, vykládané ve světle zásad právní jistoty, proporcionality, řádné správy, solidarity Společenství a regionálního partnerství, jakož i spolupráce mezi orgány Společenství a členskými státy ve smyslu článku 10 ES, nevyžaduje, aby žádost o konečnou platbu byla povinně podána za použití vzorového formuláře potvrzujícího výdaje EFRR. Komise se tedy dopustila nesprávného právního posouzení tím, že učinila závěr, že neexistence podání žádosti o konečnou platbu v této formě před 31. březnem 2001 má za následek použití sankce uvedené v čl. 52 odst. 5 nařízení č. 1260/1999.
29. Komise odpovídá, že užitečný účinek uvedeného ustanovení předpokládá, že bude mít před 31. březnem 2001 k dispozici všechny skutečnosti nezbytné pro uzavření pomoci a že tyto dokumenty budou mít požadovanou formu, aby tak mohla učinit. Podle Komise neosvědčený stav výdajů, zaslaný elektronickou poštou v souboru „Excel“ nelze považovat za žádost o konečnou platbu nejen proto, že nebyl podán na vzorovém formuláři, ale rovněž proto, že taková žádost musí být podepsána a osvědčena v souladu s čl. 21 odst. 4 nařízení č. 4253/88 a bodem 10 přílohy rozhodnutí C(92) 1358/8.
30. V tomto ohledu je třeba poukázat na to, že žádosti o konečnou platbu ve smyslu čl. 52 odst. 5 nařízení č. 1260/1999 zaslané členskými státy musejí přinejmenším obsahovat informace, které Komisi umožní přistoupit ke konečnému uzavření těchto projektů a k vyplacení požadovaných částek (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 5. října 1999, Nizozemsko v. Komise, C‑84/96, Recueil, s. I‑6547, bod 57).
31. Z písemností spisu vyplývá, že Spojené království zaslalo Komisi ve lhůtě 31. března 2001 některé informace týkající se MST 2 dopisy ze dne 26. února a 15. března 2001, doplněné přílohami a elektronickou poštou ze dne 21. března 2001.
32. Je třeba poznamenat, že Komise, jak to upřesnila na jednání, nevytýká Spojenému království, že jí sdělilo některé informace elektronickou poštou.
33. Komise rovněž netvrdí, že se ve sdělených údajích vyskytovaly nesrovnalosti, které by jí bránily uzavřít dotyčný program, nebo že jí byly informace předány orgánem, který není příslušný.
34. Tvrdí však, že zpráva, která byla připojena, jak vyplývá z písemností předložených vládou Spojeného království, k dopisu ze dne 15. března 2001, byla zprávou předběžnou.
35. V tomto ohledu je třeba poukázat na to, že ze spisu nevyplývá, že uvedená zpráva, nazvaná „Final Report“ (konečná zpráva) měla povahu předběžné zprávy. Komise rovněž neupřesňuje, v čem byla tato zpráva neúplná.
36. Krom toho, pokud jde o opravy informací, které byly Spojeným královstvím provedeny během léta 2001 a které jím byly označeny za druhořadé, aniž by tomu Komise vážně oponovala, je třeba shledat, že z písemností spisu a konkrétněji z dopisu ze dne 18. dubna 2002 v každém případě nevyplývá, že uvedené opravy mohly ovlivnit rozhodnutí přijaté Komisí přistoupit ke zrušení závazku.
37. Komise má totiž za to, že Spojené království nepodalo před 31. březnem 2001 žádost o konečnou platbu ve smyslu čl. 52 odst. 5 nařízení č. 1260/1999 z toho důvodu, že tento členský stát nepředložil před tímto datem osvědčení o poskytnutých údajích.
38. Podle Komise vyplývá povinnost osvědčit sdělené údaje před uvedenou lhůtou stanovenou v čl. 52 odst. 5 nařízení č. 1260/1999 z čl. 21 odst. 4 třetí odrážky nařízení č. 4253/88 a z bodu 10 třetí odrážky přílohy rozhodnutí C(92) 1358/8, které stanoví, že členské státy musejí zaslat Komisi osvědčení nebo potvrzení potvrzující informace obsažené v žádosti o platbu nebo ve zprávách.
39. Toto tvrzení Komise však nelze přijmout.
40. Je sice pravda, že čl. 21 odst. 4 třetí odrážka nařízení č. 4253/88, která, jak vyplývá z čl. 52 odst. 1 nařízení č. 1260/1999, i nadále upravuje takovou pomoc, jako je pomoc v projednávaném případě, jakož i bod 10 třetí odrážka přílohy rozhodnutí C(92) 1358/8 ukládají Spojenému království soubor formalit za účelem možnosti získání vyplacení zůstatku každého závazku, včetně povinnosti zaslat Komisi osvědčení potvrzující informace obsažené v žádosti o platbu a zprávy.
41. Avšak ani uvedená ustanovení, ani odstavec 5 uvedeného článku 52 neumožňují učinit závěr, že dotčené osvědčení musí být zasláno před 31. březnem 2001.
42. Pokud jde nejprve o čl. 21 odst. 4 třetí odrážku nařízení č. 4253/88 a bod 10 třetí odrážku přílohy rozhodnutí C(92) 1358/8, stačí konstatovat, že nestanoví lhůtu 31. března 2001.
43. Pokud jde dále o čl. 52 odst. 5 nařízení č. 1260/1999, je třeba podotknout, že uvedené ustanovení neobsahuje žádný poznatek, podle kterého by všechny formality uvedené v čl. 21 odst. 4 nařízení č. 4253/88 a v bodě 10 třetí odrážky přílohy rozhodnutí C(92) 1358/8, tj. formality, kterými je podmíněna platba zůstatku každého závazku, musely být nutně splněny, aby bylo zabráněno tomu, že na základě tohoto prvního ustanovení dojde ke zrušení závazku k dlužným částkám.
44. Ostatně výraz „žádost o konečnou platbu“ obsažený v čl. 52 odst. 5 nařízení č. 1260/1999 odpovídá víc pojmu „žádost o platbu“, který je obsažen v první a třetí odrážce čl. 21 odst. 4 nařízení č. 4253/88 a bodu 10 přílohy rozhodnutí C(92) 1358/8. Ze znění těchto dvou posledně uvedených ustanovení přitom jasně vyplývá, že osvědčení nebo potvrzení, o které se jedná v třetí odrážce, nejsou součástí samotné žádosti o platbu.
45. Proto nelze mít za to, že čl. 52 odst. 5 nařízení č. 1260/1999 ukládá členskému státu splnit, před určitým datem a pod hrozbou automatického zrušení závazků, takovou formalitu, jakou je předložení osvědčení poskytnutých výdajů, pokud není taková povinnost uvedeným ustanovením jasně stanovena.
46. Z výše uvedeného vyplývá, že Komise nesprávně použila čl. 52 odst. 5 nařízení č. 1260/1999 tím, že provedla automatické zrušení závazku z toho důvodu, že jí Spojené království nepředložilo před 31. březnem 2001 osvědčení poskytnutých údajů ve smyslu čl. 21 odst. 4 třetí odrážky nařízení č. 4253/88 a bodu 10 třetí odrážky přílohy rozhodnutí C(92) 1358/8.
47. První žalobní důvod, kterého se Spojené království dovolává, je tedy opodstatněný.
48. Z těchto důvodů, aniž by bylo namístě přezkoumat ostatní žalobní důvody vznesené tímto členským státem, je třeba jeho žalobě vyhovět.
K nákladům řízení
49. Podle článku 69 odst. 2 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že Spojené království náhradu nákladů řízení od Komise požadovalo a Komise neměla ve věci úspěch, je namístě posledně uvedené uložit náhradu nákladů řízení. Na základě odst. 4 prvního pododstavce téhož článku ponese Rada, která vstoupila do řízení jako vedlejší účastník, vlastní náklady řízení.
Výrok
Z těchto důvodů Soudní dvůr (druhý senát) rozhodl takto:
1) Rozhodnutí Komise Evropských společenství, obsažené v dopise ze dne 22. listopadu 2002, směřující ke zrušení závazku k částce 11 632 600 eur na výdaje vynaložené v rámci operačního programu Manchester/Salford/Trafford 2, se zrušuje.
2) Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.
3) Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.