Privremena verzija
RJEŠENJE OPĆEG SUDA (prvo vijeće)
14. veljače 2019.(*)
„Tužba za poništenje – Sredstva za zaštitu bilja – Aktivna tvar ‚glifosat’ – Produljenje uvrštenja u Prilog Provedbenoj uredbi (EU) br. 540/2011 – Nepostojanje osobnog utjecaja – Regulatorni akt koji podrazumijeva provedbene mjere – Nedopuštenost”
U predmetu T-125/18,
Associazione Nazionale Granosalus – Liberi Cerealicoltori & Consumatori (Associazione GranoSalus), sa sjedištem u Foggi (Italija), koju zastupa G. Dalfino, odvjetnik,
tužitelj,
protiv
Europske komisije, koju zastupaju F. Castillo de la Torre, D. Bianchi, G. Koleva i I. Naglis, u svojstvu agenata,
tuženika,
povodom zahtjeva na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Provedbene uredbe Komisije (EU) 2017/2324 od 12. prosinca 2017. o produljenju odobrenja aktivne tvari glifosat u skladu s Uredbom (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i o izmjeni Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) br. 540/2011 (SL 2017., L 333, str. 10.),
OPĆI SUD (prvo vijeće),
u sastavu: I. Pelikánová, predsjednica, P. Nihoul (izvjestitelj) i J. Svenningsen, suci,
tajnik: E. Coulon,
donosi sljedeće
Rješenje
Okolnosti spora
1        Glifosat je aktivna tvar koja se među ostalim koristi i kao herbicid.
2        Glifosat je „odobrenje” za uporabu iz točke 1. ove presude u Europskoj uniji po prvi puta dobio uvrštenjem na popis aktivnih tvari iz Priloga I. Direktivi Vijeća 91/414/EEZ od 15. srpnja 1991. o stavljanju sredstava za zaštitu bilja na tržište (SL 1991., L 230, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 55., str. 32.).
3        Glifosat je na kraj tablice iz Priloga I. Direktivi 91/414 dodan Direktivom Komisije 2001/99/EZ od 20. studenoga 2001. o izmjeni Priloga I. Direktivi 91/414 radi uvrštavanja glifosata i tifensulfuron-metila kao aktivnih tvari (SL 2001., L 304, str. 14.).
4        Na temelju Direktive 2001/99 glifosat je kao aktivna tvar „odobren” od 1. srpnja 2002. do 30. lipnja 2012.
5        Članak 5. stavak 5. Direktive 91/414 propisivao je da se uvrštenje aktivne tvari na zahtjev može produljiti pod uvjetom da je taj zahtjev podnesen najmanje dvije godine od isteka prijave.
6        Europska Komisija primila je zahtjev za produljenje u vezi s glifosatom u propisanom roku.
7        Međutim, ispostavilo se da je detaljna pravila za podnošenje i procjenu dodatnih informacija potrebnih za produljenje odobrenja aktivnih tvari
tek trebalo usvojiti.
8        Stoga je uvrštenje glifosata produljeno do 31. prosinca 2015. Direktivom Komisije 2010/77/EU od 10. studenoga 2010. o izmjeni Direktive 91/414 u pogledu datuma isteka upisa određenih aktivnih tvari u Prilog I. (SL 2010., L 293, str. 48.).
9        Potom je, s učinkom od 14. lipnja 2011., Uredbom (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i stavljanju izvan snage direktiva Vijeća 79/117/EEZ i 91/414/EEZ (SL 2009., L 309, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 61., str. 52.) stavljena izvan snage Direktiva 91/414.
10      Aktivne tvari koje se smatraju odobrenima na temelju Uredbe br. 1107/2009 uvrštene su u Prilog Provedbenoj uredbi Komisije (EU) br. 540/2011 od 25. svibnja 2011. o provedbi Uredbe br. 1107/2009 u pogledu popisa odobrenih aktivnih tvari (SL 2011., L 153, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 6., str. 133.).
11      Na popisu iz Priloga Provedbenoj uredbi br. 540/2011 nalazi se glifosat. Kao datum prestanka odobrenja za tu aktivnu tvar određen je 31. prosinca 2015.
12      Savezna Republika Njemačka, kao država članica izvjestiteljica, dostavila je 20. prosinca 2013., u suradnji sa Slovačkom Republikom u svojstvu države članice suizvjestiteljice, nacrt izvješća o ocjeni produljenja odobrenja glifosata.
13      Europska agencija za sigurnost hrane (EFSA) dostavila je predmetni nacrt izvješća o ocjeni podnositelju zahtjeva i državama članicama na podnošenje primjedbi. Primljene primjedbe
proslijedila je Komisiji, a javnosti
učinila dostupnim sažetak dodatne dokumentacije.
14      Međunarodna agencija za istraživanje raka (IARC) objavila je 20. ožujka 2015. svoje nalaze u pogledu karcinogenog potencijala glifosata. Na temelju tih nalaza uvrstila ga je na popis vjerojatno karcinogenih proizvoda za ljude.
15      Komisija je 29. travnja 2015. od EFSA-e zatražila da preispita podatke iz nalaza CIRC-a o karcinogenom potencijalu glifosata i da ih do 30. listopada 2015. uzme u obzir u svojim analizama i zaključcima.
16      Komisija je u međuvremenu produljila rok valjanosti odobrenja glifosata do 30. lipnja 2016. svojom Provedbenom uredbom (EU) 2015/1885 od 20. listopada 2015. o izmjeni Provedbene uredbe br. 540/2011 u pogledu produljenja roka valjanosti odobrenja aktivnih tvari 2,4-D, acibenzolar-s-metil, amitrol, bentazon, cihalofop butil, dikvat, esfenvalerat, famoksadon, flumioksazin, DPX KE 459 (flupirsulfuron-metil), glifosat, iprovalikarb, izoproturon, lambda-cihalotrin, metalaksil-M, metsulfuron-metil, pikolinafen, prosulfuron, pimetrozin, piraflufen-etil, tiabendazol, tifensulfuron-metil i triasulfuron (SL 2015., L 276, str. 48.).
17      Provedbena uredba 2015/1885 temeljila se na članku 17. prvom stavku Uredbe br. 1107/2009, koji predviđa da Komisija može odgoditi prestanak važenja odobrenja aktivne tvari kad se pretpostavlja da će to odobrenje prestati važiti prije donošenja odluke o produljenju zbog razloga za koje nije odgovoran podnositelj zahtjeva.
18      EFSA je 30. listopada 2015. dostavila svoje zaključke o tome može li se pretpostaviti da glifosat ispunjava mjerila za odobravanje iz članka 4. Uredbe br. 1107/2009.
19      U svojim zaključcima navela je da „vjerojatno ne postoji opasnost od karcinogenog djelovanja glifosata na ljude i da dokazi ne podupiru razvrstavanje
te [aktivne] tvari zbog njezina karcinogenog potencijala na temelju Uredbe (EZ) br. 1272/2008 [Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o razvrstavanju, označivanju i pakiranju tvari i smjesa, o izmjeni i stavljanju izvan snage direktiva 67/548/EEZ i 1999/45/EZ i o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1907/2006 (SL 2008., L 353, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 20., str. 3.)]”.
20      Komisija je 28. siječnja 2016. Stalnom odboru za bilje, životinje, hranu i hranu za životinje dostavila nacrt izvješća o pregledu. Podnositelju zahtjeva omogućeno je podnošenje primjedbi.
21      U okviru Stalnog odbora za bilje, životinje, hranu i hranu za životinje, nekoliko država članica smatralo je da je prije donošenja odluke u pogledu produljenja odobrenja primjereno zatražiti mišljenje drugog tijela, i to Odbora za procjenu rizika Europske agencije za kemikalije (ECHA) o usklađenom razvrstavanju u pogledu karcinogenosti glifosata.
22      Uzimajući u obzir vrijeme koje je Odboru za procjenu rizika ECHA-e potrebno za davanje mišljenja, rok valjanosti odobrenja glifosata produljen je treći put, sada do 15. prosinca 2017., i to Provedbenom uredbom Komisije (EU) 2016/1056 od 29. lipnja 2016. o izmjeni Provedbene uredbe br. 540/2011 u pogledu produljenja roka valjanosti odobrenja aktivne tvari glifosat (SL 2016., L 173, str. 52.).
23      Odbor za procjenu rizika ECHA-e proslijedio je Komisiji svoje mišljenje 15. lipnja 2017. U njemu je jednoglasno zaključio da za glifosat, na temelju trenutačno dostupnih informacija, nije opravdano nikakvo razvrstavanje opasnosti u pogledu karcinogenosti.
24      Komisija je 6. listopada 2017. službeno zaprimila uspješnu europsku građansku inicijativu koja se u okviru jednog od njezinih triju ciljeva
odnosila na glifosat, a
koju je valjanim potpisima podržalo najmanje milijun građana iz najmanje sedam država članica.
25      Komisija je 23. listopada 2017. odgovorila na europsku građansku inicijativu, navodeći da je „[k]ada je riječ o prvom cilju koji se odnosi na zabranu herbicida na bazi glifosata, [ona] smatra[la] da ne postoji nikakav znanstveni ni pravni razlog koji opravdava zabranu glifosata i da ne namjerava izraditi zakonodavni prijedlog u tom smislu”. Dodala je da, „[n]a temelju znanstvenih dokaza osobito nije [bilo] moguće zaključiti da glifosat može uzrokovati rak” i da je, „[s]lijedom toga, donijeta odluka […] o produljenju odobrenja glifosata (u trajanju od pet godina) [bila] u potpunosti opravdana”.
26      Stalni odbor za bilje, životinje, hranu i hranu za životinje nije donio mišljenje u roku koji je odredio njegov predsjednik. Pred žalbenim odborom pokrenut je postupak radi daljnjeg razmatranja, nakon čega je navedeni odbor donio mišljenje.
27      Komisija je 12. prosinca 2017. donijela Provedbenu uredbu (EU) 2017/2324 o produljenju odobrenja aktivne tvari glifosat u skladu s Uredbom br. 1107/2009 i o izmjeni Priloga Provedbenoj uredbi br. 540/2011 (SL 2017., L 333, str. 10., u daljnjem tekstu: pobijani akt).
28      Pobijanim aktom odobrenje glifosata je pod određenim uvjetima produljeno do 15. prosinca 2022.
29      U uvodnoj izjavi 25. pobijanog akta navedeno je da su mjere koje su njime predviđene u skladu s mišljenjem žalbenog odbora iz točke 26. ovog rješenja.
Postupak i zahtjevi stranaka
30      Tužbom podnesenom tajništvu Općeg suda 28. veljače 2018. tužitelj Associazione Nazionale GranoSalus – Liberi Cerealicoltori & Consumatori, talijansko udruženje koje čine proizvođači pšenice, potrošači i njihove udruge za zaštitu, pokrenuo je ovaj postupak.
31      Zasebnim aktom od 30. svibnja 2018. Komisija je istaknula prigovor nedopuštenosti na temelju članka 130. Poslovnika Općeg suda.
32      Tužitelj je 9. srpnja 2018. iznio svoje očitovanje na prigovor nedopuštenosti.
33      Aktima datiranima redom 8., 11. i 12. lipnja 2018. društva Helm AG, Monsanto Europe NV/SA i Monsanto Company, Nufarm GmbH & Co. KG, Nufarm, Albaugh Europe Sàrl, Albaugh UK Ltd i Albaugh TKI d.o.o. te Barclay Chemicals Manufacturing Ltd zatražila su intervenciju u potporu zahtjevu Komisije.
34      U svojoj tužbi tužitelj od Općeg suda zahtijeva da poništi pobijani akt.
35      Komisija od Općeg suda zahtijeva da:
–        odbaci tužbu kao očito nedopuštenu;
–        naloži tužitelju snošenje troškova;
–        podredno, odredi novi rok za nastavak postupka na temelju članka 130. stavka 8. Poslovnika.
36      U svojem očitovanju
na prigovor nedopuštenosti tužitelj od Općeg suda zahtijeva da taj prigovor odbije.
37      Osim toga, tužitelj od Općeg suda zahtijeva da naloži mjeru izvođenja dokaza u cilju podnošenja dijelova izvješća EFSA-e u kojima su preispitane studije o potencijalnim učincima glifosata na zdravlje ljudi u svrhu njihove usporedbe sa spisom „Monsanto papers” koji sadržava interne dokumente Monsanto grupe koje su sudovi Sjedinjenih Američkih Država učinili dostupnima javnosti tijekom 2017.
Pravo
38      Na temelju članka 130. stavaka 1. i 7. Poslovnika, Opći sud može odlučiti o nedopuštenosti bez ulaženja u raspravljanje o meritumu ako tuženik to zatraži.
39      U ovom slučaju Opći sud smatra da raspolaže s dovoljno dokumenata u spisu te će odlučiti bez nastavljanja postupka.
Prigovor nedopuštenosti
40      U prilog prigovoru nedopuštenosti Komisija tvrdi da tužitelj nema aktivnu procesnu legitimaciju. S jedne strane, pobijani se akt ne odnosi izravno i osobno na tužitelja. S druge strane, tvrdi da je pobijani akt regulatorni akt koji podrazumijeva provedbene mjere.
41      Tužitelj osporava Komisijinu argumentaciju i osobito tvrdi da se pobijani akt na njega izravno odnosi i da ne podrazumijeva provedbene mjere.
42      Najprije valja istaknuti da je tužitelj udruženje osnovao u cilju očuvanja i promicanja kvalitetnih žitarica kako bi se zaštitili potrošači. U tom okviru zadaća ovog udruženja je, među ostalim, predstavljanje, zaštita i obrana svojih članova koji su proizvođači pšenice i potrošači koji borave na jugu Italije
te građani Unije.
43      Međutim, prema mišljenju Suda, udruženje u načelu može podnijeti tužbu za poništenje samo ako može dokazati vlastiti interes ili ako njegovi članovi ili neki od njih imaju pojedinačnu aktivnu procesnu legitimaciju (vidjeti u tom smislu presudu od 13. ožujka 2018., European Union Copper Task Force/Komisija, C-384/16 P, EU:C:2018:176, t. 87. i navedenu sudsku praksu). Stoga valja utvrditi poziva li se tužitelj u ovom slučaju na jednu ili drugu od tih dviju pretpostavki.
Postojanje tužiteljeva vlastitog interesa
44      Kada je riječ o pitanju može li tužitelj dokazati vlastiti interes, valja podsjetiti da prema mišljenju Suda postojanje osobitih okolnosti, kao što je uloga koju je udruženje imalo u postupku koji je doveo do donošenja akta u smislu članka 263. UFEU-a, može opravdati dopuštenost tužbe koju je ono podnijelo, osobito kada je taj akt utjecao na njegov pregovarački položaj ili kada mu predmetni propis priznaje pravo postupovne naravi (vidjeti presudu od 13. ožujka 2018., European Union Copper Task Force/Komisija, C-384/16 P, EU:C:2018:176, t. 88. i navedenu sudsku praksu).
45      U ovom slučaju tužitelj tvrdi da pobijani akt utječe na interese koje zagovara, osobito na borbu protiv svakog oblika špekulacije ili zlouporabe koji bi se pojavio na tržištu na štetu poljoprivrednika. Međutim, u očitovanju koje je podnio nije naveo da je imao ulogu u pripremi
pobijanog akta ili da je imao posebna prava u okviru postupka koji je doveo do donošenja tog akta.
46      S obzirom na sudsku praksu koju je razvio Sud slijedi da tužitelj nema vlastiti interes koji bi mu omogućio da Općem sudu u svoje ime podnese tužbu za poništenje i da je, slijedom toga, ovu tužbu u načelu moguće proglasiti dopuštenom samo ako se dokaže da članovi tužitelja
ili neki od njih sami imaju aktivnu procesnu legitimaciju.
Pojedinačna aktivna procesna legitimacija članova tužitelja
47      Sukladno članku 263. četvrtom stavku UFEU-a, svaka fizička ili pravna osoba može pokrenuti postupke protiv akta koji je upućen toj osobi ili koji se izravno i osobno odnosi na nju te protiv regulatornog akta koji se izravno odnosi na nju, a ne podrazumijeva provedbene mjere.
48      Članak 263. četvrti stavak UFEU-a tako razlikuje tri slučaja u kojima je moguće proglasiti dopuštenom tužbu za poništenje koju je podnijela fizička ili pravna osoba.
–       Svojstvo primatelja akta
49      U prvom slučaju, koji se odnosi na osobu kojoj je upućen akt, treba podsjetiti da taj pojam adresata treba shvatiti u formalnom smislu, kao da se odnosi na osobu koja je imenovana u tom aktu kao njegov adresat (presuda od 21. siječnja 2016., SACBO/Komisija i INEA, C-281/14 P, neobjavljena, EU:C:2016:46, t. 34.).
50      U ovom slučaju, članove tužitelja nije moguće smatrati adresatima pobijanog akta, jer oni u njemu nisu određeni kao njegovi adresati.
–       Izravni i osobni utjecaj
51      U drugom slučaju treba utvrditi odnosi li se pobijani akt osobno na članove tužitelja ili na neke od njih.
52      Sukladno mišljenju Suda, subjekti koji nisu adresati nekog akta mogu tvrditi da se taj akt na njih osobno odnosi u smislu članka 263. četvrtog stavka UFEU-a samo ako na njih utječe zbog određenih osobina koje su im svojstvene ili zbog neke činjenične situacije koja ih razlikuje od bilo koje druge osobe, izdvajajući ih uslijed toga pojedinačno, poput osoba kojima je odluka upućena (presuda od 15. srpnja 1963., Plaumann/Komisija, 25/62, EU:C:1963:17, str. 223.).
53      Nasuprot tomu, kada akt utječe na subjekte koji su dio apstraktne kategorije ili skupine osoba koje nisu pojedinačno određene, nisu ispunjeni uvjeti koje propisuje sudska praksa navedena u točki 52.ovog rješenja.
54      U ovom slučaju valja utvrditi da se, prema članku 1. pobijanog akta, mjera koja se sastoji od produljenja odobrenja glifosata, u skladu s uvjetima utvrđenima u Prilogu I. navedenom aktu, apstraktno i općenito odnosi na svaku osobu koja namjerava proizvoditi, prodavati ili koristiti tu tvar ili sredstva za zaštitu bilja koja sadržavaju tu tvar, kao i na svaku osobu koja ima odobrenja za stavljanje tih sredstava za zaštitu bilja
na tržište.
55      Stoga se pobijani akt primjenjuje na objektivno određene situacije i ima pravne učinke u odnosu na kategorije osoba koje su utvrđene na općenit i apstraktan način. Iz toga slijedi da taj akt ima opću primjenu.
56      Tužitelj tvrdi da pobijani akt utječe na neke njegove članove jer bi nastavak uporabe glifosata ugrozio zdravlje tih članova kao građana Unije i kao potrošača.
57      U tom pogledu valja utvrditi da pobijani akt navodno utječe na neke članove tužitelja u njihovu općem svojstvu potrošača i građana Unije.
58      Naime, kao što to i sam tužitelj priznaje, produljenje odobrenja glifosata bilo bi izvor štete za zdravlje određenih članova tužitelja zbog njegove opasnosti i prisutnosti u proizvodima i robi široke potrošnje, ponajprije u vodi, jer bi ono utjecalo na njih kao potrošače i građane Unije.
59      Tužitelj nadalje tvrdi da nastavak uporabe glifosata uzrokuje imovinsku štetu nekima od njegovih članova koji su proizvođači pšenice s obzirom na to da potonji zbog svojih etičkih ili znanstvenih uvjerenja koja proizlaze iz njegova statuta ne koriste tu aktivnu tvar, zbog čega bi se našli u ekonomski nepovoljnijem položaju u odnosu na proizvođače koji upotrebljavaju tu aktivnu tvar zbog viših troškova, količinski manje proizvodnje i više prodajne cijene.
60      U tom pogledu, valja istaknuti da se utjecaj na koji se tužitelj poziva u pogledu nekih svojih članova koji su proizvođači pšenice ne razlikuje od onoga na koji bi se mogao pozvati svaki poljoprivrednik koji bi se, zbog svojih specifičnih razloga, odlučio ne koristiti glifosatom u korist drugih rješenja zbog kojih bi za njega nastali određeni troškovi.
61      Iz toga slijedi da pobijani akt utječe na članove tužitelja zbog njihova objektivnog svojstva potrošača, građana Unije ili proizvođača pšenice na isti način kao i na sve druge potrošače, građane Unije ili proizvođače pšenice koji se stvarno ili potencijalno nalaze u istovjetnoj situaciji.
62      Stoga tužitelj nije dokazao se pobijani akt osobno odnosi na njegove članove ili na neke od njih.
63      Budući da su uvjeti, sukladno kojima se akt čije se poništenje zahtijeva mora izravno i osobno odnositi na neku osobu,
kumulativno određeni, nije potrebno utvrditi odnosi li se pobijani akt izravno na članove tužitelja ili na neke
od njih.
64      Iz toga slijedi da se pojedinačna aktivna procesna legitimacija članova tužitelja ili nekih od njih ne može temeljiti na drugom slučaju predviđenom u članku 263. četvrtom stavku UFEU-a.
–       Kvalifikacija pobijanog akta kao regulatornog akta koji ne podrazumijeva provedbene mjere
65      Treći slučaj u kojem je tužba za poništenje koju podnosi fizička ili pravna osoba dopuštena jest slučaj kad je taj akt regulatorni akt koji se izravno odnosi na tu osobu i ne podrazumijeva provedbene mjere.
66      U tom pogledu, valja istaknuti da pojam regulatornog akta u smislu članka 263. četvrtog stavka UFEU-a obuhvaća opće akte, osim onih zakonodavnih (presuda od 3. listopada 2013., Inuit Tapiriit Kanatami i dr./Parlament i Vijeće, C-583/11 P, EU:C:2013:625, t. 60.).
67      U ovom slučaju pobijani akt je takav regulatorni akt jer je, s jedne strane, riječ o aktu opće primjene, kao što je to navedeno u točki 55. ove presude, i jer, s druge strane, nije usvojen prema redovnom zakonodavnom postupku opisanom u članku 294. UFEU-a ili prema posebnom zakonodavnom postupku, kako je utvrđen u članku 289. stavku 2. UFEU-a, koji uključuje Europski parlament uz sudjelovanje Vijeća Europske unije ili obrnuto. Stranke to uostalom i nisu osporavale.
68      Nadalje, pojam „regulatornih akata [...] koji ne podrazumijevaju provedbene mjere” u smislu članka 263. četvrtog stavka 4. UFEU-a treba tumačiti s obzirom na cilj te odredbe, a to je da se izbjegne da pojedinac bude prisiljen prekršiti pravo kako bi mogao ostvariti pristup sudu (presuda od 19. prosinca 2013., Telefónica/Komisija, C-274/12 P, EU:C:2013:852, t. 27.).
69      Kada regulatorni akt proizvodi izravne učinke na pravni položaj fizičke ili pravne osobe a da ne zahtijeva provedbene mjere, ta bi osoba bila lišena učinkovite sudske zaštite ako ne bi raspolagala izravnim pravnim sredstvom radi osporavanja zakonitosti tog regulatornog akta pred sudom Unije (presuda od 19. prosinca 2013., Telefónica/Komisija, C-274/12 P, EU:C:2013:852, t. 27.).
70      Nasuprot tomu, kada regulatorni akt podrazumijeva provedbene mjere, sudski nadzor poštovanja pravnog poretka Unije, kao što to proizlazi iz članka 19. stavka 1. UEU-a, osigurava ne samo Sud nego i sudovi država članica.
71      Naime, s jedne strane, ako je provedba regulatornog akta na institucijama, tijelima, uredima i agencijama Unije, fizičke ili pravne osobe mogu protiv provedbenih akata podnijeti izravnu tužbu sudovima Unije pod uvjetima iz članka 263. četvrtog stavka UFEU-a te se u prilog osnovanosti te tužbe i na temelju članka 277. UFEU-a mogu pozvati na nezakonitost osnovnog akta u pitanju (presuda od 23. travnja 1986., Les Verts/Parlament, 294/83, EU:C:1986:166, t. 23.)
72      S druge strane, ako je provedba regulatornog akta u nadležnosti država članica, fizičke ili pravne osobe mogu osporavati valjanost nacionalne provedbene mjere pred nacionalnim sudom i, u okviru tog postupka, istaknuti prigovor nevaljanosti osnovnog akta, navodeći time nacionalni sud da, prema potrebi, o tome upita Sud putem prethodnih pitanja na temelju članka 267. UFEU-a (presuda od 23. travnja 1986., Les Verts/Parlament, 294/83, EU:C:1986:166, t. 23.).
73      Radi ocjene pitanja podrazumijeva li regulatorni akt provedbene mjere potrebno je staviti se u položaj tužitelja, pri čemu nije relevantno pitanje podrazumijeva li akt u pitanju provedbene mjere u odnosu na druge osobe (presude od 19. prosinca 2013., Telefónica/Komisija, C-274/12 P, EU:C:2013:852, t. 30. i od 28. travnja 2015., T & L Sugars i Sidul Açúcares/Komisija, C-456/13 P, EU:C:2015:284, t. 32.).
74      U ovom slučaju valja dakle utvrditi podrazumijeva li pobijani akt o produljenju odobrenja glifosata na razdoblje od pet godina provedbene mjere u odnosu na članove tužitelja.
75      Za to je potrebno imati u vidu mehanizam uspostavljen regulatornim okvirom koji se primjenjuje u ovom slučaju.
76      U skladu s Uredbom br. 1107/2009, glifosat kao i svaka aktivna tvar podliježe ocjenjivanju u dvije faze.
77      Najprije aktivnu tvar kao takvu na razini Unije ocjenjuje i odobrava Komisija prema postupku uređenom člancima 7. do 13. Uredbe br. 1107/2009 ako se utvrdi da je u skladu s mjerilima za odobravanje predviđenima člankom 4. te uredbe.
78      Zatim sredstvo za zaštitu bilja koje sadržava aktivnu tvar koju je odobrila Unija ocjenjuju države članice, koje po potrebi izdaju odobrenje za stavljanje tog proizvoda na tržište, u skladu s postupkom i uvjetima za odobrenje predviđenima u člancima 28. do 39. Uredbe br. 1107/2009.
79      Stoga se sredstvo za zaštitu bilja koje sadržava aktivnu tvar „glifosat” koju je odobrila Komisija, primjenom propisa, u predmetnoj državi članici ne smije staviti na tržište, pa čak ni upotrebljavati bez odobrenja koje izdaju tijela te države.
80      Točno je da je člancima 14. do 20. Uredbe br. 1107/2009 predviđeno da Komisija na zahtjev proizvođača aktivne tvari odobrava produljenje odobrenja navedene aktivne tvari ako su ispunjena mjerila za odobravanje iz članka 4. te Uredbe.
81      Međutim, produljenje odobrenja aktivne tvari samo po sebi ne podrazumijeva potvrđivanje, produljenje ili obnavljanje odobrenja za stavljanje na tržište koja dodjeljuju države članice za sredstvo za zaštitu bilja koje sadržava tu aktivnu tvar.
82      Naime, u skladu s člankom 32. stavkom 1. prvim podstavkom Uredbe br. 1107/2009, odobrenja za stavljanje na tržište dodjeljuju se uz trajanje valjanosti koje je vremenski ograničeno. Prema drugom podstavku tog stavka, to trajanje ne može biti dulje od godine dana od dana isteka odobrenja aktivne tvari koja se nalazi u sredstvu za zaštitu bilja. Potom se ono određuje na način da odgovara trajanju odobrenja te aktivne tvari.
83      Osim toga, članak 43. stavci 1. i 2. Uredbe br. 1107/2009 predviđa, s jedne strane, da se odobrenje za stavljanje na tržište sredstva za zaštitu bilja produljuje na zahtjev vlasnika odobrenja i, s druge strane, da takav zahtjev mora biti podnesen u roku od tri mjeseca nakon produljenja odobrenja za aktivnu tvar koja se nalazi u tom sredstvu za zaštitu bilja.
84      Iz navedenog slijedi da pobijani akt proizvodi pravne učinke na članove tužitelja, odnosno na potrošače, građane Unije i proizvođače pšenice čije on interese zastupa na temelju produljenja odobrenja za stavljanje na tržište sredstava za zaštitu bilja koja sadržavaju aktivnu tvar „glifosat” koju su odobrile države članice.
85      Takva su produljenja odobrenja za stavljanje na tržište, u skladu sa sudskom praksom navedenom u točkama 68. do 73. ovog rješenja, provedbene mjere pobijanog akta u smislu članka 263. posljednjeg dijela rečenice četvrtog stavka UFEU-a.
86      Argumenti koje je istaknuo tužitelj ne utječu na taj zaključak.
87      Kao prvo, tužitelj ističe da prema njegovu mišljenju pobijani akt sam po sebi podrazumijeva održavanje na snazi odobrenja za stavljanje na tržište sredstava za zaštitu bilja koja sadržavaju aktivnu tvar „glifosat”, a koja su u skladu s člancima 29. i 32. Uredbe br. 1107/2009 izdala talijanska tijela i koja su bila na snazi na dan donošenja navedenog akta.
88      U tom pogledu valja istaknuti da se taj argument temelji na pretpostavci da Komisijino produljenje odobrenja aktivne tvari „glifosat” automatski podrazumijeva potvrđivanje, produljenje ili obnavljanje odobrenja za stavljanje na tržište koja su države članice dodijelile sredstvima za zaštitu bilja koja sadržavaju tu aktivnu tvar.
89      Međutim, kao što to proizlazi iz točaka 81. do 83. ovog rješenja, ta je pretpostavka pogrešna.
90      Osim toga, točno je da države članice, na temelju članka 43. stavaka 5. i 6. Uredbe br. 1107/2009, odlučuju o zahtjevu za produljenje odobrenja za stavljanje na tržište sredstva za zaštitu bilja najkasnije dvanaest mjeseci nakon produljenja odobrenja za aktivnu tvar koja se nalazi u tom sredstvu za zaštitu bilja i mogu produljiti odobrenje za razdoblje potrebno za dovršenje razmatranja tog zahtjeva i donijeti odluku o produljenju odobrenja ako, zbog razloga za koje nije odgovoran vlasnik odobrenja, nije donesena odluka o produljenju odobrenja prije njegova isteka.
91      Stoga su talijanska tijela, prema tužiteljevu mišljenju, odlučila privremeno produljiti sva odobrenja za stavljanje na tržište sredstava za zaštitu bilja koja sadržavaju aktivnu tvar „glifosat”.
92      Valja međutim istaknuti da takvo produljenje ne proizlazi automatski iz činjenice da je Komisija produljila odobrenje aktivne tvari „glifosat”, nego iz intervencije koja se može pripisati predmetnoj državi članici, imajući na umu to da takva intervencija mora omogućiti pokretanje postupka pred nacionalnim sudom (vidjeti u tom smislu rješenje od 12. siječnja 2017., ACDA i dr./Komisija, T-242/15, EU:T:2017:6, t. 45. do 47. i navedenu sudsku praksu).
93      Kao drugo, tužitelj tvrdi da se mjere koje su države članice poduzele u pogledu odobrenja za stavljanje na tržište sredstava za zaštitu bilja koja sadržavaju aktivnu tvar „glifosat” ne mogu smatrati provedbenim mjerama s obzirom na to da pobijani akt u pogledu svoje primjene predviđa samo mjere opće naravi, ostavljajući donošenje provedbenih mjera potpunoj diskreciji država članica, i, što je još važnije, ne propisuje nikakvo referentno mjerilo za njihovu konkretnu primjenu.
94      Pod pretpostavkom da taj argument treba tumačiti na način da se za regulatorni akt može smatrati da podrazumijeva provedbene mjere samo ako sadržava iscrpne i posebne odredbe za svoju provedbu, valja istaknuti da produljenje odobrenja aktivne tvari „glifosat” podliježe nekolicini uvjeta koje države članice moraju uzeti u obzir kad razmatraju produljenje odobrenja za stavljanje na tržište sredstava za zaštitu bilja koja sadržavaju tu aktivnu tvar.
95      Osim toga, kada je riječ o eventualnoj margini prosudbe koju države članice imaju u okviru provedbe pobijanog akta, valja podsjetiti da moguća mehanička narav mjera poduzetih na nacionalnoj razini nije relevantna za utvrđivanje toga podrazumijeva li regulatorni akt provedbene mjere u smislu članka 263. posljednjeg dijela rečenice četvrtog stavka UFEU-a (vidjeti u tom smislu presudu od 28. travnja 2015., T & L Sugars i Sidul Açúcares/Komisija, C-456/13 P, EU:C:2015:284, t. 41. i 42.).
96      S obzirom na prethodno navedeno, valja zaključiti da pobijani akt nije regulatorni akt koji ne podrazumijeva provedbene mjere u smislu članka 263. posljednjeg dijela rečenice četvrtog stavka UFEU-a.
97      U takvoj situaciji pravno sredstvo predviđeno Ugovorom i sudskom praksom koju je Sud razvio radi tumačenja potonjeg podrazumijeva da fizička ili pravna osoba koja želi da se izvrši sudski nadzor Unijina akta opće primjene mora pred nacionalnim sudom pokrenuti postupak u kojem osporava nacionalnu provedbenu mjeru, zahtijevajući od tog suda da Sudu uputi prethodno pitanje o valjanosti osnovnog akta donesenog na razini Unije (vidjeti točku 72. ovog rješenja i navedenu sudsku praksu).
98      Iz tih razmatranja proizlazi da ovu tužbu treba odbaciti kao nedopuštenu jer je podnesena Općem sudu.
Zahtjev za mjeru izvođenja dokaza
99      Tužitelj poziva Opći sud da na temelju mjere izvođenja dokaza naloži podnošenje dijelova izvješća EFSA-e u kojima su preispitane studije o potencijalnim učincima glifosata na zdravlje ljudi u svrhu njihove usporedbe sa spisom „Monsanto papers”.
100    U tom pogledu valja istaknuti da taj zahtjev spada u meritum ovog postupka i da o njemu slijedom toga ne treba odlučiti s obzirom na to da je tužba nedopuštena.
Zahtjevi za intervenciju
101    U skladu s člankom 142. stavkom 2. Poslovnika, intervencija je akcesorna glavnom postupku i gubi svoju svrhu kad je tužba proglašena nedopuštenom.
102    Slijedom toga nije potrebno odlučiti o zahtjevu za intervenciju društava Helm, Monsanto Europe, Monsanto, Nufarm
GmbH & Co. KG, Nufarm, Albaugh Europe, Albaugh UK, Albaugh TKI i Barclay Chemicals Manufacturing.
Troškovi
103    Sukladno odredbama članka 134. stavka 1. Poslovnika, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove.
104    Budući da tužitelj nije uspio u postupku, valja mu naložiti snošenje vlastitih troškova i Komisijinih troškova, sukladno njezinu zahtjevu.
105    Na temelju članka 144. stavka 10. Poslovnika, društva Helm, Monsanto Europe, Monsanto, Nufarm
GmbH & Co. KG, Nufarm, Albaugh Europe, Albaugh UK, Albaugh TKI i Barclay Chemicals Manufacturing snosit će svako vlastite troškove povezane sa zahtjevom za intervenciju.
Slijedom navedenog,
OPĆI SUD (prvo vijeće),
rješava:
1.      Tužba se odbacuje kao nedopuštena.
2.      Nije potrebno odlučiti o zahtjevu za intervenciju društava Helm AG, Monsanto Europe NV/SA, Monsanto Company, Nufarm GmbH & Co. KG, Nufarm, Albaugh Europe Sàrl, Albaugh UK Ltd, Albaugh TKI d.o.o. i Barclay Chemicals Manufacturing Ltd.
3.      Associazione Nazionale GranoSalus – Liberi Cerealicoltori & Consumatori (Associazione GranoSalus) nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.
4.      Društva Helm, Monsanto Europe, Monsanto, Nufarm GmbH & Co. KG, Nufarm, Albaugh Europe, Albaugh UK, Albaugh TKI i Barclay Chemicals Manufacturing snosit će svako vlastite troškove povezane sa zahtjevom za intervenciju.
U Luxembourgu 14. veljače 2019.
Tajnik
Predsjednik
E. Coulon
I. Pelikánová
*      Jezik postupka: talijanski.