62004CJ0071_LV
Puses
Sprieduma pamatojums
Rezolutīvā daļa
Puses
Lieta C‑71/04
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam,
ko Tribunal Supremo
(Spānija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 22. decembrī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 16. februārī, tiesvedībā
Administración del Estado
pret
Xunta de Galicia .
TIESA (trešā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [ A. Rosas ], tiesneši Ž. P. Puisošē [ J.‑P. Puissochet ], S. fon Bārs [ S. von Bahr ], U. Lehmuss [ U. Lõhmus ] un A. O’Kīfs [ A. Ó Caoimh ] (referents),
ģenerāladvokāts F. Dž. Džeikobss [ F. G. Jacobs ],
sekretārs R. Grass [ R. Grass ],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko sniedza:
– Xunta de Galicia
vārdā – H. Rodrigess Gonsaless [ J. Rodríguez González ], abogado,
– Spānijas valdības vārdā – Munjoss Peress [ Muñoz Pérez ], pārstāvis,
– Nīderlandes valdības vārdā – K. M. Viselsa [ C. M. Wissels ] un H. H. Sevenstere [ H. G. Sevenster ], pārstāves,
– Eiropas Kopienu Komisijas vārdā – V. Kreišics [ V. Kreuschitz ] un H. L. Buendia Sjerra [ J. L. Buendía Sierra ], pārstāvji,
noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus tiesas sēdē 2005. gada 26. maijā,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
Sprieduma pamatojums
1. Lūgums sniegt prejuduciālu nolēmumu attiecas uz EK līguma 93. panta 3. punkta (jaunajā redakcijā – 88. panta 3. punkts) interpretāciju, lai precizētu piemērošanas jomu šī noteikuma pirmajā teikumā paredzētajam pienākumam sniegt iepriekšēju paziņojumu par atbalstu kuģu būvei un pārbūvei, kas neietilpst Padomes 1990. gada 21. decembra Direktīvas 90/684/EEK par atbalstu kuģu būvei (OV L 380, 27. lpp.) piemērošanas jomā.
2. Šo lūgumu iesniedza saistībā ar prāvu starp Administración del Estado
(Spānijas valdību) un Xunta de Galicia
par 1994. gada 23. jūnija dekrētu Nr. 217/1994 ( Diario Oficial de Galicia
Nr. 133, 12.07.1994., 4663. lpp., turpmāk tekstā –“Dekrēts Nr. 217/1994”), ar kuru Consejo de Gobierno de la Communidad Autónoma de Galicia
(Galīsijas autonomās kopienas valdība) pieņēma atbalsta shēmu kuģu būvei un pārbūvei Galīsijā. Administración del Estado
lūdza atcelt minēto dekrētu, pamatojot, ka šī shēma ir ieviesta, neievērojot Līguma 93. panta 3. punktā paredzēto pienākumu sniegt iepriekšēju paziņojumu.
Atbilstošās tiesību normas
Kopienu tiesiskais regulējums
Līguma noteikumi
3. EK līguma 92. pants (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem – EKL 87. pants) nosaka:
“1. Ja vien šis Līgums neparedz ko citu, ar kopējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.
[..]
3. Turpmāk norādīto var uzskatīt par saderīgu ar kopējo tirgu:
[..]
c) atbalstu, kas veicina konkrētu saimniecisko darbību vai konkrētu tautsaimniecības jomu attīstību, ja šādam atbalstam nav tāds nelabvēlīgs iespaids uz tirdzniecības apstākļiem, kas būtu pretrunā kopīgām interesēm. [..]
[..]
e) citu kategoriju atbalstu, ko Padome pēc Komisijas priekšlikuma var noteikt ar lēmumu, kuru pieņem ar kvalificētu balsu vairākumu.”
4. Līguma 93. panta 3. punkts paredz:
“Visi plāni piešķirt vai mainīt atbalstu ir jādara zināmi Komisijai laikus, lai Komisija varētu iesniegt savas piezīmes. Ja Komisija atzīst, ka, ievērojot 92. pantu, šādi plāni nav saderīgi ar kopējo tirgu, tā nevilcinoties sāk 2. punktā paredzēto procedūru. Attiecīgā dalībvalsts nesāk īstenot pašas ierosinātos pasākumus, kamēr šī procedūra nav beigusies ar galīgo lēmumu.”
5. EK līguma 94. pants (jaunajā redakcijā – EKL 89. pants) nosaka:
“Padome pēc Komisijas priekšlikuma, apspriedusies ar Eiropas Parlamentu, ar kvalificētu balsu vairākumu var pieņemt jebkādas attiecīgas regulas, kas vajadzīgas, lai piemērotu 92. un 93. pantu un jo īpaši var noteikt 93. panta 3. punkta piemērošanas nosacījumus un tās atbalsta kategorijas, uz ko šī procedūra neattiecas.”
Direktīva 90/684
6. Direktīva 90/684, kuras piemērošanas termiņš irpagarināts ar Padomes 1995. gada 22. decembra Regulu (EK) Nr. 3094/95 par atbalstu kuģu būvei (OV L 332, 1. lpp.), pamatojoties uz Līguma 92. panta 3. punkta e) apakšpunktu, paredz īpašus noteikumus, kas piemērojami atbalstam šajā nozarē un kas ir izņēmums no Līguma 92. panta 1. punktā noteiktā vispārējā aizlieguma.
7. Minētās direktīvas 1. panta a) un b) punktā paredzēts:
“Šajā direktīvā:
a) “kuģu būve” ir
šādu metāla korpusa kuģu būve Kopienā:
– tirdzniecības kuģi pasažieru vai preču transportam, kas nav mazāki par 100 bruto tonnām,
– zvejas kuģi, kas nav mazāki par 100 bruto tonnām,
– bagarkuģi un citi kuģi darbam jūrā, kas nav mazāki par 100 bruto tonnām, izņemot urbšanas platformas,
– velkoņi, kuru jauda nav mazāka par 365 kW;
b) “kuģu pārbūve” ir
a) punktā definēto metāla korpusa kuģu, kas nav mazāki par 1000 bruto tonnām, pārbūve Kopienā ar nosacījumu, ka pārbūves darbi saistīti ar būtiskām kravas izvietojuma, korpusa, dzinēja sistēmas vai pasažieru uzņemšanas infrastruktūras izmaiņām.” [Neoficiāls tulkojums]
8. Šīs pašas direktīvas 3. panta 1. punkta pirmā daļa paredz, ka ikviens atbalsta veids kuģu īpašniekiem vai trešām personām, kas pieejams kā atbalsts kuģu būvei vai pārbūvei, ir pakļauts minētās direktīvas 11. pantā paredzētajiem paziņošanas noteikumiem.
9. Direktīvas 90/684 4. līdz 10. pantā ir uzskaitīti kritēriji izņēmuma piemērošanai, kas jāievēro, piešķirot darbības un restrukturizācijas atbalstu kuģu būvei un pārbūvei, lai šo atbalstu varētu atzīt par saderīgu ar kopējo tirgu.
10. Direktīvas 90/684 11. pantā ir paredzēts:
“1. Atbalsts kuģu būves, pārbūves un remonta uzņēmumiem, uz ko attiecas šī direktīva, papildus Līguma 92. un 93. panta noteikumiem ir pakļauts īpašiem 2. punktā paredzētajiem paziņošanas noteikumiem.
2. Dalībvalstis iepriekš paziņo Komisijai un tikai ar Komisijas atļauju:
a) īsteno gan jaunas, gan esošas atbalsta shēmas vai esošo shēmu grozījumus, uz ko attiecas šī direktīva;
b) īsteno lēmumus piemērot uzņēmumiem, uz ko attiecas šī direktīva, atbalsta shēmu, neraugoties uz to, vai tā ir vispārpiemērojama vai reģionāla rakstura shēma;
c) individuāli piemēro atbalsta shēmas 4. panta 5. punkta otrajā daļā un 7. punktā minētajos gadījumos un, ja Komisija to skaidri paredzējusi, attiecīgās atbalsta shēmas apstiprināšanas laikā.” [Neoficiāls tulkojums]
Valsts tiesiskais regulējums
11. No iesniedzējtiesas lēmuma izriet, ka Dekrēta Nr. 217/1994 mērķis, saskaņā ar tā preambulu, ir reglamentēt “atbalsta shēmas, lai veicinātu Galīsijas kuģu būves nozares attīstību, nosakot atbalstu tādu kuģu būvei un pārbūvei, saistībā ar kuriem to bruto tonnāžas vai jaudas dēļ, attiecībā uz velkoņiem, vai korpusa, veida, izmēra un/vai būves vai pārbūves īpatnību dēļ nevar saņemt Direktīvā [90/684] paredzēto atbalstu [..]”.
12. Minētā dekrēta 2. pantā ir paredzēts:
“Kuģu būves nozari šī dekrēta izpratnē veido Galīsijas kuģu būves uzņēmumi, kam atļauts būvēt metāla korpusa kuģus, kuri nav mazāki par 100 bruto tonnām.”
13. Tā paša dekrēta 3. pantā ir precizēts:
“Metāla korpusa kuģu būve, ko pilnībā veic 2. pantā minētie uzņēmumi, ietver:
a) tirdzniecības kuģus pasažieru un/vai preču transportam, kas nepārsniedz 100 bruto tonnas;
b) zvejas kuģus, kas nepārsniedz 100 bruto tonnas;
c) bagarkuģus un citus kuģus darbam jūrā, kas nepārsniedz 100 bruto tonnas, izņemot urbšanas platformas;
d) velkoņus, kuru jauda nepārsniedz 365 kW.”
14. Dekrēta Nr. 217/1994 4. pants nosaka:
“Tādu 39. pantā minēto kuģu pārbūve, kuri ir mazāki par 1000 bruto tonnām, ietver pārbūves darbus, kas saistīti ar būtiskām korpusa, dzinēja sistēmas un/vai elektrocentrāles, kravas izvietojuma un pasažieru uzņemšanas infrastruktūras uz pasažieru kuģiem izmaiņām vai kas veikti, lai uzlabotu zvejas sistēmu, darba apstākļus un drošību zivju audzēšanas parkos, kā kuģa priekšgalā, tā arī pakaļgalā.”
Pamata prāva un prejudiciālais jautājums
15. 1994. gadā Administración del Estado
iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia
(Galīsijas Augstākajā tiesā) lūgumu atcelt Dekrētu Nr. 217/1994, pamatojoties uz to, ka minētais dekrēts ir pieņemts, pārkāpjot Kopienu tiesību normas par valsts atbalstu.
16. Ar 1996. gada 16. decembra spriedumu minētā tiesa šo prasību noraidīja, pēc būtības atzīstot, ka Līguma 93. panta 3. punkts neuzliek pienākumu sniegt iepriekšēju paziņojumu Komisijai par atbalsta shēmām, kuras – kā tas paredzēts Dekrētā Nr. 217/1994 – neietilpst Direktīvas 90/684 piemērošanas jomā un kuras tādēļ jāuzskata par saderīgām ar kopējo tirgu.
17. Administración del Estado
iesniedza apelācijas sūdzību par šo spriedumu Tribunal Supremo
(Augstākajā tiesā). Lai pamatotu savu sūdzību, tā norādīja, ka Dekrēts Nr. 217/1994 pieņemts, neievērojot, no vienas puses, Līguma 93. panta 3. punktā paredzēto pienākumu sniegt iepriekšēju paziņojumu un, no otras puses, Direktīvas 90/684 11. pantā paredzētos īpašos paziņošanas noteikumus.
18. Nolēmumā par prejudiciāla jautājuma uzdošanu Tribunal Supremo
norāda: no vienas puses, Direktīvas 90/684 redakcija šķietami nosaka, ka Līguma 93. panta 3. punktā paredzēto pienākumu sniegt iepriekšēju paziņojumu attiecina vienīgi uz tādu atbalstu kuģu būvei un pārbūvei, kas ietilpst minētās direktīvas piemērošanas jomā, no kā varētu secināt, ka pretēji tam šo pienākumu sniegt paziņojumu nepiemēro atbalstam kuģu būvei un pārbūvei, kas neietilpst minētajā piemērošanas jomā. Tā kā atbalsts, kas neietilpst direktīvas piemērošanas jomā, neietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm Līguma 92. panta 1. punkta izpratnē, iesniedzējtiesa uzskata, ka minēto atbalstu tādēļ varētu uzskatīt par saderīgu ar kopējo tirgu. No otras puses, Tribunal Supremo
norāda, ka tā – tieši otrādi – varētu arī apgalvot, ka Direktīvas 90/684 mērķis nav atbrīvot dalībvalstis no Līguma 93. panta 3. punktā paredzētā pienākuma sniegt iepriekšēju paziņojumu, lai šo pienākumu tāpat piemērotu atbalstam, kas neietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā.
19. Šādos apstākļos Tribunal Supremo
nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai EKL 87. panta 1. punkts un 3. punkta c) un [e]) apakšpunkts un 88. panta 3. punkts [..] kopā ar Direktīvu 90/684 [..] ļauj, nesniedzot Komisijai iepriekšēju paziņojumu, pieņemt valsts tiesību aktus – kāds ir Dekrēts Nr. 217/1994 [..]–, nosakot “jaunu atbalsta shēmu” īpašā kuģu būves un pārbūves nozarē, kas bruto tonnāžas, jaudas un kuģu citu attiecīgo īpašību dēļ neietilpst iepriekš minētās Direktīvas 90/684 piemērošanas jomā?”
Par prejudiciālo jautājumu
20. No lietas materiāliem izriet, ka, lai arī prejudiciālais jautājums attiecas uz EK līguma 92. pantu (jaunajā redakcijā – EKL 87. pants), iesniedzējtiesa Tiesai vaicā par EK līguma 93. panta 3. punktā (jaunajā redakcijā – EKL 88. panta 3. punkts) paredzētā pienākuma sniegt iepriekšēju paziņojumu piemērojamību. Uzdodot jautājumu, minētā iesniedzējtiesa pēc būtības vēlas noskaidrot, vai par jaunu atbalsta shēmu kuģu būvei un pārbūvei, kas neietilpst Direktīvas 90/684 piemērošanas jomā, ir jāsniedz iepriekšējs paziņojums.
21. Šajā sakarā ir jāatgādina, ka minētais 93. pants paredz īpašu procedūru, saskaņā ar kuru Komisija organizē valsts atbalstu pastāvīgu pārbaudi un kontroli. Attiecībā uz jauniem atbalstiem šī panta 3. punktā ir noteikta iepriekšēja procedūra, un, to neievērojot, atbalstu nevar uzskatīt par noteiktu paredzētajā kārtībā. Saskaņā ar šo noteikumu visi plāni piešķirt vai mainīt atbalstu ir jādara zināmi Komisijai laikus, lai tā varētu iesniegt savas piezīmes un attiecīgā dalībvalsts nesāktu īstenot plānotos pasākumus, kamēr šī procedūra nav beigusies ar galīgā lēmuma pieņemšanu.
22. No iepriekš minētā izriet – kā Tiesa jau to ir nospriedusi –, ka saskaņā ar Līguma 93. panta 3. punkta pirmo teikumu plāni nolūkā piešķirt vai mainīt atbalstu Komisijai ir jādara zināmi pirms to īstenošanas (skat. it īpaši 1998. gada 2. aprīļa spriedumu lietā C‑367/95 P Komisija/ Sytraval un Brink’s France, Recueil, I‑1719. lpp., 35. punkts; 1999. gada 17. jūnija spriedumu lietā C‑295/97 Piaggio, Recueil, I‑3735. lpp., 44. punkts, un 2004. gada 29. aprīļa spriedumu lietā C‑278/00 Grieķija/Komisija, Recueil, I‑3997. lpp., 30. punkts).
23. Atbilstoši Līguma 94. pantam Padome ar regulu tomēr var noteikt atbalstu kategorijas, kas ir atbrīvotas no šīs paziņošanas procedūras.
24. Šajā gadījumā Xunta de Galicia
pēc būtības apgalvo, ka ar Dekrētu Nr. 217/1994 noteiktā atbalsta shēma, kaut arī tās mērķis ir piešķirt atbalstu īpaši kuģu būvei un pārbūvei, kas neietilpst Direktīvas 90/684 piemērošanas jomā, nebija jādara zināma Komisijai atbilstoši Līguma 93. panta 3. punktam.
25. Šajā sakarā tomēr ir jāatzīst, ka Dekrēta Nr. 217/1994 pieņemšanas laikā neviena atbilstoši Līguma 94. pantam pieņemta regula neatbrīvoja atbalstu kuģu būvei un pārbūvei no Līguma 93. panta 3. punktā paredzētās paziņošanas procedūras.
26. Jo īpaši ir jāuzsver – kā to ir izdarījusi Komisija –, ka Direktīva 90/684 ne tikai neietver noteikumus, kas paredz šādu atbrīvojumu, bet turklāt nevarētu tos ietvert, jo šī direktīva nav balstīta uz Līguma 94. pantu, bet gan uz minētā līguma 92. panta 3. punkta e) apakšpunktu, kas vienīgi Padomei ļauj noteikt, ka atsevišķas atbalsta kategorijas uzskatāmas par saderīgām ar kopējo tirgu. Direktīva 90/684, nenosakot atbrīvojumu no procedūras, ar ko dara zināmu tās piemērošanas jomā ietilpstošo atbalstu kuģu būvei, tieši otrādi tās 11. panta 1. punktā paredz “paziņošanas īpašās normas”, ko piemēro “papildus Līguma 92. un 93. panta noteikumiem”.
27. Tā kā Dekrētā Nr. 217/1994 minētais atbalsts neietilpst Direktīvas 90/684 piemērošanas jomā, uz minēto dekrētu nevajadzētu attiecināt minētajā direktīvā paredzētās paziņošanas īpašās normas.
28. Tomēr ar šo apstākli nevar apšaubīt to, ka šo procedūru piemēro atbalstam kuģu būvei un pārbūvei, ieskaitot šīs direktīvas piemērošanas jomā neietilpstošu atbalstu, ja nav pieņemts ar Līguma 94. pantu pamatots tiesiskais regulējums, lai šo atbalstu atbrīvotu no Līguma 93. panta 3. punktā paredzētās paziņošanas procedūras.
29. Visbeidzot, tā kā saskaņā ar Direktīvas 90/684 11. panta 1. punktu uz minētās direktīvas piemērošanas jomā ietilpstošo atbalstu kuģu būvei un pārbūvei kopā ar Līguma 93. panta 3. punktā paredzētajiem noteikumiem attiecina papildu paziņošanas normas, tad no minētā a fortiori
izriet, ka uz atbalstu nozarei, kas neietilpst šajā piemērošanas jomā, attiecina tikai šajā Līguma noteikumā paredzēto paziņošanas procedūru.
30. Xunta de Galicia
tomēr uzskata, ka, ciktāl Direktīva 90/684 atzīst noteikta atbalsta liela izmēra kuģiem saderību ar kopējo tirgu, noteikumu trūkums šajā direktīvā attiecībā uz iespējamo atbalstu mazāka izmēra kuģiem varētu nozīmēt, ka šāda veida pasākumi neietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm. Līdz ar to minētā direktīva ir jāinterpretē kā tāda, kas klusējot atzīst atbalsta kuģu, kuru tonnāža vai jauda ir mazāka nekā šīs pašas direktīvas 1. pantā minētajiem kuģiem, būvei un pārbūvei saderību ar kopējo tirgu, ko zināmā mērā saistībā ar tiem nosaka īpaša de minimis
norma.
31. Tomēr, pretēji Xunta de Galicia
ierosinājumam, pati valsts atbalsta iespējamā saderība ar kopējo tirgu kā tāda neietekmē pienākumu sniegt Komisijai iepriekšēju paziņojumu par šo atbalstu atbilstoši Līguma 93. panta 3. punktam. No pastāvīgās judikatūras izriet, ka Komisijas vēlākas iesaistīšanās rezultātā, pieņemot galīgo lēmumu, ar ko atzīst atbalsta saderību ar kopējo tirgu, netiek a posteriori
legalizēta tādu atbalsta pasākumu īstenošana, par kuriem, pārkāpjot Līguma 93. panta 3. punktu, nav paziņots (1991. gada 21. novembra spriedums lietā C‑354/90 Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires un Syndicat national des négociants et transformateurs de saumon, Recueil, I‑5505. lpp., 16. un 17. punkts, kā arī 2003. gada 21. oktobra spriedums apvienotajās lietās C‑261/01 un C‑262/01 Van Calster
u.c., Recueil, I‑12249. lpp., 62. un 63. punkts).
32. No otras puses, ir jāatgādina, ka Līguma 93. panta 3. punktā paredzēto paziņošanas procedūru attiecina tikai uz valsts atbalstu Līguma 92. panta 1. punkta izpratnē (1984. gada 9. oktobra spriedums apvienotajās lietās 91/83 un 127/83 Heineken Brouwerijen, Recueil, 3435. lpp., 11. punkts). Atbilstoši Līguma 92. panta 1. punktam, lai pasākumu varētu atzīt par valsts atbalstu, tam jo īpaši jāietekmē tirdzniecība starp dalībvalstīm (šajā sakarā skat. 2003. gada 24. jūlija spriedumu lietā C‑280/00 Altmark Trans un Regierungspräsidium Magdeburg, Recueil, I‑7747. lpp., 74. un 75. punkts, kā arī 2005. gada 3. marta spriedumu lietā C‑172/03 Heiser, Krājums, I‑1627. lpp., 27. punkts).
33. Valsts tiesām ir jāinterpretē un jāpiemēro Līguma 92. panta 1. punktā minētais valsts atbalsta jēdziens, lai noteiktu, vai uz valsts pasākumu, kas paredzēts, neņemot vērā šī panta 3. punktā paredzēto iepriekšējas kontroles procedūru, ir attiecināma šī procedūra (1994. gada 9. augusta spriedums lietā C‑44/93 Namur-Les assurances du crédit, Recueil, I‑3829. lpp., 16. punkts).
34. Šajā sakarā vispirms ir jāatzīst, ka atbalsts kuģu būvei un pārbūvei, kas neietilpst Direktīvas 90/684 piemērošanas jomā, tomēr ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm Līguma 92. panta 1. punkta izpratnē. Direktīva 90/684 faktiski ir pieņemta, balstoties uz Līguma 92. panta 3. punkta e) apakšpunktu, saskaņā ar kuru par saderīgām ar kopējo tirgu var uzskatīt ar Padomes lēmumu noteiktas atbalsta kategorijas. Ja atbalstu nosaka ar izņēmuma shēmu, kas pieņemta atbilstoši minētajam noteikumam, šis atbalsts principā jau sākotnēji nav saderīgs ar kopējo tirgu un ir uzskatāms par saderīgu tikai tad, ja tas atbilst izņēmuma kritērijiem, kuri ietverti lēmumā par minētās shēmas apstiprināšanu (1993. gada 18. maija spriedums apvienotajās lietās C‑356/90 un C‑180/91 Beļģija/Komisija, Recueil, I‑2323. lpp., 30. un 33. punkts; 1994. gada 5. oktobra spriedums lietā C‑400/92 Vācija/Komisija, Recueil, I‑4701. lpp., 15. punkts, un 2002. gada 21. marta spriedums lietā C‑36/00 Spānija/Komisija, Recueil, I‑3243. lpp., 47. punkts).
35. No minētā izriet, ka, tā kā šis atbalsts jau sākotnēji nav saderīgs, tad tas attiecas uz valsts atbalsta jēdzienu Līguma 92. panta 1. punkta izpratnē, kas nosaka, ka atbalsts noteikti ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm (šajā sakarā skat. iepriekš minētā sprieduma lietā Spānija/Komisija 48. punktu). Tādēļ šajā gadījumā jo īpaši no Direktīvas 90/684 trešā, sestā, devītā un četrpadsmitā apsvēruma izriet, ka atbalsta mērķis ir pasaules tirgū garantēt [kuģu] būvnieku brīvu konkurenci starptautiskā līmenī, veicinot attīstītākas tehnoloģijas kuģu būvi, lai nodrošinātu efektīvas un konkurētspējīgas Eiropas kuģu būves rūpniecības saglabāšanos.
36. Tomēr – kā pamatoti norādījušas Spānijas un Nīderlandes valdības, kā arī Komisija – šis secinājums nenozīmē neko vairāk kā tikai to, ka atbalsts kuģu būvei, kas neietilpst Direktīvas 90/684 piemērošanas jomā, daļēji ietver arī atbalstu, kas neietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm.
37. Ja Līguma 92. panta 3. punkta e) apakšpunkts faktiski pilnvaro Padomi noteikt atbalsta kategorijas, kas var būt uzskatāmas par saderīgām ar kopējo tirgu, tas nedod Komisijai pilnvaras interpretēt minētā līguma 92. panta 1. punktu (šajā sakarā skat. 2005. gada 14. aprīļa spriedumu lietā C‑110/03 Beļģija/Komisija, Krājums, I‑2801. lpp., 58. punkts).
38. Tādēļ, pieņemot Direktīvu 90/684 – kā pamatoti norāda ģenerāladvokāts savu secinājumu 28. punktā –, Padomei nebija tiesību pilnvarot Komisiju atzīt, ka noteikts atbalsts kuģu būvei neietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm, kā rezultātā uz šo atbalstu neattiecas Līguma 93. panta 3. punktā paredzētā paziņošanas procedūra.
39. Tomēr šajā gadījumā nekādā ziņā nav izslēgts, ka atbalsts, ko attiecīgās decentralizētās iestādes piešķir uzņēmumiem, kuri vietējā vai reģionālā līmenī sniedz tādu kuģu būves vai pārbūves pakalpojumus, kas nesasniedz Direktīvā 90/684 paredzētos tonnāžas vai jaudas sliekšņus, tomēr var iespaidot tirdzniecību starp dalībvalstīm.
40. Kā Tiesa jau ir nospriedusi, Līguma 92. panta 1. punkta piemērošanas nosacījums, saskaņā ar kuru atbalstam ir jāietekmē tirdzniecība starp dalībvalstīm, nav atkarīgs no sniegto pakalpojumu vietēja vai reģionāla rakstura vai attiecīgās darbības jomas nozīmīguma (iepriekš minētā sprieduma lietā Altmark Trans un Regierungspräsidium Magdeburg
82. punkts).
41. Turklāt nepastāv slieksnis vai procentuālā robeža, kuru nesasniedzot var uzskatīt, ka tirdzniecība starp dalībvalstīm netiek ietekmēta. Atbalsta salīdzinoši nelielā nozīme vai atbalsta saņēmēja salīdzinoši mērenais lielums a priori
neizslēdz
iespēju, ka tirdzniecība starp dalībvalstīm varētu būt ietekmēta (iepriekš minētā sprieduma lietā Altmark Trans
un Regierungspräsidium Magdeburg
81. punkts; 2003. gada 27. novembra spriedums apvienotajās lietās no C‑34/01 līdz C‑38/01 Enirisorse, Recueil, I‑14243. lpp., 28. punkts, un iepriekš minētā sprieduma lietā Heiser
32. punkts).
42. Šādu tirdzniecību jo īpaši ietekmē salīdzinoši maznozīmīgs atbalsts, ja nozarē, kurā darbojas atbalsta saņēmēji uzņēmumi, pastāv spēcīga konkurence (skat. 2002. gada 26. septembra spriedumu lietā C‑351/98 Spānija/Komisija, Recueil, I‑8031. lpp., 63. punkts, un 2004. gada 29. aprīļa spriedumu lietā C‑298/00 P Itālija/Komisija, Recueil, I‑4087. lpp., 54. punkts).
43. Tādējādi, ja nozarei raksturīgs palielināts skaits mazo uzņēmumu, individuāli pat salīdzinoši neliels atbalsts, kas pieejams potenciāli visiem vai lielai daļai nozares uzņēmumu, var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm (skat. iepriekš minētā 2002. gada 26. septembra sprieduma lietā Spānija/Komisija 64. punktu un 2004. gada 29. aprīļa spriedumu lietā C‑372/97 Itālija/Komisija, Recueil, I‑3679. lpp., 57. punkts).
44. Visbeidzot, ja valsts piešķirtais atbalsts valsts līdzekļu veidā nostiprina kāda uzņēmuma stāvokli salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem, kas konkurē tirdzniecībā Kopienā, tad ir uzskatāms, ka atbalsts ir ietekmējis šos konkurējošos uzņēmumus (1980. gada 17. septembra spriedums lietā 730/79 Philip Morris /Komisija, Recueil, 2671. lpp., 11. punkts, un 2000. gada 19. septembra spriedums lietā C‑156/98 Vācija/Komisija, Recueil, I‑6857. lpp., 33. punkts).
45. Piešķirot valsts subsīdijas kuģu būves vai pārbūves uzņēmumiem, var saglabāt vai nostiprināt minēto uzņēmumu pakalpojumu sniegšanu, kā rezultātā tiek mazinātas citās dalībvalstīs nodibināto uzņēmumu iespējas sniegt savus pakalpojumus šajā darbības jomā attiecīgās dalībvalsts tirgū (šajā sakarā skat. iepriekš minētā sprieduma lietā Altmark Trans
un Regierungspräsidium Magdeburg
78. punktu).
46. Šajā gadījumā no Dekrēta Nr. 217/1994 preambulas turklāt izriet, ka minētā dekrēta mērķis ir ļaut Galīsijas kuģu būvniekiem, kuru klienti ir “gan valsts, gan ārvalstu zvejas un tirdzniecības, kā arī cita veida kuģu īpašnieki”, piedāvāt “garantijas un finansējuma nosacījumus, kas līdzvērtīgi to konkurentu piedāvātajiem”.
47. Līdz ar to, ciktāl nav izslēgts, ka Galīsijas kuģu būvnieki, kuri gūst priekšrocības no apstrīdētās atbalsta shēmas, konkurē ar citās dalībvalstīs reģistrētiem kuģu būvniekiem, Līguma 92. panta 1. punkta piemērošanas nosacījums, kas saistīts ar ietekmi uz tirdzniecību starp dalībvalstīm, ir jāuzskata par izpildītu.
48. No minētā izriet, ka tad, ja pati ar Dekrētu Nr. 217/1994 noteiktā atbalsta shēma kuģu būvei un pārbūvei, kas neietilpst Direktīvas 90/684 piemērošanas jomā, var izraisīt valsts atbalsta piešķiršanu Līguma 92. panta 1. punkta izpratnē, minētā shēma atbilstoši Līguma 93. panta 3. punktam iepriekš ir jādara zināma Komisijai.
49. Līguma 93. panta 3. punkta neievērošanas gadījumā valsts tiesām saskaņā ar savas valsts tiesībām ir jāizdara secinājumi gan attiecībā uz atbalsta pasākumu īstenošanas aktu spēkā esamību, gan attiecībā uz pretēji šim noteikumam piešķirtā finansiālā atbalsta atgūšanu (šajā sakarā skat. iepriekš minētā sprieduma lietā
Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires un Syndicat national des négociants et transformateurs de saumon
11. un 12. punktu; iepriekš minētā sprieduma lietā Van Calster
u.c. 53. punktu un 2004. gada 15. jūlija spriedumu lietā C‑345/02 Pearle
u.c., Krājums, I‑7139. lpp., 31. punkts). Secinājumam par to, ka atbalsts piešķirts, pārkāpjot Līguma 93. panta 3. punkta pēdējo teikumu, principā būtu jānoved pie atbalsta atmaksas saskaņā ar valsts procesuālajām normām (1996. gada 11. jūlija spriedums lietā C‑39/94 SFEI
u.c., Recueil, I‑3547. lpp., 68. punkts).
50. Ņemot vērā šos apsvērumus kopumā, uz prejudiciālo jautājumu ir jāatbild šādi: ar Dekrētu Nr. 217/1994 noteiktā atbalsta shēma tādu kuģu būvei un pārbūvei, kas neietilpst Direktīvas 90/684 piemērošanas jomā, ja ir noteikts, ka pati minētā shēma var izraisīt valsts atbalsta piešķiršanu Līguma 92. panta 1. punkta izpratnē, atbilstoši Līguma 93. panta 3. punktam ir iepriekš jādara zināma Komisijai. Šī noteikuma neievērošanas gadījumā valsts tiesām saskaņā ar savas valsts tiesībām ir jāizdara secinājumi gan attiecībā uz atbalsta pasākumu īstenošanas aktu spēkā esamību, gan attiecībā uz pretēji šim noteikumam piešķirtā finansiālā atbalsta atgūšanu.
Par tiesāšanās izdevumiem
51. Attiecībā uz lietas dalībniekiem pamata lietā šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās izdevumi, nav atlīdzināmi.
Rezolutīvā daļa
Ar šādu pamatojumu Tiesa (trešā palāta) nospriež:
Ar 1994. gada 23. jūnija dekrētu Nr. 217/1994 noteiktā atbalsta shēma tādu kuģu būvei un pārbūvei, kas neietilpst Padomes 1990. gada 21. decembra Direktīvas 90/684/EEK par atbalstu kuģu būvei piemērošanas jomā, ja ir noteikts, ka pati minētā shēma var izraisīt valsts atbalsta piešķiršanu EK līguma 92. panta 1. punkta (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem – EKL 87. panta 1. punkts) izpratnē, atbilstoši EK līguma 93. panta 3. punktam (jaunajā redakcijā – EKL 88. panta 3. punkts) ir iepriekš jādara zināma Eiropas Kopienu Komisijai. Šī noteikuma neievērošanas gadījumā valsts tiesām saskaņā ar savas valsts tiesībām ir jāizdara secinājumi gan attiecībā uz atbalsta pasākumu īstenošanas aktu spēkā esamību, gan attiecībā uz pretēji šim noteikumam piešķirtā finansiālā atbalsta atgūšanu.