62012CJ0214
TIESAS SPRIEDUMS (otrā palāta)
2013. gada 24. oktobrī (
*1
)
“Apelācija — Konkurence — Valsts atbalsts — Atbalsts, kas atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar kopējo tirgu — Grupai Grazer Wechselseitige (GRAWE) piešķirts atbalsts, privatizējot Bank Burgenland AG — Tirgus cenas noteikšana — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Prettiesiski nosacījumi, kam nav ietekmes uz visdārgāko piedāvājumu — “Privātā pārdevēja” kritērijs — Nošķīrums starp pienākumiem, kas ir valstij, īstenojot tās publiskas varas prerogatīvas, un pienākumiem, kas ir valstij, rīkojoties kā akcionārei — Pierādījumu sagrozīšana — Pienākums norādīt pamatojumu”
Apvienotās lietas C‑214/12 P, C‑215/12 P un C‑223/12 P
par apelācijas sūdzībām atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 56. pantam, ko attiecīgi 2012. gada 7., 8. un 7. maijā iesniedza
Land Burgenland
, ko pārstāv U. Soltész, P. Melcher un A. Egger, Rechtsanwälte,
apelācijas sūdzības iesniedzēja,
ko atbalsta
Vācijas Federatīvā Republika, ko pārstāv K. Petersen, kā arī – T. Henze un J. Möller, pārstāvji,
persona, kas iestājusies apelācijā,
pārējie lietas dalībnieki –
Eiropas Komisija, ko pārstāv L. Flynn, V. Kreuschitz un T. Maxian Rusche, pārstāvji,
atbildētāja pirmajā instancē,
Austrijas Republika,
prasītāja pirmajā instancē (C‑214/12 P),
Grazer Wechselseitige Versicherung AG
, Grāca [Graz] (Austrija), ko pārstāv H. Wollmann, Rechtsanwalt,
apelācijas sūdzības iesniedzēja,
otra lietas dalībniece –
Eiropas Komisija, ko pārstāv L. Flynn, V. Kreuschitz un T. Maxian Rusche, pārstāvji,
atbildētāja pirmajā instancē (C‑215/12 P),
un
Austrijas Republika, ko pārstāv C. Pesendorfer un J. Bauer, pārstāvji,
apelācijas sūdzības iesniedzēja,
ko atbalsta
Vācijas Federatīvā Republika, ko pārstāv K. Petersen, kā arī T. Henze un J. Möller, pārstāvji,
persona, kas iestājusies apelācijā,
pārējie lietas dalībnieki –
Eiropas Komisija, ko pārstāv L. Flynn, V. Kreuschitz un T. Maxian Rusche, pārstāvji,
atbildētāja pirmajā instancē,
Land Burgenland
, ko pārstāv U. Soltész, P. Melcher un A. Egger, Rechtsanwälte,
prasītāja pirmajā instancē (C‑223/12 P).
TIESA (otrā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], tiesneši Ž. L. da Krušs Vilasa [J. L. da Cruz Vilaça], Dž. Arestis [G. Arestis], Ž. K. Bonišo [J.‑C. Bonichot] un A. Arabadžijevs [A. Arabadjiev] (referents),
ģenerāladvokāts M. Vatelē [M. Wathelet],
sekretārs M. Aleksejevs [M. Aleksejev], administrators,
ņemot vērā rakstveida procesu un 2013. gada 19. jūnija tiesas sēdi,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokāta uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Ar savām apelācijas sūdzībām Land Burgenland (C‑214/12 P) un Austrijas Republika (C‑223/12 P) lūdz atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2012. gada 28. februāra spriedumu apvienotajās lietās T‑268/08 un T‑281/08 Land Burgenland un Austrija/Komisija (Turpmāk tekstā – “spriedums lietā Burgenland”), ar kuru tā noraidījusi to prasības atcelt Komisijas 2008. gada 30. aprīļa Lēmumu 2008/719/EK par valsts atbalstu C 56/06 (ex NN 77/06), ko īsteno [piešķīrusi] Austrija Bank Burgenland privatizācijai (OV L 239, 32. lpp.; turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).
2
Ar savu apelācijas sūdzību (C‑215/12 P) Grazer Wechselseitige Versicherung AG (turpmāk tekstā – “GRAWE”) lūdz atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2012. gada 28. februāra spriedumu lietā T‑282/08 Grazer Wechselseitige Versicherung/Komisija (turpmāk tekstā – “spriedums lietā GRAWE”), ar kuru minētā tiesa ir noraidījusi tās prasību atcelt apstrīdēto lēmumu.
Tiesvedības priekšvēsture
3
Līdz tās privatizēšanai HYPO Bank Burgenland AG (turpmāk tekstā – “BB”) bija atbilstoši Austrijas likumiem dibināta reģionāla banka akciju sabiedrības formā ar juridisko adresi Eizenštatē [Eisenstadt] (Austrija). 2005. gadā BB bilance bija EUR 3,3 miljardi, un tās kapitāldaļas 100 % apmērā piederēja Land Burgenland [Burgenlandes federālajai zemei].
4
Saskaņā ar Likuma par Land Burgenland hipotekārajām bankām (Landes-Hypothekenbank Burgenland-Gesetz, LGBl., 58/1991), redakcijā, kas izriet no likuma, kas publicēts LGBl. 63/1998, 4. pantu Land Burgenland bija galvotāja Austrijas Civilkodeksa (Allgemeines Bürgerliches Gesetzbuch) 1356. panta nozīmē saistībā ar visām BB saistībām, ja tā beidz veikt maksājumus. Atbilstoši šī likuma tiesību normām šīs bankas kreditoriem ir tiešas prasījumu tiesības pret galvojuma sniedzēju, kuram savukārt ir jārīkojas tikai tādā gadījumā, ja bankas aktīvu nepietiek, lai segtu kreditoru prasījumus.
5
Šī izpildes garantija publiskām kredītiestādēm, saukta “Ausfallhaftung”, un it īpaši minētās Land atbildība BB vai tās juridisko priekšteču maksājumu pārtraukšanas gadījumā, praktiski neizmainītā formā pastāv jau kopš 1928. gada. Tajā nebija norādīts nedz konkrēts laikposms, nedz konkrētas summas.
6
Pēc Eiropas Kopienu Komisijas un Austrijas Republikas vienošanās, uz kuras pamata tika pieņemts Komisijas 2003. gada 30. aprīļa Lēmums C(2003) 1329, galīgā redakcija, par valsts atbalstu E 8/02 (OV C 175, 8. lpp.), līdz 2007. gada 1. aprīlimAusfallhaftung bija jāatceļ. Uz visām 2003. gada 2. aprīlī esošajām saistībām Ausfallhaftung turpināja principā attiekties līdz to termiņa beigām. No 2003. gada 2. aprīļa līdz 2007. gada 1. aprīlimAusfallhaftung varēja saglabāt no jauna radītām saistībām ar nosacījumu, ka to termiņš beidzas pirms 2017. gada 30. septembra.
7
Pēc diviem neveiksmīgiem mēģinājumiem 2003. un 2005. gadā Land Burgenland sāka trešo BB privatizācijas procedūru, kuras izpilde tika uzticēta Diseldorfas (Vācija) Investīciju bankai HSBC Trinkaus & Burkhardt KGaA sadarbībā ar Londonas (Apvienotā Karaliste) HSBC plc (turpmāk tekstā kopā – “HSBC”). 2005. gada oktobrī šī procedūra tika uzsākta ar uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publikāciju presē.
8
Divi pretendenti, proti, pirmkārt, GRAWE, kas ir Austrijas uzņēmums, kurš piedāvā virkni apdrošināšanas pakalpojumu, kā arī finanšu un līzinga pakalpojumus un kuram 2006. gadā tieši piederēja ievērojamas daļas divos finanšu uzņēmumos banku un ieguldījumu jomā kopā ar GW Beteiligungserwerbs- und -verwaltungs-GmbH, un, otrkārt, Austrijas un Ukrainas konsorcijs, kurā apvienojušies Austrijas uzņēmumi SLAV AG un SLAV Finanzbeteiligung GmbH un Ukrainas akciju sabiedrības Ukrpodshipnik un Ilyich (turpmāk tekstā – “konsorcijs”), iesniedza saistošus piedāvājumus. Šie piedāvājumi pēc tam tika izskatīti atsevišķi, un par tiem notika līguma slēgšanas pārrunas, kuras beidzās 2006. gada 4. martā.
9
2006. gada 5. martāLand Burgenland piešķīra līguma, saskaņā ar kuru tiek pārdota BB, slēgšanas tiesības GRAWE, lai gan GRAWE piedāvātā pirkuma cena (EUR 100,3 miljoni) bija ievērojami zemāka par konsorcija piedāvāto (EUR 155 miljoni). Lēmuma pamatā bija HSBC2006. gada 4. marta rakstveida ieteikums, ko papildināja mutvārdu paskaidrojumi Land Burgenland valdības locekļiem lēmuma pieņemšanas dienā. HSBC ieteikumā būtībā bija izklāstīts, ka, ja, ņemot vērā piedāvāto cenu, lēmums tiktu pieņemts par labu konsorcijam, būtu ieteicams īpašuma tiesības uz BB nodot GRAWE, ievērojot pārējos atlases kritērijus, proti, pirkuma cenas samaksas ticamību, BB pārvaldības turpināšanu, izvairoties no Ausfallhaftung izmantošanas, kapitāla palielināšanu un darījumu drošību.
10
BB pārdošana, kuru Land Burgenland iestādes formāli apstiprināja 2006. gada 7. martā, tika pabeigta 2006. gada 12. maijā. Pirms šīs pārdošanas pabeigšanas BB Ausfallhaftung ietvaros izdeva vērstpapīrus EUR 700 miljonu apmērā, no kuriem EUR 320 miljoni bija paredzēti privatizācijas nosacījumos un no kuriem EUR 380 “papildu” miljoni nebija ietverti saskaņā ar apstrīdētā lēmuma 35. apsvērumu līguma projektos ar GRAWE un konsorciju.
11
2006. gada 4. aprīlī Komisija saņēma sūdzību no konsorcija, atbilstoši kurai Austrijas Republika esot pārkāpusi valsts atbalsta tiesisko regulējumu, privatizējot BB. Sūdzības iesniedzējs tostarp apgalvoja, ka uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra, kas nebija godīga, pārskatāma un nediskriminējoša attiecībā pret konsorciju, neesot noslēgusies ar BB pārdošanu vairāk solījušajam, proti, konsorcijam, bet GRAWE.
12
Ar 2006. gada 21. decembra vēstuli Komisija informēja Austrijas iestādes par savu lēmumu saistībā ar BB pārdošanu GRAWE sākt EKL 88. panta 2. punktā paredzēto oficiālo izmeklēšanas procedūru. Šis lēmums tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī 2007. gada 8. februārī (OV C 28, 8. lpp.). 2008. gada 30. aprīlī Komisija pieņēma apstrīdēto lēmumu.
13
Attiecībā uz to, vai GRAWE ir piešķirta selektīva priekšrocība, Komisija izvērtēja, vai Land Burgenland ir rīkojusies kā jebkurš pārdevējs tirgus ekonomikas apstākļos (turpmāk tekstā – ““privātā pārdevēja” kritērijs”). Šajā ziņā Komisija apstrīdētā lēmuma 120.–122. punktā ir norādījusi, ka privāts pārdevējs var izvēlēties zemāko piedāvājumu, nevis augstāko piedāvājumu, divos gadījumos.
14
Pirmajā gadījumā, ja tā ir situācija, kad ir skaidrs, ka pārdošana lielākās cenas piedāvātājam nav īstenojama, – šādā gadījumā tas nozīmē, ka ir jāpārbauda, pirmkārt, darījuma drošība, ņemot vērā konsorcija ekonomisko stabilitāti, un, otrkārt, iespējamība, ka minētais konsorcijs neiegūst prasīto Austrijas finanšu tirgu uzraudzības iestādes, proti, Finanzmarktaufsicht (turpmāk tekstā – “FMA”), atļauju. Komisija konstatēja, ka ne tikai nav bijis iemesla apšaubīt faktu, ka konsorcija piedāvātā pirkuma cena EUR 155 miljonu apmērā būtu tikusi samaksāta, bet arī nekas nedz norāda, nedz pierāda, ka FMA būtu aizliegusi BB pārdot konsorcijam.
15
Otrais gadījums attiecas uz situācijām, kad ir pieļaujams ņemt vērā citus faktorus, ne vien pirkuma cenu, protams, paturot prātā, ka vienīgie vērā ņemamie faktori ir tie, kurus būtu izmantojis privāts ieguldītājs, kā rezultātā – kā uzskata Komisija – tiek izslēgts risks, ka pienākums sniegt garantiju ir jākvalificē par, iespējams, spēkā esošu valsts atbalstu, kā tas ir Ausfallhaftung gadījumā.
16
Šajā ziņā Komisija precizē, ka no judikatūras izriet, ka nedrīkst sajaukt valsts kā uzņēmuma pārdevējas lomu, no vienas puses, un tai kā valsts varas īstenotājai paredzētos pienākumus, no otras puses. Neviens privātais pārdevējs nebūtu uzņēmies galvojumu, kas neatbilstu tirgus apstākļiem, un lēmums par Ausfallhaftung atcelšanu apstiprina, ka Ausfallhaftung neietilpst šajos apstākļos.
17
Šādos apstākļos Komisija apstrīdētā lēmuma 175. apsvērumā ir konstatējusi, ka Austrijas Republika ir nelikumīgi piešķīrusi valsts atbalstu GRAWE, veicot BB privatizāciju, tādējādi pārkāpjot EKL 88. panta 3. punktu, un ka šis atbalsts nav saderīgs ar kopējo tirgu. Līdz ar to šī lēmuma 1., 2. un 4. pantā ir teikts:
“1. pants
Austrijas valsts atbalsts, kas par labu GRAWE piešķirts nelikumīgi, pārkāpjot [EKL] 88. panta 3. punktu, nav saderīgs ar kopējo tirgu. Atbalsts atbilst starpībai starp abiem galīgajiem piedāvājumiem, kas tika iesniegti konkursa procedūrā, pienācīgi koriģējot saskaņā ar šā lēmuma 167.–174. [apsvērumā] izklāstītajiem parametriem.
2. pants
1.   Austrija liek saņēmējiem [saņēmējam] atmaksāt 1. pantā minēto atbalstu.
[..]
4. pants
1.   Divu mēnešu laikā pēc šā lēmuma paziņošanas Austrija iesniedz Komisijai šādu informāciju:
a)
kopējo no saņēmēja atgūstamo summu (pamatsummu un atmaksas procentus), kas noteikta saskaņā ar šajā lēmumā izklāstītajiem parametriem, kopā ar sīku skaidrojumu par to, kāda metode izmantota šās summas aprēķinā, un neatkarīga eksperta veiktu īpašuma izvērtējumu;
[..].”
Tiesvedība Vispārējā tiesā un spriedumi lietā Burgenland un lietā GRAWE
18
Ar prasības pieteikumiem, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegti attiecīgi 2008. gada 11., 15. un 17. jūlijā, Land Burgenland, Austrijas Republika un GRAWE ir cēlušas prasības atcelt apstrīdēto lēmumu attiecīgi lietā T‑268/08, lietā T‑281/08 un lietā T‑282/08.
19
Ar Vispārējās tiesas astotās palātas priekšsēdētāja pēc lietas dalībnieku uzklausīšanas izdoto 2009. gada 20. aprīļa rīkojumu lietas T‑268/08 un T‑281/08 tika apvienotas rakstveida, kā arī mutvārdu procesā un galīgā sprieduma taisīšanai.
20
Lai pamatotu savas prasības, Land Burgenland un Austrijas Republika ir izvirzījušas deviņus pamatus. Tostarp ir pamati par:
—
pirmkārt, nepareizu EKL 87. panta 1. punkta piemērošanu, nosakot BB tirgus cenu, jo Komisija kļūdaini esot pieprasījusi īstenot uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūru, lai veiktu minētās bankas privatizāciju;
—
treškārt, kļūdainu EKL 87. panta 1. punkta piemērošanu, jo Komisija esot atteikusies ņemt vērā apstākli, ka gadījumā, ja BB tiktu pārdota konsorcijam, FMA atļaujas saņemšanas procedūras rezultāts būtu neprognozējams un tā varētu būt visai ilga;
—
ceturtkārt, kļūdainu EKL 87. panta 1. punkta piemērošanu, jo Land Burgenland esot bijušas tiesības ņemt vērā ar Ausfallhaftung saistītos riskus, salīdzinot GRAWE un konsorcija iesniegtos piedāvājumus;
—
septītkārt, kļūdainu EKL 87. panta 1. punkta piemērošanu, jo konsorcija piedāvājums nevarēja būt pamats BB tirgus vērtības noteikšanai, un
—
astotkārt, kļūdainiem secinājumiem par papildu vērtspapīru emisiju Ausfallhaftung ietvaros BB privatizācijas gaitā.
21
Lai pamatotu savu prasību, GRAWE izvirza dažādus pamatus, no kuriem daži ir par EKL 87. panta 1. punkta kļūdainu piemērošanu vispirms BB tirgus cenas noteikšanā, turpinājumā saistībā ar atteikšanos ņemt vērā Ausfallhaftung un, visbeidzot, saistībā ar to, ka Komisija nav ņēmusi vērā iespēju, ka var būt negatīva pirkuma cenu atšķirība.
22
Ar spriedumiem lietā Burgenland un lietā GRAWE Vispārējā tiesa ir noraidījusi visas tajā celtās prasības. Konkrētāk, tā būtībā uzskatīja,
—
ka šajā lietā Komisija varēja vienīgi pamatoties uz konsorcija iesniegto piedāvājumu, lai noteiktu BB tirgus cenu, un ka nebija jāveic ekspertīzes;
—
ka, nepieļaujot kļūdu, Komisija ir secinājusi, ka ne nenoteiktais iznākums, ne iespējami garāka procedūra FMA – gadījumā, ja būtu ticis nolemts pārdot BB konsorcijam, – nevarēja pamatot to, ka konsorcijs tiek izslēgts kā pircējs;
—
ka Komisijai nevar pārmest, ka tā nav ņēmusi vērā Ausfallhaftung, izvērtējot piedāvājumus, jo runa ir par valsts atbalstu, kas netiktu piešķirts parastos tirgus apstākļos, un tādējādi tas nevar tikt ņemts vērā, izvērtējot šo iestāžu rīcību no privātā pārdevēja kritērija skatupunkta, un
—
ka vērtspapīru emisijas Ausfallhaftung ietvaros novērtējumā nav pieļautas kļūdas, jo ir pierādīts, ka konsorcijs savā piedāvājumā nav ņēmis vērā papildu vērtspapīrus EUR 380 miljonu apmērā un ka nav arī pierādīts, ka GRAWE šo papildu obligāciju dēļ nav guvusi papildu priekšrocību, ne ka jebkāda priekšrocība būtu bijusi citādi neitralizēta.
Tiesvedība Tiesā
23
Ar procesuālo rakstu, kas Tiesā iesniegts 2012. gada 25. jūlijā, Vācijas Federatīvā Republika lūdza iestāties lietā C‑214/12 P un lietā C‑223/12 P attiecīgi Land Burgenland un Austrijas Republikas prasījumu atbalstam.
24
Ar 2012. gada 20. septembra rīkojumiem Tiesas priekšsēdētājs Vācijas Federatīvajai Republikai atļāva iestāties minētajās lietās.
25
Ar Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 26. septembra rīkojumu lietas C‑214/12 P, C‑215/12 P un C‑223/12 P tika apvienotas mutvārdu procesā un sprieduma taisīšanai.
Lietas dalībnieku prasījumi
26
Land Burgenland un Austrijas Republikas prasījumi Tiesai ir šādi:
—
prioritāri, atcelt spriedumu lietā Burgenland, pieņemt galīgo nolēmumu strīdā, atceļot apstrīdēto lēmumu, un piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies gan šajā tiesvedībā, gan tiesvedībā Vispārējā tiesā, un,
—
pakārtoti, atcelt spriedumu lietā Burgenland, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai un lēmumu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.
27
GRAWE prasījumi Tiesai ir šādi:
—
prioritāri, atcelt spriedumu lietā GRAWE, pieņemt galīgo nolēmumu strīdā, atceļot apstrīdēto lēmumu, un piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies gan šajā tiesvedībā, gan tiesvedībā Vispārējā tiesā, un,
—
pakārtoti, atcelt spriedumu lietā GRAWE, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai un lēmumu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.
28
Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:
—
prioritāri, noraidīt apelācijas sūdzības un piespriest Land Burgenland, GRAWE, kā arī Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un,
—
pakārtoti, atzīt strīdu lietā C‑215/12 P par izskatāmu, noraidīt prasību lietā T‑282/08 kā nepamatotu un piespriest GRAWE atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Par apelācijas sūdzībām
29
Land Burgenland, GRAWE un Austrijas Republika attiecīgi izvirza četrus, trīs un divus pamatus savu apelācijas sūdzību atbalstam.
30
Ciktāl trīs apelācijas sūdzībās izvirzītie pamati ir identiski vai līdzīgi, tie ir jāizvērtē kopā. Tādējādi vispirms ir jāizvērtē Land Burgenland apelācijas sūdzības otrais pamats un GRAWE un Austrijas Republikas apelācijas sūdzību pirmais pamats saistībā ar risku, kas saistīti ar Ausfallhaftung, atbilstīgumu sakarā ar piedāvājumu, kas iesniegti saistībā ar BB, izvērtēšanu.
Par pamatiem saistībā ar risku, kas saistīti ar Ausfallhaftung, atbilstīgumu sakarā ar piedāvājumu, kas iesniegti saistībā ar BB, izvērtēšanu
Lietas dalībnieku argumenti
31
Land Burgenland ar savas apelācijas sūdzības otro pamatu, kā arī Austrijas Republika un GRAWE ar savu apelācijas sūdzību pirmo pamatu apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi EKL 87. panta 1. punktu, nospriežot, ka Komisija nav pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neņemot vērā, izvērtējot BB pirkšanas piedāvājumus, riskus, kas saistīti ar Ausfallhaftung.
32
Pirmkārt, Land Burgenland un Austrijas Republika uzskata, ka Vispārējā tiesa sprieduma lietā Burgenland 154.–158. punktā ir nepamatoti balstījusies uz 1994. gada 14. septembra spriedumu apvienotajās lietās no C-278/92 līdz C-280/92 Spānija/Komisija (Recueil, I-4103. lpp.) un 2003. gada 28. janvāra spriedumu lietā C-334/99 Vācija/Komisija (Recueil, I-1139. lpp.), kuros ir noteikts nošķīrums starp valsts pienākumiem, kura rīkojas kā valsts varas nesēja, un pienākumiem, kas tai ir sabiedrības īpašnieces un akcionāres statusā. Tā kā ar Ausfallhaftung tiek paredzēts privāto tiesību atlīdzības galvojums, tad riski, kas ar šo galvojumu ir saistīti, esot Land Burgenland kā BB īpašniecei un akcionārei. Turklāt attiecīgajā laikā BB neesot bijis grūtībās nonācis uzņēmums atšķirībā no apstākļiem, saistībā ar kuriem pasludināts iepriekš minētais spriedums lietā Vācija/Komisija.
33
Savas replikas ietvaros, kas attiecas vienīgi uz 2012. gada 5. jūnija sprieduma lietā C‑124/10 P Komisija/EDF ietekmi uz lietām, saistībā ar kurām iesniegtas pašreizējās apelācijas sūdzības, Land Burgenland un Austrijas Republika ir precizējušas, ka no šī sprieduma izriet, ka dalībvalsts nerīkojas kā valsts varas nesēja vienīgi tāpēc, ka tā piešķir resursus, īstenojot valsts varas prerogatīvas. Līdz ar to apstāklis, ka Land Burgenland ir uzņēmusies savus pienākumus attiecībā pret BB, pieņemot likumu, nevar ietekmēt to, ka šie pienākumi Land Burgenland ir tās BB akcionāres statusa dēļ. Turklāt, tā kā Komisija nav veikusi visu atbilstošo apstākļu visaptverošu izvērtēšanu, kā tas ir paredzēts iepriekš minētajā spriedumā lietā Komisija/EDF, Vispārējā tiesa neesot varējusi uzskatīt, ka Ausfallhaftung attiecas uz Land Burgenland, kas tiek uzskatīta par valsts varas prerogatīvas īstenotāju.
34
Otrkārt, Vispārēja tiesa esot nepamatoti neņēmusi vērā 1998. gada 15. septembra spriedumu lietā T-11/95 BP Chemicals/Komisija (Recueil, II-3235. lpp.), kā arī 2012. gada 2. marta spriedumu apvienotajās lietās T‑29/10 un T‑33/10 Nīderlande/Komisija, no kuriem izrietot, ka ir jāņem vērā iepriekš piešķirtais atbalsts, izvērtējot pasākumu no privātā ieguldītāja kritērija skatupunkta, lai attiecīgā gadījumā konstatētu atbalsta pastāvēšanu un intensitāti. Tomēr neesot strīda par to, ka Ausfallhaftung bija pastāvošs un likumīgs atbalsts, kas tādēļ bija jāņem vērā.
35
Treškārt, Savienības tiesību vienotība un saskaņotība pieprasa, lai Ausfallhaftung tiktu ņemts vērā. Pirmkārt, būtu nesaskanīgi atzīt Ausfallhaftung likumīgumu, kā arī noteikt Land Burgenland pienākumu to ierobežot līdz nepieciešamajam minimumam un, otrkārt, Land Burgenland aizliegt ņemt vērā ar to saistītos riskus, pārdodot BB. Šāda EKL 87. panta 1. punkta interpretācija praksē padarītu publisko uzņēmumu privatizāciju par neiespējamu.
36
Ceturtkārt, sprieduma lietā Burgenland 158. punkts esot nesaprotams, jo tajā esot norāde uz “iepriekš aprakstītām īpašībām”, lai pierādītu, ka Ausfallhaftung nebija pakļauta parastajiem tirgus apstākļiem. Šāda konstatācija neizrietot ne no vienas šajā spriedumā aprakstītās Ausfallhaftung īpašības.
37
GRAWE pārmet Vispārējai tiesai, pirmkārt, ka tā ir nepareizi piemērojusi iepriekš minēto spriedumu lietā Spānija/Komisija. Land Burgenland esot īstenojusi Ausfallhaftung saistībā ar BB pienākumiem saimnieciskās darbības ietvaros. Šī atbildība neesot atdalāma no 1928. gadā pieņemtā lēmuma īstenot komerciālu darbību finanšu pakalpojumu jomā. Ausfallhaftung funkcija esot bijusi nodot BB rīcībā pašu kapitālu, kas esot ekonomiski līdzvērtīgi bankas nodibināšanai personālsabiedrības formā. Tādējādi Ausfallhaftung esot pienākums, kuru uzņēmusies Land Burgenland kā BB īpašniece, līdz ar ko tas esot jāņem vērā, piemērojot privātā pārdevēja kritēriju.
38
Savā replikā, kas arī attiecas vienīgi uz iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/EDF ietekmi uz izskatāmajām lietām, GRAWE uzskata, ka no tā izriet, ka priekšrocības sniegšanas veidam, šajā gadījumā likumā formā, nav nekādas ietekmes uz jautājumu, vai to ir piešķīrusi valsts kā valsts varas nesēja vai kā akcionāre. Tā kā Vispārējā tiesa ir pamatojusies uz Ausfallhaftung likumīgumu, tā esot piemērojusi kļūdainu kritēriju. Turklāt nekad neesot uzdots jautājums, vai Land Burgenland ir uzņēmusies Ausfallhaftung kā akcionāre. Šajā ziņā GRAWE uzskata, ka nekas neliedz dalībvalstij vienlaicīgi īstenot sociālos mērķus un – kā šajā lietā – rentabilitātes mērķus. Land Burgenland saņemot dividendes, kas atbilst atlīdzībai par Ausfallhaftung, kas aizvieto pašas līdzekļus. GRAWE uzskata, ka, pat ja priekšrocībai ir atbalsta raksturs, tas neliedz, kas tas tiek piešķirts no akcionāra.
39
Otrkārt, par atšķirībām apstākļos starp izskatāmajām lietām un lietu, kurā pasludināts iepriekš minētais spriedums lietā Vācija/Komisija, kādas šīs atšķirības ir norādījusi Land Burgenland un Austrijas Republika, GRAWE piebilst, ka Vācijas Federatīvā Republika arī ir ņēmusi vērā vietas sanācijas izmaksas un ka šajā lietā pasākumi bija īstenoti, pārkāpjot EKL 88. panta 3. punktu.
40
Treškārt, GRAWE norāda, ka spriedumā lietā GRAWE ir pārkāpts tiesiskās noteiktības princips, kā arī saskanīguma prasība. Tā kā Lēmumā C(2003) 1329, galīgā redakcija, tika konstatēta Ausfallhaftung atbilstība Savienības tiesībām, visiem tirgus dalībniekiem arī būtu jāspēj paļauties uz ekonomiskajām sekām, kas ar to ir nesaraujami saistītas. Taču apstrīdētāja lēmumā un spriedumā lietā GRAWE esot apšaubīts šis lēmums.
41
Ceturtkārt, to pašu iemeslu dēļ, kurus izvirzījušas Land Burgenland un Austrijas Republika, GRAWE uzskata, ka iepriekš minētais spriedums lietā Nīderlande un ING Groep/Komisija Vispārējai tiesai liek atzīt nepieciešamību ņemt vērā Ausfallhaftung, izvērtējot privātā pārdevēja kritēriju.
42
Piektkārt, GRAWE uzsver, ka Ausfallhaftung nelabvēlīgajai ietekmei uz konkurenci nav tāda paša apjoma, atkarībā no tā, vai šim galvojumam ir konkrēts raksturs vai runa ir vienīgi par Land Burgenland eventuālo apņemšanos attiecībā pret BB. Potenciāliem maksājumiem esot mazāka ietekme uz konkurenci nekā konkrētiem maksājumiem. Tādējādi Land Burgenland rīcība, lai izvairītos no Ausfallhaftung izmantošanas, esot kalpojusi, lai novērstu konkurences kropļojumus tirgū. Līdz ar to Vispārējās tiesas nostāja kaitējot EKL 87. panta 1. punkta lietderīgajai iedarbībai.
43
GRAWE piebilst, ka finanšu krīzes laikā daudzas dalībvalstis ir piešķīrušas kapitālu kredītiestādēm un ka šis valsts kapitāls ir jāaizvieto cik vien ātri iespējams ar privātajiem līdzekļiem, lai aizsargātu konkurenci un atgrieztos parastos tirgus darbības apstākļos. Tomēr apstrīdētais lēmums un spriedums lietā GRAWE radot būtiskus šķēršļus šim procesam.
44
Lai šajā sakarā noslēgtu argumentāciju, GRAWE uzsver, ka, ņemot vērā Ausfallhaftung, GRAWE piedāvājums bija vislabākais.
45
Komisija apstrīd Land Burgenland, Austrijas Republikas un GRAWE argumentāciju.
Tiesas vērtējums
46
Ar savu pirmo argumentu Land Burgenland, Austrijas Republika un GRAWE būtībā norāda, ka Vispārējā tiesa saistībā ar Ausfallhaftung īpašībām nav ņēmusi vērā ne Land Burgenland kā BB īpašnieces un akcionāres lomu, ne līdz ar to privātā ieguldītāja kritēriju, kā tas izriet no iepriekš minētajiem spriedumiem lietā Spānija/Komisija un lietā Vācija/Komisija.
47
Šajā ziņā vispirms ir jānorāda, ka sprieduma lietā Burgenland 155. un 156. punktā, kā arī sprieduma lietā GRAWE 128. un 129. punktā Vispārējā tiesa ir pareizi atgādinājusi šo jēdzienu, kā tas izriet no Tiesas judikatūras saistībā ar minēto kritēriju.
48
Turpinājumā sprieduma lietā Burgenland 157. punktā un sprieduma lietā GRAWE 130. punktā Vispārējā tiesa saskaņā ar šo judikatūru ir uzskatījusi, ka privātā ieguldītāja kritērija piemērošanas ietvaros ir jānoskaidro, vai attiecīgie pasākumi ir tādi, kurus šāds ieguldītājs, kas paredz vairāk vai mazāk ilgtermiņā gūt peļņu, būtu varējis piešķirt.
49
Visbeidzot, sprieduma lietā Burgenland 158. punktā un sprieduma lietā GRAWE 131. punktā Vispārējā tiesa faktu neatkarīgā vērtējumā ir konstatējusi, ka Ausfallhaftung, ņemot vērā tā īpašības, netiktu piešķirts parastos tirgus apstākļos.
50
Šajos apstākļos sprieduma lietā Burgenland 158. un 159. punktā, kā arī sprieduma lietā GRAWE 131. punktā Vispārējā tiesa pamatoti secināja, ka Ausfallhaftung nevar tikt ņemts vērā, izvērtējot Austrijas iestāžu rīcību no privātā pārdevēja skatupunkta, un ka līdz ar to Komisijai nevar pārmest to, ka tā nav uzskatījusi Ausfallhaftung par atbilstīgu, izvērtējot piedāvājumus, kurus attiecīgi iesnieguši konsorcijs un GRAWE.
51
Turklāt saistībā ar iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/EDF ietekmi ir jānorāda, ka šis spriedums attiecas vienīgi uz privātā ieguldītāja kritērija piemērojamību šīs lietas apstākļos, kuru Komisija ir noraidījusi ar lēmumu, par kuru ir runa lietā, kurā pasludināts minētais spriedums, nevis uz šī paša kritērija in concreto piemērošanu (skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/EDF, 75. punkts). Tomēr šajās lietās nav strīda par to, ka Komisija ir piemērojusi privātā pārdevēja kritēriju un Land Burgenland, Austrijas Republika un GRAWE patiešām apstrīd Vispārējās tiesas apstiprinājumu tam, kā Komisija ir piemērojusi šo kritēriju.
52
Saistībā ar šī kritērija piemērošanu ar iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/EDF ir apstiprināta judikatūra, kas konkrēti izriet no iepriekš minētajiem spriedumiem lietā Spānija/Komisija un lietā Vācija/Komisija, saskaņā ar kuriem, lai noteiktu, vai šo pašu pasākumu būtu īstenojis privātais pārdevējs parastos tirgus apstākļos situācijā, kas ir tik līdzīga valsts situācijai, cik vien iespējams, ir jāņem vērā vienīgi peļņa un pienākumi, kas saistīti ar valsts situāciju akcionāres statusā, neņemot vērā tos, kas saistīti ar tās kā valsts varas nesējas statusu (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/EDF, 79. punkts).
53
Ar iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/EDF Tiesa turklāt ir precizējusi, ka šajā vērtējumā priekšrocības piešķiršanas formai un valsts atbalsta līdzekļu raksturam nav nozīmes, ja attiecīgā dalībvalsts ir piešķīrusi šo priekšrocību kā attiecīgā uzņēmuma akcionāre (skat. spriedumu lietā Komisija/EDF, 91. un 92. punkts).
54
Saistībā ar šajā ziņā veikto Vispārējās tiesas vērtējumu no sprieduma lietā Burgenland un sprieduma lietā GRAWE izriet, ka Vispārējā tiesa nav noraidījusi Land Burgenland, Austrijas Republikas un GRAWE pretenzijas, pamatojoties uz Ausfallhaftung izcelsmi no likuma, pretēji to apgalvotajam. Vispārējā tiesa ir izvērtējusi, vai Ausfallhaftung ir jāņem vērā, piemērojot privātā pārdevēja kritēriju, un ir konstatējusi, ka privātais pārdevējs nebūtu uzņēmies šādu galvojumu.
55
Land Burgenland, Austrijas Republika un GRAWE neizvirza nevienu argumentu, kas var atspēkot minēto konstatāciju, bet pašas norāda, ka Ausfallhaftung ir valsts atbalsts, kā to turklāt konstatējusi Komisija Lēmumā C(2003) 1329, galīgā redakcija.
56
Šajos apstākļos, un tā kā ar atbalsta piešķiršanu dalībvalsts pēc definīcijas tiecas sasniegt citus mērķus, kas neietver tai piederošam uzņēmumam piešķirto līdzekļu rentabilitāti, ir jāuzskata, ka šos līdzekļus dalībvalsts principā ir piešķīrusi, īstenojot valsts varas prerogatīvas.
57
Ciktāl Land Burgenland, Austrijas Republika un GRAWE apgalvo, ka ar Ausfallhaftung Land Burgenland īstenoja tomēr rentabilitātes mērķus vai vismaz paredzēja šādus mērķus, ir jāatgādina, ka, ja dalībvalsts izvirza tādu kritēriju kā privātā pārdevēja kritērijs, tai šaubu gadījumā ir nepārprotami, un pamatojoties uz objektīviem un pārbaudāmiem apstākļiem, jāpierāda, ka īstenotais pasākums izriet no tās akcionāres statusa (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/EDF, 82. punkts).
58
Šiem pierādījumiem ir skaidri jāapliecina, ka attiecīgā dalībvalsts pirms vai vienlaikus ar ekonomiskās priekšrocības piešķiršanu ir pieņēmusi lēmumu ar faktiski īstenoto pasākumu veikt ieguldījumu kontrolētajā valsts uzņēmumā (iepriekš minētais spriedums lietā Komisija/EDF, 83. punkts).
59
Šajā ziņā tostarp var tikt prasīti pierādījumi, kas apliecina, ka šis lēmums ir pamatots ar ekonomiskiem vērtējumiem, kas ir salīdzināmi ar tiem, ko konkrētās lietas apstākļos pirms minētā ieguldījuma veikšanas būtu licis izstrādāt saprātīgs privāts pārdevējs, kurš ir iespējami vistuvākā situācijā tai, kādā ir minētā dalībvalsts, lai noskaidrotu šāda ieguldījuma ienesīgumu nākotnē (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/EDF, 84. punkts).
60
Vienīgi ja attiecīgā dalībvalsts Komisijai iesniedz prasītā rakstura pierādījumus, šai pēdējai ir jāveic visaptverošs novērtējums, ņemot vērā ne tikai šīs dalībvalsts iesniegtos pierādījumus, bet arī visus citus pierādījumus, kas ir būtiski lietā, tai ļaujot noteikt, vai attiecīgais pasākums ir minētās dalībvalsts kompetencē akcionāres statusā vai valsts varas nesējas statusā (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/EDF, 86. punkts).
61
Tomēr ne administratīvajā procesā, ne Vispārējā tiesā, Land Burgenland, Austrijas Republika un GRAWE nav iesniegušas pierādījumus par to, ka Ausfallhaftung ieviešana un uzturēšana ir pamatota ar ekonomiska rakstura vērtējumiem, ko Land Burgenland veikusi, lai noteiktu tā rentabilitāti. No tā izriet, ka Komisijai nebija jāveic šāds visaptverošs vērtējums saistībā ar Ausfallhaftung un ka spriedumā lietā Burgenland un spriedumā lietā GRAWE nav pieļautas kļūdas šajā sakarā.
62
Saistībā ar argumentu, saskaņā ar kuru Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā iepriekš minēto spriedumu lietā BP Chemicals/Komisija, kā arī spriedumu lietā Nīderlande un ING Groep/Komisija, uz kuriem norāda Land Burgenland, Austrijas Republika un GRAWE, ir jāuzsver, ka, tā kā juridiskie un faktiskie apstākļi lietās, kurās ir pasludināti minētie spriedumi, būtiski atšķiras no tiem, kuros ir radušies izskatāmie strīdi, šie spriedumi nav būtiski šajā lietā.
63
Visbeidzot, ir tikai jānorāda, ka sprieduma lietā Burgenland 158. punkts ir jāapskata tostarp kopsakarā ar šī paša sprieduma 2., 3. un 149. punktu, kas ļauj saprast 158. punkta apjomu.
64
No tā izriet, ka, noraidot Land Burgenland, Austrijas Republikas un GRAWE argumentus, Vispārējā tiesa nav pieļāvusi ne kļūdu tiesību piemērošanā, ko tai tās pārmet, ne pārkāpusi Savienības tiesību vienotību un saskanību, ne arī tiesiskās noteiktības principu vai ar to saistītos tās pienākumus norādīt pamatojumu.
65
Līdz ar to Land Burgenland apelācijas sūdzības otrais pamats un Austrijas Republikas un GRAWE apelācijas sūdzību pirmie pamati ir jānoraida kā nepamatoti.
Par apelācijas sūdzību pamatiem par FMA procedūras paredzamā iznākuma un ilguma ietekmi uz konsorcija un GRAWE piedāvājumu izvērtēšanu
Lietas dalībnieku argumenti
66
Land Burgenland ar savas apelācijas sūdzības ceturto pamatu un Austrijas Republika ar savas apelācijas sūdzības otro pamatu norāda, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi EKL 87. panta 1. punktu, konstatējot sprieduma lietā Burgenland 106.–140. punktā, ka Komisija nav pieļāvusi kļūdu, secinot, ka ne neskaidrais ilgums, ne procedūras FMA iespējami lielāks ilgums pārdošanas konsorcijam gadījumā neattaisnoja BB pārdošanu GRAWE.
67
Pirmkārt, Vispārējā tiesa sprieduma lietā Burgenland 119. un 120. punktā ir nepamatoti uzskatījusi, ka Land Burgenland un Austrijas Republikas norādītajiem apstākļiem, lai pierādītu, ka BB pārdošana konsorcijam, iespējams, netiktu atļauta, nav nozīmes atļaujas procedūras veiksmīga iznākuma iespēju novērtēšanā, jo neesot ticis norādīts, vai un kādā mērā FMA būtu šos apstākļus ņēmusi vērā. Gan Komisija, gan Vispārējā tiesa esot detalizēti zinājušas atļaujas kritērijus, ko piemēro FMA, un Land Burgenland, kā arī Austrijas Republika esot detalizēti precizējušas aspektus, kas rada būtiskas šaubas par to, vai šādu pārdošanu FMA atļautu. Tādēļ Vispārējā tiesa esot izvērtējusi to argumentāciju acīmredzami kļūdaini un bez pārbaudāma pamatojuma.
68
Ciktāl sprieduma lietā Burgenland 121. punktā Vispārēja tiesa apstiprina, ka minētā sprieduma 119. punktā norādītie apstākļi ir vienīgi “bažas par BB komerciālo nākotni”, kas nav noteicoši privātajam pārdevējam, tā esot pieļāvusi kļūdu, jo šos apstākļus FMA būtu ņēmusi vērā atļaujas procedūrā un līdz ar to tos būtu ņēmis vērā privātais pārdevējs. Ņemot vērā prognozēšanas apmēru, ko Vispārējā tiesa esot tieši atzinusi Land Burgenland sprieduma lietā Burgenland 136. punktā, Land Burgenland varēja uzskatīt, ka pārdošanu konsorcijam, iespējams, būtu aizliegusi FMA. Šajā ziņā 50 % iespējamība esot vienīgi apstākļa vienkāršota izpausme, kurš izriet no neformāliem kontaktiem ar FMA, ka pārdošana GRAWE tiktu atļauta, taču pārdošanas gadījumā konsorcijam procedūras iznākums ir “pilnībā atvērts”.
69
Otrkārt, Land Burgenland un Austrijas Republika prioritāri apgalvo, ka, ņemot vērā iepriekš minēto, Vispārējās tiesas apsvērumi, kas ietverti sprieduma lietā Burgenland 132. punktā saistībā ar BB pārdošanas steidzamību, vairs nav atbilstīgi. Pakārtoti tās norāda, ka Vispārējās tiesas apsvērumi ir balstīti uz EKL 87. panta 1. punkta kļūdainu interpretāciju, jo pēc diviem neveiksmīgiem un laika un naudas ziņā dārgiem BB privatizācijas mēģinājumiem, un ņemot vērā gan GRAWE piedāvājuma termiņa izbeigšanos FMA atļaujas procedūras laikā, gan potenciālo FMA aizliegumu pārdot BB konsorcijam, privātais pārdevējs nebūtu uzņēmies riskēt ar neveiksmi trešajā privatizācijas mēģinājumā un tādēļ nebūtu pārdevis BB konsorcijam. Turklāt pretēji Vispārējās tiesa konstatējam 132. punktā Land Burgenland un Austrijas Republika esot iesniegušas virkni pierādījumu, ka procedūras FMA paildzināšanās dēļ BB privatizācija tiktu apdraudēta. Līdz ar to Vispārējā tiesa esot nepilnīgi izvērtējusi faktus un neesot pareizi pamatojusi spriedumu lietā Burgenland.
70
Treškārt, Land Burgenland un Austrijas Republika uzskata, ka Vispārējā tiesa ir nepamatoti attiecinājusi tās veikto pārbaudi vienīgi uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā identificēšanu. Saskaņā ar Tiesas judikatūru un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu Vispārējai tiesai būtu bijusi jāveic detalizēta pārbaude.
71
Komisija apstrīd Land Burgenland un Austrijas Republikas argumentāciju. Konkrētāk, tā vispirms norāda, ka tās ar saviem pamatiem nepārmet Vispārējai tiesai faktu sagrozīšanu, un līdz ar to tā uzskata, ka to iebildumi nav efektīvi.
Tiesas vērtējums
72
Pirmkārt, ir jākonstatē, ka jautājums, kādā mērā pierādījumi, kas iesniegti administratīvajā procedūrā, pierāda saistībā ar piemērojamajiem valsts tiesību aktiem iespējamību, ka FMA aizliegtu BB pārdošanu konsorcijam, ietilpst Vispārējās tiesas veiktajā neatkarīgajā faktu vērtējumā. Tas ir tāpat saistībā ar procedūras FMA ilguma ietekmi uz BB privatizācijas perspektīvām.
73
Līdz ar to, tā kā šajā sakarā nav apgalvota nekāda pierādījumu sagrozīšana, minētie Land Burgenland un Austrijas Republikas apgalvojumi nav pieņemami (šajā ziņā skat. 2006. gada 18. maija spriedumu lietā C-397/03 P Archer Daniels Midland un Archer Daniels Midland Ingredients/Komisija, Krājums, I-4429. lpp., 85. punkts, kā arī 2011. gada 29. marta spriedumu lietā C-352/09 ThyssenKrupp Nirosta/Komisija, Krājums, I-2359. lpp., 180. punkts).
74
Otrkārt, ciktāl Land Burgenland un Austrijas Republika apgalvo, ka, ņemot vērā Vispārējā tiesā norādītos pierādījumus, minētā tiesa ir nepamatoti noraidījusi sprieduma lietā Burgenland 120. un 121. punktā norāžu, kas izklāstītas tā 119. punktā, atbilstīgumu, no Vispārējā tiesā iesniegtajiem pierādījumiem noteikti izriet pretēji Vispārējās tiesas konstatētajam sprieduma lietā Burgenland 120. un 121. punktā, ka FMA būtu ņēmusi vērā konsorcija biznesa plānu. Tomēr no tā neizriet, ka sprieduma lietā Burgenland 119. punktā minētās norādes, kas nav tās, kuras attiecas uz šo biznesa plānu, FMA būtu ņēmusi vērā.
75
Turklāt ir jānorāda, ka dažādo norāžu, ko ņem vērā FMA, izsvēršanas kritēriji neizriet no šiem pierādījumiem, līdz ar ko neviens apstāklis neļauj secināt, kādā mērā biznesa plāns būtu noteicošs FMA veicamā vērtējuma ietvaros.
76
Šajos apstākļos ir jākonstatē, ka apgalvotā pierādījumu sagrozīšana sprieduma lietā Burgenland 120. un 121. punktā nav pierādīta, jo tā acīmredzamā veidā neizriet no lietas materiāliem (šajā ziņā skat. 2011. gada 27. oktobra spriedumu lietā C-47/10 P Austrija/Scheucher-Fleisch u.c., Krājums, I-10707. lpp., 59. punkts un tajā minētā judikatūra).
77
Treškārt, Komisijas veiktais vērtējums par to, vai noteiktie pasākumi var tikt kvalificēti par valsts atbalstu, jo valsts iestādes neesot rīkojušās tādā pašā veidā kā privātais pārdevējs, ietver sarežģītu ekonomisku vērtējumu (šajā ziņā skat. 2007. gada 22. novembra spriedumu lietā C-525/04 P Spānija/Lenzig, Krājums, I-9947. lpp., 59. punkts, un 2013. gada 24. janvāra spriedumu lietā C‑73/11 P Frucona Košice/Komisija, 74. punkts).
78
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka pārbaudes ietvaros, ko Savienības tiesa īsteno attiecībā uz Komisijas veiktajiem sarežģītajiem ekonomiskajiem vērtējumiem valsts atbalsta jomā, Savienības tiesai nav jāaizstāj Komisijas veiktais ekonomiskais vērtējums ar savējo (šajā ziņā skat. 2010. gada 2. septembra spriedumu lietā C-290/07 P Komisija/Scott, Krājums, I-7763. lpp., 64. un 66. punkts, kā arī iepriekš minēto spriedumu lietā Frucona Košice/Komisija, 75. punkts).
79
Tomēr Savienības tiesai tostarp ir jāpārbauda ne vien izvirzīto pierādījumu saturiskā pareizība, ticamība un konsekvence, bet arī tas, vai šī informācija aptver visu to atbilstošo informāciju, kāda ir jāņem vērā, lai novērtētu sarežģītu situāciju, un vai šī informācija pamato no tās izrietošos secinājumus (2005. gada 15. februāra spriedums lietā C-12/03 P Komisija/Tetra Laval, Krājums, I-987. lpp., 39. punkts; iepriekš minētais spriedums lietā Komisija/Scott, 65. punkts, un iepriekš minētais spriedums lietā Frucona Košice/Komisija, 76. punkts).
80
Tā kā šajā lietā Komisija tika veikusi sarežģītu ekonomisku vērtējumu saskaņā ar šī sprieduma 77. punktā atgādināto, pārbaude, kas Vispārējai tiesai bija jāveic, attiecās vienīgi uz iepriekšējā punktā atgādināto. Tomēr ir jākonstatē, ka pārbaude, ko Vispārējā tiesa veikusi sprieduma lietā Burgenland 109. un nākamajos punktos, atbilst tās veicamās pārbaudes prasībām, pretēji tam, ko apgalvo Land Burgenland un Austrijas Republika.
81
Ceturtkārt, saistībā ar apgalvoto pienākumu norādīt pamatojumu neizpildi, ko Land Burgenland un Austrijas Republika pārmet Vispārējai tiesai, no iepriekš minētā, kā arī no sprieduma lietā Burgenland 132. punkta vienkāršas izlasīšanas izriet, ka Vispārējās tiesas argumentācija minētā sprieduma 120., 121. un 132. punktā ļauj prasītājām gan uzzināt iemeslus, kādēļ Vispārējā tiesa ir noraidījusi to argumentāciju, gan sniedz Tiesai pietiekamus elementus pārbaudes veikšanai apelācijā, līdz ar ko minētā argumentācija atbilst Tiesas pastāvīgajai judikatūrai attiecīgajā jomā (šajā ziņā it īpaši skat. 2011. gada 21. decembra spriedumu lietā C‑320/09 P A2A/Komisija, 97. punkts).
82
No tā izriet, ka Land Burgenland apelācijas sūdzības ceturtais pamats un Austrijas Republikas apelācijas sūdzības otrais pamats ir jānoraida kā daļēji nepieņemami un kā daļēji nepamatoti.
Par apelācijas sūdzības pamatiem saistībā ar konsorcija piedāvājuma noteicošo raksturu un BB tirgus cenas noteikšanu
Lietas dalībnieku argumenti
83
Land Burgenland ar savas apelācijas sūdzības trešo pamatu apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi EKL 87. panta 1. punktu sprieduma lietā Burgenland 69.–73. punktā un 87.–91. punktā, nospriežot, ka Komisija nav pieļāvusi kļūdu, nosakot BB tirgus vērtību, pamatojoties uz konsorcija piedāvājumu, neņemot vērā tās rīcībā esošās neatkarīgās ekspertīzes un nenosakot citu ekspertīzi.
84
Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot kļūdaini uzskatījusi, ka Komisija nav pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nosakot BB tirgus cenu, vienīgi pamatojoties uz konsorcija piedāvājumu. Land Burgenland uzskata, ka no judikatūras izriet, ka ir citas metodes, kas atspoguļo pārdodamā objekta reālo tirgus vērtību. Iesniegtie piedāvājumi nav visos gadījumos labākais aptuvenais šo cenu aplēsums; Vispārējai tiesai būtu bijis jāpārbauda, vai tā tas bija šī piedāvājuma gadījumā. Taču Vispārējā tiesa neesot veikusi šādu pārbaudi spriedumā lietā Burgenland, kurā esot vienīgi citēts apstrīdētais lēmums.
85
Otrkārt, Land Burgenland uzskata, ka Vispārējā tiesa ir sagrozījusi apstrīdēto lēmumu, kurā esot konstatēts, ka uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu procedūrā bija pieļauti pārkāpumi, jo bija prettiesisks nosacījums izvairīties no Ausfallhaftung izmantošanas, un ka tā ir nonākusi sev pretrunā, vienlaicīgi uzskatot, ka uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu procedūra bija nelikumīga minētā nelikumīgā nosacījuma dēļ un ka tā bija beznosacījuma. Minētajā procedūrā pieļautais pārkāpums esot ietekmējis konsorcija piedāvājumu.
86
Treškārt, Vispārējā tiesa esot kļūdaini izvērtējusi Land Burgenland argumentāciju un esot atturējusies izvērtēt faktus, sprieduma lietā Burgenland 90. punktā konstatējot, ka uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu pieļautais pārkāpums nav ietekmējis piedāvājumu summu. Vispārējā tiesa esot vienīgi norādījusi uz apstrīdēto lēmumu, pati neveicot pārbaudi, it īpaši nepārbaudot, vai Komisija ir ņēmusi vērā visus atbilstošos apstākļus. Tomēr Komisija pati ir vienīgi konstatējusi, ka šie apstākļi nav izraisījuši kropļojumus, kas samazina piedāvājumu apmēru, bet tā neesot izvērtējusi, vai šie apstākļi nav izraisījuši kropļojumu, kas palielina piedāvājumu apmēru. Land Burgenland pirmajā instancē esot uzsvērusi, ka konsorcija piedāvājums bija par 200 % lielāks par BB vērtību un tādējādi tas bija neticams.
87
Ceturtkārt, ja sprieduma lietā Burgenland 89. punktam ir jānozīmē, ka konsorcija piedāvājums bija jāņem vērā, neraugoties uz tā pārmērību, kas neatspoguļo BB tirgus cenu, Vispārējā tiesa esot nonākusi pie pretrunīgiem secinājumiem. Esot nesaskanīgi ņemt vērā kropļojumus, kas samazina piedāvājumu apmēru, bet nevis tos, kas palielina, lai gan tie izriet no vieniem un tiem pašiem secinājumiem.
88
Piektkārt, ar apsvērumiem, kas izklāstīti minētajā 89. punktā, tiekot pārkāpts vienlīdzības attieksmes pret valsts īpašumu un privātīpašumu princips, kas paredzēts LESD 345. pantā. Komisijas konstatētie trūkumi esot bijuši balstīti uz apstākli par nepieciešamību izvairīties no Ausfallhaftung izmantošanas. Tā kā Land Burgenland nevarēja ņemt vērā, pēc Komisijas un Vispārējās tiesas domām, riskus, kas izriet no Ausfallhaftung, tai bija obligāti jāspēj neņemt vērā konsorcija piedāvājuma palielināšanu, kas saistīts ar šiem riskiem un kas esot padarījis šo piedāvājumu par pārmērīgu. Izslēdzot šo elementu, Vispārēja tiesa esot radījusi Land Burgenland nelabvēlīgāku situāciju salīdzinājumā ar privātajiem pārdevējiem.
89
GRAWE ar savas apelācijas sūdzības otro pamatu arī uzskata, ka uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūras rezultāti ir tirgus cenas pienācīga norāde, vienīgi ja uzaicinājums iesniegt piedāvājumu ir atklāts, pārskatāmas un beznosacījuma. Pēc Komisijas un Vispārējās tiesas domām, šī galvenā prasība netika izpildīta BB privatizācijas gaitā nosacījuma par izvairīšanos no Ausfallhaftung izmantošanas dēļ. Turklāt šis apstāklis esot izraisījis kropļojumu, kas radījis konsorcija piedāvājuma palielināšanos, kā arī GRAWE to ir noraidījusi Vispārējā tiesā. Tomēr Vispārējā tiesa neesot izvērtējusi šo argumentāciju, bet vienīgi citējusi Komisijas nostāju, nepārbaudot Komisijas analīzes pareizumu; Komisija arī neesot izvērtējusi, vai pastāvēja kropļojums, kas palielina konsorcija piedāvājumu.
90
GRAWE uzsver pretēji Komisijas apgalvotajam Vispārējā tiesā, ka BB tirgus cenas kropļojums uz augšu esot atbilstošs, jo, piemērojot privātā ieguldītāja kritēriju, tirgus cena atbilstu visaugstākajai cenai, ko privātais ieguldītājs parastos konkurences apstākļos būtu gatavs maksāt. Tādēļ Vispārējai tiesai būtu bijis jānospriež, ka, īstenojot pienākumu rūpīgi un objektīvi izvērtēt lietu, Komisijai būtu bijis jāizmanto citas metodes tirgus cenas noteikšanai.
91
Komisija apstrīd Land Burgenland un GRAWE argumentāciju.
Tiesas vērtējums
92
No Tiesas pastāvīgās judikatūras izriet, ka tirgus cena ir visaugstākā cena, ko privātais ieguldītājs parastos konkurences apstākļos ir gatavs maksāt par sabiedrību tās situācijā (skat. 2001. gada 20. septembra spriedumu lietā C-390/98 Banks, Recueil, I-6117. lpp. 77. punkts, un 2004. gada 29. aprīļa spriedumu lietā C-277/00 Vācija/Komisija, Recueil, I-3925. lpp., 80. punkts).
93
Lai pārbaudītu tirgus cenu, valsts tiesības var tostarp ņemt vērā sabiedrības īpašumtiesību nodošanā izmantoto formu, piemēram, atklātu konkursu, kas tiek uzskatīts par tādu, kurš nodrošina, ka pārdošana ir notikusi tirgus apstākļos, vai ekspertīzi, kas, iespējams, veikta īpašumtiesību nodošanas sakarā (šajā ziņā skat. 2008. gada 13. novembra spriedumu lietā C-214/07 Komisija/Francija, Krājums, I-8357. lpp., 59. un 60. punkts).
94
No tā izriet, ka sprieduma lietā Burgenland 70. un 87. punktā, kā arī sprieduma lietā GRAWE 77. punktā Vispārējā tiesa ir uzskatījusi, ka, ja valsts iestāde ir paredzējusi pārdot tai piederošu uzņēmumu, tam izmantojot atklātu, pārskatāmu un beznosacījuma uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūru, var pieņemt, ka tirgus cena atbilst visaugstākajai piedāvātajai cenai, turklāt, pirmkārt, ir jākonstatē, vai šis piedāvājums ir saistošs un ticams un, otrkārt, vai nav pamata ņemt vērā citus faktorus, nevis vien tirgus cenu.
95
Šādos apstākļos Komisijai nevar tikt noteikts pienākums izmantot tādus citus līdzekļus tirgus cenas pārbaudei kā neatkarīgas ekspertīzes.
96
Vispārējā tiesa sprieduma lietā Burgenland 90. punktā un sprieduma lietā GRAWE 81. punktā arī ir pareizi nospriedusi, ka visaugstākais piedāvājums, kas iesniegts konkursa procedūrā, kuras nelikumību ir izraisījuši nelikumīgi nosacījumi, tomēr var atbilst tirgus vērtībai, ja uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu trūkumi nav ietekmējuši piedāvājuma apmēru, izraisot tā samazināšanos.
97
Šajā gadījumā, pirmkārt, Komisija, veicot jautājuma, vai Land Burgenland ir rīkojusies kā privātais pārdevējs, sarežģītu ekonomisku vērtējumu, ir izvērtējusi, vai konstatētajiem uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūras trūkumiem bija ietekme uz šīs procedūras rezultātu, un, tostarp pamatojoties uz konsorcija apsvērumiem, saskaņā ar kuriem tā uzskatīja, ka apstrīdētie nelikumīgie nosacījumi nav piemērojami nākotnē, ir norādījusi, ka šie trūkumi nav izraisījuši visaugstākā piedāvājuma apmēra samazināšanos.
98
Otrkārt, tā kā Land Burgenland un GRAWE nav izvirzījušas nevienu argumentu Vispārējā tiesā, lai pierādītu, ka šis Komisijas vērtējums ir kļūdains, Komisijai nevar pārmest, ka tā ir veikusi konstatācijas, pašai neveicot pārbaudes.
99
Ciktāl Land Burgenland un GRAWE apgalvo, ka Komisija nav izvērtējusi visaugstākā piedāvājuma apmēra kropļojumu uz augšu un ka Vispārējā tiesa nav kritizējusi šo bezdarbību, ir tikai jānorāda, ka Vispārējā tiesa sprieduma lietā Burgenland 89. punktā ir pamatoti nospriedusi, ka tirgus ekonomikā privātais pārdevējs principā izvēlēsies visaugstāko pirkuma piedāvājumu, ja tam ir saistību raksturs un ja tas ir ticams, neatkarīgi no iemesliem, kādēļ potenciālais pircējs ir iesniedzis šo piedāvājumu, un ka līdz ar to apgalvojums, saskaņā ar kuru konsorcija iesniegtā piedāvājuma apmērs esot pārmērīgs, ir jānoraida.
100
No iepriekš minētā izriet, ka Land Burgenland apelācijas sūdzības trešais pamats un GRAWE apelācijas sūdzības otrais pamats ir jānoraida kā nepamatoti.
Par apelācijas sūdzības pamatiem saistībā ar privileģētajām emisijām EUR 320 miljonu apmērā
Lietas dalībnieku argumenti
101
Land Burgenland ar savas apelācijas sūdzības pirmo pamatu apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi tās tiesības tikt uzklausītai, jo minētā tiesa nav izvērtējusi tās argumentāciju, saskaņā ar kuru Komisijai būtu bijis apstrīdētā lēmuma 171. punktā jāņem vērā ne tikai priekšrocības, kas izriet no “papildu” vērtspapīru emisijas EUR 380 miljonu apmērā, bet arī tās, kas ir saistītas ar obligāciju emisiju EUR 320 miljonu apmērā. Turklāt Land Burgenland apgalvo, ka tā esot vērsusi Vispārējās tiesas uzmanību uz šo argumentāciju savos apsvērumos par ziņojumu tiesas sēdē, jo šī argumentācija neesot bijusi tajā iekļauta.
102
Tā kā priekšrocību, kas saistītas ar obligāciju emisiju EUR 320 miljonu apmērā attiecīgi konsorcijam un GRAWE, ņemšana vērā izraisītu to, ka izzustu jebkāds atbalsta elements BB pārdošanā GRAWE, šī argumenta izvērtēšanai būtu bijis jāizraisa apstrīdētā lēmuma atcelšana. Atkarībā no to atšķirības kvalifikācijā un tādēļ to atšķirības riska klasēs konsorcijs minētās obligāciju emisijas dēļ būtu ieguvis refinansēšanas priekšrocību vismaz EUR 43,5 miljonu apmērā, lai gan šī priekšrocība GRAWE būtu bijusi vienīgi no EUR 3,52 līdz 8,32 miljoniem.
103
Land Burgenland precizē, ka sprieduma lietā Burgenland 171. un 172. punkts nevar tikt uzskatīti par tādiem, kuros ir ietverts minētās argumentācijas vērtējums, jo šajos punktos tā nav apskatīta un turklāt 171. punktā nav sniegts pamatojums.
104
Land Burgenland piebilst, ka sprieduma lietā Burgenland 168.–172. punktā Vispārējās tiesas vērtējums par pārējo tās argumentāciju saistībā ar apelācijas sūdzības astoto pamatu ir balstīts uz nepietiekamu pamatojumu un juridisku vērtējumu, tās iesniegto pierādījumu neņemšanu vērā, pretrunu ar konstatācijām, kas izklāstītas apstrīdētā lēmuma 148. punktā un to, ka nav pārbaudīts, vai tas ir pamatots, ņemot vērā visus atbilstošos pierādījumus.
105
GRAWE ar savas apelācijas sūdzības trešo pamatu apgalvo, ka tā pirmajā instancē ir norādījusi, ka atkarībā no atšķirībām klasifikācijā un tādējādi risku klasē, kurā tā un konsorcijs ietilpst, minētais konsorcijs obligāciju emisijas EUR 320 miljonu apmērā dēļ ir guvis refinansēšanas priekšrocību EUR 42,5 apmērā, taču priekšrocība, ko GRAWE guvusi no visu obligāciju emisijas EUR 700 apmērā, ir vienīgi EUR 1,6 miljoni, līdz ar ko abu konkurentu piedāvātā pirkšanas cena būtu bijusi jākoriģē EUR 40,8 miljonu apmērā par labu GRAWE. Tomēr spriedumā lietā GRAWE Vispārējā tiesa neesot izvērtējusi šo argumentāciju.
106
GRAWE uzskata, ka šo bezdarbību nevarot attaisnot ar to, ka par obligāciju emisiju EUR 320 miljonu apmērā zināja konsorcijs un GRAWE, līdz ar ko tie varēja to ņemt vērā savos attiecīgajos piedāvājumos. Tā kā Komisija un Vispārējā tiesa uzskatīja, ka priekšrocības, kas izriet no Ausfallhaftung, nevar tikt ņemtas vērā privātā ieguldītāja kritērija ietvaros, tās tādēļ būtu bijis jāizvērtē atsevišķi, lai saglabātu argumentācijas saskanīgumu.
107
Komisija uzskata, ka Land Burgenland un GRAWE argumentācija nav pieņemama, jo ne Vispārējā tiesā iesniegtajā Land Burgenland prasības pieteikumā, ne GRAWE prasības pieteikumā nav atcelšanas pamata saistībā ar privileģētās emisijas izvērtēšanu EUR 320 miljonu apmērā. Tādējādi apsvērumi, kas izklāstīti par ziņojumu tiesas sēdē, esot vērsti uz jauna pamata iesniegšanu, kurš neesot pieņemams.
108
Pakārtoti, šī iestāde apgalvo, ka minētā argumentācija nav pamatota.
109
Katrā ziņā Vispārējās tiesas vērtējums par Land Burgenland un GRAWE argumentāciju neesot varējis izraisīt sprieduma lietā Burgenland un sprieduma lietā GRAWE rezolutīvās daļas grozīšanu. Tā kā par obligāciju emisiju EUR 320 miljonu apmērā bija zināms konsorcijam un GRAWE, tie to būtu varējuši ņemt vērā savus attiecīgajos piedāvājumos.
Tiesas vērtējums
110
Pirmkārt, no lietas materiāliem lietā, kurā tika pasludināts spriedums lietā Burgenland, izriet, ka, lai gan Land Burgenland argumentācija saistībā ar obligāciju emisiju EUR 320 miljonu apmērā nav ietverta prasības pieteikumā kā tās celtās prasības astotā pamata atsevišķa daļa, tā tomēr ir izklāstīta šajā pamatā. Pēc Land Burgenland sniegtajiem precizējumiem par ziņojumu tiesas sēdē par šīs argumentācijas esamību un apjomu, kura jau bija izklāstīta prasības pieteikumā, nevar būt šaubu. Tādēļ pretēji Komisijas apgalvotajam šie precizējumi nevar tikt uzskatīti par jaunu pamatu, kas neesot pieņemams.
111
Turklāt no lietas materiāliem lietā, kurā tika pasludināts spriedums lietā GRAWE, izriet, ka minētā argumentācija bija pietiekami skaidri izklāstīta GRAWE prasībā.
112
No tā izriet, ka Vispārējai tiesai būtu bijusi jāizvērtē šī argumentācija gan spriedumā lietā Burgenland, gan spriedumā lietā GRAWE. Tomēr pretēji Komisijas apgalvotajam no sprieduma lietā Burgenland un sprieduma lietā GRAWE neizriet, ka Vispārējā tiesa ir veikusi šādu vērtējumu.
113
Šajā lietā tādēļ ir jāizvērtē minētā argumentācija, ko Land Burgenland un GRAWE būtībā ir attiecīgi izklāstījušas savu apelācijas sūdzību pirmajā un trešajā pamatā.
114
Šajā ziņā ir tikai jāatgādina, ka šī sprieduma 99. punktā ir konstatēts, ka Vispārējā tiesa ir pamatoti uzskatījusi, ka tirgus ekonomikā privātais pārdevējs principā izvēlēsies augstāko pirkšanas piedāvājumu, ja tam ir saistību raksturs un tas ir ticams, neatkarīgi no iemesliem, kādēļ šis potenciālais pircējs ir sniedzis šādu piedāvājumu. No šāda privātā pārdevēja perspektīvas iemesli, kādēļ noteikts pretendents ir iesniedzis piedāvājumu par noteiktu summu, nav noteicoši.
115
Šajā lietā nav strīda par to, ka par obligāciju emisiju EUR 320 miljonu apmērā zināja gan konsorcijs, gan GRAWE un ka līdz ar to tie ir to ņēmuši vērā savos attiecīgajos piedāvājumos. Tā kā, ņemot vērā iepriekšējā punktā atgādināto, nav jāizvērtē iemesli, kādēļ potenciālais pircējs ir iesniedzis augstāku piedāvājumu, no tā izriet, ka katrā ziņā argumentācija saistībā šādu obligāciju emisiju nevar tikt pieņemta.
116
Konkrētāk, kā to pamatoti norāda Komisija, tā kā visi valsts uzņēmuma privatizācijas nosacījumi var ietvert noteiktas priekšrocības un nelabvēlīgus faktorus katram no dažādajiem pretendentiem, analīze, uz kuru norāda Land Burgenland un GRAWE, šajā lietā nevar attiekties vienīgi uz obligāciju emisijas EUR 320 miljonu apmērā sekām, bet tai arī ir, piemēram, jāattiecas uz nodokļu priekšrocībām, kas varēja būt atsevišķiem pretendentiem no BB zaudējumu fiskālās pārnešanas. Taču Komisijai nav jāveic šāda detalizēta un diferencēta analīze par katru pretendentu.
117
Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru, ja uzņēmums tiek nopirkts par augstāku cenu nekā cena, kuru būtu gatavs maksāt privātais ieguldītājs parastos konkurences apstākļos par sabiedrību tās esošajā situācijā, tā ir jāizvērtē, visos gadījumos ņemot vērā tirgus cenu, un pircējs nevar tikt uzskatīts par tādu, kas ir guvis priekšrocību salīdzinājumā ar citiem tirgus dalībniekiem (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Banks, 77. punkts, un iepriekš minēto 2004. gada 29. aprīļa spriedumu lietā Vācija/Komisija, 80. punkts).
118
Kā arī saistībā ar Land Burgenland argumentiem saistībā ar Vispārējās tiesas vērtējumu par tās argumentāciju sakarā ar vērtspapīru emisiju EUR 380 miljonu apmērā, pirmkārt, no sprieduma lietā Burgenland 165. punkta izriet, ka Vispārējā tiesa ir ņēmusi vērā visu Land Burgenland argumentāciju šajā sakarā un ka, konkrētāk, tā ir norādījusi uz pierādījumiem, uz kuriem tā ir pamatojusies savā apelācijas sūdzībā.
119
Otrkārt, no sprieduma lietā Burgenland 170. punkta izriet, ka Vispārējā tiesa ir noraidījusi šo argumentāciju, uzskatot, ka neatkarīgi no šiem pierādījumiem Komisija, nepieļaujot kļūdu, varēja pamatot savu secinājumu ar pierādījumiem, kas ietverti apstrīdētajā lēmumā.
120
Tādēļ vispirms ir jākonstatē, ka šis pamatojums ļauj Land Burgenland uzzināt iemeslus, kādēļ Vispārējā tiesa ir noraidījusi šo argumentāciju, un tas sniedz Tiesai pietiekamus faktus tās pārbaudes veikšanai. Turklāt šajā pamatojumā nav sniegts ne nepietiekams juridisks vērtējums, ne nav ņemti vērā Land Burgenland iesniegtie pierādījumi, ne arī nav veikta pārbaude, vai Komisija ir pamatojusi apstrīdēto lēmumu, ņemot vērā visus atbilstošos pierādījumus. Visbeidzot, konkrētāk, 170. punkta pirmā teikuma izlasīšana neļauj konstatēt apgalvoto pretrunu starp to un konstatācijām, kas izklāstītas apstrīdētā lēmuma 148. punktā.
121
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, Land Burgenland apelācijas sūdzības pirmais pamats un GRAWE apelācijas sūdzības trešais pamats ir jānoraida kā nepamatoti.
122
Tā kā neviens no pamatiem, ko Land Burgenland, Austrijas Republika un GRAWE ir izvirzījušas savu apelācijas sūdzību pamatojumam, nevar tikt apstiprināts, apelācijas sūdzības ir jānoraida.
Par tiesāšanās izdevumiem
123
Atbilstoši Reglamenta 184. panta 2. punktam, ja apelācijas sūdzība nav pamatota, Tiesa lemj par tiesāšanās izdevumiem.
124
Atbilstoši minētā reglamenta 138. panta 1. punktam, kas piemērojams apelācijas tiesvedībā, pamatojoties uz šī paša reglamenta 184. panta 1. punktu, lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija ir prasījusi piespriest Land Burgenland, Austrijas Republikai un GRAWE atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā tām spriedums nav labvēlīgs, tad tām ir jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
125
Atbilstoši Reglamenta 140. panta 1. punktam, kas piemērojams apelācijas tiesvedībā, pamatojoties uz šī paša reglamenta 184. panta 1. punktu, dalībvalstis, kas iestājas lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas. Līdz ar to ir jānospriež, ka Vācijas Federatīvā Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:
1)
apelācijas sūdzības noraidīt;
2)
Land Burgenland, Grazer Wechselseitige Versicherung AG un Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;
3)
Vācijas Federatīva Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – vācu.