61977CJ0065_SV
Parter
Föremål för talan
Domskäl
Beslut om rättegångskostnader
Domslut
Parter
I mål 65/77
har Cour d'appel i Douai till domstolen gett in en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 177 i EEG-fördraget i det mål som pågår vid den nationella domstolen till följd av en ansökan om praktiktjänstgöring som advokat vid domstolen i Lille som har ingivits av
Jean Razanatsimba, licencié en droit, advokatmedarbetare, bosatt i Lille.
Föremål för talan
Begäran avser tolkningen av artikel 62 i AVS-EEG-konventionen, undertecknad i Lomé den 28 februari 1975, mellan staterna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet å ena sidan och Europeiska ekonomiska gemenskapen å andra sidan.
Domskäl
1 Genom dom av den 18 maj 1977, som inkom till domstolen den 27 maj 1977, har Cour d'appel i Douai, i enlighet med artikel 177 i EEG-fördraget, ställt två frågor till domstolen om tolkningen av artikel 62 i den konvention mellan å en sidan staterna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet och å andra sidan Europeiska ekonomiska gemenskapen, som undertecknades i Lomé den 28 februari 1975, offentliggjord som bilaga till rådets förordning nr 199/76 av den 30 januari 1976 (EGT nr L 25, s. 1, fransk version; vid översättningen fanns ingen svensk version att tillgå), nedan kallad "Lomékonventionen", när det gäller etableringsrätten för advokater i Frankrike.
2 Det framgår av handlingarna att sökanden i målet vid den nationella domstolen, en medborgare från Madagaskar som har en examen i juridik och ett "Certificat d'Aptitude à la Profession d'Avocat" (lämplighetsintyg för advokatyrket) i enlighet med fransk lagstiftning, har ansökt om att få göra sin praktiktjänstgöring som advokat vid domstolen i Lille.
3 Conseil de l'Ordre (advokatrådet) har efter att, med förbehåll för resultatet av den normala prövningen och kontrollen, ha funnit att sökanden innehar de yrkesmässiga kvalifikationer som ger honom rätt att ansöka om praktiktjänstgöring, i sitt ställningstagande hänvisat till det krav på medborgarskap som fastställs i artikel 11 i lag nr 71-1130 av den 31 december 1971 om ändring av vissa former av verksamhet inom rättsväsendet och bland praktiserande jurister (Journal Officiel de la République Française, av den 5 januari 1972, s. 131) och som lyder enligt följande: "Vederbörande skall vara fransk medborgare, om inte annat följer av internationella avtal".
4 I detta hänseende åberopade sökanden artikel 62 i Lomékonventionen varpå Conseil de l'Ordre, med hänvisning till artikel 177 i EEG-fördraget, genom beslut av den 14 december 1976 till domstolen gav in en begäran om förhandsavgörande avseende två frågor som innehållsmässigt är identiska med de frågor som hänskjutits av Cour d'appel i Douai (mål 3/77, EGT nr C 40, 1977, s. 8, fransk version; vid översättningen fanns ingen svensk version att tillgå).
5 Sedan procureur général (allmänne åklagaren) överklagat beslutet upphävde Cour d'appel genom nämnda dom Conseil de l'ordres beslut med motiveringen att Conseil de l'Ordre, när det beslutar i frågor om antagning till praktiktjänstgöring, handlar som en administrativ och inte som en dömande myndighet och följaktligen inte har behörighet att med stöd av artikel 177 begära domstolens förhandsavgörande.
6 Domstolen har därför genom beslut av den 15 juni 1977 (EGT nr C 185, s. 1, fransk version; vid översättningen fanns ingen svensk version att tillgå) förordnat att mål 3/77 skall avskrivas.
7 Av ovan nämnda dom följer dessutom att med stöd av upphävandet av Conseil de l'Ordres beslut har målet avseende sökandens ansökan om praktiktjänstgöring i sin helhet överförts till Cour d'appel.
8 Den nationella domstolen anser att avgörandet av det aktuella målet kräver en tolkning av artikel 62 i Lomékonventionen och har därför begärt förhandsavgörande i följande två frågor:
"1.
Innebär artikel 62 i Lomékonventionen av den 28 februari 1975, att en medborgare från en AVS-stat, i det här fallet en medborgare från Madagaskar, har rätt att etablera sig inom en medlemsstats territorium, i det här fallet inom franskt territorium, utan att några villkor ställs avseende medborgarskap?
2.
Innebär det förbehåll som föreskrivs i ovan nämnda artikel 62 att en medlemsstat kan, för att en bestämd aktivitet skall få utövas, i det här fallet advokatyrket, kräva medborgarskap i den staten eller i en annan medlemsstat?"
Den första frågan
9 Artikel 62 i Lomékonventionen föreskriver följande: "När det gäller regler som kan komma att tillämpas i frågor om etablering och tillhandahållande av tjänster skall AVS-staterna å ena sidan och medlemsstaterna å den andra behandla AVS-staters medborgare och företag respektive medlemsstaters medborgare och företag på ett inte diskriminerande sätt. Om emellertid en AVS-stat eller medlemsstat i fråga om en given aktivitet är oförmögen till sådan behandling skall den icke vara bunden till att ge sådan behandling i fråga om den aktiviteten gentemot den berörda statens medborgare och företag".
10 Sökanden i målet vid den nationella domstolen har i sitt skriftliga inlägg hävdat att artikel 62 i Lomékonventionen har samma verkan som bestämmelserna i EEG-fördraget om etablering, och har till stöd för sin ståndpunkt åberopat de överväganden som ligger till grund för domstolens dom av den 21 juli 1974, mål 2/74, Reyners mot Belgiska staten (Rec. 1974, s. 631).
11 Ordalydelsen i artikel 62 ger dock inte stöd för en sådan tolkning.
12 Denna bestämmelse, som hänvisar till två grupper av stater som är bundna av Lomékonventionen, dvs. AVS-staterna och medlemsstaterna i EEG,
föreskriver nämligen att stater, som tillhör den ena av de två grupperna, inte får diskriminera medborgare från stater som tillhör den andra gruppen.
13 Syftet med bestämmelsen är däremot inte att säkerställa lika behandling av medborgare från en AVS-stat och medborgare från en medlemsstat i EEG.
14 Denna bestämmelse förpliktar däremot varken AVS-staterna eller medlemsstaterna i EEG att tillförsäkra medborgare från en stat som tillhör den andra gruppen samma behandling som den som tillförsäkras deras egna medborgare.
15 Föregående slutsats lämnar dock frågan öppen huruvida medborgare från en AVS-stat skall ha rätt att, med stöd av diskrimineringsförbudet i artikel 62 i Lomékonventionen, åberopa de särskilda fördelar som en medlemsstat har givit andra AVS-stater när det gäller frågor om etablering.
16 Av den information som den franska regeringen har lämnat på begäran av domstolen framgår nämligen att Frankrike med ett mindre antal AVS-stater har ingått konventioner om etablering eller andra konventioner som grundas på ömsesidig nationell behandling.
17 Den franska regeringen har dessutom klargjort att det tidigare fanns en konvention mellan Frankrike och Madagaskar som grundades på principen om nationell behandling när det gäller frågor om etablering för advokater
men att, på initiativ av den senare staten, dessa bestämmelser senare har ersatts med en konvention som, vad gäller advokater, begränsade friheten att tillhandahålla tjänster i vissa fall.
18 Närvaron av dessa särskilda arrangemang mellan Frankrike och vissa av AVS-staterna har väckt frågan om diskrimineringsförbudet i artikel 62 i Lomékonventionen eventuellt skall tolkas på så sätt att det tillförsäkrar en medborgare från Madagaskar samma behandling i Frankrike som tillförsäkras medborgare från de på detta sätt gynnade AVS-staterna.
19 För att besvara denna fråga är det tillräckligt att fastställa att det faktum att en medlemsstat eventuellt tillförsäkrar medborgare från en viss AVS-stat en gynnsammare behandling strider inte mot diskrimineringsförbudet i artikel 62, under förutsättning att en sådan behandling är en följd av bestämmelserna i ett internationellt avtal om ömsesidiga rättigheter och fördelar.
20 Svaret på den första frågan blir alltså följande. Artikel 62 i Lomékonventionen medför inte att en medborgare från en AVS-stat har rätt att etablera sig inom en EEG-medlemsstats territorium, utan villkor avseende medborgarskap, när det gäller utövandet av yrken som enligt denna stats lagstiftning är förbehållna dess egna medborgare.
Den andra frågan
21 Den andra frågan, som syftar till att klargöra räckvidden av det förbehåll som föreskrivs i artikel 62 andra meningen i Lomékonventionen, kräver endast ett svar om tolkningen av den första meningen i samma artikel medför att medborgare från AVS-staterna tillförsäkras nationell behandling med avseende på det aktuella yrket.
22 Eftersom detta inte är fallet finns det inget behov av att besvara den andra frågan.
Beslut om rättegångskostnader
23 De kostnader som har förorsakats Frankrikes regering samt Europeiska gemenskapernas kommission, som har inkommit med yttrande till domstolen, är inte ersättningsgilla.
24 Eftersom förfarandet i förhållande till parterna vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
-angående de frågor som genom dom av den 18 maj 1977 förts vidare av Cour d'appel i Douai - följande dom:
Artikel 62 i AVS-EEG-konventionen, undertecknad den 28 februari 1975 i Lomé, mellan staterna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet å ena sidan och Europeiska ekonomiska gemenskapen å andra sidan, medför inte att en medborgare från en AVS-stat har rätt att etablera sig inom en EEG-medlemsstats territorium, utan villkor avseende medborgarskap, när det gäller utövandet av yrken som enligt denna stats lagstiftning är förbehållna dess egna medborgare.