62024CJ0563
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (siedma komora)
z 13. novembra 2025 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Definovanie, popis, prezentácia, označovanie a ochrana liehovín – Nariadenie (EÚ) 2019/787 – Článok 10 ods. 7 – Zákaz používania názvov podľa právnych predpisov pre akýkoľvek nápoj, ktorý nespĺňa požiadavky príslušných kategórií – Gin – Názov nápoja ‚nealkoholický gin‘ – Článok 12 ods. 1 – Zmienky – Platnosť článku 10 ods. 7 – Článok 16 Charty základných práv Európskej únie – Sloboda podnikania – Zásada proporcionality“
Vo veci C‑563/24,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Landgericht Potsdam (Krajinský súd Postupim, Nemecko) zo 6. augusta 2024 a doručený Súdnemu dvoru 20. augusta 2024, ktorý súvisí s konaním:
Verband Sozialer Wettbewerb eV
proti
PB Vi Goods GmbH,
SÚDNY DVOR (siedma komora),
v zložení: predseda siedmej komory F. Schalin (spravodajca), sudcovia M. Gavalec a Z. Csehi,
generálny advokát: M. Szpunar,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
Verband Sozialer Wettbewerb e.V., v zastúpení: D. Marquardt, Rechtsanwalt,
–
nemecká vláda, v zastúpení: J. Möller a P.‑L. Krüger, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci C. Eggers, Rechtsanwalt,
–
grécka vláda, v zastúpení: Z. Chatzipavlou a M. Tassopoulou, splnomocnené zástupkyne,
–
francúzska vláda, v zastúpení: P. Chansou a B. Travard, splnomocnené zástupkyne,
–
talianska vláda, v zastúpení: S. Fiorentino, M. Maugeri a P. Passolunghi, splnomocnení zástupcovia,
–
Európsky parlament, v zastúpení: G. C. Bartram a W. D. Kuzmienko, splnomocnení zástupcovia,
–
Rada Európskej únie, v zastúpení: M. Alver, N. Brzezinski a L. Hamtcheva, splnomocnení zástupcovia,
–
Európska komisia, v zastúpení: B. Rechena a M. Zerwes, splnomocnení zástupcovia,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 10 ods. 7 a článku 12 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/787 zo 17. apríla 2019 o definovaní, popise, prezentácii a označovaní liehovín, používaní názvov liehovín pri prezentácii a označovaní iných potravín, ochrane zemepisných označení liehovín, používaní etylalkoholu a destilátov poľnohospodárskeho pôvodu v alkoholických nápojoch a o zrušení nariadenia (ES) č. 110/2008 (Ú. v. EÚ L 130, 2019, s. 1), zmeneného delegovaným nariadením Komisie (EÚ) 2021/1096 z 21. apríla 2021 (Ú. v. EÚ L 238, 2021, s. 1) (ďalej len „nariadenie 2019/787“), ako aj platnosti článku 10 ods. 7 nariadenia 2019/787 s ohľadom na článok 16 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“).
2
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi združením Verband Sozialer Wettbewerb eV (ďalej len „VSW“) a spoločnosťou PB Vi Goods GmbH (ďalej len „PB“) vo veci uvádzania nápoja, nazvaného Virgin Gin Alkoholfrei, na trh a jeho propagácie zo strany spoločnosti PB.
Právny rámec
3
Odôvodnenia 2, 3 a 10 nariadenia 2019/787 uvádzajú:
„(2)
Pravidlami, ktoré sa vzťahujú na liehoviny, by sa malo prispieť k dosiahnutiu vysokej úrovne ochrany spotrebiteľa, odstráneniu informačnej asymetrie, predchádzaniu klamlivým praktikám a dosiahnutiu transparentnosti trhu a spravodlivej hospodárskej súťaže. Mala by sa nimi chrániť dobrá povesť, ktorú liehoviny Únie dosiahli v Únii a na svetovom trhu, pričom by sa naďalej mali zohľadňovať tradičné postupy používané pri výrobe liehovín, ako aj rastúce nároky na ochranu a informovanosť spotrebiteľa. …
(3)
Liehoviny predstavujú dôležitý odbyt pre odvetvie poľnohospodárstva Únie a ich výroba s uvedeným odvetvím úzko súvisí. Táto súvislosť určuje kvalitu, bezpečnosť a dobrú povesť liehovín vyrábaných v Únii. …
(10)
Mali by sa stanoviť pravidlá pre názvy podľa právnych predpisov, ktoré sa majú používať pre liehoviny umiestňované na trh Únie, aby sa zaistilo, že takéto názvy podľa právnych predpisov sa používajú v celej Únii harmonizovaným spôsobom a aby sa zabezpečila transparentnosť informácií pre spotrebiteľa.“
4
Článok 10 ods. 7 prvý pododsek tohto nariadenia stanovuje:
„Bez toho, aby boli dotknuté články 11 a 12 a článok 13 ods. 2 až 4, názvy podľa právnych predpisov uvedené v odseku 2 tohto článku alebo zemepisné označenia sa nesmú používať v popise, prezentácii ani označovaní žiadneho nápoja, ktorý nespĺňa požiadavky príslušnej kategórie stanovené v prílohe I alebo príslušného zemepisného označenia. Uvedený zákaz sa vzťahuje aj na prípady, keď sa takéto názvy podľa právnych predpisov alebo zemepisné označenia používajú v spojení so slovami alebo slovnými spojeniami, ako napríklad ‚podobný‘, ‚typ‘, ‚štýl‘, ‚vyrobený‘, ‚aróma‘ alebo inými podobnými výrazmi.“
5
Článok 12 ods. 1 uvedeného nariadenia stanovuje:
„Zmienka názvu podľa právnych predpisov stanoveného v jednej alebo viacerých kategóriách liehovín uvedených v prílohe I alebo jedného či viacerých zemepisných označení liehovín sa povolí v prezentácii a označovaní potraviny inej ako alkoholický nápoj pod podmienkou, že alkohol použitý na výrobu danej potraviny pochádza výhradne z liehoviny alebo liehovín, na ktoré zmienka odkazuje, s výnimkou alkoholu, ktorý sa môže nachádzať v arómach, farbivách alebo iných povolených zložkách použitých na výrobu uvedenej potraviny.“
6
Príloha I k tomuto nariadeniu je nazvaná „Kategórie liehovín“. Bod 20 uvedenej prílohy, nazvaný „Gin“, znie:
„a)
Gin je liehovina aromatizovaná borievkami, vyrobená aromatizovaním etylalkoholu poľnohospodárskeho pôvodu plodmi borievky (Juniperus communis L.).
b)
Minimálny obsah alkoholu liehoviny gin je 37,5 % obj.
c)
Na výrobu liehoviny gin možno použiť len aromatické látky alebo aromatické prípravky, alebo tieto oboje tak, aby chuť bola prevažne borievková.
d)
Výraz „gin“ možno doplniť výrazom „dry“, ak neobsahuje pridané sladidlá v množstve presahujúcom 0,1 gramu sladiacich produktov na liter konečného výrobku, vyjadrených ako invertný cukor.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
7
VSW je nemecké združenie, ktorého úlohou je predovšetkým bojovať proti nekalej hospodárskej súťaži. PB je spoločnosť, ktorá ponúka na predaj a propaguje okrem iného nealkoholický nápoj s názvom Virgin Gin Alkoholfrei (nealkoholický Virgin Gin).
8
VSW, ktoré sa domnievalo, že reklama spoločnosti PB na tento nápoj porušuje ustanovenia nariadenia 2019/787, podalo 31. októbra 2023 proti tejto spoločnosti žalobu o zdržanie sa predaja uvedeného nápoja na Landgericht Potsdam (Krajinský súd Postupim, Nemecko), ktorý je vnútroštátnym súdom, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania. VSW v tejto súvislosti zastáva názor, že gin sa podľa bodu 20 prílohy I k nariadeniu 2019/787 musí vyrábať aromatizovaním etylalkoholu poľnohospodárskeho pôvodu plodmi borievky a musí mať minimálny obsah alkoholu 37,5 % obj. Vzhľadom na nedodržanie týchto požiadaviek sa VSW domnieva, že PB musí prestať ponúkať na predaj dotknutý nápoj pod označením „gin“.
9
PB naopak tvrdí, že reklama na tento nápoj neporušuje nariadenie 2019/787, keďže je každému spotrebiteľovi zrejmé, že tento nápoj neobsahuje alkohol.
10
V tejto súvislosti vnútroštátny súd uvádza, že má určité pochybnosti o platnosti článku 10 ods. 7 nariadenia 2019/787 z dôvodu prípadného obmedzenia slobody podnikania zakotvenej v článku 16 Charty. Zákaz prezentovať a označovať určitý nealkoholický nápoj ako „nealkoholický gin“ je totiž neprimeraný, keďže pravdepodobne nesleduje legitímny cieľ. Tento súd sa domnieva, že údaj „nealkoholický“ vylučuje riziko uvedenia spotrebiteľa do omylu. Tento zákaz je neprimeraný tiež z dôvodu, že podľa nariadenia 2019/787 nie je možné označovať nápoj napríklad ako „chuť ginu“, čo znamená, že výrobok nemôže byť pre spotrebiteľa opísaný zrozumiteľne. Táto situácia okrem toho poskytuje konkurenčnú výhodu výrobcom, ktorí distribuujú zároveň nealkoholické nápoje aj gin, v porovnaní s výrobcami, ktorí uvádzajú na trh výlučne nealkoholické nápoje, ktoré z tohto dôvodu nebudú spájané s ginom.
11
Ak by Súdny dvor nepovažoval článok 10 ods. 7 nariadenia 2019/787 za neplatný, vnútroštátny súd sa pýta, či ustanovenia tohto nariadenia možno vykladať v tom zmysle, že nezakazujú prezentovať alebo označovať určité nealkoholické nápoje ako „nealkoholický gin“. Domnieva sa však, že tieto ustanovenia jednoznačne vyjadrujú vôľu normotvorcu Únie toto zakázať.
12
Za týchto okolností Landgericht Potsdam (Krajinský súd Postupim) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Je článok 10 ods. 7 [nariadenia 2019/787] z dôvodu porušenia článku 16 [Charty] neplatný, pokiaľ zakazuje prezentáciu alebo označovanie nealkoholických nápojov ako ‚nealkoholický gin‘?
2.
Subsidiárne: Má sa článok 10 ods. 7 alebo článok 12 ods. 1 [nariadenia 2019/787] vykladať v tom zmysle, že podľa týchto predpisov prezentácia alebo označovanie nealkoholického nápoja ako ‚nealkoholický gin‘ nie je zakázaná už preto, že nápoj nedosahuje minimálny obsah alkoholu nevyhnutný na označovanie ako ‚gin‘ a nevyrába sa aromatizovaním etylalkoholu poľnohospodárskeho pôvodu (ale aromatizovaním vody) plodmi borievky?“
O prejudiciálnych otázkach
O prípustnosti
13
Talianska vláda namieta prípustnosť položených otázok. Pokiaľ ide o prvú otázku, vnútroštátny súd podľa talianskej vlády neposkytol dostatok informácií na to, aby Súdny dvor mohol posúdiť platnosť článku 10 ods. 7 nariadenia 2019/787. V rámci druhej otázky vnútroštátny súd nevysvetlil dôvody, ktoré ho viedli k položeniu otázky týkajúcej sa výkladu predmetných ustanovení práva Únie. Naopak sa domnieval, že tieto ustanovenia jasne obsahujú zákaz prezentácie a označovania určitých nealkoholických nápojov ako „nealkoholický gin“.
14
V tejto súvislosti je potrebné konštatovať, že vnútroštátny súd dostatočne jasne vymedzil kontext sporu vo veci samej a uviedol dôvody, pre ktoré považuje na účely vydania svojho rozsudku za potrebný výklad dotknutých ustanovení práva Únie.
15
Navyše treba pripomenúť, že Súdny dvor už konštatoval, že tvrdenie, že odpovede na prejudiciálne otázky sú jasné, vnútroštátnemu súdu nezakazuje, aby položil Súdnemu dvoru prejudiciálne otázky, a nemá za následok nepríslušnosť Súdneho dvora na rozhodovanie o takýchto otázkach (rozsudok z 21. decembra 2011, Evroetil, C‑503/10, EU:C:2011:872, bod 36).
16
Z uvedeného vyplýva, že položené otázky sú prípustné.
O veci samej
17
Keďže prvá otázka týkajúca sa platnosti článku 10 ods. 7 nariadenia 2019/787 sa kladie len za predpokladu, ak sa toto ustanovenie vykladalo v tom zmysle, že zakazuje prezentovať a označovať určité nealkoholické nápoje ako „nealkoholický gin“, je potrebné v prvom rade preskúmať druhú prejudiciálnu otázku.
O druhej otázke
18
Touto druhou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa článok 10 ods. 7 a článok 12 ods. 1 nariadenia 2019/787 majú vykladať v tom zmysle, že zakazujú používať názov „nealkoholický gin“ pri prezentácii a označovaní nealkoholického nápoja z dôvodu, že nespĺňa požiadavky stanovené v bode 20 písm. a) a b) prílohy I k tomuto nariadeniu pre kategóriu liehovín, ktoré zodpovedajú názvu „gin“.
19
Z článku 10 ods. 7 nariadenia 2019/787 vyplýva, že je zakázané pri prezentácii a označovaní akéhokoľvek nápoja, ktorý nespĺňa požiadavky príslušnej kategórie nápojov uvedených v prílohe I k tomuto nariadeniu, používať názvy podľa právnych predpisov, a to okrem iného názov „gin“. Uvedený zákaz sa vzťahuje aj na prípady, keď sa takéto názvy podľa právnych predpisov používajú v spojení so slovami alebo slovnými spojeniami, ako napríklad „podobný“, „typ“, „štýl“, „vyrobený“, „aróma“ alebo inými podobnými výrazmi.
20
Podľa bodu 20 písm. a) a b) prílohy I k nariadeniu 2019/787 sa gin vyrába aromatizovaním etylalkoholu poľnohospodárskeho pôvodu plodmi borievky a jeho minimálny obsah alkoholu predstavuje 37,5 % obj.
21
Článok 10 ods. 7 nariadenia 2019/787 sa podľa jeho znenia uplatňuje bez toho, aby boli dotknuté určité ustanovenia nariadenia 2019/787, ktoré upravujú používanie názvu podľa právnych predpisov v zloženom výraze, zmienky o takomto názve, zápis tohto názvu do zoznamu zložiek, ako aj liehoviny považované za zmesi alebo scelené zmesi. Tieto ustanovenia nie sú v rámci konania vo veci samej relevantné, keďže sa uplatňujú len na výrobky obsahujúce alkohol.
22
Pokiaľ ide o článok 12 ods. 1 nariadenia 2019/787, na ktorý vnútroštátny súd odkázal vo svojej druhej otázke, je potrebné konštatovať, že toto ustanovenie nie je relevantné pre odpoveď na túto otázku. Uvedené ustanovenie sa totiž uplatňuje len na potraviny, ktoré sa vyrábajú použitím alkoholu. Nemožno ho teda uplatniť v rámci sporu vo veci samej.
23
Treba konštatovať, že zo samotného znenia článku 10 ods. 7 nariadenia 2019/787 jasne vyplýva, že je zakázané prezentovať a označovať nápoj dotknutý vo veci samej ako „nealkoholický gin“, a to zo samotného dôvodu, že tento nápoj neobsahuje alkohol. Nie je teda vyrobený aromatizovaním etylalkoholu poľnohospodárskeho pôvodu, čo naráža na jednu z požiadaviek stanovených pre používanie názvu „gin“ podľa právnych predpisov, na ktoré odkazuje tento článok 10 ods. 7 a ktoré sú stanovené v bode 20 prílohy I k tomuto nariadeniu.
24
Okrem toho z uvedeného článku 10 ods. 7 vyplýva, že skutočnosť, že k názvu „gin“ podľa právnych predpisov je pripojený údaj „nealkoholický“, nie je relevantná, keďže zákaz platí aj pre prítomnosť výrazov použitých na účely označenia, že daný nápoj sa nemá zamieňať s liehovinou s týmto názvom.
25
Za týchto okolností je potrebné odpovedať na druhú otázku tak, že článok 10 ods. 7 nariadenia 2019/787 sa má vykladať v tom zmysle, že zakazuje používať názov „nealkoholický gin“ pri prezentácii a označovaní nealkoholického nápoja z dôvodu, že tento nápoj nespĺňa požiadavky stanovené v bode 20 písm. a) a b) prílohy I k tomuto nariadeniu pre kategóriu liehovín, ktoré zodpovedajú názvu „gin“ podľa právnych predpisov.
O prvej otázke
26
Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či článok 10 ods. 7 nariadenia 2019/787 je platný s ohľadom na slobodu podnikania zakotvenú v článku 16 Charty v rozsahu, v akom zakazuje prezentovať a označovať určitý nealkoholický nápoj ako „nealkoholický gin“.
27
Právo slobodne podnikať predovšetkým zahŕňa právo každého podniku slobodne nakladať s disponibilnými ekonomickými, technickými a finančnými zdrojmi v medziach zodpovednosti, ktorú nesie za svoje vlastné konanie. Okrem toho toto právo zahŕňa slobodu vykonávať hospodársku alebo obchodnú činnosť, zmluvnú slobodu a slobodnú hospodársku súťaž (pozri v tomto zmysle rozsudok z 30. júna 2016, Lidl, C‑134/15, EU:C:2016:498, body 27 a 28, ako aj citovanú judikatúru).
28
Treba pripomenúť, že podľa článku 52 ods. 1 Charty akékoľvek obmedzenie výkonu práv a slobôd uznaných v tejto Charte musí byť ustanovené zákonom a rešpektovať podstatu týchto práv a slobôd. Za predpokladu dodržiavania zásady proporcionality možno tieto práva a slobody obmedziť len vtedy, ak je to nevyhnutné a skutočne to zodpovedá cieľom všeobecného záujmu, ktoré sú uznané Úniou, alebo ak je to potrebné na ochranu práv a slobôd iných.
29
Podľa judikatúry Súdneho dvora právo na slobodný výkon povolania nie je absolútnym právom, ale musí byť vnímané s prihliadnutím na jeho spoločenskú funkciu. V dôsledku toho je možné stanoviť obmedzenia pre výkon slobody podnikania, pokiaľ tieto obmedzenia v skutočnosti zodpovedajú cieľom všeobecného záujmu presadzovaného Úniou a pokiaľ so zreteľom na sledovaný cieľ nie sú neprimeraným a neadekvátnym zásahom do samotnej podstaty tohto práva (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 6. septembra 2012, Deutsches Weintor, C‑544/10, EU:C:2012:526, bod 54 a citovanú judikatúru).
30
Okrem toho vzhľadom na širokú mieru voľnej úvahy normotvorcu Únie v oblasti spoločnej poľnohospodárskej politiky, ktorá zahŕňa komplexné posúdenia, môže zákonnosť opatrenia prijatého v tejto oblasti ovplyvniť len zjavná neprimeranosť tohto opatrenia vo vzťahu k cieľu, ktorý príslušná inštitúcia sleduje (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 14. júna 2017, TofuTown.com, C‑422/16, EU:C:2017:458, bod 46, a z 2. septembra 2021, Irish Ferries, C‑570/19, EU:C:2021:664, bod 151).
31
V prvom rade je potrebné konštatovať, že zákaz používania názvov podľa právnych predpisov pre akýkoľvek nápoj, ktorý nespĺňa požiadavky dotknutých kategórií, je stanovený zákonom v zmysle článku 52 ods. 1 Charty, keďže je upravený v článku 10 ods. 7 nariadenia 2019/787.
32
Treba ďalej uviesť, že tento zákaz sa týka výlučne používania názvov liehovín podľa právnych predpisov bez toho, aby bránil výrobe alebo vo všeobecnosti distribúcii nápojov nespĺňajúcich požiadavky stanovené týmto nariadením. Nezasahuje teda do samotnej podstaty slobody podnikania (pozri v tomto zmysle rozsudky z 13. decembra 1994, SMW Winzersekt, C‑306/93, EU:C:1994:407, bod 24, a zo 6. septembra 2012, Deutsches Weintor, C‑544/10, EU:C:2012:526, body 56 až 58). Treba teda dospieť k záveru, že predmetný zákaz rešpektuje podstatu slobody podnikania.
33
Pokiaľ ide napokon o dodržiavanie zásady proporcionality, hoci vnútroštátny súd odkazuje na článok 16 Charty, treba tiež zohľadniť jej článok 38, ktorého cieľom je zabezpečiť vysokú úroveň ochrany spotrebiteľov. Táto ochrana je okrem toho spomenutá v odôvodnení 2 nariadenia 2019/787 ako cieľ, ktorý toto nariadenie sleduje. Rovnako je jeho cieľom podľa toho istého odôvodnenia a odôvodnenia 10 tohto nariadenia predchádzať klamlivým praktikám a zachovať transparentnosť informácií poskytovaných spotrebiteľom. Okrem toho z odôvodnení 2 a 3 uvedeného nariadenia vyplýva, že liehoviny predstavujú dôležitý odbyt pre odvetvie poľnohospodárstva Únie a že cieľom tohto nariadenia je zabezpečiť spravodlivú hospodársku súťaž, ako aj chrániť dobrú povesť týchto nápojov. Takéto ciele predstavujú ciele všeobecného záujmu (pozri analogicky rozsudky z 13. decembra 1994, SMW Winzersekt, C‑306/93, EU:C:1994:407, bod 25; z 8. mája 2014, Assica a Kraft Foods Italia, C‑35/13, EU:C:2014:306, bod 37, ako aj z 30. júna 2016, Lidl, C‑134/15, EU:C:2016:498, bod 37).
34
Pokiaľ ide o spôsobilosť predmetného zákazu zaručiť dosiahnutie takto sledovaných cieľov, je potrebné konštatovať, že dodržiavanie definícií nápojov označených názvami podľa právnych predpisov a uvádzaných na trh Únie zaručuje spotrebiteľom, že všetky tieto výrobky budú spĺňať rovnaké normy kvality a budú ich chrániť pred akoukoľvek pravdepodobnosťou zámeny, pokiaľ ide o zloženie výrobkov, ktoré zamýšľajú nadobudnúť. Okrem toho tento zákaz zaručuje, že pod dotknutým názvom podľa právnych predpisov bude možné uvádzať na trh len nápoje vyrobené určitým spôsobom a s rovnakými vlastnosťami. Takéto opatrenie umožňuje zabrániť tomu, aby výrobca nápoja nespĺňajúceho požiadavky stanovené v nariadení 2019/787 mohol mať pre svoj vlastný výrobok prospech z dobrej povesti výrobcov liehovín používajúcich názov podľa právnych predpisov. Predmetný zákaz je preto vhodný na dosiahnutie cieľov sledovaných nariadením 2019/787.
35
Pokiaľ ide o nevyhnutnosť predmetného zákazu vzhľadom na ciele nariadenia 2019/787, treba konštatovať, že ak by názvy podľa právnych predpisov mohli byť sprevádzané opisnými výrazmi – ako napríklad „nealkoholický“ – na označenie výrobkov, ktoré nespĺňajú požiadavky stanovené na získanie takýchto názvov, hrozilo by, že spotrebitelia budú uvedení do omylu, pokiaľ ide o zloženie výrobkov, ktoré zamýšľajú kúpiť (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 16. decembra 1999, UDL, C‑101/98, EU:C:1999:615, body 33 a 34, ako aj zo 14. júna 2017, TofuTown.com, C‑422/16, EU:C:2017:458, body 47 a 48). Aj keď je totiž spotrebiteľovi jasné, že výrobok označený ako „nealkoholický gin“ neobsahuje alkohol, tento spotrebiteľ by sa mohol pomýliť, pokiaľ ide o ostatné vlastnosti tohto výrobku, keďže požiadavky týkajúce sa názvu „gin“ podľa právnych predpisov obsahujú aj iné prvky než jednoduchú prítomnosť alkoholu, a to najmä nevyhnutnú výrobu etylalkoholu poľnohospodárskeho pôvodu aromatizovaním. Navyše dobrá povesť, ktorú výrobcovia spĺňajúci požiadavky stanovené v nariadení 2019/787 získali v súvislosti s daným nápojom, by nebola chránená, čo by viedlo k riziku nekalej hospodárskej súťaže (pozri v tomto zmysle rozsudky z 13. decembra 1994, SMW Winzersekt, C‑306/93, EU:C:1994:407, bod 25, a zo 14. júna 2017, TofuTown.com, C‑422/16, EU:C:2017:458, body 43 až 48). Zákaz stanovený v článku 10 ods. 7 nariadenia 2019/787 sa preto musí považovať za nevyhnutný.
36
Treba tiež zohľadniť skutočnosť pripomenutú v bode 32 tohto rozsudku, že iným výrobcom ako tým, ktorí majú právo používať názvy liehovín podľa právnych predpisov, je iba bránené v používaní uvedených názvov, ale nie sú zbavení práva uvádzať svoje výrobky na trh, pokiaľ sú v súlade s príslušnou právnou úpravou.
37
Za týchto okolností zákaz používania názvov podľa právnych predpisov pre akýkoľvek nápoj, ktorý nespĺňa požiadavky dotknutých kategórií nápojov, ako sú stanovené v nariadení 2019/787, neporušuje zásadu proporcionality.
38
Z vyššie uvedených úvah vyplýva, že z preskúmania prvej otázky nevyplynula nijaká skutočnosť, ktorá by mohla ovplyvniť platnosť článku 10 ods. 7 nariadenia 2019/787 s ohľadom na slobodu podnikania zakotvenú v článku 16 Charty.
O trovách
39
Vzhľadom na to, že konanie pred Všeobecným súdom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (siedma komora) rozhodol takto:
1.
Článok 10 ods. 7 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/787 zo 17. apríla 2019 o definovaní, popise, prezentácii a označovaní liehovín, používaní názvov liehovín pri prezentácii a označovaní iných potravín, ochrane zemepisných označení liehovín, používaní etylalkoholu a destilátov poľnohospodárskeho pôvodu v alkoholických nápojoch a o zrušení nariadenia (ES) č. 110/2008, zmeneného delegovaným nariadením Komisie (EÚ) 2021/1096 z 21. apríla 2021,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
zakazuje používať názov „nealkoholický gin“ pri prezentácii a označovaní nealkoholického nápoja z dôvodu, že tento nápoj nespĺňa požiadavky stanovené v bode 20 písm. a) a b) prílohy I k tomuto nariadeniu pre kategóriu liehovín, ktoré zodpovedajú názvu „gin“ podľa právnych predpisov.
2.
Z preskúmania prvej prejudiciálnej otázky nevyplynula nijaká skutočnosť, ktorá by mohla ovplyvniť platnosť článku 10 ods. 7 nariadenia 2019/787, zmeneného delegovaným nariadením 2021/1096, s ohľadom na slobodu podnikania zakotvenú v článku 16 Charty základných práv Európskej únie.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.