NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY
TAMARA ĆAPETA
prednesené 10. apríla 2025(1)
Vec C‑337/22 P
Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)
proti
Nowhere Co. Ltd
„ Odvolanie – Ochranná známka Európskej Únie – Námietkové konanie – Nariadenie (ES) č. 207/2009 – Článok 8 ods. 4 – Staršie práva – Relatívny dôvod zamietnutia – Prihláška obrazovej ochrannej známky APE TREES – Vystúpenie Spojeného kráľovstva z Európskej únie – Zánik staršieho práva na konci prechodného obdobia – Rozhodnutie o námietke výlučne na základe dátumu prijatia rozhodnutia “
I.      Úvod
1.        Táto vec sa týka odvolania proti rozsudku Všeobecného súdu zo 16. marca 2022, Nowhere/EUIPO – Ye (APE TEES) (T‑281/21, ďalej len „napadnutý rozsudok“, EU:T:2022:139). Všeobecný súd týmto rozsudkom zrušil rozhodnutie Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (ďalej len „EUIPO“), ktorý rozhodol, že po skončení prechodného obdobia po vystúpení Spojeného kráľovstva z Európske únie, už staršie práva týkajúce sa Spojeného kráľovstva nemôžu byť základom pre námietku proti zápisu ochrannej známky Európskej Únie, a to ani v prípade, ak uvedené konanie bolo začaté v období, keď Spojené kráľovstvo bolo ešte členským štátom Európskej únie, a preto „len z tohto dôvodu“(2) zamietol námietku založenú na týchto starších právach týkajúcich sa Spojeného kráľovstva ako neodôvodnenú.
2.        EUIPO podal proti tomuto rozsudku odvolanie. V rámci svojho jediného odvolacieho dôvodu EUIPO tvrdí, že Všeobecný súd nesprávneho vyložil článok 8 ods. 4 nariadenia Rady (ES) č. 207/2009(3). S týmto tvrdením nesúhlasím.
II.    Okolnosti predchádzajúce tomuto konaniu
A.      Námietkové konanie pred EUIPO
3.        Okolnosti predchádzajúce podaniu odvolania sú uvedené v bodoch 1 až 15 napadnutého rozsudku. Na účely tejto analýzy je potrebné pripomenúť si tieto skutočnosti.
4.        Dňa 30. júna 2015 podal pán Junguo Ye (ďalej len „pán Ye“) prihlášku ochrannej známky pre toto obrazové označenie (ďalej len „napadnutá ochranná známka“):
5.        Dňa 8. marca 2016 podala spoločnosť Nowhere Co. Ltd (ďalej len „Nowhere“), žalobkyňa v prvostupňovom konaní, námietku proti zápisu tejto ochrannej známky podľa článku 41 nariadenia č. 207/2009, okrem iného na základe týchto troch starších nezapísaných obrazových ochranných známok používaných v obchodnom styku okrem iného v Spojenom kráľovstve:
6.        Námietkové oddelenie zamietlo túto námietku žalobkyne v novembri 2017 a druhý odvolací senát EUIPO zamietol odvolanie žalobkyne v októbri 2018.
7.        Po podaní žaloby o neplatnosť rozhodnutia druhého odvolacieho senátu z októbra 2018 na Všeobecný súd uvedený odvolací senát 17. júla 2019 zrušil svoje rozhodnutie. Z tohto dôvodu Všeobecný súd rozhodol, že o žalobe už nie je potrebné rozhodnúť.(4)
8.        O polnoci 31. decembra 2020 sa skončilo prechodné obdobie stanovené v článku 126 dohody o vystúpení(5).
9.        Druhý odvolací senát rozhodnutím z 10. februára 2021 odvolanie spoločnosti Nowhere zamietol. V relevantnej časti napadnutého rozhodnutia sa vysvetľuje, že:
„24      Po vystúpení Spojeného kráľovstva z [Európskej únie] a skončení platnosti dohody o vystúpení po 31. decembri 2020, práva, ktoré môžu existovať v Spojenom kráľovstve, nepredstavujú právny základ v súlade s článkom 8 ods. 2 [nariadenia o ochrannej známke EÚ z roku 2009] na účely konaní založených na relatívnych dôvodoch, ako sú článok 8 ods. 1 písm. b), článok 8 ods. 4 a článok 8 ods. 5 [nariadenia o ochrannej známke EÚ z roku 2009].
25      Z toho vyplýva, že už nie je možné odvolávať na medzinárodný zápis č. 996 157 s vyznačením Spojeného kráľovstva a na medzinárodný zápis č. 871 962 s vyznačením [Spojeného kráľovstva] podľa článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 5 [nariadenia o ochrannej známke EÚ z roku 2009].
26      Namietateľ sa nemôže dovolávať neoprávneného používania označenia (passing off) podľa anglického práva, pokiaľ ide o článok 8 ods. 4 [nariadenia o ochrannej známke EÚ z roku 2009].
27      Pokiaľ ide o uplatnenie týchto starších práv, námietka nemôže byť odôvodnená už len z tohto dôvodu.“
B.      Konanie pred Všeobecným súdom
10.      Podaním z 21. mája 2021 podala Nowhere na Všeobecný súd žalobu podľa článku 263 ZFEÚ.
11.      Všeobecný súd napadnutým rozsudkom zrušil napadnuté rozhodnutie. Vyhovel prvému žalobnému návrhu jediného žalobného dôvodu na zrušenie, ktorým sa poukazovalo na porušenia článku 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009, a zamietol druhý žalobný návrh, ktorý sa týkal zmeny napadnutého rozhodnutia.(6)
C.      Konanie pred Súdnym dvorom
12.      Uznesením zo 16. novembra 2022 Súdny dvor rozhodol, že odvolanie sa prijíma. Súdny dvor usúdil, že návrh EUIPO v tomto zmysle dostatočne preukazuje, že odvolanie sa týka otázky, ktorá je dôležitá pre jednotu, vnútorný súlad a vývoj práva Únie.(7)
13.      Rozhodnutím predsedu Súdneho dvora z 21. marca 2023 bolo Spolkovej republike Nemecko povolené vstúpiť do konania ako vedľajší účastník na podporu EUIPO.
14.      Uznesením predsedu z 27. apríla 2023 bolo International Trademark Association (ďalej len „INTA“) povolené vstúpiť do konania ako vedľajší účastník na podporu EUIPO.(8)
15.      Odvolaním z 23. mája 2022 EUIPO navrhuje, aby Súdny dvor zrušil napadnutý rozsudok, zamietol žalobu v prvom stupni a uložil spoločnosti Nowhere povinnosť nahradiť trovy konania.
16.      Vo svojom vyjadrení k odvolaniu podanom 21. januára 2023 Nowhere navrhuje, aby Súdny dvor odvolanie zamietol a uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.
17.      Súdny dvor opatrením z 2. júla 2024 vyzval účastníkov konania, aby sa vyjadrili k účinkom rozsudku z 20. júna 2024, EUIPO/Indo European Foods (C‑801/21 P, EU:C:2024:528). Nowhere a EUIPO vo svojich vyjadreniach v podstate uvádzajú, že tento rozsudok sa netýka otázky vo veci samej, ktorá je predmetom týchto odvolaní, ale rieši výlučne otázku záujmu na konaní.
III. Analýza
A.      Výklad napadnutého rozsudku
18.      Napadnutý rozsudok je potrebné vykladať so zohľadnením časového priebehu prejednávanej veci.
19.      Pripomeňme si, že prihláška pána Ye napadnutej ochrannej známky bola podaná 30. júna 2015. Krátko na to Nowhere podala námietku na základe článku 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009: existencia staršieho práva, ktoré by viedlo ku konfliktu s ochrannou známkou, o ktorej zápis sa žiada. Nowhere v rámci námietky tvrdila, že je majiteľkou nezapísanej ochrannej známky používanej v obchodnom styku, ktorá má v Spojenom kráľovstve väčší iba ako miestny dosah.
20.      Účinkom námietky proti zápisu je odklad zápisu ochrannej známky až do doby, kým sa na EUIPO neskončí námietkové konanie.
21.      Ak však EUIPO s konečnou platnosťou skončí námietkové konanie,(9) zápis ochrannej známky nastáva so spätnou platnosťou odo dňa podania prihlášky.(10)
22.      Keď 10. februára 2021 EUIPO napadnutým rozhodnutím s konečnou platnosťou skončilo námietkové konanie začaté spoločnosťou Nowhere, uplynulo takmer sedem rokov od dátumu podania prihlášky.(11)
23.      Ochranná známka, o ktorú ide v prejednávanej veci, bola teda zapísaná so spätnou účinnosťou k 30. júnu 2015, teda k dátumu pôvodného podania prihlášky.(12)
24.      EUIPO sa pri prijímaní svojho rozhodnutia z 10. februára 2021 domnieval, že v období od 30. júna 2015 do 31. decembra 2020 nemohol vzniknúť žiadny konflikt vzhľadom na to, že od konca prechodného obdobia (t. j. od polnoci 31. decembra 2020) všetky staršie práva týkajúce sa Spojeného kráľovstva prestali byť právami Únie, ktoré môžu byť dôvodom na podanie námietky v konaní o ochrannej známke Európskej únie.
25.      Všeobecný súd v napadnutom rozsudku túto logiku odmietol. Svoje rozhodnutie v podstate odôvodnil takto.
26.      Po prvé vysvetlil, že existencia relatívneho dôvodu zamietnutia „sa musí posudzovať v čase podania prihlášky ochrannej známky Európskej únie, proti ktorej sa podáva námietka“.(13)
27.      Po druhé Všeobecný súd konštatoval, že skutočnosť, že tieto staršie práva týkajúce sa Spojeného kráľovstva mohli stratiť štatút ochrannej známky v členskom štáte po podaní prihlášky ochrannej známky Európskej únie, je v zásade irelevantná. Dôležité bolo, že prihláška ochrannej známky bola podaná pred uplynutím prechodného obdobia, takže staršie práva týkajúce sa Spojeného kráľovstva boli spôsobilé predstavovať základ pre podanie námietky.(14) Z tohto dôvodu mal odvolací senát pri svojom posúdení zohľadniť tieto staršie práva a nie odmietnuť ich zohľadniť „len z dôvodu, že v čase prijatia napadnutého rozhodnutia už prechodné obdobie uplynulo“.(15)
28.      Po tretie Všeobecný súd usúdil, že vzhľadom na to, že zápis ochrannej známky Európskej únie je platný odo dňa podania prihlášky, a nie až odo dňa, keď boli prípadné námietky právoplatne zamietnuté, „by takýto konflikt mohol existovať v období medzi dňom podania prihlášky ochrannej známky Európskej únie a uplynutím prechodného obdobia“(16). V prejednávanej veci by sa to týkalo obdobia, ktoré trvalo od 30. júna 2015 do 31. decembra 2020 – teda obdobia, ktoré vo vyššie uvedenom grafe označujem ako „obdobie potenciálneho konfliktu“.
29.      Vzhľadom na uvedené prekrývanie Všeobecný súd vysvetlil, že „je pritom ťažké pochopiť, prečo by mala byť žalobkyni odopretá ochrana jej starších nezapísaných ochranných známok používaných v obchodnom styku v Spojenom kráľovstve aj počas tohto obdobia, najmä pokiaľ ide o možné používanie prihlasovanej ochrannej známky, o ktorej sa domnieva, že je v konflikte s prvými uvedenými ochrannými známkami. V dôsledku toho je takisto potrebné uznať, že žalobkyňa má legitímny záujem na úspechu svojej námietky v súvislosti s týmto obdobím“.(17)
30.      Nevidím žiadne pochybenie Všeobecného súdu pri tomto odôvodnení.
31.      Je možné, hoci EUIPO o tejto otázke nerozhodoval, že v čase podania prihlášky ochrannej známky Európskej únie mala Nowhere staršie práva v Spojenom kráľovstve.
32.      Keďže takéto práva sa považujú za predmety vlastníctva, a teda sú súčasťou systému nenarušenej hospodárskej súťaže,(18) získanie ochrany v rámci systému ochranných známok Európskej únie priznáva jej majiteľovi určité výlučné práva.(19)
33.      Jedným z týchto práv je monopolizovať toto označenie v súvislosti s určitými tovarmi a službami.(20)
34.      Prostredníctvom relatívnych dôvodov zamietnutia priznáva článok 8 nariadenia č. 207/2009 majiteľovi ochrannej známky Európskej únie právo chrániť túto ochrannú známku proti prihlasovaným ochranným známkam v námietkovom konaní.(21)
35.      V prejednávanej veci vzhľadom na možnú existenciu staršieho práva existovala aj možnosť koexistencie, a teda konfliktu medzi existujúcim právom (ktoré má Nowhere) a prihlasovanou ochrannou známkou (ktorú prihlásil pán Ye), ak by k zápisu malo dôjsť k 30. júnu 2015.
36.      Ako konštatoval Všeobecný súd a ako nespochybňuje EUIPO, táto možnosť koexistencie a konfliktu trvala až do konca prechodného obdobia, t. j. do 31. decembra 2020.(22)
37.      Ako totiž vysvetľuje samotný EUIPO, až od tohto dátumu prestali mať staršie práva spoločnosti Nowhere v Spojenom kráľovstve účinky v rámci Únie.(23)
38.      Skutočnosť, že v čase, keď EUIPO zamietol námietku prostredníctvom napadnutého rozhodnutia, staršie práva spoločnosti Nowhere v Spojenom kráľovstve už neboli schopné plniť svoju základnú funkciu,(24) t. j. rozlišovať tovary tejto spoločnosti od tovarov v iného pôvodu, je vo vzťahu k obdobiu pred 31. decembrom 2020 irelevantná.(25)
39.      Bez ohľadu na zánik týchto starších práv v Spojenom kráľovstve v období pred 31. decembrom 2020 faktom zostáva, že v prípade zápisu by mohlo existovať značne dlhé obdobie konfliktu vzhľadom na nevyriešenú potenciálnu koexistenciu dvoch chránených označení v Únii.
40.      Táto otázka potenciálneho konfliktu nie je ani zďaleka teoretická. Ako som totiž vysvetlila a ako správne uviedol Všeobecný súd(26), zápis úspešnej ochrannej známky Európskej únie je platný odo dňa podania prihlášky.
41.      V tom čase však ochranná známka spoločnosti Nowhere pravdepodobne ešte existovala, a teda mohla byť v konflikte s napadnutou ochrannou známkou.
42.      V súlade s uvedeným, aj keď článok 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009 vyžaduje, aby sa posúdenie potenciálneho konfliktu vykonalo v čase, keď EUIPO overuje, či sú splnené všetky podmienky na podanie námietky,(27) čo v prejednávanej veci bolo 10. februára 2021, neznamená to však, že EUIPO môže opomenúť skutočnosť, že – pred týmto dátumom, ale medzi okamihom podania prihlášky ochrannej známky Európskej únie a dátumom, ku ktorému na EUIPO skončilo námietkové konanie –, mohol existovať konflikt, ktorý by bránil zápisu uvedenej ochrannej známky, ak by EUIPO prijal svoje rozhodnutie v danom čase(28).
43.      Z dôvodov uvedených vyššie Všeobecný súd správne dospel k záveru, že EUIPO nemôže jednoducho zamietnuť námietku, ktorej podmienky mohli byť splnené počas obdobia viac ako piatich rokov, len z dôvodu, že v čase formulovania jeho konečného rozhodnutia o tejto námietke sporné práva zanikli.
44.      Takýto prístup by mal za následok odmietnutie poskytnutia ochrany chránenému označeniu počas obdobia, v ktorom toto označenie mohlo plniť svoju základnú funkciu rozlišovania tovarov alebo služieb majiteľa od tovarov alebo služieb iného pôvodu, aj keď toto označenie neskôr túto funkciu stratilo.
45.      Naopak, ak by sa takáto argumentácia doviedla do krajnosti, znamenalo by to, že konflikt medzi dvoma označeniami by mohol existovať počas celého obdobia medzi podaním prihlášky ochrannej známky Európskej únie a konečným rozhodnutím EUIPO, a napriek tomu by neviedol k úspešnej námietke, ak by deň pred vydaním tohto rozhodnutia staršie označenie zaniklo. Túto logiku považujem za ťažko zlučiteľnú s monopolizačnými právami, ktoré poskytuje nariadenie č. 207/2009.
46.      To však neznamená, že by EUIPO nemohol automaticky zamietať uvedenú námietku v období po skončení prechodného obdobia, t. j. od 1. januára 2021.
47.      Ako som sa snažila zdôrazniť v grafe na začiatku tejto časti, v tomto časovom období nemohol vzniknúť konflikt z dôvodu zásady teritoriality, aj keby EUIPO zistil, že napadnutá ochranná známka a ochranná známka spoločnosti Nowhere boli v minulosti v konflikte.
48.      Preto bez preskúmania obdobia pred 31. decembrom 2020 mohol EUIPO rozhodnúť o námietkach len za obdobie začínajúce od 1. januára 2021. To znamená, že ochranná známka pána Ye mohla byť zapísaná od uvedeného dátumu bez toho, aby EUIPO musel zohľadniť obdobie pred týmto dátumom.
49.      Vzhľadom na články 51 a 52 nariadenia 2017/1001 sa však nezdá, že by bolo možné „zmeniť“ okamih zápisu ochrannej známky, ak EUIPO námietku zamietol.
50.      Z týchto ustanovení tak vyplýva, že EUIPO musí v skutočnosti vyhovieť námietke a zamietnuť zápis prihlasovanej ochrannej známky, ak zistí, že konflikt vznikol počas obdobia koexistencie dvoch chránených označení. V prejednávanej veci by to znamenalo, že EUIPO mal zamietnuť zápis ochrannej známky pána Ye, ak zistil, že táto ochranná známka je v konflikte so starším právom spoločnosti Nowhere v období od 30. júna 2015 do 31. decembra 2020.
51.      Ako vysvetlil Všeobecný súd v bode 43 napadnutého rozsudku, v takomto prípade „druhý účastník konania pred odvolacím senátom by mal možnosť podať novú prihlášku prihlasovanej ochrannej známky hneď po uplynutí prechodného obdobia, ktorá by v každom prípade už nebola v konflikte so staršími nezapísanými ochrannými známkami, pokiaľ sa používali v obchodnom styku v Spojenom kráľovstve.“
52.      Z toho vyplýva, že EUIPO mohol zamietnuť námietku spoločnosti Nowhere a zapísať ochrannú známku pána Ye od 30. júna 2015, t. j. od dátumu, keď podal prihlášku ochrannej známky Európskej únie, len vtedy, ak by EUIPO zistil, že pred 31. decembrom 2020 neexistovala možnosť konfliktu.
B.      O odvolaní
53.      Odvolanie EUIPO sa v podstatnej časti zakladá na jedinom dôvode týkajúcom sa porušenia článku 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009.
54.      Presnejšie povedané, EUIPO tvrdí, že Všeobecný súd v bodoch 25 až 31 a 33 až 46 napadnutého rozsudku vyložil toto ustanovenie tak, že ukladá EUIPO povinnosť zohľadniť výlučne existenciu relatívneho dôvodu zamietnutia ku dňu podania prihlášky ochrannej známky Európskej únie. Všeobecný súd mal týmto spôsobom údajne zameniť dátumy určujúce uplatniteľné hmotné právo s dátumami určujúcimi existenciu relatívneho dôvodu zamietnutia. Okrem toho tým, že tento súd požadoval, aby EUIPO zohľadnil prípadné obdobie koexistencie v rámci prejednávanej námietky, nezohľadnil dôsledky vyplývajúce z vystúpenia Spojeného kráľovstva z Únie a ukončenia prechodného obdobia, čo je v rozpore so zásadou teritoriality.
55.      Nowhere s týmito tvrdeniami nesúhlasí.
56.      Domnievam sa, že EUIPO zásadne nesprávne vykladá napadnutý rozsudok.
57.      Po prvé Všeobecný súd v žiadnom z bodov citovaných EUIPO nevykladá článok 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009 tak, že vyžaduje výlučne zohľadnenie dátumu podania prihlášky. Z týchto bodov tiež nemôžem vyčítať ani „nové všeobecné pravidlo právnej povahy“, ako tvrdí EUIPO, podľa ktorého by sa udalosti, ktoré nastali po dátume podania, mali považovať za irelevantné pre výsledok námietkového konania.
58.      Všeobecný súd totiž v bodoch 28 a 29 napadnutého rozsudku iba vysvetľuje, že tak uplatniteľné hmotné právo upravujúce relatívny dôvod zamietnutia, ako aj existenciu kolidujúcej ochrannej známky treba v zásade posudzovať ku dňu podania prihlášky. Týmto konštatovaním však Všeobecný súd len určuje, ktoré právo sa má uplatniť na konkrétne sporné skutkové okolnosti,(29) a ako určiť prednosť medzi kolidujúcimi ochrannými známkami.(30)
59.      Všeobecný súd sa preto nedopustil pochybenia v bodoch 30 a 31 napadnutého rozsudku, keď z týchto kritérií vyvodil závery potrebné na konštatovanie, že v zásade nie je relevantné, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté po uplynutí prechodného obdobia, ak sa staršie práva týkajúce sa Spojeného kráľovstva, na ktoré sa odvoláva námietka, skutočne používali v rámci obchodovania v Spojenom kráľovstve pred týmto okamihom.
60.      Okrem toho na rozdiel od tvrdenia EUIPO body 32 až 42 a 46 napadnutého rozsudku nestanovujú výklad článku 8 ods. 4 nariadenia 207/2009, ktorý by EUIPO ukladal povinnosť zohľadniť výlučne dátum podania námietky proti prihláške ochrannej známky Európskej únie. Namiesto toho Všeobecný súd v týchto bodoch len odmietol argumenty EUIPO, podľa ktorých by znenie, kontext a účel článku 8 ods. 4 nariadenia o ochrannej známky Spoločenstva v podstate umožňovali EUIPO ovplyvniť výsledok inak platnej námietky tým, že by svoje konečné rozhodnutie o uvedenej námietke formuloval v čase, keď uplatnené staršie právo stratilo spôsobilosť zabrániť zápisu prihlasovanej ochrannej známky. Ako som vysvetlila v časti III.A vyššie, vzhľadom na dôsledky, ktoré by výklad EUIPO spôsobil, bol výklad článku 8 ods. 4 tohto nariadenia zo strany Všeobecného súdu úplne odôvodnený.
61.      Po druhé, pokiaľ ide o údajné porušenie zásady teritoriality, treba uviesť, že Všeobecný súd v bodoch 25 až 27 napadnutého rozsudku len vysvetlil, že dohoda o vystúpení neobsahuje žiadne ustanovenia, ktoré by upravovali výsledok námietky podanej pred skončením prechodného obdobia, ale o ktorej sa rozhodlo po skončení prechodného obdobia.(31) Táto poznámka sama osebe nie je v rozpore so zásadou teritoriality.
62.      Okrem toho Všeobecný súd tým, že uznal, že námietka sa môže legitímne zakladať na starších právach týkajúcich sa Spojeného kráľovstva v čase pred koncom prechodného obdobia, nevyložil článok 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009 tak, že by bolo možné doň zahrnúť práva z územia mimo Európskej únie v rozpore so zásadou teritoriality, čo by bol nesprávny výklad.
63.      Tento súd v bodoch 31 a 42 napadnutého rozsudku skôr len uviedol, že vzhľadom na účel námietkového konania EUIPO nemohol – od začiatku a bez posúdenia veci samej – zamietnuť len z dôvodu dátumu prijatia napadnutého rozhodnutia tvrdenie spoločnosti Nowhere, že jej staršie práva boli v konflikte s ochrannou známkou pána Ye, a tým bránili zápisu tejto ochrannej známky v období od 30. júna 2015 do 31. decembra 2020.
64.      Na základe vyššie uvedeného navrhujem, aby Súdny dvor zamietol jediný odvolací dôvod EUIPO ako neodôvodnený.
IV.    O trovách
65.      Podľa článku 138 ods. 1 rokovacieho poriadku uplatniteľného na konanie o odvolaní na základe článku 184 ods. 1 tohto rokovacieho poriadku Súdny dvor uloží účastníkovi konania, ktorý vo veci nemal úspech, povinnosť nahradiť trovy konania, ak to v tomto zmysle navrhol účastník, ktorý mal vo veci úspech. Keďže navrhujem zamietnuť odvolanie EUIPO ako nedôvodné, zastávam názor, že treba rozhodnúť tak, že EUIPO znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli spoločnosti Nowhere v prvostupňovom, ako aj v odvolacom konaní.
66.      Podľa článku 140 ods. 1 a 3 rokovacieho poriadku, ktorý sa uplatňuje na odvolacie konanie na základe článku 184 ods. 1 rokovacieho poriadku, by mali nemecká vláda a INTA znášať svoje vlastné trovy konania.
V.      Návrh
67.      Vzhľadom na predchádzajúce úvahy navrhujem, aby Súdny dvor:
1.      zamietol odvolanie ako nedôvodné;
2.      potvrdil rozsudok zo 16. marca 2022, Nowhere/EUIPO – Ye (APE TEES) (T‑281/21, EU:T:2022:139);
3.      rozhodol, že Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli spoločnosti Nowhere v prvostupňovom ako aj odvolacom konaní, a
4.      rozhodol, že nemecká vláda a International Trademark Association znášajú vlastné trovy konania.
1      Jazyk prednesu: angličtina.
2      Pozri v tomto zmysle rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO z 10. februára 2021 (vec R 2474/2017‑2) (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“), bod 27.
3      Nariadenie z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, 2009, s. 1).
4      Pozri uznesenie z 18. decembra 2019, Nowhere/EUIPO – Junguo Ye (APE TEES) (T‑12/19, neuverejnené, EU:T:2019:907, výrok).
5      Dohoda o vystúpení Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z Európskej únie a Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu (Ú. v. EÚ C 384 I, 2019, s. 1) (ďalej len „dohoda o vystúpení“).
6      Napadnutý rozsudok, body 47 až 49.
7      Uznesenie zo 16. novembra 2022, EUIPO/Nowhere (C‑337/22 P, EU:C:2022:908).
8      Uznesenie predsedu Súdneho dvora z 27. apríla 2023, EUIPO/Nowhere (C‑337/22 P, EU:C:2023:409).
9      Pozri článok 51 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 zo 14. júna 2017 o ochrannej známke Európskej únie (Ú. v. EÚ L 154, 2017, s. 1), ktorý stanovuje, že k zápisu ochrannej známky dochádza po skončení námietkového konania. Upozorňujeme, že vzhľadom na dátum vydania napadnutého rozhodnutia sa procesné prvky tohto spisu riadia nariadením 2017/1001; pozri ex multis rozsudok z 8. novembra 2016, BSH/EUIPO (C‑43/15 P, EU:C:2016:837, bod 2).
10      Podľa článku 52 nariadenia 2017/1001 sa „ochranná známka EÚ zapíše na obdobie 10 rokov odo dňa podania prihlášky. Zápis sa môže obnoviť… vždy o ďalších 10 rokov.“
11      V tejto súvislosti mi nedá nespomenúť, že Všeobecný súd v bode 27 napadnutého rozsudku osobitne zdôraznil, že administratívny spis EUIPO „neobsahuje žiaden dokument z obdobia takmer 18 mesiacov, ktoré uplynulo medzi oznámením rozhodnutia o zrušení účastníkom konania pred odvolacím senátom 22. augusta 2019 a prijatím napadnutého rozhodnutia 10. februára 2021.“
12      Pozri v tomto zmysle pozri body 41 a 42 napadnutého rozsudku.
13      Pozri napadnutý rozsudok, bod 28.
14      Pozri v tomto zmysle napadnutý rozsudok, body 29 až 31.
15      Pozri napadnutý rozsudok, bod 31.
16      Pozri napadnutý rozsudok, bod 42.
17      Pozri napadnutý rozsudok, bod 42.
18      Pozri napríklad rozsudok zo 17. októbra 1990, HAG GF (C‑10/89, EU:C:1990:359, bod 13) (v ktorom sa vysvetľuje, že „práva z ochranných známok… sú základným prvkom systému nenarušenej hospodárskej súťaže, ktorý má Zmluva vytvoriť a zachovať. V takomto systéme musí byť podnik schopný udržať si svojich zákazníkov na základe kvality svojich výrobkov a služieb, čo je možné len vtedy, ak existujú rozlišovacie znaky, ktoré umožňujú zákazníkom identifikovať tieto výrobky a služby. Aby ochranná známka mohla plniť túto úlohu, musí poskytovať záruku, že všetky výrobky, ktoré sú ňou označené, boli vyrobené pod kontrolou jediného podniku, ktorý zodpovedá za ich kvalitu“).
19      Pozri odôvodnenia 9 a 11 nariadenia č. 207/2009.
20      Pozri článok 9 ods. 1 nariadenia č. 207/2009 a ex multis v tomto zmysle rozsudky zo 6. mája 2003, Libertel (C‑104/01, EU:C:2003:244, bod 49) (o pojme „monopolizácia“ vyplývajúceho práva), a z 25. júla 2018, Mitsubishi Shoji Kaisha a Mitsubishi Caterpillar Forklift Europe (C‑129/17, EU:C:2018:594, bod 33) (v ktorom sa vysvetľuje, že zápis ochrannej známky Európskej únie „oprávňuje majiteľa zakázať všetkým tretím osobám, ktoré nemajú jeho súhlas, aby v obchodnom styku používali akékoľvek označenie, pri ktorom z dôvodu jeho zhodnosti alebo podobnosti s touto ochrannou známkou a zhodnosti alebo podobnosti tovarov alebo služieb chránených touto ochrannou známkou existuje pravdepodobnosť zámeny zo strany verejnosti, vrátane pravdepodobnosti asociácie medzi označením a ochrannou známkou“).
21      Pozri v tomto zmysle odôvodnenie 8 nariadenia č. 207/2009. Pozri analogicky aj rozsudok z 22. októbra 2015, BGW (C‑20/14, EU:C:2015:714, bod 26 a citovaná judikatúra) [v ktorom sa vysvetľuje, pokiaľ ide o článok 4 ods. 1 písm. b) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/95/ES z 22. októbra 2008 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. EÚ L 299, 2008, s. 25), ktorý odráža relatívne dôvody zamietnutia uvedené v článku 8 ods. 1 nariadenia č. 207/2009, že toto ustanovenie „smeruje k ochrane individuálnych záujmov majiteľov starších ochranných známok, ktorí vstupujú do konfliktu s prihlasovaným označením a zaručuje tým funkciu ochrannej známky ako označenia pôvodu v prípade pravdepodobnosti zámeny“].
22      V tejto súvislosti, a teda v rozpore s tým, čo zrejme naznačuje EUIPO, sa Všeobecný súd neodchýlil od svojej judikatúry týkajúcej sa potreby koexistencie dvoch chránených označení na splnenie základného účelu článku 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009. Pozri v tejto súvislosti rozsudok z 13. septembra 2006, MIP Metro/OHIM–Tesco Stores (METRO) (T‑191/04, EU:T:2006:254, bod 32) (v ktorom sa vysvetľuje, že pokiaľ ide o „uplatnenie ratione temporis [článkov 8 a 41 terajšieho nariadenia č. 207/2009], tieto dve ochranné známky musia paralelne existovať po určitú dobu. Funkciu identifikácie pôvodu skoršej ochrannej známky nemôže ohroziť iná ochranná známka, ktorá bola zapísaná až po uplynutí ochrannej doby skoršej ochrannej známky. V prípade, že obidve ochranné známky neexistovali paralelne po určitú dobu, nemôže nastať žiadna kolízia.“)
23      Je to tak z dôvodu zásady teritoriality, ktorá obmedzuje účinky práv vyplývajúcich z ochrannej známky na územie, na ktorom sú chránené. Pozri odôvodnenie 4 nariadenia č. 207/2009 a rozsudok z 29. marca 2011, Anheuser‑Busch/Budějovický Budvar (C‑96/09 P, EU:C:2011:189, bod 114) (v ktorom sa zásada teritoriality označuje za „základnú zásadu práva duševného vlastníctva“). Pozri v tejto súvislosti aj návrhy, ktoré predniesla generálna advokátka Trstenjak vo veci Budějovický Budvar (C‑482/09, EU:C:2011:46, bod 50), a generálny advokát Jääskinen vo veci Génesis (C‑190/10, EU:C:2011:202, bod 29).
24      Súdny dvor už predtým rozhodol, že „neexistuje verejný záujem na tom, aby sa ochranná známka, ktorá neplní svoju základnú funkciu, a to zabezpečiť, aby spotrebiteľ alebo konečný užívateľ mohol identifikovať pôvod príslušného výrobku alebo služby tým, že mu umožní odlíšiť tento výrobok alebo službu od výrobkov alebo služieb iného pôvodu bez rizika zámeny, požívala plnú ochranu predpokladanú [teraz platným nariadením č. 207/2009]“. Pozri rozsudok z 29. apríla 2004 Henkel/OHIM, (C‑456/01 P a C‑457/01 P, EU:C:2004:258, bod 48). Pozri v rovnakom zmysle aj rozsudok z 12. júna 2019, Hansson (C‑705/17, EU:C:2019:481, bod 31 a citovaná judikatúra).
25      Bez toho, aby som chcela prejudikovať stanovisko Súdneho dvora vo veci C‑751/22 P, Shopify/EUIPO, sa mi zdá, že rovnaká logika platí aj v konaní o vyhlásení neplatnosti na základe článku 53 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009.
26      Napadnutý rozsudok, bod 41.
27      Pozri rozsudok z 29. marca 2011, Anheuser‑Busch/Budějovický Budvar (C‑96/09 P, EU:C:2011:189, bod 94) (v ktorom sa vysvetľuje, že „aby totiž mohol namietateľ zabrániť zápisu ochrannej známky Spoločenstva na základe článku 8 ods. 4 nariadenia č. 40/94, treba a stačí, keď sa možno v čase, keď [EUIPO] overuje, či sú splnené všetky podmienky námietky, odvolať na existenciu skoršieho práva, ktoré nebolo vyhlásené za neplatné konečným súdnym rozhodnutím.“).
28      V opačnom prípade by totiž hrozilo nebezpečenstvo, že EUIPO dostane „carte blanche“ ignorovať celý vývoj, ktorý nastane po podaní námietky proti prihláške ochrannej známky Európskej únie, napriek požiadavkám vyplývajúcim z pravidla 19 ods. 1 a 2 nariadenia Komisie (ES) č. 2868/95 z 13. decembra 1995, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 40/94 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 303, 1995, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 189) a článku 7 ods. 2 písm. d) delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) 2018/625 z 5. marca 2018, ktorým sa dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 o ochrannej známke Európskej únie a ktorým sa zrušuje delegované nariadenie (EÚ) 2017/1430 (Ú. v. EÚ L 104, 2018, s. 1).
29      Pozri ex multis rozsudky z 8. mája 2014, Bimbo/OHIM (C‑591/12 P, EU:C:2014:305, bod 12), a z 18. júna 2020, Primart/EUIPO (C‑702/18 P, EU:C:2020:489, bod 2), ktoré Všeobecný súd citoval v bode 18 napadnutého rozsudku (v ktorom konštatoval, že dátum podania je rozhodujúci pre určenie uplatniteľného hmotného práva a uplatniteľných procesných pravidiel).
30      V tejto súvislosti pozri rozsudky z 29. marca 2011, Anheuser‑Busch/Budějovický Budvar (C‑96/09 P, EU:C:2011:189, body 166 a 167); z 22. marca 2012_Génesis (C‑190/10, EU:C:2012:157, bod 50), a z 21. februára 2013, Fédération Cynologique Internationale (C‑561/11, EU:C:2013:91, bod 40) (vo všetkých týhto rozsudkoch Súdny dvor konštatoval, že okamihom vzniku práva prednosti je dátum podania prihlášky ochrannej známky Európskej únie alebo dátum uplatneného práva prednosti pre príslušnú ochrannú známku).
31      Pre úplnosť možno zdôrazniť, že článok 54 ods. 1 dohody o vystúpení, ktorý podľa jej článku 185 upravuje úlohu ochranných známok Európskej únie od konca prechodného obdobia, stanovuje, že od tohto dátumu sa majiteľ ochrannej známky Európskej únie automaticky stane majiteľom porovnateľného zapísaného a vykonateľného práva v Spojenom kráľovstve. Neexistuje však podobná úprava, pokiaľ ide o staršie práva týkajúce sa Spojeného kráľovstva v Európskej únii.