62022TJ0448_RES
T‑448/22. sz. ügy
PW
kontra
Európai Külügyi Szolgálat
A Törvényszék ítélete (negyedik tanács), 2024. október 2.
„Közszolgálat – Szerződéses alkalmazott – Az eltartott gyermekek után járó éves utazási költségtérítés megtagadása – A személyzeti szabályzat VII. melléklete 8. cikkének (1) bekezdése – Megsemmisítés iránti kereset – Sérelmet okozó aktus – Az adminisztráció végleges álláspontját tartalmazó határozat – Elfogadhatóság – A megfelelő ügyintézés elve – Gondoskodási kötelezettség”
Tisztviselői kereset – Sérelmet okozó aktus – Fogalom – Az adminisztráció válasza, amely releváns információk hiányában nem tekinthető úgy, hogy az intézmény végleges álláspontját tartalmazza – Kizártság
(Személyzeti szabályzat, 90. és 91. cikk)
(lásd: 31., 33., 34., 41., 42. pont)
Tisztviselők – A költségek megtérítése – Éves utazási költség – Feltételek és szabályok – Az uniós jogalkotó mérlegelési jogköre – Általános végrehajtási rendelkezések elfogadása, amelyek alapján a kifizetést egy adott hónapban kell teljesíteni a jogosult családi körülményei alapján – Ezen információk közlését a jogosult számára lehetővé tévő ésszerű határidő megállapítása az adminisztráció részéről – Megengedhetőség
(Személyzeti szabályzat, VII. melléklet, 8. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 57–62., 65., 66. pont)
Intézmények jogi aktusai – Belső iránymutatások – Fogalom – Valamely intézmény intranetes oldalán közzétett szabály – Bennfoglaltság – Joghatások
(lásd: 64., 68., 72. pont)
Tisztviselői kereset – Jogalapok – A gondoskodási kötelezettség megsértésére alapított jogalap – Az adminisztráció által a felperessel szemben alkalmazott határidő vitatása – Az érdekek mérlegelése körében állítólagosan elkövetett hibákra vonatkozó magyarázat hiánya – A Covid19‑világjárvány hatásaira való általános hivatkozás – Elutasítás
(Személyzeti szabályzat, VII. melléklet, 8. cikk)
(lásd: 78–80. pont)
Bírósági eljárás – Költségek – Szükségtelenül vagy rosszhiszeműen okozott költségek – Valamely intézménynek a jogvita létrejöttét előmozdító magatartása
(A Törvényszék eljárási szabályzata, 135. cikk, (2) bekezdés)
(lásd: 85. pont)
Összefoglalás
Ebben az ítéletben a Törvényszék elutasítja PW, az Európai Külügyi Szolgálat (EKSZ) szerződéses alkalmazottja által az EKSZ azon hallgatólagos határozatával szemben benyújtott keresetét, amellyel elutasította PW kérelmét az eltartott gyermekei után a 2020. év egészére járó éves utazási költségek kifizetése iránt.
A Törvényszék egyúttal kiegészíti a „sérelmet okozó aktus” fogalmával kapcsolatban már létező ítélkezési gyakorlatot. Pontosításokat tesz továbbá az éves utazási költségek jellegével és az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzatának (a továbbiakban: személyzeti szabályzat) VII. melléklete 8. cikkének értelmezésével kapcsolatban, amely e költségek kifizetését szabályozza, valamint arra vonatkozóan, hogy az intézmények intranetes oldalán hozzáférhető szabályokat jogilag miként kell értékelni.
A felperes 2020 februárjában csatlakozott az Európai Unió Washington DC‑beli (Egyesült Államok) küldöttségéhez. A felperes házastársa az Európai Parlament alkalmazásában állt Brüsszelben (Belgium). Magasabb besorolási fokozata miatt ő kapta a családi támogatásokat, és ezáltal az éves utazási költségeket is neki fizették.
2020 júniusában a felperes megkereste az EKSZ‑t, kérve négy eltartott gyermeke éves utazási költségeinek kifizetését, majd ezt követően több lépést tett az EKSZ és a Személyi Juttatásokat Kezelő és Kifizető Hivatal (PMO) tájékoztatásának megfelelően annak érdekében, hogy e költségeket kifizessék a számára.
Mivel a felperes nem tartotta meg az éves utazási költségek kifizetése kedvezményezettjének a folyó évben történő megváltoztatására meghatározott határidőt, azaz május 2‑át, a házaspár gyermekei után a Brüsszel és Madrid (Spanyolország) közötti távolság alapján kiszámított éves utazási költségtérítést a Parlament 2020 júniusában a felperes házastársa javára teljesítette.
A felperes e költségek kifizetésének rendezését kérte. 2021. január 18‑i elektronikus levelében az EKSZ arról tájékoztatta a felperest, hogy február havi illetményének folyósításakor az eltartott gyermekei után „2/12” kifizetést fog teljesíteni.
A felperes, mivel sem februári, sem márciusi illetményének folyósításakor nem kapta meg a várt kifizetést, több alkalommal megismételte kérelmét. 2021. március 29‑i elektronikus levelében a PMO tájékoztatta a felperest, hogy az iratok részletes vizsgálata alapján megállapítható, hogy a gyermekei után járó éves utazási költségtérítést a 2020. augusztus, 2020. december és 2021. február havi illetményének kifizetésekor már megkapta.
Mivel a felperes úgy vélte, hogy jogosult az eltartott gyermekei után a 2020. évre járó utazási költségtérítés teljes összegére, vitatta a PMO által a 2021. március 30‑i elektronikus levélben megjelölt összeget. Az EKSZ erre a levélre nem válaszolt.
A felperes panaszt nyújtott be a szóban forgó utazási költségtérítés számításának helyesbítését megtagadó hallgatólagos határozattal szemben, amelyet az EKSZ elkésettség miatt elfogadhatatlannak nyilvánított, és megállapította, hogy a felperesnek sérelmet okozó aktus a 2021. január 18‑i elektronikus levél volt.
E tényállás mellett a felperes a Törvényszékhez fordult a hallgatólagos határozat megsemmisítése érdekében.
A Törvényszék álláspontja
A Törvényszék legelőször is emlékeztet arra, hogy kizárólag a hatáskörrel rendelkező hatóságtól származó olyan intézkedések minősülnek sérelmet okozó aktusnak, amelyek az érintett jogi helyzetének jelentős megváltoztatásával az érintett érdekeit közvetlenül és azonnal érintő kötelező joghatást váltanak ki, és amelyek az intézmény végleges álláspontját tartalmazzák. A sérelmet okozó aktusnak minősítés nem ezen intézkedés formájától vagy elnevezésétől függ, hanem azt annak tartalma határozza meg.
A Törvényszék e tekintetben megállapítja, hogy az EKSZ által a 2021. január 18‑i elektronikus levélben adott információk nem voltak elegendők ahhoz, hogy lehetővé tegyék a felperes számára annak megértését, hogy megtagadták tőle a teljes összeg kifizetését. Ennélfogva ez az elektronikus levél nem tekinthető úgy, mint amely az EKSZ‑nek az eltartott gyermekek után járó éves utazási költségtérítés kifizetésére vonatkozó végleges álláspontját tartalmazza. E levél tehát nem indíthatja meg a személyzeti szabályzat 90. cikkének (2) bekezdésében megállapított három hónapos határidőt.
Ebből következően a felperes jogosan nyújtott be 2021. március 30‑án kérelmet az adminisztrációhoz, hogy az határozatot hozzon a személyével kapcsolatban. Mivel e kérelemre a benyújtásától számított négy hónapon belül nem érkezett válasz, ez a személyzeti szabályzat 90. cikkének (2) bekezdése alapján hallgatólagos elutasító határozatnak minősül, és a felperes 2021. október 28‑án a személyzeti szabályzat 90. cikkének (2) bekezdésében előírt három hónapos határidő megtartásával jogosan nyújtott be panaszt a határozat megsemmisítése iránt.
Ezek után a Törvényszék a személyzeti szabályzat VII. melléklete 8. cikke (8) bekezdésével kapcsolatban rámutat, hogy annak célja, hogy lehetővé tegye a tisztviselő és az általa eltartott személyek számára, hogy évente legalább egyszer a tisztviselő származási helyére utazzanak azért, hogy családi, társadalmi és kulturális kapcsolataikat fenntartsák. Mindazonáltal a jogalkotó diszkrecionális jogköre keretében döntött úgy, hogy az európai uniós közszolgálat tagjai részére megtérítik az éves szabadságuk alkalmával felmerült éves utazási költségeket, noha az uniós jog vagy a nemzetközi jogrend egyik magasabb szintű szabálya sem kötelezi arra, hogy ilyen jogokat ismerjen el a tisztviselők és családtagjaik számára. Ennélfogva széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik az ilyen költségtérítés feltételeinek és részletszabályainak meghatározása során.
Így az eltartott gyermekek után járó éves utazási költségtérítés kifizetésének a személyzeti szabályzat VII. melléklete 8. cikkére vonatkozó – a Bizottság által elfogadott, és az EKSZ‑re is alkalmazandó – általános végrehajtási rendelkezésekben (a továbbiakban: általános végrehajtási rendelkezések) előírt határidőn belüli kezelése érdekében a PMO május 2‑át határozta meg mint az e cikk szerinti kérelem benyújtására nyitva álló határidőt, amely alapján meghatározzák, hogy a szülők származási helye közül melyiket kell figyelembe venni a kifizetés alapjaként. Észszerű és szükséges ugyanis ilyen határidőt megállapítani azért, hogy az adminisztráció képes legyen nagyszámú ügyet kezelni, és hogy biztosított legyen az éves utazási költségek általános végrehajtási rendelkezésekben meghatározott határidőn belüli kifizetése.
E tekintetben az intranetes oldalon közzétett, május 2‑i határidőt tartalmazó szabály az EKSZ arra vonatkozó hallgatólagos döntését tükrözi, hogy a személyi állomány két kategóriájára, azaz az Unióban és az Unión kívül szolgálatot teljesítő személyi állományra alkalmazandó szabályozást egymáshoz igazítsa. Így olyan belső iránymutatásnak minősül, amelynek célja, hogy az érintett tisztviselők számára azonos bánásmódot biztosítson az éves utazási költségek kifizetése tekintetében. Ugyanis, az intézmény valamely határozata, amelyet a teljes személyi állománnyal közöltek, és amely pontosítja a mérlegelési jogköre keretében alkalmazandó eljárást, belső iránymutatásnak minősül, amelyet olyan magatartási szabálynak kell tekinteni, amelyet az intézmény magára nézve írt elő, és amelytől indokolás nélkül nem térhet el az egyenlő bánásmód elvének sérelme nélkül.
Ezenkívül a kifizetés átalányjellegére és az általános végrehajtási rendelkezésekben annak teljesítésére meghatározott határidőre tekintettel a PMO nem lépte túl a mérlegelési jogkörét, amikor előírta, hogy a személyzeti szabályzat 8. cikkének (1) bekezdése szerinti kérelem visszamenőleg nem nyújtható be. E határidő betartása ugyanis nem feltétele az éves utazási költségek kifizetésének, amely a személyzeti szabályzatban biztosított jog, és amelyet vagy az egyik, vagy a másik szülő részére teljesítenek, annak egyedüli célja csupán, hogy lehetővé tegye, hogy kellő időben az adminisztráció rendelkezésére álljanak az azon földrajzi távolságra vonatkozó információk, amely alapján a kifizetés összegét kiszámítják.
Egyébiránt a felperes nem állíthatja érvényesen, hogy nem tudott a házastársak közös kérelmének benyújtására vonatkozóan a személyzeti szabályzat VII. melléklete 8. cikkének (1) bekezdésében előírt határidőről. Ez a határidő hozzáférhető az EKSZ személyi állománya számára ezen intézmény intranetes oldalán, ami elegendő annak bizonyításához, hogy arról az oldalhoz hozzáféréssel rendelkező, hivatalban lévő tisztviselőknek és alkalmazottaknak tudomása van.
Következésképpen, tekintettel a felperes és házastársa által benyújtott közös kérelem elkésettségére, az EKSZ nem sértette meg a személyzeti szabályzat VII. melléklete 8. cikkének (1) bekezdését azzal, hogy megtagadta a felperes eltartott gyermekei után az éves utazási költségek teljes összegének kifizetését a Madrid és Washington DC közötti távolság alapján.