62016CC0127
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
PAOLA MENGOZZIJA,
predstavljeni 20. julija 2017 (
1
)
Zadeva C‑127/16 P
SNCF Mobilités, nekdanja Société nationale des chemins de fer français (SNCF),
proti
Evropski komisiji
„Pritožba – Pomoči, ki jih je Francoska republika izvajala v korist družbe Sernam – Pomoč pri prestrukturiranju in dokapitalizaciji, poroštva in opustitev terjatev skupine SNCF do družbe Sernam – Prodaja sredstev v svežnju – Merilo zasebnega vlagatelja – Uporaba – Izravnalni ukrepi“
Kazalo
I. Dejansko stanje
II. Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba
III. Postopek pred Sodiščem in predlogi strank
IV. Pravna analiza
A. Uvodni povzetek: od odločbe Sernam 1 do sklepa Sernam 3
B. Pritožba
1. Prvi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, pomanjkljiva obrazložitev in izkrivljanje člena 3(2) odločbe Sernam 2
a) Prvi in tretji del prvega pritožbenega razloga
1) Izpodbijana sodba
2) Povzetek trditev strank
i) Prvi del prvega pritožbenega razloga
ii) Tretji del prvega pritožbenega razloga
3) Analiza
b) Drugi del prvega pritožbenega razloga
1) Izpodbijana sodba
2) Povzetek trditev strank
3) Analiza
2. Drugi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, ker naj bi Splošno sodišče napačno ugotovilo, da za ponudbo upravne ekipe ni mogoče šteti, da je bila predložena v odprtem in preglednem postopku
a) Izpodbijana sodba
b) Povzetek trditev strank
c) Analiza
3. Tretji pritožbeni razlog: izkrivljanje dejstev in napačna uporaba prava, ker je Splošno sodišče napačno menilo, da je ponudba upravne ekipe družbe Sernam za prodajalca veliko manj ugodna kot nezavezujoče ponudbe drugih ponudnikov
a) Izpodbijana sodba
b) Povzetek trditev strank
c) Analiza
4. Četrti pritožbeni razlog: napačna uporaba prava ter pomanjkljiva in protislovna obrazložitev, ker je Splošno sodišče menilo, da Komisija nikakor ni mešala predmeta prodaje in prodajne cene sredstev družbe Sernam
a) Izpodbijana sodba
b) Povzetek trditev strank
c) Analiza
5. Peti pritožbeni razlog: napačna uporaba prava in izkrivljanje izreka odločbe Sernam 2, ker je Splošno sodišče menilo, da vknjižba terjatve za vračilo pomoči v višini 41 milijonov EUR pod obveznosti v okviru postopka likvidacije ni v skladu s členom 4 odločbe Sernam 2
a) Izpodbijana sodba
b) Povzetek trditev strank
c) Analiza
1) Predmet prenosa
2) Identiteta delničarjev
3) Čas prenosa
4) Gospodarski razlogi za transakcijo
5) Cena prenosa
6) Predlog v zvezi s petim pritožbenim razlogom
6. Šesti pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, pomanjkljiva obrazložitev in izkrivljanje dejstev, ker je Splošno sodišče menilo, da se načelo zasebnega vlagatelja ne uporablja za prenos sredstev družbe Sernam v svežnju
a) Izpodbijana sodba
b) Prvi del šestega pritožbenega razloga
1) Povzetek trditev strank
2) Analiza
c) Drugi del šestega pritožbenega razloga
1) Povzetek trditev strank
2) Analiza
d) Tretji del šestega pritožbenega razloga
1) Povzetek trditev strank
2) Analiza
e) Predlog v zvezi s šestim pritožbenim razlogom
7. Trditve, ki jih je Komisija navedla v zvezi z dopustnostjo tožbe na prvi stopnji
V. Stroški
VI. Predlog
1.
SNCF Mobilités (v nadaljevanju: skupina SNCF) (
2
) s to pritožbo predlaga razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 17. decembra 2015, SNCF/Komisija (
3
) (v nadaljevanju: izpodbijana sodba), s katero je to zavrnilo njeno tožbo za razglasitev ničnosti Sklepa Komisije 2012/398/EU z dne 9. marca 2012 o državni pomoči SA.12522 (C 37/08) – Francija – Uporaba odločbe Sernam 2 (v nadaljevanju: sklep Sernam 3). (
4
)
I. Dejansko stanje
2.
Evropska komisija je z odločbo z dne 23. maja 2001 (
5
) (v nadaljevanju: odločba Sernam 1) pod nekaterimi pogoji odobrila pomoč za prestrukturiranje v skupnem znesku 503 milijone EUR za družbo Sernam. (
6
)
3.
Komisija je z drugo odločbo, sprejeto leta 2004 (
7
) (v nadaljevanju: odločba Sernam 2), ugotovila, da nekateri od pogojev, določenih v odločbi Sernam 1, niso bili izpolnjeni, kar je pripeljalo do zlorabe odobrene pomoči.
4.
V tem okviru je na eni strani odločila, da je, če so izpolnjeni novi pogoji, pomoč v višini 503 milijone EUR, odobrena z odločbo Sernam 1, združljiva z notranjim trgom ob upoštevanju pogojev, določenih v členih 3 in 4 odločbe Sernam 2. Na drugi strani je ugotovila obstoj dodatne pomoči v višini 41 milijonov EUR, ki ni bila združljiva z notranjim trgom, zato bi jo francoski organi morali izterjati.
5.
Skupina SNCF je uporabila možnost iz člena 3(2) odločbe Sernam 2 (
8
) in se odločila prodati sredstva družbe Sernam v svežnju. Francoski organi so navedli, da v okviru javnega razpisa, ki ga je za skupino SNCF organizirala tretja stran, zaradi gospodarskega položaja družbe Sernam ni bilo mogoče dobiti predlogov, osnovanih na pozitivni oceni njene vrednosti. Vse ponudbe, predložene v tem postopku, naj bi vsebovale zelo negativno vrednost in predložena ni bila nobena zavezujoča ponudba. Zato je bila sprejeta odločitev o nadaljevanju razprav zgolj s konzorcijem, ki sta ga sestavljala ponudnik št. 5 v povezavi z upravno ekipo družbe Sernam. Ponudnik št. 5 je na koncu skupino SNCF 15. junija 2005 ustno obvestil, da pred 30. junijem 2005 ne more predložiti niti pogojne prevzemne ponudbe.
6.
Skupina SNCF se je zato 30. junija 2005 odločila, da sredstva družbe Sernam v svežnju proda upravni ekipi družbe Sernam. Po tem prenosu je bila družba Sernam 15. decembra 2005 prisilno likvidirana. Terjatev v višini 41 milijonov EUR, ki je ustrezala državni pomoči, ki jo je bilo treba vrniti na podlagi člena 1(2) odločbe Sernam 2, je bila v postopku likvidacije družbe Sernam knjižena pod obveznosti. Skupina SNCF je po končanem postopku likvidacije od tega zneska dejansko lahko vrnila 2,75 milijona EUR.
7.
Po pritožbah, ki so jih konkurenti vložili 24. junija 2005, 10. aprila 2006 in 23. aprila 2007 in v katerih so trdili, da je bila odločba Sernam 2 napačno uporabljena oziroma zlorabljena, je Komisija z dopisom z dne 16. julija 2008 (
9
) Francoski republiki sporočila, da bo začela formalni postopek preiskave v skladu s členom 88(2) ES, ta pa se je zaključil s sprejetjem sklepa Sernam 3 z dne 9. marca 2012, ki je bil francoskim organom poslan 26. marca 2012.
8.
Komisija je v tem sklepu Sernam 3 menila, da pri prenosu sredstev družbe Sernam v svežnju niso bili izpolnjeni pogoji iz odločbe Sernam 2 in da nezdružljiva pomoč v višini 41 milijonov EUR ni bila vrnjena. Sklenila je, da je bila državna pomoč v višini 503 milijone EUR, ki je bila pogojno odobrena z odločbo Sernam 2, zlorabljena in da zato ni združljiva s skupnim trgom. (
10
) Komisija je poleg tega menila, da ukrepi, ki jih je skupina SNCF izvršila za izvedbo tega prenosa, zlasti dokapitalizacija v višini 57 milijonov EUR, ki je ustrezala negativni ceni sredstev družbe Sernam v svežnju, in domnevna „opustitev terjatev“ v višini 38,5 milijona EUR, pomenijo novo državno pomoč, ki ni združljiva z notranjim trgom. (
11
)
9.
Člena 1 in 2 sklepa Sernam 3 določata:
„Člen 1
1.   Državne pomoči v višini 503 milijone EUR, ki jih je Francija podelila družbi Sernam SCS (preoblikovana v družbo [Sernam]) in jih je Komisija odobrila z [odločbo Sernam 2], so bile zlorabljene. Te pomoči niso združljive z notranjim trgom. Od njih sta imeli koristi tudi družbi Sernam Xpress in Financière Sernam skupaj s podružnicama [z odvisnima družbama] Sernam Services in Aster.
2.   Državna pomoč v višini 41 milijonov EUR, ki jo je Francija podelila družbi Sernam SCS in je bila z odločbo Sernam 2 razglašena za nezdružljivo, je koristila tudi družbama Sernam Xpress in Financière Sernam skupaj s podružnicami [z odvisnimi družbami], zlasti družbama Sernam Services in Aster.
3.   Dokapitalizacija v višini 57 milijonov EUR, ki jo je izvedla skupina SNCF v korist družbe [Sernam], opustitev terjatev skupine SNCF v višini 38,5 milijona EUR do družbe [Sernam] in poroštva, ki jih je skupina SNCF podelila ob prenosu dejavnosti družbe [Sernam] na družbo Financière Sernam, razen poroštva, podeljenega železničarjem, so državne pomoči, nezdružljive z notranjim trgom.
Člen 2
1.   Francija mora pomoči iz člena 1 izterjati od družb Financière Sernam in njenih podružnic [odvisnih družb] Sernam Services in Aster.
[…]“
10.
Komisija je 4. aprila 2012 na podlagi zahteve Francoske republike ugotovila, da ni gospodarske kontinuitete med skupino Sernam in morebitnimi prevzemniki – med katerimi so bile družbe skupine Geodis, ki je bila v lasti skupine SNCF, in skupine BMV – dela sredstev skupine Sernam in da zato obveznosti vračila pomoči, ki je bila v sklepu Sernam 3 razglašena za nezakonito in nezdružljivo, ni treba razširiti na skupini Geodis in BMV.
11.
Družbi Financière Sernam in Sernam Services sta bili 13. aprila 2012 prisilno likvidirani, istega dne pa je skupina Geodis predložila ponudbo in bila imenovana za prevzemnika sredstev skupine Sernam.
II. Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba
12.
Pritožnica je 4. junija 2012 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila tožbo za razglasitev ničnosti sklepa Sernam 3.
13.
Pritožnica je v podporo svojemu predlogu navedla šest tožbenih razlogov. Prvi se je nanašal na kršitev pravice pritožnice do obrambe. Drugi se je nanašal na kršitev načela varstva legitimnih pričakovanj. Tretji tožbeni razlog se je nanašal na kršitev obveznosti upoštevanja razumnega roka in načela pravne varnosti. Četrti se je nanašal na napačno uporabo prava in napačno ugotovljeno dejansko stanje, ker je Komisija menila, da s prenosom sredstev družbe Sernam v svežnju niso bili izpolnjeni pogoji iz člena 3(2) odločbe Sernam 2. Peti tožbeni razlog se je nanašal na napačno uporabo prava, ker je Komisija menila, da je bila obveznost izterjave državne pomoči v vrednosti 41 milijonov EUR, ki je bila z odločbo Sernam 2 razglašena za nezdružljivo, prenesena na družbo Financière Sernam in na njene odvisne družbe. Šesti tožbeni razlog se je nanašal na napačno uporabo prava, ker je Komisija menila, da so ukrepi iz memoranduma o soglasju z dne 21. julija 2005 v zvezi s prenosom sredstev družbe Sernam v svežnju nove državne pomoči v korist družb Sernam Xpress in Financière Sernam.
14.
Splošno sodišče je, ne da bi v izpodbijani sodbi odločilo o dopustnosti tožbe in čeprav je sprejelo drugi del četrtega tožbenega razloga, (
12
) navedeno tožbo zavrnilo.
III. Postopek pred Sodiščem in predlogi strank
15.
Pritožnica je 26. februarja 2016 vložila pritožbo zoper izpodbijano sodbo. Skupina SNCF v svojih predlogih Sodišču predlaga, naj pritožbo razglasi za dopustno in utemeljeno, posledično razveljavi izpodbijano sodbo in Komisiji naloži plačilo stroškov. Komisija v odgovoru na pritožbo Sodišču predlaga, naj pritožbo zavrne in pritožnici naloži plačilo stroškov postopka. Družbi Mory SA in Mory Team, ki sta v postopku pred Splošnim sodiščem intervenirali v podporo Komisiji, skupaj Sodišču prav tako predlagata, naj pritožbo zavrne in pritožnici naloži plačilo stroškov.
16.
Pritožnica, Komisija ter družbi Mory SA in Mory Team so ustno podale stališča in odgovore na vprašanja Sodišča na obravnavi 9. marca 2017.
IV. Pravna analiza
17.
Pritožnica v podporo svoji pritožbi navaja šest pritožbenih razlogov: s prvim se zatrjuje napačna uporaba prava, pomanjkljiva obrazložitev in izkrivljanje člena 3(2) odločbe Sernam 2. Z drugim pritožbenim razlogom se zatrjuje napačna uporaba prava, ker je Splošno sodišče menilo, da načeli odprtosti in preglednosti iz člena 3(2) odločbe Sernam 2 zahtevata, da izbrani ponudnik kot tak samostojno sodeluje v postopku od začetka. S tretjim se zatrjuje izkrivljanje dejstev in napačna uporaba prava, ker je Splošno sodišče menilo, da je ponudba upravne ekipe družbe Sernam za prodajalca veliko manj ugodna kot nezavezujoče ponudbe drugih ponudnikov. S četrtim pritožbenim razlogom se zatrjuje napačna uporaba prava ter pomanjkljiva in protislovna obrazložitev, ker je Splošno sodišče menilo, da Komisija nikakor ni mešala predmeta prodaje in prodajne cene sredstev družbe Sernam. S petim se zatrjuje napačna uporaba prava in izkrivljanje izreka odločbe Sernam 2, ker je Splošno sodišče menilo, da to, da je bila terjatev za vračilo pomoči v višini 41 milijonov EUR knjižena pod obveznosti v okviru postopka likvidacije, ni v skladu s členom 4 odločbe Sernam 2. S šestim pritožbenim razlogom se zatrjuje napačna uporaba prava, pomanjkljiva obrazložitev in izkrivljanje dejstev, ker je Splošno sodišče menilo, da se načelo zasebnega vlagatelja ne uporablja za prenos sredstev družbe Sernam v svežnju.
A. Uvodni povzetek: od odločbe Sernam 1 do sklepa Sernam 3
18.
Za boljše razumevanje obsega te pritožbe se je treba nekoliko podrobneje vrniti k zgodovini nastanka tega spora.
19.
Komisija je v odločbi Sernam 1 odločila o načrtu prestrukturiranja podjetja Sernam, ki ji ga je takrat v preučitev predložila Francoska republika. Po končani analizi je ugotovila, da v tem načrtu obstaja državna pomoč, združljiva s Pogodbo ES (natančneje ukrepi navedenega načrta, ki so se nanašali na trgovsko pomoč in sanacijo družbe Sernam).
20.
Medtem ko načrta prestrukturiranja pod pogoji, ki jih je Francoska republika opisala v odločbi Sernam 1, ni bilo mogoče uspešno izvesti, kar je poleg tega pripeljalo do tega, da je skupina SNCF družbi Sernam nakazala 41 milijonov EUR zaradi prepozne podpore, povezane z razveljavitvijo memoranduma o soglasju, ki sta ga podpisala imenovani prevzemnik in skupina SNCF, (
13
) je Komisija preučila pogoje izvedbe pomoči v korist družbe Sernam po odločbi Sernam 1.
21.
Potem ko je Komisija ugotovila, da je Francoska republika nakazala znesek 503 milijone EUR pod drugačnimi pogoji od tistih, ki so bili odobreni v odločbi Sernam 1, (
14
) je glede na vse okoliščine in ob upoštevanju pogojev vseeno sklenila, da je ta znesek združljiv s Pogodbo, medtem ko pomoč v višini 41 milijonov EUR, ki družbi Sernam ni bila zakonito izplačana, ni združljiva in jo je treba vrniti. (
15
) Državno pomoč za družbo Sernam v višini 503 milijone EUR je bilo mogoče šteti za združljivo s Pogodbo, če (1) družba Sernam razvija le svoje dejavnosti prevoza pošte po železnici in če skupina SNCF vsakemu operaterju, ki bi to zahteval, zagotavlja enake pogoje, kot veljajo za Sernam za razvoj železniškega prevoza tovora (člen 3(1)(a) odločbe Sernam 2), ter če (2) družba Sernam v celoti zamenja svoja lastna sredstva in storitve cestnega prevoza z enim ali več podjetji, ki so pravno in gospodarsko neodvisna od skupine SNCF ter izbrana z odprtim, preglednim in nediskriminatornim postopkom (člen 3(1)(b) odločbe Sernam 2). Iz obrazložitve odločbe Sernam 2 je razvidno, da je Komisija ob upoštevanju neprimerne uporabe pomoči in podaljšanja trajanja načrta prestrukturiranja v primerjavi s tem, kar je bilo določeno v odločbi Sernam 1, od družbe Sernam pričakovala, da priskrbi posebno nadomestilo s trajnim umikom s področij trga, predvsem s presežno zmogljivostjo, da se odobritev enega dela pomoči lahko upraviči. (
16
) Poleg tega je bilo treba preprečiti, da bi podjetje, ki bi moralo zaustaviti svoje dejavnosti zaradi svojih razglašenih težav, še naprej umetno zasedalo zelo iskane tržne deleže v škodo konkurenčnih in finančno sposobnih podjetij. (
17
) Zato je Komisija ocenila, da mora „Sernam trajno odpraviti svoje dejavnosti na področjih trga s presežno zmogljivostjo, v tem primeru na področju trga zbirnega pošiljanja/tradicionalne pošte, prevažane po cesti“. (
18
) Vendar se pogoji glede umika družbe Sernam s področij trga s presežno zmogljivostjo v primeru prodaje sredstev družbe Sernam v svežnju po tržni ceni in družbi, ki ne bi imela pravne povezave s SNCF, s preglednim in odprtim postopkom ne bi več uporabljali, (
19
) ker je v takem primeru Komisija menila, da družba Sernam ne bo več delovala pod svojo pravno obliko in bo sprostila svoje deleže. (
20
)
22.
Pri nadaljnji analizi je treba upoštevati besedilo členov 3 in 4 odločbe Sernam 2:
„Člen 3
1.   Ob upoštevanju odstavka 2 se morajo upoštevati naslednji pogoji:
(a)
Sernam lahko razvije le svoje dejavnosti prevoza pošte po železnici [v skladu s konceptom hitrega blokvlaka]. V tem pogledu SNCF vsakemu operaterju, ki bi to zahteval, zagotavlja enake pogoje[,] kot veljajo za Sernam za razvoj železniškega prevoza tovora[, to je v skladu s konceptom hitrega blokvlaka].
(b)
V [zameno] bo moral Sernam v naslednjih dveh letih od datuma uradne objave te odločbe v celoti zamenjati svoj[a] lastna sredstva in storitve cestnega prevoza z enim ali več podjetji, pravno in gospodarsko neodvisni[mi] od SNCF ter izbranimi z odprtim, preglednim in nediskriminacijskim postopkom. […]
2.   V primeru, da Sernam svoja sredstva proda v svežnju do [30. junija 2005] po tržni ceni ter družbi, ki nima pravne povezave s SNCF, s pomočjo preglednega in odprtega postopka, se pogoji iz odstavka 1 ne uporabljajo.
Člen 4
Vsaka delna ali celotna prodaja Sernama mora biti izvedena po tržni ceni ter s pomočjo preglednega postopka[,] odprtega za vse njegove [konkurente]. Pod temi pogoji bo za vračilo pomoči v višini 41 [milijonov] EUR odgovorna družba Sernam, če bo le‑ta še naprej obstajala.“
23.
Francoska republika se je za izvršitev odločbe Sernam 2 odločila, da uporabi scenarij iz člena 3(2) navedene odločbe. Za ta namen je skupina SNCF najprej pozvala vse zainteresirane strani, naj izrazijo interes za prevzem vseh sredstev družbe Sernam. Vse prejete ponudbe naj bi bile negativne in nobene zavezujoče ponudbe naj ne bi bilo mogoče sprejeti. Upravna ekipa družbe Sernam je predložila prevzemno ponudbo prek še neustanovljene družbe, ki je postala Financière Sernam. (
21
) Prenos dejavnosti družbe Sernam na družbo Financière Sernam je bil izveden v štirih fazah, ki so povzete v spodnji shemi: (
22
)
24.
Prvič, skupina SNCF je svojo odvisno družbo v stoodstotni lasti Sernam SA dokapitalizirala z zneskom v višini 57 milijonov EUR. Drugič, družba Sernam SA je v korist svoje odvisne družbe v stoodstotni lasti Sernam Xpress izvedla prenos vseh elementov sredstev, vključno s 57 milijoni EUR iz zgoraj opisane dokapitalizacije in obveznostmi družbe Sernam (razen nekaterih tako imenovanih „finančnih“ obveznosti) v višini 38,5 milijona EUR. Družba Sernam SA je kot nadomestilo prejela delež v družbi Sernam Xpress v nominalni vrednosti 100 EUR. Tretjič, družba Sernam Xpress je kapital povečala za 2 milijona EUR, kar je v celoti financirala skupina SNCF, ki je tako pridobila večinski delež v družbi Sernam Xpress. Četrtič, družba Sernam SA in skupina SNCF sta za ceno 2 milijona EUR vse svoje deleže v družbi Sernam Xpress, to je celoten kapital slednje, prepustili družbi Financière Sernam. Družba Sernam SA je bila prisilno likvidirana 15. decembra 2005 in znesek v višini 41 milijonov EUR, ki ga je bilo treba vrniti skupini SNCF na podlagi odločbe Sernam 2, je bil v tej likvidaciji vknjižen pod obveznosti.
25.
Ponudba družbe Financière Sernam je bila 30. junija 2005 predložena skupini SNCF, ki jo je načeloma sprejela istega dne. Memorandum o soglasju je bila podpisan 21. julija 2005, družba Financière Sernam je bila v poslovni register vpisana 14. oktobra 2005 in zgoraj opisane transakcije so bile izvedene 17. oktobra 2005. (
23
)
26.
Komisija v sklepu Sernam 3 na eni strani ugotavlja, da pomoč, odobrena v odločbi Sernam 2, ni bila primerno uporabljena, ker francoski organi niso upoštevali pogojev, določenih v členu 3(2) navedene odločbe. Komisija je med drugim menila, da dejavnosti niso bile prenesene 30. junija 2005; da prenos navedenih dejavnosti ni bil prodaja zaradi negativne cene; da prenos dejavnosti ni bil prodaja sredstev, temveč prenos družbe Sernam v celoti (njenih sredstev in obveznosti); da prenos ni vključeval le sredstev v lasti družbe Sernam ob sprejetju odločbe Sernam 2, temveč so bila sredstva povečana za 59 milijonov EUR; da prenos ni bil izveden v preglednem in odprtem postopku ter da namen prodaje sredstev ni bil upoštevan. (
24
) Zloraba pomoči v višini 503 milijone EUR pomeni, da pomoč ni združljiva z notranjim trgom in da jo je treba vrniti.
27.
Kar zadeva državno pomoč v višini 41 milijonov EUR, ki jo je morala Francija izterjati od prejemnika na podlagi odločbe Sernam 2, (
25
) Komisija ugotavlja, da je bila v postopku likvidacije družbe Sernam knjižena pod obveznosti. Potem ko je Komisija spomnila, da je bilo v odločbi Sernam 2 določeno, da te pomoči v primeru prenehanja gospodarske dejavnosti družbe Sernam ni treba izterjati od tistih, ki bi sredstva kupili po tržni ceni v okviru odprtega in preglednega postopka, je analizirala položaj zlasti ob upoštevanju sodb z dne 29. aprila 2004 (
26
) in z dne 8. maja 2003 (
27
). Komisija je tako ugotovila, da je bila po združitvi družb Sernam Xpress in Financière Sernam obveznost vračila prenesena na družbo Financière Sernam, predvsem ker je ta še naprej imela korist od pomoči v višini 41 milijonov EUR, ki je bila prvotno podeljena družbi Sernam. Poleg tega Komisija ni uporabila merila zasebnega vlagatelja.
28.
Nazadnje je Komisija preučila nove pomoči, ki so bile družbi Sernam Xpress podeljene na podlagi memoranduma o soglasju z dne 21. julija 2005. (
28
) Ker so bile te nove pomoči podeljene v kontekstu izterjave, je Komisija menila, da ni treba uporabiti načela zasebnega vlagatelja, ker je država v tem okviru izpolnjevala obveznosti, ki so ji bile naložene po pravu Unije. (
29
) Preučene pomoči so zajemale dokapitalizacijo družbe Sernam od skupine SNCF v višini 57 milijonov EUR SNCF, dokapitalizacijo družbe Sernam Xpress od skupine SNCF v višini 2 milijona EUR, opustitev terjatev skupine SNCF do družbe Sernam, poroštva, ki jih je skupina SNCF dala ob prenosu dejavnosti družbe Sernam na družbo Financière Sernam, (
30
) in prodajno ceno, ki jo je plačala družba Financière Sernam. Komisija je ugotovila obstoj novih pomoči za družbi Sernam Xpress/Financière Sernam, ki nista bili združljivi z notranjim trgom ter ju je bilo treba izterjati od družbe Financière Sernam in njenih odvisnih družb, ki so nadaljevale gospodarsko dejavnost, za katero je bila podeljena pomoč (in ki jo je včasih opravljala družba Sernam Xpress, ki se je združila z družbo Financière Sernam).
B. Pritožba
1.
Prvi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, pomanjkljiva obrazložitev in izkrivljanje člena 3(2) odločbe Sernam 2
29.
Ta prvi pritožbeni razlog je razdeljen na tri dele: s prvim se zatrjuje namen prodaje sredstev v svežnju, z drugim izkrivljanje besedila člena 3(2) odločbe Sernam 2 od Splošnega sodišča, kar zadeva pojem „prodaja“, s tretjim pa napačna uporaba prava, izkrivljanje člena 3(2) odločbe Sernam 2 in kršitev obveznosti obrazložitve, kar zadeva presojo, v skladu s katero je treba prenos sredstev v svežnju razumeti tako, da zadeva le sredstva brez obveznosti. Ker se prvi in tretji del zdita povezana, predlagam, da se analizirata skupaj.
a)
Prvi in tretji del prvega pritožbenega razloga
1) Izpodbijana sodba
30.
Iz izpodbijane sodbe izhaja, da je Splošno sodišče, potem ko je opozorilo na sodno prakso, v skladu s katero je izrek akta neločljivo povezan z njegovo obrazložitvijo, tako da ga je treba razlagati, če je potrebno, ob upoštevanju razlogov, ki so vodili do njegovega sprejetja, (
31
) iz besedila člena 3(2) odločbe Sernam 2 v povezavi s točko 217 obrazložitve te odločbe sklepalo, da ta „‚prodajo družbe Sernam v celoti (sredstva in obveznosti)‘ jasno postavlja nasproti ‚prodaji sredstev družbe Sernam v svežnju‘“. (
32
) Zato je odločilo, da je Komisija lahko upravičeno menila, da bi se morala prodaja sredstev v svežnju iz člena 3(2) odločbe Sernam 2 nanašati le na sredstva, ne pa tudi na obveznosti, (
33
) ker se z nasprotno razlago ne bi upoštevala razlika med alternativnima pogojema, določenima v členu 3(1) odločbe Sernam 2 na eni strani in členu 3(2) te odločbe na drugi. (
34
) Če bi se prodaja sredstev v svežnju razlagala, kot da vključuje obveznosti, bi po mnenju Splošnega sodišča postalo „nelogično in nedosledno“, da bi se uporabljala ta alternativna pogoja. (
35
) Splošno sodišče je nato opozorilo na alternativno naravo obeh odstavkov člena 3 odločbe Sernam 2 in presodilo, da oba uresničujeta „isti cilj, to je preprečiti izkrivljanje konkurence, ki ga je povzročila [pomoč za prestrukturiranje v višini 503 milijone EUR]“. (
36
) Potrdilo je tezo Komisije, da je bil namen prodaje sredstev v svežnju „prenehanje gospodarske dejavnosti družbe Sernam“. (
37
) Tako je presodilo, da je prenos družbe Sernam v celoti, da bi jo tako ohranili pri življenju in sanirali, v nasprotju z želenim ciljem, da se „preneha njena gospodarska dejavnost in se sprostijo njeni tržni deleži v korist kupca njenih sredstev“. (
38
)
31.
Poleg tega je Splošno sodišče odločilo, da je Komisija v točkah 109 in 110 obrazložitve sklepa Sernam 3 pravilno presodila tako imenovano transakcijo „delnega prenosa sredstev“, s tem ko je ugotovila, da te ni mogoče opredeliti kot „prodajo sredstev tretji osebi“, ker navedena prodaja ni vključevala le sredstev, temveč tudi vse obveznosti, (
39
) in ker je bila izvedena v korist odvisne družbe v stoodstotni lasti. (
40
)
2) Povzetek trditev strank
i) Prvi del prvega pritožbenega razloga
32.
Skupina SNCF v bistvu navaja, da je bil pri prenosu sredstev v svežnju, o katerem je bila odločitev sprejeta junija 2005, v celoti upoštevan namen, ki ga uresničuje člen 3(2) odločbe Sernam 2 v povezavi s točko 217 njene obrazložitve. Razlogovanje Splošnega sodišča je napačno iz dveh bistvenih razlogov. Prvi razlog se nanaša na to, da je na splošno neizogibna posledica prenosa sredstev nadaljevanje dejavnosti, saj povečanje za obveznosti (to je za dolgove) v zvezi s tem nima učinka, ker naj bi vplivalo le na vrednotenje prenesenega podjetja. Splošno sodišče naj ne bi pojasnilo, kako bi prenos vseh sredstev družbe Sernam v svežnju na enega kupca, ki bi moral prevzeti tržni delež, ki ga je sprostila družba Sernam, lahko pripeljal do prenehanja gospodarske dejavnosti te družbe. Pritožnica predlaga, naj se ugotovi, da je v zvezi s tem izpodbijana sodba pomanjkljivo obrazložena. Drugi razlog se nanaša na to, da naj z obrazložitvijo, na katero se opira Splošno sodišče pri sklepanju, da je namen prenosa v svežnju prenehanje družbe Sernam, ne bi bilo mogoče utemeljiti take razlage. V točki 217 obrazložitve odločbe Sernam 2 naj bi Komisija samo zahtevala, da družba Sernam ne deluje več v svoji prejšnji pravni obliki, in kupcu, neodvisnemu od skupine SNCF, omogočila, da uporablja tržni delež družbe Sernam. S tem ko je Splošno sodišče v točkah 194 in 195 izpodbijane sodbe navedlo, da je želeni cilj prenehanje gospodarske dejavnosti družbe Sernam, je upoštevalo namen, ki naj nikakor ne bi izhajal niti iz izreka niti iz obrazložitve odločbe Sernam 2, ki ga je posledično izkrivilo. Obrazložitev Splošnega sodišča naj bi bila poleg tega protislovna, ker naj bi to sodišče samo v točki 218 izpodbijane sodbe priznalo, da točka 217 obrazložitve odločbe Sernam 2 daje vtis „nadaljevanj[a] gospodarske dejavnosti“ družbe Sernam. V istem smislu skupina SNCF trdi, da iz te točke 217 obrazložitve ni razvidno, da je treba nadaljevanje dejavnosti razumeti kot dejavnost, ki jo nadaljuje kupec, ki bi sredstva družbe Sernam vključil v svojo poslovno strategijo, in da je to nujen pogoj, da se tržni deleži družbe prejemnice lahko obravnavajo kot sproščeni. V točki 217 obrazložitve odločbe Sernam 2 naj bi, nasprotno, bila ugotovljena le sprostitev deležev družbe Sernam v korist neodvisnega kupca, to je kupca brez povezave s skupino SNCF.
33.
Skupina SNCF v repliki v bistvu dodaja, da Komisija ni dokazala, kako bi bilo mogoče, da prenos vseh sredstev podjetja v enem svežnju na istega kupca z ekonomskega in pravnega vidika ne bi pomenil prenosa gospodarske dejavnosti. Komisija naj bi Splošnemu sodišču in Sodišču pojasnila, da je bilo prav to posledica takega prenosa v zadevah SMI in CDA. (
41
) Komisija naj bi v odgovoru na pritožbo izkrivila tudi besedilo točke 217 obrazložitve odločbe Sernam 2, v kateri po mnenju pritožnice nikakor niso omenjeni konkurenti družbe Sernam. V skladu z odločbo Sernam 2 naj bi bil edini cilj, ki mu je sledila Komisija, prihodnja prekinitev vseh kapitalskih povezav med skupino SNCF in njeno odvisno družbo Sernam zaradi preprečitve, da bi ji še naprej podeljevala pomoči, in edina zahteva naj bi bila, da kupec družbe Sernam ni povezan s skupino SNCF. Namen prodaje sredstev v svežnju naj torej ne bi bilo prenehanje gospodarske dejavnosti družbe Sernam. Pritožnica dodaja, da v nasprotju z zatrjevanjem Komisije ni nobenega protislovja med prenosom sredstev družbe Sernam v svežnju, ki naj bi nujno vključeval nadaljevanje dejavnosti te družbe, in trditvijo, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri preučitvi različnih meril gospodarske kontinuitete, razvitih v sodni praksi Sodišča.
34.
Nazadnje, kar zadeva ceno, naj bi Komisija zahtevala tržno ceno, ki naj bi lahko bila negativna. Če se sredstva prodajo v svežnju, kar vključuje prenos dejavnosti, ki je nujno deficitna, in pogodb o zaposlitvi, naj bi bila vrednost neizogibno negativna; mnenje, da bi cena lahko bila pozitivna, naj bi pomenilo nepodprto domnevo in izkrivljanje dejstev, saj so bile ponudbe zelo negativne. Poleg tega skupina SNCF trdi, da načel iz sodne prakse v zvezi z razlago ni treba uporabiti, kadar je določba povsem nedvoumna. Vseh sredstev podjetja naj ne bi bilo mogoče prenesti brez prenosa gospodarske dejavnosti v korist prevzemnika in prav tako naj ne bi bilo mogoče prenesti tržnega deleža podjetja v korist prevzemnika brez prenosa dejavnosti. Razlaga, ki jo zagovarja Komisija in jo je Splošno sodišče potrdilo, naj bi torej pripeljala do nemogočega položaja.
35.
Komisija meni, da je treba prvi del prvega pritožbenega razloga zavrniti.
ii) Tretji del prvega pritožbenega razloga
36.
Skupina SNCF trdi, da je Splošno sodišče s tem, da je zgolj citiralo določbe člena 3(2) odločbe Sernam 2 in točke 217 njene obrazložitve za potrditev svoje razlage, v skladu s katero je v odločbi Sernam 2 prodaja družbe Sernam v celoti jasno postavljena nasproti prodaji samo njenih sredstev, podalo apodiktične trditve, izkrivilo člen 3(2) odločbe Sernam 2 in pomanjkljivo obrazložilo svoje razlogovanje. Točka 217 obrazložitve naj ne bi vsebovala nobenega elementa, na podlagi katerega bi bilo mogoče sklepati, da je treba prenos sredstev v svežnju razlagati, kot da se nanaša le na sredstva. Splošno sodišče naj iz alternativnega scenarija, določenega v točki 217 obrazložitve, ne bi moglo sklepati, da člen 3(2) izključuje obveznosti družbe Sernam, zlasti ker naj glede na želeni namen, to je prenehanje gospodarske dejavnosti te družbe, vključitev celote ali dela obveznosti v prenos ne bi imela nobenega vpliva. Niti Komisija niti Splošno sodišče naj ne bi pojasnila, kako bi lahko prenos vseh sredstev v enem svežnju na enega kupca, ki naj bi prevzel tržni delež družbe Sernam, lahko povzročil prenehanje gospodarske dejavnosti te družbe. (
42
)
37.
Razlogovanje Splošnega sodišča v točkah 118 in 119 izpodbijane sodbe naj bi bilo napačno, ker naj bi bili v odločbi Sernam 2 za vsakega od teh dveh scenarijev določeni drugačni pogoji. Če bi bil namen člena 3(2) odločbe Sernam 2 prenehanje dejavnosti družbe Sernam, bi bilo potrebno samo sklicevanje na prenos, s katerim bi bilo mogoče doseči ta cilj (kot je prenos sredstev ločeno ali po sklopih, kot je Komisija že določila v drugih zadevah (
43
)). Splošno sodišče naj bi torej večkrat napačno uporabilo pravo, izkrivilo določbe člena 3(2) odločbe Sernam 2 in kršilo obveznost obrazložitve.
38.
Komisija trdi, da je treba tretji del prvega pritožbenega razloga zavrniti.
3) Analiza
39.
Skupina SNCF v okviru prvega in tretjega dela tega prvega pritožbenega razloga izpodbija razlago, ki jo je Splošno sodišče podalo na eni strani v zvezi z namenom prodaje sredstev v svežnju, zahtevane v členu 3(2) odločbe Sernam 2, in na drugi strani v zvezi s pojmom „prodaja sredstev v svežnju“.
40.
Najprej je treba zavrniti očitek glede nekoristnosti tega, da je Splošno sodišče uporabilo tradicionalno sodno prakso v zvezi z metodami razlage, ki jih ima na voljo sodišče Unije, saj je Splošno sodišče zgolj opozorilo na – in nato uporabilo – ustaljeno sodno prakso, v kateri so potrjena uveljavljena načela, (
44
) ki urejajo uradno dolžnost sodišča, ko mora to razlagati določbo prava Unije. Dodati moram, da ob upoštevanju razlik med razlagama člena 3(2) odločbe Sernam 2, ki sta ju podali skupina SNCF in Komisija, ni bilo pretirano, da sodišče Unije še drugje, ne samo v izreku navedene odločbe, išče potrebne elemente za razjasnitev njegovega točnega pomena in obsega, in da se je Splošno sodišče zato tudi upravičeno sklicevalo ne samo na besedilo navedenega člena, temveč tudi na njegov okvir in cilje, ki jih uresničuje ureditev, katere del je. (
45
)
41.
Dalje moram spomniti, da sta v členu 3(2) odločbe Sernam 2 določena dva scenarija. Člen 3(1) navedene odločbe je določal, da se bo pomoč za prestrukturiranje družbe Sernam lahko še naprej štela za združljivo z notranjim trgom, če bo družba Sernam razvijala „le svoje dejavnosti prevoza pošte po železnici“ in če bo skupina SNCF hkrati „vsakemu operaterju, ki bi to zahteval, zagotavlja[la] enake pogoje, kot veljajo za Sernam za razvoj železniškega prevoza tovora“. Poleg tega je morala družba Sernam v naslednjih dveh letih od datuma uradne objave odločbe Sernam 2 „v celoti zamenjati svoj[a] lastna sredstva in storitve cestnega prevoza z enim ali več podjetji, pravno in gospodarsko neodvisni[mi] od SNCF ter izbranimi z odprtim, preglednim in nediskriminacijskim postopkom“. Če bi bil izbran drugi scenarij – tisti iz člena 3(2) odločbe Sernam 2 – se ti pogoji ne bi več uporabljali. Nasprotno pa se je nato zahtevalo, da družba Sernam „svoja sredstva proda v svežnju do [30. junija 2005] po tržni ceni ter družbi, ki nima pravne povezave s SNCF, s pomočjo preglednega in odprtega postopka“.
42.
Iskanje razlogov, iz katerih je Komisija določila ta primera, in fine namena prodaje sredstev v svežnju je seveda zahtevalo celovito razlago te odločbe, to je skupaj z njeno obrazložitvijo. Iz te obrazložitve pa je razvidno, da so pogoji iz člena 3(1) odločbe Sernam 2 oblikovani kot „nadomestila“, ki se zahtevajo od družbe Sernam, ker je imela korist od zlorabe pomoči. (
46
) Od nje se torej zahteva „trajni[…] umik[…] iz področij trga, predvsem s presežno zmogljivostjo“, da bi se podjetju, „ki bo moralo zaustaviti svoje dejavnosti zaradi svojih razglašenih težav, [preprečila] umetn[a] zasedb[a] zelo iskanih tržnih deležev v škodo konkurenčnih in finančno sposobnih podjetij“. (
47
)
43.
Komisija je poleg tega upoštevala namen francoskih organov, da prodajo „celotn[o] družb[o] Sernam (vključno s sredstvi in obveznostmi)“, (
48
) in ta primer izrecno postavila nasproti prodaji sredstev družbe Sernam v svežnju. Tako je v točki 217 obrazložitve odločbe Sernam 2 navedeno, da „se morajo v primeru prodaje celote Sernama (sredstva in obveznosti), ki jo načrtujejo francoski organi, pogoji pogodbe (prevzem cestnih dejavnosti Sernama s strani drugih podjetij in preusmeritev dejavnosti Sernama k železniškemu tovoru) v vsakem primeru uporabiti. Če [mora] po drugi strani Sernam […] prodati svoja sredstva ‚v svežnju‘, Komisija ponavlja, da se ta dva zgoraj omenjena pogoja v zvezi s prestrukturiranjem družbe ne bosta uporabila ob predvidevanju, da Sernam ne bo več deloval pod svojo trenutno pravno obliko in bo sprostil svoje tržne deleže v korist neodvisnega kupca (ki bo lahko de facto nadaljeval svoje aktivnosti skupaj s sredstvi Sernama).“ (
49
)
44.
Ni mi težko priznati, da bi bilo ob branju zgolj člena 3(2) odločbe Sernam 2 mogoče misliti, da prodaja sredstev v svežnju ne izključuje nujno prodaje obveznosti. Vendar ko se enkrat brez prave težave prizna, da se je Splošno sodišče lahko sklicevalo na točke obrazložitve odločbe Sernam 2 za pojasnitev pomena njenega izreka, že branje točke 217 obrazložitve zadostuje za potrditev ugotovitve, do katere je prišlo Splošno sodišče, in sicer, da prodaja sredstev v svežnju nujno izključuje obveznosti, ker je Komisija očitno postavila nasproti prodajo družbe Sernam v celoti (sredstva in obveznosti) na eni strani in prodajo samo sredstev družbe Sernam v svežnju na drugi. Pritožnica meni, da je Splošno sodišče to storilo z apodiktično trditvijo in brez resničnega dokazovanja. Vendar ne vem, na kateri bolj očiten način bi lahko pokazalo na očitno dejstvo.
45.
V zvezi z očitkom, s katerim se zatrjuje pomanjkljiva obrazložitev, naj spomnim, da iz ustaljene sodne prakse Sodišča izhaja, da „mora obrazložitev sodbe jasno in nedvoumno izražati sklepanje Splošnega sodišča, tako da se zainteresirane stranke lahko seznanijo z utemeljitvijo sprejete odločbe in da Sodišče opravi sodni nadzor“. (
50
) Ta zahteva je v tem primeru v celoti izpolnjena.
46.
Glede na okvir, v katerem je bila odločba Sernam 2 sprejeta, je zastavljeni cilj očitno – in kot je opozorilo Splošno sodišče – preprečiti izkrivljanje konkurence. (
51
) Scenarija, določena v členu 3 odločbe Sernam 2, sta bila jasno oblikovana kot alternativi, kar pomeni, da je Komisija obe možnosti jasno obravnavala kot enakovredni ob upoštevanju njunega namena in učinkovitosti za ponovno vzpostavitev položaja, v katerem bi bila upoštevana svobodna konkurenca. Cilj, ki ga uresničuje člen 3(1) odločbe Sernam 2, pa je pojasnjen v točki 200 in naslednjih obrazložitve navedene odločbe. V njih je v bistvu navedeno, da je imela družba Sernam korist od pomoči, pri kateri ni bil upoštevan prvotni načrt prestrukturiranja. Zato Komisija za omilitev tega izkrivljanja konkurence nalaga „nadomestila“ (
52
) in od družbe Sernam zahteva, da se umakne s področij trga s presežno zmogljivostjo pod pogoji, opisanimi v členu 3(1) odločbe Sernam 2. (
53
) Povsem logično je, da je cilj, ki ga uresničuje drugi scenarij, enak. Ponovno je za razumevanje razloga za njegov obstoj bistvena točka 217 obrazložitve navedene odločbe, ker je v njej pojasnjeno, zakaj „nadomestila“, zahtevana v primeru izvedbe prvega scenarija, ne bodo več zahtevana v primeru prodaje sredstev v svežnju. Komisija namreč v tem primeru meni, da „Sernam ne bo več deloval pod svojo trenutno pravno obliko in bo sprostil svoje tržne deleže v korist neodvisnega kupca (ki bo lahko de facto nadaljeval svoje aktivnosti skupaj s sredstvi Sernama)“. (
54
) Kot je Splošno sodišče pravilno ugotovilo, ta točka obrazložitve „prav tako kot zgoraj navedene točke 200 in od 208 do 211 obrazložitve spada v del v zvezi s preprečevanjem izkrivljanja konkurence“. (
55
) Poleg tega iz besedila te točke obrazložitve jasno in v nasprotju s trditvijo pritožnice izhaja, da je Komisija določila prevzem dejavnosti od neodvisnega kupca, ki bi jo prevzel zase, pri čemer bi se družba Sernam dejansko umaknila s trga v korist tega kupca.
47.
Če bi se moralo slediti sklepanju skupine SNCF, člen 3(2) odločbe Sernam 2 ne bi zahteval niti prenosa sredstev v svežnju, z izključitvijo obveznosti, niti prenehanja gospodarske dejavnosti družbe Sernam. To pomeni, da bi Komisija dovolila, da se lahko družba Sernam proda skoraj v celoti in nadaljuje svojo gospodarsko dejavnost, ne da bi se zahtevalo kakršno koli nadomestilo (ker bi šlo za izvedbo drugega scenarija), medtem ko je v primeru prodaje družbe Sernam v celoti jasno zahtevala vrsto ukrepov za zmanjšanje njene prisotnosti na trgu. Taka razlaga ni dosledna ter členu 3(2) odločbe Sernam 2 odvzema vse bistvo in učinek. Seveda je, kot trdi skupina SNCF, posledica prenosa sredstev nadaljevanje „dejavnosti“ v smislu prevzema tržnih deležev, ki jih je imela družba Sernam, od drugega zainteresiranega podjetja. Vendar družba Sernam, ki je ostala brez sredstev, očitno ni mogla zadržati položaja, ki ga je imela na trgu. Poleg tega bi se nagibal k mnenju, kot navaja intervenientka v podporo Komisiji, da razlaga, ki jo zagovarja skupina SNCF, pomeni neke vrste implicitno priznanje, da so transakcije prenosa povzročile ohranitev dejavnosti družbe Sernam, ne da bi bilo izvedeno katero od nadomestil, potrebnih za odpravo motenj konkurence.
48.
Skratka, v členu 3 sta bili na eni strani določeni ohranitev družbe Sernam oziroma možnost prodaje te družbe v celoti (sredstva in obveznosti), pri čemer so morali biti torej izpolnjeni pogoji iz odstavka 1, na drugi strani pa možnost prodaje sredstev v svežnju, pri čemer torej ti pogoji niso bili več zahtevani, saj bi družba Sernam sprostila svoje tržne deleže v korist kupca. Prodaja sredstev v svežnju skupaj z delom obveznosti ni omogočala prenehanja dejavnosti družbe Sernam; če pa bi se ta dejavnost nadaljevala, bi se zahtevala nadomestila. Skupina SNCF je sredstva družbe Sernam prodala v svežnju, prav tako tudi „praktično vse obveznosti“, (
56
) ne da bi ponudila kakršno koli nadomestilo, s katerim bi bilo mogoče nadomestiti motnje konkurence. Rezultat transakcije je s tega vidika nevtralen, če se lahko tako pove, medtem ko je konceptualno bližje prodaji družbe Sernam v celoti – prodaji, za katero so bili določeni strogi in jasni pogoji umika z nekaterih področij trga s presežno zmogljivostjo.
49.
Zato je Splošno sodišče, ne da bi pri svojem razlogovanju napačno uporabilo pravo, sklenilo, da je mogoče „[d]ejstvo, da v primeru prodaje sredstev v svežnju ni bilo treba več naložiti umika iz cestnega sektorja s presežnimi zmogljivostmi, […] pojasniti le s tem, da bi se družba Sernam v primeru prodaje svojih sredstev v svežnju po tržni ceni, in sicer družbi, ki ni pravno povezana s [skupino SNCF], ter v preglednem in odprtem postopku, gospodarsko umaknila s trga, z njo pa bi izginilo tudi izkrivljanje konkurence, povezano s podelitvijo pomoči za prestrukturiranje te družbe“, pri čemer bi bilo treba „sprostitev tržnih deležev v korist neodvisnega kupca […] analizirati kot dejavnik, s katerim se konča izkrivljanje konkurence, to je subvencionirana dejavnost družbe Sernam“. (
57
)
50.
Splošno sodišče prav tako ni bilo nedosledno, ker je dopustilo, da se je s točko 217 obrazložitve odločbe Sernam 2 lahko dajal „[vtis] nadaljevanj[a] gospodarske dejavnosti podjetja“, saj je takoj zatem pojasnilo, da ta vtis ne prestane analize, ker bi moral potem „dejavnost opravljati gospodarski subjekt, popolnoma ločen od družbe Sernam, to je kupec, ki bi sredstva družbe Sernam vključil v svojo poslovno strategijo, saj sicer tržnih deležev prejemnika pomoči ne bi bilo mogoče obravnavati, kot da so ‚sproščeni‘“. (
58
) Izpodbijana sodba zato tu ne vsebuje protislovne obrazložitve, zlasti ob upoštevanju identitete kupca sredstev družbe Sernam.
51.
Kar zadeva sklicevanje pritožnice na sodbi SMI in CDA, čeprav je Splošnemu sodišču mogoče očitati, da ni preučilo zakonitosti sklepa, ki se je izpodbijal pred njim, ob upoštevanju trditev, navedenih v sodni praksi Sodišča, v katerih je bilo le zapisano stališče, ki ga je Komisija izrazila v okviru vsake od teh zadev – quod non – to, kako pritožnica razume ti sodbi, temelji na nepopolnem branju, in sicer ker čeprav je Komisija v njih stalno trdila, da prodaja sredstev družbe v svežnju istemu kupcu temu lahko omogoči nadaljevanje subvencionirane gospodarske dejavnosti, kar bi lahko trajno izkrivilo konkurenco, pa je hkrati priznala, da je potrebna posebna pozornost in da je tveganje izogibanja mogoče izključiti, če je prenos izveden v okviru postopka, ki je brezpogojen in dostopen vsem konkurentom, kar je pravzaprav eden od pogojev, določenih v členu 3(2) odločbe Sernam 2.
52.
Iz vseh teh razlogov zato predlagam, naj se skupaj zavrneta prvi in tretji del prvega pritožbenega razloga.
b)
Drugi del prvega pritožbenega razloga
1) Izpodbijana sodba
53.
Splošno sodišče je v točki 90 izpodbijane sodbe presodilo, da je treba za trenutek, ki ga je treba upoštevati pri presoji, ali je bila opravljena prodaja, nujno šteti dejanski prenos sredstev, saj je bil cilj člena 3(2) odločbe Sernam 2 v povezavi s točko 217 obrazložitve te odločbe, družbi Sernam naložiti, da se odreče vsem svojim sredstvom in da sprosti svoje tržne deleže. Po mnenju Splošnega sodišča bi formalistična razlaga člena 3(2) odločbe Sernam 2 onemogočila njegovo učinkovanje in povzročila tveganje, da bi se po sklenitvi prodaje v pravnem smislu predolgo odlašalo z dejanskim prenosom sredstev.
2) Povzetek trditev strank
54.
Po mnenju pritožnice je bila prodaja sklenjena 30. junija 2005, zato je bil časovni pogoj iz člena 3(2) odločbe Sernam 2 izpolnjen. Navedena odločba naj se ne bi sklicevala na dejanski prenos sredstev 30. junija 2005, temveč naj bi bilo v njej predvideno le, da mora biti prodaja izvedena do tega datuma. Poleg tega naj bi bila v skladu s francoskim pravom in zlasti s členom 1583 code civil (civilni zakonik) prodaja izvedena s sklenitvijo sporazuma o predmetu in ceni, ki se plača, tudi če predmet pravzaprav še ni niti dobavljen niti plačan. S tem, da je Splošno sodišče v točki 90 izpodbijane sodbe menilo, da je treba za trenutek, ki ga je treba upoštevati pri presoji, ali je bila prodaja opravljena do 30. junija 2005, šteti prenos sredstev, naj bi bistveno razširilo besedilo člena 3(2) odločbe Sernam 2 in izkrivilo pojem „prodaja“, naveden v tem členu.
55.
Komisija predlaga zavrnitev drugega dela prvega pritožbenega razloga.
3) Analiza
56.
Med pogoji, določenimi za to, da se pomoč v višini 503 milijone EUR za prestrukturiranje družbe Sernam še najprej šteje za združljivo, je bil časovni pogoj, saj je člen 3(2) odločbe Sernam 2 v zvezi s tem določal, da mora biti v primeru prodaje sredstev družbe Sernam v svežnju ta prodaja izvedena do 30. junija 2005.
57.
Ob domnevi, da presoja Splošnega sodišča v zvezi z datumom, na katerega je bila prodaja izvedena, ni samo del presoje dejanskega stanja, pritožnica ni uspela dokazati pomanjkljivosti v analizi Splošnega sodišča. Čeprav v okviru ukrepov, povezanih z nadomestilom za državne pomoči, ne gre za to, da se vsili opredelitev Skupnosti za pojem „prodaja“, in čeprav mora biti ta nujno organizirana pod pogoji, določenimi v nacionalnem pravu, (
59
) imata Komisija in sodišče Unije namreč vseeno pravico zahtevati, da ti pogoji ne posegajo v polni učinek prava Unije. Splošno sodišče je ugotovilo prav to tveganje, saj je v točki 90 izpodbijane sodbe presodilo, da bi razlaga, ki jo predlaga skupina SNCF, „onemogočila […] učinkovanje [navedenega člena] in povzročila tveganje, da bi po sklenitvi ‚prodaje‘ v pravnem smislu predolgo odlašali z dejanskim prenosom sredstev“. Poleg tega je iz elementov iz spisa razvidno, da je bila ponudba upravne ekipe družbe Sernam skupini SNCF predložena 30. junija 2005 in da „jo je generalna uprava zadevne skupine […] sprejela istega dne“ samo „načeloma“. (
60
) Nazadnje, ker je scenarij iz člena 3(2) odločbe Sernam 2 alternativa scenariju iz člena 3(1) te odločbe in ker se v primeru izvedbe tega drugega scenarija pogoji, določeni za izvedbo prvega, ne uporabljajo več, je Splošno sodišče povsem logično in ne da bi nepremišljeno razširilo besedilo člena 3(2) odločbe Sernam 2, kot trdi skupina SNCF, razložilo časovni pogoj v tej določbi, kot da se z njim zahteva dejanski prenos sredstev do 30. junija 2005. Iz vseh teh razlogov je treba drugi del prvega pritožbenega razloga zavrniti.
2.
Drugi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, ker naj bi Splošno sodišče napačno ugotovilo, da za ponudbo upravne ekipe ni mogoče šteti, da je bila predložena v odprtem in preglednem postopku
a)
Izpodbijana sodba
58.
Splošno sodišče je v točkah 163, 164 in 174 izpodbijane sodbe za zavrnitev očitka, da je upravna ekipa družbe Sernam od začetka sodelovala v javnem razpisu in da je bila ponudba te skupine podana ob koncu preglednega in odprtega postopka, v bistvu presodilo, da je na javnem razpisu sprva sodeloval samo konzorcij, ki sta ga sestavljala ponudnik št. 5 in upravna ekipa družbe Sernam, in da je predhodno ponudbo predložil ta konzorcij, ne pa člani upravne ekipe posamično. Ob koncu drugega kroga javnega razpisa je bil polega tega sprva izbran projekt, ki ga je predložil konzorcij. Splošno sodišče je tako zavrnilo trditev, katere namen je bil dokazati, da je upravna ekipa od začetka sodelovala v postopku, ker v tem postopku ni sodelovala samostojno in ni sama predložila ponudbe. Splošno sodišče je sklenilo, da torej ni mogoče šteti, da je bila njena ponudba predložena v odprtem in preglednem postopku.
b)
Povzetek trditev strank
59.
Skupina SNCF Splošnemu sodišču očita, da je napačno uporabilo pravo, ker je napačno ugotovilo, da je to, da člani upravne ekipe družbe Sernam niso sodelovali samostojno od začetka postopka, povzročilo, da postopek ni bil izveden odprto in pregledno, kot se je zahtevalo v členu 3(2) odločbe Sernam 2, saj niti iz tega člena, niti iz odločbe Sernam 2, niti iz prava Unije ne izhaja, da mora nazadnje izbrani ponudnik sodelovati samostojno in neodvisno od začetka izbirnega postopka. Potem ko je skupina SNCF opozorila na pogoje, pod katerimi je postopek potekal po drugem krogu izbora, trdi, da tako iz prakse kot iz sodne prakse izhaja, da je pogoj glede odprtosti in preglednosti javnega razpisa izpolnjen, če so lahko vse zainteresirane stranke predložile ponudbo ter imele na voljo enake možnosti obveščanja in roke. (
61
) Ob domnevi, da je načela, ki se uporabljajo na področju javnega naročanja, zlasti načela, ki so potrjena z Direktivo 2014/23/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o podeljevanju koncesijskih pogodb (
62
) in Direktivo 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES, (
63
) mogoče po analogiji prenesti na postopke prenosa sredstev, naj bi pravo Unije dovoljevalo dodelitev takega naročila gospodarskemu subjektu brez objave in predhodnega javnega razpisa po neuspešnem postopku, tudi če ta subjekt ni sodeloval v tem prvem postopku in ne da bi to pomenilo kršitev načel odprtosti in preglednosti. Ti načeli naj bi se a fortiori morali šteti za upoštevani, če so bila sredstva prenesena na zadnjo zainteresirano osebo, ki je edina predložila zavezujočo ponudbo in je sodelovala v celotnem postopku, pri čemer je bila najprej povezana s konzorcijem, katerega druga stranka se je med postopkom umaknila.
60.
Komisija predlaga, naj se ta drugi pritožbeni razlog zavrže kot nedopusten ali podredno zavrne kot neutemeljen.
c)
Analiza
61.
Pritožnica v okviru drugega pritožbenega razloga izpodbija del analize, na podlagi katere je Splošno sodišče ugotovilo, da prodaja sredstev družbe Sernam v svežnju ni bila izvedena po koncu odprtega in preglednega postopka, kot je zahtevala Komisija. Splošno sodišče je namreč ob preučitvi petega dela četrtega razloga iz ničnostne tožbe preučilo štiri očitke. V okviru prvega očitka je skupina SNCF trdila, da je bila ponudba upravne ekipe družbe Sernam podana ob koncu preglednega in odprtega postopka, saj je ta ekipa v postopku javnega razpisa v okviru konzorcija, oblikovanega skupaj s ponudnikom št. 5, sodelovala od začetka in je sama predložila ponudbo, potem ko je njen partner sporočil, da v roku, ki ga je določila Komisija, ne more predložiti zavezujoče ponudbe. V okviru tega očitka sta bili podani dve trditvi, vendar je skupina SNCF drugo izpodbijala ločeno. (
64
)
62.
Najprej ugotavljam, da je drugi pritožbeni razlog podan zoper točki 163 in 164 izpodbijane sodbe, v katerih je ugotovljeno le, da je v postopku javnega razpisa sprva sodeloval konzorcij, ki sta ga sestavljala ponudnik št. 5 in upravna ekipa, ter da je bila sprva izbrana vsebina projekta, ki ga je predložil navedeni konzorcij, pri čemer je Splošno sodišče v točki 164 izpodbijane sodbe samo citiralo odgovor, ki so ga francoski organi poslali Komisiji 6. januarja 2012. Torej gre predvsem za dejansko presojo, ki izhaja tudi iz točke 16 in naslednjih tožbe skupine SNCF, vložene pri Splošnem sodišču. Vsekakor je iz pritožbe razvidno, da skupina SNCF Splošnemu sodišču v okviru drugega pritožbenega razloga očita, da je napačno uporabilo pravo, ne pa, da je izkrivilo dejstva. Navedeni pritožbeni razlog bi bilo treba zavreči zaradi nedopustnosti, saj je pritožba tradicionalno omejena na pravna vprašanja, razen v primeru izkrivljanja dejstev in dokazov, na kar pa se pritožnica ne sklicuje. Enako je treba storiti s tem pritožbenim razlogom v delu, v katerem se nanaša na ugotovitev Splošnega sodišča v točki 174 izpodbijane sodbe, v kateri je to sodišče zavrnilo trditev, navedeno za dokazovanje, da je upravna ekipa že od začetka sodelovala na javnem razpisu, ker v postopku ni sodelovala samostojno in ni že na začetku sama predložila ponudbe.
63.
Vendar je Splošno sodišče nato pravno opredelilo dejansko stanje, ker je iz teh elementov – nesamostojnega sodelovanja upravne ekipe družbe Sernam v postopku od začetka – sklepalo, da ni mogoče šteti, da je bila ponudba te ekipe predložena v odprtem in preglednem postopku v smislu člena 3(2) odločbe Sernam 2. Ta opredelitev pa spada v nadzor, ki ga Sodišče opravi v okviru pritožbe. (
65
)
64.
Oblika, ki jo je moral imeti postopek, s katerim so bila sredstva družbe Sernam prenesena v svežnju, v pravu Unije ni opredeljena, kot poudarja skupina SNCF. Vendar člen 3(2) odločbe Sernam 2 določa izrecno mejo, to je mejo upoštevanja odprtosti in preglednosti postopka.
65.
Ne da bi se bilo treba izreči o tem, ali se načela prava Unije na področju javnega naročanja uporabljajo v okviru izvajanja člena 3(2) odločbe Sernam 2 – in to zlasti, ker (1) nič ne kaže, da je bila to premisa, iz katere je izhajala analiza Splošnega sodišča, ker (2) je sklicevanje skupine SNCF na direktivi 2014/23 in 2014/24 očitno novo in ker (3) skupina SNCF tega formalno ne izpodbija – je treba pritožnici, ki se sklicuje na precedens, ki ga pomeni sodba SMI, (
66
) odgovoriti, da je Sodišče v tej sodbi sicer odločilo, da dejstvo, da prodaja sredstev v svežnju ni bila izvedena takoj, temveč šele po več neuspešnih poskusih prodaje drugi družbi, „kaže na to, da je bil izvedeni postopek dovolj odprt in pregleden“, (
67
) vendar je to storilo v kontekstu prodaje, ki je potekala pod nadzorom sodišča, česar skupina SNCF ne omenja.
66.
V zvezi z javnimi razpisi se skupina SNCF sklicuje na prakso Komisije in poudarja, da ta pripisuje pomen dejstvu, da „so imela vsa podjetja, ki jih je lahko zanimal odkup […], možnost predložiti ponudbo in da je bilo podjetje prodano najboljšemu ponudniku“, (
68
) in enakemu dostopu do informacij. (
69
) Vendar bi zahteva Komisije, s katero ta v kontekstu državnih pomoči zahteva organizacijo odprtega in preglednega postopka, ostala brez polnega učinka, če bi se štela za izpolnjeno, ker se je postopek začel na odprti in pregledni podlagi, ki je zagotavljala enak dostop do informacij vsem zainteresiranim stranem. Postopek mora ostati odprt in pregleden ves čas trajanja in to ni omejeno, kot trdi pritožnica, na to, da se ponudi možnost za predložitev ponudbe pod enakimi pogoji glede informacij in rokov. (
70
)
67.
V obravnavani zadevi ni mogoče zanikati, da ponudnik, na katerega so bila sredstva (
71
) družbe Sernam prenesena, ni sodeloval v postopku od začetka. Zato je neobstoj istovetnosti med prvotnimi ponudniki za prevzem in ponudnikom, čigar ponudba je bila nazadnje izbrana, Komisijo in nato Splošno sodišče lahko upravičeno pripeljal do ugotovitve, da izvedeni postopek ni bil pregleden, ker se je končal s sklenitvijo prenosa s ponudnikom, ki ni od začetka sodeloval v javnem razpisu, zaradi česar se je konkurenčni položaj drugih ponudnikov lahko poslabšal, (
72
) zaradi te spremembe pa je postopek lahko bil nezakonit.
68.
Iz vseh navedenih razlogov je treba drugi pritožbeni razlog zavreči kot delno nedopusten in zavrniti kot delno neutemeljen.
3.
Tretji pritožbeni razlog: izkrivljanje dejstev in napačna uporaba prava, ker je Splošno sodišče napačno menilo, da je ponudba upravne ekipe družbe Sernam za prodajalca veliko manj ugodna kot nezavezujoče ponudbe drugih ponudnikov
a)
Izpodbijana sodba
69.
Iz točk 165 in 166 izpodbijane sodbe izhaja, da se je Splošno sodišče za zavrnitev očitka, da je bila ponudba upravne ekipe podana ob koncu preglednega in odprtega postopka, ker je ta ekipa, ki je v postopku sodelovala od začetka, sama predložila ponudbo, ki je bila sprva skupna s ponudnikom št. 5, s katerim je sestavljala konzorcij, oprlo na dejstvo, da se je zavezujoča ponudba upravne ekipe močno razlikovala od ponudbe, ki jo je v drugem krogu dal konzorcij pod vodstvom ponudnika št. 5, in je bila za prodajalca veliko manj ugodna. Splošno sodišče se je, da je prišlo do te ugotovitve, sklicevalo na več elementov v korespondenci med Komisijo in Francosko republiko v letih 2005 in 2012 ter menilo, da je treba razliko med ponudbama presojati na podlagi merila predvidenih potreb po dokapitalizaciji ciljne družbe od pritožnice, ki so bile v končni ponudbi upravne ekipe družbe Sernam ocenjene na veliko višji znesek v primerjavi s tistim, ki ga je ponudil konzorcij pod vodstvom ponudnika št. 5. Znesek negativne ponudbe, ki jo je v drugem krogu predložil konzorcij, je po mnenju Splošnega sodišča in ob upoštevanju enakega obsega znašal ‑56,4 milijona EUR, medtem ko je ponudba upravne ekipe znašala ‑95,5 milijona EUR. (
73
) Zavrnilo je tudi trditev, da so se, potem ko se je ponudnik št. 5 umaknil iz postopka, razprave logično nadaljevale z „zadnjo zainteresirano stranjo“, in odločilo, da bi se skupina SNCF morala obrniti na ponudnika št. 4, ki je v postopku sodeloval od začetka in je v drugem krogu predložil predhodno ponudbo v višini –65,2 milijona EUR. (
74
) Dejstvo, da ponudnik ni predložil zavezujoče ponudbe, za Splošno sodišče nima posledic, ker se preučuje samo vprašanje, ali je bila ponudba upravne ekipe družbe Sernam predložena v postopku javnega razpisa. (
75
)
b)
Povzetek trditev strank
70.
Pritožnica trdi, da za ponudbo upravne ekipe družbe Sernam ni bilo mogoče šteti, da je bila predložena v odprtem ali preglednem postopku javnega razpisa, ker je bila za prodajalca veliko manj ugodna kot predhodne ponudbe, ki so jih v drugem krogu predložili drugi ponudniki. Splošno sodišče naj bi zato napačno uporabilo pravo in izkrivilo dejstva s tem, da je odločilo drugače. Skupina SNCF navaja, da je predhodna ponudba, ki jo je predložil konzorcij, temeljila na ravni likvidnega kapitala, ki je bila drugačna od ravni, na katero se je v svoji predhodni ponudbi v drugem krogu oprl ponudnik št. 4. Skupina SNCF torej izpodbija oceno Splošnega sodišča glede potreb po dokapitalizaciji, ki jih je ocenil ponudnik št. 4. Ob upoštevanju velikega zmanjšanja likvidnega kapitala družbe Sernam med 31. decembrom 2004 in 30. junijem 2005 naj bi ponudnik št. 4 potrebe po dokapitalizaciji družbe Sernam nujno znova ocenil na veliko višji znesek. Ob domnevi, da je zavezujočo ponudbo upravne ekipe družbe Sernam mogoče primerjati z nezavezujočo ponudbo konzorcija v drugem krogu, naj bi Splošno sodišče torej storilo resno napako.
71.
Komisija meni, da je treba tretji pritožbeni razlog zavrniti kot brezpredmeten in podredno kot neutemeljen.
c)
Analiza
72.
Namen pritožnice v okviru tretjega pritožbenega razloga je dokazati, da je Splošno sodišče napačno odločilo, da je zavezujoča ponudba upravne ekipe družbe Sernam veliko manj ugodna od ponudbe, ki jo je konzorcij, ki ga je ta ekipa sestavljala s ponudnikom št. 5, predložil, preden se je ta ponudnik umaknil iz postopka, ali od predhodne ponudbe ponudnika št. 4 v drugem krogu. Tu je treba znova presoditi, ali je bila prodaja sredstev družbe Sernam izvedena po koncu odprtega in preglednega postopka. Ker pa je bilo v okviru moje analize drugega pritožbenega razloga ugotovljeno, da upravna ekipa družbe Sernam v postopku izbora ni sodelovala od začetka in samostojno, njena ponudba na koncu samo iz tega razloga torej ni bila predložena v odprtem in preglednem postopku, kar je v nasprotju z zahtevo iz člena 3(2) odločbe Sernam 2, je treba ugotoviti, da tudi če bi Sodišče odločilo – quod non – da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo ali izkrivilo dejstva s tem, da je presodilo, da je ponudba upravne ekipe družbe Sernam manj ugodna, se s tem ne bi moglo podvomiti o sklepu, do katerega je prišlo in na katerega sem zdaj spomnil. Strinjam se torej s stališčem Komisije, da je tretji pritožbeni razlog brezpredmeten. (
76
)
73.
Dodatno tako kot Komisija navajam, da je Splošno sodišče v točkah 166 in 168 izpodbijane sodbe ugotovilo, da je bilo v ponudbi konzorcija, oblikovanega skupaj s ponudnikom št. 5, v drugem krogu predvideno „precejšnje povečanje“ kapitala družbe Sernam, medtem ko je bila v ponudbi upravne ekipe predvidena veliko manjša kapitalska injekcija. Ta del sodbe pa se v pritožbi ne izpodbija. Vsebinska razlika med ponudbama je torej očitna, zaradi česar sta vsaka napačna uporaba prava ali izkrivljanje, ki bi se nanašala na oceno potreb po dokapitalizaciji v obeh ponudbah, brezpredmetna.
74.
Nazadnje, ob domnevi, da to spada pod nadzor Sodišča v okviru pritožbe, Splošnemu sodišču ni mogoče očitati, da ni upoštevalo različnih ravni likvidnega kapitala družbe Sernam, na katerih so temeljile različne ponudbe, ker skupina SNCF pred Splošnim sodiščem ni navedla tega argumenta. Splošno sodišče ni moglo izkriviti dejstev, ki mu niso bila predstavljena. Kar zadeva primerjavo, ki jo je Splošno sodišče opravilo med zavezujočo ponudbo upravne ekipe in nezavezujočo ponudbo konzorcija v drugem krogu, pritožnica ne navaja nobenega pravno utemeljenega očitka, temveč nasprotno, kot se zdi, priznava, da je tako primerjavo mogoče opraviti. (
77
)
75.
Iz vseh teh razlogov je treba tretji pritožbeni razlog zavrniti.
4.
Četrti pritožbeni razlog: napačna uporaba prava ter pomanjkljiva in protislovna obrazložitev, ker je Splošno sodišče menilo, da Komisija nikakor ni mešala predmeta prodaje in prodajne cene sredstev družbe Sernam
a)
Izpodbijana sodba
76.
Splošno sodišče je v točki 153 izpodbijane sodbe, ko je preučevalo četrti del četrtega tožbenega razloga, (
78
) ki se je nanašal na napačno uporabo prava, ker je Komisija v točki 117 obrazložitve sklepa Sernam 3 menila, da prenos ni bil omejen na sredstva družbe Sernam, ker so se ta povečala za 57 milijonov EUR neto, potrdilo, da Komisija nikakor ni mešala predmeta prodaje in prodajne cene, saj je navedeni znesek, pridobljen z zaporednima dokapitalizacijama družbe Sernam in nato še družbe Sernam Xpress, povečal sredstva teh družb. V naslednji točki je menilo tudi, da Komisiji ni mogoče očitati, da v sklepu ni pojasnila, da ne želi prodaje po negativni ceni, saj negativna cena izhaja iz tega, da ni bila upoštevana obveznost, da se prodajo le sredstva družbe Sernam brez obveznosti, kar je poleg tega razvidno iz ocen „cash free, debt free“ (brez upoštevanja likvidnega kapitala in dolgov), ki so jih ponudniki opravili po prvem krogu javnega razpisa in na podlagi katerih so bile cenovne ponudbe pozitivne. (
79
) Splošno sodišče je iz tega sklepalo, da te pozitivne ocene dokazujejo, da če bi skupina SNCF prodala sredstva brez obveznosti, bi bila njihova cena pozitivna ali nična, ne pa negativna. (
80
)
b)
Povzetek trditev strank
77.
S tem ko je Komisija v točki 117 obrazložitve sklepa Sernam 3 menila, da so bila sredstva z dokapitalizacijo družb Sernam in Sernam Xpress povečana za 57 milijonov EUR neto ter da tako povečanje sredstev na podlagi člena 3(2) odločbe Sernam 2 ni bilo dovoljeno, je po mnenju skupine SNCF mešala predmet prodaje (sredstva v svežnju) in (negativno) ceno, plačano za njihov nakup. Pritožnica, ki izhaja iz te premise, Splošnemu sodišču očita, da je v točki 153 izpodbijane sodbe brez dokazovanja in z apodiktičnimi trditvami zgolj ugotovilo, da Komisija nikakor ni mešala tega, kar zatrjuje skupina SNCF. Ta trdi še, da je bilo pri tej ugotovitvi napačno uporabljeno pravo in da je ta točka 153 očitno v nasprotju z razlogovanjem, ki ga je Splošno sodišče podalo v okviru drugega dela četrtega tožbenega razloga. (
81
)
78.
Skupina SNCF zanika, da je bila prodaja sredstev povečana za 57 milijonov EUR neto, in pojasnjuje, da dokapitalizacija za ta znesek (
82
) ne pomeni povečanja prenesenih sredstev, temveč negativno ceno, plačano za nakup sredstev družbe Sernam v svežnju. Medtem ko je Splošno sodišče v točkah 103 in 107 izpodbijane sodbe potrdilo, da se pravo državnih pomoči ne ukvarja s pravnimi oblikami, ki bi jih lahko imele transakcije, ampak z njihovo gospodarsko resničnostjo, in priznalo možnost prodaje po negativni ceni s predhodno dokapitalizacijo, ki jo izvede prodajalec, naj bi zavrnilo obravnavanje dokapitalizacije družbe Sernam, kot da spada v okvir negativne cene, plačane za prenos sredstev v svežnju, na podlagi analize, ki je temeljila izključno na pravni obliki tega vložka.
79.
Razlogovanje Splošnega sodišča naj bi vsebovalo še eno napačno uporabo prava. Medtem ko je Splošno sodišče trdilo, da je bila negativna cena posledica neizpolnitve obveznosti, da se prodajo samo sredstva družbe Sernam ob izključitvi obveznosti, skupina SNCF trdi, da je prenos v svežnju vključeval nadaljevanje dejavnosti družbe Sernam, zato obstoj „badwill“ (slabo ime), (
83
) ki kaže na strukturno deficitnost prenesene dejavnosti, in samodejni prenos pogodb o zaposlitvi, kot določa francosko pravo, zahtevata nujno negativno vrednost dejavnosti. Negativna cena naj zato ne bi bila posledica povečanja nekaterih obveznosti, temveč le posledica besedila člena 3(2) odločbe Sernam 2, s katerim je bil zaradi zahteve po prodaji sredstev v svežnju dovoljen prenos strukturno deficitne dejavnosti, vključno s poslovnimi obveznostmi, povezanimi z nadaljevanjem pogodb o zaposlitvi delavcev.
80.
Skupina SNCF v repliki dodaja, da je sklepanje, da bi se prodaja lahko izvedla po negativni ceni, nepodprta domneva, ki pomeni izkrivljanje dejstev, saj so bile vse predložene ponudbe zelo negativne.
81.
Komisija meni, da je treba četrti pritožbeni razlog zavreči kot delno nedopusten in zavrniti kot delno neutemeljen.
c)
Analiza
82.
Skupina SNCF s svojo tezo trdi, da je dokapitalizacija eden od elementov prodaje sredstev družbe Sernam v svežnju po negativni ceni. Takoj se lahko ugotovi, da skupina SNCF dokapitalizacije družbe Sernam kot povečanja sredstev ne izpodbija z vidika dejanskega stanja. (
84
) Splošno sodišče pa je v točki 153 izpodbijane sodbe potrdilo, da je „[z]nesek v višini 57 milijonov EUR neto, pridobljen z zaporednima dokapitalizacijama družbe Sernam in nato še družbe Sernam Xpress, […] povečal sredstva družbe Sernam in nato družbe Sernam Xpress“. To je dejanska ugotovitev, ki je stranki ne izpodbijata. Zato je Splošnemu sodišču težko očitati kakršno koli pomanjkljivo obrazložitev. Poleg tega je Splošno sodišče to, da Komisija ni mešala predmeta prodaje in prodajne cene, izpeljalo iz točke 117 obrazložitve sklepa Sernam 3, omenjene v prejšnji točki izpodbijane sodbe.
83.
Poleg tega prav tako ni protislovno sklepati, da na eni strani pravo Unije ne nasprotuje prodaji po negativni ceni, kot je Splošno sodišče sklepalo v točki 107 izpodbijane sodbe, in da na drugi strani dokapitalizacija, ki je bila izvedena v okoliščinah, opisanih v točki 153, ni združljiva s členom 3(2) odločbe Sernam 2. Tu gre za dve popolnoma različni vprašanji. Prva trditev je bila podana v okviru analize pogoja „prodaje“, zahtevane v tem členu, saj je Komisija zanikala, da se prodaja lahko izvede po negativni ceni. To vprašanje je treba razlikovati od vprašanja, ali je Komisija v odločbi Sernam 2 dovolila povečanje sredstev. Drugače povedano, čeprav je Splošno sodišče pri razlagi pojma „prodaja sredstev v svežnju“ najprej obravnavalo pojem „prodaja“, se elementi sodbe, ki se izpodbijajo v okviru tega pritožbenega razloga, nanašajo bolj na pojem „sredstva v svežnju“. Iz naslova četrtega dela četrtega tožbenega razloga, podanega pred Splošnim sodiščem, izhaja, da se je to sodišče ukvarjalo z vprašanjem, ali je Komisija v točki 117 obrazložitve sklepa Sernam 3 lahko upravičeno menila, da je bil prenos, omejen na sredstva družbe Sernam, neustrezno povečan za 57 milijonov EUR. Naj spomnim, da je bilo v tej točki 117 obrazložitve, potem ko so bila navedena dejstva, ugotovljeno, da „[t]ako povečanje sredstev na podlagi člena 3(2) odločbe Sernam 2 ni dovoljeno“.
84.
Presoja Splošnega sodišča v točki 154 izpodbijane sodbe, v skladu s katero je negativna cena posledica vključitve obveznosti v prodajo sredstev družbe Sernam, pa je del dejanske presoje, v zvezi s katero se pritožnica v okviru tega pritožbenega razloga ni sklicevala na izkrivljanje dejstev. Sicer pa, če skupina SNCF na splošno zanika, da so morala biti sredstva v svežnju obvezno prodana brez obveznosti, logično ne zanika, da je prodaja družbe Sernam vključevala veliko večino teh obveznosti. Kot pa sem že navedel, je bilo treba prodajo, kot je bila določena v členu 3(2) odločbe Sernam 2, dejansko obravnavati, kot da se nanaša samo na sredstva družbe Sernam, brez njenih obveznosti. Zgolj dejstvo, da so bile obveznosti vključene v prodajo, zadostuje za ugotovitev, da pogoji iz tega člena niso bili izpolnjeni. Vsekakor moram tudi spomniti, da je skupina SNCF na obravnavi pred Splošnim sodiščem priznala, da „ima sredstvo – če se prenese posamično – že po opredelitvi vrednost, ki je lahko pozitivna ali nična, ne more pa biti negativna“. (
85
) Zato si je težko predstavljati, da pritožnica v fazi pritožbe spet razpravlja o trditvi, iz katere so samo izpeljane posledice njenega lastnega stališča.
85.
Iz vseh teh razlogov je treba četrti pritožbeni razlog zavrniti.
5.
Peti pritožbeni razlog: napačna uporaba prava in izkrivljanje izreka odločbe Sernam 2, ker je Splošno sodišče menilo, da vknjižba terjatve za vračilo pomoči v višini 41 milijonov EUR pod obveznosti v okviru postopka likvidacije ni v skladu s členom 4 odločbe Sernam 2
a)
Izpodbijana sodba
86.
Splošno sodišče je v točki 237 in naslednjih izpodbijane sodbe preučilo očitek, da v obravnavani zadevi ni izpolnjeno nobeno od meril, na podlagi katerih bi bilo mogoče ugotoviti gospodarsko kontinuiteto med družbama Sernam in Sernam Xpress. Potem ko je Splošno sodišče citiralo točko 144 obrazložitve sklepa Sernam 3, v kateri je Komisija ugotovila, da „so [torej] izpolnjena vsa merila za to, da se dokaže gospodarska kontinuiteta v smislu zadevne odločbe in sodbe Seleco“, (
86
) je navedena merila preučilo eno za drugim.
87.
Splošno sodišče je v zvezi s predmetom prenosa ob upoštevanju tega, kar je prej odločilo v točkah od 134 do 137 izpodbijane sodbe, opozorilo, da je Komisija upravičeno menila, da je bilo podjetje prodano v celoti, s čimer je bil kršen člen 3(2) odločbe Sernam 2. (
87
)
88.
V zvezi z identiteto delničarjev je Splošno sodišče potrdilo analizo Komisije, ki je menila, da je bil prenos z družbe Sernam na družbo Sernam Xpress izveden znotraj skupine pritožnice. (
88
)
89.
Kar zadeva čas prenosa, je Splošno sodišče opozorilo, da je na eni strani čas izvajanja odločbe, ki vključuje možnost prodaje sredstev prejemnika pomoči v svežnju in obveznost izterjave nezakonite in nezdružljive pomoči, vsaj enako ugoden za izogibanje obveznosti izterjave kot faza formalnega postopka preiskave, med katero so bila izvedena zatrjevana izogibanja v zadevah Seleco, SMI in CDA, (
89
) na katere se sklicuje pritožnica, (
90
) in da je bilo na drugi strani že presojeno, da transakcija ni bila izvedena niti v roku niti v skladu s pravili, določenimi v členu 3(2) odločbe Sernam 2. (
91
)
90.
Kar zadeva gospodarske razloge, je Splošno sodišče prav tako spomnilo, da pogoji iz člena 3(2) odločbe Sernam 2 niso bili izpolnjeni, da gospodarska dejavnost družbe Sernam ni prenehala in da zato namen navedenega člena ni bil dosežen. (
92
) Odločilo je tudi, da se pritožnica ne more sklicevati na nacionalno pravo za utemeljitev tega, da so bile v prodajo, ki bi morala biti izvedena brez obveznosti, te vključene. (
93
)
91.
Splošno sodišče je v zvezi s ceno v bistvu odločilo, da plačane negativne cene ni mogoče šteti za tržno ceno, določeno na podlagi odprtega in preglednega javnega razpisa, ker je Splošno sodišče že odločilo, da ponudba upravne ekipe družbe Sernam ni bila predložena v odprtem in preglednem postopku. (
94
) Spomnilo je tudi, da je bila ta negativna cena v višini 57 milijonov EUR zasnovana bolj kot pomoč za tekoče poslovanje, s katero naj bi se pokrile izgube družbe Sernam Xpress v letih od 2005 do 2008, in da ji je bila dodana opustitev terjatve v višini 38,5 milijona EUR do družbe Sernam. (
95
) Splošno sodišče je nato najprej zavrnilo dokazno vrednost različnih neodvisnih izvedenskih študij, na katere se je sklicevala skupina SNCF in ki naj bi potrjevale, da je cena prenosa tržna cena, (
96
) ter nato trditve, ki jih je skupina SNCF navedla zoper zadnja stavka točke 145 obrazložitve sklepa Sernam 3, ker sta bila vključena zaradi popolnosti, saj je bila v njih obravnavana le „še dodatn[a] potr[ditev]“, da pogodbeno ravnovesje med skupino SNCF in družbo Financière Sernam ne odraža tržnih pogojev. (
97
) Splošno sodišče je poleg tega presodilo, da je Komisija lahko upravičeno ugotovila, da je imela zaradi prenosa dejavnosti družbe Sernam na družbo Sernam Xpress zadnjenavedena dejansko še naprej korist zaradi konkurenčne prednosti, povezane s prejetjem podeljene pomoči, saj je navedeni družbi povezovala gospodarska kontinuiteta. (
98
) Poleg tega je Splošno sodišče na sklicevanje na sodno prakso o prodaji delnic – v skladu s katero bi po mnenju Francoske republike s tem, da bi se prodanemu podjetju naložilo vračilo nezakonite in nezdružljive pomoči, nazadnje kaznovalo kupca tega podjetja, to je družbo Financière Sernam, ki bi s plačilom po tržni ceni že moral plačati pomoč – odgovorilo, da je Komisija menila, da družba Sernam Xpress zaradi prodaje deležev te družbe družbi Financière Sernam ni bila razrešena obveznosti vračila pomoči v višini 41 milijonov EUR. Obveznost vračila pomoči v višini 41 milijonov EUR namreč ni bila prenesena na družbo Financière Sernam kot na kupca deležev družbe Sernam Xpress, temveč kot na pravno naslednico te družbe po njuni združitvi 30. junija 2011 in posledičnem prenosu vsega premoženja ter po tem, ko je Komisija pravno zadostno dokazala gospodarsko kontinuiteto med družbama Sernam in Sernam Xpress. (
99
) Nazadnje je Splošno sodišče za brezpredmetno štelo sklicevanje skupine SNCF na merilo zasebnega vlagatelja, ki, kot je navedlo, ni povezano z obveznostjo vračila 41 milijonov EUR, temveč se nasprotno nanaša na povsem drugačno vprašanje opredelitve novih pomoči. (
100
) Skratka, Splošno sodišče je presodilo, da je Komisija povsem v skladu s sodno prakso, ki izhaja iz sodbe Komisija/Španija, (
101
) lahko sklepala, da zgolj to, da je bila nezakonita in nezdružljiva pomoč ob likvidaciji družbe Sernam knjižena pod obveznosti, ni zadostovalo za odpravo izkrivljanja konkurence, in zavrnilo očitek, da v obravnavani zadevi ni bilo izpolnjeno nobeno merilo v zvezi z gospodarsko kontinuiteto. (
102
)
92.
Nazadnje je Splošno sodišče v točki 275 in naslednjih izpodbijane sodbe preučilo očitek, da je navedena vknjižba v skladu s členom 4 odločbe Sernam 2, opozorilo na sodno prakso, ki izhaja iz sodbe Komisija/Španija (
103
) in v skladu s katero je treba pomoč izterjati pri družbi, ki nadaljuje gospodarsko dejavnost podjetja, ki je sprva imelo koristi od prednosti, povezane z dodelitvijo državnih pomoči, in ki ima zato še naprej dejansko korist zaradi te prednosti, ter ugotovilo, da je treba v kontekstu izterjave državnih pomoči napotilo na nadaljnji obstoj družbe Sernam razumeti, kot da se nanaša na ohranitev gospodarske dejavnosti družbe Sernam. Splošno sodišče je torej očitek zavrnilo, ker to, da je bila ob likvidaciji družbe Sernam nezakonita in nezdružljiva pomoč knjižena pod obveznosti, ni bilo v skladu s členom 4 odločbe Sernam 2.
b)
Povzetek trditev strank
93.
Skupina SNCF Splošnemu sodišču znova očita, da je izkrivilo izrek odločbe Sernam 2, ker je presodilo, da člen 4 te odločbe „pomeni[…] le napotilo na ohranitev gospodarske dejavnosti družbe Sernam“, (
104
) medtem ko je besedilo tega člena jasno in nedvoumno ter ne vsebuje nobenega sklicevanja na prenehanje navedene dejavnosti in zgolj vzpostavlja razlikovanje glede na to, ali družba Sernam kot pravna oseba še obstaja ali ne, kar je v celoti upravičeno glede na ustaljeno sodno prakso, v skladu s katero je, ko družba prejemnica državne pomoči proda svoja sredstva tretji osebi po tržni ceni, korist od pomoči vključena v ceno, tako da ima dejansko korist od pomoči prodajalec. (
105
) S tem ko je Splošno sodišče izkrivilo člen 4 odločbe Sernam 2, je tudi napačno uporabilo pravo, zaradi česar bi bilo treba izpodbijano sodbo razveljaviti.
94.
Poleg tega pritožnica poudarja, da je Splošno sodišče večkrat napačno uporabilo pravo s tem, da je pogoje v zvezi z gospodarsko kontinuiteto med družbo Sernam in kupcem sredstev preučilo v svežnju, (
106
) medtem ko Komisiji nikakor ni naloženo, da upošteva vse elemente. (
107
)
95.
Skupina SNCF v zvezi z identiteto delničarjev opozarja, da ji sredstev družbe Sernam v skladu pogoji iz člena 3(2) odločbe Sernam 2 ni bilo dovoljeno prodati v svežnju družbi Financière Sernam iz razlogov, povezanih s posebnostmi francoskega prava. (
108
) Postopek prenosa in prodaje, ki sledi dokapitalizaciji v primeru negativne cene, naj bi ustrezal gospodarski resničnosti prenosa sredstev družbe Sernam v svežnju na družbo Financière Sernam po njihovi tržni vrednosti. S tem ko je Splošno sodišče menilo, da je treba gospodarsko kontinuiteto presojati med družbama Sernam in Sernam Xpress, naj bi umetno razdelilo enotno transakcijo, katere edini gospodarski razlog je prenos lastništva nad sredstvi družbe Sernam v svežnju. Splošno sodišče naj bi tako kršilo načelo, v skladu s katerim se pravo državnih pomoči ne ukvarja s pravnimi oblikami, ki bi jih lahko imele transakcije, ampak samo z njihovo gospodarsko resničnostjo, in v svoji sodbi podalo protislovno obrazložitev glede na načelo, navedeno v točki 107 izpodbijane sodbe, v skladu s katerim se prodaja lahko izvede po negativni ceni. Družba Sernam Xpress naj bi bila le sredstvo, ki je bilo ustanovljeno za to, da se omogoči prenos lastništva nad sredstvi družbe Sernam v svežnju na družbo Financière Sernam. Sicer pa se je družba Financière Sernam po opravljeni transakciji združila z družbo Sernam Xpress. Splošno sodišče naj ne bi upoštevalo, da je družba Financière Sernam lastnica sredstev družbe Sernam, shranjenih v družbi Sernam Xpress, in jih uporablja, ter da torej ni nobene istovetnosti med delničarji družbe Financière Sernam in delničarji družbe Sernam.
96.
Skupina SNCF v zvezi s tržno ceno Splošnemu sodišču očita, da je napačno uporabilo pravo s tem, da je zavrnilo upoštevanje tržne cene, plačane za sredstva družbe Sernam, čeprav je v skladu s sodno prakso obstoj tržne cene eno od najpomembnejših meril za ugotovitev neobstoja gospodarske kontinuitete. Pritožnica se v zvezi s tem opira predvsem na sodbi SMI in CDA. (
109
)
97.
Kar zadeva predmet prenosa, naj bi Splošno sodišče napačno menilo, da je bilo preneseno celotno podjetje, ker so bila sredstva družbe Sernam v svežnju prenesena samo skupaj s poslovnimi obveznostmi.
98.
Skupina SNCF v zvezi s časom prenosa trdi, da ni mogoče zatrjevati nobenega izogibanja, ker je Komisija sama določila možnost prenosa sredstev družbe Sernam v svežnju in ker so bila ta sredstva prenesena po tržni ceni.
99.
Kar zadeva gospodarske razloge za transakcijo, naj bi Splošno sodišče napačno ugotovilo, da je bilo v členu 3(2) odločbe Sernam 2 zahtevano prenehanje gospodarske dejavnosti družbe Sernam, medtem ko je prav možnost prenosa sredstev v svežnju omogočala prenos dejavnosti te družbe. Splošno sodišče naj ne bi smelo trditi, da je razlog za transakcijo v nasprotju s cilji odločbe Sernam 2, medtem ko je bila ta transakcija dovoljena v členu 3(2) te odločbe.
100.
Skupina SNCF sklepa, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo in izkrivilo člen 4 odločbe Sernam 2 s tem, da je presodilo, da vknjižba terjatve, ki ustreza pomoči v višini 41 milijonov EUR, ki je bila z odločbo Sernam 2 razglašena za nezdružljivo, pod obveznosti v okviru postopka likvidacije družbe Sernam ni v skladu s členom 4 te odločbe.
101.
Komisija meni, da je treba ta pritožbeni razlog zavrniti kot delno brezpredmeten in zavreči kot delno nedopusten.
c)
Analiza
102.
Člen 4 odločbe Sernam 2 je določal, da mora biti vsaka prodaja družbe Sernam izvedena po tržni ceni ter s preglednim postopkom, odprtim za vse njene konkurente, in da bo, če bodo ti pogoji izpolnjeni, za vračilo pomoči v višini 41 milijonov EUR (
110
) odgovorna „družba Sernam“, če bo še naprej obstajala. Komisija je v sklepu Sernam 3 preverila, ali je bilo mogoče s postopkom izterjave nezdružljive pomoči, ki ga je izbrala Francija, to je z evidentiranjem državne terjatve v stečajnem postopku v zvezi z družbo Sernam, res odpraviti izkrivljanje konkurence. (
111
) Ker je Komisija menila, da je bilo s členom 4 odločbe Sernam 2 uvedeno razlikovanje glede na to, ali gospodarska dejavnost družbe Sernam preneha ali ne, je prenos dejavnosti družbe Sernam na družbo Financière Sernam preučila ob upoštevanju meril in načel, določenih v sodbah SMI, CDA in Seleco, da bi ugotovila, ali je treba izterjavo razširiti na družbo Financière Sernam ter njeni odvisni družbi. Ta analiza je predstavljena v točkah od 143 do 151 obrazložitve sklepa Sernam 3. Kot je bilo že navedeno, je Komisija ugotovila, da ima zaradi prenosa dejavnosti družbe Sernam na družbo Sernam Xpress zadnjenavedena dejansko še naprej korist zaradi konkurenčne prednosti, povezane s prejetjem dodeljenih pomoči, saj navedeni družbi povezuje gospodarska kontinuiteta, prenos pa je treba, še vedno po mnenju Komisije, izenačiti z izogibanjem nalogu za vračilo, ki je bil izdan za družbo Sernam. (
112
) Po združitvi družb Sernam Xpress in Financière Sernam je bila obveznost vračila prenesena na zadnjenavedeno družbo, ki je skupaj s svojima odvisnima družbama nadaljevala dejavnost družb Sernam in Sernam Xpress ter imela še naprej korist od pomoči v višini 41 milijonov EUR, ki je bila prvotno podeljena družbi Sernam. (
113
)
103.
Splošno sodišče je preizkusilo zgornjo analizo Komisije, ki jo je povzelo v točki 237 in naslednjih izpodbijane sodbe. Ta peti pritožbeni razlog je podan zoper ta del navedene sodbe, pri čemer so trditve pritožnice včasih zmedene in se pogosto ponavljajo, v njih pa je težko jasno opredeliti napačno uporabo prava, ki se konkretno očita, saj pritožnica močno meša dejstva in pravo.
104.
Takoj bom odgovoril na očitek, s katerim se zatrjuje izkrivljanje in napačna uporaba prava, ker naj bi Splošno sodišče napačno razlagalo člen 4 odločbe Sernam 2. V skladu z načelom „kdor lahko naredi več, lahko naredi tudi manj“, bom preučil samo zatrjevano napačno uporabo prava, ker je analiza izkrivljanja nujno bolj odvečna.
105.
Pri presoji, da je v členu 4 odločbe Sernam 2 izterjava pomoči od družbe Sernam odvisna od ohranitve njene gospodarske dejavnosti, se je Splošno sodišče sklicevalo ne samo na navedeni člen, temveč tudi na kontekst, v katerem je bil sprejet, to je izterjava državne pomoči. Ob upoštevanju ustaljene sodne prakse Sodišča je skupina SNCF morala vedeti, da je glavni cilj vračila nezakonito izplačane državne pomoči odprava izkrivljenja konkurence, ki je bilo povzročeno z dodeljeno konkurenčno prednostjo. (
114
) Poleg tega je želeni rezultat pri ponovni vzpostavitvi stanja, ki je obstajalo pred izplačilom nezakonite pomoči, na splošno ohraniti polni učinek določb Pogodb o državnih pomočeh. (
115
) V zvezi s tem zgolj pravno prenehanje družbe Sernam kot pravne osebe nikakor ni jamstvo za prenehanje subvencionirane dejavnosti. Nazadnje, kot je opozorilo Splošno sodišče, (
116
) je treba pomoč izterjati pri družbi, ki nadaljuje gospodarsko dejavnost podjetja, ki je sprva imelo koristi od prednosti.
106.
Zato v kontekst umeščena razlaga člena 4 odločbe Sernam 2, ki jo je podalo Splošno sodišče, poleg tega, da izhaja iz klasične metode razlage, ki je na voljo sodišču Unije, ne vsebuje nikakršne napačne razlage prava. Očitek, s katerim se zatrjuje napačna uporaba prava, ker naj bi Splošno sodišče napačno razlagalo člen 4 odločbe Sernam 2, je torej treba zavrniti.
107.
Ker je potrjeno, da bi morala družba Sernam po mnenju Komisije vrniti pomoč v višini 41 milijonov EUR, če bi se njena gospodarska dejavnost nadaljevala, je treba preveriti še, ali je Splošno sodišče pravilno analiziralo merila, potrebna za to nadaljevanje dejavnosti. Kot je razvidno iz točke 236 izpodbijane sodbe, skupina SNCF „ne izpodbija[] […] analize gospodarske kontinuitete“, povzete v točkah 234 in 235 navedene sodbe, temveč to, kako je Splošno sodišče to analizo uporabilo.
1) Predmet prenosa
108.
Skupina SNCF napačno razlaga izpodbijano sodbo s tem, da trdi, da je Splošno sodišče merilo predmeta prenosa štelo za izpolnjeno, ker je bila družba Sernam prodana v celoti, s čimer je bil kršen člen 3(2) odločbe Sernam 2. Splošno sodišče je v točki 240 izpodbijane sodbe presodilo, da je treba to merilo šteti za izpolnjeno, ne le zato, ker je bil prenos opravljen v nasprotju s členom 3(2) odločbe Sernam 2, temveč, nasprotno, ker je ob preučitvi tretjega dela četrtega tožbenega razloga ugotovilo, da je Komisija lahko upravičeno menila, da je bila družba Sernam prodana v celoti. (
117
) Poleg tega skupina SNCF, ki meni, da njen očitek dokazuje samo brezpredmetnost trditve Splošnega sodišča, ne navaja očitka, s katerim bi izpodbijala resničnost ugotovitve tega sodišča. Kot poudarja Komisija, skupina SNCF v zvezi s tem ni izpodbijala točke 137 izpodbijane sodbe, v kateri je Splošno sodišče ugotovilo, da „[t]orej Komisija ni nikjer napačno uporabila prava ali napačno ugotovila dejanskega stanja v zvezi s predmetom transakcije, ko je v točki 116 obrazložitve [sklepa Sernam 3] trdila, da prenos dejavnosti ni bil prodaja sredstev, temveč – z nekaj izjemami – prenos družbe Sernam v celoti (njenih sredstev in obveznosti)“. (
118
)
2) Identiteta delničarjev
109.
Iz sheme, prikazane v točki 23 teh sklepnih predlogov, je jasno razvidno, da je imela pritožnica, od katere je Komisija zahtevala, da prenese sredstva svoje odvisne družbe Sernam, še drugo odvisno družbo, imenovano Sernam Xpress, in da so bila sredstva družbe Sernam prenesena na to odvisno družbo, družbo Sernam Xpress. Skupina SNCF je torej podjetje, ki je prejelo pomoč, prenesla na eno od svojih odvisnih družb.
110.
Skupina SNCF Splošnemu sodišču očita, da je merilo identitete delničarjev analiziralo v zvezi z odnosom med družbama Sernam in Sernam Xpress, ne pa med družbama Sernam Xpress in Financière Sernam. Pojasnjuje, da je bila družba Sernam Xpress samo sredstvo za prenos sredstev družbe Sernam, njeno posredovanje pa je bilo potrebno zaradi kombinacije nacionalnih pravnih zahtev in pravnih zahtev Skupnosti.
111.
Vseeno opozarjam, da so bila na podjetje Sernam Xpress prenesena sredstva družbe Sernam v celoti in da skupina SNCF ne zanika, da je bil ta prenos opravljen. Poleg tega in kot je pravilno opozorilo Splošno sodišče, Komisija svojega sklepanja ni oprla na gospodarsko kontinuiteto med družbama Sernam in Financière Sernam. Predvsem Komisija tega merila ni štela za izpolnjeno zaradi istovetnosti delničarjev družb Sernam in Financière Sernam, temveč zaradi istovetnosti delničarjev družb Sernam in Sernam Xpress. In Komisija je prišla do ugotovitve, da je treba za družbo Financière Sernam šteti, da mora izpolniti obveznost vračila pomoči v višini 41 milijonov EUR samo zato, ker se je ta družba združila z družbo Sernam Xpress, vendar je na podlagi analize obveznost vračila v prvi vrsti naložena družbi Sernam Xpress. (
119
) V teh okoliščinah so trditve, s katerimi želi skupina SNCF dokazati neobstoj istovetnosti delničarjev med družbama Sernam in Financière Sernam, brezpredmetne. Očitek glede kršitve načela, da se pravo državnih pomoči ne ukvarja s pravnimi oblikami transakcij, ampak samo z njihovo gospodarsko resničnostjo, prav tako ne more biti uspešen iz istih razlogov.
3) Čas prenosa
112.
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da če je mogoče šteti, da je bil prenos opravljen po sprejetju odločbe Sernam 2 in za namen njene izvršitve, to ne preprečuje, da so francoski organi od trenutka, ko so bili seznanjeni s to odločbo, vedeli, da morajo izterjati pomoč v višini 41 milijonov EUR, tako da priznanje, da je bil prenos opravljen po končni odločbi in da namen izogniti se obveznosti vračila ne more biti izključen, nikakor ne pomeni, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, zlasti ker skupina SNCF ni opredelila nobenega posebnega pravnega pravila, ki naj bi ga Splošno sodišče s tem kršilo.
4) Gospodarski razlogi za transakcijo
113.
Pritožnica v zvezi s tem izpodbija, da je Splošno sodišče lahko ugotovilo, da zaradi transakcije gospodarska dejavnost družbe Sernam ni prenehala in da zato namen člena 3(2) odločbe Sernam 2 ni bil izpolnjen, medtem ko je po mnenju skupine SNCF navedeni člen omogočal prenos dejavnosti družbe Sernam. S tem samo na kratko ponavlja trditve, ki so bile že navedene, analizirane in zavrnjene v okviru prvega razloga iz te pritožbe, na katerega torej napotujem.
5) Cena prenosa
114.
Skupina SNCF v zvezi s tem Splošnemu sodišču očita, da je zavrnilo upoštevanje tržne cene, plačane za sredstva družbe Sernam, čeprav je po njenem mnenju „v skladu s sodno prakso [ta cena] eno od najpomembnejših meril za ugotovitev neobstoja gospodarske kontinuitete“. (
120
) Pritožnica v okviru svoje utemeljitve samo parafrazira povzetek sodne prakse o prodaji dejavnosti, za katere je bila prejeta pomoč, ki ga je Komisija navedla v točki 137 in naslednjih obrazložitve sklepa Sernam 3. Skupina SNCF poudarja predvsem trditev Splošnega sodišča v zadevi CDA, (
121
) da če je kupec plačal nakupno ceno, ki ustreza trgu, ni mogoče sklepati, da je ohranil dejansko korist zaradi konkurenčne prednosti.
115.
Vendar, prvič, nisem prepričan, da je Splošnemu sodišču mogoče očitati, da ni upoštevalo tega merila, ker je dejansko opravilo analizo za ugotovitev, ali je bilo to merilo v obravnavani zadevi izpolnjeno, da je nato ugotovilo, da ni bilo.
116.
Drugič, čeprav je skupina SNCF resda upravičeno opozorila, da je merilo tržne cene eno od najpomembnejših meril, je verjetno pozabila, da nikakor ni zadostno merilo za ugotovitev neobstoja gospodarske kontinuitete, tako da tudi če bi bilo v analizi Splošnega sodišča v zvezi z merilom plačane cene v okviru analize gospodarske kontinuitete mogoče ugotoviti napačno uporabo prava, ta ne bi zadostovala za zavrnitev te analize v celoti in še manj, kot predlaga pritožnica, za razveljavitev izpodbijane sodbe.
117.
Tretjič, skupina SNCF, ki se sklicuje tudi na točke sodbe SMI, (
122
) v katerih je Sodišče upoštevalo tudi naravo postopka, izvedenega za dodelitev po zatrjevani tržni ceni, ne izpodbija tesne povezave, ki jo je Splošno sodišče ugotovilo v točki 255 izpodbijane sodbe, med zahtevo po odprtem in preglednem postopku na eni strani in zahtevo po tržni ceni na drugi. Iz analize, opravljene v okviru drugega razloga iz te pritožbe, pa je razvidno, da postopek, ki bi moral pripeljati do prodaje sredstev družbe Sernam v svežnju, ni imel vseh značilnosti odprtega in preglednega postopka.
6) Predlog v zvezi s petim pritožbenim razlogom
118.
Ker nobeden od očitkov, navedenih v okviru petega pritožbenega razloga, ne more uspeti, je treba ta razlog zavrniti.
6.
Šesti pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, pomanjkljiva obrazložitev in izkrivljanje dejstev, ker je Splošno sodišče menilo, da se načelo zasebnega vlagatelja ne uporablja za prenos sredstev družbe Sernam v svežnju
a)
Izpodbijana sodba
119.
Šesti pritožbeni razlog je podan zoper točko 283 in naslednje točke izpodbijane sodbe, v katerih je Splošno sodišče obravnavalo prvi del šestega razloga iz ničnostne tožbe, (
123
) ki se je nanašal na to, da je Komisija napačno uporabila pravo, ker je menila, da v obravnavani zadevi ni mogoče uporabiti merila zasebnega vlagatelja.
120.
Splošno sodišče je opozorilo, da odločitev Komisije, da ne uporabi merila zasebnega vlagatelja, temelji na dveh razlogih, navedenih v točkah 154 in 155 obrazložitve sklepa Sernam 3, in naprej preučilo trditve skupine SNCF v zvezi z drugim razlogom, (
124
) v skladu s katerim je Komisija menila, da negativna cena, za katero sta se dogovorili skupina SNCF in družba Financière Sernam, kaže na to, da je šlo za opustitev deficitne dejavnosti, ki je ni mogoče izenačiti z izravnalnim ukrepom, in da se je negativna cena ujemala s pomočjo za tekoče poslovanje, zato z njo po naravi ni bilo mogoče ublažiti izkrivljanja konkurence. Zaradi napačnega izvajanja izravnalnih ukrepov, določenih v členu 3 odločbe Sernam 2, Komisija ni mogla uporabiti merila zasebnega vlagatelja. (
125
)
121.
Splošno sodišče je v zvezi z drugim razlogom najprej obravnavalo trditev, da prodaja sredstev v svežnju ni bila alternativa za izravnalne ukrepe iz člena 3(1) odločbe Sernam 2. (
126
) Splošno sodišče je v zvezi s tem, prvič, opozorilo, da se člen 3(2) navedene odločbe ujema z izvedbo enega od dveh alternativnih pogojev za združljivost pomoči za prestrukturiranje, ki ju je predlagala Komisija, in da pomeni alternativo, izenačeno s pogoji iz odstavka 1, pri čemer imata oba odstavka povsem enak cilj zagotoviti nadomestilo za izkrivljanje konkurence (umik s trga cestnega prometa, na katerem je bila ugotovljena presežna zmogljivost, določen v scenariju iz člena 3(1) odločbe Sernam 2, ali prenehanje subvencionirane dejavnosti družbe Sernam v primeru izvršitve člena 3(2) navedene odločbe, to je prodaje sredstev te družbe v svežnju). Splošno sodišče je iz tega sklepalo, da je prodajo sredstev družbe Sernam v svežnju mogoče izenačiti z ukrepi iz člena 3(1) odločbe Sernam 2. (
127
) Drugič, Splošno sodišče je zavrnilo trditev skupine SNCF, da bi bilo izravnalne ukrepe iz člena 3(1) odločbe Sernam 2 mogoče utemeljiti z nadaljnjim obstojem družbe Sernam v pravni obliki izpred prodaje, s tem, da je trdilo, da je to utemeljeno z ohranitvijo gospodarske dejavnosti prejemnika pomoči za prestrukturiranje na trgu, ne pa zgolj z dejstvom, da se ohrani njegova pravna osebnost. (
128
) Tretjič, Splošno sodišče je menilo, da je pogoj v zvezi s prodajo sredstev v svežnju izključeval obveznosti, zato je bila možnost, da bo določena negativna cena, izključena že po opredelitvi, ne da bi bilo treba od Komisije zahtevati, da izrecno pojasni, da ni določila prodaje po negativni ceni. (
129
) Zato je Splošno sodišče zavrnilo prvi očitek zoper točko 155 obrazložitve sklepa Sernam 3.
122.
Splošno sodišče je nato odgovorilo na drugi očitek zoper to točko obrazložitve, ki se je nanašal na trditev, da bi bila lahko izvedba izravnalnega ukrepa naložena prejemniku pomoči ali državi kot delničarki, ne pa državi kot javni oblasti. (
130
) Splošno sodišče je zatem presodilo, da prodaja sredstev družbe Sernam v svežnju na podlagi člena 3(2) odločbe Sernam 2 ni bila odločitev, ki bi jo sprejel zasebni vlagatelj v običajnih tržnih razmerah, zato da bi čim bolj povečal dobiček in čim bolj zmanjšal izgube v skladu z gospodarsko racionalnostjo, ker je namen logike, na kateri temeljijo izravnalni ukrepi, preprečiti kakršno koli čezmerno izkrivljanje konkurence, nastalo zaradi podelitve pomoči za prestrukturiranje, ki je bila z odločbo Sernam 2 razglašena za pogojno združljivo. (
131
) Splošno sodišče je še poudarilo, da so lahko izravnalni ukrepi prejemnika pomoči ali njegovega delničarja prisilili v rešitev, ki gospodarsko ni bila optimalna in ki je zasebni vlagatelj v običajnih tržnih razmerah ne bi obravnaval kot možnost, in preverilo, ali se je v obravnavani zadevi to zgodilo. (
132
) Iz tega je sklepalo, da se je gospodarska logika prodaje sredstev družbe Sernam v svežnju razlikovala od logike zasebnega gospodarskega subjekta. (
133
) Nazadnje je Splošno sodišče spomnilo, da člen 3(2) odločbe Sernam 2 ni nalagal prodaje celotne družbe, ki je poslovala z izgubo, temveč zgolj njenih sredstev s pozitivno gospodarsko vrednostjo. Ponudba upravne ekipe družbe Sernam je vključevala zahteve po dokapitalizaciji, opustitvi terjatev in poroštvih prodajalca prav zato, ker je bila družba Sernam, ki je potrebovala financiranje, prodana v celoti. Ti ukrepi torej izhajajo neposredno iz kršitve člena 3(2) odločbe Sernam 2 in niso povezani z uporabo merila zasebnega vlagatelja. (
134
) Zato je Splošno sodišče zavrnilo tudi drugi očitek zoper točko 155 obrazložitve sklepa Sernam 3.
123.
Ker je Splošno sodišče ugotovilo zakonitost drugega razloga, ki ga je Komisija navedla za zavrnitev uporabe merila zasebnega vlagatelja, je odločilo, da ni treba več preučiti preostalih trditev v zvezi s prvim razlogom, ki se je nanašal na tako imenovani kontekst „izterjave“ državnih pomoči. (
135
)
b)
Prvi del šestega pritožbenega razloga
1) Povzetek trditev strank
124.
Skupina SNCF Splošnemu sodišču, ki je zgolj povzelo obrazložitev sklepa Sernam 3, v kateri so pojasnjeni razlogi, zakaj je Komisija zavrnila uporabo načela preudarnega zasebnega vlagatelja za prenos sredstev družbe Sernam v svežnju, očita, da ni odgovorilo na očitek, da naj bi bila razloga protislovna. Skupina SNCF namreč meni, da če je prenos sredstev v svežnju izravnavalni ukrep, bi se uporabil kot pogoj za združljivost pomoči za prestrukturiranje družbe Sernam. Iz tega sklepa, da člena 3(2) odločbe Sernam 2, v katerem so določeni navedeni pogoji, ni mogoče obravnavati, kot da se umešča v kontekst izterjave pomoči. Komisija naj ne bi mogla zavrniti uporabe načela zasebnega vlagatelja zaradi domnevnega obstoja izterjave. Splošno sodišče pa se v točki 312 izpodbijane sodbe ni izreklo o tem očitku, saj je odločilo, da „ni treba več preučiti preostalih trditev v zvezi s prvim razlogom, s katerim je Komisija utemeljila neupoštevnost merila zasebnega vlagatelja in se je nanašal na t. i. kontekst ‚izterjave‘ državnih pomoči“. Ta neobstoj odgovora naj bi vplival na obrazložitev izpodbijane sodbe.
125.
Skupina SNCF v repliki Splošnemu sodišču nazadnje očita, da ni odločilo o protislovnosti razlogov, na katerih je temeljila odločitev Komisije, da ne uporabi merila zasebnega vlagatelja, ker Komisija tega ni mogla storiti zaradi obstoja izterjave (kar namiguje, da pomoč ni združljiva) na eni strani in izravnalnega ukrepa (kar namiguje, da pomoč je združljiva) na drugi.
126.
Komisija sklepa, da je treba prvi del tega pritožbenega razloga zavrniti.
2) Analiza
127.
Iz točk 154 in 155 obrazložitve sklepa Sernam 3 je razvidno mnenje Komisije, da ni treba uporabiti preizkusa zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu za utemeljitev izvzetja ukrepov, določenih z memorandumom o soglasju z dne 21. julija 2005, iz opredelitve državne pomoči, ker je na eni strani menila, da so bili ti ukrepi sprejeti „pri izterjavi pomoči“, (
136
) ter ker je bila na drugi strani prodaja sredstev družbe Sernam v svežnju, določena v členu 3(2) odločbe Sernam 2, izenačena z izravnalnimi ukrepi in je iz Smernic Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah (
137
) razvidno, da opustitve deficitne dejavnosti ni mogoče šteti za tak ukrep, tako da se negativna cena, plačana pri prenosu družbe Sernam, ujema s pomočjo, ki je bila podjetju podeljena za tekoče poslovanje, in z njo že po naravi ni mogoče ublažiti izkrivljanj konkurence. (
138
)
128.
Splošno sodišče je pri svoji analizi upoštevalo to strukturo, vendar obrnilo vrstni red preizkusa. Zato je Splošno sodišče najprej preučilo trditve pritožnice v zvezi z razlogom za neuporabo merila zasebnega vlagatelja, navedenim v točki 154 obrazložitve sklepa Sernam 3. Kot sem navedel zgoraj, je Splošno sodišče zavrnilo vsako od trditev, navedenih za izpodbijanje utemeljenosti te točke obrazložitve, tako da je potrdilo, da je Komisija upravičeno menila, da navedenega merila ni treba uporabiti za zadevne ukrepe.
129.
Ko pa je Splošno sodišče tako odločilo, presoja, ki jo je namenilo trditvam pritožnice zoper razlog, naveden v točki 154 obrazložitve sklepa Sernam 3, ni imela več nobenega vpliva na obravnavo očitka, v skladu s katerim je Komisija napačno uporabila pravo s tem, da je ugotovila, da se merilo zasebnega vlagatelja ne uporabi, saj so te trditve posledično postale brezpredmetne. Zato je Splošno sodišče, ne da bi svoje razlogovanje pomanjkljivo obrazložilo ali v njem zavrnilo odločanje, menilo, da ni treba več preučiti trditev v zvezi s prvim razlogom, s katerim je Komisija utemeljila neupoštevnost merila zasebnega vlagatelja in se je nanašal na zatrjevani kontekst izterjave državnih pomoči.
130.
Kar zadeva očitek Splošnemu sodišču, da ni niti ugotovilo niti kaznovalo protislovja med razlogoma, na katera se je Komisija oprla pri sklepanju, da se merilo zasebnega vlagatelja ne uporabi, in ki ga je skupina SNCF navedla v fazi replike, bom ugotovil samo, da se ta pred Splošnim sodiščem ni sklicevala na tako protislovje. Odločba Sernam 2 je vsekakor, kot je ugotovila Komisija, odločba s številnimi vidiki, ki se umešča v kontekst izterjave pomoči v višini 41 milijonov EUR in pogojevanja pomoči za prestrukturiranje. Splošnemu sodišču torej ni mogoče očitati, da ni ugotovilo protislovja, ki ne le ne obstaja, temveč poleg tega tudi ni bilo omenjeno pred njim.
131.
Zato je treba prvi del šestega pritožbenega razloga zavrniti.
c)
Drugi del šestega pritožbenega razloga
1) Povzetek trditev strank
132.
Skupina SNCF trdi, da je Splošno sodišče s tem, da je potrdilo pristop Komisije, v skladu s katerim se načelo zasebnega vlagatelja ne uporabi, ker je bil prenos sredstev določen kot izravnalni ukrep, resno izkrivilo odločbo Sernam 2. V zvezi s tem pritožnica navaja štiri očitke.
133.
Prvič, člen 3(2) odločbe Sernam 2 je določal, da mora biti prodaja sredstev družbe Sernam v svežnju izvedena po tržni ceni ter po preglednem in odprtem postopku javnega razpisa, kar naj bi pravzaprav pomenilo, da bi bilo treba uporabiti merilo zasebnega vlagatelja, ki naj bi bilo torej vpisano v samo jedro navedenega člena. Splošno sodišče naj bi torej izkrivilo dejstva in vsebino odločbe Sernam 2, tako da je njeno obrazložitev nadomestilo z lastno.
134.
Drugič, s tem ko je Splošno sodišče menilo, da morajo biti iz prenosa sredstev družbe Sernam v svežnju izključene vse obveznosti in da je zato možnost negativne cene po opredelitvi izključena, naj bi izkrivilo odločbo Sernam 2, kot je pritožnica trdila v okviru prvega pritožbenega razloga. Poleg tega naj člen 3(2) odločbe Sernam 2, ker je določal, da mora biti prenos sredstev družbe Sernam v svežnju izveden po tržni ceni, pri čemer se je ta cena vsekakor lahko izkazala za negativno, (
139
) nikakor ne bi določal, da se prenos izvede po nični ali pozitivni ceni, tako da naj bi Splošno sodišče dodalo pogoj, ki ni bil določen v navedenem členu, in naj bi torej ta člen izkrivilo.
135.
Tretjič, s tem ko je Splošno sodišče v točki 100 izpodbijane sodbe menilo, da je v členu 3(2) odločbe Sernam 2 določena samo ena zahteva, to je, da je plačana cena tržna cena, nato pa v točki 301 iste sodbe presodilo, da prodajna cena po opredelitvi ne more biti negativna, naj bi v svoji sodbi navedlo protislovno obrazložitev.
136.
Četrtič, ob domnevi, da je treba uporabiti teleološko razlago člena 3(2) odločbe Sernam 2, naj negativna ali pozitivna narava tržne cene s tega vidika ne bi imela nobenega vpliva. Skupina SNCF v zvezi s tem opozarja na točko 217 obrazložitve odločbe Sernam 2, v skladu s katero naj bi bil jasen namen, da se tretji osebi s prenosom sredstev družbe Sernam v svežnju omogoči prevzem tržnih deležev te družbe, tako da ta ne bi več delovala na trgu v svoji prejšnji pravni obliki. To, ali je ta prenos izveden po negativni ali pozitivni ceni, naj bi bilo ob upoštevanju tega namena nepomembno. Tržni deleži, ki jih je imela družba Sernam, naj bi bili sproščeni v korist neodvisnega kupca po tržni ceni, postavljeni v okviru preglednega in odprtega javnega razpisa. Splošno sodišče naj bi torej izkrivilo odločbo Sernam 2 s tem, da je menilo, da prenosa sredstev družbe Sernam v svežnju po opredelitvi ni bilo mogoče izvesti po negativni ceni.
137.
Skupina SNCF v fazi replike dodaja, da Komisija ob upoštevanju vsebine svojega nedavnega obvestila o pojmu državne pomoči (
140
) ni mogla trditi, da se preizkus zasebnega vlagatelja ne meša s pogojem prodaje po tržni ceni po odprtem in preglednem postopku, medtem ko se z načelom zasebnega vlagatelja v okviru prodaje sredstev od javnega podjetja zahteva, da se doseže tržna cena, katere obstoj se lahko domneva, kadar izhaja iz takega postopka. Poleg tega skupina SNCF navaja, da bi v nasprotju s trditvijo Komisije prenos enega samega sredstva lahko imel negativno ceno in da bi bila skupna cena sredstev, prenesenih v svežnju, v obravnavani zadevi prav tako lahko negativna ob upoštevanju strukturno deficitne narave dejavnosti in obveznosti, vključenih v ta prenos.
138.
Komisija meni, da je treba drugi del tega pritožbenega razloga zavrniti.
2) Analiza
139.
V okviru drugega dela tega pritožbenega razloga skupina SNCF v bistvu Splošnemu sodišču očita, da je izkrivilo člen 3(2) odločbe Sernam 2, (1) ker ni upoštevalo, da navedeni člen z zahtevo, da se prenos izvede po tržni ceni po koncu odprtega in preglednega postopka, že vsebuje zametek za uporabo merila zasebnega vlagatelja, (2) ker je ta člen razlagalo tako, da zahteva prenos samo sredstev družbe Sernam in da tega prenosa ni mogoče izvesti po negativni ceni, ter (3) ker teleološka razlaga, ki jo je uporabilo Splošno sodišče, prav tako ne more utemeljiti tega, da je sodišče izključilo prodajo po negativni ceni. Poleg tega skupina SNCF Splošnemu sodišču očita protislovno obrazložitev.
140.
Splošno sodišče je v točki 292 izpodbijane sodbe trdilo, da je uporaba merila zasebnega vlagatelja odvisna od tega, ali država članica kot delničarka in ne kot javna oblast dodeli gospodarsko prednost podjetju, katerega lastnica je, pri čemer intervencij države, katerih namen je izpolnitev obveznosti, ki jih ima država kot javna oblast, ni mogoče primerjati z obveznostmi zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu. Zlasti so v zvezi s tem upoštevni narava in predmet tega ukrepa, okvir, v katerega se uvršča, želeni cilj ter pravila, ki veljajo za ta ukrep. (
141
)
141.
Naj spomnim, da je namen uporabe tega merila „določiti, ali je kakršna koli gospodarska prednost, dodeljena javnemu podjetju iz državnih sredstev, zaradi svojih učinkov taka, da izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco in prizadela trgovino med državami članicami“. (
142
) Tako bo preizkus zasebnega vlagatelja opravljen samo, če je država prednost dodelila kot delničarka, saj je Sodišče presodilo, da je treba „gospodarsko prednost […] presojati glede na merilo zasebnega vlagatelja, če iz celostne presoje izhaja, da je zadevna država članica, kljub temu da je uporabila taka sredstva, ki spadajo v okvir izvajanja javne oblasti, navedeno ugodnost dodelila kot delničarka podjetja, katerega lastnica je“. (
143
) Posledično „uporaba merila zasebnega vlagatelja za posredovanje javnih organov ni odvisna od oblike, v kateri je bila ugodnost podeljena, ampak od opredelitve tega posredovanja za odločitev, ki jo je sprejel delničar zadevnega podjetja“. (
144
)
142.
V kontekstu te zadeve pa je treba ugotoviti, da je Splošno sodišče v skladu s tem, kar izhaja iz točke 46 in naslednjih teh sklepnih predlogov, upravičeno potrdilo izravnalni cilj scenarija, določenega v členu 3(2) odločbe Sernam 2. Prodaja sredstev družbe Sernam v svežnju je bila alternativa za ponovno usmerjanje njenih dejavnosti, določeno v členu 3(1) te odločbe, pri čemer je ves člen 3 namenjen pogojem, ki jih je bilo treba izpolniti za to, da bi bila pomoč za prestrukturiranje, dodeljena družbi Sernam, združljiva. Prenos njenih sredstev v svežnju je bil torej izveden le zato, ker je bila v odločbi Sernam 2 zanj ponujena alternativna zahteva. Zato ni pomembno, da se z vsebino člena 3(2) odločbe Sernam 2 odraža, kot zatrjuje skupina SNCF, domnevna uporaba načela zasebnega vlagatelja. Zahteva, da se izravnalni ukrepi izvajajo pod pogoji, katerih namen je ponovna vzpostavitev zdrave konkurence, izhaja iz bistva izravnave, vendar nikakor ne predpostavlja vloge, ki jo ima država ob njihovem izvajanju. Poleg tega je iz zgornje analize razvidno, da bi morala biti prodaja sredstev družbe Sernam v svežnju izvedena brez vseh obveznosti. Čeprav se tržna cena dejansko res lahko izkaže za negativno ceno, pritožnica ni dokazala, da bi bila cena sredstev družbe Sernam, če bi bila prenesena samo ta sredstva, kljub vsemu negativna. V zvezi s tem je treba vseeno opozoriti, da trditev, povzeta v točki 137 teh sklepnih predlogov, neposredno izpodbija navedbe skupine SNCF na obravnavi pred Splošnim sodiščem, predstavljene v točki 84 teh sklepnih predlogov. Poleg tega, če je Splošno sodišče menilo, da v obravnavani zadevi tržna cena iz člena 3(2) odločbe Sernam 2 ne more biti nujno negativna, je tako upravičeno menilo, ker je Komisija kot izravnalni ukrep določila, da se bodo prenesla samo sredstva družbe Sernam. Splošno sodišče v nasprotju s trditvijo skupine SNCF ni dodalo nobenega pogoja členu 3(2) odločbe Sernam 2. Iz istih razlogov je treba zavrniti trditev, ki se nanaša na domnevno protislovje v obrazložitvi točk 100 in 301 izpodbijane sodbe. Poleg tega v zvezi s trditvijo, ki se nanaša na teleološko razlago člena 3(2) odločbe Sernam 2, ponavljam, da je bil namen tega cilja preučen že v točki 46 in naslednjih teh sklepnih predlogov. Zato ni težko razumeti, zakaj je bila negativna cena – ki je predpostavljala dokapitalizacijo družbe Sernam od skupine SNCF in torej novo injekcijo likvidnega kapitala – v hudem nasprotju z želenim izravnalnim ciljem.
143.
Nazadnje je treba odgovoriti na trditev skupine SNCF, ki ob opiranju na zadnjo različico Smernic Komisije o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah zatrjuje, da se morajo strukturni izravnalni ukrepi načeloma izvajati „v obliki odprodaj v okviru rednega poslovanja samostojnega podjetja, ki je sposobno preživeti in ki, če bi ga vodil ustrezen kupec, lahko dolgoročno uspešno konkurira“. (
145
) Poleg tega, da ta trditev ni bila podana pred Splošnim sodiščem, se mi zdi, da njena navedba v celoti razkriva utemeljitev skupine SNCF v okviru te pritožbe, za katero se zdi, da sploh ne upošteva celotnega položaja, ter ki temelji na premisi, da so bila sredstva prenesena popolnoma v skladu s pogoji iz odločbe Sernam 2 in da so imeli vsi sprejeti ukrepi učinek, kot je bilo zahtevano, omejitve izkrivljanja konkurence. To pa se ni zgodilo, med drugim zaradi – kot se je lahko videlo – predmeta prenosa, identitete kupca in narave uporabljenega postopka. V teh okoliščinah je plačana negativna cena, ki bi se lahko v drugem kontekstu izkazala za povsem utemeljeno, v tej zadevi indic, ki se pridružuje že dobro predloženemu skupku indicev, da francoski organi prek skupine SNCF niso ravnali tako, kot jim je bilo naloženo s pravom Unije.
144.
Ker razlogovanje Splošnega sodišča torej ne vsebuje nobenega izkrivljanja ali protislovne obrazložitve, je treba zavrniti drugi del šestega pritožbenega razloga.
d)
Tretji del šestega pritožbenega razloga
1) Povzetek trditev strank
145.
S tretjim delom tega pritožbenega razloga se zatrjuje večkratna napačna uporaba prava zaradi domnevne neupoštevnosti preizkusa preudarnega zasebnega vlagatelja, ker naj bi bil prenos sredstev družbe Sernam v svežnju izenačen z izravnalnim ukrepom. Po mnenju skupine SNCF mora ta ukrep izvesti prejemnik pomoči, ki je lahko brez razlikovanja javno ali zasebno podjetje, ne pa država kot javna oblast. Nič naj ne bi utemeljevalo zavrnitve uporabe merila zasebnega vlagatelja ob izvajanju izravnavalnega ukrepa. S tem ko je Splošno sodišče presodilo drugače, naj bi kršilo člen 107(1) PDEU. Skupina SNCF opozarja na tradicionalno sodno prakso o nadzoru, ki ga sodišče izvaja na področju državnih pomoči in elementov navedenih pomoči, (
146
) ter na dejansko stanje, na podlagi katerega je bila izdana sodba ING, (
147
) v kateri je Sodišče odločilo, da dejstvo, da prvotni kapitalski vložek v podjetje v težavah, ki ga je izvedla država, pomeni državno pomoč, države nikakor ne oprošča obveznosti, da ravna kot preudaren zasebni vlagatelj, ki upošteva zahtevo po gospodarski racionalnosti v fazi spremembe pogojev za vračilo kapitalskega vložka.
146.
Splošno sodišče naj bi torej v svoji sodbi očitno napačno uporabilo pravo s tem, da je v točkah 306 in 307 izpodbijane sodbe presodilo, da je logika, na kateri temeljijo izravnalni ukrepi, preprečiti kakršno koli čezmerno izkrivljanje konkurence, zato so lahko ti ukrepi tako prejemnika pomoči kot njegovega delničarja prisilili v rešitev, ki z vidika čiste ekonomske donosnosti ni bila optimalna in ki je zasebni vlagatelj v običajnih tržnih razmerah ne bi obravnaval kot možnost. Čeprav je namreč Komisija s sprejetjem odločbe Sernam 2 od skupine SNCF pričakovala, da doseže točno določen cilj, je ta kot delničarka družbe Sernam morala ravnati gospodarno, da bi ta cilj dosegla, kot bi storil kateri koli zasebni delničar. V zvezi s tem skupina SNCF opozarja, da je v sodni praksi Sodišča (
148
) upoštevano dejstvo, da za zasebne vlagatelje veljajo zakonske obveznosti ali zahteve in da ti ravnajo čim bolj gospodarno. Cilj izvajanja izravnalnih ukrepov naj ne bi bil podoben obveznosti, ki je naložena javni oblasti, vendar naj bi ta veljala za vsakega – zasebnega ali javnega – prejemnika državne pomoči za prestrukturiranje. V obravnavani zadevi naj bi bilo treba ravnanje skupine SNCF torej primerjati z ravnanjem zasebnega delničarja, ki bi bil v enakih okoliščinah, to je delničarja, ki bi moral v svežnju prenesti sredstva odvisne družbe, ki je prejela pomoč za prestrukturiranje, Komisija pa se torej ni mogla izogniti svoji obveznosti, da preuči gospodarsko racionalnost spornih ukrepov. (
149
) Ta zahteva po gospodarski racionalnosti mora veljati tudi v primeru javnega podjetja. Glede na to, da naj bi se prisilna likvidacija izkazala za dražjo od izvedbe tega izravnalnega ukrepa, naj bi bilo očitno, da bi zasebni delničar ravnal tako, kot je storila skupina SNCF. Zato ta trdi, da je Splošno sodišče kršilo člen 107(1) PDEU s tem, da je v točki 309 izpodbijane sodbe presodilo, da se je „izravnalna logika prodaje sredstev družbe Sernam v svežnju […] razlikovala od logike zasebnega gospodarskega subjekta, ki bi si prizadeval za povečanje dobička ali – v obravnavanem primeru – za zmanjšanje izgub“. Splošno sodišče naj bi moralo ugotoviti, da je bila Komisija dolžna presoditi gospodarsko racionalnost vseh ukrepov, ki jih je sprejela skupina SNCF ob prenosu sredstev družbe Sernam v svežnju. Tako naj ne bi moglo odločiti, da je to, da je skupina SNCF ob likvidaciji družbe Sernam terjatve knjižila pod obveznosti, enakovredno podelitvi prednosti družbi Sernam Xpress in nato družbi Financière Sernam, ne da bi uporabilo merilo zasebnega vlagatelja. (
150
) Splošno sodišče enako ni moglo zavrniti uporabe načela zasebnega vlagatelja za poroštva za obveznosti, dana pridobitelju ob prodaji sredstev družbe Sernam v svežnju, ne da bi ugotovilo, ali bi bila taka poroštva sprejemljiva za zasebnega prodajalca v tržnem gospodarstvu. (
151
) Poleg tega naj Splošno sodišče tudi ne bi moglo zavrniti te uporabe za sporne ukrepe samo zato, ker izhajajo neposredno iz kršitve člena 3(2) odločbe Sernam 2 in zato niso nikakor povezani z uporabo merila zasebnega vlagatelja, (
152
) ker naj bi taka ugotovitev temeljila na napačni premisi, da naj bi prenos sredstev v svežnju omogočil podelitev novih državnih pomoči družbi Sernam Xpress in nato družbi Financière Sernam.
147.
Skupina SNCF v fazi replike dodaja, da če bi zasebnemu vlagatelju obveznost, da v svežnju prenese sredstva podjetja, naložila javna oblast ob upoštevanju državne pomoči, ki jo je dobil, bi bilo očitno, da je ta zasebni vlagatelj to obveznost izpolnil čim bolj gospodarno in da bi moralo javno podjetje na podlagi načela enakega obravnavanja biti sposobno storiti enako. Komisiji, ki meni, da se to načelo v tej zadevi ne uporablja, ker je vsaka odločitev o pogojni združljivosti pomoči naslovljena na državo, ki mora od podjetja, ki je pomoč prejelo, zahtevati, da upošteva izravnalne ukrepe, skupina SNCF odgovarja, da iz Smernic o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje nefinančnih podjetij v težavah (
153
) izhaja, da mora podjetje izvesti načrt prestrukturiranja in izpolniti vse druge obveznosti, določene v odločbi Komisije. (
154
) Nazadnje skupina SNCF poudarja, da sta sodbi EDF in ING (
155
) kljub očitnim dejanskih razlikam med njima in to pritožbo upoštevni za rešitev načelnega vprašanja, podanega v okviru tega dela šestega pritožbenega razloga.
148.
Zato skupina SNCF zatrjuje, da je Splošno sodišče, s tem ko je zavrnilo uporabo merila zasebnega vlagatelja za prenos sredstev družbe Sernam v svežnju, ker se člen 3(2) odločbe Sernam 2 nanaša na izravnalni ukrep, v svoji sodbi večkrat napačno uporabilo pravo.
149.
Komisija predlaga zavrnitev tretjega dela šestega pritožbenega razloga.
2) Analiza
150.
Tu se postavlja vprašanje, ali je izravnalni kontekst, v katerem so bili sprejeti sporni ukrepi, zadostoval za izključitev uporabe preizkusa zasebnega vlagatelja, medtem ko se je nazadnje izkazalo, da je učinek navedenih ukrepov zelo daleč od izravnalnega cilja, ki ga uresničuje člen 3(2) odločbe Sernam 2.
151.
Naj spomnim, da je Komisija v točki 152 in naslednjih obrazložitve sklepa Sernam 3 preučila ukrepe iz memoranduma o soglasju z dne 21. julija 2005, (
156
) predvsem ker so bili sprejeti, ko je Komisija zahtevala izvedbo izravnalnih ukrepov, da bi se pomoč za prestrukturiranje družbe Sernam lahko štela za združljivo.
152.
Vlogi države kot delničarke podjetja na eni strani in države kot javne oblasti na drugi strani je treba razlikovati, uporaba merila zasebnega vlagatelja pa je „na koncu odvisna od tega, ali država članica kot delničarka in ne kot javna oblast dodeli gospodarsko prednost podjetju, katerega lastnica je“. (
157
) Kot sem opozoril, iz sodbe EDF izhaja, da mora Komisija „opraviti globalno presojo, pri čemer mora poleg dokazov, ki jih je predložila [zadevna] država članica, upoštevati vse druge upoštevne dokaze v tej zadevi, na podlagi katerih bo lahko odločila, ali je navedena država članica zadevni ukrep sprejela kot delničarka ali kot javna oblast. V zvezi s tem so lahko […] zlasti upoštevni narava in predmet tega ukrepa, okvir, v katerega se uvršča, želeni cilj ter pravila, ki veljajo za ta ukrep.“ (
158
) Drugače povedano, uporaba merila zasebnega vlagatelja je odvisna od opredelitve javnega posredovanja za odločitev, ki jo je sprejel delničar zadevnega podjetja. (
159
)
153.
Nisem prepričan, da sodba ING (
160
) sama po sebi zadostuje za rešitev vprašanja, ki ga obravnavam, ker je kontekst, v katerem je bilo postavljeno, razmeroma omejen in vsekakor ni povezan z izravnalnim ciljem, ki je moral biti uresničevan pri vsakem izvajanju člena 3(2) odločbe Sernam 2. Poleg tega je Komisija v odločbi, ki je bila predmet ničnostne tožbe pri Splošnem sodišču v zadevi ING, ločeno analizirala dva ukrepa (prvotno pomoč in spremembe pogojev poplačila). (
161
)
154.
Tako je bilo v tej sodbi obravnavano vprašanje, ali se je Komisija lahko izognila obveznosti preučiti gospodarsko racionalnost spremembe pogojev poplačila glede na merilo zasebnega vlagatelja zgolj zato, ker naj bi bil kapitalski vložek, ki je bil predmet poplačila, že sam po sebi državna pomoč. (
162
) Ta zadeva torej ne vsebuje ničesar o uporabi merila zasebnega vlagatelja v izravnalnem kontekstu v pravem pomenu besede, je pa bila za Sodišče priložnost za potrditev narave analize, ki jo mora opraviti Komisija za ugotovitev, ali se to merilo uporabi.
155.
Nauk sodb EDF in ING (
163
) je torej, da mora Komisija celovito presoditi položaj, na kar je Splošno sodišče tudi opozorilo v točki 292 izpodbijane sodbe in kar je tudi preverilo.
156.
Najprej ugotavljam, da skupina SNCF v okviru svoje utemeljitve, potrjene v tretjem delu šestega pritožbenega razloga, priznava, da so njena posredovanja prek različnih zgoraj omenjenih ukrepov potekala v okviru izvajanja izravnalnih ukrepov na izrecno zahtevo Komisije. Kot sem prav tako opozoril v okviru preučitve prvega pritožbenega razloga, so izravnalni ukrepi, ki jih je določila Komisija in katerih upoštevanje je pogoj za združljivost pomoči za prestrukturiranje družbe Sernam, navedeni v odločbi, ki je naslovljena na državo, in uresničujejo cilj omiliti izkrivljanje konkurence, ki ga je povzročila podelitev pomoči. Namen izravnalnih ukrepov pa je, kot je Komisija opozorila v svojih pisanjih, „prejemniku odvzeti del njegove konkurenčne prednosti“ in „ponovno delno vzpostaviti konkurenčni položaj“. Torej so naloženi bolj v javnem interesu kot v interesu prejemnika. Poleg tega se tako kot Komisija nagibam k mnenju, da so bili ukrepi, sprejeti na podlagi člena 3(2) odločbe Sernam 2, prvotno povezani z obveznostjo izvedbe načrta prestrukturiranja pod pogoji, ki jih je določila Komisija, da bi bila pomoč za prestrukturiranje, za katero ni mogoče zanikati, da je po svoji naravi dejanje javne oblasti, združljiva.
157.
V teh okoliščinah in čeprav tu ne nameravam potrditi kakršne koli domneve, se mi zdi, da iz celovite analize položaja, kot se zahteva v sodni praksi, to je ob upoštevanju narave in predmeta ukrepov, okvira, želenega cilja ter pravil, ki veljajo za te ukrepe, jasno izhaja, da francoska država, ki je delničarka skupine SNCG, tu ni delovala kot taka.
158.
Pritožnica se v fazi replike sklicuje na kršitev enakega obravnavanja med javnimi in zasebnimi podjetji. Ta trditev je prepozna vsaj zato, ker v pisanjih skupine SNCF pred Splošnim sodiščem ni nikjer omenjena. Vsekakor težko ugotovim tako kršitev. Zastopnik skupine SNCF je na obravnavi pred Sodiščem predstavil to utemeljitev: javno podjetje, ki ob prenosu plača negativno ceno, naj ne bi upoštevalo člena 3(2) odločbe Sernam 2, kar naj bi imelo znane pravne posledice za združljivost prvotne pomoči, vendar naj bi se mu tudi očitalo, da je podelilo novo državno pomoč, medtem ko naj zasebno podjetje, ki mu država kot javna oblast naloži izvedbo izravnalnih ukrepov na podlagi odločbe Komisije, prav tako, s tem ko bi plačalo negativno ceno, ne bi upoštevalo pogoja glede združljivosti, kar naj bi imelo enako pravno posledico, vendar naj se mu nikakor ne bi moglo očitati, da je podelilo novo pomoč, ker bi bila ta negativna cena plačana iz zasebnih sredstev. Drugače povedano, v primeru izravnalnih ukrepov, ki jih izvede zasebno podjetje, naj obstoj nove pomoči ne bi bil mogoč, in tu naj bi šlo za različno obravnavanje.
159.
Priznam, da se mi zdi to sklepanje absurdno, ker po opredelitvi in po naravi ni mogoče govoriti o državni pomoči, če niso uporabljena javna sredstva. Zato se mi primerjava, kot jo je predstavila skupina SNCF, ne zdi upoštevna, zlasti ker se osredotoča na negativno naravo prodajne cene, medtem ko to ni bil edini očitek glede na pogoje, določene v členu 3(2) odločbe Sernam 2.
160.
Iz vseh teh razlogov je treba tretji del šestega pritožbenega razloga prav tako zavrniti.
e)
Predlog v zvezi s šestim pritožbenim razlogom
161.
Ker so bili vsi trije deli, ki sestavljajo šesti pritožbeni razlog, zavrnjeni, je treba zavrniti šesti pritožbeni razlog v celoti.
7.
Trditve, ki jih je Komisija navedla v zvezi z dopustnostjo tožbe na prvi stopnji
162.
Komisija v odgovoru na pritožbo v bistvu zatrjuje, da je sicer trdila, da tožba pred Splošnim sodiščem ni dopustna, vendar se to sodišče ni izreklo iz razlogov, povezanih z ekonomičnostjo postopka. Komisija pred Sodiščem trdi, da se mora to eventualno po uradni dolžnosti izreči o razlogu javnega reda, ki se nanaša na neupoštevanje pogoja iz člena 263, četrti odstavek, PDEU, v skladu s katerim lahko tožeča stranka predlaga razglasitev ničnosti odločbe, ki ni naslovljena nanjo, le če se ta nanjo nanaša neposredno in posamično. Sklep Sernam 3 pa naj se ne bi neposredno in posamično nanašal na pritožnico, ki naj bi bila v zvezi s spornim sklepom v enakem položaju kot družba DEFI v sodbi DEFI/Komisija, (
164
) zlasti ker skupina SNCF ni imela avtonomije odločanja.
163.
Čeprav se vprašanje, ki ga je Komisija navedla v zvezi z dopustnostjo tožbe pred Splošnim sodiščem, lahko zdi še tako zanimivo, pa ne potrebuje dodatnih premislekov iz dveh bistvenih razlogov. S prvim se zatrjuje, da Komisija ni izpeljala nobenega avtonomnega sklepa iz trditev, ki jih je pred Sodiščem navedla v zvezi z dopustnostjo tožbe, vložene pri Splošnem sodišču. Z drugim se zatrjuje, da je Splošno sodišče svojo odločitev, da se predhodno ne izreče o dopustnosti tožbe, obrazložilo z „ekonomičnost[jo] postopka“, (
165
) pri čemer se je med drugim oprlo na sodbo Boehringer. (
166
) Naj spomnim, Sodišče, ki je odločalo v okviru pritožbe zoper sodbo Splošnega sodišča, v kateri je to menilo, da „ni treba odločiti o ugovoru nedopustnosti, ki ga je podal Svet, ker je treba predloge [tožečih strank] v vsakem primeru zavrniti kot neutemeljene“, (
167
) je trdilo, da mora „Splošno sodišče […] presoditi[,] ali učinkovito izvajanje sodne oblasti v okoliščinah obravnavane zadeve upraviči vsebinsko zavrnitev tožbe […], ne da bi odločilo o ugovoru nedopustnosti“. (
168
) Ne glede na upravičene pridržke, (
169
) ki se jih lahko navede v zvezi s tako sodno prakso, ki jo je Sodišče od takrat preneslo v okviru direktnih tožb, vloženih pri njem, (
170
) in izvajanjem njegovega nadzora v okviru pritožb, (
171
) je treba vseeno ugotoviti, da Komisija v okviru te pritožbe prav tako ni kritizirala te usmeritve sodne prakse. Ker nameravam predlagati zavrnitev pritožbe, ni treba podrobneje preučiti vprašanja dopustnosti tožbe, ki jo je skupina SNCF vložila pri Splošnem sodišču.
V. Stroški
164.
V skladu s členom 184(2) Poslovnika Sodišče odloči o stroških, če pritožba ni utemeljena.
165.
V skladu s členom 138(1) Poslovnika, ki se v pritožbenem postopku uporablja na podlagi njegovega člena 184(1), se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki. Ker je Komisija predlagala, naj se pritožnici naloži plačilo stroškov, in ker ta po mojem mnenju s pritožbenimi razlogi ne more uspeti, ji je treba naložiti plačilo stroškov, povezanih s pritožbo.
166.
Nazadnje, družbi Mory SA in Mory Team na podlagi člena 140(3) Poslovnika Sodišča nosita svoje stroške.
VI. Predlog
167.
Glede na vse navedeno Sodišču predlagam, naj razsodi:
1.
Pritožba se zavrne.
2.
Skupini SNCF Mobilités se naloži plačilo stroškov Evropske komisije.
3.
Družbi Mory SA in Mory Team nosita vsaka svoje stroške.
(
1
)	Jezik izvirnika: francoščina.
(
2
)	Za več informacij o pritožnici glej točko 1 izpodbijane sodbe.
(
3
)	T‑242/12, EU:T:2015:1003.
(
4
)	UL 2012, L 195, str. 19.
(
5
)	Odločba št. D/288742 o državni pomoči NN 122/20 (ex NJ 140/2000) – pomoč, ki jo je skupina SNCF dodelila za prestrukturiranje družbe SCS SERNAM.
(
6
)	Za več informacij o družbi Sernam in njenem razvoju glej točko 1 in naslednje ter točki 20 in 21 izpodbijane sodbe. Zaradi različnih poimenovanj družbe Sernam med upravnim postopkom (Sernam SCS, Sernam SA) bom za poenostavitev v teh sklepnih predlogih na splošno uporabljal poimenovanje „Sernam“.
(
7
)	Odločba z dne 20. oktobra 2004 o državni pomoči, ki jo delno izvaja Francija v korist podjetja „Sernam“ (2006/367/ES) (UL 2006, L 140, str. 1).
(
8
)	Katerega besedilo je citirano v točki 22 teh sklepnih predlogov.
(
9
)	V zvezi z odločitvijo o začetku postopka glej UL 2009, C 4, str. 5.
(
10
)	Družbe Sernam SCS (postala Sernam SA), Sernam Xpress, Financière Sernam ter njeni odvisni družbi Sernam Services in Aster so prav tako imenovane kot prejemnice pomoči: glej člen 1(1) sklepa Sernam 3.
(
11
)	Glej člen 1(3) sklepa Sernam 3. Za opis postopka prenosa glej točko 22 izpodbijane sodbe.
(
12
)	Splošno sodišče je namreč menilo, da sta sklepanje Komisije, v skladu s katerim zaradi negativne cene prenosa družbe Sernam ni bilo prodaje, in ugotovitev Komisije, da je bil člen 3(2) odločbe Sernam 2 kršen, napačna (glej točko 94 in naslednje točke izpodbijane sodbe).
(
13
)	Glej točki 70 in 179 obrazložitve odločbe Sernam 2.
(
14
)	Glej točko 225 obrazložitve odločbe Sernam 2. V zvezi z razvojem položaja med odločbo Sernam 1 in odločbo Sernam 2 glej preglednico, povzeto v točki 223 obrazložitve odločbe Sernam 2.
(
15
)	Ker je bila neposredna posledica neprimerne uporabe prvotne pomoči: glej točko 179 obrazložitve odločbe Sernam 2. V zvezi z obveznostjo vračila pomoči v višini 41 milijonov EUR glej tudi člen 4, drugi stavek, odločbe Sernam 2.
(
16
)	Glej točko 208 obrazložitve odločbe Sernam 2.
(
17
)	Glej točko 209 obrazložitve odločbe Sernam 2.
(
18
)	Točka 210 obrazložitve odločbe Sernam 2.
(
19
)	Glej člen 3(2) odločbe Sernam 2.
(
20
)	Glej točko 217 obrazložitve odločbe Sernam 2.
(
21
)	Glej točko 31 obrazložitve sklepa Sernam 3.
(
22
)	V skladu s točko 35 obrazložitve sklepa Sernam 3.
(
23
)	V zvezi z vsemi temi elementi glej točko 32 obrazložitve sklepa Sernam 3.
(
24
)	Glej točke od 88 do 131 obrazložitve sklepa Sernam 3.
(
25
)	Glej točke od 132 do 151 obrazložitve sklepa Sernam 3.
(
26
)	Sodba Nemčija/Komisija (C‑277/00, EU:C:2004:238, v nadaljevanju: sodba SMI).
(
27
)	Sodba Italija in SIM 2 Multimedia/Komisija (C‑328/99 in C‑399/00, EU:C:2003:252, v nadaljevanju: sodba Seleco).
(
28
)	Glej točke od 152 do 175 obrazložitve sklepa Sernam 3.
(
29
)	Glej točko 154 obrazložitve sklepa Sernam 3.
(
30
)	Ta poroštva so podrobno predstavljena v točki 163 obrazložitve sklepa Sernam 3.
(
31
)	Glej točko 87 izpodbijane sodbe in navedeno sodno prakso. Glej tudi točko 114 navedene sodbe.
(
32
)	Točka 117 izpodbijane sodbe.
(
33
)	Glej točki 118 in 124 izpodbijane sodbe.
(
34
)	Glej točko 119 izpodbijane sodbe.
(
35
)	Glej točko 119 izpodbijane sodbe.
(
36
)	Točka 194 izpodbijane sodbe.
(
37
)	Točka 195 izpodbijane sodbe.
(
38
)	Točka 204 izpodbijane sodbe.
(
39
)	Razen nekaterih dolgov: glej točko 144 izpodbijane sodbe.
(
40
)	Glej točko 144 izpodbijane sodbe.
(
41
)	Sodba SMI (točke od 68 do 70), in sodba Splošnega sodišča z dne 19. oktobra 2005, CDA Datenträger Albrechts/Komisija (T‑324/00, EU:T:2005:364, točka 73, v nadaljevanju: sodba CDA).
(
42
)	Ta očitek je podan v repliki pritožnice.
(
43
)	Skupina SNCF v zvezi s tem navaja primer poljskih ladjedelnic.
(
44
)	Glej točki 87 in 114 izpodbijane sodbe.
(
45
)	Glej točki 86 in 101 izpodbijane sodbe.
(
46
)	Glej točko 208 obrazložitve odločbe Sernam 2.
(
47
)	Glej točki 208 in 209 obrazložitve odločbe Sernam 2.
(
48
)	Točka 216 obrazložitve odločbe Sernam 2. Moj poudarek.
(
49
)	Moj poudarek.
(
50
)	V obsežni sodni praksi glej sodbi z dne 20. januarja 2011, General Química in drugi/Komisija (C‑90/09 P, EU:C:2011:21, točka 59 in navedena sodna praksa), in z dne 15. januarja 2014, Komisija/Portugalska (C‑292/11 P, EU:C:2014:3, točka 72 in navedena sodna praksa).
(
51
)	Glej točko 194 izpodbijane sodbe.
(
52
)	Glej točko 42 teh sklepnih predlogov.
(
53
)	Glej točko 215 obrazložitve odločbe Sernam 2.
(
54
)	Točka 217, in fine, obrazložitve odločbe Sernam 2.
(
55
)	Točka 193 izpodbijane sodbe.
(
56
)	Točka 197 izpodbijane sodbe.
(
57
)	Točka 194 izpodbijane sodbe.
(
58
)	Točka 218 izpodbijane sodbe.
(
59
)	Kar je sicer Splošno sodišče ugotovilo v točki 102 izpodbijane sodbe.
(
60
)	Točka 32 obrazložitve sklepa Sernam 3.
(
61
)	Skupina SNCF se v zvezi s tem sklicuje na Odločbo z dne 3. julija 2001 o državni pomoči, ki jo je Kraljevina Španija izvedla in namerava izvesti za prestrukturiranje družbe Babcock Wilcox España SA (UL 2002, L 67, str. 50), Odločbo z dne 27. februarja 2008 o državni pomoči C 46/07 (ex NN 59/07) Romunije za podjetje Automobile Craiova (UL 2008, L 239, str. 12), točko 95 sodbe SMI in točko 110 sodbe CDA.
(
62
)	UL 2014, L 94, str. 1.
(
63
)	UL 2014, L 94, str. 65.
(
64
)	Skupina SNCF namreč v okviru tretjega razloga iz te pritožbe izpodbija ugotovitev Splošnega sodišča, da se je zavezujoča ponudba upravne ekipe družbe Sernam močno razlikovala od ponudbe, ki jo je v drugem krogu dal konzorcij pod vodstvom ponudnika št. 5, in je bila za prodajalca veliko manj ugodna.
(
65
)	Glej med drugim sodbo z dne 10. maja 2007, SGL Carbon/Komisija (C‑328/05 P, EU:C:2007:277, točka 41 in navedena sodna praksa).
(
66
)	Sodba z dne 29. aprila 2004, Nemčija/Komisija (C‑277/00, EU:C:2004:238).
(
67
)	Točka 95 sodbe SMI.
(
68
)	Skupina SNCF se tu sklicuje na točko 102 Odločbe z dne 3. julija 2001 o državni pomoči, ki jo je Kraljevina Španija izvedla in namerava izvesti za prestrukturiranje družbe Babcock Wilcox España SA.
(
69
)	Skupina SNCF se tu sklicuje na točke od 67 do 71 Odločbe z dne 27. februarja 2008 o državni pomoči C 46/07 (ex NN 59/07) Romunije za podjetje Automobile Craiova.
(
70
)	Če se med postopkom dovoli sodelovanje ponudnika, ki ni samostojno sodeloval od začetka, se je treba vprašati tudi, ali so bili v obravnavani zadevi sodelujočim v postopku resnično zagotovljeni enaki pogoji glede rokov.
(
71
)	In bistveni del obveznosti: glej zlasti točko 48 teh sklepnih predlogov.
(
72
)	V zvezi z vprašanjem, ali pravo Unije nasprotuje temu, da naročnik gospodarskemu subjektu, ki je bil del skupine dveh podjetij, ki je bila izbrana v predizboru in je predložila prvo ponudbo v postopku za oddajo javnega naročila s pogajanji, dovoli, da še naprej v svojem imenu sodeluje v tem postopku, potem ko je navedena skupina prenehala obstajati, opozarjam na sodbo z dne 24. maja 2016, MT Højgaard in Züblin (C‑396/14, EU:C:2016:347), po kateri se je mogoče nekoliko zgledovati kljub vsebinskim razlikam v zvezi s pravom, ki se je uporabljalo za primer, ki je bil predložen Sodišču.
(
73
)	Glej točko 167 izpodbijane sodbe.
(
74
)	Glej točko 170 izpodbijane sodbe.
(
75
)	Glej točko 173 izpodbijane sodbe.
(
76
)	Česar sicer, kot se zdi, pritožnica ne izpodbija, ker se v repliki ni odzvala na stališče Komisije.
(
77
)	Glej točko 86 pritožbe, v kateri pritožnica uporablja samo izraz „ob domnevi“.
(
78
)	Ki se je nanašal na napačno uporabo prava in napačno ugotovljeno dejansko stanje, ker je Komisija menila, da s prenosom sredstev v svežnju niso bili izpolnjeni pogoji iz člena 3(2) odločbe Sernam 2.
(
79
)	Glej točke od 155 do 157 izpodbijane sodbe.
(
80
)	Glej točko 158 izpodbijane sodbe.
(
81
)	Ki se je nanašal na napačno uporabo prava in napačno ugotovljeno dejansko stanje, ker je Komisija v točkah od 99 do 102 obrazložitve sklepa Sernam 3 menila, da prenos sredstev družbe Sernam v svežnju po negativni ceni ni prodaja.
(
82
)	Natančneje, dokapitalizacija v višini 59 milijonov EUR, od katerih sta bila odšteta 2 milijona EUR, ki ju je družba Financière Sernam plačala za nakup sredstev družbe Sernam v svežnju: glej točko 93 pritožbe.
(
83
)	To je razlika med nakupno ceno, plačano v denarju ali kapitalskih deležih, ter vrednostjo kupljenih sredstev in obveznosti, zapadlih v plačilo, če se obravnavajo posamično (glej točko 223 izpodbijane sodbe).
(
84
)	Glej točko 93 pritožbe.
(
85
)	Točka 155 izpodbijane sodbe.
(
86
)	Sodba z dne 8. maja 2003, Italija in SIM 2 Multimedia/Komisija (C‑328/99 in C‑399/00, EU:C:2003:252).
(
87
)	Glej točko 240 izpodbijane sodbe.
(
88
)	Glej točko 243 izpodbijane sodbe.
(
89
)	Sodba z dne 8. maja 2003, Italija in SIM 2 Multimedia/Komisija (C‑328/99 in C‑399/00, EU:C:2003:252), ter sodbi SMI in CDA.
(
90
)	Glej točko 246 izpodbijane sodbe.
(
91
)	Točka 247 izpodbijane sodbe, v kateri Splošno sodišče napotuje na točke od 84 do 93 in od 110 do 187 izpodbijane sodbe.
(
92
)	Glej točko 251 izpodbijane sodbe.
(
93
)	Glej točko 252 izpodbijane sodbe.
(
94
)	Glej točko 255 izpodbijane sodbe.
(
95
)	Glej točko 256 izpodbijane sodbe.
(
96
)	Glej točke od 257 do 260 izpodbijane sodbe.
(
97
)	Glej točki 261 in 262 izpodbijane sodbe.
(
98
)	Glej točke od 263 do 265 izpodbijane sodbe.
(
99
)	Glej točke od 266 do 270 izpodbijane sodbe.
(
100
)	Glej točki 271 in 272 izpodbijane sodbe.
(
101
)	Sodba z dne 11. decembra 2012, Komisija/Španija (C‑610/10, EU:C:2012:781).
(
102
)	Glej točki 273 in 274 izpodbijane sodbe.
(
103
)	Sodba z dne 11. decembra 2012, Komisija/Španija (C‑610/10, EU:C:2012:781).
(
104
)	Točka 278 izpodbijane sodbe.
(
105
)	Pritožnica se tu sklicuje na sodbo z dne 20. septembra 2001, Banks (C‑390/98, EU:C:2001:456, točka 77), in sodbo SMI (točka 80).
(
106
)	V zvezi z opredelitvijo teh pogojev se skupina SNCF sklicuje na sodbi Splošnega sodišča z dne 13. septembra 2010, Grčija in drugi/Komisija (T‑415/05, T‑416/05 in T‑423/05, EU:T:2010:386, točka 135), in z dne 28. marca 2012, Ryanair/Komisija (T‑123/09, EU:T:2012:164, točka 155).
(
107
)	Kot Splošno sodišče opozarja v točki 235 izpodbijane sodbe.
(
108
)	Ki so podrobno predstavljene v točki 116 pritožbe.
(
109
)	Sodba SMI (točke 66, 70, 78, 84, 86 in od 93 do 95) in sodba CDA (točke od 97 do 99).
(
110
)	Katere bistveni del ustreza dodatni pomoči, ki je bila izplačana zaradi zamude podpore skupine Geodis družbi Sernam in glede katere so francoski organi Komisijo obvestili šele v letnem poročilu za leto 2002, ne da bi bil ta dodatni znesek del popolne ponovne uradne priglasitve zadeve (glej zlasti točko 176 obrazložitve odločbe Sernam 2).
(
111
)	Glej točko 37 obrazložitve sklepa Sernam 3.
(
112
)	Glej zlasti točko 148 obrazložitve sklepa Sernam 3.
(
113
)	Glej točko 150 obrazložitve sklepa Sernam 3.
(
114
)	Glej med drugim točko 77 sodbe SMI.
(
115
)	Sodba z dne 20. septembra 2001, Banks (C‑390/98, EU:C:2001:456, točka 75).
(
116
)	Glej točko 277 izpodbijane sodbe, v kateri je citirana sodba z dne 11. decembra 2012, Komisija/Španija (C‑610/10, EU:C:2012:781).
(
117
)	Ob upoštevanju sodne prakse, navedene v točki 234 izpodbijane sodbe, ki je skupina SNCF ne izpodbija, je prevzem pogodb o zaposlitvi, na katerega se ta skupina večkrat sklicuje, prav tako indic, da se predmet prenosa nanaša na vsaj bistveni del družbe Sernam.
(
118
)	Moj poudarek.
(
119
)	Glej točko 149 izpodbijane sodbe.
(
120
)	Glej točki 120 in 125 pritožbe.
(
121
)	Točke od 97 do 99.
(
122
)	Točke od 93 do 95.
(
123
)	Ki se je nanašal na napačno uporabo prava, ker je Komisija menila, da so ukrepi iz memoranduma o soglasju z dne 21. julija 2005 v zvezi s prenosom sredstev družbe Sernam v svežnju nove državne pomoči v korist družb Sernam Xpress in Financière Sernam.
(
124
)	Glej točko 288 izpodbijane sodbe.
(
125
)	Glej točki 287 in 288 izpodbijane sodbe.
(
126
)	Glej točko 293 in naslednje točke izpodbijane sodbe.
(
127
)	Glej točko 297 izpodbijane sodbe.
(
128
)	Glej točki 298 in 299 izpodbijane sodbe.
(
129
)	Glej točki 300 in 301 izpodbijane sodbe.
(
130
)	Glej točko 303 in naslednje točke izpodbijane sodbe.
(
131
)	Glej točki 305 in 306 izpodbijane sodbe.
(
132
)	Glej točki 307 in 308 izpodbijane sodbe.
(
133
)	Glej točko 309 izpodbijane sodbe.
(
134
)	Glej točko 310 izpodbijane sodbe.
(
135
)	Glej točko 312 izpodbijane sodbe.
(
136
)	Glej točko 154 obrazložitve sklepa Sernam 3.
(
137
)	Sporočilo Komisije – Smernice Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah (UL 2004, C 244, str. 2).
(
138
)	Glej točko 155 sklepa Sernam 3.
(
139
)	Pritožnica se tu sklicuje na sodbo z dne 28. januarja 2003, Nemčija/Komisija (C‑334/99, EU:C:2003:55, točka 133), in na sodbo Splošnega sodišča z dne 13. maja 2015, Niki Luftfahrt/Komisija (T‑511/09, EU:T:2015:284, točka 139).
(
140
)	Obvestilo Komisije o pojmu državne pomoči po členu 107(1) [PDEU] (UL 2016, C 262, str. 1, zlasti točki 74 in 84).
(
141
)	Glej točko 292 izpodbijane sodbe in navedeno sodno prakso.
(
142
)	Sodba z dne 5. junija 2012, Komisija/EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, točka 89; v nadaljevanju: sodba EDF).
(
143
)	Sodba z dne 3. aprila 2014, Komisija/Nizozemska in ING Groep (C‑224/12 P, EU:C:2014:213, točka 30, v nadaljevanju: sodba ING).
(
144
)	Točka 31 sodbe ING.
(
145
)	Glej točko 80 Smernic o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje nefinančnih podjetij v težavah (UL 2014, C 249, str. 1). Moj poudarek.
(
146
)	Natančneje, skupina SNCF se sklicuje na sodbi z dne 9. decembra 1997, Tiercé Ladbroke/Komisija (C‑353/95 P, EU:C:1997:596), in z dne 16. maja 2000, Francija/Ladbroke Racing in Komisija (C‑83/98 P, EU:C:2000:248, točka 25), ter sodbo EDF (točka 78).
(
147
)	Točke od 32 do 37.
(
148
)	Natančneje, sodba EDF (točka 79).
(
149
)	Pritožnica po analogiji navaja sodbo ING.
(
150
)	Glej točko 323 izpodbijane sodbe.
(
151
)	Glej točko 327 izpodbijane sodbe.
(
152
)	Glej točko 310 izpodbijane sodbe.
(
153
)	Navedene v opombi 137 teh sklepnih predlogov.
(
154
)	Pritožnica se v zvezi s tem opira zlasti na točko 47 teh smernic.
(
155
)	Sodbi z dne 5. junija 2012, Komisija/EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318), in z dne 3. aprila 2014, Komisija/Nizozemska in ING Groep (C‑224/12 P, EU:C:2014:213).
(
156
)	To je dokapitalizacijo družbe Sernam v višini 57 milijonov EUR in družbe Sernam Xpress v višini 2 milijona EUR, opustitev terjatev skupine SNCF do družbe Sernam v znesku 38,5 milijona EUR, poroštva, ki jih je skupina SNCF podelila kot zavezo za dokončanje ureditve platforme, potrebne za uporabo hitrega blokovnega vlaka, v določenem roku, kritje morebitnega povišanja najemnin za nove uporabniške lokacije, podaljšanje pravice do vračanja železničarjev, začasno napotenih na družbo Sernam, za tri leta, podaljšanje socialnega protokola za tri leta in zagotovilo skupine SNCF glede nadaljnjega delovanja hitrega blokovnega vlaka in dostopa do njega.
(
157
)	Točki 80 in 81 sodbe EDF.
(
158
)	Točka 86 sodbe EDF. Moj poudarek.
(
159
)	Točka 31 sodbe EDF.
(
160
)	Sodba z dne 3. aprila 2014, Komisija/Nizozemska in ING Groep (C‑224/12 P, EU:C:2014:213).
(
161
)	Kar je lahko vplivalo na sprejeto rešitev: glej točko 39 sklepnih predlogov generalne pravobranilke E. Sharpston v zadevi Komisija/Nizozemska in ING Groep (C‑224/12 P, EU:C:2013:870).
(
162
)	Točka 37 sodbe EDF.
(
163
)	Sodbi z dne 5. junija 2012, Komisija/EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318), in z dne 3. aprila 2014, Komisija/Nizozemska in ING Groep (C‑224/12 P, EU:C:2014:213).
(
164
)	Sodba z dne 10. julija 1986 (282/85, EU:C:1986:316).
(
165
)	Točka 419 izpodbijane sodbe.
(
166
)	Sodba z dne 26. februarja 2002, Svet/Boehringer (C‑23/00 P, EU:C:2002:118).
(
167
)	Sodba z dne 26. februarja 2002, Svet/Boehringer (C‑23/00 P, EU:C:2002:118, točka 51).
(
168
)	Sodba z dne 26. februarja 2002, Svet/Boehringer (C‑23/00 P, EU:C:2002:118, točka 52).
(
169
)	Glej točko 50 in naslednje sklepnih predlogov generalnega pravobranilca Y. Bota v zadevi Philips Lighting Poland in Philips Lighting/Svet (C‑511/13 P, EU:C:2015:206).
(
170
)	Glej sodbo z dne 23. marca 2004, Francija/Komisija (C‑233/02, EU:C:2004:173).
(
171
)	Glej sodbo z dne 24. junija 2015, Fresh Del Monte Produce/Komisija in Komisija/Fresh Del Monte Produce (C‑293/13 P in C‑294/13 P, EU:C:2015:416, točka 193).