62007CC0505
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE
JULIANE KOKOTT,
predstavljeni 12. februarja 2009 (
1
)
Zadeva C-505/07
Compañía Española de Comercialización de Aceite SA
„Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Skupna ureditev trgov olja in masti — Uredba št. 136/66/EGS — Člen 12a — Skladiščenje oljčnega olja brez financiranja Skupnosti — Pristojnost nacionalnih organov na področju konkurence“
I – Uvod
1.
Kako daleč segajo pooblastila nacionalnih organov, pristojnih za konkurenco, na področju kmetijstva? To vprašanje je v obravnavanem primeru osrednjega pomena in bo dalo Sodišču priložnost za konkretizacijo sodne prakse iz sodbe v zadevi Milk Marque (
2
).
2.
Skupnemu podjetju Compañía Española de Comercialización de Aceite SA (Cecasa), ki predstavlja večji del proizvodnje oljčnega olja v Španiji, je španski organ, pristojen za konkurenco, prepovedal, da bi s subvencioniranimi nakupi in prodajami ciljno vplivalo na delovanje na trgu z namenom vplivanja na tržno ceno za oljčno olje. Prepoved je temeljila na splošnih predpisih španskega konkurenčnega prava. Vendar pa se je treba vprašati, ali določeni posebni predpisi na področju kmetijstva tega konkurenčnega prava ne spodrivajo oziroma se z njim ne prekrivajo.
3.
Špansko Tribunal Supremo, ki obravnava ta spor, je Sodišču v predhodno odločanje predložilo skupaj pet vprašanj, s katerimi naj bi se pojasnilo, ali se zaradi kmetijskega prava v primeru, kot je obravnavani, splošna načela konkurenčnega prava ne smejo uporabiti.
II – Pravni okvir
A – Pravo Skupnosti
4.
Pravni okvir tega primera na ravni prava Skupnosti po eni strani določajo pravila o uporabi pravil konkurence na področju kmetijstva, po drugi strani pa nekateri predpisi skupne kmetijske politike, ki so pomembni za področje oljčnega olja.
1. Uporaba pravil konkurence na področju kmetijstva
5.
Za razmerje med pravili konkurence Pogodbe ES in skupne kmetijske politike sta temeljnega pomena člen 32(2) ES in člen 36(1) ES (prej člen 38(2) in člen 42 Pogodbe EGS). V členu 32(2) ES je določeno:
„Razen če ni v členih 33 do 38 določeno drugače, se za kmetijske proizvode uporabljajo predpisi, ki se nanašajo na vzpostavitev skupnega trga.“
6.
Dalje, v členu 36(1) ES je določeno:
„Določbe iz poglavja o pravilih konkurence se uporabljajo za proizvodnjo kmetijskih proizvodov in trgovino s kmetijskimi proizvodi le v obsegu, ki ga določi Svet v okviru člena 37(2) in (3), in v skladu s postopkom, določenim v istih odstavkih, ob upoštevanju ciljev iz člena 33.“
7.
Na podlagi zadnjenavedene določbe je Svet sprejel Uredbo št. 26 (
3
), katere prva uvodna izjava vsebuje naslednjo temeljno izjavo:
„[K]er je na podlagi člena [36] Pogodbe eno od vprašanj, o katerih se je treba odločiti v okviru skupne kmetijske politike, ali se pravila konkurence, določena v Pogodbi, uporabljajo v proizvodnji in trgovini s kmetijskimi proizvodi […]“
8.
V členu 1 Uredbe št. 26 je določeno:
„Od začetka veljavnosti te uredbe se členi [81] do [86] Pogodbe in določbe za njihovo izvajanje, ob upoštevanju spodaj navedenega člena 2, uporabljajo za vse sporazume, sklepe in ravnanja iz člena [81](1) in [82] Pogodbe, ki se nanašajo na proizvodnjo ali trgovino s proizvodi, naštetimi v Prilogi [I] k Pogodbi.“
H kmetijskim proizvodom, naštetim v Prilogi I k Pogodbi ES (prej Priloga II k Pogodbi EGS), sodi oljčno olje (
4
).
9.
Člen 2 Uredbe št. 26 dopolnjuje njen člen 1, kot sledi:
„(1)   Člen [81](1) Pogodbe se ne uporablja za take sporazume, sklepe in ravnanja iz predhodnega člena, ki so sestavni del nacionalne tržne ureditve ali so potrebni za doseganje ciljev, navedenih v členu [33] Pogodbe. Še zlasti se ne uporablja za sporazume, sklepe in ravnanja kmetov, združenja kmetov ali zveze takih združenj iz ene države članice, ki zadevajo proizvodnjo ali prodajo kmetijskih proizvodov ali uporabo skupnih objektov za skladiščenje, obdelavo ali predelavo kmetijskih proizvodov, ki ne vsebujejo obveznosti zaračunavanja enakih cen, razen če Komisija ne ugotovi, da je s tem izključena konkurenca ali da so ogroženi cilji člena [33] Pogodbe.
(2)   Po posvetovanju z državami članicami in slišanju zadevnih podjetij, ali podjetniških združenj oziroma vseh drugih fizičnih ali pravnih oseb, ki jih Komisija šteje za ustrezne, ima Komisija izključno pristojnost, s pridržkom nadzora s strani Sodišča, da z odločbo, ki se objavi, ugotovi, kateri sporazumi, sklepi in ravnanja izpolnjujejo pogoje iz odstavka 1.
(3)   Komisija se loti takšnega ugotavljanja bodisi na lastno pobudo bodisi na zahtevo pristojnega organa države članice oziroma zainteresiranega podjetja ali podjetniškega združenja.
[…]“
10.
Uredba št. 26 je bila z učinkom od 24. avgusta 2006 razveljavljena in sprva nadomeščena z vsebinsko enako Uredbo št. 1184/2006 (
5
). Z učinkom od je bilo med drugim iz stvarnega področja uporabe Uredbe št. 1184/2006 izvzeto oljčno olje; za oljčno olje tako sedaj velja ureditev iz členov 175 in 176 v povezavi s členom 1(1)(g) Uredbe št. 1234/2007 (
6
), ki je spet vsebinsko skladna s predhodnicama. V sporu o glavni stvari izpodbijani pravni akt španskih organov je bil s časovnega vidika sprejet še pred vsemi temi pravnimi spremembami, zaradi česar je za namene obravnavanega primera še naprej odločilna Uredba št. 26.
2. Kmetijskopravni predpisi za področje oljčnega olja
a) Skupna ureditev trga olja in masti
11.
Uredba št. 136/66 o vzpostavitvi skupne ureditve trga za olja in masti (
7
), v različici, ki je stopila v veljavo 1. novembra 1998 (
8
), vsebuje naslednji člen 12a:
„Ob resnih motnjah na trgu v nekaterih regijah Skupnosti je za ureditev trga mogoče sprejeti sklep […] za pooblastitev teles, ki nudijo zadostna jamstva in ki so jih odobrile države članice, za sklepanje pogodb za skladiščenje oljčnega olja, ki ga tržijo. Med temi telesi bi bilo treba dati prednost skupinam proizvajalcev in njihovim združenjem, priznanim v skladu z Uredbo (ES) št. 952/97 […].
Ukrepi, navedeni v prvem odstavku, se lahko uresničijo, med drugim, kadar je povprečna cena, navedena na trgu v reprezentativnem obdobju, manjša od 95% intervencijske cene, ki se je uporabljala v tržnem letu 1997/98.
Znesek pomoči, odobrene za izvajanje pogodb, in podrobna pravila za uresničevanje tega člena, še posebno količin, kakovosti in trajanja skladiščenja olj, se določi[jo] po postopku, predpisanem v členu 38, na način, ki zagotavlja znaten vpliv na trg. Pomoč se lahko odobri s pomočjo razpisov.“
12.
V zvezi s to določbo najdemo v uvodni izjavi 12 Uredbe št. 1638/98 naslednje pojasnilo:
„[K]er je treba, če naj se nadzoruje dobava oljčnega olja ob resnih motnjah trga, vzpostaviti sistem pomoči pri pogodbah za zasebno skladiščenje, pri čemer imajo prednost skupine proizvajalcev in njihova združenja, priznani po [Uredbi št. 952/97].“
13.
Poleg tega je treba izpostaviti še uvodno izjavo 11 Uredbe št. 1638/98:
„[K]er sistem javnega odkupa predstavlja spodbudo proizvodnje, ki lahko destabilizira trg; ker je treba zato prenehati odkupovati in izbrisati ali zamenjati navajanja intervencijske cene.“
14.
V vmesnem času je bila Uredba št. 136/66 razveljavljena in nadomeščena, in sicer sprva, z učinkom za tržno leto 2005/2006, z Uredbo št. 865/2004 (
9
) o skupni ureditvi trga za oljčno olje in namizne oljke in nato, z učinkom od 1. julija 2008, z Uredbo št. 1234/2007 o enotni organizaciji kmetijskih trgov (
10
). Zadnjenavedena uredba v členih 31 in 33 prav tako ureja neobvezno pomoč za zasebno skladiščenje oljčnega olja. Ker pa je bil v sporu o glavni stvari izpodbijani pravni akt španskih organov sprejet pred temi spremembami, je treba za namene obravnavanega primera še naprej upoštevati Uredbo št. 136/66.
b) Predpisi o skupinah proizvajalcev
15.
Namen Uredbe Sveta (ES) št. 952/97 z dne 20. maja 1997 o skupinah proizvajalcev in njihovih združenjih (
11
), ki je bila z učinkom od razveljavljena, ne da bi bila nadomeščena (
12
), je bil skladno z njenim členom 1 spodbujanje oblikovanja skupin proizvajalcev in njihovih združenj v nekaterih regijah Skupnosti, h katerim skladno s členom 2 te uredbe sodi tudi Španija.
16.
Člen 5 Uredbe št. 952/97 vsebuje naslednje opredelitve pojmov:
„(1)   Skupine proizvajalcev so skupine,
a)
ki so bile ustanovljene z namenom skupne prilagoditve proizvodnje in ponudbe njihovih proizvajalcev zahtevam trga
b)
in ki jih sestavljajo
—
posamezni proizvajalci ali
—
posamezni proizvajalci in organizacije za proizvodnjo kmetijskih proizvodov ali pridobitev kar najboljšega izkupička zanje, v katerih se združujejo izključno kmetijski proizvajalci.
Pod pojmom ‚proizvajalec‘ se razume vsak lastnik kmetijskega obrata na območju Skupnosti,
—
ki proizvaja poljedelske ali živinorejske izdelke, navedene v členu 3, ali
—
ki kot proizvajalec surovin proizvaja predelane izdelke, navedene v členu 3.
(2)   Države članice lahko, če to določajo njihovi nacionalni predpisi, priznajo skupine proizvajalcev, ki jim pripadajo tudi druge osebe, ki niso navedene v odstavku 1. V tem primeru mora biti s statuti teh skupin zagotovljeno, da člani, navedeni v odstavku 1, ohranijo nadzor nad skupinami proizvajalcev in njihovimi sklepi.
(3)   Združenja so sestavljena iz priznanih skupin proizvajalcev in s širšega vidika zasledujejo enake cilje kot te skupine.“
17.
V členu 6 Uredbe št. 952/97 so določene splošne predpostavke, ki jih morajo izpolnjevati skupine proizvajalcev in njihova združenja, pri čemer morajo na podlagi odstavka 1(b) te določbe,
„[…] če gre za osebe, določene v členu 5(1), določiti in uporabiti
—
skupna pravila za proizvodnjo, zlasti glede kvalitete proizvodov ali uporabe bioloških postopkov,
—
skupna pravila za trženje,
—
pravila o informacijah o proizvodnji, zlasti o količinah pridelka in ponudbe.“
18.
V členu 7 te uredbe je določeno, da države članice odločijo o podelitvi priznanja v roku treh mesecev od vložitve zahteve in s svojim sklepom v roku dveh mesecev seznanijo Komisijo.
19.
V tej zvezi je treba dodatno opozoriti še na Uredbo Komisije (ES) št. 2768/98 z dne 21. decembra 1998 o programu pomoči za zasebno skladiščenje oljčnega olja (
13
). V členu 1(1) te uredbe je določeno:
„Pristojni organi v državah članicah proizvajalkah sklenejo pogodbe za zasebno skladiščenje deviškega oljčnega olja na veliko po pogojih, predpisanih v tej uredbi.“
20.
Skladno s členom 1(2) Uredbe št. 2768/98 lahko Komisija za določitev pomoči, ki se odobri za izpolnjevanje pogodb za zasebno skladiščenje, razpiše natečaj za zbiranje ponudb za omejeno obdobje ali delne razpise za zbiranje ponudb. Krog udeležencev na teh razpisih je določen v členu 3(1) te uredbe:
„Izvajalci, ki jih v ta namen odobri pristojni organ določene države članice, lahko vložijo ponudbe v zvezi z delnimi natečaji za zbiranje ponudb. Med odobrenimi izvajalci so lahko:
a)
skupine proizvajalcev ali združenja teh skupin, priznane v skladu z Uredbo (ES) št. 952/97; ali
b)
skupine proizvajalcev ali združenja teh skupin, priznane v skladu s členom 20c Uredbe št. 136/66/EGS; ali
c)
oljarna, priznana […] za več kakor dve tržni leti […]; ali
d)
polnilnica […]“
B – Nacionalno pravo
21.
V španskem pravu je treba opozoriti na zakon št. 16/1989 z dne 17. julija 1989 o varstvu konkurence (Ley de Defensa de la Competencia) (
14
), katerega člen 1(1) se s svojo opredelitvijo „prepovedanih ravnanj“ je tesno oprt na člen 81(1) ES (
15
) in se glasi:
„Vsi sporazumi, sklepi, skupna priporočila ali dogovorjena oziroma zavestno usklajena ravnanja, katerih cilj, posledica oziroma možna posledica je preprečevanje, omejevanje ali izkrivljanje konkurence na celotnem nacionalnem trgu ali na njegovem delu, so prepovedana, zlasti
a)
neposredno ali posredno določanje cen ali drugih pogojev za trgovanje ali opravljanje storitev;
b)
omejitev ali nadzor proizvodnje, prodaje, tehničnega razvoja ali investicij;
c)
razdelitev trga ali nabavnih virov;
[…]“
22.
Pod naslovom „Primeri odobritev“ (
16
) je v členu 3 zakona št. 16/1989 določeno naslednje.
„(1)   Sporazumi, sklepi, priporočila in načini ravnanja v smislu člena 1, ali skupine le-teh, ki lahko prispevajo k izboljšanju proizvodnje ali prodaje blaga in storitev ali k pospeševanju tehničnega ali gospodarskega napredka, se lahko odobrijo, če
a)
lahko potrošniki in uporabniki primerno uživajo njihove prednosti,
b)
udeleženim podjetjem ne določajo omejitev, ki niso nujno potrebne za dosego teh ciljev, in
c)
udeleženim podjetjem ne omogočajo izključitve konkurence glede znatnega dela zadevnega blaga ali storitev.
(2)   Odobrijo se lahko tudi sporazumi, sklepi, priporočila in načini ravnanja v smislu člena 1, ali skupine le-teh, če to upravičujeta splošni gospodarski položaj in splošni interes in če
a)
imajo za cilj varstvo in spodbujanje izvozov, če ne ovirajo konkurence na nacionalnem trgu in so združljivi z obveznostmi, ki izhajajo iz mednarodnih pogodb, ki jih je Španija ratificirala, ali
b)
zadostno prispevajo k dvigu socialne in gospodarske ravni v zapostavljenih delih dežele ali sektorjih ali
c)
zaradi majhnega pomena ne morejo pomembno ovirati konkurence.“
III – Dejansko stanje in spor o glavni stvari
23.
Cecasa je delniška družba španskega prava, v kateri so z 68% udeleženi proizvajalci olja, oljarne in zadruge, 32% pa pripada kreditnim institucijam in drugim ustanovam. Delničarji družbe, ki proizvajajo olje, predstavljajo med 50% in 60% nacionalne proizvodnje oljčnega olja v Španiji. Poslovna dejavnost Cecase je prodaja oljčnega olja, pri čemer želi biti družba skladno s predložitvenim sklepom dejavna tako na nacionalnem trgu oljčnega olja kot tudi na trgu Skupnosti in svetovnem trgu.
24.
Za preprečitev „resnih motenj na trgu“ in zlasti padca cen oljčnega olja namerava Cecasa v primeru padca cen pod določeno raven – približno 95% prvotno veljavne intervencijske cene Skupnosti – oljčno olje odkupiti in ga skladiščiti. Ob dvigu cen naj bi se oljčno olje ponovno dalo na trg.
25.
Za uresničitev tega načrta je Cecasa 5. aprila 2001 zaprosila za posamično odobritev v smislu člena 3 zakona št. 16/1989 (
17
). Vendar pa je bila ta odobritev zavrnjena z odločbo Tribunal de Defensa de la Competencia (
18
) z dne . V obrazložitvi je organ, pristojen za konkurenco, navedel, da načrt Cecase nasprotuje pravilom konkurence. Je namreč sporazum med konkurenti, katerega cilj je – podobno kot pri kartelu – vplivati na tržne cene in preprečiti padec cen v primeru proizvodnih presežkov. Dejansko stanje oprostitve na podlagi člena 3 zakona št. 16/1989 naj ne bi bilo podano, zlasti naj ne bi bile dokazane zatrjevane prednosti za potrošnika.
26.
Zoper odločbo Tribunal de Defensa de la Competencia je Cecasa vložila upravno tožbo pri Audiencia Nacional (oddelek za upravne spore (
19
)), ki je bila s sodbo z dne 22. julija 2005 zavrnjena. Vendar je Audiencia Nacional pojasnilo, da iz zavrnitve prošnje za posamično odobritev ne izhaja prepoved tožeče družbe kot takšne, če poleg dejavnosti, za katero je zahtevala posamično odobritev, izvaja tudi druge dejavnosti in če so te dovoljene.
27.
Na podlagi kasacijske pritožbe Cecase pravni spor trenutno rešuje špansko vrhovno sodišče, Tribunal Supremo (oddelek za upravne spore).
IV – Predlog za sprejetje predhodne odločbe in postopek pred Sodiščem
28.
S sklepom z dne 22. oktobra 2007, ki je na Sodišče prispel, je Tribunal Supremo (v nadaljevanju: predložitveno sodišče) postopek prekinilo in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
a)
Ali je v skladu s členom 12a Uredbe št. 136/66, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 1638/98, dovoljeno delniško družbo, ki jo sestavljajo zlasti proizvajalci, oljarne in zadruge pridelovalcev olja, kot tudi finančne institucije, šteti med „telesa“, pooblaščena za sklepanje pogodb za skladiščenje oljčnega olja? Ali je mogoče šteti, da je družba z navedenimi značilnostmi v enakem položaju kot skupine proizvajalcev in njihova združenja, priznani v skladu z Uredbo (ES) št. 952/97?
b)
Ali je mogoče v primeru, da bi družba spadala med „telesa“, ki lahko opravljajo dejavnosti skladiščenja, „odobritev s strani države“, ki jo morajo ta telesa imeti v skladu z navedenim členom 12a Uredbe št. 136/66, pridobiti na podlagi prošnje za posamično oprostitev („pooblastilo“) pred nacionalnimi organi, pristojnimi za konkurenco?
c)
Ali se s členom 12a Uredbe št. 136/66 zahteva, naj Komisija v vsakem primeru odobri zasebno skladiščenje oljčnega olja, ali je nasprotno združljiv z obstojem zasebno financiranega mehanizma – za katerega so se dogovorili proizvajalci – za nabavo in skladiščenje navedenega oljčnega olja, ki se spodbuja izključno pod enakimi predpostavkami in pogoji, kot se spodbuja skladiščenje, ki ga financira Skupnost, in katerega namen je dopolnjevanje in pospeševanje skladiščenja, ki ga financira Skupnost, ne da bi se pri tem prekoračile meje le-tega?
d)
Ali je mogoče sodno prakso Sodišča prve stopnje iz sodbe z dne 9. septembra 2003 v zadevi Milk Marque, C-137/00, v zvezi z uporabo, s strani nacionalnih organov, nacionalnih pravil o konkurenci za sporazume med proizvajalci, ki so lahko načeloma vključeni med sporazume iz člena 2 Uredbe Sveta št. 26, razširiti na sporazume, ki lahko zaradi svojih značilnosti in značilnosti zadevnega sektorja vplivajo na Skupnostni trg oljčnega olja kot celote?
e)
Ali bi lahko nacionalni organi, pristojni za konkurenco, v primeru, da bi bili pooblaščeni za uporabo nacionalnih predpisov za navedene sporazume, ki lahko vplivajo na skupno ureditev trga olja in masti, družbi, kot je tožeča stranka, absolutno zavrnili možnost, da uporabi mehanizme skladiščenja oljčnega olja, tudi v primeru „resnih motenj“, ki so predvidene v členu 12a Uredbe št. 136/66?
29.
V postopku pred Sodiščem so Cecasa, Asociación española de la industria y comercio exportador de aceite de oliva (Asoliva), Asociación nacional de industriales envasadores y refinadores de aceites comestibles (Anierac) in Komisija Evropskih skupnosti predložili pisna stališča. Ustne obravnave, ki je bila 17. decembra 2008 pred Sodiščem, sta se udeležili samo Cecasa in Komisija.
V – Presoja
A – Dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe
1. Drugi del prvega vprašanja za predhodno odločanje
30.
Z drugim delom prvega vprašanja za predhodno odločanje se Tribunal Supremo sklicuje na Uredbo št. 952/97, ki pa ob sprejetju odločbe, ki se izpodbija v sporu o glavni stvari, ni več veljala. Povedano natančneje, ta uredba je ob nastanku dejanskega stanja postopka o glavni stvari že prenehala veljati. V teh okoliščinah se postavlja vprašanje, ali je drugi del prvega vprašanja v obravnavnem primeru sploh lahko pomemben za odločanje.
31.
V tej zvezi je treba pripomniti, da je načeloma stvar predložitvenega sodišča, da presoja pomembnost zastavljenih vprašanj za odločanje. Zaradi tega je Sodišče načeloma dolžno odločiti o predloženih vprašanjih, če se ta nanašajo na razlago prava Skupnosti. Odločanje o vprašanju za predhodno odločanje, ki ga postavi nacionalno sodišče, je mogoče zavrniti le, kadar je očitno, da zahtevana razlaga prava Skupnosti nima nikakršne zveze z dejanskim stanjem ali predmetom spora o glavni stvari, kadar gre za hipotetičen problem oziroma kadar Sodišče nima na voljo potrebnih dejanskih in pravnih elementov, da bi lahko koristno odgovorilo na postavljena vprašanja. (
20
) V obravnavanem primeru ne gre za takšen primer.
32.
Sicer ni bil v zvezi z razveljavitvijo Uredbe št. 952/97 sprejet noben nov predpis, pri čemer je zakonodajalec Skupnosti celo menil, da v tistem času ni bila več potrebna posebna podpora skupinam proizvajalcev v okviru razvoja podeželja; torej naj se shema pomoči na podlagi Uredbe št. 952/97 izrecno ne bi smela nadaljevati. (
21
)
33.
Vendar pa Uredba št. 952/97 s prenehanjem veljavnosti ni izgubila vsakršnega praktičnega pomena. Tako prihaja do tega, da se poznejši pravni akti organov Skupnosti izrecno sklicujejo na Uredbo št. 952/97. (
22
) Poleg tega se pojmi „priznane skupine proizvajalcev“ in „združenja skupin proizvajalcev“ uporabljajo še naprej tudi brez konkretnega sklicevanja na določbe Uredbe št. 952/97. (
23
) Zaradi tega ni mogoče vnaprej in zgolj zaradi tega, ker je ta uredba prenehala veljati, njeni razlagi odreči slehernega pomena.
34.
Posebej za ta primer je še značilno, da so priznane skupine proizvajalcev in njihova združenja pomembni v okviru člena 12a Uredbe št. 136/66. Razlaga tega predpisa, ki velja ratione temporis za spor o glavni stvari (
24
), je težišče obravnavanega predloga za sprejetje predhodne odločbe. Pri oblikovanju tega predpisa je zakonodajalec Skupnosti izrecno upošteval Uredbo št. 952/97. (
25
)
35.
Ob upoštevanju navedenega drugi del prvega vprašanja za predhodno odločanje, ki se nanaša na razlago Uredbe št. 952/97, vsekakor ni očitno nepomemben za odločanje v sporu o glavni stvari. V takšnem primeru je Sodišče dolžno odgovoriti na zastavljena vprašanja, ki se nanašajo na razlago prava Skupnosti.
2. Vprašanja za predhodno odločanje, ki se nanašajo na člen 12a Uredbe št. 136/66
36.
Poleg tega se je pred Sodiščem dvomilo o pomembnosti vprašanj za predhodno odločanje, ki jih je predložilo Tribunal Supremo, v kolikor se nanašajo na razlago člena 12a Uredbe št. 136/66. Ker Cecasa ni nikoli uveljavljala v tem členu urejenega sistema pomoči in ji tudi ni bilo podeljeno pooblastilo Komisije za zasebno skladiščenje v smislu te določbe, naj tovrstna vprašanja ne bi imela nobenega vpliva na rešitev spora o glavni stvari.
37.
S tem stališčem se ne strinjam. Priznati je treba, da naj se mehanizem zasebnega skladiščenja oljčnega olja, ki ga subvencionira Skupnost, v obravnavanem primeru ne bi uporabil. Vendar pa sta lahko razlaga in razumevanje člena 12a Uredbe št. 136/66 zelo pomembna za konkurenčno pravno presojo tega primera. Iz predpisa, skupaj z njegovimi cilji, in njegovega normativnega okvirja, naj bi namreč lahko izhajale ocene, ki v obravnavanem primeru pomembno vplivajo na razlago in uporabo pravil konkurence.
38.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe je torej tudi v tej točki dopusten.
B – Vsebinska presoja vprašanj za predhodno odločanje
39.
Cilj obravnavanega predloga za sprejetje predhodne odločbe je, da se določi manevrski prostor, ki ga imajo nacionalni organi na področju kmetijstva za uporabo nacionalnega konkurenčnega prava. Ker ima pravo Skupnosti prednost, lahko ta manevrski prostor sega samo tako daleč, kot to dopušča kmetijsko pravo Skupnosti.
40.
Če bi se torej ugotovilo, da imajo s strani Cecase načrtovani subvencionirani nakupi in prodaje oljčnega olja podlago v predpisih kmetijskega prava, bi se morala ta okoliščina upoštevati tudi glede uporabe pravil konkurence. Ob upoštevanju navedenega Tribunal Supremo Sodišče po eni strani naproša za razlago člena 12a Uredbe št. 136/66 in s tem povezanih predpisov, po drugi strani pa za razlago člena 2 Uredbe št. 26.
1. Prvo vprašanje za predhodno odločanje
41.
Prvo vprašanje za predhodno odločanje se nanaša na področje osebne uporabe člena 12a Uredbe št. 136/66; z njim naj bi se pojasnilo, ali se lahko ta določba uporablja tudi za zasebno delniško družbo, kot je Cecasa.
a) Prvi del prvega vprašanja za predhodno odločanje
42.
S prvim delom prvega vprašanja želi predložitveno sodišče v bistvu izvedeti, ali lahko zasebna delniška družba, kot je Cecasa, sodi med telesa v smislu člena 12a Uredbe št. 136/66, ki lahko sklepajo pogodbe o skladiščenju oljčnega olja.
43.
Pojem telesa ni opredeljen niti v členu 12a niti kjerkoli drugje v Uredbi št. 136/66. V obravnavanem primeru se po eni strani postavlja vprašanje, ali se lahko zasebno podjetje šteje za telo v smislu te določbe. Po drugi strani je treba preizkusiti, ali v primeru, ko so v zadevnem podjetju poleg proizvajalcev olja, oljarn in zadrug udeleženi tudi finančni investitorji, ne more iti za telo v smislu člena 12a Uredbe št. 136/66.
– Neobstoj omejitve na javne oziroma državne organe
44.
Kot pravilno navaja Cecasa, se pojem telesa v smislu člena 12a Uredbe št. 136/66 ne sme narobe razumeti tako, da v področje uporabe te določbe sodijo samo javni oziroma državni organi. (
26
)
45.
Sicer se v členu 12a Uredbe št. 136/66 uporabljeni izraz za „telo“ v nekaterih jezikovnih različicah ujema z izrazom, ki se drugje, zlasti v členu 1(1) Uredbe št. 2768/98, uporablja posebej za označitev državnih organov. (
27
) Vendar navedeno ne pomeni nujno, da so tudi v členu 12a Uredbe št. 136/66 z besedo „telo“ mišljeni zgolj javni oziroma državni organi. Upoštevati je namreč treba, da pri opredelitvi pojma nekatere druge jezikovne različice razlikujejo med „telesi“ v skladu s členom 12a Uredbe št. 136/66 in „organi držav članic“ v smislu člena 1(1) Uredbe št. 2768/98. (
28
) Zaradi takšnih razlik med jezikovnimi različicami veljavnega kmetijskega prava je treba sporno določbo razlagati na podlagi splošne strukture in cilja predpisa, h kateremu sodi. (
29
)
46.
Iz namena in cilja člena 12a Uredbe št. 136/66, ki je v vzpostavitvi sistema pomoči pri pogodbah za zasebno skladiščenje (
30
), izhaja, da področje uporabe predpisa ne more biti omejeno samo na javne organe. Praviloma bo namreč pri tam opisanih telesih šlo za zasebnike.
47.
Iz povezanosti določb izhaja, da so tudi zasebniki lahko telesa v smislu člena 12a Uredbe št. 136/66. Tako naj bi bila ta telesa pooblaščena za sklepanje pogodb za skladiščenje „oljčnega olja, ki ga prodajajo“. Prodaja pa je dejavnost, ki nikakor ni pridržana samo javnim organom, temveč jo lahko izvajajo tudi zasebniki, kar je pravilo v odprtem tržnem gospodarstvu. (
31
) Poleg tega se tudi zahteva po „zadostnih jamstvih“ iz člena 12a Uredbe št. 136/66 nanaša bolj na dejavnost zasebnikov kot pa javnih organov.
48.
Zasebna podjetja so tako lahko telesa v smislu člena 12a Uredbe št. 136/66.
– Udeležba finančnih investitorjev
49.
Poleg tega je treba preizkusiti, ali je v nasprotju z opredelitvijo telesa v smislu člena 12a Uredbe št. 136/66, če so v zadevnem podjetju poleg proizvajalcev olja, oljarn in zadrug udeleženi tudi finančni investitorji.
50.
Besedilo člena 12a Uredbe št. 136/66 ne daje odgovora na to vprašanje. Vendar pa se pri razlagi predpisa Skupnosti ne upošteva samo njegovo besedilo, temveč tudi njegov kontekst in cilji, ki se z zadevnim predpisom zasledujejo. (
32
)
51.
Ciljna usmeritev Uredbe št. 136/66 in Uredbe št. 1638/98 ne nasprotuje vključitvi mešanih podjetij, v katerih so poleg proizvajalcev olj, oljarn in zadrug udeleženi tudi finančni investitorji. Niso namreč podani indici za to, da bi udeležba finančnih investitorjev lahko vplivala na cilj reguliranja ponudbe oljčnega olja s sistemom zasebnih skladiščenj in posledične odprave resnih motenj na trgu. (
33
) Zlasti ni možno vnaprej sklepati, da so z udeležbo finančnih investitorjev povezani nižji standardi kakovosti ali manjši know-how za skladiščenje oljčnega olja. Zlasti na to ni možno sklepati, če imajo finančni investitorji, kot v primeru Cecase, zgolj manjšinsko udeležbo v zadevnem podjetju. Takšna udeležba lahko nasprotno celo okrepi finančno moč podjetja in tako prispeva k zagotavljanju „zadostnih jamstev“ v smislu člena 12a.
52.
Kar zadeva povezanost določb, mešana podjetja, v katerih so udeleženi finančni investitorji, v členu 3(1) izvedbene Uredbe Komisije št. 2768/98 sicer niso izrecno navedena. Vendar zgolj iz te okoliščine ni mogoče sklepati, da so mešana podjetja nujno izvzeta iz področja uporabe člena 12a Uredbe št. 136/66. Kot namreč navaja Komisija, seznam teles, navedenih v členu 3(1) izvedbene Uredbe št. 2768/98, ni izčrpen.
53.
Poleg tega gre pri Uredbi št. 2768/98 zgolj za uredbo Komisije za izvedbo s strani Sveta oblikovane skupne organizacije trga, zlasti člena 12a Uredbe št. 136/66. Kot temeljna uredba ima ta uredba Sveta prednost pred izvedbeno uredbo in Komisija njenega področja uporabe brez izrecnega pooblastila ne more omejiti. Tudi člen 12a(3) Uredbe št. 136/66 Komisije za to ne pooblašča. Navedena določba Komisiji samo dopušča določitev zneska pomoči, odobrene za zasebno skladiščenje, tehničnih podrobnosti, kot so količine, kakovosti in trajanje skladiščenja oljčnega olja, in postopka za dodelitev pomoči. Pooblastilo za sprejetje izvedbenih določb nasprotno niti glede na vsebino niti glede na cilj ne zajema morebitne omejitve področja osebne uporabe člena 12a Uredbe št. 136/66.
54.
Na podlagi vsega navedenega se lahko tudi zasebno podjetje, v katerem so poleg proizvajalcev olj, oljarn in zadrug udeleženi tudi finančni investitorji, šteje za telo v smislu člena 12a Uredbe št. 136/66.
55.
Seveda dejanska uporaba člena 12a Uredbe št. 136/66 za takšno podjetje predpostavlja, da so izpolnjene druge tam navedene predpostavke: po eni strani mora zadevno podjetje ponuditi „zadostna jamstva“ in mora biti odobreno v zadevni državni članici. (
34
) Po drugi strani mora biti podana resna motnja na trgu in Komisija mora v komitiloškem postopku na podlagi člena 38 Uredbe št. 136/66 podeliti pooblastilo za zasebno skladiščenje. Če ti pogoji niso izpolnjeni, se zasebno skladiščenje oljčnega olja ne more utemeljiti s sklicevanjem na člen 12a Uredbe št. 136/66.
b) Drugi del prvega vprašanja za predhodno odločanje
56.
Z drugim delom prvega vprašanja predložitveno sodišče prosi za pojasnilo, ali je zasebna delniška družba, kot je Cecasa, v enakem položaju kot skupine proizvajalcev in njihova združenja, priznana v skladu z Uredbo št. 952/97.
– Skupine proizvajalcev
57.
Zadevno telo mora za to, da bi se lahko štelo za skupino proizvajalcev v smislu Uredbe št. 952/97, izpolniti celo vrsto zahtev, ki so navedene v členih 5 in 6 te uredbe.
58.
Pri tem so temeljne zahteve glede ustanovitvenega namena skupine proizvajalcev: skladno s členom 5(1)(a) Uredbe št. 952/97 mora biti zadevno telo ustanovljeno z dvojnim namenom skupne prilagoditve proizvodnje in ponudbe njegovih proizvajalcev zahtevam trga. Telo, kot je Cecasa, se sicer ukvarja s prodajo oljčnega olja in je zlasti namenjeno regulaciji ponudbe oljčnega olja, ki ga proizvedejo njegovi družbeniki, s subvencioniranimi nakupi in prodajami. Vendar, skladno s tukaj podanimi informacijami, ne izpolnjuje drugega zahtevanega cilja, to je prilagoditve proizvodnje oljčnega olja zahtevam trga. V teh okoliščinah ustanovitveni namen družbe, kot je Cecasa, ne izpolnjuje obeh kumulativnih zahtev člena 5(1)(a) Uredbe št. 952/97.
59.
Tako ni treba preizkusiti, ali družba, kot je Cecasa, izpolnjuje druge zahteve Uredbe št. 952/97. Že zaradi neizpolnitve prve predpostavke na podlagi člena 5(1)(a) družbe, kot je Cecasa, ni možno šteti za skupino proizvajalcev v smislu Uredbe št. 952/97.
– Združenja skupin proizvajalcev
60.
Člen 5(3) Uredbe št. 952/97 opredeljuje združenja kot združenja priznanih skupin proizvajalcev, ki s širšega vidika zasledujejo enake cilje.
61.
Združenje skupin proizvajalcev mora torej tako kot njegove skupine proizvajalcev imeti za cilj prilagoditi proizvodnjo in ponudbo oljčnega olja zahtevam trga (člen 5(1)(a) Uredbe št. 952/97). Da se takšno združenje pri opravljanju dejavnosti ne sme omejevati samo na ponudbo in s tem povezano prodajo oljčnega olja, izhaja tudi iz prve alinee člena 6(1)(b) Uredbe št. 952/97: skladno z navedenim morajo skupine proizvajalcev in njihova združenja določiti in uporabljati skupna pravila tudi za proizvodnjo oljčnega olja.
62.
Če družba, kot je v obravnavanem primeru Cecasa, ne izpolnjuje tovrstnih ciljnih usmeritev oziroma ne opravlja dejavnosti v zvezi s proizvodnjo oljčnega olja s strani proizvajalcev in zadrug, ki jih zajema (
35
), je ni možno šteti za združenje skupin proizvajalcev.
63.
V okoliščinah, kot so podane v sporu o glavni stvari, se torej družba, kot je Cecasa, ne more šteti niti za skupino proizvajalcev niti za združenje skupine proizvajalcev v smislu Uredbe št. 952/97. Vendar navedeno pomeni zgolj, da ji ni treba dati prednosti pri sklepanju pogodb za zasebno skladiščenje (člen 12a(1), stavek 2, Uredbe št. 136/66). Ne glede na to lahko pri pristojnem nacionalnem organu zahteva odobritev kot (siceršnje) telo v smislu člena 12a(1), stavek 1, Uredbe št. 136/66.
c) Vmesni rezultat
64.
Zasebna delniška družba, katere poslovna dejavnost je prodaja oljčnega olja in katere cilj je, da z načrtnimi nakupi in prodajami oljčnega olja vpliva na ponudbo na trgu, se šteje za telo v smislu člena 12a(1) Uredbe št. 136/66, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 1638/98. Temu ne nasprotuje to, da so v zadevni delniški družbi poleg proizvajalcev olja, oljarn in zadrug udeleženi tudi finančni investitorji. Vendar se takšna delniška družba v okoliščinah, kot so podane v sporu o glavni stvari, ne more šteti za skupino proizvajalcev ali združenje skupin proizvajalcev v smislu Uredbe št. 952/97.
2. Drugo vprašanje za predhodno odločanje
65.
Skladno z mojim predlogom odgovora na prvo vprašanje za predhodno odločanje je možno delniško družbo, kot je Cecasa, šteti za telo, za katero se lahko uporablja člen 12a Uredbe št. 136/66. V teh okoliščinah je treba odgovoriti tudi na drugo vprašanje za predhodno odločanje. Z njim želi predložitveno sodišče v bistvu izvedeti, ali se lahko odobritev telesa v smislu člena 12a Uredbe št. 136/66 pridobi v okviru postopka s področja prava konkurence s strani nacionalnih organov, pristojnih za konkurenco.
66.
Niti Uredba št. 136/66 niti uredbi št. 952/97 in št. 2768/98 ne določajo, kateri organ znotraj države članice je pristojen za odobritev teles, ki so lahko pooblaščena za sklepanje pogodb za zasebno skladiščenje oljčnega olja.
67.
Izhodišče za odgovor na drugo vprašanje za predhodno odločanje je tako postopkovna avtonomija držav članic. Skladno z navedenim je v pristojnosti držav članic, da določijo nacionalne organe, pristojne za prenos prava Skupnosti, in podrobna pravila postopka, ki ga je treba uporabiti, pri čemer morajo upoštevati načelo učinkovitosti in enakosti. (
36
)
68.
Pravo Skupnosti torej nikakor ne izključuje, da država članica svoje organe, pristojne za konkurenco, v okviru postopkov s področja konkurenčnega prava pooblasti tudi za uporabo predpisov s področja kmetijstva in izdajanje dovoljenj po kmetijskem pravu. Tako se lahko, na primer, glede na stanje stvari zdi smiselno, da se za določena dovoljenja uporabi sistem vse na enem mestu, s čimer se prizadetim prihranijo številni različni obiski pri organih in upravni postopki. (
37
)
69.
Če nacionalno pravo dopušča, da priznanje telesa v smislu člena 12a Uredbe št. 136/66 izrekajo nacionalni organi, pristojni za konkurenco, mora biti skladno z načelom učinkovitosti zagotovljeno, da ta organ učinkovito uporablja tudi upoštevne določbe kmetijskega prava. V obravnavanem primeru to pomeni zlasti, da mora organ, pristojen za konkurenco, v okviru postopka, ki ga vodi, izvesti vse preizkuse, ki so potrebni za ugotovitev, ali telo, ki zahteva priznanje v smislu člena 12a Uredbe št. 136/66, „ponuja zadostna jamstva“.
70.
Če povzamem, torej velja:
pravo Skupnosti ne nasprotuje nacionalni ureditvi, po kateri lahko odobritev teles v smislu člena 12a Uredbe št. 136/66 podeljujejo tudi nacionalni organi, pristojni za konkurenco, v okviru postopka s področja konkurence, če je zagotovljeno, da se v tem postopku učinkovito uporabljajo upoštevne določbe kmetijskega prava in če se izvedejo vsi potrebni preizkusi.
3. Tretje vprašanje za predhodno odločanje
71.
S tretjim vprašanjem želi predložitveno sodišče v bistvu izvedeti, ali člen 12a Uredbe št. 136/66 nasprotuje zasebno dogovorjenemu in financiranemu sistemu nabave in skladiščenja oljčnega olja, ki se izvaja brez pooblastila Komisije.
72.
V tej zvezi je treba pripomniti, da člen 12a Uredbe št. 136/66 uvaja zgolj sistem pomoči Skupnosti za zasebno skladiščenje oljčnega olja. (
38
) S tem predpisom se ne sprejema dokončna ureditev dopustnosti zasebnega skladiščenja oljčnega olja, na podlagi katere bi bilo prepovedano vsakršno zasebno skladiščenje, ki ni urejeno v členu 12a. Niti iz besedila niti iz cilja in povezanosti te določbe ne izhaja, da je imel zakonodajalec Skupnosti v mislih takšno omejitev svobode opravljanja gospodarske dejavnosti.
73.
Tudi ob upoštevanju načela subsidiarnosti (člen 5(2) ES) je treba izhajati iz tega, da zakonodajalec Skupnosti ni želel v celoti izključiti decentraliziranih pobud s ciljem zasebnega skladiščenja. Kot je bilo ugotovljeno na ustni obravnavi, se lahko takšne pobude morebiti hitreje in fleksibilneje odzivajo na delovanje na trgu v posameznih državah članicah in regijah, kot to omogoča na ravni Skupnosti oblikovani mehanizem na podlagi člena 12a Uredbe št. 136/66 s svojimi postopkovnimi in proračunsko tehničnimi prisilami; oba se lahko smiselno dopolnjujeta.
74.
Tako lahko zasebna telesa načeloma prosto odločajo o uporabi ukrepov za zasebno skladiščenje oljčnega olja tudi zunaj področja, ki ga ureja člen 12a Uredbe št. 136/66. Ravno to v obravnavanem primeru načrtuje Cecasa, ki svoj sistem zasebno financira in zaradi česar na podlagi skladnih navedb vseh udeležencev postopka ne želi koristiti pomoči Skupnosti.
75.
Če se želi zasebno skladiščenje izvajati brez koriščenja sistema pomoči na podlagi člena 12a Uredbe št. 136/66, kot je to podano v obravnavanem primeru, po naravi stvari ni treba ugotoviti obstoja resne motnje na trgu niti ni potrebno pooblastilo s strani Komisije v smislu tega predpisa. Hkrati pa se zadevno telo za utemeljitev svojega načrta zasebnega skladiščenja tudi ne more sklicevati na člen 12a Uredbe št. 136/66 in se izogniti uporabi splošnih predpisov, ki veljajo na trgu oljčnega olja. Ravno nasprotno, v tem primeru se mora zasebno skladiščenje izvajati skladno s pravom Skupnosti na splošno ter z določbami nacionalnega prava, ki ne nasprotujejo pravu Skupnosti, zlasti ob upoštevanju veljavnih pravil igre konkurenčnega prava; kmetijstvo namreč ni prostor brez konkurence. (
39
)
76.
Kot vmesni rezultat lahko torej ugotovimo:
Člen 12a Uredbe št. 136/66 ne nasprotuje zasebno dogovorjenemu in financiranemu sistemu nabave in skladiščenja oljčnega olja. Vendar pa se mora takšen sistem izvajati ob upoštevanju splošnih predpisov, ki veljajo za trg oljčnega olja, zlasti je treba upoštevati veljavno konkurenčno pravo.
4. Četrto vprašanje za predhodno odločanje
77.
S četrtim vprašanjem želi predložitveno sodišče v bistvu izvedeti, ali lahko nacionalni organi, pristojni za konkurenco, nacionalno konkurenčno pravo uporabijo tudi za sporazume med proizvajalci v smislu člena 2 Uredbe št. 26, ki bi na trg z oljčnim oljem lahko vplivali ne le na nacionalni ravni, ampak tudi na ravni Skupnosti.
a) Pripomba k obema premisama predložitvenega sodišča
78.
Pri svojem vprašanju predložitveno sodišče izhaja iz dveh temeljnih premis: po eni strani bi lahko s strani Cecase načrtovani sistem subvencioniranih nakupov in prodaj „imel Skupnostno dimenzijo“ in vplival na trg oljčnega olja na ravni Skupnosti (prva premisa), po drugi strani bi lahko ta projekt sodil na področje uporabe člena 2(1), stavek 2, Uredbe št. 26 (druga premisa).
79.
S strani Cecase načrtovani sistem bi imel „Skupnostno dimenzijo“ (prva premisa), če bi lahko prizadel trgovino med državami članicami (glej „meddržavno klavzulo“ v členu 81(1) ES). Iz dejanskih ugotovitev Tribunal Supremo v tej zvezi izhaja, da družbeniki Cesase, ki proizvajajo olje, predstavljajo med 50% in 60% nacionalne proizvodnje oljčnega olja v Španiji, kar pomeni, da bi lahko Cesasa s svojim projektom neposredno vplivala na več kot polovico španskega trga oljčnega olja. Asoliva dodatno navaja, da ta španski trg predstavlja okoli 45% Skupnostnega trga, torej skoraj polovico. V teh okoliščinah je dejansko blizu domneva, da lahko s strani Cecase načrtovani subvencionirani nakupi in prodaje pomembno vplivajo ne samo na španski trg oljčnega olja, temveč tudi na celotni Skupnostni trg za ta proizvod in s tem tudi na trgovino med državami članicami.
80.
Da bi poleg tega projekt Cecase sodil na področje uporabe člena 2(1), stavek 2, Uredbe št. 26 (druga premisa), bi moral pomeniti sporazum, sklep ali način ravnanja kmetov, združenj kmetov ali zveze takšnih združenj.
81.
Sicer Cecase, kot sem navedla zgoraj (
40
), ni možno brez nadaljnjega šteti za združenje proizvajalcev ali zvezo združenj proizvajalcev, zlasti če se ta pojma razlagata skladno z opredelitvami pojmov iz člena 5 Uredbe št. 952/97. Vendar pa bi se lahko projekt Cecase glede na to, da so v Cecasi z 68% udeleženi proizvajalci olj, oljarne in zadruge, štel za sporazum ali sklep kmetov v smislu člena 2(1), stavek 2, Uredbe št. 26.
82.
Vendar pa končno za odgovor na vprašanje za predhodno odločanje ni nujno preizkusiti pravilnosti obeh premis predložitvenega sodišča. Kot bom namreč prikazala v nadaljevanju, je namreč uporaba nacionalnega konkurenčnega prava možna celo, če bi projekt Cecase sodil na področje uporabe člena 81(1) ES in člena 2(1), stavek 2, Uredbe št. 26.
b) Presoja vprašanja za predhodno odločanje
83.
Izhodišče za odgovor na četrto vprašanje za predhodno odločanje je razmislek, da skupne ureditve trga kmetijskih proizvodov niso prostor, na katerem se ne izvaja konkurenca; nasprotno, ohranjanje učinkovite konkurence na trgih kmetijskih proizvodov sodi med cilje skupne kmetijske politike. (
41
)
84.
Skladno z ustaljeno sodno prakso se pravo konkurence Skupnosti in nacionalno pravo konkurence uporabljata vzporedno, saj restriktivna ravnanja upoštevata z različnih vidikov. Medtem ko člena 81 ES in 82 ES restriktivna ravnanja upoštevata zaradi ovir, ki bi lahko izhajale za trgovino med državami članicami, izhaja vsako nacionalno konkurenčno pravo iz svoje presoje in upošteva ta ravnanja le v tem kontekstu. (
42
) V sodbi Milk Marque je Sodišče to načelo izrecno potrdilo tudi za kmetijsko pravo, skupaj s skupnimi ureditvami trga. (
43
)
85.
Dejstvo, da gre za primer s čezmejnim elementom ali „Skupnostno dimenzijo“, ne nasprotuje uporabi nacionalnega konkurenčnega prava. (
44
) Če lahko sporazumi, sklepi ali ravnanja v smislu meddržavne klavzule iz člena 81(1) ES vplivajo na trgovino med državami članicami, to nikakor ne vodi k izključni uporabi prava konkurence ES in zapori za uporabo nacionalnega konkurenčnega prava, temveč, nasprotno, k pravkar omenjeni vzporedni uporabi obeh konkurenčnih prav.
86.
Prav tako ni uporaba nacionalnega konkurenčnega prava izključena, če dejansko stanje sodi na področje uporabe člena 2 Uredbe št. 26. Ta predpis vsebuje zgolj nekatere posebne določbe za uporabo konkurenčnega prava Skupnosti na področju kmetijstva: z materialnopravnega vidika člen 2(1) Uredbe št. 26 določene sporazume, sklepe in ravnanja izključuje iz prepovedi, določene v členu 81(1) ES. S procesnopravnega vidika člen 2(2) v povezavi z odstavkom 3 Uredbe št. 26 med drugim na Komisijo prenaša izključno pristojnost, da na zahtevo ugotovi, kateri sporazumi, sklepi in ravnanja sodijo pod izjemo iz odstavka 1. (
45
)
87.
Vendar pa člen 2 Uredbe št. 26 ne ureja razmerja med konkurenčnim pravom na ravni ES in nacionalnim konkurenčnim pravom. Zlasti se kot takšna ureditev ne sme razumeti odstavek 2 tega predpisa. Namreč, v tem odstavku odrejena izključnost ne pomeni zapore za uporabo nacionalnega konkurenčnega prava, temveč določa zgolj pristojen organ za uporabo konkurenčnega prava Skupnosti. Nenazadnje je člen 2(2) Uredbe št. 26 z vidika izključnosti, ki je v njem predvidena, podoben splošni ureditvi pristojnosti iz člena 9(1) Uredbe št. 17 (
46
), kot je veljala do 30. aprila 2004. (
47
)
88.
Izključna pristojnost Komisije za uporabo določenih predpisov konkurenčnega prava Skupnosti ne izključuje, da se za isti primer vzporedno uporabi tudi nacionalno konkurenčno pravo, in sicer s strani nacionalnega organa. Če, kot v obravnavnem primeru, do postopka pred Komisijo na podlagi člena 2(2) in (3) Uredbe št. 26 sploh ne pride, se lahko nacionalno konkurenčno pravo uporabi celo ločeno.
89.
Samo zaradi celovitosti presoje naj omenim, da bi bila uporaba nacionalnega konkurenčnega prava v obravnavanem primeru izključena, če bi pri Cecasi šlo za koncentracijo podjetij na ravni Skupnosti (člen 1(1) v povezavi s členom 21(2) in členom 22(1) Uredbe o nadzoru koncentracij podjetij (
48
)). vendar pa bi navedeno predpostavljalo, da ustanovitev Cecase kot skupnega podjetja ustreza pojmu koncentracije v smislu člena 3 Uredbe o nadzoru koncentracij podjetij in da so izpolnjeni pragovi prometa iz člena 1(2) ali (3) te uredbe; to mora v sporu o glavni stvari preizkusiti predložitveno sodišče.
c) Pravila prava Skupnosti za uporabo nacionalnega prava
90.
Četudi lahko nacionalni organi, pristojni za konkurenco, v primeru, kot je obravnavani, uporabijo nacionalno konkurenčno pravo, z materialnopravnega vidika niso popolnoma svobodni, temveč morajo skladno z ustaljeno sodno prakso upoštevati določena pravila prava Skupnosti, ki izhajajo iz primarnosti prava Skupnosti. (
49
)
91.
V primeru, ki sodi tako na področje stvarne uporabe člena 81(1) ES kot tudi na področje stvarne uporabe nacionalnega konkurenčnega prava, nacionalni organi ne morejo odločiti v nasprotju z odločitvijo Komisije ali tako, da bi lahko prišlo do takšnega nasprotja. (
50
) Od 1. maja 2004 so poleg tega dolžni člen 81(1) ES uporabljati vzporedno s svojim nacionalnim konkurenčnim pravom, pri čemer nacionalno konkurenčno pravo ne sme voditi k prepovedi sporazumov, sklepov ali ravnanj, ki so po pravu Skupnosti dopustni (člen 3(1) in (2) v povezavi s členom 45(2) Uredbe št. 1/2003).
92.
Če gre za kmetijske proizvode, se morajo nacionalni organi, pristojni za konkurenco, poleg tega vzdržati vseh ukrepov, ki od skupne ureditve trga odstopajo, ji nasprotujejo ali lahko ovirajo njeno delovanje; na splošno tudi ne smejo vplivati na cilje skupne kmetijske politike. (
51
)
93.
Če povzamem, velja:
nacionalni organi, pristojni za konkurenco, lahko nacionalno konkurenčno pravo uporabijo tudi za sporazume med proizvajalci v smislu člena 2 Uredbe št. 26, in sicer tudi v primeru, če lahko ti sporazumi na trg oljčnega olja vplivajo ne samo na nacionalni ravni, temveč tudi na ravni Skupnosti kot celote. Pri tem se morajo nacionalni organi, pristojni za konkurenco, vzdržati slehernih ravnanj, ki bi lahko povzročila, da bi bila njihova odločitev v nasprotju s cilji konkurenčnega prava in kmetijskega prava Skupnosti.
5. Peto vprašanje za predhodno odločanje
94.
Če se bo na četrto vprašanje odgovorilo v predlaganem smislu, je treba preučiti tudi peto vprašanje. Z njim želi predložitveno sodišče v bistvu izvedeti, ali lahko nacionalni organi, pristojni za konkurenco, s sklicevanjem na nacionalno konkurenčno pravo zasebno dogovorjen in financiran sistem nabave in skladiščenja oljčnega olja prepovedo tudi v primeru, če se ta sistem zgleduje po členu 12a Uredbe št. 136/66 in je predviden v primeru „resnih motenj na trgu“.
95.
Z drugimi besedami, Tribunal Supremo prosi za pojasnilo, ali se mora sistem, kot ga načrtuje Cecasa, kljub morebitnim konkurenčnopravnim pomislekom dopustiti vsaj v obsegu, ki je namenjen preprečevanju resnih motenj na trgu.
96.
Drži, da morajo nacionalni organi, pristojni za konkurenco, pri uporabi pravil konkurence upoštevati vrednostne odločitve in zahteve kmetijskega prava Skupnosti. Če se uporabi konkurenčno pravo Skupnosti (člen 81 ES in člen 82 ES), izhaja primarnost kmetijske politike nad poglavjem o konkurenci v Pogodbi ES iz člena 32(2) ES v povezavi s členom 36(1) ES (
52
); če se nasprotno uporabi nacionalno konkurenčno pravo, že iz načela primarnosti prava Skupnosti (
53
) izhaja, da imajo prednost ocene skupne kmetijske politike.
97.
Če bi torej iz kmetijskega prava Skupnosti izhajalo, da je zasebno skladiščenje vselej in brez dodatnih pogojev dopustno za odvračanje resnih motenj, bi se moralo to pravilo upoštevati tudi v okviru uporabe pravil konkurence s strani organov, pristojnih za konkurenco.
98.
Takšnega pravila pa kmetijsko pravo Skupnosti, kot se uporablja za dejansko stanje spora o glavni stvari, ne vsebuje. Iz člena 12a Uredbe št. 136/66 izhaja samo, da lahko Komisija pod določenimi tam navedenimi predpostavkami, izpelje s strani Skupnosti subvencioniran sistem zasebnega skladiščenja. V nasprotju z navedenim pa iz skupne ureditve trga za olja in masti ne izhaja splošno dajanje prednosti zasebnemu skladiščenju oljčnega olja, tudi ne za primer resnih motenj.
99.
Kot že navedeno (
54
), vse to sicer ne izključuje, da bi ob členu 12a Uredbe št. 136/66 obstajal zasebni, nesubvencioniran sistem skladiščenja. Vendar mora biti takšen sistem vzpostavljen in voden ob upoštevanju pravil konkurenčnega prava; zlasti ne uživa nobene imunitete zoper upoštevne prepovedi, ki jih določa konkurenčno pravo.
100.
Če nacionalni organ, pristojen za konkurenco, ne bi želel uporabiti upoštevnih predpisov konkurenčnega prava za zasebno dogovorjen in financiran sistem skladiščenja oljčnega olja ali bi jih želel uporabiti zgolj v okrnjeni obliki, bi obstajala nevarnost vplivanja na skupno kmetijsko politiko. Njeno bistvo je namreč skladno z Uredbo št. 26 prav uporaba pravil konkurence v proizvodnji in trgovini s kmetijskimi proizvodi. (
55
) Tako prihaja nenazadnje do izraza cilj skupne kmetijske politike, ki je zagotoviti, da je preskrba potrošnikom dostopna po primernih cenah (člen 33(1)(e) ES).
101.
Priznati je treba, da je v okviru konkretne uporabe upoštevnih pravil konkurence izjemoma mogoče upravičiti tudi ravnanja podjetij, ki omejujejo konkurenco. Tako je na ravni Skupnosti v členu 81(3) ES določeno, da se pod določenimi, v tem členu natančneje navedenimi predpostavkami, prepoved iz člena 81(1) ES ne uporablja. Na podoben način so za špansko pravo v členu 3 zakona št. 16/1989 določeni nekateri „primeri odobritev“.
102.
Vendar pa konkretna razlaga in uporaba takšnih izjem ali „primerov odobritev“ od konkurenčnopravnih prepovedi ne sme voditi do rezultata, ki bi bil v nasprotju z ocenami kmetijskega prava Skupnosti. (
56
)
103.
V tej zvezi je treba spomniti, da je bil z Uredbo št. 1638/98 odpravljen sistem javnega odkupa, ki je do takrat veljal za skupno ureditev trga olja in masti, ker je po mnenju zakonodajalca Skupnosti pomenil spodbudo proizvodnje, ki lahko destabilizira trg. (
57
)
104.
Tako je torej zakonodajalec Skupnosti cilje skupne kmetijske politike na področju olja in masti konkretiziral tako, da se lahko – vsaj v trenutnih razmerah – zlasti stabilizacija trgov (člen 33(1)(c) ES) in preskrba potrošnikov po primernih cenah (člen 33(1)(e) ES) bolje dosežeta brez sistema javnega odkupa.
105.
Če bi se torej zasebnikom dovolilo, da iz lastne iniciative domnevajo, da obstajajo resne motnje na trgu, (
58
) in na tej podlagi pomembno vplivajo na delovanje trga, in sicer v obravnavanem primeru na ponudbo in ceno oljčnega olja, bi lahko to pomenilo prikrito ponovno uvedbo sistema javnega odkupa, pa četudi z zasebnimi sredstvi, s čimer bi bila spodkopana odprava sistema javnega odkupa s strani zakonodajalca Skupnosti.
106.
Tega nacionalni organi in sodišča ne smejo dopustiti. Skladno z ustaljeno sodno prakso se morajo namreč države članice vzdržati vseh ukrepov, ki od skupne ureditve trga odstopajo ali bi ji lahko škodovali. (
59
) Četudi s to ureditvijo trga zadevno področje ni bilo dokončno urejeno, je z njo v nasprotju vse, kar bi lahko oviralo njeno pravilno delovanje. (
60
)
107.
Če povzamem, torej velja:
nacionalni organi, pristojni za konkurenco, lahko s sklicevanjem na nacionalno konkurenčno pravo, zasebno dogovorjen in financiran sistem nabave in skladiščenja oljčnega olja prepovedo tudi v primeru, če se ta sistem zgleduje po členu 12a Uredbe št. 136/66 in je predviden v primeru „resnih motenj na trgu“.
VI – Predlog
108.
Ob upoštevanju zgoraj navedenega Sodišču predlagam, naj na vprašanja Tribunal Supremo odgovori tako:
1.
Zasebna delniška družba, katere poslovna dejavnost je prodaja oljčnega olja in katere cilj je, da z načrtnimi nakupi in prodajami oljčnega olja vpliva na ponudbo na trgu, se šteje za telo v smislu člena 12a(1) Uredbe št. 136/66/EGS, kot je bila spremenjena z Uredbo (ES) št. 1638/98. Temu ne nasprotuje to, da so v zadevni delniški družbi poleg proizvajalcev olja, oljarn in zadrug udeleženi tudi finančni investitorji. Vendar se takšna delniška družba v okoliščinah, kot so podane v sporu o glavni stvari, ne more šteti za skupino proizvajalcev ali združenje skupin proizvajalcev v smislu Uredbe (ES) št. 952/97.
2.
Pravo Skupnosti ne nasprotuje nacionalni ureditvi, po kateri lahko odobritev teles v smislu člena 12a Uredbe št. 136/66 podeljujejo tudi nacionalni organi, pristojni za konkurenco, v okviru postopka s področja konkurence, če je zagotovljeno, da se v tem postopku učinkovito uporabljajo upoštevne določbe kmetijskega prava in če se izvedejo vsi potrebni preizkusi.
3.
Člen 12a Uredbe št. 136/66 ne nasprotuje zasebno dogovorjenemu in financiranemu sistemu nabave in skladiščenja oljčnega olja. Vendar se mora takšen sistem izvajati ob upoštevanju splošnih predpisov, ki veljajo za trg oljčnega olja, zlasti je treba upoštevati veljavno konkurenčno pravo.
4.
Nacionalni organi, pristojni za konkurenco, lahko nacionalno konkurenčno pravo uporabijo tudi za sporazume med proizvajalci v smislu člena 2 Uredbe št. 26, in sicer tudi v primeru, če lahko ti sporazumi na trg oljčnega olja vplivajo ne samo na nacionalni ravni, temveč tudi na ravni Skupnosti kot celote. Pri tem se morajo nacionalni organi, pristojni za konkurenco, vzdržati slehernih ravnanj, ki bi lahko povzročila, da bi bila njihova odločitev v nasprotju s cilji konkurenčnega prava in kmetijskega prava Skupnosti.
5.
Nacionalni organi, pristojni za konkurenco, lahko s sklicevanjem na nacionalno konkurenčno pravo, zasebno dogovorjen in financiran sistem nabave in skladiščenja oljčnega olja prepovedo tudi v primeru, če se ta sistem zgleduje po členu 12a Uredbe št. 136/66 in je predviden v primeru „resnih motenj na trgu“.
(
1
)	Jezik izvirnika: nemščina.
(
2
)	Sodba z dne 9. septembra 2003 v zadevi Milk Marque in National Farmers’ Union (C-137/00, Recueil, str. I-7975).
(
3
)	Uredba Sveta št. 26 z dne 4. aprila 1962 o uporabi nekaterih pravil konkurence v proizvodnji in trgovini s kmetijskimi proizvodi (UL 30, str. 993), kot je bila spremenjena z Uredbo Sveta št. 49 z dne (UL 53, str. 1571).
(
4
)	Glej v tej prilogi navedeno številko 15.07 Bruseljske nomenklature carinskih tarif, ki se nanaša na rastlinska olja.
(
5
)	Uredba Sveta (ES) št. 1184/2006 z dne 24. julija 2006 o uporabi nekaterih pravil konkurence v proizvodnji in trgovini s kmetijskimi proizvodi (UL L 214, str. 7).
(
6
)	Uredba Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode (Uredba o enotni SUT) (UL L 299, str. 1); časovno področje uporabe te uredbe za oljčno olje izhaja iz člena 200 v povezavi s členom 204(2)(a) te uredbe.
(
7
)	Uredba Sveta št. 136/66/EGS z dne 22. septembra 1966 o vzpostavitvi skupne ureditve trga za olja in masti (UL 172, str. 3025).
(
8
)	Odločilna je različica skupne ureditve trga za olja in masti, kot izhaja iz člena 1, točka 8, Uredbe Sveta (ES) št. 1638/98 z dne 20. julija 1998 o spremembi Uredbe št. 136/66/EGS o vzpostavitvi skupne ureditve trga za olja in masti (UL L 210, str. 32).
(
9
)	Uredba Sveta (ES) št. 865/2004 z dne 29. aprila 2004 o skupni ureditvi trga za oljčno olje in namizne oljke ter o spremembi Uredbe (EGS) št. 827/68 (UL L 161, str. 97).
(
10
)	Glej člen 201(1)(c) v povezavi s členom 204(2)(a) Uredbe št. 1234/2007.
(
11
)	UL L 142, str. 30.
(
12
)	Glej člen 55(1), druga alinea, v povezavi s členom 56(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1257/1999 z dne 17. maja 1999 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) ter o spremembi in razveljavitvi določenih uredb (UL L 160, str. 80).
(
13
)	UL L 346, str. 14.
(
14
)	BOE št. 170 z dne 18. julija 1989, str. 22747. Zakon št. 16/1989 je bil v vmesnem času razveljavljen in nadomeščen z novim zakonom št. 15/2007 z dne o varstvu konkurence (Ley de Defensa de la Competencia) (BOE št. 159 z dne, str. 28848). Za dejansko stanje spora o glavni stvari je skladno z navedbami predložitvenega sodišča še vedno odločilen zakon št. 16/1989.
(
15
)	Sodba z dne 14. decembra 2006 v zadevi Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio (C-217/05, ZOdl., str. I-11987, točka 7).
(
16
)	Supuestos de autorización.
(
17
)	Kot izhaja iz dokumentacije, je upravni organ znotraj španskih organov, pristojnih za konkurenco, t. i. Subdirección General sobre Conductas Restrictivas de la Competencia, preiskavo v tej zadevi začel že 16. junija 2000.
(
18
)	Tribunal de Defensa de la Competencia je v preteklosti izvajalo določena pooblastila organa, pristojnega za konkurenco.
(
19
)	Sala de lo Contencioso-Administrativo.
(
20
)	Ustaljena sodna praksa; glej med drugim sodbe z dne 10. januarja 2006 v zadevi IATA in ELFAA (C-344/04, ZOdl., str. I-403, točka 14), z dne v zadevi Eckelkamp in drugi (C-11/07, ZOdl., str. I-6845, točki 27 in 28) in z dne v zadevi Michaniki (C-213/07, ZOdl., I-9999, točke od 32 do 34).
(
21
)	Uvodna izjava 44 Uredbe št. 1257/1999.
(
22
)	Glej na primer uvodno izjavo 7 in člen 3 Uredbe Komisije (ES) št. 327/2001 z dne 16. februarja 2001 o omejenem razpisu pomoči in sklepanju pogodb o zasebnem skladiščenju oljčnega olja (UL L 48, str. 9).
(
23
)	Glej na primer sporočilo Komisije „Smernice Skupnosti glede državnih pomoči v kmetijskem sektorju“ (UL 2000, C 28, str. 2), zlasti oddelek 10; glej tudi člen 3 Uredbe Komisije (ES) št. 2153/2005 z dne 23. decembra 2005 o sistemu pomoči za zasebno skladiščenje oljčnega olja (UL L 342, str. 39).
(
24
)	V zvezi s tem glej točko 14 teh sklepnih predlogov.
(
25
)	Glej besedilo člena 12a(1) Uredbe št. 136/66 in v zvezi s pojasnili k temu členu uvodno izjavo 12 Uredbe št. 1638/98.
(
26
)	To je državni organi oziroma javnopravni organi ali telesa, ki so posebej pooblaščena s strani države oziroma javnopravnih organov.
(
27
)	Tako je zlasti v španski („organismos“), estonski („asutused“), grški („οργανισμοί“), angleški („bodies“), francoski („organismes“), italijanski („organismi“), malteški („korpi“), portugalski („organismos“), slovaški („orgány“), finski („elimet“ oziroma „elinten“) in švedski jezikovni različici („organ“ oziroma „organen“).
(
28
)	Poleg nemške jezikovne različice navedeno velja za češko („hospodářské subjekty“ oz. „orgány“), dansko („organisationer“ oz. „organer“), latvijsko („organizācijas“ oz. „iestādes“), litvansko („istaigos“ oz. „institucijos“), madžarsko („szervezetek[et]“ oz. „szerve[k]“), nizozemsko („organismen“ oz. „instanties“), poljsko („instytucje“ oz. „organy“) in slovensko različico („teles[a]“ oz. „organi“).
(
29
)	V tem smislu ustaljena sodna praksa, glej npr. sodbe z dne 27. marca 1990 v zadevi Cricket St. Thomas (C-372/88, Recueil, str. I-1345, točka 19), z dne v zadevi Borgmann (C-1/02, Recueil, str. I-3219, točka 25) in z dne v zadevi CEPSA (C-279/06, ZOdl., str. I-6681, točka 50).
(
30
)	Glej uvodno izjavo 12 Uredbe št. 1638/1998, s katero je bil v Uredbo št. 136/66 vključen člen 12a.
(
31
)	Načelo odprtega tržnega gospodarstva mora skladno s členom 4(1) ES in členom 98 ES upoštevati ekonomska politika držav članic in Skupnosti; glej sodbo Sodišča z dne 9. septembra 2003 v zadevi CIF (C-198/01, Recueil, str. I-8055, točka 47).
(
32
)	Ustaljena sodna praksa; glej na primer sodbi Sodišča z dne 7. junija 2005 v zadevi VEMW in drugi (C-17/03, ZOdl., str. I-4983, točka 41) in z dne v zadevi Britannia Alloys & Chemicals proti Komisiji (C-76/06 P, ZOdl., str. I-4405, točka 21).
(
33
)	V zvezi s tem ciljem glej ponovno uvodno izjavo 12 Uredbe št. 1638/1998, s katero je bil v Uredbo št. 136/66 vključen člen 12a.
(
34
)	Glej k temu moja izvajanja k drugemu vprašanju (točke od 65 do 70 teh sklepnih predlogov).
(
35
)	Že iz narave stvari izhaja, da se skupna pravila za proizvodnjo nanašajo in uporabljajo samo za proizvajalce oziroma organizacije proizvajalcev, ki jih zajema združenje. Dodatno pa to izhaja tudi iz uvodnega besedila člena 6(1)(b) Uredbe št. 952/97: „déterminer et appliquer, pour les personnes visées à l’article 5 paragraphe 1“ (francoska jezikovna različica) oz. „decide on and apply, in respect of persons covered by Article 5(1)“ (angleška jezikovna različica) oz. „determinar y aplicar, para las personas mencionadas en el apartado 1 del artículo 5“ (španska jezikovna različica); nerazumljivo nasprotno nemška jezikovna različica z večpomensko formulacijo „soweit es sich um unter Artikel 5 Absatz 1 fallende Personen handelt“.
(
36
)	Ustaljena sodna praksa, glej npr. sodbe z dne 19. decembra 1968 v zadevi Salgoi l (13/68, Recueil, str. 680, 693), z dne v zadevi Rewe-Zentralfinanz (33/76, Recueil, str. 1989, točka 5) in z dne v zadevi Impact (C-268/06, ZOdl., str. I-2483, točke od 46 do 48).
(
37
)	Na ravni Skupnosti je na primer na področju nadzora koncentracij podjetij uresničen sistem vse na enem mestu, vendar je omejen zgolj na preizkus konkurenčnopravnih vprašanj; glej člen 21 in uvodno izjavo 8 Uredbe Sveta (ES) št. 139/2004 z dne 20. januarja 2004 o nadzoru koncentracij podjetij (UL L 24, str. 1).
(
38
)	Uvodna izjava 12 Uredbe št. 1638/1998, s katero je bil v Uredbo št. 136/66 vključen člen 12a.
(
39
)	Sodba Milk Marque (navedena v opombi 2, točka 61).
(
40
)	Točke od 57 do 63 teh sklepnih predlogov.
(
41
)	Sodba Milk Marque (navedena v opombi 2, točki 57 in 61).
(
42
)	Sodbe z dne 13. februarja 1969 v zadevi Walt Wilhelm in drugi (14/68, Recueil, str. 1, točki 3 in 4), z dne v zadevi Giry in Guerlain in drugi (253/78 in od 1/79 do 3/79, Recueil, str. 2327, točka 15) in z dne v združenih zadevah Manfredi in drugi (od C-295/04 do C-298/04, ZOdl., str. I-6619, točka 38).
(
43
)	Sodba Milk Marque (navedena v opombi 2, točke od 62 do 67), na primeru skupne ureditve trga za mleko in mlečne proizvode.
(
44
)	Tudi primer Milk Marque, v katerem je Sodišče priznalo dopustnost uporabe nacionalnega konkurenčnega prava, se je nanašal na primer s čezmejnim elementom; glej sodbo Milk Marque (navedena v opombi 2, točke od 110 do 120).
(
45
)	Ne glede na izključno pristojnost Komisije za sprejemanje ugotovitev na podlagi člena 2 Uredbe št. 26 so lahko nacionalna sodišča v določenih primerih primorana uporabiti to določbo; glej sodbo Sodišča z dne 12. decembra 1995 v združenih zadevah Dijkstra in drugi (C-319/93, C-40/94 in C-224/94, Recueil, str. I-4471, točke od 25 do 36).
(
46
)	Uredba Sveta (EGS) št. 17 – Prva uredba o izvajanju členov 85 in 86 Pogodbe (UL 1962, 13, str. 204).
(
47
)	Člen 43(1) v povezavi s členom 45(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL L 1, str. 1).
(
48
)	Uredba Sveta (EGS) št. 4064/89 z dne 21. decembra 1989 o nadzoru koncentracij podjetij (UL L 395, str. 1; po popravku ponovno objavljena v UL 1990, L 257, str. 13), spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1310/97 z dne (UL L 180, str. 1, s popravki v UL 1998, L 3, str. 16, in UL 1998, L 40, str. 17). Nova Uredba ES o nadzoru koncentracij podjetij (Uredba št. 139/2004) se skladno z njenim členom 26(2) v obravnavanem primeru ne uporablja.
(
49
)	Sodbe z dne 15. julija 1964 v zadevi Costa proti ENEL (6/64, Recueil, str. 1253, točka 1270), CIF (navedena v opombi 31, točka 48) in z dne v zadevi Manfredi in drugi (od C-295/04 do C-298/04, ZOdl., str. I-6619, točka 39).
(
50
)	Sodba Walt Wilhelm (navedena v opombi 42, od točke 4 do 8); glej tudi sodbo Giry in Guerlain (navedena v opombi 42, točka 16) in sodbo Sodišča z dne 14. decembra 2000 v zadevi Masterfoods in HB (C-344/98, Recueil, str. I-11369, točki 51 in 52).
(
51
)	Glej v celoti sodbe z dne 19. marca 1998 v zadevi Compassion in World Farming (C-1/96, Recueil, str. I-1251, točka 41), Milk Marque (navedena v opombi 2, točke 63, 80 in 94) in z dne v zadevi Kuipers (C-283/03, ZOdl., str. I-4255, točka 37); glej tudi navedbe k petemu vprašanju (točke od 94 do 107 teh sklepnih predlogov).
(
52
)	Sodbe z dne 29. oktobra 1980 v zadevi Maizena proti Svetu (139/79, Recueil, str. 3393, točka 23), z dne v zadevi Nemčija proti Svetu (C-280/93, Recueil, str. I-4973, točka 61) in Milk Marque (navedena v opombi 2, točka 81); glej dalje sodbo Kuipers (navedena v opombi 51, točki 32 in 34).
(
53
)	O primarnosti prava Skupnosti glej zgoraj, v točki 49 navedeno sodno prakso.
(
54
)	Glej moje navedbe k tretjemu vprašanju za predhodno odločanje (točke od 71 do 76 teh sklepnih predlogov).
(
55
)	Uvodna izjava 1 Uredbe št. 26.
(
56
)	Glej ponovno zgoraj, točko 96 teh sklepnih predlogov.
(
57
)	Uvodna izjava 11 Uredbe št. 1638/98.
(
58
)	Na ustni obravnavi je Cecasa potrdila, da namerava sama presoditi, kdaj gre za „resno motnjo na trgu“, na podlagi česar bi aktivirala načrtovani sistem zasebnega skladiščenja in izvedla v njem predvidene subvencionirane nakupe in prodaje.
(
59
)	Sodbe Compassion in World Farming (navedena v opombi 51, točka 41), Milk Marque (navedena v opombi 2, točki 63 in 80) in Kuipers (navedena v opombi 51, točka 37).
(
60
)	Sodbi Compassion in World Farming (navedena v opombi 51, točka 41) in Kuipers (navedena v opombi 51, točka 37).