62024CJ0229_RES
Věc C‑229/24 [Brännelius] (
i
)
TK a OP
v.
Riksåklagaren
(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou podal Högsta domstolen)
Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. dubna 2026
„Řízení o předběžné otázce – Sbližování právních předpisů – Jednotný trh finančních služeb – Nařízení (EU) č. 596/2014 – Zneužívání trhu – Obchodování zasvěcené osoby – Článek 7 odst. 1 písm. a) – Pojem ‚vnitřní informace‘ – Kritéria – Veřejnost informací – Článek 17 – Zveřejnění vnitřních informací emitentem – Rozhodnutí veřejného zadavatele o nezadání veřejné zakázky podniku ucházejícímu se o zakázku – Předčasný prodej akcií tohoto podniku – Prováděcí nařízení (EU) 2016/1055 – Článek 2 – Prostředky pro zveřejňování vnitřních informací“
Sbližování právních předpisů – Obchodování zasvěcených osob a manipulace s trhem (zneužívání trhu) – Zákaz – Vnitřní informace – Pojem – Kritéria – Zveřejnění vnitřních informací emitentem finančních nástrojů – Rozhodnutí veřejného zadavatele o nezadání veřejné zakázky podniku ucházejícímu se o zakázku – Předčasný prodej akcií tohoto podniku – Prostředky pro zveřejňování vnitřních informací – Poskytování informací třetími stranami – Zahrnutí – Podmínky – Informace přístupné pro veřejnost – Vyloučení
(Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 596/2014, body 2, 23, 24 a 49 odůvodnění a články 1, 7, 14 a 17; nařízení Komise 2016/1055, čl. 2 odst. 1; směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109, článek 21)
(viz body 33, 34, 37, 39, 41–47, 50–55, 57, 58, 60–62, 66–68 a výrok)
Shrnutí
Soudní dvůr, kterému Högsta domstolen (Nejvyšší soud, Švédsko) předložil žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, se vyjádřil k výkladu pojmu „vnitřní informace“ ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení č. 596/2014 (
1
) a k prostředkům pro zveřejňování takové informace ve smyslu článku 17 tohoto nařízení a čl. 2 odst. 1 prováděcího nařízení 2016/1055 (
2
).
V návaznosti na zadávací řízení vyhlášené švédským komunálním podnikem zaslal tento podnik rozhodnutí o zadání zakázky dotčeným příjemcům, včetně neúspěšné společnosti Hybricon Bus Systems AB (dále jen „Hybricon“). TK a OP, dva akcionáři této společnosti, obdrželi informace od jednoho z jejích ředitelů a zadali příkazy k prodeji akcií, které vlastnili v uvedené společnosti. Omezili tak své ztráty před poklesem hodnoty těchto akcií, k němuž došlo poté, co společnost Hybricon zveřejnila tiskovou zprávu týkající se nezadání dotčené zakázky.
Za těchto podmínek se předkládající soud snaží určit, v jakém okamžiku musí být informace obsažená v rozhodnutí o zadání zakázky považována za uveřejněnou, a tudíž již nepředstavuje „vnitřní informaci“ ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení č. 596/2014.
Závěry Soudního dvora
Soudní dvůr nejprve připomněl, že definice pojmu „vnitřní informace“ ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení č. 596/2014 zahrnuje čtyři základní prvky. Zaprvé se jedná o informaci přesné povahy. Zadruhé tato informace nebyla uveřejněna. Zatřetí se přímo nebo nepřímo týká jednoho nebo více finančních nástrojů nebo jejich emitentů. Začtvrté by tato informace, kdyby byla uveřejněna, pravděpodobně měla významný dopad na ceny dotyčných finančních nástrojů nebo na ceny odvozených finančních derivátů.
Pokud jde dále o druhý prvek, a sice že informace „nebyla uveřejněna“, Soudní dvůr upřesnil, že se jedná o autonomní pojem unijního práva. Vzhledem k tomu, že článek 7 nařízení č. 596/2014 neobsahuje upřesnění způsobu zveřejnění informace, je třeba zohlednit kontext, jehož je toto ustanovení součástí, a zejména článek 17 tohoto nařízení, podle kterého unijní normotvůrce zamýšlel přiznat emitentovi rozhodující úlohu v rámci zveřejňování vnitřních informací. K takovému zveřejnění musí dojít co nejdříve a bez zbytečného odkladu, musí splňovat zvláštní požadavky na spolehlivost a musí být snadno, úplně a nediskriminačním způsobem přístupné všem investorům, jakož i ostatním účastníkům daných trhů.
Co se týče požadavku na rychlost šíření takové informace, zveřejnění vnitřních informací může být odloženo pouze za výjimečných okolností a za přísných podmínek, aby byla zachována stabilita finančního systému. Pokud však již není zajištěna důvěrnost vnitřní informace, musí ke zveřejnění této informace dojít co nejdříve a bez zbytečného odkladu
Pokud jde o požadavky týkající se spolehlivosti a snadného a úplného přístupu k vnitřním informacím investory a ostatními dotčenými účastníky trhu, Soudní dvůr připomněl, že cílem nařízení č. 596/2014 je zajistit integritu finančních trhů v Unii a posílit důvěru investorů v tyto trhy. Upřesnil, že emitent finančního nástroje již z důvodu svého postavení, které nutně předpokládá přímou znalost výhod a rizik spojených s dotyčným finančním nástrojem, má nejlepší předpoklady k tomu, aby posoudil, zda informace vykazuje znaky „vnitřní informace“, a zajistil co nejrychlejší šíření přesné, úplné a správné informace týkající se tohoto finančního nástroje.
Soudní dvůr konečně zdůraznil, že článek 17 nařízení č. 596/2014 musí být vykládán ve světle ustanovení prováděcího nařízení 2016/1055, které upřesňuje podmínky jeho použití. Podle čl. 2 odst. 1 uvedeného prováděcího nařízení platí, že kromě přímého sdělování dotčených vnitřních informací emitentem veřejnosti mohou být tyto informace emitentem šířeny prostřednictvím třetích osob, které byly tímto emitentem pověřeny. Nelze vyloučit, že zpřístupnění vnitřních informací kvalifikovanými třetími osobami z důvodu jejich vztahu s emitentem, jakož i sdělovacími prostředky, může splňovat požadavky nediskriminačního, širokého a bezplatného šíření.
Kromě toho skutečnost, že v souladu se švédským právem byla informace obsažená v rozhodnutí o zadání dotčené zakázky přístupná veřejnosti, nemůže vést k závěru, že tato informace byla zveřejněna ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení č. 596/2014. Je totiž třeba rozlišovat mezi informací přístupnou veřejnosti, která je individuálně zpřístupněna určité osobě na základě žádosti a v souladu se zvláštním postupem za tímto účelem stanoveným, a informací, která je zveřejněna a šířena současně neomezenému a neurčitému okruhu osob nediskriminačním způsobem.
Soudní dvůr tudíž dospěl k závěru, že informace je považována za uveřejněnou a přestává představovat „vnitřní informací“, pokud je zveřejněna způsobem a v souladu s požadavky stanovenými v článku 17 nařízení č. 596/2014 a v čl. 2 odst. 1 prováděcího nařízení 2016/1055.
(
i
) – Název projednávané věci je fiktivní. Neodpovídá skutečnému jménu žádné ze zúčastněných stran.
(
1
) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 596/2014 ze dne 16. dubna 2014 o zneužívání trhu (nařízení o zneužívání trhu) a o zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES a směrnic Komise 2003/124/ES, 2003/125/ES a 2004/72/ES (Úř. věst. L 173, s. 1).
(
2
) – Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1055 ze dne 29. června 2016, kterým se stanoví prováděcí technické normy, pokud jde o technické prostředky pro vhodné zveřejňování vnitřních informací a odklad zveřejnění vnitřních informací v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 596/2014 (Úř. věst. 2016, L 173, s. 47).