62015CC0677
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA
HENRIKA SAUGMANDSGAARDA ØE
přednesené dne 11. května 2017 (
1
)
Věc C‑677/15 P
Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
proti
European Dynamics Luxembourg SA,
Evropaïki Dynamiki -Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE,
European Dynamics Belgium SA
„Kasační opravný prostředek – Veřejné zakázky na služby – Poskytování externích služeb týkajících se řízení programů a projektů a technického poradenství v oblasti informačních technologií – Kaskádové řízení – Poměrné vážení podkritérií v rámci kritérií pro zadání – Zásady rovných příležitostí a transparentnosti – Zjevně nesprávná posouzení – Nedostatky odůvodnění – Ztráta příležitosti – Mimosmluvní odpovědnost Evropské unie“
I. Úvod
1.
Tímto kasačním opravným prostředkem se Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (
2
) (dále jen „navrhovatel“) domáhá zrušení rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 7. října 2015, European Dynamics Luxembourg a další v. OHIM (dále jen „napadený rozsudek“) (
3
), kterým Tribunál:
–
zrušil rozhodnutí EUIPO přijaté v rámci otevřeného zadávacího řízení pro poskytování služeb informačních technologií, které bylo společnosti European Dynamics Luxembourg SA oznámeno dopisem ze dne 28. března 2011, v němž byla její nabídka zařazena na třetí místo podle mechanismu kaskády pro účely uzavření rámcové smlouvy, nabídka konsorcia Unisys SLU a Charles Oakes & Co. Sàrl na první místo a nabídka ETIQ Consortium (by everis a Trasys) na druhé místo (dále jen „sporné rozhodnutí“), a
–
Evropské unii uložil náhradu škody, která vznikla European Dynamics Luxembourg z důvodu ztráty příležitosti uzavřít rámcovou smlouvu jakožto první smluvní strana v rámci systému kaskády.
II. Právní rámec
2.
Nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 (
4
) (dále jen „finanční nařízení“) stanoví základní pravidla pro celou rozpočtovou oblast pro takové otázky jako přidělování veřejných zakázek.
3.
Článek 100 odst. 2 první pododstavec tohoto nařízení stanoví: „[z]adavatel sdělí každému zájemci nebo uchazeči, jehož přihláška nebo nabídka byla odmítnuta, důvody odmítnutí a každému uchazeči, který učinil nabídku, jež je v souladu s požadavky, a který o to písemně požádá, vlastnosti a výhody přijaté nabídky i jméno uchazeče, kterému byla zakázka přidělena“.
4.
Článek 149 nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 (
5
) upřesňuje povinnosti zadavatele, pokud jde o informace pro zájemce a uchazeče podle čl. 100 odst. 2 finančního nařízení.
5.
Podle čl. 115 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009 (
6
)„[ú]řad je agenturou Unie. Má právní subjektivitu.“
6.
Článek 118 odst. 3 tohoto nařízení stanoví, že „[j]de-li o mimosmluvní odpovědnost, odpovídá úřad za škody, způsobené jeho útvary nebo pracovníky při plnění jejich povinností podle obecných zásad společných právu členských států“.
III. Skutkový základ sporu, žaloba podaná k Tribunálu a napadený rozsudek
7.
Skutkový stav v projednávané věci byl popsán v bodech 1 až 28 napadeného rozsudku.
8.
Dne 6. června 2011 podaly European Dynamics Luxembourg, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE a European Dynamics Belgium SA (dále jen „European Dynamics Luxembourg a další“ nebo „odpůrkyně“) žalobu k Tribunálu. Posledně uvedené, které v průběhu jednání vzaly zpět jeden bod svých návrhových žádání, navrhovaly:
–
zrušení sporného rozhodnutí v rozsahu, v němž zařazuje nabídku European Dynamics Luxembourg na třetí místo podle mechanismu kaskády;
–
zrušení všech jiných souvisejících rozhodnutí EUIPO, včetně rozhodnutí, která zadávají dotčenou zakázku uchazečům zařazeným na prvním a druhém místě podle mechanismu kaskády;
–
aby byla EUIPO uložena náhrada škody ve výši 650000 eur, která odpůrkyním vznikla v důsledku ztráty příležitosti a poškození jejich dobré pověsti a věrohodnosti;
–
aby byla EUIPO uložena náhrada nákladů řízení.
9.
Na podporu svého návrhu na zrušení a po zpětvzetí jednoho žalobního důvodu v průběhu jednání uvedly European Dynamics Luxembourg a další tři žalobní důvody. Prvním žalobním důvodem vytýkaly EUIPO, že porušil čl. 100 odst. 2 první pododstavec finančního nařízení a článek 149 nařízení č. 2342/2002, jakož i povinnost uvést odůvodnění ve smyslu čl. 296 druhého pododstavce SFEU, jelikož jim odmítl poskytnout vysvětlení či odůvodnění dostatečná pro rozhodnutí o zadání zakázky. Druhý žalobní důvod vycházel z „porušení zadávací dokumentace“, jelikož EUIPO v jejich neprospěch uplatnil nové kritérium pro zadání a novou poměrnou váhu pro podkritéria pro zadání, která nebyla v zadávací dokumentaci uvedena. Třetím žalobním důvodem vytýkaly European Dynamics Luxembourg a další EUIPO několik zjevně nesprávných posouzení.
10.
Tribunál postupně přezkoumal druhý, třetí a první žalobní důvod.
11.
Nejprve Tribunál v bodě 48 napadeného rozsudku rozhodl, že negativní komentář vynesený EUIPO o nabídce European Dynamics Luxembourg, podle kterého nabídky, které v rámci prvního kritéria pro zadání získaly lepší hodnocení než tato nabídka, „identifikovaly řízení změn a komunikaci jako dva nejpodstatnější úkoly pro úspěch projektu“, prokazuje, že EUIPO provedl poměrné vážení jednotlivých podkritérií v rámci prvního kritéria pro zadání. V bodě 53 tohoto rozsudku Tribunál dospěl k závěru, že jelikož toto poměrné vážení nebylo stanoveno v zadávací dokumentaci ani nebylo předem oznámeno uchazečům, porušil EUIPO zásady rovnosti příležitostí a transparentnosti v neprospěch European Dynamics Luxembourg a dalších. Tribunál tedy v bodě 55 uvedeného rozsudku částečně vyhověl druhému žalobnímu důvodu.
12.
Dále měl Tribunál v rámci přezkumu třetího žalobního důvodu na jedné straně za to, že některé negativní komentáře vynesené EUIPO ohledně posouzení dotčené nabídky z hlediska prvního a druhého kritéria pro zadání jsou stiženy zjevně nesprávným posouzením.
13.
Zaprvé Tribunál v bodě 91 napadeného rozsudku konstatoval, že jelikož je negativní komentář citovaný v bodě 11 tohoto stanoviska stižen porušením zásad rovnosti příležitostí a transparentnosti, je i tento úsudek nutně stižen zjevně nesprávným posouzením.
14.
Zadruhé Tribunál v bodě 102 tohoto rozsudku konstatoval, že negativní komentář k posouzení uvedené nabídky z hlediska druhého kritéria pro zadání, podle kterého nabídka neobsahovala „žádný vzorek produktu, který je třeba dodat“, je stižen zjevně nesprávným posouzením, protože není podložen zadávací dokumentací.
15.
Na druhé straně Tribunál v bodech 86, 89 a 95 uvedeného rozsudku konstatoval, že několik dalších komentářů EUIPO souvisejících s posouzením téže nabídky z hlediska prvního kritéria pro zadání je stiženo nedostatkem odůvodnění ve smyslu čl. 296 druhého pododstavce SFEU, vykládaného ve spojení s čl. 100 odst. 2 finančního nařízení, takže Tribunál nebyl schopen ověřit existenci zjevně nesprávných posouzení souvisejících s těmito komentáři.
16.
Tribunál proto vyhověl třetímu žalobnímu důvodu, pokud jde o výtky směřující proti komentářům EUIPO uvedené v bodech 13 a 14 tohoto stanoviska, a ve zbývající části jej zamítl.
17.
Konečně po přezkoumání prvního žalobního důvodu a poté, co v bodě 134 napadeného rozsudku odkázal na posouzení, která považoval za nedostatečně odůvodněná v rámci analýzy třetího žalobního důvodu, rozhodl Tribunál v bodě 135 tohoto rozsudku, že sporné rozhodnutí obsahuje několik nedostatků odůvodnění.
18.
V bodě 136 uvedeného rozsudku Tribunál sporné rozhodnutí vzhledem k předcházejícím úvahám v plném rozsahu zrušil.
19.
Na podporu svého návrhu na náhradu škody European Dynamics Luxembourg a další požadovali, jak vyplývá z bodu 137 téhož rozsudku, jednak náhradu za ztrátu příležitosti uzavřít dotčenou zakázku jakožto úspěšný uchazeč zařazený na první místo a jednak náhradu nemajetkové újmy vzniklé z důvodu poškození jejich dobré pověsti a věrohodnosti.
20.
Tribunál určil, že byly splněny podmínky zakládající mimosmluvní odpovědnost Unie podle čl. 340 druhého pododstavce SFEU.
21.
Tribunál nejprve v bodě 141 napadeného rozsudku rozhodl, že jelikož je návrh na náhradu škody založen na týchž protiprávních jednáních, jako jsou protiprávní jednání uplatněná na podporu návrhu na zrušení, a Tribunál některé z nich konstatoval, je podmínka existence protiprávního jednání unijních orgánů nebo institucí splněna.
22.
Dále měl Tribunál v bodě 143 tohoto rozsudku za to, že není možné prokázat příčinnou souvislost mezi konstatovanými nedostatky v odůvodnění a uplatněnou škodou. Naproti tomu v bodě 144 uvedeného rozsudku Tribunál rozhodl, že věcné protiprávnosti, které rovněž konstatoval, byly takové povahy, že mohly ovlivnit příležitost European Dynamics Luxembourg, aby její nabídka byla zařazena na první či druhé místo v rámci mechanismu kaskády.
23.
Nakonec Tribunál přezkoumal, zda tvrzená škoda skutečně vznikla. Na jedné straně v bodech 144 až 146 napadeného rozsudku došel k závěru, že ztráta příležitosti této společnosti představuje skutečnou a určitou škodu. Nicméně v bodě 147 tohoto rozsudku měl Tribunál za to, že v tomto stadiu řízení nebyl schopen rozhodnout o výši této škody. Na druhé straně Tribunál v bodě 155 uvedeného rozsudku nepovažoval za nutné ověřit existenci poškození dobré pověsti a věrohodnosti European Dynamics Luxembourg a dalších, protože zrušení rozhodnutí o zadání zakázky je v zásadě dostačující pro náhradu škody způsobené takovým poškozením.
24.
Z toho důvodu Tribunál v bodě 156 napadeného rozsudku částečně vyhověl návrhu na náhradu škody. V bodě 157 tohoto rozsudku Tribunál vyzval účastníky řízení, aby se ve světle úvah uvedených v bodech 149 až 154 uvedeného rozsudku dohodli na výši náhrady škody z titulu ztráty příležitosti a předložili mu svou dohodu. Pokud by k takové dohodě nedošlo, vyzval Tribunál účastníky řízení, aby mu zaslali vyčíslené návrhy.
IV. Řízení před Soudním dvorem a návrhová žádání účastníků řízení
25.
Kasačním opravným prostředkem EUIPO navrhuje, aby Soudní dvůr:
–
zrušil napadený rozsudek a zamítl návrh na zrušení sporného rozhodnutí, jakož i návrh na náhradu škody předložené v prvním stupni;
–
podpůrně, aby zrušil tento rozsudek a vrátil věc Tribunálu;
–
podpůrněji, aby zrušil uvedený rozsudek v rozsahu, ve kterém Unii ukládá náhradu škody vzniklé European Dynamics Luxembourg, a vrátil věc Tribunálu, a
–
uložil náhradu nákladů řízení odpůrkyním.
26.
European Dynamics Luxembourg a další navrhují, aby Soudní dvůr kasační opravný prostředek zamítl a uložil EUIPO náhradu nákladů řízení v obou stupních.
V. Analýza
A.
Úvodní poznámky
27.
Napadeným rozsudkem Tribunál zrušil sporné rozhodnutí z důvodu porušení zásad rovnosti příležitostí a transparentnosti (bod 53 tohoto rozsudku), dvou zjevně nesprávných posouzení (body 91 a 102 uvedeného rozsudku), jakož i několika nedostatků odůvodnění (body 86, 89, 95 a 135 téhož rozsudku), kterými bylo stiženo posouzení nabídky European Dynamics Luxembourg ze strany EUIPO.
28.
Na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí EUIPO čtyři důvody. První důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení a nedostatku odůvodnění, kterých se dopustil Tribunál, když došel k závěru, že sporné rozhodnutí porušuje zásady rovnosti příležitostí a transparentnosti. Druhým důvodem kasačního opravného prostředku EUIPO tvrdí, že napadený rozsudek je stižen nesprávným právním posouzením v rozsahu, ve kterém Tribunál toto rozhodnutí zrušil z důvodu zjevně nesprávných posouzení. Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, kterého se dopustil Tribunál, když konstatoval několik porušení povinnosti uvést odůvodnění, kterými bylo uvedené rozhodnutí stiženo, a v důsledku toho toto rozhodnutí zrušil. Čtvrtým důvodem kasačního opravného prostředku EUIPO namítá existenci nesprávného právního posouzení a nedostatku odůvodnění v rozsahu, ve kterém tento rozsudek vyhověl návrhu na náhradu škody podanému European Dynamics Luxembourg a dalšími.
29.
Z dále uvedených důvodů se domnívám, že se Tribunál v rámci přezkumu návrhu na zrušení dopustil nesprávných právních posouzení, když konstatoval porušení zásad rovnosti příležitostí a transparentnosti (bod 53 napadeného rozsudku) a zjevně nesprávného posouzení (bod 91 tohoto rozsudku), kterými je stiženo hodnocení dotčené nabídky z hlediska prvního kritéria pro zadání (
7
). Naproti tomu důvody kasačního opravného prostředku podle mého názoru neprokazují, že Tribunál protiprávně konstatoval nedostatky odůvodnění (body 86, 89, 95 a 135 uvedeného rozsudku) a zjevně nesprávné posouzení (bod 102 téhož rozsudku), postihující hodnocení této nabídky z hlediska prvního, respektive druhého kritéria pro zadání (
8
).
30.
Jak rovněž vysvětlím dále, nesprávná právní posouzení, která postihují body 53 a 91 napadeného rozsudku, vedou podle mého názoru ke zrušení tohoto rozsudku pouze v rozsahu, ve kterém ukládá Unii náhradu škody vzniklé European Dynamics Luxembourg (
9
). Uvedený rozsudek je navíc podle mého názoru v tomto ohledu stižen vadou spočívající v nedostatečném odůvodnění (
10
).
31.
Mám však za to, že Soudní dvůr disponuje dostatečnými poznatky, aby mohl věc meritorně rozhodnout, jak jej opravňuje čl. 61 první pododstavec statutu Soudního dvora Evropské unie (dále jen „statut“), pokud jde o návrh na náhradu škody podaný v řízení v prvním stupni. V tomto kontextu by podle mého názoru měl tento návrh zamítnout (
11
).
B.
K prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku vycházejícímu z nesprávného právního posouzení a nedostatku odůvodnění v rozsahu, ve kterém napadený rozsudek konstatuje porušení zásad rovnosti příležitostí a transparentnosti
32.
První důvod kasačního opravného prostředku směřuje proti bodu 53 napadeného rozsudku a má dvě části.
1.
K první části prvního důvodu kasačního opravného prostředku
33.
První částí prvního důvodu kasačního opravného prostředku EUIPO tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že sporné rozhodnutí porušuje zásady rovnosti příležitostí a transparentnosti, jelikož hodnocení dotčené nabídky na základě prvního kritéria pro zadání bylo provedeno podle faktorů poměrné váhy podkritérií v rámci tohoto kritéria, která nevyplývají ze zadávací dokumentace a nebyla uchazečům sdělena.
34.
Podle navrhovatele je posouzení provedené v bodě 53 napadeného rozsudku, které stanoví „automatickou příčinnou souvislost“ mezi zavedením těchto faktorů poměrné váhy a porušením těchto zásad, založeno na chybném výkladu judikatury Soudního dvora, a navíc není dostatečně odůvodněné. EUIPO uvádí, že z rozsudku ATI EAC e Viaggi di Maio a další (
12
) a dvou následných rozsudků (
13
) vyplývá, že zadavatel může, aniž by o tom nutně musel informovat uchazeče, přidělit specifickou váhu různým předem stanoveným podkritériím kritéria pro zadání prostřednictvím dodržení určitých podmínek, které byly v projednávané věci splněny.
35.
European Dynamics Luxembourg a další se dovolávají nepřípustnosti tohoto důvodu kasačního opravného prostředku z důvodu, že se týká argumentů, které EUIPO neuplatnil v žádném předcházejícím stadiu řízení. K věci samé odpůrkyně v podstatě tvrdí, že Tribunál postupoval v souladu s touto judikaturou, i když ji necitoval, jelikož konstatoval, že je zavedení uvedených faktorů poměrné váhy bez předchozího sdělení poškodilo.
36.
Námitka nepřípustnosti vznesená European Dynamics Luxembourg a dalšími musí být podle mého názoru zamítnuta. Nehledě na to, že je EUIPO jako žalovaný v řízení v prvním stupni před Tribunálem neuvedl, kritizují argumenty, které EUIPO uplatňuje v rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku, z právního hlediska právní řešení použité Tribunálem na žalobní důvody a argumenty před ním diskutované (
14
). Přezkum tohoto řešení jistě spadá do pravomoci Soudního dvora v rámci kasačního opravného prostředku (
15
).
37.
Pokud jde o meritorní přezkum první části prvního důvodu kasačního opravného prostředku, předesílám, že účastníci řízení nenapadají zjištění Tribunálu obsažené v bodě 48 napadeného rozsudku, podle kterého EUIPO zavedl faktory poměrné váhy podkritérií v rámci prvního kritéria pro zadání (
16
). Navrhovatel naproti tomu kritizuje závěr Tribunálu o protiprávnosti takového zavedení.
38.
Po tomto upřesnění se však domnívám, že Tribunál v bodě 53 uvedeného rozsudku použil judikaturu Soudního dvora citovanou v jeho bodě 48, a sice bod 38 rozsudku Lianakis a další (
17
), zavádějícím způsobem.
39.
Z tohoto bodu vyplývá, že zadavatel nemůže zavést nová podkritéria nebo pravidla pro poměrnou váhu kritérií pro zadání, aniž by je předem sdělil uchazečům.
40.
V projednávané věci se však sporná posouzení týkala zavedení faktorů poměrné váhy nikoli kritérií pro zadání, ale podkritérií v rámci jednoho z těchto kritérií.
41.
Soudní dvůr však zadavateli v tomto ohledu přiznal více pružnosti. Jak Soudní dvůr stanovil v rozsudku ATI EAC e Viaggi di Maio a další (
18
) a znovu zopakoval v rozsudcích Lianakis a další (
19
), Evropaïki Dynamiki v. EMSA (
20
), jakož i v rozsudku TNS Dimarso (
21
), faktory poměrné váhy podkritérií v rámci kritérií pro zadání mohou být zavedeny po skončení lhůty pro předložení nabídek, pokud jsou splněny tři podmínky. Zaprvé toto určení ex post nesmí měnit kritéria pro zadání zakázky stanovená v zadávací dokumentaci nebo v oznámení o zahájení zadávacího řízení. Zadruhé nesmí obsahovat skutečnosti, které by, pokud by byly známy v době přípravy nabídek, mohly tuto přípravu ovlivnit. Zatřetí nesmí být přijato s přihlédnutím ke skutečnostem, jež by mohly mít diskriminační účinek vůči některému z uchazečů.
42.
Podle mého názoru měl Tribunál použít tuto posledně uvedenou judikaturní linii. Tribunál měl také ověřit, zda argumenty uplatněné v žalobě prokázaly, že EUIPO tyto podmínky nedodržel (
22
).
43.
Tribunál tudíž nezohlednil dosah zásad rovnosti příležitostí a transparentnosti, jak vyplývá z judikatury citované v bodě 41 tohoto stanoviska, a proto je bod 53 napadeného rozsudku stižen nesprávným právním posouzením. Tento rozsudek tedy musí být v tomto ohledu zrušen.
44.
Po takovém zrušení stanoví čl. 61 první pododstavec statutu, že Soudní dvůr může věc vrátit zpět Tribunálu, nebo může sám vydat konečné rozhodnutí ve věci, pokud to soudní řízení dovoluje.
45.
V projednávaném případě je Soudní dvůr podle mého názoru schopen sám určit, na základě obsahu spisu Tribunálu a ve světle úvah uvedených v bodech 41 a 42 tohoto stanoviska, zda je žalobní důvod uplatněný v řízení v prvním stupni a vycházející z porušení zásad rovnosti příležitostí a transparentnosti, kterým je stiženo sporné rozhodnutí, opodstatněný.
46.
Vzhledem k těmto skutečnostem se domnívám, že o takový případ se nejedná: European Dynamics Luxembourg a další v řízení před Tribunálem ani netvrdili ani a fortiori neprokázaly, že tyto tři podmínky uvedené v rozsudku ATI EAC e Viaggi di Maio a další (
23
) a následné judikatuře (
24
) nebyly v projednávané věci splněny.
47.
Nesprávné právní posouzení, které se týká bodu 53 napadeného rozsudku má kromě toho vliv i na právní základ, na kterém je založen bod 91 tohoto rozsudku, ve kterém Tribunál konstatoval, že sporné rozhodnutí je stiženo zjevně nesprávným posouzením v rozsahu, ve kterém zohledňuje poměrnou váhu podkritérií prvního kritéria pro zadání, která uchazečům nebyla předem oznámena (
25
). Jak vyplývá z tohoto bodu, zjištění tohoto zjevně nesprávného posouzení totiž „nezbytně vyplývá“ ze zjištění porušení zásad rovnosti příležitostí a transparentnosti, kterým je stiženo toto rozhodnutí.
48.
Nicméně navrhovatel výslovně nenapadá – ať už v rámci prvního nebo jiného důvodu kasačního opravného prostředku – zjištění provedené v bodě 91 napadeného rozsudku (
26
). Může nicméně Soudní dvůr i bez návrhu uvést, že tento bod je „kontaminován“ nesprávným právním posouzením, kterým je stižen bod 53 tohoto rozsudku?
49.
Tato otázka vyžaduje podle mého názoru kladnou odpověď. V tomto ohledu podotýkám, že zneplatnění závěru, podle kterého sporné rozhodnutí porušuje zásady rovnosti příležitostí a transparentnosti by zbavilo bod 91 uvedeného rozsudku veškerého odůvodnění. Soudní dvůr přitom již konstatoval, že nedostatečné odůvodnění, kterým je stižen rozsudek Tribunálu, je porušením podstatných formálních náležitostí a představuje důvod veřejného pořádku (
27
). Za těchto podmínek by podle mého názoru měl Soudní dvůr mít možnost rozhodnout, pokud v odpovědi na důvod kasačního opravného prostředku dojde k závěru o existenci nesprávného právního posouzení, kterým je stiženo zjištění Tribunálu, že tato vada postihuje i jiné jeho zjištění, jehož odůvodnění spočívá výlučně na prvním zjištění.
50.
Domnívám se tedy, že napadený rozsudek musí být zrušen rovněž v rozsahu, ve kterém konstatuje zjevně nesprávné posouzení postihující hodnocení dotčené nabídky na základě prvního kritéria pro zadání. Není však nezbytné vracet věc zpět Tribunálu ani ji rozhodovat s cílem meritorního přezkumu výtek obsažených v žalobě vycházejících ze zjevně nesprávných posouzení postihujících toto hodnocení. Tribunál totiž již v bodě 95 napadeného rozsudku došel k závěru, že sporné rozhodnutí v tomto ohledu neobsahuje dostatečné odůvodnění, takže nebyl schopen se vyjádřit k existenci takových vad (kromě té, kterou uvedl v bodě 91 tohoto rozsudku). Jak vyplyne z mého posouzení první části třetího důvodu kasačního opravného prostředku, navrhovatel neprokázal, že je tento závěr stižen nějakou vadou (
28
).
51.
Otázkou, v jakém rozsahu musí být výrok uvedeného rozsudku zrušen z důvodu nesprávných právních posouzení, kterými jsou stiženy jeho body 53 a 91, se budu zabývat po posouzení ostatních důvodů kasačního opravného prostředku (
29
).
2.
K druhé části prvního důvodu kasačního opravného prostředku
52.
Druhá část prvního důvodu kasačního opravného prostředku vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, kterou Tribunál má podle čl. 36 první věty a čl. 53 prvního pododstavce statutu. EUIPO v podstatě tvrdí, že Tribunál tuto povinnost porušil, když v bodě 53 napadeného rozsudku konstatoval porušení zásad rovnosti příležitostí a transparentnosti v neprospěch odpůrkyň, aniž ověřil, zda byly splněny tři podmínky uvedené v rozsudku ATI EAC e Viaggi di Maio a další (
30
), nebo přinejmenším odůvodnil, proč splněny nebyly.
53.
Vzhledem k tomu, že analýza první části tohoto důvodu kasačního opravného prostředku již vedla ke zjištění nesprávného právního posouzení, kterým je stižen bod 53 napadeného rozsudku, není nezbytné meritorně zkoumat druhou část uvedeného důvodu.
54.
Pro úplnost však zdůrazňuji, že podle ustálené judikatury povinnost uvést odůvodnění Tribunálu ukládá, aby své rozsudky odůvodnil tak, že zúčastněným osobám umožní seznámit se s důvody, proč Tribunál nevyhověl jejich argumentům, a Soudnímu dvoru disponovat poznatky dostatečnými k tomu, aby mohl vykonat přezkum (
31
).
55.
Přijetím odůvodnění uvedeného v bodech 48 až 52 napadeného rozsudku na podporu závěru vyjádřeného v bodě 53 tohoto rozsudku a odkazem na judikaturu citovanou v bodě 44 uvedeného rozsudku však Tribunál podle mého názoru tyto požadavky splnil. Posouzení uvedené v bodě 53 téhož rozsudku je podle mého názoru stiženo nikoli nedostatkem odůvodnění spočívajícím v tom, že Tribunál nevysvětlil, jak by uplatnění použitelného právního testu umožnilo dojít k závěru o porušení zásad rovnosti příležitostí a transparentnosti, ale – jak vyplývá z posouzení první části prvního důvodu kasačního opravného prostředku – nesprávným právním posouzením, jelikož Tribunál použil jiný právní test, který nebyl za okolností projednávané věci relevantní.
56.
Druhá část prvního důvodu kasačního opravného prostředku tedy není opodstatněná.
C.
Ke druhému důvodu kasačního opravného prostředku a druhé části třetího důvodu kasačního opravného prostředku, které vycházejí z nesprávných právních posouzení v rozsahu, ve kterém napadený rozsudek zrušil sporné rozhodnutí na základě zjevně nesprávných posouzení a nedostatků odůvodnění
57.
Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, jehož se Tribunál dopustil, když v bodě 136 napadeného rozsudku došel k závěru o zrušení sporného rozhodnutí, aniž přezkoumal, zda zjevně nesprávná posouzení zjištěná v bodech 91, 95, 96, a 97 až 103 tohoto rozsudku měla vliv na konečný výsledek zadávacího řízení.
58.
Druhou částí třetího důvodu kasačního opravného prostředku EUIPO vytýká Tribunálu, že toto rozhodnutí zrušil, aniž ověřil, zda nedostatky odůvodnění zjištěné v bodech 86, 89, 95 a 135 uvedeného rozsudku samy o sobě nebo ve spojení se zjevně nesprávnými posouzeními, které rovněž uvedl, stačí ke změně tohoto výsledku.
59.
V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku a druhé části třetího důvodu kasačního opravného prostředku odkazuje navrhovatel na dva rozsudky Tribunálu.
60.
Na jedné straně cituje judikaturu Tribunálu, podle které pokud Tribunál zjistí nedostatek odůvodnění, kterým je stiženo rozhodnutí o zadání zakázky, může být toto rozhodnutí z tohoto důvodu zrušeno jen v rozsahu, v jakém k jeho odůvodnění nepostačí ostatní části uvedeného rozhodnutí, které nejsou takovým nedostatkem stiženy (
32
). Podle EUIPO musí být tato judikatura uplatněna per analogiam, pokud Tribunál zjistí zjevně nesprávné posouzení, kterým je stiženo rozhodnutí o zadání zakázky.
61.
Na druhé straně EUIPO odkazuje na rozsudek, ve kterém měl Tribunál za to, že pokud je známka udělená nabídce v rámci daného kritéria pro zadání založena na několika negativních komentářích, z nichž jeden nebo několik je stiženo zjevně nesprávným posouzením, pak tato známka a hodnocení, které je jejím podkladem, nejsou takovou vadou stiženy, pokud uvedená známka spočívá rovněž na komentářích, kterých se zjevně nesprávná posouzení netýkají (
33
).
62.
Podle odpůrkyň nejsou tyto precedenty v projednávané věci použitelné.
63.
Navrhuji posoudit druhý důvod kasačního opravného prostředku a druhou část třetího důvodu kasačního opravného prostředku společně.
64.
V tomto ohledu předesílám, že navrhovatel netvrdí, ani a fortiori neprokazuje, že zjevně nesprávná posouzení nebo nedostatky odůvodnění zjištěné Tribunálem nemohly mít žádný vliv na výsledek zadávacího řízení, a neodůvodňují tedy zrušení sporného rozhodnutí. Omezuje se na to, že vytýká Tribunálu, že výslovně nezkoumal, zda tyto vady změnily výsledek tohoto řízení.
65.
Taková kritika podle mého názoru spočívá na nesprávném porozumění požadavkům kladeným na Tribunál.
66.
Tribunál zajisté nemůže zrušit rozhodnutí o zadání zakázky z důvodu vad, které jej postihují, pokud ostatní části tohoto rozhodnutí, které vadami stiženy nejsou, postačují k odůvodnění konečného výsledku. V takové situaci jsou žalobní důvody vycházející z těchto vad irelevantní, poněvadž i kdyby byly považovány za podložené, nevedly by ke zrušení uvedeného rozhodnutí (
34
). Stejně je tomu i v případě, že by při neexistenci vad zmiňovaných těmito důvody nemohlo být rozhodnutí pro navrhovatele příznivější.
67.
Z tohoto hlediska měl Tribunál – podle mého názoru správně – opakovaně za to, že nedostatek odůvodnění, kterým jsou stižena některá posouzení zadavatele, nemohou vést ke zrušení rozhodnutí o odmítnutí nabídky za předpokladu, že i pokud by tato nabídka obdržela všechny disponibilní body za kritéria nebo podkritéria pro zadání dotčená tímto nedostatkem, neobdržela by minimální počet bodů, který by jí umožnil postoupit do finanční fáze nebo do fáze komparativního výběru nabídek (
35
).
68.
Stejná logika ukládá, že za předpokladu, kdy tak jako v projednávané věci zadavatel zařadil nabídku na výhodné místo v mechanismu kaskády, avšak nezařadil ji na první místo, jsou žalobní důvody irelevantní, když tato stejná nabídka získala nižší konečný počet bodů než nabídky, které se v mechanismu kaskády umístily lépe, i když obdržela všechny disponibilní body v rámci kritérií pro zadání dotčených posouzeními údajně stiženými nějakou vadou.
69.
Nemyslím si však, že by Tribunál musel výslovně popisovat důvody, pro které má za to, že žalobní důvody nejsou irelevantní. Tribunál je podle mého názoru pouze povinen nerušit rozhodnutí o zadání zakázky, pokud jsou tyto žalobní důvody skutečně irelevantní – tedy, jak vyplývá z výše uvedeného, pokud vady, na které cílí uvedené žalobní důvody, posuzované jako celek nemohly mít žádný vliv na výsledek zadávacího řízení.
70.
Navrhovatel přitom neprokázal ani netvrdil, že i při neexistenci různých vad zjištěných Tribunálem by sporné rozhodnutí nemohlo být pro European Dynamics Luxembourg příznivější.
71.
Vzhledem ke všemu výše uvedenému musí být druhý důvod kasačního opravného prostředku a druhá část třetího důvodu kasačního opravného prostředku zamítnuty jako neopodstatněné.
D.
K třetímu důvodu kasačního opravného prostředku vycházejícímu z nesprávného právního posouzení v tom smyslu, že napadený rozsudek konstatoval, že sporné rozhodnutí je stiženo nedostatky odůvodnění, které odůvodňují jeho zrušení
72.
Třetím důvodem kasačního opravného prostředku, který může být rozdělen na tři části, EUIPO tvrdí, že se Tribunál dopustil několika nesprávných právních posouzení, když v bodech 134 a 135 napadeného rozsudku došel k závěru, že sporné rozhodnutí je stiženo nedostatky odůvodnění, a z tohoto důvodu rozhodnutí zrušil.
1.
K první části třetího důvodu kasačního opravného prostředku
73.
Navrhovatel podle první části třetího důvodu kasačního opravného prostředku tvrdí, že Tribunál nesprávně uplatnil rozsah povinnosti uvést odůvodnění, kterou má zadavatel podle čl. 100 odst. 2 finančního nařízení. Kdyby Tribunál hodnotil každý z komentářů hodnotící komise odděleně a ignoroval širší kontext hodnocení, jehož jsou tyto komentáře součástí, přisoudil by této povinnosti užší obsah, než vyplývá z judikatury Soudního dvora citované v bodě 129 napadeného rozsudku (
36
). Podle této judikatury není zadavatel povinen poskytnout odmítnutému uchazeči podrobné shrnutí způsobu, jakým byl každý detail jeho nabídky zohledněn, ani podrobnou srovnávací analýzu nabídky tohoto uchazeče a vybrané nabídky.
74.
Odpůrkyně namítají, že se Tribunál správně omezil na zkoumání v žalobě uplatněných důvodů, které se soustředily na některé konkrétní komentáře.
75.
Podle mého názoru argumenty uplatněné EUIPO neumožňují dojít k závěru, že Tribunál použil přísnější test než ten, který vyplývá z judikatury Soudního dvora, aby v bodech 86, 89, 95 a 135 napadeného rozsudku došel k závěru o existenci nedostatků odůvodnění, kterými byla stižena posouzení EUIPO uvedená v bodech 81, 87 a 90 tohoto rozsudku (
37
).
76.
Jak vyplývá z bodů 85, 88, 93 a 94 uvedeného rozsudku, Tribunál konstatoval tyto nedostatky odůvodnění zejména na základě nedostatečné přesnosti zadávací dokumentace, jakož i stručnosti a neurčitosti úsudků hodnotící komise. V bodě 94 téhož rozsudku z toho vyvodil, že „ani [European Dynamics Luxembourg a další] ani Tribunál nejsou […] s to pochopit způsob, jakým zadavatel přidělil […] disponibilní body v rámci prvního kritéria pro zadání a jeho jednotlivých podkritérií“. V bodě 95 napadeného rozsudku Tribunál shledal, že není schopen meritorně přezkoumat napadená posouzení. V bodě 134 tohoto rozsudku Tribunál mimoto zdůraznil, že tato posouzení tvoří základní prvky odůvodnění, které jsou nezbytné k řádnému pochopení hodnocení nabídek.
77.
Tribunál tak posoudil samostatně každý z komentářů napadených v žalobě a zároveň je zasadil do celkového kontextu hodnocení dotčené nabídky z hlediska prvního kritéria pro zadání a došel k závěru, že toto hodnocení nebylo dostatečně odůvodněné.
78.
Navrhovatel ostatně nevysvětlil, v čem podle takového odůvodnění požadoval Tribunál od zadavatele, aby poskytl podrobné shrnutí způsobu, jakým byl každý detail této nabídky zohledněn, a podrobnou srovnávací analýzu této nabídky a lépe umístěných nabídek.
79.
V důsledku toho není první část třetího důvodu kasačního opravného prostředku opodstatněná.
2.
K druhé části třetího důvodu kasačního opravného prostředku
80.
Jak vyplývá z bodů 64 až 71 tohoto stanoviska, domnívám se, že druhá část třetího důvodu kasačního opravného prostředku není opodstatněná.
3.
K třetí části třetího důvodu kasačního opravného prostředku
81.
Podle třetí části třetího důvodu kasačního opravného prostředku EUIPO tvrdí zaprvé, že napadený rozsudek obsahuje rozpor, jelikož v rámci posouzení třetího žalobního důvodu Tribunál v bodech 112 až 115 a 121 tohoto rozsudku neshledal žádné zjevně nesprávné posouzení ani nedostatek odůvodnění, které by postihovaly hodnocení nabídky European Dynamics Luxembourg z hlediska čtvrtého kritéria pro zadání, a dále po posouzení prvního žalobního důvodu měl Tribunál v bodech 134 a 135 uvedeného rozsudku za to, že není s to provést přezkum legality sporného rozhodnutí z meritorního hlediska, pokud jde o toto hodnocení, a že toto rozhodnutí je tedy stiženo zjevně nesprávným posouzením.
82.
Zadruhé navrhovatel tvrdí, že Tribunál v každém případě porušil povinnost uvést odůvodnění tím, že rozhodl, že není s to provést takový přezkum, ačkoli v bodech 112 až 115 téhož rozsudku jej provedl a došel k závěru o neexistenci zjevně nesprávného posouzení, které by postihovalo hodnocení dotčené nabídky podle čtvrtého kritéria pro zadání.
83.
Odpůrkyně existenci takového rozporu zpochybňují.
84.
Podle mého názoru, v rozsahu, v němž EUIPO tvrdí zaprvé, že bod 135 napadeného rozsudku, ve kterém je konstatováno zjevně nesprávné posouzení, odporuje ostatním bodům tohoto rozsudku, spočívá tato argumentace v chybném výkladu uvedeného rozsudku. V bodě 135 tohoto rozsudku Tribunál uvedl nikoli zjevně nesprávné posouzení, ale několik nedostatků odůvodnění.
85.
Podle mého názoru naproti tomu EUIPO správně tvrdí zadruhé, že Tribunál porušil povinnost uvést odůvodnění tím, že v bodě 134 uvedeného rozsudku „připomněl“, že v rámci posouzení třetího žalobního důvodu není s to provést přezkum legality sporného rozhodnutí z meritorního hlediska, pokud jde o hodnocení dotčené nabídky ve světle čtvrtého kritéria pro zadání, ačkoli tento závěr ze zkoumání tohoto třetího žalobního důvodu nevyplývá. Naopak v bodech 112 až 115 téhož rozsudku Tribunál takový přezkum provedl a výtku vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, kterým je toto hodnocení stiženo následně zamítl (
38
).
86.
Tento rozpor má podle mého názoru původ v prosté chybě v psaní, která neměla vliv na odůvodnění Tribunálu a nebyla takové povahy, aby vážně ohrozila porozumění napadenému rozsudku nebo aby měla vliv na právo EUIPO na procesní obranu. O tom svědčí skutečnost, že v bodě 134 in fine tohoto rozsudku Tribunál odkázal pouze na jeho body 81 až 86, 87 až 89 a 90 až 95, které se týkají posouzení výtek souvisejících s prvním kritériem pro zadání, aniž citoval body uvedeného rozsudku, které se zabývají částí týkající se čtvrtého kritéria pro zadání. Tato chyba v psaní tedy napadený rozsudek nepostihuje vadou odůvodnění, která by mohla odůvodnit jeho zrušení v tomto ohledu (
39
).
87.
V každém případě je třeba uvést, že jelikož vada odůvodnění, která je důsledkem uvedeného rozporu, nemá vliv na výrok napadeného rozsudku (
40
), měla by být třetí část třetího důvodu kasačního opravného prostředku zamítnuta jako irelevantní (
41
).
E.
Ke čtvrtému důvodu kasačního opravného prostředku vycházejícímu z nesprávného právního posouzení a nedostatku odůvodnění v tom smyslu, že napadený rozsudek vyhověl návrhu na náhradu škody
88.
Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku míří na body 141, 144, 146 a 150 napadeného rozsudku, jakož i na bod 2 jeho výroku. Tento důvod lze rozdělit na tři části.
1.
K první části čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku
89.
První částí čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku vytýká navrhovatel Tribunálu, že měl za to, že jsou podmínky zakládající mimosmluvní odpovědnost Evropské unie splněny.
90.
Zaprvé vzhledem k argumentům uplatněným na podporu prvního až třetího důvodu kasačního opravného prostředku by zjištění, podle kterého je sporné rozhodnutí stiženo protiprávností, spočívalo na nesprávných právních posouzeních.
91.
Zadruhé EUIPO podpůrně tvrdí, že v případě, že by Soudní dvůr napadený rozsudek zrušil pouze v rozsahu, ve kterém Tribunál došel k závěru o porušení zásad rovnosti příležitostí a transparentnosti, měl by Soudní dvůr tento rozsudek zrušit rovněž v části týkající se náhrady škody vzniklé European Dynamics Luxembourg. Na jedné straně by totiž neexistovala příčinná souvislost mezi nedostatky odůvodnění, které Tribunál zjistil, a touto škodou, jak Tribunál uznal v bodě 142 uvedeného rozsudku. Na druhé straně v rozsahu, ve kterém Tribunál neposuzoval vliv zjevně nesprávných posouzení konstatovaných v bodech 91 a 102 téhož rozsudku na konečný výsledek zadávacího řízení, neodůvodnil dostatečně závěr uvedený v bodě 144 napadeného rozsudku, podle kterého mezi těmito vadami a uvedenou škodou existuje příčinná souvislost.
92.
Odpůrkyně namítají, že tento rozsudek právně dostačujícím způsobem prokázal splnění podmínek, které zakládají odpovědnost Unie.
93.
Pokud se zaprvé jedná o existenci protiprávního jednání EUIPO, připomínám, že první až třetí důvod kasačního opravného prostředku podle mého názoru neumožňují zneplatnit zjištění Tribunálu týkající se jednak zjevně nesprávného posouzení, které postihuje hodnocení dotčené nabídky v rámci druhého kritéria pro zadání (bod 102 tohoto rozsudku), a jednak nedostatků odůvodnění posouzení této nabídky v rámci prvního kritéria pro zadání (body 86, 89, 95 a 135 uvedeného rozsudku). Navrhovatel tedy neprokázal, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval protiprávní jednání zadavatele.
94.
Zadruhé, pokud jde o odůvodnění existence příčinné souvislosti mezi zjevně nesprávnými posouzeními zjištěnými Tribunálem a škodou vzniklou European Dynamics Luxembourg, souvisela argumentace EUIPO v podstatě s důsledky, které lze logicky odvodit z vyhovění prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku. Těmito důsledky se budu zabývat v bodech 107 až 128 tohoto stanoviska. Již nyní upřesňuji, že tato argumentace je podle mého názoru opodstatněná.
2.
Ke druhé části čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku
95.
Podle druhé části čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku EUIPO tvrdí, že napadený rozsudek je stižen nedostatkem odůvodnění, jelikož obsahuje rozpor mezi důvody uvedenými v bodech 144, 146 a 150 tohoto rozsudku a bodem 2 výroku uvedeného rozsudku. Zatímco posledně uvedené důvody identifikují škodu vzniklou European Dynamics Luxembourg jako ztrátu příležitosti být zařazen na první nebo druhé místo v rámci mechanismu kaskády, výrok ukládá Unii povinnost nahradit škodu vzniklou z důvodu ztráty příležitosti uzavřít rámcovou smlouvu jako první smluvní strana.
96.
Odpůrkyně existenci takového rozporu popírají a zdůrazňují, že odkaz na ztrátu příležitosti uzavřít rámcovou smlouvu jako první smluvní strana ve výroku rozsudku odráží celkový rozsah ztráty příležitosti vzniklé European Dynamics Luxembourg.
97.
Podle mého názoru navrhovatel správně poukázal na existenci rozporu mezi body 144, 146 a 150 odůvodnění napadeného rozsudku a bodem 2 jeho výroku (
42
).
98.
Tento bod výroku odráží rozsah návrhu na náhradu škody předloženého Tribunálu. Jak vyplývá z bodu 137 tohoto rozsudku, byla tato náhrada omezena, kromě nemajetkové újmy, na náhradu ztráty příležitosti uzavřít dotčenou zakázku jakožto úspěšný uchazeč zařazený na první místo.
99.
Naproti tomu body 144, 146 a 150 uvedeného rozsudku nesprávně odkazují na ztrátu příležitosti získat tuto zakázku jako první nebo druhá smluvní strana podle mechanismu kaskády, kdežto tato ztráta příležitosti překračuje dosah škody, jejíž náhradu European Dynamics Luxembourg a další požadují.
100.
Tento rozpor, který se týká definice vzniklé škody, má ostatně praktický dopad, jelikož mezi úvahami, které je třeba zohlednit při určení rozsahu náhrady škody, Tribunál v bodě 150 napadeného rozsudku uvedl míru pravděpodobnosti, že by dotčená nabídka při neexistenci protiprávností po materiální stránce, které zjistil, byla zařazena na první nebo druhé místo podle mechanismu kaskády. Pravděpodobnost, že tato nabídka bude zařazena na první nebo druhé místo, je však zajisté vyšší než pravděpodobnost, že bude zařazena na první místo.
101.
V důsledku toho je druhá část čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku opodstatněná (
43
).
3.
Ke třetí části čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku
102.
Třetí část čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku, uplatněná podpůrně, vychází z věcné chyby, kterou je stižen bod 2 výroku napadeného rozsudku, jelikož povinnost nahradit škodu vzniklou European Dynamics Luxembourg ukládá nikoli EUIPO, ale Evropské unii. Navrhovatel se domnívá, že podle článku 115 a čl. 118 odst. 3 nařízení č. 207/2009 měla být taková povinnost uložena EUIPO.
103.
Podle odpůrkyň není odkaz na Evropskou unii chybný, jelikož tato entita je celkově odpovědná za protiprávní jednání svých orgánů a institucí. Je každopádně třeba uvést, že ačkoli tento odkaz představuje věcnou chybu, neměl by vést ke zrušení napadeného rozsudku.
104.
Tato část je podle mého názoru neopodstatněná. Článek 340 druhý pododstavec SFEU totiž stanoví, že Evropská unie je povinna nahradit škody způsobené jejími orgány nebo jejími zaměstnanci při výkonu funkce. Na tuto odpovědnost nemá vliv skutečnost, že čl. 118 odst. 3 nařízení č. 207/2009 rovněž stanoví, že EUIPO odpovídá za škody způsobené jeho útvary nebo pracovníky při plnění jejich povinností. Toto poslední ustanovení podle mého názoru odráží skutečnost, že orgány a útvary Unie, jako je EUIPO, ji zastupují v oblastech svých příslušných pravomocí (
44
). Jak EUIPO, tak Evropská unie, které ostatně oba mají právní subjektivitu (
45
), tedy mohou být odpovědné za škody způsobené ze strany EUIPO při výkonu funkce. Proto se Tribunál nedopustil nesprávného právního posouzení, když v bodě 2 výroku napadeného rozsudku uložil povinnost nahradit dotčenou škodu Evropské unii.
105.
V každém případě, i kdyby byl tento bod stižen věcnou chybou, představuje chybu v psaní, která nemůže vážně ohrozit porozumění napadenému rozsudku, ani nemůže mít vliv na práva na obhajobu navrhovatele, takže nemůže vést ke zrušení tohoto rozsudku (
46
).
106.
Třetí část čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku tedy musí být zamítnuta.
F.
Ke zrušení napadeného rozsudku a rozhodnutí ve věci samé
107.
Po posouzení první části prvního důvodu kasačního opravného prostředku jsem došel k závěru, že se Tribunál dopustil nesprávných právních posouzení, když v rámci posouzení návrhu na zrušení rozhodl, že hodnocení dotčené nabídky z hlediska prvního kritéria pro zadání je stiženo porušením zásad rovnosti příležitostí a transparentnosti (bod 53 napadeného rozsudku) a zjevně nesprávným posouzením (bod 91 tohoto rozsudku) (
47
). Po posouzení druhé části čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku jsem konstatoval, že Tribunál v rámci posouzení návrhu na náhradu škody porušil povinnost uvést odůvodnění (
48
).
108.
Zaprvé je třeba ověřit, zda tyto vady vedou ke zrušení uvedeného rozsudku v rozsahu, ve kterém zrušil sporné rozhodnutí, nebo v rozsahu, ve kterém vyhověl návrhu na náhradu škody. V případě kladné odpovědi vyvstane zadruhé otázka, zda soudní řízení dovoluje, aby Soudní dvůr vydal rozhodnutí ve věci samé, nebo zda má věc být vrácena zpět Tribunálu.
1.
Napadený rozsudek musí být zrušen pouze v rozsahu, ve kterém ukládá Unii náhradu škody
109.
Podle mého názoru nesprávná právní posouzení, kterými jsou stiženy body 53 a 91 napadeného rozsudku, nevedou ke zrušení tohoto rozsudku v rozsahu, ve kterém zrušuje sporné rozhodnutí (bod 1 výroku).
110.
Je tomu tak v případě, že pokud odůvodnění rozsudku Tribunálu obsahuje porušení unijního práva, ale jeho výrok je opodstatněný z jiných důvodů uvedených Tribunálem, toto porušení není takové povahy, aby vedlo ke zrušení tohoto rozsudku, takže důvod kasačního opravného prostředku, v rámci něhož je porušení namítáno, je irelevantní (
49
).
111.
V projednávané věci Tribunál v bodě 136 napadeného rozsudku odůvodnil zrušení sporného rozhodnutí na základě souboru vad, které zjistil a kterými je stiženo hodnocení dotčené nabídky ve světle prvního a druhého kritéria pro zadání. Jiné vady než ty zjištěné v bodech 53 a 91 uvedeného rozsudku však v rozsahu, ve kterém se týkají hodnocení dotčené nabídky jak z hlediska prvního (body 86, 89, 95 a 135 napadeného rozsudku), tak druhého (bod 102 tohoto rozsudku) kritéria pro zadání, postačí k odůvodnění závěru Tribunálu o zrušení uvedeného rozhodnutí.
112.
Z toho důvodu bod 1 výroku napadeného rozsudku zůstává opodstatněný navzdory nesprávným právním posouzením, kterých se dopustil Tribunál.
113.
Naproti tomu se domnívám, že tento rozsudek musí být zrušen v rozsahu, ve kterém ukládá náhradu škody, která vznikla European Dynamics Luxembourg z důvodu ztráty příležitosti získat zakázku jakožto uchazeč umístěný na prvním místě v mechanismu kaskády (bod 2 výroku). V důsledku toho se body 4 a 5 výroku, které se týkají určení částky náhrady škody, stanou bezpředmětnými a budou rovněž muset být zrušeny.
114.
Je tomu tak zaprvé z důvodu, že Tribunál porušil povinnost uvést odůvodnění tím, že uvedený rozsudek obsahuje rozpor mezi odůvodněním a výrokem, pokud jde o definici nahraditelné škody (
50
).
115.
Zadruhé a v každém případě má závěr, podle kterého jsou body 53 a 91 napadeného rozsudku stiženy nesprávnými právními posouzeními, ten účinek, jak tvrdil navrhovatel v rámci první části čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku (
51
), že zjištění uvedené v bodě 144 tohoto rozsudku o příčinné souvislosti mezi protiprávním jednáním vytýkaným EUIPO a ztrátou příležitosti, na kterou se odvolávají European Dynamics Luxembourg a další, je zcela nepodložené.
116.
V tomto ohledu připomínám, že Tribunál v bodě 143 napadeného rozsudku došel k závěru, že mezi nedostatky odůvodnění (zjištěnými v bodech 86, 89, 95 a 135 tohoto rozsudku) a touto ztrátou příležitosti nelze zjistit žádnou příčinnou souvislost. Tento závěr není v rámci kasačního opravného prostředku zpochybněn. Naproti tomu Tribunál v bodě 144 uvedeného rozsudku rozhodl, že taková příčinná souvislost existuje mezi protiprávnostmi po materiální stránce (zjištěnými v bodech 53, 91 a 102 téhož rozsudku) a touto škodou. Nicméně body 53 a 91 napadeného rozsudku, ve kterých Tribunál poukázal na protiprávnosti po materiální stránce, které postihly hodnocení dotčené nabídky podle prvního kritéria pro zadání, jsou podle mého názoru stiženy nesprávným právním posouzením.
117.
Za těchto okolností by předpokladem založení odpovědnosti Unie byla existence příčinné souvislosti mezi jedinou protiprávností po materiální stránce, která postihuje hodnocení této nabídky z hlediska druhého kritéria pro zadání (zjištěnou v bodě 102 tohoto rozsudku) a ztrátou příležitosti být zařazena na první místo v mechanismu kaskády.
118.
Napadený rozsudek však existenci takové příčinné souvislosti nijak neodůvodňuje.
119.
Tribunál se totiž v bodě 144 tohoto rozsudku omezil na konstatování, zaprvé, že dotčená nabídka získala jen 22,81 z celkového počtu 40 bodů podle srovnávacího hodnocení v rámci prvního kritéria pro zadání. Toto zjištění se týká pouze prokázání příčinné souvislosti mezi protiprávnostmi po materiální stránce, které se týkaly hodnocení této nabídky z hlediska prvního kritéria pro zadání, a dovolávanou ztrátou příležitostí.
120.
Zadruhé měl Tribunál za to, že „samotná skutečnost, že [European Dynamics Luxembourg] byla zařazena na třetí místo v rámci mechanismu kaskády a byla přijata jako potenciální smluvní strana, činí málo věrohodným předpoklad, podle něhož jí zadavatel nemusí přidělit dotčenou zakázku zadat“. Tato úvaha nestačí podle mého názoru k tomu, aby EUIPO umožnila porozumět důvodům, na základě kterých došel Tribunál k závěru, že protiprávnost po materiální stránce, kterou je postiženo hodnocení uvedené nabídky z hlediska druhého kritéria pro zadání, vedla k této ztrátě příležitosti, a Soudnímu dvoru vykonat v tomto ohledu přezkum, jak vyžaduje judikatura Soudního dvora (
52
).
121.
Určení existence příčinné souvislosti mezi touto protiprávností po materiální stránce věci samé a ztrátou příležitosti European Dynamics Luxembourg, jež vyžaduje posouzení skutkového stavu, tedy musí být provedeno v rámci meritorního přezkumu.
2.
Návrh na náhradu škody musí být po meritorním přezkumu zamítnut
122.
Podle mého názoru Soudní dvůr disponuje dostatečnými podklady k tomu, aby podle čl. 61 prvního pododstavce statutu takovýto přezkum provedl a vydal rozhodnutí ve věci samé.
123.
Z číselných údajů uvedených v bodech 12 a 20 napadeného rozsudku lze totiž dovodit, že i kdyby nabídka European Dynamics Luxembourg získala všechny disponibilní body (30) v rámci druhého kritéria pro zadání, neumístila by se za jinak stejných okolností lépe než nabídky zařazené na prvním a druhém místě v mechanismu kaskády podle sporného rozhodnutí.
124.
V tomto ohledu upřesňuji, že pokud by tato nabídka získala 30 bodů disponibilních podle tohoto kritéria, získala by „Celkový počet bodů (100)“ (uvedeno v předposledním řádku tabulky v bodě 12 napadeného rozsudku) roven 72,81. Jelikož je koeficient použitý na „Celkový počet bodů (100)“ za účelem získání „Celkového počtu technických bodů“ (uvedeno v posledním řádku této tabulky) přijatých nabídek roven 1,09736, uvedená nabídka by získala „Celkový počet technických bodů“ roven 79,90.
125.
Dotčená nabídka mimoto získala 83,69 finančních bodů (jak uvádí poslední sloupec tabulky uvedené v bodě 20 tohoto rozsudku). Jak vyplývá z bodu 150 uvedeného rozsudku, celkový počet technických bodů a celkový počet finančních bodů představují v hodnocení nabídek každý 50 %.
126.
Pokud by tedy tato nabídka získala 30 bodů na základě druhého kritéria pro zadání, získala by za jinak stejných okolností konečný počet 81_79/100 bodů. Tento počet bodů je nižší než konečný počet bodů přidělených nabídkám zařazeným na prvním a druhém místě, které získaly 87_99/100, respektive 83_40/100 bodů.
127.
Z toho důvodu neexistuje příčinná souvislost mezi zjevně nesprávným posouzením konstatovaným v bodě 102 tohoto rozsudku a ztrátou příležitosti, že bude nabídka European Dynamics Luxembourg zařazena na první místo.
128.
Z toho vyvozuji závěr, že vzhledem ke kumulativnímu charakteru podmínek zakládajících mimosmluvní odpovědnost Unie (
53
), musí být návrh na náhradu škody předložený European Dynamics Luxembourg a dalšími zamítnut (
54
).
G.
K nákladům řízení
129.
Podle čl. 184 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora, je-li opravný prostředek opodstatněný a Soudní dvůr vydá sám konečné rozhodnutí ve věci, rozhodne o nákladech řízení.
130.
Podle čl. 138 odst. 1 tohoto jednacího řádu, jenž se na řízení o kasačním opravném prostředku použije na základě čl. 184 odst. 1 uvedeného řádu, se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. V projednávané věci požadoval navrhovatel, aby byla odpůrkyním uložena náhrada nákladů řízení, a posledně uvedené požadovaly, aby byla náhrada nákladů řízení uložena navrhovateli.
131.
Článek 138 odst. 3 téhož řádu upřesňuje, že pokud měli účastníci řízení ve věci částečně úspěch i neúspěch, ponese každý z nich vlastní náklady řízení. Nicméně vzhledem k okolnostem projednávané věci může Soudní dvůr rozhodnout, že účastník řízení ponese vlastní náklady řízení a nahradí část nákladů řízení vynaložených druhým účastníkem řízení.
132.
V daném případě měl každý z účastníků řízení v řízení o kasačním opravném prostředku a v řízení o žalobě v prvním stupni věci částečně úspěch i neúspěch. Nicméně s ohledem na okolnosti projednávané věci by měl EUIPO vedle vlastních nákladů řízení nést dvě třetiny nákladů řízení vynaložených European Dynamics Luxembourg a dalšími v obou stupních řízení. Posledně uvedené ponesou třetinu vlastních nákladů vynaložených v řízeních v obou stupních. Takové rozdělení považuji za spravedlivé, jelikož podle mého návrhu European Dynamics Luxembourg a další byly ve sporu úspěšné, co se týče jejich návrhu na zrušení jak v řízení v prvním stupni, tak v řízení o kasačním opravném prostředku.
VI. Závěry
133.
S ohledem na výše uvedené navrhuji, aby Soudní dvůr:
–
zrušil body 2, 4 a 5 výroku rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 7. října 2015, European Dynamics Luxembourg a další v. OHIM (T‑299/11, EU:T:2015:757),
–
zamítl návrh na náhradu škody podaný European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE a European Dynamics Belgium SA a
–
ve zbývající části kasační opravný prostředek zamítl a
–
uložil, že Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ponese vlastní náklady řízení a nahradí dvě třetiny nákladů řízení vynaložených těmito společnostmi, a rozhodl, že posledně zmíněné ponesou jednu třetinu vlastních nákladů řízení.
(
1
) – Původní jazyk: francouzština.
(
2
) – EUIPO, který se dříve nazýval Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), má současný název od 23. března 2016, kdy vstoupilo v platnost nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2424 ze dne 16. prosince 2015, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 207/2009 o ochranné známce Společenství a nařízení Komise (ES) č. 2868/95, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství, a zrušuje nařízení Komise (ES) č. 2869/95 o poplatcích placených Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (Úř. věst. 2015, L 341, s. 21), jehož čl. 1 bod 7 stanovil tuto změnu názvu.
(
3
) – T‑299/11, EU:T:2015:757.
(
4
) – Nařízení Rady ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. 2002, L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74), ve znění nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1995/2006 ze dne 13. prosince 2006 (Úř. věst. 2006, L 390, s. 1). Toto nařízení bylo zrušeno s účinností od 1. ledna 2013 nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady č. 1605/2002 (Úř. věst. 2012, L 298, s. 1). Na skutkový stav, který vedl k tomuto řízení, se však vztahuje nařízení č. 1605/2002.
(
5
) – Nařízení Komise ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k finančnímu nařízení č. 1605/2002 (Úř. věst. 2002, L 357, s. 1; Zvl. vyd. 01/04 s. 145), ve znění nařízení Komise (ES, Euratom) č. 478/2007 ze dne 23. dubna 2007 (Úř. věst. 2007, L 111, s. 13).
(
6
) – Nařízení Rady ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1), ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2015/2424 ze dne 16. prosince 2015 (Úř. věst. 2015, L 341, s. 21).
(
7
) – Viz body 38 až 43 a 47 až 50 tohoto stanoviska.
(
8
) – Viz body 64 až 71 a 75 až 79 tohoto stanoviska.
(
9
) – Viz body 109 až 121 tohoto stanoviska.
(
10
) – Viz body 97 až 101 tohoto stanoviska.
(
11
) – Viz body 122 až 128 tohoto stanoviska.
(
12
) – Rozsudek ze dne 24. listopadu 2005 (C‑331/04, EU:C:2005:718, bod 32).
(
13
) – Rozsudky ze dne 24. ledna 2008, Lianakis a další (C‑532/06, EU:C:2008:40, bod 43) a ze dne 21. července 2011, Evropaïki Dynamiki v. EMSA (C‑252/10 P, nezveřejněný, EU:C:2011:512, bod 33).
(
14
) – V tomto ohledu viz rozsudek ze dne 29. listopadu 2007, Stadtwerke Schwäbisch Hall a další v. Komise (C‑176/06 P, nezveřejněný, EU:C:2007:730, bod 17).
(
15
) – Viz zejména rozsudek ze dne 21. září 2010, Švédsko a další v. API a Komise (C‑514/07 P, C‑528/07 P a C‑532/07 P, EU:C:2010:541, bod 126 a citovaná judikatura).
(
16
) – Toto zjištění každopádně spočívá na posouzeních skutkového stavu uvedených v bodech 49 až 52 tohoto rozsudku, která jsou s výhradou zkreslení skutečností obsažených ve spise (na kterou nebylo poukázáno) vyloučeny z pravomoci Soudního dvora v rámci kasačního opravného prostředku [viz rozsudek ze dne 30. listopadu 2016, Komise v. Francie a Orange (C‑486/15 P, EU:C:2016:912, bod 98 a citovaná judikatura)].
(
17
) – Rozsudek ze dne 24. ledna 2008 (C‑532/06, EU:C:2008:40). Podle bodu 38 tohoto rozsudku „[z]adavatel […] nemůže uplatnit váhová pravidla nebo podkritéria pro kritéria pro zadání, se kterými uchazeče předem neseznámil“.
(
18
) – Rozsudek ze dne 24. listopadu 2005 (C‑331/04, EU:C:2005:718, bod 32).
(
19
) – Rozsudek ze dne 24. ledna 2008 (C‑532/06, EU:C:2008:40, bod 43).
(
20
) – Rozsudek ze dne 21. července 2011 (C‑252/10 P, nezveřejněný, EU:C:2011:512, bod 33).
(
21
) – Rozsudek ze dne 14. července 2016 (C‑6/15, EU:C:2016:555, bod 26).
(
22
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 2. března 2010, Evropaïki Dynamiki v. EMSA (T‑70/05, EU:T:2010:55, bod 155), potvrzený rozsudkem ze dne 21. července 2011, Evropaïki Dynamiki v. EMSA (C‑252/10 P, nezveřejněný, EU:C:2011:512, bod 34).
(
23
) – Rozsudek ze dne 24. listopadu 2005 (C‑331/04, EU:C:2005:718, bod 32).
(
24
) – Viz bod 41 tohoto stanoviska.
(
25
) – Tribunál toto zjištění kromě toho připomněl v bodech 95 a 96 napadeného rozsudku.
(
26
) – Druhým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatel především nekritizuje zjištění Tribunálu v bodech 91 a 102 napadeného rozsudku, podle kterého je sporné rozhodnutí stiženo zjevně nesprávnými posouzeními, ale důsledky, které Tribunál z tohoto zjištění vyvodil (viz body 57 a 58 tohoto stanoviska).
(
27
) – Rozsudek ze dne 11. dubna 2013, Mindo v. Komise (C‑652/11 P, EU:C:2013:229, body 30 a 31). V tomto ohledu viz rovněž stanovisko generálního advokáta P. Mengozziho ve věci Komise v. Scott (C‑290/07 P, EU:C:2010:78, body 36 až 45).
(
28
) – Viz body 75 až 79 tohoto stanoviska.
(
29
) – Viz body 107 až 121 tohoto stanoviska.
(
30
) – Rozsudek ze dne 24. listopadu 2005 (C‑331/04, EU:C:2005:718, bod 32).
(
31
) – Viz zejména rozsudek ze dne 2. dubna 2009, France Télécom v. Komise (C‑202/07 P, EU:C:2009:214, bod 29 a citovaná judikatura), jakož i usnesení ze dne 29. listopadu 2011, Evropaïki Dynamiki v. Komise (C‑235/11 P, nezveřejněné, EU:C:2011:791, bod 30).
(
32
) – Rozsudek ze dne 10. dubna 2014, Evropaïki Dynamiki v. Komise (T‑340/09, nezveřejněný, EU:T:2014:208, body 115 a 116).
(
33
) – Rozsudek ze dne 26. září 2014, Evropaïki Dynamiki v. Komise (T‑498/11, nezveřejněný, EU:T:2014:831, body 196 a 197).
(
34
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 2. února 2017, European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Komise (T‑74/15, nezveřejněno, EU:T:2017:55, body 69 a 81). Kromě toho v rozsudku ze dne 10. dubna 2014, Evropaïki Dynamiki v. Komise (T‑340/09, nezveřejněno, EU:T:2014:208, bod 115), Tribunál analogicky odkazuje na judikaturu Soudního dvora týkající se pojmu „irelevantní důvod v rámci kasačního opravného prostředku“ [rozsudek ze dne 12. července 2001, Komise a Francie v. TF1 (C‑302/99 P a C‑308/99 P, EU:C:2001:408, body 26 až 29)].
(
35
) – Rozsudky ze dne 10. dubna 2014, Evropaïki Dynamiki v. Komise (T‑340/09, nezveřejněno, EU:T:2014:208, bod 116), ze dne 9. září 2010, Evropaïki Dynamiki v. Komise (T‑387/08, nezveřejněno, EU:T:2010:377, bod 60) a ze dne 12. července 2012, Evropaïki Dynamiki v. Frontex (T‑476/07, nezveřejněno, EU:T:2012:366, bod 72).
(
36
) – Navrhovatel cituje rozsudek ze dne 4. října 2012, Evropaïki Dynamiki v. Komise (C‑629/11 P, nezveřejněný, EU:C:2012:617, bod 21).
(
37
) – Jedná se o komentář, podle kterého hlavní správce projektu a správce projektu nebyli nezbytní pro každý projekt uvedený v dotčené nabídce (bod 81 napadeného rozsudku), komentář, podle kterého „má celá [tato] nabídka příliš operační charakter namísto strategického a je zaměřena na jiný typ správce projektu, než je správce zamýšlený [EUIPO]“ (bod 87 tohoto rozsudku), jakož i odpověď EUIPO v dopise ze dne 2. května 2011 o známkování a srovnávacím hodnocení uvedené nabídky v porovnání s nabídkami jiných uchazečů v rámci prvního kritéria pro zadání (bod 90 uvedeného rozsudku).
(
38
) – Zdůrazňuji, že otázka, zda odůvodnění rozsudku Tribunálu je rozporuplné, představuje právní otázku, která může být vznesena v rámci kasačního opravného prostředku [viz zejména usnesení ze dne 29. listopadu 2011, Evropaïki Dynamiki v. Komise (C‑235/11 P, nezveřejněné, EU:C:2011:791, bod 29 a citovaná judikatura)].
(
39
) – Viz zejména usnesení ze dne 26. ledna 2007, Righini v. Komise (C‑57/06 P, EU:C:2007:65, bod 56).
(
40
) – Napadený rozsudek se totiž v rozsahu, ve kterém došel k závěru o zrušení sporného rozhodnutí, zakládá na souboru vad, kterými je stiženo hodnocení dotčené nabídky (viz body 111 a 112 tohoto stanoviska). Vada odůvodnění týkající se bodu 134 uvedeného rozsudku nemá na tento závěr vliv. Taková vada nezpochybňuje ani závěr Tribunálu o návrhu na náhradu škody: jednak zjištění protiprávního jednání EUIPO spočívá na tomto souboru vad, jednak byla příčinná souvislost zjištěna pouze mezi vzniklou škodou a věcnou protiprávností (a nikoli nedostatky odůvodnění), kterými je stiženo sporné rozhodnutí (viz bod 116 tohoto stanoviska).
(
41
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 9. června 2011, Comitato Venezia vuole vivere a další v. Komise (C‑71/09 P, C‑73/09 P a C‑76/09 P, EU:C:2011:368, body 65 a 137).
(
42
) – Připomínám, že rozpornost odůvodnění Tribunálu se týká právní otázky, které se lze v rámci kasačního opravného prostředku dovolávat (viz poznámka pod čarou 38 tohoto stanoviska).
(
43
) – Není třeba uvažovat nad případnou změnou odůvodnění v tomto bodě, poněvadž z důvodů, které vyložím v bodech 113 až 120 tohoto stanoviska, musí být napadený rozsudek v každém případě zrušen v rozsahu, ve kterém Evropské unii ukládá náhradu škody vzniklé European Dynamics Luxembourg.
(
44
) – V tomto ohledu viz článek 335 SFEU.
(
45
) – Článek 47 SEU a čl. 115 odst. 1 nařízení č. 207/2009.
(
46
) – V tomto smyslu viz usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. února 2003, Marcuccio v. Komise [C‑399/02 P(R), EU:C:2003:90, bod 17], jakož i usnesení ze dne 8. září 2016, Real Express v. EUIPO (C‑309/15 P, nezveřejněné, EU:C:2016:671, bod 81).
(
47
) – Viz body 38 až 43 a 47 až 50 tohoto stanoviska.
(
48
) – Viz bod 101 tohoto stanoviska.
(
49
) – Viz zejména rozsudek ze dne 26. dubna 2007, Alcon v. OHIM (C‑412/05 P, EU:C:2007:252, bod 41 a citovaná judikatura).
(
50
) – Viz body 97 až 101 tohoto stanoviska.
(
51
) – Viz bod 91 tohoto stanoviska.
(
52
) – Viz bod 54 tohoto stanoviska.
(
53
) – Viz zejména rozsudek ze dne 10. července 2014, Nikolaou v. Účetní dvůr (C‑220/13 P, EU:C:2014:2057, bod 52 a citovaná judikatura).
(
54
) – Z toho vyplývá, že Soudní dvůr by nemusel přezkoumávat druhou a třetí část čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku, ke kterému jsem já přistoupil v zájmu úplnosti.