62022TJ0483
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (laajennettu viides jaosto)
24 päivänä syyskuuta 2025 (
*1
)
Kansanterveys – Ihmisille tarkoitetut lääkkeet – Lääkkeelle Nexviadyme (avalglukosidaasi alfa) annettu myyntilupa – Avalglukosidaasi alfaa ei ole tunnustettu uutena vaikuttavana aineena – Direktiivi 2001/83/EY – Asetus (EY) N:o 726/2004 – Komission asiakirja ”Ilmoitus hakijoille, nide 2A, Myyntilupamenettelyt, luku 1, Myyntilupa” – Näyttökynnys – Perusteluvelvollisuus – Hyvän hallinnon periaate – Oikeus tulla kuulluksi – Päätös poistaa lääke unionin harvinaislääkkeiden rekisteristä – Asetus (EY) N:o 141/2000 – Asetus (EY) N:o 847/2000 – Merkittävä etu – Näyttökynnys – Perusteluvelvollisuus
Asiassa T‑483/22,
Sanofi BV, aiemmin Genzyme Europe BV, kotipaikka Amsterdam (Alankomaat), edustajinaan asianajajat P. Bogaert, B. Van Vooren ja V. Sturla,
kantajana,
jota tukee
European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope), kotipaikka Bryssel (Belgia), edustajanaan asianajaja C. Schoonderbeek,
väliintulijana,
vastaan
Euroopan komissio, asiamiehinään E. Mathieu, M. Owsiany-Hornung ja A. Spina,
vastaajana,
jota tukee
Euroopan lääkevirasto (EMA), asiamiehinään S. Drosos, H. Kerr, S.-M. Kamo ja G. Gavriilidou,
väliintulijana,
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (laajennettu viides jaosto),
toimien päätösneuvotteluissa kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Svenningsen sekä tuomarit C. Mac Eochaidh (esittelevä tuomari), J. Laitenberger, J. Martín y Pérez de Nanclares ja M. Stancu,
kirjaaja: hallintovirkamies P. Cullen,
ottaen huomioon asian käsittelyn kirjallisessa vaiheessa esitetyn,
ottaen huomioon 10.9.2024 pidetyssä istunnossa esitetyn,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Kantaja Sanofi BV (aiemmin Genzyme Europe BV) vaatii SEUT 263 artiklaan perustuvalla kanteellaan unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan osittain ihmisille tarkoitetun biologisen lääkkeen Nexviadyme – avalglukosidaasi alfa myyntiluvan myöntämisestä 24.6.2022 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen C(2022) 4531 final (jäljempänä riidanalainen päätös) yhtäältä siltä osin kuin tässä päätöksessä todetaan implisiittisesti, ettei avalglukosidaasi alfaa ole pidettävä uutena vaikuttavana aineena, ja toisaalta siltä osin kuin saman päätöksen 5 artiklassa säädetään, ettei kyseistä lääkettä luokitella harvinaislääkkeeksi.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Biologisen lääkkeen ja vaikuttavan aineen käsitteet
2
Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY (EUVL 2001, L 311, s. 67), sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston 12.4.2022 annetulla direktiivillä (EU) 2022/642 (EUVL 2022, L 118, s. 4) (jäljempänä direktiivi 2001/83), liitteessä I olevan 1 osan 3.2.1.1 kohdan b alakohdan kolmannessa alakohdassa täsmennetään, että ”biologinen lääke on valmiste, jonka vaikuttava aine on biologinen aine”.
3
Direktiivin 2001/83 1 artiklan 3 a alakohdan mukaan ”vaikuttavalla aineella” tarkoitetaan ”kaikkia aineita tai aineseoksia, jotka on tarkoitettu käytettäviksi lääkkeiden valmistuksessa ja joista käytettyinä lääkkeen valmistukseen tulee kyseisen lääkkeen vaikuttava ainesosa, jota käytetään elintoimintojen palauttamiseksi, korjaamiseksi tai muuttamiseksi taikka sairauden syyn selvittämiseksi farmakologisen, immunologisen tai metabolisen vaikutuksen avulla”.
4
Direktiivin 2001/83 liitteessä I olevan I osan 3.2.1.1 kohdan b alakohdan kolmannen alakohdan mukaan biologinen aine on aine, joka tuotetaan tai uutetaan biologisesta lähteestä ja josta on tarpeen tehdä fysikaalis-kemiallis-biologiset analyysit ja tarkastella tuotantoprosessia ja sen valvontaa aineen kuvaamiseksi ja laadun määrittämiseksi.
5
Direktiivin 2001/83 liitteen I mukaan biologisen lääkkeen lähtöaineet voivat olla mikro-organismeja, kasvi- tai eläinperäisiä elimiä ja kudoksia, ihmisistä tai eläimistä peräisin olevia soluja tai nesteitä (mukaan luettuna veri ja plasma) sekä bioteknologisia solurakenteita.
Myyntilupahakemusten tutkintamenettely
6
Lääkkeen myyntilupaa (jäljempänä myyntilupa) koskevasta menettelystä Euroopan unionissa säädetään ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön lupa- ja valvontamenettelyistä ja Euroopan lääkeviraston perustamisesta 31.3.2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 726/2004 (EUVL 2004, L 136, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 11.12.2018 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2019/5 (EUVL 2019, L 4, s. 24) (jäljempänä asetus N:o 726/2004) ja direktiivillä 2001/83.
7
Asetuksen N:o 726/2004 3 artiklan 1 kohdan ja direktiivin 2001/83 6 artiklan 1 kohdan mukaan lääkkeitä ei saa saattaa unionissa tai jäsenvaltiossa markkinoille ilman unionin tai jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisenon myöntämää myyntilupaa.
8
Asetuksessa N:o 726/2004 säädetään keskitetystä myyntilupamenettelystä tietyille lääkkeille, joihin kuuluvat harvinaislääkkeistä 16.12.1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 141/2000 (EYVL 2000, L 18, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 20.6.2019 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2019/1243 (EUVL 2019, L 198, s. 241) (jäljempänä asetus N:o 141/2000), mukaiset harvinaislääkkeiksi määritellyt lääkkeet.
9
Asetuksen N:o 726/2004 5 artiklan 2 kohdan, 6 artiklan 3 kohdan ja 56 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaan Euroopan lääkeviraston ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä käsittelevän komitean (Committee for Medicinal Products for Human Use, jäljempänä CHMP) tehtävänä on laatia Euroopan lääkeviraston lausunto ihmisille tarkoitetulle lääkkeelle myönnettävän myyntiluvan myöntämisestä ja kaikista ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden arviointiin liittyvistä kysymyksistä.
10
Asetuksen N:o 726/2004 9 artiklan 3 kohdan mukaan Euroopan lääkevirasto toimittaa CHMP:n lausunnon komissiolle, jäsenvaltioille ja hakijalle. Tämän asetuksen 9 artiklan 2 kohdan mukaan myyntiluvan hakija voi tehdä oikaisupyynnön CHMP:n lausunnosta.
11
Asetuksen N:o 726/2004 10 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään, että saatuaan CHMP:n lausunnon komissio laatii myyntilupahakemusta koskevan päätösluonnoksen. Saman asetuksen 10 artiklan 1 kohdan neljännessä alakohdassa säädetään, että jos päätösluonnos poikkeaa Euroopan lääkeviraston lausunnosta, komissio liittää siihen yksityiskohtaisen selvityksen eroavuuksien syistä. Kyseinen päätösluonnos toimitetaan jäsenvaltioille ja hakijalle. Mainitun asetuksen 10 artiklan 2 kohdassa, luettuna yhdessä sen 87 artiklan kanssa, todetaan, että komissio tekee lopullisen päätöksen saatuaan ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon.
Käsitteet ”lainmukainen tietosuoja-aika” ja ”lainmukainen markkinoinnin suoja-aika”
12
Direktiivin 2001/83 10 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan geneerinen lääke on lähtökohtaisesti lääke, joka on vaikuttavien aineiden laadun ja määrän osalta koostumukseltaan samanlainen, jolla on sama lääkemuoto ja jonka biologinen samanarvoisuus vertailulääkkeen kanssa on osoitettu.
13
Direktiivin 2001/83 10 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa säädetään luvan myöntämisestä geneerisille lääkkeille seuraavaa:
”Poiketen siitä, mitä 8 artiklan 3 kohdan i alakohdassa säädetään, ja rajoittamatta teollisten ja kaupallisten oikeuksien suojaamista koskevan lainsäädännön soveltamista hakijan ei tarvitse toimittaa prekliinisten ja kliinisten tutkimusten tuloksia, jos hän voi osoittaa, että geneerinen lääke on sellaista vertailulääkettä vastaava, jolla on tai on ollut 6 artiklan mukainen lupa jäsenvaltiossa tai [unionissa] vähintään kahdeksan vuoden ajan.
Tämän säännöksen nojalla luvan saanut geneerinen lääke voidaan saattaa markkinoille aikaisintaan kymmenen vuoden kuluttua vertailulääkkeen alkuperäisen luvan myöntämisestä.”
14
Asetuksen N:o 726/2004 johdanto-osan 11 perustelukappaleen mukaan ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden prekliinisiin ja kliinisiin tutkimuksiin liittyvien tietojen suoja-ajan olisi oltava sama kuin direktiivissä 2001/83 säädetty suoja-aika. Asetuksen N:o 726/2004 14 artiklan 11 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Ihmisille tarkoitettuihin lääkkeisiin, joille on myönnetty myyntilupa tämän asetuksen säännösten mukaisesti, sovelletaan, rajoittamatta teollisen ja kaupallisen omaisuuden suojaamista koskevan lainsäädännön soveltamista, tietosuojan osalta kahdeksan vuoden suoja-aikaa ja markkinoinnin osalta kymmenen vuoden suoja-aikaa – –”
Käsitteet ”yleinen lupa” ja ”myyntiluvan laajennus”
15
Direktiivin 2001/83 6 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa otetaan käyttöön yleisen luvan käsite seuraavasti:
”Kun lääkkeelle on myönnetty ensimmäinen myyntilupa – –, kaikille myöhemmille vahvuuksille, lääkemuodoille, antoreiteille, pakkaustyypeille sekä kaikille muutoksille ja laajennuksille on myös myönnettävä lupa ensimmäisen alakohdan mukaisesti tai ne on sisällytettävä samaan myyntilupaan. Kaikkien kyseisten myyntilupien katsotaan kuuluvan samaan yleiseen myyntilupaan erityisesti 10 artiklan 1 kohtaa sovellettaessa.”
16
Ihmisille ja eläimille tarkoitettujen lääkkeiden myyntilupien ehtojen muutosten tutkimisesta 24.11.2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1234/2008 (EUVL 2008, L 334, s. 7), sellaisena kuin se on muutettuna 24.3.2021 annetulla komission delegoidulla asetuksella (EU) 2021/756 (EUVL 2021, L 162, s. 1) (jäljempänä asetus N:o 1234/2008), 2 artiklan 4 alakohdassa säädetään, että kyseisessä asetuksessa ”myyntiluvan laajennuksella” tai ”laajennuksella” tarkoitetaan muutosta, joka on lueteltu liitteessä I ja täyttää siinä säädetyt edellytykset.
17
Asetuksen (EY) N:o 1234/2008 liitteessä I, jonka otsikko on ”Myyntiluvan laajentaminen”, säädetään seuraavaa:
”1. Vaikuttavan aineen (vaikuttavien aineiden) muutokset:
a)
vaikuttavan kemiallisen aineen korvaaminen toisella suolalla, esterillä, kompleksilla tai johdannaisella, jonka vaikuttava terapeuttinen osa on sama, kun teho-/turvallisuusominaisuudet eivät ole merkittävästi erilaiset
b)
korvaaminen toisella isomeerillä, eri isomeeriseoksella, seoksen korvaaminen eristetyllä isomeerillä (esimerkiksi rasemaatin korvaaminen yksittäisellä enantiomeerillä), kun teho-/turvallisuusominaisuudet eivät ole merkittävästi erilaiset;
c)
vaikuttavan biologisen aineen korvaaminen hieman toisenlaisella molekyylirakenteella, kun teho-/turvallisuusominaisuudet eivät ole merkittävästi erilaiset – –
– –”
Komission asiakirja ”Ilmoitus hakijoille, nide 2A, Myyntilupamenettelyt, luku 1, Myyntilupa”
18
Komissio on laatinut asetuksen N:o 726/2004 6 artiklan 4 kohdan ja direktiivin 2001/83 liitteen I perusteella Euroopan lääkeviraston, jäsenvaltioiden ja sidosryhmien kanssa neuvoteltuaan asiakirjan, jonka otsikko on ”Ilmoitus hakijoille, nide 2A, Myyntilupamenettelyt, luku 1, Myyntilupa – heinäkuu 2019 (tarkistus 11)”, jäljempänä hakijoiden opas) ja joka kuvastaa jäsenvaltioiden, Euroopan lääkeviraston ja komission yhdenmukaisia näkemyksiä.
19
Hakijoiden oppaan 2.3 kohdassa, jonka otsikko on ”Yleisen myyntiluvan käsite”, täsmennetään uuden vaikuttavan aineen käsitettä seuraavasti:
”Jos arvioitavana oleva lääke sisältää olemassa olevan vaikuttavan aineen muunnoksen, myyntilupamenettelyssä on selvitettävä, sisältääkö tuote uutta vaikuttavaa ainetta vai ei. Tämä selvitys vaikuttaa yleisen myyntiluvan olemassaoloon, jos lääkkeet kuuluvat samalle myyntiluvan haltijalle. Uuden vaikuttavan aineen asemaa koskeva pyyntö on tehtävä muutettua ainetta sisältävän lääkkeen alkuperäisen myyntilupahakemuksen yhteydessä, eikä sitä tutkita taannehtivasti. Tämä arviointi on tehtävä [hakijoiden oppaan] liitteessä I olevan uuden vaikuttavan aineen määritelmän mukaisesti, ja päätelmä on otettava huomioon ainakin arviointikertomuksessa. Jos arviointikertomuksessa ei todeta, että lääke sisältää uutta vaikuttavaa ainetta, kyseessä olevan lääkkeen katsotaan sisältävän samaa vaikuttavaa ainetta ja kuuluvan aiemmin myönnettyyn yleiseen myyntilupaan – –”
20
Hakijoiden oppaan liitteessä I, jonka otsikko on ”Uuden vaikuttavan aineen määritelmä”, todetaan, että uusiin vaikuttaviin kemiallisiin, biologisiin tai radiofarmaseuttisiin aineisiin kuuluvat muun muassa
–
kemiallinen, biologinen tai radiofarmaseuttinen aine, jota ei ole aiemmin hyväksytty ihmisille tarkoitetussa lääkkeessä unionissa (jäljempänä hakijoiden oppaan liitteessä I oleva ensimmäinen luetelmakohta)
–
sellaisen kemiallisen aineen isomeeri, isomeerien seos, yhdiste, johdannainen tai suola, joka on aiemmin hyväksytty ihmisille tarkoitetussa lääkkeessä unionissa mutta joka eroaa merkittävästi ominaisuuksiltaan turvallisuuden ja/tai tehon osalta aiemmin hyväksytystä kemiallisesta aineesta (jäljempänä hakijoiden oppaan liitteessä I oleva toinen luetelmakohta)
–
biologinen aine, joka on aiemmin hyväksytty ihmisille tarkoitetussa lääkkeessä unionissa mutta joka eroaa merkittävästi ominaisuuksiltaan turvallisuuden ja/tai tehon osalta aiemmin hyväksytystä biologisesta aineesta johtuen eroista yhdessä tai useammassa seuraavista: molekyylirakenne, lähtöaine tai valmistusprosessin luonne (jäljempänä hakijoiden oppaan liitteessä I oleva kolmas luetelmakohta).
Lääkkeiden määritteleminen harvinaislääkkeiksi ja näiden lääkkeiden myyntilupahakemusten tutkimismenettely
21
Asetuksen N:o 141/2000 johdanto-osan ensimmäisestä ja toisesta perustelukappaleesta ilmenee, että unionin tarkoituksena on edistää lääketeollisuuden harjoittamaa sellaisiin sairaudentiloihin, jotka ovat niin harvinaisia, ettei niiden diagnosoimiseen, ehkäisemiseen tai hoitamiseen käytettävien lääkkeiden kehittämisestä ja markkinoille saattamisesta aiheutuvia kustannuksia saada katetuksi lääkkeen oletetuilla myyntituloilla, sopivien lääkkeiden tutkimusta, kehittämistä ja markkinoille saattamista (jäljempänä harvinaislääkkeet).
22
Tämän vuoksi unionin lainsäätäjä on säätänyt erityisesti asetuksen N:o 141/2000 8 artiklan 1 kohdassa, että kun harvinaislääkkeelle on myönnetty myyntilupa, unionin ja jäsenvaltiot eivät saa kymmeneen vuoteen hyväksyä vastaavanlaisen lääkkeen osalta samaa terapeuttista käyttöaihetta varten toista myyntilupahakemusta tai myöntää myyntilupaa taikka hyväksyä voimassa olevan myyntiluvan laajentamista koskevaa hakemusta.
23
Asetuksen N:o 141/2000 3 artiklan 1 kohdan mukaan lääke määritellään harvinaislääkkeeksi, jos sen rahoittaja voi osoittaa
”a)
että lääke on tarkoitettu sellaisen hengenvaarallisen sairaudentilan tai pysyvän invaliditeetin aiheuttavan sairaudentilan diagnosointiin, ehkäisyyn tai hoitoon, jota esiintyy enintään viidellä potilaalla kymmentä tuhatta henkilöä kohti [unionissa] hakemuksen jättämisajankohtana, tai
että lääke on tarkoitettu hengenvaarallisen, vaikean invaliditeetin aiheuttavan tai vaikean ja kroonisen sairaudentilan diagnosointiin, ehkäisyyn tai hoitoon [unionissa] ja että sen kaupan pitäminen ilman kannustimia ei todennäköisesti antaisi riittävää tuottoa tarvittavien investointien kattamiseksi,
ja
b)
että mainittuun sairaudentilaan ei ole olemassa tyydyttävää unionissa] luvan saanutta diagnoosi-, ehkäisy- tai hoitomenetelmää tai, jos sellainen menetelmä on olemassa, että lääkkeestä on merkittävää etua tällaisesta sairaudentilasta kärsiville.”
24
Lääkkeiden harvinaislääkkeiksi määrittelemistä koskevien arviointiperusteiden soveltamista koskevista säännöksistä sekä ”vastaavanlaisen lääkkeen” ja ”kliinisen paremmuuden” käsitteiden määrittelemisestä 27.4.2000 annetun komission asetuksen (EY) N:o 847/2000 (EYVL 2000, L 103, s. 5) 3 artiklan 2 kohdassa säädetään, että asetuksen N:o 141/2000 3 artiklaa sovellettaessa ”merkittävällä edulla” tarkoitetaan kliinisesti merkittävää hyötyä tai suurta vaikutusta potilaan hoitoon.
25
Asetuksen N:o 726/2004 56 artiklan 1 kohdan c alakohdan sekä asetuksen N:o 141/2000 4 artiklan 2 kohdan a alakohdan, 5 artiklan 5 kohdan ja 5 artiklan 12 kohdan b alakohdan mukaan Euroopan lääkeviraston harvinaislääkkeitä käsittelevän komitean (Committee for Orphan Medicinal Products, jäljempänä COMP) tehtävänä on tutkia harvinaislääkkeiksi määrittelemistä koskevat hakemukset, joita harvinaislääkkeiksi ehdotettujen lääkkeiden rahoittajat ovat sille esittäneet, ja arvioida myöhemmin myyntilupahakemusvaiheessa uudelleen, täyttyvätkö arviointiperusteet kyseisen lääkkeen osalta.
26
Asetuksen N:o 141/2000 5 artiklan 1 kohdassa säädetään, että jotta lääke voidaan määritellä harvinaislääkkeeksi, rahoittajan on tehtävä Euroopan lääkevirastolle sitä koskeva hakemus missä tahansa lääkkeen kehittämisvaiheessa ennen myyntilupahakemuksen tekemistä.
27
Asetuksen N:o 141/2000 5 artiklan 4–9 kohdan mukaan COMP käsittelee hakemuksen ja toimittaa lausunnon komissiolle, joka tekee tarvittaessa päätöksen harvinaislääkkeeksi määritellyn lääkkeen merkitsemisestä unionin harvinaislääkkeiden rekisteriin.
28
Asetuksen N:o 141/2000 5 artiklan 12 kohdan b alakohdassa säädetään, että harvinaislääkkeeksi määritelty lääke on poistettava unionin harvinaislääkkeiden rekisteristä, kun on ennen myyntiluvan myöntämistä osoitettu, että tämän asetuksen 3 artiklassa säädetyt arviointiperusteet eivät enää täyty kyseisen lääkkeen osalta.
29
Kun COMP:n lausunnosta ilmenee, ettei harvinaislääkkeeksi määrittelemistä koskeva hakemus täytä asetuksen N:o 141/2000 3 artiklan 1 kohdassa säädettyjä arviointiperusteita, kyseisen asetuksen 5 artiklan 7 kohdassa säädetään, että rahoittaja voi esittää yksityiskohtaiset perustelut COMP:lle, joka harkitsee, onko lausuntoa tarpeen tarkistaa.
30
Asetuksen N:o 141/2000 5 artiklan 8 kohdan mukaan COMP:n lopullinen lausunto toimitetaan komissiolle, joka tekee sitä koskevan päätöksen.
Asian tausta
Nexviadyme – avalglukosidaasi alfa ‑lääkkeen kehittäminen
31
Kantajalla on ollut maaliskuusta 2006 lähtien myyntilupa Myozyme-lääkkeelle eli biologiselle lääkkeelle, jonka vaikuttava aine on alglukosidaasi alfa. Myozyme on harvinaista perinnöllistä Pompen tautia sairastaville potilaille tarkoitettu entsyymikorvaushoito. Potilaat saavat Myozyme-lääkkeestä heiltä puuttuvan happaman alfa-glukosidaasientsyymin rekombinantin.
32
Pompen tautia sairastavien potilaiden hoidon kehittämiseksi kantaja muokkasi Myozymen vaikuttavan aineen eli alglukosidaasi alfan molekyylirakennetta konjugoimalla sen eli liittämällä sen kemiallisesti yhteen E13 (bis-mannoosi-6-fosfaatti-tetra-mannoosi-glykaani) -nimisen synteettisen glykaanin useiden kopioiden kanssa.
33
Komissio teki 26.3.2014 päätöksen, jolla muokattu entsyymikorvaushoito, joka oli silloiselta nimeltään ”rekombinantti ihmisen alfaglukosidaasi konjugoituna useisiin synteettisen bis-mannoosi-6-fosfaatti-tetra-mannoosi-glykaanin kopioihin” ja jonka rahoittajana kantaja on, määriteltiin harvinaislääkkeeksi Pompen sairauden hoitoon ja merkittiin unionin harvinaislääkkeiden rekisteriin asetuksen N:o 141/2000 5 artiklan 9 kohdan nojalla.
34
Kantaja pyysi marraskuussa 2015 asetuksen N:o 726/2004, sellaisena kuin sitä sovellettiin kyseisenä ajankohtana, 57 artiklan 1 kohdan n alakohdassa tarkoitettua tieteellistä neuvontaa ja sai Euroopan lääkevirastolta apua sellaisten tutkimussuunnitelmien tekemiseen, jotka koskivat muokatun entsyymikorvaushoidon, johon viitattiin silloin lääke-ehdokasta koskevilla viitteillä ”neoGAA” tai ”GZ402666”, kehittämistä (jäljempänä tutkimussuunnitelmaa koskeva apu).
Myyntilupahakemus
35
Kantaja teki 11.9.2020 Euroopan lääkevirastolle Nexviadyme – avalglukosidaasi alfa -nimistä lääkettä koskevan myyntilupahakemuksen keskitetyssä unionin tason menettelyssä. Tämän hakemuksen liitteessä esitettiin syyt, joiden vuoksi Nexviadymen vaikuttavaa ainetta eli avalglukosidaasi alfaa oli kantajan mukaan pidettävä uutena vaikuttavana aineena. Kantaja esitti Euroopan lääkevirastolle myös kaksi kertomusta, joiden perusteella lääkkeen määritteleminen harvinaislääkkeeksi oli edelleen voimassa myyntiluvan myöntämishetkellä.
36
Myyntilupahakemusta koskevan asiakirja-aineiston arviointimenettely alkoi 1.10.2020 Euroopan lääkevirastossa.
37
Kokous, jossa kantaja saattoi esittää suulliset selityksensä, pidettiin 20.7.2021.
38
CHMP antoi 23.7.2021 asetuksen N:o 726/2004 7 artiklan nojalla lausunnon, jossa suositeltiin yksimielisesti, että komissio myöntää myyntiluvan Nexviadymelle, ja katsottiin, ettei avalglukosidaasi alfaa ollut pidettävä uutena vaikuttavana aineena (jäljempänä CHMP:n 23.7.2021 antama lausunto).
39
Ehdotus, joka koski avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen aseman epäämistä, perustui niin ikään 23.7.2021 päivättyyn CHMP:n arviointikertomukseen, jonka mukaan kyseistä ainetta ei voitu pitää uutena vaikuttavana aineena tämän käsitteen määritelmän perusteella, jota tarkoitetaan hakijoiden oppaan liitteessä I olevassa ensimmäisessä luetelmakohdassa ja tässä liitteessä olevassa kolmannessa luetelmakohdassa.
40
CHMP:n 23.7.2021 antamassa lausunnossa todettiin lisäksi, että COMP antaa asetuksen N:o 141/2000 5 artiklan 12 kohdan mukaisesti lausunnon siitä, pidetäänkö Nexviadymen harvinaislääkkeeksi määritteleminen edelleen voimassa vai ei.
Uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevan pyynnön uudelleentarkastelu
41
Kantaja teki 27.7.2021 asetuksen N:o 726/2004 9 artiklan 2 kohdan nojalla Euroopan lääkevirastolle CHMP:n 23.7.2021 antamasta lausunnosta osittaisen oikaisupyynnön, joka koski ainoastaan avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen aseman epäämistä. Kantaja esitti 9.9.2021 oikaisupyyntönsä yksityiskohtaiset perustelut.
42
Kantaja piti 8.11.2021 suullisen esityksen CHMP:lle.
43
CHMP antoi 11.11.2021 yksimielisesti lopullisen lausunnon, jossa se katsoi, ettei avalglukosidaasi alfaa ollut pidettävä uutena vaikuttavana aineena (jäljempänä CHMP:n lopullinen lausunto).
44
CHMP:n lopullinen lausunto perustuu niin ikään 11.11.2021 päivättyyn lopulliseen arviointikertomukseen (jäljempänä CHMP:n lopullinen arviointikertomus), joka on kyseisen lopullisen lausunnon liitteenä.
45
CHMP:n lopullisen arviointikertomuksen mukaan avalglukosidaasi alfaa ei voitu sellaisenaan pitää uutena vaikuttavana aineena tämän käsitteen määritelmän perusteella, jota tarkoitetaan hakijoiden oppaan liitteessä I olevassa ensimmäisessä luetelmakohdassa, sen vuoksi, että se on rakenteellisesti samankaltainen alglukosidaasi alfan eli aiemmin hyväksytyn Myozymen vaikuttavan aineen kanssa ja potilaat saavat sitä annettaessa saman terapeuttisen osan kuin alglukosidaasi alfasta, koska näiden kahden aineen aminohapposekvenssi on sama. Avalglukosidaasi alfaa ei voitu myöskään pitää uutena vaikuttavana aineena tämän käsitteen määritelmän perusteella, jota tarkoitetaan hakijoiden oppaan liitteessä I olevassa kolmannessa luetelmakohdassa, koska ei ollut esitetty riittävää näyttöä siitä, että avalglukosidaasi alfa erosi merkittävästi ominaisuuksiltaan alglukosidaasi alfasta turvallisuuden ja/tai tehon osalta.
46
CHMP:n lopullinen lausunto toimitettiin komissiolle.
Harvinaislääkkeeksi määritteleminen
47
Sen kysymyksen osalta, oliko Nexviadymen määritteleminen harvinaislääkkeeksi pidettävä edelleen voimassa, COMP laati 9.11.2021 alustavan kertomuksen, jossa se esitti kantansa harvinaislääkkeeksi määrittelemistä koskevien arviointiperusteiden täyttymisen uudelleentarkastelusta ja kehotti kantajaa perustelemaan sitä, että avalglukosidaasi alfasta on merkittävää etua alglukosidaasi alfaan verrattuna. Kantaja noudatti tätä kehotusta 22.11.2021.
48
COMP antoi 20.12.2021 lausunnon, jossa se suositteli yksimielisesti, että Nexviadyme poistetaan unionin harvinaislääkkeiden rekisteristä (jäljempänä COMP:n 20.12.2021 antama lausunto).
49
COMP:n mukaan asetuksen N:o 141/2000 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua merkittävää etua, joka Nexviadymestä on Myozymeen – joka on Pompen taudin tyydyttävä hoitomenetelmä – verrattuna, ei ollut osoitettu asianmukaisesti. Tämän lausunnon liitteenä oli niin ikään 20.12.2021 päivätty COMP:n kanta, joka koski harvinaislääkkeeksi määrittelemisen arviointiperusteiden täyttymisen uudelleentarkastelua.
COMP:n 20.12.2021 antaman lausunnon uudelleentarkastelu.
50
Kantaja esitti 21.3.2022 Euroopan lääkevirastolle asetuksen N:o 141/2000 5 artiklan 7 kohdan mukaisesti yksityiskohtaiset perustelut valitukselle, joka koski COMP:n 20.12.2021 antamaa lausuntoa.
51
Kantaja piti 12.4.2022 suullisen esityksen COMP:lle.
52
COMP antoi 26.4.2022 yksimielisesti lopullisen lausunnon (jäljempänä COMP:n lopullinen lausunto) ja lopullisen kannan (jäljempänä COMP:n lopullinen kanta), joissa vahvistettiin alkuperäinen suositus, joka koski Nexviadymen poistamista unionin harvinaislääkkeiden rekisteristä sen vuoksi, että asetuksen (EY) N:o 141/2000 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädettyä harvinaislääkkeeksi määrittelemisen perustetta eli merkittävää etua, joka Nexviadymestä on Myozymeen verrattuna, ei ollut osoitettu.
53
COMP:n lopullinen lausunto toimitettiin komissiolle.
54
Kantajan ja komission yksiköiden kokous pidettiin 3.5.2022.
55
Komissio laati 23.5.2022 päätösluonnoksen, joka koski myyntiluvan myöntämistä Nexviadymelle, ja toimitti sen ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä käsittelevälle pysyvälle komitealle asetuksen N:o 726/2004 10 artiklan mukaisesti.
56
Kantaja ja komission yksiköt pitivät uuden kokouksen 8.6.2022.
Riidanalainen päätös
57
Komissio antoi 24.6.2022 riidanalaisen päätöksen ”otta[en] huomioon [CHMP:n] 11.11.2021 sekä [COMP:n] 26.4.2022 valmistelemat Euroopan lääkeviraston lausunnot” (kyseisen päätöksen johdanto-osan viides perustelukappale).
58
Riidanalaisen päätöksen 1 artiklassa todetaan, että lääkkeelle Nexviadyme – avalglukosidaasi alfa myönnetään asetuksen N:o 726/2004 3 artiklassa säädetty myyntilupa.
59
Riidanalaisen päätöksen 5 artiklassa todetaan kuitenkin, että ”lääkettä ’Nexviadyme - avalglukosidaasi alfa’ ei luokitella harvinaislääkkeeksi” ja että ”[unionin] harvinaislääkkeiden rekisteri olisi sen vuoksi saatettava ajan tasalle”.
60
Riidanalaisessa päätöksessä ei myöskään ole nimenomaista mainintaa avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemasta.
Riidanalaisen päätöksen antamisen jälkeiset tapahtumat
61
Kantaja pyysi 1.7.2022 Euroopan lääkevirastoa toimittamaan sille jäljennökset Nexviadymeen liittyvää asiakirja-aineistoa koskevista Euroopan lääkevirastoa asiakirjoista ja sisäisistä viesteistä sekä Euroopan lääkeviraston ja komission välisistä samaa asiakirja-aineistoa koskevista huhti-kesäkuussa 2022 päivätyistä viesteistä (jäljempänä asiakirja-aineistoon tutustumista koskeva hakemus). Kyseinen asiakirja-aineistoon tutustumista koskeva hakemus rajattiin sittemmin koskemaan asiakirjoja, joissa arvioitiin uuden vaikuttavan aineen asemaa ja avalglukosidaasi alfasta väitetysti saatavaa merkittävää etua. Euroopan lääkevirasto toimitti kantajalle 42 asiakirjaa kahdessa erässä 2.9. ja 8.9.2022.
62
Euroopan lääkevirasto julkaisi 18.11.2022 julkista kuulemista varten luonnoksen keskusteluasiakirjasta, joka koskee biologisten aineiden uuden vaikuttavan aineen aseman arvioinnissa huomioon otettavia perusteita.
Asianosaisten vaatimukset
63
Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–
kumoaa osittain riidanalaisen päätöksen yhtäältä siltä osin kuin tässä päätöksessä säädetään implisiittisesti, ettei avalglukosidaasi alfaa ole pidettävä uutena vaikuttavana aineena, ja toisaalta siltä osin kuin tämän päätöksen 5 artiklassa säädetään, ettei lääkettä Nexviadyme – avalglukosidaasi alfa luokitella harvinaislääkkeeksi
–
velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
64
Komissio vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–
hylkää kanteen
–
velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
65
European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope) vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin hyväksyy kumoamiskanteen.
66
Euroopan lääkevirasto vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–
hylkää kanteen
–
velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudellinen arviointi
67
Komissio myönsi riidanalaisessa päätöksessä Euroopan lääkeviraston kahden erillisen toimivaltaisen tieteellisen komitean esittämän kahden erillisen tieteellisen arvioinnin perusteella myyntiluvan ihmisille tarkoitetulle biologiselle lääkkeelle Nexviadyme – avalglukosidaasi alfa mutta ei myöntänyt sille tiettyjä lainmukaisia etuja.
68
Yhtäältä riidanalaisesta päätöksestä ilmenee implisiittisesti, ettei Nexviadymen vaikuttavalle aineelle eli avalglukosidaasi alfalle myönnetty uuden vaikuttavan aineen asemaa, joten lääkkeeseen ei voitu soveltaa asetuksen N:o 726/2004 14 artiklan 11 kohdassa tarkoitettua kahdeksan vuoden lainmukaista tietosuoja-aikaa eikä kymmenen vuoden lainmukaista markkinoinnin suoja-aikaa.
69
CHMP katsoi tältä osin, ettei avalglukosidaasi alfaa voitu sellaisenaan pitää uutena vaikuttavana aineena ja että ne todisteet, jotka kantaja oli esittänyt vaatimuksensa tueksi, joka koski uuden vaikuttavan aineen aseman myöntämistä Nexviadymen vaikuttavalle aineelle eli avalglukosidaasi alfalle – verrattuna alglukosidaasi alfaan, joka oli aiemmin myyntiluvan saaneen lääkkeen eli Myozymen, jolle kantajalla myös oli myyntilupa, vaikuttava aine – olivat riittämättömiä, minkä päätelmän komissio oli hyväksynyt.
70
Toisaalta Nexviadymelle ei myönnetty harvinaislääkkeen asemaa, joten lääkkeeseen ei ollut mahdollista saada asetuksen N:o 141/2000 8 artiklan 1 kohdan mukaista kymmenen vuoden kaupallista yksinoikeutta. COMP katsoi tältä osin, että ne todisteet, jotka oli esitetty Nexviadyme-lääkkeen harvinaislääkkeeksi määrittelemisen voimassa pitämiseksi myyntiluvan myöntämishetkellä, olivat riittämättömiä, minkä päätelmän komissio oli myöskin hyväksynyt.
71
Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kolmeen kanneperusteeseen. Kaksi ensimmäistä kanneperustetta koskevat sitä, että avalglukosidaasi alfalta evättiin implisiittisesti uuden vaikuttavan aineen asema. Ensimmäinen kanneperuste koskee direktiivin 2001/83 10 artiklan 1 kohdan ja asetuksen N:o 726/2004 14 artiklan 11 kohdan rikkomista, ilmeistä arviointivirhettä sekä puutteellisia perusteluja. Toisen kanneperusteen mukaan hyvän hallinnon periaatetta, sellaisena kuin se on vahvistettuna Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 41 artiklassa, on loukattu. Kolmas kanneperuste koskee Nexviadymen harvinaislääkkeeksi määrittelemisen peruuttamista. Tämä kanneperuste perustuu asetuksen N:o 141/2000 5 artiklan 12 kohdan b alakohdan rikkomiseen, ilmeiseen arviointivirheeseen ja puutteellisiin perusteluihin.
72
Unionin yleinen tuomioistuin katsoo aiheelliseksi esittää aluksi tuomioistuinvalvonnan luonteesta ja ulottuvuudesta tiettyjä huomioita, jotka ovat merkityksellisiä avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen aseman implisiittisen epäämisen ja Nexviadymen harvinaislääkkeeksi määrittelemisen peruuttamisen osalta.
Alustavat toteamukset tuomioistuinvalvonnan luonteesta ja ulottuvuudesta
73
Komission päätökset, jotka koskevat sitä, onko lääkkeen myyntilupa myönnettävä vai ei – ja sitä, sisältääkö tämä lääke uutta vaikuttavaa ainetta vai ei – tai sitä, onko lääkettä pidettävä harvinaislääkkeenä vai ei, tehdään Euroopan lääkeviraston kahden komitean eli CHMP:n ja COMP:n antamien tieteellisten lausuntojen perusteella.
74
Tässä yhteydessä on lähtökohtaisesti erotettava valvonta, jota unionin tuomioistuimet voivat joutua harjoittamaan yhtäältä Euroopan lääkeviraston komiteoiden tieteellisten lausuntojen ulkoisen lainmukaisuuden ja toisaalta komission käyttämän harkintavallan osalta (ks. vastaavasti tuomio 19.12.2019, Vanda Pharmaceuticals v. komissio, T‑211/18, EU:T:2019:892, 50 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
75
Euroopan lääkeviraston komiteoiden lausuntojen – ja laajemmin tarkasteltuna näiden komiteoiden arviointikertomusten – tuomioistuinvalvonnasta on todettava, että unionin yleinen tuomioistuin ei voi korvata näiden komiteoiden arviointia omalla arvioinnillaan. Tuomioistuinvalvonta koskee nimittäin ainoastaan komitean toiminnan lainmukaisuutta sekä sen lausunnon sisäistä johdonmukaisuutta ja perusteluja. Viimeksi mainitun seikan osalta tarkistetaan vain, sisältävätkö nämä asiakirjat perustelut, joiden avulla voidaan arvioida, mihin seikkoihin ne ovat perustuneet ja onko niiden sisältämillä lääketieteellisillä tai tieteellisillä toteamuksilla ja johtopäätöksillä ymmärrettävä yhteys (ks. vastaavasti tuomio 5.12.2018, Bristol-Myers Squibb Pharma v. komissio ja Euroopan lääkevirasto, T‑329/16, ei julkaistu, EU:T:2018:878, 99 kohta ja tuomio 19.12.2019, Vanda Pharmaceuticals v. komissio, T‑211/18, EU:T:2019:892, 53 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
76
Vakiintuneessa oikeuskäytännössä todetaan komission käyttämästä harkintavallasta, että silloin, kun unionin viranomaisilla on laajaa harkintavaltaa muun muassa arvioidessaan hyvin monitahoisia tieteellisiä ja teknisiä tosiseikkoja niiden toimenpiteiden luonteen ja ulottuvuuden määrittämiseksi, joihin ne ryhtyvät, unionin tuomioistuinten tehtävänä on valvoa ainoastaan, ettei tätä harkintavaltaa käytettäessä ole tehty ilmeistä virhettä, ettei harkintavaltaa ole käytetty väärin tai etteivät kyseiset viranomaiset ole selvästi ylittäneet harkintavaltansa rajoja. Tällaisessa asiayhteydessä unionin tuomioistuimet eivät nimittäin voi omalla tieteellisiä ja teknisiä tosiseikkoja koskevalla arvioinnillaan korvata unionin viranomaisten arviointia, sillä EUT-sopimuksessa tämä tehtävä annetaan ainoastaan näille viranomaisille (ks. vastaavasti tuomio 19.12.2019, Vanda Pharmaceuticals v. komissio, T‑211/18, EU:T:2019:892, 51 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
77
Unionin viranomaisilla oleva harkintavalta, joka merkitsee sitä, että tuomioistuimet voivat valvoa sen käyttöä vain rajoitetusti, ei koske ainoastaan toteutettavien toimenpiteiden luonnetta ja ulottuvuutta vaan tietyssä laajuudessa myös toimen perustana olevien seikkojen toteamista. Tällainen tuomioistuinvalvonta – vaikka sen laajuutta on rajoitettu – edellyttää kuitenkin, että unionin viranomaiset kykenevät osoittamaan unionin tuomioistuimissa, että ne ovat toteuttaneet toimen käyttämällä tosiasiallisesti niille annettua harkintavaltaa, mikä edellyttää kaikkien sen tilanteen kannalta merkityksellisten seikkojen ja olosuhteiden huomioon ottamista, jota toimella aiottiin säännellä (ks. vastaavasti tuomio 19.12.2019, Vanda Pharmaceuticals v. komissio, T‑211/18, EU:T:2019:892, 52 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
78
Oikeuskäytännöstä seuraa lisäksi, että sikäli kuin päätöksessä pelkästään ja yksinkertaisesti vahvistetaan Euroopan lääkeviraston lausunto, on katsottava, että kyseisen lausunnon sisältö, kuten myös sen perustana olevan arviointikertomuksen sisältö, ovat erottamaton osa kyseisen päätöksen perusteluja, erityisesti kyseessä olevan lääkkeen tieteellisen arvioinnin osalta (ks. tuomio 5.12.2018, Bristol-Myers Squibb Pharma v. komissio ja Euroopan lääkevirasto, T‑329/16, ei julkaistu, EU:T:2018:878, 54 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 19.12.2019, Vanda Pharmaceuticals v. komissio, T‑211/18, EU:T:2019:892, 32 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
79
Käsiteltävässä asiassa riidanalaisessa päätöksessä pelkästään vahvistetaan yhtäältä CHMP:n lopullinen lausunto, jossa suositellaan, että Nexviadymelle myönnetään myyntilupa ja että tämän lääkkeen vaikuttavalle aineelle ei myönnetä uuden vaikuttavan aineen asemaa, ja toisaalta COMP:n lopullinen lausunto, jossa suositellaan, että Nexviadyme poistetaan unionin harvinaislääkkeiden rekisteristä.
80
Lisäksi edellä 78 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaisesti CHMP:n lopullinen arviointikertomus ja COMP:n lopullinen kanta, joihin CHMP:n lopullinen lausunto ja COMP:n lopullinen lausunto perustuvat, ovat erottamaton osa riidanalaisen päätöksen perusteluja.
81
Näin ollen unionin yleiselle tuomioistuimelle kuuluvan tuomioistuinvalvonnan – erityisesti ilmeistä arviointivirhettä koskevan valvonnan – on katettava kaikki CHMP:n ja COMP:n lopullisiin lausuntoihin, CHMP:n lopulliseen arviointikertomukseen sekä COMP:n lopulliseen kantaan sisältyvät päätelmät (ks. vastaavasti tuomio 5.12.2018, Bristol-Myers Squibb Pharma v. komissio ja Euroopan lääkevirasto, T‑329/16, ei julkaistu, EU:T:2018:878, 98 kohta ja tuomio 19.12.2019, Vanda Pharmaceuticals v. komissio, T‑211/18, EU:T:2019:892, 54 kohta).
Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee direktiivin 2001/83 10 artiklan 1 kohdan ja asetuksen N:o 726/2004 14 artiklan 11 kohdan rikkomista, ilmeistä arviointivirhettä sekä perustelujen riittämättömyyttä
82
Ensimmäisessä kanneperusteessa kantaja arvostelee komissiota ja Euroopan lääkevirastoa siitä, ettei avalglukosidaasi alfalle myönnetty uuden vaikuttavan aineen asemaa niiden muutosten, jotka kantaja teki alglukosidaasi alfan molekyylirakenteeseen, eli synteettisten glykaanien lisäämisen perusteella. Tämä kanneperuste jakautuu kolmeen osaan. Kanneperusteen kaksi ensimmäistä osaa koskevat sitä, että avalglukosidaasi alfalta evättiin implisiittisesti uuden vaikuttavan aineen asema hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen määritelmän perusteella. Kanneperusteen kolmas osa koskee sitä, että avalglukosidaasi alfalta evättiin implisiittisesti uuden vaikuttavan aineen asema saman liitteen kolmannen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen määritelmän perusteella.
Ensimmäisen kanneperusteen toinen osa ja kolmannen osan toinen väite, jotka koskevat perustelujen puutteellisuutta siltä osin kuin hakijoiden oppaan liitteessä I olevassa ensimmäisessä ja kolmannessa luetelmakohdassa vahvistetut edellytykset eivät täyttyneet
83
Ensimmäisen kanneperusteen toisessa osassa ja kolmannen osan toisessa väitteessä, joita on tarkasteltava yhdessä ja ensiksi, kantaja väittää, että perustelut, jotka CHMP:n lopullisessa arviointikertomuksessa on esitetty tutkittaessa avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen ja kolmannen luetelmakohdan nojalla, eivät olleet riittäviä tämän aseman implisiittiseksi epäämiseksi riidanalaisessa päätöksessä.
84
Kantaja väittää, että CHMP:n perustelut ovat ristiriitaiset, kun on kyse avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen aseman arvioimisesta hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan nojalla, koska kyseinen komitea väitti soveltaneensa ”sanamuodon mukaisesti” kyseisen luetelmakohdan mukaista uuden vaikuttavan aineen määritelmää, vaikka se todellisuudessa sovelsi käsitteitä ”terapeuttinen osa” (therapeutic moiety), ”molekyylin pääasiallinen osa” (main molecular entity), ”perusrakenneosa” (basic structural element) ja ”aminohapposekvenssi” (amino acid sequence), joita ei mainita tässä luetelmakohdassa.
85
Lisäksi kantaja arvostelee CHMP:tä ja komissiota siitä, etteivät ne vastanneet kaikkiin argumentteihin, jotka kantaja esitti oikaisupyyntönsä yksityiskohtaisissa perusteluissa. Kantaja väittää, että perustelut ovat puutteellisia, kun on kyse kemiallisiin vaikuttaviin aineisiin sovellettavien edellytysten ekstrapoloinnista vaikuttavaan biologiseen aineeseen ja erityisesti ”terapeuttisesta osasta”, uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevien vaatimusten aiemmista arvioinneista muiden lääkkeiden osalta, uuden vaikuttavan aineen aseman määrittämisperusteiden oikeudellisesta ja lainsäädännöllisestä luonteesta sekä neuvonnasta, jonka CHMP antoi tutkimussuunnitelmaa koskevan avun yhteydessä vuonna 2015. Kantajan mukaan perustelut ovat myöskin puutteellisia, kun on kyse – myyntiluvan ehtojen muutosten osalta – asetuksen N:o 1234/2008, biosimilaareihin sovellettavien periaatteiden sekä harvinaislääkkeitä koskevien asetusten eli asetuksen N:o 141/2000 ja asetuksen N:o 847/2000, sellaisena kuin se on muutettuna 29.5.2018 annetulla komission asetuksella (EU) 2018/781 (EUVL 2018, L 132, s. 1; jäljempänä asetus N:o 847/2000), merkityksellisyydestä.
86
Kun on kyse avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen aseman arvioinnista hakijoiden oppaan liitteessä I olevan kolmannen luetelmakohdan nojalla, kantaja arvostelee CHMP:tä erityisesti siitä, ettei se selittänyt yksityiskohtaisesti tiukkaa lähestymistapaa, jonka se omaksui etenkin niiden tietojen osalta, jotka liittyvät avalglukosidaasi alfaa ja alglukosidaasi alfaa vertailevan COMET ‑nimisen tutkimuksen (jäljempänä COMET-tutkimus) sekundääristen ja tertiääristen tutkittavien ominaisuuksien osalta saatuihin tuloksiin.
87
Komissio, jota Euroopan lääkevirasto tukee, kiistää nämä argumentit.
88
Tältä osin perusteluvelvollisuus on olennainen muotomääräys, joka on erotettava perustelujen aineellisesta paikkansapitävyydestä, koska viimeksi mainittu koskee riidanalaisen päätöksen aineellista lainmukaisuutta (tuomio 22.3.2001, Ranska v. komissio, C‑17/99, EU:C:2001:178, 35 kohta ja tuomio 20.9.2019, ICL-IP Terneuzen ja ICL Europe Coöperatief v. komissio, T‑610/17, EU:T:2019:637, 47 kohta).
89
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan SEUT 296 artiklan toisessa kohdassa edellytetyt perustelut määräytyvät kyseisen toimen luonteen mukaan ja niistä on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmettävä toimen tehneen toimielimen päättely siten, että niille, joita toimi koskee, selviävät toteutettujen toimenpiteiden syyt ja että toimivaltainen tuomioistuin voi tutkia toimen laillisuuden. Perusteluvelvollisuuden täyttymistä on arvioitava asiaan liittyvien olosuhteiden perusteella, joita ovat muun muassa toimenpiteen sisältö, esitettyjen perustelujen luonne ja se tarve, joka niillä, joille päätös on osoitettu tai joita se koskee suoraan ja erikseen, voi olla saada selvennystä tilanteeseen. Perusteluissa ei tarvitse esittää kaikkia asiaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevia yksityiskohtia, sillä tutkittaessa sitä, täyttävätkö toimen perustelut SEUT 296 artiklan vaatimukset, on otettava huomioon sen sanamuodon lisäksi myös asiayhteys ja kaikki asiaa koskevat oikeussäännöt (ks. tuomio 19.12.2019, Vanda Pharmaceuticals v. komissio, T‑211/18, EU:T:2019:892, 60 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
90
Lisäksi asianomaisten osallistuminen toimen valmisteluprosessiin voi vähentää perusteluvaatimuksia, koska se vaikuttaa osaltaan heidän tietoihinsa (tuomio 21.7.2011, Etimine, C‑15/10, EU:C:2011:504, 116 kohta ja tuomio 1.2.2013, Polyelectrolyte Producers Group ym. v. komissio, T‑368/11, ei julkaistu, EU:T:2013:53, 101 kohta).
91
Käsiteltävässä asiassa avalglukosidaasi alfalta evätään riidanalaisessa päätöksessä implisiittisesti uuden vaikuttavan aineen asema– mikä ilmenee siten, ettei kyseisessä päätöksessä myönnetä tätä asemaa – CHMP:n lopullisen arviointikertomuksen ja CHMP:n lopullisen lausunnon perusteella, jotka ovat erottamaton osa kyseistä päätöstä.
92
Kyseisestä kertomuksesta ja lausunnosta kuitenkin ilmenee, että niiden laatijat ovat esittäneet ne tieteelliset päätelmät ja syyt, joiden vuoksi avalglukosidaasi alfaa ei pidetty hakijoiden oppaan liitteessä I olevassa ensimmäisessä tai kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitetun uuden vaikuttavan aineen määritelmän mukaisena uutena vaikuttavana aineena.
93
CHMP nimittäin esittää lopullisen arviointikertomuksensa 5.3 kohdassa, jonka otsikko on ”CHMP:n kanta perusteeseen nro 1”, yleiset päätelmänsä sen oikaisupyynnön yksityiskohtaisista perusteluista, joka on tehty avalglukosidaasi alfan hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisesta uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevasta vaatimuksesta.
94
CHMP hahmotteli aluksi suorittamansa arvioinnin rajat, totesi, että avalglukosidaasi alfaa oli pidettävä aiemmin hyväksytyn vaikuttavan aineen alglukosidaasi alfan kehittelynä ja viittasi tiettyihin säädöksiin, joita kantaja oli korostanut vaatiessaan avalglukosidaasi alfalle uuden vaikuttavan aineen asemaa. Se myös selitti hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan osalta omaksumaansa ”sanamuodon mukaista” lähestymistapaa. CHMP katsoo näin ollen, että vaikuttavaa ainetta, jota ei ole aiemmin hyväksytty unionissa ihmisille tarkoitetussa lääkkeessä, pidetään hakijoiden oppaan liitteessä I olevassa ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettuna uutena vaikuttavana aineena, jos se ei ole rakenteellisesti samankaltainen minkään muun aiemmin hyväksytyn aineen kanssa. Tällaista ainetta pidetään sinänsä uutena, jollei potilas saa sitä annettaessa samaa terapeuttista osaa kuin jo hyväksyttyä ainetta annettaessa. Jos arvioitava oleva vaikuttava aine on sitä vastoin samankaltainen aiemmin hyväksytyn vaikuttavan aineen kanssa ja potilas saa siitä saman terapeuttisen osan, CHMP katsoo, että uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevaa vaatimusta on arvioitava hakijoiden oppaan liitteessä I olevan kolmannen luetelmakohdan nojalla.
95
Seuraavaksi CHMP selitti lähestymistapaa, jota se soveltaa, kun on kyse proteiinipohjaisista vaikuttavista biologisista aineista ja rakenteiden lisäämisestä proteiinin osaan, jota komitea pitää sen perusrakenneosana, eli proteiinin aminohapposekvenssiin. Se vetosi siihen, että tämä lähestymistapa on johdonmukainen sen lähestymistavan kanssa, joka oli omaksuttu vaikuttavien kemiallisten aineiden osalta sekä vaikuttavien biologisten aineiden uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevien aiempien vaatimusten osalta, joihin kuuluvat etenkin Rekovelle- ja Zinbryta-lääkkeitä koskevat vaatimukset. Käsiteltävässä asiassa CHMP katsoi, että potilas sai avalglukosidaasi alfasta saman terapeuttisen osan kuin alglukosidaasi alfasta, koska niiden perusrakenneosa – eli niiden aminohapposekvenssi – oli sama ja koska synteettisten glykaanien, jotka oli konjugoitu avalglukosidaasi alfan aminohappojen runkoon, ei katsottu kuuluvan perusrakenneosaan. Lisättyjen synteettisten glykaanien kliinistä vaikutusta oli sen vuoksi arvioitava turvallisuuden tai tehon osalta hakijoiden oppaan liitteessä I olevan kolmannen luetelmakohdan perusteella. Varsinkin avalglukosidaasi alfan affiniteetin lisääntymisestä – joka oli havaittu in vitro ‑testeissä reseptoriin kiinnittymisen ja soluihin imeytymisen osalta alglukosidaasi alfaan verrattuna ja jonka kliinisiä vaikutuksia ei tunneta – aiheutuvaa vaikutusta on tutkittava tässä liitteessä olevan kolmannen luetelmakohdan perusteella.
96
Lopuksi CHMP totesi pitäneensä kantajan esiin tuomista säädöksistä merkityksellisenä ainoastaan hakijoiden oppaan liitettä I mutta ei asetuksia N:o 1234/2008 ja N:o 847/2000 eikä samankaltaisia biologisia lääkkeitä koskevia ohjeita siitä syystä, että nämä jälkimmäiset säädökset olivat ulottuvuudeltaan erilaisia eikä niissä täsmennetty sitä, miten uuden vaikuttavan aineen asemaa on perusteltava.
97
CHMP esittää lopullisen arviointikertomuksensa 5.3 kohdassa, jonka otsikko on ”CHMP:n kanta perusteeseen nro 2”, yleiset päätelmänsä sen oikaisupyynnön yksityiskohtaisista perusteluista, joka on tehty avalglukosidaasi alfan hakijoiden oppaan liitteessä I olevan kolmannen luetelmakohdan mukaista uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevan vaatimuksen osalta.
98
CHMP totesi tältä osin ensinnäkin, etteivät ei-kliiniset ja prekliiniset tiedot tukeneet avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevaa vaatimusta tehon tai turvallisuuden osalta. Se katsoi tässä yhteydessä muun muassa, että avalglukosidaasi alfan voimakkuutta oli vaikea arvioida annoksen tehoa koskevien tietojen puuttuessa ja että oli epäselvää, miksei avalglukosidaasi alfan voimakkuuden kasvu johtanut järjestelmällisesti sen tehon lisääntymiseen.
99
Seuraavaksi on todettava COMET-tutkimuksen osalta, että CHMP:n lopullisesta arviointikertomuksesta (erityisesti sen 2.6.5 ja 2.6.6 kohdasta) ilmenee, että kyseisen tutkimuksen ensisijaisena tavoitteena oli määrittää avalglukosidaasi alfan vaikutus hengityslihasten voimaan, sellaisena kuin se oli viikolla 49 mitattuna ennakoidun nopean vitaalikapasiteetin prosenttiosuutena (forced vital capacity, jäljempänä FVC), alglukosidaasi alfaan verrattuna. COMET-tutkimus oli lisäksi tärkein todiste avalglukosidaasi alfan turvallisuudesta ja tehosta, ja sitä pidettiin asianmukaisena perustana vankkojen päätelmien tekemiseksi avalglukosidaasi alfan suhteellisesta tehosta alglukosidaasi alfaan verrattuna. Koska oli odotettavissa, että avalglukosidaasi alfa olisi vähintään yhtä tehokas kuin alglukosidaasi alfa – mikä oli ensisijaisena hypoteesina – kyseisessä tutkimuksessa oli ensinnäkin testattava ensisijaisena tilastollisena tavoitteena, ettei avalglukosidaasi alfa ollut alglukosidaasi alfaa huonompi (non-inferioriteetti) saman ensisijaisen tutkittavan ominaisuuden osalta 5 prosentin tilastollisella merkitsevyystasolla.
100
Non-inferioriteetin osoittamisen jälkeen COMET-tutkimuksessa oli toiseksi testattava toissijaisena hypoteesina avalglukosidaasi alfan paremmuutta (superioriteetti) saman ensisijaisen tutkittavan ominaisuuden osalta ja samalla tilastollisella merkitsevyystasolla.
101
Jos avalglukosidaasi alfan superioriteetti osoitettiin ensisijaisen tutkittavan ominaisuuden osalta, kolmanneksi oli testattava superioriteettia koskevia hypoteeseja erilaisten toissijaisten tutkittavien ominaisuuksien osalta (kuuden minuutin kävely, hengitys, motoriikka ja elämänlaatu).
102
Käsiteltävässä asiassa CHMP:n lopullisesta arviointikertomuksesta ilmenee, että vaikka COMET-tutkimuksessa osoitettiinkin selvästi avalglukosidaasi alfan non-inferioriteetti alglukosidaasi alfaan verrattuna ensisijaisen tutkittavan ominaisuuden eli hengityslihasten voiman osalta, sellaisena kuin se on viikolla 49 mitattuna ennakoidun FVC:n prosenttiosuutena ja vaaditulla tilastollisella merkitsevyystasolla, kyseinen tutkimus ei kuitenkaan tuottanut tilastollisesti merkitseviä tuloksia toissijaisen hypoteesin osalta, joka koski avalglukosidaasi alfan superioriteettia alglukosidaasi alfaan verrattuna saman ensisijaisen tutkittavan ominaisuuden osalta.
103
Tässä yhteydessä CHMP korosti hakijoiden oppaan liitteessä I olevaa kolmatta luetelmakohtaa koskevissa yleisissä päätelmissään ja erityisesti avalglukosidaasi alfan kliinistä tehoa koskevissa huomautuksissaan, että harvinaisia sairauksia koskeviin kliinisiin tutkimuksiin sovelletaan tavallisia hypoteesien hierarkiaa koskevia metodologisia sääntöjä ja että näistä säännöistä poikkeaminen on suunniteltava etukäteen, perusteltava asianmukaisesti ja sisällytettävä tutkimussuunnitelmaan. Käsiteltävässä asiassa kantaja ei kuitenkaan ollut etukäteen täsmentänyt eikä perustellut ”epätavallisempien menetelmien käyttöä”. CHMP selitti, että avalglukosidaasi alfan superioriteettia koskevia väitteitä, jotka perustuivat COMET-tutkimuksen toissijaisiin tutkittaviin ominaisuuksiin taikka herkkyys- tai post hoc ‑analyyseihin, ei näin ollen voitu pitää hyväksyttävinä metodologisesta näkökulmasta tarkasteltuna.
104
Sen lisäksi, ettei kantajan kliinistä tehoa koskevien tietojen tueksi tekemiä post hoc ‑analyysejä ollut suunniteltu etukäteen, CHMP havaitsi muitakin rajoituksia, jotka vaikuttivat näihin analyyseihin, sillä jotkut näistä analyyseista olivat mahdollisesti puolueellisia, niissä ei annettu lisätietoja tai ne olivat luonteeltaan valmistelevia tai kuvailevia. CHMP totesi avalglukosidaasi alfan pitkäaikaisen tehon osalta, että tietojen perusteella ei vaikuttanut tapahtuvan jatkuvaa paranemista vaan pikemminkin vakiintumista ja että oli vaikea todeta, erosiko tämä aine alglukosidaasi alfasta. Vaikka suurin osa tilapäisen asiantuntijaryhmän, jota CHMP oli kuullut kantajan pyynnöstä, asiantuntijoista oli sitä mieltä, että kliinisten tutkittavien ominaisuuksien osalta, jotka liittyvät muun muassa hengitykseen, liikkuvuuteen, motoriikkaan ja elämänlaatuun, oli saavutettu kliinisesti merkitseviä parannuksia, CHMP katsoi edelleen, että ”kaikkia seuraavia ennalta määritellyn hierarkian mukaisia toissijaisia tutkittavia ominaisuuksia koskevia tilastollisia testejä ei voitu muodollisesti suorittaa tyypin 1 koevirheiden varalta riittävästi valvottuina”.
105
Näin ollen CHMP selitti, miksi COMET-tutkimuksen sekundääristen ja tertiääristen tutkittavien ominaisuuksien tuloksilla oli vähäinen todistusarvo avalglukosidaasi alfan ja alglukosidaasi alfan välisten merkittävien erojen osoittamiseksi.
106
Lopuksi CHMP katsoi kliinisen turvallisuuden osalta, että tietojen varmuuteen liittyvien rajoitusten vuoksi avalglukosidaasi alfan molekyylirakenteeseen tehtyjen muutosten vaikutusta ei voitu todeta alglukosidaasi alfan molekyylirakenteeseen verrattuna. Se totesi vielä, ettei tilapäinen asiantuntijaryhmä ollut tehnyt lopullisia päätelmiä Nexviadymen paremmasta turvallisuudesta Myozymeen verrattuna. CHMP päätteli, ettei näiden kahden aineen tehon ja turvallisuuden välillä voitu osoittaa mitään kliinisesti merkitsevää eroa. Näin ollen CHMP katsoi edelleen, ettei avalglukosidaasi alfaa voitu pitää uutena vaikuttavana aineena verrattuna alglukosidaasi alfaan, joka oli aiemmin hyväksytty lääkkeenä unionissa.
107
CHMP:n lopullisen arviointikertomuksen 7 kohdassa suositellaan uudelleentarkastelun perusteella erityisesti, ettei avalglukosidaasi alfaa pidetä uutena vaikuttavana aineena ”in itself” (sellaisenaan) eikä verrattuna aiemmin hyväksyttyyn aineeseen alglukosidaasi alfaan, koska ei ole esitetty riittävästi näyttöä siitä, että avalglukosidaasi alfan ominaisuudet eroavat merkittävästi turvallisuuden ja/tai tehon osalta alglukosidaasi alfan ominaisuuksista.
108
Lisäksi CHMP:n lopullisen lausunnon 1 kohdassa todetaan, että tutkittuaan myyntilupahakemuksen sekä oikaisupyynnön yksityiskohtaiset perusteet, sellaisena kuin ne esitetään tämän komitean lopullisessa arviointikertomuksessa, CHMP katsoo, ettei avalglukosidaasi alfaa ole pidettävä uutena vaikuttavana aineena.
109
Edellä 93–108 kohdassa esitettyjen seikkojen valossa CHMP:n lopullista arviointikertomusta ja CHMP:n lopullista lausuntoa, joiden perusteella avalglukosidaasi alfalta evättiin riidanalaisessa päätöksessä implisiittisesti uuden vaikuttavan aineen asema, ei ole perusteltu puutteellisesti. Niissä nimittäin esitetään perustelut, jotka täyttävät edellä 89 kohdassa mainitun oikeuskäytännön vaatimukset.
110
Lisäksi CHMP:n yleisten päätelmien perustelut, jotka on esitetty sen tarkasteltua uudelleen avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevaa vaatimusta, täydentävät niitä tietoja, jotka esitettiin erityisesti tutkimussuunnitelmaa koskevan avun yhteydessä ja menettelyssä, joka johti 23.7.2021 päivätyn CHMP:n lausunnon ja arviointikertomuksen antamiseen, ja ovat jatkoa kantajan ja CHMP:n välillä 20.7. ja 8.11.2021 suullisten selitysten yhteydessä käydyille keskusteluille. Näitä perusteluja vahvistaa näin ollen asiayhteys, johon ne kuuluvat ja jonka kantaja hyvin tuntee, edellä 90 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla.
111
Lopuksi on todettava, että riidanalaisen päätöksen perustelut, jotka koskevat avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen aseman implisiittistä epäämistä, ovat SEUT 296 artiklan mukaisia, koska niissä viitataan CHMP:n lopulliseen lausuntoon, joka on – tämän lausunnon perustana olevan arviointikertomuksen tavoin – sellaisenaan erottamaton osa kyseistä päätöstä.
112
Unionin yleisen tuomioistuimen edellä 109 ja 111 kohdassa tekemiä päätelmiä ei horjuta se, etteivät CHMP tai komissio ottaneet nimenomaisesti kantaa kuhunkin kantajan oikaisupyyntönsä yksityiskohtaisissa perusteluissa esittämään argumenttiin. Kuten edellä 89 kohdassa muistutetaan, oikeuskäytännön mukaan perusteluissa ei nimittäin tarvitse esittää kaikkia asiaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevia yksityiskohtia, eikä näin ollen voida vaatia, että CHMP ja komissio ottavat kantaa jokaiseen oikaisupyynnön yksityiskohtaisissa perusteluissa esitettyyn argumenttiin.
113
Edellä esitetyn perusteella ensimmäisen kanneperusteen toinen osa ja kolmannen osan toinen väite on hylättävä perusteettomina.
114
Edellä 89 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaan unionin yleisen tuomioistuimen edellä 109, 111 ja 113 kohdassa tekemillä päätelmillä ei ole vaikutusta CHMP:n tai komission mahdollisesti tekemien oikeudellisten virheiden tai ilmeisten arviointivirheiden kannalta. Lähestymistavan oikeellisuutta ja tieteellisen päätelmien perusteltavuutta tarkastellaan jäljempänä 115–228 kohdassa.
Ensimmäisen kanneperusteen ensimmäinen osa, joka koskee hakijoiden oppaan liitteessä I olevassa ensimmäisessä luetelmakohdassa vahvistettujen edellytysten täyttymättä jäämisen toteamisessa tehtyjä virheitä
115
Kantaja, jota Eucope tukee, väittää lähinnä, että avalglukosidaasi alfalta evättiin riidanalaisessa päätöksessä implisiittisesti hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukainen uuden vaikuttavan aineen asema virheellisten arviointiperusteiden soveltamisen nojalla. Tämän aseman epääminen virheellisellä perusteella loukkaa direktiivin 2001/83 10 artiklan 1 kohdassa ja asetuksen N:o 726/2004 14 artiklan 11 kohdassa, luettuina tarvittaessa yhdessä direktiivin 2001/83 6 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan kanssa, säädettyjä lainmukaisen tietosuoja-ajan ja markkinoinnin suoja-ajan periaatteita. Kanneperusteen kyseisessä osassa on pääasiallisesti kaksi väitettä.
116
Komissio, jota Euroopan lääkevirasto tukee, kiistää nämä argumentit.
– Ensimmäisen kanneperusteen ensimmäisen osan ensimmäinen väite, joka koskee merkityksellisen oikeudellisen lähtökohdan osalta tehtyä virhettä avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen aseman arvioinnissa
117
Kantaja, jota Eucope tukee, väittää ensimmäisellä väitteellään, että CHMP ja komissio tekivät oikeudellisen virheen arvioidessaan avalglukosidaasi alfan hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaista uuden vaikuttavan aineen asemaa, kun ne eivät soveltaneet asetuksen N:o 1234/2008 liitteessä I olevan 1 kohdan c alakohdassa säädettyjä edellytyksiä tässä arvioinnissa.
118
Kantaja, jota Eucope tukee, väittää tältä osin 28.6.2017 annetun tuomion Novartis Europharm v. komissio (C‑629/15 P ja C‑630/15 P, EU:C:2017:498) 66 ja 69 kohdan ja 16.3.2023 annetun tuomion komissio ym. v. Pharmaceutical Works Polpharma (C‑438/21 P–C‑440/21 P, EU:C:2023:213) 85–88 kohdan perusteella, että koska uuden vaikuttavan aineen aseman arvioinnissa on tarkoitus määrittää, voiko uusi lääke kuulua aiemman lääkkeen yleiseen myyntilupaan, hakijoiden oppaan liitteessä I tarkoitettuja uuden vaikuttavan aineen arviointiperusteita on luettava yhdessä asetuksen N:o 1234/2008 liitteessä I olevassa 1 kohdassa säädettyjen edellytysten kanssa. Jos vaikuttavan biologisen aineen molekyylirakenne eroaa enemmän kuin ”hieman” aiemmin hyväksytyn aineen molekyylirakenteesta, sitä ei siis voida pitää asetuksen N:o 1234/2008 liitteessä I olevan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuna aiemmin hyväksytyn aineen muutoksena, vaan sitä on pidettävä hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisena uutena vaikuttavana aineena. Tästä seuraa, että vaikuttavien biologisten aineiden välisiä eroja ei määritetä niiden terapeuttisen osan perusteella, joka rajoittuu niiden aminohapposekvenssiin, koska terapeuttista osaa ei mainita asetuksen N:o 1234/2008 liitteessä I olevan 1 kohdan c alakohdassa, vaan niiden molekyylirakenteessa olevien erojen perusteella.
119
Komissio, jota Euroopan lääkevirasto tukee, kiistää nämä argumentit.
120
Unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa tältä osin, että oikeudellinen virhe, sellaisena kuin kantaja on siihen vedonnut, koskee lähinnä sitä, ettei merkityksellistä oikeudellista lähtökohtaa otettu huomioon arvioitaessa avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa.
121
Oikeuskysymysten osalta unionin yleisen tuomioistuimen harjoittama laillisuusvalvonta voi olla vain kokonaisvaltaista (ks. vastaavasti tuomio 23.9.2020, Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate v. komissio, T‑549/19, EU:T:2020:444, 47 kohta). Näin on uuden vaikuttavan aineen käsitteen osalta.
122
Käsiteltävässä asiassa pyyntö, joka koski uuden vaikuttavan aineen aseman myöntämistä avalglukosidaasi alfalle, esitettiin direktiivin 2001/83 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun täydellisen ja riippumattoman myyntilupahakemuksen yhteydessä, joka koski Nexviadymea, asetuksen N:o 726/2004 3 artiklan 1 kohdan, saman asetuksen liitteessä I olevan 4 kohdan ja hakijoiden oppaan liitteen I perusteella. Tätä pyyntöä ei esitetty voimassa olevan eli Myozymea koskevan myyntiluvan laajentamista koskevan hakemuksen yhteydessä asetuksen N:o 1234/2008 liitteessä I olevan 1 kohdan c alakohdan perusteella.
123
Tässä tilanteessa kantaja ei voi väittää a contrario, että asetuksen N:o 1234/2008 liitteessä I olevan 1 kohdan c alakohtaa on pidettävä merkityksellisenä oikeudellisena lähtökohtana arvioitaessa avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa ja että näin ollen CHMP ja komissio tekivät oikeudellisen virheen jättäessään soveltamatta siinä säädettyjä edellytyksiä.
124
Näin on sitäkin suuremmalla syyllä sen vuoksi, että kantaja yhtäältä täsmensi kantaansa unionin yleisen tuomioistuimen kirjalliseen kysymykseen antamassaan vastauksessa sekä istunnossa todetessaan, etteivät kaikki vaikuttavan aineen muutokset, joita ei pidetä asetuksen N:o 1234/2008 liitteessä I tarkoitettuina laajennuksina, johda uuden vaikuttavan aineen tunnustamiseen, ja toisaalta myönsi, että oli olemassa tilanteita, joissa lääke voi joutua väliinputoajan asemaan.
125
Sen lisäksi, ettei asetuksessa N:o 1234/2008 määritellä uuden vaikuttavan aineen käsitettä eikä se sisällä sellaisia seikkoja, jotka voisivat tukea kantajan ja Eucopen argumentteja, unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa, että kuten komissio ja Euroopan lääkevirasto perustellusti väittävät, asetuksen N:o 1234/2008 mukaista myyntiluvan laajentamista koskevaa hakemusta ja asetuksen N:o 726/2004 mukaista myyntilupahakemusta, johon on liitetty hakijoiden oppaan liitteen I mukaisen uuden vaikuttavan aineen aseman myöntämistä koskeva pyyntö, koskevia sääntelymenettelyjä ei voida sekoittaa toisiinsa, koska näiden menettelyjen oikeusperusta ja asiakirja-aineisto eivät ole samoja.
126
Myyntiluvan laajentamista koskevan hakemuksen, joka perustuu asetuksen N:o 1234/2008 liitteessä I olevan 1 kohdan c alakohtaan, yhteydessä hakija pyrkii osoittamaan, että huolimatta siitä, että vaikuttava biologinen aine on korvattu molekyylirakenteeltaan hieman toisenlaisella vaikuttavalla biologisella aineella, näiden kahden aineen teho- tai turvallisuusominaisuudet eivät ole merkittävästi erilaiset. Niinpä CHMP:n on yhtäältä arvioitava kahden vaikuttavan biologisen aineen molekyylirakenteessa olevien erojen laajuutta varmistaakseen, että vaikuttavan aineen, jolla ensimmäinen vaikuttava aine korvataan, molekyylirakenne on todellakin ainoastaan ”hieman toisenlainen” kuin korvattavan vaikuttavan aineen molekyylirakenne, ja toisaalta tarkistettava väite, jonka mukaan näiden kahden aineen teho- tai turvallisuusominaisuudet eivät ole merkittävästi erilaiset, asiakirja-aineiston ja kantaja on tältä osin esittämien erityisten todisteiden perusteella.
127
Käsiteltävässä asiassa kantaja kuitenkin pyrki erottamaan avalglukosidaasi alfan alglukosidaasi alfasta.
128
Asetuksen N:o 726/2004 mukainen myyntilupahakemus, johon on liitetty pyyntö hakijoiden oppaan liitteen I mukaisen uuden vaikuttavan aineen aseman myöntämisestä avalglukosidaasi alfalle, eroaa siis tarkoitukseltaan voimassa olevan myyntiluvan laajentamista koskevaan hakemukseen liittyvästä tarkoituksesta.
129
Tältä osin on merkityksetöntä, että CHMP:n oikaisumenettelyn raportoija alun perin omaksui hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisessa arvioinnissa asetukseen 1234/2008 perustuvan lähestymistavan tai että oikaisumenettelyn avustava raportoija totesi, että ”gluko-optimointi” (glucooptimisation) ei ollut yhteensopiva biosimilaareihin sovellettavan lähestymistavan kanssa ja ettei avalglukosidaasi alfaa ja alglukosidaasi alfaa voitu pitää ”biosimilaareina”.
130
Yhtäältä on todettava, että asetus N:o 1234/2008, direktiivin 2001/83 10 artiklan 4 kohta ja samankaltaisia biologisia lääkkeitä koskevat ohjeet eivät ole merkityksellisiä arvioitaessa avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa.
131
Toisaalta on todettava, että asetuksen N:o 726/2004 johdanto-osan 23 perustelukappaleen ja 5 artiklan 2 kohdan, 56 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 61 artiklan 7 kohdan mukaan ”yksinomainen vastuu” ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevien Euroopan lääkeviraston lausuntojen valmistelusta annetaan CHMP:lle, joka ilmaisee kantansa yksimielisesti tai jäsentensä ehdottomalla enemmistöllä hyväksytyillä tieteellisillä lausunnoilla tai suosituksilla. Näin ollen avustavien raportoijien mahdollisesti laatimat välivaiheen asiakirjat on erotettava CHMP:n lopullisesta arviointikertomuksesta, johon riidanalainen päätös perustuu, koska ainoastaan lopullinen arviointikertomus kuvastaa CHMP:n lopullista lausuntoa (ks. vastaavasti tuomio 19.12.2019, Vanda Pharmaceuticals v. komissio, T‑211/18, EU:T:2019:892, 37, 38, 47 ja 48 kohta).
132
Uuden vaikuttavan aineen käsitteen osalta on todettava, että direktiivin 2001/83 liitteessä I olevan II osan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa uuden vaikuttavan aineen käsite määritellään negatiivisesti, kun siinä säädetään, että jos olennaisilta osiltaan samanlaisen lääkkeen vaikuttava aine sisältää saman terapeuttisen osan kuin alkuperäinen hyväksytty valmiste, joka on liitetty eri suolan tai esterin yhdistelmään tai johdannaiseen, on osoitettava, että kyseisen osan farmakokinetiikka, farmakodynamiikka ja/tai toksisuus eivät muutu turvallisuuteen tai tehoon vaikuttavalla tavalla. Mikäli näin ei ole, yhdistelmää pidetään uutena vaikuttavan aineena.
133
Niinpä saman terapeuttisen osan erilaisia yhdistelmiä, jotka ovat turvallisuudeltaan tai teholtaan samoja kuin alkuperäinen hyväksytty valmiste, ei voida pitää uusina vaikuttavina aineina.
134
Tämän lisäksi hakijoiden oppaan liitteessä I esitetään uuden vaikuttavan aineen käsitteen määritelmä. Vaikuttavien biologisten aineiden osalta tässä liitteessä olevassa ensimmäisessä luetelmakohdassa todetaan, että uusiin vaikuttaviin biologisiin aineisiin kuuluu biologinen aine, jota ei ole aiemmin hyväksytty vaikuttavana aineena ihmisille tarkoitetussa lääkkeessä unionissa. Samassa liitteessä olevan kolmannen luetelmakohdan mukaan uusiin vaikuttaviin biologisiin aineisiin kuuluu biologinen aine, joka on aiemmin hyväksytty mutta joka eroaa merkittävästi ominaisuuksiltaan turvallisuuden ja/tai tehon osalta aiemmin hyväksytystä biologisesta aineesta johtuen eroista yhdessä tai useammassa seuraavista: molekyylirakenne, lähtöaine tai valmistusprosessin luonne.
135
Vaikka hakijoiden opas ei ole oikeudellisesti sitova, sille on tältä osin annettava tiettyä painoarvoa unionin lääkelainsäädäntöä tulkittaessa etenkin silloin, kun unionin lainsäädännössä on epäselvyyttä ja kysymys on monimutkaisista teknisistä seikoista (ks. vastaavasti julkisasiamies Jacobsin ratkaisuehdotus SmithKline Beecham, C‑74/03, EU:C:2004:541, 92 kohta).
136
Kun otetaan huomioon myyntilupahakemuksen ja uuden vaikuttavan aineen aseman myöntämistä koskevan pyynnön oikeudellinen perusta käsiteltävässä asiassa ja koska unionin lainsäätäjä ei ole määritellyt tarkemmin uuden vaikuttavan aineen käsitettä biologisten vaikuttavien aineiden osalta, CHMP ja komissio saattoivat oikeudellista virhettä tekemättä arvioida avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa kyseisen käsitteen määritelmän perusteella, joka esitetään hakijoiden oppaan liitteessä I.
137
Edellä esitetyn perusteella CHMP ja komissio eivät tehneet oikeudellista virhettä, kun ne jättivät soveltamatta asetuksen N:o 1234/2008 liitteessä I olevan 1 kohdan c alakohdassa säädettyjä edellytyksiä arvioidessaan avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan nojalla.
138
Tästä seuraa, että ensimmäisen kanneperusteen ensimmäisen osan ensimmäinen väite on hylättävä perusteettomana.
– Ensimmäisen kanneperusteen ensimmäisen osan toinen väite, joka koskee hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan soveltamisessa tehtyjä virheitä
139
Kantaja, jota Eucope tukee, väittää toisessa väitteessään, että CHMP on tehnyt ilmeisiä virheitä soveltaessaan hakijoiden oppaan liitteessä I olevaa ensimmäistä luetelmakohtaa, minkä komissio on hyväksynyt.
140
Kantaja väittää tässä yhteydessä, että hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan sanamuodon mukaisen soveltamisen perusteella olisi pitänyt katsoa, että avalglukosidaasi alfa, joka on Nexviadymen vaikuttava aine, on kyseisessä luetelmakohdassa tarkoitettu uusi vaikuttava aine, koska Myozymen vaikuttava aine on alglukosidaasi alfa. Se lisää, että uuden vaikuttavan aineen aseman arvioinnin sekä lainmukaisen tietosuoja-ajan ja markkinoinnin suoja-ajan välinen yhteys on esteenä olettaman – jonka mukaan aine ei ole uusi, ellei toisin osoiteta – soveltamiselle. Hakijoiden oppaan liitteessä I olevassa ensimmäisessä luetelmakohdassa ei myöskään edellytetä, että uusi aine merkitsee parannusta aiemmin hyväksyttyyn olemassa olevaan vaikuttavaan aineeseen verrattuna. Lopuksi lainmukaista tietosuoja-aikaa ja markkinoinnin suoja-aikaa koskevat oikeudet ovat asetuksen N:o 726/2004 14 artiklan 11 kohdan mukaan välitön oikeudellinen seuraus myyntiluvan myöntämisestä.
141
Kantaja, jota Eucope tukee, väittää lisäksi, että CHMP ja komissio käyttivät avalglukosidaasi alfan hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen aseman arvioinnissa virheellisesti menetelmää, joka perustuu terapeuttisen osan, molekyylin pääasiallisen osan, perusrakenneosan ja aminohapposekvenssin käsitteisiin. Näillä käsitteillä ei ole oikeusperustaa, koska ne eivät sisälly unionin lääkelainsäädäntöön eivätkä hakijoiden oppaan liitteeseen I. Lähestymistapa, jonka mukaan tutkitaan, saavatko potilaat avalglukosidaasi alfasta saman terapeuttisen osan kuin aiemmin hyväksytystä aineesta, perustuu kemiallisiin vaikuttaviin aineisiin sovellettavien edellytysten perusteettomaan ekstrapolointiin biologisiin vaikuttaviin aineisiin. Terapeuttisen osan käsite ei myöskään sovellu biologisten vaikuttavien aineiden uuden vaikuttavan aineen aseman arviointiin, ja sen soveltaminen kyseisiin aineisiin on niiden luonteen ja rakenteellisen monimutkaisuuden vuoksi vaikeampaa.
142
Siinä tapauksessa, että terapeuttisen osan käsitettä voitaisiin soveltaa vaikuttaviin biologisiin aineisiin, sitä olisi joka tapauksessa tulkittava siten, että se kattaa kaikki vaikuttavan aineen ainesosat, jotka edistävät lääkkeen terapeuttista toimivuutta tai jotka eivät ole inerttejä, 20.1.2005 annetun tuomion SmithKline Beecham (C‑74/03, EU:C:2005:39) 30, 43 ja 44 kohdan, julkisasiamies Jacobsin ratkaisuehdotuksen SmithKline Beecham (C‑74/03, EU:C:2004:541) 14 kohdan sekä julkisasiamies Medinan ratkaisuehdotuksen komissio ym. v. Pharmaceutical Works Polpharma (C‑438/21 P–C‑440/21 P, EU:C:2022:758) 58 kohdan mukaisesti, mistä käsiteltävässä asiassa on kyse lisättyjen synteettisten glykaanirakenteiden osalta.
143
Kantaja, jota Eucope tukee, väittää tässä yhteydessä, että lääkkeen erityisluonne biologisena lääkkeenä ja entsyymikorvaushoitona, uuden vaikuttavan aineen aseman määrittämisen tavoite sekä unionin lääkelainsäädännöllä ja erityisesti lainmukaisella tietosuoja-ajalla ja markkinoinnin suoja-ajalla tavoiteltu innovaatioiden edistämisen tavoite edellyttävät, että vaikuttavan aineen muutoksia, joilla on merkitystä lääkkeen terapeuttisen toimivuuden kannalta, pidetään hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisina uusina vaikuttavina aineina. Koska entsyymikorvaushoidon yhteydessä annetun entsyymin on toimittava samoin kuin endogeenisen entsyymin, innovaatioiden täytyy perustua muihin tekijöihin kuin entsyymiin. Käsiteltävässä asiassa lisätyt synteettiset glykaanit edistävät Nexviadymen terapeuttista toimivuutta, kun on kyse annetun entsyymin siirtämiseksi tarpeellisen vaikuttavan aineen imeytymisestä ja lääkkeen voimakkuudesta, minkä tilapäinen asiantuntijaryhmä on todennut CHMP:n lopullisessa arviointikertomuksessa ja lääkkeen valmisteyhteenvedossa.
144
Lopuksi kantaja väittää, että muut seikat – eli Rekovelle- ja Zinbryta-lääkkeiden osalta tehdyt uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevat arvioinnit, CHMP:n tutkimussuunnitelmaa koskevan avun yhteydessä kantajalle antamat neuvot ja samankaltaisia biologisia lääkkeitä koskevat Euroopan lääkeviraston ohjeet – vahvistavat kantajan väitteen, jonka mukaan vaikuttavan aineen muutoksia, jotka vaikuttavat lääkkeen terapeuttiseen toimivuuteen, on pidettävä hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisina uusina vaikuttavina aineina.
145
Komissio, jota Euroopan lääkevirasto tukee, kiistää nämä argumentit.
146
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa tältä osin, että virheet, joihin kantaja vetoaa, koskevat lähinnä menetelmää, jota CHMP ja komissio sovelsivat arvioidessaan avalglukosidaasi alfan hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen asemaa sekä tässä yhteydessä sovellettujen tieteellisten käsitteiden merkityksellisyyttä ja ulottuvuutta.
147
Aluksi on todettava, ettei hakijoiden oppaassa selitetä yksityiskohtaisesti, miten CHMP:n ja komission on tulkittava tai sovellettava kyseisen oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen tai kolmannen luetelmakohdan mukaista uuden vaikuttavan aineen määritelmää biologisten vaikuttavien aineiden osalta. Sama koskee kantajan mainitsemia tuomioita ja ratkaisuehdotuksia (ks. edellä 118 ja 142 kohta). Joka tapauksessa näiden tuomioiden ja ratkaisuehdotusten taustalla olevissa asioissa ei ollut kyse uuden vaikuttavan aineen aseman myöntämistä koskevista menettelyistä vaan muista sääntelymenettelyistä.
148
Tästä seuraa, että CHMP:llä ja komissiolla on laaja harkintavalta, kun ne tulkitsevat ja soveltavat hakijoiden oppaan liitteessä I olevaa uuden vaikuttavan aineen määritelmää, koska tarvittavissa arvioinneissa edellytetään hyvin monitahoisten tieteellisten ja teknisten tosiseikkojen tarkastelua.
149
Kokonaisarvioinnista on kuitenkin todettava, että hakijoiden oppaan liitteen I mukaisen uuden vaikuttavan aineen määritelmän rakenteesta ilmenee, että myyntiluvan hakijan, joka väittää, että kyseessä on uusi vaikuttava biologinen aine, on osoitettava, ettei arvioitavana olevaa vaikuttavaa ainetta ole aiemmin hyväksytty ihmisille tarkoitetussa lääkkeessä unionissa (hakijoiden oppaan liitteessä I oleva ensimmäinen luetelmakohta), taikka tapauksen mukaan tai jos näin ei ole, että kyseinen aine eroaa merkittävästi ominaisuuksiltaan turvallisuuden ja/tai tehon osalta aiemmin hyväksytystä aineesta johtuen eroista yhdessä tai useammassa seuraavista: molekyylirakenne, lähtöaine tai valmistusprosessin luonne (hakijoiden oppaan liitteessä I oleva kolmas luetelmakohta).
150
Sen ratkaisemiseksi, onko vaikuttavaa ainetta pidettävä aiemmin hyväksyttynä, CHMP:n on tutkittava, onko se, joka pyytää uuden vaikuttavan aineen aseman myöntämistä, esittänyt näyttöä siitä, että kyseinen pyynnön kohteena oleva aine on erotettava aiemmin hyväksytystä aineesta tehtyjen muutosten vuoksi. Jollei tällaista näyttöä esitetä, CHMP tarkastelee muun muassa vaikutusta, joka molekyylirakenteen eroista aiheutuu kyseisen aineen ominaisuuksiin turvallisuuden ja/tai tehon osalta, asiakirja-aineiston ja myyntiluvan hakijan tältä osin esittämien erityisten todisteiden perusteella.
151
Kuten edellä 94–96 kohdassa todetaan, käsiteltävässä asiassa CHMP totesi, että vaikuttavaa ainetta, jota ei ole aiemmin hyväksytty ihmisille tarkoitetussa lääkkeessä unionissa, on pidettävä hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisena uutena vaikuttavana aineena, kun se ei ole rakenteellisesti samankaltainen minkään muun aiemmin hyväksytyn aineen kanssa, koska tällaista vaikuttavaa ainetta pidetään sellaisenaan uutena, jollei potilas saa sitä annettaessa samaa terapeuttista osaa kuin aiemmin hyväksyttyä ainetta annettaessa. Jos väitetysti uusi vaikuttava aine on kuitenkin samankaltainen aiemmin hyväksytyn vaikuttavan aineen kanssa ja potilas saa siitä saman terapeuttisen osan, CHMP katsoo, että uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevaa pyyntöä on arvioitava hakijoiden oppaan liitteessä I olevan kolmannen luetelmakohdan nojalla. CHMP totesi, ettei avalglukosidaasi alfaa ollut pidettävä uutena vaikuttavana aineena alglukosidaasi alfaan verrattuna kyseisen liitteen ensimmäisen luetelmakohdan nojalla, koska aineet olivat rakenteellisesti samankaltaisia ja niillä oli sama terapeuttinen osa. Tämä komitea viittasi siihen, että kyseinen lähestymistapa esitettiin 17.12.2015 päivätyssä CHMP:n asiakirjassa, jonka otsikko on ”Keskusteluasiakirja, joka koskee kemiallisten aineiden uuden vaikuttavan aineen aseman arvioinnissa huomioon otettavia kemiallista rakennetta ja ominaisuuksia koskevia arviointiperusteita” (jäljempänä kemiallisten aineiden uuden vaikuttavan aineen asemaa koskeva vuoden 2015 keskusteluasiakirja), sekä biologisten lääkkeiden, kuten Rekovellen ja Zinbrytan, uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevissa aiemmissa arvioinneissa. Se totesi myös, että uudeksi vaikuttavaksi aineeksi määritteleminen edellyttää sen osoittamista, että molekyylin pääasiallinen osa ”on enemmän kuin hieman toisenlainen kuin unionissa tai jäsenvaltiossa hyväksytyn lääkkeen perusrakenneosa tai ‑osat”. Molekyylin pääasiallisena osana pidetään perusrakenneosaa tai ‑osia ilman lisättyjä toiminnallisia rakenteita.
152
Proteiinien osalta aminohapposekvenssiä pidetään perusrakenneosana, ja proteiineja, joilla on erilainen aminohapposekvenssi, pidetään tavallisesti uusina vaikuttavina aineina. CHMP korosti, että uuden vaikuttavan aineen asemaa ei voida myöntää perusrakenneosaan tehtyjen vähäisten muutosten perusteella. Se täsmensi, että jos valmistetaan molekyylirakenne, jossa on sama perusrakenneosa, mutta siinä on lisäksi post-translationaalisia muutoksia, tällaista rakennetta pidetään tavallisesti tunnettuna vaikuttavana aineena, ellei voida osoittaa, että näillä muutoksilla on turvallisuuden tai tehon osalta kliinisiä vaikutuksia, joita arvioidaan hakijoiden oppaan liitteessä I olevan kolmannen luetelmakohdan mukaisesti.
153
CHMP katsoi vastaavasti, että kun molekyylien lisärakenteet on liitetty kemiallisesti yhteen perusrakenneosan kanssa ja kun kyseisiä lisärakenteita ei ole hyväksytyssä valmisteessa, koko molekyyliä pidetään tavallisesti tunnettuna vaikuttavana aineena, ellei voida osoittaa, että kyseisillä muutoksilla on turvallisuuden tai tehon osalta kliinisiä vaikutuksia, joita arvioidaan hakijoiden oppaan liitteessä I olevan kolmannen luetelmakohdan mukaisesti.
154
Edellä 147 ja 148 kohdassa esitetyn perusteella on tarkistettava, voidaanko kantajan ja Eucopen argumentoinnin nojalla osoittaa, että CHMP ja komissio tekivät ilmeisen virheen sovelletun menetelmän ja tieteellisten käsitteiden osalta arvioidessaan avalglukosidaasi alfan hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaista uuden vaikuttavan aineen asemaa, tai jopa osoittaa, etteivät kyseiset viranomaiset ottaneet huomioon kaikkia merkityksellisiä seikkoja ja olosuhteita, jotka liittyivät kyseisen aseman myöntämistä koskevaan pyyntöön.
155
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa aluksi, että kantaja on vahvistanut myyntilupahakemuksensa liitteessä, jossa esitetään syyt, joiden vuoksi avalglukosidaasi alfaa on pidettävä uutena vaikuttavana aineena, että kyseinen aine on aiemmin hyväksytyn aineen eli alglukosidaasi alfan muutos ja että näiden kahden aineen välisenä erona ovat glykaanit, jotka on kemiallisesti lisätty alglukosidaasi alfa ‑molekyyliin.
156
CHMP tutki näiden tietojen nojalla, oliko avalglukosidaasi alfa sellaisenaan uusi vaikuttava aine hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan sanamuodon mukaisen soveltamisen perusteella. Kantaja väittää tältä osin, että tällaisen sanamuodon mukaisen soveltamisen mukaan avalglukosidaasi alfalle olisi pitänyt myöntää uuden vaikuttavan aineen asema. Tämä väite on kuitenkin hylättävä, koska se perustuu CHMP:n lopullisen arviointikertomuksen virheelliseen tulkintaan. Kyseisessä arviointikertomuksessa on nimittäin täsmennetty, että sanamuodon mukainen soveltaminen edellyttää tarkasteltavien aineiden ja niiden terapeuttisten osien välisten rakenteellisten yhteyksien huomioon ottamista.
157
CHMP:n hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan osalta tekemää ja komission hyväksymää metodologista valintaa – jonka mukaan se, ettei vaikuttavaa ainetta ole aiemmin hyväksytty, ei sellaisenaan riitä tämän luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen aseman myöntämiseksi tälle aineelle siitäkään huolimatta, ettei kyseisessä luetelmakohdassa edellytetä ehdotetun vaikuttavan aineen merkitsevän parannusta aiemmin hyväksyttyyn vaikuttavaan aineeseen verrattuna – ei myöskään voida pitää sellaisena valintana, joka olisi selvästi ylittänyt näiden viranomaisten harkintavallan rajat mainitun liitteen systematiikan osalta. Tässä liitteessä olevaa ensimmäistä luetelmakohtaa ei nimittäin voida ymmärtää ottamatta huomioon kolmatta luetelmakohtaa, koska muutoin tältä kolmannelta luetelmakohdalta vietäisiin sen tehokas vaikutus. Lisäksi tätä metodologista valintaa tukevat unionin lääkelainsäädännön rakenne ja oikeuskäytäntö.
158
Tältä osin unionin lääkelainsäädännössä viitataan nimenomaisesti – ainakin geneeristen lääkkeiden myyntilupien yhteydessä ja näin ollen asiayhteydessä, johon liittyy lainmukainen tietosuoja-aika ja markkinoinnin suoja-aika – sääntöön, jonka mukaan vaikuttava aine, jossa on tiettyjä muunnoksia, on sama kuin vaikuttava aine ilman näitä muunnoksia. Direktiivin 2001/83 10 artiklan 2 kohdan b alakohdassa nimittäin säädetään geneerisen lääkkeen määritelmän yhteydessä, että ”vaikuttavan aineen eri suoloja, estereitä, eettereitä, isomeerejä, isomeerien sekoituksia tai johdannaisia pidetään samana vaikuttavana aineena, elleivät ne ole merkittävällä tavalla erilaisia turvallisuutta ja/tai tehoa koskevilta ominaisuuksiltaan” ja että ”tällaisessa tapauksessa hakijan on toimitettava lisätietoja osoittaakseen hyväksytyn vaikuttavan aineen erilaisten suolojen, estereiden tai johdannaisten turvallisuuden ja/tai tehon”. Kahden eri vaikuttavan aineen väliset erot eivät siis ole esteenä sille, että näitä aineita pidetään yhtenä ja samana vaikuttavana aineena.
159
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa lisäksi, että samankaltainen sääntö esitetään 18.10.2012 päivätyssä CHMP:n asiakirjassa, jonka otsikko on ”Keskusteluasiakirja, joka koskee huomioita yksittäisen stereoisomeerin (enantiomeeri), kompleksin, johdannaisen taikka suolan tai esterin määrittelemisestä uudeksi vaikuttavaksi aineeksi merkitykselliseen vertailuaineeseen nähden”. Tässä asiakirjassa nimittäin todetaan, että kun on kyse ainoastaan uuden vaikuttavan aineen aseman myöntämisestä, lähtökohtana on, että enantiomeeri, kompleksi, johdannainen taikka suola tai esteri eivät eroa vertailtavasta vaikuttavasta aineesta, ellei toisin osoiteta.
160
Tämän vuoksi ei voida hyväksyä kantajan väitettä siitä, että sääntö – jonka mukaan vaikuttava biologinen aine ei ole uusi, ellei toisin osoiteta – on suljettava pois uuden vaikuttavan aineen aseman arvioinnin sekä lainmukaisen tietosuoja-ajan ja markkinoinnin suoja-ajan välisen yhteyden vuoksi.
161
Myöskään oikeuskäytäntö ei tue kantajan argumentteja, jotka koskevat hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan tulkintaa, jonka mukaan lainmukaista tietosuoja-aikaa ja markkinoinnin suoja-aikaa koskevat oikeudet ovat asetuksen N:o 726/2004 14 artiklan 11 kohdan mukaan välitön oikeudellinen seuraus myyntiluvan myöntämisestä.
162
Asetuksen N:o 726/2004 johdanto-osan 11 perustelukappaleesta ja 13 artiklan 1 kohdasta yhdessä luettuina nimittäin ilmenee, että saman asetuksen nojalla myönnetty myyntilupa antaa samat oikeudet ja velvollisuudet kuin direktiivin 2001/83 6 artiklan perusteella myönnetty myyntilupa.
163
Oikeuskäytännön mukaan se, että on olemassa direktiivin 2001/83 6 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu yleinen myyntilupa, merkitsee sitä, että 6 artiklassa säädettyihin jo luvan saaneen lääkkeen myöhempiin kehityksiin sovelletaan yhtä ainoaa lainmukaista tietosuoja-aikaa, josta säädetään direktiivin 10 artiklan 1 kohdassa, alkaen siitä ajankohdasta, jona tälle lääkkeelle on myönnetty lupa. Kun direktiivin 2001/83 6 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa estetään olemassa olevan tuotteen lainmukaisen tietosuoja-ajan voimassaolon jatkaminen pelkkien sellaisten muunnosten perusteella, jotka eivät oikeuta uuteen suoja-aikaan, sillä pyritään näin ollen varmistamaan asianmukainen tasapaino innovatiivisten yritysten etujen suojaamisen ja geneeristen lääkkeiden markkinoille saattamista koskevien yleisten etujen välillä (tuomio 16.3.2023, komissio ym. v. Pharmaceutical Works Polpharma, C‑438/21 P – C‑440/21 P, EU:C:2023:213, 92 kohta).
164
Tästä seuraa, että on olemassa tilanteita, joissa asianomaisen lääkeyrityksen mahdollisten parannettujen lääkkeiden tutkimukseen ja kehittämiseen tekemistä investoinneista huolimatta myyntiluvan myöntäminen ei johda lainmukaisen tietosuoja-ajan jatkamiseen.
165
Jos CHMP ja komissio ovat todenneet ehdotetun biologisen lääkkeen, jonka on tarkoitus olla olemassa olevan hyväksytyn biologisen lääkkeen parannus, hyöty-riskisuhteen olevan positiivinen, jolloin tälle ehdotetulle lääkkeelle on myönnettävä myyntilupa, se, että kyseisen lääkkeen vaikuttavalle aineelle myönnettäisiin viran puolesta hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukainen uuden vaikuttavan aineen asema ja siitä seuraavat edut, vaikka kyse on aiemmin hyväksytyn lääkkeen vaikuttavan aineen muutoksesta – eli riippumatta kyseisen aseman myöntämisen edellyttämästä arvioinnista, joka koskee muutoksen vaikutusta vaikuttavan aineen turvallisuutta ja/tai tehoa koskeviin ominaisuuksiin verrattuna aiemmin hyväksytyn aineen ominaisuuksiin – olisi kuitenkin vastoin 16.3.2023 annetun tuomion komissio ym. v. Pharmaceutical Works Polpharma (C‑438/21 P–C‑440/21 P, EU:C:2023:213) 92 kohdassa mainittuja tavoitteita ja hakijoiden oppaan liitteen I systematiikkaa.
166
Käsiteltävässä asiassa Nexviadymelle on nimittäin myönnetty myyntilupa, koska sen hyöty-riskisuhde on positiivinen. Jos avalglukosidaasi alfalle olisi kuitenkin myönnetty hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukainen uuden vaikuttavan aineen asema viran puolesta ainoastaan sillä perusteella, että siihen on lisätty glykaanirakenteita, tämä olisi kuitenkin edellyttänyt lainmukaisen tietosuoja-ajan ja markkinoinnin suoja-ajan myöntämistä Nexviadymelle ilman, että tämän aseman myöntämisen yhteydessä olisi arvioitu näiden lisättyjen glykaanirakenteiden vaikutusta avalglukosidaasi alfan turvallisuutta ja/tai tehoa koskeviin ominaisuuksiin verrattuna alglukosidaasi alfaan, vaikka Myozymelle on aiemmin myönnetty nämä lainmukaiset edut.
167
Kantaja ja Eucope väittävät seuraavaksi, että CHMP ja komissio käyttivät virheellisesti menetelmää, joka perustuu terapeuttisen osan, molekyylin pääasiallisen osan, perusrakenneosan ja aminohapposekvenssin käsitteisiin, arvioidessaan avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan nojalla.
168
Kun otetaan huomioon kahden vaikuttavan biologisen aineen erottamista koskevan arvioinnin, jossa tarkastellaan kyseisten aineiden välisiä eroja, hyvin tieteellinen ja monitahoinen luonne, CHMP:llä ja komissiolla on tältä osin laaja harkintavalta määrittää nimenomaiset tieteelliset käsitteet, jotka on otettava huomioon. Se, että unionin lääkelainsäädännössä ei ole määritelty terapeuttisen osan, molekyylin pääasiallisen osan, perusrakenneosan ja aminohapposekvenssin käsitteitä, ei siten voi olla esteenä niiden huomioon ottamiselle monitahoisessa tieteellisessä arvioinnissa. Vastaavasti CHMP ja komissio saattoivat pätevästi soveltaa terapeuttisen osan käsitettä siten, että se kattoi ainoastaan aminohapposekvenssin, kun ne vertailivat kahta vaikuttavaa biologista ainetta sen määrittämiseksi, erosiko uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevan pyynnön kohteena oleva aine toisesta aineesta.
169
On todettava etenkin CHMP:n ja komission käyttämästä terapeuttisen osan käsitteestä, joka kantajan ja Eucopen mukaan merkitsee vaikuttaviin kemiallisiin aineisiin sovellettavan käsitteen perusteetonta ekstrapolointia vaikuttaviin biologisiin aineisiin, että kemiallisten aineiden uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevan vuoden 2015 keskusteluasiakirjan mukaan vaikuttavat biologiset aineet eivät kuulu sen soveltamisalaan.
170
Unionin yleinen tuomioistuin kuitenkin katsoo, että tieteellistä lähestymistapaa – joka on omaksuttu vaikuttavien kemiallisten aineiden osalta hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan yhteydessä ja jonka mukaan tarkastellaan aiemmin hyväksytyn vaikuttavan aineen ja ehdotettuun lääkkeeseen sisältyvän vaikuttavan aineen välisiä rakenteellisia yhteyksiä sekä niiden terapeuttisia osia – ei voida sulkea pois vaikuttavien biologisten aineiden osalta pelkästään sillä perusteella, että kemiallisten aineiden uuden vaikuttavan aineen asemaa koskeva vuoden 2015 keskusteluasiakirja ei koske vaikuttavia biologisia aineita. Tämä seikka ei riitä viemään uskottavuutta CHMP:n arvioinnilta, jonka mukaan kyseinen lähestymistapa oli asianmukainen. Vaikka kantajalla ja Eucopella on todistustaakka, ne eivät nimittäin ole esittäneet mitään tieteellisiä tietoja tai todisteita sen tueksi, että alun perin vaikuttavien kemiallisten aineiden osalta käyttöön otetun lähestymistavan ekstrapolointia vaikuttaviin biologisiin aineisiin olisi pidettävä ilmeisen virheellisenä tai epäasianmukaisena. Kantaja ei ole myöskään selittänyt, miksi vaikuttavien biologisten aineiden uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevien ohjeiden puuttuminen olisi esteenä tällaiselle ekstrapoloinnille.
171
Joka tapauksessa unionin lainsäätäjä on nimenomaisesti käyttänyt terapeuttisen osan käsitettä direktiivin 2001/83 liitteessä I olevan II osan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen olennaisilta osiltaan samanlaisen lääkkeiden yhteydessä ja uuden vaikuttavan aineen käsitteen negatiivisen määritelmän yhteydessä (ks. edellä 132 ja 133 kohta). Direktiivin 2001/83 liitteessä I olevan II osan 4 kohdassa, joka koskee samankaltaisia biologisia lääkevalmisteita, ei kuitenkaan mainita uuden vaikuttavan aineen käsitettä. Näin ollen siitä, ettei tässä säännöksessä mainita terapeuttisen osan käsitettä, ei voida tehdä mitään päätelmiä.
172
Merkitystä ei ole myöskään sillä, että terapeuttisen osan käsitettä on käytetty nimenomaisesti sellaisten vaikuttavien kemiallisten aineiden, jotka kuuluvat asetuksen N:o 1234/2008 liitteessä I olevan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun myyntiluvan laajentamisen käsitteen alaan, tiettyjen muutosten yhteydessä mutta ei sitä vastaavassa nimenomaisesti biologisia lääkkeitä tai vaikuttavia biologisia aineita koskevassa säännöksessä. Tämän asetuksen liitteessä I olevan 1 kohdan c alakohdassa, jossa määritellään vaikuttavien biologisten aineiden muutokset, jotka kuuluvat myyntiluvan laajentamisen käsitteen alaan, ei nimittäin yksilöidä nimenomaisia tieteellisiä käsitteitä, jotka on otettava huomioon tässä säännöksessä edellytetyissä vaikuttavan biologisen aineen molekyylirakennetta koskevissa arvioinneissa. Näin ollen tässä säännöksessä ei mitenkään kyseenalaisteta terapeuttisen osan käsitteen merkityksellisyyttä biologisten lääkkeiden tai vaikuttavien biologisten aineiden osalta. Näin on myös CHMP:n lopullisessa arviointikertomuksessa mainittujen molekyylin pääasiallisen osan, perusrakenneosan ja aminohapposekvenssin käsitteiden merkityksellisyyden osalta, koska nämä käsitteet selvästi liittyvät vaikuttavan aineen molekyylirakenteen luonnehdintaan.
173
Yhtäältä on todettava terapeuttisen osan käsitteen konkreettisesta soveltamisesta käsiteltävässä asiassa, että kun otetaan huomioon CHMP:n ja komission laaja harkintavalta, sillä perusteella, että kantajan ja Eucopen mukaan tämän käsitteen soveltaminen olisi helpompaa kemiallisten lääkkeiden yhteydessä tai sitä olisi pitänyt tulkita laajemmin, ei voida todeta, että avalglukosidaasi alfan hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisessa arvioinnissa olisi tehty mitään ilmeistä virhettä. Kantaja on joka tapauksessa myöntänyt unionin yleisen tuomioistuimen kirjalliseen kysymykseen antamassaan vastauksessa, että terapeuttisen osan käsitettä voidaan käyttää vaikuttavien biologisten aineiden osalta, vaikka se kiistääkin tämän käsitteen käytön vaikuttavan biologisen aineen uuden vaikuttavan aineen aseman arvioinnissa.
174
Toisaalta on todettava molekyylin pääasiallisen osan, perusrakenneosan ja aminohapposekvenssin käsitteiden soveltamisesta, että – kuten edellä 155 kohdassa on muistutettu – kantaja on vahvistanut, että avalglukosidaasi alfa on aiemmin hyväksytyn aineen eli alglukosidaasi alfan muutos ja että näiden kahden aineen välisenä erona ovat glykaanit, jotka on kemiallisesti lisätty alglukosidaasi alfa ‑molekyyliin, joka on näin ollen näiden kahden aineen perusrakenne. Lisäksi kantaja itsekin myöntää, että aminohapposekvenssi on proteiinin primäärirakenne tai perusta. Näin ollen ei vaikuttaisi ilmeisen virheelliseltä katsoa, että aminohapposekvenssi on avalglukosidaasi alfan perusrakenneosa. Lisäksi on kiistatonta, että avalglukosidaasi alfan ja alglukosidaasi alfan aminohapposekvenssit ovat samanlaisia. Tästä seuraa, että niillä on sama perusrakenneosa.
175
Lopuksi unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että Nexviadymen erityisluonne biologisena lääkkeenä ja entsyymikorvaushoitona on otettu asianmukaisesti huomioon. CHMP:n lopullisessa arviointikertomuksessa nimittäin todetaan, että Nexviadyme on biologinen valmiste ja että avalglukosidaasi alfa on alglukosidaasi alfan tavoin entsyymikorvaushoito.
176
Vaikka tältä osin entsyymikorvaushoidossa annetun entsyymin on toimittava samoin kuin endogeenisen entsyymin, minkä vuoksi lääkkeen turvallisuuden tai tehon parantamiseksi on kehitettävä muita tekijöitä kuin entsyymiä, kantaja ei ole osoittanut – kun otetaan huomioon hakijoiden oppaan liitteen I sanamuoto, unionin lääkelainsäädännön rakenne ja oikeuskäytäntö, sellaisina kuin ne on esitetty edellä 149, 157, 158 ja 163 kohdassa – että CHMP ja komissio olisivat selvästi ylittäneet harkintavaltansa rajat käyttäessään menetelmää, jonka mukaan tällaista kehittämistä on arvioitava hakijoiden oppaan liitteessä I olevan kolmannen luetelmakohdan nojalla. Tällainen lähestymistapa mahdollistaa tämän kehittämisen todellisen merkityksen arvioimisen turvallisuutta ja/tai tehoa koskevien merkittävien erojen osalta.
177
Kuten edellä 166 kohdassa on todettu, jos avalglukosidaasi alfalle myönnettäisiin hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukainen uuden vaikuttavan aineen asema, tämä nimittäin edellyttäisi lainmukaisen tietosuoja-ajan ja markkinoinnin suoja-ajan myöntämistä Nexviadymelle tarvitsematta arvioida tämän aseman myöntämisen yhteydessä avalglukosidaasi alfan muutosten vaikutusta Myozymen vaikuttavaan aineeseen eli alglukosidaasi alfaan verrattuna, vaikka Myozymelle on aiemmin myönnetty nämä lainmukaiset edut. Kuten kantajan CHMP:ssä esittämistä näkemyksistä ilmenee ja kuten se on myöntänyt vastatessaan unionin yleisen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin, Nexviadyme ja Myozyme ovat kumpikin saman harvinaisen sairauden hoitoon tarkoitettuja entsyymikorvaushoitoja, potilaat saavat näistä lääkkeistä heiltä puuttuvan entsyymin rekombinantin ja kummankin lääkkeen vaikuttavat aineet sisältävät glykaaneja, jotka ovat tarpeen annetun entsyymin imeytymistä varten. Lisäksi CHMP:n lopullisessa arviointikertomuksessa todetaan, ettei Nexviadyme sisällä uutta vaikutusmekanismia Myozymeen verrattuna, mitä kantaja ei ole kiistänyt.
178
Edellä esitetyn perusteella CHMP ja komissio eivät ole selvästi ylittäneet harkintavaltansa rajoja eivätkä jättäneet ottamatta huomioon kaikkia seikkoja ja olosuhteita, jotka ovat merkityksellisiä hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen aseman myöntämistä koskevan pyynnön kannalta, hylätessään kantajan ja Eucopen puoltaman lähestymistavan, jonka mukaan sellaisten vaikuttavan aineen muutosten perusteella, jotka vaikuttavat lääkkeen terapeuttiseen toimivuuteen, muutetulle aineelle on myönnettävä viran puolesta hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen asema.
179
Kantajan muut argumentit eivät horjuta tätä päätelmää.
180
Se, että hakijoiden oppaan liitteessä I olevassa toisessa luetelmakohdassa esitetyn uuden vaikuttavan aineen käsitteen määritelmän sanamuoto, joka koskee vaikuttavia kemiallisia aineita, on osittain erilainen kuin mainitun liitteen kolmannen luetelmakohdan sanamuoto, joka koskee vaikuttavia biologisia aineita, ei voi osoittaa, että kyse on ilmeisestä virheestä sovelletun menetelmän ja tieteellisten käsitteiden osalta (ks. edellä 20 kohta). Kantaja ei nimittäin selvennä, mitä hakijoiden oppaan liitteessä I olevan toisen ja kolmannen luetelmakohdan osittain erilaisesta sanamuodosta olisi pääteltävä.
181
Siltä osin kuin kantaja vetoaa uuden vaikuttavan aineen aseman aiempiin arviointeihin ja väittää, että Rekovelle ja Zinbryta ‑nimisten biologisten lääkkeiden yhteydessä tehdyt arvioinnit vahvistavat sen, ettei aminohapposekvenssi ole ainoa merkityksellinen arviointiperuste, joka on otettava huomioon arvioitaessa sitä, voidaanko vaikuttavaa biologista ainetta pitää hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisena uutena vaikuttavana aineena, ja että vaikuttavan aineen muutoksia, jotka vaikuttavat lääkkeen terapeuttiseen toimivuuteen, on pidettävä kyseisen ensimmäisen luetelmakohdan mukaisena uutena vaikuttavana aineena, unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa, että CHMP:n lopullisessa arviointikertomuksessa todetaan, että avalglukosidaasi alfan osalta omaksuttu lähestymistapa oli johdonmukainen edellä mainituissa aiemmissa arvioinneissa omaksutun lähestymistavan kanssa ja että kyseisten ehdotettujen vaikuttavien biologisten aineiden aminohapposekvenssit olivat samanlaisia kuin unionissa aiemmin hyväksyttyjen lääkkeiden vaikuttavissa aineissa.
182
Yksittäisistä yleisistä ja Rekovellen osalta konditionaalissa esitetyistä huomautuksista, jotka kantaja on poiminut lääkkeiden eurooppalaisista julkisista arviointikertomuksista ja joita se on korostanut, ei kuitenkaan selvästi ilmene, että CHMP olisi omaksunut erilaisen lähestymistavan Rekovellen ja Zinbrytan osalta. Kantajan argumentit, jotka koskevat kyseisten lääkkeiden vaikuttavien aineiden uuden vaikuttavan aineen aseman arviointia, koskevat nimittäin sitä, että CHMP on ottanut huomioon aiemmin hyväksytyn vaikuttavan aineen muutoksiin liittyvän ”voimakkuuden”. Kantajan viittaamista kertomusten otteista ei kuitenkaan ilmene, onko CHMP ottanut tämän seikan huomioon hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan nojalla – kuten kantaja väittää – vai kyseisessä liitteessä olevan kolmannen luetelmakohdan nojalla, mikä siis vastaisi käytäntöä, johon CHMP on käsiteltävässä asiassa viitannut ja jota se on noudattanut.
183
Tästä seuraa, ettei kantaja ole osoittanut, että CHMP olisi omaksunut ilmeisen erilaisen lähestymistavan avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen aseman arvioinnissa verrattuna Rekovellen ja Zinbrytan vaikuttavia aineita koskeviin arviointeihin.
184
Samoista syistä, jotka on esitetty edellä 131 kohdassa, silläkään ei ole merkitystä, että alkuperäisen tutkintamenettelyn avustava raportoija suositteli, että tiedot, joiden perusteella bis-M6P-tason nousulla on merkittävä vaikutus solujen kiinnittymiseen, olisi toimitettava vaatimuksen tueksi, joka koskee avalglukosidaasi alfan hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen asemaa. Vaikka avustavien raportoijien lausunnot eroaisivat myöhemmin hyväksytystä CHMP:n lausunnosta ja arviointikertomuksesta, niidenkään perusteella ei voida todeta vakiintuneen käytännön puuttumista vaikuttavien biologisten aineiden osalta.
185
Kantaja väittää myös, että neuvot, jotka CHMP antoi sille tutkimussuunnitelmaa koskevan avun yhteydessä vastauksena sen esittämään kysymykseen nro 11, vahvistavat väitteen, jonka mukaan vaikuttavan aineen muutoksia, jotka vaikuttavat lääkkeen terapeuttiseen toimivuuteen, on pidettävä hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisena uutena vaikuttavana aineena.
186
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa tältä osin, että kantajalle vuonna 2015 annetun tutkimussuunnitelmaa koskevan avun johdanto-osassa todetaan, että ”CHMP:n antama vastaus perustuu hakijana olevan yhtiön esittämiin kysymyksiin ja tausta-asiakirjoihin tarkasteltuna merkityksellisten tieteenalojen nykytietämyksen valossa”.
187
Kysymys nro 11, jonka kantaja esitti pyynnössään, joka liittyi tutkimussuunnitelmaa koskevan avun saamiseen, ei kuitenkaan koskenut neoGAA:n, joka oli avalglukosidaasi alfan kehityksen ensimmäinen versio, mahdollista uuden vaikuttavan aineen asemaa alglukosidaasi alfaan verrattuna. Se koski mahdollista samankaltaisuutta tai sen puuttumista neoGAA:n ja BMN 701:n välillä, joka oli toinen Pompen taudin hoitoon tarkoitettu entsyymikorvaushoito, jota kolmas yhtiö oli tuolloin kehittämässä. Kantaja oli nimittäin tiedustellut, voidaanko katsoa, että neoGAA ja BMN-701 ”eivät ole asetuksen N:o 847/2000 3 artiklassa tarkoitetulla tavalla vastaavanlaisia näiden kahden valmisteen toimintamekanismin ja molekyylirakenteen tärkeimpien ominaisuuksien osalta”.
188
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa lisäksi, että huomautukset, jotka CHMP esitti vastatessaan kysymykseen nro 11, oli laadittu konditionaalissa, mikä osoittaa niiden silloista väliaikaista luonnetta esitettyyn nimenomaiseen kysymykseen nähden.
189
Tästä seuraa, ettei CHMP ole mitenkään vahvistanut, että avalglukosidaasi alfan glykaanirakenteet olisivat merkityksellisiä arvioitaessa uuden vaikuttavan aineen asemaa hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan nojalla. Käsiteltävässä asiassa annetulla tutkimussuunnitelmaa koskevalla avulla ei voi missään tapauksessa olla sitovaa vaikutusta, kun CHMP arvioi myöhemmin myyntilupahakemuksen yhteydessä esitettyä erillistä vaatimusta, joka perustui muihin tieteellisiin tietoihin ja koski uuden vaikuttavan aineen aseman myöntämistä avalglukosidaasi alfalle.
190
Lopuksi kantaja väittää, että samankaltaisia biologisia lääkkeitä koskevat Euroopan lääkeviraston ohjeet vahvistavat sen väitteen, jonka mukaan vaikuttavan aineen muutoksia, jotka vaikuttavat lääkkeen terapeuttiseen toimivuuteen, on pidettävä hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisena uutena vaikuttavana aineena. Vaikuttavaa ainetta, jonka ei katsota olevan direktiivin 2001/83 10 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulla tavalla ”samanlainen” kuin biologinen vertailuvalmiste, ei voida pitää ”samana” kuin aiemmin hyväksyttyä ainetta, kun sovelletaan yleisen myyntiluvan käsitettä sekä lainmukaista tietosuoja-aikaa ja markkinoinnin suoja-aikaa, koska viimeksi mainitut ovat suoraan merkityksellisiä direktiivin 2001/83 edellä mainitun artiklan kannalta.
191
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa tältä osin, ettei kantaja ole esittänyt Nexviadymea koskevaa myyntilupahakemustaan direktiivin 2001/83 10 artiklan 4 kohdassa säädetyssä biosimilaarilääkkeitä koskevassa myyntilupamenettelyssä vaan erillisessä sääntelymenettelyssä, joten samankaltaisia biologisia lääkkeitä koskevat ohjeet, jotka Euroopan lääkevirasto on julkaissut direktiivin 2001/83 liitteessä I olevan II osan 4 kohdan viimeisen alakohdan nojalla, eivät voi olla merkityksellisiä.
192
Edellä esitetyn perusteella ensimmäisen kanneperusteen ensimmäisen osan toinen väite on hylättävä perusteettomana.
193
Näin ollen ensimmäisen kanneperusteen ensimmäinen osa on hylättävä perusteettomana.
Ensimmäisen kanneperusteen kolmas osa, joka koskee hakijoiden oppaan liitteessä I olevassa kolmannessa luetelmakohdassa vahvistettujen edellytysten täyttymättä jäämisen toteamisessa tehtyjä virheitä
194
Kantaja väittää, että CHMP sovelsi liian korkeaa näyttökynnystä arvioidessaan avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa hakijoiden oppaan liitteessä I olevan kolmannen luetelmakohdan nojalla. Lisäksi CHMP:n lopullisessa arviointikertomuksessa on ilmeisiä arviointivirheitä, koska CHMP katsoi virheellisen näyttökynnyksen soveltaminen perusteella, että todisteet, jotka kantaja oli esittänyt osoittaakseen, että avalglukosidaasi alfa erosi merkittävästi turvallisuuden ja/tai tehon osalta ominaisuuksiltaan alglukosidaasi alfasta, olivat riittämättömiä, koska mitään kliinisesti merkittävää eroa ei ollut osoitettu. CHMP ei etenkään ottanut huomioon kliinisiä tietoja, jotka koskivat COMET-tutkimuksen sekundäärisiä tutkittavia ominaisuuksia. CHMP ei myöskään ottanut kokonaisuudessaan huomioon saatavilla olevia tietoja, jotka koskivat avalglukosidaasi alfan laatua.
195
Kantaja väittää vastauskirjelmässään, että riidanalaisella päätöksellä loukataan myös yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.
196
Komissio, jota Euroopan lääkevirasto tukee, kiistää nämä argumentit.
197
Tältä osin on todettava näyttökynnyksestä, että näytön olennaisena tehtävänä on merkityksellisten seikkojen toteen näyttäminen oikeudellisesti riittävällä tavalla. Todisteiden laatua koskevilla erityisvaatimuksilla ei siis lähtökohtaisesti ole vaikutusta edellytettävään näyttökynnykseen (ks. vastaavasti tuomio 13.7.2023, komissio v. CK Telecoms UK Investments, C‑376/20 P, EU:C:2023:561, 77 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
198
Hakijoiden oppaan liitteessä I olevan kolmannen luetelmakohdan mukaan uudella vaikuttavalla biologisella aineella tarkoitetaan biologista ainetta, joka on aiemmin hyväksytty ihmisille tarkoitetussa lääkkeessä unionissa mutta joka eroaa merkittävästi ominaisuuksiltaan turvallisuuden ja/tai tehon osalta aiemmin hyväksytystä biologisesta aineesta johtuen muun muassa molekyylirakenteessa olevista eroista.
199
On todettava, ettei unionin lääkelainsäädännössä eikä hakijoiden oppaan liitteessä I määritellä näyttökynnystä, joka on edellytyksenä uuden vaikuttavan aineen aseman myöntämiseksi vaikuttavalle biologiselle aineelle.
200
Kantaja ei kiistä sitä, että hakijoiden oppaan liitteessä I olevaa kolmatta luetelmakohtaa sovellettaessa sen oli esitettävä tarvittavat todisteet uuden vaikuttavan aineen olemassaolon osoittamiseksi. Kantaja kuitenkin väittää, että CHMP:n edellyttämä näyttökynnys oli liian korkea. Sen mukaan kyseisessä luetelmakohdassa tarkoitetun uuden vaikuttavan aineen aseman myöntäminen ei edellytä, että kliinisen lääketutkimuksen tulokset osoittavat selvästi, että vaikuttava aine on tehon tai turvallisuuden osalta merkittävästi parempi kuin aiemmin hyväksytty vaikuttava aine. Kantajan mukaan olisi pitänyt soveltaa näyttökynnystä, jonka mukaan määritetään kaikkien saatavilla olevien tietojen ja todennäköisyyksien arvioinnin perusteella, onko riittäviä viitteitä siitä, että kyse on turvallisuuden tai tehon osalta merkittävästä erosta aiemmin hyväksyttyyn vaikuttavaan biologiseen aineeseen nähden. Tällainen näyttökynnys on yhteensopiva asetuksen N:o 1234/2008 liitteessä I olevan 1 kohdan c alakohdan kanssa, jonka valossa hakijoiden oppaan liitteessä I olevaa kolmatta luetelmakohtaa on tulkittava. Suhteellisuusperiaatekin edellyttää tällaista lähestymistapaa, koska tiettyjä tietoja ei mahdollisesti ole saatavilla myyntiluvan myöntämishetkellä ja koska hyvin harvinaisten sairauksien hoitoon tarkoitettuja lääkkeitä koskevien tietojen keräämiseen liittyy vaikeuksia.
201
Kantaja pyrkii argumentaatiollaan tosiasiassa sivuuttamaan arviointiperusteen, joka on kuitenkin nimenomaisesti vahvistettu hakijoiden oppaan liitteessä I olevassa kolmannessa luetelmakohdassa ja jonka mukaan arvioinnin kohteena olevan vaikuttavan aineen täytyy erota merkittävästi ominaisuuksiltaan turvallisuuden ja/tai tehon osalta aiemmin hyväksytystä aineesta.
202
Kahden vaikuttavan aineen ominaisuuksien merkittävien erojen arvioiminen turvallisuuden ja/tai tehon osalta perustuu kuitenkin sellaisten kantajan esittämien erittäin monitahoisten tieteellisten ja teknisten tosiseikkojen perusteelliseen, objektiiviseen ja kontradiktoriseen arviointiin, joihin voi luonteensa vuoksi joskus liittyä tieteellistä epävarmuutta mutta jotka edellyttävät CHMP:n – joka on velvollinen antamaan parhaan mahdollisen tieteellisen lausunnon – kannanottoa, joka perustuu näitä seikkoja ja niistä tehtyjen päätelmien uskottavuutta koskevaan arviointiin.
203
Sen vaikutuksen, joka etenkin arvioitavana olevan vaikuttavan aineen molekyylirakenteen eroilla ennakoidaan olevan kyseisen aineen ominaisuuksiin turvallisuuden ja/tai tehon osalta, on lisäksi ylitettävä tietty määrällinen tai laadullinen kynnysarvo, ennen kuin voidaan katsoa, että kyseiset ominaisuudet eroavat ”merkittävästi” aiemmin hyväksytyn aineen ominaisuuksista.
204
Tästä seuraa, että merkittävät erot, jotka ovat olemassa turvallisuuden ja/tai tehon osalta aiemmin hyväksyttyyn merkitykselliseen biologiseen aineeseen verrattuna, on osoitettava – kuten aina lääkkeitä koskevien väitteiden yhteydessä – asianmukaisten ja luotettavien todisteiden perusteella. Lisäksi CHMP:n ja seuraavaksi komission on voitava todeta kyseisten todisteiden perusteella, että näiden kahden aineen turvallisuudessa ja/tai tehossa on eroja ja että mainitut erot ovat merkittäviä eli niillä on positiivinen kliininen vaikutus, joka ylittää pelkän non-inferioriteetin; tällaisen vaikutuksen puuttuessa hakijoiden oppaan liitteessä I olevan kolmannen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen asemaa ei voida myöntää.
205
Toisin kuin kantaja väittää, ”riittävät viitteet” eivät siis riitä. Lisäksi silloin, kun merkittävien erojen tueksi esitettyjen tietojen ja kantajan niistä tekemien päätelmien luotettavuudesta on epäilyjä, toimivaltaisten viranomaisten on voitava ratkaisussaan päätyä uuden vaikuttavan aineen aseman epäämiseen.
206
Tässä yhteydessä kantajan argumentti – jonka mukaan sen ehdottamaa alempaa näyttökynnystä puoltavat asetuksen N:o 1234/2008 liitteessä I olevan 1 kohdan c alakohta ja mainitun säännöksen sanamuodon samankaltaisuus hakijoiden oppaan liitteessä I olevan kolmannen luetelmakohdan kanssa, luettuina edellä 118 kohdassa mainitun oikeuskäytännön valossa – ei voi menestyä.
207
Sen lisäksi, ettei asetuksessa N:o 1234/2008 ole tällaisia viitteitä, vaikuttavan aineen hakijoiden oppaan liitteen I mukaista uuden vaikuttavan aineen asemaa ja myyntiluvan laajentamista koskevat vaatimukset on nimittäin esitetty kahdessa erillisessä sääntelymenettelyssä, joita ei pidä sekoittaa toisiinsa.
208
Myöskään kantajan argumentit, jotka perustuvat suhteellisuusperiaatteeseen ja hyvin harvinaisten sairauksien hoitoon tarkoitettuja lääkkeitä koskevien tietojen keräämiseen liittyviin vaikeuksiin, eivät voi menestyä. Koska tällaisetkaan vaikeudet eivät voi lieventää myyntiluvan myöntämistä koskevia vaatimuksia, jotka liittyvät lääkkeen laadun, turvallisuuden ja tehon osoittamiseen, kantaja ei ole selittänyt, miksi kyseisten vaikeuksien vuoksi ”viitteitä” merkittävistä turvallisuutta ja/tai tehoa koskevista eroista olisi pidettävä riittävinä tällaisten erojen tosiasiallisen olemassaolon osoittamiseksi ja näin ollen hakijoiden oppaan liitteessä I olevan kolmannen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen aseman myöntämiseksi.
209
Se, että vaikuttavan aineen kliinisten vaikutusten arviointi on luonteeltaan väistämättä monitahoista, on myöskin seikka, joka on otettava huomioon arvioitaessa vaikuttavan aineen väitetyistä vaikutuksista tehtyjen päätelmien uskottavuutta. Tällainen monitahoisuus ei kuitenkaan sinänsä vaikuta edellytettävään näyttökynnykseen (ks. analogisesti tuomio 13.7.2023, komissio v. CK Telecoms UK Investments, C‑376/20 P, EU:C:2023:561, 78 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
210
Lisäksi kriteeriä, jonka mukaan arvioinnin kohteena olevan vaikuttavan aineen täytyy erota ”merkittävästi” ominaisuuksiltaan turvallisuuden ja/tai tehon osalta aiemmin hyväksytystä aineesta, voidaan perustella sillä, että on tarpeen välttää lainmukaisen tietosuoja-ajan ja markkinoinnin suoja-ajan voimassaolon jatkamista, tai kuten käsiteltävässä asiassa, niiden perusteetonta uudelleen alkamista (ks. vastaavasti tuomio 16.3.2023, komissio ym. v. Pharmaceutical Works Polpharma, C‑438/21 P à C‑440/21 P, EU:C:2023:213, 92 kohta).
211
Edellä esitetyn perusteella unionin yleinen tuomioistuin katsoo, ettei kantaja ole osoittanut, että CHMP on jättänyt noudattamatta näyttökynnystä, jota on sovellettava avalglukosidaasi alfan hakijoiden oppaan liitteessä I olevan kolmannen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen aseman arvioinnissa.
212
Seuraavaksi unionin yleinen tuomioistuin katsoo CHMP:n lopullisessa arviointikertomuksessa väitetysti olevien ilmeisten arviointivirheiden osalta, että kun CHMP totesi, että COMET-tutkimuksen tilastoanalyysisuunnitelmassa ennalta määriteltyjä toissijaisia tutkittavia ominaisuuksia koskevia testejä ”ei voitu muodollisesti suorittaa tyypin 1 koevirheiden varalta riittävästi valvottuina”, se pyrki tarkistamaan ja varmistamaan kyseisen tutkimuksen tuloksista mahdollisesti tehtävien päätelmien tieteellisen ja metodologisen luotettavuuden. Asiakirja-aineistosta ilmenee lisäksi, että alkuperäisessä menettelyssä ja oikaisumenettelyssä oli esitetty vastaavanlaisia varoituksia ja varaumia.
213
CHMP:n lopullisessa arviointikertomuksessa ja 23.7.2021 päivätyssä CHMP:n arviointikertomuksessa nimittäin huomautetaan COMET-tutkimuksen testien hierarkian vaikutuksista kyseisen tutkimuksen sekundäärisiä ja tertiäärisiä tutkittavia ominaisuuksia koskevien tietojen ”tulkittavuuteen”. Niissä myös mainitaan, ettei metodologisesta näkökulmasta kyseisen tutkimuksen perusteella voida todeta, että avalglukosidaasi alfasta saadaan etua alglukosidaasi alfaan verrattuna.
214
Kantaja ei kuitenkaan ole selittänyt, miten non-inferioriteettia koskeva päätelmä osoittaisi, että kyse on merkittävistä eroista tehon ja/tai turvallisuuden osalta. Se ei myöskään selitä, miten CHMP olisi menetellyt virheellisesti noudattaessaan sovittua testien hierarkiaa.
215
Kuten edellä 76 kohdassa on todettu, unionin viranomaisilla on lisäksi laaja harkintavalta niiden toimenpiteiden luonteen ja ulottuvuuden määrittämiseksi, joihin ne ryhtyvät, etenkin, kun nämä toimenpiteet edellyttävät hyvin monitahoisia tieteellisiä ja teknisiä arviointeja, kuten käsiteltävässä asiassa. Unionin yleinen tuomioistuin ei siis voi korvata kyseisten viranomaisten arviointia omalla arvioinnillaan. Vaikuttavien biologisten aineiden aseman arvioinnissa merkityksellinen tieteellinen näyttö ja tieteellisten tietojen tulkinnassa sovellettavien menetelmien perusteellisuus kuuluvat varmasti tällaisiin arviointeihin.
216
Myöskään kantajan argumentti, jonka mukaan CHMP ei ottanut huomioon kaikkia käytettävissä olevia tietoja, ei voi menestyä. Kantaja ei nimittäin ole yksilöinyt sellaista todistetta, jota CHMP ei olisi tutkinut. Lisäksi edellä 98, 103 ja 106 kohdassa esitetystä ilmenee, että CHMP selitti eri syyt, joiden vuoksi esitetyt todisteet eivät erikseen tai yhdessä tarkasteltuina riittäneet osoittamaan, että avalglukosidaasi alfa erosi tehon ja/tai turvallisuuden osalta merkittävästi alglukosidaasi alfasta.
217
Edellä esitetyn perusteella CHMP ja komissio eivät tehneet ilmeistä arviointivirhettä katsoessaan, että esitetyt todisteet eivät olleet riittäviä uuden vaikuttavan aineen aseman myöntämiseksi avalglukosidaasi alfalle hakijoiden oppaan liitteessä I olevan kolmannen luetelmakohdan nojalla.
218
Lopuksi siltä osin kuin kantaja väittää, että riidanalaisella päätöksellä loukataan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, koska Euroopan lääkevirasto sovelsi joustavampaa näyttökynnystä muiden asiakirja-aineistojen kuin Nexviadymen osalta ja asettaa erilaisen ja joustavamman näyttökynnyksen pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävien lääkkeiden osalta, on muistettava, että unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 76 artiklan d alakohdasta ja 84 artiklan 1 kohdasta ilmenee yhdessä muun muassa, että asian käsittelyn kuluessa ei saa vedota uuteen perusteeseen tai perusteluun, ellei se perustu käsittelyn aikana ilmenneisiin oikeudellisiin seikkoihin ja tosiseikkoihin (ks. vastaavasti tuomio 15.7.2015, Dennekamp v. parlamentti, T‑115/13, EU:T:2015:497, 80 kohta), tai ellei sillä laajenneta aikaisemmin – nimenomaisesti tai implisiittisesti – kannekirjelmässä esitettyä perustetta, ja sillä on läheinen yhteys tähän perusteeseen (ks. vastaavasti tuomio 11.7.2013, Ziegler v. komissio, C‑439/11 P, EU:C:2013:513, 46 kohta).
219
Käsiteltävässä asiassa kantaja väitti vasta vastausvaiheessa – yhden niistä asiakirjoista perusteella, jotka se sai syyskuussa 2022 asiakirja-aineistoon tutustumista koskevaan hakemukseensa annetussa vastauksessa, ja 18.11.2022 julkaistun keskusteluasiakirjan luonnoksen perusteella – että CHMP sovelsi aiemmin joustavampaa näyttökynnystä ja asetti erilaisen ja joustavamman näyttökynnyksen pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävien lääkkeiden osalta ja että se oli näin ollen loukannut käsiteltävässä asiassa yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.
220
Vaikka tätä väitettä ei siis voidakaan pitää ensimmäisen kanneperusteen kolmannen osan laajentamisena, sellaisena kuin se on esitetty kannekirjelmässä, sen sisältämät oikeudelliset seikat ja tosiseikat ovat tulleet ilmi kanteen nostamisen jälkeen, joten se on otettava tutkittavaksi.
221
Tältä osin yhdenvertaisen kohtelun periaate edellyttää, että toisiinsa rinnastettavia tilanteita ei kohdella eri tavalla ja että erilaisia tilanteita ei kohdella samalla tavalla, ellei tällaista kohtelua voida objektiivisesti perustella (ks. tuomio 19.12.2019, Vanda Pharmaceuticals v. komissio, T‑211/18, EU:T:2019:892, 159 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
222
Käsiteltävässä asiassa kantaja ei ole yksilöinyt kirjelmissään mitään muuta vaikuttavaa biologista ainetta koskevaa hakijoiden oppaan liitteessä I olevan kolmannen luetelmakohdan mukaista arviointia, jossa olisi sovellettu joustavampaa näyttökynnystä.
223
Tätä toteamusta ei horjuta puhtaasti spekulatiivinen argumentti, jonka kantaja esittää huomautuksen perusteella, joka sisältyy Euroopan lääkeviraston lääkkeiden johtoryhmästä (Medicines Leadership Team, MLT) peräisin olevaan asiakirjaan, jonka otsikko on ”MLT dashboard” (MLT:n tulostaulu). Mikään ei nimittäin viittaa siihen, että kyseinen huomautus koskee vaikuttavien biologisten aineiden hakijoiden oppaan liitteessä I olevan kolmannen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen aseman arviointia, saati sellaisia arviointeja, joissa ”keskeinen tutkimus” (pivotal study) oli muodollisesti epäonnistunut.
224
Koska tieteelliset tiedot, jotka koskevat eroja, jotka vaikuttavan aineen ominaisuuksissa väitetysti on tehon ja/tai turvallisuuden osalta toiseen vaikuttavaan aineeseen verrattuna, riippuvat kuitenkin kustakin Euroopan lääkevirastolle esitetystä asiakirja-aineistosta ja niitä on arvioitava erikseen, kyse ei voi olla toisiinsa rinnastettavista tilanteista (ks. vastaavasti ja analogisesti tuomio 19.12.2019, Vanda Pharmaceuticals v. komissio, T‑211/18, EU:T:2019:892, 160 kohta).
225
Lopuksi yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamista ei voida todeta myöskään 18.11.2022 päivätyn keskusteluasiakirjan luonnoksen 4.3.2 kohdan perusteella.
226
Keskusteluasiakirjan luonnoksen, joka on päivätty 18.11.2022, 4.3.2 kohdassa tosin viitataan siihen, että hakijoiden oppaan liitteessä I olevan kolmannen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevaa vaatimusta voidaan perustella pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävien lääkkeiden osalta ”uskottavilla tieteellisillä syillä” ja selittämällä, miten molekyylirakenteen, lähtöaineen tai valmistusprosessin luonteen erot ”voivat vaikuttaa merkittävästi” vaikuttavan aineen turvallisuuteen ja/tai tehoon.
227
Kantaja kuitenkin myöntää, ettei Nexviadyme ole pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävä lääke, eikä se selitä, miten se on verrattavissa tällaiseen lääkkeeseen. Tältä osin 18.11.2022 päivätyn keskusteluasiakirjan 3.2 kohdasta ilmenee, että biologisten aineiden osalta suositellaan, että jos uuden vaikuttavan aineen asemaa vaaditaan sellaisten rakenteellisten erojen vuoksi, jotka eivät riitä tämän aseman vaatimiseen hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan nojalla, on esitettävä ”näyttö” siitä, että ehdotetun vaikuttavan aineen ominaisuudet eroavat merkittävästi aiemmin hyväksytystä aineesta tehon ja/tai turvallisuuden osalta. Vaikka kantaja olisi osoittanut, että Euroopan lääkevirasto sovelsi pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävien lääkkeiden osalta erilaista ja joustavampaa näyttökynnystä, se ei siis olisi kuitenkaan osoittanut erilaista kohtelua Nexviadymen vahingoksi.
228
Edellä esitetyn perusteella yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamista koskeva väite ja siten ensimmäisen kanneperusteen kolmas osa kokonaisuudessaan on hylättävä perusteettomana.
229
Koska ensimmäisen kanneperusteen kaikki osat on hylätty perusteettomina, ensimmäinen kanneperuste on hylättävä kokonaisuudessaan.
Toinen kanneperuste, joka koskee hyvän hallinnon periaatteen, sellaisena kuin se vahvistetaan perusoikeuskirjan 41 artiklassa, loukkaamista
230
Kantaja väittää toisessa kanneperusteessaan, että kantajan avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevan pyynnön alustavassa tutkintamenettelyssä ja oikaisumenettelyssä loukattiin hyvän hallinnon periaatetta, sellaisena kuin se vahvistetaan perusoikeuskirjan 41 artiklassa. Tässä kanneperusteessa on neljä osaa.
Toisen kanneperusteen ensimmäinen osa, joka koskee objektiivisen puolueettomuuden vaatimuksen noudattamatta jättämistä
231
Kantaja väittää, että Euroopan lääkevirasto velvoitti avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevan pyynnön alustavassa tutkintamenettelyssä ja oikaisumenettelyssä CHMP:n omaksumaan kantansa, jonka mukaan kyseinen asema oli evättävä ja avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa, jota tarkoitetaan hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisessä luetelmakohdassa, koskeva keskustelu oli käytävä ”taustalla”. Kantaja täsmensi istunnossa vetoavansa tältä osin objektiivisen puolueettomuuden vaatimuksen noudattamatta jättämiseen.
232
Komissio, jota Euroopan lääkevirasto tukee, kiistää nämä argumentit.
233
Tältä osin objektiivisen puolueettomuuden vaatimuksen mukaan toimielimen on annettava riittävät takeet, jotta kaikki perustellut epäilyt mahdollisista ennakkoluuloista voidaan sulkea pois (ks. vastaavasti tuomio 27.3.2019, August Wolff ja Remedia v. komissio, C‑680/16 P, EU:C:2019:257, 27 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
234
Sen osoittamiseksi, että hallinnollisessa menettelyssä ei tarjota riittäviä takeita perusteltujen epäilyjen sulkemiseksi pois mahdollisten ennakkoluulojen osalta, ei missään tapauksessa edellytetä puolueellisuuden toteamista. On riittävää, että tältä osin on olemassa perusteltu epäily, jota ei voida sulkea pois (ks. vastaavasti tuomio 27.3.2019, August Wolff ja Remedia v. komissio, C‑680/16 P, EU:C:2019:257, 37 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
235
Käsiteltävässä asiassa kantaja vetoaa väitteensä tueksi, jonka mukaan avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen aseman arvioinnissa jätettiin noudattamatta objektiivisen puolueettomuuden vaatimusta, CHMP:n kokousten pöytäkirjoihin ja tiettyihin asiakirjoihin, jotka se sai asiakirja-aineistoon tutustumista koskevaan hakemukseensa annetussa vastauksessa.
236
Kantaja väittää aluksi avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevan vaatimuksen alustavan tutkinnan osalta, että 13.10.2020 päivätyn asiakirjan, jonka otsikko on ”Myyntilupahakemuksen alustava yhteenveto”, sivulta 11 ilmenee, että Euroopan lääkevirasto omaksui menettelyssä alusta lähtien kannan, jonka mukaan glykaanirakenne ei ole merkityksellinen arvioitaessa hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen asemaa.
237
Mainitussa asiakirjassa on seuraava kohta:
”On todettava erityisesti avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevan vaatimuksen osalta, että minkä tahansa kiinnittymisen tai imeytymisen parantamiseksi tehdyn muutoksen pitäisi johtaa merkittäviin eroihin turvallisuuden ja/tai tehon osalta. Merkittävistä eroista voidaan mainita esimerkkeinä muutokset annostiheydessä, tehon lisääntyminen, muutokset vasta-aiheissa jne. Eroista, jotka eivät ole merkittäviä, voidaan mainita esimerkkeinä pelkät farmakokineettiset muutokset, potilaspopulaation laajentaminen aiemmin tutkimattomiin alaryhmiin jne.”
238
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa tältä osin, että asetuksen N:o 726/2004 56 artiklan 1 kohdan f alakohdan mukaan Euroopan lääkeviraston sihteeristö avustaa tämän viraston komiteoita teknisesti, tieteellisesti ja hallinnollisesti sekä varmistaa niiden tehtävien yhteensovittamisen. CHMP:n työjärjestyksen 22 artiklan mukaan avustaminen sisältää teknisen ja tieteellisen tuen raportoijille sekä oikeudellisen ja sääntelyyn liittyvän tuen CHMP:lle.
239
Euroopan lääkeviraston sihteeristö kuitenkin laati alkuperäisen tutkintamenettelyn aikana myyntilupahakemuksen alustavan yhteenvedon CHMP:lle antamansa tuen yhteydessä. Se ei sitonut CHMP:tä.
240
Kantajan viittaamasta kohdasta ei myöskään ilmene, että glykaanirakenne ei olisi merkityksellinen tutkittaessa uuden vaikuttavan aineen asemaa hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan nojalla. Tätä kohtaa on lisäksi luettava asiayhteydessään. Kyseisen asiakirjan menettelyyn ja sääntelyyn liittyviä näkökohtia koskevassa johdanto-osassa todetaan, että kantaja oli vaatinut avalglukosidaasi alfalle uuden vaikuttavan aineen asemaa ja esittänyt alglukosidaasi alfaa koskevia vertailutietoja kyseisessä ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettua asemaa koskevan vaatimuksensa tueksi. Tässä johdanto-osassa todetaan, että tällaisia tietoja vaaditaan vain siinä tapauksessa, että aine on aiemmin hyväksytty ihmisille tarkoitetussa lääkkeessä unionissa, eli hakijoiden oppaan liitteessä I olevan kolmannen luetelmakohdan yhteydessä. Kyseisessä johdanto-osassa nimittäin täsmennetään, että ”ainoastaan siinä tapauksessa, että avalglukosidaasi alfaa pidetään laadun kannalta samana biologisena aineena kuin alglukosidaasi alfaa, uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevan pyynnön tueksi on arvioitava merkittävää turvallisuutta ja/tai tehoa tukevia kliinisiä ja ei-kliinisiä tietoja”. Tästä seuraa, että myyntilupahakemuksen alustavasta yhteenvedosta ilmenee, kuten Euroopan lääkevirasto väittää, että käsiteltävässä asiassa uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevaa pyyntöä voitiin arvioida sekä hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan että kyseisessä liitteessä olevan kolmannen luetelmakohdan perusteella.
241
Koska CHMP, joka ilmaisee kantansa yksimielisesti tai jäsentensä ehdottomalla enemmistöllä hyväksytyillä tieteellisillä lausunnoilla tai suosituksilla, on joka tapauksessa yksinomaisessa vastuussa kaikkien ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevien Euroopan lääkeviraston lausuntojen valmistelusta, Euroopan lääkeviraston sihteeristön laatiman myyntilupahakemuksen alustavan yhteenvedon yksittäiseen kohtaan, johon viitataan asiayhteytensä ulkopuolella, perustuva argumentti on hylättävä perusteettomana.
242
Kantaja väittää seuraavaksi, että 8.1.2021 päivätyn asiakirjan, jonka otsikko on ”Euroopan lääkeviraston tuotetiimin vertaisarviointi avalglukosidaasi alfaa koskevista 80. päivän arviointikertomuksista”, sivulta 4 ilmenee, että avalglukosidaasi alfan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen aseman lopullinen määrittäminen oli ”delegoitu” biologiatyöryhmälle.
243
Tässä asiakirjassa on seuraava kohta:
”[Biologiatyöryhmän] on tutkittava, voiko yritys edelleen vaatia ensimmäisen luetelmakohdan mukaista uuden vaikuttavan aineen asemaa (mikä edellyttää lisäperusteluja) vai onko niin, ettei tämä vaatimus ole hyväksyttävissä. Jos [biologiatyöryhmä] hylkää ensimmäisen luetelmakohdan nojalla tehdyn vaatimuksen, hakija voi uuden vaikuttavan aineen aseman saamiseksi harkita pyynnön esittämistä hakijoiden oppaan kolmannen luetelmakohdan nojalla, jossa edellytetään merkittäviä eroja turvallisuuden ja/tai tehon osalta. Tuotetiimi huomauttaa, että hakija on jo toimittanut joitakin ei-kliinisiä ja kliinisiä tietoja, joita raportoijat ovat tutkineet ja joita he pitävät tällä hetkellä riittämättöminä. Avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen aseman arviointi kolmannen luetelmakohdan (turvallisuus ja teho) nojalla ei kuulu [biologiatyöryhmän] toimivaltaan, vaan se on monialainen kysymys, jonka tutkiminen näin ollen kuuluu CHMP:lle.”
244
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa tältä osin, että Euroopan lääkeviraston sihteeristö laati tämänkin asiakirjan alustavan tutkintamenettelyn aikana CHMP:lle antamansa tuen yhteydessä eikä se sitonut CHMP:tä.
245
Lisäksi asetuksen N:o 726/2004 56 artiklan 2 kohdan ja CHMP:n työjärjestyksen 15 artiklan 1 kohdan mukaan CHMP voi perustaa pysyviä ja väliaikaisia työryhmiä. CHMP valtuutetaan työjärjestyksensä 6 artiklan 8 kohdassa kuulemaan työryhmää tuotetta arvioidessaan. Lisäksi kyseisen työjärjestyksen 15 artiklan 4 ja 5 kohdan mukaan CHMP tarkastelee uudelleen kunkin työryhmän toimeksiantoa ja tavoitteita vähintään joka kolmas vuosi ja kuulee tarvittaessa työryhmiään kaikista niiden asiantuntemuksen alaan kuuluvista kysymyksistä. CHMP:n työjärjestyksen 15 artiklan 5 kohdassa todetaan tehtävien delegoimisesta, että tämä komitea voi myös delegoida asianomaisille työryhmille tiettyjä tehtäviä, jotka koskevat pyyntöjen tieteellistä arviointia tai ohjeiden laatimista. CHMP:n määrittelemät tehtävät on tarkoitus sisällyttää työryhmän työsuunnitelmaan, jolle on saatava CHMP:n hyväksyntä.
246
Käsiteltävässä asiassa biologiatyöryhmän työjärjestyksen 2 kohdasta, jonka otsikko on ”Toimeksianto ja tavoitteet”, ilmenee, että kyseinen työryhmä perustettiin antamaan suosituksia CHMP:lle kaikista kysymyksistä, jotka liittyvät suoraan tai välillisesti biologisia lääkkeitä koskeviin laadullisiin näkökohtiin. Sen tehtävänä on tukea CHMP:tä asiakirja-aineistojen arvioinnissa muun muassa laatimalla sille kertomuksia kaikista myyntilupahakemuksista ennen CHMP:n lausunnon antamista arviointien johdonmukaisuuden varmistamiseksi. CHMP voi myös pyytää sitä antamaan tieteellisiä lausuntoja sekä yleisistä että tuotekohtaisista biologisten lääkkeiden laatuun liittyvistä kysymyksistä.
247
Tästä seuraa, että biologiatyöryhmän toimeksiantoon kuului suositusten antaminen CHMP:lle avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevasta vaatimuksesta, joka esitettiin Nexviadymea koskevan myyntilupahakemuksen yhteydessä, ja tämä toimeksianto sisältyi kyseisen työryhmän työjärjestykseen.
248
Kantajan lainaaman kohdan perusteella ei myöskään voida päätellä, että avalglukosidaasi alfan hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen aseman lopullinen määrittäminen olisi ”delegoitu” biologiatyöryhmälle tai että Euroopan lääkevirasto olisi velvoittanut CHMP:n omaksumaan kantansa. Siinä ainoastaan mainitaan kysymys, jota työryhmän oli käsiteltävä, mutta todetaan samalla, että jos hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen asemaa koskeva vaatimus hylätään, vaatimus on edelleen mahdollista esittää kyseisessä liitteessä olevan kolmannen luetelmakohdan perusteella. Kantajan lainaamaa kohtaa on nimittäin luettava asiayhteydessään. Kohdista, jotka suoraan edeltävät kantajan lainaamaa kohtaa, ilmenee kuitenkin, että tiettyjen tehoa ja turvallisuutta koskevien tietojen esittämisen vuoksi oli epäselvää, aikoiko kantaja vaatia hakijoiden oppaan liitteessä I olevan kolmannen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen asemaa, että kantajalle oli ilmoitettu ennen myyntilupahakemuksen tekemistä vaatimukseen, joka koskee kyseisessä liitteessä olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen asemaa, liittyvistä haasteista ja että avustavien raportoijien menettelyn 80. päivän vaiheen arviointikertomuksissa oli tiettyjen näkökohtien osalta epäjohdonmukaisuuksia tai epäselvyyksiä.
249
Tästä seuraa, että argumentti, joka perustuu Euroopan lääkeviraston sihteeristön asiakirjan, jonka otsikko on ”Euroopan lääkeviraston tuotetiimin vertaisarviointi avalglukosidaasi alfaa koskevista 80. päivän arviointikertomuksista”, yksittäiseen kohtaan, johon viitataan asiayhteytensä ulkopuolella, on hylättävä perusteettomana.
250
Seuraavaksi on täsmennettävä CHMP:n heinäkuussa 2021 pidetyn monipäiväisen kokouksen pöytäkirjasta, että kyseinen kokous pidettiin avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen aseman koskevan pyynnön alkuperäisen arviointimenettelyn yhteydessä ja siis ennen CHMP:n 23.7.2021 annetun alkuperäisen lausunnon antamista. Se, että kyseisen kokouksen pöytäkirjassa avalglukosidaasi alfaa kuvataan ”tunnetuksi” aineeksi, jopa kohdassa, jossa viitataan hakijan 20.7.2021 antamiin suullisiin selvityksiin, ei osoita, että CHMP:n alustava tutkimus olisi ollut puolueellinen. Pöytäkirja nimittäin hyväksytään yleensä vasta kokouksen lopussa tai sen jälkeen, ja juuri edellä mainittujen suullisten selitysten jälkeen CHMP antoi alkuperäisen lausuntonsa, jossa alun perin hylättiin kantajan vaatimukset, jotka koskivat avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa. Joka tapauksessa asiakirja-aineistosta ilmenee, että CHMP:n heinäkuussa 2021 pidetyn kokouksen pöytäkirja julkaistiin vasta lokakuussa 2021 eli alkuperäisen lausunnon antamisen jälkeen. Tästä seuraa, ettei kyseisen pöytäkirjan perusteella, jonka laatimisolosuhteet eivät ole tiedossa, voida tehdä päätelmiä CHMP:n objektiivisen puolueettomuuden mahdollisesta puuttumisesta kyseistä kokousta pidettäessä.
251
Samoin ainoastaan sillä perusteella, että uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevan pyynnön oikaisumenettelyn aikana pidettyjen CHMP:n kokousten esityslistoissa ja pöytäkirjoissa avalglukosidaasi alfaa kuvattiin ”tunnetuksi” vaikuttavaksi aineeksi, ei voida todeta, ettei tässä menettelyssä tarjottu riittäviä takeita Euroopan lääkeviraston, sen sihteeristön tai CHMP:n kaikkia mahdollisia ennakkoluuloja koskevien perusteltujen epäilyjen poissulkemiseksi.
252
Tällaisissa asiakirjoissa on nimittäin ainoastaan tarkoitus antaa perustietoja keskusteltavista aiheista ja toteutettavista toimista, ja kun on kyse pöytäkirjoista, esittää yhteenveto aiemmin toteutetuista toimista, keskustelujen vaiheesta ja tarvittaessa hyväksytyistä eri toimista. Koska CHMP oli jo antanut alkuperäisen lausuntonsa, jossa suositeltiin, ettei avalglukosidaasi alfaa pidetä uutena vaikuttavana aineena, kyseisen aineen kuvaaminen ”tunnetuksi” aineeksi oikaisumenettelyn aikana pidettyjen kokousten esityslistoissa ja pöytäkirjoissa merkitsi vain välitöntä muistutusta kokouksessa käsiteltävästä oikaisumenettelyn kohteesta.
253
Lopuksi myöskään kantajan argumentti, joka perustuu marraskuulta 2021 olevan asiakirjan, jonka otsikko on ”Rolling Reader’s Guidance – Re-examination” (Päivitetyt ohjeet lukijalle – Uudelleentarkastelu), sivuun 3 ja jonka mukaan Euroopan lääkevirasto oli jo todennut, ettei avalglukosidaasi alfaa ollut pidettävä hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisena uutena vaikuttavana aineena, ei voi menestyä.
254
Tässä asiakirjassa on seuraava kohta:
”Ainetta pidetään sellaisenaan (eli ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetulla tavalla) uutena, jos potilas ei saa pyynnössä tarkoitettua vaikuttavaa ainetta annettaessa samaa terapeuttista osaa kuin sellaista vaikuttavaa ainetta tai sellaisia vaikuttavia aineita annettaessa, jotka on aiemmin hyväksytty unionissa. Tapaukset, joissa vaikuttavat aineet ovat rakenteellisesti samankaltaisia ja joissa potilas saa pyynnössä tarkoitettua vaikuttavaa ainetta annettaessa saman terapeuttisen osan, kuuluvat kolmannen luetelmakohdan soveltamisalaan.
Kun tämä periaate otetaan huomioon molekyylirakennetta arvioitaessa ja kun otetaan huomioon hakijan esittämät eri seikat, on todettava, ettei avalglukosidaasi alfaa pidetä uuden vaikuttavan aineen määritelmän ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettuna uutena vaikuttavana aineena. Mahdollisia vaikutuksia kliinisen tehon tai turvallisuuden osalta on arvioitava kolmannen luetelmakohdan mukaisen vaatimuksen yhteydessä.”
255
Euroopan lääkevirasto väittää, eikä kantaja ole tätä kiistänyt, että kyseistä asiakirjaa ei laatinut Euroopan lääkeviraston sihteeristö vaan oikaisuvaiheen raportoija ja että sen tarkoituksena oli ainoastaan CHMP:n keskustelujen silloisen tilan tiivistäminen esittämällä raportoijan ja avustavan raportoijan näkemykset sekä CHMP:n muiden jäsenten antama palaute.
256
Tästä seuraa, ettei ”Rolling Reader’s Guidance – Re-examination” ‑nimisessä asiakirjassa olevan kohdan, johon kantajan on viitannut, perusteella voida päätellä, että Euroopan lääkevirasto olisi velvoittanut CHMP:n omaksumaan kantansa. Lisäksi kyseistä kohtaa on tulkittava asiayhteydessään eli siten, että se kuvastaa CHMP:n silloisten keskustelujen tilaa. Siinä nimittäin todetaan, että raportoija ja avustava raportoija olivat oikaisuvaiheessa samaa mieltä avalglukosidaasi alfan laadun arvioimisesta hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan nojalla. Siinä tiivistetään raportoijan kanta, jonka mukaan kyseistä ainetta voidaan pitää hakijoiden oppaan liitteessä I olevan kolmannen luetelmakohdan mukaisena uutena vaikuttavana aineena. Siinä todetaan, että CHMP:n jäsenet olivat yksimielisiä siitä, ettei avalglukosidaasi alfalle voitu myöntää hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen asemaa.
257
Edellä esitetyn perusteella toisen kanneperusteen ensimmäinen osa on hylättävä perusteettomana.
Toisen kanneperusteen toinen osa, jonka mukaan CHMP käytti asiakirjaa, johon kantajalta evättiin oikeus tutustua
258
Kantaja arvostelee CHMP:tä siitä, että se otti kantajan pyynnön, joka koski avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa, alustavassa tutkinnassa ja uudelleentarkastelussa viitteellisesti huomioon luonnoksen keskusteluasiakirjasta, joka koskee biologisten aineiden uuden vaikuttavan aineen aseman arvioinnissa huomioon otettavia perusteita, joka julkaistiin myöhemmin 18.11.2022 kuulemista varten ja johon kantajalta evättiin oikeus tutustua.
259
Komissio, jota Euroopan lääkevirasto tukee, kiistää tämän argumentin.
260
Tältä osin oikeuskäytännön mukaan asiakirja-aineistoon tutustumista koskevan oikeuden loukkaaminen kantajalle vastaisen päätöksen tekemistä edeltävän alustavan tutkinnan aikana voi johtaa riidanalaisen asetuksen kumoamiseen vain silloin, kun on edes pieni mahdollisuus, että tietojen antaminen kyseessä olevien asiakirjojen sisällöstä olisi johtanut siihen, että hallinnollisessa menettelyssä olisi voitu päätyä toisenlaiseen lopputulokseen, jos asianomainen olisi voinut vedota näihin tietoihin kyseisen menettelyn aikana (ks. vastaavasti tuomio 16.2.2012, neuvosto ja komissio v. Interpipe Niko Tube ja Interpipe NTRP, C‑191/09 P ja C‑200/09 P, EU:C:2012:78, 174 kohta).
261
Käsiteltävässä asiassa kantaja esittää argumentaationsa tueksi etenkin, että luonnos keskusteluasiakirjasta, joka koskee biologisten aineiden uuden vaikuttavan aineen aseman arvioinnissa huomioon otettavia perusteita, mainittiin CHMP:n raportoijan ja avustavan raportoijan 7.7.2021 laatimassa kertomuksessa, kantajan alkuperäisen tutkinnan aikana esittämissä suullisissa selvityksissä, biologiatyöryhmälle lokakuun 2021 kokouksessa oikaisumenettelyn yhteydessä pidetyssä esityksessä sekä kyseisen työryhmän 28.10.2021 päivätyssä kertomuksessa.
262
Tässä yhteydessä on muistutettava, että väliaikaiset arviointikertomukset ja ‑asiakirjat on erotettava komitean hyväksymistä arviointikertomuksista, jotka kuvastavat kyseisen komitean lausuntoa.
263
Keskusteluasiakirjan alustavaan luonnokseen ei kuitenkaan enää viitattu 23.7.2021 päivätyssä CHMP:n arviointikertomuksessa eikä uudelleentarkastelun jälkeen laaditussa CHMP:n lopullisessa arviointikertomuksessa.
264
Unionin yleinen tuomioistuin lisäksi korostaa, ettei sitä, että alkuperäisen tutkintamenettelyn ja oikaisumenettelyn aikana laadituissa eri kertomuksissa on samankaltaisia kohtia, ole pidettävä virheenä (ks. vastaavasti ja analogisesti tuomio 9.9.2010, Now Pharm v. komissio, T‑74/08, EU:T:2010:376, 95 kohta ja tuomio 11.12.2014, Faita v. ETSK, T‑619/13 P, EU:T:2014:1057, 32 kohta).
265
Virheenä ei voida pitää myöskään sitä, että uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevan pyynnön arvioinnissa sovelletaan tieteellisiä näkökohtia, vaikka ne voivat sisältyä myös keskusteluasiakirjan alustavaan luonnoksen, joka ei vielä ole yleisön saatavilla, koska CHMP ei ole hyväksynyt sitä.
266
Asetuksen N:o 726/2004 61 artiklan 1 kohdan kolmannesta alakohdasta ja CHMP:n työjärjestyksen 6 artiklan 1 kohdasta nimittäin ilmenee, että CHMP:n jäsenet nimitetään ja CHMP:n eri raportoijat ja raportoijien avustajat sekä heidän arviointitiimiensä jäsenet nimetään heidän kokemuksensa perusteella ja mahdollisimman korkeatasoista tieteellistä neuvontaa koskevan tavoitteen mukaisesti. Näiden henkilöiden ei siis voida odottaa jättävän huomiotta sellaisia tieteellisiä lähestymistapoja, tietoja ja käytäntöjä, jotka heidän mielestään voivat vaikuttaa merkityksellisiltä ja joita lisäksi työryhmä, jonka tehtävänä on tukea heitä, on heille suositellut, pelkästään sillä perusteella, että kyseiset lähestymistavat, tiedot ja käytännöt sisältyvät keskusteluasiakirjan alustavaan luonnokseen.
267
Kantaja ei ole missään tapauksessa osoittanut, että keskusteluasiakirjan alustavan luonnoksen toimittamisella olisi ollut vaikutuksia riidanalaisen päätöksen sisältöön, koska se ei ole esittänyt tästä mitään näyttöä. Kantaja ilmoitti vasta istunnossa, että se olisi mahdollisesti voinut esittää lisäargumentteja CHMP:n aminohapposekvenssille antaman painoarvon kumoamiseksi. Kyseisen komitean lopulta omaksuma tieteellinen lähestymistapa on kuitenkin esitetty selvästi koko menettelyn ajan, eikä sitä ole muutettu. Vaikka kyseisen luonnoksen toimittamatta jättämistä pidettäisiin menettelyvirheenä, sillä ei siis olisi vaikutusta riidanalaisen päätöksen laillisuuteen.
268
Edellä esitetyn perusteella toisen kanneperusteen toinen osa on hylättävä perusteettomana.
Toisen kanneperusteen kolmas osa, jonka mukaan Euroopan lääkeviraston CHMP:n raportoijalle ja avustavalle raportoijalle antamia suosituksia ei toimitettu kantajalle
269
Kantaja arvostelee Euroopan lääkevirastoa siitä, ettei se toimittanut sille suosituksia, jotka kyseinen virasto oli antanut CHMP:n raportoijalle ja avustavalle raportoijalle kantajan pyyntöä, joka koski avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa, koskevan oikaisumenettelyn aikana. Kahdesta kohdasta, jotka sisältyvät avustavan raportoijan uudelleentarkastelun yhteydessä esittämään 1.10.2021 päivättyyn oikaisun perusteita koskevaan kertomukseen, kuitenkin ilmenee, että tällaiset suositukset ohjasivat CHMP:n myöhempää arviointia.
270
Kantaja viittaa näin ollen oikaisuperusteen osalta, joka koskee uuden vaikuttavan aineen aseman arviointiperusteiden oikeudellista ja lainsäädännöllistä luonnetta, avustavan raportoijan 1.10.2021 päivätyn oikaisun perusteita koskevan arviointikertomuksen 4.3 kohtaan. Avustava raportoija totesi, että Euroopan lääkevirasto oli maininnut hänelle esitetyissä huomautuksissa, että ”näitä kysymyksiä ei ole tarpeen käsitellä” ja että ”arvioinnissa on keskityttävä ainoastaan tieteellisiin syihin”.
271
Oikaisuperusteen osalta, jonka mukaan asetuksessa N:o 847/2000 tarkoitettu harvinaislääkkeisiin sovellettava samankaltaisuuden periaate vahvistaa avalglukosidaasi alfan hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen aseman, kantaja viittaa edellä 270 kohdassa mainitun kertomuksen 4.11 kohtaan. Avustava raportoija huomautti, että ”Euroopan lääkevirasto toteaa, että käytetyt määritelmät ovat harvinaislääkkeistä annetun asetuksen määritelmiä” ja että ”nämä määritelmät eivät [kuitenkaan] ole sellaisia seikkoja, jotka on otettava huomioon arvioitaessa uuden vaikuttavan aineen asemaa, ja ne on siten jätettävä huomiotta”. Euroopan lääkevirasto oli myös todennut, että ”arviointikertomuksessa voidaan täsmentää, että [molekyylirakenteen tärkeimpiä ominaisuuksia] koskevia säännöksiä, sellaisina kuin ne ovat harvinaislääkkeisiin sovellettavassa lainsäädännössä, ei välttämättä sovelleta arvioitaessa uuden vaikuttavan aineen asemaa, joka ei liity kaupalliseen yksinoikeuteen”.
272
Kantaja väittää, että jälkimmäinen edellä 271 kohdassa mainituista avustavan raportoijan huomautuksista sisältyy CHMP:n lopullisen arviointikertomuksen 5.3 kohtaan, koska tässä asiakirjassa todetaan, että ”molekyylirakenteen – – tärkeimpiä ominaisuuksia koskevia säännöksiä, sellaisina kuin ne ovat harvinaislääkkeisiin sovellettavassa lainsäädännössä, ei sovelleta arvioitaessa uuden vaikuttavan aineen asemaa, koska tällainen asema ei liity kaupalliseen yksinoikeuteen”.
273
Komissio, jota Euroopan lääkevirasto tukee, kiistää nämä argumentit.
274
Kuten edellä 238 kohdassa on todettu ja kuten kantaja myöntää, Euroopan lääkeviraston sihteeristön tehtävänä on tältä osin avustaa tämän viraston komiteoita teknisesti, tieteellisesti ja hallinnollisesti, mikä sisältää teknisen ja tieteellisen tuen raportoijille sekä oikeudellisen ja sääntelyyn liittyvän tuen CHMP:lle.
275
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että Euroopan lääkeviraston sihteeristö antoi oikaisumenettelyn aikana CHMP:n raportoijille oikeudellista tukea, josta ei määrätä komitean työjärjestyksessä –komission kirjelmien mukaan ”sisäisten oikeudellisten selvennysten” muodossa. Koska kantaja ei ole esittänyt tältä osin mitään argumentteja, tämä seikka ei kuitenkaan voi olla riidanalaisen päätöksen kumoamisen perusteena. Kantaja on lisäksi ilmoittanut, ettei se vastustanut tällaisia ohjeita.
276
Asiakirja-aineistosta ei myöskään ilmene, että kantaja olisi pyytänyt saada tutustua kyseisiin oikeudellisiin selvennyksiin oikaisumenettelyn aikana, eikä se ole selittänyt, mitä konkreettista haittaa sille oli aiheutunut siitä, ettei kyseisiä selvennyksiä toimitettu viran puolesta.
277
Lisäksi kantajan argumenttien osat, joita näissä selvennyksissä käsiteltiin – eli uuden vaikuttavan aineen aseman arviointiperusteiden oikeudellinen ja lainsäädännöllinen luonne sekä asetuksessa N:o 847/2000 olevien määritelmien merkityksellisyys – oli jo esitetty ja hylätty alkuperäisen tutkinnan aikana ja CHMP:n 23.7.2021 päivätyssä arviointikertomuksessa, joka oli CHMP:n 23.7.2021 antaman lausunnon liitteenä. Näin ollen ei ole perusteita katsoa, että kyseisten selvennysten toimittaminen olisi vaikuttanut riidanalaisen päätöksen sisältöön, koska kantaja ei ole esittänyt tästä mitään näyttöä. Vaikka mainittujen selvennysten toimittamatta jättämistä pidettäisiin menettelyvirheenä, se ei siis voisi johtaa riidanalaisen päätöksen kumoamiseen.
278
Edellä esitetyn perusteella toisen kanneperusteen kolmas osa on hylättävä perusteettomana.
Toisen kanneperusteen neljäs osa, jonka mukaan kantajalle ei ilmoitettu biologiatyöryhmän roolista ja työskentelystä
279
Kantaja väittää, ettei sille ilmoitettu asianmukaisesti CHMP:n biologiatyöryhmän roolista ja lausunnosta alustavan tutkintamenettelyn ja oikaisumenettelyn yhteydessä, jotka koskivat avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevaa kantajan pyyntöä. Kyseinen työryhmä ei myöskään kuullut kantajaa. Euroopan lääkeviraston olisi lisäksi pitänyt toimittaa biologiatyöryhmän 28.10.2021 päivätty raportti kantajalle aikaisemmin eikä vasta kesäkuussa 2022 sitä koskevan pyynnön esittämisen jälkeen. Biologiatyöryhmällä oli nimittäin ratkaiseva rooli kantajan pyynnön, joka koski avalglukosidaasi alfan hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen asemaa, uudelleentarkastelussa, ja sen osallistuminen johti oikaisuvaiheen raportoijan alun perin ehdottaman lähestymistavan muuttamiseen. Biologiatyöryhmällä ei myöskään ollut toimeksiantoa, joka olisi kattanut tällaisen roolin omaksumisen, koska CHMP ei ollut uusinut sen työsuunnitelmaa.
280
Komissio, jota Euroopan lääkevirasto tukee, kiistää nämä argumentit.
281
Kantajan argumentteja, joiden mukaan sille ei ilmoitettu asianmukaisesti biologiatyöryhmän roolista eikä kyseisellä työryhmällä ollut toimeksiantoa, joka olisi kattanut suositusten antamisen CHMP:lle – kun oli kyse Nexviadymea koskevan myyntilupahakemuksen yhteydessä esitetystä avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa pyynnöstä – ei voida hyväksyä.
282
CHMP:n ja biologiatyöryhmän työjärjestykset ovat nimittäin julkisia asiakirjoja, jotka ovat saatavilla Euroopan lääkeviraston internetsivustolla, joten kantajalle oli annettu mahdollisuus saada tietoa kyseisen työryhmän roolista ja toimeksiannosta. Lisäksi kantaja on itse toimittanut unionin yleiselle tuomioistuimelle biologiatyöryhmän työjärjestyksen.
283
Kuten edellä 246 ja 247 kohdassa on todettu, biologiatyöryhmä perustettiin antamaan suosituksia CHMP:lle ”kaikista kysymyksistä”, jotka liittyvät suoraan tai välillisesti biologisia lääkkeitä koskeviin laadullisiin näkökohtiin, ja sen tehtävänä on tukea CHMP:tä asiakirja-aineistojen arvioinnissa laatimalla sille kertomuksia ”kaikista myyntilupahakemuksista ennen CHMP:n lausunnon antamista”. Toimeksianto, joka koskee suositusten antamista CHMP:lle uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevista vaatimuksista, on biologiatyöryhmän työjärjestyksessä eikä sen vuotuisessa työsuunnitelmassa.
284
Asiakirja-aineistossa mikään ei myöskään viittaa siihen, että biologiatyöryhmän toimeksiantoa olisi muutettu 13.12.2018–11.11.2021 eli kyseisen työryhmän työjärjestyksen vahvistamispäivän sekä CHMP:n lopullisen lausunnon ja CHMP:n lopullisen arviointikertomuksen hyväksymispäivän välisenä aikana. Mikään ei viittaa varsinkaan siihen, että CHMP olisi muuttanut biologiatyöryhmän toimeksiantoa kyseisen toimeksiannon joka kolmas vuosi tapahtuvan uudelleentarkastelun yhteydessä, jota tarkoitetaan CHMP:n työjärjestyksen 15 artiklan 4 kohdassa (ks. edellä 245 kohta).
285
Tästä seuraa, että siltä osin kuin CHMP kuuli biologiatyöryhmää, ei voida katsoa olevan kyse avoimuuden puutteesta taikka kyseisen työryhmän toimeksiannon puuttumisesta tai ylittämisestä.
286
Seuraavaksi on todettava myyntiluvan hakijan mahdollisuudesta ilmaista kantansa biologiatyöryhmässä, että oikeuskäytännön mukaan oikeus tulla kuulluksi edellyttää, että henkilöille, joille päätös on osoitettu ja joiden etuihin se merkittävästi vaikuttaa, annetaan tilaisuus ilmaista asianmukaisesti kantansa seikoista, joita on käytetty heitä vastaan riidanalaisen päätöksen perustelemiseksi (ks. vastaavasti tuomio 19.12.2019, Probelte v. komissio, T‑67/18, EU:T:2019:873, 86 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
287
Tältä osin CHMP:n työjärjestyksen 13 artiklan 1 kohdassa määrätään, että myyntiluvan hakija voi esittää suullisia selvityksiä työryhmille tai tieteellisille neuvoa-antaville ryhmille, jos CHMP on delegoinut tieteelliseen arviointiin liittyviä tehtäviä työryhmälle tai tieteelliselle neuvoa-antavalle ryhmälle. Kuten edellä 248 kohdassa on todettu, kantaja ei kuitenkaan ole osoittanut, että avalglukosidaasi alfan hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen aseman lopullinen määrittäminen olisi ”delegoitu” biologiatyöryhmälle.
288
Biologiatyöryhmän työjärjestyksen 2 kohdassa todetaan tuen osalta, jota kyseinen työryhmä antaa CHMP:lle asiakirja-aineistojen arvioinnissa, että ”jos [biologiatyöryhmä]/CHMP katsoo sen tarpeelliseksi, voidaan järjestää kokouksia suullisten selvitysten antamista varten” myyntiluvan hakijoiden kanssa. Biologiatyöryhmän työjärjestyksen 6.3 kohdassa määrätään, että ”jos [biologiatyöryhmä] katsoo sen aiheelliseksi, yritykset voivat CHMP:n suostumuksella pitää suullisia esityksiä työryhmän kokouksissa kysymyksistä, jotka liittyvät suoraan tämän työryhmän toimintaan”.
289
Koska nämä määräykset eivät ole sanamuodoltaan pakottavia ja niissä jätetään biologiatyöryhmälle harkintavaltaa, kyseisen työryhmän tehtävänä oli päättää – tarvittaessa CHMP:n suostumuksella – siitä, pyydetäänkö kantaja esittämään suullisia selityksiä.
290
Tätä päätelmää ei horjuta se, että Euroopan lääkeviraston on toimivaltaansa käyttäessään noudatettava perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdan nojalla perusoikeuskirjassa mainittuja oikeuksia ja periaatteita (ks. vastaavasti tuomio 14.3.2024, D & A Pharma v. komissio ja Euroopan lääkevirasto, C‑291/22 P, EU:C:2024:228, 87 ja 112 kohta).
291
Biologiatyöryhmän lausunto ei nimittäin ole perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu yksittäinen toimenpide, joka vaikuttaisi kantajaan epäedullisesti. Tällainen lausunto on ainoastaan väliaikainen, CHMP:n lausunnon ja riidanalaisen päätöksen valmisteluun liittyvä toimi. Kantajalla ei myöskään ollut yleistä tai ehdotonta oikeutta esittää suullisia huomautuksia direktiivissä 2001/83, asetuksessa N:o 726/2004 sekä CHMP:n ja biologiatyöryhmän työjärjestyksissä tarkoitettujen mahdollisuuksien lisäksi.
292
Edellä esitetyn perusteella on todettava, että kantajan oikeutta tulla kuulluksi ei ole loukattu sillä perusteella, ettei sillä ollut tilaisuutta esittää suullisia huomautuksia biologiatyöryhmässä.
293
Joka tapauksessa asiakirja-aineistosta ilmenee, että kantajalla oli mahdollisuus ilmaista kantansa avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemasta alkuperäisen tutkinnan ja uudelleentarkastelun yhteydessä sekä kirjallisesti että esittämällä suullisia selvityksiä 20.7. ja 8.11.2021 CHMP:ssä ja komission kanssa pidetyissä kokouksissa. Kantaja ei myöskään väitä, että riidanalainen päätös perustuisi tieteellisiin näkökohtiin, joista se ei voinut esittää näkemystään ennen kyseisen päätöksen tekemistä.
294
Väitteestä, jonka mukaan Euroopan lääkevirasto toimitti 28.10.2021 päivätyn biologiatyöryhmän kertomuksen kantajalle vasta kesäkuussa 2022 sitä koskevan pyynnön esittämisen jälkeen, vaikka tällä kertomuksella oli ratkaiseva vaikutus kantajan pyynnön, joka koski avalglukosidaasi alfan hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen asemaa, ratkaisun kannalta, on riittävää todeta, että kyseisen työryhmän toteamukset, joita oikaisuvaiheen avustavat raportoijat ja sittemmin CHMP pitivät merkityksellisinä, on sisällytetty raportoijien 2.11.2021 päivättyyn oikaisun perusteita koskevaan yhteiseen arviointikertomukseen ja CHMP:n lopulliseen arviointikertomukseen. Kantaja ei kiistä sitä, että se sai mainitut asiakirjat ajoissa.
295
Mitään virhettä ei voida päätellä myöskään siitä, että avalglukosidaasi alfan hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisen uuden vaikuttavan aineen aseman arvioinnin uudelleentarkastelun yhteydessä raportoija, joka oli alun perin katsonut, että avalglukosidaasi alfa voi olla hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukainen uusi vaikuttava aine, koska sen molekyylirakenne oli enemmän kuin hieman toisenlainen kuin alglukosidaasi alfan molekyylirakenne asetuksessa N:o 1234/2008 tarkoitetulla tavalla, sisällytti biologiatyöryhmän kannan 8.10.2021 päivättyyn oikaisun perusteita koskevaan kertomukseensa.
296
Raportoijan tehtävän hoitaminen merkitsee keskeisen roolin omaksumista valmisteltaessa lausuntoa, joka CHMP:tä on pyydetty antamaan, ja tämän komitean nimeämällä raportoijalla on oma vastuu tässä lausuntomenettelyssä (ks. vastaavasti tuomio 27.3.2019, August Wolff ja Remedia v. komissio, C‑680/16 P, EU:C:2019:257, 33 ja 34 kohta).
297
Käsiteltävässä asiassa oikaisuvaiheen raportoija kuitenkin totesi pitävänsä käytännöllisenä sitä, että biologiatyöryhmän kanta sisällytettiin 8.10.2021 päivättyyn oikaisun perusteita koskevaan kertomukseen, kun otetaan huomioon ajalliset rajoitukset. Mikään ei myöskään estänyt raportoijaa toimimasta tällä tavoin, jos hän yhtyi biologiatyöryhmän päätelmiin. Ei ole mitenkään poissuljettua, että asiantuntija voi muuttaa mielipidettään lääkkeen arviointiin liittyvästä kysymyksestä.
298
Tältä osin biologiatyöryhmän lokakuussa 2021 pidetyn kokouksen, joka koski uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevan pyynnön uudelleentarkastelua, pöytäkirjassa todetaan, että äänestyksessä, jossa oli tarkoitus selventää mielipiteiden kehitystä kyseisessä työryhmässä, ilmeni, että sen jäsenten enemmistön mielestä avalglukosidaasi alfaa ei ollut pidettävä hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisena uutena vaikuttavan aineena, ja että kaikki tämän työryhmän jäsenet ja oikaisuvaiheen raportoija sittemmin hyväksyivät tämän päätelmän.
299
Edellä esitetyn perusteella toisen kanneperusteen neljäs osa on hylättävä perusteettomana.
300
Koska toisen kanneperusteen kaikki osat on hylätty perusteettomina, toinen kanneperuste on hylättävä kokonaisuudessaan.
Kolmas kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 141/2000 5 artiklan 12 kohdan b alakohdan rikkomista, ilmeistä arviointivirhettä ja perustelujen riittämättömyyttä
301
Kolmannella kanneperusteellaan kantaja riitauttaa riidanalaisen päätöksen 5 artiklan siltä osin kuin komissio on päättänyt, että Nexviadymea ei luokitella harvinaislääkkeeksi. Kantajan mukaan COMP sovelsi sen osalta liian korkeaa näyttökynnystä arvioidessaan, oliko merkittävää etua koskevan arviointiperusteen – joka koski Nexviadymen harvinaislääkkeeksi määrittelemisen voimassa pitämistä – katsottava edelleen täyttyvän myyntiluvan myöntämishetkellä. Jos merkittävän edun toteamista koskevia arviointiperusteita tarkastellaan tiukasti, on noudatettava ”todennäköisyyksien arviointia”. COMP:n lopullinen kanta on kuitenkin rakenteeltaan ja perusteluiltaan puutteellinen, koska tämä komitea ei tutkinut näyttöä kokonaisuudessaan, kun se punnitsi yleisesti todennäköisyyksiä. COMP ei siis tutkinut kaikkia seikkoja, jotka olisi pitänyt ottaa huomioon, ja teki ilmeisen arviointivirheen. Lopuksi kantaja väittää, että CHMP:n arvioinnissa, joka koskee avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa, olevat virheet tekevät virheelliseksi myös COMP:n arvioinnin, joka koskee Nexviadymen merkittävää etua Myozymeen verrattuna.
302
Komissio, jota Euroopan lääkevirasto tukee, kiistää nämä argumentit.
303
Aluksi on muistutettava, että harvinaislääkkeitä koskevassa menettelyssä on kaksi erillistä vaihetta. Ensimmäinen vaihe koskee lääkkeen määrittelemistä harvinaislääkkeeksi ja toinen vaihe, josta on kyse käsiteltävässä asiassa, koskee harvinaislääkkeeksi määritellyn lääkkeen myyntilupaa ja siihen liittyvää kaupallista yksinoikeutta. Asetuksen N:o 141/2000 5 artiklan 12 kohdan b alakohdan mukaan harvinaislääke on nimittäin poistettava unionin harvinaislääkkeiden rekisteristä, kun on ennen myyntiluvan myöntämistä osoitettu, että arviointiperusteet eivät enää täyty kyseisen lääkkeen osalta. Kun rahoittaja siis hakee harvinaislääkkeeksi määritellylle lääkkeelle myyntilupaa, se käynnistää samanaikaisesti menettelyn, jossa arvioidaan uudelleen harvinaislääkkeeksi määrittelemisen perusteet (ks. tuomio 23.9.2020, Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate v. komissio, T‑549/19, EU:T:2020:444, 43–45 kohta (ei julkaistu) oikeuskäytäntöviittauksineen).
304
Asetuksen N:o 141/2000 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetään vaihtoehtoisista arviointiperusteista lääkkeen määrittelemiseksi harvinaislääkkeeksi. Joko kyseiseen sairaudentilaan ei ole olemassa tyydyttävää unionissa luvan saanutta diagnoosi-, ehkäisy- tai hoitomenetelmää (ensimmäinen tilanne) tai, jos sellainen menetelmä on olemassa – kuten käsiteltävässä asiassa – lääkkeestä on merkittävää etua tällaisesta sairaudentilasta kärsiville (toinen tilanne).
305
On muistutettava, että lääkkeen harvinaislääkkeeksi luokittelemiseksi merkittävän edun käsite määritellään asetuksen N:o 847/2000 3 artiklan 2 kohdassa siten, että sillä tarkoitetaan ”kliinisesti merkityksellistä hyötyä tai suurta vaikutusta potilaan hoitoon”.
306
Oikeuskäytännön mukaan asetuksen N:o 141/2000 3 artiklan 1 kohdan b alakohdan toisessa tilanteessa, jota voidaan soveltaa käsiteltävässä asiassa, merkittävä etu määritellään siis suorittamalla vertailu olemassa olevan luvan saaneen hoidon tai lääkkeen kanssa. ”Kliinisesti merkityksellistä hyötyä” ja ”suurta vaikutusta potilaan hoitoon”, joihin mahdollisesta harvinaislääkkeestä oleva merkittävä etu perustuu, voidaan nimittäin arvioida vain vertaamalla tätä lääkettä jo luvan saaneisiin hoitoihin (ks. tuomio 16.5.2019, GMPO v. komissio, T‑733/17, EU:T:2019:334, 32 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
307
Lisäksi asetuksen N:o 141/2000 3 artiklan 1 kohdan b alakohdan sanamuodosta ja tällä asetuksella käyttöön otetun järjestelmän hengestä käy ilmi, että perusteet merkittävän edun toteamiselle ovat tiukat. Sellaisen lääkkeen kehittäminen, josta on merkittävää etua saman sairaudentilan hoitoon tarkoitettuun, myyntiluvan jo saaneeseen lääkkeeseen verrattuna, edellyttää, että lääkettä kehittävä yritys investoi tämän potentiaalisen, paremman lääkkeen tutkimukseen ja kehittämiseen. Jotta yritys voisi hakea tietyn lääkkeen harvinaislääkkeeksi määrittelemistä, myyntilupaa ja sen jälkeistä kaupallista yksinoikeutta, se ei siis voi vain tyytyä vastaavanlaisen lääkkeen kehittämiseen (ks. tuomio 22.1.2015, Teva Pharma ja Teva Pharmaceuticals Europe v. Euroopan lääkevirasto, T‑140/12, EU:T:2015:41, 65 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
308
Vastuu sen arvioimisesta, täyttääkö harvinaislääkkeeksi määrittelemistä koskeva hakemus kyseiset arviointiperusteet, on yksinomaan COMP:lla, jonka tehtävänä on antaa tieteellinen lausunto alkuperäisestä harvinaislääkkeeksi määrittelystä. Myyntiluvan perusteella myönnetään asetuksen N:o 141/2000 8 artiklassa tarkoitettu kaupallinen yksinoikeus vasta sitten, kun COMP on tieteellisen arviointinsa perusteella vahvistanut, että kyseisen asetuksen 3 artiklan 1 kohdassa säädetyt objektiiviset arviointiperusteet täyttyvät (ks. vastaavasti tuomio 5.12.2018, Bristol-Myers Squibb Pharma v. komissio ja Euroopan lääkevirasto, T‑329/16, ei julkaistu, EU:T:2018:878, 82 kohta).
309
Asetuksen N:o 141/2000 5 artiklan 12 kohdan b alakohdasta, luettuna yhdessä tämän asetuksen 7 artiklan 3 kohdan kanssa, ilmenee, että myyntiluvan myöntämishetkellä COMP tekee täysin uuden arvioinnin arviointiperusteiden osalta tosiasiallisessa tilanteessa, joka eroaa siitä tilanteesta, jossa lääke alun perin määriteltiin harvinaislääkkeeksi. Määritettäessä sitä, täyttyivätkö nämä arviointiperusteet myyntiluvan myöntämishetkellä, tässä uudessa arvioinnissa on otettava huomioon alkuperäisen harvinaislääkkeeksi määrittelyn jälkeen ilmenneet seikat, erityisesti tällä välin hyväksytyt uudet lääkkeet tai uudet tieteelliset ja lääketieteelliset tiedot, jotka on saatu kliinisistä kokeista ja alkuperäisen harvinaislääkkeeksi määrittelyn jälkeen tehdyistä tutkimuksista (ks. vastaavasti tuomio 5.12.2018, Bristol-Myers Squibb Pharma v. komissio ja Euroopan lääkevirasto, T‑329/16, ei julkaistu, EU:T:2018:878, 83 kohta).
310
Tästä seuraa, että asetuksen N:o 141/2000 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun merkittävää etua koskevan arviointiperusteen täyttyminen on nimenomaisesti todettava uudelleen myyntiluvan myöntämishetkellä. Jotta COMP voi vahvistaa lausunnossaan, että kyseisen lääkkeen harvinaislääkkeeksi määritteleminen pidetään voimassa, sen täytyy nimittäin varmistaa tieteellisesti ja objektiivisesti, että merkittävää etua koskeva arviointiperuste täyttyy. Jos merkittävästä edusta myyntiluvan myöntämishetkellä ei esitetä ratkaisevaa näyttöä, COMP:n täytyy todeta, etteivät kyseisen asetuksen 3 artiklassa tarkoitetut arviointiperusteet enää täyty, ja näin ollen suositella komissiolle, että kyseinen lääke poistetaan unionin harvinaislääkkeiden rekisteristä. Välttääkseen tällaisen rekisteristä poistamisen rahoittajan on siis esitettävä riittävä näyttö kyseisestä merkittävästä edusta niissä uusissa olosuhteissa, jotka vallitsevat myyntiluvan myöntämishetkellä (tuomio 5.12.2018, Bristol-Myers Squibb Pharma v. komissio ja EMA, T‑329/16, ei julkaistu, EU:T:2018:878, 84 kohta).
311
Oikeuskäytännöstä ilmenee lisäksi, että uuden lääkkeen ja olemassa olevien unionissa hyväksyttyjen menetelmien tai lääkkeiden – eli käsiteltävässä asiassa Myozymen – välillä tehtävän vertailevan arvioinnin tulee osoittaa sen lisäksi, että uusi lääke tuo potilaille etua ja vaikuttaa heidän hoitoonsa, myös se, että tämä etu on ”merkittävä” ja vaikutus hoitoon on ”suuri”. Uuden lääkkeen tarjoaman hyödyn tulee siis ylittää tietty määrällinen tai laadullinen kynnysarvo, jotta sitä voidaan pitää ”merkittävänä” tai ”suurena” (ks. vastaavasti tuomio 16.5.2019, GMPO v. komissio, T‑733/17, EU:T:2019:334, 39 kohta).
312
Rahoittajan tulee näin ollen osoittaa näytön sekä väitteitään tukevien konkreettisten seikkojen avulla, että lääke tuo merkittävää etua eli että siitä on kliinisesti merkityksellistä hyötyä tai että se parantaa suuresti potilaan saamaa hoitoa vertailulääkkeeseen verrattuna, eikä rahoittaja voi näissä perusteluissaan vedota yleisluonteisiin olettamiin tai väittämiin (ks. vastaavasti tuomio 16.5.2019, GMPO v. komissio, T‑733/17, EU:T:2019:334, 40 kohta).
313
Kun kantaja väittää käsiteltävässä asiassa, että COMP:n lopullinen kanta on perusteltu riittämättömästi, on todettava, että tämä komitea esitti kyseisen asiakirjan 6 ja 7 kohdassa ne tieteelliset ja metodologiset syyt, joiden vuoksi se katsoi, että lisäselvitykset, jotka kantaja esitti yksityiskohtaisissa perusteluissaan COMP:n 20.12.2021 antaman lausunnon uudelleentarkastelemiseksi, eivät erikseen tai yhdessä tarkasteltuina riittäneet osoittamaan, että Nexviadymestä oli merkittävää etua Myozymeen verrattuna.
314
COMP nimittäin tarkasteli ensiksi kahta lisäanalyysia, jotka koskivat COMET-tutkimuksen tietoja. Ensimmäisessä analyysissä pyrittiin lähinnä osoittamaan, että COMET-tutkimuksen tulokset eivät olleet sattumanvaraisia ja että se, ettei kyseinen tutkimus tuottanut tilastollisesti merkitseviä tuloksia avalglukosidaasi alfan superioriteettia koskevan hypoteesin osalta, johtui epätyypillisestä potilaasta. Jälkimmäisessä pyrittiin lähinnä osoittamaan, että Nexviadymen eduksi oli olemassa merkittävä ero, kun tutkittavia ominaisuuksia, jotka koskivat hengityslihasten voimaa (joka vastaa FVC:n ennakoitua prosenttiosuutta) ja kuuden minuutin kävelytestiä, tarkasteltiin yhdessä.
315
COMP esitti kuitenkin varaumia kantajan edellä 314 kohdassa mainitusta ensimmäisestä lisäanalyysistä tekemien päätelmien osalta, koska tämä analyysi perustui lähestymistapaan, joka ei ollut metodologisesti riittävän vakuuttava eikä kliinisesti perusteltu, kun otetaan huomioon, ettei kyseisen potilaan poissulkemiselle ollut perusteita eikä tyypin 1 koevirheitä valvottu. Se päätteli, että kaiken kaikkiaan COMET-tutkimuksessa ei ollut muodollisesti osoitettu Nexviadymen superioriteettia ja vaikka lisäanalyysit olivatkin tilastollisesti merkitseviä, ne eivät kyseisten rajoitusten vuoksi olleet riittäviä Nexviadymesta saatavan merkittävän edun osoittamiseksi. Tässä yhteydessä se huomautti myös, että biostatistiikan työryhmä, jota oli kuultu, suositteli, että merkittävän edun osalta annettavien myönteisten lausuntojen tulisi perustua pikemminkin tietoihin kokonaisuudessaan kuin muutoksiin tilastollisissa menetelmissä. COMP totesi, että ”[tässä kertomuksessa] esitetyistä syistä lisäanalyysit (tiedot kokonaisuudessaan)” eivät olleet riittäviä merkittävän edun osoittamiseksi.
316
Edellä 314 kohdassa mainitun jälkimmäisen lisäanalyysin osalta COMP katsoi, ettei kyseisessä analyysissä käytetyn ”win ratio” ‑menetelmän mukainen lähestymistapa ollut kliinisesti perusteltu käsiteltävän asian kaltaisessa tilanteessa, jossa tutkittavien ominaisuuksien, jotka koskivat FVC:tä ja kuuden minuutin kävelytestiä, välillä ei ollut ”kilpailua”. Se huomautti vielä, että kun CHMP oli ottanut huomioon win ratio ‑analyysit muiden tuotteiden osalta, kyse oli tilanteista, joissa ensisijaiset analyysit olivat onnistuneet. Se totesi ensimmäistä lisäanalyysiä koskevien päätelmiensä mukaisesti, että Nexviadymen superioriteettia koskevat väitteet, jotka perustuivat toissijaisiin analyyseihin, herkkyysanalyyseihin tai post hoc ‑analyyseihin – kuten win ratio -analyysiin – eivät olleet metodologisesti riittävän vakuuttavia eivätkä kliinisesti perusteltuja, joten niillä ei voitu osoittaa merkittävää etua.
317
COMP totesi seuraavaksi simulaatiotutkimuksesta, jolla pyrittiin ennustamaan niiden Nexviadymea ja Myozymea saavien potilaiden prosenttiosuus, joilla on tulevaisuudessa hengitystuen tai pyörätuolin tarvetta, ja ”potilaiden raportoimista tuloksista” (patient-reported outcomes) perusliikkumiskykyä edellyttävien toimintojen osalta – jotka kantajan mukaan osoittavat, että Nexviadyme voi lykätä potilaiden hengitystuen tai pyörätuolin tarvetta ja johtaa potilaiden oireiden ja fyysisen toimintakyvyn merkittävään paranemiseen – että tiedot olivat pitkän aikavälin tietojen ekstrapoloinnin vuoksi spekulatiivisia ja mahdollisesti vääristyneitä. Simulointitutkimusta ei voitu ”missään tapauksessa pitää ratkaisevana näyttönä” Nexviadymen merkittävästä edusta, eivätkä ”potilaiden raportoimat tulokset” riittäneet merkittävän edun osoittamiseksi.
318
COMP selitti myös, ettei niiden tietojen perusteella, jotka koskevat väitettä kliinisesti merkittävästä edusta pienille lapsille, joiden vointi oli heikentynyt Myozymea annettaessa, voitu tehdä päätelmiä Nexviadymen tehosta muun muassa tutkimuksen pienen otoksen ja lasten ikäkehityksen vaikutusten vuoksi. Kyseiset tiedot ovat ”valmistelevia tai kuvailevia”. COMET-tutkimuksessa ei myöskään ollut osoitettu, että Nexviadymeen siirtymisestä olisi ollut selvää hyötyä aikuisille potilaille, joiden vaste Myozymeen oli vähäinen. Näin ollen sitä, että Nexviadymeen siirtyminen parantaisi tuloksia näissä kahdessa potilasryhmässä, ei ollut osoitettu vankasti. Myöskään väitteitä, jotka koskevat Nexviadymen harvempaa annostelua Myozymeen verrattuna, ei voitu hyväksyä, koska näiden kahden lääkkeen annostelu on samanlainen eli infuusio laskimoon joka toinen viikko. Tehon lisääntyminen oli osoitettava ratkaisevan näytön perusteella eikä sitä voitu olettaa harvemman annostelutiheyden nojalla. COMP katsoi kvalitatiivisen tutkimuksen osalta, joka koski potilaita, jotka siirtyivät Nexviadymeen, kun heidän vointinsa oli heikentynyt Myozymea annettaessa, että vaikka alustavat tiedot osoittivat, että Nexviadymella oli myönteisiä vaikutuksia, tutkimus oli otokseltaan pieni eikä lihasvoimaa tai hengitystä koskevia kontrollitietoja tai systemaattisia ja objektiivisia mittaustietoja ollut saatavilla, joten tietoja ei voitu pitää luotettavina Nexviadymen superioriteetin osoittamiseksi Myozymeen verrattuna.
319
COMP totesi Nexviadymen väitetysti paremmasta turvallisuudesta Myozymeen verrattuna, ettei esitettyjen tietojen perusteella voitu tehdä vankkoja päätelmiä tutkimuksen pienen otoksen, tiettyjen potilaiden Myozyme-altistuksesta johtuvien häiritsevien tekijöiden ja pitkän aikavälin vertailutietojen puuttumisen vuoksi, koska kaikki Myozyme-plasebo-ryhmään kuuluvat potilaat olivat siirtyneet Nexviadymeen.
320
Lopuksi COMP katsoi, että ”kaiken kaikkiaan” esitetyissä tiedoissa olevien merkittävien rajoitusten vuoksi niitä ei voitu pitää ”erikseen tai yhdessä tarkasteltuina ja kokonaisuudessaan” ratkaisevana näyttönä merkittävän edun olemassaolosta eikä niillä voitu korjata sitä, ettei COMET-tutkimuksessa ollut muodollisesti osoitettu vankalla tavalla Nexviadymen superioriteettia Myozymeen verrattuna.
321
Edellä 313–320 kohdassa esitetyn perusteella COMP:n lopullisessa kannassa ja COMP:n lopullisessa lausunnossa, joihin riidanalaisen päätöksen 5 artikla perustuu, esitetään perustelut, jotka täyttävät edellä 89 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä asetetut vaatimukset.
322
Tätä päätelmää ei horjuta se, ettei COMP:n lopullisessa kannassa nimenomaisesti mainita tilapäisen asiantuntijaryhmän päätelmiä. Kyseisen asiantuntijaryhmän Nexviadymen osalta mainitsemat myönteiset seikat nimittäin toistettiin olennaisilta osin kantajan yksityiskohtaisissa perusteluissa. Tästä seuraa, että vaikka COMP ei maininnut näitä seikkoja lopullisessa kannassaan, tämä ei merkitse sitä, että ne eivät olleet tämän komitean tiedossa ja ettei niillä ollut mitään vaikutusta sen tieteellisen arvioinnin tulokseen (ks. vastaavasti ja analogisesti tuomio 26.1.2022, Mylan IRE Healthcare v. komissio, T‑303/16, ei julkaistu, EU:T:2022:25, 179 kohta).
323
On lisättävä siltä osin kuin kantaja viittaa Euroopan lääkeviraston lääkkeiden johtoryhmästä peräisin olevaan MLT:n tulostauluun, jossa todetaan, että CHMP oli hyväksynyt tutkimuksia, jotka olivat muodollisesti epäonnistuneet, kaikissa primäärisissä ja sekundäärisissä tutkittavissa ominaisuuksissa olevien johdonmukaisten positiivisten suuntausten perusteella, että COMP on nimenomaan hylännyt – tutkiessaan edellä 314 kohdassa mainittua COMET-tutkimuksen tietoja koskevaa jälkimmäistä lisäanalyysia eli win ratio ‑analyysiä – kantajan tämän analyysin merkityksellisyyden perustelemiseksi esittämät argumentit, koska CHMP:n huomioon ottamissa muita lääkkeitä koskevissa win ratio ‑tutkimuksissa ensisijaiset analyysit olivat onnistuneet (ks. edellä 316 kohta).
324
Seuraavaksi on todettava kantajan väitteestä, jonka mukaan COMP sovelsi liian korkeaa näyttökynnystä, että koska COMP tekee myyntiluvan myöntämishetkellä täysin uuden arvioinnin arviointiperusteiden osalta tosiasiallisessa tilanteessa, joka eroaa siitä tilanteesta, jossa lääke alun perin määriteltiin harvinaislääkkeeksi, ja kun otetaan huomioon alkuperäisen harvinaislääkkeeksi määrittelyn jälkeen ilmenneet seikat, kuten uudet tieteelliset ja lääketieteelliset tiedot, jotka koskevat kliinisiä kokeita ja alkuperäisen harvinaislääkkeeksi määrittelyn jälkeen tehtyjä tutkimuksia, asetuksesta N:o 141/2000 ei voida johtaa mitään yleistä olettamaa siitä, onko lääkkeestä merkittävää etua vai ei. Todistelua koskevat vaatimukset, näyttökynnys mukaan lukien, eivät siten vaihtele sen COMP:n suosituksen luonteen mukaan, joka koskee sitä, pidetäänkö harvinaislääkkeeksi määrittelemisen voimassa vai ei.
325
Kun unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että arviointiperuste, jonka nojalla merkittävän edun olemassaolo voidaan todeta, oli ”tiukka” ja että oli ”nimenomaisesti näytettävä toteen””merkittävästä edusta myyntiluvan myöntämishetkellä esitetyn ratkaisevan näytön” tai ”kyseisen merkittävän edun osoittamiseksi riittävien tietojen perusteella” taikka ”näytön sekä väitteit[ä] tukevien konkreettisten seikkojen avulla, että lääke tuo merkittävää etua” ja että sen ”tarjoaman hyödyn tulee siis ylittää tietty määrällinen tai laadullinen kynnysarvo” (ks. edellä 307 ja 310 – 312 kohdassa viitattu oikeuskäytäntö), nämä toteamukset kuvastavat näytön olennaista tehtävää eli merkityksellisten seikkojen toteen näyttämistä oikeudellisesti riittävällä tavalla.
326
Tässä yhteydessä arviointi perustuu sellaisten rahoittajan esittämien erittäin monitahoisten tieteellisten ja teknisten tosiseikkojen perusteelliseen, objektiiviseen ja kontradiktoriseen vertailevaan arviointiin, joihin voi luonteensa vuoksi joissakin tapauksissa liittyä tieteellistä epävarmuutta mutta jotka edellyttävät COMP:n – joka on velvollinen antamaan parhaan mahdollisen tieteellisen lausunnon – kannanottoa arviointinsa perusteella, joka koskee näitä seikkoja ja niiden päätelmien uskottavuutta, jotka kyseisten seikkojen nojalla on tehty lääkkeen merkittävän edun osalta.
327
Kantaja ei ole kuitenkaan käsiteltävässä asiassa kiistänyt kannekirjelmänsä 192–201 kohdassa esittämällään argumentaatiolla minkään COMP:n tekemän arvioinnin – joka koskee lisäselvityksiä, jotka kantaja esitti yksityiskohtaisissa perusteluissaan COMP:n 20.12.2021 antaman lausunnon uudelleentarkastelemiseksi – paikkansapitävyyttä. Se ei näin ollen voi arvostella COMP:n lopullista kantaa sillä perusteella, että kyseinen komitea olisi soveltanut sen osalta liian korkeaa näyttökynnystä tai arvioinut Nexviadymen merkittävää etua koskevaa näyttöä erikseen tekemättä laajempaa tarkastelua. Joka tapauksessa kantaja ei mitenkään selitä, miten kyseisten todisteiden laajempi tarkastelu olisi voinut osoittaa merkittävän edun olemassaolon, kun COMP on kantajan yksityiskohtaisten perustelujen rakenteen mukaisesti todennut, ettei mitään näistä todisteista – erikseen tai yhdessä tarkasteltuina ja kokonaisuudessaan – voitu pitää ratkaisevana näyttönä merkittävän edun olemassaolosta. Tästä seuraa, että väite, jolla riidanalainen päätös riitautetaan sen vuoksi, että siinä on sovellettu liian tiukasti merkittävän edun toteamista koskevia arviointiperusteita, on hylättävä perusteettomana. Samoista syistä kantaja ei ole osoittanut, että COMP teki arvioinneissaan ilmeisen arviointivirheen. Vastaavasti väite, jonka mukaan COMP ei tutkinut kaikkia seikkoja, jotka olisi pitänyt ottaa huomioon, ja jonka mukaan se teki ilmeisen arviointivirheen, on hylättävä.
328
Lopuksi siltä osin kuin kantaja väittää, että virheet, jotka CHMP väitetysti teki avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevassa arvioinnissa, johtavat COMP:n arvioinnin virheellisyyteen, on riittävää todeta, ettei ensimmäisen kanneperusteen ensimmäisen ja kolmannen osan tarkastelusta ilmene mitään oikeudellista virhettä tai ilmeistä arviointivirhettä.
329
Minkäänlaista virhettä ei voida päätellä myöskään Euroopan lääkeviraston sihteeristön ja COMP:n välisestä yhteistyöstä, kun on kyse COMP:n lausunnon johdonmukaisuudesta CHMP:n lausunnon kanssa, eli kantajan viittaamasta MLT:n tulostaulun kohdasta, jonka mukaan ”COMP:lle ilmoitettiin arviointinsa yhteydessä (sääntelyyn liittyvän ja oikeudellisen neuvonnan jälkeen), ettei CHMP:n tieteellisestä arvioinnista poikkeaminen ollut suositeltavaa,” ja jonka mukaan ”COMP:n kielteinen lausunto annettiin vastaavilla perusteilla kuin CHMP:n päätelmä”.
330
Kuten edellä 238 kohdassa on todettu, asetuksen N:o 726/2004 56 artiklan 1 kohdan f alakohdan mukaan Euroopan lääkeviraston sihteeristön tehtävänä on avustaa tämän viraston komiteoita teknisesti, tieteellisesti ja hallinnollisesti sekä varmistaa niiden tehtävien yhteensovittaminen.
331
Lisäksi COMP:n työjärjestyksen 15 artiklan 1 kohdan kolmannessa, kahdeksannessa ja kymmenennessä luetelmakohdassa, sellaisina kuin niitä sovellettiin Nexviadymea koskevan myyntilupahakemuksen jättämispäivästä kyseisen lääkkeen harvinaislääkkeeksi määrittelemisen voimassa pitämistä koskevan COMP:n lopullisen lausunnon ja lopullisen kannan antamispäivään saakka ja jotka komissio on esittänyt prosessinjohtotoimeen antamassaan vastauksessa, vahvistetaan, että Euroopan lääkeviraston sihteeristön COMP:lle antama apu sisältää oikeudellisen ja sääntelyyn liittyvän tuen ja että Euroopan lääkeviraston sihteeristön tehtävänä on myös varmistaa komitean lausuntojen ja suositusten tieteellinen ja sääntelyyn liittyvä johdonmukaisuus sekä kaikkien merkityksellisten tietojen jakaminen COMP:n ja CHMP:n välillä.
332
Kaiken edellä esitetyn perusteella kolmas kanneperuste ja näin ollen kanne kokonaisuudessaan on hylättävä.
Oikeudenkäyntikulut
333
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska kantaja on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut komission vaatimusten mukaisesti.
334
Työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltiot ja toimielimet, jotka ovat asiassa väliintulijoina, vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan. Työjärjestyksen 1 artiklan 2 kohdan g alakohdan mukaan ”toimielimillä” tarkoitetaan SEU 13 artiklan 1 kohdassa mainittuja unionin toimielimiä sekä perussopimuksilla tai niiden täytäntöön panemiseksi annetuilla säädöksillä perustettuja elimiä ja laitoksia, jotka voivat olla asianosaisina unionin yleisessä tuomioistuimessa. Tästä seuraa, että Euroopan lääkevirasto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
335
Eucope vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan työjärjestyksen 138 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (laajennettu viides jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Kanne hylätään.
2)
Sanofi BV velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.
3)
Euroopan lääkevirasto (EMA) ja European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope) vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Svenningsen
Mac Eochaidh
Laitenberger
Martín y Pérez de Nanclares
Stancu
Julistettiin Luxemburgissa 24 päivänä syyskuuta 2025.
Allekirjoitukset
Sisällys
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Biologisen lääkkeen ja vaikuttavan aineen käsitteet
Myyntilupahakemusten tutkintamenettely
Käsitteet ”lainmukainen tietosuoja-aika” ja ”lainmukainen markkinoinnin suoja-aika”
Käsitteet ”yleinen lupa” ja ”myyntiluvan laajennus”
Komission asiakirja ”Ilmoitus hakijoille, nide 2A, Myyntilupamenettelyt, luku 1, Myyntilupa”
Lääkkeiden määritteleminen harvinaislääkkeiksi ja näiden lääkkeiden myyntilupahakemusten tutkimismenettely
Asian tausta
Nexviadyme – avalglukosidaasi alfa ‑lääkkeen kehittäminen
Myyntilupahakemus
Uuden vaikuttavan aineen asemaa koskevan pyynnön uudelleentarkastelu
Harvinaislääkkeeksi määritteleminen
COMP:n 20.12.2021 antaman lausunnon uudelleentarkastelu.
Riidanalainen päätös
Riidanalaisen päätöksen antamisen jälkeiset tapahtumat
Asianosaisten vaatimukset
Oikeudellinen arviointi
Alustavat toteamukset tuomioistuinvalvonnan luonteesta ja ulottuvuudesta
Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee direktiivin 2001/83 10 artiklan 1 kohdan ja asetuksen N:o 726/2004 14 artiklan 11 kohdan rikkomista, ilmeistä arviointivirhettä sekä perustelujen riittämättömyyttä
Ensimmäisen kanneperusteen toinen osa ja kolmannen osan toinen väite, jotka koskevat perustelujen puutteellisuutta siltä osin kuin hakijoiden oppaan liitteessä I olevassa ensimmäisessä ja kolmannessa luetelmakohdassa vahvistetut edellytykset eivät täyttyneet
Ensimmäisen kanneperusteen ensimmäinen osa, joka koskee hakijoiden oppaan liitteessä I olevassa ensimmäisessä luetelmakohdassa vahvistettujen edellytysten täyttymättä jäämisen toteamisessa tehtyjä virheitä
– Ensimmäisen kanneperusteen ensimmäisen osan ensimmäinen väite, joka koskee merkityksellisen oikeudellisen lähtökohdan osalta tehtyä virhettä avalglukosidaasi alfan uuden vaikuttavan aineen aseman arvioinnissa
– Ensimmäisen kanneperusteen ensimmäisen osan toinen väite, joka koskee hakijoiden oppaan liitteessä I olevan ensimmäisen luetelmakohdan soveltamisessa tehtyjä virheitä
Ensimmäisen kanneperusteen kolmas osa, joka koskee hakijoiden oppaan liitteessä I olevassa kolmannessa luetelmakohdassa vahvistettujen edellytysten täyttymättä jäämisen toteamisessa tehtyjä virheitä
Toinen kanneperuste, joka koskee hyvän hallinnon periaatteen, sellaisena kuin se vahvistetaan perusoikeuskirjan 41 artiklassa, loukkaamista
Toisen kanneperusteen ensimmäinen osa, joka koskee objektiivisen puolueettomuuden vaatimuksen noudattamatta jättämistä
Toisen kanneperusteen toinen osa, jonka mukaan CHMP käytti asiakirjaa, johon kantajalta evättiin oikeus tutustua
Toisen kanneperusteen kolmas osa, jonka mukaan Euroopan lääkeviraston CHMP:n raportoijalle ja avustavalle raportoijalle antamia suosituksia ei toimitettu kantajalle
Toisen kanneperusteen neljäs osa, jonka mukaan kantajalle ei ilmoitettu biologiatyöryhmän roolista ja työskentelystä
Kolmas kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 141/2000 5 artiklan 12 kohdan b alakohdan rikkomista, ilmeistä arviointivirhettä ja perustelujen riittämättömyyttä
Oikeudenkäyntikulut
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: englanti.