62015CC0677
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
HENRIK SAUGMANDSGAARD ØE
11 päivänä toukokuuta 2017 (
1
)
Asia C‑677/15 P
Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)
vastaan
European Dynamics Luxembourg SA,
Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE ja
European Dynamics Belgium SA
Muutoksenhaku – Julkiset palveluhankinnat – Ohjelmahallinnointia, projektinhallintaa ja teknistä konsultointia informaatioteknologian alalla koskevien ulkopuolisten palvelujen tarjonta – Etusijajärjestysmenetelmä – Sopimuksentekoperusteiden alaperusteiden painotus – Yhtäläisten mahdollisuuksien periaate ja avoimuusperiaate – Ilmeiset arviointivirheet – Perustelujen puutteet – Mahdollisuuden menettäminen – Sopimussuhteen ulkopuolinen Euroopan unionin vastuu
I Johdanto
1.
Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (
2
) (jäljempänä valittaja) vaatii kumoamaan 7.10.2015 annetun unionin yleisen tuomioistuimen tuomion European Dynamics Luxembourg ym. v. SMHV (jäljempänä valituksenalainen tuomio) (
3
), jolla unionin yleinen tuomioistuin
–
kumosi tietoteknisten palvelujen tarjoamista koskevassa avoimessa tarjouspyyntömenettelyssä tehdyn ja European Dynamics Luxembourg SA:lle 28.3.2011 päivätyllä kirjeellä tiedoksi annetun EUIPO:n päätöksen luokitella sen puitesopimuksen myöntämistä varten tekemä tarjous etusijajärjestysmenetelmän mukaisesti kolmannelle sijalle sekä luokitella Unisys SLU:n ja Charles Oakes & Co Sàrl:n muodostaman konsortion tarjous ensimmäiselle sijalle ja ETIQ Consortiumin (by everis ja Trasys) tarjous toiselle sijalle (jäljempänä riidanalainen päätös), ja
–
velvoitti Euroopan unionin korvaamaan vahingon, joka European Dynamics Luxembourgille on aiheutunut siitä, että se on menettänyt mahdollisuutensa tulla valituksi puitesopimuksen sopimuspuoleksi etusijajärjestyksessä ensimmäisenä sopimuspuolena.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
2.
Asetuksessa (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (jäljempänä varainhoitoasetus) (
4
) määritellään perussäännöt, joilla säännellään talousarvioasioita kokonaisuudessaan muun muassa julkisia hankintoja koskevissa kysymyksissä.
3.
Kyseisen asetuksen 100 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan ”hankintaviranomaisen on ilmoitettava jokaiselle hylätylle ehdokkaalle tai tarjoajalle seikat, joiden perusteella tämän ehdokkuus tai tarjous on hylätty, sekä jokaiselle valintaperusteet täyttävän tarjouksen tehneelle, joka sitä kirjallisesti pyytää, valitun tarjouksen ominaisuudet ja siihen liittyvät edut sekä valitun tarjouksen tekijän nimi”.
4.
Asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 (
5
) 149 artiklassa täsmennetään hankintaviranomaisen velvollisuuksia, jotka koskevat ehdokkaille ja tarjoajille varainhoitoasetuksen 100 artiklan 2 kohdan nojalla annettavia tietoja.
5.
Asetuksen (EY) N:o 207/2009 (
6
) 115 artiklan 1 kohdan nojalla ”virasto on unionin virasto. Se on oikeushenkilö.”
6.
Kyseisen asetuksen 118 artiklan 3 kohdassa säädetään, että ”muun kuin sopimusoikeudellisen vastuun perusteella unioni [ranskankielisessä versiossa ”l’Office”] korvaa toimielintensä ja palveluksessaan olevien tehtäväänsä suorittaessaan aiheuttaman vahingon jäsenvaltioiden lainsäädännön yhteisten yleisten periaatteiden mukaisesti”.
III Pääasian tosiseikat, unionin yleisessä tuomioistuimessa nostettu kanne ja valituksenalainen tuomio
7.
Nyt käsiteltävän asian tosiseikat esitetään valituksenalaisen tuomion 1–28 kohdassa.
8.
European Dynamics Luxembourg, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE ja European Dynamics Belgium SA (jäljempänä European Dynamics Luxembourg ym. tai vastapuolet) nostivat 6.6.2011 kanteen unionin yleisessä tuomioistuimessa. Luovuttuaan yhdestä vaatimuksestaan istunnossa ne vaativat
–
kumoamaan riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin siinä luokitellaan European Dynamics Luxembourgin tarjous etusijajärjestysmenetelmän mukaisesti kolmannelle sijalle
–
kumoamaan muut EUIPO:n liitännäiset päätökset, mukaan lukien päätökset etusijajärjestysmenetelmän mukaisesti ensimmäiselle ja toiselle sijalle luokiteltujen tarjoajien valinnasta kyseisen hankintasopimuksen sopimuspuoliksi
–
velvoittamaan EUIPO:n suorittamaan 650000 euron korvauksen vahingosta, joka niille oli aiheutunut mahdollisuuden menettämisen sekä niiden maineen ja uskottavuuden vahingoittamisen vuoksi
–
velvoittamaan EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
9.
European Dynamics Luxembourg ym. esittivät kumoamisvaatimuksensa tueksi kolme kanneperustetta luovuttuaan yhdestä perusteesta istunnossa. Ensimmäisessä kanneperusteessaan ne väittivät EUIPO:n rikkoneen varainhoitoasetuksen 100 artiklan 2 kohdan ensimmäistä alakohtaa ja asetuksen N:o 2342/2002 149 artiklaa sekä laiminlyöneen SEUT 296 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetun perusteluvelvollisuuden, kun se oli kieltäytynyt antamasta niille hankintapäätöksestä riittävän selityksen tai riittävät perustelut. Toinen kanneperuste koski eritelmän noudattamatta jättämistä siltä osin kuin EUIPO oli hyväksynyt niiden vahingoksi uuden sopimuksentekoperusteen ja osaperusteiden uuden painotuksen, jotka eivät käy ilmi eritelmästä. Kolmannella kanneperusteellaan European Dynamics Luxembourg ym. väittivät EUIPO:n tehneen useita ilmeisiä arviointivirheitä.
10.
Unionin yleinen tuomioistuin tutki peräjälkeen toisen, kolmannen ja ensimmäisen kanneperusteen.
11.
Unionin yleinen tuomioistuin katsoi ensinnäkin valituksenalaisen tuomion 48 kohdassa, että European Dynamics Luxembourgin tarjouksesta esitetty EUIPO:n kielteinen kommentti, jonka mukaan ensimmäisen sopimuksentekoperusteen nojalla European Dynamics Luxembourgin tarjousta paremmat pisteet saaneissa tarjouksissa ”todettiin muutoshallinta ja viestintä projektin onnistumisen kannalta kahdeksi keskeisimmäksi tehtäväksi”, osoitti EUIPO:n suorittaneen ensimmäisen sopimuksentekoperusteen eri osaperusteiden painotuksen. Tuomion 53 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin päätyi katsomaan, että koska painotusta ei ollut mainittu eritelmässä eikä ilmoitettu etukäteen tarjoajille, EUIPO oli loukannut European Dynamics Luxembourg ym:iden vahingoksi yhtäläisten mahdollisuuksien periaatetta ja avoimuusperiaatetta. Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin hyväksyi tuomion 55 kohdassa toisen kanneperusteen osittain.
12.
Tutkiessaan kolmannen kanneperusteen unionin yleinen tuomioistuin yhtäältä katsoi, että tiettyjä EUIPO:n esittämiä kielteisiä kommentteja, jotka koskevat kyseessä olevan tarjouksen arviointia ensimmäisen ja toisen sopimuksentekoperusteen kannalta, rasittaa ilmeinen arviointivirhe.
13.
Unionin yleinen tuomioistuin totesi ensiksi valituksenalaisen tuomion 91 kohdassa, että koska tämän ratkaisuehdotuksen 11 kohdassa mainitulla kielteisellä kommentilla loukattiin yhtäläisten mahdollisuuksien periaatetta ja avoimuusperiaatetta, myös tätä toteamusta epäilemättä rasittaa ilmeinen arviointivirhe.
14.
Unionin yleinen tuomioistuin katsoi tuomion 102 kohdassa, että mainitun tarjouksen arvioinnista toisen sopimuksentekoperusteen kannalta esitetty kielteinen kommentti, jonka mukaan tarjouksessa ei ollut esitetty ”yhtään esimerkkiä toimitettavasta tuotteesta”, johtuu ilmeisestä arviointivirheestä, koska kommentille ei löydy tukea eritelmästä.
15.
Toisaalta unionin yleinen tuomioistuin totesi tuomion 86, 89 ja 95 kohdassa, että useita muita EUIPO:n kommentteja, jotka liittyivät saman tarjouksen arviointiin ensimmäisen sopimuksentekoperusteen kannalta, rasittaa SEUT 296 artiklan toisessa kohdassa, luettuna yhdessä varainhoitoasetuksen 100 artiklan 2 kohdan kanssa, tarkoitettujen perustelujen puutteellisuus, joten unionin yleinen tuomioistuin ei voinut tarkastaa, esiintyykö kommenteissa ilmeisiä arviointivirheitä.
16.
Sen vuoksi unionin yleinen tuomioistuin hyväksyi kolmannen kanneperusteen tämän ratkaisuehdotuksen 13 ja 14 kohdassa mainituista EUIPO:n kommenteista esitettyjen väitteiden osalta ja hylkäsi kanneperusteen muilta osin.
17.
Ensimmäisen kanneperusteen tutkimisen päätteeksi unionin yleinen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 135 kohdassa, että riidanalaisen päätöksen perusteluissa on useita puutteita, viitattuaan tuomion 134 kohdassa arviointeihin, joiden perustelut se oli katsonut kolmannen kanneperusteen käsittelyn yhteydessä riittämättömiksi.
18.
Tuomion 136 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin kumosi riidanalaisen päätöksen kokonaisuudessaan edellä esitetyn perusteella.
19.
Tuomion 137 kohdan mukaan European Dynamics Luxembourg ym. vaativat korvausvaatimuksensa tueksi korvausta yhtäältä sen mahdollisuuden menettämisestä, että se voisi tehdä kyseessä olevan sopimuksen ensimmäiselle sijalle luokiteltuna sopimuspuoleksi valittuna, ja toisaalta maineelleen ja uskottavuudelleen aiheutuneen haitan vuoksi kärsimästään aineettomasta vahingosta.
20.
Unionin yleinen tuomioistuin totesi, että edellytykset SEUT 340 artiklan toisen kohdan mukaisen sopimussuhteen ulkopuolisen unionin vastuun syntymiselle täyttyivät.
21.
Unionin yleinen tuomioistuin katsoi ensinnäkin valituksenalaisen tuomion 141 kohdassa, että koska korvausvaatimus perustuu samoihin lainvastaisuuksiin kuin joihin oli vedottu kumoamisvaatimuksen tueksi ja joista tietyt unionin yleinen tuomioistuin oli todennut tapahtuneen, edellytys unionin toimielinten tai elinten lainvastaisesta toiminnasta täyttyi.
22.
Sen jälkeen unionin yleinen tuomioistuin katsoi tuomion 143 kohdassa, ettei sen toteamien perustelujen puutteiden ja väitetyn vahingon välille voida vetää syy-yhteyttä. Unionin yleinen tuomioistuin katsoi sen sijaan tuomion 144 kohdassa, että sen myös toteamat aineelliset lainvastaisuudet olivat omiaan vaikuttamaan European Dynamics Luxembourgin mahdollisuuteen saada tarjouksensa luokiteltua etusijajärjestysmenetelmässä ensimmäiselle tai toiselle sijalle.
23.
Lopuksi unionin yleinen tuomioistuin tutki väitetyn vahingon tosiasiallisuuden. Se päätyi valituksenalaisen tuomion 144–146 kohdassa katsomaan yhtäältä, että kyseisen yhtiön mahdollisuuden menettäminen on todellinen ja varma vahinko. Tuomion 147 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin oli kuitenkin sitä mieltä, ettei se kyennyt kyseisessä menettelyvaiheessa ottamaan kantaa vahingon arviointiin. Tuomion 155 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin ei toisaalta pitänyt tarpeellisena tarkastaa, oliko European Dynamics Luxembourg ym:iden mainetta ja uskottavuutta loukattu, koska hankintapäätöksen kumoaminen riittää lähtökohtaisesti korjaamaan tällaisesta loukkauksesta aiheutuneen vahingon.
24.
Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin hyväksyi tuomion 156 kohdassa korvausvaatimuksen osittain. Tuomion 157 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin kehotti asianosaisia sopimaan mahdollisuuden menettämisestä maksettavan korvauksen määrästä tuomion 149–154 kohdassa esitettyjen näkökohtien perusteella ja toimittamaan sopimuksen sille. Ellei tällaiseen sopimukseen päästä, asianosaisia pyydettiin esittämään korvauksen määrää koskevat vaatimuksensa unionin yleiselle tuomioistuimelle.
IV Oikeudenkäyntimenettely unionin tuomioistuimessa ja asianosaisten vaatimukset
25.
EUIPO vaatii valituksessaan, että unionin tuomioistuin
–
ensisijaisesti kumoaa valituksenalaisen tuomion ja hylkää riidanalaisen päätöksen kumoamisvaatimuksen ja ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyn vahingonkorvausvaatimuksen
–
toissijaisesti kumoaa kyseisen tuomion ja palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen
–
tai ainakin kumoaa mainitun tuomion siltä osin kuin siinä velvoitetaan unioni korvaamaan European Dynamics Luxembourgin kärsimä vahinko ja palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen ja
–
velvoittaa vastapuolet korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
26.
European Dynamics Luxembourg ym. vaativat unionin tuomioistuinta hylkäämään valituksen ja velvoittamaan EUIPO:n korvaamaan molemmissa oikeusasteissa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
V Asian tarkastelu
A
Alustavat toteamukset
27.
Unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisella tuomiolla kumonnut riidanalaisen päätöksen, koska arvioinnissa, jonka EUIPO on tehnyt European Dynamics Luxembourgin tarjouksesta, loukataan yhtäläisten mahdollisuuksien periaatetta ja avoimuusperiaatetta (tuomion 53 kohta) ja siinä on kaksi ilmeistä arviointivirhettä (tuomion 91 ja 102 kohta) ja useita perustelujen puutteita (tuomion 86, 89, 95 ja 135 kohta).
28.
EUIPO esittää valituksensa tueksi neljä perustetta. Ensimmäisen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen ja esittänyt puutteelliset perustelut katsoessaan, että riidanalainen päätös loukkaa yhtäläisten mahdollisuuksien periaatetta ja avoimuusperiaatetta. Toisessa valitusperusteessaan EUIPO väittää, että valituksenalaisessa tuomiossa on tehty oikeudellisia virheitä siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin on kumonnut riidanalaisen päätöksen ilmeisten arviointivirheiden vuoksi. Kolmannen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on todennut useita perusteluvelvollisuuden rikkomisia, jotka rasittavat mainittua päätöstä, ja näin ollen kumonnut päätöksen. Neljännessä valitusperusteessa EUIPO väittää, että tuomiossa on tehty oikeudellinen virhe ja että tuomion perustelut ovat puutteelliset siltä osin kuin siinä on hyväksytty European Dynamics Luxembourg ym:iden esittämä korvausvaatimus.
29.
Jäljempänä esitettävistä syistä katson, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt kumoamisvaatimuksen tutkimuksen yhteydessä oikeudellisia virheitä todetessaan, että kun kyseessä olevaa tarjousta on arvioitu ensimmäisen sopimuksentekoperusteen kannalta, on loukattu yhtäläisten mahdollisuuksien periaatetta ja avoimuusperiaatetta (valituksenalaisen tuomion 53 kohta) ja tehty ilmeinen arviointivirhe (tuomion 91 kohta). (
7
) Valitusperusteilla ei sen sijaan mielestäni osoiteta, että unionin yleinen tuomioistuin olisi lainvastaisesti todennut perustelujen puutteet (tuomion 86, 89, 95 ja 135 kohta) ja ilmeisen arviointivirheen (tuomion 102 kohta), jotka rasittavat tarjouksen arviointia ensimmäisen ja toisen sopimuksentekoperusteen kannalta. (
8
)
30.
Kuten selitän jäljempänä myös, valituksenalaisen tuomion 53 ja 91 kohtaa rasittavat oikeudelliset virheet johtavat mielestäni tuomion kumoamiseen yksinomaan siltä osin kuin siinä velvoitetaan unioni korvaamaan European Dynamics Luxembourgin kärsimä vahinko. (
9
) Lisäksi valituksenalainen tuomio näyttää tältä osin olevan mielestäni riittämättömästi perusteltu. (
10
)
31.
Katson kuitenkin, että unionin tuomioistuimella on riittävät tiedot, joiden perusteella se voi ottaa pääasian käsiteltäväkseen ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyn korvausvaatimuksen osalta, mihin se valtuutetaan Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön (jäljempänä perussääntö) 61 artiklan ensimmäisessä kohdassa. Tässä yhteydessä katson, että sen pitäisi hylätä kyseinen korvausvaatimus. (
11
)
B
Ensimmäinen valitusperuste, joka koskee oikeudellista virhettä ja perustelujen puutteellisuutta siltä osin kuin valituksenalaisessa tuomiossa todetaan yhtäläisten mahdollisuuksien periaatteen ja avoimuusperiaatteen loukkaaminen
32.
Ensimmäinen valitusperuste kohdistuu valituksenalaisen tuomion 53 kohtaan ja käsittää kaksi osaa.
1.
Ensimmäisen valitusperusteen ensimmäinen osa
33.
Ensimmäisen valitusperusteen ensimmäisessä osassa EUIPO väittää, että katsoessaan riidanalaisen päätöksen loukkaavan yhtäläisten mahdollisuuksien periaatetta ja avoimuusperiaatetta unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, koska kyseessä oleva tarjous on arvioitu ensimmäisen sopimuksentekoperusteen kannalta käyttämällä kyseiseen perusteeseen sisältyviä osaperusteita koskevia painotuskertoimia, jotka eivät ilmene eritelmästä ja joita ei ole ilmoitettu tarjoajille.
34.
Valittajan mukaan valituksenalaisen tuomion 53 kohdassa esitetty arviointi, jossa vahvistetaan ”automaattinen syy-yhteys” tällaisten painotuskertoimien käyttöönoton ja kyseisten periaatteiden loukkaamisen välille, perustuu unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön virheelliseen tulkintaan, eikä arviointia ole myöskään riittävästi perusteltu. EUIPO korostaa tuomiosta ATI EAC e Viaggi di Maio ym. (
12
) ja sen jälkeisistä kahdesta tuomiosta (
13
) käyvän ilmi, että hankintaviranomainen voi antaa erityisen painotuksen etukäteen vahvistetuille sopimuksentekoperusteen eri osatekijöille ilmoittamatta siitä välttämättä tarjoajille, mikäli se täyttää tietyt edellytykset, jotka EUIPO:n mielestä täyttyvät nyt käsiteltävässä asiassa.
35.
European Dynamics Luxembourg ym. vaativat, että tämä valitusperuste on jätettävä tutkimatta siitä syystä, että se koskee perusteluja, joihin EUIPO ei ole vedonnut missään oikeudenkäynnin aiemmassa vaiheessa. Asiakysymyksen osalta vastapuolet korostavat pääasiallisesti, että unionin yleinen tuomioistuin on noudattanut kyseistä oikeuskäytäntöä, sillä vaikka se ei ole sitä maininnut, se on kuitenkin todennut, että mainittujen painotuskertoimien käyttöönotto ilman ennakkoilmoitusta on aiheuttanut niille vahinkoa.
36.
European Dynamics Luxembourg ym:iden esittämä oikeudenkäyntiväite on mielestäni hylättävä. Siitä riippumatta, ettei EUIPO vedonnut ensimmäistä valitusperustetta koskeviin perusteluihin unionin yleisessä tuomioistuimessa ollessaan vastaajana ensimmäisessä oikeusasteessa, niillä pyritään arvostelemaan oikeudellisesti juridista ratkaisua, jonka unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt sille esitetyistä perusteista ja perusteluista. (
14
) Tällaisen ratkaisun tutkiminen kuuluu hyvinkin unionin tuomioistuimen toimivaltaan muutoksenhaun yhteydessä. (
15
)
37.
Ensimmäisen valitusperusteen ensimmäisen osan asiakysymyksen tutkimisesta korostan ensinnäkin, että asianosaiset eivät kiistä valituksenalaisen tuomion 48 kohdassa esitettyä unionin yleisen tuomioistuimen toteamusta, jonka mukaan EUIPO on ottanut käyttöön ensimmäiseen sopimuksentekoperusteeseen sisältyviä osaperusteita koskevia painotuskertoimia. (
16
) Valittaja arvostelee sen sijaan päätelmää, jonka unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt tällaisen käyttöönoton lainmukaisuudesta.
38.
Tämän täsmennyksen jälkeen katson, että unionin yleinen tuomioistuin on soveltanut valituksenalaisen tuomion 53 kohdassa virheellisesti saman tuomion 48 kohdassa mainittua unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä eli tuomion Lianakis ym. (
17
) 38 kohtaa.
39.
Tästä kohdasta käy ilmi, ettei hankintaviranomainen voi ottaa käyttöön uusia osaperusteita tai sopimuksentekoperusteiden painotusta koskevia sääntöjä saattamatta niitä etukäteen tarjoajien tietoon.
40.
Nyt käsiteltävässä tapauksessa riidanalaiset arvioinnit eivät kuitenkaan koskeneet sopimuksentekoperusteiden painotuskertoimien vaan yhteen näistä sopimuksentekoperusteista sisältyvien osaperusteiden painotuskertoimien käyttöönottoa.
41.
Unionin tuomioistuin on antanut hankintaviranomaiselle tältä osin laajemman toimintavapauden. Se on vahvistanut tuomiossa ATI EAC e Viaggi di Maio ym. (
18
) ja toistanut tuomioissa Lianakis ym. (
19
), Evropaïki Dynamiki v. EMSA (
20
) ja TNS Dimarso (
21
), että sopimuksentekoperusteiden osaperusteiden painotuskertoimia voidaan ottaa käyttöön tarjousten tekemiselle asetetun määräajan päätyttyä, kunhan kolme edellytystä täyttyy. Tällainen jälkikäteinen määrittely ei ensinnäkään saa muuttaa eritelmässä tai hankintailmoituksessa määriteltyjä sopimuksentekoperusteita. Toiseksi se ei saa sisältää seikkoja, jotka olisivat voineet vaikuttaa tarjousten valmisteluun, jos niistä olisi tiedetty tarjouksia valmisteltaessa. Kolmanneksi sitä tehtäessä ei saa ottaa huomioon seikkoja, jotka saattaisivat vaikuttaa syrjivästi johonkin tarjoajista.
42.
Unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt mielestäni noudattaa tätä viimeksi mainittua oikeuskäytännön linjausta. Sen olisi siis pitänyt tarkistaa, osoittivatko kannekirjelmässä esitetyt perustelut, ettei EUIPO ollut täyttänyt näitä edellytyksiä. (
22
)
43.
Unionin yleinen tuomioistuin on näin ollen jättänyt huomiotta yhtäläisten mahdollisuuksien periaatteen ja avoimuusperiaatteen ulottuvuuden, sellaisena kuin se käy ilmi tämän ratkaisuehdotuksen 41 kohdassa mainitusta oikeuskäytännöstä, joten valituksenalaisen tuomion 53 kohdassa on tehty oikeudellinen virhe. Tuomio on siis kumottava tältä osin.
44.
Tällaisen kumoamisen jälkeen unionin tuomioistuin voi perussäännön 61 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan joko palauttaa asian unionin yleisen tuomioistuimen ratkaistavaksi tai itse ratkaista asian lopullisesti, jos asia on ratkaisukelpoinen.
45.
Unionin tuomioistuin kykenee mielestäni tässä tapauksessa itse ratkaisemaan unionin yleisen tuomioistuimen asiakirja-aineiston perusteella ja tämän ratkaisuehdotuksen 41 ja 42 kohdassa esitetty huomioon ottaen, onko ensimmäisessä oikeusasteessa esitetty kanneperuste, joka koskee yhdenvertaisten mahdollisuuksien periaatteen ja avoimuusperiaatteen loukkaamista, perusteltu.
46.
Näiden seikkojen perusteella se ei ole mielestäni perusteltu: European Dynamics Luxembourg ym. eivät ole unionin yleisessä tuomioistuimessa väittäneet eivätkä etenkään osoittaneet, että tuomiossa ATI EAC e Viaggi di Maio ym. (
23
) ja sen jälkeisessä oikeuskäytännössä (
24
) esitetyt kolme edellytystä eivät täyttyneet nyt käsiteltävässä tapauksessa.
47.
Lisäksi valituksenalaisen tuomion 53 kohtaa koskeva oikeudellinen virhe vaikuttaa myös perustaan, johon nojaudutaan tuomion 91 kohdassa, jossa unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että riidanalaista päätöstä rasittaa ilmeinen arviointivirhe, koska siinä otetaan huomioon ensimmäisen sopimuksentekoperusteen osaperusteiden painotus, jota ei ole ilmoitettu etukäteen tarjoajille. (
25
) Kyseisestä kohdasta käykin ilmi, että tällaisen ilmeisen arviointivirheen toteaminen ”seuraa välttämättä” toteamuksesta, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä on loukattu yhtäläisten mahdollisuuksien periaatetta ja avoimuusperiaatetta.
48.
Valittaja ei kuitenkaan kiistä nimenomaisesti – ensimmäisessä valitusperusteessaan eikä missään muussakaan valitusperusteessa – valituksenalaisen tuomion 91 kohdassa esitettyä toteamusta. (
26
) Voiko unionin tuomioistuin kuitenkin ottaa viran puolesta huomioon, että tuomion 53 kohtaa rasittava oikeudellinen virhe on ”tarttunut” myös tuomion 91 kohtaan?
49.
Tähän kysymykseen on mielestäni vastattava myöntävästi. Huomautan tältä osin, että sen päätelmän mitätöimisen johdosta, jonka mukaan riidanalainen päätös loukkaa yhtäläisten mahdollisuuksien periaatetta ja avoimuusperiaatetta, tuomion 91 kohta ei olisi enää lainkaan perusteltu. Unionin tuomioistuin on jo kuitenkin todennut, että unionin yleisen tuomioistuimen tuomion perustelujen riittämättömyys merkitsee olennaisten menettelymääräysten rikkomista ja on ordre public ‑peruste. (
27
) Unionin tuomioistuimen pitäisikin mielestäni näin ollen kyetä päättämään, että kun se toteaa valitusperusteeseen antamassaan vastauksessa oikeudellisen virheen, joka rasittaa unionin yleisen tuomioistuimen toteamusta, että tämä virhe vaikuttaa myös unionin yleisen tuomioistuimen esittämään toiseen toteamukseen, jonka perusteluissa nojaudutaan yksinomaan ensimmäiseen toteamukseen.
50.
Näin muodoin katson, että valituksenalainen tuomio on kumottava myös siltä osin kuin siinä todetaan ilmeinen arviointivirhe, joka rasittaa kyseessä olevan tarjouksen arviointia ensimmäisen sopimuksentekoperusteen kannalta. Asiaa ei kuitenkaan tarvitse palauttaa unionin yleiseen tuomioistuimeen eikä ottaa sitä käsiteltäväksi, jotta voitaisiin tutkia niiden kannekirjelmän väitteiden sisältö, jotka koskevat tarjouksen arvioinnissa tehtyjä ilmeisiä arviointivirheitä. Unionin yleinen tuomioistuin nimittäin jo totesi valituksenalaisen tuomion 95 kohdassa, että riidanalaisen päätöksen perustelut ovat tältä osin riittämättömät, joten se ei kyennyt ratkaisemaan, onko ilmeisiä arviointivirheitä tehty (kyseisen tuomion 91 kohdassa todetun virheen lisäksi). Jäljempänä kolmannen valitusperusteen ensimmäisen osan tutkimisesta käy kuitenkin ilmi, ettei valittaja ole osoittanut tällaisen päätelmän sääntöjenvastaisuutta. (
28
)
51.
Tutkin muiden valitusperusteiden käsittelyn jälkeen kysymystä siitä, miltä osin mainitun tuomion tuomiolauselma on kumottava tuomion 53 ja 91 kohtaa rasittavien oikeudellisten virheiden vuoksi. (
29
)
2.
Ensimmäisen valitusperusteen toinen osa
52.
Ensimmäisen valitusperusteen toisen osan mukaan unionin yleinen tuomioistuin on lyönyt laimin perusteluvelvollisuutensa, joka kuuluu sille perussäännön 36 artiklan ensimmäisen virkkeen ja 53 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla. EUIPO väittää pääasiallisesti, että unionin yleinen tuomioistuin on lyönyt laimin tämän velvollisuuden, kun se toteaa valituksenalaisen tuomion 53 kohdassa yhtäläisten mahdollisuuksien periaatetta ja avoimuusperiaatetta loukatun vastapuolten vahingoksi mutta ei kuitenkaan ole tarkistanut, täyttyvätkö tuomiossa ATI EAC e Viaggi di Maio ym. (
30
) esitetyt kolme edellytystä, tai edes esittänyt syitä, joiden vuoksi edellytykset eivät täyttyneet.
53.
Koska jo tämän valitusperusteen ensimmäisen osan tutkimisen yhteydessä päädyttiin toteamaan, että valituksenalaisen tuomion 53 kohdassa on oikeudellinen virhe, valitusperusteen toista osaa ei tarvitse tutkia aineellisesti.
54.
Tutkiakseni valitusperusteen perin pohjin korostan kuitenkin, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin yleiselle tuomioistuimelle kuuluva perusteluvelvollisuus edellyttää sen perustelevan tuomionsa siten, että niille, joita tuomio koskee, selviävät syyt, joiden vuoksi niiden perusteluja ei ole hyväksytty, ja unionin tuomioistuimella on käytettävissään riittävät tiedot, jotta se kykenee harjoittamaan valvontaansa. (
31
)
55.
Unionin yleinen tuomioistuin on kuitenkin mielestäni täyttänyt nämä vaatimukset, kun se on omaksunut valituksenalaisen tuomion 48–52 kohdassa kehitetyn päättelyn tuomion 53 kohdassa esitetyn päätelmän tueksi ja viitannut tuomion 44 kohdassa mainittuun oikeuskäytäntöön. Tuomion 53 kohdassa oleva arviointi ei ole mielestäni puutteellisesti perusteltu, koska unionin yleinen tuomioistuin ei ole selittänyt, minkä vuoksi sovellettavan oikeudellisen testin nojalla olisi voitu todeta yhtäläisten mahdollisuuksien periaatteen ja avoimuusperiaatteen tulleen loukatuiksi, vaan se on oikeudellisesti virheellinen – kuten ensimmäisen valitusperusteen ensimmäisen osan tutkimisesta käy ilmi – koska unionin yleinen tuomioistuin on soveltanut toista oikeudellista testiä, joka ei ollut käsiteltävän asian olosuhteissa merkityksellinen.
56.
Ensimmäisen valitusperusteen toinen osa on siis perusteeton.
C
Toinen valitusperuste ja kolmannen valitusperusteen toinen osa, jotka koskevat oikeudellista virhettä siltä osin kuin valituksenalaisessa tuomiossa kumotaan riidanalainen päätös ilmeisten arviointivirheiden ja perustelujen puutteiden perusteella
57.
Toinen valitusperuste koskee oikeudellista virhettä, jonka unionin yleisen tuomioistuimen väitetään tehneen todetessaan valituksenalaisen tuomion 136 kohdassa, että riidanalainen päätös on kumottava, vaikka se ei ollut tutkinut, ovatko tuomion 91, 95, 96 ja 97–103 kohdassa todetut ilmeiset arviointivirheet vaikuttaneet hankintamenettelyn lopulliseen tulokseen.
58.
Kolmannen valitusperusteen toisessa osassa EUIPO väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on kumonnut kyseisen päätöksen tarkistamatta, riittivätkö mainitun tuomion 86, 89, 95 ja 135 kohdassa todetut perustelujen puutteet itsessään tai yhdessä sen niin ikään esiin tuomien ilmeisten arviointivirheiden kanssa muuttamaan lopullista tulosta.
59.
Valittaja vetoaa toisessa valitusperusteessa ja kolmannen valitusperusteen toisessa osassa unionin yleisen tuomioistuimen kahteen tuomioon.
60.
Se mainitsee yhtäältä unionin yleisen tuomioistuimen oikeuskäytännön, jonka mukaan unionin yleisen tuomioistuimen todetessa hankintapäätöksen perustelut puutteellisiksi päätös voidaan kumota tällä perusteella vain sikäli kuin päätöksen muut osat, joissa tällaisia puutteita ei ole, eivät ole riittävät päätöksen perustelemiseksi. (
32
) EUIPO:n mukaan tätä oikeuskäytäntöä on sovellettava analogisesti, kun unionin yleinen tuomioistuin toteaa hankintapäätöstä rasittavan ilmeisen arviointivirheen.
61.
EUIPO viittaa toisaalta tuomioon, jossa unionin yleinen tuomioistuin on katsonut, että kun tarjoukselle tietyn sopimuksentekoperusteen nojalla annettu pistemäärä perustuu useisiin kielteisiin kommentteihin, joista yhdessä tai useammassa on tehty ilmeinen arviointivirhe, tällainen virhe ei tee pistemäärää ja sen pohjana olevaa arviointia virheelliseksi, jos pistemäärä perustuu myös kommentteihin, joissa ilmeistä arviointivirhettä ei ole tehty. (
33
)
62.
Vastapuolten mukaan näitä ennakkotapauksia ei voida soveltaa nyt käsiteltävään tapaukseen.
63.
Aion tutkia toisen valitusperusteen ja kolmannen valitusperusteen toisen osan samanaikaisesti.
64.
Huomautan tältä osin aluksi, ettei valittaja väitä eikä varsinkaan osoita, etteivät unionin yleisen tuomioistuimen toteamat ilmeiset arviointivirheet ja/tai perustelujen puutteet ole voineet vaikuttaa millään tavoin hankintamenettelyn tulokseen eikä niillä näin ollen voitu oikeuttaa riidanalaisen päätöksen kumoamista. Se ainoastaan väittää, ettei unionin yleinen tuomioistuin ole tutkinut nimenomaisesti, ovatko tällaiset sääntöjenvastaisuudet muuttaneet hankintamenettelyn tulosta.
65.
Tällainen väite perustuu mielestäni unionin yleiselle tuomioistuimelle asetettujen vaatimusten väärinymmärrykseen.
66.
Unionin yleinen tuomioistuin ei tietenkään voi kumota hankintapäätöstä sitä rasittavien sääntöjenvastaisuuksien vuoksi, jos päätöksen muut osat, joissa sääntöjenvastaisuuksia ei ole, riittävät oikeuttamaan lopputuloksen. Tällaisessa tilanteessa näihin sääntöjenvastaisuuksiin nojautuvat perusteet ovat tehottomia, koska vaikka ne olisivatkin perusteltuja, ne eivät johtaisi päätöksen kumoamiseen. (
34
) Näin on asia, kun päätös ei olisi voinut olla kantajalle myönteisempi, vaikka näissä perusteissa tarkoitettuja sääntöjenvastaisuuksia ei olisi ollut.
67.
Tältä kannalta unionin yleinen tuomioistuin on – mielestäni perustellusti – katsonut toistuvasti, että joidenkin hankintaviranomaisen laatimien arviointien perustelujen riittämättömyys ei voi johtaa tarjouksen hylkäämispäätöksen kumoamiseen, jos tarjous ei olisi saanut vähimmäispistemäärää, jonka perusteella se pääsee loppuvaiheeseen tai tarjousten keskinäisen vertailun vaiheeseen, vaikka se olisikin saanut kaikki sopimuksentekoperusteiden ja osaperusteiden, joita kyseinen riittämättömyys koskee, nojalla saatavat pisteet. (
35
)
68.
Tämä sama päättely edellyttää, että jos, kuten nyt käsiteltävässä tapauksessa, hankintaviranomainen on luokitellut tarjouksen edulliselle sijalle etusijajärjestysmenetelmässä asettamatta kuitenkaan tarjousta ensimmäiseksi, kannekirjelmässä esitetyt perusteet ovat tehottomia, jos – vaikka tämä tarjous olisi saanut kaikki sopimuksentekoperusteiden, joita sääntöjenvastaisiksi väitetyt arvioinnit koskevat, nojalla käytettävissä olleet pisteet – kyseinen tarjous olisi saanut etusijajärjestysmenetelmässä paremmin luokiteltuja tarjouksia alemman lopullisen pistemäärän.
69.
Unionin yleisen tuomioistuimen ei kuitenkaan mielestäni tarvitse esittää nimenomaisesti syitä, joiden vuoksi se katsoo, etteivät kannekirjelmän perusteet ole tehottomia. Katson, että unionin yleisen tuomioistuimen velvollisuutena on ainoastaan jättää kumoamatta hankintapäätös silloin, kun kanneperusteet ovat tosiasiallisesti tehottomia eli – kuten aiemmin todetusta käy ilmi – kun kanneperusteissa tarkoitetut sääntöjenvastaisuudet eivät kokonaisuudessaan ole voineet vaikuttaa millään tavoin hankintamenettelyn tulokseen.
70.
Valittaja ei ole kuitenkaan osoittanut tai edes väittänyt, ettei riidanalainen päätös olisi voinut olla European Dynamics Luxembourgin kannalta suotuisampi, vaikka unionin yleisen tuomioistuimen toteamia eri sääntöjenvastaisuuksia ei olisi ollut.
71.
Kaiken edellä esitetyn perusteella toinen valitusperuste ja kolmannen valitusperusteen toinen osa on hylättävä perusteettomina.
D
Kolmas valitusperuste, joka koskee oikeudellista virhettä siltä osin kuin valituksenalaisessa tuomiossa todetaan, että riidanalaisessa päätöksen perusteluissa on puutteita, jotka oikeuttavat sen kumoamisen
72.
Kolmannessa valitusperusteessaan, joka voidaan jakaa kolmeen osaan, EUIPO korostaa, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt useita oikeudellisia virheitä katsoessaan valituksenalaisen tuomion 134 ja 135 kohdassa, että riidanalaisen päätöksen perusteluissa on puutteita, ja kumotessaan päätöksen tällä perusteella.
1.
Kolmannen valitusperusteen ensimmäinen osa
73.
Valittaja väittää kolmannen valitusperusteen ensimmäisen osan mukaan, ettei unionin yleinen tuomioistuin ole ottanut huomioon hankintaviranomaiselle varainhoitoasetuksen 100 artiklan 2 kohdan nojalla kuuluvan perusteluvelvollisuuden laajuutta. Kun unionin yleinen tuomioistuin on tutkinut arviointikomitean kunkin kommentin erikseen eikä ottanut huomioon laajempaa arviointikontekstia, johon ne kuuluvat, se on valittajan mukaan pitänyt perusteluvelvollisuuden sisältöä suppeampana kuin mitä se on valituksenalaisen tuomion 129 kohdassa mainitun unionin oikeuskäytännön perusteella. (
36
) Kyseisen oikeuskäytännön mukaan hankintaviranomainen ei ole velvollinen antamaan hävinneelle tarjoajalle pikkutarkkaa tiivistelmää tavasta, jolla sen tarjouksen jokainen yksityiskohta on otettu huomioon, eikä hylätyn tarjoajan tarjouksen ja valitun tarjouksen pikkutarkkaa vertailua.
74.
Vastapuolet väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin oli perustellusti tutkinut vain ne kannekirjelmässä esitetyt perusteet, joissa keskityttiin joihinkin tiettyihin kommentteihin.
75.
EUIPO:n esittämien perustelujen perusteella ei mielestäni voida katsoa, että unionin yleinen tuomioistuin olisi käyttänyt unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenevää testiä tiukempaa testiä voidakseen katsoa valituksenalaisen tuomion 86, 89, 95 ja 135 kohdassa, (
37
) että tuomion 81, 87 ja 90 kohdassa mainittujen EUIPO:n arviointien perusteluissa on puutteita.
76.
Kuten valituksenalaisen tuomion 85, 88, 93 ja 94 kohdasta käy ilmi, unionin yleinen tuomioistuin totesi nämä perustelujen puutteet erityisesti eritelmän epätäsmällisyyden sekä arviointikomitean arviointien suppeuden ja epämääräisyyden perusteella. Se päätteli tästä valituksenalaisen tuomion 94 kohdassa, että ”[European Dynamics Luxembourg ym:illa] tai unionin yleisellä tuomioistuimella ei ole mahdollisuutta ymmärtää, miten hankintaviranomainen on antanut ensimmäisen tekoperusteen ja sen eri osatekijöiden osalta käytettävissä olleet pisteet”. Niinpä yleinen tuomioistuin katsoi valituksenalaisen tuomion 95 kohdassa, ettei se voinut harjoittaa riidanalaisten arviointien aineellista valvontaa. Valituksenalaisen tuomion 134 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin lisäksi korosti, että nämä arvioinnit ovat olennainen osa perusteluja, jotka ovat tarpeen tarjousten arvioinnin ymmärtämiseksi.
77.
Unionin yleinen tuomioistuin on siis paitsi arvioinut erikseen kunkin kannekirjelmässä riitautetun kommentin myös asettanut ne uudelleen yleiseen kontekstiin, jossa kyseessä oleva tarjous arvioidaan ensimmäisen sopimuksentekoperusteen kannalta, ja päätellyt tästä, ettei arviointia ollut perusteltu riittävästi.
78.
Valittaja ei ole sitä paitsi selittänyt, miltä osin unionin yleinen tuomioistuin olisi tällaisella päättelyllään vaatinut hankintaviranomaista toimittamaan pikkutarkan tiivistelmän tavasta, jolla kyseisen tarjouksen jokainen yksityiskohta on otettu huomioon, sekä tarjouksen ja paremmin sijoittautuneiden tarjousten pikkutarkan vertailun.
79.
Kolmannen valitusperusteen ensimmäinen osa on näin ollen perusteeton.
2.
Kolmannen valitusperusteen toinen osa
80.
Kolmannen valitusperusteen toinen osa on mielestäni perusteeton, kuten tämän ratkaisuehdotuksen 64–71 kohdasta käy ilmi.
3.
Kolmannen valitusperusteen kolmas osa
81.
EUIPO korostaa kolmannen valitusperusteen kolmannessa osassa ensinnäkin, että valituksenalaiseen tuomioon sisältyy ristiriita yhtäältä siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin ei kolmatta kanneperustetta tutkiessaan todennut tuomion 112–115 ja 121 kohdassa yhtäkään ilmeistä arviointivirhettä eikä perustelujen puutteellisuutta arvioinnissa, joka European Dynamics Luxembourgin tarjouksesta suoritettiin neljännen sopimuksentekoperusteen kannalta, ja toisaalta siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin katsoi kolmannen kanneperusteen tutkimisen päätteeksi valituksenalaisen tuomion 134 ja 135 kohdassa, ettei sen ollut mahdollista valvoa riidanalaisen päätöksen aineellista laillisuutta tämän arvioinnin osalta ja että päätöksessä on näin ollen ilmeinen arviointivirhe.
82.
Valittaja väittää lisäksi, että unionin yleinen tuomioistuin on joka tapauksessa laiminlyönyt perusteluvelvollisuutensa, kun se on katsonut, ettei sen ollut mahdollista valvoa aineellista laillisuutta, vaikka se valvoi sitä saman tuomion 112–115 kohdassa ja päätteli sen perusteella, ettei ole tehty ilmeistä arviointivirhettä, joka rasittaisi kyseessä olevan tarjouksen arviointia neljännen sopimuksentekoperusteen nojalla.
83.
Vastapuolet väittävät, ettei tällaista ristiriitaa ole.
84.
EUIPO on mielestäni tulkinnut virheellisesti valituksenalaista tuomiota siltä osin kuin se väittää ensinnäkin, että tuomion 135 kohta, jossa todetaan ilmeinen arviointivirhe, on ristiriidassa tuomion muiden kohtien kanssa. Unionin yleinen tuomioistuin ei nimittäin ole tuonut valituksenalaisen tuomion 135 kohdassa esiin arviointivirhettä vaan todennut, että perusteluissa on useita puutteita.
85.
Toiseksi EUIPO korostaa sen sijaan mielestäni perustellusti unionin yleisen tuomioistuimen rikkoneen perusteluvelvollisuuttaan siltä osin kuin se on ”muistuttanut” valituksenalaisen tuomion 134 kohdassa, ettei sen ollut kolmatta kanneperustetta tutkiessaan mahdollista valvoa riidanalaisen päätöksen aineellista laillisuutta siltä osin kun siinä arvioitiin kyseessä olevaa tarjousta neljännen sopimuksentekoperusteen kannalta, vaikka tällainen päätelmä ei ilmene kolmannen kanneperusteen tutkimisesta. Valituksenalaisen tuomion 112–115 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin sen sijaan harjoitti tällaista valvontaa, jonka perusteella se hylkäsi väitteen arviointia rasittavasta ilmeisestä arviointivirheestä. (
38
)
86.
Tämä ristiriitaisuus on mielestäni peräisin pelkästä kirjoitusvirheestä, jolla ei ole vaikutusta unionin yleisen tuomioistuimen päättelyyn ja joka ei ole omiaan vaikeuttamaan vakavasti valituksenalaisen tuomion ymmärrettävyyttä eikä vaikuttamaan EUIPO:n puolustautumisoikeuksiin. Tästä on osoituksena se, että unionin yleinen tuomioistuin viittaa valituksenalaisen tuomion 134 kohdan lopussa vain saman tuomion 81–86, 87–89 ja 90–95 kohtaan – jotka koskevat ensimmäiseen sopimuksentekoperusteeseen liittyvien väitteiden tutkimista – jättäen mainitsematta ne tuomion kohdat, joissa käsitellään neljättä sopimuksentekoperustetta koskevaa kanneperusteen osaa. Tämän kirjoitusvirheen johdosta valituksenalaisessa tuomiossa ei näin ollen ole perusteluvirhettä, joka oikeuttaisi kumoamaan tuomion tältä osin. (
39
)
87.
Koska ristiriitaisuudesta johtuva perusteluvirhe ei vaikuta valituksenalaisen tuomion tuomiolauselmaan, (
40
) kolmannen valitusperusteen kolmas osa pitäisi hylätä tehottomana. (
41
)
E
Neljäs valitusperuste, jonka mukaan valituksenalainen tuomio on korvausvaatimuksen hyväksymisen osalta oikeudellisesti virheellinen ja puutteellisesti perusteltu
88.
Neljäs valitusperuste kohdistuu valituksenalaisen tuomion 141, 144, 146 ja 150 kohtaan sekä tuomiolauselman 2 kohtaan. Tämä valitusperuste voidaan jakaa kolmeen osaan.
1.
Neljännen valitusperusteen ensimmäinen osa
89.
Neljännen valitusperusteen ensimmäisessä osassa valittaja arvostelee unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se katsoi sopimussuhteen ulkopuolisen Euroopan unionin vastuun syntymisen edellytysten täyttyneen.
90.
Valittaja katsoo ensimmäisen, toisen ja kolmannen valitusperusteen tueksi esitettyjen argumenttien perusteella, että toteamus, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä on lainvastaisuuksia, perustuu oikeudellisiin virheisiin.
91.
EUIPO väittää toissijaisesti, että jos unionin tuomioistuin kumoaa valituksenalaisen tuomion vain siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin on päätynyt katsomaan, että yhtäläisten mahdollisuuksien periaatetta ja avoimuusperiaatetta on loukattu, unionin tuomioistuimen olisi kumottava tuomio myös siltä osin kuin se koskee European Dynamics Luxembourgin kärsimän vahingon korvaamista. Valittaja nimittäin katsoo yhtäältä, että – kuten unionin yleinen tuomioistuin mainitun tuomion 142 kohdassa myöntää – kyseisen tuomioistuimen toteamien perustelujen puutteiden ja kyseisen vahingon välillä ei ole syy-yhteyttä. Toisaalta se katsoo, että koska unionin yleinen tuomioistuin ei ole tutkinut valituksenalaisen tuomion 91 ja 102 kohdassa toteamiensa ilmeisten arviointivirheiden vaikutusta hankintamenettelyn lopputulokseen, se ei ole perustellut riittävästi tuomion 144 kohdassa olevaa päätelmää, jonka mukaan kyseisten virheiden ja mainitun vahingon välillä on syy-yhteys.
92.
Vastapuolet väittävät puolestaan, että unionin vastuun syntymisen edellytysten täyttyminen osoitettiin tuomiossa oikeudellisesti riittävällä tavalla.
93.
Muistutan ensinnäkin siitä, onko EUIPO toiminut lainvastaisesti, että ensimmäisen, toisen ja kolmannen valitusperusteen perusteella ei voida mielestäni kiistää yhtäältä unionin yleisen tuomioistuimen toteamusta ilmeisestä arviointivirheestä, joka tehtiin arvioitaessa kyseessä olevaa tarjousta toisen sopimuksentekoperusteen nojalla (tuomion 102 kohta), eikä toisaalta toteamusta, että perusteluissa olisi puutteita siltä osin kuin kyse on tarjouksen arvioinnista ensimmäisen sopimuksentekoperusteen nojalla (tuomion 86, 89, 95 ja 135 kohta). Valittaja ei siis ole osoittanut, että unionin yleinen tuomioistuin olisi tehnyt oikeudellisen virheen todetessaan hankintaviranomaisen toimineen lainvastaisesti.
94.
Toiseksi totean, että EUIPO:n argumentointi, joka koskee unionin yleisen tuomioistuimen toteamien ilmeisten arviointivirheiden ja European Dynamics Luxembourgin kärsimän vahingon välisen syy-yhteyden perusteluja, liittyy pääasiallisesti seurauksiin, joita on liitettävä ensimmäisen valitusperusteen hyväksymiseen. Tutkin ne tämän ratkaisuehdotuksen 107–128 kohdassa. Täsmennän jo tässä vaiheessa, että argumentointi on mielestäni perusteltu.
2.
Neljännen valitusperusteen toinen osa
95.
Neljännen valitusperusteen toisessa osassa EUIPO väittää, että valituksenalaisen tuomion perustelut ovat puutteelliset, koska tuomion 144, 146 ja 150 kohdassa esitettyjen perustelujen ja tuomion tuomiolauselman 2 kohdan välillä on ristiriita. Kun tuomion näissä perusteluissa yksilöidään European Dynamics Luxembourgin kärsimä vahinko sen mahdollisuuden menettämiseksi, että se tulee luokitelluksi etusijajärjestysmenetelmässä ensimmäiselle tai toiselle sijalle, tuomiolauselmassa velvoitetaan unioni korvaamaan vahinko, joka on aiheutunut siitä, että European Dynamics Luxembourg on menettänyt mahdollisuuden tulla valituksi puitesopimuksen sopimuspuoleksi ensimmäisenä sopimuspuolena.
96.
Vastapuolten mukaan tällaista ristiriitaa ei ole, ja ne korostavat, että tuomiolauselmassa oleva maininta sen mahdollisuuden menettämisestä, että se voisi tehdä puitesopimuksen ensimmäisenä sopimuspuolena, ilmentää European Dynamics Luxembourgin mahdollisuuden menetyksen koko ulottuvuutta.
97.
Valittaja on mielestäni perustellusti korostanut, että valituksenalaisen tuomion perustelujen 144, 146 ja 150 kohdan ja tuomiolauselman 2 kohdan välillä on ristiriita. (
42
)
98.
Kyseinen tuomiolauselman kohta ilmentää unionin yleiselle tuomioistuimelle esitetyn korvausvaatimuksen laajuutta. Kuten tuomion 137 kohdasta käy ilmi, vahingonkorvausvaatimus rajoittui aineettoman vahingon korvaamisen lisäksi siihen, että korvattaisiin sen mahdollisuuden menettäminen, että voitaisiin tehdä kyseessä oleva sopimus ensimmäiselle sijalle luokiteltuna sopimuspuoleksi valittuna.
99.
Tuomion 144, 146 ja 150 kohdassa viitataan sen sijaan virheellisesti sen mahdollisuuden menettämiseen, että saadaan kyseinen sopimus etusijajärjestysmenetelmän mukaisesti ensimmäiseksi tai toiseksi sijoittuneena sopimuspuolena, vaikka mahdollisuuden menettäminen ylittää mittasuhteiltaan vahingon, josta European Dynamics Luxembourg ym. vaativat korvausta.
100.
Tällä kärsityn vahingon määrittelemistä koskevalla ristiriitaisuudella on myös käytännön ulottuvuus, koska unionin tuomioistuin mainitsee korvauksen laajuuden määrittämiseksi huomioon otettavina näkökohtina valituksenalaisen tuomion 150 kohdassa sen, millä todennäköisyydellä kyseessä oleva tarjous olisi luokiteltu etusijajärjestysmenetelmän mukaisesti ensimmäiselle tai toiselle sijalle, jos unionin yleisen tuomioistuimen toteamia aineellisia lainvastaisuuksia ei olisi esiintynyt. Todennäköisyys kyseisen tarjouksen luokittelusta ensimmäiselle tai toiselle sijalle on kuitenkin varmasti suurempi kuin todennäköisyys sen luokittelusta ensimmäiselle sijalle.
101.
Näin ollen neljännen valitusperusteen toinen osa on perusteltu. (
43
)
3.
Neljännen valitusperusteen kolmas osa
102.
Toissijaisesti esitetyn neljännen valitusperusteen kolmannen osan mukaan valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 2 kohtaa rasittaa aineellinen virhe siltä osin kuin siinä velvoitetaan EUIPO:n sijaan Euroopan unioni korvaamaan European Dynamics Luxembourgin kärsimä vahinko. Valittaja katsoo, että asetuksen N:o 207/2009 115 artiklan ja 118 artiklan 3 kohdan nojalla korvauksiin olisi pitänyt velvoittaa EUIPO.
103.
Vastapuolten mielestä Euroopan unionin mainitseminen ei ole virhe, koska kyseinen yksikkö on yleisesti vastuussa toimielintensä ja elintensä lainvastaisesta toiminnasta. Ne katsovat joka tapauksessa, että vaikka tämä maininta olisikin kirjoitusvirhe, se ei voi johtaa valituksenalaisen tuomion kumoamiseen.
104.
Tämä valitusperusteen osa on mielestäni perusteeton. SEUT 340 artiklan toisessa kohdassa nimittäin määrätään, että Euroopan unionin on korvattava toimielintensä ja henkilöstönsä tehtäviään suorittaessaan aiheuttama vahinko. Tähän velvollisuuteen ei vaikuta se, että asetuksen N:o 207/2009 118 artiklan 3 kohdassa säädetään myös, että EUIPO:n on korvattava yksiköidensä tai palveluksessaan olevien tehtäväänsä suorittaessaan aiheuttama vahinko. Viimeksi mainitussa säännöksessä näkyy mielestäni se, että unionin toimielimet ja laitokset, kuten EUIPO, edustavat unionia omilla vastuualueillaan. (
44
) Sekä EUIPO että Euroopan unioni, jotka ovat muuten molemmat oikeussubjekteja, (
45
) voidaan näin ollen nimetä vastuullisiksi vahingoista, joita EUIPO on aiheuttanut tehtäviään suorittaessaan. Unionin yleinen tuomioistuin ei siis ole tehnyt virhettä, kun se asetti valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 2 kohdassa Euroopan unionin velvollisuudeksi korvata kyseinen vahinko.
105.
Vaikka kyseinen kohta johtuisikin kirjoitusvirheestä, kyseessä on joka tapauksessa kirjoitusvirhe, joka ei ole omiaan vaikeuttamaan vakavasti valituksenalaisen tuomion ymmärrettävyyttä eikä vaikuttamaan valittajan puolustautumisoikeuksiin, joten se ei voi johtaa tuomion kumoamiseen. (
46
)
106.
Neljännen valitusperusteen kolmas osa on siis hylättävä.
F
Valituksenalaisen tuomion kumoaminen ja pääasian käsittely
107.
Päädyin ensimmäisen valitusperusteen ensimmäisen osan tutkimisen päätteeksi katsomaan, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt kumoamisvaatimuksen käsittelyn yhteydessä oikeudellisia virheitä todetessaan, että kyseessä olevan tarjouksen arvioinnissa ensimmäisen sopimuksentekoperusteen kannalta on loukattu yhtäläisten mahdollisuuksien periaatetta ja avoimuusperiaatetta (valituksenalaisen tuomion 53 kohta) ja tehty ilmeinen arviointivirhe (tuomion 91 kohta). (
47
) Neljännen valitusperusteen toisen osan tutkimuksen päätteeksi puolestaan totesin, että unionin yleinen tuomioistuin on korvausvaatimuksen käsittelyn yhteydessä rikkonut perusteluvelvollisuuttaan. (
48
)
108.
Aluksi onkin tarkastettava, antavatko nämä sääntöjenvastaisuudet aiheen kumota valituksenalainen tuomio siltä osin kuin siinä kumotaan riidanalainen päätös ja/tai siltä osin kuin siinä hyväksytään korvausvaatimus. Jos vastaus on myönteinen, on seuraavaksi selvitettävä, onko pääasia aineellisesti ratkaisukelpoinen unionin tuomioistuimessa vai onko asia palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen.
1.
Valituksenalainen tuomio on kumottava yksinomaan siltä osin kuin siinä velvoitetaan unioni vahingon korvaamiseen
109.
Valituksenalaisen tuomion 53 ja 91 kohdassa olevat oikeudelliset virheet eivät mielestäni anna aihetta tuomion kumoamiseen siltä osin kuin siinä kumotaan riidanalainen päätös (tuomiolauselman 1 kohta).
110.
Tämä johtuu siitä, että jos unionin yleisen tuomioistuimen tuomion perustelut ovat unionin oikeuden vastaisia, mutta tuomiolauselma on perusteltu kyseisen tuomioistuimen hyväksymien muiden perustelujen vuoksi, tällainen oikeudenvastaisuus ei voi johtaa kyseisen tuomion kumoamiseen, joten valitusperuste, jossa tätä vaaditaan, on tehoton. (
49
)
111.
Nyt käsiteltävässä tapauksessa unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 136 kohdassa perustellut riidanalaisen päätöksen kumoamista kaikilla toteamillaan sääntöjenvastaisuuksilla, jotka rasittavat kyseessä olevan tarjouksen arviointia ensimmäisen ja toisen sopimuksentekoperusteen kannalta. Siltä osin kuin muut kuin mainitun tuomion 53 ja 91 kohdassa todetut sääntöjenvastaisuudet koskevat tarjouksen arviointia sekä ensimmäisen (valituksenalaisen tuomion 86, 89, 95 ja 135 kohta) että toisen (tuomion 102 kohta) sopimuksentekoperusteen kannalta, ne kuitenkin riittävät oikeuttamaan unionin yleisen tuomioistuimen päätelmän, että mainittu päätös on kumottava.
112.
Valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 1 kohta on näin ollen edelleen perusteltu unionin yleisen tuomioistuimen tekemistä oikeudellisista virheistä huolimatta.
113.
Sitä vastoin katson, että tuomio on kumottava siltä osin kuin siinä määrätään korvaamaan vahinko, jota European Dynamics Luxembourg on kärsinyt sen vuoksi, että se on menettänyt mahdollisuuden saada sopimus etusijajärjestysmenetelmässä ensimmäiselle sijalle luokiteltuna sopimuspuoleksi valittuna (tuomiolauselman 2 kohta). Näin ollen tuomiolauselman 4 ja 5 kohta, jotka koskevat korvauksen määrän määrittämistä, ovat vailla kohdetta, ja myös ne on kumottava.
114.
Näin on toimittava ensinnäkin siitä syystä, että unionin yleinen tuomioistuin on laiminlyönyt perusteluvelvollisuutensa siltä osin kuin mainitun tuomion perustelut ovat tuomiolauselman kanssa ristiriidassa korvattavan vahingon määrittelemisen osalta. (
50
)
115.
Lisäksi päätelmästä, jonka mukaan valituksenalaisen tuomion 53 ja 91 kohdassa on oikeudellisia virheitä, seuraa joka tapauksessa – kuten valittaja on väittänyt neljännen valitusperusteen ensimmäisessä osassa –, (
51
) että tuomion 144 kohdassa oleva toteamus EUIPO:n moititun lainvastaisen toiminnan ja European Dynamics Luxembourg ym:iden mahdollisuuden väitetyn menettämisen välisestä syy-yhteydestä on täysin perusteeton.
116.
Muistutan tältä osin unionin yleisen tuomioistuimen päätyneen katsomaan valituksenalaisen tuomion 143 kohdassa, että (tuomion 86, 89, 95 ja 135 kohdassa todettujen) perustelujen puutteiden ja mahdollisuuden menettämisen välillä ei voida osoittaa olevan minkäänlaista syy-yhteyttä. Valituksessa ei ole riitautettu tätä päätelmää. Unionin yleinen tuomioistuin sitä vastoin katsoo mainitun tuomion 144 kohdassa, että (tuomion 53, 91 ja 102 kohdassa todettujen) aineellisten lainvastaisuuksien ja vahingon välillä tällainen syy-yhteys on olemassa. Itse katson kuitenkin, että valituksenalaisen tuomion 53 ja 91 kohtaa, joissa unionin yleinen tuomioistuin tuo esiin aineellisia lainvastaisuuksia, joita on kyseessä olevan tarjouksen arvioinnissa ensimmäisen sopimuksentekoperusteen nojalla, rasittaa oikeudellinen virhe.
117.
Näissä olosuhteissa unionin vastuun syntyminen edellyttää syy-yhteyden olemassaoloa vain sen (tuomion 102 kohdassa todetun) aineellisen lainvastaisuuden, joka rasittaa tarjouksen arviointia toisen sopimuksentekoperusteen nojalla, ja sen välillä, että on menetetty mahdollisuus tulla luokitelluksi etusijajärjestysmenetelmässä ensimmäiselle sijalle.
118.
Valituksenalaisessa tuomiossa ei kuitenkaan esitetä tällaisen syy-yhteyden olemassaololle minkäänlaisia perusteluja.
119.
Unionin yleinen tuomioistuin nimittäin ainoastaan toteaa tuomion 144 kohdassa ensinnäkin, että kyseessä oleva tarjous sai ensimmäisen sopimuksentekoperusteen nojalla suoritetun vertailun päätteeksi vain 22,81 pistettä yhteensä 40 pisteestä. Tämän huomion tarkoituksena on yksinomaan osoittaa, että ensimmäisen sopimuksentekoperusteen nojalla suoritettua tarjouksen arviointia koskevat aineelliset lainvastaisuudet ovat syy-yhteydessä mahdollisuuden väitettyyn menettämiseen.
120.
Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että ”pelkästään se, että [European Dynamics Luxembourg] on luokiteltu etusijajärjestysmenetelmässä kolmanneksi ja että se on siten hyväksytty mahdolliseksi sopimuspuoleksi, tekee epäuskottavaksi olettaman, jonka mukaan hankintaviranomainen saattoi olla valitsemasta sitä kyseisen sopimuksen sopimuspuoleksi”. Tämä huomio ei mielestäni ole riittävä, jotta EUIPO voisi ymmärtää ne syyt, joiden vuoksi unionin yleinen tuomioistuin on päätynyt toteamaan, että toisen sopimuksentekoperusteen nojalla suoritettua tarjouksen arviointia koskeva aineellinen lainvastaisuus on johtanut mahdollisuuden menettämiseen, ja jotta unionin tuomioistuin voisi harjoittaa tältä osin valvontaansa, kuten unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä vaaditaan. (
52
)
121.
Tämän aineellisen lainvastaisuuden ja European Dynamics Luxembourgin mahdollisuuden menettämisen välisen syy-yhteyden määrittäminen, joka edellyttää tosiseikkojen arviointeja, on näin ollen suoritettava pääasian tutkimisen yhteydessä.
2.
Korvausvaatimus on hylättävä pääasian tutkimisen päätteeksi
122.
Unionin tuomioistuimella on mielestäni riittävästi tietoja ottaakseen pääasian käsiteltäväkseen perussäännön 61 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla, jotta se voi itse suorittaa tällaisen tutkimisen.
123.
Valituksenalaisen tuomion 12 ja 20 kohdassa esitettyjen numerotietojen perusteella voidaan nimittäin päätellä, että vaikka European Dynamics Luxembourgin tarjous olisi saanut kaikki toisen sopimuksentekoperusteen nojalla käytettävissä olleet pisteet (30), sen sijoitus ei olisi ollut parempi – muiden seikkojen pysyessä samoina – kuin riidanalaisen päätöksen mukaisessa etusijajärjestysmenetelmässä ensimmäisellä ja toisella sijalla olevien tarjousten.
124.
Täsmennän tältä osin, että jos mainittu tarjous olisi saanut kyseisen sopimuksentekoperusteen nojalla käytettävissä olevat 30 pistettä, se olisi saanut sarakkeessa ”Pisteet yhteensä (100)” (valituksenalaisen tuomion 12 kohdassa olevan taulukon toiseksi alin rivi) pistemäärän 72,81. Koska sarakkeessa ”Pisteet yhteensä (100)” käytetty kerroin, jolla lasketaan hyväksytyille tarjouksille pistemäärä sarakkeeseen ”Tekniset pisteet yhteensä” (taulukon alin rivi), on 1,09736, mainittu tarjous olisi saanut sarakkeen ”Tekniset pisteet yhteensä” pistemääräksi 79,90.
125.
Kyseessä oleva tarjous sai lisäksi 83,69 taloudellista pistettä (kuten tuomion 20 kohdassa olevan taulukon viimeisestä sarakkeesta käy ilmi). Kuten tuomion 150 kohdasta käy ilmi, sekä teknisten pisteiden kokonaismäärän että taloudellisten pisteiden kokonaismäärän osuus on 50 prosenttia tarjousten arvioinnissa.
126.
Jos siis kyseinen tarjous olisi saanut 30 pistettä toisen sopimuksentekoperusteen nojalla, se olisi muiden seikkojen pysyessä samoina saanut lopulliseksi pistemääräksi 81_79/100. Tämä pistemäärä on pienempi kuin ensimmäiselle ja toiselle sijalle sijoittuneiden tarjousten saamat lopulliset pistemäärät, jotka ovat 87_99/100 ja 83_40/100.
127.
Näin ollen tuomion 102 kohdassa todettu ilmeinen arviointivirhe ei ole syy-yhteydessä siihen, että on menetetty mahdollisuus saada European Dynamics Luxembourgin tarjous luokiteltua ensimmäiseksi.
128.
Koska sopimussuhteen ulkopuolisen unionin vastuun syntymisen edellytykset ovat kumulatiivisia, (
53
) päättelen tästä, että European Dynamics Luxembourg ym:iden korvausvaatimus on hylättävä. (
54
)
G
Oikeudenkäyntikulut
129.
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 184 artiklan 2 kohdassa määrätään, että jos valitus hyväksytään ja unionin tuomioistuin itse ratkaisee riidan lopullisesti, se tekee ratkaisun oikeudenkäyntikuluista.
130.
Työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan, jota sovelletaan valituksen käsittelyyn työjärjestyksen 184 artiklan 1 kohdan nojalla, mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Nyt käsiteltävässä asiassa valittaja on vaatinut vastapuolten ja nämä ovat vaatineet valittajan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
131.
Työjärjestyksen 138 artiklan 3 kohdassa täsmennetään, että jos asiassa osa vaatimuksista ratkaistaan toisen asianosaisen ja osa toisen asianosaisen hyväksi, kukin asianosainen vastaa omista kuluistaan. Unionin tuomioistuin voi kuitenkin asiassa ilmenneiden seikkojen vuoksi päättää, että asianosainen vastaa omien kulujensa lisäksi osasta toisen asianosaisen kuluja.
132.
Tässä tapauksessa molemmat asianosaiset ovat hävinneet asian osittain valituksen ja ensimmäisessä oikeusasteessa nostetun kanteen osalta. Tapauksen olosuhteet huomioon ottaen EUIPO:n olisi kuitenkin omien oikeudenkäyntikulujensa lisäksi vastattava kahdesta kolmasosasta European Dynamics Luxembourg ym:iden oikeudenkäyntikuluja molemmissa oikeusasteissa. Viimeksi mainitut vastaisivat yhdestä kolmasosasta näissä kahdessa oikeusasteessa aiheutuneita oikeudenkäyntikulujaan. Tämä jako on mielestäni kohtuullinen, koska European Dynamics Luxembourg ym. ovat ehdotukseni mukaan voittaneet oikeudenkäynnin kumoamisvaatimuksensa osalta sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että valitusasteessa.
VI Ratkaisuehdotus
133.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin
–
kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen tuomion 7.10.2015, European Dynamics Luxembourg ym. vastaan SMHV (T‑299/11, EU:T:2015:757), tuomiolauselman 2, 4 ja 5 kohdan
–
hylkää European Dynamics Luxembourg SA:n, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE:n ja European Dynamics Belgium SA:n korvausvaatimuksen
–
hylkää valituksen muilta osin ja
–
velvoittaa Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä kahdesta kolmasosasta kyseisille yhtiöille aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ja velvoittaa kyseiset yhtiöt vastaamaan yhdestä kolmasosasta omia oikeudenkäyntikulujaan.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: ranska.
(
2
)	EUIPO, aiemmalta nimeltään sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), sai nykyisen nimensä 23.3.2016 eli päivänä, jona tuli voimaan yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 ja yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 täytäntöönpanosta annetun komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 muuttamisesta sekä maksuista sisämarkkinoilla toimivalle yhdenmukaistamisvirastolle (tavaramerkit ja mallit) annetun komission asetuksen (EY) N:o 2869/95 kumoamisesta 16.12.2015 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2015/2424 (EUVL 2015, L 341, s. 21), jonka 1 artiklan 7 alakohdassa nimenmuutoksesta säädettiin.
(
3
)	T-299/11, EU:T:2015:757.
(
4
)	Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25.6.2002 annettu neuvoston asetus (EYVL 2002, L 248, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 13.12.2006 annetulla neuvoston asetuksella (EY, Euratom) N:o 1995/2006 (EUVL 2006, L 390, s. 1). Tämä asetus on kumottu 1.1.2013 alkavin vaikutuksin unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen N:o 1605/2002 kumoamisesta 25.10.2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU, Euratom) N:o 966/2012 (EUVL 2012, L 298, s. 1). Tähän oikeudenkäyntiin johtaneisiin tosiseikkoihin sovelletaan kuitenkin asetusta N:o 1605/2002.
(
5
)	Asetuksen N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä 23.12.2002 annettu komission asetus (EYVL 2002, L 357, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 23.4.2007 annetulla komission asetuksella (EY, Euratom) N:o 478/2007 (EUVL 2007, L 111, s. 13).
(
6
)	Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EUVL 2009, L 78, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 16.12.2015 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 2015/2424 (EUVL 2015, L 341, s. 21).
(
7
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 38–43 ja 47–50 kohta.
(
8
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 64–71 ja 75–79 kohta.
(
9
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 109–121 kohta.
(
10
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 97–101 kohta.
(
11
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 122–128 kohta.
(
12
)	Tuomio 24.11.2005 (C‑331/04, EU:C:2005:718, 32 kohta).
(
13
)	Tuomio 24.1.2008, Lianakis ym. (C‑532/06, EU:C:2008:40, 43 kohta) ja tuomio 21.7.2011, Evropaïki Dynamiki v. EMSA (C‑252/10 P, ei julkaistu, EU:C:2011:512, 33 kohta).
(
14
)	Ks. tästä tuomio 29.11.2007, Stadtwerke Schwäbisch Hall ym. v. komissio (C‑176/06 P, ei julkaistu, EU:C:2007:730, 17 kohta).
(
15
)	Ks. mm. tuomio 21.9.2010, Ruotsi ym. v. API ja komissio (C‑514/07 P, C‑528/07 P ja C‑532/07 P, EU:C:2010:541, 126 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
16
)	Toteamus perustuu joka tapauksessa tuomion 49–52 kohdassa esitettyyn tosiseikkojen arviointiin, joka ei kuulu unionin tuomioistuimen toimivaltaan muutoksenhaun yhteydessä, ellei asiakirja-aineistoa ole otettu huomioon vääristyneellä tavalla, mihin ei ole vedottu (ks. tuomio 30.11.2016, komissio v. Ranska ja Orange (C‑486/15 P, EU:C:2016:912, 98 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)).
(
17
)	Tuomio 24.1.2008 (C‑532/06, EU:C:2008:40). Kyseisen tuomion 38 kohdan mukaan ”hankintaviranomainen ei voi soveltaa sopimuksen tekemisen perusteisiin painotusta koskevia sääntöjä tai osatekijöitä, joita se ei ole etukäteen saattanut tarjoajien tietoon”.
(
18
)	Tuomio 24.11.2005 (C‑331/04, EU:C:2005:718, 32 kohta).
(
19
)	Tuomio 24.1.2008 (C‑532/06, EU:C:2008:40, 43 kohta).
(
20
)	Tuomio 21.7.2011 (C‑252/10 P, ei julkaistu, EU:C:2011:512, 33 kohta).
(
21
)	Tuomio 14.7.2016 (C‑6/15, EU:C:2016:555, 26 kohta).
(
22
)	Ks. vastaavasti tuomio 2.3.2010, Evropaïki Dynamiki v. EMSA (T-70/05, EU:T:2010:55, 155 kohta), pysytetty tuomiolla 21.7.2011, Evropaïki Dynamiki v. EMSA (C‑252/10 P, ei julkaistu, EU:C:2011:512, 34 kohta).
(
23
)	Tuomio 24.11.2005 (C‑331/04, EU:C:2005:718, 32 kohta).
(
24
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 41 kohta.
(
25
)	Unionin yleinen tuomioistuin toistaa tämän toteamuksen lisäksi valituksenalaisen tuomion 95 ja 96 kohdassa.
(
26
)	Erityisesti todettakoon, että valittaja ei arvostele toisessa perusteessaan valituksenalaisen tuomion 91 ja 102 kohdassa esitettyä unionin yleisen tuomioistuimen toteamusta, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä on tehty ilmeisiä arviointivirheitä, vaan se arvostelee erityisesti päätelmiä, joita unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt tämän toteamuksen perusteella (ks. tämän ratkaisuehdotuksen 57 ja 58 kohta).
(
27
)	Tuomio 11.4.2013, Mindo v. komissio (C‑652/11 P, EU:C:2013:229, 30 ja 31 kohta). Ks. tästä myös julkisasiamies Mengozzin ratkaisuehdotus komissio v. Scott (C‑290/07 P, EU:C:2010:78, 36–45 kohta).
(
28
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 75–79 kohta.
(
29
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 107–121 kohta.
(
30
)	Tuomio 24.11.2005 (C‑331/04, EU:C:2005:718, 32 kohta).
(
31
)	Ks. mm. tuomio 2.4.2009, France Télécom v. komissio (C‑202/07 P, EU:C:2009:214, 29 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja määräys 29.11.2011, Evropaïki Dynamiki v. komissio (C‑235/11 P, ei julkaistu, EU:C:2011:791, 30 kohta).
(
32
)	Tuomio 10.4.2014, Evropaïki Dynamiki v. komissio (T-340/09, ei julkaistu, EU:T:2014:208, 115 ja 116 kohta).
(
33
)	Tuomio 26.9.2014, Evropaïki Dynamiki v. komissio (T-498/11, ei julkaistu, EU:T:2014:831, 196 ja 197 kohta).
(
34
)	Ks. vastaavasti tuomio 2.2.2017, European Dynamics Luxembourg ja Evropaïki Dynamiki v. komissio (T-74/15, ei julkaistu, EU:T:2017:55, 69 ja 81 kohta). Unionin yleinen tuomioistuin viittaa 10.4.2014 antamassaan tuomiossa Evropaïki Dynamiki v. komissio (T-340/09, ei julkaistu, EU:T:2014:208, 115 kohta) lisäksi analogisesti unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, joka koskee muutoksenhaun yhteydessä esitetyn tehottoman perusteen käsitettä (tuomio 12.7.2001, komissio ja Ranska v. TF1 (C‑302/99 P ja C‑308/99 P, EU:C:2001:408, 26–29 kohta)).
(
35
)	Tuomio 10.4.2014, Evropaïki Dynamiki v. komissio (T-340/09, ei julkaistu, EU:T:2014:208, 116 kohta); tuomio 9.9.2010, Evropaïki Dynamiki v. komissio (T-387/08, ei julkaistu, EU:T:2010:377, 60 kohta) ja tuomio 12.7.2012, Evropaïki Dynamiki v. Frontex (T-476/07, ei julkaistu, EU:T:2012:366, 72 kohta).
(
36
)	Valittaja mainitsee tuomion 4.10.2012, Evropaïki Dynamiki v. komissio (C‑629/11 P, ei julkaistu, EU:C:2012:617, 21 kohta).
(
37
)	Kyseessä ovat kommentti, jonka mukaan kutakin kyseessä olevassa tarjouksessa mainittua projektia varten ei tarvittu vastaavaa projektipäällikköä ja projektipäällikköä (valituksenalaisen tuomion 81 kohta); kommentti, jonka mukaan ”[tämä] tarjous kokonaisuudessaan on hyvin operatiivinen eikä strateginen ja kohdistuu toisentyyppiseen projektipäällikköön kuin [EUIPO] on ajatellut” (tuomion 87 kohta), ja EUIPO:n 2.5.2011 päivätyssä kirjeessään esittämän vastaus, joka koskee mainitun tarjouksen pisteytystä ja vertailua ensimmäisen ratkaisuperusteen nojalla suhteessa muiden sopimuspuoliksi valittujen tarjouksiin (tuomion 90 kohta).
(
38
)	Korostan, että kysymys unionin yleisen tuomioistuimen tuomion perustelujen mahdollisesta ristiriitaisuudesta on oikeuskysymys, johon voidaan vedota muutoksenhaun yhteydessä (ks. mm. määräys 29.11.2011, Evropaïki Dynamiki v. komissio (C‑235/11 P, ei julkaistu, EU:C:2011:791, 29 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen)).
(
39
)	Ks. mm. määräys 26.1.2007, Righini v. komissio (C‑57/06 P, EU:C:2007:65, 56 kohta).
(
40
)	Valituksenalainen tuomio perustuu nimittäin riidanalaisen päätöksen kumoamisen osalta useisiin sääntöjenvastaisuuksiin, joita kyseessä olevan tarjouksen arvioinnissa ilmeni (ks. tämän ratkaisuehdotuksen 111 ja 112 kohta). Tuomion 134 kohtaa koskeva perusteluvirhe ei vaikuta tähän päätelmään. Tällainen virhe ei myöskään aseta kyseenalaiseksi korvausvaatimusta koskevaa unionin yleisen tuomioistuimen päätelmää: yhtäältä toteamus EUIPO:n lainvastaisesta toiminnasta perustuu tällaisiin moniin sääntöjenvastaisuuksiin; toisaalta syy-yhteys on todettu vain kärsityn vahingon ja riidanalaista päätöstä rasittavien aineellisten lainvastaisuuksien (eikä perustelujen puutteiden) välillä (ks. tämän ratkaisuehdotuksen 116 kohta).
(
41
)	Ks. vastaavasti tuomio 9.6.2011, Comitato Venezia vuole vivere ym. v. komissio (C‑71/09 P, C‑73/09 P ja C‑76/09 P, EU:C:2011:368, 65 ja 137 kohta).
(
42
)	Muistutan, että unionin yleisen tuomioistuimen perustelujen ristiriitaisuus kuuluu oikeuskysymyksiin, joihin voidaan vedota muutoksenhaun yhteydessä (ks. tämän ratkaisuehdotuksen alaviite 38).
(
43
)	Perustelujen mahdollista korvaamista tältä osin ei ole syytä harkita, koska valituksenalainen tuomio on joka tapauksessa kumottava tämän ratkaisuehdotuksen 113–120 kohdassa esitettävistä syistä siltä osin kuin siinä velvoitetaan Euroopan unioni korvaamaan European Dynamics Luxembourgin kärsimä vahinko.
(
44
)	Ks. tästä SEUT 335 artikla.
(
45
)	SEU 47 artikla ja asetuksen N:o 207/2009 115 artiklan 1 kohta.
(
46
)	Ks. vastaavasti yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 12.2.2003, Marcuccio v. komissio (C‑399/02 P(R), EU:C:2003:90, 17 kohta) ja tuomio 8.9.2016, Real Express v. EUIPO (C‑309/15 P, ei julkaistu, EU:C:2016:671, 81 kohta).
(
47
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 38–43 ja 47–50 kohta.
(
48
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 101 kohta.
(
49
)	Ks. mm. tuomio 26.4.2007, Alcon v. SMHV (C‑412/05 P, EU:C:2007:252, 41 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
50
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 97–101 kohta.
(
51
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 91 kohta.
(
52
)	Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 54 kohta.
(
53
)	Ks. mm. tuomio 10.7.2014, Nikolaou v. tilintarkastustuomioistuin (C‑220/13 P, EU:C:2014:2057, 52 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
54
)	Tästä seuraa, että unionin tuomioistuin voisi jättää tutkimatta neljännen valitusperusteen toisen ja kolmannen osan, jotka olen tyhjentävyyden vuoksi kuitenkin tutkinut.