Väliaikainen versio
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
29 päivänä tammikuuta 2026 (1)
Asia C‑98/24 [Koda], (i)
jossa asian käsittelyyn osallistuvat
A.K.,
R.K.,
R.F. von K.-K. ja
L.P.
(Ennakkoratkaisupyyntö – Obvodní soud pro Prahu 1:n (Prahan 1. kaupunginosan alioikeus, Tšekin tasavalta) toimeksiannon saajana toimiva notaari)
Ennakkoratkaisupyyntö – Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Asetus (EU) N:o 650/2012 – Kuolemanvaraismääräyksen käsite – Perintösopimus – Perintösopimuksen sitovat vaikutukset – Perinnöttömäksi tekemistä koskeva määräys – Määräyksen tekevän henkilön kelpoisuus – Sovellettava laki – Sovellettavan lain vaihtuminen – Siirtymäsäännökset
1.        Nyt käsiteltävä ennakkoratkaisupyyntö koskee asetuksen (EU) N:o 650/2012(2) tulkintaa. Ratkaistavana on kysymys siitä, ketkä ovat sellaisen henkilön perillisiä, joka on tehnyt useampia omaisuuttaan koskevia kuolemanvaraismääräyksiä ennen ja jälkeen sen päivämäärän, jona kyseinen asetus tuli täysimääräisesti voimaan.
2.        Ennakkoratkaisupyynnön on esittänyt tšekkiläinen notaari, joka omien sanojensa mukaan(3) toimii perintöasioissa toimivaltaisen tuomioistuimen toimeksiannon saajana.
I       Asiaa koskevat oikeussäännöt
A       Unionin oikeus. Asetus N:o 650/2012
3.        Asetuksen 3 artiklan (”Määritelmät”) 1 kohdan mukaan
”– – tarkoitetaan
– –
b)      ’perintösopimuksella’ sopimusta, myös keskinäisestä testamentista johtuvaa sopimusta, jossa annetaan, muutetaan tai poistetaan vastikkeellisesti tai vastikkeetta oikeuksia yhden tai useamman sopimuspuolena olevan henkilön tulevaan jäämistöön;
c)      ’yhteisellä testamentilla’ kahden tai useamman henkilön yhtenä asiakirjana laatimaa testamenttia;
d)      ’kuolemanvaraismääräyksellä’ testamenttia, yhteistä testamenttia tai perintösopimusta;
– –”
4.        Asetuksen 3 artiklan (”Määritelmät”) 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tässä asetuksessa ’tuomioistuimella’ tarkoitetaan oikeusviranomaisia ja kaikkia muita viranomaisia ja oikeusalan ammattilaisia, jotka ovat toimivaltaisia perintöasioissa ja hoitavat oikeudellisia tehtäviä tai jotka toimivat oikeusviranomaisen antaman valtuutuksen nojalla tai oikeusviranomaisen valvonnassa, edellyttäen että nämä muut viranomaiset ja oikeusalan ammattilaiset pystyvät antamaan takeita puolueettomuudestaan ja asianosaisten oikeudesta tulla kuulluksi ja että niiden toimintajäsenvaltionsa lainsäädännön mukaisesti tekemät päätökset täyttävät seuraavat edellytykset:
a)      päätökseen voi hakea muutosta tai pyytää sen uudelleen tarkastelua oikeusviranomaisessa, ja
b)      päätöksellä on sama oikeusvoima ja vaikutus kuin samaa asiaa koskevalla oikeusviranomaisen päätöksellä.
– –”
5.        Asetuksen 21 artiklan (”Yleissääntö”) 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, perimykseen kokonaisuudessaan sovelletaan sen valtion lakia, jossa perittävän asuinpaikka oli kuolinhetkellä.”
6.        Asetuksen 22 artiklan (”Lainvalinta”) 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Henkilö voi valita, että hänen perimykseensä kokonaisuudessaan sovelletaan sen valtion lakia, jonka kansalainen hän on valinnan tehdessään tai kuollessaan.
– –”
7.        Asetuksen 25 artiklassa (”Perintösopimukset”) säädetään seuraavaa:
”– –
2.      Perintösopimus, joka koskee useiden henkilöiden perimystä, on sallittava ainoastaan, jos se on sallittava kaikkien niiden lakien nojalla, joita tämän asetuksen nojalla olisi sovellettu kaikkien kyseisten henkilöiden perimykseen, jos he olisivat kuolleet sinä päivänä, jona sopimus tehtiin.
Perintösopimukseen, joka on ensimmäisen alakohdan mukaisesti sallittava, sovelletaan sen aineellisen pätevyyden ja sen sopimuspuolia sitovien vaikutusten, mukaan lukien sen purkamisedellytykset, osalta ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuista laeista sitä lakia, johon sillä on läheisin liittymä.
3.      Sen estämättä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, sopimuspuolet voivat valita perintösopimukseensa sen sallittavuuden, sen aineellisen pätevyyden ja sen sopimuspuolia sitovien vaikutusten, mukaan lukien sen purkamisedellytykset, osalta sovellettavaksi laiksi lain, jonka henkilö, jonka jäämistöstä on kyse, tai joku henkilöistä, joiden jäämistöistä on kyse, olisi voinut 22 artiklan mukaisesti siinä säädettyjä edellytyksiä noudattaen valita.”
8.        Asetuksen 26 artiklassa (”Kuolemanvaraismääräysten aineellinen pätevyys”) säädetään seuraavaa:
”1.      Edellä olevia 24 ja 25 artiklaa sovellettaessa seuraavat seikat liittyvät aineelliseen pätevyyteen:
a)      kuolemanvaraismääräyksen tekevän henkilön kelpoisuus tällaisen määräyksen tekemiseen;
b)      erityiset syyt, jotka estävät määräyksen tekevää henkilöä määräämästä tiettyjen henkilöiden hyväksi tai jotka estävät jotakuta henkilöä ottamasta vastaan määräyksen tekevän henkilön jäämistöomaisuutta;
– –
2.      Jos henkilöllä on kelpoisuus tehdä kuolemanvaraismääräys 24 tai 25 artiklan nojalla sovellettavan lain nojalla, tämän sovellettavan lain myöhempi muutos ei vaikuta hänen kelpoisuuteensa muuttaa tällaista määräystä tai peruuttaa se.”
9.        Asetuksen 83 artiklassa (”Siirtymäsäännökset”) säädetään seuraavaa:
”1.      Tätä asetusta sovelletaan 17 päivänä elokuuta 2015 tai sen jälkeen kuolleiden henkilöiden perimykseen.
– –
3.      Ennen 17 päivää elokuuta 2015 tehty kuolemanvaraismääräys on sallittava sekä aineellisesti ja muodollisesti pätevä, jos se täyttää III luvussa säädetyt edellytykset tai jos se on sallittava sekä aineellisesti ja muodollisesti pätevä siinä valtiossa määräyksen tekemisen ajankohtana voimassa olleiden kansainvälisen yksityisoikeuden sääntöjen mukaisesti, jossa perittävällä oli asuinpaikka, tai missä tahansa valtioista, joiden kansalainen hän oli, tai perintöasiaa käsittelevän viranomaisen jäsenvaltiossa.
4.      Jos kuolemanvaraismääräys on tehty ennen 17 päivää elokuuta 2015 sen lain mukaisesti, jonka perittävä olisi voinut valita tämän asetuksen mukaisesti, katsotaan, että kyseinen laki on valittu perimykseen sovellettavaksi laiksi.”
10.      Asetuksen 84 artiklassa (”Voimaantulo”) säädetään seuraavaa:
”Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 17 päivästä elokuuta 2015, lukuun ottamatta 77 ja 78 artiklaa, joita sovelletaan 16 päivästä marraskuuta 2014, ja 79, 80 ja 81 artiklaa, joita sovelletaan 5 päivästä heinäkuuta 2012.”
B       Tšekin oikeus
11.      Notaarien toimivallasta toimia tuomioistuimen toimeksiannon saajana perintöasiassa säädetään erityisistä oikeudenkäyntimenettelyistä annetussa laissa nro 292/2013.(4) Tämän asian kannalta merkityksellisiä ovat erityisesti sen 100–105, 113, 123, 138, 168–170 ja 185 §.
12.      Siviilikoodeksista annetun lain nro 89/2012(5) mukaan kuolemanvaraismääräyksinä pidetään suppeassa merkityksessä perintösopimusta, testamenttia tai lisätestamenttia (1491 §). Yhteiset testamentit ovat nimenomaisesti kiellettyjä (1496 §).
II     Tosiseikat, perintömenettely ja ennakkoratkaisukysymykset
13.      Pääasiassa kyseessä oleva perittävä L. K. kuoli 24.8.2022 Tšekin tasavallassa, jossa hänellä oli vakinainen asuinpaikka.
14.      L.K., joka oli leski, oli kuollessaan sekä Saksan että Tšekin kansalainen.(6) Hänellä oli kaksi tytärtä (E.D. ja N.K.) ja kolme lapsenlasta (A.K., R.K. ja R.F. von K.-K.), jotka olivat N.K:n lapsia.
15.      Asiakirja-aineistosta ilmenevien tietojen mukaan L.K. oli tehnyt kuolemansa varalta seuraavat määräykset:
–        Hän ja hänen aviopuolisonsa tekivät 2.11.1999 saksalaisen notaarin luona yhteisen testamentin (gemeinschaftliches Testament)(7) Saksan siviililain (Burgerliches Gesetzbuch, jäljempänä BGB) mukaisesti.(8) Tästä testamenttimuoto tunnetaan nimellä ”Berliinin testamentti”. 2.11.1999 tehtyä testamenttia muutettiin joiltakin osin aviopuolisoiden 8.2.2001 antamalla yhteisellä ilmoituksella saman notaarin luona.
–        Tšekkiläisen notaarin toimesta laadittiin 23.6.2015 virallisena asiakirjana perinnöttömäksi tekemistä koskeva määräys (notaarin vahvistama asiakirja).(9)
–        Tšekkiläisen notaarin toimesta laadittiin 20.12.2017 virallisena asiakirjana testamentti, jossa perilliseksi nimettiin L.P. Tähän (uuteen) testamenttiin oli kirjattu myös asetuksen N:o 650/2012 22 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu perimykseen sovellettavan lain valinta Tšekin oikeuden hyväksi.
16.      Perimyksen alkamisen jälkeen N.K:n (toinen L.K:n tyttäristä) sekä A.K:n, R.K:n ja R.F. von K.-K:n (L.K:n lapsenlapset) oikeudellinen edustaja väitti, että perittävän ja hänen aviopuolisonsa 2.11.1999 tekemä testamentti oli Saksan lainsäädännön mukaan pätevä osoitus heidän viimeisestä yhteisestä tahdostaan.(10)
17.      Obvodní soud pro Prahu 1 (Prahan 1. kaupunginosan alioikeus, Tšekin tasavalta) totesi ratkaisussaan nro 37 D 227/2022-118, että
–        tšekkiläiset tuomioistuimet olivat asetuksen N:o 650/2012 4 artiklan nojalla toimivaltaisia ratkaisemaan perintöasian
–        asetuksen N:o 650/2012 22 artiklan 1 kohdan nojalla perimykseen kokonaisuudessaan oli sovellettava Tšekin lainsäädäntöä
–        perintömenettelyä jatkettaisiin 20.12.2017 laaditun testamentin perusteella pelkästään perittävän ainoana perillisenä pidettävän L.P:n osalta.
18.      N.K. (perittävän tytär) sekä A.K., R.K. ja R.F. von K.-K. (perittävän lapsenlapset) valittivat ratkaisusta nro 37 D 227/2022-118.
19.      Muutoksenhaussa Městský soud v Praze (Prahan kaupunkioikeus, Tšekin tasavalta) pysytti riitautetun ratkaisun siltä osin kuin se koski N.K:n (perittävän tytär) sulkemista pois perintömenettelystä, mutta kumosi sen muilta osin ja palautti asian ensimmäisen asteen tuomioistuimen käsiteltäväksi sekä totesi seuraavaa:
–        Asetuksen N:o 650/2012 26 artiklan 2 kohdassa säädetään, että jos henkilöllä on kelpoisuus tehdä kuolemanvaraismääräys 24 tai 25 artiklan nojalla sovellettavan lainsäädännön nojalla, sovellettavan lain myöhempi muutos ei vaikuta hänen kelpoisuuteensa muuttaa tällaista määräystä tai peruuttaa se.
–        Tällä perusteella L.K:n kelpoisuus (se, että hänellä voi olla oikeuksia) muuttaa Berliinin testamentin osaa, jossa hän nimesi perillisikseen lapsenlapsensa, jos hänen aviopuolisonsa kuolisi aikaisemmin, tai peruuttaa se, kuuluu siis ehdottomasti Saksan lainsäädännön soveltamisalaan, koska se on asetuksen N:o 650/2012 83 artiklan 4 kohdan mukaisesti valittu, perimykseen kokonaisuudessaan sovellettava laki.
–        Kun perittävällä oli kelpoisuus tehdä perintösopimus Saksan lain mukaisesti, hänellä oli saman lain mukaan myös oikeus milloin tahansa muuttaa sitä tai peruuttaa se. Tätä oikeutta voidaan käyttää riippumatta muutos- tai peruutusajankohtana perimykseen kokonaisuudessaan sovellettavan muun lainsäädännön säännöksistä, toisin sanoen riippumatta perittävän myöhemmin valitsemasta Tšekin lainsäädännöstä.
–        Se, että Tšekin lainsäädännössä ei estetä perittävää peruuttamasta Berliinin testamentissa tehtyä perillisten nimeämistä ja että hän voi tehdä sen rajoituksetta, ei vaikuta Saksan lainsäädännön sovellettavuuteen (kyseisen testamentin muuttamiseen tai peruuttamiseen).
–        Näin ollen ensimmäisen asteen tuomioistuimen oli Saksan oikeuden sisällön selvittämisen jälkeen ratkaistava, voitiinko puolisoiden yhteisen perintösopimuksen sen osan, joka koskee lapsenlasten A.K., R.K. ja R.F. Von K.-K. nimeämistä perillisiksi, vaikutukset sulkea pois Saksan lainsäädännön nojalla, ja jos voitiin, niin millä edellytyksillä.
–        Vasta tämän kysymyksen ratkaisemisen jälkeen on mahdollista selvittää, onko 20.12.2017 tehdyssä testamentissa nimetyn perillisen ja L.K:n lapsenlasten välinen riita-asia mahdollista ratkaista perittävän myöhemmin tekemien määräysten (23.6.2015 päivätty perinnöttömäksi tekemistä koskeva määräys ja 20.12.2017 tehty testamentti) avulla.
20.      Tässä tilanteessa notaari, joka toimii Obvodní soud pro Prahu 1:n toimeksiannon saajana, esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Onko asetuksen N:o 650/2012 83 artiklan 3 ja 4 kohtaa, luettuina yhdessä kyseisen asetuksen 3 artiklan 1 kohdan d alakohdan kanssa, tulkittava siten, että kuolemanvaraismääräyksen käsite kattaa myös perinnöttömäksi tekemistä koskevan määräyksen?
2)      Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko asetuksen N:o 650/2012 83 artiklan 4 kohtaa tulkittava siten, että jos perittävä on ennen 17.8.2015 tehnyt useita kuolemanvaraismääräyksiä, jotka olivat sen lain mukaisia, jonka perittävä olisi voinut valita asetuksen N:o 650/2012 nojalla, perimykseen sovellettavana lakina pidetään lakia, jonka nojalla perittävä oli tehnyt kuolemanvaraismääräyksen viimeksi ennen 17.8.2015?
3)      Onko asetuksen N:o 650/2012 26 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että jos perittävän oikeutta kuolemanvaraismääräysten tekemiseen on rajoitettu perimykseen kokonaisuudessaan sovelletun lain mukaisesti ennen 17.8.2015 tehdyllä kuolemanvaraismääräyksellä ja jos sovellettavan lain myöhempi vaihtuminen on aiheuttanut muutoksia hänen määräämisvaltansa käyttämisen edellytyksiin, perittävän kelpoisuus tehdä kuolemanvaraismääräys pysyy edelleen rajoitettuna sen lain mukaisesti, jota olisi sovellettu kyseisen henkilön perimykseen, jos hän olisi kuollut sinä päivänä, jona perintösopimus tehtiin, riippumatta siitä, että sen lain mukaisesti, jota sovelletaan kyseisen henkilön perimykseen kokonaisuudessaan kuolinhetkellä, perittävällä on ollut oikeus purkaa sopimus (peruuttaa sopimus tai muuttaa sitä)?”
III  Asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa
21.      Ennakkoratkaisupyyntö kirjattiin saapuneeksi unionin tuomioistuimeen 6.2.2024.
22.      Kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet L.P. ja yhteisesti A.K., R.K. ja R.F. von K.-K. sekä Tšekin ja Puolan hallitukset ja komissio.
23.      Unionin tuomioistuin pyysi Tšekin hallitusta selventämään tuomioistuimen toimeksiannon saajana perintöasiassa toimiviin notaareihin sovellettavien oikeussääntöjen tiettyjä näkökohtia. Tšekin hallituksen vastaus vastaanotettiin 10.10.2025.
24.      Istuntoon, joka pidettiin 20.11.2025, osallistuivat L.P. ja yhteisesti A.K., R.K. ja R.F. von K.-K. sekä Tšekin ja Saksan hallitukset ja komissio.
IV     Asian tarkastelu
A       Ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottaminen
25.      Tšekin tasavallassa vireille pannussa menettelyssä, joka koskee L.K:n perintöä, tuomioistuimen toimeksiannon saajana toimivan notaarin on vahvistettava, ketkä ovat perittävän perillisiä.
26.      Lähtökohtaisesti mikään ei estä sitä, että tuomioistuimen valtuuttamana tai sen valvonnassa toimivaa notaaria voidaan pitää asetuksen N:o 650/2012 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna tuomioistuimena.
27.      Asetuksen N:o 650/2012 3 artiklan 2 kohdassa säädettyjen edellytysten täyttyminen ei kuitenkaan yksinään ole riittävä peruste sille, että notaari voisi esittää SEUT 267 artiklan mukaisen ennakkoratkaisupyynnön.(11)
28.      SEUT 267 artiklassa tarkoitettu tuomioistuimen käsite edellyttää, että tutkitaan itsenäisesti useita seikkoja, kuten tuomioistuimen lakisääteisyys, pysyvyys, sen tuomiovallan pakottavuus, menettelyn kontradiktorisuus, oikeussääntöjen soveltaminen sekä tuomioistuimen riippumattomuus.(12)
29.      Unionin tuomioistuimessa käydyn menettelyn kirjallisessa vaiheessa ei vastustettu muodollisesti kyseisen ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamista.(13) Sen jättänyt notaari totesi ennakkoon, että hänellä oli mielestään oikeus ennakkoratkaisupyynnön esittämiseen.(14)
30.      Ennakkoratkaisumenettelyn suullisessa vaiheessa käydyssä keskustelussa sitä vastoin käsiteltiin tätä seikkaa yhtäältä unionin tuomioistuimen ja toisaalta Ústavní soudin (perustuslakituomioistuin, Tšekin tasavalta; jäljempänä perustuslakituomioistuin) oikeuskäytännön valossa.
1.     Unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö
31.      SEUT 49 artiklan rikkomista koskevassa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä(15) annetussa tuomiossa komissio v. Tšekin tasavalta unionin tuomioistuin tutki notaarien Tšekin tasavallassa hoitamia tehtäviä.
32.      Unionin tuomioistuin arvioi yksityiskohtaisesti etenkin notaarien toimivaltaa perintöasioissa ja niitä syitä, joiden vuoksi tätä toimivaltaa käytetään yksimielisyyden pohjalta.(16)
33.      Kyseisen tutkimuksen tuloksena unionin tuomioistuin totesi, että tätä toimivaltaa ei voida pitää julkisen vallan käytön suorana ja erityisenä ilmentymänä.(17)
34.      Katson jo nyt tämän toteamuksen olevan itsessään riittävä, jotta sen perusteella voidaan ratkaista ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamista koskeva erimielisyys: jos kyseiseen perintömenettelyyn osallistuva notaari ei hoida julkisen vallan käyttöön liittyviä tehtäviä, on vaikea katsoa hänen olevan sellaisen tuomioistuimen asemassa, joka lähtökohtaisesti osallistuu julkisen vallan käyttöön.
2.     Perustuslakituomioistuimen kanta
35.      Perustuslakituomioistuimen on todettava evänneen tuomioistuimen kaltaisilta elimiltä (perintöasiassa tuomioistuimen toimeksiannon saajan tehtäviä hoitavat notaarit) oikeus esittää Tšekin tasavallan perustuslain 95 §:n 2 momentissa tarkoitettuja perustuslainmukaisuutta koskevia kysymyksiä.(18)
36.      Tšekin perustuslakituomioistuin korostaa 17.9.2025 antamassaan ratkaisussa (9 kohta) olennaisia eroja tuomioistuinten antaman oikeussuojan ja muiden henkilöiden, kuten tuomioistuimen toimeksiannon saajien, vastuulle kuuluvan oikeussuojan välillä.
37.      Perustuslakituomioistuin on todennut seuraavaa: ”– – notaarit eivät täytä tuomioistuimiin liitettäviä olennaisia edellytyksiä. Notaarit eivät etenkään ole yhtä riippumattomia kuin tuomioistuimet, oikeusministeri voi erottaa heidät eivätkä heidän tehtävänsä ole yhtä laajasti yhteensopimattomia muiden tehtävien kanssa kuin esimerkiksi tuomareiden tehtävät, erityisesti kun on kyse muista valtion elimistä.”(19)
38.      Kun istunnossa käsiteltiin tutkittavaksi ottamista, kaikki osallistujat, komissiota lukuun ottamatta, katsoivat, ettei perustuslakituomioistuimen ratkaisulla ole merkitystä arvioitaessa SEUT 267 artiklassa tarkoitettujen tuomioistuimelle ominaisten edellytysten täyttymistä.
39.      Olen kuitenkin komission kanssa yhtä mieltä siitä, että vaikka perustuslakituomioistuin antoi ratkaisunsa erilaisessa asiayhteydessä, siinä selvennetään toimeksiannon saajana perintöasiassa toimiviin notaareihin sovellettavaa oikeudellista järjestelmää.
3.     Asian arviointi
40.      Jäljempänä esittämistäni syistä katson, että Tšekin oikeusjärjestyksessä sekä tuomioistuimen toimeksiannon saajana toimiville notaareille annetut takeet että heille annettu päätösvalta eroavat olennaisesti niistä, jotka luonnehtivat varsinaisten tuomioistuinten toimintaa lainkäyttöeliminä.
a)     Takeet
41.      Tšekin hallitus väitti notaareiden riippumattomuutta ja erottamattomuutta koskevista takeista, että kustakin perintöasiasta vastaavat tuomioistuimen toimeksiannon saajat nimitetään sellaisen ennalta määritellyn aikataulun ja sellaisten ennalta määritettyjen kriteereiden mukaisesti, jotka takaavat käsiteltävien asioiden oikeudenmukaisen ja ennakoitavan jakautumisen.(20)
42.      Siltä osin kuin on kyse perustuslakituomioistuimen ratkaisusta, Tšekin hallitus väitti istunnossa yhtäältä, että tuomioistuimen riippumattomuutta ja erottamattomuutta koskevia takeita tulkitaan kansallisen perustuslain nojalla suppeammin kuin SEUT 267 artiklassa edellytetään. Se painotti toisaalta sitä, että notaareille annetut erottamattomuutta koskevat takeet ovat pääosin rinnastettavissa tuomareille annettaviin takeisiin. Keskustelussa käsiteltiin erityisesti oikeusministerille annettuja valtuuksia, jotka koskevat tuomareiden ja notaarien erottamista ja jotka on rajattu tiukasti laissa säädettyihin poikkeustapauksiin.(21)
43.      Perustuslakituomioistuin korosti kuitenkin ratkaisussaan, että ministeri voi päättää notaarin erottamisesta ja ettei notaari ole yhtä riippumaton kuin tuomioistuimet, juuri verratakseen notaareihin ja tuomioistuimiin sovellettavia järjestelmiä toisiinsa.(22)
44.      Edellä esitetyn lisäksi on erotettava toisistaan (ministerin) yleinen toimivalta, joka koskee notaarien erottamista, ja edellytykset, joiden nojalla tuomioistuimen toimeksiannon saajana toimiva notaari voidaan erottaa (toimivaltaisen tuomioistuimen toimesta).
45.      Unionin tuomioistuimen kysymykseen antamassaan vastauksessa Tšekin hallitus väitti tästä viimeksi mainitusta seikasta, että perintöasiassa toimivaltainen tuomioistuin säilyttää oikeuden päättää toimeksiannon saajaksi määrätyn notaarin toimikauden päättämisestä tehtävien hoitoon liittyvän virheen vuoksi.(23) Tämä virhe voi tapahtua erityisesti silloin, kun on olemassa vaara, että asiaa ei ratkaista kohtuullisessa ajassa.(24)
46.      Tämä erottamisperuste, josta säädetään Tšekin laissa nro 292/2013,(25) vahvistaa sen, että tuomioistuimen toimeksiannon saajana toimiva notaari ei ole erottamattomuuden osalta tuomioistuimelle kuuluvassa asemassa.
47.      Näin ollen notaareilla, jotka toimivat Tšekin tasavallassa tuomioistuimen toimeksiannon saajana perintöasiassa, ei ole riippumattomuutta ja erottamattomuutta koskevia takeita, jotka olisivat rinnastettavissa tuomioistuimelle tavanomaisesti annettaviin takeisiin. Lain nro 292/2013 104 §:n 1 momentissa vahvistetaan, että tuomioistuimen toimeksiannon saajat ovat toimivaltaisen tuomioistuimen alaisuudessa ja valvonnassa ja että sillä on edelleen päävastuu menettelystä.
b)     Päätösvalta riita-asioissa
48.      Notaareille perintöasiassa annetun päätösvallan osalta on erotettava toisistaan seuraavat kaksi tilannetta:
–        Kun riita-asiassa on kyse yksinomaan oikeudellisesta arvioinnista (eikä tosiseikkoihin liittyviä näkökohtia käsitellä), notaarin asiana on ratkaista tämä oikeudellinen kysymys.
–        Kun riita-asia ulottuu tosiseikkoihin, joista asianosaiset ovat eri mieltä, notaarilla ei ole toimivaltaa ratkaista asiaa, ja hänen on kehotettava asianosaisia saattamaan asia toimivaltaisen tuomioistuimen käsiteltäväksi.
49.      Päätöksentekovallan eriyttäminen sen mukaan, onko kyse tosiseikkoja koskevista kysymyksistä vai oikeuskysymyksistä, on mielestäni lisäosoitus siitä, että tuomioistuimen toimeksiannon saajana toimivalla notaarilla on rajatumpi harkinta- ja päätösvalta kuin varsinaisella tuomarilla yleensä.
50.      Tästä seuraa, että Tšekin tasavallan esittämästä päinvastaisesta näkemyksestä huolimatta on mielestäni vaikea katsoa, ettei unionin tuomioistuimen tuomiossa komissio v. Tšekin tasavalta esittämillä toteamuksilla olisi merkitystä: notaarien toimivaltaa käytetään ainoastaan yksimielisyyden pohjalta.
51.      Vaikka on totta, että kyseisessä tapauksessa asia tutkittiin, jotta voitiin arvioida SEUT 49 artiklan mahdollista rikkomista, unionin tuomioistuimen ratkaisulla on merkitystä sen toteamiseksi, ettei kyse ole SEUT 267 artiklan mukaisista ”tuomiovallan käyttöön liittyvistä tehtävistä”.
52.      Unionin tuomioistuin toteaa, että ”jos – – elimen ei siis ole ratkaistava oikeusriitaa, sen ei voida katsoa käyttävän tuomiovaltaa, vaikka se täyttäisi muut unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaiset edellytykset”.(26)
c)     Välipäätelmä
53.      Yhteenvetona katson, että notaari, joka toimii tuomioistuimen toimeksiannon saajana perintöasiassa, ei ole SEUT 267 artiklassa tarkoitetun tuomioistuimen asemassa.
54.      Ehdottamani ratkaisu ei heikennä SEUT 267 artiklassa määrätyn ennakkoratkaisumenettelyn tehokkuutta eikä vaaranna unionin oikeuden yhtenäistä tulkintaa, joka kyseisellä artiklalla pyritään varmistamaan.
55.      Kyseisten tavoitteiden saavuttaminen taataan joka tapauksessa mahdollisuudella käyttää oikeussuojakeinoja notaarin päätöksiä vastaan, kun notaari – vaikka hän voikin asetuksen N:o 650/2012 nojalla olla tuomioistuimen asemassa – ei täytä edellytyksiä, jotta häntä voitaisiin samanaikaisesti pitää SEUT 267 artiklassa tarkoitettuna tuomioistuimena.(27) Kyseisten oikeussuojakeinojen yhteydessä eri oikeusasteet voivat esittää unionin tuomioistuimelle unionin oikeuden tulkintaan liittyviä kysymyksiä.
56.      Edellä esitetyn perusteella katson, että ennakkoratkaisupyyntö on jätettävä tutkimatta. Siltä varalta, että unionin tuomioistuin ei jaa tätä näkemystä, ehdotan vastauksia esitettyihin kysymyksiin.
B       Asian aineellinen arviointi
57.      Ensimmäiseksi on ratkaistava, saattoiko perittävä, joka oli tehnyt Saksan oikeuden mukaisen perintösopimuksen vuonna 1999, myöhemmin poiketa kyseisen sopimuksen sisällöstä niiden henkilöiden (lapsenlastensa) vahingoksi, jotka oli siinä nimetty perillisiksi.
58.      Perittävän myöhemmät toimet niiden henkilöiden vahingoksi, jotka hän oli nimennyt perillisiksi vuonna 1999, kirjattiin näiden perinnöttömäksi tekemistä koskevaan määräykseen (2015). Perittävä laati myöhemmin (2017) uuden testamentin, jossa ainoaksi perijäksi määrättiin perheeseen kuulumaton henkilö.
59.      Ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen mukaan on selvitettävä, sovelletaanko asetusta N:o 650/2012 määräyksiin, joista ilmenee L.K:n tahto jättää tietyt perilliset perimyksen ulkopuolelle.
60.      Jos tähän ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa vielä selvittää
–        mitä lakia sovelletaan L.K:n perimykseen kokonaisuudessaan. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on epävarma siitä, miten kyseinen laki määritetään silloin, kun peräkkäiset kuolemanvaraismääräykset on tehty ennen päivämäärää, jona asetus N:o 650/2012 tuli täysimääräisesti voimaan, ja niihin sovelletaan eri lainsäädäntöä
–        mikä merkitys erimielisyyden ratkaisemisessa on säännöllä, jonka nojalla – jos henkilöllä on kelpoisuus tehdä kuolemanvaraismääräys sen tekoajankohtana sovellettavan lain mukaisesti – sovellettavan lain myöhempi vaihtuminen ei vaikuta hänen kelpoisuuteensa peruuttaa tehty määräys tai muuttaa sitä?
1.     Oikeudellinen järjestelmä
61.      Ennen näiden kysymysten käsittelyä on mielestäni syytä palauttaa mieliin asetuksessa N:o 650/2012 säädetyn oikeudellisen järjestelmän näkökohtia sellaisten perintöasioiden osalta, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia.
a)     Kuolemanvaraismääräyksiin sovellettavan lain määrittäminen
62.      Asetuksen N:o 650/2012 mukaan kuolemanvaraismääräyksiin sovellettavat lait voivat olla erilaisia: a) yhden henkilön perimykseen sovellettavia ja b) tämän saman henkilön kuolemanvaraismääräykseen (tarkemmin kyseisen määräyksen konkreettisiin näkökohtiin) sovellettavia.
63.      Asetuksen N:o 650/2012 mukaan pääsääntönä on, että perimykseen kokonaisuudessaan sovelletaan vain yhtä lakia. Se määritellään sen valtion laiksi, jossa perittävän asuinpaikka oli kuolinhetkellä.(28) Vaihtoehtoisesti perittävä voi valita, että sovelletaan sen valtion lakia, jonka kansalainen hän on valinnan tehdessään tai kuollessaan.(29)
64.      Oikeusvarmuuden varmistamiseksi niiden henkilöiden osalta, jotka haluavat suunnitella perimyksensä ennakolta,(30) erilaisten määräysten sallittavuuteen ja aineelliseen pätevyyteen(31) sovelletaan seuraavaa lakia:
–        Kun kyse on muista kuolemanvaraismääräyksistä kuin perintösopimuksista, lakia, jota sovellettaisiin perimykseen, jos perittävä olisi kuollut sinä päivänä, jona hän teki kyseisen määräyksen (hypoteettinen laki),(32) tai jos hän valitsee lain, sen valtion lakia, jonka kansalainen hän oli määräyksen tekoajankohtana.(33)
–        Kun kyse on perintösopimuksista, lainsäädäntö vaihtelee sen mukaan, koskeeko sopimus vain yhden(34) vai useiden henkilöiden perimystä.(35)
b)     Asetuksen N:o 650/2012 ajallinen sovellettavuus
65.      Asetuksen N:o 650/2012 83 artiklan 1 kohdan mukaan asetuksen soveltamisen kannalta ratkaiseva ajankohta on perittävän kuolinhetki.
66.      Tästä säännöksestä ja 84 artiklasta yhdessä luettuina ilmenee, että asetusta N:o 650/2012 sovelletaan niiden henkilöiden perimykseen kokonaisuudessaan, jotka ovat kuolleet joko 17.8.2015 tai sen jälkeen.
67.      Asetuksen N:o 650/2012 83 artiklan 3 kohdassa säädetään kuitenkin siirtymäjärjestelystä niitä perintöasioita varten, joissa on tehty kuolemanvaraismääräys ennen 17.8.2015.
68.      Asetuksen N:o 650/2012 83 artiklan 4 kohdassa säädetään, että jos kuolemanvaraismääräys on tehty ennen 17.8.2015 sen lain mukaisesti, jonka perittävä olisi kyseisen asetuksen nojalla voinut valita, katsotaan, että mainittu laki on valittu perimykseen kokonaisuudessaan sovellettavaksi laiksi.
2.     Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
69.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa selvittää, voidaanko asetuksen N:o 650/2012 83 artiklan 3 ja 4 kohtaa, luettuina yhdessä saman asetuksen 3 artiklan 1 kohdan d alakohdan kanssa, tulkita siten, että ”kuolemanvaraismääräyksen käsite kattaa myös perinnöttömäksi tekemistä koskevan määräyksen”.
70.      Kysymyksellä on tässä asiassa merkitystä sen selvittämiseksi, oliko 23.6.2015 laadittu määräys, jolla L.K. teki perinnöttömiksi lapsenlapsensa, kuolemanvaraismääräys.
71.      Vastaaminen myöntävästi tähän kysymykseen merkitsisi, että kyseinen määräys kuuluu asetuksen N:o 650/2012 aineelliseen soveltamisalaan. Mikäli näin on, tällaisen kuolemanvaraismääräyksen on 83 artiklan 3 kohdan nojalla katsottava olevan sallittava ja pätevä siltä osin kuin se täyttää seuraavat lainvalintasäännöissä määrätyt (muodolliset ja aineelliset) edellytykset:
–        asetuksen N:o 650/2012 III luvussa säädetyt edellytykset tai
–        siinä valtiossa voimassa olevat edellytykset, jossa perittävällä oli asuinpaikka perinnöttömäksi tekemistä koskevan määräyksen tekohetkellä, tai
–        jossakin niistä valtioista voimassa olevat edellytykset, jonka kansalainen määräyksen tekijä oli määräyksen tekohetkellä.
72.      Myöntävän vastauksen johdosta perimykseen kokonaisuudessaan (eikä vain perinnöttömäksi tekemiseen) voitaisiin myös soveltaa lainvalintaa koskevaa fiktiota,(36) josta säädetään asetuksen N:o 650/2012 83 artiklan 4 kohdan siirtymäsäännöksessä. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kysymys vaikuttaa siis koskevan juuri tätä jälkimmäistä ulottuvuutta: sen mukaan, mitä lakia sovelletaan, L.K. voisi peruuttaa 2.11.1999 laaditun perintösopimuksen sisällön (ja näin ollen tehdä lapsenlapsensa perinnöttömiksi) tai sitten hän ei voisi näin tehdä.
73.      Sen perusteella, mitä selitän jäljempänä toisen ennakkoratkaisukysymyksen yhteydessä, katson, että nyt käsiteltävän asian olosuhteissa ei ole tarpeen turvautua asetuksen N:o 650/2012 83 artiklassa säädettyyn siirtymäjärjestelyyn sen selvittämiseksi, mitä lakia sovelletaan perimykseen kokonaisuudessaan, kun perittävä on nimenomaisesti päättänyt valita tällaisen lain 20.12.2017 laaditussa testamentissa. Näin ollen ei myöskään ole välttämätöntä tarkastella kyseisessä siirtymäsäännöksessä tarkoitetun kuolemanvaraismääräyksen käsitteen ulottuvuutta (ja sitä, kattaako se perinnöttömäksi tekemistä koskevan määräyksen).
74.      Tarkastelen sitä kuitenkin siltä varalta, että unionin tuomioistuin on asiasta eri mieltä.
75.      Johdonmukaisuuden vuoksi kuolemanvaraismääräyksen käsitettä on tulkittava samalla tavalla kaikissa asetuksen N:o 650/2012 kohdissa, joissa sitä käytetään. Tämän johdonmukaisuuden ja säädöksen tekstin yhdenmukaisen ymmärtämisen varmistamiseksi asetuksen N:o 650/2012 3 artiklaan sisältyy useita määritelmiä.
76.      Asetuksen N:o 650/2012 3 artiklan 1 kohdan d alakohdassa esitetyn määritelmän mukaan kuolemanvaraismääräyksellä tarkoitetaan ”testamenttia, yhteistä testamenttia tai perintösopimusta”. Siinä ei mainita nimenomaisesti perinnöttömäksi tekemistä koskevaa määräystä.
77.      On selvitettävä, kattaako kuolemanvaraismääräyksen käsite perinnöttömäksi tekemistä koskevan määräyksen siitä huolimatta, ettei sitä mainita, mikä edellyttää kuolemanvaraismääräyksen käsitteen tulkintaa. Koska jäsenvaltioiden oikeusjärjestykseen ei ole nimenomaisesti viitattu, kyseistä käsitettä on tulkittava itsenäisesti.(37)
78.      Lähtökohtaisesti asetuksen N:o 650/2012 3 artiklan 1 kohdassa esitetty luettelo on tyhjentävä. Sen sisällön tarkastelun perusteella voidaan kuitenkin väittää, että sen d alakohdassa esitetyssä määritelmässä otetaan huomioon kyseessä olevan kuolemanvaraismääräyksen (joko testamentin, yhteisen testamentin tai perintösopimuksen) muodollinen luonne eikä sen aineellista luonnetta.
79.      Vaikka asetuksen N:o 650/2012 3 artiklan 1 kohdassa ei tosin mainita perinnöttömäksi tekemistä koskevaa määräystä, siihen ei sisälly myöskään – joitakin sisältönsä puolesta tavanomaisia kuolemanvaraismääräyksiä mainitakseni – perillisen tai testamentinsaajan määräämistä.
80.      Katson, että tästä aineellisesta näkökulmasta kuolemanvaraismääräyksen käsitettä on tulkittava laajasti, jotta voidaan ottaa huomioon asetuksen N:o 650/2012 laaja sovellettavuus, joka ilmenee sen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdasta ja sen johdanto-osan yhdeksännestä perustelukappaleesta(38) ja on sopusoinnussa asetuksella tavoiteltujen päämäärien kanssa.(39)
81.      Katson vastaavasti komission tavoin testamentin käsitteen (yhteisestä testamentista ja perintösopimuksesta erillisenä ryhmänä), vaikka sitä ei olekaan sellaisenaan määritelty asetuksessa N:o 650/2012,(40) kattavan kaikki yksipuoliset ilmoitukset, joiden välityksellä henkilö järjestää ennakolta omaisuutensa jaon kuolemansa jälkeen siten, että hänen perimyksensä ei ole (ainakaan kokonaisuudessaan) lakimääräinen.
82.      Perinnöttömäksi tekeminen kuuluu kyseisen määritelmän piiriin. Se, että kyseessä ei ole toimi, jonka tarkoituksena on siirtää jäämistöomaisuutta, vaan sen tarkoituksena on tehdä tietyt henkilöt perinnöttömiksi, ei estä luokittelemasta sitä kuolemanvaraismääräykseksi. Mielestäni ratkaisevaa ei ole se, onko perittävän tahdonilmaus, jolla hän määrää omaisuudestaan, kieltävä vai myöntävä; ratkaisevaa kuitenkin on, että hänen tahdonilmauksensa vaikuttaa perimykseen.
83.      Tämä pätee perinnöttömäksi tekemiseen: tiettyjen henkilöiden, jotka perittävä oli nimennyt perillisiksi, sulkemisesta perinnön ulkopuolelle (jos se on tehty pätevästi) seuraa, että kyseiset henkilöt jäävät perimyksen ulkopuolelle ja perimysjärjestystä muutetaan.
84.      Tällä perusteella 17.8.2015 tai sen jälkeen laadittuun perinnöttömäksi tekemistä koskevaan määräykseen sovelletaan asetuksen N:o 650/2012 III luvussa säädettyjä lainvalintasääntöjä. Siihen sovelletaan sen 83 artiklan 3 ja 4 kohtaa, jos se on tehty ennen 17.8.2015 ja sen laatija kuolee kyseisenä päivänä tai sen jälkeen.
3.     Toinen ennakkoratkaisukysymys
85.      Siinä tapauksessa, että ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi (kuten ehdotan), ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii perintöasiaan sovellettavaa lakia ja pyytää tätä varten asetuksen N:o 650/2012 83 artiklan 4 kohdan tulkintaa.
86.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tarkastelee sellaisen perittävän tilannetta, joka on ennen 17.8.2015 tehnyt useampia kuolemanvaraismääräyksiä, jotka olivat ”sen lain mukaisia, jonka perittävä olisi voinut valita asetuksen N:o 650/2012 nojalla”. Se tiedustelee, onko kyseisessä tilanteessa niin, että ”perimykseen sovellettavana lakina pidetään lakia, jonka nojalla perittävä oli tehnyt kuolemanvaraismääräyksen viimeksi ennen 17.8.2015”.
87.      Tämän kysymyksen taustalla on kaksi olettamaa, jotka eivät mielestäni vaikuta perustelluilta:
–        Yhtäältä ja jäljempänä esittämistäni syistä katson, että päätettäessä siitä, voiko L.K. tehdä lapsenlapsensa perinnöttömiksi (tai tehdä testamentin perheeseen kuulumattoman henkilön hyväksi) peruuttamalla tai muuttamalla yksipuolisesti aviopuolison kanssa laadittua aiempaa perintösopimusta, ei tarvitse noudattaa perimykseen kokonaisuudessaan sovellettavaa lakia.
–        Toisaalta katson, että vaikka päätös olisi tehtävä perimykseen kokonaisuudessaan sovellettavan lain mukaisesti, tätä lakia ei nyt käsiteltävän asian olosuhteissa myöskään tarvitse määrittää ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen ehdottamalla tavalla. Mielestäni kyseisen sovellettavan lain määrittämisestä ei tässä tapauksessa säädetä asetuksen N:o 650/2012 83 artiklan 4 kohdassa, kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa.
88.      Ennakkoratkaisupyynnöstä nimittäin ilmenee, että perittävä laati 20.12.2017 virallisena notaarin vahvistamana asiakirjana testamentin ja sisällytti siihen asetuksen N:o 650/2012 22 artiklassa tarkoitetun lainvalinnan,(41) toisin sanoen perimykseen kokonaisuudessaan sovellettavan lain valinnan.(42)
89.      Tämän viimeksi mainitun tosiseikan perusteella katson, että jos perittävä käyttää (asetuksessa N:o 650/2012 säädettyä) mahdollisuutta valita sovellettava lainsäädäntö silloin, kun kyseinen asetus on jo ajallisesti täysin sovellettavissa, ei ole syytä turvautua sen 83 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuun fiktioon. Perimykseen sovellettava laki on yksinkertaisesti se, jonka perittävä on valinnut asetuksen N:o 650/2012 soveltamispäivämäärän jälkeen tekemässään testamentissa.
90.      Tämä välipäätelmä saa tukea muista asetuksen N:o 650/2012 säännöksistä.
91.      Asetuksen 83 artiklan 1 kohdan mukaan asetusta N:o 650/2012 sovelletaan 17.8.2015 tai sen jälkeen kuolleiden henkilöiden perimykseen. Kyseisten henkilöiden milloin tahansa ennen 17.8.2015 tekemiin kuolemanvaraismääräyksiin sovellettavaa lakia määritettäessä(43) on sovellettava asetuksen N:o 650/2012 III luvun säännöksiä.
92.      Asetuksen N:o 650/2012 soveltamiseen tällä tavoin liittyy kuitenkin tiettyjä sen 83 artiklassa säädettyjä mukautuksia. Siinä säädetään siirtymäjärjestelystä ennen 17.8.2015 tehdyn mahdollisen lainvalinnan pätevyyden (2 kohta) tai ennen 17.8.2015 tehtyjen kuolemanvaraismääräysten sallittavuuden ja pätevyyden (3 kohta) arvioimiseksi.
93.      Kuten totean toisaalla,(44) tämän siirtymäjärjestelyn tarkoituksena on varjella kyseiset määräykset sitä ajankohtaa myöhemmiltä lainsäädäntömuutoksilta, jona perittävä järjesti omaisuutensa jaon kuolemansa – joka tapahtui sen jälkeen, kun asetus N:o 650/2012 oli sovellettavissa kaikilta osin – varalta. Tällä tavoin pyritään varmistamaan määräyksen tekijän tahdon kunnioittaminen ja täyttämään perimyksen suunnittelusta johtuvat oikeutetut odotukset.
94.      Asetuksen N:o 650/2012 83 artiklan 4 kohdassa säädetään, että jos kuolemanvaraismääräys on tehty ennen 17.8.2015 ”sen lain mukaisesti, jonka perittävä olisi voinut valita [saman] asetuksen mukaisesti, katsotaan, että kyseinen laki on valittu perimykseen sovellettavaksi laiksi”.
95.      Tällaisella fiktiolla on asetuksen N:o 650/2012 nojalla tehdyn lainvalinnan kanssa sama vaikutus eli viime kädessä perimykseen kokonaisuudessaan sovellettavan lainsäädännön määrittäminen.(45) Fiktiossa lähdetään siitä, että 17.8.2015 tai sen jälkeen kuollut perittävä oli tehnyt aiemmin kuolemanvaraismääräyksen noudattaen sen jäsenvaltion lakia, jonka kansalainen hän on,(46) ja valitsee kyseisen lain perimykseen kokonaisuudessaan sovellettavaksi laiksi.
96.      Mielestäni tämän fiktion käyttöönotto selittyy kahdella perusteella:
–        Yhtäältä sen ansiosta suljetaan pois sen valtion lain soveltaminen, jossa perittävän viimeinen asuinpaikka oli,(47) sellaisiin seikkoihin, joista tämä ei ole määrännyt. Käytännössä tämä auttaa välttämään sen, että perimystä säännellään samanaikaisesti useammalla lailla,(48) mikä helpottaa perintöprosessia.
–        Toisaalta asetuksen N:o 650/2012 83 artiklan 4 kohdan systemaattinen tulkinta saman artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti viittaa siihen, että sen sanamuodossa otettiin huomioon asetuksen antamista edeltänyt jäsenvaltioiden lainsäädäntöympäristö rajat ylittävien perintöasioiden alalla.
97.      Ennen asetuksen N:o 650/2012 antamista useimpien jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksissä käytettiin perittävän kansalaisuutta lainvalintasäännössä edellytettynä liittymäperusteena.(49) Näin ollen oli erittäin todennäköistä, että henkilö, joka teki omaisuuttaan koskevan kuolemanvaraismääräyksen noudattaen sen valtion lakia, jonka kansalainen hän oli, otaksui, että kyseistä lakia sovelletaan hänen perimykseensä kaikilta osin.
98.      Sitä vastoin asetuksessa N:o 650/2012 oletusarvoinen liittymäperuste on perittävän viimeinen asuinpaikka.(50) Ilman asetuksen 83 artiklan 4 kohdassa säädettyä järjestelyä vaarana olisi, että merkittävään osaan perinnöistä sovellettaisiin muuta kuin sitä lakia, jota perittävä ja ne, joita perintöasia koskee, oletettavasti toivoivat.
99.      Edellä esitetyn perusteella katson, että asetuksen N:o 650/2012 83 artiklan 4 kohdassa säädettyyn fiktioon ei ole tarpeen turvautua silloin, kun – kuten tässä tapauksessa – lainvalinta on tehty 17.8.2015 jälkeen ja valinta on nimenomaisesti kirjattu vuonna 2017 tehtyyn testamenttiin,(51) jotta kyseistä lakia sovellettaisiin perimykseen kokonaisuudessaan.
100. Oletuksena on, että 17.8.2015 jälkeen perittävä on tietoinen(52) tai hänen pitäisi olla tietoinen asetuksessa N:o 650/2012 säädetystä lainvalintasäännöstä. Kun perittävä tämän päivämäärän jälkeen valitsee perimykseensä kokonaisuudessaan sovellettavaksi laiksi sen valtion lain, jonka kansalainen hän on (Tšekin laki), hän käyttää tietoisesti hänelle asetuksen N:o 650/2012 22 artiklassa annettua mahdollisuutta.
4.     Kolmas ennakkoratkaisukysymys
101. Kolmannessa ennakkoratkaisukysymyksessä pyydetään asetuksen N:o 650/2012 26 artiklan 2 kohdan tulkintaa.(53)
102. Tätä säännöstä sovelletaan tilanteessa, jossa a) henkilöllä on kelpoisuus tehdä kuolemanvaraismääräys asetuksen N:o 650/2012 24 tai 25 artiklan nojalla sovellettavan lain mukaisesti ja b) sovellettavaan lakiin tehdään myöhemmin muutos.
103. Asetuksen N:o 650/2012 26 artiklan 2 kohdassa säädetään näiden molempien tilanteiden osalta, että sovellettavan lain myöhempi muutos ei vaikuta kyseisen henkilön kelpoisuuteen muuttaa jo tekemäänsä kuolemanvaraismääräystä tai peruuttaa se.
104. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa tilanteesta seuraavaa:
–        ”Perittävän oikeutta kuolemanvaraismääräysten tekemiseen on rajoitettu perimykseen kokonaisuudessaan sovelletun lain mukaisesti ennen 17.8.2015 tehdyllä kuolemanvaraismääräyksellä”; ja
–        ”sovellettavan lain myöhempi vaihtuminen on aiheuttanut muutoksia hänen määräämisvaltansa käyttämisen edellytyksiin”.
105. Tässä tilanteessa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, pysyykö perittävän ”kelpoisuus tehdä kuolemanvaraismääräys – – edelleen rajoitettuna sen lain mukaisesti, jota olisi sovellettu kyseisen henkilön perimykseen, jos hän olisi kuollut sinä päivänä, jona perintösopimus tehtiin, riippumatta siitä, että sen lain mukaisesti, jota sovelletaan kyseisen henkilön perimykseen kokonaisuudessaan kuolinhetkellä, perittävällä on ollut oikeus purkaa sopimus (peruuttaa sopimus tai muuttaa sitä)”.
106. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tarkastelee perittävän kelpoisuuden kannalta sitä, onko perintösopimus peruutettavissa. Mielestäni tämä tarkastelutapa on virheellinen.
107. Asetuksen N:o 650/2012 26 artiklan 1 kohdan a alakohdassa käytetty kelpoisuuden käsite ei viittaa määräyksen tekemistä koskeviin rajoituksiin, jotka – kuten on nyt käsiteltävässä asiassa – johtuvat perintösopimuksesta. Kyseiset rajoitukset ovat vastaavia asetuksen 25 artiklassa säädettyjen ”[sopimuksen] sopimuspuolia sitovien vaikutusten, mukaan lukien [sopimuksen] purkamisedellytykset”, kanssa.(54)
108. Asetuksen N:o 650/2012 26 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu kelpoisuuden käsite ei kata mitään seikkoja, jotka liittyvät mahdollisuuteen määrätä omasta omaisuudestaan kuoleman varalta. Tämän osoittaa heti aluksi se, että saman 26 artiklan 1 kohdassa viitataan erikseen kelpoisuuteen tehdä kuolemanvaraismääräys (a alakohta) ja erityisiin syihin, jotka estävät määräämästä tiettyjen henkilöiden hyväksi (b alakohta):
–        Asetuksen 26 artiklan 1 kohdan a alakohdassa soveltamisalaan kuuluvat perimyksestä määräämistä koskevat erityisedellytykset, jotka ovat tarpeen sen varmistamiseksi, että perittävä kykenee ymmärtämään, mitä on tekemässä. Tavallisesti kyse on säännöistä, joissa asetetaan ikään liittyviä edellytyksiä(55) tai joissa edellytetään, että perittävä on kyseessä olevan määräyksen tehdessään siihen henkisesti kykenevä.
–        Asetuksen N:o 650/2012 26 artiklan 1 kohdan b alakohdassa sitä vastoin viitataan muihin rajoituksiin, jotka eivät enää vaikuta määräyksen tekevän henkilön kelpoisuuteen vaan jotka liittyvät erityisiin syihin, jotka estävät määräämästä tiettyjen henkilöiden hyväksi.(56) Kyse on syistä, jotka näiden henkilöiden ja perittävän toiminnallisen suhteen vuoksi eivät vaikuta perittävän kelpoisuuteen sen varsinaisessa merkityksessä vaan jotka merkitsevät määräyksen tekevän henkilön määräämisvapauden rajoittamista.
109. Asetuksen N:o 650/2012 26 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu kelpoisuus tehdä määräyksiä säilyy muuttumattomana silloin, kun perittävä on itse rajoittanut pätevällä sopimuksella vapauttaan myöhemmin peruuttaa (ennen 17.8.2015 tehdyn) kuolemanvaraismääräyksen tai muuttaa sitä.
110. Asetuksen N:o 650/2012 26 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tehty viittaus määräyksen tekevän henkilön kelpoisuuteen kuuluu, kuten kyseisen artiklan otsikostakin ilmenee, ”kuolemanvaraismääräysten aineellisen pätevyyden” alaan.
111. Asetuksen N:o 650/2012 25 artiklan soveltamisalaan kuuluvien seikkojen luettelossa perintösopimusten aineellinen pätevyys rinnastetaan näiden sopimusten sopimuspuolia sitoviin vaikutuksiin (mukaan lukien niiden purkamisedellytykset), ei sekoiteta niihin.
112. Toisin sanoen perintösopimuksen määräysten peruuttamista tai niiden muuttamista koskevan oikeuden rajoittamista tai tarvittaessa menettämistä kokonaan(57) ei samaisteta kelpoisuuteen tehdä määräyksiä. Henkilöllä, jolla oli kelpoisuus laatia perintösopimus, on myös kelpoisuus (ellei hänen henkilökohtainen tilanteensa muutu)(58) muuttaa sitä tai peruuttaa se.
113. Kun määräyksen tekijä käyttää kelpoisuuttaan tehdä kuolemanvaraismääräys, jolla muutetaan aiempaa perintösopimusta, voi syntyä tilanne, jossa tämäntyyppisiin sopimuksiin sovellettavassa kansallisessa laissa ei sallita määräyksen tehneen henkilön muuttaa sopimusta. Jos näin on, toistan, ettei määräyksen tekemistä koskevan vapauden (ei kelpoisuuden) rajoittaminen johdu henkilön kelpoisuutta koskevista puutteista vaan erityisistä syistä, jotka estävät määräyksen tekevää henkilöä toteuttamasta perintösopimuksen muutoksia.
114. Mielestäni määräysten tekemistä koskevia rajoituksia, jotka ovat erottamaton osa perintösopimusta, ei siis ole pidettävä asetuksen N:o 650/2012 26 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua kelpoisuutta koskevana kysymyksenä eikä näin ollen kyseisen artiklan 2 kohtaa sovellettaessa käsiteltävänä kysymyksenä.(59)
115. Perintösopimusten vaikutuksia säännellään asetuksessa N:o 650/2012 eri kohdassa, ja niiden sääntely riippuu muissa säännöksissä määritetystä sovellettavasta laista. Erityisesti on todettava seuraavaa:
–        Kun on kyse 17.8.2015 tai sen jälkeen tehdyistä perintösopimuksista, asetuksen N:o 650/2012 25 artiklassa säädetään sopimuksen sitovien vaikutusten osalta sovellettavaksi laiksi sopimuksen tekoajankohtana voimassa oleva laki.
–        Kun on kyse perinnönjättäjän ennen 17.8.2015 tekemistä perintösopimuksista (kuten nyt käsiteltävässä asiassa), sovellettava sääntö riippuu asetuksen N:o 650/2012 83 artiklan 3 kohdan tulkinnasta.(60)
V       Ratkaisuehdotus
116. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että ennakkoratkaisupyyntö jätetään tutkimatta.
117. Toissijaisesti ehdotan, että jos ennakkoratkaisupyyntö otetaan tutkittavaksi, Obvodní soud pro Prahu 1:n toimeksiannon saajana toimivalle notaarille vastataan seuraavasti:
Toimivallasta, sovellettavasta laista, päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta ja virallisten asiakirjojen hyväksymisestä ja täytäntöönpanosta perintöasioissa sekä eurooppalaisen perintötodistuksen käyttöönotosta 4.7.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 650/2012 3 artiklan 1 kohdan d alakohtaa, 22 artiklan 1 kohtaa, 25 artiklaa, 26 artiklan 1 ja 2 kohtaa sekä 83 artiklan 3 ja 4 kohtaa
on tulkittava siten, että
–        asetuksen N:o 650/2012 3 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettu kuolemanvaraismääräyksen käsite kattaa perinnöttömäksi tekemistä koskevan määräyksen, johon näin ollen sovelletaan saman asetuksen 83 artiklan 3 ja 4 kohtaa
–        asetuksen N:o 650/2012 83 artiklan 4 kohdassa säädetystä lainvalintaa koskevasta fiktiosta ei ole kyse silloin, kun perittävä on valinnut perimykseensä sovellettavan lain sen päivämäärän jälkeen, jona tämä sama asetus tuli kaikilta osin voimaan, sen 22 artiklan 1 kohdan nojalla
–        asetuksen N:o 650/2012 26 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 2 kohdan, joka koskee määräyksen tekevän henkilön kelpoisuutta tehdä kuolemanvaraismääräys, tarkoituksena ei ole säännellä sitä, voiko useamman henkilön perimystä koskevan perintösopimuksen tekevä henkilö myöhemmin muuttaa sopimusta tai peruuttaa sen, ja jos voi, millä edellytyksillä. Perintösopimuksen sitovia vaikutuksia säännellään asetuksen N:o 650/2012 25 artiklassa.
1      Alkuperäinen kieli: espanja.
i      Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.
2      Toimivallasta, sovellettavasta laista, päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta ja virallisten asiakirjojen hyväksymisestä ja täytäntöönpanosta perintöasioissa sekä eurooppalaisen perintötodistuksen käyttöönotosta 4.7.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EUVL 2012, L 201, s. 107; oikaisu EUVL 2012, L 344, s. 3 ja EUVL 2019, L 243, s. 9).
3      Kirjelmä on päivätty 26.2.2025 ja esitetty vastauksena unionin tuomioistuimen 28.1.2025 päivättyyn kysymykseen.
4      Zákon č. 292/2013 Sb., o zvláštních řízeních soudních, jäljempänä laki nro 292/2013.
5      Zákon č. 89/2012 Sb., občanský zákoník.
6      Hänen aviopuolisonsa E.K. oli kuollut 9.1.2007.
7      Ennakkoratkaisupyynnössä käytetään 2.11.1999 tehdystä (ja vuonna 2001 muutetusta) testamentista erotuksetta ilmaisuja ”yhteinen testamentti” ja ”perintösopimus”. Siinä selitetään, että yhteistä testamenttia voidaan pitää asetuksen N:o 650/2012 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuna perintösopimuksena. Yhteinen testamentti määritellään kuitenkin kyseisessä säännöksessä myös erikseen: ks. 3 artiklan 1 kohdan c alakohta. Lisäksi saman artiklan 1 kohdan d alakohdassa ilmauksesta ”kuolemanvaraismääräys” esitetyssä määritelmässä mainitaan nämä molemmat käsitteet erikseen. Mielestäni asetuksessa N:o 650/2012 tarkoitetulle yhteiselle testamentille on luonteenomaista, että aviopuolisot ovat samanaikaisesti läsnä sitä vahvistettaessa (toisin sanoen muotoseikka). Perintösopimusta sen sijaan määrittää sen sisältämien aineellisten määräysten keskinäisriippuvuus. Istunnossa useat osapuolet (mm. Euroopan komissio ja Saksan hallitus) käyttivät tätä samaa tarkastelutapaa ja totesivat, että yhteisen testamentin ja perintösopimuksen käsitteet eivät sulje toisiaan pois: vaikka Berliinin testamentilla annetaan toisistaan riippuvaisia ja vastavuoroisia aineellisia määräyksiä samassa asiakirjassa, ei ole virhe luonnehtia sitä sekä perintösopimukseksi että yhteiseksi testamentiksi (vaikka sitä ei sekaannusten välttämiseksi suositella). Jollei arvioinnista, joka asian ratkaisevan tuomioistuimen on tehtävä, muuta johdu, kaikki näyttää viittaavan siihen, että kyseessä oli varsinainen perintösopimus, joten käytän L.K:n ensimmäisestä testamentista ilmaisua ”2.11.1999 tehty testamentti”, ”Berliinin testamentti” tai ”perintösopimus”.
8      Ennakkoratkaisupyynnössä ei tuoda selvästi esiin, ketkä oli nimetty perillisiksi 2.11.1999 tehdyssä testamentissa. Istunnossa molempien osapuolten oikeudelliset edustajat olivat yksimielisiä siitä, että kyse oli perittävien lapsenlapsista (erimielisyydet koskivat sitä, kuuluiko perillisiin lisäksi eloonjäänyt puoliso).
9      Ennakkoratkaisupyynnössä ei myöskään ilmoiteta, ketkä tehtiin perinnöttömiksi. Istunnossa kävi ilmi, että L.K. oli tehnyt perinnöttömiksi molemmat tyttärensä ja kaikki lapsenlapsensa.
10      Kyseinen oikeudellinen edustaja selitti 30.11.2022 päivätyssä kirjelmässä yksityiskohtaisesti BGB:n oikeussääntöjä ja kyseisen testamentin sisältöä. Hän väitti, että perittävä ja hänen aviopuolisonsa olivat nimenomaisesti rajoittaneet testamentintekovapauttaan (saksaksi ”Testierfreiheit”) siinä tapauksessa, että toinen aviopuolisoista kuolee. Eloonjäänyt puoliso saattoi muuttaa perillistensä joukkoa ainoastaan nimeämällä perillisiksi aviopuolisoiden yhteisessä testamentissa mainittuja henkilöitä.
11      Ks. määräys 1.9.2021, OKR (Notaarin sijaisen esittämä ennakkoratkaisukysymys) (C‑387/20, EU:C:2021:751, 31 kohta; jäljempänä määräys OKR).
12      Määräys OKR, 22 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
13      Tšekin hallitus ja komissio esittivät kirjallisissa huomautuksissaan tutkittavaksi ottamista puoltavia huomioita. Istunnossa komissio täsmensi kantaansa ja totesi tutkittavaksi ottamisen olevan kyseenalaista.
14      Kohdassa, jonka otsikkona on ”Obvodní soud pro Prahu 1:n toimeksiannon saajan oikeus ennakkoratkaisupyynnön esittämiseen”, notaari toteaa, että lain nro 292/2013 103 §:n 4 momentin mukaan hänellä on perintöasiassa tuomioistuimen toimeksiannon saajana toimiessaan ”kaikki samat oikeudet, jotka kuuluvat tuomioistuimelle julkisen vallan käyttäjänä lainkäytössä” (kursivointi tässä). Tämä toteamus ei kuitenkaan ole yhteensopiva unionin tuomioistuimen 15.3.2018 antamassa tuomiossa komissio v. Tšekin tasavalta (C‑575/16, EU:C:2018:186; jäljempänä tuomio komissio v. Tšekin tasavalta) esittämän toteamuksen kanssa.
15      SEUT 49 artiklan rikkominen perustui notaarin ammatin harjoittamiselle asetettuun kansalaisuutta koskevaan vaatimukseen. Kyseinen vaatimus poistettiin myöhemmin tuomion komissio v. Tšekin tasavalta seurauksena.
16      Tuomion komissio v. Tšekin tasavalta, 117–127 kohta. Päinvastoin kuin Tšekin hallitus istunnossa väitti, kyseisessä tuomiossa ei tutkittu vain notaarien yleistä toimivaltaa, vaan siinä otettiin huomioon – vieläpä korostetusti – heidän erityinen tehtävänsä nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltaisissa perintöasioissa.
17      Tuomio komissio v. Tšekin tasavalta, 126 kohta.
18      Ratkaisu Pl. ÚS 29/25, 17.9.2025.
19      Ibidem, 10 kohta.
20      Tšekin hallituksen 10.10.2025 päivätty kirjallinen vastaus (3–5 kohta) unionin tuomioistuimen kysymykseen.
21      Tšekkiläisten notaarien erottamista ja virasta pidättämistä koskevassa lainsäädännössä voisi olla tiettyjä yhteneväisyyksiä niiden sääntöjen kanssa, joita 7.5.2024 annettuun tuomioon NADA ym. (C‑115/22, EU:C:2024:384) johtaneessa asiassa sovellettiin ennakkoratkaisupyynnön esittäneen elimen jäseniin. Mainitussa asiassa oli kyse Wienissä toimivasta riippumattomasta välityslautakunnasta (Unabhängige Schiedskommission Wien, Itävalta), jonka jäsenten toimikausi voitiin ”’päättää ennenaikaisesti’ painavista syistä” päätöksellä, jonka tekeminen kuului ”yksinomaan liittovaltion [ministerille] eli toimeenpanovallan käyttäjälle ilman, että täsmällisistä kriteereistä tai takeista olisi säädetty etukäteen” (49 ja 52 kohta). Istunnossa Tšekin tasavalta väitti, että ministerillä ei ole tältä osin lainkaan harkintavaltaa ja että hän saattoi erottaa notaarin vain jonkin laissa säädetyn perusteen täyttyessä.
22      Istunnossa Tšekin hallitus myönsi perustuslakituomioistuimen kuvailleen ratkaisussaan asianmukaisesti tšekkiläisiin notaareihin sovellettavaa oikeudellista järjestelmää.
23      Tšekin hallituksen unionin tuomioistuimen kysymykseen antaman, 10.10.2025 päivätyn kirjallisen vastauksen 6 kohta.
24      Tšekin hallituksen unionin tuomioistuimen kysymykseen antaman, 10.10.2025 päivätyn kirjallisen vastauksen 7 kohta. Kursivointi tässä.
25      Lain nro 292/2013 104 §:n 1 momentti: ”Tuomioistuin päättää notaarin toimikauden, vaikka sen päättämisestä ei olisi jätetty hakemusta, jos on olemassa vaara, että asiaa ei ratkaista kohtuullisessa ajassa ja jos notaarille on ilmoitettu kirjallisesti, että tuomioistuimella on mahdollisuus päättää toimikausi.”
26      Määräys OKR, 23 ja 24 kohta. Kursivointi tässä. Nyt käsiteltävässä asiassa ei ole täysin selvää, liittyykö erimielisyys yksinomaan oikeuskysymykseen vai ulottuuko se myös tosiseikkoihin. Kun asianosaisten oikeudellisilta edustajilta tiedusteltiin tästä näkökohdasta istunnossa, he vahvistivat, että kyse on tosiseikkoja koskevasta erimielisyydestä, joka koskee lapsenlasten perinnöttömäksi tekemisen perusteita.
27      Määräys OKR, 33 kohta.
28      Asetuksen N:o 650/2012 21 artiklan 1 kohta.
29      Asetuksen N:o 650/2012 22 artiklan 1 kohta.
30      Asetuksen N:o 650/2012 johdanto-osan 48 perustelukappale.
31      Asetuksen N:o 650/2012 24 ja 25 artiklassa tarkoitetun aineellisen pätevyyden käsitteestä ks. 26 artiklan 1 kohta.
32      Asetuksen 24 artiklan 1 kohta. Kyseinen laki määritetään asetuksen N:o 650/2012 21 artiklan säännösten mukaisesti.
33      Asetuksen N:o 650/2012 24 artiklan 2 kohta. Valinta on tehtävä 22 artiklassa säädettyjä edellytyksiä noudattaen. Johdanto-osan 51 perustelukappaleen mukaan perittävä voi valita vain sen valtion lain, jonka kansalainen hän on määräyksen tekopäivänä.
34      Perintösopimusten osalta ja lainvalintaa lukuun ottamatta vain yhden henkilön perimystä koskevien sopimusten sallittavuuteen, aineelliseen pätevyyteen ja sopimuspuolia sitoviin vaikutuksiin sovelletaan lakia, jota perimykseen olisi sovellettu asetuksen N:o 650/2012 nojalla, jos kyseinen henkilö olisi kuollut sinä päivänä, jona sopimus tehtiin. Ks. asetuksen N:o 650/2012 25 artiklan 3 kohta, jossa viitataan 22 artiklassa säädettyihin edellytyksiin, ja johdanto-osan 51 perustelukappale.
35      Kyseisten perintösopimusten sallittavuus riippuu niiden lakien kumulatiivisesta soveltamisesta, joita olisi sovellettu kunkin sopimuksen laatijan perimykseen, jos hän olisi kuollut sinä päivänä, jona sopimus tehtiin. Sopimuksen aineellisen pätevyyden ja sen sopimuspuolia sitovien vaikutusten osalta sovelletaan näistä laeista sitä lakia, johon sopimuksella on läheisin liittymä. Ks. asetuksen N:o 650/2012 25 artiklan 1, 2 ja 3 kohta. Kun otetaan huomioon asetuksen 22 artikla, luettuna yhdessä asetuksen johdanto-osan 51 perustelukappaleen kanssa, voidaan valita vain sen valtion laki, jonka kansalaisia sopimuspuolet tai yksi heistä ovat sopimuksen tekohetkellä.
36      Käytän kyseistä ilmaisua ratkaisuehdotuksessani E.E. (Tuomioistuimen toimivalta ja perintöasioihin sovellettava laki) (C‑80/19, EU:C:2020:230, 104, 107 ja 112 kohta). Unionin tuomioistuin on luonnehtinut ”olettamaan” perustuvaa mekanismia 9.9.2021 annetussa tuomiossa RK (Toimivallan puuttumisen toteaminen) (C‑422/20, EU:C:2021:718, 53 kohta).
37      Vastaavasti tuomio 9.9.2021, UM (Kuoleman varalta tehty omistusoikeuden siirtoa koskeva sopimus) (C‑277/20, EU:C:2021:708, 29 kohta).
38      Johdanto-osan yhdeksännessä perustelukappaleessa rinnastetaan perimys ”kaikenlaiseen omaisuuden, oikeuksien ja velvollisuuksien siirtymiseen kuolemantapauksen johdosta, olipa kyseessä kuolemanvaraismääräykseen perustuva tahdonvaltainen siirtyminen tai lakimääräiseen perimykseen perustuva siirtyminen”.
39      Asetuksen N:o 650/2012 3 artiklan 1 kohdan b alakohdan tulkinnasta ks. 9.9.2021 annetun tuomion UM (Kuoleman varalta tehty omistusoikeuden siirtoa koskeva sopimus) (C‑277/20, EU:C:2021:708) 33 kohta: ”Tällaista tulkintaa tukee myös kyseisellä asetuksella tavoiteltu päämäärä, joka on perimyksen pirstoutumisen välttäminen perimyksen yhtenäisyyden periaatteen mukaisesti ja sellaisen yhtenäisen säännöstön säätäminen, jota sovelletaan kaikkiin rajat ylittävän vaikutuksen omaavan perimyksen yksityisoikeudellisiin näkökohtiin ja erityisesti ’kaikenlaiseen omaisuuden – – siirtymiseen kuolemantapauksen johdosta’, kuten käy ilmi mainitun asetuksen johdanto-osan yhdeksännestä perustelukappaleesta – –” Lisäksi näihin päämääriin kuuluvat johdanto-osan seitsemännessä perustelukappaleessa mainitut päämäärät, erityisesti se, joka koskee kansalaisten mahdollisuutta järjestää perimyksensä ennakolta.
40      Siinä kuitenkin määritellään nämä kaksi muuta käsitettä: ks. 3 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta.
41      Siitä ilmenee myös, että ratkaisun nro 37 D 227/2022-118 (johon sittemmin haettiin muutosta) antanut tuomioistuin oli katsonut, että perimykseen kokonaisuudessaan sovelletaan Tšekin lakia, ja ottanut nimenomaisesti huomioon tämän L.K:n tekemän valinnan.
42      Tuomio 9.9.2021, UM (Kuoleman varalta tehty omistusoikeuden siirtoa koskeva sopimus) (C‑277/20, EU:C:2021:708, 39 kohta). Julkisasiamies Richard de la Tour totesi kyseisestä asiasta antamassaan ratkaisuehdotuksessa (C‑277/20, EU:C:2021:531, 53 kohta ja alaviite 42) asetuksen N:o 650/2012 kieliversioiden eroavan toisistaan tässä kohdassa siten, että vain joissakin niistä täsmennetään, että kyse on perimyksestä kokonaisuudessaan, ja tämä ero on säilynyt.
43      Sillä ei ole merkitystä, onko kuolemanvaraismääräys tehty ennen asetuksen N:o 650/2012 voimaantuloa (16.8.2012) vai kyseisen päivän ja 17.8.2015 välisenä aikana.
44      Ratkaisuehdotus E.E. (Tuomioistuimen toimivalta ja perintöasioihin sovellettava laki) (C‑80/19, EU:C:2020:230, 101 ja 102 kohta).
45      Tuomio de 9.9.2021, RK (Toimivallan puuttumisen toteaminen) (C‑422/20, EU:C:2021:718, 53 kohta).
46      Tämä on ainoa vaihtoehto, joka asetuksessa N:o 650/2012 annetaan perittävälle: ks. 22 artiklan 1 kohta.
47      Asetuksen N:o 650/2012 21 artiklan 1 kohdan nojalla sovelletaan pääsääntöisesti tätä lakia, jos lainvalintaa ei ole tehty.
48      Asetuksen N:o 650/2012 83 artiklan 2 kohtaa sovellettaessa muut kuin sen valtion lait, jonka kansalainen perittävä on, voivat tulla kyseeseen ennen 17.8.2015 tehdyn kuolemanvaraismääräyksen sallittavuutta sekä sen muodollista ja aineellista pätevyyttä määritettäessä. Artiklan 4 kohdassa oletetaan joka tapauksessa, että mainittu määräys oli tehty sen valtion lain mukaisesti, jonka kansalainen perittävä on.
49      Niistä 19 jäsenvaltiosta, jotka sääntelivät yhtenäisesti perintöasioita, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia, 16 oli valinnut kyseisen liittymäperusteen.
50      Lainvalinta muodostaa poikkeuksen: tuomio 12.10.2023, OP (Kolmannen valtion lain valinta perimykseen sovellettavaksi laiksi) (C‑21/22, EU:C:2023:766, 31 kohta).
51      Se ei myöskään ole tarpeen, jos lainvalinta oli tehty ennen kyseistä ajankohtaa pätevästi asetuksen N:o 650/2012 84 artiklan 2 kohdan nojalla. Ks. tuomio 16.7.2020, E. E. (Tuomioistuimen toimivalta ja perintöasioihin sovellettava laki) (C‑80/19, EU:C:2020:569, 92 kohta).
52      Voidaan olettaa, että näin oli L.K:n tapauksessa jo senkin vuoksi, että vuonna 2017 tehty testamentti oli notaarin vahvistama.
53      Městský soud v Praze pohtii asetuksen N:o 650/2012 26 artiklan 2 kohdan soveltamista. Kumotessaan muutoksenhaun kohteena olleen ratkaisun kyseinen tuomioistuin vaati ensimmäisen asteen tuomioistuinta ratkaisemaan Saksan (eikä Tšekin) oikeuden perusteella, saattoiko perittävä peruuttaa Berliinin testamentin tai muuttaa sitä aviopuolisonsa kuoleman jälkeen. Ennakkoratkaisupyynnössä ei tarkastella sitä, vaikuttaako Berliinin testamentin tekeminen ennen 17.8.2015 asetuksen N:o 650/2012 26 artiklan 2 kohdan sovellettavuuteen.
54      Niiden sopimusten osalta, jotka on tehty 17.8.2015 jälkeen. Ks. jäljempänä 115 kohta, joka koskee kyseistä päivämäärää edeltäviä sopimuksia.
55      Komissio toteaa näin kirjallisten huomautustensa 62 kohdassa mainitessaan yli 18 vuoden iän esimerkkinä testamentintekokelpoisuutta koskevista edellytyksistä.
56      Tai erityisistä syistä, jotka estävät jotakuta henkilöä ottamasta vastaan määräyksen tekevän henkilön jäämistöomaisuutta.
57      Sama pätee siihen, voiko henkilö vapaasti tehdä uuden kuolemanvaraismääräyksen perintösopimuksen piiriin kuuluneesta varallisuudestaan, ja jos voi, niin millä tavalla.
58      Tai kyseistä henkilökohtaista tilannetta koskeva lainsäädäntö vaihtuu liittymäperustetta koskevien konkreettisten seikkojen muuttumisen seurauksena: eli jos perittävän asuinpaikka kuolemanvaraismääräyksen tekoajankohtana ei ole sama kuin sinä ajankohtana, jona hän aikoo muuttaa sitä tai peruuttaa sen. Yksi asetuksen N:o 650/2012 26 artiklan 2 kohdan tehtävistä olisi siis tarkalleen ottaen neutraloida kyseisen muutoksen vaikutukset silloin, kun perittävä ei niiden seurauksena pysty tekemään määräykseen haluamiaan muutoksia tai peruuttamaan sitä.
59      Mielestäni asetuksen N:o 650/2012 26 artiklan 2 kohta on ennen kaikkea poikkeus 24 artiklan 3 kohdasta, joka koskee muiden kuolemanvaraismääräysten kuin perintösopimusten muuttamista tai peruuttamista. Viimeksi mainitun säännöksen nojalla näihin toimiin sovellettava laki ei ole asianomaisen määräyksen tekopäivänä sovellettava laki vaan peruuttamis- tai muuttamisajankohtana voimassa oleva laki. Sen välttämiseksi, että määräyksen tekevä henkilö havaitsisi yllättäen, että hänen tekemänsä määräys on kyseisen lain nojalla sitova, 26 artiklan 2 kohdan mukaan kelpoisuus on jätetty sen soveltamisalan ulkopuolelle. Aineelliselta kannalta säännöksessä otetaan käyttöön yleisesti hyväksytty periaate, jonka mukaan (yksipuoliset) kuolemanvaraismääräykset voidaan lähtökohtaisesti peruuttaa.
60      Sanatarkasti kyseisessä kohdassa säädetään vain kuolemanvaraismääräyksen sallittavuuteen sekä aineelliseen ja muodolliseen pätevyyteen mutta ei sen vaikutuksiin sovellettavasta laista.