62010CO0102_FI
Oikeudenkäynnin kohde
Päätöksen päätösosa
Oikeudenkäynnin kohde
Aihe
Ennakkoratkaisupyyntö – Judecătoria Focşani – SEUT 49, SEUT 56, SEUT 57 artiklan, SEUT 59 artiklan 1 kohdan ja SEUT 169 artiklan sekä moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 30.12.1983 annetun direktiivin 84/5/ETY (EYVL L 8, s. 17), muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 18.6.1992 annetun direktiivin 92/49/ETY (EYVL L 228, s. 1), kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun direktiivin 93/13/ETY (EYVL L 95, s. 29), moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavasta vakuutuksesta 11.5.2005 annetun direktiivin 2005/14/EY (EUVL L 149, s. 14) ja moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavasta vakuutuksesta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamisesta 16.9.2009 annetun direktiivin 2009/103/EY (EUVL L 263, s. 11) tulkinta – Liikennevakuutus – Vakuutettujen ajoneuvojen aiheuttamat vahingot – Kansallinen lainsäädäntö, johon sisältyy kuluttajien kannalta epäedullisia poikkeuslausekkeita – Poikkeamisen edellytykset, jotka ylittävät direktiiveissä säädetyt edellytykset – Kansallisella tuomioistuimella oleva mahdollisuus todeta sopimuslauseke, jolla suljetaan tietty riski vakuutuksen ulkopuolelle, mitättömäksi
Päätöksen päätösosa
Ratkaisu
1) Moottoriajoneuvoja koskeva pakollinen liikennevakuutusjärjestelmä, joka on otettu käyttöön
– moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 24.4.1972 annetulla neuvoston direktiivillä 72/166/ETY,
– moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 30.12.1983 annetulla toisella neuvoston direktiivillä 84/5/ETY,
– moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14.5.1990 annetulla kolmannella neuvoston direktiivillä 90/232/ETY,
– moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevien jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen lähentämisestä ja neuvoston direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta 16.5.2000 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/26/EY (neljäs liikennevakuutusdirektiivi) ja
– moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevien neuvoston direktiivien 72/166/ETY, 84/5/ETY, 88/357/ETY ja 90/232/ETY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/26/EY muuttamisesta 11.5.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2005/14/EY,
ei ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään, että vakuutuksenantaja sulkee moottoriajoneuvoa koskevan vapaaehtoisen vakuutussopimuksen suojan ulkopuolelle vahingot, jotka ovat aiheutuneet silloin, kun kyseistä ajoneuvoa on kuljettanut alkoholin vaikutuksen alainen henkilö.
2) Moottoriajoneuvoja koskeva pakollinen liikennevakuutusjärjestelmä, joka on otettu käyttöön direktiiveillä 72/166, 84/5, 90/232, 2000/26 ja 2005/14, ei ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa ei velvoiteta vakuutuksenantajaa maksamaan heti moottoriajoneuvoa koskevan vapaaehtoisen vakuutussopimuksen nojalla korvausta vakuutuksenottajalle, joka on kärsinyt vahinkoa liikenneonnettomuuden johdosta, ja vaatimaan liikenneonnettomuuden aiheuttaneelta henkilöltä kyseiselle vakuutuksenottajalle maksetun korvauksen korvaamista tilanteessa, jossa vakuutus ei kata riskiä poikkeuslausekkeen vuoksi.
3) Kansallisella lainsäädännöllä, jossa säädetään, että vakuutuksenantaja sulkee moottoriajoneuvoa koskevan vapaaehtoisen vakuutussopimuksen suojan ulkopuolelle vahingot, jotka ovat aiheutuneet silloin, kun kyseistä ajoneuvoa on kuljettanut alkoholin vaikutuksen alainen henkilö, rajoitetaan sekä sijoittautumisvapautta että palvelujen tarjoamisen vapautta. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava, voiko tällainen rajoitus kuitenkin olla sallittu EUT-sopimuksessa nimenomaisesti määrättynä poikkeustoimenpiteenä tai voiko se olla unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti oikeutettu yleistä etua koskevista pakottavista syistä.