A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (első tanács)
2026. április 30.(*)
„ Előzetes döntéshozatal – Fogyasztóvédelem – Üzleti vállalkozások fogyasztókkal szemben folytatott tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatai – 2005/29/EK irányelv – Hatály – Az ezen irányelv és a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok különös vonatkozásait szabályozó egyéb uniós szabályok közötti kapcsolat – A 3. cikk (4) bekezdése – Az élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatással összefüggő tisztességtelen gyakorlatok – 1169/2011/EU rendelet – Összeütközés fennállása – A védelmi rendszerek egymást kiegészítő jellege ”
A C‑301/25. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Consiglio di Stato (államtanács, Olaszország) a Bírósághoz 2025. április 24‑én érkezett, 2025. április 22‑i határozatával terjesztett elő
a Lidl Italia Srl
és
az Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (AGCM)
között,
a Wiise Srl,
az Associazione per la Difesa e l’Orientamento dei Consumatori (ADOC Aps)
részvételével folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (első tanács),
tagjai: F. Biltgen tanácselnök, I. Ziemele, A. Kumin, S. Gervasoni és M. Bošnjak (előadó) bírák,
főtanácsnok: M. Szpunar,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–        a Lidl Italia Srl képviseletében F. Capelli, U. Corea és M. Valcada avvocati,
–        az olasz kormány képviseletében S. Fiorentino, meghatalmazotti minőségben, segítői: I. Fresu és E. Manzo avvocati dello Stato,
–        a lengyel kormány képviseletében B. Majczyna és D. Lutostańska, meghatalmazotti minőségben,
–        az Európai Bizottság képviseletében P. Kienapfel, D. Recchia és B. Rous Demiri, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1        Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az alábbiak értelmezésére irányul:
–        a fogyasztók élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatásáról, az 1924/2006/EK és az 1925/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról és a 87/250/EGK bizottsági irányelv, a 90/496/EGK tanácsi irányelv, az 1999/10/EK bizottsági irányelv, a 2000/13/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, a 2002/67/EK és a 2008/5/EK bizottsági irányelv és a 608/2004/EK bizottsági rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2011. október 25‑i 1169/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2011. L 304., 18. o.; helyesbítések: HL 2014. L 331., 40. o.; HL 2015. L 50., 48. o.; HL 2016. L 266., 7. o.; HL 2023. L 142., 41. o.) 7. cikke, valamint
–        a belső piacon az üzleti vállalkozások fogyasztókkal szemben folytatott tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatairól, valamint a 84/450/EGK tanácsi irányelv, a 97/7/EK, a 98/27/EK és a 2002/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvek, valamint a 2006/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról szóló, 2005. május 11‑i 2005/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv („Irányelv a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról”) (HL 2005. L 149., 22. o.) 6. és azt követő cikkei, továbbá 13. cikke.
2        E kérelmet a Lidl Italia Srl és az Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (AGCM) (verseny‑ és piacfelügyeleti hatóság [AGCM], Olaszország) között folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, amelynek tárgya az utóbbi által a Lidl Italiával szemben a durumbúzából készült tészták termékkörének forgalmazása során alkalmazott tisztességtelen kereskedelmi gyakorlat miatt kiszabott közigazgatási bírság.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 2005/29 irányelv
3        A 2005/29 irányelv (7), (8), (11), (13) és (14) preambulumbekezdésének szövege a következő:
„(7)      Ez az irányelv a fogyasztóknak a termékekkel kapcsolatos ügyleti döntéseit közvetlenül befolyásoló kereskedelmi gyakorlatokkal foglalkozik. […]
(8)      Ez az irányelv közvetlenül védi a fogyasztó gazdasági érdekeit az üzleti vállalkozásoknak a fogyasztókkal szemben folytatott tisztességtelen kereskedelmi gyakorlataitól. Ezáltal közvetetten védi a jogszerűen eljáró üzleti vállalkozásokat is az ezen irányelvet be nem tartó versenytársaiktól, így biztosítva a tisztességes versenyt az általa összehangolt területeken. […]
[…]
(11)      Az ezen irányelv révén a nemzeti rendelkezések közelítésében elért nagymértékű konvergencia megteremti a fogyasztóvédelem egységesen magas szintjét. Ez az irányelv létrehozza a fogyasztók gazdasági magatartását torzító tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok egységes, általános tilalmát. […]
[…]
(13)      A Közösség céljainak a belső piaci korlátok megszüntetése útján történő elérése érdekében szükséges a tagállamokban létező, egymástól eltérő általános záradékokat és jogi alapelveket felváltani. Az ezen irányelv által bevezetett egységes, közösségi szintű általános tilalmat ennek megfelelően a fogyasztók gazdasági magatartását torzító tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokra kell alkalmazni. A fogyasztói bizalom növelése érdekében az általános tilalomnak egyenlő mértékben kell vonatkoznia azon tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokra, amelyek a kereskedő és a fogyasztó közötti bármilyen szerződéses kapcsolaton kívül, és azokra, amelyek a szerződés megkötését követően és annak teljesítése alatt merülnek fel. Az általános tilalom megállapítása a legszélesebb körben elterjedt kétféle kereskedelmi gyakorlatra – nevezetesen a megtévesztő kereskedelmi gyakorlatokra és az agresszív kereskedelmi gyakorlatokra – vonatkozó szabályok útján történik.
(14)      Kívánatos, hogy a megtévesztő kereskedelmi gyakorlatok fogalma magában foglalja azokat a gyakorlatokat, beleértve a megtévesztő reklámot is, amelyek a megtévesztésen keresztül megakadályozzák a fogyasztót a tájékozott és ezáltal eredményes választásban. […]”
4        Ezen irányelv „Célkitűzés” című 1. cikke szerint:
„Ennek az irányelvnek az a célja, hogy hozzájáruljon a belső piac megfelelő működéséhez, valamint hogy a fogyasztók gazdasági érdekeit sértő tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokra vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási tagállami rendelkezések közelítése révén magas szintű fogyasztóvédelmet valósítson meg.”
5        Az említett irányelv „Fogalommeghatározások” című 2. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Ezen irányelv alkalmazásában:
[…]
d)      »az üzleti vállalkozásoknak a fogyasztókkal szemben folytatott kereskedelmi gyakorlatai« (a továbbiakban: kereskedelmi gyakorlatok): a kereskedő által kifejtett tevékenység, mulasztás, magatartási forma vagy megjelenítési mód, illetve kereskedelmi kommunikáció – beleértve a reklámot és a marketinget is –, amely közvetlen kapcsolatban áll valamely terméknek a fogyasztó részére történő eladásösztönzésével, értékesítésével vagy szolgáltatásával;
[…]”
6        Ugyanezen irányelv „Hatály” című 3. cikkének (1), (3) és (4) bekezdése így rendelkezik:
„(1)      Ezt az irányelvet az üzleti vállalkozásoknak a termékhez kapcsolódó kereskedelmi ügylet lebonyolítását megelőzően és azt követően, valamint a lebonyolítás során, a fogyasztókkal szemben folytatott, az 5. cikkben meghatározott tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatára kell alkalmazni.
[…]
(3)      Ez az irányelv nem érinti a termékek egészségi és biztonsági vonatkozásaira alkalmazandó [uniós] vagy nemzeti szabályokat.
(4)      Az ezen irányelv és a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok különös vonatkozásait szabályozó egyéb [uniós] szabályok közötti összeütközés esetén az utóbbiak az irányadók, és e különös vonatkozások tekintetében azokat kell alkalmazni.”
7        A 2005/29 irányelvnek „A tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok tilalma” címet viselő 5. cikke rögzíti:
„(1)      Tilos tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokat alkalmazni.
[…]
(4)      Különösen tisztességtelen az a kereskedelmi gyakorlat, amely:
a)      a 6. és 7. cikkben meghatározott módon megtévesztő,
[…]”
8        Ezen irányelv „Megtévesztő tevékenységek” című 6. cikke előírja:
„(1)      Megtévesztőnek minősül a kereskedelmi gyakorlat, amennyiben hamis információt tartalmaz, és ezáltal valótlan, vagy bármilyen módon – ideértve a megjelenítés valamennyi körülményét – félrevezeti vagy félrevezetheti az átlagfogyasztót, még akkor is, ha az információ az alábbi elemek közül egy vagy több tekintetében tényszerűen helytálló, és feltéve bármelyik esetben, hogy ténylegesen vagy valószínűsíthetően arra készteti a fogyasztót, hogy olyan ügyleti döntést hozzon, amelyet egyébként nem hozott volna meg:
[…]
b)      a termék lényeges tulajdonságai, úgymint […] az összetétel, […] a földrajzi vagy kereskedelmi eredet […];
[…]”
9        Az említett irányelv „Szankciók” című 13. cikke értelmében:
„A tagállamok szankciókat állapítanak meg az ezen irányelv végrehajtásaként elfogadott nemzeti rendelkezések megsértésének esetére, és meghoznak minden szükséges intézkedést e szankciók végrehajtásának biztosítására. Ezeknek a szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.”
Az 1169/2011 rendelet
10      Az 1169/2011 rendelet (5) és (20) preambulumbekezdése a következőképpen szól:
„(5)      A [2005/29] irányelv a fogyasztók tájékoztatásának bizonyos szempontjaival foglalkozik, kifejezetten a megtévesztő tevékenységek és tájékoztatási mulasztások megelőzése céljából. A tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok általános elveit a fogyasztók élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatására vonatkozó egyedi szabályoknak kell kiegészíteniük.
[…]
(20)      Az élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatásra vonatkozó jogszabályoknak tiltaniuk kell az olyan információk használatát, amelyek félrevezethetik a fogyasztókat, elsősorban az élelmiszerek jellemzőit, hatásait vagy tulajdonságait illetően, vagy az élelmiszereknek gyógyhatást tulajdonítanának. A hatékonyság érdekében ezt a tilalmat az élelmiszerek reklámozására és megjelenítésére is alkalmazni kell.”
11      E rendelet „Tárgy és hatály” című 1. cikke az alábbiak szerint rendelkezik:
„(1)      Ez a rendelet alapul szolgál az élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatásra vonatkozó magas szintű fogyasztóvédelem biztosításához, figyelembe véve a fogyasztók felfogásában és tájékoztatási igényeikben kialakult különbségeket, ugyanakkor biztosítva a belső piac zökkenőmentes működését.
(2)      Ez a rendelet megállapítja az élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatásra, különösen az élelmiszerek jelölésére irányadó általános elveket, követelményeket és kötelezettségeket. Megállapítja a fogyasztók tájékoztatáshoz való jogának biztosítására szolgáló eszközöket és az élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatás eljárásait, figyelembe véve annak szükségességét, hogy elegendő rugalmasságot biztosítson a jövőbeli fejlesztések és új tájékoztatási igények megválaszolásához.
(3)      Ez a rendelet valamennyi élelmiszer‑vállalkozóra vonatkozik, függetlenül attól, hogy azok az élelmiszerlánc mely szakaszában működnek, amennyiben azok tevékenységei összefüggenek a fogyasztók élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatásával. Ezt a rendeletet a végső fogyasztóknak szánt összes élelmiszerre alkalmazni kell, beleértve a vendéglátás, illetve a közétkeztetés által szállított élelmiszereket és a vendéglátás, illetve a közétkeztetés részére szánt élelmiszereket is.
[…]”
12      Az említett rendelet „Általános célkitűzések” című 3. cikkének (1) bekezdése a következőket mondja ki:
„Az élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatás a fogyasztók egészségének és érdekeinek magas szintű védelmére törekszik azáltal, hogy a végső fogyasztók számára alapot biztosít a megalapozott választáshoz és az élelmiszerek biztonságos felhasználásához, különös tekintettel az egészségügyi, gazdasági, környezetvédelmi, társadalmi és etikai szempontokra.”
13      Ugyanezen rendelet „Tisztességes tájékoztatási gyakorlatok” című 7. cikke a következőket írja elő:
„(1)      Az élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatás nem lehet megtévesztő, különösen:
a)      az élelmiszer jellemzői és különösen annak jellege, azonossága, tulajdonságai, összetétele, mennyisége, eltarthatósága, származási országa vagy eredetének helye, előállításának vagy termelésének módja tekintetében;
[…]
(2)      Az élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatásnak pontosnak, egyértelműnek és a fogyasztók számára könnyen érthetőnek kell lennie.
[…]
(4)      Az (1), (2) és (3) bekezdést az alábbiakra is alkalmazni kell:
[…]
b)      az élelmiszerek megjelenítése, különösen formájuk, megjelenésük vagy csomagolásuk, a használt csomagolóanyagok, elrendezésük módja és kiállításuk kellékei.”
Az olasz jog
A fogyasztóvédelmi törvénykönyv
14      A 2005. szeptember 6‑i decreto legislativo n. 206 – Codice del consumo (a fogyasztóvédelmi törvénykönyvről szóló, 206. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet, a GURI 2005. október 8‑i 235. számának 162. sz. rendes melléklete) alapügyben alkalmazandó változata (a továbbiakban: fogyasztóvédelmi törvénykönyv) többek között a 2005/29 irányelvet ülteti át az olasz jogba.
15      A fogyasztóvédelmi törvénykönyv „Megtévesztő tevékenységek” című 21. cikke a következőket írja elő:
„1.      Megtévesztőnek minősül a kereskedelmi gyakorlat, amennyiben hamis információt tartalmaz, és ezáltal valótlan, vagy bármilyen módon – ideértve a megjelenítés valamennyi körülményét – félrevezeti vagy félrevezetheti az átlagfogyasztót, még akkor is, ha az információ az alábbi elemek közül egy vagy több tekintetében tényszerűen helytálló, és feltéve bármelyik esetben, hogy ténylegesen vagy valószínűsíthetően arra készteti a fogyasztót, hogy olyan ügyleti döntést hozzon, amelyet egyébként nem hozott volna meg:
[…]
b)      a termék lényeges tulajdonságai, úgymint […] az összetétel, […] a földrajzi […] eredet […];
[…]”
A 231/2017. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet
16      A 2017. december 15‑i decreto legislativo n. 231 – Disciplina sanzionatoria per la violazione delle disposizioni del regolamento (UE) n. 1169/2011 (az 1169/2011/EU rendelet rendelkezéseinek megsértése esetén alkalmazandó szankciók szabályozásáról szóló 231/2017. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet, a GURI 2018. február
8‑i 32. száma) alapügyben alkalmazandó változata (a továbbiakban: 231/2017. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet) „Hatály” című 1. cikkének (1) bekezdése a következőket mondja ki:
„E rendelet – a [fogyasztóvédelmi törvénykönyvben] előírt szankciós szabályozás sérelme nélkül – az [1169/2011] rendelet rendelkezéseinek megsértése esetén alkalmazandó szankciókat szabályozza.”
17      A 231/2017. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendeletnek „A[z 1169/2011] rendelet 7. cikke szerinti tisztességes tájékoztatási gyakorlatok megsértése” című 3. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A[z 1169/2011] rendelet tisztességes tájékoztatási gyakorlatokról szóló 7. cikkében foglalt rendelkezések megsértése – kivéve, ha az bűncselekménynek minősül, és az e rendelet egyéb rendelkezései által konkrétan szankcionált esetek kivételével – 3000 eurótól 24 000 EUR‑ig terjedő összeg megfizetését magában foglaló közigazgatási bírságnak az élelmiszer vállalkozóval szembeni alkalmazását vonja maga után.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
18      2019. december 20‑i határozatával az AGCM 1 millió euró összegű közigazgatási bírságot szabott ki a Lidl Italiával szemben azzal az indokkal, hogy e társaság durumbúzából készült tészták termékkörét hozta forgalomba olyan csomagolások felhasználásával, amelyeken kiemelték a termék olasz származását és a búza őrlésének helyeként Olaszországot jelölték meg, jóllehet e liszt előállításához használt búza az „EU‑ból és EU‑n kívülről” származott, így tehát az érintett tészták olyan búzakeverékből készültek, amelyek jelentős százalékban tartalmaztak nem Olaszországban termesztett búzát.
19      Az AGCM megjegyezte, hogy az olyan csomagolások használata, amelyek egyértelműen felhívják a figyelmet az érintett termék olasz származására, a fogyasztó számára azt sugallja vagy sugallhatja, hogy ez a megjelölés az e termék előállításához felhasznált nyersanyagok eredetére is vonatkozik. A fogyasztók megfelelő tájékoztatása érdekében a külföldről származó nyersanyagok esetleges felhasználását ugyanilyen nyilvánvaló módon kell feltüntetni az érintett termék olasz származására utaló jelölések közelében elhelyezett elemek révén. Az erre való utalást legalább a csomagolás ugyanazon oldalán kell feltüntetni, mint ezen jelöléseket.
20      Az AGCM úgy ítélte meg, hogy a Lidl Italia által szolgáltatott információk hiányos jellege a fogyasztóvédelmi törvénykönyv értelmében vett tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatnak minősül, mivel e gyakorlat alkalmas arra, hogy megtévessze a fogyasztót az érintett termék egyik alapvető jellemzőjét, különösen a használt durumbúza eredetét illetően. A szankció összegének a fogyasztóvédelmi törvénykönyv szerinti meghatározása céljából az AGCM figyelembe vette az érintett fogyasztók nagy számát, azt a tényt, hogy a Lidl Italia csak a 2018‑as évben több tízmillió doboz tésztát értékesített, valamint a szóban forgó gyakorlat időtartamát, amelyet legalább 2017 januárja óta folytattak.
21      Mivel a Lidl Italia által az AGCM 2019. december 20‑i határozatával szemben benyújtott keresetet első fokon elutasították, e társaság fellebbezést nyújtott be a Consiglio di Statóhoz (államtanács, Olaszország), amely a kérdést előterjesztő bíróság. E bíróság előtt a Lidl Italia különösen azt állítja, hogy kizárólag az 1169/2011 rendelet alkalmazandó az e rendelet hatálya alá tartozó gyakorlatokra, és az ilyen gyakorlatoknak a 2005/29 irányelv és a fogyasztóvédelmi törvénykönyv alapján történő szankcionálása nem elfogadható.
22      E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy a Lidl Italia azon magatartása, hogy olyan információkat közöl, amelyek – bár nem hamisak vagy valótlanok – alkalmasak arra, hogy megtévesszék az érintett termék fogyasztóját az annak előállításához nyersanyagként felhasznált búza származását illetően, mind a 2005/29 irányelv 6. cikke és a fogyasztóvédelmi törvénykönyv 21. cikke alapján szankcionált tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok, mind pedig az 1169/2011 rendelet 7. cikkében tiltott és a 231/2017. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendeletnek megfelelően szankcionált magatartások körébe tartozhat.
23      A kérdést előterjesztő bíróság szerint e két szabályozás egymást kiegészítőnek tekinthető, de felveti a szabályok ütközésének problémáját. E tekintetben a 2005/29 irányelv 3. cikkének (4) bekezdésében a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok különös vonatkozásait szabályozó egyéb uniós szabályok alkalmazását előíró kollíziós szabály nem alkalmazható, mivel mindkét szabályozás a fogyasztók élelmiszerekkel kapcsolatos megtévesztésére alkalmas gyakorlatokkal szembeni védelmét szolgálja. Ebben az összefüggésben a kérdést előterjesztő bíróság kifejti, hogy a 231/2017. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendeletben az 1169/2011 rendelet 7. cikkének megsértése esetére előírt szankció sokkal kevésbé szigorú, mint a 2005/29 irányelvet átültető fogyasztóvédelmi törvénykönyvben előírt szankció.
24      E körülmények között határozott úgy a Consiglio di Stato (államtanács), hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)      A tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok konkrét – egyébként a [2005/29] irányelv 6. és azt követő cikkeire visszavezethető, ekként a 2005/29/EK irányelv 11. és azt követő cikkeinek, valamint az átültető jogi szabályozásnak is a hatálya alá tartozó – tényállásainak minősülnek‑e az [1169/2011] rendelet 7. cikkében előirányzott magatartások, vagy azok olyan önálló rendszert képeznek, amelynek alkalmazása, azaz érvényesítése nem az irányelven, hanem az olasz ügyben kizárólag a [231/2017. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendeleten] alapulhat?
2)      Az élelmiszerek vásárlása során a fogyasztók védelmét kimerítő jelleggel biztosítják‑e az 1169/2011 rendelet 7. cikkében előirányzott magatartások, a 2005/29 irányelv által biztosított általános védelem alkalmazásának lehetősége ezért kizárandó, vagy éppen ellenkezőleg, ezek a magatartások a 2005/29 irányelv rendelkezéseivel és az azt átültető nemzeti szabályozással együttesen járulnak hozzá a fogyasztó védelméhez?
3)      Amennyiben az 1169/2011 rendelet 7. cikkében előirányzott magatartások tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatoknak minősülnek, és a 2005/29 irányelv hatálya alá tartoznak, alkalmas‑e a [231/2017. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet] 3. cikke szerinti szankcionálás arra, hogy visszatartson a jogellenes magatartásoktól, biztosítva a fogyasztók EUMSZ 169. cikk szerinti védelmét, mindenesetre pedig összeegyeztethető‑e a 2005/29 irányelv 13. cikkével?
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az első és a második kérdésről
25      Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy a nemzeti bíróságok és a Bíróság között az EUMSZ 267. cikkel bevezetett együttműködési eljárás keretében a Bíróság feladata, hogy a nemzeti bíróságnak az előtte folyamatban lévő ügy eldöntéséhez hasznos választ adjon. Ebből a szempontból adott esetben a Bíróságnak át kell fogalmaznia az elé terjesztett kérdéseket, és szükség esetén figyelembe kell vennie olyan uniós jogi normákat, amelyekre a nemzeti bíróság a kérdésének megfogalmazásakor nem hivatkozott (2025. január 30‑i Caronte & Tourist ítélet, C‑511/23, EU:C:2025:42, 35. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
26      A jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróságnak a 2005/29 irányelvben, illetve az 1169/2011 rendeletben foglalt védelmi rendszerek kapcsolatára vonatkozó kérdései azon az előfeltevésen alapulnak, amely szerint a Lidl Italiának felrótt, a termékek bizonyos jellemzőire vonatkozó információknak a tészták csomagolásán való megjelenítésével kapcsolatos magatartás mind a megtévesztő kereskedelmi gyakorlatoknak az ezen irányelv 6. cikkének (1) bekezdése szerinti tilalma, mind pedig az élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatással összefüggő tisztességtelen gyakorlatoknak az említett rendelet 7. cikkének (1) bekezdése szerinti tilalma alá tartozik. Márpedig a 2005/29 irányelv 3. cikkének (4) bekezdése kifejezetten tartalmaz egy ezen irányelv hatályát korlátozó szabályt, amely lehetővé teszi azon esetek meghatározását, amelyekben az ezen irányelvben előírt szabályokat a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok különös vonatkozásait szabályozó egyéb uniós szabályok felülírják.
27      E körülmények között az együttesen vizsgálandó első és második kérdést úgy kell érteni, mint amelyek lényegében annak meghatározására irányulnak, hogy a 2005/29 irányelv 3. cikkének (4) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy azzal ellentétes, ha a kereskedőnek az ezen irányelv 6. cikkének (1) bekezdése értelmében vett megtévesztő kereskedelmi gyakorlatnak minősülő magatartása az említett irányelvet átültető nemzeti szabályozás alapján szankcionálható abban az esetben, ha e magatartás az élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatással összefüggő tisztességtelen gyakorlatoknak a 1169/2011 rendelet 7. cikkében előírt tilalma és az e rendeletet végrehajtó nemzeti szabályozás hatálya alá is tartozik.
28      A 2005/29 irányelv 3. cikkének (4) bekezdése úgy rendelkezik, hogy ezen irányelv és a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok különös vonatkozásait szabályozó egyéb uniós szabályok közötti összeütközés esetén az utóbbiak az irányadók, és e különös vonatkozások tekintetében azokat kell alkalmazni. E rendelkezés szövegére tekintettel e különös vonatkozások csak két feltétel együttes teljesülése esetén tartoznak kizárólag az 1169/2011 rendelet rendelkezéseinek hatálya alá, vagyis akkor, ha egyrészt az élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatással összefüggésben az 1169/2011 rendelet 7. cikkének (1) bekezdése szabályozza a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok különös vonatkozásait, másrészt pedig, ha összeütközés áll fenn e rendelkezés és a 2005/29 irányelv rendelkezései között.
29      E tekintetben először is emlékeztetni kell arra, hogy a 2005/29 irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében ezt az irányelvet az üzleti vállalkozásoknak a termékhez kapcsolódó kereskedelmi ügylet lebonyolítását megelőzően és azt követően, valamint a lebonyolítás során, a fogyasztókkal szemben folytatott, ezen irányelv 5. cikkében meghatározott tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatára kell alkalmazni. Ezen irányelv 2. cikkének d) pontja a „kereskedelmi gyakorlat” fogalmát különösen tág megfogalmazással határozza meg, mivel az e rendelkezésben említett egyetlen kritérium arra vonatkozik, hogy a kereskedő gyakorlatának közvetlen kapcsolatban kell állnia valamely áru vagy szolgáltatás fogyasztó részére történő eladásösztönzésével, értékesítésével vagy szolgáltatásával (lásd ebben az értelemben: 2024. december 5‑i Guldbrev ítélet, C‑379/23, EU:C:2024:1002, 31. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
30      A 2005/29 irányelv 6. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében megtévesztőnek minősül az a kereskedelmi gyakorlat, amely egyrészt bármilyen módon – ideértve a megjelenítés valamennyi körülményét – félrevezeti vagy félrevezetheti az átlagfogyasztót többek között a termék lényeges tulajdonságait, például összetételét, földrajzi vagy kereskedelmi eredetét illetően, másrészt pedig ténylegesen vagy valószínűsíthetően arra készteti az ilyen fogyasztót, hogy olyan ügyleti döntést hozzon, amelyet egyébként nem hozott volna meg. Az ilyen gyakorlatok az irányelv 5. cikkének (1) bekezdése és (4) bekezdésének a) pontja értelmében tiltott tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok sajátos kategóriájába tartoznak (lásd ebben az értelemben: 2013. december 19‑i Trento Sviluppo és Centrale Adriatica ítélet, C‑281/12, EU:C:2013:859, 27. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
31      Az 1169/2011 rendelet 1. cikkének (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy e rendelet megállapítja az élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatásra, különösen az azok jelölésére irányadó általános elveket, követelményeket és kötelezettségeket. Így e rendelet 7. cikke (1) bekezdésének a) pontja és (2) bekezdése előírja, hogy az élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatást pontosan, egyértelműen és a fogyasztók számára könnyen érthető módon kell megadni, oly módon, hogy az a fogyasztók számára ne legyen megtévesztő az érintett élelmiszer jellemzői, és különösen annak összetétele, származási országa vagy eredetének helye, valamint előállításának vagy termelésének módja tekintetében. Az említett rendelet 7. cikke (4) bekezdésének megfelelően a fenti követelményeket az élelmiszerek megjelenítésére, és különösen azok csomagolására is alkalmazni kell.
32      Az 1169/2011 rendelet (5) és (20) preambulumbekezdéséből kitűnik, hogy e rendelet kiegészíti a 2005/29 irányelvben rögzített tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok általános elveit a fogyasztók élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatására vonatkozó egyedi szabályokkal, különösen azáltal, hogy megtiltja az olyan információk használatát, amelyek félrevezethetik a fogyasztókat, elsősorban az élelmiszerek jellemzőit illetően. Ennek fényében az 1169/2011 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének a) pontjából, valamint (2) és (4) bekezdéséből eredő, az élelmiszerek lényeges tulajdonságaira vonatkozó tájékoztatás megjelenítésére vonatkozó különös követelmények lehetővé teszik – amint azt e cikk címe is jelzi – annak megállapítását, hogy az ilyen élelmiszerekre vonatkozó tájékoztatási gyakorlat esetlegesen tisztességtelen‑e, és következésképpen tiltott‑e. Ebből következik, hogy az 1169/2011 rendelet e rendelkezései a 2005/29 irányelv 3. cikkének (4) bekezdése értelmében vett tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok különös vonatkozásait szabályozzák.
33      Másodszor, a 2005/29 irányelv 3. cikkének (4) bekezdése értelmében vett „összeütközés” fogalma a hivatkozott rendelkezések közötti olyan kapcsolatot jelez, amely túlmutat a puszta eltérésen vagy az egyszerű különbségen, és olyan eltérésről van szó, amelyet lehetetlen áthidalni olyan integráló képlet segítségével, amely a két valóság együttélését lehetővé tenné, anélkül hogy eltérőkként azokat ellensúlyozni kellene. Ilyen összeütközés csak akkor áll fenn, ha a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok különös vonatkozásainak szabályozása során a 2005/29 irányelvtől eltérő rendelkezések bármilyen mozgástér nélkül olyan kötelezettségeket írnak elő a kereskedőkkel szemben, amelyek ezen irányelvben megállapított kötelezettségekkel nem egyeztethetők össze (lásd ebben az értelemben: 2018. szeptember 13‑i Wind Tre és Vodafone Italia ítélet, C‑54/17 és C‑55/17, EU:C:2018:710, 60. és 61. pont; 2019. május 14‑i Acea Energia és társai végzés, C‑406/17–C‑408/17 és C‑417/17, EU:C:2019:404, 49. pont).
34      E tekintetben a 2005/29 irányelv célja a magas szintű fogyasztóvédelem biztosítása, és e célból a fogyasztók érdekében a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok elleni hatékony fellépés biztosítása (lásd ebben az értelemben: 2025. január 30‑i Trenitalia ítélet, C‑510/23, EU:C:2025:41, 33. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Ezen irányelv 6. cikke (1) bekezdésének célja éppen a fogyasztók megfelelő védelmének biztosítása a kereskedelmi gyakorlat keretében szolgáltatott információk megjelenítésének módja tekintetében.
35      Hasonlóképpen, az 1169/2011 rendelet 1. cikke (1) bekezdésének és 3. cikke (1) bekezdésének együttes értelmezéséből kitűnik, hogy e rendelet célja az élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatásra vonatkozó magas szintű fogyasztóvédelem biztosítása, figyelembe véve a fogyasztók felfogásában és tájékoztatási igényeikben kialakult különbségeket, alapot biztosítva számukra a megalapozott választáshoz. Ennek érdekében a rendelet annak megakadályozására irányul, hogy a fogyasztókat az élelmiszerekre vonatkozóan nekik adott információkkal félrevezessék (lásd ebben az értelemben: 2020. október 1‑jei Groupe Lactalis ítélet, C‑485/18, EU:C:2020:763, 43. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2022. december 1‑jei LSI
‑ Germany ítélet, C‑595/21, EU:C:2022:949, 29. és 30. pont).
36      A 2005/29 irányelv 6. cikkének (1) bekezdésében és az 1169/2011 rendelet 7. cikkében bevezetett védelmi rendszerek tehát olyan közös célt követnek, amely a fogyasztók megtévesztő tájékoztatással szembeni magas szintű védelmének biztosítására, és ezáltal annak elkerülésére irányul, hogy a fogyasztókat megtévesszék, különösen a termékek vagy konkrétabban az élelmiszerek bizonyos jellemzőit illetően. Még ha az e rendelkezések által tiltott gyakorlatok tényállási elemei nem is egyeznek meg teljes mértékben, e rendelkezések – amint az a jelen ítélet 29–31. pontjából kitűnik – nagymértékben hasonló kötelezettségeket állapítanak meg a fogyasztók tájékoztatására vonatkozóan.
37      Ezenkívül meg kell állapítani, hogy tekintettel a 2005/29 irányelv (7), (11), (13) és (14) preambulumbekezdésére, és mivel az ezen irányelv 6. cikkének (1) bekezdésében biztosított védelem megköveteli, hogy a kereskedelmi gyakorlat ténylegesen vagy valószínűsíthetően arra késztesse az átlagfogyasztót, hogy olyan ügyleti döntést hozzon, amelyet egyébként nem hozott volna meg, e rendelkezés létrehozza a fogyasztók gazdasági magatartását torzító tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok egységes és általános tilalmát (lásd ebben az értelemben: 2013. december 19‑i Trento Sviluppo és Centrale Adriatica ítélet, C‑281/12, EU:C:2013:859, 31. és 32. pont; 2018. szeptember 19‑i Bankia ítélet, C‑109/17, EU:C:2018:735, 30. pont).
38      Amint az a 2005/29 irányelv 1. cikkéből kitűnik, az irányelv által a fogyasztóknak nyújtott védelem a fogyasztók gazdasági érdekeihez kapcsolódik. Ezen irányelv rendelkezéseit tehát lényegében a fogyasztónak mint a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok címzettjének és lehetséges áldozatának a védelmére tekintettel alakították ki, és az ezen irányelv által követett, a fogyasztóknak a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokkal szembeni teljes körű védelmére irányuló, a jelen ítélet 34. pontjában felidézett célkitűzés azon a körülményen alapszik, hogy a fogyasztók a kereskedőkhöz képest – különösen a tájékozottságuk szintjét illetően – hátrányos helyzetben vannak, mivel a szerződéses partnerüknél gazdaságilag gyengébbek és jogilag kevésbé jártasak (lásd ebben az értelemben: 2015. április 16‑i UPC Magyarország ítélet, C‑388/13, EU:C:2015:225, 52. és 53. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Az említett irányelv (8) preambulumbekezdése kimondja, hogy e célkitűzés maga is egy tágabb megközelítésbe illeszkedik, ami a tisztességes versenynek az ugyanezen irányelv hatálya alá tartozó helyzetekben való biztosítására irányul.
39      Ami az 1169/2011 rendeletet illeti, a 3. cikkének (1) bekezdése kimondja, hogy az élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatás a fogyasztók egészségének és érdekeinek magas szintű védelmére törekszik azáltal, hogy a végső fogyasztók számára alapot biztosít a megalapozott választáshoz és az élelmiszerek biztonságos felhasználásához, különös tekintettel az egészségügyi, gazdasági, környezetvédelmi, társadalmi és etikai szempontokra. E rendelet 1. cikke (3) bekezdésének első albekezdése értelmében e rendelet valamennyi élelmiszer‑vállalkozóra vonatkozik, függetlenül attól, hogy azok az élelmiszerlánc mely szakaszában működnek, amennyiben azok tevékenységei összefüggenek a fogyasztók élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatásával.
40      Az élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatással összefüggő tisztességtelen gyakorlatoknak az 1169/2011 rendelet 7. cikkében előírt tilalma tehát lényegében nem a tisztességes verseny logikájába illeszkedik, hanem arra irányul, hogy egészségügyi és élelmiszer‑biztonsági megfontolások alapján megelőzze a fogyasztók gazdasági vagy nem gazdasági érdekeit érő, egy adott termék belső piacon történő forgalmazásából eredő károkat.
41      Ebből következik, hogy a 2005/29 irányelv 6. cikkének (1) bekezdésében és az 1169/2011 rendelet 7. cikkében bevezetett fogyasztóvédelmi rendszerek kiegészítik egymást, amennyiben az uniós joggal ellentétes ugyanazon magatartás különböző vonatkozásainak szankcionálására irányulnak. Ezt a megállapítást végeredményben megerősíti a 2005/29 irányelv 3. cikkének (3) bekezdésében foglalt általános szabály, amelynek értelmében ez az irányelv nem érinti a termékek egészségi és biztonsági vonatkozásaira alkalmazandó uniós jogot vagy nemzeti szabályokat.
42      E körülmények között az e két védelmi rendszerből eredő kötelezettségek egyidejű alkalmazása nem alkalmas arra, hogy a 2005/29 irányelv 3. cikkének (4) bekezdése értelmében leküzdhetetlen eltérést, következésképpen pedig összeütközést eredményezzen.
43      Pontosítani kell azonban, hogy az 1169/2011 rendelet 7. cikkének – a 2005/29 irányelvben előírt szabályokhoz képest – hatékony érvényesülésének, valamint e két jogi aktus következetes alkalmazásának biztosítása érdekében az élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatásra vonatkozó olyan gyakorlatot, amely megfelel az e 7. cikkből eredő valamennyi követelménynek, főszabály szerint nem tilthatja meg a 2005/29 irányelv.
44      A fenti indokokra tekintettel az első és a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2005/29 irányelv 3. cikkének (4) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes, ha a kereskedőnek az élelmiszerek területén tanúsított, az ezen irányelv 6. cikkének (1) bekezdése értelmében vett megtévesztő kereskedelmi gyakorlatnak minősülő magatartása az említett irányelvet átültető nemzeti szabályozás alapján szankcionálható abban az esetben, ha e magatartás az 1169/2011 rendelet 7. cikkében előírt tilalom és az e rendeletet végrehajtó nemzeti szabályozás hatálya alá is tartozik.
A harmadik kérdésről
45      Harmadik kérdésével az előterjesztő bíróság arra vár választ a Bíróságtól, hogy a 231/2017. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 3. cikkében előírt szankciórendszer összeegyeztethető‑e a 2005/29 irányelv 13. cikkével, amelynek értelmében a tagállamoknak hatékony, arányos és visszatartó erejű szankciókat kell megállapítaniuk az ezen irányelv végrehajtásaként elfogadott nemzeti rendelkezések megsértésének esetére.
46      Az olasz kormány és az Európai Bizottság kétségeit fejezi ki a harmadik kérdés elfogadhatóságát illetően, megjegyezve, hogy a Lidl Italiával szemben kiszabott szankciót kizárólag a 2005/29 irányelvet az olasz jogba átültető fogyasztóvédelmi törvénykönyv, nem pedig a 231/2017. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet alapján fogadták el, így ez utóbbi az alapügy megoldása szempontjából nem releváns.
47      Emlékeztetni kell arra, hogy az uniós jog nemzeti bíróság számára hasznos értelmezésének szükségessége megköveteli, hogy a nemzeti bíróság szigorúan tartsa tiszteletben az előzetes döntéshozatal iránti kérelem tartalmát érintő és a Bíróság eljárási szabályzatának 94. cikkében kifejezetten meghatározott követelményeket, amelyeket a kérdést előterjesztő bíróságnak – az EUMSZ 267. cikkben létrehozott együttműködés keretében – ismernie kell. E követelményeket egyébiránt az Európai Unió Bíróságának a nemzeti bíróságok figyelmébe ajánlott, az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek előterjesztésére vonatkozó ajánlásainak (HL C, C/2024/6008) 13., 15. és 16. pontja is megemlíti (2021. október 6‑i Consorzio Italian Management és Catania Multiservizi ítélet, C‑561/19, EU:C:2021:799, 68. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2025. szeptember 11‑i Bervidi ítélet, C‑38/24, EU:C:2025:690, 82. pont).
48      Ezért az eljárási szabályzat 94. cikkének c) pontjában foglaltakkal összhangban nélkülözhetetlen, hogy az előzetes döntéshozatalra utaló határozat tartalmazza azon okok ismertetését, amelyek miatt az előterjesztő bíróságban kérdés merült fel egyes uniós jogi rendelkezések értelmezésére vagy érvényességére vonatkozóan, valamint azt a kapcsolatot, amelyet az említett bíróság e rendelkezések és az alapeljárásban alkalmazandó nemzeti jog között felállít (2021. október 6‑i Consorzio Italian Management és Catania Multiservizi ítélet, C‑561/19, EU:C:2021:799, 69. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2025. szeptember 11‑i Bervidi ítélet, C‑38/24, EU:C:2025:690, 83. pont).
49      A jelen ügyben az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a harmadik kérdést illetően nem felel meg a jelen ítélet előző pontjában felidézett követelményeknek.
50      Egyrészt ugyanis e kérelemből egyértelműen kitűnik, hogy a Lidl Italiával szemben csak a 2005/29 irányelvet az olasz jogba átültető fogyasztóvédelmi törvénykönyv alapján szabtak ki szankciót. A kérdést előterjesztő bíróság nem szolgáltat olyan információt, amely arra engedne következtetni, hogy az alapügy eldöntése érdekében határoznia kellene a 231/2017. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 3. cikkében előírt szankciórendszerről, amely – amint az e rendelkezés szövegéből egyértelműen kitűnik – csak az 1169/2011 rendelet 7. cikke rendelkezéseinek megsértése esetén alkalmazandó. Másrészt e bíróság egyáltalán nem fejti ki azokat az okokat, amelyek miatt úgy véli, hogy szükséges megvizsgálni a 231/2017. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 3. cikkének a 2005/29 irányelv 13. cikkével való összeegyeztethetőségét, míg ez utóbbi rendelkezés csak az ezen irányelv végrehajtásaként elfogadott nemzeti rendelkezések megsértésének esetére alkalmazandó szankciókat szabályozza.
51      E körülmények között meg kell állapítani, hogy az előterjesztő bíróság nem ismertette kellőképpen azokat az okokat, amelyek miatt kérdés merült fel benne a 2005/29 irányelv 13. cikkének értelmezésére vonatkozóan, sem pedig azt a kapcsolatot, amelyet e rendelkezés és a 231/2017. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet között felállít.
52      Ebből következik, hogy a harmadik kérdés elfogadhatatlan.
A költségekről
53      Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (első tanács) a következőképpen határozott:
A belső piacon az üzleti vállalkozások fogyasztókkal szemben folytatott tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatairól, valamint a 84/450/EGK tanácsi irányelv, a 97/7/EK, a 98/27/EK és a 2002/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvek, valamint a 2006/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról szóló, 2005. május 11‑i 2005/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv („Irányelv a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról”) 3. cikkének (4) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
azzal nem ellentétes, ha a kereskedőnek az élelmiszerek területén tanúsított, a 2005/29 irányelv 6. cikkének (1) bekezdése értelmében vett megtévesztő kereskedelmi gyakorlatnak minősülő magatartása az ezen irányelvet átültető nemzeti szabályozás alapján szankcionálható abban az esetben, ha e magatartás a fogyasztók élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatásáról, az 1924/2006/EK és az 1925/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról és a 87/250/EGK bizottsági irányelv, a 90/496/EGK tanácsi irányelv, az 1999/10/EK bizottsági irányelv, a 2000/13/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, a 2002/67/EK és a 2008/5/EK bizottsági irányelv és a 608/2004/EK bizottsági rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2011. október 25‑i 1169/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 7. cikkében előírt tilalom és az 1169/2011 rendeletet végrehajtó nemzeti szabályozás hatálya alá is tartozik.
Aláírások
*      Az eljárás nyelve: olasz.