62024CJ0742
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (tizedik tanács)
2026. január 15. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – Határellenőrzések, menekültügy és bevándorlás – Menekültpolitika – 2013/33/EU irányelv – A 15. cikk (1) bekezdése – A munkaerőpiachoz való hozzáférés nemzetközi védelmet kérelmezőként – A munkaerőpiachoz való hozzáférés iránti kérelem elutasítása – Az elutasítás indoka – A nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásában bekövetkező, részben a kérelmezőnek tulajdonítható késedelem”
A C‑742/24. sz. [Havvitt] (
i
) ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Supreme Court (legfelsőbb bíróság, Írország) a Bírósághoz 2024. október 24‑én érkezett, 2024. október 23‑i határozatával terjesztett elő
az International Protection Appeals Tribunal,
a Minister for Justice,
Ireland,
az Attorney General
és
LK
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (tizedik tanács),
tagjai: J. Passer tanácselnök (előadó), D. Gratsias és B. Smulders bírák,
főtanácsnok: J. Richard de la Tour,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
Írország, a Minister for Justice és az Attorney General képviseletében M. Browne Chief State Solicitor, C. Aherne, A. Burke és A. Joyce, meghatalmazotti minőségben, segítőik: N. J. Travers SC és P. Leonard BL,
–
LK képviseletében C. Power SC, H. Burgess BL és G. Daly solicitor,
–
az Európai Bizottság képviseletében A. Azéma és M. Debieuvre, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a nemzetközi védelmet kérelmezők befogadására vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 2013. június 26‑i 2013/33/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2013. L 180., 96. o.) 15. cikke (1) bekezdésének értelmezésére vonatkozik.
2
Ezt a kérelmet a nemzetközi védelmet kérelmező LK, valamint az International Protection Appeals Tribunal (a nemzetközi védelemmel kapcsolatos ügyek fellebbviteli bírósága, Írország), a Minister for Justice (igazságügyi miniszter, Írország), Ireland (Írország) és az Attorney General (főügyész, Írország) között, LK munkaerőpiachoz való hozzáférés iránti kérelmét azzal az indokkal elutasító határozat jogszerűségének tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, hogy a nemzetközi védelem iránti kérelmével kapcsolatos elsőfokú határozat (a továbbiakban: elsőfokú határozat) elfogadásában bekövetkező késedelem neki tulajdonítható.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 2013/32/EU irányelv
3
A nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárásokról szóló, 2013. június 26‑i 2013/32/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2013. L 180., 60. o.; helyesbítés: HL 2016. L 198., 50. o.) „Az eljáráshoz való hozzáférés” című 6. cikke a (4) bekezdésében a következőképpen szól:
„[…] a nemzetközi védelem iránti kérelem benyújtottnak tekintendő, amint a kérelmező által benyújtott kérelem vagy amennyiben a nemzeti jog így rendelkezik, egy hivatalos jelentés beérkezett az érintett tagállam illetékes hatóságához.”
A 2013/33 irányelv
4
A 2013/33 irányelv „Hatály” című 3. cikke az (1) bekezdésében a következőket írja elő:
„Ezen irányelvet minden olyan harmadik országbeli állampolgárra és hontalan személyre alkalmazni kell, aki egy tagállam területén […] nemzetközi védelem iránti kérelmet nyújt be […]”
5
Ezen irányelvnek a „Foglalkoztatás” című 15. cikke az (1) bekezdésében így rendelkezik:
„A tagállamok a nemzetközi védelem iránti kérelem benyújtását követően legkésőbb 9 hónappal biztosítják a kérelmezőknek a munkaerőpiachoz való hozzáférést, amennyiben az illetékes hatóság első fokon nem hozott határozatot, és a késedelem nem a kérelmezőnek tulajdonítható.”
Az ír jog
6
A European Communities (Receptions Conditions) Regulations 2018 (az Európai Közösségekről [befogadási feltételek] szóló 2018. évi rendelet; S. I. no 230/2018, a továbbiakban: 2018. évi rendelet) 2018. június 30‑i hatállyal átültette az ír jogba a 2013/33 irányelv rendelkezéseit.
7
E rendelet 11. cikkének (3) és (4) bekezdése, amely a 2013/33 irányelv 15. cikkének (1) bekezdését hajtja végre, a következőképpen rendelkezik:
„(3)   A kérelmező a munkaerőpiachoz való hozzáférésre vonatkozó engedély iránti kérelmet nyújthat be:
[…]
b)
legkorábban a [nemzetközi védelem iránti] kérelmének benyújtásától számított nyolc hónap elteltével.
(4)   A Minister [for Justice and Equality] [(igazságügyi és esélyegyenlőségi miniszter, Írország)] a (3) bekezdésnek megfelelően benyújtott kérelem alapján [a munkaerőpiachoz való hozzáférésre vonatkozó] engedélyt adhat a kérelmezőnek, ha meggyőződött arról, hogy:
a)
a (6) bekezdés sérelme nélkül a [nemzetközi védelem iránti] kérelem benyújtásától számított kilenc hónap eltelt, és ezen időpontig nem hoztak első fokon határozatot a kérelmező védelem iránti kérelme tárgyában, és
b)
az (a) pont szerinti helyzet nem tulajdonítható részben vagy egészben a kérelmezőnek.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
8
2019. szeptember 2‑án a grúz állampolgár LK nemzetközi védelem iránti kérelmet nyújtott be Írországban azzal az indokkal, hogy súlyos sérelmek elszenvedésének valós veszélye fenyegetné, ha visszaküldenék a származási országába.
9
2019. szeptember 16‑ra az International Protection Office (nemzetközi védelmi hivatal, Írország; a továbbiakban: IPO) meghallgatást tűzött ki LK‑val, akit azonban erről nem értesítettek. LK felvette a kapcsolatot a szociális munkásával, aki 2019. december 12‑re szervezett egy meghallgatást az IPO‑val. E meghallgatás során LK grúz nyelvű nemzetközi védelmi kérdőívet (a továbbiakban: IPO 2 kérdőív) kapott kitöltésre, amelyet 2020. január 6‑ig kellett visszaküldenie.
10
Az IPO négy alkalommal, 2020. augusztus 24‑ig meghosszabbította a határidőt, hogy megkönnyítse LK számára az IPO 2 kérdőívre adott válaszának benyújtását. A határidőt először 2020. január 7‑én hosszabbították meg, 2020. február 5‑ig, mivel LK‑nak nem volt ügyvédje, aki jogi tanácsadást nyújthatott volna. A második körben a kijelölt ügyvéd több határidő‑hosszabbítást kért, hogy utasításokat kaphasson; e határidő‑hosszabbítások megadására 2020. február 5‑én és 2020. február 20‑án került sor. Ugyanis mivel LK nem beszélt angolul, egy grúz tolmács szolgáltatásaira volt szükség ahhoz, hogy az ügyvéd segítségével ki tudja tölteni az IPO 2 kérdőívet. A határidő‑hosszabbítás iránti harmadik kérelmet eredetileg elutasították, de e hosszabbítást később, 2020. március 16‑án2020. május 1‑jéig megadták a Covid19‑világjárvány kitörése és a személyes tolmácsolási szolgáltatások megszervezésének ezzel kapcsolatos nehézségei miatt. E határidő‑hosszabbítást valamennyi nemzetközi védelmet kérelmező megkapta. 2020. július 17‑én kérték a negyedik és egyben utolsó határidő‑hosszabbítást, amelyet 2020. augusztus 24‑ig megadtak. LK 2020. augusztus 5‑én személyesen találkozott ügyvédjével egy tolmács jelenlétében, és az IPO 2 kérdőívet 2020. augusztus 25‑én nyújtotta be az IPO‑hoz.
11
2020. június 20‑án LK ezzel párhuzamosan a munkaerőpiachoz való hozzáférés engedélyezése iránti kérelmet nyújtott be a Labour Market Access Unithoz (munkaerőpiaci‑hozzáférési osztály, Írország; a továbbiakban: LMAU), a 2018. évi rendelet 11. cikkének (3) bekezdése alapján.
12
E kérelmet az LMAU 2020. augusztus 28‑án elutasította azzal az indokkal, hogy az elsőfokú határozat meghozatalában bekövetkezett késedelem LK‑nak tulajdonítható. Az LMAU megjegyezte továbbá, hogy LK nem küldte vissza az IPO 2 kérdőívet.
13
2020. szeptember 11‑én LK ezen elutasítás felülvizsgálatát kérte. 2020. december 2‑i határozatában az e tekintetben az igazságügyi minisztériumban hatáskörrel rendelkező hatóság megerősítette az említett elutasítást, és úgy vélte, hogy az elsőfokú határozat meghozatalában bekövetkezett késedelem LK‑nak tulajdonítható, mivel nem jelent meg a 2019. szeptember 16‑i meghallgatáson, és nem nyújtotta be észszerű időn belül az IPO 2 kérdőívet.
14
LK fellebbezést nyújtott be ezen elutasítással szemben az International Protection Appeals Tribunalhöz (a nemzetközi védelemmel kapcsolatos ügyek fellebbviteli bírósága), amelyet a 2021. március 3‑i határozatban elutasítottak.
15
Ezt követően LK e határozattal szemben keresetet terjesztett a High Court (felsőbíróság, Írország) elé. E bíróság a 2022. június 9‑i ítéletében megállapította, hogy az International Protection Appeals Tribunal (a nemzetközi védelemmel kapcsolatos ügyek fellebbviteli bírósága) azon megállapítása, hogy az elsőfokú határozat meghozatalában bekövetkezett késedelem LK‑nak tulajdonítható, vagy hogy LK nem működött együtt kérelmének megvizsgálásában, észszerűtlen és irracionális volt, így megsemmisítette e határozatot.
16
Ezen ítélettel szemben fellebbezést nyújtottak be a Supreme Court (Írország legfelsőbb bírósága), a kérdést előterjesztő bíróság előtt.
17
E bíróság úgy véli, hogy LK‑nak nem tulajdonítható semmilyen késedelem a 2019. szeptember 2‑től, a nemzetközi védelem kérelmezésének időpontjától 2020. január 28‑at – amely időpontban a Legal Aid Board (jogi segítségnyújtási testület, Írország) ügyvédet jelölt ki számára annak érdekében, hogy segítse őt az IPO 2 kérdőívre adott válaszának előkészítésében – követő észszerű határidő lejártáig.
18
Megjegyzi azonban, hogy 2020. március 4‑én e kérdőívet még mindig nem töltötték ki, noha 2020. február 5‑én és 20‑án ismét meghosszabbították az e kérdőív megválaszolására LK számára rendelkezésre álló határidőt. A kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy csak a Covid19‑világjárvány kitörése és az ezzel kapcsolatos korlátozások miatt kapott további határidő‑hosszabbítást valamennyi nemzetközi védelmet kérelmező 2020. március 16‑án, ami lehetővé tette LK számára, hogy 2020. május 1‑jéig további határidőt kapjon. Márpedig az IPO 2 kérdőívet LK ebben az időpontban még nem nyújtotta be, és csak 2020. július 17‑én kért újabb határidő‑hosszabbítást.
19
E bíróság úgy véli, hogy az a tény, hogy az IPO beleegyezett bizonyos számú határidő‑hosszabbítás engedélyezésébe, nem bír jelentőséggel, mivel a nemzetközi védelem iránti kérelmet nem lehetett megvizsgálni, tekintve, hogy LK nem közölte a szükséges információkat egy megfelelően kitöltött IPO 2 kérdőívben.
20
Úgy véli, hogy nincs kielégítő magyarázat arra, hogy LK miért késlekedett az IPO 2 kérdőív benyújtásával, még akkor sem, ha a Covid19‑világjárványt figyelembe vesszük.
21
Az LK által 2020. június 20‑án benyújtott, a munkaerőpiachoz való hozzáférésre vonatkozó engedély iránti kérelmet illetően a kérdést előterjesztő bíróság hangsúlyozza, hogy ebben az időpontban LK nem közölte az IPO‑val a nemzetközi védelem iránti kérelmének megvizsgálásához szükséges információkat. E tekintetben úgy véli, semmi nem utal arra, hogy ha az IPO 2 kérdőívet megfelelő időben nyújtották volna be, úgy LK nemzetközi védelem iránti kérelmét ne lehetett volna megvizsgálni a 2019. szeptember 2‑án kezdődött, a 2013/33 irányelv 15. cikkének (1) bekezdésében említett kilenc hónapos határidőn belül.
22
E bíróság úgy véli, hogy kijelenthető, hogy LK nemzetközi védelem iránti kérelmének megvizsgálásában bekövetkezett késedelem teljes egészében ez utóbbinak tulajdonítható, mivel az IPO‑val való együttműködésének hiányában a kérelmét nem lehetett megvizsgálni. Álláspontja szerint azonban a 2019. szeptember 2. óta bekövetkezett késedelem egy része nem tulajdonítható LK‑nak.
23
E körülmények között az említett bíróság arra keresi a választ, hogy az LK nemzetközi védelem iránti kérelmének megvizsgálásában bekövetkezett késedelmet megvalósító különböző elemek milyen módon tulajdonítandók LK‑nak. E tekintetben megjegyzi, hogy a 2013/33 irányelv nem jelöli meg azokat a cselekményeket, amelyek a nemzetközi védelmet kérelmezőnek tulajdonítható késedelmet képezhetnek.
24
A kérdést előterjesztő bíróság arra is keresi a választ, hogy a „tulajdonítható részben” kifejezésnek a 2018. évi rendeletbe való beillesztése azt jelenti‑e, és ha igen, milyen mértékben, hogy Írország nem ültette át megfelelően a 2013/33 irányelvet a nemzeti jogrendbe, figyelembe véve azt a mérlegelési mozgásteret, amellyel a tagállamok ezen irányelv végrehajtása keretében rendelkeznek.
25
E körülmények között a Supreme Court (legfelsőbb bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
A [2021. január 14‑iThe International Protection Appeals Tribunal és társai ítéletben (C‑322/19 és C‑385/19, EU:C:2021:11)] a Bíróság megjegyezte, hogy a [2013/33] irányelv semmiféle iránymutatással nem szolgál a tekintetben, hogy mely magatartások képezhetnek az irányelv 15. cikkének (1) bekezdése értelmében a nemzetközi védelmet kérelmezőnek tulajdonítható késedelmet. Annak vizsgálata során, hogy mely magatartások képezhetnek a kérelmezőnek tulajdonítható késedelmet, figyelembe kell‑e venni azt a körülményt, hogy [az LK‑hoz] hasonló kérelmező egyáltalán nem szolgáltatott információkat (a kérdőív megválaszolása révén) az irányelv 15. cikkében előírt kilenc hónapos időszakot meghaladó ideig?
2)
Csak a teljes egészében és kizárólag a nemzetközi védelmet kérelmezőnek tulajdonítható késedelmet foglalja‑e magában a [2013/33] irányelv 15. cikkének (1) bekezdése értelmében vett »késedelem« fogalma, vagy e fogalom minden olyan nem jelentéktelen késedelmet magában foglal, amely a kérelmezőnek tulajdonítható, vagy amely a kérelmező általi »együttműködés hiányának« tekinthető?
3)
Olyan körülmények között, amikor jelentős megmagyarázhatatlan késedelem tulajdonítható a nemzetközi védelmet kérelmezőnek, és magának az államnak is tulajdonítható késedelem, valamint a Covid19‑ből eredőkhöz hasonló külső tényezők is további késedelmet okoztak, a teljes késedelem egy része »a kérelmezőnek tulajdonítható« lehet‑e a [2013/33] irányelv alkalmazásában, vagy a kérelem megvizsgálásában bekövetkezett bármely késedelemnek kizárólag a kérelmezőnek tulajdonítható késedelemnek kell lennie?
4)
Azt jelenti‑e a »tulajdonítható részben« kifejezésnek a [2018. évi rendelet] 11. cikke (4) bekezdésének (b) pontjába történt beillesztése, hogy [az Ír Köztársaság] nem megfelelően ültette át a [2013/33] irányelvet a tagállamokat az irányelv átültetésének módja tekintetében megillető mérlegelési mozgástérre tekintettel, ha nem tűnik úgy, hogy az említett kifejezés beillesztése gyakorlatilag lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé teszi az uniós jogrend által biztosított jogok gyakorlását?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
26
Négy kérdésével az előterjesztő bíróság a 2013/33 irányelv 15. cikke értelmében vett „nem a kérelmezőnek tulajdonítható [késedelem]” kifejezés értelmezését kéri a Bíróságtól.
Az első, második és harmadik kérdésről
27
Első három kérdésével, amelyeket célszerű együttesen vizsgálni, az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ a Bíróságtól, hogy a 2013/33 irányelv 15. cikkének (1) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy egyrészt az e rendelkezés értelmében vett, a kérelmezőnek tulajdonítható késedelemnek minősül az a tény, hogy a nemzetközi védelmet kérelmező egyáltalán nem szolgáltatott olyan információt, amely lehetővé tenné az illetékes hatóságok számára, hogy a nemzetközi védelem iránti kérelmét az említett rendelkezésben előírt kilenc hónapos határidőt meghaladó időszakon keresztül vizsgálják, és másrészt, hogy a kérelmezőnek tulajdonítható e késedelem csak a kizárólag e kérelmezőnek tulajdonítható késedelemre vagy annak egy részére vonatkozik, vagy olyan késedelemre is, amelynek okai vegyesek, azaz mind e kérelmező magatartásának, mind a tagállamnak és/vagy külső tényezőknek is tulajdonítható.
28
Emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében kizárólag a jogvitát tárgyaló és a meghozandó határozatért felelős nemzeti bíróság feladata annak eldöntése, hogy az ügy sajátos jellemzőire tekintettel az ítélet meghozatala szempontjából szükséges‑e az előzetes döntéshozatalra utalás, és valóban relevánsak‑e a Bíróságnak feltett kérdések. Következésképpen, ha a feltett kérdések uniós jogi szabály értelmezésére vonatkoznak, a Bíróság főszabály szerint köteles határozatot hozni (2021. október 6‑iSumal ítélet, C‑882/19, EU:C:2021:800, 27. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
29
E tekintetben, mivel a 2013/33 irányelv 15. cikkének (1) bekezdésében előírt kilenc hónapos határidő a nemzetközi védelem iránti kérelem benyújtásától kezdődik, a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem szükségképpen azon az előfeltevésen alapul, hogy LK‑nak a 2013/32 irányelv 6. cikkének (4) bekezdése értelmében vett nemzetközi védelem iránti kérelmét 2019. szeptember 2‑án nyújtották be. A Bíróságnak az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első, második és harmadik kérdést e ténybeli előfeltevés alapján kell megválaszolnia, amelynek a helytállóságát a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia.
30
A 2013/33 irányelv 15. cikke (1) bekezdésének megfelelően az illetékes hatóság által a nemzetközi védelem iránti kérelem benyújtásától számított kilenc hónapon belül hozott elsőfokú határozat hiányában a kérelmezőnek minden további késedelem nélkül engedélyt kell kapnia a fogadó tagállam munkaerőpiacához való hozzáférésre, kivéve az e kérelem megvizsgálásában neki tulajdonítható késedelem esetén. Amint az ezen irányelv (23) preambulumbekezdéséből kitűnik, a kérelmezők munkaerőpiachoz való hozzáférésének célja a kérelmezők önellátóvá válásának elősegítése és a tagállamok közötti jelentős eltérések csökkentése.
31
E rendelkezés értelmezése érdekében emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság már kimondta, hogy figyelembe kell venni a nemzetközi védelem megadására irányuló, a 2013/32 irányelvvel létrehozott közös eljárási szabályokat, és hogy ezen 2013/32 irányelv 31. cikkének (3) bekezdéséből az következik, hogy a nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásában bekövetkező késedelem a kérelmezőnek tulajdonítható, ha a kérelmező nem tesz eleget az említett irányelv 13. cikke szerinti kötelezettségeinek. Márpedig ez utóbbi cikk előírja, hogy a kérelmezőknek együtt kell működniük a hatáskörrel rendelkező hatóságokkal a személyazonosságuknak, valamint a harmadik országbeli állampolgárok és hontalan személyek nemzetközi védelemre jogosultként való elismerésére, az egységes menekült- vagy kiegészítő védelmet biztosító jogállásra, valamint a nyújtott védelem tartalmára vonatkozó szabályokról szóló, 2011. december 13‑i 2011/95/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2011. L 337., 9. o.; helyesbítések: HL 2017. L 167., 58. o; HL 2019. L 19., 20. o.) 4. cikkének (2) bekezdésében említett egyéb tényezőknek, azaz a kérelmező életkorának, hátterének – ideértve az érintett hozzátartozókét is –, állampolgárságának (állampolgárságainak), korábbi tartózkodási helyének (helyeinek), illetve a korábbi tartózkodási helye(i) szerinti ország(ok)nak, menedékjog iránt korábban benyújtott kérelmeinek, utazásának útvonalának, úti okmányainak, továbbá nemzetközi védelem iránti kérelme indokainak a meghatározása céljából. Ezenkívül a Bíróság pontosította, hogy a kérelmezőre háruló ezen együttműködési kötelezettség magában foglalja, hogy a kérelmező a lehető legteljesebb mértékben biztosítsa a kért igazolásokat, valamint adott esetben a kért magyarázatokat és információkat (2021. január 14‑iThe International Protection Appeals Tribunal és társai ítélet, C‑322/19 és C‑385/19, EU:C:2021:11, 76. és 77. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
32
Ezenkívül a Bíróság kimondta, hogy a 2013/32 irányelv 13. cikke azt is lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy a kérelme megvizsgálásához szükséges egyéb kötelezettségeket is előírjanak a kérelmező számára, előírhatják többek között, hogy be kell jelentkeznie a hatáskörrel rendelkező hatóságoknál, vagy hogy személyesen meg kell jelennie egy meghatározott időpontban és helyen, hogy tájékoztatnia kell a hatóságokat a lakóhelyéről, illetve hogy a hatóságok átkutathatják a kérelmezőt, fényképet készíthetnek róla és felvételt készíthetnek szóbeli nyilatkozatairól (2021. január 14‑iThe International Protection Appeals Tribunal és társai ítélet, C‑322/19 és C‑385/19, EU:C:2021:11, 78. pont).
33
Következésképpen a nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásában bekövetkező késedelem akkor tulajdonítható a kérelmezőnek, ha az nem működött együtt a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságokkal (2021. január 14‑iThe International Protection Appeals Tribunal és társai ítélet, C‑322/19 és C‑385/19, EU:C:2021:11, 79. pont).
34
Így az a tény, hogy a kérelmező egyáltalán nem szolgáltatott olyan információt, amely lehetővé tenné az illetékes hatóságok számára, hogy a nemzetközi védelem iránti kérelmét az e kérelem benyújtásától számított kilenc hónapos határidőt meghaladó időszakon keresztül vizsgálják, az együttműködés teljes hiányának minősül, amely igazolja, hogy e kérelmező ezen időszak leteltekor a 2013/33 irányelv 15. cikkének (1) bekezdése alapján nem férhet hozzá a munkaerőpiachoz. Ezen együttműködés teljes hiánya tehát azzal a következménnyel jár, hogy az említett rendelkezésben előírt legfeljebb kilenc hónapos határidő nem kezdődhetett meg.
35
Mindemellett, ellentétben az együttműködésnek a 2013/33 irányelv 15. cikkének (1) bekezdésében előírt legfeljebb kilenc hónapos határidőn belüli teljes hiányával, az, ha a kérelmező e határidő tartama alatt egy adott időintervallumban nem működik együtt, nem járhat ilyen következménnyel.
36
Ilyen helyzetben ugyanis a kérelme megvizsgálásában bekövetkezett késedelemnek kizárólag az lehet a következménye, hogy ugyanezen kilenc hónapos határidő meghosszabbodik azon időintervallum hosszával, amelynek során az említett kérelmező együttműködésének hiánya e késedelmet eredményezte, azon időpont meghatározása érdekében, amelytől kezdve elsőfokú határozat hiányában e kérelmező jogosult a munkaerőpiachoz való hozzáférésre vonatkozó engedély megszerzésére. Ezzel szemben az e határidő alatt eltelt azon időintervallumok, amelyek során az említett késedelem kizárólag az említett kérelmező magatartásától eltérő okoknak tulajdonítható, nem vehetők figyelembe a szóban forgó határidő meghosszabbításában.
37
Mindazonáltal a jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy a nemzetközi védelmet kérelmezőnek tulajdonítható‑e az a késedelem, amelynek okai vegyesek, azaz mind a kérelmezőnek, mind a fogadó tagállamnak tulajdoníthatók, vagy azok olyan külső tényezők, mint a világjárvány.
38
E tekintetben a Bírósághoz megküldött iratanyagból kitűnik, hogy az alapügy alapjául szolgáló tényállás ilyen helyzeteket foglal magában, különösen a 2020. január 28‑át követő időszak tekintetében, amely időpontban a jogi segítségnyújtási testület ügyvédet jelölt ki annak érdekében, hogy segítse LK‑t az IPO 2 kérdőívre adott válaszának előkészítésében, és amely időpont előtt a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy az időmúlás semmiképpen nem tulajdonítható LK‑nak.
39
Ezenkívül, ami a 2020. január 28‑át követő időszakot illeti, a kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy bár nem lehet szó arról, hogy LK‑nak késedelmet tulajdonítsanak az IPO 2 kérdőív kitöltéséhez szükséges észszerű időt illetően, 2020. március 4‑én e kérdőívet még mindig nem küldték vissza az IPO‑nak, noha 2020. február 5‑én és 20‑án LK számára további határidőket biztosítottak. E bíróság egyébiránt megjegyzi, hogy csak a Covid19‑világjárvány kitörése miatt kapott további határidő‑hosszabbítást valamennyi nemzetközi védelmet kérelmező 2020. március 16‑án, ami lehetővé tette LK számára, hogy 2020. május 1‑jéig határidő‑hosszabbítást kapjon. Megjegyzi azonban, hogy ebben az időpontban az említett kérdőívet még mindig nem küldték vissza az IPO‑nak, és csak 2020. július 17‑én, azaz két és fél hónappal később kértek újabb hosszabbítást, amelyet 2020. augusztus 24‑ig adtak meg. Ezt követően LK 2020. augusztus 5‑én részt vett az ügyvédjével és a tolmácsával tartott találkozón, és 2020. augusztus 25‑én benyújtotta a kitöltött IPO 2 kérdőívet.
40
E tekintetben meg kell állapítani, hogy az a feltétele annak, hogy a késedelmet a nemzetközi védelmet kérelmezőnek lehessen tulajdonítani, hogy az adott ügy valamennyi releváns körülményére tekintettel megállapítást nyer a kérelmező magatartása és a megállapított késedelem közötti okozati összefüggés fennállása, így a kérelmező csak a neki tulajdonítható késedelmekért tehető felelőssé. Ebből következik, hogy olyan késedelem esetén, amelynek okai vegyesek, fontos meghatározni e késedelemnek az említett kérelmezőnek tulajdonítható részét.
41
Abban az esetben, ha az ilyen meghatározás lehetséges, a fogadó tagállam illetékes hatóságának nem azon időintervallum teljes tartamát kell figyelembe vennie, amelynek eltelte vegyes okokkal magyarázható, hanem ezen időintervallum azon részét, amely megfelel a nemzetközi védelmet kérelmezőnek tulajdonítható felelősséghányadnak, annak érdekében, hogy e rész erejéig meghosszabbítsa a 2013/33 irányelv 15. cikkének (1) bekezdésében előírt azon kilenc hónapos határidőt, amelyet követően e kérelmezőnek joga van a munkaerőpiachoz való hozzáférésre, és a tagállam megszegné kötelezettségeit, ha megtagadja tőle az erre vonatkozó engedélyt.
42
Az ilyen értelmezés lehetővé teszi az egyensúly biztosítását egyrészt a kérelmezőnek a 2013/33 irányelv 15. cikkének (1) bekezdésében előírt kilenc hónapos határidőn belül meghozott elsőfokú határozat hiányában a munkaerőpiachoz való hozzáféréshez való joga, másrészt pedig a fogadó tagállam érdekei között, amelynek nem róható fel e hozzáférés biztosításának hiánya e határidő lejártát követően, amennyiben e kérelmező részben felelős azért, mert az említett határidőn belül nem hoztak elsőfokú határozatot.
43
E körülmények között az első, a második és a harmadik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2013/33 irányelv 15. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az e rendelkezés értelmében vett, a nemzetközi védelmet kérelmezőnek tulajdonítható késedelem nemcsak a kizárólag e kérelmezőnek tulajdonítható késedelemre vagy annak egy részére vonatkozik, hanem egy olyan időintervallum fennállása esetén, amelynek eltelte vegyes okokkal magyarázható, azaz amelynek kialakulása mind e kérelmező magatartásának, mind a fogadó tagállamnak és/vagy olyan külső tényezőknek is tulajdonítható, mint a világjárvány, ezen időintervallum azon része, amely az adott ügy valamennyi körülményére tekintettel az említett kérelmezőnek tulajdonítható felelősséghányadnak felel meg.
A negyedik kérdésről
44
Negyedik kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2013/33 irányelv 15. cikkének (1) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amelynek értelmében az e tagállam munkaerőpiacához való hozzáférés engedélyezésére hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóság megtagadhatja az ilyen engedélyt azon nemzetközi védelmet kérelmezőtől, akinek a legalább kilenc hónapja ugyanezen tagállamban benyújtott kérelme tárgyában még mindig nem hoztak elsőfokú határozatot olyan okok miatt, amelyek „részben” e kérelmezőnek tulajdoníthatók.
45
Márpedig az első, második és harmadik kérdésre adott válaszból az következik, hogy az elsőfokú határozat késedelmes elfogadása esetén a 2013/33 irányelv 15. cikkének (1) bekezdése lehetővé teszi e tagállam számára annak meghatározását, hogy fennáll‑e okozati összefüggés a nemzetközi védelem kérelmezőjének magatartása és e késedelem között, ideértve azt az esetet is, amikor e késedelem csak részben tulajdonítható e kérelmezőnek, annak érdekében, hogy az e rendelkezésben előírt kilenc hónapot annyival meghaladó időpontra halasszák el annak a határidőnek a lejártát, amelyet követően az említett tagállam köteles biztosítani az említett kérelmező számára a munkaerőpiachoz való hozzáférést, amely megfelel azon időintervallumnak, amelyre vonatkozóan ezen okozati összefüggést megállapították, vagy vegyes okokból bekövetkezett késedelem esetén ezen időintervallum azon részének, amely az e kérelmezőnek tulajdonítható felelősséghányadnak felel meg.
46
Következésképpen a negyedik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2013/33 irányelv 15. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amelynek értelmében a munkaerőpiachoz való hozzáférésre vonatkozó engedélyek megadására hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóság megtagadhatja az ilyen engedélyt azon nemzetközi védelmet kérelmezőtől, akinek az e tagállamban legalább kilenc hónapja benyújtott kérelme tárgyában még mindig nem hoztak elsőfokú határozatot olyan okok miatt, amelyek „részben” e kérelmezőnek tulajdoníthatók, amennyiben e megtagadás megalapozásához kizárólag azt az időintervallumot veszik figyelembe, amely tekintetében okozati összefüggést állapítottak meg e kérelmező magatartása és e késedelem bekövetkezése között, vagy olyan időintervallum esetén, amelynek eltelte vegyes okok miatt következett be, ezen időintervallum azon részét, amely az említett kérelmezőnek tulajdonítható felelősséghányadnak felel meg.
A költségekről
47
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (tizedik tanács) a következőképpen határozott:
1)
A nemzetközi védelmet kérelmezők befogadására vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 2013. június 26‑i 2013/33/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 15. cikkének (1) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
az e rendelkezés értelmében vett, a nemzetközi védelmet kérelmezőnek tulajdonítható késedelem nemcsak a kizárólag e kérelmezőnek tulajdonítható késedelemre vagy annak egy részére vonatkozik, hanem egy olyan időintervallum fennállása esetén, amelynek eltelte vegyes okokkal magyarázható, azaz amelynek kialakulása mind e kérelmező magatartásának, mind a fogadó tagállamnak és/vagy olyan külső tényezőknek is tulajdonítható, mint a világjárvány, ezen időintervallum azon része, amely az adott ügy valamennyi körülményére tekintettel az említett kérelmezőnek tulajdonítható felelősséghányadnak felel meg.
2)
A 2013/33 irányelv 15. cikkének (1) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
azzal nem ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amelynek értelmében a munkaerőpiachoz való hozzáférésre vonatkozó engedélyek megadására hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóság megtagadhatja az ilyen engedélyt azon nemzetközi védelmet kérelmezőtől, akinek az e tagállamban legalább kilenc hónapja benyújtott kérelme tárgyában még mindig nem hoztak elsőfokú határozatot olyan okok miatt, amelyek „részben” e kérelmezőnek tulajdoníthatók, amennyiben e megtagadás megalapozásához kizárólag azt az időintervallumot veszik figyelembe, amely tekintetében okozati összefüggést állapítottak meg e kérelmező magatartása és e késedelem bekövetkezése között, vagy olyan időintervallum esetén, amelynek eltelte vegyes okok miatt következett be, ezen időintervallum azon részét, amely az említett kérelmezőnek tulajdonítható felelősséghányadnak felel meg.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: angol.
(
i
)	A jelen ügy neve fiktív. Az nem egyezik az eljárásban részt vevő egyetlen fél valódi nevével sem.