62018TJ0716_RES
T‑716/18. sz. ügy
(kivonatos közzététel)
The Logistical Approach BV
kontra
az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala
A Törvényszék ítélete (ötödik tanács), 2019. szeptember 20.
„Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – Az Idealogistic Compass Greatest care in getting it there európai uniós ábrás védjegy bejelentése – IDÉA korábbi nemzetközi ábrás védjegy – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség – Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”
Európai uniós védjegy – Az európai uniós védjegy meghatározása és megszerzése – Viszonylagos kizáró okok – Azonos vagy hasonló áruk, illetve szolgáltatások vonatkozásában lajstromozott azonos vagy hasonló korábbi védjegy jogosultja általi felszólalás – A korábbi védjeggyel való összetéveszthetőség – Az összetéveszthetőség értékelése – Az érintett vásárlóközönség meghatározása – A vásárlóközönség figyelmének szintje
(2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 8. cikk, (1) bekezdés, b) pont)
(lásd: 18., 23–25. pont)
Európai uniós védjegy – Az európai uniós védjegy meghatározása és megszerzése – Viszonylagos kizáró okok – Azonos vagy hasonló áruk, illetve szolgáltatások vonatkozásában lajstromozott azonos vagy hasonló korábbi védjegy jogosultja általi felszólalás – A korábbi védjeggyel való összetéveszthetőség – Idealogistic Compass Greatest care in getting it there ábrás védjegy
(2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 8. cikk, (1) bekezdés, b) pont)
(lásd: 26–30., 63–70. pont)
Összefoglalás
A Törvényszék a 2019. szeptember 20‑i The Logistical Approach kontra EUIPO – Idea Groupe (Idealogistic Compass Greatest care in getting it there) ítéletében (T‑716/18) hatályon kívül helyezte az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) negyedik fellebbezési tanácsának a felszólalási osztály azon határozatát helybenhagyó határozatát, amely helyt adott az Idealogistic Compass Greatest care in getting it there ábrás védjegy lajstromozásával szemben benyújtott és az IDÉA korábbi nemzetközi ábrás védjegyre alapított és felszólalásnak.
A Törvényszék szerint, még ha feltételezzük is, hogy a szóban forgó szolgáltatások azonosak – ahogyan azt a fellebbezési tanács is megállapította –, és figyelembe vesszük a korábbi védjegy átlagos megkülönböztető képességét, a fellebbezési tanácsnak ki kellett volna zárnia az összetéveszthetőség fennállását, legalábbis a kizárólag magas szintű figyelmet tanúsító szakmai közönséget célzó szolgáltatások tekintetében. A szóban forgó szolgáltatások kiválasztása során tanúsított magas szintű figyelem miatt, valamint a szóban forgó megjelölések kismértékű hasonlóságára tekintettel – amely többek között annak tudható be, hogy a struktúráik oly módon különböznek, hogy nem kerülhetik el a különösen figyelmes és tájékozott közönség figyelmét –, ugyanis nem állhat fenn összetéveszthetőség e szolgáltatások kereskedelmi származását illetően.
A Törvényszék e tekintetben megállapította, hogy – a fellebbezési tanács által állítottakkal ellentétben – az a körülmény, hogy a szakembereknek ritkán van arra lehetőségük, hogy a különböző védjegyeket közvetlenül összehasonlítsák, és így az emlékezetükben az e védjegyekről őrzött tökéletlen képre kell hagyatkozniuk, nem vezethet ahhoz a következtetéshez, amely szerint a szóban forgó védjegyek imázsát a jelen ügyben nagy részben a közös „idea” elem határozza meg. Ugyanis, bár az „idea” elem a bejelentett védjegy egyik domináns eleme és a korábbi védjegy megkülönböztető eleme is, a szakértők nem tekintik az egyetlen olyan elemnek, amely a szóban forgó védjegyek azonosítását teszi lehetővé.
Következésképpen a Törvényszék helyt adott a 2017/1001 rendelet (
1
) 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértésére alapított egyetlen jogalapnak a bejelentett védjegy alá tartozó azon szolgáltatások vonatkozásában, amelyek kizárólag a szakmai közönséget célozzák.
Márpedig, mivel a fellebbezési tanács nem azonosította teljeskörűen, hogy mely szolgáltatások célozzák kizárólag a magas szintű figyelmet tanúsító szakembereket, illetve mely szolgáltatások célozzák mind a szakembereket, mind pedig az átlagos szintű figyelmet tanúsító nagyközönséget, a Törvényszék teljes egészében helyt adott az egyetlen jogalapnak, és a megtámadott határozatot teljes egészében hatályon kívül helyezte.
A Törvényszék rámutatott arra, hogy mivel a fellebbezési tanács úgy ítélte meg, hogy az összetéveszthetőség fennáll mind a szakembereket és a nagyközönséget, mind pedig a kizárólag szakembereket célzó szolgáltatások tekintetében, pergazdaságossági okokból lehetősége van arra, hogy ne azonosítsa az átlagfogyasztót minden egyes szóban forgó szolgáltatás tekintetében. Mindazonáltal ez a megközelítés csak abban az esetben egyeztethető össze az ítélkezési gyakorlatból következő elvekkel, ha a fellebbezési tanács azon következtetése, miszerint az összetéveszthetőség fennáll mind az átlagos szintű figyelmet tanúsító nagyközönségből, mind pedig a magas szintű figyelmet tanúsító szakemberekből álló közönség, valamint a kizárólag szakmai közönséget célzó szolgáltatások tekintetében, nem szenved semmiféle hibában, a jelen ügyben azonban nem erről van szó.
(
1
)	Az európai uniós védjegyről szóló, 2017. június 14‑i (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2017. L 154., 1. o.).