62005CC0034_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. A közös agrárpolitika 1992‑ben megvalósított reformja keretében a közösségi jogalkotó a marhahústermelők új támogatási rendszerét vezette be. E rendszer lényege a különleges támogatások formájában megvalósuló, a termelőknek történő közvetlen kifizetés, amelynek feltétele az állománysűrűségi mutató betartása. Ezt az állománysűrűségi mutatót a gazdaságban tartott szarvasmarhák számának és a gazdaság „rendelkezésre álló” takarmánytermő‑területének függvényében határozzák meg.
2. A jelen jogvitában az a kérdés, hogy az átmenetileg víz alá került földterület minősülhet‑e „rendelkezésre álló” takarmánytermő‑területnek.
3. Ez a kérdés, amelyet a College van Beroep voor het bedrijfsleven (Hollandia) terjesztett elő, a mezőgazdasági termelőket tömörítő Maatschap J. en G.P. en A.C. Schouten nevű társaság (a továbbiakban: Schouten) és a Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (mezőgazdasági, természetvédelmi és élelmiszerügyi miniszter, a továbbiakban: miniszter) között folyamatban lévő jogvita keretében merült fel a hímivarú szarvasmarhák tartása és hízlalása címén járó különleges támogatások nyújtása tárgyában.
4. A jelen ügyben többek között arra kérték a Bíróságot, hogy pontosítsa az 1254/1999/EK rendelet(2) 12. cikke (2) bekezdésének b) pontjában és a 3887/92/EGK rendelet(3) 2. cikke (1) bekezdésének c) pontjában meghatározott „rendelkezésre álló” takarmánytermő‑terület fogalmát.
I – A közösségi jogi háttér
A – Az 1254/1999 rendelet
5. Az 1992‑es reformot megelőzően a szarvasmarha-tenyésztés ágazatban a termelés intenzívebbé válása volt a tendencia. A mezőgazdasági jövedelmek magas árakkal való támogatásának közösségi politikája a termelőket a termelés fokozására ösztönözte. A takarmánytermő‑területek már nem voltak elegendők az állatok takarmányozásához, mivel az állatok száma növekedett, a terület azonban nem.
6. Az 1254/1999 rendelet egyik célja e tendencia megfékezése többek között az állattenyésztéssel kapcsolatos támogatások nyújtásának az állománysűrűségi mutatóhoz való kötésével, amelyet minden egyes gazdaság esetében a szálastakarmány-termelő kapacitása és az ott tartott állatok száma alapján határoznak meg.(4) Ezeket a területhez kapcsolódó közösségi támogatásokat általában „terület alapú támogatásoknak” nevezik.
7. E rendelet 4. cikkének (1) bekezdése és (3) bekezdésének a) pontja előírja, hogy minden azt igénylő termelő számára a hímivarú szarvasmarhák hízlalási célból való tartása után különleges támogatást nyújtanak egy később meghatározandó határidőig.
8. Az említett rendelet 12. cikkének (1) bekezdése szerint a különleges támogatásra jogosultnak minősülő szarvasmarhák számát behatárolja az évente és hektáronként két számosállategységben (SZÁE) megszabott állománysűrűségi mutató. Ezen állománysűrűségi mutató meghatározása érdekében az 1254/1999 rendelet 12. cikke (2) bekezdésének a) és b) pontja szerint kötelező figyelembe venni az érintett szarvasmarhák számát és azt „a takarmánytermő-területet […], amely az egész naptári év folyamán rendelkezésre áll a szarvasmarhák […] tartásához”.
9. E rendelet 12. cikke (2) bekezdésének b) pontja a takarmánytermő‑területből kizár bizonyos területeket. A kizárt területek listája a következőképpen szól:
„[…] A takarmánytermő-területbe nem számítandók bele:
– épületek, erdők, tavak és utak,
– olyan területek, amelyeket más közösségi támogatás elnyerésére alkalmas növényi kultúrák, vagy állandó kultúrák vagy kerti növények céljára használnak, kivéve az állandó legelőt, amelyre területi kifizetés jár e rendelet 17. cikke és az 1255/1999/EK rendelet[(5) ] 19. cikke alapján,
– olyan területek, amelyek egyes szántóföldi növények termelői számára létrehozott támogatási rendszerben támogatásra jogosultnak minősülnek, amelyeket szárított takarmány támogatási rendszerben használnak, és amelyek nemzeti vagy közösségi területpihentetési rendszerbe tartoznak.”
B – A 3887/92 rendelet
10. A 3887/92 rendelet meghatározza a 3508/92/EGK rendelettel(6) létrehozott, az egyes közösségi támogatási programok integrált igazgatási és ellenőrzési rendszere alkalmazásának részletes szabályait. Ez a rendszer többek között az 1254/1999 rendelet 4. cikkében meghatározott különleges támogatásra vonatkozik.(7)
11. A 3887/92 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja a következőképpen szól:
„[M]inden takarmánytermő-területnek legalább hét hónapig állatok tartására rendelkezésre kell állnia; ennek az időszaknak a kezdő dátumát a tagállamok határozzák meg úgy, hogy az január 1‑je és március 31. közé essen.” [nem hivatalos fordítás]
12. E rendelet 9. cikkének (2) bekezdése egyrészt a terület alapú támogatás iránti kérelemben bejelentett terület, másrészt azon terület közötti különbségekre vonatkozik, amely tekintetében az összes rendeleti feltételt betartották („meghatározott terület”). E 9. cikk (2) bekezdése előírja, hogy ha a különbség meghaladja a meghatározott terület 20%‑át, terület alapú támogatás nem adható.
II – A tényállás és az alapeljárás
13. A Schouten 2001. május 9‑én kérelmezte az illetékes hatóságoktól, hogy bizonyos mezőgazdasági földterületeket takarmánytermő-területként vegyenek nyilvántartásba.
14. E földterületek némelyike árvízvédelmi töltésen kívüli területekhez tartozik. Ezek a területek a belterületet védő árvízvédelmi töltés és a folyómeder között helyezkednek el. Az év során az említett területek részlegesen víz alá kerülhetnek az árvízvédelmi töltés magasságától és a folyó áramlásától függően, amely a folyóvíz felső folyásvidékén elhelyezkedő területekről jövő esővíz és a jégolvadás miatt keletkezett víz mennyiségétől függ.
15. A Schouten 2001. augusztus 1‑jén a kérdéses területen tartott 26 hímivarú szarvasmarhája után különleges támogatás iránti kérelmet nyújtott be az 1254/1999 rendelet alapján.
16. A miniszter 2001. december 17‑én arról értesítette a Schoutent, hogy a 2001. május 10‑én és 11‑én távérzékeléssel meghatározott takarmánytermő-terület kisebb a bejelentett területnél. Mivel a bejelentett terület nagysága több mint 20%‑kal meghaladta a meghatározott területét, a takarmánytermő-területet a 3887/92 rendelet 9. cikkének (2) bekezdése alapján nullára csökkentették.
17. A miniszter a 2002. május 27‑i határozatával elutasította a Schouten különleges támogatás iránti kérelmét, mivel a takarmánytermő-területet nullára csökkentették, így a 26 hímivarú szarvasmarhája tartására a Schouten rendelkezésére álló terület nem teljesítette az állománysűrűségi mutatót.
18. A Schouten 2002. július 3‑án fellebbezést nyújtott be a miniszterhez.
19. A miniszter 2003. augusztus 8‑án azzal az indokkal utasította el a Schouten fellebbezését, hogy a műholdfelvételek elkészítésének időpontjában az árvízvédelmi töltésen kívüli területek egy része víz alatt állt. A miniszter álláspontja szerint ezek a területek nem számítanak takarmánytermő-területnek, mivel azok nem álltak rendelkezésre megszakítás nélkül hét hónapig, ahogyan azt a 3887/92 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja előírja. A miniszter egyebekben úgy vélte, hogy mivel a Schouten felmérte az árvízvédelmi töltésen kívüli területek használatának előnyeit és hátrányait, elfogadta annak a kockázatát, hogy a távérzékelés időpontjában áradás lehet.
20. A Schouten ekkor keresetet nyújtott be a College van Beroep voor het bedrijfsleven előtt, azt állítva, hogy a távérzékelés során a körülmények rendkívüliek voltak, és emiatt nem a társaságnak kell viselnie annak következményeit. A miniszter azt állítja, hogy az 1254/1999 rendelet 12. cikke (2) bekezdése b) pontjának és a 3887/92 rendelet 2. cikke (1) bekezdése c) pontjának együttes rendelkezései értelmében a bejelentett takarmánytermő-területnek a szarvasmarhák takarmányozását kell szolgálniuk megszakítás nélkül hét hónapig, és az áradások megszakítják ezt a határidőt.
III – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
21. A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy a „rendelkezésre áll” kifejezésnek a miniszter által elfogadott megszorító értelmezése nem minden kétséget kizáróan egyértelmű. Mivel az alapeljárás e kifejezés értelmezésétől függ, a College van Beroep voor het bedrijfsleven az eljárás felfüggesztéséről határozott, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
„1) Úgy értelmezendő‑e az 1254/1999 rendelet 12. cikke (2) bekezdésének b) pontja és a 3887/92 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja, hogy egy takarmánytermő-területként bejelentett terület már nem tekinthető »rendelkezésre álló« területnek, ha a vonatkozó időszakon belül bármely időpontban víz alatt állt?
2) Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén: kötelezőek‑e ezek a rendelkezések, különös tekintettel az alkalmazásukból eredő következményekre?
3) Az első kérdésre adott nemleges válasz esetén: milyen kritériumok alapján kell megítélni, hogy egy takarmánytermő-területként bejelentett terület, amely átmenetileg víz alatt állt, az 1254/1999 rendelet 12. cikke (2) bekezdésének b) pontja és a 3887/92 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében »rendelkezésre álló« területnek tekinthető‑e?”
IV – Elemzés
A – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésről
22. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kérdezi a Bíróságtól, hogy az 1254/1999 rendelet 12. cikke (2) bekezdésének b) pontját és a 3887/92 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének c) pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy a takarmánytermő-területként bejelentett területet még akkor is „rendelkezésre állónak” lehet tekinteni, ha a vonatkozó időszakban bármely időpontban átmenetileg víz alatt állt.
23. A holland kormánnyal ellentétben úgy vélem, hogy azt a takarmánytermő-területet, amely a vonatkozó időszakban átmenetileg víz alatt állt, az 1254/1999 rendelet 12. cikke (2) bekezdésének b) pontja és a 3887/92 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében „rendelkezésre álló”‑nak lehet minősíteni.
24. Elöljáróban felidézem a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatát, amely szerint valamely közösségi jogi rendelkezés értelmezéséhez nemcsak annak szövegét, hanem annak szövegkörnyezetét, és annak a szabályozásnak a célkitűzéseit is figyelembe kell venni, amelynek részét képezi.(8)
25. Az 1254/1999 rendelet 12. cikke (2) bekezdése b) pontjának és a 3887/92 rendelet 2. cikke (1) bekezdése c) pontjának szövegében nem találok arra utalást, hogy az átmenetileg víz alatt álló takarmánytermő-területet ne lehetne „rendelkezésre álló”‑nak minősíteni.
26. Először is emlékeztetni kell arra, hogy a „rendelkezésre álló” fogalom jelentése „amivel rendelkezni lehet”(9) . Ezt a fogalmat ezzel megegyez ő kifejezésekkel fordították le az 1254/1999 rendelet nyelvi változatainak többségében.(10)
27. Másodszor megállapítom, hogy az 1254/1999 rendelet 12. cikke (2) bekezdése b) pontjának első, második és harmadik francia bekezdésének szövegéből egyértelműen kitűnik, hogy bizonyos területek ki vannak zárva a takarmánytermő-területek közül. E rendelkezés szerint ugyanis „[a] takarmánytermő-területbe nem számítandók bele” azok a területek, amelyek nem járulnak hozzá takarmánytermelő-kapacitáshoz, mint a tavak vagy az erdők, sem az olyan területek, amelyeket már közösségi támogatásban részesülő egyéb növényi kultúrák céljára használnak.
28. A francia kormányhoz és az Európai Közösségek Bizottságához hasonlóan úgy gondolom,(11) hogy a közösségi jogalkotó nyilvánvalóan kimerítő jelleggel akarta meghatározni azokat a területeket, amelyeket nem kizárólag takarmányozásra tartanak fenn, amelyeket ki kell zárni azon takarmánytermő-terület meghatározásából, amelyet „rendelkezésre álló”‑nak lehet minősíteni.
29. Márpedig meg kell állapítani, hogy az átmenetileg víz alatt lévő területek nem szerepelnek ezen a kimerítő listán.
30. Harmadszor megállapítom, hogy a 3887/92 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja, amely azt is pontosítja, hogy a takarmánytermő-területnek „rendelkezésre kell állnia”, nem tesz említést arról, hogy ez a feltétel nem teljesül, ha az érintett terület átmenetileg víz alá kerül.
31. E megfontolásokra tekintettel úgy vélem, hogy sem az 1254/1999 rendelet 12. cikke (2) bekezdése b) pontjának, sem a 3887/92 rendelet 2. cikke (1) bekezdése c) pontjának szövegével nem ellentétes, hogy az átmenetileg víz alá került területeket „rendelkezésre álló” takarmánytermő-területnek tekintsék.
32. Ezt a következtetést megerősíti – ahogyan azt rövidesen látni fogjuk – azon rendszer felépítése, amelynek az értelmezendő rendelkezések a részét képezik, és az 1254/1999 rendelet célja.
33. Ahogyan a 3508/92 rendelettel létrehozott, integrált igazgatási és ellenőrzési rendszerből kitűnik, az annak biztosítására irányul, hogy valamely területet vagy növénytermesztésre, vagy állattartásra használjanak.
34. A szarvasmarhák tartása után járó különleges támogatásban részesülő termelő az érintett földterületet más célra, így például növénytermesztésre nem használhatja.
35. E megállapítás alátámasztására pontosítom, hogy a 3508/92 rendelet a „mezőgazdasági parcella” fogalmát úgy határozza meg, mint az a „folytonos földterület, amelyen egyetlen gazdálkodó egyetlen növényfajtát
termeszt”(12) .
36. Ezenfelül a 3887/92 rendelet, amely meghatározza – ahogyan azt jeleztük – a 3508/92 rendelet alkalmazásának részletes szabályait, a bejelentett parcellákat és állatokat illetően közigazgatási keresztellenőrzést ír elő annak vizsgálata céljából, hogy a támogatásokat nem nyújtották‑e kétszer egy naptári évben.(13)
37. Egyebekben, amikor a termelő terület alapú támogatást kérelmez, a kérelmének kötelezően tartalmaznia kell a földterületre vonatkozó információkat, különösen azt, hogy ezt a földterületet mire használják, más szóval: „a termény típusa vagy a föld borítottsága, illetve a termény hiánya szerint”.(14)
38. Ezek a megfontolások megerősítik, hogy a területet akkor kell „rendelkezésre álló”‑nak tekinteni, ha azt kizárólag takarmányozásra használják.
39. Ebből következően nem gondolom hogy a területet átmenetileg megközelíthetetlenné tévő időjárási események előfordulása, mint az áradás, a fagy vagy a hó, önmagában megakadályozhatná, hogy a földterületet „rendelkezésre álló”‑nak minősíthessék, feltéve hogy ezt a földterületet ténylegesen az ott tartott szarvasmarhák takarmányozására használták.
40. A francia kormányhoz hasonlóan úgy vélem, hogy a közösségi jogalkotó pontosan az időjárási események előfordulásának kockázata miatt nem követeli meg a területek megszakítás nélküli használatát.(15)
41. Végül ezt az elemzést megerősítik az 1254/1999 rendelet céljai.
42. Ahogyan azt korábban láttuk, ennek a rendeletnek többek között a szarvasmarha tenyésztés intenzívebbé válásával szembeni küzdelem a célja azáltal, hogy a különleges támogatások nyújtását a „rendelkezésre álló” takarmánytermő-terület és az ott tartott szarvasmarhák száma alapján meghatározott állománysűrűségi mutatótól teszi függővé.
43. Emlékeztetek arra is, hogy a legelők a szarvasmarhák hízlalását szolgálják, és a különleges támogatást ezen állatok után nyújtják.(16)
44. E tények összességéből az következik, hogy azt a feltételt, amely szerint a takarmánytermő-területnek az állatok tartására rendelkezésre kell állnia, és ahogyan az az 1254/1999 rendelet 12. cikke (2) bekezdésének b) pontjában és a 3887/92 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének c) pontjában szerepel, úgy kell értelmezni, hogy a különleges támogatás nyújtását azon takarmánytermő-területek számára tartják fenn, amelyeket a vonatkozó időszak során kizárólag szarvasmarhák takarmányozására használnak.
45. Nem gondolom tehát, hogy az a takarmánytermő-terület, amely a vonatkozó időszakban bármely időpontban víz alatt állt, semmi esetre sem minősülhet „rendelkezésre álló”‑nak. Szerintem az a tény, hogy valamely terület víz alá kerülhet, főszabály szerint nem gátolja meg, hogy ezt a területet kizárólag szarvasmarhák takarmányozására használják.
46. E tények ismeretében az a véleményem, hogy az 1254/1999 rendelet 12. cikke (2) bekezdésének b) pontját és a 3887/92 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének c) pontját úgy kell értelmezni, hogy valamely takarmánytermő-területként bejelentett földterület abban az esetben is „rendelkezésre álló”‑nak minősülhet, ha az említett földterület a vonatkozó időszakban átmenetileg víz alatt állt.
47. Mivel az első kérdésre nemleges választ kell adni, a második kérdésre nem kell válaszolni.
B – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdésről
48. A kérdést előterjesztő bíróság az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdésével azon kritériumok kifejtését kéri a Bíróságtól, amelyek esetén valamely takarmánytermő-területet „rendelkezésre álló”‑nak lehet minősíteni, ha az a vonatkozó időszakban bármely időpontban átmenetileg víz alatt állt.
49. A kérdést előterjesztő bíróság pontosabban azt kívánja megtudni, hogy egy három napig tartó áradás, amely az állatok legelését összesen tíz napig akadályozta, kétségbe vonhatja‑e azt az elemzést, amely szerint valamely takarmánytermő-területet „rendelkezésre álló”‑nak lehet minősíteni, ha az a vonatkozó időszakban átmenetileg víz alatt állt.
50. Szerintem két tényező teszi lehetővé azt, hogy az átmenetileg víz alá került takarmánytermő-területet „rendelkezésre álló”‑nak lehessen tekinteni. Ezek a tényezők a következők. Először is szükséges az, hogy az említett területet az egész naptári év folyamán kizárólag takarmányozásra használták az 1254/1999 rendelet 12. cikke (2) bekezdésének b) pontja alapján. Másrészt ezt a területet legalább hét hónapig a szarvasmarhák takarmányozására kellett tudni ténylegesen használni a 3887/92 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében.(17)
51. Egy ideiglenes megszakítás álláspontom szerint nem teszi kétségessé valamely földterületnek a szarvasmarha-tenyésztésre való használatát, ha ez a megszakítás megfelelően rövid ideig tartott, ezért a termelő eleget tudott tenni az egy naptári évre vonatkozó, hét hónapos legrövidebb időszak feltételének, amelyet a 3887/92 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja ír elő.(18)
52. Ebből az következik, hogy a jelen esetben egy három napig tartó áradás, amely az állatok legelését összesen tíz napig akadályozta, nem feltétlenül ellentétes a 3887/92 rendeletben előírt határidő feltételének tiszteletben tartásával. A nemzeti bíróság feladata annak az ellenőrzése, hogy ezen rövid időszak ellenére, amely során a vitatott földterületek nem álltak rendelkezésre, azokat lehetett‑e állatok hízlalására használni a március 31‑től számított legalább hét hónapos időszak alatt.(19)
53. Az előzőekre tekintettel azt a választ javaslom, hogy az 1254/1999 rendelet 12. cikke (2) bekezdésének b) pontja és a 3887/92 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében ahhoz, hogy „rendelkezésre álló”‑nak lehessen minősíteni valamely földterületet, szükséges egyrészt, hogy az átmenetileg víz alá került földterületet az egész naptári év folyamán kizárólag takarmányozásra használták, másrészt hogy ezt a területet a nemzeti szabályozásban rögzített időponttól kezdődően legalább hét hónapig ténylegesen a szarvasmarhák takarmányozására kellett tudni használni.
V – Végkövetkeztetések
54. E megfontolásokra tekintettel azt javasolom, hogy a Bíróság a következő választ adja a College van Beroep voor het bedrijfsleven előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdéseire:
„1) A marha- és borjúhús piacának közös szervezéséről szóló, 1999. május 17‑i 1254/1999/EK tanácsi rendelet 12. cikke (2) bekezdésének b) pontját és az egyes közösségi támogatási rendszerekre vonatkozó integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1992. december 23‑i 3887/92/EGK bizottsági rendelet 2. cikke (1) bekezdésének c) pontját úgy kell értelmezni, hogy valamely takarmánytermő-területként bejelentett földterület abban az esetben is »rendelkezésre álló«‑nak minősülhet, ha az említett földterület a vonatkozó időszakban átmenetileg víz alatt állt.
2) Az 1254/1999 rendelet 12. cikke (2) bekezdésének b) pontja és a 3887/92 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében ahhoz, hogy »rendelkezésre álló«‑nak lehessen minősíteni valamely földterületet, szükséges egyrészt, hogy az átmenetileg víz alá került földterületet az egész naptári év folyamán kizárólag takarmányozásra használták, másrészt hogy ezt a területet a nemzeti szabályozásban rögzített időponttól kezdődően legalább hét hónapig ténylegesen a szarvasmarhák takarmányozására kellett tudni használni.”
(1) .
(2)  –	A marha- és borjúhús piacának közös szervezéséről szóló, 1999. május 17‑i tanácsi rendelet (HL L 160., 21. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 25. kötet, 339. o.).
(3)  –	Az egyes közösségi támogatási rendszerekre vonatkozó integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1992. december 23‑i bizottsági rendelet (HL L 391., 36. o.).
(4)  –	Lásd az 1254/1999 rendelet (13) preambulumbekezdését.
(5)  –	A tej- és tejtermékpiac közös szervezéséről szóló, 1999. május 17‑i tanácsi rendelet (HL L 160., 48. o; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 25. kötet, 366. o.).
(6)  –	Az egyes közösségi támogatási programok integrált igazgatási és ellenőrzési rendszerének létrehozásáról szóló, 1992. november 27‑i tanácsi rendelet (HL L 355., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 13. kötet, 223. o.).
(7)  –	Lásd a 2000. július 17‑i 1593/2000/EK tanácsi rendelettel (HL L 182., 4. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 30. kötet, 138. o.) módosított, 3508/92 rendelet 1. cikke (1) bekezdése b) pontjának i) alpontját.
(8)  –	Lásd különösen a 292/82. sz. Merck‑ügyben 1983. november 17‑én hozott ítélet (EBHT 1983., 3781. o.) 12. pontját és a C‑191/99. sz. Kvaerner‑ügyben 2001. június 14‑én hozott ítélet (EBHT 2001., I‑4447. o.) 30. pontját.
(9)  –	Lásd [a francia „disponible” fogalom, amelynek jelentése „dont on peut disposer”, tekintetében] a Le Petit Robert, Dictionnaire de la langue française, Paris, éd. Dictionnaires Le Robert, 2001.
(10)  –	Szemléltetésként az angol változat az „available” fogalmat használja. Az olasz változat pedig a „disponibile” fogalmat.
(11)  –	Lásd a francia kormány észrevételeinek 24–28. pontját, valamint a Bizottság észrevételeinek 15. és 16. pontját.
(12)  –	Lásd a 3508/92 rendelet 1. cikke (4) bekezdésének harmadik francia bekezdését, kiemelés tőlem.
(13) –	Lásd a 3887/92 rendelet 6. cikkének (2) bekezdését.
(14) –	Lásd a 3887/92 rendelet 4. cikke (1) bekezdésének második albekezdését.
(15) –	Lásd a francia kormány észrevételeinek 32. és 33. pontját.
(16) –	Lásd az 1254/1999 rendelet 4. cikkének (1) bekezdését és (3) bekezdésének a) pontját.
(17) –	Ebben a tekintetben megjegyzem, hogy ez a legalább hét hónapos időszak kifejezetten szerepel a 3887/92/EGK rendeletet hatályon kívül helyező, a 3508/92 rendelettel az egyes közösségi támogatási intézkedésekre vonatkozóan létrehozott egységes igazgatási és ellenőrzési rendszer részletes alkalmazási szabályainak megállapításáról szóló, 2001. december 11‑i 2419/2001/EK bizottsági rendelet (HL L 327., 11. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 34. kötet, 308. o.) 5. cikke (1) bekezdésének c) pontjában és a 2419/2001 rendeletet hatályon kívül helyező, a közös agrárpolitika keretébe tartozó közvetlen támogatási rendszerek közös szabályainak megállapításáról és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott támogatási rendszerek létrehozásáról szóló, 2003. szeptember 29‑i 1782/2003/EK tanácsi rendelet által előírt kölcsönös megfeleltetés, moduláció, valamint integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2004. április 21‑i 796/2004/EK bizottsági rendelet (HL L 141., 18. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 44. kötet, 243. o.) 8. cikke (2) bekezdésének b) pontjában.
(18)  –	A 3887/92 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerint a tagállamok feladata, hogy a vonatkozó időszak kezdő időpontját a szóban forgó évben január 1‑je és március 31. között meghatározzák.
(19)  –	Lásd az előzetes döntéshozatal iránti kérelem jogi hátterét, 2–5. o.