62020TJ0384(01)_RES
T‑384/20. RENV. sz. ügy
OC
kontra
Európai Bizottság
A Törvényszék (harmadik tanács) 2025. október 1‑jei ítélete
„Szerződésen kívüli felelősség – Az OLAF vizsgálata – Sajtóközlemény – Személyes adatok kezelése – Az ártatlanság vélelme – A megfelelő ügyintézés elve – Gondossági kötelezettség – Az OLAF vizsgálatainak bizalmas jellege – Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály kellően súlyos megsértése – Okozati összefüggés – Kár”
Szerződésen kívüli felelősség – Feltételek – Jogellenesség – Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály kellően súlyos megsértése – Korlátozott mérlegelési mozgástérrel rendelkező vagy ilyen mozgástérrel egyáltalán nem rendelkező intézmény – Az uniós jog puszta megsértésének elégséges jellege
(EUMSZ 340. cikk, második bekezdés)
(lásd: 26–29. pont)
Az Európai Unió intézményei – A természetes személyek védelme a személyes adatok kezelése vonatkozásában – 2018/1725 rendelet – Hatály – A személyes adatok kezelésének fogalma – Sajtóközlemény közzététele az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) részéről – Bennfoglaltság
(2018/1725 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 3. cikk, 3) pont)
(lásd: 48. pont)
Az Európai Unió intézményei – A természetes személyek védelme a személyes adatok kezelése vonatkozásában – 2018/1725 rendelet – A személyesadat‑kezelés jogszerűségének feltételei – Közérdekből elvégzendő feladat végrehajtásához szükséges vagy az adatkezelőre ruházott közhatalmi jogosítvány gyakorlása alá tartozó adatkezelés – Fogalom – Sajtóközlemény közzététele az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) részéről – A nyilvánosságnak az OLAF tevékenységeiről történő tájékoztatása – Bennfoglaltság
(2018/1725 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 4. cikk, (1) bekezdés, a) pont, és 5. cikk, (1) bekezdés, a) pont)
(lásd: 52., 56., 57. pont)
Az Európai Unió intézményei – A természetes személyek védelme a személyes adatok kezelése vonatkozásában – 2018/1725 rendelet – Sajtóközlemény közzététele az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) részéről, amely olyan információkat tartalmaz az érintett személy neméről, állampolgárságáról és rokoni kapcsolatáról, amelyek lehetővé teszik az azonosítását – A személyes adatok jogellenes kezelése
(2018/1725 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 4. cikk, (1) bekezdés, a) pont, és 5. cikk, (1) bekezdés, a) pont)
(lásd: 59–61., 79., 80. pont)
Az Európai Unió intézményei – A természetes személyek védelme a személyes adatok kezelése vonatkozásában – 2018/1725 rendelet – A személyes adatok további kezelése – Feltételek – A további adatkezelés összeegyeztethetősége az eredeti adatgyűjtés céljaival – Sajtóközlemény közzététele az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) részéről – Eredetileg az OLAF vizsgálata során gyűjtött adatok – A nyilvánosságnak az OLAF tevékenységeiről történő tájékoztatása céljából tovább kezelt adatok – Megsértés
(2018/1725 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 4. cikk, (1) bekezdés, b) pont, és 6. cikk)
(lásd: 67., 68., 70–76. pont)
Szerződésen kívüli felelősség – Feltételek – Jogellenesség – Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály kellően súlyos megsértése – Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály – Fogalom – Az ártatlanság vélelmének elve – Bennfoglaltság – A nyilvánosságnak az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) intézkedéseiről egy sajtóközleményben történő tájékoztatása – Megengedhetőség – Olyan sajtóközleményben azonosított vagy azonosítható személy, amely a bűnösség bíróság általi megállapítását megelőzően őt bűncselekmény elkövetőjeként jelöli meg – Az ártatlanság vélelme elvének kellően súlyos megsértése
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 48. cikk, (1) bekezdés; 883/2013 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 9. cikk, (1) bekezdés, és 10. cikk, (5) bekezdés)
(lásd: 86–93., 110., 111., 114–117., 119–122. pont)
Szerződésen kívüli felelősség – Feltételek – Jogellenesség – Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály kellően súlyos megsértése – Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály – Fogalom – A megfelelő ügyintézéshez való jog és a gondossági kötelezettség – A semlegesség és pártatlanság kötelezettsége – Bennfoglaltság – Pontatlan információk közzététele az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) sajtóközleményében – Az érintett személy bűnösségére utalás a csalás kifejezés használatával – E kötelezettségek kellően súlyos megsértése
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 41. cikk; 883/2013 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 10. cikk, (5) bekezdés)
(lásd: 126., 127., 142., 156–159., 164–167., 172. pont)
Szerződésen kívüli felelősség – Feltételek – Kár – Okozati összefüggés – Az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) sajtóközleményének közzétételével okozott károk – A becsület és a jóhírnév sérelméből eredő nem vagyoni kár – A szakmai előmenetel sérelméből eredő nem vagyoni kár – Egészségi állapottal kapcsolatos kár – Bennfoglaltság
(EUMSZ 340. cikk, második bekezdés; 2018/1725 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 65. cikk)
(lásd: 181–187., 200–202., 216., 222., 225–229. pont)
Összefoglalás
A Törvényszék, amelyhez az Európai Unió szerződésen kívüli felelősségének megállapítása iránti keresetet nyújtottak be, a személyes adatok védelmével kapcsolatos ítélkezési gyakorlat továbbfejlesztése mellett arra kötelezi az Európai Bizottságot, hogy térítse meg az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) sajtóközleményének (a továbbiakban: vitatott sajtóközlemény) közzétételével okozott károkat.
2008 szeptemberében a Bizottság és egy görög egyetem támogatási megállapodást írt alá a felperes mint egyetemi kutató kutatási projektjére vonatkozóan.
Miután a projekt lezárult, a támogatási megállapodás alapján ezen intézmény kérte az Európai Kutatási Tanács Végrehajtó Ügynökségénél (ERCEA) – amely szerződő félként a Bizottság helyébe lépett –, hogy fizesse meg a felmerült kiadásoknak, köztük a személyzeti kiadásoknak megfelelő összeget. Utólagos pénzügyi ellenőrzést követően az ERCEA arra a következtetésre jutott, hogy e kiadásokon belül egy bizonyos összeg nem támogatható, ezért egy terhelési értesítés e célból történő kibocsátásával követelte a görög egyetemtől annak visszatérítését.
Ezzel párhuzamosan az OLAF főigazgatója, akit az ERCEA tájékoztatott az ellenőrzésének eredményeiről, 2015 májusában úgy határozott, hogy vizsgálatot indít a kutatási projekt végrehajtása során felmerülő esetleges szabálytalanságokra vagy esetleges csalásra vonatkozóan. (
1
)
Az e vizsgálatra vonatkozó végleges jelentésében az OLAF javasolta egyrészt az ERCEA‑nak, hogy tegye meg a megfelelő intézkedéseket azon összegek visszatéríttetése érdekében, amelyekkel kapcsolatban úgy kell tekinteni, hogy azokat a görög egyetem jogosulatlanul vette fel, másrészt pedig javasolta azt is, hogy a nemzeti igazságügyi hatóságok – amelyek erről tájékoztatást kaptak – indítsanak eljárást többek között a felperessel szemben csalás, valamint okirat‑hamisítás és hamisított okiratok felhasználása miatt. Ezt követően, 2020 májusában az OLAF közzétette a honlapján a vitatott sajtóközleményt.
A következő hónapban a felperes az EUMSZ 268. cikkre alapított keresetet nyújtott be a Törvényszékhez, amelyben azt kérte, hogy a Törvényszék kötelezze a Bizottságot az e sajtóközlemény által neki okozott nem vagyoni kár megtérítésére. A Törvényszék a 2022. május 4‑i OC kontra Bizottság ítéletével (
2
) teljes egészében elutasította a felperes keresetét, mivel úgy ítélte meg, hogy a felperes nem tudta bizonyítani az OLAF jogellenes magatartásának fennállását.
A felperes ezt követően fellebbezést nyújtott be a Bírósághoz a Törvényszék határozatának hatályon kívül helyezése iránt. A Bíróság a 2024. március 7‑i OC kontra Bizottság ítéletében (
3
) többek között megállapította, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy a felperest a vitatott sajtóközleményben nem azonosították, illetve nem volt azonosítható, továbbá hogy az e sajtóközleményben szereplő információk nem tartoznak a „személyes adatok” fogalmába. A Bíróság így hatályon kívül helyezte a Törvényszék ítéletét, és visszautalta az ügyet a Törvényszék elé.
A Törvényszék álláspontja
Először is, miután emlékeztet az Unió szerződésen kívüli felelősségének megállapításához szükséges három együttes feltételre, a Törvényszék megvizsgálja a vitatott sajtóközlemény közzététele alkalmával végzett személyesadat‑kezelés jogszerűségét.
Egyrészt, a Törvényszék megítélése szerint a nyilvánosságnak az OLAF tevékenységeivel kapcsolatos, többek között sajtóközlemények közzététele révén történő tájékoztatása szükséges a közérdekű vagy az ezen uniós szervre ruházott közhatalmi jogosítvány gyakorlása keretében végzett feladatok végrehajtásához. (
4
) Ennélfogva a Törvényszék szerint az OLAF – a rá háruló kötelezettségek tiszteletben tartásának sérelme nélkül – a vitatott sajtóközlemény közzétételével nem lépte túl a hatáskörét.
A Törvényszék ugyanakkor megállapítja, hogy az e sajtóközleményben szereplő, a felperesre vonatkozó információk – nevezetesen a felperes életkora, állampolgársága és neme, továbbá az a tény, hogy apja a görög egyetemen dolgozott, valamint a támogatás összege – nem csupán lehetővé teszik a felperes azonosítását, hanem ezenkívül – a nyújtott támogatás összegét kivéve – nem is szükségesek ahhoz, hogy a nyilvánosság tájékoztatást kapjon az OLAF csalás elleni küzdelemmel kapcsolatos tevékenységeiről. Így a Törvényszék úgy ítéli meg, hogy ezen adatok közzététele a felperes személyes adatai jogellenes kezelésének minősül.
Másrészt, a Törvényszék megvizsgálja, hogy az elvégzett további adatkezelés összeegyeztethető‑e azokkal a célokkal, amelyekre tekintettel ezen adatokat eredetileg gyűjtötték. A jelen ügyben a felperes személyes adatait eredtileg az OLAF által folytatott vizsgálat keretében gyűjtötték, olyan meghatározott célból, amely az OLAF csalás elleni küzdelemmel kapcsolatos feladatának felel meg. Ezen adatokat nem valamely sajtóközlemény közzététele céljából gyűjtötték, amely kétségkívül az előbbihez kapcsolódó, de attól eltérő célnak, nevezetesen annak felel meg, hogy a nyilvánosságot tájékoztassák az OLAF tevékenységeiről.
Egyébiránt az eredeti adatgyűjtés és az adatok további kezelésének céljai között fennálló kapcsolaton kívül a Törvényszék megjegyzi, hogy nem állapítható meg, hogy az OLAF figyelembe vette volna a kezelt adatok jellegét, különösen amennyiben azok lehetővé teszik a felperes állítólagos bűncselekményekkel összefüggésben történő azonosítását. Figyelembe véve ugyanis a felperessel szemben felhozott és a vitatott sajtóközlemény közzétételét követő újságcikkek tartalma alapján értékelendő állításokat, a Törvényszék úgy ítéli meg, hogy az OLAF nem vette kellőképpen figyelembe a további adatkezelés felperesre gyakorolt lehetséges következményeit. (
5
) A Törvényszék ebből azt a következtetést vonja le, hogy a vitatott sajtóközlemény közzétételével az OLAF a 2018/1725 rendeletet megsértve (
6
) tovább kezelte a felperes személyes adatait.
Harmadrészt, annak meghatározása érdekében, hogy az állítólagos jogsértés olyan kellően súlyos jogsértésnek minősül‑e, amely megalapozhatja az Unió szerződésen kívüli felelősségét, meg kell határozni az intézmények mérlegelési mozgásterét. E tekintetben a Törvényszék kiemeli, hogy még ha feltételezzük is, hogy az OLAF 2018/1725 rendelet rendelkezéseinek (
7
) alkalmazása során bizonyos mérlegelési mozgástérrel rendelkezik, meg kell állapítani, hogy az OLAF súlyosan és nyilvánvalóan megsértette e rendelkezéseket azáltal, hogy a vitatott sajtóközleményben közzétette a felperes állampolgárságát, életkorát és rokoni kapcsolatát. Ráadásul a Bizottság azon érve, amely szerint az e sajtóközleményben említett információk nélkül csökkent volna annak valószínűsége, hogy a sajtóközlemény tartalmát a média átvegye, nem csupán azt teszi lehetővé, hogy kizárható legyen az OLAF által elkövetett hiba bármiféle menthető jellege, hanem ezenkívül azt is, hogy meghatározható legyen egy szándékossági elem.
Következésképpen a Törvényszék úgy ítéli meg, hogy az OLAF a sajtóközleményének közzétételével jogellenesen kezelte a felperes személyes adatait, megsértve ezzel a 2018/1725 rendeletet, (
8
) ami olyan kellően súlyos jogsértésnek minősül, amely megalapozhatja az Unió felelősségét.
Másodszor, a Törvényszék azt vizsgálja, hogy valóban megtörtént‑e az ártatlanság vélelme elvének és a vizsgálatok bizalmas jellegének tiszteletben tartására vonatkozó kötelezettség azon megsértése, amelyet a felperes állít. E tekintetben a Törvényszék emlékeztet arra, hogy a fellebbezés tárgyában hozott ítéletből az következik, hogy a felperes a vitatott sajtóközleményben foglalt elemek alapján – legalábbis közvetetten – azonosítható, ami elengedhetetlen előfeltételét képezi annak, hogy vizsgálni lehessen az ártatlanság vélelme elvének esetleges megsértését.
Az állítólagos jogsértést illetően a Törvényszék kiemeli, hogy már megállapítást nyert, hogy az ártatlanság vélelme elvének tiszteletben tartása nem zárja ki, hogy valamely uniós intézmény – annak érdekében, hogy tájékoztassa a nyilvánosságot az esetleges visszaélésekkel vagy csalásokkal összefüggésben végrehajtott intézkedésekről – az OLAF végleges jelentésének egy intézmény valamely tagjával kapcsolatos főbb megállapításaira hivatkozzon. Ugyanakkor e hivatal feladata, hogy ezt kiegyensúlyozottan, tartózkodóan és alapvetően tényszerű módon tegye. (
9
)
Ennélfogva a Törvényszék úgy ítéli meg, hogy nem kifogásolható az OLAF‑fal szemben, hogy megsértette volna az ártatlanság vélelmének elvét és a vizsgálatok bizalmas jellegét önmagában amiatt, hogy tájékoztatta a nyilvánosságot a végleges jelentésében megfogalmazott következtetésekről.
Ezzel szemben a Törvényszék jelzi, hogy tekintettel kell lenni a használt kifejezések megválasztására, figyelembe véve a nyilatkozatok valódi jelentését, nem pedig azok szó szerinti formáját. A jelen ügyben a Törvényszék megállapítja, hogy a vitatott sajtóközleményben a „csalás” kifejezés használata a tények jogi minősítéséből ered, és a felperes bűnösségének fennállására enged következtetni.
A Törvényszék ezenkívül pontosítja: az a tény, hogy a vitatott sajtóközleményhez mellékelik az OLAF vizsgálati feladatainak leírását, amely pontosítja, hogy a felperes bűnösségének kérdésében a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok feladata határozni, nem lehet elegendő a bűnösséggel kapcsolatos azon benyomás eloszlatásához, amely a „csalás” kifejezésből ered. Ráadásul az a tény, hogy „az összes kutatóról” vagy „tíz kutatóról” van‑e szó, a felperes bűnösségének megállapítása szempontjából nem meghatározó. Ugyanakkor az ilyen elem, amennyiben előtérbe helyezi az érintett személyek számát, megerősíti a felperes bűnösségével kapcsolatos azon képzetet, amely a „csalás” kifejezésnek a sajtóközleményben való használatából ered.
Következésképpen a „csalás” kifejezés ezen összefüggésben történő használata nem tekinthető a fenti kritériumok értelmében véve tartózkodónak. Hasonlóképpen, a felperes cselekményei „csalásnak” minősítése túlmegy az OLAF végleges jelentésében foglalt következtetések alapvetően tényszerű bemutatásán.
A fentiek fényében a Törvényszék úgy ítéli meg, hogy az OLAF azáltal, hogy sajtóközleményében a „csalás” kifejezést használta, megsértette az ártatlanság vélelmének elvét.
Ami a kellően súlyos jogsértés fennállását illeti, a Törvényszék úgy ítéli meg, hogy jóllehet az OLAF rendelkezik bizonyos mérlegelési mozgástérrel a sajtóközlemények célszerűségét és tartalmát illetően, e mérlegelési mozgástér gyakorlása során figyelembe kell venni az érintett személyek alapvető jogainak tiszteletben tartását. Márpedig egyrészt, a Törvényszék emlékeztet arra, hogy már kimondta, hogy a Bizottság semmilyen mérlegelési mozgástérrel nem rendelkezik az ártatlanság vélelmének tiszteletben tartására vonatkozó kötelezettségét illetően. (
10
)
Másrészt, a „csalás” kifejezésnek a vitatott sajtóközleményben történő használata nem tekinthető menthető hibának. A felperes terhére rótt cselekmények olyan minősítéséről van ugyanis szó, amely túlmutat az OLAF végleges jelentésében megfogalmazott következtetések csupán tényszerű leírásán, és amely az OLAF részéről olyan kommunikációs stratégiába illeszkedik, amellyel kapcsolatban megállapítható, hogy az nem egy uniós szervtől elvárható tartózkodó hozzáállásról tesz tanúbizonyságot. Következésképpen a „csalás” kifejezésnek a vitatott sajtóközleményben való használata az ártatlanság vélelme elvének olyan kellően súlyos megsértését jelenti, amely megalapozhatja az Unió felelősségét.
Ebből következően a Törvényszék, miután megvizsgálta a felperes által hivatkozott többi jogsértést, a károk fennállását, valamint az azok és az OLAF által elkövetett jogsértések közötti okozati összefüggést, arra kötelezi a Bizottságot, hogy a vitatott sajtóközlemény közzététele folytán bekövetkezett károk címén fizessen meg a felperesnek 50000 eurót.
(
1
)	Az [OLAF] által lefolytatott vizsgálatokról, valamint az 1073/1999/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet és az 1074/1999/Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. szeptember 11‑i 883/2013/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 248., 1. o.) 5. cikke alapján.
(
2
)	2022. május 4‑iOC kontra Bizottság ítélet (T‑384/20, nem tették közzé, EU:T:2022:273).
(
3
)	2024. március 7‑iOC kontra Bizottság ítélet (C‑479/22 P, EU:C:2024:215).
(
4
)	A 2018/1725 rendelet 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében
(
5
)	A 2018/1725 rendelet 6. cikkének d) pontja értelmében.
(
6
)	Pontosabban, a 2018/1725 rendelet 4. cikke (1) bekezdése b) pontjának és 6. cikke c)–e) pontjának megsértésével.
(
7
)	Pontosabban, a 2018/1725 rendelet 4. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontja, 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja és 6. cikkének c)–e) pontja.
(
8
)	Pontosabban, a 2018/1725 rendelet 5. cikke (1) bekezdése a) és b) pontjának megsértésével.
(
9
)	2022. november 30‑iKN kontra Parlament ítélet (T‑401/21, EU:T:2022:736, 67. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
10
)	2008. július 8‑iFranchet és Byk kontra Bizottság ítélet (T‑48/05, EU:T:2008:257, 219. és 314. pont).