62017CC0313
STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA
PAOLA MENGOZZIHO
přednesené dne 20. září 2018 (
1
)
Věc C‑313/17 P
George Haswani
proti
Radě Evropské unie
„Kasační opravný prostředek – Článek 86 jednacího řádu Tribunálu – Přípustnost – Postup pro úpravu žaloby – Nezbytnost úpravy žalobních důvodů a argumentů – Omezující opatření přijatá vůči Sýrii – Seznam osob, kterým se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Zařazení navrhovatelova jména na seznam“
I. Úvod
1.
Jaký prostor pro uvážení má k dispozici Tribunál Evropské unie při určování, zda je žalobce povinen předložit upravené žalobní důvody a argumenty, jestliže tento žalobce v rámci přímé žaloby rozšířil svá původní návrhová žádání znějící na zrušení určitého aktu i na akt se stejným předmětem, který byl vydán v průběhu řízení?
2.
To je podstatou otázky, již nastoluje tento kasační opravný prostředek podaný G. Haswanim proti rozsudku Tribunálu ze dne 22. března 2017, Haswani v. Rada (T‑231/15, nezveřejněný, EU:T:2017:200) (dále jen „napadený rozsudek“), v části, v níž byl jeho návrh na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/850 (
2
) ze dne 27. května 2016, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, a na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) 2016/840 (
3
) ze dne 27. května 2016, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (dále jen „akty ze dne 27. května 2016“), odmítnut jako nepřípustný.
3.
Předkládání nových návrhových žádání a nových žalobních důvodů je v zásadě zakázáno. Právní jistota a řádný výkon spravedlnosti vyžadují, aby žalobce svůj návrh před unijními soudy formuloval jasně a přesně (
4
). Zvláště v oblasti unijních omezujících opatření však pravidelně dochází k tomu, že je původně napadený akt v průběhu řízení nahrazen. V takové situaci může být účastníkům řízení dovoleno změnit žalobu prostřednictvím úpravy návrhových žádání a případně žalobních důvodů a argumentů.
4.
Tato věc poskytuje Soudnímu dvoru příležitost vyslovit se k modu operandi Tribunálu v případech, kdy je mu předložen návrh na úpravu návrhových žádání bez provedení úpravy žalobních důvodů a argumentů. Článek 86 odst. 4 jednacího řádu Tribunálu (
5
), jehož výklad je jádrem tohoto sporu, stanoví, že návrh na úpravu žaloby musí vedle upraveného návrhového žádání obsahovat zejména „v případě potřeby upravené žalobní důvody a argumenty“. Je tedy zapotřebí určit význam slov „v případě potřeby“.
5.
Projednávaná věc odhaluje pnutí, které může existovat mezi souběžností forem, kdy jsou pravidla pro úpravu návrhových žádání, žalobních důvodů a argumentů dávána do spojitosti s pravidly pro podání původní žaloby, a požadavky na hospodárnost řízení, jež mají zamezit tomu, aby byl žalobce nucen podat novou žalobu v reakci na každý akt, jímž se prodlužuje platnost dřívějšího rozhodnutí, které vůči němu bylo vydáno, nebo jímž se takové rozhodnutí mění.
6.
K zodpovězení otázky, kterou projednávaná věc nastoluje, bude třeba, aby Soudní dvůr porovnáním jednotlivých proti sobě stojících principů nalezl spravedlivou rovnováhu mezi těmito pravidly a požadavky.
II. Sporné akty, řízení před Tribunálem a napadený rozsudek
7.
Navrhovatel je podnikatel syrské státní příslušnosti, vzděláním inženýr a zakladatel společnosti HESCO specializující se na odvětví ropy a plynu.
8.
Vůči navrhovateli byla přijata omezující opatření v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky (SZBP). Jeho jméno bylo doplněno na seznam uvedený v příloze I rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii (
6
) prostřednictvím prováděcího rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/383 ze dne 6. března 2015 (
7
) a na seznam uvedený v příloze II nařízení Rady č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení (EU) č. 442/2011 (
8
) prostřednictvím prováděcího nařízení (EU) 2015/375 (
9
) (dále jen „akty ze dne 6. března 2015“). Konkrétně čl. 28 odst. 1 rozhodnutí 2013/255 stanoví zmrazení veškerých finančních prostředků a hospodářských zdrojů náležejících osobám a subjektům, které mají prospěch z režimu nebo jej podporují.
9.
Prostřednictvím aktů ze dne 6. března 2015 byla navrhovateli zmrazena aktiva na základě následujícího odůvodnění:
„Prominentní syrský podnikatel, spolumajitel společnosti HESCO Engineering and Construction Company, která je jednou z největších inženýrských a stavebních společností v Sýrii. Má úzké vazby na syrský režim.
George Haswani poskytuje režimu podporu a má z něj prospěch, neboť působí jako zprostředkovatel při sjednávání nákupu ropy od Islámského státu (ISIL) pro syrský režim.
Z režimu má prospěch díky příznivému zacházení, včetně zakázky (figuruje v ní jako subdodavatel) se Strojtransgazem, jednou z velkých ruských ropných společností.“
10.
Dne 5. května 2015 podal navrhovatel k Tribunálu žalobu, jíž se domáhal zrušení aktů ze dne 6. března 2015.
11.
Dne 28. května 2015 přijala Rada rozhodnutí (SZBP) 2015/837, kterým se mění rozhodnutí 2013/255 (
10
) a kterým byla prodloužena platnost uvedeného rozhodnutí do 1. června 2016 a změněna jeho příloha I. Téhož dne přijala Rada rovněž prováděcí nařízení (EU) 2015/828, kterým se provádí nařízení č. 36/2012 (
11
) a kterým byla změněna příloha II uvedeného nařízení (dále jen „akty ze dne 28. května 2015“).
12.
Návrhem došlým soudní kanceláři Tribunálu dne 23. června 2015 navrhovatel upravil žalobu v tom směru, že se domáhá též zrušení aktů ze dne 28. května 2015 (dále jen „první návrh na úpravu žaloby“).
13.
Dne 12. října 2015 přijala Rada jednak rozhodnutí (SZBP) 2015/1836, kterým se mění rozhodnutí 2013/255 (
12
), a jednak prováděcí nařízení (EU) 2015/1828, kterým se mění nařízení č. 36/2012 (
13
) (dále jen „akty ze dne 12. října 2015“). Konkrétně rozhodnutím 2015/1836 se do článku 28 rozhodnutí 2013/255 doplňuje odstavec 2, ve kterém je upřesněno, že se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje, které náleží zejména „předním podnikatelům působícím v Sýrii“.
14.
Dopisem ze dne 29. dubna 2016 Rada uvědomila navrhovatele o svém záměru ponechat jej na předmětných seznamech a o změně odůvodnění, které vůči němu bylo použito. Navrhovatel odpověděl Radě prostřednictvím svého advokáta dopisem ze dne 12. května 2016.
15.
Prostřednictvím aktů ze dne 27. května 2016 Rada zařadila navrhovatelovo jméno do příloh těchto aktů na základě následujícího odůvodnění:
„Přední syrský podnikatel vlastnící podíly nebo působící v odvětví inženýrství, stavebnictví, ropy a zemního plynu. Vlastní podíly nebo má podstatný vliv v řadě společností a subjektů v Sýrii, zejména v přední inženýrské a stavební společnosti HESCO Engineering and Construction Company.
George Haswani má úzké vazby na syrský režim. Poskytuje režimu podporu a má z něj prospěch, neboť působí jako zprostředkovatel při sjednávání nákupu ropy od Islámského státu (ISIL) pro syrský režim. Z režimu má rovněž prospěch díky příznivému zacházení, včetně zakázky (figuruje v ní jako subdodavatel) se Strojtransgazem, jednou z velkých ruských ropných společností.“
16.
Návrhem došlým soudní kanceláři Tribunálu dne 7. července 2016 navrhovatel upravil žalobu v tom směru, že se domáhá též zrušení aktů ze dne 27. května 2016 (dále jen „druhý návrh na úpravu žaloby“).
17.
Dopisem ze dne 22. července 2016 předložila Rada své vyjádření k tomuto návrhu.
18.
V napadeném rozsudku Tribunál na prvním místě odmítl jako nepřípustný druhý návrh na úpravu žaloby z důvodu, že v něm měly být v souladu s čl. 86 odst. 4 jednacího řádu Tribunálu uvedeny upravené žalobní důvody a argumenty na podporu návrhových žádání znějících na zrušení aktů.
19.
Tribunál konkrétně v bodech 41 až 47 napadeného rozsudku v podstatě určil, že jelikož se právní rámec omezujících opatření či kritéria pro zařazování na seznamy změnily, přísluší žalobci upravit jeho žalobní důvody a argumenty tak, aby byly tyto skutečnosti zohledněny. Podle Tribunálu přitom tento požadavek nebyl splněn, protože v předmětném návrhu na úpravu žaloby bylo pouze žádáno o rozšíření návrhových žádání žaloby a nebbyla podána další vysvětlení ani nebyly předloženy nové skutkové a právní okolnosti zohledňující změnu použitelného právního rámce, zejména zavedení nových kritérií pro zařazení na seznamy.
20.
Tribunál rovněž zamítl jako neopodstatněný žalobcův návrh na náhradu újmy, neboť existence újmy nebyla prokázána.
21.
Na druhém místě pak Tribunál vyhověl třetímu žalobnímu důvodu, který vycházel z nesprávného posouzení Rady, a zrušil akty ze dne 6. března 2015 i akty ze dne 28. května 2015. Skutečnosti předložené Radou v projednávané věci nepředstavovaly podle Tribunálu soubor dostatečně konkrétních, přesných a shodujících se indicií, jež by umožňovaly právně dostačujícím způsobem prokázat opodstatněnost odůvodnění použitého vůči žalobci, jelikož Rada nepodala důkazy, jimiž by bylo možné prokázat existenci vazby mezi žalobcem a syrským režimem.
III. Řízení před Soudním dvorem a návrhová žádání účastníků řízení
22.
Navrhovatel kasačním opravným prostředkem navrhuje, aby Soudní dvůr:
–
zrušil napadený rozsudek v části, v níž byl návrh na zrušení aktů ze dne 27. května 2016 prohlášen za nepřípustný, dále v části, v níž byl zamítnut návrh na náhradu újmy, a v části, v níž bylo rozhodnuto, že žalobce ponese náklady řízení související s jeho vlastními návrhy a nahradí dvě třetiny nákladů řízení vynaložených Radou;
–
rozhodl ve věci samé, nařídil odstranění navrhovatelova jména ze shora uvedených aktů a vyhradil si sám rozhodnout o aktech ze dne 12. října 2015 a tyto zrušil;
–
uložil Radě povinnost zaplatit 700000 eur z titulu náhrady veškeré újmy;
–
uložil Radě náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem a náhradu veškerých nákladů řízení před Tribunálem.
23.
Rada navrhuje, aby Soudní dvůr:
–
odmítl kasační opravný prostředek jako zjevně nepřípustný nebo jej zamítl jako zjevně neopodstatněný;
–
uložil navrhovateli náhradu nákladů řízení.
24.
Na základě článku 172 jednacího řádu Soudního dvora předložila Evropská komise, vedlejší účastnice v řízení v prvním stupni, kasační odpověď, v níž se připojuje k návrhovým žádáním Rady a navrhuje, aby Soudní dvůr zamítl kasační opravný prostředek v plném rozsahu a uložil navrhovateli náhradu nákladů řízení.
IV. Analýza
25.
Na podporu kasačního opravného prostředku, který se týká bodů 39 až 47 napadeného rozsudku, předkládá navrhovatel pět důvodů. Tři z těchto důvodů v podstatě míří na první bod výroku napadeného rozsudku a Tribunálu je jimi vytýkáno porušení čl. 86 odst. 4 a 5 jeho jednacího řádu spočívající v tom, že odmítl navrhovatelův druhý návrh na úpravu žaloby jako nepřípustný. V rámci čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku je navrhováno zrušení aktů ze dne 12. října 2015 a přiznání náhrady požadované v řízení v prvním stupni, zatímco pátý důvod kasačního opravného prostředku míří na čtvrtý a pátý bod výroku napadeného rozsudku, jimiž Tribunál rozhodl, že navrhovatel ponese část vlastních nákladů řízení a nahradí část nákladů řízení vynaložených Radou.
26.
Níže se zaměřím na zkoumání prvních tří důvodů kasačního opravného prostředku, kterým podle mého názoru musí být vyhověno. Naproti tomu čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku, jímž se navrhovatel domáhá zrušení aktů ze dne 12. října 2015, je podle mého názoru zjevně nepřípustný, neboť tyto dva akty nebyly v řízení v prvním stupni napadeny. Závěr o pátém důvodu kasačního opravného prostředku bude záviset hlavně na tom, zda Soudní dvůr může sám rozhodnout o žalobě podané k Tribunálu či nikoli. Již na tomto místě poznamenávám, že stav řízení podle mě nedovoluje ve věci rozhodnout. Proto se domnívám, že ji bude nutné vrátit Tribunálu a o nákladech řízení bude třeba rozhodnout později (
14
).
A.
K prvním třem důvodům kasačního opravného prostředku, vycházejícím z porušení čl. 86 odst. 4 a 5 jednacího řádu Tribunálu
1. Shrnutí argumentace účastníků řízení
27.
Navrhovatel uvádí, že čl. 86 odst. 4 jednacího řádu Tribunálu neumožňuje, aby Tribunál rozhodl, že je druhý návrh na úpravu žaloby nepřípustný. Na rozdíl od čl. 86 odst. 5 tohoto jednacího řádu není v odstavci 4 tohoto článku nijak stanoveno, že by náležitosti, s nimiž se v návrhu na úpravu žaloby počítá, byly stanoveny pod sankcí nepřípustnosti. Navrhovatel tvrdí, že Tribunál nemůže odmítnout návrhová žádání obsažená v návrhu na úpravu žaloby bez zkoumání, zda vedoucí soudní kanceláře zaslal navrhovateli žádost o odstranění vad. Navrhovatel k tomuto závěru dospěl tak, že výslovnou povinnost uvedenou v čl. 86 odst. 5 – podle níž musí vedoucí soudní kanceláře požádat o odstranění vady spočívající v nepřiložení aktu, který je důvodem úpravy žaloby, a teprve poté smí Tribunál případně prohlásit návrh na úpravu žaloby za nepřípustný – rozšířil i na čl. 86 odst. 4. Navrhovatel dále uvádí, že slova „v případě potřeby“ obsažená v čl. 86 odst. 4 písm. b) jednacího řádu Tribunálu znamenají, že návrh na úpravu žaloby musí obsahovat upravené žalobní důvody a argumenty pouze tehdy, jsou-li nezbytné, tzn. pouze tehdy, pokud se napadená rozhodnutí podstatně liší nad rámec pouhých formulačních rozdílů. Tak tomu však podle něj v projednávané věci není. Dle názoru navrhovatele totiž na rozdíl od toho, jak rozhodl Tribunál, změna odůvodnění pro zařazení na seznamy, k níž došlo prostřednictvím aktů ze dne 27. května 2016, nevyžadovala úpravu žalobních důvodů a argumentů uvedených v rámci žaloby.
28.
Rada, podporovaná Komisí, na úvod tvrdí, že navrhovatel právně dostačujícím způsobem nespecifikuje ustanovení unijního práva, jejichž porušení je Tribunálu vytýkáno, což má za následek nepřípustnost prvních tří důvodů kasačního opravného prostředku. Komise dodává, že tvrdí-li navrhovatel, že se odůvodnění pro zařazení na seznamy nezměnilo, směřuje tím ke zpochybnění posouzení skutkového stavu provedeného Tribunálem, což je ve stadiu kasačního opravného prostředku nepřípustné.
29.
Pokud jde o meritorní stránku věci, problematika odstraňování vad v souladu s čl. 86 odst. 5 jednacího řádu Tribunálu dle názoru Rady vůbec nevyvstává, neboť akty, které jsou důvodem úpravy žaloby, byly k druhému návrhu na úpravu žaloby skutečně přiloženy, a případné odstranění vad tedy nebylo nutné. Z článku 86 odst. 4 jednacího řádu Tribunálu dále podle Komise vyplývá, že má dotčená osoba povinnost předložit upravené žalobní důvody a argumenty „v případě potřeby“. Tato povinnost musí být uplatňována případ od případu, což podle Komise předpokládá, že Tribunál meritorně posoudí nezbytnost předložení upravených žalobních důvodů a argumentů. Rada se v tomto ohledu domnívá, že jelikož Tribunál určil, že kritéria a odůvodnění pro zařazení na seznamy, která platila pro navrhovatele, byla změněna přijetím aktů, které byly předmětem druhého návrhu na úpravu žaloby, bylo na navrhovateli, aby předložil žalobní důvody a argumenty upravené dle změny použitelného právního rámce. Navrhovateli proto příslušelo uvést ve druhém návrhu na úpravu žaloby argumenty, jež by mohly iniciovat meritorní diskusi o legalitě aktů ze dne 27. května 2016 a umožnit Radě přípravu její obrany.
30.
Komise, která se staví na stranu Rady, dodává, že navrhovatel v druhém návrhu na úpravu žaloby nedostál povinnosti jednat s náležitou péčí, když předložil do značné míry nekompletní návrh, který nesplňoval stanovené požadavky.
2. Posouzení
31.
Na úvod je třeba hned zamítnout důvody nepřípustnosti kasačního opravného prostředku uplatněné Radou a Komisí. Pokud jde o důvod nepřípustnosti uplatněný Radou, není dána sebemenší pochybnost o tom, že prvními třemi důvody kasačního opravného prostředku navrhovatel Tribunálu vytýká, že se dopustil porušení čl. 86 odst. 4 a 5 svého jednacího řádu, když v bodech 39 až 47 napadeného rozsudku shledal, že druhý návrh na úpravu žaloby musí být považován za nepřípustný, protože neobsahuje upravené žalobní důvody a argumenty.
32.
Přesvědčivý není ani důvod nepřípustnosti, který uplatnila Komise, podle něhož navrhovatel pouze zpochybňuje skutkové zjištění Tribunálu, že se právní rámec a individuální odůvodnění pro zařazení navrhovatele na seznamy „změnily“. V tomto ohledu je třeba poukázat na to, že navrhovatel v podstatě napadá právní důsledky, jež Tribunál vyvodil ze zavedení nových kritérií pro zařazování na seznamy a ze změny odůvodnění pro zařazení jeho jména na seznamy pro účely výkladu čl. 86 odst. 4 jednacího řádu Tribunálu. Jinými slovy, navrhovatel má za to, že konstatování změny použitelného právního rámce a individuálního odůvodnění pro zařazení na seznamy nestačí k tomu, aby byl na základě čl. 86 odst. 4 jednacího řádu Tribunálu odmítnut návrh na úpravu žaloby, který neobsahuje upravené žalobní důvody a argumenty. Tato otázka je zcela jistě právní otázkou, jež spadá do pravomoci Soudního dvora v rámci řízení o kasačním opravném prostředku.
33.
Po těchto úvodních poznámkách nyní přejdu k jádru sporu, který byl Soudnímu dvoru předložen.
34.
Je třeba připomenout, že podle judikatury se návrhová žádání předložená účastníky řízení vyznačují v zásadě jejich neměnností (
15
).
35.
Soudní dvůr však připustil přinejmenším jednu výjimku z této zásady, a sice možnost účastníků řízení upravit návrhová žádání a žalobní důvody, je-li napadený akt v průběhu řízení nahrazen nebo změněn novým aktem se stejným předmětem (
16
).
36.
Tato výjimka je odůvodněná z hlediska řádného výkonu spravedlnosti a požadavku na hospodárnost řízení, neboť žalobci umožňuje vyhnout se nutnosti podat novou žalobu. Dále spočívá také v tom, že by bylo nespravedlivé, kdyby dotčený orgán mohl na kritiku obsaženou v žalobě podané proti aktu k unijnímu soudu reagovat tak, že by změnil napadený akt nebo jej nahradil jiným a dovolával se v průběhu soudního řízení této změny nebo tohoto nahrazení, aby tím druhého účastníka řízení zbavil možnosti rozšířit jeho původní návrhová žádání a žalobní důvody na pozdější akt nebo proti němu předložit doplňující návrhová žádání a žalobní důvody (
17
).
37.
Jak již bylo Soudním dvorem konstatováno, článek 86 jednacího řádu Tribunálu představuje kodifikaci shora uvedené judikatury týkající se této výjimky ze zásady neměnnosti (
18
).
38.
Článek 86 jednacího řádu Tribunálu totiž stanoví, že je-li akt, jehož zrušení je navrhováno, nahrazen nebo změněn jiným aktem se stejným předmětem, může žalobce před ukončením ústní části řízení nebo před rozhodnutím Tribunálu, že rozhodne bez konání ústní části řízení, žalobu upravit tak, že tuto novou skutečnost zohlední.
39.
V odstavci 4 tohoto článku je upřesněno, že návrh na úpravu žaloby musí obsahovat nejen upravené návrhové žádání, ale také „v případě potřeby upravené žalobní důvody a argumenty“ (
19
).
40.
Podle čl. 86 odst. 5 jednacího řádu Tribunálu se dále k návrhu na úpravu žaloby přiloží akt, který je důvodem úpravy žaloby. Není-li tento akt předložen, určí vedoucí soudní kanceláře žalobci přiměřenou lhůtu k jeho předložení. Nedojde-li v určené lhůtě k odstranění této vady, rozhodne Tribunál, zda nedodržení tohoto požadavku činí návrh na úpravu žaloby nepřípustným.
41.
Konečně podle odstavce 6 téhož článku určí předseda žalovanému lhůtu, aby se k návrhu na úpravu žaloby vyjádřil, aniž je dotčeno rozhodnutí Tribunálu, které má být vydáno o přípustnosti návrhu na úpravu žaloby.
42.
V prvním a druhém důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel s poukazem na čl. 86 odst. 5 jednacího řádu Tribunálu tvrdí, že Tribunál nemohl prohlásit druhý návrh na úpravu žaloby za nepřípustný, protože nepředložení upravených žalobních důvodů a argumentů není výslovně sankcionováno nepřípustností. Podpůrně navrhovatel uvádí, že i kdyby Tribunál mohl prohlásit druhý návrh na úpravu žaloby za nepřípustný kvůli absenci upravených žalobních důvodů a argumentů, musel by předtím každopádně vyzvat navrhovatele k odstranění vady v daném návrhu podle čl. 86 odst. 5 jednacího řádu Tribunálu.
43.
Tuto argumentaci nepovažuji za přesvědčivou.
44.
Pokud jde zaprvé o argumentaci, jež byla uplatněna primárně, domnívám se, že navrhovatel podává neúplný výklad článku 86 jednacího řádu Tribunálu. Odstavec 6 tohoto článku totiž dává Tribunálu možnost prohlásit návrh na úpravu žaloby za nepřípustný, i když byl tento návrh doručen žalovanému, a to z jakéhokoli jiného důvodu než z důvodu podle čl. 86 odst. 5 jednacího řádu Tribunálu, tj. kvůli nepředložení aktu, který je důvodem úpravy žaloby. Jinými slovy, hovoří-li se v čl. 86 odst. 6 jednacího řádu Tribunálu o tom, že Tribunál vyzve žalovaného, aby se vyjádřil k návrhu na úpravu žaloby, „aniž je dotčeno rozhodnutí Tribunálu, které má být vydáno o přípustnosti návrhu na úpravu žaloby“, mají se tím nutně na mysli veškeré jiné případy než ten, který je specificky upraven v odstavci 5 tohoto článku.
45.
Pokud by byla v souladu s tvrzením navrhovatele pravomoc Tribunálu prohlásit návrh na úpravu žaloby za nepřípustný omezena pouze na případ uvedený v čl. 86 odst. 5 jeho jednacího řádu, znamenalo by to například, že Tribunál nesmí prohlásit za nepřípustný takový návrh, který by byl podán v rozporu s lhůtou stanovenou v čl. 263 šestém pododstavci SFEU, na který je odkázáno v čl. 86 odst. 2 uvedeného jednacího řádu.
46.
Nemohu uvěřit tomu, že by toto bylo záměrem Rady při přijímání jednacího řádu Tribunálu (
20
).
47.
Článek 86 odst. 6 jednacího řádu Tribunálu tedy podle mě musí být vykládán tak, že zmocňuje Tribunál, aby rozhodl o přípustnosti návrhu na úpravu žaloby při každém nesplnění požadavků upravených tímto článkem.
48.
Pokud jde zadruhé o argumentaci navrhovatele uplatněnou podpůrně, nedomnívám se – na rozdíl od tvrzení navrhovatele – že by bylo možné argumentovat článkem 86 odst. 5 jednacího řádu Tribunálu v tom smyslu, že má Tribunál povinnost před prohlášením návrhu na úpravu žaloby za nepřípustný vyzvat žalobce k odstranění vad nebo nápravě jeho návrhu.
49.
Je pravda, že učinění takové výzvy Tribunálem se neomezuje pouze na případ nepředložení aktu, který je důvodem úpravy žaloby, výslovně stanovený v čl. 86 odst. 5 jednacího řádu Tribunálu.
50.
Rozsudkem ze dne 9. listopadu 2017, HX v. Rada (C‑423/16 P, EU:C:2017:848, body 22 až 27), totiž Soudní dvůr zrušil rozsudek Tribunálu, kterým byl návrh na úpravu žaloby prohlášen za nepřípustný z důvodu, že tento návrh nebyl předložen samostatným podáním v souladu s čl. 86 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu. Soudní dvůr v této souvislosti určil, že pokud měl Tribunál za to, že návrh na úpravu žaloby přednesený ústně na jednání před ním, nesplňoval formální náležitosti stanovené jeho jednacím řádem, pak Tribunálu „přinejmenším […] příslušelo, aby navrhovatele na vadu jeho návrhu upozornil a umožnil mu její nápravu“.
51.
Soudní dvůr sice neodmítl možnost Tribunálu sankcionovat nedodržení takové formální náležitosti upravené v jeho jednacím řádu prohlášením nepřípustnosti návrhu na úpravu žaloby, tuto možnost nicméně podmínil povinností Tribunálu vyzvat předem žalobce k odstranění vady nebo nápravě jeho návrhu.
52.
Takové rozšíření toho, co platí pro formální náležitost upravenou v čl. 86 odst. 5 jednacího řádu Tribunálu, i na další náležitosti, nicméně podle mého názoru nelze přenášet na obsah návrhu na úpravu žaloby.
53.
Platí totiž, že stejně jako Tribunál nemůže vyzvat žalobce k rozšíření obsahu jeho návrhových žádání na nový akt, který žalobce opomněl upravit (
21
), a tudíž napadnout, nemůže po takovém žalobci ani požadovat, aby provedl úpravu svých žalobních důvodů a argumentů, když je tento žalobce opomněl upravit, ať už záměrně či nikoli.
54.
Tento přístup vyplývá z úlohy unijního soudu v rámci systému přezkumu legality unijních aktů. Připomínám, že se tento systém vyznačuje dispoziční zásadou, podle které přísluší iniciativa v řízení jeho účastníkům, kteří také určují předmět sporu, a soud se tedy musí vyjádřit ke všem předloženým návrhům a výlučně k nim (
22
).
55.
Dispoziční zásada je konkrétně vyjádřena v různých pravidlech upravujících řízení před unijními soudy, a zejména v článku 21 statutu Soudního dvora Evropské unie, jakož i v čl. 120 písm. c) jednacího řádu Soudního dvora a čl. 76 písm. d) jednacího řádu Tribunálu, podle nichž musí žaloba podaná k unijním soudům obsahovat mimo jiné předmět sporu, návrhové žádání a stručný popis uvedených žalobních důvodů (
23
).
56.
Dle mého názoru je zjevné, že je tatáž zásada vyjádřena rovněž v čl. 86 odst. 4 jednacího Tribunálu, ve kterém jsou vyjmenovány náležitosti, jež musí obsahovat návrh na úpravu žaloby, podobně jako je tomu v případě článku 76 téhož jednacího řádu, pokud jde o podání žaloby. To znamená, že Tribunál nemůže – neboť by tím jinak porušil autonomii účastníků řízení a zásadu institucionální rovnováhy – vyzývat žalobce k odstranění vad v jeho návrhu na úpravu žaloby v tom smyslu, aby upravil své žalobní důvody a argumenty, když žalobce původně dospěl k názoru, že to není nutné. Otázka, zda a v jakém rozsahu žalobce uplatňuje svá práva před soudem, v konečném důsledku závisí do značné míry na jeho vlastní vůli a unijnímu soudu nepřísluší tuto vůli nahrazovat.
57.
Pravomoc Tribunálu prohlásit za nepřípustný návrh na úpravu žaloby, který neobsahuje upravené žalobní důvody a argumenty, proto není podmíněna předchozí výzvou, aby žalobce odstranil vady v uvedeném návrhu.
58.
Tato pravomoc naproti tomu neznamená, že by Tribunál mohl okamžitě odmítnout jakýkoli návrh na úpravu žaloby, v němž chybí upravené žalobní důvody a argumenty.
59.
V souladu s čl. 86 odst. 4 písm. b) jednacího řádu Tribunálu je totiž tato pravomoc podmíněna tím, že Tribunál ověřil, zda byla skutečně dána potřeba takové upravené žalobní důvody a argumenty uvést.
60.
Jak uvedl navrhovatel ve třetím důvodu kasačního opravného prostředku a jak rovněž poznamenala Rada, otázka, zda jde o „případ potřeby“ ve smyslu čl. 86 odst. 4 písm. b) jednacího řádu Tribunálu, znamená, že je třeba v každé projednávané věci zkoumat, zda je tato úprava pro žalobce nezbytná (
24
).
61.
Toto kritérium „nezbytnosti“ je pochopitelné z hlediska cílů článku 86 jednacího řádu Tribunálu. Bylo by totiž v rozporu s řádným výkonem spravedlnosti a s hospodárností řízení, kdyby bylo po žalobci, který provedl úpravu svých návrhových žádání, požadováno, aby v návrhu na úpravu žaloby zopakoval stejné žalobní důvody a argumenty, které již uplatnil vůči původně napadenému aktu.
62.
Z tohoto hlediska je předložení upravených žalobních důvodů a argumentů nutné, pokud akt, který je důvodem úpravy žaloby, vykazuje – při zachování stejného předmětu (
25
) – podstatné rozdíly oproti původně napadenému aktu, a nikoli rozdíly čistě formální (
26
). Pokud totiž pozdější akt obsahuje pouze čistě formální rozdíly oproti původně napadenému aktu, postačí implicitní rozšíření žalobních důvodů a argumentů uplatněných vůči původně napadenému aktu, které vyplývá z výslovné úpravy návrhových žádání.
63.
V projednávané věci přitom na prvním místě z napadeného rozsudku vyplývá – přičemž není zpochybňováno, že všechny předmětné akty mají stejný předmět – že Tribunál pouze poukázal na to či konstatoval, že odůvodnění pro zařazení navrhovatele se změnilo, aniž objasnil, v jakém smyslu se akty ze dne 6. března 2015 (původně napadené akty) a akty ze dne 28. května 2015 (akty, jež byly předmětem prvního návrhu na úpravu žaloby) podstatně liší od aktů ze dne 27. května 2016 (jež byly předmětem druhého návrhu na úpravu žaloby), aby bylo nutné předložit upravené žalobní důvody a argumenty.
64.
V bodě 42 téhož rozsudku totiž Tribunál „poukázal“ na to, že „odůvodnění pro zařazení a pro ponechání žalobcova jména na předmětných seznamech se změnilo“, přičemž v uvedeném bodě a v bodě 43 napadeného rozsudku pouze kompletně citoval obě verze individuálního odůvodnění použitého vůči navrhovateli pro jeho zařazení na seznamy.
65.
Tribunál přitom neidentifikoval žádný podstatný rozdíl mezi individuálním odůvodněním použitým vůči navrhovateli v aktech ze dne 6. března a 28. května 2015 na jedné straně a v aktech ze dne 27. května 2016 na straně druhé. Již při zhlédnutí těchto citací, které jsou uvedeny v bodech 9 a 15 tohoto stanoviska, ostatně nelze mezi těmito odůvodněními konstatovat žádný podstatný rozdíl.
66.
Určení takového podstatného rozdílu v individuálním odůvodnění pro zařazení navrhovatele na seznamy bylo dle mého názoru o to důležitější, že Rada podle Tribunálu nedoložila postavení navrhovatele coby zprostředkovatele v transakcích týkajících se nákupu ropy, ani existenci vazby mezi navrhovatelem a syrským režimem a rovněž nepodala dostatečné upřesnění k zakázce uzavřené se společností Strojtransgaz, přičemž je nesporné, že je toto odůvodnění obsaženo jak v aktech ze dne 6. března a 28. května 2015, které Tribunál zrušil, tak v aktech ze dne 27. května 2016, které byly důvodem pro druhý návrh na úpravu žaloby.
67.
Na druhém místě, rozumím-li správně úvahám Tribunálu, se zdá, že již na základě pouhé změny právního rámce po podání žaloby může být po navrhovateli požadováno, aby upravil své žalobní důvody a argumenty.
68.
V bodě 41 napadeného rozsudku totiž Tribunál nejprve „konstatoval, že právní rámec omezujících opatření byl změněn“ prostřednictvím aktů ze dne 12. října 2015. Následně v bodě 44 napadeného rozsudku Tribunál znovu poukázal na to a připomněl, že „původně použité odůvodnění […] bylo změněno a nahrazeno odůvodněním uvedeným v přílohách“ aktů ze dne 27. května 2016, přičemž uvedl, že tyto akty „berou ohled zejména na kritéria pro zařazování na seznamy doplněná“ prostřednictvím aktů ze dne 12. října 2015, „a zejména na kritérium […], podle kterého se zmrazují veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje, které náleží předním podnikatelům působícím v Sýrii […]“. Tribunál z toho v bodě 45 napadeného rozsudku dovozuje, že „[v]zhledem k tomu, že [akty ze dne 12. října 2015] byly přijaty […] po podání žaloby, nemohl žalobce zohlednit v žalobě kritéria pro zařazování na seznamy, která byla zavedená těmito akty, s cílem napadnout odůvodnění, které vůči němu bylo použito [v aktech ze dne 27. května 2016]. Ke splnění požadavků stanovených v čl. 86 odst. 4 jednacího řádu tedy navrhovateli příslušelo upravit žalobní důvody a argumenty tak, aby byla tato kritéria pro zařazování na seznamy zohledněna“.
69.
Nikde v napadeném rozsudku přitom Tribunál nevysvětluje, a tím spíše ani neprokazuje, že by změna kritérií pro zařazování na seznamy vedla k podstatnému rozdílu v odůvodnění pro zařazení a pro ponechání navrhovatelova jména na seznamech.
70.
Tribunál zejména nijak neobjasňuje vazbu mezi čl. 28 odst. 1 rozhodnutí 2013/255, ve kterém se uvádí, že se zmrazují veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje náležející „osobám […], které mají prospěch z tohoto režimu nebo které jej podporují“, a čl. 28 odst. 2 uvedeného rozhodnutí, doplněným prostřednictvím rozhodnutí 2015/1836 ze dne 12. října 2015, ve kterém se upřesňuje, že se zmrazují zejména veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje, které náleží „předním podnikatelům působícím v Sýrii“.
71.
Takové vysvětlení by bylo dle mého názoru zvlášť potřebné, a to zaprvé vzhledem k tomu, že Tribunál zrušil akty ze dne 6. března 2015 a ze dne 28. května 2015 z důvodu, že Rada nepodala žádný důkaz, jímž by bylo možné doložit či potvrdit existenci vazby mezi navrhovatelem a syrským režimem, tj. v konečném důsledku z důvodu porušení čl. 28 odst. 1 rozhodnutí 2013/255, a zadruhé vzhledem k tomu, že charakterizace podnikatelů uvedených v čl. 28 odst. 2 tohoto rozhodnutí jako podnikatelů „předních“ by mohla být pouhým upřesněním vazby uvedené v odstavci 1 téhož článku, která je požadována mezi dotyčnou osobou a syrským režimem.
72.
K tomu, aby byl navrhovatel povinen upravit své žalobní důvody a argumenty, tedy nestačilo, že se kritéria pro zařazení po podání žaloby změnila. Jiný závěr – podobný tomu, jaký učinil Tribunál – by znamenal, že každý návrh na úpravu žaloby, který se již z povahy věci podává v návaznosti na akt vydaný po podání žaloby, by musel obsahovat upravené žalobní důvody a argumenty, což by bylo samozřejmě v rozporu se zněním („v případě potřeby“) a s cíli čl. 86 odst. 4 jednacího řádu Tribunálu.
73.
Podle mého názoru tedy Tribunál nedostatečně odůvodnil svůj požadavek v bodě 46 napadeného rozsudku, že navrhovatel musí k žalobním důvodům znějícím na zrušení aktů předložit vysvětlení a nové skutkové a právní okolnosti „zohledňující změny použitelného právního rámce, zejména zavedení nových kritérií pro zařazování a změny odůvodnění, které vůči němu bylo použito“.
74.
Za těchto podmínek navrhuji zrušit bod 1 výroku napadeného rozsudku, kterým byl druhý návrh na úpravu žaloby podaný navrhovatelem v řízení v prvním stupni odmítnut.
B.
Ke čtvrtému důvodu kasačního opravného prostředku
75.
V rámci čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel zaprvé navrhuje, aby byla konstatována protiprávnost aktů ze dne 12. října 2015, podle kterých se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje náležející „předním podnikatelům působícím v Sýrii“, z důvodu, že natolik široká a neurčitá kvalifikace, jež zahrnuje tak velký počet osob, je zjevně v rozporu s kapitolou VI Listiny základních práv Evropské unie. Zadruhé navrhuje, aby mu byla přiznána náhrada ve výši 700 000 eur za veškerou způsobenou újmu.
76.
Tyto návrhy jsou podle mého názoru jednoznačně nepřípustné.
77.
Pokud jde o první návrh, je třeba připomenout, že v souladu s čl. 170 odst. 1 jednacího řádu Soudního dvora nesmí kasační opravný prostředek měnit předmět sporu před Tribunálem.
78.
Podle ustálené judikatury tedy platí, že v rámci kasačního opravného prostředku je pravomoc Soudního dvora omezena na posouzení právního řešení žalobních důvodů projednávaných před soudem prvního stupně. Účastník řízení tedy nemůže vznést důvod, který neuplatnil u Tribunálu, poprvé až před Soudním dvorem, neboť by to znamenalo umožnit mu, aby Soudnímu dvoru, jehož pravomoc ve věci kasačního opravného prostředku je omezená, předložil spor širšího rozsahu než spor, který projednával Tribunál (
27
).
79.
Je třeba konstatovat – jak správně uvádí Rada – že navrhované zrušení aktů ze dne 12. října 2015 nebylo v řízení v prvním stupni požadováno. Tato část čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku je proto nepřípustná.
80.
S návrhem na náhradu újmy by mělo být naloženo stejně. Navrhovatel totiž nijak nezpochybnil důvody, na jejichž základě Tribunál v bodě 89 napadeného rozsudku zamítl jeho návrh na náhradu údajně způsobené újmy předložený v řízení v prvním stupni. Navrhovatel mimoto nepředkládá žádnou argumentaci na podporu bodu návrhových žádání směřujícího k tomu, aby mu Soudní dvůr přiznal požadovanou náhradu.
C.
K žalobě před Tribunálem
81.
Jak jsem již uvedl v bodech 73 a 74 tohoto stanoviska, navrhuji Soudnímu dvoru, aby zrušil bod 1 výroku napadeného rozsudku, jelikož Tribunál nedostatečně odůvodnil, proč shledal druhý návrh na úpravu žaloby nepřípustným.
82.
Podle čl. 61 prvního pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie může Soudní dvůr vydat sám konečně rozhodnutí ve věci, pokud to soudní řízení dovoluje.
83.
Podle mého názoru tomu tak v projednávané věci není. Tribunál totiž druhý návrh na úpravu žaloby odmítl jako nepřípustný bez vyslechnutí účastníků řízení o podstatné povaze rozdílů mezi akty ze dne 6. března 2015 (které byly napadeny působně) a ze dne 28. května 2015 (které byly předmětem prvního návrhu na úpravu žaloby) na jedné straně a akty ze dne 27. května 2016 (které byly předmětem druhého návrhu na úpravu žaloby) na straně druhé pojímanými ve světle aktů ze dne 12. října 2015 (jimiž byla změněna kritéria pro zařazování na seznamy). Tribunálu tedy bude příslušet, aby k této otázce vyslechl účastníky řízení a vyvodil z toho veškeré právní důsledky. V důsledku toho je třeba věc vrátit zpět Tribunálu.
V. Závěry
84.
S ohledem na výše uvedené úvahy navrhuji Soudnímu dvoru, aby rozhodl následovně:
1)
Bod 1 výroku rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 22. března 2017, Haswani v. Rada (T‑231/15, nezveřejněný, EU:T:2017:200), se zrušuje;
2)
Věc se vrací Tribunálu Evropské unie v rozsahu, v němž se týká přípustnosti a případně opodstatněnosti druhého návrhu na úpravu žaloby podaného navrhovatelem v řízení v prvním stupni;
3)
O náhradě nákladů řízení bude rozhodnuto později.
(
1
) – Původní jazyk: francouzština.
(
2
) – Úř. věst. 2016, L 141, s. 125.
(
3
) – Úř. věst. 2016, L 141, s. 30.
(
4
) – Článek 21 první pododstavec statutu Soudního dvora Evropské unie mimo jiné stanoví, že žaloba musí obsahovat „návrhové žádání a stručný popis žalobních důvodů“.
(
5
) – Jednací řád Tribunálu ze dne 4. března 2015 (Úř. věst. 2015, L 105, s. 1). Článkem 1 bodem 7 změn tohoto jednacího řádu ze dne 13. července 2016 (Úř. věst. 2016, L 217, s. 73), které vstoupily v platnost dne 1. září 2016, bylo změněno číslování čl. 86 odst. 3 až 6. Tyto odstavce uvedeného článku jsou napříště označovány jako odstavce 4 až 7. V napadeném rozsudku bylo sice odkazováno na nové číslování článku 86, považuji však za nutné poznamenat, že spisy účastníků řízení o kasačním opravném prostředku místy odkazují na staré číslování, což může být matoucí.
(
6
) – Úř. věst. 2013, L 147, s. 14.
(
7
) – Úř. věst. 2015, L 64, s. 41.
(
8
) – Úř. věst. 2011, L 16, s. 1.
(
9
) – Úř. věst. 2015, L 64, s. 10.
(
10
) – Úř. věst. 2015, L 132, s. 82.
(
11
) – Úř. věst. 2015, L 132, s. 3.
(
12
) – Úř. věst. 2015, L 266, s. 75.
(
13
) – Úř. věst. 2015, L 266, s. 1.
(
14
) – Upřesňuji, že toto platí pro náklady řízení související s druhým návrhem na úpravu žaloby, které jsou předmětem bodu 5 výroku napadeného rozsudku. Je třeba poukázat na to, že ve čtvrtém bodě návrhových žádání se navrhovatel domáhá rovněž zrušení bodu 4 výroku napadeného rozsudku, který mu ukládá náhradu dvou třetin nákladů řízení souvisejících s akty ze dne 6. března 2015 a ze dne 28. května 2015. Avšak vzhledem k tomu, že tyto akty byly Tribunálem zrušeny, nemůže navrhovatel v souladu s čl. 58 druhým pododstavcem statutu Soudního dvora Evropské unie napadat ve stadiu kasačního opravného prostředku pouze rozhodnutí Tribunálu o určení výše náhrady nákladů v části řízení týkající se legality těchto aktů nebo o tom, který z účastníků řízení je má platit, neboť by takový návrh byl nepřípustný. K tomu se již v tomto stanovisku vracet nebudu.
(
15
) – Viz rozsudek ze dne 9. listopadu 2017, HX v. Rada (C‑423/16 P, EU:C:2017:848, bod 18 a citovaná judikatura).
(
16
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 10. dubna 2003, Hendrickx v. Cedefop (C-217/01 P, EU:C:2003:226, bod 29 a citovaná judikatura).
(
17
) – V tomto smyslu viz rozsudky ze dne 3. března 1982, Alpha Steel v. Komise (14/81, EU:C:1982:76, bod 8), a ze dne 14. července 1988, Stahlwerke Peine-Salzgitter v. Komise (103/85, EU:C:1988:398, body 11 a 12). Viz také rozsudek ze dne 25. ledna 2017, Almaz-Antey Air and Space Defence v. Rada (T‑255/15, nezveřejněný, EU:T:2017:25, bod 36 a citovaná judikatura).
(
18
) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 9. listopadu 2017, HX v. Rada (C‑423/16 P, EU:C:2017:848, bod 18).
(
19
) – Kurzivou zvýraznil autor tohoto stanoviska.
(
20
) – I kdyby to navíc záměrem Rady bylo, mohl by pak být jednací řád Tribunálu shledán neslučitelným s čl. 263 šestým pododstavcem SFEU, neboť ustanovení upravující lhůty pro zahájení soudního řízení jsou kogentní povahy a nejsou k dispozici účastníkům řízení.
(
21
) – V tomto ohledu se neztotožňuji s tím, co jako obiter dictum vyplývá z bodu 42 rozsudku ze dne 31. května 2017, DEI v. Komise (C‑228/16 P, EU:C:2017:409), ve kterém Soudním dvůr s poukazem na článek 86 jednacího řádu Tribunálu uvedl, že se Tribunál „mohl“ navrhovatelky v této věci dotázat, zda v návaznosti na vydání potvrzujícího rozhodnutí „chce přizpůsobit svá návrhová žádání“ znějící na zrušení dřívějšího rozhodnutí a napadnout jimi také potvrzující rozhodnutí. Jak totiž zaprvé jasně vyplývá z rozsudku Soudního dvora, v konkrétním kontextu uvedené věci byly Tribunálu předloženy dvě různé žaloby, jedna proti prvnímu rozhodnutí (věc T‑639/14, v návaznosti na niž bylo vedeno řízení o kasačním opravném prostředku ve věci C‑228/16 P) a druhá proti potvrzujícímu rozhodnutí (věc T‑352/15). Jsou-li přitom Tribunálu předloženy dvě různé žaloby namířené proti aktům se stejným předmětem, nepřipadá již v úvahu použití článku 86 jeho jednacího řádu, nýbrž případné spojení obou žalob. Zadruhé Tribunál nemůže sám uplatnit návrhová žádání znějící na zrušení určitého aktu. Jinými slovy, Tribunál odhalí existenci aktu, kterým je předchozí akt se stejným předmětem změněn nebo nahrazen, pouze pokud mu byla předložena buď návrhová žádání znějící na zrušení aktu v rámci samostatné žaloby podle článku 76 jeho jednacího řádu, anebo návrhová žádání na úpravu žaloby podle článku 86 tohoto jednacího řádu. V prvním případě – jak je uvedeno výše – tedy spor nespadá do působnosti článku 86 jednacího řádu Tribunálu a není důvodné vyzývat žalobce k úpravě návrhových žádání. Ani ve druhém případě není dána žádná potřeba vyzývat žalobce k úpravě návrhových žádání, protože již byl podán návrh na úpravu žaloby.
(
22
) – Viz bod 84 mého stanoviska ve věci British Airways v. Komise (C‑122/16 P, EU:C:2017:406), na který Soudní dvůr odkazuje v bodě 87 rozsudku ze dne 14. listopadu 2017, British Airways v. Komise (C‑122/16 P, EU:C:2017:861).
(
23
) – Viz mé stanovisko ve věci British Airways v. Komise (C‑122/16 P, EU:C:2017:406, poznámka pod čarou 39) a v tomtéž smyslu rozsudek ze dne 14. listopadu 2017, British Airways v. Komise (C‑122/16 P, EU:C:2017:861, bod 86).
(
24
) – V tomto smyslu viz také stanovisko generální advokátky J. Kokott ve věci HX v. Rada (C‑423/16 P, EU:C:2017:493, bod 34).
(
25
) – Samozřejmě pokud pozdější akt nemá stejný předmět jako původně napadený akt, bude nutné podat nový návrh na zahájení řízení za podmínek stanovených v čl. 76 písm. d) jednacího řádu Tribunálu.
(
26
) – V tomto smyslu viz úvahy Tribunálu v bodech 61 až 73 rozsudku ze dne 28. ledna 2016, Kljujev v. Rada (T‑341/14, EU:T:2016:47).
(
27
) – Rozsudek ze dne 13. července 2017, Saint-Gobain Glass Deutschland v. Komise (C‑60/15 P, EU:C:2017:540, bod 50 a citovaná judikatura).