AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (fellebbezési tanács)
2008. szeptember 8.
T‑222/07. P. sz. ügy
Petrus Kerstens
kontra
az Európai Közösségek Bizottsága
„Fellebbezés – Közszolgálat – Tisztviselők – Szakmai előmeneteli jelentés – A panasz benyújtására nyitva álló határidő – Késedelem – Megalapozatlan fellebbezés”
Tárgy: Az Európai Unió Közszolgálati Törvényszékének (második tanács) F‑59/06. sz., Kerstens kontra Bizottság ügyben 2007. április
25‑én hozott végzése (az EBHT‑ban még nem tették közzé) ellen benyújtott, e végzés hatályon kívül helyezésére irányuló fellebbezés.
Határozat: Az Elsőfokú Bíróság a fellebbezést elutasítja. Petrus Kerstens köteles a költségek viselésére.
Összefoglaló
1.      Fellebbezés – Tárgy – Az ügynek a Közszolgálati Törvényszék másik tanácsa elé utalása iránti kérelem – Elfogadhatatlanság
(Az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata, 139. cikk, 1. §)
2.      Eljárás – Indokolt végzéssel hozott határozat – Feltételek – Nyilvánvalóan elfogadhatatlan vagy jogilag nyilvánvalóan megalapozatlan
kereset
(Az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata, 111. cikk; 2004/752 tanácsi határozat, 3. cikk, (4) bekezdés)
3.      Eljárás – Indokolt végzéssel hozott határozat – Feltételek – A főtanácsnok meghallgatása
(Az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata, 111. cikk; 2004/752 tanácsi határozat, 3. cikk, (4) bekezdés)
4.      Eljárás – Indokolt végzéssel hozott határozat – Feltételek – Nyilvánvalóan elfogadhatatlan vagy jogilag nyilvánvalóan megalapozatlan
kereset
(Az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata, 111. cikk; személyzeti szabályzat, 90. cikk, (2) bekezdés)
5.      Eljárás – Pervezető intézkedések – Felhívás az
alperes által a felperesnek címzett kifogásban szereplő iratok fényében a
kereset elfogadhatóságáról való nyilatkozatra – A kontradiktórius eljárás elvének tiszteletben tartása
(Az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata, 44. cikk, 46. cikk és 64. cikk, 3. §)
1.      A fő kérelem, amely arra irányul, hogy az Elsőfokú Bíróság utalja vissza az ügyet a Közszolgálati Törvényszék egy másik tanácsa
elé, nem tartozik az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata 139. cikkének 1. §‑ában tételesen felsorolt kereseti kérelmek egyik
csoportjába sem, következésképpen azt elfogadhatatlannak kell nyilvánítani.
(lásd a 24. pontot)
2.      Eljárási szabályzatának hatálybalépéséig a Közszolgálati Törvényszék az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzatának 111. cikke
alapján úgy dönthet, hogy a szóbeli szakasz megnyitása nélkül határozatot hoz a kereset nyilvánvaló elfogadhatatlanságáról,
ha úgy véli, hogy az ügy iratai alapján kellő információval rendelkezik, mégpedig anélkül, hogy ehhez – akár két beadványváltást
követően – kötelezően be kellene szereznie a felek hozzájárulását.
(lásd a 32., 34. és 35. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság C‑360/02. P. sz., Ripa di Meana kontra Parlament ügyben 2004. október 29‑én hozott végzésének (EBHT 2004.,
I‑10339. o.) 35. pontja.
3.      Tekintettel arra, hogy az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzatának 111. cikkét mutatis mutandis alkalmazni kell a Közszolgálati Törvényszék előtti eljárásokban mindaddig, amíg ez utóbbi eljárási szabályzata hatályba nem
lép, és ez szükségszerűen magába foglalja a Közszolgálati Törvényszék szervezeti sajátosságainak figyelembevételét, e rendelkezés
nem írhatja elő főtanácsnok, és még kevésbé elfogulatlan és független harmadik személy közreműködését a Közszolgálati Törvényszék
előtti eljárásokban. Ugyanis sem az EK‑Szerződésben, sem a 2004/752 határozatban, sem a Bíróság alapokmányában nem szerepel,
hogy a Közszolgálati Törvényszéket főtanácsnokok segítenék. Továbbá az sincs előírva, hogy meghatározott ügyekben a Közszolgálati
Törvényszék valamely tagját ki lehetne jelölni arra, hogy főtanácsnokként járjon el.
(lásd a 49. és 50. pontot)
4.
Igaz ugyan, hogy a sérelmet okozó aktusról való tudomásszerzés pontos időpontját a felek vitathatják, és az a közösségi
bíróság részéről különböző bizonyítékok mérlegelését igényelheti, sőt, akár pervezető intézkedések meghozatalát is szükségessé
teheti, azonban mivel a közösségi bíróság pontosan meghatározta a panasz benyújtására nyitva álló határidő kezdő napját, a
személyzeti szabályzat 90. cikkének (2) bekezdésében előírt három hónapos határidő lejárta elkerülhetetlenül a kereset nyilvánvaló
elfogadhatatlanságához vezet, amelyet az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata 111. cikkének megfelelően indokolt végzéssel
meg lehet állapítani. A kereset elfogadhatatlanságának nyilvánvaló jellege ugyanis közvetlenül a panasz benyújtására nyitva
álló határidő lejártához kapcsolódik, nem pedig az említett három hónapos határidő kezdő időpontjának vagy a határidő lejártát
követő napok számának pontos meghatározásával járó esetleges nehézségekhez.
(lásd a 48. és 58. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság C‑547/03. P. sz., AIT kontra Bizottság ügyben 2006. január 19‑én hozott ítéletének (EBHT 2006., I‑845. o.)
30. pontja.
5.      Főszabály szerint a felek feladata, hogy bizonyítékot szolgáltassanak állításaik alátámasztására. Lehetővé kell azonban tenni
e bizonyítékok kontradiktórius megvitatását. Az a tény, hogy az Elsőfokú Bíróság pervezető intézkedések keretében felhívta
a felperest arra, hogy írásban nyilatkozzon a kereset elfogadhatóságáról az alperes által a viszonválaszában bemutatott bizonyítékok
fényében, a kontradiktórius eljárás elvének tiszteletben tartásáról tanúskodik, azonban a viszonválasz mellékletének bizonyítékként
minősítése nem hordoz semmiféle ítéletet annak bizonyító erejére nézve.
(lásd a 73–75. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság C‑100/07. P. sz., É.R. és társai kontra Tanács és Bizottság ügyben 2007. október 4‑én hozott végzésének
(EBHT 2007., I‑136. o.) 27. pontja.