62012CC0359
ELEANOR SHARPSTON
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2013. november 26. (
1
)
C‑359/12. sz. ügy
Michael Timmel
kontra
Aviso Zeta AG
(a Handelsgericht Wien [Ausztria] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„2003/71/EK irányelv és 809/2004/EK rendelet — Alaptájékoztató — A tájékoztató kiegészítő jegyzékei — Végleges feltételek — A tájékoztató elektronikus formában történő közzététele”
1.
A tájékoztatóról szóló irányelv (
2
) alapján értékpapírok nyilvános kibocsátásakor „tájékoztatót” (
3
) kell készíteni, amely tartalmazza az ahhoz szükséges információkat, hogy a befektetők tájékozottan értékelhessék a kibocsátó pénzügyi helyzetét, valamint a szóban forgó értékpapírokhoz fűződő jogokat. (
4
) Az irányelv meghatározza a jogi keretet, és végrehajtási rendelete (
5
) rögzíti a tájékoztatóban bemutatandó információk tartalmára és formátumára vonatkozó részletes szabályokat. A tájékoztató elkészítésének szabályai ellentmondásosak annyiban, amennyiben bizonyos „előírt információkat” minden tájékoztatóban szerepeltetni kell, a végrehajtási rendelet azonban úgy rendelkezik, hogy az ilyen (bár „előírt”) információk kihagyhatók, amennyiben az alaptájékoztató engedélyezésekor nem ismertek, és csak a kibocsátás időpontjában határozhatók meg. (
6
) Megfogalmazható tehát úgy, hogy a jelen ügy egy különös kérdést vet fel: mennyire előírtak az „előírt információk”?
2.
Az alapeljárásban M. Timmel azt állítja, hogy bizonyos, főszabály szerint előírt információkat kihagytak az általa jegyzett értékpapírokra vonatkozó alaptájékoztatóból. Ezeket az információkat továbbá az alaptájékoztató kiegészítő jegyzéke sem tartalmazta, az információkat ehelyett egy végleges feltételekként megjelölt külön dokumentumba illesztették be, amelyet nem nyújtottak be a tájékoztatóról szóló irányelvet végrehajtó nemzeti jogszabály értelmében a megfelelő tagállam illetékes hatóságaihoz jóváhagyásra. Ezt követően M. Timmel keresetet indított arra hivatkozva, hogy a tájékoztató nem került érvényesen közzétételre, és ezért jogosult elállni az értékpapírok megvásárlására irányuló szerződéstől. Ezen előzményekre tekintettel a Handelsgericht Wien (bécsi kereskedelmi bíróság) iránymutatást kér a tájékoztatóról szóló irányelv és annak végrehajtási rendelete értelmezésére vonatkozóan. Lényegében azt kérdezi, hogy a nyilvánosság számára felajánlott értékpapírok kibocsátójának mikor kell az alaptájékoztatóhoz kiegészítő jegyzéket közzétennie, és mi minősül az alaptájékoztató elektronikus formában történő érvényes közzétételének?
Az uniós jog
A tájékoztatóról szóló irányelv
3.
A tájékoztatóról szóló irányelv többek között rendelkezik i. a tájékoztató tartalmáról és formátumáról; (
7
) ii. a hatáskörökről és módozatokról, amelyekkel összhangban az illetékes nemzeti hatóságoknak jóvá kell hagyniuk a tájékoztatót; (
8
) iii. a tájékoztató közzétételéről, (
9
) valamint iv. a kölcsönös elismerés szabályairól, amelyek biztosítják, hogy a „székhely szerinti tagállam” (
10
) által jóváhagyott tájékoztató az értékpapírok Európai Unió területén bárhol történő nyilvános forgalomba hozatalára érvényes.
4.
A tájékoztatóról szóló irányelv következő preambulumbekezdései bírnak jelentőséggel. A (10) preambulumbekezdés rögzíti, hogy az irányelv és végrehajtási intézkedései célja, hogy biztosítsák a befektetők védelmét és a piac hatékonyságát. (
11
) A (19) preambulumbekezdés kifejti, hogy mivel az értékpapírokba történő befektetés kockázattal jár, a befektetőket e kockázat felmérése érdekében teljes körűen tájékoztatni kell. A tájékoztató tartalmát és formátumát illetően a (24) preambulumbekezdés kifejti, hogy az alaptájékoztató tartalmának különösen figyelembe kell vennie a szóban forgó értékpapírokkal kapcsolatban szolgáltatandó információkkal kapcsolatos rugalmasság szükségességét. A (34) preambulumbekezdés rögzíti, hogy a befektetőknek megfelelően értékelniük kell minden, a befektetés értékelését feltehetően befolyásoló új elemet, ami a tájékoztató kiadása után, de a jegyzési időszak zárása előtt merül fel, és ez megköveteli a tájékoztató kiegészítésének jóváhagyását és terjesztését is.
5.
A következő kifejezések szerepelnek az irányelv 2. cikkének (1) bekezdésében meghatározottak között. Az „értékpapírok” kifejezés „átruházható értékpapír[okat]” jelent. (
12
) Különbségtételre kerül sor a „tulajdoni részesedést megtestesítő értékpapír” és a „nem részvényjellegű értékpapír” között. (
13
) A „kibocsátó” az a jogi személy, amely értékpapírokat kibocsát vagy kibocsátásukat javasolja. (
14
) Az ajánlatot tévő személy (vagy „ajánlattevő”) az a jogalany vagy személy, amely, illetve aki értékpapírokat ajánl a nyilvánosságnak. (
15
) A „kibocsátási program” olyan terv, amely lehetővé teszi egy meghatározott kibocsátási időszak alatt nem részvényjellegű, azonos fajtájú vagy osztályba tartozó értékpapírok folyamatos vagy ismétlődő módon történő kibocsátását. (
16
) Végül az „alaptájékoztató” az a tájékoztató, amely tartalmazza az irányelv 5., 7. és kiegészítés esetén a 16. cikkében meghatározott összes lényeges információt a kibocsátásról, a nyilvánosságnak felajánlandó vagy a szabályozott piacra bevezetendő értékpapírokról és a kibocsátó választása szerint a kibocsátás végleges feltételeiről. (
17
)
6.
Az irányelv 3. cikkének (1) bekezdése megköveteli a tagállamoktól, hogy olyan intézkedéseket vezessenek be, amelyek a tájékoztató előzetes közzététele hiányában megtiltják a területükön az értékpapírokra vonatkozó nyilvános ajánlattételt.
7.
A tájékoztató tartalmát és formátumát illetően a tájékoztatóról szóló irányelv 5. cikkének (1) bekezdésében rögzített főszabály szerint „[…] a tájékoztatónak tartalmaznia kell mindazon információt, amely a kibocsátó és a nyilvánosságnak felajánlott vagy a szabályozott piacon bevezetett értékpapírok egyedi jellege szerint szükséges ahhoz, hogy a befektetők tájékozottan értékelhessék a kibocsátó és minden esetleges kezes eszközeit és forrásait, pénzügyi helyzetét, nyereségét, illetve veszteségét, kilátásait, valamint az ilyen értékpapírokhoz fűződő jogokat. Az információkat könnyen elemezhető és érthető formában kell bemutatni.” (
18
) A tájékoztatóról szóló irányelv 5. cikkének (3) bekezdése szerint a kibocsátó a tájékoztatót választása szerint elkészítheti i. az irányelv I. mellékletében foglaltaknak megfelelő egyetlen dokumentumként; ii. az irányelv II., III. és IV. mellékletében meghatározottaknak megfelelő regisztrációs okmányból, értékpapírjegyzékből és összefoglaló jegyzékből álló, három különálló dokumentum formájában vagy iii. az 5. cikk (4) bekezdésében előírt alaptájékoztatóként, amelyet végleges feltételek egészítenek ki.
8.
Az 5. cikk (4) bekezdése kimondja:
„Az alábbi értékpapírfajtákra a tájékoztató a kibocsátó, az ajánlattevő vagy a szabályozott piacra történő bevezetést kérő személy választása szerint egy olyan alaptájékoztató, amely valamennyi vonatkozó információt tartalmazza a kibocsátóról, valamint a nyilvánosság számára felajánlott vagy a szabályozott piacon bevezetni kívánt értékpapírokról:
a)
a kibocsátási program alapján kibocsátott, nem részvényjellegű értékpapírok, beleértve az opciós utalványok bármely formáját;
b)
hitelintézetek által folyamatosan vagy ismétlődő módon kibocsátott nem részvényjellegű értékpapírok:
[…]
Az alaptájékoztatóban megadott információkat a 16. cikknek megfelelően szükség szerint ki kell egészíteni a kibocsátóra, valamint a nyilvánosságnak felajánlott vagy szabályozott piacra bevezetendő értékpapírokkal kapcsolatos naprakész információkkal.
Ha a kibocsátás végleges feltételeit nem tartalmazza sem az alaptájékoztató, sem annak valamely kiegészítése, a végleges feltételeket minden egyes nyilvános kibocsátás alkalmával, amint az gyakorlatilag lehetséges és lehetőleg a kibocsátás megkezdése előtt, a befektetők rendelkezésére kell bocsátani és az illetékes hatóságnak be kell nyújtani. Ilyen esetben a 8. cikk (1) bekezdésének a) pontja rendelkezéseit kell alkalmazni.”
9.
A tájékoztatóról szóló irányelv 7. cikke úgy rendelkezik, hogy a tájékoztatónak, bármilyen formátumban készült is, tartalmaznia kell a befektetők számára a kockázat felméréséhez szükséges információkat. A feltüntetendő konkrét információkat a vonatkozó végrehajtási intézkedések tartalmazzák. (
19
)
10.
A 8. cikk (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy amennyiben a végleges ajánlati ár és a felajánlott értékpapírok mennyisége a tájékoztatóban nem jeleníthető meg, a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a) a tájékoztatóban tegyék közzé azon kritériumokat és/vagy feltételeket, amelyekkel összhangban a fenti elemek meghatározása történik, illetve az ár esetében a legmagasabb árat; vagy b) a végleges ajánlati árat és a nyilvánosságnak felajánlott értékpapírok mennyiségét meghatározó dokumentum benyújtását követően legalább két munkanapos időszak álljon rendelkezésre, amely alatt bármely értékpapír‑vásárlás vagy ‑jegyzés elfogadása visszavonható.
11.
A tájékoztató közzétételét illetően a 14. cikk úgy rendelkezik, hogy amint a „székhely szerinti tagállam” illetékes hatósága jóváhagyta a tájékoztatót, például a kibocsátónak vagy az ajánlattevőnek a lehető leggyorsabban, de mindenesetre ésszerű időben és legkésőbb a nyilvános kibocsátás megkezdése előtt azt a nyilvánosság rendelkezésére kell bocsátania a 14. cikk (2) bekezdésében megjelölt módok valamelyikének megfelelően. E rendelkezés b) pontja rögzíti, hogy a nyomtatott formában megjelenő tájékoztató akkor kerül közzétételre, amikor azt „[…] ingyenesen a nyilvánosság rendelkezésére bocsátják azon piac irodáiban, amelyre az értékpapírok bevezetése történik, vagy a kibocsátó székhelyén és az értékpapírokat kihelyező vagy értékesítő pénzügyi közvetítők irodáiban, ideértve a kifizető ügynököket is” (
20
).
12.
A tájékoztató kiegészítő jegyzékeit illetően a 16. cikk (1) bekezdése rögzíti:
„A tájékoztató kiegészítő jegyzékében meg kell említeni minden lényeges új tényezőt, a tájékoztatóban foglalt információra vonatkozó olyan lényegi hibát vagy pontatlanságot, amely befolyásolhatja az értékpapírok értékelését, és amely a tájékoztató jóváhagyása és a nyilvános kibocsátás végleges lezárása, illetve a szabályozott piacon való kereskedés megkezdése között merült fel vagy észlelték. Az ilyen kiegészítő jegyzéket az eredeti tájékoztató közzétételekor alkalmazott módon, legfeljebb hét munkanapon belül kell jóváhagyni és a tájékoztatót legalább az eredeti tájékoztatóval megegyező módon kell közzétenni. Az összefoglalót és annak esetleges fordításait azonos módon ki kell egészíteni, ha a kiegészítő jegyzékben foglalt új információk figyelembevétele szükséges.”
A végrehajtási rendelet
13.
A végrehajtási rendelet megállapítja a tájékoztatókban szereplő információkra vonatkozó részletes szabályokat. (
21
) A (21) preambulumbekezdés rögzíti, hogy az alaptájékoztatónak és végleges feltételeinek a tájékoztatóval megegyező információkat kell tartalmaznia. A tájékoztatóra vonatkozó általános elvek a végleges feltételekre is vonatkoznak. Mindazonáltal, ha az alaptájékoztató nem tartalmazza a végleges feltételeket, az illetékes hatóságnak nem kell jóváhagynia azokat. Az információkhoz való hozzáférést illetően a (25) preambulumbekezdés kifejti, hogy „[n]em akadályozhatja a befektetők könnyű hozzáférését a fontos információkhoz az a tény, hogy az alaptájékoztató és az ahhoz kapcsolódó végleges feltételek tagolása az egyszeri kibocsátási tájékoztatóval összehasonlítva lényegesen rugalmasabb.” A (26) preambulumbekezdés megállapítja, hogy az alaptájékoztatónak érthető módon meg kell határoznia, hogy mely információkat kell majd végleges feltételként rögzíteni. Biztosítani kell, hogy többféle módon lehessen teljesíteni ezt a követelményt, például az alaptájékoztató tartalmazhat üres rovatokat olyan adatok számára, amelyeket a végleges feltételek meghatározásakor kell rögzíteni, illetve egy jegyzéket a még hiányzó információkról.
14.
A végrehajtási rendelet 1. cikke többek között rendelkezik: a tájékoztató formátumáról, a (tájékoztatóról szóló irányelv 7. cikke értelmében) feltüntetendő minimumformációkról és a tájékoztató közzétételének módjairól annak biztosítása érdekében, hogy a tájékoztató nyilvánosan hozzáférhető legyen.
15.
A végrehajtási rendelet 22. cikkének (1) bekezdése „Az alaptájékoztatóban és az ahhoz kapcsolódó végleges feltételekben feltüntetendő minimális információk” címet viseli. Úgy rendelkezik, hogy az alaptájékoztatóban a többek között az e rendelet 8. cikkében említett V. mellékletben előírt információkat kell feltüntetni. A végrehajtási rendelet 22. cikkének (2) bekezdése értelmében „[a] kibocsátó, az ajánlattevő vagy a szabályozott piacra történő bevezetést kérő személy kihagyhatja azokat az információkat, amelyek az alaptájékoztató engedélyezésekor nem ismertek, és amelyek csak az egyedi kibocsátás időpontjában határozhatók meg”. A végrehajtási rendelet 22. cikkének (5) bekezdése szerint az alaptájékoztatónak a következő információkat kell tartalmaznia: i. azon információk megjelölése, amelyek a végleges feltételekben is szerepelni fognak, és ii. a végleges feltételek közzétételének módja; ha a kibocsátó a tájékoztató engedélyezésének időpontjában még nincs abban a helyzetben, hogy meghatározza a végleges feltételek közzétételének módját, azt kell közölnie, hogy miként tájékoztatja majd a nyilvánosságot a végleges feltételek közzétételének módjáról.
16.
A kiegészítések közzétételét illetően a végrehajtási rendelet 22. cikkének (7) bekezdése rögzíti: „Amennyiben a [tájékoztatóról szóló] irányelv 16. cikkének (1) bekezdésében említett valamely esemény bekövetkezik az alaptájékoztató engedélyezése és az alaptájékoztató alapján történő egyes értékpapír‑kibocsátásokra vonatkozó ajánlattétel végleges lezárása, illetve adott esetben az érintett értékpapírok szabályozott piacon folytatott kereskedésének megkezdése között, a kibocsátó, az ajánlattevő vagy a szabályozott piacra való bevezetést kérő személy az ajánlattétel végleges lezárását vagy a szabályozott piacra történő bevezetést megelőzően kiegészítést tesz közzé”.
17.
A végrehajtási rendelet 26. cikke tartalmazza az alaptájékoztató és az ahhoz kapcsolódó végleges feltételek formátumára vonatkozó szabályokat. A 26. cikk (5) bekezdése szerint az alaptájékoztatóhoz mellékelt végleges feltételeket egy kizárólag e feltételeket tartalmazó külön dokumentum formájában vagy az alaptájékoztatóba beillesztve kell ismertetni.
18.
A tájékoztató elektronikus formában történő közzétételére vonatkozó szabályokat a végrehajtási rendelet 29. cikkének (1) bekezdése tartalmazza, amely előírja, hogy a vonatkozó internetes oldalra történő belépéskor a tájékoztató vagy alaptájékoztató legyen könnyen elérhető.
A nemzeti jog
19.
A Kapitalmarktgesetz (a tőkepiacról szóló osztrák törvény, a továbbiakban: KMG) 5. §‑a úgy rendelkezik, hogy amennyiben valamely tájékoztató kötelező közzététele mellett megvalósítható kibocsátásra a tájékoztató vagy a 6. § szerinti adatok előzetes nyilvánosságra hozatala nélkül kerül sor, akkor a fogyasztónak (
22
) minősülő befektetők visszavonhatják ajánlatukat, vagy elállhatnak a szerződéstől. A KMG 6. §‑a rögzíti, hogy a tájékoztatóhoz kiegészítő jegyzéket kell közzétenni bármely lényeges új tényező vagy a tájékoztatóban foglalt információra vonatkozó olyan lényegi hiba vagy pontatlanság esetén, amely befolyásolhatja az értékpapírok vagy befektetések értékelését. A KMG 10. §‑a értelmében a tájékoztató többek között akkor minősül közzétettnek, ha azt elektronikus formában közzétették a kibocsátó weblapján, illetve adott esetben az értékpapírokat kihelyező vagy értékesítő pénzügyi közvetítők weblapján.
A tényállás, az eljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
20.
A „Dragon FX Garant” értékpapír alaptájékoztatóját a Lehman Brothers Treasury Co. BV (a továbbiakban: Lehman Brothers) készítette, a kibocsátó, amelynek székhelye az irányadó időpontban Amszterdamban volt. Úgy tűnik, a tájékoztatót az ír tőzsdéhez nyújtották be, amely azt 2006. augusztus 9‑én jóváhagyta. (
23
) 2006. augusztus 29‑én, szeptember 6‑án és szeptember 26‑án még az alaptájékoztató további három kiegészítésére került sor. 2006. szeptember 19‑én elérhetővé tették a „végleges feltételek” tervezetét, e dokumentum végleges változatát pedig 2006. december 4‑én bocsátották ki.
21.
M. Timmel azt állítja, hogy a szóban forgó tájékoztatót sem a tőzsde székhelyén, sem a Lehman Brothers vagy a pénzügyi közvetítő székhelyén nem tették szabályszerűen közzé. Jóllehet a dokumentumok egy ideig lehívhatók voltak a luxemburgi tőzsde honlapján.
22.
A dokumentumokat csak regisztráció után lehetett elérni és lehívni. Csak havi két dokumentum volt ingyenesen lehívható. Ezt meghaladóan minden egyes lehívott dokumentum után díjat kellett fizetni. A „végleges feltételekként” megjelölt dokumentum lehívásáért mindenképpen díjat kellett fizetni. A regisztráció bonyolult volt, és terjedelmes „Legal Disclaimer” elolvasását, valamint az angol nyelvű visszaigazolás kézbesítése érdekében elektronikus levelezési cím megadását tette szükségessé.
23.
2006. október 30‑án M. Timmel 40000 darab Dragon FX Garant értékpapírt jegyzett 40800 eurót kitevő áron. Az értékpapírokat 2006. december 1‑jén szerezte meg.
24.
M. Timmel most azt állítja, hogy az alaptájékoztató nem tartalmazta az ISIN‑kódot, (
24
) a pénznemet, a mögöttes értékpapírokra, valamint a mögöttes részvények értékének korábbi és várható alakulására és változékonyságára, továbbá a szóban forgó értékpapírok hozama kiszámításának módjára vonatkozó információkat. Ennek megfelelően M. Timmel kijelenti, hogy el kíván állni az értékpapírok megvásárlására irányuló megállapodástól azon az alapon, hogy nem tettek eleget a KMG 5. és 6. §‑ában rögzített, tájékoztató közzétételére vonatkozó kötelezettségnek.
25.
M. Timmel ezért eljárást indított a Handelsgericht Wien előtt, amelynek keretében a szóban forgó értékpapírok megvásárlására irányuló megállapodástól kíván elállni, és ezen értékpapírok vételárának visszafizetését követeli, kamatokkal együtt. A nemzeti bíróság szerint a döntés ezért attól függ, hogy az Aviso Zeta AG (a továbbiakban: Aviso Zeta vagy ajánlattevő) köteles volt‑e közzétenni a végrehajtási rendelet 22. cikkének (2) bekezdésében meghatározott, főszabály szerint előírt információkat, amelyek az alaptájékoztató engedélyezésekor még nem voltak ismertek. Ennek megfelelően a nemzeti bíróság a következőket kérdezi:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni a [végrehajtási rendelet] 22. cikkének (2) bekezdését, hogy azokat a főszabály szerint [előírt] információkat, amelyek az alaptájékoztató engedélyezésekor még nem voltak ismertek, a tájékoztató kiegészítő jegyzékének közzétételekor azonban már ismertek, fel kell tüntetni a tájékoztatóban?
2)
Akkor is alkalmazandó‑e a [végrehajtási rendelet] 22. cikkének (2) bekezdése szerinti kivétel, amely szerint kihagyhatók a 22. cikk (1) bekezdésének [második albekezdése] értelmében vett információk, ha ezen ([előírt]) információk a kibocsátás időpontját megelőzően, mindazonáltal az ezen információkat nem tartalmazó alaptájékoztató közzétételét követően váltak ismertté?
3)
Lehet‑e szabályszerű közzétételről beszélni akkor, ha csak egy, a [végrehajtási rendelet] 22. cikke (1) bekezdésének [második albekezdése], különösen (az 50000 eurónál kisebb egységenkénti címletértékű értékpapírok esetében) az V. melléklet szerint [előírt] információk nélküli alaptájékoztatót tettek közzé, és a végleges feltételek közzétételére nem került sor?
4)
Teljesül‑e a [végrehajtási rendelet] 29. cikke (1) bekezdésének 1. pontjában rögzített azon feltétel, hogy azon internetes oldalra történő belépéskor, amelyen azokat hozzáférhetővé tették, a tájékoztatónak vagy alaptájékoztatónak könnyen elérhetőnek kell lennie,
a)
ha a lehívhatósághoz, a letöltéshez, valamint a nyomtatáshoz regisztrációra van szükség az internetes oldalon, amelyen ezt követően kerülhet sor a lehívásra, minek körében a regisztrációhoz egy disclaimer elfogadása és egy elektronikus levelezési cím megadása szükséges, vagy
b)
ha mindezekért díjat kell fizetni, vagy
c)
ha a tájékoztató egyes részei havi két dokumentum erejéig hívhatók le ingyenesen, de a [végrehajtási rendelet] 22. cikke (1) bekezdésének második albekezdése értelmében vett valamennyi kötelező információ megszerzéséhez legalább három dokumentum letöltése szükséges?
5)
Úgy kell‑e értelmezni [a tájékoztatóról szóló irányelv] 14. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerinti rendelkezést, hogy az alaptájékoztatót a kibocsátó és a pénzügyi közvetítő székhelyén kell rendelkezésre bocsátani?”
26.
Az ügyben M. Timmel és az Aviso Zeta (a továbbiakban együtt: az alapeljárás felei), Belgium, a Cseh Köztársaság, Hollandia és Portugália kormánya, valamint az Európai Bizottság nyújtott be írásbeli észrevételeket. A 2013. szeptember 11‑én tartott tárgyaláson az alapeljárás felei, a portugál kormány és a Bizottság szóban is előadták álláspontjukat.
Értékelés
Előzetes megjegyzések
27.
Belgium és Hollandia kormánya, valamint a Bizottság azzal érvel, hogy a módosító jogszabályok (
25
) egyértelművé teszik a végleges feltételekben szerepeltethető információk típusára vonatkozó szabályokat és az e dokumentum és az alaptájékoztató kiegészítő jegyzéke közötti különbségtételt. Véleményem szerint azonban M. Timmel ügyében a tényállást az irányadó időszakban alkalmazandó jogi szabályok fényében kell megvizsgálni. (
26
) Ezért értékelésemben nem hivatkozom a módosító jogszabályokra.
28.
E tekintetben a végrehajtási rendeletet a tájékoztatóról szóló irányelv jelentette általános keret fényében kell értelmezni. Amennyiben e két intézkedés szövege nem pontos, a szóban forgó jogszabály rendszerét és céljait kell vizsgálni. Ezért a nemzeti bíróság által felvetett kérdések vizsgálata során hivatkozni fogok az összefüggésekre, amelyek között a szóban forgó jogszabály működik, különösen az alaptájékoztató formátuma által követett célra.
Az alaptájékoztató formátumának indokai
29.
A tőkefinanszírozáshoz jutás érdekében használt értékpapírok típusai bizonyos tekintetben jelentős változáson mentek keresztül azóta, hogy a Holland Kelet‑indiai Társaság először élt ezzel, amikor a 17. században részvényeket bocsátott ki. (
27
) A pénzügyi eszközök fejlődtek, hogy nagyobb rugalmasságot biztosítsanak az üzleti vállalkozásoknak a számukra szükséges források megszerzéséhez használt eszközök terén. Számos különböző ilyen eszköz létezik, ideértve a középlejáratú eurókötvény‑kibocsátást, a fedezett opciós utalványokat vagy a jelzálogkötvényeket. (
28
) Ezek kibocsáthatók kibocsátási program részeként, amelynek során különböző kamatozású, különböző lejáratú értékpapírokat ajánlanak fel a nyilvánosságnak. Ilyen körülmények között a befektetőnek jegyzés előtt meg kell tudnia állapítani, hogy milyen típusú értékpapírt kíván megszerezni, például hitelviszonyt megtestesítő értékpapírt, mint a „kötvény”, valamint a kibocsátó és talán az esetleges kezes személyazonosságát. Adott esetben azonban nem lehet rendelkezésére bocsátani az ügylet befejezéséhez szükséges adatokat, például a kötvény lejáratát, az ahhoz kapcsolódó kamatlábat vagy akár az árat.
30.
Az M. Timmel észrevételeihez csatolt tájékoztató vizsgálata azt mutatja, hogy a Lehman Brothers programot hozott létre, amelynek keretében középlejáratú „kötvényeket” (
29
) bocsátottak ki „szeletek” (
30
) több sorozatában.
31.
Az uniós jogszabályt szándékosan úgy alakították ki, (
31
) hogy figyelembe vegye az üzleti vállalkozások tőkefinanszírozáshoz jutása terén mutatkozó fejleményeket, ugyanakkor biztosítva, hogy a befektetők a kockázati kitettségük felméréséhez elegendő információhoz férjenek hozzá. A választott struktúrák az arra irányuló politikai akaratot tükrözik, hogy rugalmasságot biztosítsanak a kibocsátók számára a tájékoztatókban szereplő információk összeállítása tekintetében. A tájékoztatóról szóló irányelv 5. cikke értelmében a kibocsátók megválaszthatják azt a formátumot a tájékoztató számára, amely a legjobban illeszkedik a kibocsátás tárgyát képező értékpapír típusához. (
32
) A következő három lehetőség közül kell egyet választaniuk: i. egyetlen dokumentum; ii. különálló dokumentumok, amelyek egy regisztrációs okmányt, valamint egy értékpapírjegyzéket és egy összefoglaló jegyzéket foglalnak magukban; (
33
) vagy iii. alaptájékoztató, amelyet végleges feltételek egészítenek ki, ami a jelen ügyben a kibocsátó által választott formátum is volt. (
34
)
32.
Az alaptájékoztató formátumának célja, hogy csökkentse a kibocsátó számára annak terhét, hogy több különböző, ugyanazokat az általános információkat tartalmazó tájékoztatót kelljen közzétennie. Az alaptájékoztató lehetővé teszi a kibocsátó számára, hogy úgy döntsön, egy dokumentumot készít el, amelyet a megfelelő tagállam illetékes hatóságainak jóvá kell hagyniuk, és amely a kibocsátóra, minden esetleges kezesre és a szóban forgó értékpapírokra vonatkozó információkat tartalmaz. Ugyanez a tájékoztató ezt követően a program keretében kibocsátott tetszőleges számú szelethez használható. A Bizottság, valamint Belgium, Hollandia és Portugália kormánya szerint a tájékoztatóról szóló irányelv 5. cikke (4) bekezdése második és harmadik albekezdésének szövegéből következik, hogy az alaptájékoztató, a kiegészítő jegyzék és a végleges feltételek főszabály szerint különálló dokumentumok. Így a kibocsátók jogosultak arra, hogy úgy döntsenek, a végleges feltételeket az alaptájékoztatótól különállóan ismertetik, amint azt a végrehajtási rendelet 26. cikkének (5) bekezdése rögzíti. A kibocsátó dönthet úgy, hogy ott ismerteti a szóban forgó értékpapírokra vonatkozó, az ügylet befejezéséhez szükséges adatokat (mint az értékpapírok ára vagy szeletenkénti mennyisége). Ilyen körülmények között a végleges feltételeket egyszerűen benyújtják az illetékes hatóságokhoz, és nem vonatkozik rájuk jóváhagyási eljárás.
Az első és a második kérdés
33.
Az első és a második kérdéssel a nemzeti bíróság lényegében azt kérdezi, hogy abban az esetben, ha bizonyos előírt információkat főszabály szerint közzé kell tenni (a végrehajtási rendelet 22. cikkének (1) bekezdésében foglaltaknak megfelelően), azonban ezek az információk az alaptájékoztató közzétételekor nem ismertek a kibocsátó (
35
) előtt, azonban ezen időpont és a kiegészítő jegyzék közzététele közötti időszakban ismertté válnak, akkor ezeket az információkat fel kell tüntetni az adott (vagy bármely azt követő) kiegészítő jegyzékben? Amennyiben e kérdésre nemleges válasz adandó, alkalmazandó‑e az előírt információk főszabály szerinti közzétételére vonatkozó kötelezettség alóli kivétel akkor is, ha az adott információk a szóban forgó értékpapírok kibocsátásának időpontja előtt (azonban az alaptájékoztató közzétételét követően) ismertek voltak? Ezt a két kérdést együtt fogom megvizsgálni.
34.
Az első és a második kérdés elemzése során meg kell vizsgálni az alaptájékoztató kiegészítő jegyzékének közzétételére vonatkozó szabályokat, valamint a kiegészítő jegyzék és a végleges feltételek közötti különbségtételt.
35.
A jogalkotó a „végleges feltételek” kifejezést a tájékoztatóról szóló irányelv 2. cikke (1) bekezdésének r) pontjában, az „előírt információk” kifejezést pedig az 5. cikk (3) bekezdésében használta, azonban nem határozta meg e kifejezéseket sem az irányelvben, sem a végrehajtási rendeletben. A szóban forgó jogszabályok továbbá hallgatnak az azon információk közötti különbségtételről, amelyeket i. az alaptájékoztatóban, ii. a kiegészítő jegyzékben vagy iii. a végleges feltételekben kell feltüntetni.
36.
Nincs az alaptájékoztató közzétételét követően ismertté vált előírt információk ismertetésére vonatkozó kifejezett kötelezettség olyan körülmények között, amikor a tájékoztatóról szóló irányelv kiegészítő jegyzék közzétételéről szóló 16. cikkének (1) bekezdése nem irányadó. Ennek megfelelően az ilyen kötelezettség létrehozásához rendelkezéseket kellene belemagyarázni a végrehajtási rendeletbe.
37.
Véleményem szerint a jogszabályok rendszere nem összeegyeztethető azzal, hogy ilyen kötelezettséget értelmezzünk bele a végrehajtási rendeletbe. E rendelet 22. cikkének (1) bekezdése az alaptájékoztatóban és az ahhoz kapcsolódó végleges feltételekben feltüntetendő minimális információkra vonatkozó szabályokat állapít meg. (
36
) A befektetők számára közzéteendő információkra vonatkozó általános keretet a tájékoztatóról szóló irányelv 5. cikkének (1) bekezdése tartalmazza. (
37
) Ebben az összefüggésben a végrehajtási rendelet 22. cikkének (1) bekezdése kifejezetten rendelkezik az alaptájékoztatóban feltüntetendő információkról. Ezek az információk a szóban forgó értékpapírok típusától függően eltérően alakulnak.
38.
A végrehajtási rendelet 22. cikkének (2) bekezdése elismeri, annak ellenére, hogy bizonyos információk főszabály szerint „előírtnak” minősülnek, előfordulhat, hogy az alaptájékoztató jóváhagyásakor nem ismertek a kibocsátó előtt; továbbá hogy bizonyos információk csak a szóban forgó értékpapírok egyedi kibocsátása időpontjában határozhatók meg. (
38
) Ennek megfelelően a kibocsátó nem kötelezhető olyan információk közzétételére, amelyeket az alaptájékoztató közzétételének időpontjában nem ismer és nem tud megállapítani. E rendelkezés kifejezetten nem mondja ki, azonban ebből szükségszerűen következik, hogy amikor a kibocsátó ismeri vagy meg tudja határozni a végrehajtási rendelet 22. cikkének (1) bekezdésében rögzített, előírt információkat, akkor ezeket az információkat az alaptájékoztatóban közzé kell tennie.
39.
A nemzeti bíróságtól eltérően én nem jellemezném úgy a végrehajtási rendelet 22. cikkének (2) bekezdését, mint amely kivételt vagy mentességet állapít meg az említett rendelet 22. cikkének (1) bekezdésében rögzített, az előírt információk alaptájékoztatóban való feltüntetésére vonatkozó kötelezettség alól, mivel nem lehet annak közzétételére vonatkozó kötelezettséget előírni valaki számára, amelyről elismert módon nincs tudomása. Nekem úgy tűnik, hogy a 22. cikk (2) bekezdése inkább megerősíti, hogy ilyen kötelezettség nem írható elő, amikor a kibocsátó nem ismeri az előírt információkat és nem rendelkezik azokkal.
40.
Így felmerül a kérdés, hogy az ilyen információkat ismertté válásukkor a kiegészítő jegyzékben vagy a végleges feltételekben kell közzétenni?
41.
A tájékoztatóról szóló irányelv 16. cikkének (1) bekezdése rögzíti, hogy kiegészítő jegyzéket kell közzétenni „[…] lényeges új [tényező], a tájékoztatóban foglalt információra vonatkozó olyan lényegi [hiba] vagy [pontatlanság esetén], amely befolyásolhatja az értékpapírok értékelését, és amely a tájékoztató jóváhagyása és a nyilvános kibocsátás végleges lezárása […] között merült fel vagy észlelték” (
39
).
42.
A kiegészítő jegyzékek különleges célt szolgálnak, amint azt a tájékoztatóról szóló irányelv (34) preambulumbekezdése kifejti. Ezt megerősíti a végrehajtási rendelet 22. cikkének (7) bekezdése, amely rögzíti, hogy kiegészítő jegyzéket kell közzétenni, amennyiben a tájékoztatóról szóló irányelv 16. cikkének (1) bekezdése szerinti esemény az alaptájékoztató engedélyezését követően és az adott alaptájékoztató alapján történő egyes értékpapír‑kibocsátásokra vonatkozó ajánlattétel végleges lezárása előtt bekövetkezik.
43.
Ezt követően felmerül a kérdés, hogy az alaptájékoztató közzétételét követően ismertté váló információ olyan típusú‑e, amely kiváltja a tájékoztatóról szóló irányelv 16. cikke (1) bekezdésének alkalmazását. Ezt a nemzeti bíróságnak kell megvizsgálnia, mivel az információ jellegére, valamint annak a befektető értékpapírok jegyzéséről való döntésére gyakorolt befolyására vonatkozó bizonyítékok értékelésével jár. Amennyiben a nemzeti bíróság úgy ítéli meg, hogy a hiányzó információ nem lett volna hatással a befektetésről való döntésre, azonban az ügylet befejezése szempontjából jelentőséggel bír, úgy nem áll fenn az adott információ kiegészítő jegyzékben történő feltüntetésére vonatkozó kötelezettség. Ehelyett a végleges feltételek jelentenék a megfelelő dokumentumot.
44.
Az olyan kibocsátási program keretében, mint amelyről az alapügyben szó van, a végleges feltételek megfelelően tartalmazhatnák az adott ügylet megkötéséhez szükséges adatokat, így a végleges ajánlati árat és/vagy a szóban forgó értékpapírok mennyiségét. A nemzeti bíróság feladata annak eldöntése, hogy itt erről van‑e szó.
45.
A szóban forgó jogszabályok rendszerét tekintve az alaptájékoztató és annak kiegészítő jegyzékei különböző dokumentumok, különböző funkciókkal. Nem következik szükségszerűen, hogy az alaptájékoztató tartalmát és formátumát meghatározó szabályok ugyanúgy alkalmazandók a kiegészítő jegyzékre.
46.
Az alaptájékoztató a végleges feltételekkel együtt tekintve egyenértékűnek minősül az olyan körülmények között közzétett tájékoztatóval, amikor egy üzleti vállalkozás a tőkéhez jutás érdekében egyetlen értékpapír‑kibocsátást hajt végre. (
40
) Emellett a kibocsátó köteles az alaptájékoztatóban feltüntetni, hogy milyen jellegű információkat fog a végleges feltételekben szerepeltetni. (
41
) Nincs ennek megfelelő rendelkezés, amely a kiegészítő jegyzékek és a végleges feltételek közötti viszonyra vonatkozó szabályokat határozná meg.
47.
Ezt az álláspontot alátámasztja a jogszabályok további vizsgálata, mivel azok megkülönböztetést tesznek az alaptájékoztatóban és az esetleges kiegészítő jegyzékekben feltüntetendő információk, valamint a végleges feltételekben feltüntethető információk között.
48.
Először is, az alaptájékoztatóhoz hasonlóan bármely kiegészítő jegyzéket a tagállam illetékes hatóságainak jóvá kell hagyniuk, (
42
) azonban a tájékoztatóról szóló irányelv szerint nincs ennek megfelelő követelmény a végleges feltételek jóváhagyására vonatkozóan. Az irányelv 5. cikke (4) bekezdésének harmadik albekezdése pusztán rögzíti, hogy nyilvános kibocsátás alkalmával a végleges feltételeket a befektetők rendelkezésére kell bocsátani amint az gyakorlatilag lehetséges és lehetőleg a szóban forgó kibocsátás megkezdése előtt, és az illetékes hatóságnak be kell nyújtani.
49.
Másodszor, különbségtételre kerül sor a kiegészítő jegyzékben feltüntetendő és a végleges feltételekbe kerülő információk típusa között. Így a tájékoztatóról szóló irányelv 8. cikke (1) bekezdésének a) pontja kimondja, hogy amennyiben az olyan információk, mint a végleges ajánlati ár és a felajánlott értékpapírok mennyisége, a tájékoztatóban nem jeleníthetők meg, akkor a tájékoztatóban közzé kell tenni azon kritériumokat és/vagy feltételeket, amelyek ezeket az elemeket meghatározzák.
50.
Véleményem szerint a jogalkotó itt különbséget tesz egyrészt a valamely konkrét ügylet megkötéséhez szükséges adatok (mint a szóban forgó értékpapírok végleges ára) és másrészt az általános információk (mint a lehetséges legmagasabb ár vagy hogy azt hogyan fogják meghatározni) között. Ez utóbbi információk lehetővé teszik a befektetők számára a kockázatok tájékozott felmérését a jegyzésről való döntés előtt, ezáltal lehetővé téve, hogy befektetési döntéseiket a tények teljes körű ismeretében hozhassák meg. (
43
)
51.
Amennyiben bizonyos információk nem tüntethetők fel az alaptájékoztatóban, mivel e dokumentum közzétételekor nem ismertek, azonban később elérhetővé válnak, és olyan jellegűek, hogy befolyásolják az értékpapírok értékelését, úgy érvényesül a tájékoztatóról szóló irányelv 16. cikkének (1) bekezdése, és kiegészítő jegyzéket kell közzétenni. A végleges ajánlati árra vonatkozó információ azonban más jellegű. Ez a szóban forgó konkrét ügylet megkötése szempontjából releváns, nem pedig az értékpapírok értékelése, és így a jegyzésről és a befektetésről való döntés szempontjából.
52.
Harmadszor, a tájékoztatóról szóló irányelv 16. cikkének (2) bekezdése elállási jogot biztosít a kiegészítő jegyzék elkészítésére vonatkozó követelmény nem teljesítése esetére. Nincs azonban ennek megfelelő elállási jog a végleges feltételek benyújtásának elmulasztása esetére.
53.
Ebből következik, hogy a közzététel időpontjában a kibocsátó előtt ismert, előírt információk tájékoztatóból való kihagyása, amennyiben ezek az információk a tájékoztatóról szóló irányelv 16. cikke (1) bekezdésének hatályán kívül esnek, és így nem váltják ki kiegészítő jegyzék közzétételét, kivételt képez az előírt információk közzétételére vonatkozó, a végrehajtási rendelet 22. cikkének (1) bekezdésében foglalt kötelezettség alól. Véleményem szerint az ilyen értelmezés összeegyeztethető az irányelv és végrehajtási rendelete céljaival.
54.
Az ilyen értelmezés nem akadályozza a tájékoztatóról szóló irányelv céljait, amelyek a piac hatékonyságának javítására irányulnak, ugyanakkor támogatva a szabályozási standardok fenntartását. (
44
) Összeegyeztethető továbbá az annak biztosítására irányuló céllal, hogy a potenciális befektetők számára teljes körűen közzétegyék az információkat, akik így hozzáférnének az ügylet befejezéséhez szükséges, a végleges feltételekben szereplő információkhoz.
55.
Olyan körülmények között, amikor alaptájékoztatót tettek közzé: i. megengedett‑e előírt információk kihagyása a kiegészítő jegyzékből, ha kiegészítő jegyzéket tettek közzé, még ha az adott információ a szóban forgó értékpapírok kibocsátásának időpontja előtt ismert is volt? Vagy ii. csak az olyan információkat lehet kihagyni az ilyen a kiegészítő jegyzékből, amelyek a kibocsátás időpontjában váltak ismertté?
56.
A válasz e két kérdésre igen, illetve nem.
57.
Az értékpapírok kibocsátásának időpontja nem releváns annak értékelése során, hogy valamely információt a kiegészítő jegyzékben vagy a végleges feltételekben kell‑e szerepeltetni. Ami jelentőséggel bír, az az, hogy az ismertté váló információ olyan típusú‑e, amely a tájékoztatóról szóló irányelv 16. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozik, és így kiváltja a kiegészítő jegyzék közzétételére vonatkozó kötelezettséget. Ennek eldöntése a nemzeti bíróság feladata.
58.
Ez az álláspont összeegyeztethető annak biztosításával, hogy a befektetők hozzáférjenek a számukra a kockázat felmérését lehetővé tévő információkhoz. Így, amennyiben a 16. cikk (1) bekezdése érvényesül, kiegészítő jegyzéket kell közzétenni. Amennyiben nem, úgy megengedett bizonyos fokú rugalmasság, és az alaptájékoztató közzétételének időpontjában nem ismert, előírt információk később, a végleges feltételekben ismertethetők.
59.
Ennek megfelelően a végrehajtási rendelet 22. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokat az információkat, amelyeket e rendelet 22. cikkének (1) bekezdése értelmében előírt módon főszabály szerint a befektetők rendelkezésére kell bocsátani, és amelyek az alaptájékoztató jóváhagyásának időpontjában nem voltak ismertek, az adott tájékoztató kiegészítő jegyzékének közzététele időpontjában azonban már ismertek voltak, nem kell feltüntetni a kiegészítő jegyzékben, feltéve hogy a szóban forgó információk nem alapoznak meg olyan lényeges új tényezőt, a tájékoztatóban foglalt információra vonatkozó olyan lényegi hibát vagy pontatlanságot, amely befolyásolhatja az értékpapírok értékelését a tájékoztatóról szóló irányelv 16. cikke (1) bekezdésének alkalmazásában. Ez a kivétel akkor is alkalmazandó, ha az előírt információk a szóban forgó értékpapírok kibocsátásának időpontját megelőzően (azonban az alaptájékoztató közzétételét követően) válnak ismertté.
A harmadik kérdés
60.
A harmadik kérdéssel a nemzeti bíróság azt kérdezi, hogy szabályszerű közzétételről van‑e szó akkor, ha csak alaptájékoztatót tettek közzé, a végrehajtási rendelet 22. cikkének (1) bekezdésében előírt információk, különösen az V. mellékletben (az 50000 eurónál kisebb egységenkénti címletértékű értékpapírokra vonatkozóan) meghatározott sémában rögzített információk nélkül, és a végleges feltételek közzétételére nem került sor.
61.
A nemzeti bíróság kifejti, hogy az alapeljárásban M. Timmel azt állítja, nem került sor az alaptájékoztató szabályszerű közzétételére sem a tőzsde székhelyén, sem a Lehman Brothers és pénzügyi közvetítője székhelyén. A szóban forgó dokumentumok egy ideig lehívhatók voltak a luxemburgi tőzsde honlapján. Az M. Timmel észrevételeihez csatolt alaptájékoztatóban az állítják, hogy a dokumentumot benyújtották jóváhagyásra az írországi illetékes hatóságokhoz. (
45
) A nemzeti bíróság ugyanakkor nem állapította meg a tényeket ezen alaptájékoztató tartalmára vonatkozóan; a tekintetben, hogy a tájékoztatóról szóló irányelv alkalmazásában melyik tagállam tekintendő a „székhely szerinti tagállamnak”; vagy hogy a jogszabályokban rögzített, az e dokumentum, annak kiegészítő jegyzékei és a végleges feltételek jóváhagyására vonatkozó eljárásokat betartották‑e.
62.
A nemzeti bíróság kérdése mögött az a feltételezés áll, hogy a végrehajtási rendelet V. mellékletében rögzített információkat az alaptájékoztató helyett a végleges feltételek tartalmazták. Annak megállapítása érdekében, hogy ezeket az információkat érvényesen lehetett‑e a tájékoztató helyett a végleges feltételekben szerepeltetni, a nemzeti bíróságnak először meg kell állapítania, hogy ezek az információk ismertek voltak‑e az alaptájékoztató közzétételének időpontjában. Másodszor a nemzeti bíróságnak meg kell állapítania, hogy az alaptájékoztató a végrehajtási rendelet 22. cikke (5) bekezdésével összhangban megjelölte‑e, hogy ezeket az információkat később a végleges feltételekben fogják feltüntetni. Harmadszor, a nemzeti bíróságnak ellenőriznie kell, hogy az alaptájékoztató eleget tesz‑e az irányelv 13. cikkének (1) bekezdésében foglalt követelményeknek annyiban, hogy azt a megfelelő illetékes hatóságok jóváhagyását követően tették‑e közzé.
63.
A nemzeti bíróság kérdésében implicit módon benne foglaltatik, hogy az előírt információkat nem tartalmazta egyik kiegészítő jegyzék sem. A nemzeti bíróság konkrét megállapításai hiányában ugyanakkor fel kell tenni a kérdést, hogy a szóban forgó információ olyan jellegű volt‑e, amelynek ki kellett volna váltania a tájékoztatóról szóló irányelv 16. cikke (1) bekezdésének alkalmazását, és így kiegészítő jegyzék közzétételét tette volna szükségessé.
64.
A tények nemzeti bíróság általi vizsgálatától függően, amennyiben az előírt információk az alaptájékoztató közzétételének időpontjában ismeretlenek voltak, és nem tartoznak a tájékoztatóról szóló irányelv 16. cikke (1) bekezdésének hatálya alá, úgy megengedett lenne, hogy ezeket az információkat pusztán a végleges feltételekben szerepeltessék.
65.
Az alaptájékoztatótól vagy a kiegészítő jegyzéktől eltérően a végleges feltételeket közzététel előtt nem kell jóváhagyniuk az illetékes hatóságoknak. E dokumentum szabályszerű közzétételének megvalósítása érdekében azt minden egyes nyilvános kibocsátás alkalmával, amint az gyakorlatilag lehetséges és lehetőleg a szóban forgó kibocsátás megkezdése előtt a befektetők rendelkezésére kell bocsátani és be kell nyújtani az illetékes hatóságnak. A kérdést előterjesztő bíróság feladata annak megállapítása, hogy valóban ez történt‑e. (
46
)
66.
Ennek megfelelően szabályszerű közzétételről van szó, amikor az alaptájékoztatót a végrehajtási rendelet 22. cikkének (1) bekezdésében rögzített, nevezetesen az V. melléklet sémájában foglalt előírt információk nélkül teszik közzé, ha ezek az információk a szóban forgó alaptájékoztató jóváhagyásakor nem ismertek és csak az egyedi kibocsátás időpontjában határozhatók meg, és feltéve, hogy a végrehajtási rendelet 22. cikkének (5) bekezdése szerinti követelmények teljesülnek, és a végleges feltételeket a tájékoztatóról szóló irányelv 5. cikke (4) bekezdésében foglaltaknak megfelelően minden egyes nyilvános kibocsátás alkalmával, amint az gyakorlatilag lehetséges és lehetőleg a kibocsátás megkezdése előtt a befektetők rendelkezésére bocsátják és az illetékes hatóságoknak benyújtják.
A negyedik kérdés
67.
A nemzeti bíróság itt azt kérdezi, hogy az alaptájékoztató az internetes oldalra belépő potenciális befektetők számára „könnyen elérhetőnek” tekinthető‑e, ha a kibocsátó meghatározott feltételek teljesülése esetén biztosít hozzáférést, például: i. regisztrációra van szükség; vagy ii. a regisztrációhoz disclaimer elfogadása és elektronikus levelezési cím megadása szükséges; vagy iii. díjat kell fizetni; vagy iv. nem kell díjat fizetni, azonban a végrehajtási rendelet 22. cikkének (1) bekezdésében rögzített, előírt információkhoz való ingyenes hozzáférés havonta két dokumentumra korlátozott.
68.
A végrehajtási rendeletnek az elektronikus formában történő közzététel szabályairól szóló 29. cikke (1) bekezdése 1. pontjának szövege világos, amennyiben rögzíti, hogy az internetes oldalra történő belépéskor az alaptájékoztató legyen könnyen elérhető a befektető számára.
69.
Véleményem szerint egy puszta regisztrálási követelmény összeegyeztethető lehet e rendelkezéssel, amennyiben ez a befektetők regisztrálására szolgáló eljárás egyszerű. Ugyanakkor a könnyen elérhetőség fogalmával összeegyeztethetetlennek tartom az olyan feltételt, amely az internetes oldalhoz való hozzáférést regisztrációhoz, disclaimer (
47
) elfogadásához és elektronikus levelezési cím megadásához köti.
70.
Bár igaz, hogy jelenleg – közkeletű kifejezéssel élve – az „információs társadalom” időszakát éljük, ebből – amint arra a Bizottság és a holland kormány rámutat – nem következik, hogy minden potenciális befektető rendelkezik elektronikus levelezési címmel. Következésképpen az ilyen feltétel automatikusan kizárna minden olyan befektetőt, aki nem használ elektronikus levelezést.
71.
Emellett a disclaimer elfogadására vonatkozó követelmény megállapítása a fegyveregyenlőség hiányához vezet, ami összeegyeztethetetlen a tájékoztatóról szóló irányelv befektetők védelmére irányuló céljával, amennyiben a kibocsátó (az információval rendelkező fél) ténylegesen képes arra, hogy a disclaimert rákényszerítse a befektetőre, ez utóbbi azonban nem tud hozzáférni a potenciális befektetésekre vonatkozó szükséges információkhoz, ha nem fogadja el a disclaimert. Az ilyen feltétel várhatóan eltántorítja a potenciális befektetőket, és/vagy (legalábbis potenciálisan) csökkenti a jogi védelmet, amelyben egyébként részesülnének.
72.
A tájékoztatóról szóló irányelv értelmében a tájékoztató nyomtatott példányait ingyenesen kell rendelkezésre bocsátani. (
48
) Ezért ezzel a helyzettel összeegyeztethetetlen lenne, ha megengednénk, hogy a dokumentációhoz való elektronikus hozzáférést díjkötelessé tegyék. Egyértelmű, hogy annak megkövetelése, hogy a befektetők díjat fizessenek az internetes oldalhoz való hozzáférésért, akadályozza a hozzáférést, és így összeegyeztethetetlen a végrehajtási rendelet 29. cikkének (1) bekezdésével.
73.
Végül, amennyiben az ingyenes hozzáférés havonta két dokumentumra korlátozott, az információkat azonban, amelyekre a befektetőnek szüksége van, kettőnél több dokumentum tartalmazza, az ilyen követelmény nyilvánvalóan összeegyeztethetetlen a tájékoztatóról szóló irányelv 5. cikkének (1) bekezdésében rögzített kötelezettséggel, amely szerint könnyen elemezhető és érthető formában a befektető rendelkezésére kell bocsátani azokat az információkat, amelyek számára a tájékozott értékeléshez szükségesek.
74.
Ezért véleményem szerint a végrehajtási rendelet 29. cikkével összeegyeztethetetlen, ha a tájékoztatóhoz vagy alaptájékoztatóhoz való, internetes oldalon keresztüli hozzáférést olyan feltételekhez kötik, mint: i. a regisztráció megkövetelése, amelyhez disclaimer elfogadása és elektronikus levelezési cím megadása szükséges; vagy ii. díjfizetés megkövetelése; vagy iii. a végrehajtási rendelet 22. cikkének (1) bekezdésében rögzített, előírt információkhoz való ingyenes hozzáférés havi két dokumentumra korlátozása.
Az ötödik kérdés
75.
Az ötödik kérdés a tájékoztatóról szóló irányelv 14. cikke (2) bekezdésének b) pontjára vonatkozik, amelynek értelmében az alaptájékoztatót akkor kell a nyilvánosság rendelkezésére bocsátottnak tekinteni, ha a több különböző mód valamelyikén való közzététele megtörtént. (
49
) E kérdéssel a nemzeti bíróság olyan tipikus kérdést vet fel, amely arra irányul, hogyan kell értelmezni az uniós jog valamely rendelkezését, amennyiben eltérések vannak az egyes nyelvi változatok között. A nemzeti bíróság azt kérdezi, hogy úgy kell‑e értelmezni az irányelv 14. cikke (2) bekezdésének b) pontját, hogy az alaptájékoztatót a kibocsátó székhelyén és a pénzügyi közvetítők székhelyén kell rendelkezésre bocsátani, vagy választani lehet, vagyis a kibocsátó a dokumentumokat rendelkezésre bocsáthatja vagy a saját székhelyén, vagy a pénzügyi közvetítői székhelyén.
76.
A nemzeti bíróság kifejti, hogy az irányelv német szövege szerint az utóbbi értelmezés a helyes. Ugyanakkor az irányelv angol, francia és spanyol szövege megköveteli, hogy a dokumentumokat mindkét székhelyen rendelkezésre bocsássák. (
50
)
77.
Az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében valamely közösségi szöveg egyes nyelvi változatai közötti eltérés esetén a szóban forgó rendelkezést azon szabályozás általános rendszerére és céljára tekintettel kell értelmezni, amelynek az a részét képezi. (
51
) Ennek megfelelően az uniós jogszabályok egységes alkalmazása és értelmezése érdekében az nem vizsgálható elszigetelten valamelyik nyelvi változatában, hanem mind a jogalkotó tényleges szándéka, mind pedig az általa követett cél alapján kell értelmezni, figyelembe véve többek között az összes nyelvi változatot. (
52
)
78.
A felperes, a holland és a német kormány és a Bizottság azt állítja, hogy az irányelv 14. cikke (2) bekezdésének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy a tájékoztatót egyidejűleg a kibocsátó székhelyén és a pénzügyi közvetítők székhelyén is rendelkezésre kell bocsátani. A belga kormány eltérő álláspontot képvisel. Véleménye szerint a tájékoztatóról szóló irányelv 14. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében a kibocsátóknak választási lehetőségük van, és az alaptájékoztatót rendelkezésre bocsáthatják vagy a kibocsátó, vagy a pénzügyi közvetítő székhelyén.
79.
Én az előbbi állásponttal értek egyet. Mivel eltérés van az irányelv egyes nyelvi változatai között, amelyek mindegyike egyformán hiteles, olyan egységes értelmezést kell elfogadni, amely összhangban áll a tájékoztatóról szóló irányelv 14. cikke (2) bekezdésének b) pontjának céljaival és rendszerével.
80.
Véleményem szerint, amennyiben az alaptájékoztatót nyomtatott formában bocsátják a nyilvánosság rendelkezésére, úgy egyidejűleg a kibocsátó székhelyén és a pénzügyi közvetítő székhelyén is rendelkezésre kell bocsátani.
81.
Ez az álláspont összhangban áll a tájékoztatóról szóló irányelv céljaival. Amint azt a holland kormány előadja, e célok egyike a piac hatékonyságának biztosítása, amelyet az irányelv a kibocsátó részére a szóban forgó értékpapírokra vonatkozóan a belső piac egész területére érvényes egységes „engedély” megadása révén ér el. (
53
) Ha a kibocsátó székhelye az egyik tagállamban található, és az alaptájékoztató nyomtatott formában csak ott áll rendelkezésre, az értékpapírokat azonban pénzügyi közvetítők más tagállamokban is kínálják megvételre, ahol e tájékoztató nyomtatott formában nem áll rendelkezésre, akkor az ezen államokbeli befektetők hátrányba kerülnek. Ez aláásná az irányelv egy másik célját, nevezetesen a befektetők védelmét.
82.
Ez az álláspont összhangban áll továbbá a jogszabály rendszerével is. Az irányelv 14. cikkének (7) bekezdése kimondja, hogy amennyiben a tájékoztatót elektronikus formában teszik közzé, a befektető kérésére térítésmentesen nyomtatott formában is rendelkezésre kell bocsátani. Egyetértek a Bizottsággal abban, hogy a befektetők az ilyen kérést a kibocsátó székhelyén vagy a pénzügyi közvetítő székhelyén jogosultak benyújtani.
83.
Ezért véleményem szerint a jogszabály céljaival és rendszerével egyaránt összeegyeztethetőnek tűnik, hogy a tájékoztató nyomtatott példányait egyidejűleg a kibocsátó és a pénzügyi közvetítők székhelyén is rendelkezésre kelljen bocsátani.
84.
Így véleményem szerint a tájékoztatóról szóló irányelv 14. cikke (2) bekezdésének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy az alaptájékoztatót a kibocsátó székhelyén és a pénzügyi közvetítők székhelyén is rendelkezésre kell bocsátani.
Végkövetkeztetések
85.
A fentiekből következően azt javaslom, hogy a Bíróság a Handelsgericht Wien által feltett kérdésekre a következő válaszokat adja:
1)
A 2003/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a tájékoztatókban foglalt információk formátuma, az információk hivatkozással történő beépítése, a tájékoztatók közzététele és a reklámok terjesztése tekintetében történő végrehajtásáról szóló, 2004. április 29‑i 809/2004/EK bizottsági rendelet 22. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy:
—
azokat az információkat, amelyeket e rendelet 22. cikkének (1) bekezdése értelmében főszabály szerint a befektetők rendelkezésére kell bocsátani, és amelyek az alaptájékoztató engedélyezésekor nem voltak ismertek, e tájékoztató kiegészítő jegyzékének közzétételekor azonban már ismertek, nem kell feltüntetni a kiegészítő jegyzékben, feltéve hogy a szóban forgó információk nem alapoznak meg olyan lényeges új tényezőt, a tájékoztatóban foglalt információra vonatkozó olyan lényegi hibát vagy pontatlanságot, amely befolyásolhatja az értékpapírok értékelését a 2003/71 irányelv 16. cikke (1) bekezdésének alkalmazásában;
—
a 809/2004 rendelet 22. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében rögzített, az (előírt) információk rendelkezésre bocsátására vonatkozó kötelezettség alóli kivétel akkor is alkalmazandó, ha az (előírt) információk a szóban forgó értékpapírok kibocsátásának időpontját megelőzően (azonban az alaptájékoztató közzétételét követően) válnak ismertté.
2)
Szabályszerű közzétételről van szó, amikor az alaptájékoztatót a 809/2004 rendelet 22. cikkének (1) bekezdésének második albekezdésében rögzített, nevezetesen az V. melléklet sémájában foglalt (előírt) információk nélkül teszik közzé, ha ezek az információk az alaptájékoztató jóváhagyásakor nem ismertek és csak az egyedi kibocsátás időpontjában határozhatók meg, és feltéve, hogy e rendelet 22. cikkének (5) bekezdése szerinti követelmények teljesülnek, és a végleges feltételeket a 2003/71 irányelv 5. cikke (4) bekezdésében foglaltaknak megfelelően minden egyes nyilvános kibocsátás alkalmával, amint az gyakorlatilag lehetséges és lehetőleg a kibocsátás megkezdése előtt a befektetők rendelkezésére bocsátják és az illetékes hatóságoknak benyújtják.
3)
A 809/2004 rendelet 29. cikkével összeegyeztethetetlen, ha a tájékoztatóhoz vagy alaptájékoztatóhoz való, internetes oldalon keresztüli hozzáférést olyan feltételekhez kötik, mint: i. a regisztráció megkövetelése, amelyhez disclaimer elfogadása és elektronikus levelezési cím megadása szükséges; vagy ii. díjfizetés megkövetelése; vagy iii. a 809/2004 rendelet 22. cikkének (1) bekezdésében rögzített, előírt információkhoz való ingyenes hozzáférés havi két dokumentumra korlátozása.
4)
A 2003/71 irányelv 14. cikke (2) bekezdésének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy az alaptájékoztatót a kibocsátó székhelyén és a pénzügyi közvetítők székhelyén is rendelkezésre kell bocsátani.
(
1
)	Eredeti nyelv: angol.
(
2
)	Az értékpapírok nyilvános kibocsátásakor vagy piaci bevezetésekor közzéteendő tájékoztatóról és a 2001/34/EK irányelv módosításáról szóló, 2003. november 4‑i 2003/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 345., 64. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 6. kötet, 356. o.; a továbbiakban: a tájékoztatóról szóló irányelv vagy irányelv). Az irányelvet azóta háromszor módosították, beleértve az értékpapírok nyilvános kibocsátásakor vagy piaci bevezetésekor közzéteendő tájékoztatóról szóló 2003/71/EK és a szabályozott piacra bevezetett értékpapírok kibocsátóival kapcsolatos információkra vonatkozó átláthatósági követelmények harmonizációjáról szóló 2004/109/EK irányelv módosításáról szóló, 2010. november 24‑i 2010/73/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL L 327., 1. o.) eszközölt módosításokat. Lásd még a lenti 27. pontot.
(
3
)	A „tájékoztató” kifejezést a szóban forgó jogszabály nem határozza meg. Értelmezésem szerint a kibocsátóra és a nyilvánosság számára felajánlott vagy a piacra bevezetett értékpapírokra vonatkozó pénzügyi információkat tartalmazó közzétételi dokumentumra utal. Egy történelmi eseményről, amely azt mutatja, milyen sajnálatos következményekkel járhat, amikor a befektetők közzétételi dokumentáció megtekintése nélkül és a tájékoztatóról szóló irányelvhez hasonló szabályozási intézkedések létezése előtt hoztak döntéseket, élénk beszámolóval szolgál Malcolm Balen „A very English deceit – The South Sea Bubble and the world’s first great financial scandal” című műve, amelyet a Fourth Estate adott ki.
(
4
)	A tájékoztatóról szóló irányelv lenti 7. pontban idézett 5. cikke.
(
5
)	A 2003/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a tájékoztatókban foglalt információk formátuma, az információk hivatkozással történő beépítése, a tájékoztatók közzététele és a reklámok terjesztése tekintetében történő végrehajtásáról szóló, 2004. április 29‑i 809/2004/EK bizottsági rendelet (HL L 149., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 7. kötet, 307. o.; a továbbiakban: végrehajtási rendelet). E rendeletet többször módosították, többek között a 809/2004/EK rendeletnek a tájékoztató, az alaptájékoztató, az összefoglaló és a végleges feltételek formátuma és tartalma, valamint a közzétételi követelmények tekintetében történő módosításáról szóló, 2012. március 30‑i 486/2012/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelettel (HL L 150., 1. o.); lásd még a lenti 27. pontot.
(
6
)	Lásd a végrehajtási rendelet lenti 15. pontban idézett 22. cikkét.
(
7
)	Lásd például az 5. és 8. cikket.
(
8
)	13. cikk.
(
9
)	14. cikk.
(
10
)	A 2. cikk (1) bekezdésének m) pontja; lásd még az irányelv 17. és 18. cikkét a tájékoztatók székhely szerinti tagállam illetékes hatóságai általi jóváhagyásáról és az ilyen tájékoztatók Európai Unió területén történő kölcsönös elismerésére vonatkozó rendelkezéseket.
(
11
)	Lásd még a (4) preambulumbekezdést is.
(
12
)	Lásd a 2. cikk (1) bekezdésének a) pontját. A meghatározás az értékpapír‑befektetési szolgáltatásokról szóló, 1993. május 10‑i 93/22/EGK tanácsi irányelv (HL L 141., 27. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 2. kötet, 43. o.) (amelyet azóta hatályon kívül helyeztek és más jogszabállyal váltottak fel) 1. cikkének (4) bekezdésére hivatkozik. Ez a meghatározás a vállalati részvényekre és a vállalati részvényekkel egyenértékű egyéb értékpapírokra, a kötvényekre és az értékpapírosított követelések egyéb formáira, amelyek a tőkepiacra vihetők, és bármilyen egyéb értékpapírra kiterjed, amelyekkel általában úgy kereskednek, hogy jogot biztosítanak az ilyen átruházható értékpapírok beszerzésére előjegyzés vagy csere alapján, vagy készpénzzel történő teljesítésre lehetőséget adva, kivéve a fizetési eszközöket.
(
13
)	A 2. cikk (1) bekezdésének b) és c) pontja.
(
14
)	A 2. cikk (1) bekezdésének h) pontja.
(
15
)	A 2. cikk (1) bekezdésének i) pontja.
(
16
)	A 2. cikk (1) bekezdésének k) pontja.
(
17
)	A 2. cikk (1) bekezdésének r) pontja. Bevallom, bizonyos nehézséget jelent számomra e meghatározásban – legalábbis annak angol nyelvi változatában – az „in case there is a supplement” („kiegészítés esetén”) kifejezés pontos jelentésének megértése.
(
18
)	A 8. cikk (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy az illetékes hatóság engedélyezheti egyes információk tájékoztatóból való kihagyását.
(
19
)	Lásd a lenti 13–18. pontban említett végrehajtási rendeletet.
(
20
)	A tájékoztató rendelkezésre bocsátásának további módjai: i. olyan újságban történő közzététel, amelyet mindazon tagállamokban terjesztenek, amelyekben a nyilvános kibocsátásra sor kerül, illetve ii. elektronikus formában történő közzététel a kibocsátó weblapján, illetve adott esetben az értékpapírokat kihelyező vagy értékesítő pénzügyi közvetítők weblapján vagy a „székhely szerinti tagállam” illetékes hatóságának weblapján.
(
21
)	Lásd a végrehajtási rendelet (1) preambulumbekezdését.
(
22
)	Az e rendelkezés szerinti fogyasztók saját nevükben, és nem valamely társaság nevében eljáró magánszemélyek. Úgy tűnik, hogy részvényszerzése tekintetében M. Timmel e meghatározás alá tartozik.
(
23
)	Mint azt az alaptájékoztató M. Timmel nevében benyújtott észrevételekhez csatolt példánya állítja.
(
24
)	Az ISIN‑kód egy értékpapírt azonosító, 12 jegyű, alfanumerikus kód. E kódokat világszerte mindenfajta üzleti vállalkozás használja.
(
25
)	A 2010/73 irányelvet és a 486/2012 rendeletet jelölték meg ekként.
(
26
)	A C-120/08. sz. Bavaria-ügyben 2010. december 22-én hozott ítélet (EBHT 2010., I-13393. o.) 41. pontja. Az irányadó időszak 2006 folyamán volt; lásd a fenti 20. pontot.
(
27
)	A Holland Kelet‑indiai Társaság kereskedelmi társaság volt, amelyet 1602‑ben alapítottak, amikor a holland országgyűlés 21 éves monopóliumot biztosított a társaságnak, hogy Ázsiában „gyarmati tevékenységet” folytasson. A társaságot tartják az első olyan üzleti vállalkozásnak, amely részvények kibocsátása útján szerzett tőkét (körülbelül 6424588 guldent).
(
28
)	Lásd például az értékpapírok nyilvános kibocsátásakor vagy piaci bevezetésekor közzéteendő tájékoztatóról és a 2001/34/EK irányelv módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre vonatkozó módosított bizottság javaslat (COM(2002) 460 végleges) 14. oldalát és az azt kísérő 2002. augusztus 9‑i IP/01/1209 sajtóközleményt.
(
29
)	A „kötvény” pénzügyi eszköz vagy a hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok egy típusa; birtokosa (lejáratkor) a tőke és kamatok kifizetésére jogosult, a kibocsátás feltételei szerinti egyéb szerződéses jogokkal együtt. Kötvényeket általában terv keretében, meghatározott időszak alatt folyamatos vagy ismétlődő módon bocsátanak ki; lásd még a „kibocsátási program[nak]” az irányelv 2. cikkének k) pontjában szereplő meghatározását a fenti 5. pontban.
(
30
)	A „szelet” meghatározott mennyiségű, valamely kibocsátási program keretében kibocsátott, adott osztályba tartozó értékpapírt foglal magában.
(
31
)	Az értékpapírok nyilvános kibocsátásakor vagy piaci bevezetésekor közzéteendő tájékoztatóról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre vonatkozó eredeti bizottság javaslat (COM(2001) 280) a tájékoztatóra vonatkozóan egyetlen formátumot javasolt, ezért ilyen rendelkezést nem tartalmazott. A tájékoztató formátuma megválasztásának lehetőségét a módosított javaslatba (COM(2002) 460) iktatták be az Európai Parlament első olvasatban, 2002. március 4‑én elfogadott álláspontja nyomán. Lásd HL 2003. C 47. E, 525. o., és lásd még a 2002. augusztus 9‑i IP/02/1209 sajtóközleményt.
(
32
)	Lásd a tájékoztatóról szóló irányelv fenti 4. pontban említett (24) preambulumbekezdését.
(
33
)	Lásd a tájékoztatóról szóló irányelv fenti 7. pontban említett 5. cikkének (3) bekezdését.
(
34
)	A tájékoztatóról szóló irányelv 5. cikkének (4) bekezdése.
(
35
)	A 22. cikk (2) bekezdése a kibocsátóra, az ajánlattevőre vagy a szabályozott piacra történő bevezetést kérő személyre hivatkozik. Az egyszerűbb hivatkozás érdekében ezen indítványban csak a kibocsátóra hivatkozom.
(
36
)	A 22. cikk (1) bekezdése a tájékoztatóról szóló irányelv 7. cikkében rögzített kötelezettséget hajtja végre az információk tájékoztatóban történő részletes és ismétlés nélküli közzététele érdekében abban az esetben, ha a tájékoztató különálló dokumentumokból, például alaptájékoztatóból és végleges feltételekből áll. Lásd a fenti 9. pontot.
(
37
)	Lásd a fenti 7. pontot.
(
38
)	Lásd például a kibocsátási programra való hivatkozást az irányelv 2. cikke (1) bekezdésének k) pontjában, valamint a fenti 29. pontot.
(
39
)	Lásd még a tájékoztatóról szóló irányelv (34) preambulumbekezdését.
(
40
)	Lásd a végrehajtási rendelet (21) preambulumbekezdését.
(
41
)	A végrehajtási rendelet 22. cikke (5) bekezdésének 1. pontja.
(
42
)	Lásd a tájékoztatóról szóló irányelv 13. cikkének (1) bekezdését, illetve 16. cikkének (1) bekezdését.
(
43
)	Lásd a tájékoztatóról szóló irányelv (19) preambulumbekezdését.
(
44
)	Lásd a tájékoztatóról szóló irányelv (10) preambulumbekezdését.
(
45
)	A Lehman Brothers székhelye az irányadó időpontban Hollandiában volt.
(
46
)	Lásd a tájékoztatóról szóló irányelv 5. cikke (4) bekezdésének harmadik albekezdését.
(
47
)	Az előzetes döntéshozatalra utaló végzésből úgy tűnik, hogy a szóban forgó disclaimer esetében egy átfogó jogi disclaimerről volt szó, amelyet el kellett fogadni, mielőtt a látogató továbbléphetett volna: lásd a fenti 22. pontot.
(
48
)	Lásd a tájékoztatóról szóló irányelv 14. cikke (2) bekezdésének b) pontját. A potenciális befektetőknek azonban viselniük kell az újság megvásárlásának költségét, ha ilyen módon férnek hozzá a tájékoztatóhoz (lásd a 14. cikk (2) bekezdésének a) pontját). Amennyiben – mint a jelen ügyben is – jelentős beruházás lehetőségét mérlegelik (lásd a fenti 23. pontot), az ilyen költség viselése nem tűnhet ésszerűtlennek.
(
49
)	Lásd a fenti 20. lábjegyzetet.
(
50
)	A tájékoztatóról szóló irányelv hatálybalépésekor (2003. december 31‑én) 15 tagállam és 11 hivatalos nyelv volt. Ezek közül 10 nyelvben az „és” szót használják a tájékoztatóról szóló irányelv 14. cikke (2) bekezdésének b) pontjában. A „vagy” szót csak a szöveg német változatában használják.
(
51
)	A 283/81. sz., Cilfit és társai ügyben 1982. október 6-án hozott ítélet (EBHT 1982., I-3415. o.) 18–20. pontja és a C-1/02. sz. Borgmann-ügyben 2004. április 1-jén hozott ítélet (EBHT 2004., I-3219. o.) 25. pontja.
(
52
)	A C-569/08. sz., Internetportal und Marketing ügyben 2010. június 3-án hozott ítélet (EBHT 2010., I-4871. o.) 35. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
(
53
)	Lásd a tájékoztatóról szóló irányelv (10) és (14) preambulumbekezdését.