62018TJ0573_RES
T‑573/18. sz. ügy
Hickies, Inc.
kontra
az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala
A Törvényszék ítélete (hatodik tanács), 2020. február 5.
„Európai uniós védjegy – Európai uniós térbeli védjegy bejelentése – Egy cipőfűző formája – Feltétlen kizáró ok – Megkülönböztető képesség hiánya – Az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja – A korábbi formatervezési mintára vonatkozó jog védelme – Első ízben a Törvényszék előtti eljárásban előterjesztett bizonyítékok”
Európai uniós védjegy – Az európai uniós védjegy meghatározása és megszerzése – Feltétlen kizáró okok – Megkülönböztetésre nem alkalmas megjelölések – Az áru formájából álló térbeli védjegyek – Megkülönböztető képesség – Értékelési szempontok – Az áru formájának újszerű jellege – Megkülönböztető képesség megállapításához elégtelen kritérium – Formatervezési mintára vonatkozó jog fennállása – Hatás hiánya
(2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, b) pont)
(lásd: 62–65. pont)
Összefoglalás
A Törvényszék a 2020. február 5‑i Hickies kontra EUIPO (Egy cipőfűző formája) ítéletében (T‑573/18) elutasította az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) azon határozata ellen benyújtott keresetet, amely megtagadta egy cipőfűző formájából álló térbeli védjegy lajstromozását azzal az indokkal, hogy az nem rendelkezik megkülönböztető képességgel.
A felperes Hickies olyan térbeli megjelölés lajstromozását kérte, amely egy kapocs formájában jelenik meg, és amelyet négy illusztráció különböző szemszögekből ábrázol. Az említett kapocs egyik végén egy fűzőlyuk található, amelybe a kapocs másik végén lévő gomb az említett kapocs bezárása érdekében beilleszthető. Az EUIPO úgy ítélte meg, hogy a bejelentett védjegy nem rendelkezik megkülönböztető képességgel (
1
) a védjegybejelentésben szereplő áruk egy része, különösen a cipőfűzők tekintetében.
A felperes többek között arra hivatkozott, hogy a bejelentett védjegy olyan, teljesen új cipőzárási rendszert képez, amely jelentős mértékben eltér a cipőágazat normáitól és szokásaitól. E tekintetben az EUIPO által hivatkozott példák megcáfolása érdekében azt állította, hogy az érintett áruk utánzatok, és hogy az említett internetes oldalak egyike sem a védjegyjogosultak oldala, hanem olyan online értékesítési platformokról van szó, amelyek a védjegybitorlók értékesítési platformjaként ismertek. A Törvényszék e tekintetben rámutatott arra, hogy azon tény, miszerint online értékesítési platformokról lehet szó, egyáltalán nem csökkenti az elbíráló által hivatkozott, annak alátámasztására irányuló bizonyítékok bizonyító erejét, hogy a bejelentett védjegyet alkotó formához hasonló formák jelen vannak az uniós piacon. Ezenkívül, még ha feltételezzük is, hogy ezen oldalak némelyikét hamisított termékek értékesítésére használhatják, önmagában ezen lehetőség nem bizonyítja, hogy azon termékek, amelyekre az EUIPO által hivatkozott linkek utalnak, hamisítványok lennének. Mindenesetre a Törvényszék nem rendelkezik hatáskörrel az állítólagos bitorlás elbírálására.
A felperes továbbá a bejelentett védjegyet alkotó formával megegyező termék újszerű jellegére hivatkozott. A Törvényszék megállapította, hogy még ha feltételezzük is, hogy az említett újszerű jelleg megállapítást nyer, ez nem jelenti szükségszerűen azt, hogy az említett védjegy rendelkezik megkülönböztető képességgel. Emlékeztetett arra, hogy azok a megjelölések, amelyeket általánosan használnak az érintett áruk vagy szolgáltatások forgalmazására, nem képesek az említett áruk vagy szolgáltatások származásának azonosítását lehetővé tenni. Mindazonáltal ezen állítás a contrario értelmezéséből nem vonható le az a következtetés, hogy a bejelentett védjegy megkülönböztető képességgel bír, amennyiben a szóban forgó áruk és szolgáltatások vonatkozásában keveset használják. Az európai uniós védjegyek megkülönböztető képességének értékelése nem az említett védjegy eredetiségén vagy a szóban forgó áruk és szolgáltatások területén történő használat hiányán alapul.
Ezenfelül a Törvényszék pontosította, hogy a bejelentett védjegy benne rejlő megkülönböztető képességének vizsgálatára nincs hatással a szellemi tulajdonjogok, a jelen esetben két európai uniós formatervezési mintára vonatkozó jog felperes által hivatkozott, a felperesnek a bejelentett védjegyet alkotó formával megegyező formájú termékéhez hasonló formájú termékek forgalmazása révén történt megsértése. A formatervezési mintára vonatkozó jog védelme ugyanis nem foglalja magában az érintett forma megkülönböztető képességét, mivel e két jog vizsgálatának szempontjai alapvetően eltérnek. A formatervezési mintára vonatkozó jog védelme valamely terméknek a meglévő termékektől elkülönülő megjelenésére vonatkozik, és az említett formatervezési minta újszerű jellegén, azaz egy azonos formatervezési minta nyilvánosságra hozatalának hiányán, valamint e minta egyéni jellegén alapul. Ezzel ellentétben, míg egy védjegy esetében a bejelentett védjegyet alkotó formának szükségképpen jelentős mértékben el kell térnie az érintett ágazat normáitól vagy szokásaitól ahhoz, hogy megkülönböztető képességgel rendelkezhessen, az említett forma újszerű jellege önmagában nem elegendő az ilyen képesség megállapításához, mivel a meghatározó szempont az említett formának kereskedelmi származás megjelölésére irányuló funkció betöltésére való képessége.
A Törvényszék szerint az EUIPO fellebbezési tanácsa helytállóan nem tulajdonított a felperes által hivatkozott formatervezési minták árának nagy jelentőséget. Az a körülmény ugyanis, hogy egyes áruk magas szintű formatervezéssel bírnak, nem szükségszerűen jelenti azt, hogy az ezen áruk térbeli formájából álló megjelölés ab initio lehetővé teszi ezen áruknak a más vállalkozások áruitól való megkülönböztetését. Egyébiránt az ezen árakat megállapító szakértők igen csekély eltéréseket is figyelembe vesznek, míg az érintett vásárlóközönség, amely a jelen esetben átlagos figyelemmel bír, nem vizsgálja a szóban forgó formát részleteiben.
(
1
)	Az európai uniós védjegyről szóló, módosított, 2009. február 26‑i 207/2009/EK tanácsi rendelet (HL 2009. L 78., 1. o.; helyébe lépett az európai uniós védjegyről szóló, 2017. június 14‑i (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet [HL 2017. L 154., 1. o.]) 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében.