62021TJ0489_RES
Věc T‑489/21
Španělské království
v.
Evropská komise
Rozsudek Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) ze dne 2. července 2025
„Státní podpory – Digitální televizní vysílání – Podpora na zavedení DTT ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech ve Španělsku (kromě oblasti Kastilie-La Mancha) – Rozhodnutí, jímž byla podpora prohlášena za protiprávní a neslučitelnou s vnitřním trhem – Rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení – Článek 6 odst. 1 nařízení (EU) 2015/1589 – Pojem ‚režim podpor‘ – Selektivní charakter – Důkazní břemeno – Technologická neutralita – Zvýhodnění – Bezdůvodné obohacení“
Žaloba na neplatnost – Zrušující rozsudek – Dosah – Rozhodnutí Komise konstatující neslučitelnost podpory s vnitřním trhem a nařizující její navrácení – Zrušení pro nedostatek odůvodnění – Opětovné provedení vyšetřování věci Komisí – Povinnost přijmout nové rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení – Neexistence
(Článek 108 odst. 2 SFEU a článek 266 SFEU)
(viz body 28–34)
Žaloba na neplatnost – Žalobní důvody – Žalobní důvody, které lze vznést proti rozhodnutí Komise v oblasti státních podpor – Žalobní důvody vznesené zúčastněnými stranami proti rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za protiprávní a neslučitelnou a nařizuje se její vrácení – Žalobní důvody týkající se rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení – Přípustnost
(Článek 108 odst. 2 SFEU a článek 263 SFEU)
(viz bod 40)
Podpory poskytované státy – Přezkum Komisí – Rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení stanoveného v čl. 108 odst. 2 SFEU – Povinnost uvést odůvodnění – Dosah – Rozhodnutí, kterým se zúčastněným stranám umožní účinně se účastnit formálního vyšetřovacího řízení – Shrnutí relevantních skutkových a právních okolností – Společný přezkum kritérií selektivity a hospodářského zvýhodnění – Přípustnost
[Článek 108 odst. 2 SFEU; nařízení Rady č. 659/1999, čl. 6 odst. 1 písm. h) a čl. 6 odst. 1]
(viz body 45–53, 62–64, 74)
Podpory poskytované státy – Přezkum Komisí – Správní řízení – Povinnost Komise vyzvat zúčastněné strany k předložení připomínek – Povinnost Komise předložit dotyčnému členskému státu připomínky ostatních zúčastněných stran k rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení – Dosah
(Článek 108 SFEU; nařízení Rady č. 2015/1589, článek 6)
(viz body 90–93)
Žaloba na neplatnost – Zrušující rozsudek – Účinky – Zrušení rozhodnutí Komise konstatujícího porušení pravidel v oblasti státních podpor – Zpětná účinnost zrušení – Přijetí nového rozhodnutí konstatujícího existenci podpory, která je protiprávní a neslučitelná s vnitřním trhem a kterým se nařizuje její vrácení – Přípustnost – Podmínky – Rozhodnutí přijaté v souladu s odůvodněním i výrokem zrušujícího rozsudku
(Článek 266 SFEU)
(viz body 99–106)
Právo Evropské unie – Zásady – Ochrana legitimního očekávání – Podmínky – Konkrétní ujištění poskytnutá správním orgánem – Neexistence
(viz body 107, 108)
Podpory poskytované státy – Správní řízení – Povinnosti Komise – Zásada řádné správy – Dodržení přiměřené lhůty – Porušení – Neexistence
(Listina základních práv Evropské unie, čl. 41 odst. 1)
(viz body 112–114)
Podpory poskytované státy – Přezkum Komisí – Režim podpor – Pojem – Kritéria pro posouzení – Režim na základě společného aktu – Neexistence dalších prováděcích opatření nezbytných k poskytnutí jednotlivých podpor – Obecné a abstraktní vymezení příjemců – Splněné podmínky
[Nařízení Rady č. 659/1999, čl. 1 písm. d)]
(viz body 119–129, 157–159, 178–181)
Podpory poskytované státy – Pojem – Selektivní charakter opatření – Veřejné financování s cílem podpořit proces pozemní digitalizace v určitých oblastech – Kritéria pro posouzení – Určení referenčního rámce
(Článek 107 odst. 1 SFEU)
(viz body 186–189, 194–203)
Podpory poskytované státy – Pojem – Selektivní charakter opatření – Rozlišování mezi podniky, které se s ohledem na cíl referenčního systému nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci – Posouzení na základě situace existující v okamžiku přijetí dotčeného opatření – Důkazní břemeno
(Článek 107 odst. 1 SFEU)
(viz body 207, 227–233, 236–239)
Podpory poskytované státy – Navrácení protiprávní podpory – Výpočet částky, která má být navrácena, a určení subjektů, kterým jsou určeny příkazy k navrácení – Nezbytné a zároveň dostatečné údaje poskytnuté Komisí
(Článek 108 SFEU)
(viz body 274–287)
Podpory poskytované státy – Navrácení protiprávní podpory – Obnovení předchozí situace – Porušení zásady proporcionality a zásady rovného zacházení – Neexistence
(Článek 108 SFEU)
(viz body 307–311)
Podpory poskytované státy – Pojem – Poskytnutí zvýhodnění příjemcům – Cíle sledované státem – Neexistence vlivu
(Článek 107 SFEU)
(viz body 315, 316)
Podpory poskytované státy – Pojem – Poskytnutí zvýhodnění příjemcům – Veřejné financování s cílem podpořit proces pozemní digitalizace v určitých oblastech – Výběr příjemců na základě technologicky neutrálních výběrových řízení – Výběrová řízení, která nevylučují existenci zvýhodnění
(Článek 107 odst. 1 SFEU; sdělení Komise 2016/C 262/01, body 89, 93, 95 a 96)
(viz body 322–328)
Shrnutí
Tribunál zasedající v rozšířeném senátu zamítl žalobu na neplatnost podanou Španělským královstvím proti rozhodnutí Evropské komise ze dne 10. června 2021 o státní podpoře poskytnuté tímto členským státem na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech (
1
). V této souvislosti byl Tribunál zejména povinen přezkoumat dodržování práva Španělska na obhajobu během správního řízení, které vedlo k přijetí napadeného rozhodnutí, s ohledem na skutečnost, že toto rozhodnutí nahradilo předchozí rozhodnutí, které Soudní dvůr zrušil.
Španělsko, které se snaží podporovat proces přechodu z analogového na digitální televizní vysílání na svém území, přijalo v roce 2005 královské nařízení (
2
), jež vnitrostátním soukromým a veřejnoprávním subjektům televizního vysílání uložilo zajistit, že 95 % a 98 % obyvatelstva bude přijímat pozemní digitální televizní vysílání (DTT).
K dosažení těchto cílů pokrytí španělské orgány zejména poskytly veřejné financování na podporu procesu pozemní digitalizace v některých vzdálených a méně urbanizovaných oblastech španělského území, a konkrétně v regionech autonomních společenství nacházejících se v těchto oblastech.
Komise, ke které byla v tomto ohledu podána stížnost, zahájila formální vyšetřovací řízení ve smyslu čl. 108 odst. 2 SFEU pro celé území Španělska s výjimkou Comunidad Autónoma de Castilla La Mancha (Autonomní společenství Kastilie-La Mancha). Po ukončení tohoto řízení Komise konstatovala, že provozovatelům platformy pozemního televizního vysílání byla poskytnuta státní podpora pro účely zavedení, údržby a provozování sítě DTT v dotčených méně urbanizovaných a vzdálených oblastech. Komise tím, že kvalifikovala tuto podporu jako protiprávní a neslučitelnou s vnitřním trhem, vyjma podpory, která byla poskytnuta v souladu s kritériem technologické neutrality, nařídila její navrácení rozhodnutím 2014/489 (
3
).
Žaloby na neplatnost podané proti tomuto rozhodnutí byly zamítnuty šesti rozsudky Tribunálu (
4
). Proti těmto žalobám byly následně podány kasační opravné prostředky, kterým Soudní dvůr rovněž nevyhověl (
5
), s výjimkou kasačního opravného prostředku týkajícího se rozsudku vydaného Tribunálem ve věci Comunidad Autónoma de Galicia a Retegal v. Komise (
6
). Soudní dvůr, který rozhodoval o tomto kasačním opravném prostředku, totiž zrušil jak napadený rozsudek, tak rozhodnutí Komise 2014/489 z důvodu nedostatečného odůvodnění týkajícího se selektivity dotčeného opatření (
7
).
V návaznosti na tento rozsudek přijala Komise nové rozhodnutí, v němž zejména konstatovala, že opatření přijatá španělskými orgány k zajištění zavedení digitálního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech španělského území, s výjimkou Autonomního společenství Kastilie-La Mancha (dále jen „dotčené opatření“), představují režim podpor financovaný přímo z rozpočtu Španělska nebo z rozpočtů některých autonomních společenství a obcí, který selektivně zvýhodňuje provozovatele, jež provozují pozemní síť. Vzhledem k tomu, že Komise měla dále za to, že toto opatření je neslučitelné s vnitřním trhem a nebyl dodržen postup předchozího oznámení stanovený v čl. 108 odst. 3 SFEU, nařídila navrácení poskytnutých podpor.
Španělsko podalo k Tribunálu žalobu na neplatnost tohoto rozhodnutí, která se zamítá v plném rozsahu.
Závěry Tribunálu
Na podporu své žaloby vytýkalo Španělsko Komisi, že během správního řízení, které vedlo k přijetí napadeného rozhodnutí, porušila jeho právo na obhajobu.
Španělsko nejprve uvedlo, že po zrušení rozhodnutí 2014/489 měla Komise přijmout nové rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení.
V tomto ohledu Tribunál připomněl, že v případě zrušení aktu, kterým se ukončuje správní řízení sestávající z několika fází, může být řízení, v němž má být tento akt nahrazen, znovu provedeno v části počínající přesně okamžikem, kdy nastala protiprávnost. Vzhledem k tomu, že Soudní dvůr zrušil rozhodnutí 2014/489 z důvodu nedostatečného odůvodnění, nastala protiprávnost, kterou bylo stiženo rozhodnutí 2014/489, v okamžiku jeho přijetí a netýká se postupu, který mu předcházel, o němž Soudní dvůr nerozhodoval. Z toho vyplývá, že splnění povinností vyplývajících ze zrušujícího rozsudku nevyžadovalo, aby Komise znovu zahájila celé postup podle článku 108 SFEU.
Tribunál dále odmítl výtky Španělska týkající se analýzy selektivity obsažené v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Poté, co Tribunál uvedl, že tato výtka musí být posuzována s ohledem na ustanovení nařízení č. 659/1999 (
8
), připomněl, že v souladu s článkem 6 tohoto nařízení rozhodnutí o zahájení řízení obsahuje předběžné hodnocení jak kvalifikace opatření jako státní podpory, tak jeho slučitelnosti s vnitřním trhem. Kromě toho mohou být pojmy „zvýhodnění“ a „selektivita“, i když představují dvě odlišná kritéria, posuzovány společně jako „třetí podmínka“ stanovená v čl. 107 odst. 1 SFEU, která se týká existence „selektivního zvýhodnění“.
Ve světle těchto upřesnění Tribunál konstatoval, že s ohledem na povahu a obsah rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, jakož i kontext jeho přijetí bylo Španělsko schopno pochopit důvody, proč měla Komise předběžně za to, že dotčené opatření podle všeho poskytuje selektivní výhodu zejména provozovatelům sítí pozemního vysílání ve srovnání s provozovateli sítí využívajícími jiné technologie, a konkrétně satelitní technologie, kteří s prvně uvedeným soutěží v oblasti vysílání digitálního televizního signálu, na něž se vztahuje právní režim upravující přechod na digitální televizní vysílání ve Španělsku. Navíc je nutno konstatovat, že odůvodnění týkající se selektivní povahy dotčeného opatření obsažené v rozhodnutí o zahájení řízení umožnilo Španělsku vyjádřit se k této otázce, zejména pokud jde o srovnatelnost situací v oblasti pozemní a satelitní technologie.
Tribunál ve zbývající části zamítl výtky Španělska vycházející z porušení jeho práva na obhajobu v rozsahu, v němž je analýza selektivity obsažená v napadeném rozhodnutí nová a zakládá se na nových skutečnostech, které mu nebyly sděleny. V tomto ohledu Tribunál zdůraznil, že pokud jde o selektivitu dotčeného opatření, rozhodnutí o zahájení řízení a podpůrné úvahy uvedené v napadeném rozhodnutí vycházejí v podstatě ze stejného předpokladu, a rozhodnutí o zahájení řízení obsahovalo v tomto ohledu dostatečné odůvodnění. Navíc údajně nové skutečnosti, na které Španělsko odkazuje, mu nebyly neznámé a v žádném případě je nelze považovat za klíčový základ pro závěry Komise o selektivitě dotčeného opatření.
Konečně Tribunál konstatoval, že na rozdíl od toho, co tvrdilo Španělsko, nebyla Komise podle čl. 6 odst. 2 nařízení 2015/1589 povinna mu sdělit připomínky obdržené od jiných zúčastněných stran v odpovědi na žádosti o informace zaslané po zrušení rozhodnutí 2014/489, jelikož toto ustanovení ukládá Komisi pouze povinnost sdělit připomínky předložené zúčastněnými stranami k rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení.
Tribunál poté, co zamítl všechny výtky vycházející z porušení práva Španělska na obhajobu, kromě toho zamítl výtky vycházející v podstatě z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU z důvodu nesprávné analýzy podmínky selektivity. V tomto ohledu Španělsko Komisi zejména vytýkalo, že neprovedla konkrétní a vyčerpávající přezkum srovnatelnosti dotčených situací a dospěla k závěru o srovnatelnosti technologií pozemního a satelitního vysílání pouze na základě jejich potenciálního konkurenčního vztahu.
K této poslední záležitosti Tribunál připomněl, že opatření je selektivní, pokud zavádí rozlišování mezi podniky, které se s ohledem na cíl referenčního systému nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci.
Vzhledem k tomu, že cílem referenčního systému je v projednávané věci přenos digitálního vysílání, měla Komise v napadeném rozhodnutí právem za to, že provozovatelé platformy pozemního vysílání i provozovatelé satelitní platformy jsou schopni tento přenos zajistit. Na rozdíl od toho, co tvrdilo Španělsko, svědčí tyto okolnosti ve prospěch uznání stávajícího, a nikoli potenciálního konkurenčního vztahu mezi platformami pozemního a satelitního vysílání.
Komise navíc nedospěla k závěru o srovnatelnosti dotčených situací pouze z důvodu současného nebo potenciálního konkurenčního vztahu mezi platformami pozemního a satelitního vysílání. Z napadeného rozhodnutí totiž vyplývá, že zohlednila řadu okolností, které činí obě dotčené technologie podobnými s ohledem na cíl přenosu signálu digitálního vysílání.
Na rozdíl od toho, co tvrdilo Španělsko, Komise rovněž neopomněla zohlednit několik skutkových a právních okolností, které rozlišují mezi platformami pozemního a satelitního vysílání.
V tomto ohledu Tribunál odmítl zejména argument, podle kterého Komise tím, že svou analýzu nezaložila na studii rozdílu v nákladech mezi pozemními a satelitními technologiemi, obrátila důkazní břemeno ohledně selektivity, které nesla.
I když je totiž na Komisi, aby předložila důkaz o existenci státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, a tudíž i důkaz o tom, že podmínka poskytnutí selektivní výhody příjemcům je splněna, nepřísluší jí z vlastního podnětu a při neexistenci jakékoliv indicie v tomto smyslu vyhledávat všechny informace, které by mohly vykazovat souvislost s věcí, která jí byla předložena, i kdyby takové informace byly veřejně dostupné.
Z toho vyplývá, že v projednávané věci bylo na Španělsku, aby Komisi poskytlo všechny informace a informace, které jí umožní ověřit opodstatněnost jeho argumentu vycházejícího z rozdílu v nákladech mezi pozemními a satelitními technologiemi, případně poté, co jej v rámci formálního vyšetřovacího řízení vyzvalo, aby za tímto účelem poskytlo všechny relevantní informace.
Vzhledem k tomu, že ostatní žalobní důvody předložené Španělskem byly rovněž zamítnuty, Tribunál zamítl jeho žalobu na neplatnost v plném rozsahu.
(
1
) – Rozhodnutí Komise (EU) 2021/2034 ze dne 10. června 2021 o státní podpoře SA.28599 (C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009) poskytnuté Španělskem na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech (kromě oblasti Kastilie-La Mancha) (Úř. věst. 2021, L 417, s. 1).
(
2
) – Real Decreto 944/2005 por el que se aprueba el Plan técnico nacional de la televisión digital terrestre (královské nařízení 944/2005, kterým se přijímá celostátní technický plán pro digitální pozemní televizní vysílání) ze dne 29. července 2005 (BOE č. 181 ze dne 30. července 2005, s. 27006).
(
3
) – Rozhodnutí Komise 2014/489/EU ze dne 19. června 2013 o státní podpoře SA.28599 [C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09)] poskytnuté Španělským královstvím na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech (kromě oblasti Kastilie-La Mancha) (Úř. věst. 2014, L 217, s. 52).
(
4
) – Rozsudky ze dne 26. listopadu 2015, Španělsko v. Komise (T‑461/13, EU:T:2015:891), Abertis Telecom a Retevisión I v. Komise (T‑541/13, nezveřejněný, EU:T:2015:898), Navarra de Servicios y Tecnologías v. Komise (T‑487/13, nezveřejněný, EU:T:2015:899), Comunidad Autónoma de Cataluña a CTTI v. Komise (T‑465/13, nezveřejněný, EU:T:2015:900), Comunidad Autónoma de Galicia a Retegal v. Komise (T‑463/13 a T‑464/13, nezveřejněný, EU:T:2015:901), a Comunidad Autónoma del País Vasco a Itelazpi v. Komise (T‑462/13, EU:T:2015:902).
(
5
) – Rozsudky ze dne 20. prosince 2017, Španělsko v. Komise (C‑81/16 P, EU:C:2017:1003), a Comunidad Autónoma del País Vasco a další v. Komise (C‑66/16 P až C‑69/16 P, EU:C:2017:999).
(
6
) – Rozsudek ze dne 26. listopadu 2015, Comunidad Autónoma de Galicia a Retegal v. Komise (T‑463/13 a T‑464/13, nezveřejněný, EU:T:2015:901).
(
7
) – Rozsudek ze dne 20. prosince 2017, Comunidad Autónoma de Galicia a Retegal v. Komise (C‑70/16 P, EU:C:2017:1002).
(
8
) – Nařízení Rady (EU) 2015/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o Evropském společenství (Úř. věst. 1999, L 83, s. 1; Zvl. vyd. 8/1, s. 339).