62021CJ0472_RES
Дело C‑472/21
Monz Handelsgesellschaft lnternational mbH & Co. KG
срещу
Büchel GmbH & Co. Fahrzeugtechnik KG
(Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof)
Решение на Съда (пети състав) от 16 февруари 2023 година
„Преюдициално запитване — Интелектуална собственост — Промишлен дизайн — Директива 98/71/ЕО — Член 3, параграфи 3 и 4 — Изисквания за получаване на защита за съставна част от сложен продукт — Понятия „видимост“ и „нормална употреба“ — Видимост на съставна част от сложен продукт при нормална употреба на последния от крайния потребител“
Сближаване на законодателствата — Промишлен дизайн — Директива 98/71 — Условия за защита — Промишлен дизайн, който представлява съставна част от сложен продукт — Новост и индивидуален характер на съставната част — Съставна част, която трябва да остава видима при нормалната употреба на продукта — Видимост на съставната част — Критерии за преценка
(член 3, параграф 3 от Директива 98/71 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 38—46)
Сближаване на законодателствата — Промишлен дизайн — Директива 98/71 — Условия за защита — Промишлен дизайн, който представлява съставна част от сложен продукт — Новост и индивидуален характер на съставната част — Съставна част, която трябва да остава видима при нормалната употреба на продукта — Нормална употреба на продукта — Понятие
(член 3, параграфи 3 и 4 от Директива 98/71 на Европейския парламент и на Съвета)
(вж. т. 49, т. 52—55 и диспозитива)
Резюме
Monz, дружество, учредено по германското право, е притежател на промишлен дизайн, изобразяващ долната страна на седалка за велосипед или мотоциклет, регистриран през 2011 г. в Deutsches Patent- und Markenamt (Германско ведомство за патенти и марки, Германия, наричано по-нататък „DPMA“).
На 27 юли 2016 г. Büchel, дружество, учредено по германското право, подава искане до DPMA за обявяване на посочения дизайн за недействителен, като изтъква, че той не изпълнява изискванията за получаване на правна защита на дизайните (
1
). Всъщност този дизайн, приложен към седалка на велосипед, която е съставна част от сложен продукт като велосипед или мотоциклет, не бил видим при нормална употреба на този продукт.
DPMA отхвърля искането за обявяване на недействителност, като приема, че няма основание за изключване на разглеждания дизайн от правната защита. Според това ведомство частта, върху която се прилага промишленият дизайн, остава видима при нормална употреба на сложния продукт, което обхваща и несвързаните с поддръжката, сервизното обслужване или поправките разглобяване и повторно сглобяване на седалката.
Сезиран с жалба срещу това решение, Bundespatentgericht (Федерален патентен съд, Германия) постановява, че разглежданият дизайн е недействителен, тъй като не изпълнява изискванията за новост и индивидуален характер. Според него частта, която е видима само при отделянето ѝ от сложен продукт, не отговаря на условието за видимост и поради това не може да се ползва от посочената правна защита. Освен това тази юрисдикция счита, че само карането на велосипед, както и качването или слизането от него, може да се счита за нормална употреба, тъй като долната част на седалката не е видима при тези видове употреба.
Именно в този контекст Bundesgerichtshof (Федерален върховен съд, Германия), сезиран с подадена от Monz жалба, иска от Съда по същество, от една страна, да установи дали изискването за видимост на промишлените дизайни, приложени към даден продукт или включени в продукт, който е съставна част от сложен продукт, трябва да се преценява, като се вземат предвид някои условия за използване на сложния продукт, или, напротив, само обективната възможност за разпознаване на промишления дизайн, поставен върху съставната част, както тя е интегрирана в сложния продукт. От друга страна, този съд иска по същество да се установи кои са релевантните критерии за определяне на нормалната употреба на сложен продукт от крайния потребител.
С преюдициалното си решение Съдът уточнява, от една страна, изискването за видимост, за да може промишлен дизайн, приложен към или включен в продукт, който е съставна част от сложен продукт, да се ползва от правната закрила на промишлените дизайни, и от друга страна, критериите, характеризиращи понятието „нормална употреба“ на този продукт по смисъла на член 3, параграфи 3 и 4 от Директива 98/71.
Съображения на Съда
Първоначално Съдът се съсредоточава върху въпроса за видимостта на съставна част, след включването ѝ в сложен продукт. В самото начало той припомня, че член 3, параграф 3 от Директива 98/71 установява специално правило за промишлените дизайни, приложени към или включени в даден продукт, който е съставна част от сложен продукт. В това отношение той подчертава, че предмет на правната закрила на промишлените дизайни е видимият външен вид на продукт или на част от продукт.
Що се отнася до изискванията, които трябва да бъдат изпълнени, за да може външният вид на частта от сложен продукт да се ползва със закрила като промишлен дизайн, Съдът препраща към по-ранната си практика, според която тази част трябва да е видима и обособена чрез особености, които съставляват специфичния ѝ външен вид, което предполага тази част да не може да се изгуби напълно в цялостния продукт. Съдът подчертава, че тази съдебна практика, която се вписва в контекста на закрилата на промишлените дизайни, предвидена в Регламент № 6/2002 (
2
), е приложима и към системата за закрила на промишлените дизайни по Директива 98/71.
За да се ползва обаче от правна закрила на промишлените дизайни, веднъж включена в съставния продукт, частта трябва да остане видима при нормалната употреба на този продукт. Така преценка in abstracto на видимостта на съставната част, присъединена към сложен продукт, без връзка с някаква конкретна ситуация на употреба на този продукт, не е достатъчна, за да може подобна част да се ползва от правна защита. Член 3, параграф 3 от Директива 98/71 при все това не изисква частта, която е присъединена към сложен продукт, да остава изцяло видима във всеки един момент от употребата на този продукт.
При това положение видимостта на съставна част, присъединена към сложен продукт, не може да се преценява единствено от гледна точка на крайния потребител на този продукт, но и от гледна точка на страничния наблюдател.
На второ място, Съдът разглежда понятието „нормална употреба“ на такъв продукт от крайния потребител по смисъла на член 3, параграф 4 от Директива 98/71. Що се отнася, от една страна, до въпроса дали нормалната употреба на сложен продукт съответства на употребата, предвидена от създателя на съставната част, на употребата, предвидена от производителя на сложния продукт, или на обичайната употреба на този продукт от крайния потребител, Съдът констатира, че тази разпоредба се отнася до нормалната употреба на сложния продукт от крайния потребител.
В това отношение Съдът уточнява, че нормалната употреба на сложен продукт от крайния потребител по принцип съответства на използване в съответствие с предназначението на сложния продукт, желано от производителя или от неговия дизайнер. Законодателят на Съюза обаче е имал предвид обичайната употреба на сложния продукт от крайния потребител, за да изключи използването на този продукт на други етапи от търговския обмен и по този начин да избегне заобикалянето на условието за видимост. Следователно преценката за нормална употреба на сложен продукт не може да се основава единствено на намерението на производителя на съставната част или на сложния продукт.
От друга страна, що се отнася до въпроса каква употреба на сложен продукт от крайния потребител представлява „нормална употреба“ по смисъла на член 3, параграф 4 от Директива 98/71, Съдът счита, че фактът, че тази разпоредба не уточнява какъв вид употреба на такъв продукт се има предвид в това понятие, а се позовава общо до употребата на такъв продукт от крайния потребител, е аргумент в полза на широкото тълкуване на това понятие. В това отношение, като се има предвид, че на практика основната функционална употреба на даден продукт често изисква различни действия, които могат да бъдат извършени преди или след като продуктът е изпълнил тази основна функция, Съдът заключава, че понятието „нормална употреба“ на сложен продукт обхваща всички тези действия, с изключение на изрично изключените действия, а именно действията, свързани с поддръжката, обслужването и поправката.
Следователно понятието „нормална употреба“ трябва да обхваща действията, свързани с обичайното използване на даден продукт, както и други действия, които разумно могат да бъдат извършени при такова използване и които са обичайни от гледна точка на крайния потребител, включително тези, които могат да бъдат извършени преди или след като продуктът е изпълнил основната си функция, каквито са складирането и транспортирането му.
С оглед на тези съображения Съдът постановява, че изискването за „видимост“ на промишлен дизайн, приложен към или включен в продукт, който е съставна част от сложен продукт, трябва да се преценява с оглед на ситуация на нормална употреба на този сложен продукт, така че съответната съставна част, след като бъде присъединена към посочения продукт, да остава видима при подобна употреба. За тази цел видимостта на съставна част от сложен продукт при неговата „нормална употреба“ от крайния потребител трябва да се преценява от гледна точка на този потребител, както и от гледна точка на страничния наблюдател. Тази нормална употреба трябва да обхваща действията, извършвани при основната употреба на сложен продукт, както и тези, които обикновено трябва да се извършват от крайния потребител при подобна употреба, с изключение на поддръжката, обслужването и поправката.
(
1
)	По смисъла на член 4 от Gesetz über den rechtlichen Schutz von Design (Закон за правната защита на дизайна) от 24 февруари 2014 г. (BGBl. I, 2014 г., стр. 122), с който се транспонира Директива 98/71/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 13 октомври 1998 година относно правната защита на индустриални [другаде в текста: промишлени] дизайни (ОВ L 289, 1998 г., стр. 28; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 24, стр. 106).
(
2
)	Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността (ОВ L 3, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 70).