62020TO0744
ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА ОБЩИЯ СЪД (четвърти състав)
30 ноември 2021 година (
*1
)
„Дъмпинг — Внос на екструдирани алуминиеви изделия с произход от Китай — Акт, с който се налага временно антидъмпингово мито — Неподлежащ на обжалване акт — Подготвителен акт — Недопустимост — Окончателно антидъмпингово мито — Отпадане на правния интерес — Липса на основание за произнасяне“
По дело T‑744/20
Airoldi Metalli SpA, установено в Молтено (Италия), представлявано от M. Campa, D. Rovetta, G. Pandey и V. Villante, адвокати,
жалбоподател,
срещу
Европейска комисия, представлявана от G. Luengo и P. Němečková,
ответник,
с предмет искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/1428 на Комисията от 12 октомври 2020 година за налагане на временно антидъмпингово мито върху вноса на екструдирани алуминиеви изделия с произход от Китайската народна република (OВ L 336, 2020 г., стр. 8).
ОБЩИЯТ СЪД (четвърти състав),
състоящ се от: S. Gervasoni (докладчик), председател, R. Frendo и J. Martín y Pérez de Nanclares, съдии,
секретар: E. Coulon,
постанови настоящото
Определение
Обстоятелства по спора и факти, настъпили след подаването на жалбата
1
След жалба, подадена от сдружение, представляващо европейски производители на екструдирани алуминиеви изделия (наричано по-нататък „разглежданият продукт“), на 14 февруари 2020 г. Европейската комисия публикува известие за започване на антидъмпингова процедура относно вноса в Европейския съюз на разглеждания продукт с произход от Китайската народна република (ОВ C 51, 2020 г., стр. 26) на основание член 5 от изменения Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (ОВ L 176, 2016 г., стр. 21, наричан по-нататък „основният регламент“).
2
За нуждите на процедурата и на антидъмпинговото разследване Комисията решава, в съответствие с член 17 от основния регламент, да използва представителна извадка от независими вносители. Жалбоподателят, Airoldi Metalli SpA, който е вносител на разглеждания продукт, е включен в тази извадка.
3
Жалбоподателят представя нееднократно коментари в хода на процедурата, по-специално в отговор на исканията на Комисията, и е изслушан от последната на 29 юни 2020 г. Освен това той иска спиране на процедурата поради здравната криза, като Комисията не уважава това искане.
4
На 23 юни 2020 г. сдружението — първоначален жалбоподател, подава искане за въвеждане на регистрационен режим на продукта, предмет на антидъмпинговото разследване, съгласно член 14, параграф 5 от основния регламент, за да могат впоследствие да се наложат антидъмпингови мита върху вноса на посочения продукт, считано от датата на въвеждането на този регистрационен режим. На 6 юли 2020 г. жалбоподателят уведомява Комисията за своето противопоставяне на това искане за въвеждане на регистрационен режим.
5
На 21 август 2020 г. Комисията приема Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/1215 за въвеждане на регистрационен режим за вноса на екструдирани алуминиеви изделия с произход от Китайската народна република (ОВ L 275, 2020 г., стр. 16). Този регламент е оспорен пред Общия съд както от жалбоподателя (дело T‑611/20), така и от две китайски дружества, Guangdong Haomei New Materials Co. Ltd и Guangdong King Metal Light Alloy Technology Co. Ltd, производители износители на разглеждания продукт (дело T‑604/20). Общият съд отхвърля първата жалба с определение от 28 септември 2021 г., Airoldi Metalli/Комисия (T‑611/20, непубликувано, EU:T:2021:641), с мотива че жалбоподателят няма правен интерес да оспори посочения регламент.
6
След нови коментари, представени по-специално от жалбоподателя, на 12 октомври 2020 г. Комисията приема Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/1428 за налагане на временно антидъмпингово мито върху вноса на екструдирани алуминиеви изделия с произход от Китайската народна република (ОВ L 336, 2020 г., стр. 8, наричан по-нататък „оспорваният регламент“).
7
Оспорваният регламент гласи по-специално:
„Член 1
1.   Налага се временно антидъмпингово мито върху вноса на [разглеждания продукт].
2.   Ставките на временното антидъмпингово мито, приложими към нетната цена франко границата на Съюза преди обмитяване на продукта, описан в параграф 1 и произвеждан от изброените по-долу дружества, са, както следва:
Дружество
Временно антидъмпингово мито
Допълнителен код по ТАРИК
Guangdong Haomei New Materials Co., Ltd
30,4 %
C562
Guangdong King Metal Light Alloy Technology Co., Ltd
30,4 %
C563
Press Metal International Ltd
38,2 %
C564
Press Metal International Technology Ltd
38,2 %
C565
Други оказали съдействие дружества, изброени в приложението
34,9 %
Всички други дружества
48,0 %
C999
3.   Индивидуалните митнически ставки, определени за дружествата, посочени в параграф 2, се прилагат при представяне пред митническите органи на държавите членки на валидна търговска фактура, върху която фигурира декларация с дата и подпис на служител на издалия фактурата субект, който посочва името и длъжността си, като текстът на декларацията се съставя по следния образец: „Аз, долуподписаният/ата, удостоверявам, че (количеството) от (разглеждания продукт), продадено за износ за Европейския съюз и включено в настоящата фактура, е произведено от (наименование и адрес на дружеството) (допълнителен код по ТАРИК) в [засегнатата държава]. Декларирам, че информацията, предоставена в настоящата фактура, е пълна и вярна“. Ако такава фактура не бъде представена, се прилага митническата ставка, приложима за „всички други дружества“.
4.   Допускането за свободно обращение в Съюза на посочения в параграф 1 продукт става след представянето на парична гаранция, равностойна по размер на временното мито.
[…]
Член 2
1.   Заинтересованите страни представят на Комисията писмените си коментари по настоящия регламент в срок от 15 календарни дни от датата на влизането му в сила.
2.   Заинтересованите страни, които желаят да поискат изслушване от Комисията, представят искането си в срок от 5 календарни дни от датата на влизане в сила на настоящия регламент.
3.   Заинтересованите страни, които желаят да поискат изслушване от служителя по изслушванията при търговските процедури, представят искането си в срок от 5 календарни дни от датата на влизане в сила на настоящия регламент. Служителят по изслушванията при търговските процедури разглежда исканията, представени след изтичането на този срок, и може да вземе решение за приемането им, ако е целесъобразно.
Член 3
1.   На митническите органи се указва да преустановят регистрационния режим за вноса, установен в съответствие с член 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/1215 за въвеждане на регистрационен режим за вноса на екструдирани алуминиеви изделия с произход от Китайската народна република.
2.   Събраните данни относно продукти, които са внесени в ЕС за потребление не по-рано от 90 дни преди датата на влизане в сила на настоящия регламент, се съхраняват до влизането в сила на евентуални окончателни мерки или до прекратяването на настоящата процедура“.
8
След подаването на жалбите по настоящото дело Комисията приема Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/546 от 29 март 2021 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на екструдирани алуминиеви изделия с произход от Китайската народна република (ОВ L 109, 2021 г., стр. 1, наричан по-нататък „окончателният регламент“).
9
По силата на окончателния регламент:
„Член 1
1.   Налага се окончателно антидъмпингово мито върху вноса на [разглеждания продукт].
2.   Ставката на окончателното антидъмпингово мито, приложима към нетната цена франко границата на Съюза преди обмитяване на продуктите, описани в параграф 1 и произвеждани от посочените по-долу дружества, е, както следва:
Дружество
Митническа ставка (%)
Допълнителен код по ТАРИК
Guangdong Haomei New Materials Co., Ltd.
21,2
C562
Guangdong King Metal Light Alloy Technology Co., Ltd.
21,2
C563
Press Metal International Ltd.
25,0
C564
Press Metal International Technology Ltd.
25,0
C565
Други оказали съдействие дружества, изброени в приложението
22,1
Всички други дружества
32,1
C999
3.   Индивидуалните митнически ставки, определени за дружествата, посочени в параграф 2, се прилагат при представяне пред митническите органи на държавите членки на валидна търговска фактура, върху която фигурира декларация с дата и подпис на служител на издалия фактурата субект, който посочва името и длъжността си, като текстът на декларацията се съставя по следния образец: „Аз, долуподписаният(ата), удостоверявам, че (обемът) от (разглеждания продукт), продаван за износ за Европейския съюз и обхванат от настоящата фактура, е произведен от (наименование и адрес на дружеството) (допълнителен код по ТАРИК) в [засегнатата държава]. Декларирам, че информацията, предоставена в настоящата фактура, е пълна и вярна“. Ако не бъде представена такава фактура, се прилага митото, приложимо за всички други дружества.
[…]
Член 2
Сумите, обезпечени чрез временното антидъмпингово мито съгласно Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/1428, се събират окончателно. Обезпечените суми, които превишават размера на ставките на окончателното антидъмпингово мито, се освобождават.
Член 3
За регистрирания внос не се събира окончателно антидъмпингово мито с обратна сила. Данните, събрани в съответствие с член 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/1215, няма повече да се съхраняват.
[…]“.
Производството и исканията на страните
10
На 21 декември 2020 г. жалбоподателят подава в секретариата на Общия съд настоящата жалба.
11
На 11 март 2021 г. Европейският парламент подава в секретариата на Общия съд молба за встъпване в подкрепа на Комисията.
12
С молба, подадена в секретариата на Общия съд на 12 март 2021 г., Комисията прави възражение за недопустимост по член 130 от Процедурния правилник на Общия съд. С акт, подаден в секретариата на Общия съд на 8 април 2021 г., Комисията съобщава за приемането на 29 март 2021 г. на окончателния регламент, както и за публикуването му. На 28 април 2021 г. жалбоподателят представя становището си по възражението за недопустимост. Освен това на 9 юни 2021 г. той подава жалба срещу окончателния регламент (дело T‑328/21).
13
Жалбоподателят моли Общия съд:
–
да отмени оспорвания регламент,
–
да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
14
В допълнение жалбоподателят иска от Общия съд чрез провеждането на процесуално-организационно действие да изиска от Комисията да представи всичките си вътрешни документи, съставляващи подготвителните работи по оспорвания регламент и регистрационния режим за разглеждания внос.
15
Комисията моли Общия съд:
–
да отхвърли жалбата като недопустима,
–
да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
От правна страна
16
Съгласно член 130, параграфи 1 и 7 от Процедурния правилник на Общия съд, ако ответникът е направил искане за това, Общият съд може да се произнесе по недопустимостта или липсата на компетентност, без да разглежда спора по същество. Тъй като в настоящия случай Комисията е поискала произнасяне по недопустимостта, Общият съд, след като прие, че делото е достатъчно изяснено от доказателствата по преписката, реши да се произнесе по това искане, без да провежда докрай производството.
17
Комисията твърди, че настоящата жалба е недопустима, тъй като, първо, оспорваният регламент не е обжалваем акт, второ, жалбоподателят няма или повече няма интерес да го оспорва и трето, последният няма и процесуална легитимация да атакува оспорвания регламент.
18
Що се отнася до основанието за недопустимост, изведено от необжалваемостта на оспорвания регламент, Комисията изтъква, че той е временна мярка, приета до приключването на разследването, с единствена последица представянето на парична гаранция, с която евентуално се цели да се позволи последващото прилагане на определените временни мита, без на този етап да се събира никакво мито. В този смисъл ставало въпрос за подготвителен акт, последван, съгласно основния регламент, или от акт, с който приключва антидъмпинговата процедура, без да се приемат мерки, или от регламент, с който се налагат окончателни антидъмпингови мита. Комисията добавя, че фактът, че жалбоподателят не може пряко да атакува оспорвания регламент, не го лишава от съдебна защита, тъй като евентуалната незаконосъобразност, която би опорочила този регламент, би могла да се изтъкне в подкрепа на жалбата срещу акта, с който се налагат окончателните мита, по отношение на който той се явява подготвителен. Освен това според Комисията, ако жалбата бъде обявена за допустима, Общият съд трябва да прецени въпросите, по които впоследствие Комисията ще се произнесе при евентуалното определяне на окончателните антидъмпингови мита, което би било несъвместимо с изискванията за добро правораздаване и за редовно протичане на административното производство пред Комисията.
19
Жалбоподателят обаче счита, че оспорваният регламент е обжалваем акт. Всъщност този регламент пораждал непосредствени, задължителни, самостоятелни и окончателни отрицателни последици за неговото фактическо и правно положение, върху които приемането на окончателния регламент не можело да окаже каквото и да било влияние. В това отношение жалбоподателят се позовава на санкциите, които могат да му бъдат наложени, ако не изпълни задължението си да предостави наложените с оспорвания регламент парични гаранции. Той подчертава и вредите, свързани с разходите по това предоставяне на парична гаранция за сумите, освободени накрая с окончателния регламент, както и проблемите, свързани с наличността на съответния продукт след влизането в сила на оспорвания регламент.
20
Съгласно член 263 ДФЕС жалба за отмяна може да се подаде срещу актовете, предназначени да произведат правно действие по отношение на трети страни, с изключение на препоръките и становищата.
21
За да се определи дали даден акт може да бъде обжалван, следва да се има предвид самата същност на този акт, като формата му по принцип е без значение в това отношение. Подлежащи на обжалване актове или решения са само мерките, чиято цел е да произведат задължително правно действие, което може да засегне интересите на жалбоподателя, изменяйки съществено правното му положение (решения от 11 ноември 1981 г., IBM/Комисия, 60/81, EU:C:1981:264, т. 9, от 19 януари 2017 г., Комисия/Total и Elf Aquitaine, C‑351/15 P, EU:C:2017:27, т. 35 и 36 и определение от 15 март 2019 г., Silgan Closures и Silgan Holdings/Комисия, T‑410/18, EU:T:2019:166, т. 12 и 13).
22
По отношение на актовете, чието изготвяне преминава през няколко фази, обжалваеми актове по принцип са само мерките, които установяват окончателната позиция на институцията в края на процедурата, с изключение на междинните мерки, чиято цел е да подготвят окончателното решение (решение от 11 ноември 1981 г., IBM/Комисия, 60/81, EU:C:1981:264, т. 10 и определение от 10 декември 1996 г., Söktas/Комисия, T‑75/96, EU:T:1996:183, т. 27).
23
Положението би било различно само ако актовете или решенията, приети в хода на подготвителната процедура, не само притежават описаните по-горе правни характеристики, но сами по себе си представляват завършек на специална процедура, различна от тази, която трябва да даде възможност на институцията да се произнесе по същество (решение от 11 ноември 1981 г., IBM/Комисия, 60/81, EU:C:1981:264, т. 11 и определение от 2 юни 2004 г., Pfizer/Комисия, T‑123/03, EU:T:2004:167, т. 23), и така произвеждат самостоятелни, незабавни и необратими правни последици, обосноваващи възможността посочените актове или решения да могат да бъдат предмет на жалба за отмяна, щом като незаконосъобразността им не може да бъде отстранена при обжалване на крайното решение, по отношение на което те се явяват подготвителни (вж. в този смисъл решение от 6 октомври 2021 г., Tognoli и др./Парламент, C‑431/20 P, EU:C:2021:807, т. 42, 44 и 51 и цитираната съдебна практика). В това отношение вече е постановено, че решението на Комисията да започне антидъмпингова процедура, е подготвителен акт, който не подлежи на обжалване, тъй като не засяга непосредствено и по необратим начин правното положение на съответните предприятия, и че следователно не би могло да обоснове, още преди приключването на административното производство, допустимостта на жалба за отмяна (вж. в този смисъл определение от 14 март 1996 г., Dysan Magnetics и Review Magnetics/Комисия, T‑134/95, EU:T:1996:38, т. 21—23 и цитираната съдебна практика; в този смисъл вж. също определение от 25 май 1998 г., Broome & Wellington/Комисия, T‑267/97, EU:T:1998:108, т. 26—29).
24
Ето защо в случая следва да се преценят последиците и правното естество на оспорвания регламент, приет в съответствие с член 7 от основния регламент, предвид функцията му в рамките на антидъмпинговата процедура и с оглед на акта за прекратяване на тази процедура съгласно член 9 от основния регламент (вж. в този смисъл решение от 11 ноември 1981 г., IBM/Комисия, 60/81, EU:C:1981:264, т. 13 и определение от 15 март 2019 г., Silgan Closures и Silgan Holdings/Комисия, T‑410/18, EU:T:2019:166, т. 16).
25
Както обаче следва от разпоредбите на основния регламент, регламентът, с който се налагат временни антидъмпингови мита, представлява междинен етап между известието за започване, уредено в член 5 от основния регламент, което бележи началото на антидъмпинговата процедура, и приключването на тази процедура, което се изразява или в налагането на окончателни мита, или в неопределянето на мита по силата на член 9 от основния регламент. Такъв регламент за налагане на временни мита всъщност цели съгласно формулировката, използвана още от първите регламенти във връзка със защитата срещу дъмпинг, да осигури „подходяща защита“ на Съюза, щом от предварителния анализ следва, че е налице дъмпинг, и да „предотврати причиняването на вреда по време на процедурата“, като определи временни антидъмпингови мита, които впоследствие ще могат да бъдат събрани с обратна сила към момента на прекратяване на процедурата (вж. тринадесето съображение от Регламент (ЕИО) № 459/68 на Съвета от 5 април 1968 година относно защитата от дъмпинг, предоставянето на премии или субсидии, прилагани от страни, които не са членки на Европейската икономическа общност (ОВ L 93, 1968 г., стр. 1), и член 11 от Регламент (ЕИО) № 3017/79 на Съвета от 20 декември 1979 година за защита срещу дъмпингов или субсидиран внос от страни, които не са членки на Европейската икономическа общност (ОВ L 339, 1979 г., стр. 1). По този начин той се вписва в неделимото цяло на антидъмпинговата процедура и цели да осигури нейната ефективност.
26
В същия смисъл на вписването в това неделимо цяло, регламентът за определяне на временни антидъмпингови мита информира заинтересованите страни, и по-специално вносителите, за данните в подкрепа на основните факти и съображения, въз основа на които са наложени временните мерки, и им дава възможност да представят коментари с оглед определянето на окончателните мерки, които да бъдат приети (член 2 от оспорвания регламент, вж. също членове 19а и 20 от основния регламент). Това неделимо цяло е още по-ясно изразено, откакто след влизането в сила на основния регламент през 2016 г. Комисията приема всички актове, които съставляват антидъмпинговата процедура — от известието за започване, до налагането на окончателните мита, докато преди това Съветът на Европейския съюз налагаше окончателните мита (вж. по-специално член 9 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, 2009 г., стр. 51). В това отношение впрочем следва да се отбележи, че в съображение 32 от основния регламент се споменава „логическа[та] последователност [на временните мерки] във връзка с приемането на окончателни мерки“. По този начин приложимата в настоящия случай правна уредба се различава от действащата правна уредба по делото, по което е постановено решение от 21 февруари 1984 г., Allied Corporation и др./Комисия (239/82 и 275/82, EU:C:1984:68), което впрочем не е цитирано от жалбоподателя в подкрепа на доводите му в полза на обжалваемостта на оспорвания регламент, в което Съдът се е произнесъл по основателността на двата оспорени временни регламента, без обаче да се произнесе изрично по обжалваемостта на тези регламенти, които не са били последвани от приемането на окончателен регламент.
27
От това следва, че доколкото с оспорвания регламент се въвеждат временни антидъмпингови мита, не може да се счита, че той представлява завършекът на процедура, различна от тази, която ще се прекрати с определянето на окончателни мита или с неопределянето на такива мита. Също както известието за започване на антидъмпинговата процедура, квалифицирано, както е припомнено в точка 23 по-горе, като подготвителен акт от съдебната практика, оспорваният регламент е подготвителен за актовете, с които се прекратява антидъмпинговата процедура и които сами по себе си подлежат на обжалване (вж. в този смисъл решение от 30 септември 2003 г., Eurocoton и др./Съвет, C‑76/01 P, EU:C:2003:511, т. 72 и цитираната съдебна практика; по аналогия вж. също определение от 25 май 1998 г., Broome & Wellington/Комисия, T‑267/97, EU:T:1998:108, т. 33 и решение от 17 декември 2010 г., EWRIA и др./Комисия, T‑369/08, EU:T:2010:549, т. 37 и цитираната съдебна практика).
28
Освен това оспорваният регламент не засяга незабавно и необратимо правното положение на жалбоподателя.
29
Всъщност член 2 от оспорвания регламент не налага никакво задължение за сътрудничество в разследването и предвижда само възможност за заинтересованите страни, сред които са вносителите, да представят коментари или да бъдат изслушани. Макар тази разпоредба да използва сегашно време на изявителното наклонение, тя трябва да се разбира с оглед на членове 19а и 20 от основния регламент (вж. т. 26 по-горе) и в този смисъл да се тълкува като създаваща само процесуални гаранции в полза на заинтересованите страни и като произвеждаща само действие, присъщо за процедурен акт, без да засяга, извън положението му в производството, правното положение на жалбоподателя (вж. по аналогия определения от 14 март 1996 г., Dysan Magnetics и Review Magnetics/Комисия, T‑134/95, EU:T:1996:38, т. 27 и от 15 март 2019 г., Silgan Closures и Silgan Holdings/Комисия, T‑410/18, EU:T:2019:166, т. 17 и 19 и цитираната съдебна практика).
30
Също така оспорваният регламент не налага на вносителите, като жалбоподателя, нито на другите заинтересовани икономически оператори задължението да изменят или да преразгледат търговските си практики (по аналогия вж. решение от 11 ноември 1981 г., IBM/Комисия, 60/81, EU:C:1981:264, т. 19 и определение от 10 декември 1996 г., Söktas/Комисия, T‑75/96, EU:T:1996:183, т. 41). По-специално увеличението на цените и проблемите, свързани с наличността на съответния продукт, както и последващите забавяния в снабдяването с него, на които се позовава жалбоподателят, дори и да бъдат установени, са само фактически и икономически последици от оспорвания регламент, които не могат да се считат за съставляващи задължителни последици, които изменят неговото правно положение.
31
Освен това, макар да следва да се приеме, че член 1 от оспорвания регламент налага антидъмпингови мита, те по дефиниция са временни и на този етап не трябва да се плащат от вносителите. Решението за евентуалното им събиране ще бъде взето едва по-късно, към момента на прекратяване на антидъмпинговата процедура, в съответствие с член 10, параграф 2 от основния регламент. В този смисъл посочените в точка 30 по-горе вредоносни последици, които жалбоподателят приписва на оспорвания регламент, при всички положения произтичат само от предвижданията от страна на икономическите оператори на икономическите последици, които може да породи действителното налагане на антидъмпинговите мита, ако те биха били дължими по силата на окончателния регламент, приет в края на антидъмпинговата процедура. В този смисъл, дори да настъпят такива последици, те няма да произтекат пряко и необратимо от оспорвания регламент.
32
Следователно оспорваният регламент не налага задължение, което поражда непосредствени и необратими последици.
33
Обстоятелството, че в член 1, параграф 4 от оспорвания регламент се предвижда също, че вносът на разглеждания продукт в Съюза става след представянето на парична гаранция, равностойна по размер на временното мито, също не позволява да се направи извод за обжалваемостта на оспорвания регламент. Всъщност това задължение за предоставяне на парична гаранция за внасянето на разглеждания продукт по време на срока на действие на оспорвания регламент, макар да е придружено от санкции, както твърди жалбоподателят, има за цел да осигури плащането на митата, ако в крайна сметка се реши събирането им, и следователно е зависимо от това задължение за плащане, което ще бъде решено и наложено едва впоследствие. Така съгласно постоянната съдебна практика, когато сумите, обезпечени от временното антидъмпингово мито, се събират изцяло по силата на окончателен регламент, не може да се прави позоваване на никакво самостоятелно правно действие, произтичащо от временния регламент, тъй като в този случай окончателният регламент замества с обратна сила временния регламент (определения от 30 юни 1998 г., BSC Footwear Supplies и др./Комисия, T‑73/97, EU:T:1998:147, т. 13, от 11 януари 2013 г., Charron Inox и Almet/Комисия и Съвет, T‑445/11 и T‑88/12, непубликувано, EU:T:2013:4, т. 30 и от 10 ноември 2014 г., DelSolar (Wujiang)/Комисия, T‑320/13, непубликувано, EU:T:2014:969, т. 56).
34
Несъмнено е постановено също, че в случай като настоящия (вж. член 1, параграф 2 от оспорвания регламент, възпроизведен в точка 7 по-горе, и член 1, параграф 2 от окончателния регламент, възпроизведен в точка 9 по-горе), в който част от сумите, обезпечени съгласно регламента за налагане на временното мито, се освобождава, поради обстоятелството че ставката на определеното окончателно мито е по-ниска от ставката на временното мито, е възможно да се констатират евентуални самостоятелни или независими последици, които могат да се дължат само на регламента за налагане на временното антидъмпингово мито след влизането в сила на регламента за налагане на окончателното антидъмпингово мито, и следователно не са обхванати от последния (решение от 11 юли 1990 г., Neotype Techmashexport/Комисия и Съвет, C‑305/86 и C‑160/87, EU:C:1990:295, т. 15, определения от 30 юни 1998 г., BSC Footwear Supplies и др./Комисия, T‑73/97, EU:T:1998:147, т. 15 и от 11 януари 2013 г., Charron Inox и Almet/Комисия и Съвет, T‑445/11 и T‑88/12, непубликувано, EU:T:2013:4, т. 30). Съдът на Съюза обаче е стигнал до това заключение, като е взел предвид последващото приемане на окончателен регламент, тъй като се е произнесъл не по разглежданото в случая условие за допустимост, което се анализира към датата на подаване на жалбата (вж. решение от 22 юни 2016 г., Whirlpool Europe/Комисия, T‑118/13, EU:T:2016:365, т. 49 и цитираната съдебна практика), а по различното условие за правния интерес, който трябва да продължава да съществува след подаването на жалбата и запазването на който се преценява към момента, в който съдът се произнася (вж. решение от 28 май 2013 г., Abdulrahim/Съвет и Комисия, C‑239/12 P, EU:C:2013:331, т. 61 и цитираната съдебна практика). Така тази съдебна практика показва, в допълнение към съображенията, изложени в точка 33 по-горе, че задължението за предоставяне на парична гаранция за обезпечаване на временните мита не поражда самостоятелни и необратими правни последици към датата, на която се преценява допустимостта на жалбата, тъй като настъпването на такива последици зависи от наличието и от съдържанието на впоследствие приетия окончателен регламент.
35
От това следва, че към датата на подаване на настоящата жалба, на която антидъмпинговата процедура все още не е приключила и която представлява и датата, на която трябва да се прецени допустимостта на жалбата (вж. т. 34 по-горе), не може да се приеме, че задължението да се предостави гаранция за обезпечаване на временните мита, произвежда самостоятелни и необратими правни последици.
36
Така задължението за предоставяне на гаранция се различава от задължението за спиране, свързано с решенията за започване на официална процедура по разследване в областта на държавните помощи, за които съгласно постоянната съдебна практика се приема, че могат да представляват обжалваеми актове (решения от 30 юни 1992 г., Испания/Комисия, C‑312/90, EU:C:1992:282, т. 21—24, от 24 октомври 2013 г., Deutsche Post/Комисия, C‑77/12 P, непубликувано, EU:C:2013:695, т. 51—55 и от 9 септември 2009 г., Diputación Foral de Álava и др./Комисия, T‑30/01—T‑32/01 и T‑86/02—T‑88/02, EU:T:2009:314, т. 350). Всъщност това задължение за спиране се налага от момента на влизане в сила на посоченото решение и препятства прилагането на съответната мярка за помощ до приемането на решението за приключване на официалната процедура по разследване, независимо от смисъла на това решение и без с него да може да се преразглежда този период на спиране.
37
Освен това постановяването, че временният регламент представлява обжалваем акт, би навредило на доброто правораздаване и на институционалното равновесие. Всъщност приемането на настоящата жалба за допустима би довело до произнасяне на Общия съд по основания, които най-често са сходни с изложените в подкрепа на жалбата срещу окончателния регламент, какъвто впрочем е настоящият случай, макар че междувременно Комисията е изразила окончателна позиция по въпросите, повдигнати с тези основания, като е взела предвид допълнителните доказателства, събрани в хода на производството, последвало приемането на временния регламент. Освен така създаденото объркване между административната и съдебната фаза, основателно подчертано от Комисията, както и трудностите за Общия съд да вземе отношение по констатациите за наличието на дъмпинг и временното определяне на ставка на антидъмпинговото мито, въпреки че тези констатации и тази ставка евентуално ще бъдат изменени впоследствие в рамките на окончателната преценка на Комисията, е важно да се подчертаят и пропуските във връзка с преценката на обосноваността на временния регламент от гледна точка на съдебната защита. Всъщност, доколкото окончателната преценка се извършва въз основа на отчасти различни данни от тези, които са взети предвид при предварителната преценка, евентуалната отмяна на временния регламент не би предполагала непременно задължение на Комисията да съобрази последиците от отменителното съдебно решение в окончателния си регламент по силата на член 266 ДФЕС, поради което страна, която се счита за уведена от временния регламент, при всички положения би могла да предяви жалба и срещу окончателния регламент, за да получи действително и пълно възстановяване на положението си (в този смисъл и по аналогия вж. решение от 11 ноември 1981 г., IBM/Комисия, 60/81, EU:C:1981:264, т. 20 и определение от 14 април 2015 г., SolarWorld и Solsonica/Комисия, T‑393/13, непубликувано, EU:T:2015:211, т. 66—69).
38
Следва обаче да се подчертае именно че недопустимостта на настоящата жалба не лишава жалбоподателя от съдебната защита, на която той има право. Всъщност жалбоподателят може, ако смята, че има основание за това, да предяви иск за отговорност съгласно член 268 ДФЕС, като изтъкне незаконосъобразността на временния регламент, която е изтъкнал в подкрепа на настоящата жалба, и като поиска присъждане на обезщетение за вредите, които твърди, че е претърпял, включващи разходите по предоставянето на гаранцията за сумите, освободени накрая с окончателния регламент (в този смисъл вж. решение от 24 октомври 2000 г., Fresh Marine/Комисия, T‑178/98, EU:T:2000:240, т. 45—52 и определение от 14 април 2015 г., SolarWorld и Solsonica/Комисия, T‑393/13, непубликувано, EU:T:2015:211, т. 51 и 52 и цитираната съдебна практика).
39
От всичко изложено следва, че оспорваният регламент е подготвителен акт, приет в хода на антидъмпинговата процедура, и следователно не може да бъде предмет на жалба за отмяна.
40
За изчерпателност може да се добави още, че дори да се предположи, че оспорваният регламент е обжалваем акт, в случая следва да се приеме, че жалбоподателят е загубил интереса си да поиска неговата отмяна след приемането на окончателния регламент.
41
Съгласно постоянната съдебна практика правният интерес на жалбоподателя, с оглед на предмета на жалбата, трябва да е налице във фазата на подаването ѝ, като в противен случай жалбата е недопустима, и този интерес трябва да продължава да съществува до обявяването на съдебното решение, тъй като иначе няма да има основание за произнасяне по същество, което предполага жалбата да може чрез резултата си да донесе полза на страната, която я е подала (вж. решение от 28 май 2013 г., Abdulrahim/Съвет и Комисия, C‑239/12 P, EU:C:2013:331, т. 61 и цитираната съдебна практика). По-специално, ако е приет окончателен регламент в хода на производството, в което трябва да има произнасяне по отмяната на временния регламент, както в настоящия случай (вж. т. 8, 9 и 12 по-горе), съгласно постоянната практика на Общия съд и Съда жалбоподателите по принцип повече нямат интерес да оспорват временния регламент (решение от 5 октомври 1988 г., Brother Industries/Комисия, 56/85, EU:C:1988:463, т. 6; определения от 10 март 2016 г., SolarWorld/Комисия, C‑312/15 P, непубликувано, EU:C:2016:162, т. 25 и от 11 януари 2013 г., Charron Inox и Almet/Комисия и Съвет, T‑445/11 и T‑88/12, непубликувано, EU:T:2013:4, т. 30).
42
Несъмнено вече е било прието, че освен интереса си да предяви иск за обезщетение, жалбоподателят може да обоснове и интереса си да иска отмяната на регламент, с който се налагат временни мита, въпреки приемането на регламент, с който се определят окончателните мита, но само по отношение на сумите, които са обезпечени съгласно регламента за налагане на временното мито и са освободени, поради обстоятелството че ставката на окончателното мито е по-ниска от ставката на временното мито, както в настоящия случай (вж. т. 34 по-горе), и ако са изтъкнати вреди във връзка с посочените суми (в този смисъл вж. решение от 11 юли 1990 г., Neotype Techmashexport/Комисия и Съвет, C‑305/86 и C‑160/87, EU:C:1990:295, т. 15 и определение от 11 януари 2013 г., Charron Inox и Almet/Комисия и Съвет, T‑445/11 и T‑88/12, непубликувано, EU:T:2013:4, т. 30). Без да се стига до налагане на изискване за точно изчисление на разглежданите вреди по същия начин както необходимото за целите на иска за обезщетение, все пак следва да се удостовери действителното настъпване на споменатите вреди, като се вземат предвид горепосочените трудности, във връзка по-специално с доброто правораздаване, произтичащи от разглеждането на жалба срещу временен регламент, при положение че е подадена и жалба срещу окончателния регламент (вж. т. 37 по-горе).
43
В настоящия спор обаче жалбоподателят не предоставя никакви сведения, нито a fortiori доказва, че действително е извършвал внос и е предоставил съответните гаранции през периода на прилагане на временния регламент от 14 октомври 2020 г. до 31 март 2021 г. Той по същество само посочва по общ и неясен начин разходите, свързани с гаранцията, чийто хипотетичен характер се потвърждава от липсата на уточнение за съответните гаранти — посочени са общо банка или застрахователно дружество — и от липсата на каквито и да било цифрови данни. A fortiori, не е дадено никакво уточнение относно разходите, свързани с частта от гаранцията, насочена конкретно към покриване на сумите на митата, освободени с окончателния регламент.
44
Следователно не може да се счита, че жалбоподателят е доказал интереса си да продължи производството по настоящата жалба въпреки приемането на окончателния регламент.
45
От всичко гореизложено следва, че настоящата жалба трябва да се отхвърли и че във всеки случай вече липсва основание за произнасяне по нея.
46
При тези обстоятелства липсва основание за произнасяне по молбата за встъпване на Парламента и по акцесорното искане на жалбоподателя за представяне на документи (вж. т. 14 по-горе).
По съдебните разноски
47
Съгласно член 134, параграф 1 от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. Тъй като жалбоподателят е загубил делото, той следва да бъде осъден да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и разноските на Комисията съгласно направените от последната искания.
48
Освен това на основание член 144, параграф 10 от Процедурния правилник Парламентът, жалбоподателят и Комисията понасят направените от всеки от тях разноски във връзка с молбата за встъпване.
По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (четвърти състав)
определи:
1)
Отхвърля жалбата като недопустима.
2)
Airoldi Metalli SpA понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.
3)
Европейският парламент, Airoldi Metalli и Комисията понасят направените от всеки от тях разноски във връзка с молбата за встъпване.
Съставено в Люксембург на 30 ноември 2021 година.
Секретар
E. Coulon
Председател
Gervasoni
(
*1
)	Език на производството: английски.