ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА СЪДА НА ПУБЛИЧНАТА СЛУЖБА НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
(трети състав)
12 декември 2012 година
Дело F‑70/11
Giorgio Lebedef
срещу
Европейска комисия
„Публична служба — Длъжностни лица — Процедура за оценяване за 2008 г. —– Освобождаване на половин работен ден с оглед на синдикално представителство — Доклад за оценка, обхващащ функциите, изпълнявани в службата, в която е назначено длъжностното лице — Допитване до групата ad hoc — Определяне съгласно Правилника — Определяне от синдикална организация — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание“
Предмет: Жалба на основание член 270 ДФЕС, приложим за Договора за ЕОАЕ по силата на член 106а от последния, с която г‑н Lebedef иска отмяна на доклада за оценка за периода от 1 януари до 31 декември 2008 г., обхващащ функциите, изпълнявани в службата, в която е назначен
Решение: Отхвърля жалбата като явно неоснователна. Жалбоподателят понася направените от него съдебни разноски и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.
Резюме
1.      Длъжностни лица — Представителство — Освобождаване от изпълнение на функциите на половин работен ден за синдикални цели — Определяне от синдикална организация през оставащата половина от работното време — Допустимост — Условия
2.      Длъжностни лица — Атестиране — Доклад за оценка — Право на преценка на оценяващите — Съдебен контрол — Граници
(член 43 от Правилника за длъжностните лица)
3.      Длъжностни лица — Атестиране — Атестационeн доклад — Изготвяне — Нарушение на процесуалните правила — Влияние върху валидността на атестационния доклад — Условия
(член 43 от Правилника за длъжностните лица)
1.      Длъжностно лице, което е освободено от изпълнение на функциите за половината от работното време за синдикални цели или за представителство на персонала, може освен това, в рамките на изпълнението на функциите през оставащата половина от работното време, да се ползва от определяне от синдикална организация, позволяващо му да извършва синдикална дейност. Необходимо е обаче определянето от синдикална или професионална представителна организация да бъде ясно установено.
От друга страна, подобно определяне от синдикална организация или определяне съгласно правилника не може да има нито за предмет, нито като резултат преобразуването, де факто, на освобождаването от изпълнение на функциите за синдикални цели или за представителство на персонала, предоставено за половината от работното време, в такова освобождаване, но за пълното работно време. Допускането на възможността длъжностно лице или служител, което или който не е освободен(о) от изпълнение на функциите си, за да представлява персонала, да посвещава на представителството на персонала почти цялото или дори цялото си работно време, така че да отделя малко или никакво работно време в рамките на своята служба, води до заобикаляне на системата, въведена с различни споразумения, сключени между Комисията и синдикалните или професионални представителни организации и, според обстоятелствата в конкретния случай, може да представлява злоупотреба с право.
(вж. точки 41 и 51)
Позоваване на:
Съд на публичната служба — 7 май 2008 г., Lebedef/Комисия, F‑36/07; 7 юли 2009 г., Lebedef/Комисия, F‑39/08, точка 50 и цитираната съдебна практика
2.      Упражняваният от съда на Съюза правораздавателен контрол върху съдържанието на докладите за оценка се свежда до проверка дали процедурата е проведена надлежно, дали фактите са установени точно и дали не е налице явна грешка в преценката или злоупотреба с власт. Съдът на публичната служба не следва да проверява дали е обоснована преценката от страна на администрацията на професионалните умения на дадено длъжностно лице, когато тя включва комплексни субективни оценки, които поради самото си естество не подлежат на обективна проверка.
(вж. точка 58)
Позоваване на:
Съд на публичната служба — 29 септември 2011 г., AJ/Комисия, F‑80/10, точка 32 и цитираната съдебна практика
3.      Процесуалното нарушение представлява съществена нередност, която може да опорочи валидността на спорния атестационен доклад, когато при липсата на това нарушение съдържанието на доклада е можело да бъде различно.
(вж. точка 63)
Позоваване на:
Първоинстанционен съд — 9 март 1999 г., Hubert/Комисия, T‑212/97, точка 53 и цитираната съдебна практика