62025TJ0177
РЕШЕНИЕ НА ОБЩИЯ СЪД (пети състав, заседаващ в състав от петима съдии)
28 януари 2026 година (
*1
)
„Преюдициално запитване — Митнически съюз — Митнически кодекс на Съюза — Процедури по внос и износ — Тарифни квоти — Изчерпване на квотата в първия ден от отварянето ѝ — Невключване на номера на квотата в кода TARIC — Последваща поправка на митническата декларация с цел да се ползва включването в квотата — Понятие „поправка с цел деклараторът да изпълни задълженията си, произтичащи от поставянето на стоките под съответния митнически режим“ — Член 173, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 952/2013“
По дело T‑177/25
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Naczelny Sąd Administracyjny (Върховен административен съд, Полша) с акт от 30 декември 2024 г., постъпил в Съда на 24 февруари 2025 г., в рамките на производство по дело
C. sp. z o.o. sp.k.
срещу
Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Gdańsku,
при участието на
Prokurator Krajowy,
РЕШЕНИЕ НА ОБЩИЯ СЪД (пети състав, заседаващ в състав от петима съдии),
състоящ се от: M. Sampol Pucurull, председател, T. Pynnä, J. Laitenberger (докладчик), M. Stancu и W. Valasidis, съдии,
генерален адвокат: J. Martín y Pérez de Nanclares,
секретар: V. Di Bucci,
предвид това, че на 12 март 2025 г. на основание член 50б, трета алинея от Статута на Съда на Европейския съюз Съдът прехвърли преюдициалното запитване на Общия съд,
предвид това, че делото е от сферата по член 50б, първа алинея, буква в) от Статута на Съда на Европейския съюз,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
като има предвид становищата, представени:
–
за C. sp. z o.o. sp.k., от G. Flisiak и P. Kubala, radcowie prawni,
–
за полското правителство, от B. Majczyna и D. Lutostańska, в качеството на представители,
–
за Европейската комисия, от B. Eggers и K. Herrmann, в качеството на представители,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
1
Преюдициалното запитване, отправено от Naczelny Sąd Administracyjny (Върховен административен съд, Полша), се отнася до тълкуването на член 2 ДЕС, както и на член 22, параграф 3, член 120, параграф 1 и член 173, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза (ОВ L 269, 2013 г., стр. 1, наричан по-нататък „Митническият кодекс на Съюза“).
2
Запитването е отправено в рамките на спор между C. Sp. z o.o. Sp. k., дружество по полското право, което внася по-специално естествен мед, и Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Gdańsku (директор на данъчната администрация в Гданск, Полша, наричан по-нататък „митническият орган“) по повод на отказа на този орган да приложи нулева митническа ставка за стоката, внесена от Украйна в Европейския съюз от C.
Правна рамка
Митнически кодекс на Съюза
3
Член 15 от Митническия кодекс на Съюза гласи:
„[…]
2.   Лице, което подава пред митническите органи митническа декларация, декларация за временно складиране, обобщена декларация за въвеждане, обобщена декларация за напускане, декларация за реекспорт или уведомление за реекспорт или подава заявление за разрешение или за друго решение, е отговорно за всяко едно от следните:
a)
точността и пълнотата на информацията, предоставена в декларацията, уведомлението или заявлението;
[…]“.
4
Член 22 от Митническия кодекс на Съюза гласи:
„1.   Когато лице поиска решение, свързано с прилагането на митническото законодателство, то трябва да представи цялата информация, изисквана от компетентните митнически органи, за да могат те да вземат това решение.
Решение може също да бъде поискано от няколко лица и да бъде взето по отношение на няколко лица съгласно условията, предвидени в митническото законодателство.
Освен ако не е предвидено друго, компетентният митнически орган е органът на мястото, където се намира или е достъпна основната счетоводна отчетност на заявителя за митнически цели и където се извършват поне част от дейностите, включени в обхвата на решението.
[…]
3.   Компетентните митнически органи вземат решението, посочено в параграф 1, и уведомяват заявителя своевременно, но не по-късно от 120 дни от датата на приемане на заявлението, освен когато е предвидено друго.
Когато митническите органи не са в състояние да спазят срока за вземане на решение, те уведомяват заявителя за това преди изтичането на този срок, като посочват причините и отбелязват необходимия им допълнителен срок за вземане на решение. Освен когато е предвидено друго, този допълнителен срок не надвишава 30 дни.
Без да се засяга втора алинея, митническите органи могат да продължат срока за вземане на решение, съгласно определеното в митническото законодателство, когато заявителят поиска продължаване за да отстрани нередовностите, с цел да гарантира изпълнението на условията и критериите. Съответните нередовности и срокът необходим за отстраняването им, се съобщават на митническите органи, които ще решават продължаването на срока.
[…]“.
5
Член 120 от Митническия кодекс на Съюза гласи:
„1.   В случаи, различни от посочените в член 116, параграф 1, втора алинея и членове 117, 118 и 119, възстановяване или опрощаване на размера на вносните или износните мита в интерес на справедливостта се извършва, когато митническото задължение е възникнало при особени обстоятелства, които не се дължат на въвеждане в заблуждение или явна небрежност от страна на длъжника.
2.   Посочените в параграф 1 особени обстоятелства се установяват, когато е видно, че длъжникът се намира в изключително положение в сравнение с други оператори, извършващи същата стопанска дейност, и че при отсъствието на такива обстоятелства той не би попаднал в неизгодно положение поради събирането на вносните или износните мита“.
6
Член 162 от Митническия кодекс на Съюза гласи:
„Стандартните митнически декларации съдържат всички данни, необходими за прилагане на разпоредбите, отнасящи се до митническия режим, за който стоките са декларирани“.
7
Член 173 от Митническия кодекс на Съюза гласи:
„1.   По заявление на декларатора митническите органи могат да разрешат извършването на една или повече поправки на данните в митническата декларация, след като тя вече е била приета. При поправката не могат да се включват стоки, различни от първоначално декларираните.
2.   Не се разрешават поправки, когато заявлението е направено, след като митническите органи са:
a)
информирали декларатора за намерението си да извършат проверка на стоките;
б)
установили, че данните в митническата декларация са неверни;
в)
разрешили вдигането на стоките.
3.   По заявление на декларатора, в срок от три години от датата на приемане на митническа декларация, поправката на митническа декларация може да бъде разрешена след вдигане на стоките, с цел деклараторът да изпълни задълженията си, произтичащи от поставянето на стоките под съответния митнически режим“.
Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/2447
8
Член 49, параграф 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/2447 на Комисията от 24 ноември 2015 година за определяне на подробни правила за прилагането на някои разпоредби на Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Съюза (ОВ L 343, 2015 г., стр. 558) гласи:
„Тарифните квоти, открити в съответствие със законодателството на Съюза във връзка с метода на администриране в настоящия член и в членове 50—54 от настоящия регламент, се управляват съгласно хронологичния ред на датите на приемане на митническите декларации за допускане за свободно обращение“.
9
Съгласно член 50 от Регламент за изпълнение 2015/2447:
„1.   Митническите органи проверяват дали искането за ползване на тарифна квота, направено от декларатора в митническа декларация за допускане за свободно обращение, е валидно съгласно законодателството на Съюза, с което се открива тарифната квота.
2.   Когато се приема митническа декларация за допускане за свободно обращение, съдържаща валидно искане от страна на декларатора за ползване на тарифна квота, и на митническите органи са представени всички придружаващи документи, необходими за предоставяне на тарифната квота, митническите органи предават незабавно въпросното искане на Комисията, като посочват датата на приемане на митническата декларация и точното количество, за което е направено искането“.
10
Член 51, параграф 3 от Регламент за изпълнение 2015/2447 гласи:
„Количествата за всяка тарифна квота се разпределят от Комисията въз основа на получените от нея искания за ползване на въпросната тарифна квота по хронологичния ред на датите на приемане на съответните митнически декларации и доколкото позволява оставащото количество по тарифната квота“.
Регламент (ЕС) 2017/1566
11
Член 1 от Регламент (ЕС) 2017/1566 на Европейския парламент и на Съвета от 13 септември 2017 година относно въвеждането на временни автономни търговски мерки за Украйна за допълване на търговските отстъпки, предоставени в рамките на Споразумението за асоцииране (ОВ L 254, 2017 г., стр. 1), гласи следното:
„1.   В допълнение към квотите с нулеви мита, установени със Споразумението за асоцииране, селскостопанските продукти, изброени в приложения I и II към настоящия регламент, се допускат за внос в Съюза от Украйна в рамките на ограниченията на квотите с нулеви мита на Съюза, определени в посочените приложения. Тези квоти с нулеви мита се управляват, както следва:
a)
квотите с нулеви мита за селскостопанските продукти, изброени в приложение I към настоящия регламент, се управляват от Комисията в съответствие с членове 49 — 54 от Регламент за изпълнение […] 2015/2447;
[…]“.
12
Приложение I към Регламент 2017/1566, озаглавено „Квоти с нулеви мита за селскостопанските продукти, посочени в член 1, параграф 1, буква а)“, гласи:
„Независимо от правилата за тълкуване на Комбинираната номенклатура (КН), текстът на описанието на продуктите има само указателен характер. За целите на настоящото приложение обхватът на преференциалния режим се определя от кодовете по КН, както са установени към 1 октомври 2017 г.“.
13
Приложение I към Регламент 2017/1566 съдържа таблица, която гласи следното:
Пореден номер
Код по КН
Описание на стоките
Годишен обем на квотата
(в тонове нетно тегло, ако не е предвидено друго)
09.6750
0409
Естествен мед
2500
[…]
[…]
[…]
[…]
Спорът по главното производство и преюдициалните въпроси
14
На 1 октомври 2017 г. влиза в сила Регламент 2017/1566, който разрешава в частност вноса на пчелен мед от Украйна в Съюза в рамките на посочените в приложение I към Регламента ограничения на квотите с нулеви мита на Съюза. На тази дата обаче, която се пада неделя и не е работен ден, номерът на тази квота не е бил включен в европейската система TARIC (интегрирана тарифа на Европейския съюз) и полската система ISZTAR (интегрирана информационна система на митническите тарифи).
15
На 1 октомври 2017 г. опитът на C. да подаде митническа декларация за пчелен мед с произход от Украйна, придружена от искане за ползване на квота № 09.6750, открита с Регламент 2017/1566, който опит е направен с попълването на поле № 39 от митническата декларация, завършва с неуспех. На 2 октомври 2017 г., след като липсващият номер на квотата е включен в системите TARIC и ISZTAR, С. подава митническа декларация за въпросната стока и при попълването в поле № 39 в митническата декларация на номер на квота 09.6750 иска прилагане на нулево мито.
16
След проверка на митническата декларация Naczelnik Urzędu celno-skarbowego w Gdańsku (началник на митница Гданск, Полша) констатира, че квота № 09.6750 е била изчерпана още на първия ден от влизането си в сила, тоест на 1 октомври 2017 г., и с административен акт от 27 март 2018 г. определя дължимото от C. мито по общата ставка от 17,3 %. Сезиран с жалба по административен ред, на 29 август 2018 г. митническият орган потвърждава този акт.
17
C. подава жалба пред Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Областен административен съд Гданск, Полша). С решение от 13 февруари 2019 г. последният отменя решението на митническия орган и го задължава да допълни доказателствения материал и да направи нови констатации по въпроса за причините и момента на възникването на проблема с невключването на номера на квотата в информационните системи, както и по въпроса дали този проблем е засегнал всички вносители на мед от Украйна и как останалите вносители са подали митническите си декларации, така че да изчерпят квота № 09.6750. Този съд също така задължава митническия орган да прецени тези обстоятелства въз основа на критериите, предвидени в член 120, параграф 1 от Митническия кодекс на Съюза.
18
В производството по преразглеждане, започнало вследствие на съдебното решение от 13 февруари 2019 г., митническият орган допълва доказателствения материал по делото с разясненията на полския министър на финансите и на Европейската комисия. От тези доказателства става ясно, че на 1 октомври 2017 г. общият брой искания надвишава наличната квота от 2500 тона и че вносителите действително са използвали квота № 09.6750 с подаването на митническите си декларации на същата дата. Всъщност на 1 октомври 2017 г. те са поискали стоките да бъдат допуснати в свободно обращение при тарифно третиране „най-облагодетелствана нация“, а сред това са поправили митническите си декларации по реда на член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза, за да добавят в тях квота № 09.6750. Установено е, че по този начин 165 вносители надлежно са подали декларации на 1 октомври 2017 г.
19
С решение от 31 август 2020 г. митническият орган потвърждава позицията си и отново потвърждава решението на началника на митница Гданск. Митническият орган приема, че тъй като системите TARIC и ISZTAR са били актуализирани на 2 октомври 2017 г., всички вносители са били в еднакво положение и са имали възможност да подадат митническа декларация с искане за внасяне на стоката при прилагане на общата митническа ставка, а след това да подадат искане за поправяне на декларацията и прилагане на нулево мито в рамките на квота № 09.6750. Въз основа на това митническият орган стига до извода, че обстоятелствата в случая изключват възможността да се приеме, че са налице условията за опрощаване на митата в интерес на справедливостта на основание член 120, параграф 1 от Митническия кодекс на Съюза, тъй като на 1 октомври 2017 г. нито един вносител не е могъл да подаде митническа декларация с искане за ползване на квота № 09.6750.
20
С решение от 17 март 2021 г. Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Областен административен съд Гданск) отхвърля жалбата на C. срещу решението на митническия орган. В това решение посоченият съд приема, че член 56, параграф 3 и член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза обосновават подаването на митническа декларация при непреференциална тарифна ставка на 1 октомври 2017 г. и поправянето на тази декларация след включването на номера на разглежданата квота в системата TARIC. Според този съд митническият орган е изпълнил задълженията си по решението от 13 февруари 2019 г. и е попълнил надлежно преписката по делото. Освен това този съд приема, че тъй като C. не е третиран различно от останалите вносители, условията за прилагане на член 120, параграф 1 от Митническия кодекс на Съюза не са изпълнени.
21
C. подава касационна жалба срещу решението пред запитващата юрисдикция, Naczelny Sąd Administracyjny (Върховен административен съд).
22
Според запитващата юрисдикция съществуват сериозни съмнения дали един оператор може да поправи митническата си декларация, за да се ползва от преференциална тарифа, която съзнателно е избрал да не иска при подаването на декларацията, като се има предвид, че не е съществувала никаква техническа възможност да поиска такава преференциална тарифа и че първоначалният вариант на митническата декларация е бил подаден само за да получи приоритет пред останалите вносители. Тя отбелязва, че правото да се иска поправка на митническата декларация по реда на член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза представлява изключение от принципа на неоттегляемост на тази декларация и че основната цел на това право е да бъдат изпълнени приложимите митнически задължения. Само по себе си това право трябва да се тълкува стриктно и да се ограничи до отстраняването на грешки и пропуски в митническата декларация, което изключва промяната на волеизявление на вносителя, включено в митническа декларация. Запитващата юрисдикция счита, че когато разглежда искане за поправка по реда на член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза митническата администрация разполага със свобода при преценката на неговата основателност, като взема предвид критерия за добросъвестност на вносителя.
23
Ако се приеме, че е допустима поправка на митническа декларация с цел ползване на тарифна квота, запитващата юрисдикция иска да се установи и дали искането за поправка с цел ползване на квотата следва да има обратно действие било от деня на подаване на първоначалната митническа декларация, било от деня на влизане в сила на решението, с което се разрешава поправката. В това отношение запитващата юрисдикция отбелязва, че при попълване на искане за поправка по реда на член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза митническата администрация е длъжна да вземе приеме решение по това искане в 120‑дневен срок в съответствие с член 22, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза и че това решение подлежи на съдебен контрол, преди да влезе в сила.
24
Накрая, все още в хипотезата, че се приеме, че е допустима поправка на митническа декларация с цел ползване на тарифна квота, запитващата юрисдикция иска да се установи дали е възможно възстановяването или опрощаването на митническото задължение на основание член 120 от Митническия кодекс на Съюза.
25
При тези обстоятелства Naczelny Sąd Administracyjny (Върховен административен съд) решава да спре производството и да отправи до Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Трябва ли член 2 [ДЕС] да се тълкува в смисъл, че е налице нарушение на принципите на равенство, справедливост и солидарност, ако на лицата, които подават митническа декларация с намерението по-късно да я поправят по реда на член 173, параграф 3 от […] Митническия кодекс на Съюза […], се признае приоритет в ползването на съответната квота пред лицата, които подават точна митническа декларация в най-ранния срок, в който това е възможно?
2)
Трябва ли член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза да се тълкува в смисъл, че допуска възможност за поправяне на митническата декларация с цел „изпълн[ение] [на] задълженията […], произтичащи от поставянето на стоките под съответния митнически режим“, чрез допълването ѝ (например с номер на квота) и заместване на общата митническа ставка в декларацията с преференциална?
3)
Трябва ли член 22, параграф 3 във връзка с член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза да се тълкува в смисъл, че денят на подаване на искането за прилагане на квотата за лицето, което подава непълна митническа декларация, е денят на първоначалното ѝ подаване, или трябва да се тълкува в смисъл, че това е денят, в който влиза в сила административното решение, с което митническият орган разрешава извършването на поправка в декларацията, ако се приеме, че максималният срок за издаването на това решение е 120 дни?
4)
Трябва ли член 120, параграф 1 от Митническия кодекс на Съюза да се тълкува в смисъл, че условието митническото задължение да е възникнало при особени обстоятелства, „които не се дължат на въвеждане в заблуждение или явна небрежност от страна на длъжника“, е изпълнено и когато това задължение е възникнало въпреки подаването на точна митническа декларация с произтичащата от квотата преференциална ставка във възможно най-ранния срок?“.
По преюдициалните въпроси
Предварителни бележки
26
В самото начало следва да се констатира, че с първия въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали последващото добавяне на номер на тарифна квота в по-рано подадена и приета митническа декларация чрез поправка на тази декларация по реда на член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза е съвместимо с принципите на равно третиране, на недопускане на дискриминация и на солидарност, прогласени в член 2 ДЕС, ако с тази поправка деклараторът цели да си осигури приоритет при разпределянето на тарифната квота. Следователно в действителност целта на този въпрос е да се изясня докъде се простира възможността за извършване на поправка по реда на член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза, което е предмет на втория въпрос. От това следва, че с първия въпрос не се повдига самостоятелен въпрос относно тълкуването на член 2 ДЕС по смисъла на член 50б, втора алинея от Статута на Съда на Европейския съюз.
По първия и втория въпрос
27
С първия и втория си въпрос, които следва да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че допуска оператор да добави в по-рано подадена митническа декларация номер на конкретна тарифна квота, за да замести в тази декларация първоначално заявената обща митническа става с преференциална ставка.
28
Член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза предвижда възможността митническите органи да разрешават поправка на митническа декларация след вдигането на стоките, по искане на декларатора и в срок от три години от датата на приемане на тази декларация, с цел да се даде възможност на декларатора да изпълни задълженията си, произтичащи от поставянето на стоките под съответния митнически режим.
29
Следователно, за да се установи дали член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза се прилага, когато деклараторът впоследствие добави в митническа декларация номера на конкретна тарифна квота, за да замести първоначално заявената обща митническа ставка с преференциална ставка, е необходимо да се тълкува изразът „поправка, [позволяваща] деклараторът да изпълни задълженията си, произтичащи от поставянето на стоките под съответния митнически режим“ по смисъла на член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза.
30
Следва да се припомни, че при тълкуването на разпоредба от правото на Съюза трябва да се вземат предвид не само нейният текст, но и контекстът ѝ и целите на правната уредба, от която тя е част (решение от 16 юли 2020 г., Pfeifer & Langen, C‑97/19, EU:C:2020:574, т. 34 и цитираната съдебна практика).
31
Първо, що се отнася до текста на член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза, следва да се констатира, че в текстовете на този член на различни езици, а именно в текста на испански, на френски и на полски език, се използват съответно термините „rectificación“, „rectification“ и „sprostowanie“. Тези термини подсказват, че посочената разпоредба позволява само поправянето на обикновени грешки в митническата декларация. В текстовете на други езици обаче се използват по-широки термини, които се доближават до понятието „изменение“ на митническата декларация. Например в текстовете на немски и английски език се използват съответно термините „Änderung“ и „amendement“. Следва да се отбележи, че макар добавянето на номер на тарифна квота във вече приета митническа декларация да не може да се квалифицира като проста поправка на грешка в тази декларация, то може все пак да се квалифицира като изменение на такава декларация. Съдът обаче многократно е приемал, че формулировката, използвана в текста на правна разпоредба на Съюза на един от езиците, не може да служи като единствена основа за тълкуването на разпоредбата или да ѝ се отдава предимство пред текстовете на останалите езици. Всъщност разпоредбите от правото на Съюза трябва да се тълкуват и прилагат по един и същ начин, като се вземат предвид текстовете на всички езици на Съюза. При несъответствия в текста на различните езици на норма от правото на Съюза въпросната разпоредба трябва да се тълкува в зависимост от контекста ѝ и от целите на правната уредба, от която тя е част (решение от 18 септември 2019 г., VIPA, C‑222/18, EU:C:2019:751, т. 37 и цитираната съдебна практика).
32
Второ, що се отнася до контекста, в който се вписва член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза, следва да се припомни, че съгласно практиката на Съда Митническият кодекс на Съюза се основава на система за деклариране. Тази система има за цел да се сведат до минимум митническите формалности и проверки, като същевременно се предотвратят измамите и нередностите, които могат да нанесат вреда на бюджета на Съюза. Именно поради важността на предварителните декларации за правилното функциониране на Митническия съюз член 15 от Митническия кодекс на Съюза задължава лицата, подаващи митническа декларация, да предоставят точна и пълна информация (решение от 9 юли 2020 г., Unipack, C‑391/19, EU:C:2020:547, т. 22 и цитираната съдебна практика).
33
Това задължение на деклараторите да предоставят точна и пълна информация е само следствие от принципа на неоттегляемост на митническата декларация, след като веднъж е била приета — принцип, изключенията от който са стриктно описани в правната уредба на Съюза в тази област (решение от 17 септември 2014 г., Baltic Agro, C‑3/13, EU:C:2014:2227, т. 43 и цитираната съдебна практика).
34
Макар при действието на Митническия кодекс на Съюза принципът на неоттегляемост на митническата декларация, след като веднъж е била приета, да е смекчен от предвидената в член 173 от него възможност за поправяне на митническа декларация, това не променя факта, че тази възможност представлява изключение от този принцип, което трябва да се тълкува стриктно (решение от 8 юни 2023 г., Zes Zollner Electronic, C‑640/21, EU:C:2023:457, т. 43).
35
Такова стриктно тълкуване впрочем е израз на волята на законодателя на Съюза. Това следва от съпоставянето на разпоредбите на член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза, така както са приети от законодателя, с текста, предложен в това отношение от Комисията в член 149 от Предложението за регламент на Европейския парламент и на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Съюза (COM(2012) 64 final) от 20 февруари 2012 г. Всъщност законодателят е добавил в член 173 от посочения кодекс условието, че поправка като предвидената в тази разпоредба може да се иска след вдигането на стоките само за да се даде възможност на декларатора да изпълни задълженията си, свързани с поставянето на стоките под съответния митнически режим, като по този начин изразява волята си да ограничи възможностите за поправяне на митническите декларации (решение от 8 юни 2023 г., Zes Zollner Electronic, C‑640/21, EU:C:2023:457, т. 43).
36
Трето, що се отнася до целите, преследвани от разглежданата в главното производство правна уредба, следва да се отбележи, че те подкрепят тълкуване на член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза, което изключва възможността чрез поправка да се добави номерът на конкретна тарифна квота в митническата декларация след нейното приемане и вдигането на стоките, за да се замести в тази декларация първоначално заявената обща митническа ставка с преференциална ставка.
37
От една страна, както е видно от точка 32 по-горе, задължението на деклараторите да предоставят в декларациите си точна и пълна информация има съществена роля за правилното функциониране на митническите проверки, както и за борбата с измамите и нередностите. Следователно е в съответствие с преследването на тази цел възможностите за поправка на митническите декларации да бъдат строго ограничени. По-конкретно трудно съвместимо с тази цел е митническата декларация да може да бъде променяна след приемането ѝ и вдигането на стоките с единствената цел да се ползва преференциална ставка вместо първоначално заявената обща митническа ставка.
38
В това отношение следва да се подчертае също, че във връзка с изменението на данъчни декларации след разрешаване на вдигането на основание член 78 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (OB L 302, 1992 г., стр. 1; Специално издание на български език, глава 2, том 5, стр. 58 наричан по-нататък „Митнически кодекс на Общността“), който предхожда член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза, Съдът е постановил, че логиката на член 78 от Митническия кодекс на Общността се състои в синхронизирането на митническата процедура с действителното положение (вж. решение от 12 октомври 2017 г., Tigers, C‑156/16, EU:C:2017:754, т. 31 и цитираната съдебна практика). Ето защо Съдът е постановил, че член 78, параграф 3 от Митническия кодекс на Общността, който предвижда възможност митническите органи да вземат необходимите мерки, за да отстранят нередностите, като отчетат новите обстоятелства, се прилага по-специално при наличието на неволни или несъзнателни грешки или пропуски в митническата декларация (вж. в този смисъл решения от 20 октомври 2005 г., Overland Footwear, C‑468/03, EU:C:2005:624, т. 69 и 70, и от 10 юли 2019 г., CEVA Freight Holland, C‑249/18, EU:C:2019:587, т. 38).
39
Подаването на митническа декларация, която не е придружена от искане да се разреши ползването на тарифна квота, открита от законодателството на Съюза преди включването на номера на тази квота в системите TARIC и ISZTAR обаче, изглежда, е резултат от доброволен избор на декларатора, което запитващата юрисдикция следва да провери. Следователно не може да се приеме, че последващото добавяне на този номер има за цел да синхронизира митническата процедура с действителното положение по смисъла на цитираната в точка 38 по-горе съдебна практика, която остава релевантна и за тълкуването на член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза. Всъщност с едно такова добавяне деклараторът има за цел не да поправи допуснати митнически нередности, а да ползва преференциалната ставка за съответната тарифна квота, която да замести общата митническа ставка, чието прилагане той съзнателно е поискал в първоначалната митническа декларация.
40
От друга страна, следва да се припомни, че от съображение 20 от Регламент за изпълнение 2015/2447 следва, че правилата за управление на тарифните квоти, които се съдържат в посочения регламент, имат за цел да гарантират правилното и еднакво прилагане на тези квоти. Добавянето след приемането на митническа декларация на искане за ползване на конкретна тарифна квота чрез поправка по реда на член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза обаче противоречи на тази цел.
41
Всъщност от член 49, параграф 1 във връзка с член 50, параграф 2 и член 51, параграф 3 от Регламент за изпълнение 2015/2447 следва, че искането за ползване на конкретна тарифна квота от декларатора трябва да бъде подадено едновременно с първоначалната митническа декларация, за да може датата на приемане на последната да определи хронологичния ред при разпределянето на тази квота. Като подава митническа декларация с прилагане на общата митническа ставка в деня на влизане в сила на тарифна квота, открита от законодателството на Съюза, и като добавя впоследствие номер на тарифна квота чрез поправка в деня на включването на посочения номер в системите TARIC и ISZTAR обаче деклараторът, изглежда, има за цел да си осигури приоритет при предоставянето на тази квота пред вносителите, които са подали митническа декларация, придружена от искане за ползване на посочената квота във възможно най-кратък срок след включването на номера на квотата в посочените системи, което запитващата юрисдикция следва да провери.
42
С оглед на гореизложените съображения на първия и втория въпрос следва да се отговори, че член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска оператор да добави в по-рано подадена митническа декларация номер на конкретна тарифна квота, за да замести в тази декларация първоначално поисканата обща митническа ставка с преференциална ставка.
По третия и четвъртия въпрос
43
С третия въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали последващото добавяне чрез поправка на по-рано подадена митническа декларация на искане за ползване на тарифна квота от декларатора има обратно действие при разпределянето на тази квота. Следователно този въпрос се основава на предположението, че член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че допуска такова последващо добавяне на номер на квота.
44
Накрая, с четвъртия въпрос запитващата юрисдикция иска да се установи как следва да се тълкуват условията за възстановяване или опрощаване на митническо задължение, посочени в член 120 от Митническия кодекс на Съюза. По-конкретно тя иска да се установи дали този член е приложим тогава когато митническото задължение е възникнало въпреки факта, че митническата декларация, придружена от искане за ползване от декларатора на преференциална ставка, въведена с тарифна квота, е била подадена във възможно най-кратък срок след включването на номера на квотата в системите TARIC и IZTAR. Този въпрос обаче се поставя по дело като разглежданото в главното производство само ако може да се приеме, че митническите органи имат право да разпределят тарифна квота въз основа на митнически декларации, които съзнателно са подадени преди включването на номера на съответната квота в посочените системи и които впоследствие са допълнени чрез поправка с искане деклараторът да се ползва от посочената квота. Следователно четвъртият въпрос също се основава на предположението, че член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че допуска извършването на такава поправка.
45
С оглед на гореизложеното и тъй като от отговора на втория въпрос следва, че член 173, параграф 3 от Митническия кодекс на Съюза не може да се тълкува в смисъл, че допуска оператор да поправи митническа декларация, като добави в нея номер на тарифна квота, не следва да се отговаря на третия и четвъртия въпрос.
По съдебните разноски
46
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения
РЕШЕНИЕ НА ОБЩИЯ СЪД (пети състав, заседаващ в състав от петима съдии)
реши:
Член 173, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза
трябва да се тълкува в смисъл, че
не допуска оператор да добави в по-рано подадена митническа декларация номер на конкретна тарифна квота, за да замести в тази декларация първоначално поисканата обща митническа ставка с преференциална ставка.
Sampol Pucurull
Pynnä
Laitenberger
Stancu
Valasidis
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 28 януари 2026 година.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: полски.