62005CC0254_BG
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. В настоящото производство Комисията иска да се установи съгласно член 226 ЕО, че Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 28 ЕО, тъй като изисква законно произведените или пуснати на пазара в друга държава-членка автоматични пожароизвестителни системи с датчик точков тип, които не носят маркировка „СЕ“(2) : 1) да съответстват на специален белгийски стандарт (по-нататък наричан „стандарт NBN S21‑100“); 2) да подлежат на типово одобрение, давано в конкретния случай от организация, наричана „BOSEC“, като последващите от това несъразмерни разходи отежняват тази пречка; 3) във връзка с това типово одобрение да преминават изпитвания и проверки, които по съществото си са повторение на вече направените проверки в рамките на други процедури в друга държава-членка.
I – Приложимо национално законодателство
2. Постановлението на изпълнителната власт на Френската общност от 24 декември 1990 г. определя подробните условия и реда за получаване на удостоверение за безопасност от действащите към 1 януари 1991 г. заведения за подслон и установява стандартите за безопасност в областта на специфичната за тези заведения противопожарна охрана („Постановление от 24 декември 1990 г.“).
3. Съгласно членове 2 и 3 от това постановление заведение за подслон може да бъде стопанисвано само след като му е издадено удостоверение за безопасност, ако са изпълнени предвидените в приложение І към същото постановление специални стандарти за безопасност в областта на противопожарната охрана на заведенията за подслон.
4. Съгласно точка 7.4.4. от приложение І към това постановление общото инсталиране на оборудване за автоматично пожароизвестяване с датчик точков тип се извършва и приема в съответствие със стандарт NBN S21‑100 и оборудването подлежи на одобрение, което удостоверява съответствието му с този стандарт.
5. По отношение на област Валония член 158 от Наредбата на област Валония от 18 декември 2003 г. относно заведенията за подслон в областта на туризма отменя Постановлението от 24 декември 1990 г. Разпоредбите на последното продължават да се прилагат спрямо област Брюксел.
6. Постановлението на валонското правителство от 3 декември 1998 г. урежда прилагането на Наредба от 5 юни 1997 г. относно санаториумите, домовете и дневните центрове за стари хора и създава Съвет на Валония за третата възраст (наричано по-нататък „Постановление от 3 декември 1998 г.“).
7. Член 27 от това постановление предвижда:
„Установените в приложение І стандарти за противопожарна охрана и предотвратяване на паниката се прилагат за санаториумите, домовете и дневните центрове за стари хора“.
8. Точка 7.7.1. от приложение І към Постановлението от 3 декември 1998 г. гласи:
„Общите инсталации за автоматично [пожаро]известяване се приемат съгласно белгийския стандарт NBN S21‑100 „Проектиране на инсталации за автоматично пожароизвестяване с датчик точков тип“. Проверките обаче трябва да обхванат цялата инсталация (датчици, предаватели, репетиторни табла, усилвателни устройства и т.н.)“.
9. Белгийският стандарт NBN S21‑100 установява правилата за проектиране на общи автоматични пожароизвестителни инсталации с датчик точков тип.
10. Точка 4.2. от този стандарт, озаглавена „Описание“, гласи следното:
„Инсталацията от автоматични пожароизвестителни датчици се състои основно от:
– сензори, наричани датчици, чувствителни към една от специфичните характеристики на горенето,
– мрежа от електрически проводници и кабели,
– централа за детекция, предназначена да сигнализира и да посочва смущенията и зоната, в която са установени, и
– източници на енергийно захранване.
Тези съоръжения са от вид, който съответства на спецификациите на европейските стандарти CEN или на белгийските стандарти, и монтьорът и системата следва да са сертифицирани от BOSEC. Всички съставни части на една и съща система трябва да са съвместими.
Към инсталацията може да бъдат добавени репетитори, ръчни сигнализатори или всяко друго усилвателно устройство, при условие че отговарят на настоящия стандарт.
Устройството датчик-база или конектор е снабдено с оптичен сигнал за предупреждение.“
11. Съгласно точка 4.3.1. от белгийския стандарт NBN S21‑100 всеки вид датчик трябва да съответства на спецификациите на белгийските стандарти.
12. Точки 4.4.6. и 4.4.8.2. от този стандарт определят характеристиките, на които следва да отговарят съответно резервният източник на енергийно захранване и кабелите на автоматичните пожароизвестителни инсталации с датчик точков тип.
II – Досъдебна процедура
13. След като получава оплакване от икономически оператор от Обединеното кралство, който е срещнал трудности да предлага определен вид пожароизвестителни системи на пазара в Белгия, през януари 2003 г. Комисията изпраща на белгийското правителство официално писмо, в което излага съображенията, поради които счита, че някои белгийски разпоредби може да затрудняват вноса на определени видове автоматични пожароизвестителни системи в Белгия.
14. Белгийското правителство представя становището си на Комисията с писмо от 9 септември 2003 г.
15. Тъй като смята, че Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 28 ЕО, на 7 юли 2004 г. Комисията издава мотивирано становище, с което му отправя покана да предприеме необходимите мерки, за да се съобрази с него в срок от два месеца, считано от съобщаването му.
16. С писмо от 9 септември 2004 г. белгийското правителство отговаря на това мотивирано становище.
17. Тъй като не е удовлетворена от представения от белгийското правителство отговор, Комисията решава да предяви настоящия иск.
III – Доводи
18. Комисията твърди, че Постановленията от 24 декември 1990 г. и от 3 декември 1998 г. ограничават свободното движение на автоматичните пожароизвестителни системи с датчик точков тип, които не носят маркировка „СЕ“, но са законно произведени или пуснати на пазара в друга държава-членка. С изискването за съответствие със стандарт NBN S21‑100 белгийската уредба изключва от част от белгийския пазар използването на някои автоматични пожароизвестителни системи с датчик точков тип, които са били законно произведени или пуснати на пазара в друга държава-членка, но не носят маркировка „СЕ“, ако те не съответстват на белгийския стандарт. В действителност нито едно заведение за подслон или дом за стари хора няма да закупи автоматични пожароизвестителни системи с датчик точков тип, които са законно произведени или пуснати на пазара в друга държава-членка и които осигуряват еднаква степен на закрила, но не съответстват на белгийския стандарт. Поради това тези стоки са изключени от белгийския пазар в полза на продукти, които съответстват на белгийския стандарт.
19. Аналогично на това редица общински разпоредби относно противопожарната охрана също изискват пожароизвестителните датчици да съответстват на стандарт NBN S21‑100. Освен това, когато от противопожарните служби се иска да определят мерките за предотвратяване на пожар за сграда, за която няма други специфични норми относно предотвратяването на пожар, за тази цел те обикновено също използват стандарт NBN S21‑100. Поради съображения, подобни на изложените по отношение на двете посочени по-горе постановления, тези практики представляват мерки с равностоен на количествени ограничения ефект.
20. В действителност като последица от белгийското областно и общинско законодателство, както и от административната практика на противопожарните служби, икономическите оператори, които произвеждат или предлагат на пазара автоматични пожароизвестителни системи с датчик точков тип, законно произведени или пуснати на пазара в друга държава-членка, но без маркировката „СЕ“, могат да решат да не пускат продуктите си на белгийския пазар или да бъдат задължени да ги изменят, за да могат да получат достъп до него.
21. Комисията твърди също, че по-специално в точки 4.2., 4.3.1., 4.4.6. и 4.4.8.2. стандарт NBN S21‑100 съдържа изисквания относно съставните части, използвани в автоматичните пожароизвестителни системи с датчик точков тип. Поради това производителите са задължени да изменят продуктите си, ако те не съответстват напълно на тези изисквания. Прилагането на стандарт NBN S21‑100 предполага следването на различна производствена практика в зависимост от това за къде са предназначени продуктите и поради това ограничава свободното движение на продукти, законно произведени и пуснати на пазара в друга държава-членка, които не носят маркировка „СЕ“ и които нямат специфичните характеристики, установени във въпросния стандарт.
22. Освен това съгласно стандарт NBN S21‑100 автоматичните пожароизвестителни системи с датчик точков тип като цяло подлежат на одобрение от BOSEC. Като изискват да е налице съответствие със стандарт NBN S21‑100, Постановленията от 24 декември 1990 г. и от 3 декември 1998 г. предвиждат автоматичните пожароизвестителни системи с датчик точков тип, които са законно произведени или пуснати на пазара в държава-членка, различна от Белгия, и не носят маркировка „СЕ“, да бъдат одобрявани от BOSEC, ако следва да се използват в помещения, които попадат в обхвата на двете посочени по-горе постановления.
23. Подобна процедура на одобрение обаче не само представлява сама по себе си забранена от член 28 ЕО мярка с равностоен на количествено ограничение ефект, но това ограничение освен това се отежнява от несъразмерния характер на сроковете и на разходите, последица от тази процедура, както и от факта, че BOSEC не взема предвид вече направените в друга държава-членка изпитвания и проверки.
24. Накрая, тези пречки за свободното движение на стоки не са обосновани, тъй като белгийските власти не доказват необходимостта от тях и съответствието им с принципа на пропорционалност.
25. Кралство Белгия твърди, че са в ход предложения за изменения, представени за публично обсъждане между 30 март и 30 септември 2005 г., които засягат по-специално изменение, отнасящо се до премахването на задължителното одобрение от BOSEC като орган по сертифициране. Като последица от това стандарт NBN S21‑100 понастоящем е в съответствие с член 28 EО и вече не включва пречка за свободното движение на автоматичните пожароизвестителни системи с датчик точков тип, които не носят маркировка „СЕ“ и са законно произведени или пуснати на пазара в друга държава-членка.
26. В допълнение белгийският стандарт всъщност само повтаря европейските стандарти, а именно серията технически стандарти EN‑54, създадена от CEN(3) . Той съответства на тези стандарти и не съдържа допълнителни изисквания, налагащи да бъдат приспособени или изменени продуктите, от които са съставени завършените автоматични пожароизвестителни системи. Всъщност наложеният от разглеждания стандарт контрол се отнася не до съставните части на тези системи, а само до цялостното функциониране на последните.
27. Подобен контрол във всички случаи е обоснован от съображения за обществена сигурност, както и за закрила на живота и здравето на хората, животните или растенията. В тази връзка белгийските власти твърдят, че разпоредбите на стандарт NBN S21‑100 се прилагат без разлика спрямо всяка автоматична пожароизвестителна система с датчик точков тип, която не носи маркировката „СЕ“. Проверката на пожароизвестителните системи в съответствие с този стандарт е в допълнение към одобрението от страна на компетентния орган, независимо дали национален или чужд, че съставните части на инсталацията съответстват на европейския, белгийския или еквивалентен стандарт. По този начин стандарт NBN S21‑100 гарантира, че като цяло инсталацията е правилно проектирана и че системата, изградена от съставни части, които са изпитвани поотделно и които може да са били закупени от различни производители, работи правилно. Поради това белгийското правителство поддържа, че провежданите в съответствие със стандарт NBN S21‑100 изпитвания не представляват повторение на вече направени в други държави-членки проверки. Вследствие на това те са необходими и пропорционални на преследваната цел.
IV – Правни съображения
А –	Предварителни бележки
28. По същество главното възражение, повдигнато от Комисията по отношение на постановленията на област Валония и на Френската общност, се отнася до обстоятелството, че те се позовават на стандарт NBN S21‑100. Същото възражение се отнася и до общинските разпоредби, които се позовават на този стандарт, както и до административната практика на противопожарните служби, които са склонни да го прилагат при липсата на друг стандарт. Последицата от това е, че стандарт NBN S21‑100 действа като задължителен стандарт за производителите, желаещи да пуснат на белгийския пазар своите пожароизвестителни системи с датчик точков тип, които не носят маркировка „СЕ“.
29. Според Комисията главните характеристики на стандарт NBN S21‑100, които поставят проблеми, се състоят в изискването да се спазват определени подробни технически спецификации относно автоматичните пожароизвестителни системи с датчик точков тип без маркировка „СЕ“, както и в изискването на типово одобрение от BOSEC, като се твърди, че тази организация не взима предвид вече направените в държавата-членка по произхода изпитвания и проверки.
30. Поради това е необходимо за целите на настоящото производство да се прецени дали тези характеристики представляват мерки с равностоен на количествени ограничения ефект, с които се нарушава член 28 ЕО, и ако това е така, дали те могат да бъдат обосновани с някое от изброените в член 30 ЕО от обществен интерес или с някое от установените от практиката на Съда задължителни изисквания, в случай че вътрешноправната уредба се прилага без разлика.
31. Преди да пристъпя към тази оценка, смятам, че е от полза да направя следните две бележки.
32. На първо място, стоките, предмет на спора в настоящото производство, са автоматични пожароизвестителни системи с датчик точков тип, които са законно произведени или пуснати на пазара в друга държава-членка, но които не носят маркировка „СЕ“. В тази връзка следва да се напомни, че маркировката „СЕ“ съдържа презумпцията, че обозначените с нея продукти отговарят на „основните изисквания“, установени в приложенията към директивите „Нов подход“, с оглед резултатите, които следва да бъдат постигнати, или опасностите, които следва да бъдат избегнати. Стоки, които носят маркировката „СЕ“, могат поради това да се движат свободно в рамките на Общността.
33. Основните изисквания, установени в приложенията към директивите от „Нов подход“, определят резултатите, които следва да бъдат постигнати, или опасностите, които следва да бъдат избегнати, но не уточняват, нито предвиждат техническите решения за това. В замяна на това хармонизираните европейски стандарти (наричани също „европейски стандарти“ или „EN“) установяват техническите решения, придържането към които гарантира изпълнението на основните изисквания, съдържащи се в различните директиви от „Нов подход“. Тези стандарти обикновено се изготвят от европейските органи по стандартизация, по-специално от Европейския комитет по стандартизация (CEN), въз основа на оправомощаване от страна на Комисията. Докато основните изисквания, установени в директивите от „Нов подход“ са задължителни, спазването на стандартите по принцип е доброволно и производителите имат възможност да докажат, че техните продукти съответстват на основните изисквания, установени в директивите от „Нов подход“, и поради това да получат маркировката „СЕ“ по друг начин по техен избор(4) .
34. Втората бележка се отнася до наличието на хармонизирани стандарти за съставните части на пожароизвестителните съоръжения и степента на хармонизация в тази област. По отношение на съставните части на пожароизвестителните съоръжения не е налице хармонизация, но тя е в ход. Хармонизацията на пожароизвестителните съоръжения е започната в рамките на Директива 89/106/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година относно сближаването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки по отношение на строителните продукти(5) . В съответствие с възложеното му от Комисията(6) CEN изготвил стандарти, част от серията EN‑54, която се отнася до съставните части на пожароизвестителните сензори.
35. Следва да се отбележи също, че Директива 89/106 се отличава от преобладаващата част от другите директиви от „Нов подход“, доколкото създадените съгласно тази директива хармонизирани стандарти са замислени като задължителни за държавите-членки(7) след публикуването на отпратката за тях в Официален вестник
и след изтичането на преходен период(8) . След изтичането на преходния период държавите-членки не могат да прилагат стандарти, които се отклоняват от хармонизираните(9) .
36. По отношение на стандартите EN‑54 първите изтекли преходни периоди са се отнасяли само до три от съставните части на пожароизвестителните съоръжения(10) и са изтекли на 30 юни 2005 г. Като преходни периоди за други стандарти от серията EN‑54, които се отнасят до редица други съставни части на пожароизвестителните системи, са установени различни последващи дати, като за някои от съставните части на пожароизвестителните съоръжения все още не са изготвени хармонизирани стандарти. Вследствие на това състоянието на хармонизирането на техническите изисквания относно съставните части на пожароизвестителните съоръжения все още е твърде нееднородно.
Б –	Съответствие с белгийския стандарт
1. Съставлява ли белгийската разпоредба мярка с равностоен на количествено ограничение ефект?
37. Първото възражение на Комисията по отношение на стандарт NBN S21‑100 е, че той установява редица подробни технически изисквания, някои от които според Комисията се отнасят до съставните части на пожароизвестителните системи с датчик точков тип без маркировка „СЕ“. Вследствие на това, за да бъдат пуснати на пазара в Белгия, вносните пожароизвестителни системи без маркировка „СЕ“ трябва да бъдат изменени.
38. Кралство Белгия твърди по същество, че включените в стандарт NBN S21‑100 изисквания се ограничават до това да се гарантира, че пожароизвестителната система е правилно проектирана като цяло и че системата като цяло работи правилно. Така белгийският стандарт не ограничава пускането на пазара на законно пуснати на пазара в друга държава-членка пожароизвестителни системи с датчик точков тип, които не носят маркировката „СЕ“.
39. Съгласно постоянната практика на Съда установената в член 28 ЕО забрана на мерки с равностоен на количествени ограничения ефект се отнася до всички мерки, които могат пряко или непряко, действително или потенциално да възпрепятстват търговията в Общността(11) . Поради това от значение е не целта, а действителното или потенциалното въздействие на мярката върху търговията в Общността.
40. Освен това в съдебната практика, приета въз основа на Решение по дело „Cassis de Dijon“(12), е установено, че пречките за свободното движение на стоки, които в отсъствието на хармонизация на законодателствата са последица от прилагането по отношение на стоки от други държави-членки, законно произведени и пуснати на пазара там, на правила относно условията, на които тези стоки следва да отговарят (като например такива относно означението, формата, размера, теглото, състава, вида, етикетирането и опаковката), представляват забранени от член 28 ЕО мерки с равностоен на количествени ограничения ефект. Това е така дори ако тези правила се прилагат без разграничение по отношение на всички продукти(13) .
41. В Решение по дело ATRAL от 8 май 2003 г. Съдът приема също, че налагането на условието предварително да се удостоверява съответствието на вносни алармени системи и мрежи с технически станда рти или правила, които осигуряват степен на закрила, еднаква с изискваната от държавата-членка на вноса, води до принуждаване на производителите от другите държави-членки да приспособят съоръженията и оборудването си към изискванията на държавата-членка на вноса. Подобно задължение противоречи на член 28 ЕО(14) .
42. В настоящия случай белгийският стандарт NBN S21‑100 съдържа изисквания относно правилната инсталация и функциониране на автоматични пожароизвестителни системи с датчик точков тип, като например точки 6.3. („Essais par foyers-types“/„Beproeving door type haarden“) и 6.4. („Temps de réponse“/„Reactietijd“). Независимо от това той очевидно съдържа и технически спецификации относно проектирането и формата на съответните пожароизвестителни системи, като например точка 4.4.5.2. относно съставните части („Equipements“/„Uitrusting“) и точка 4.4.6. относно енергийното захранване.
43. Така държавата-членка на вноса, в настоящия случай Кралство Белгия, не само изисква вносният пожароизвестяващ датчик, който не носи маркировката „СЕ“, да отговаря на определена степен на безопасност. Тя изисква този пожароизвестяващ датчик да съответства на определени технически спецификации, за да достигне тази степен на безопасност. По този начин тя налага на производителите само един начин, по който да се постигне определена степен на безопасност. В това отношение е от значение, че в точка 4.3.1. стандарт NBN S21‑100 ясно указва, че „всеки вид датчик трябва да съответства на спецификациите на белгийските стандарти.“
44. Колкото до довода на белгийските органи, че стандарт NBN S21‑100 само възпроизвежда съществуващите европейски стандарти, по-специално т.нар. серия EN‑54, изготвени от CEN, и че поради това не може да се разглежда като пречка за свободното движение на стоки в Общността, то той не може да се приеме. В действителност подобен довод може да бъде уважен само ако стандартът, на който се позовава държавата-членка, е бил хармонизиран и задължителен и ако всички държави-членки могат да наложат по отношение на всички производители стриктното му спазване.
45. Както бе посочено в предварителните бележки, хармонизацията по отношение на съставните части на пожароизвестителните съоръжения е в ход и поради това е все още твърде нееднородна. Релевантно за целите на настоящото производство е състоянието на хармонизацията в края на посочения в мотивираното становище срок, а именно два месеца след получаването на това становище от белгийските органи, което разумно може да се определи около 15 септември 2004 г. Действително, от постоянната практика на Съда следва, че наличието на неизпълнение на задължения от държава-членка трябва да се преценява с оглед на положението на последната към момента на изтичането на срока, даден в мотивираното становище(15) .
46. За серията стандарти EN‑54, които се отнасят до съставните части на пожароизвестителните съоръжения, преходните периоди, след които изготвените съгласно Директива 89/106 хармонизирани стандарти стават задължителни за държавите-членки, са изтекли значително по-късно от 15 септември 2004 г.(16) Това означава, че през периода, който е от значение за настоящата преценка, не е имало задължителни за всички държави-членки на ЕС технически спецификации за пожароизвестителни датчици. При тези обстоятелства спазването на релевантните стандарти от серия EN‑54 остава доброволно за производителите. Това спазване води единствено до презумпцията за съответствие на стоката с основните изисквания, установени в Директива 89/106. При тези условия производителите са свободни да изберат всяко техническо решение, което отговаря на основните изисквания, установени в приложимата директива.
47. Освен това към настоящия момент хармонизирането е само частично с оглед на материалния си обхват, тъй като серията EN‑54 понастоящем обхваща само ограничен, макар и нарастващ, брой съставни части на пожароизвестителни съоръжения, като например звукови известители(17), токозахранващи устройства(18) или топлинни датчици(19) .
48. В допълнение, както белгийските органи признават в писмените си становища, в различните етапи на производството изготвените от CEN приложими стандарти установяват различни възможности, между които държавата-членка може да избира. Така на държавите-членки изглежда се предоставя определена свобода на преценка при транспонирането на стандартите от серията на CEN, което може да доведе до различия между националните стандарти относно пожароизвестяващите датчици.
49. Поради всички изложени съображения изглежда не може да се счита, че като цяло стандарт NBN S21‑100 съставлява само транспониране, без изменения, на задължителен и единен за целия Европейски съюз стандарт, както изглежда предлагат белгийските органи. Поради това изискването за съответствие със стандарт NBN S21‑100 води до ограничаване на свободното движение на стоки между държавите членки.
50. Накрая, обстоятелството, че член 158 от Наредбата на област Валония от 18 декември 2003 г. относно заведенията за подслон в областта на туризма е отменил Постановлението от 24 декември 1990 г., не може да промени тези изводи, тъй като разпоредбите на Постановлението от 24 декември 1990 г. все още се прилагат по отношение на област Брюксел.
51. При тези условия изискването всяка автоматична пожароизвестителна система с датчик точков тип, която не носи маркировката „СЕ“, да съответства на стандарт NBN S21‑100, представлява мярка с равностоен на количествено ограничение върху вноса ефект по смисъла на член 28 ЕО.
52. Независимо от това в постоянната си практика Съдът приема, че вътрешноправна уредба, която препятства свободното движение на стоки, не противоречи непременно на общностното право, ако може да бъде обоснована с някое от изброените в член 30 ЕО съображения от обществен интерес или с някое от установените в практиката на Съда императивни изисквания, когато националните норми се прилагат без разлика(20) .
2. Може ли уредбата да бъде обоснована?
53. В настоящото производство белгийското правителство твърди, че съответствието със стандарт NBN S21‑100 може да бъде обосновано от съображения за обществена сигурност, както и за закрила на живота и здравето на хората, животните или растенията.
54. И двете основания са посочени в член 30 ЕО и е безспорно, че мярка, която цели осигуряване на правилното функциониране на пожароизвестяващите съоръжения, е от значение за предотвратяването на материални вреди и физически увреждания и поради това може да допринесе за осъществяване на посочените цели.
55. Съгласно постоянната съдебна практика в отсъствието на правила за хармонизиране държавите-членки следва да вземат решение относно степента на закрила на живота и здравето на хората и относно това дали да изискват предварително разрешение за предлагане на съответните продукти на пазара(21) .
56. Независимо от това съгласно постоянната практика на Съда, за да се направи успешно позоваване, че член 30 ЕО обосновава дадено изключение от принципа на свободното движение на стоки, националните органи трябва докажат, че изключението е необходимо за постигането на една или повече от посочените в тази разпоредба цели и че то е в съответствие с принципа на пропорционалност(22) .
57. В настоящия случай въз основа на представените от белгийското правителство доказателства е под въпрос дали стриктното спазване на стандарт NBN S21‑100 може да бъде смятано за необходимо и съразмерно. Всъщност обстоятелството, което поражда особена загриженост по отношение на белгийския стандарт, e, че той не се ограничава до контрол на това дали пожароизвестяващата система работи като цяло в определена обстановка. Той установява специфични технически изисквания, включително такива относно определени компоненти, на които следва да отговарят пожароизвестяващите датчици, пускани на белгийския пазар. Така той налага специфичните си технически изисквания като единствените, годни да постигнат достатъчна степен на безопасност.
58. Това означава, че стриктното задължение за съобразяване със стандарт NBN S21‑100 дори не дава възможност на операторите да докажат, че вероятно посредством използването на различни технически способи съоръженията, които те внасят, постигат еднаква или дори по-висока степен на безопасност от установената с правната уредба на държавата-членка на вноса.
59. Подобно налагане на строги технически изисквания относно съставните части би било обосновано само ако белгийските органи биха могли да докажат, че предвидените в стандарт NBN S21‑100 технически изисквания са единствените, годни да осигурят определена степен на закрила. Наистина, както Съдът вече е приел, изключение от принципа на свободното движение на стоки може да бъде обосновано въз основа на член 30 ЕО или на някое от установените от общностната съдебна практика императивни изисквания само с оглед на конкретните обстоятелства по случая(23) . В настоящото производство подробният характер на изискванията в белгийския стандарт би трябвало да предостави по-подробни доказателства относно необходимостта и пропорционалността на тези строги и подробни изисквания, с оглед постигането на целта за обществена сигурност и закрилата на здравето и живота на хора, животни или растения. В настоящото производство обаче белгийските органи не са представили доказателства в този смисъл.
60. При тези условия не може да се смята, че изискването за стриктното съобразяване със стандарт NBN S21‑100 би могло да се счита за пропорционално на целта за обществена сигурност и закрила на здравето и живота на хората, животните или растенията. От това следва, че подобно ограничение на свободното движение на пожароизвестителни системи с датчик точков тип не е обосновано от едно от установените в член 30 ЕО съображения за обществен интерес или от установените от практиката на Съда императивни изисквания.
В –	Изискване за типово одобрение и съответна процедура
1. Представлява ли това изискване мярка с равностоен на количествено ограничение ефект?
61. Освен множеството подробни технически изисквания, стандарт NBN S21‑100 изисква автоматичните пожароизвестителни системи с датчик точков тип да се одобряват от BOSEC. Тъй като по отношение на пожароизвестителните системи с датчик точков тип, които не носят маркировката „СЕ“, съответствието със стандарт NBN S21‑100 е установено посредством различни актове от белгийското законодателство, одобрението от BOSEC се явява необходимо условие за пускането на пазара на подобни пожароизвестителни системи поне за определени цели, които попадат в приложното поле на релевантното белгийско законодателство, като например използването им в заведенията за подслон в областта на туризма или домовете за стари хора.
62. Белгийските власти не отричат, че стандарт NBN S21‑100, с който производителите трябва да се съобразяват вследствие на двете оспорвани постановления, налага типово одобрение от BOSEC. Те обаче не смятат, че това одобрение представлява пречка за свободното движение на стоки, тъй като посредством обикновената проверка дали пожароизвестителната система работи като цяло, то не повтаря изпитванията, които вече са били направени в държавата-членка по произхода на стоките.
63. В съдебната практика е ясно установено, че законно пуснат на пазара в дадена държава-членка продукт по принцип следва да може да се пусне на пазара във всяка друга държава-членка, без да бъде подлаган на допълнителни проверки, освен в случаите, в които общностното право предвижда или допуска това(24) .
64. В този смисъл в постоянната си практика Съдът приема, че представлява мярка с равностоен на количествено ограничение ефект по смисъла на член 28 ЕО обстоятелството, че държава-членка забранява предлагането на пазара, придобиването, предлагането, излагането или изнасянето за продажба, съхранението, подготовката, превоза, продажбата, възмездното или безвъзмездното отчуждаване, вноса или използването на продукти, които не са получили предварително разрешение(25) .
65. Освен това по отношение на пускането на пазара в дадена държава-членка на законно произведени и пуснати на пазара в друга държава-членка продукти и в отсъствието на хармонизиране на общностно ниво национална разпоредба, която налага изискване вносните продукти да бъдат подлагани на същите проверки, както продуктите, които се пускат за първи път на пазара, и да бъдат предварително одобрявани, представлява мярка с равностоен на количествено ограничение върху вноса ефект по смисъла на член 28 ЕО(26) .
66. По-специално отказът в тази връзка да бъдe призната еквивалентността на издадените в друга държава-членка удостоверения ограничава достъпа до пазара на държавата-членка по вноса и следва поради това да се разглежда като мярка с равностоен на количествено ограничение върху вноса ефект по смисъла на член 28 ЕО(27) .
67. В настоящото производство стандарт NBN S21‑100 системно изисква автоматичните пожароизвестителни системи с датчик точков тип, които не носят маркировката „СЕ“, да бъдат подлагани на типово одобрение дори ако са законно произведени или пуснати на пазара в друга държава-членка. Действително съгласно допълнение към стандарт NBN S21‑100 от 2 август 1996 г. в точка 4.2. стандартът предвижда, че „системата следва да е сертифицирана от BOSEC“.
68. Освен това е безспорно, че при липсата на двустранно споразумение с органа по сертифициране в държавата-членка по произхода на даден продукт BOSEC не е взимала предвид направените в другата държава-членка проверки при издаването на одобрение въз основа на стандарт NBN S21‑100. Като последица от това, в рамките на процедурата за типово одобрение пред BOSEC законно произведените или пуснати на пазара в друга държава-членка автоматични пожароизвестителни системи с датчик точков тип, които не носят маркировката „СЕ“, трябва да преминат изпитвания и проверки, които вече са направени в държавата-членка по произхода им.
69. При тези условия изискването за типово одобрение съгласно белгийския стандарт NBN S21‑100 съставлява мярка с равностоен на количествено ограничение върху вноса ефект по смисъла на член 28 ЕО. Следователно е необходимо да се определи дали изискването за типово одобрение и условията за даването му могат да бъдат обосновани с някое от съображенията за обществен интерес по член 30 ЕО или с императивни изисквания, установени в практиката на Съда.
2. Може ли да бъде обосновано типовото одобрение, предоставяно от BOSEC?
70. В конкретния случай белгийското правителство поддържа, че одобрението на сензори за пожар съгласно стандарт NBN S21‑100 е обосновано от съображения, свързани с обществената сигурност и със закрилата на здравето и живота на хората, на животните и на растенията.
71. Безспорно е, че тези съображения са от естество да обосноват мерки с равностоен на количествените ограничения ефект по член 30 ЕО, ако тези мерки са необходими и пропорционални с оглед на преследваната с тях цел.
72. Въпреки това, макар дадена държава-членка да е свободна да подлага даден продукт от вида на този по настоящото дело, който вече е преминал процедура за одобряване в друга държава-членка, на нова процедура за проверка и одобряване, органите на държавите-членки са длъжни да допринасят за облекчаване на проверките в търговията в рамките на Общността и да взимат предвид вече проведените в друга държава-членка технически или химически изследвания, или лабораторни изпитвания(28) . Следователно не би могло да се счита, че определена мярка, въведена от държава-членка, не надхвърля необходимото за постигане на преследваната цел, ако тя повтаря проверките, направени в рамките на други процедури в същата или в друга държава-членка(29) .
73. Това означава, че за да бъде дадена процедура за одобрение пропорционална, механизмът за проверка в държавата-членка на износ трябва да бъде достатъчно гъвкав, за да може да отчита дали практическите последствия от направената в държавата-членка по произхода проверка отговарят на изискванията на държавата-членка на внос по отношение на опазването на обществената сигурност и на здравето. Като изисква строго съответствие с белгийския стандарт, което както бе изложено по-горе, надхвърля рамките на обикновена проверка за правилното функциониране на пожароизвестителните съоръжения в определена обстановка, и като не взима предвид проверките, направени в друга държава-членка, съгласно различните национални стандарти, процедурата за типово одобрение, извършвана от BOSEC, очевидно не отговаря на това изискване за гъвкавост.
74. В допълнение, както Съдът вече е приел, за да съответства на основните принципи за свободно движение на стоките и за свобода на предоставяне на услуги, дадена процедура за предварително разрешение не трябва поради продължителността си, размера на свързаните с нея разходи или неясните условия, които трябва да бъдат изпълнени, да е от естество да разубеди заинтересованите икономически оператори да преследват стопанските си цели(30) .
75. В конкретния случай според Комисията разходите за сертифициране възлизат на 24 800 EUR. Тези сравнително високи разходи в действителност са от естество да разубедят даден чуждестранен производител да предлага за продажба продуктите си на белгийския пазар. Всъщност по отношение на даден чуждестранен производител разходите за получаване на одобрение в Белгия се прибавят към направените вече от производителя в държавата-членка, в която пожароизвестяващият сензор е бил произведен или е пуснат за първи път на пазара. Следователно доводът на белгийското правителство, според който разходите за одобрение са по-ниски в Белгия, отколкото в други държави-членки, като например в Обединеното кралство, не е релевантен.
76. Във всички случаи, както това беше предварително изтъкнато, дадено изключение от принципа за свободно движение на стоки може да бъде обосновано само въз основа на член 30 ЕО или на някое от установените в практиката на Съда задължителни изисквания само с оглед на конкретните обстоятелства по случая. Следователно дори и по принцип да може да се допусне необходимостта от подходяща проверка на правилното функциониране на пожароизвестителните съоръжения в определена обстановка преди пускането им в експлоатация, с оглед на това посочената по-горе процедура за получаване на типово одобрение от BOSEC да бъде приета за пропорционална, тя би трябвало да бъде по-подробно обоснована от белгийските власти. Те обаче на са представили доказателство в този смисъл(31) .
77. Накрая в отговор на изтъкнатия от белгийското правителство довод, че мерките, съгласно които е необходимо типово одобрение от BOSEC, са в процес на изменение, следва да се напомни, че съгласно трайната съдебна практика наличието на неизпълнение следва да се разглежда в зависимост от положението в държавата-членка в края на определения в мотивираното становище срок и че Съдът не взима предвид възникналите впоследствие промени(32) .
78. При тези обстоятелства задължението пожароизвестителните системи с датчик точков тип, които са законно произведени или пуснати на пазара в друга държава-членка и които не носят маркировка „СЕ“, да бъдат подлагани на процедура за типово одобряване от BOSEC, без да се зачитат съответно направените в държавата-членка по произхода изпитвания и проверки, не се явява пропорционално с оглед на целта за обществена сигурност и закрила на здравето и живота на хората, животните и растенията и следователно не може да бъде обосновано със съображения от обществен интерес, изброени в член 30 ЕО, или с някое от установените в практиката на Съда задължителни изисквания.
V – Разноски
79. Съгласно член 69, параграф 2 от Процедурния правилник всяка загубила делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено искане в този смисъл. В настоящото производство Комисията е направила искане да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
VI – Заключение
80. По изложените съображения смятам, че Съдът трябва:
1. да установи, че Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 28 ЕО, тъй като изисква законно произведените или пуснати на пазара в друга държава-членка автоматични пожароизвестителни системи с датчик точков тип, които не носят маркировка „СЕ“: 1) да съответстват на специфичен белгийски стандарт (наричан „стандарт NBN S21‑100“); 2) да се подлагат на предоставяно от BOSEC типово одобрение, като последващите от това несъразмерно високи разходи отежняват тази пречка; 3) в рамките на тази процедура за типово одобрение да преминават изпитвания и проверки, които по съществото си са повторение на вече направените проверки в рамките на други процедури в друга държава-членка.
2. да осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.
(1) .
(2)
–	Маркировката „СЕ“ съдържа презумпцията, че обозначените с нея продукти отговарят на „основните изисквания“, установени в приложенията към директивите от „Нов подход“ с оглед резултатите, които следва да бъдат постигнати, или опасностите, които следва да бъдат избегнати, и поради това могат да се движат свободно в рамките на Общността. Тези основни изисквания определят резултатите, които трябва да бъдат постигнати, или опасностите, които следва да бъдат избегнати, но не уточняват, нито предвиждат техническите решения в тази насока. Вж. Комисия на Европейските общности, Ръководство за прилагането на директивите, изготвени въз основа на новия подход или на глобалния подход, 2000. с. 27 и сл.
(3)
–	Европейски комитет по стандартизация (съкращението „CEN“ произтича от френското наименование „Comité Européen de Normalisation“).
(4)
–	Вж. Комисия на ЕО, Ръководство за прилагането на директивите, изготвени въз основа на новия подход или на глобалния подход, 2000. с. 27 и сл. Вж. и заключение на генералния адвокат г‑жа Sharpston, представено на 21 ноември 2006 г. по дело Medipac, C‑6/05, висящо пред Съда, бележка под линия 5.
(5)
–	ОВ L 40, 1989 г., стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 9, стр. 3.
(6)
–	Пожароизвестителните съоръжения са предмет на възлагане по член 7 от Директива 89/106.
(7)
–	Вж. по-специално Ръководство за прилагането на директивите, приети въз основа на новия подход или на глобалния подход, 2000., посочено по-горе в бележка под линия 2.
(8)
–	Комисията редовно публикува в Официален вестник
заглавията и отпратките [да се чете „справките“] за хармонизираните стандарти съгласно Директива 89/106 под заглавието „Съобщение на Комисията във връзка с прилагането на Директива 89/106/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. относно сближаването на законовите, подзаконови и административни разпоредби на държавите-членки по отношение на строителните продукти“. Вж., както посочва Комисията, ОВ C 320, 2002 г., стр. 5, а за наскоро актуализирана версия — ОВ C 134, 2006 г., стр. 1. Всяко съобщение включва и актуализира съдържанието на предходното.
(9)
–	Периодичното съобщение на Комисията в рамките на прилагането на Директива 89/106 на Съвета постоянно посочва: „Крайната дата на едновременното наличие съвпада с датата на обезсилването на противоречащите национални технически спецификации, след което презумпцията за съответствие следва да се основава на хармонизираните европейски спецификации“. Вж. например ОВ C 320, 2002 г., стр. 5 и ОВ C 134, 2006 г., стр. 1.
(10)
–	Те се отнасят до следните стандарти: EN 54‑3 (звукови сигнализатори), EN 54‑5 (топлинни датчици — датчици точков тип), EN 54‑7 (димни датчици — датчици точков тип, използващи разсеяна светлина, пропускана светлина или йонизация).
(11)
–	Вж. по-специално Решение от 11 юли 1974 г. по дело Dassonville (8/74, Recueil, стр. 837, точка 5), Решение от 12 март 1987 г. по дело Комисия/Германия, известно като „Закон за чистота на бирата“ (178/84, Recueil, стр. 1227, точка 27), Решение от 24 ноември 1993 г. по дела Keck и Mithouard (C‑267/91 и C‑268/91, Recueil, стр. I‑6097, точка 11), Решение от 23 септември 2003 г. по дело Комисия/Дания (C‑192/01, Recueil, стр. I‑9693, точка 39), Решение от 5 февруари 2004 г. по дело Комисия/Италия (C‑270/02, Recueil, стр. I‑1559, точка 18), Решение от 24 ноември 2005 г. по дело Schwarz (C‑366/04, Recueil, стр. I‑10139, точка 28) и Решение от 14 септември 2006 г. по дела Alfa Vita Vassilopoulos и Carrefour Marinopoulos (C‑158/04 и C‑159/04, Recueil, стр. I‑8135, точка 15).
(12)
–	Решение от 20 февруари 1979 г. по дело Rewe-Zentral, известно като „Cassis de Dijon“, (120/78, Recueil, стр. 649, точка 14).
(13)
–	Вж. например Решение от 15 септември 1994 г. по дело Houtwipper (C‑293/93, Recueil, стр. I‑4249, точка 11) и Решение от 14 юни 2001 г. по дело Комисия/Франция (C‑84/00, Recueil, стр. I‑4553, точка 24).
(14)
–	Вж. Решение по дело ATRAL, C‑14/02, Recueil, стр. I‑4431, точка 63.
(15)
–	Вж. наред с другото и Решение от 30 ноември 2000 г. по дело Комисия/Белгия (C‑384/99, Recueil, стр. I‑10633, точка 16), Решение от 15 март 2001 г. по дело Комисия/Франция (C‑147/00, Recueil, стр. I‑2387, точка 26) и Решение от 15 юли 2004 г. по дело Комисия/Португалия (C‑272/01, Recueil, стр. I‑6767, точка 29).
(16)
–	Вж. точка 36 по-горе.
(17)
–	Стандарт EN 54‑3.
(18)
–	Стандарт EN 54‑4.
(19)
–	Стандарт EN 54‑5.
(20)
–	Вж. например Решение по дело Alfa Vita Vassilopoulos и Carrefour Marinopoulos (посочено в бележка под линия 11, точка 20 и посочената в него съдебна практика).
(21)
–	Вж. Решение от 27 юни 1996 г. по дело Brandsma (C‑293/94, Recueil, стр. I‑3159, точка 11) и Решение по дело Комисия/Португалия (С‑432/03, Recueil, стр. І‑9665, точка 44).
(22)
–	Вж. Решение от 30 ноември 1983 г. по дело Van Bennekom (227/82, Recueil, стр. 3883, точка 39), Решение от 13 март 1997 г. по дело Morellato (C‑358/95, Recueil, стр. I‑1431, точка 14).
(23)
–	Вж. в този смисъл Решение по дело ATRAL (посочено в бележка под линия 14, точка 67).
(24)
–	Вж. в този смисъл Решение от 22 януари 2002 г. по дело Canal Satélite Digital (C‑390/99, Recueil, стр. І‑607, точка 37 и посочената в него съдебна практика).
(25)
–	Вж. например Решение по дело Brandsma (посочено в бележка под линия 21, точка 6) и Решение от 17 септември 1998 г. по дело Jean Harpegnies (C‑400/96, Recueil, стр. I‑5121).
(26)
–	Вж. в този смисъл Решение по дело ATRAL (посочено в бележка под линия 14, точка 62) и Решение по дело Canal Satélite (посочено в бележка под линия 24, точки 12, 25 и 29).
(27)
–	Вж. Решение по дело Комисия/Португалия (посочено в бележка под линия 21, точка 41).
(28)
–	Вж. Решение от 17 декември 1981 г. по дело Frans-Nederlandse Maatschappij voor Biologische Producten (272/80, Recueil, стр. 3277, точка 14) и Решение по дело Brandsma (посочено в бележка под линия 21, точка 12).
(29)
–	Вж. Решение по дело Canal Satélite (посочено в бележка под линия 24, точка 36) и Решение по дело Комисия/Португалия (посочено в бележка под линия 21, точка 45).
(30)
–	Вж. в този смисъл Решение по дело Canal Satélite (посочено в белжка под линия 24, точка 41).
(31)
–	Вж. Решение по дело ATRAL (посочено в бележка под линия 14, точка 67).
(32)
–	Вж. по-специално Решение по дело Комисия/Белгия (посочено в бележка под линия 15, точка 16), Решение от 15 март 2001 г. по дело Комисия/Франция (посочено в бележка под линия 15, точка 26) и Решение от 15 юли 2004 г. по дело Комисия/Португалия (посочено в бележка под линия 15, точка 29).