61995CJ0059_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-59/95,
jonka Sozialgericht Nürnberg (Saksa) on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
Francisco Bastos Moriana, Cristóbal Aguilera Reyes, Cristóbal Gordo Valle, Fernando Romero Ramos, Rosa Moscato ja Ana Muñoz Abato
vastaan
Bundesanstalt für Arbeit
ennakkoratkaisun sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on neuvoston 2.6.1983 antamalla asetuksella (ETY) N:o 2001/83 muutettuna ja ajan tasalle saatettuna (EYVL 1983 L 230, s. 6), 77 artiklan 2 kohdan b alakohdan, 78 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja 79 artiklan 1 kohdan tulkinnasta,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN,
toimien kokoonpanossa: presidentti G. C. Rodríguez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat J. C. Moitinho de Almeida, J. L. Murray ja L. Sevón sekä tuomarit P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann (esittelevä tuomari) ja D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann ja M. Wathelet,
julkisasiamies: N. Fennelly,
kirjaaja: johtava hallintovirkamies H. A. Rühl,
ottaen huomioon kirjalliset huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
- Francisco Bastos Moriana, Cristóbal Aguilera Reyes, Cristóbal Gordo Valle, Fernando Romero Ramos ja Ana Muñoz Abato, edustajanaan Düsseldorfin Espanjan konsulaatin sosiaaliosaston päällikkö Antonio Pérez Garrido,
- Saksan hallitus, asiamiehinään liittovaltion talousministeriön Ministerialrat Ernst Röder ja saman ministeriön Assessor Gereon Thiele,
- Espanjan hallitus, asiamiehinään yhteisön oikeudellisia ja institutionaalisia asioita hoitavan pääosaston johtaja Alberto Navarro González ja hallituksen oikeudellisia asioita hoitavan osaston valtionasiamies Miguel Bravo-Ferrer Delgado,
- Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään oikeudellisen yksikön virkamies Maria Patakia ja samassa yksikössä toimiva kansallinen virkamies Horstpeter Kreppel,
ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,
kuultuaan Francisco Bastos Morianan, Cristóbal Aguilera Reyesin, Cristóbal Gordo Vallen, Fernando Romero Ramosin ja Ana Muñoz Abaton, edustajanaan Antonio Pérez Garrido, Saksan hallituksen, edustajanaan liittovaltion talousministeriön Oberregierungsrat Bernd Kloke, Espanjan hallituksen, asiamiehenään hallituksen oikeudellisia asioita hoitavan osaston valtionasiamies Luis Pérez de Ayala Becerril ja komission, asiamiehenään oikeudellinen neuvonantaja Jürgen Grunwald, esittämät suulliset huomautukset 10.9.1996 pidetyssä istunnossa,
kuultuaan julkisasiamiehen 24.10.1996 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1 Sozialgericht Nürnberg on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 16.1.1995 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 7.3.1995, ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla neljä ennakkoratkaisukysymystä sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on neuvoston 2.6.1983 antamalla asetuksella (ETY) N:o 2001/83 muutettuna ja ajan tasalle saatettuna (EYVL 1983 L 230, s. 6, jäljempänä asetus), 77 artiklan 2 kohdan b alakohdan, 78 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja 79 artiklan 1 kohdan tulkinnasta.
2 Kysymykset on esitetty Francisco Bastos Morianan, Cristóbal Aguilera Reyesin, Cristóbal Gordo Vallen, Fernando Romero Ramosin, Rosa Moscaton ja Ana Muñoz Abaton (jäljempänä kantajat) ja Bundesanstalt für Arbeitin (saksalainen virasto, jonka tehtävänä on soveltaa lapsille maksettavia avustuksia koskevaa lakia nimeltä Bundeskindergeldgesetz) välisessä riita-asiassa, joka koskee oikeutta perhe-etuuksien täydennyksiin.
3 Kantajista neljä ensimmäistä on Espanjan kansalaisia, jotka työskentelivät Saksassa ja maksoivat siellä työntekijöiden pakollisia eläkevakuutusmaksuja. Joitakin vuosia Espanjaan paluunsa jälkeen heistä tuli työkyvyttömiä. Heille myönnettiin oikeus Saksan lainsäädännön mukaiseen työkyvyttömyyseläkkeeseen asetuksen 45 artiklan mukaisesti, eli Saksassa ja muissa jäsenvaltioissa täyttyneiden kausien yhteenlaskemisen perusteella.
4 Muista kahdesta kantajasta toinen on Italiassa asuva Italian kansalainen ja toinen Espanjassa asuva Espanjan kansalainen. He ovat Saksassa työskennelleiden, sieltä myöhemmin kotimaahansa palanneiden ja Saksassa työntekijöiden pakollisia eläkevakuutusmaksuja maksaneiden Italian ja Espanjan kansalaisten leskiä. He saavat Saksan lainsäädännön mukaista leskeneläkettä asetuksen 45 artiklan mukaisesti, eli Saksassa ja muissa jäsenvaltioissa täyttyneiden kausien yhteenlaskemisen perusteella. Heidän lapsensa eivät kuitenkaan ole saaneet Saksan lainsäädännön mukaista orvoneläkettä.
5 Kantajat esittivät Bundesanstalt für Arbeitille vaatimukset huollettaville lapsille Saksan lainsäädännön mukaan myönnettävien avustusten saamiseksi lapsilleen siltä osin kun kyseiset avustukset myönnetään pidemmäksi ajaksi tai ne ovat määrällisesti suurempia kuin vastaavat avustukset kantajien asuinvaltioissa. Kantajat vaativat avustuksilleen täydennystä, joka vastaa Saksan lainsäädännön mukaisen avustuksen ja heidän asuinvaltionsa lainsäädännön mukaisen avustuksen välistä erotusta (jäljempänä avustuksen täydennys).
6 Kantajat väittävät, että heidän vaatimuksensa ovat perusteltuja asetuksen 77 ja 78 artiklan perusteella siten kuin yhteisöjen tuomioistuin on niitä tulkinnut asioissa 733/79, Laterza, tuomio 12.6.1980 (Kok. 1980, s. 1915), 807/79, Gravina, tuomio 9.7.1980 (Kok. 1980, s. 2205) ja C-251/89, Athanasopoulos ym., tuomio 11.6.1991 (Kok. 1991, s. I-2797). Tämän oikeuskäytännön mukaan eläkeläisillä on oikeus avustusten täydennyksiin, vaikka eläkeoikeus olisikin saatu niiden asetuksen säännösten perusteella, jotka koskevat eri jäsenvaltioissa täyttyneiden kausien yhteenlaskemista.
7 Bundesanstalt für Arbeit hylkäsi vaatimukset. Sen mukaan vaatimusten tueksi esitettyä yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä ei voida soveltaa esitettyihin vaatimuksiin, koska avustusten täydennyksen suorittaminen on asetuksen 77 ja 78 artiklan mukaan mahdollista vain siinä tapauksessa, että eläkeoikeus tai orvon oikeus etuuteen perustuu yksinomaan Saksassa täyttyneisiin vakuutuskausiin. Vastaajan mukaan kantajat eivät siis täytä tätä edellytystä.
8 Asetuksen 77 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohdan mukaan eläkeläisten huollettavien lasten etuudet myönnetään "eläkeläiselle, joka saa eläkettä useamman kuin yhden jäsenvaltion lainsäädännön mukaan:
i) sen valtion lainsäädännön mukaisesti, jonka alueella hän asuu, edellyttäen, että tarvittaessa huomioon ottaen 79 artiklan 1 kohdan a alakohdan säännökset, oikeus yhteen 1 kohdassa tarkoitetuista etuuksista on saavutettu tämän valtion lainsäädännön mukaan".
9 Asetuksen 78 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohdassa säädetään vastaavasti, että orvon etuudet, perheavustukset mukaan lukien, myönnetään "sellaisen kuolleen palkatun työntekijän tai itsenäisen ammatinharjoittajan orvolle, joka on usean jäsenvaltion lainsäädännön alainen:
i) sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, jonka alueella orpo asuu, edellyttäen, että ottaen tarvittaessa huomioon 79 artiklan 1 kohdan a alakohdan säännökset oikeus yhteen 1 kohdassa tarkoitetuista etuuksista on saavutettu tämän valtion lainsäädännön mukaan".
10 Asetuksen N:o 1408/71
79 artiklan 1 kohdassa todetaan seuraavaa:
"Edellä 77 ja 78 artiklassa tarkoitetut etuudet annetaan sen lainsäädännön mukaisesti, joka määräytyy noiden artiklojen säännöksiä soveltamalla, laitoksesta, joka on vastuussa tämän lainsäädännön soveltamisesta, ja sen kustannuksella, niin kuin eläkeläiseen tai vainajaan olisi sovellettu vain toimivaltaisen valtion lainsäädäntöä.
Kuitenkin:
a) jos tämän lainsäädännön mukaisesti edellytetään, että etuuksia koskevan oikeuden saaminen, säilyttäminen tai takaisinsaaminen riippuu vakuutus-, työskentely-, itsenäisen ammatinharjoittamisen tai asumiskausien pituudesta, tällainen pituus määrätään ottaen tarvittaessa huomioon 45 artiklan säännökset tai 72 artiklan säännökset.
- - ".
11 Sozialgericht Nürnberg, jonne kantajat valittivat Bundesanstalt für Arbeitin päätöksistä, päätti lykätä ratkaisun antamista esittääkseen yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
"1) Onko asetuksen (ETY) N:o 1408/71
77 artiklan 2 kohdan b alakohtaa yhdessä saman asetuksen 79 artiklan 1 kohdan kanssa tulkittava sillä tavoin, että jäsenvaltion, jossa eläkeläiset eivät asu, on maksettava eläkeläisten huollettaville lapsille ja orvoille perheavustuksen täydennys, joka vastaa suuruudeltaan mainitussa jäsenvaltiossa maksettavien etuuksien ja asuinvaltiossa maksettavien etuuksien välistä erotusta, kun eläkeoikeutta jäsenvaltiossa ei ole saatu vain kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön perusteella, vaan myös yhteisön sosiaalioikeudessa vahvistettujen yhteensovittamissääntöjen perusteella?
2) Onko asetuksen (ETY) N:o 1408/71
78 artiklan 2 kohdan b alakohtaa yhdessä saman asetuksen 79 artiklan 1 kohdan kanssa tulkittava sillä tavoin, että jäsenvaltion, jossa orpo ei asu, on maksettava perheavustuksen täydennysosa, joka vastaa suuruudeltaan mainitussa jäsenvaltiossa maksettavien etuuksien ja asuinvaltiossa maksettavien etuuksien välistä erotusta, sellaisen kuolleen palkatun työntekijän tai itsenäisen ammatinharjoittajan orvolle, joka on usean jäsenvaltion lainsäädännön alainen, kun orvon eläkeoikeus siinä jäsenvaltiossa, jonka lainsäädännön alainen kuollut työntekijä tai ammatinharjoittaja on ollut, ei perustu yksinomaan tämän valtion lainsäädäntöön tai yhteisön sosiaalioikeudessa vahvistettuihin yhteensovittamissääntöihin?
3) Jos kahteen ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, eli oikeus perheavustuksiin on olemassa, onko avustuksen täydennysosan määrää vähennettävä jäsenvaltiossa täyttyneiden vakuutuskausien ja asuinvaltiossa (tai toisessa jäsenvaltiossa) täyttyneiden vastaavien vakuutuskausien välisessä suhteessa?
4) Voiko avustuksen täydennysosan saamisen estää se, että sosiaaliturvasopimusta soveltaen saatua eläkeoikeutta ei ole saatettu voimaan asetuksen (ETY) N:o 1408/71
94 artiklan 5 kohdan mukaisesti?
12 Sozialgericht Nürnberg peruutti 9.11.1995 tekemällään päätöksellä, joka saapui yhteisöjen tuomioistuimeen 16.11.1995, neljännen ennakkoratkaisukysymyksen sen vuoksi, että se oli ratkaistu kantajien eduksi.
Kaksi ensimmäistä ennakkoratkaisukysymystä
13 Kansallisen tuomioistuimen esittämät kaksi ensimmäistä kysymystä koskevat keskeisiltä osiltaan sitä, onko asetuksen 77 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohtaa ja 78 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohtaa tulkittava siten, että jäsenvaltion toimivaltaisella laitoksella on velvollisuus myöntää toisessa jäsenvaltiossa asuville eläkeläisille tai orvoille perheavustuksen täydennys silloin, kun perheavustus on pienempi siinä avustuksen myöntävässä jäsenvaltiossa, jossa hakija asuu, kuin ensin mainitussa jäsenvaltiossa, silloinkin kun eläkeoikeus tai orvon oikeus etuuteen ei perustu yksinomaan tässä valtiossa täyttyneisiin vakuutuskausiin.
14 Kantajien, Espanjan hallituksen ja komission mukaan EY:n perustamissopimuksen 48-51 artiklaan perustuva työntekijöiden vapaan liikkuvuuden periaate edellyttää, että kysymykseen vastataan myöntävästi, eli oikeus perheavustusta täydentävään avustukseen on olemassa myös silloin kun Saksan lainsäädännön mukainen eläkeoikeus tai orvon oikeus etuuteen perustuu yksinomaan asetuksen sääntöihin eri jäsenvaltioissa täyttyneiden vakuutuskausien yhteenlaskemisesta. Muutoin työntekijän mahdollisuus sijoittautua toiseen jäsenvaltioon voisi estyä sen vuoksi, että työntekijä joutuisi pelkäämään niiden perhe-etuuksien menettämistä, joihin hänellä olisi oikeus asuessaan jatkuvasti samassa valtiossa. Kantajat, Espanjan hallitus ja komissio korostavat myös sitä, ettei asetuksen 77 ja 78 artiklan tulkinnassa määräävänä ajatuksena ole yhden kansallisen lainsäädännön perusteella saavutettujen oikeuksien turvaaminen. Ne tukeutuvat tältä osin yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, jonka mukaan perustamissopimuksen 48-51 artiklan tavoitteita ei saavutettaisi, jos työntekijät menettäisivät liikkumisvapautensa käyttämisen vuoksi sosiaaliset etuutensa (ks. mm. asia C-186/90, Durighello, tuomio 28.11.1991, Kok. 1991, s. I-5773, 15 ja 16 kohta ja em. asia Athanasopoulos ym., 35 ja 37 kohta).
15 Tältä osin on huomautettava, että 77 ja 78 artiklan säännösten tarkoituksena on sen jäsenvaltion määrittäminen, jonka lainsäädännön mukaan eläkeläisten huollettaville lapsille ja orvoille myönnetään etuuksia, eli perhe-etuudet myönnetään periaatteessa tämän yhden jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti. Kummankin artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohdan mukaan silloin, kun eläkeläinen tai kuollut työntekijä on kuulunut useamman jäsenvaltion lainsäädännön alaisuuteen, kyseiset etuudet myönnetään sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jossa eläkeläinen tai kuolleen työntekijän orpo asuu.
16 Yhteisöjen tuomioistuin täsmentää kuitenkin, että kyseisiä säännöksiä on tulkittava sillä tavoin, että oikeus perheavustuksiin, joiden myöntäminen on työkyvyttömyys- tai vanhuuseläkkeeseen oikeutetun taikka orvon asuinvaltion velvollisuutena, ei vaikuta oikeuteen saada aikaisempaa ja määrältään suurempaa perheavustusta, jonka myöntämiseen toisella jäsenvaltiolla on velvollisuus. Näin ollen tämän jäsenvaltion on suoritettava näiden kahden avustuksen erotuksen suuruinen täydentävä avustus (ks. mm. em. asioissa Laterza ja Gravina annetut tuomiot).
17 Tämä tulkinta asetuksen 77 ja 78 artiklasta perustuu sille yhteisöjen tuomioistuimen usein toistamalle periaatteelle, että perustamissopimuksen 48-51 artiklan tavoitteita ei saavutettaisi, jos työntekijät menettäisivät liikkumisvapautensa käyttämisen vuoksi sosiaaliset etuutensa, jotka heille joka tapauksessa kuuluvat yhden jäsenvaltion lainsäädännön mukaan (ks. mm. asia 24/75, Petroni, tuomio 21.10.1975, Kok. 1975, s. 1149, 13 kohta). Asetuksen säännöksiä ei näin ollen voida soveltaa, jos ne ovat vaikutukseltaan sellaisia, että ne etuudet pienenisivät, jotka henkilö voisi yhden jäsenvaltion lainsäädännön mukaan saada vain tämän lainsäädännön mukaisesti täyttyneiden vakuutuskausien perusteella (ks. em. asiassa Petroni annettu tuomio, 16 kohta).
18 Asetuksen 77 ja 78 artiklan tulkitseminen sillä tavoin, että vain asuinvaltio on toimivaltainen myöntämään kyseiset perhe-etuudet, voisi johtaa siihen, että etuuksiin oikeutetut eivät saa toisen jäsenvaltion lainsäädännön nojalla heille kuuluvia etuuksia. Tämän vuoksi yhteisöjen tuomioistuin on edellä mainituissa asioissa Laterza ja Gravina annetuissa tuomiossa tulkinnut kyseisiä säännöksiä sillä tavoin, että periaate, jonka mukaan vain yksi valtio on velvollinen maksamaan etuuden, sisältää perheavustusten alalla poikkeuksen, jonka mukaan toinen jäsenvaltio voidaan velvoittaa myöntämään avustuksen täydennys.
19 Kyseisen poikkeussäännön taustalla olevat perustelut huomioon ottaen sen soveltamisalaa ei voida laajentaa koskemaan tilannetta, jossa avustuksen täydennys myönnetään myös silloin kun eläkeoikeus tai orvon oikeus etuuteen perustuu vain asetuksen säännöksiin vakuutuskausien yhteenlaskemisesta. Tässä tapauksessa 77 ja 78 artiklan soveltaminen ei estä etuuksiin oikeutettuja saamasta toisen jäsenvaltion lainsäädännön perusteella myönnettäviä etuuksia.
20 Tämän tulkinnan kumoamiseksi ei voida vedota edellä mainituissa asiassa Athanasopoulos ym. eikä asiassa Durighello annettuihin tuomioihin.
21 Asiassa Athanasopoulos ym. annetussa tuomiossa yhteisöjen tuomioistuinta pyydettiin tarkentamaan edellä mainittua oikeuskäytäntöään avustusten täydennyksiä koskevissa asioissa. Kysymys oli muun muassa siitä, onko täydennyksiä myönnettävä ainoastaan siinä tapauksessa, että eläkeoikeudet siinä jäsenvaltiossa, jonka laitokselta avustusten täydennyksiä haetaan, on saatu ennen kuin eläkkeeseen oikeutettu vaihtoi asuinpaikkaa ja että eläkeläisen huollettavat lapset olivat syntyneet ennen asuinpaikan vaihtamista. Yhteisöjen tuomioistuimen avustusten täydennyksiä koskevan oikeuskäytännön keskeiseen sisältöön, jonka mukaan oikeus tämänkaltaiseen avustuksen täydennykseen edellyttää sitä, että oikeus eläkkeeseen tai orvoneläkkeeseen on olemassa pelkästään yhden kansallisen lainsäädännön perusteella, eivät vaikuta perustelut, jotka se esitti vastatakseen kielteisesti näihin kahteen kysymykseen.
22 Samaan lopputulokseen päädytään asiassa Durighello annetussa tuomiossa, jossa kysymys oli toisenlaisesta tilanteesta muun muassa siltä osin kun siinä tarkasteltiin asetuksen 77-79 artiklan vaikutusta sen jäsenvaltion lainsäädännön soveltamiseen, jossa siirtotyöläinen asui. Tässä tuomiossa eläkettä asuinvaltiossaan nauttivalta siirtotyöläiseltä evättiin huollettavaa puolisoa koskevat perheavustukset, jotka perustuivat kansalliseen eläkkeensaajia koskevaan lainsäädäntöön, sen vuoksi, että työntekijä oli saanut eläkeoikeuden asetuksen säännösten perusteella. Yhteisöjen tuomioistuin vastasi ennakkoratkaisukysymykseen toteamalla vain, että asetuksen 77-79 artikla ei estä sitä, että kyseessä olevan kaltaista lainsäädäntöä sovelletaan henkilöön, jonka eläkeoikeus perustuu asetuksen säännöksiin.
23 Edellä esitetyn perusteella kahteen ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että asetuksen 77 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohtaa ja 78 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohtaa on tulkittava sillä tavoin, että jäsenvaltion toimivaltainen laitos ei ole velvollinen myöntämään toisessa jäsenvaltiossa asuville eläkeläisille tai orvoille perhe-etuuden täydennystä silloin kun asuinvaltion myöntämä perhe-etuus on pienempi kuin ensin mainitun jäsenvaltion lainsäädännön mukaiset etuudet, ellei eläkeoikeutta tai orvon oikeutta etuuteen ole saatu yksinomaan tässä jäsenvaltiossa täyttyneiden vakuutuskausien perusteella.
Kolmas ennakkoratkaisukysymys
24 Kahteen ensimmäiseen kysymykseen annettu vastaus huomioon ottaen kolmanteen kysymykseen vastaaminen on tarpeetonta.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
25 Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Saksan ja Espanjan hallituksille ja Euroopan yhteisöjen komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
on ratkaissut Sozialgericht Nürnbergin 16.1.1995 esittämät kysymykset seuraavasti:
Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on neuvoston 2.6.1983 antamalla asetuksella (ETY) N:o 2001/83 muutettuna ja ajan tasalle saatettuna, 77 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohtaa ja 78 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohtaa on tulkittava sillä tavoin, että jäsenvaltion toimivaltainen laitos ei ole velvollinen myöntämään toisessa jäsenvaltiossa asuville eläkeläisille tai orvoille perhe-etuuden täydennystä silloin kun asuinvaltion myöntämä perhe-etuus on pienempi kuin ensin mainitun jäsenvaltion lainsäädännön mukaiset etuudet, ellei eläkeoikeutta tai orvon oikeutta etuuteen ole saatu yksinomaan tässä jäsenvaltiossa täyttyneiden vakuutuskausien perusteella.