62021CJ0407_RES
Asia C-407/21
Union fédérale des consommateurs - Que choisir (UFC - Que choisir)jaConsommation, logement et cadre de vie (CLCV)
vastaan
Premier ministrejaMinistre de l’Économie, des Finances et de la Relance
(Conseil d’État’n (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö)
Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 8.6.2023
Ennakkoratkaisupyyntö – Matkapaketit ja yhdistetyt matkajärjestelyt – Direktiivi (EU) 2015/2302 – 12 artiklan 2–4 kohta – Matkapakettisopimuksen peruuttaminen – Väistämättömät ja poikkeukselliset olosuhteet – Covid-19-pandemia – Kyseessä olevan matkustajan matkapaketista suorittamien maksujen palauttaminen – Palautus rahana tai vastaava palautus hyvityssitoumuksen muodossa (matkakuponki) – Velvollisuus suorittaa palautus matkustajalle viimeistään 14 päivän kuluessa kyseessä olevan sopimuksen peruuttamisesta – Tilapäinen poikkeus tästä velvollisuudesta – Kansallisen oikeuden mukaisesti annetun ratkaisun, jolla kumotaan mainitun velvollisuuden kanssa ristiriidassa oleva kansallinen säännöstö, ajallisten vaikutusten mukauttaminen
Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Matkapaketit, pakettilomat ja pakettikiertomatkat – Direktiivi 2015/2302 – Matkapakettisopimuksen peruuttaminen – Matkanjärjestäjän velvollisuus palauttaa kyseessä olevan matkustajan matkapaketista suorittamat maksut – Palautuksen käsite – Soveltamisala
(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2015/2302 12 artiklan 2 ja 3 kohta)
(ks. 23–26 ja 31–35 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)
Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Matkapaketit, pakettilomat ja pakettikiertomatkat – Direktiivi 2015/2302 – Matkapakettisopimuksen peruuttaminen – Matkanjärjestäjän velvollisuus palauttaa kyseessä olevan matkustajan matkapaketista suorittamat maksut – Tilapäinen poikkeus – Kansallinen säännöstö, jolla vapautetaan matkapakettien matkanjärjestäjät covid-19-pandemian yhteydessä niiden velvollisuudesta palauttaa asianomaiselle matkustajalle kaikki peruutetun sopimuksen perusteella suoritetut maksut – Tarkoitus – Matkanjärjestäjien maksukyvyn ja kyseisen alan toimintakyvyn säilyttäminen – Tällainen säännöstö ei ole sallittu
(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2015/2302 4 artikla ja 12 artiklan 2–4 kohta)
(ks. 45, 46, 49–51, 54–58, 67–71, 75 ja 76 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
Jäsenvaltiot – Velvoitteet – Vilpittömän yhteistyön velvoite – Kansallisella tuomioistuimella ei ole mahdollisuutta mukauttaa unionin oikeuden vastaisen kansallisen säännöstön kumoamisesta antamansa ratkaisun ajallisia vaikutuksia
(SEU 4 artiklan 3 kohta)
(ks. 80–85 kohta ja tuomiolauselman 3 kohta)
Tiivistelmä
Ranskan hallitus hyväksyi covid-19-pandemian yhteydessä säännöstön, jonka tarkoituksena oli vapauttaa tilapäisesti matkapakettien matkanjärjestäjät niiden velvollisuudesta palauttaa matkustajien suorittamat maksut matkapakettisopimuksen peruuttamistapauksessa (
1
). Kaksi kuluttajansuojayhdistystä vaati Conseil d’État'ssa (ylin hallintotuomioistuin, Ranska) kyseisen säännöstön kumoamista vedoten siihen, että siinä loukataan tällaisen sopimuksen tehneiden matkustajien oikeutta peruuttaa kyseinen sopimus väistämättömien ja poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi ja saada palautetuiksi kaikki matkapaketista suoritetut maksut viimeistään 14 päivän kuluttua kyseisen sopimuksen peruuttamisesta, kuten matkapakettidirektiivissä säädetään (
2
).
Kyseinen tuomioistuin on epävarma erityisesti kyseisessä direktiivissä tarkoitetun palauttamisen käsitteen tulkinnasta sekä siitä, onko kansallinen säännöstö, joka koskee matkapakettien matkanjärjestäjien tilapäistä vapauttamista niiden palautusvelvollisuudesta, yhteensopiva kyseisen direktiivin kanssa.
Unionin tuomioistuin täsmentää tuomiossaan palauttamisen käsitettä matkapakettidirektiivin yhteydessä. Lisäksi se lausuu kansallisen säännöstön yhteensoveltumattomuudesta tämän direktiivin kanssa (
3
) ja tämän saman unionin oikeuden vastaiseksi todetun säännöstön kumoamisesta annetun kansallisen päätöksen ajallisten vaikutusten mukauttamisesta.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Ensinnäkin unionin tuomioistuin katsoo, että sanamuodon mukaisen tulkinnan mukaan matkapakettidirektiivissä tarkoitettu palautuksen käsite (
4
) koskee matkapaketista suoritettujen maksujen palauttamista yksinomaan rahasumman muodossa. Kyseisessä direktiivissä ei nimenomaisesti säädetä mahdollisuudesta korvata tämä rahasumman maksamisvelvollisuus muunlaisella suorituksella, kuten muun muassa tarjoamalla matkakuponkeja. Tällä oikeudella saada palautus rahana, joka on kuluttajien vapaasti käytettävissä, edistetään heidän etujensa suojaamisen tavoitetta.
Toiseksi unionin tuomioistuin toteaa, että matkapakettidirektiivi on esteenä sille, että matkapakettien matkanjärjestäjät vapautetaan tilapäisesti (
5
) covid-19-pandemian yhteydessä niiden velvollisuudesta palauttaa asianomaisille matkustajille viimeistään 14 päivän kuluttua sopimuksen peruuttamisesta kaikki peruutetun sopimuksen perusteella suoritetut maksut. Tämä päätelmä pysyy samana myös silloin, kun tällaisella kansallisella toimenpiteellä pyritään välttämään se, että odotettavissa olevien palautusvaatimusten suuren määrän vuoksi kyseisten matkanjärjestäjien maksukyky heikentyy niin, että se vaarantaa niiden olemassaolon, ja säilyttämään siten kyseisen alan toimintakyky.
Unionin tuomioistuin tarkastelee aluksi väistämättömien ja poikkeuksellisten olosuhteiden käsitettä (
6
). Oikeusvarmuuden periaatteen mukaisesti ja kuluttajansuojan kannalta tämä käsite voi kattaa covid-19-pandemian siltä osin kuin se kuuluu ”merkittäviin riskeihin ihmisten terveydelle” (
7
), ja sitä voidaan soveltaa matkapakettisopimusten peruuttamisiin silloin, kun ne perustuvat tällaisen tapahtuman vaikutuksiin.
Tämän jälkeen unionin tuomioistuin korostaa, että käsite ”väistämättömät ja poikkeukselliset olosuhteet” muistuttaa ylivoimaisen esteen käsitettä ja erityisesti matkapakettidirektiivin valmistelutyöt huomioon ottaen merkitsee viimeksi mainitun käsitteen tyhjentävää täytäntöönpanoa mainitun direktiivin yhteydessä. Jäsenvaltiot eivät siis voi vapauttaa matkapakettien matkanjärjestäjiä ylivoimaisen esteen perusteella edes väliaikaisesti kyseisessä direktiivissä säädetystä palautusvelvollisuudesta, koska siinä ei säädetä mistään poikkeuksesta kyseisen velvoitteen pakottavuudesta ylivoimaisen esteen perusteella.
Vaikka oletettaisiin, että jäsenvaltiot voivat tehokkaasti vedota kansallisissa tuomioistuimissaan siihen, että kansallisen säännöstön yhteensoveltumattomuus direktiivin säännösten kanssa on perusteltua ylivoimaisen esteen vuoksi, unionin tuomioistuin täsmentää, että kansallinen lainsäädäntö, jonka nojalla on mahdollista covid-19-pandemian kaltaisessa maailmanlaajuisessa terveyskriisissä vapauttaa matkapakettien matkanjärjestäjät niiden velvollisuudesta palauttaa asianomaisille matkustajille matkapaketista suoritetut maksut, ei selvästikään täytä niitä edellytyksiä, joiden täyttyessä jäsenvaltiot voivat vedota ylivoimaiseen esteeseen.
Siten ensinnäkin on niin, että vaikka asianomainen jäsenvaltio ei voi vaikuttaa covid-19-pandemian kaltaiseen laajamittaiseen terveyskriisiin, joka on epätavallinen ja ennalta-arvaamaton, kansallista säännöstöä, jossa vapautetaan yleisesti kaikki matkanjärjestäjät palautusvelvollisuudesta, ei voida sen luonteenkaan vuoksi oikeuttaa ylivoimaisen esteen perusteella. Kyseisen palautusvelvollisuuden yleisellä väliaikaisella keskeyttämisellä ei oteta huomioon asianomaisten matkanjärjestäjien konkreettista ja yksilöllistä taloudellista tilannetta. Toiseksi ei ole osoitettu, että taloudellisia vaikutuksia, joihin kyseisellä säännöstöllä pyrittiin reagoimaan, ei olisi voitu välttää muutoin kuin rikkomalla matkapakettidirektiiviä eikä erityisesti toteuttamalla tiettyjä valtiontukitoimenpiteitä. Kolmanneksi kansallista lainsäädäntöä, jossa säädetään matkapakettien matkanjärjestäjien vapauttamisesta niiden palautusvelvollisuudesta jopa 21 kuukauden ajan asianomaisen matkapakettisopimuksen peruuttamista koskevasta ilmoituksesta, ei selvästikään ole laadittu siten, että sen vaikutukset rajoitettaisiin koskemaan aikaa, joka on tarpeen mahdollisesti ylivoimaisena esteenä pidettävän tapahtuman aiheuttamien vaikeuksien korjaamiseksi.
Kolmanneksi ja viimeiseksi unionin tuomioistuin muistuttaa, että kun kansallisen tuomioistuimen ratkaistavana on kansallisen oikeutensa mukaisesti kumoamiskanne kansallisesta säännöstöstä, jonka se katsoo olevan unionin oikeuden vastainen, sen on kumottava kyseinen säännöstö. Nyt käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuin täsmentää yhtäältä, että covid-19-pandemiasta matkapakettialalle aiheutuneet taloudelliset vaikutukset eivät ole rinnastettavissa pakottaviin näkökohtiin, jotka liittyvät ympäristönsuojeluun tai sähköntoimituksiin kyseisessä jäsenvaltiossa ja jotka ovat poikkeuksellisia olosuhteita, joiden vuoksi se on tunnustanut kansallisten tuomioistuinten oikeuden mukauttaa ajallisesti ja vaikutuksiltaan niiden ratkaisuja, joilla ne kumoavat unionin oikeuden vastaiseksi katsotun kansallisen säännöstön. Toisaalta unionin tuomioistuin toteaa, ettei vaikuta siltä, että kansallisen säännöstön, jonka nojalla jäsenvaltiot voivat covid-19-pandemian yhteydessä vapauttaa matkapakettien matkanjärjestäjät niiden palautusvelvollisuudesta, kumoamisella olisi niin laajoja haitallisia seurauksia matkapakettialalle, että sen vaikutusten voimassa pitäminen olisi välttämätöntä tämän alan toimijoiden taloudellisten intressien suojaamiseksi. Näin ollen kansallinen tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi on saatettu matkapakettidirektiivin kanssa ristiriitaisen kansallisen säännöstön kumoamista koskeva kanne, ei voi vilpittömän yhteistyön periaatteen (
8
) nojalla mukauttaa kyseisen kansallisen säännöstön kumoamisesta antamansa ratkaisun ajallisia vaikutuksia.
(
1
)	Tiettyjen turisti- ja lomamatkoja koskevien sopimusten peruuttamisen taloudellisista ehdoista poikkeuksellisissa ja väistämättömissä olosuhteissa tai force majeure -tilanteessa 25.3.2020 annetun asetuksen nro 2020-315 (l’ordonnance no 2020-315 du 25 mars 2020 relative aux conditions financières de résolution de certains contrats de voyages touristiques et de séjours en cas de circonstances exceptionnelles et inévitables ou de force majeure) 1 §:ssä ssä annettiin matkanjärjestäjille 1.3.–15.9.2020 tehtyjen peruuttamisilmoitusten osalta mahdollisuus kuitata palautusvelvoitteensa tarjoamalla asianomaiselle matkustajalle viimeistään kolmen kuukauden kuluttua siitä, kun kyseessä olevan matkapakettisopimuksen peruuttamisesta on ilmoitettu, matkakuponki, jonka määrä vastaa matkapaketista suoritettuja maksuja, ja tällainen kuponki on voimassa 18 kuukauden ajan.
(
2
)	Ks. matkapaketeista ja yhdistetyistä matkajärjestelyistä sekä asetuksen (EY) N:o 2006/2004 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/83/EU muuttamisesta ja neuvoston direktiivin 90/314/ETY kumoamisesta 25.11.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/2302 (EUVL 2015, L 326, s. 1, jäljempänä matkapakettidirektiivi) 12 artikla. Kyseisen artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen mukaan matkustajalla on oikeus purkaa matkapakettisopimus ennen matkapaketin alkamista peruutusmaksua maksamatta, jos matkakohteessa tai sen välittömässä läheisyydessä vallitsevat väistämättömät ja poikkeukselliset olosuhteet, jotka vaikuttavat merkittävästi matkapaketin toteuttamiseen tai jotka vaikuttavat merkittävästi matkustajien kuljetukseen matkakohteeseen.
(
3
)	Ks. erityisesti matkapakettidirektiivin 4 artikla ja 12 artiklan 2–4 kohta.
(
4
)	Ks. erityisesti matkapakettidirektiivin 12 artiklan 2 ja 3 kohta. Kyseisen artiklan 2 kohdan toisessa virkkeessä säädetään, että matkapakettisopimuksen peruuttamistapauksessa asianomaisella matkustajalla on oikeus siihen, että hänelle palautetaan kaikki matkapaketista suoritetut maksut. Lisäksi saman direktiivin 4 artiklassa ja 12 artiklan 3 kohdan b alakohdassa säädetään, että jos väistämättömät ja poikkeukselliset olosuhteet estävät matkanjärjestäjää toteuttamasta sopimusta, se voi purkaa matkapakettisopimuksen ja palauttaa matkustajalle kaikki matkapaketista suoritetut maksut ilman aiheetonta viivytystä ja joka tapauksessa viimeistään 14 päivän kuluttua matkapakettisopimuksen purkamisesta.
(
5
)	Ks. matkapakettidirektiivin 4 artikla ja 12 artiklan 2–4 kohta.
(
6
)	Sellaisena kuin siitä säädetään matkapakettidirektiivin 12 artiklan 2 kohdassa ja 3 kohdan b alakohdassa. ”Väistämättömien ja poikkeuksellisten olosuhteiden” käsitteellä määritetään kyseisen direktiivin 3 artiklan 12 kohdassa tarkoitettavan ”tilannetta, johon tällaiseen tilanteeseen vetoava osapuoli ei voi vaikuttaa ja jonka seurauksia ei olisi voitu välttää, vaikka kaikki kohtuulliset toimenpiteet olisi toteutettu”.
(
7
)	Matkapakettidirektiivin 31 perustelukappaleen – jossa täsmennetään väistämättömien ja poikkeuksellisten olosuhteiden käsitteen soveltamisala – mukaan merkittävät riskit ihmisten terveydelle kuuluvat tämän käsitteen soveltamisalaan.
(
8
)	SEU-sopimuksen 4 artiklan 3 kohta.