Asia C-646/20
Senatsverwaltung für Inneres und Sport, Standesamtsaufsicht
vastaan
TB
(Bundesgerichtshofin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 15.11.2022
Ennakkoratkaisupyyntö – Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Tuomioistuimen toimivalta sekä tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa – Avioero – Asetus (EY) N:o 2201/2003 – 2 artiklan 4 alakohta ja 21 artikla – ”Tuomion” käsite – Puolisoiden välisellä sopimuksella sovitun ja toisen jäsenvaltion väestörekisteriviranomaisen julistaman avioliiton purkamisen tunnustaminen jäsenvaltiossa – Kriteeri sen määrittämiseksi, onko kyseessä ”tuomio”
Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Tuomioistuimen toimivalta sekä tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa – Asetus N:o 2201/2003 – Tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano – Tuomion käsite – Soveltamisala – Jäsenvaltion väestörekisterinpitäjän kyseisen jäsenvaltion lainsäädännössä säädettyjen edellytysten mukaisesti laatima avioeroasiakirja kuuluu käsitteen soveltamisalaan
(27.9.1968 tehdyn yleissopimuksen 25 artikla; neuvoston asetuksen N:o 2201/2003 2 artiklan 4 alakohta sekä 21, 22 ja 46 artikla ja neuvoston asetuksen 2019/1111 johdanto-osan 14 perustelukappale sekä 30 ja 65 artikla)
(ks. 48, 49, 53–56, 59–61 ja 67 kohta sekä tuomiolauselma)
Tiivistelmä
TB, joka on sekä Saksan että Italian kansalainen, avioitui vuonna 2013 Italian kansalaisen RD:n kanssa Berlinissä, jossa heidän avioliittona merkittiin avioliittorekisteriin. Vuonna 2017 he panivat vireille avioeromenettelyn tuomioistuinmenettelyn ulkopuolella Parman (Italia) väestörekisterinpitäjän luona. He saapuivat Italian lainsäädännön(1) mukaisesti useita kertoja tämän viranomaisen luo ilmaistakseen ja vahvistaakseen tahtonsa avioliittonsa purkamiseen. Tämän menettelyn päätteeksi kyseinen viranomainen antoi TB:lle Bryssel II a -asetuksen(2) 39 artiklassa tarkoitetun todistuksen, jossa vahvistettiin hänen avioeronsa RD:stä.
TB teki tämän jälkeen hakemuksen avioeron merkitsemisestä Berliinin avioliittorekisteriin. Tämä hakemus johti oikeusriitaan, joka koski kysymystä siitä, edellyttikö avioeron merkitseminen osavaltion toimivaltaisen tuomioistuimen ennalta toteuttamaa tunnustamista, josta säädetään Saksan lainsäädännössä avioliittoa koskevissa asioissa ulkomailla annettujen ratkaisujen osalta. Bundesgerichtshof (liittovaltion ylin tuomioistuin, Saksa), jonka käsiteltäväksi valitus oli saatettu, päätti tiedustella unionin tuomioistuimelta Bryssel II a -asetuksessa tarkoitetun avioeroa koskevan ”tuomion” käsitteen tulkintaa. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee erityisesti, sovelletaanko mainitussa asetuksessa säädettyjä avioerotuomioita koskevia tunnustamissääntöjä Italian oikeudessa säädetyn kaltaiseen tuomioistuinmenettelyn ulkopuolella julistettuun avioeroon, joten Saksassa ei tarvita mitään edeltävää tunnustamismenettelyä.
Unionin tuomioistuin on suuren jaoston kokoonpanona katsonut, että jäsenvaltion väestörekisterinpitäjän laatima avioeroasiakirja, joka sisältää puolisoiden tekemän avioerosopimuksen, jonka he ovat vahvistaneet kyseisen rekisterinpitäjän luona kyseisen jäsenvaltion lainsäädännössä säädettyjen edellytysten mukaisesti, on erityisesti Bryssel II a -asetuksen 21 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi kyseisen asetuksen 2 artiklan 4 alakohdassa tarkoitettu tuomio.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Ensinnäkin unionin tuomioistuin tukeutuu erityisesti Bryssel II a -asetuksen 2 artiklan 1 ja 4 alakohdassa tarkoitettuihin ”tuomion” ja ”tuomioistuimen” määritelmiin ja toteaa, että asetus kattaa jäsenvaltioissa(3) annetut avioeroratkaisut, jotka on julistettu sekä tuomioistuinmenettelyn että tuomioistuinmenettelyn ulkopuolisen menettelyn päätteeksi, siltä osin kuin jäsenvaltioiden oikeudessa annetaan myös tuomioistuimen ulkopuolisille viranomaisille toimivalta avioeroasiassa. Siten kaikki tällaisten toimivaltaisten tuomioistuimen ulkopuolisten viranomaisten antamat ratkaisut on lähtökohtaisesti Bryssel II a -asetuksen 21 artiklan nojalla tunnustettava ilman eri toimenpiteitä muissa jäsenvaltioissa.
Toiseksi siitä, kuinka laajaa valvontaa avioeroasioissa toimivaltaisen viranomaisen on harjoitettava, jotta muun muassa sen keskinäiseen suostumukseen perustuvan avioeron yhteydessä laatimaa avioeroasiakirjaa voitaisiin pitää ”tuomiona”, unionin tuomioistuin täsmentää tuomioiden tunnustamista koskevaan oikeuskäytäntöönsä(4) tukeutuen, että kaikkien viranomaisten, jotka antavat Bryssel II a -asetuksen 2 artiklan 4 alakohdassa tarkoitetun ”tuomion”, on voitava valvoa avioeron julistamista. Tämä edellytys tarkoittaa, että viranomainen tutkii yhteiseen suostumukseen perustuvien avioerojen yhteydessä sekä avioeron edellytykset kansallisen oikeuden perusteella ett’ eroavien puolisoiden suostumuksen tosiasiallisuuden ja pätevyyden.
Unionin tuomioistuin toteaa lisäksi, että mainittu edellytys on jatkuvuutta silmällä pitäen sisällytetty Bryssel II b -asetukseen(5), jolla Bryssel II a -asetuksen uudelleenlaadintana on kumottu viimeksi mainittu asetus 1.8.2022 alkaen. Bryssel II b -asetuksen syntyhistoriasta seuraa, ettei unionin lainsäätäjä pyrkinyt ottamaan käyttöön uusia sääntöjä vaan ainoastaan ”selventämään” yhtäältä virallisia asiakirjoja ja sopimuksia koskevaan Bryssel II a -asetuksen 46 artiklaan jo kirjatun säännön ulottuvuutta ja toisaalta perustetta, jolla voidaan erottaa ”tuomion” käsite ”virallisen asiakirjan” ja ”osapuolten välisen sopimuksen” käsitteistä, eli selventämään aineellista tutkimista koskevaa perustetta.
Näin ollen silloin, kun tuomioistuimen ulkopuolinen toimivaltainen viranomainen hyväksyy aineellisen sisällön tutkittuaan avioerosopimuksen, se tunnustetaan Bryssel II a -asetuksen 21 artiklan ja Bryssel II b -asetuksen 30 artiklan mukaiseksi ratkaisuksi. Sitä vastoin muut avioerosopimukset, joilla on sitova oikeusvaikutus ratkaisun antaneessa jäsenvaltiossa, tunnustetaan tapauskohtaisesti joko virallisiksi asiakirjoiksi tai sopimuksiksi Bryssel II a -asetuksen 46 artiklan ja Bryssel II a -asetuksen 65 artiklan mukaisesti.
Näiden seikkojen perusteella unionin tuomioistuin päättelee nyt käsiteltävässä asiassa, että kyseessä on Bryssel II a -asetuksen 2 artiklan 4 alakohdassa tarkoitettu ”tuomio”.
Italian lainsäädännön(6) mukaan väestörekisterinpitäjän on saatava kummaltakin puolisolta henkilökohtaisesti ja kahteen kertaan ilmoitus vähintään 30 päivän välein, mikä merkitsee sitä, että väestörekisterinpitäjä varmistuu siitä, että heidän suostumuksensa avioeroon on pätevä, vapaa ja tietoinen. Kyseinen väestörekisterinpitäjä tutkii lisäksi avioerosopimuksen sisällön varmistaen erityisesti, että kyseinen sopimus koskee ainoastaan avioliiton purkamista tai avioliiton siviilioikeudellisten vaikutusten päättämistä mutta ei varallisuuden siirtoa ja ettei kyseisillä puolisoilla ole alaikäisiä lapsia tai täysi-ikäisiä lapsia, jotka ovat oikeustoimikelvottomia, vaikeasti vammaisia tai taloudellisesti riippuvaisia. Jos yksi tai useampi Italian lainsäädännössä säädetyistä edellytyksistä ei täyty, väestörekisterinpitäjällä ole oikeutta julistaa tämän lainsäädännön nojalla avioeroa.
1      Asetuksen nro 132 12 § –Tuomioistuinten ulkopuolisia riidanratkaisumenettelyjä koskevista kiireellisistä toimenpiteistä ja muista toimenpiteistä riita asian oikeudenkäyntien ruuhkautumisen vähentämiseksi 12.9.2014 annettu asetus nro 132 (Decreto Legge No 132 – Misure urgenti di degiurisdizionalizzazione ed altri interventi per la definizione dell’arretrato in materia di processo civile; GURI nro 212, 12.9.2014), joka on muunnettu laiksi ja johon on tehty muutoksia 10.11.2014 annetulla lailla nro 162 (GURI nro 261, 10.11.2014) (jäljempänä asetus nro 132/2014).
2      Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2201/2003 (EUVL 2003, L 338, s. 1; jäljempänä Bryssel II a -asetus).
3      Bryssel II a -asetuksen 2 artiklan 3 alakohdan mukaan jäsenvaltiolla tarkoitetaan kaikkia jäsenvaltioita lukuun ottamatta Tanskan kuningaskuntaa.
4      Tuomio 2.6.1994, Solo Kleinmotoren (C-414/92, EU:C:1994:221) ja tuomio 20.12.2017, Sahyouni (C-372/16, EU:C:2017:988).
5      Tuomioistuimen toimivallasta, päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja kansainvälisestä lapsikaappauksesta 25.6.2019 annettu neuvoston asetus (EU) 2019/1111 (EUVL 2019, L 178, s. 1; jäljempänä Bryssel II b -asetus),
6      Asetuksen nro 132/2014 12 §.