62006B0107
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS (viides jaosto)
15 päivänä joulukuuta 2009 (
*1
)
Asiassa T-107/06,
Inet Hellas Ilektroniki Ipiresia Pliroforion EPE (Inet Hellas), kotipaikka Ateena (Kreikka), edustajanaan asianajaja V. Chatzopoulos,
kantajana,
vastaan
Euroopan komissio, asiamiehinään G. Zavvos ja E. Montaguti,
vastaajana,
jossa on kyse komission 31.1.2006 päivättyyn kirjeeseen sisältyväksi väitetyn päätöksen, jolla .eu-aluetunnuksen organisoinnin, hallinnon ja ylläpidon tehtäväkseen saanut taho on hylännyt kantajan .eu-tunnuksen ylemmän tason verkkotunnukseksi rekisteröimistä koskevan hakemuksen kumoamisesta,
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Vilaras sekä tuomarit M. Prek ja V. M. Ciucă (esittelevä tuomari),
kirjaaja: E. Coulon,
on antanut seuraavan
määräyksen
Asiaa koskevat oikeussäännöt
1
Asiaa koskevat oikeussäännöt ovat pääasiallisesti kahdessa asetuksessa: perusasetuksessa, joka on aluetunnuksen ”.eu” perustamisesta 22.4.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 733/2002 (EYVL L 113, s. 1), ja täytäntöönpanoasetuksessa, joka on .eu-aluetunnuksen perustamista ja käyttöä koskevista yleisistä toimintasäännöistä ja rekisteröintiä koskevista periaatteista annettu komission asetus (EY) N:o 874/2004 (EUVL L 162, s. 40), sellaisena kuin se on muutettuna annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1654/2005 (EUVL L 266, s. 35).
Asetus N:o 733/2002
2
Asetuksen N:o 733/2002 johdanto-osan ensimmäisessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Aluetunnuksen ’.eu’ luominen on eräs sähköisen kaupankäynnin edistämiseen liittyvistä tavoitteista eEurope-aloitteessa, joka hyväksyttiin Eurooppa-neuvoston kokouksessa Lissabonissa 23 ja .”
3
Asetuksen N:o 733/2002 johdanto-osan 13 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Komission olisi nimettävä rekisteri avoimen, julkisen ja ketään syrjimättömän valintamenettelyn perusteella – –. Komission olisi tehtävä valitun rekisterin kanssa sopimus, jossa olisi eriteltävä rekisteriin aluetunnuksen ’.eu’ organisointiin, hallintoon ja hallinnointiin sovellettavat ehdot ja jonka olisi oltava määräaikainen ja uusittavissa.”
4
Asetuksen N:o 733/2002 artiklan 2 a kohdassa ”rekisteri” määritellään tahoksi, ”jonka tehtäväksi on annettu aluetunnuksen ’.eu’ organisointi, hallinto ja hallinnointi. Tähän kuuluu muun muassa asianomaisten tietokantojen ja niihin liittyvien julkisten hakupalvelujen ylläpito, verkkotunnusten rekisteröinti, verkkotunnusrekisterin toiminta, rekisterin nimipalvelinten toiminta ja aluetunnuksen asetustiedostojen jakelu”.
5
Asetuksen N:o 733/2002 3 artiklan otsikko on ”Rekisterin ominaispiirteet”, ja siinä säädetään seuraavaa:
”1.   Komissio
a)
vahvistaa – – perusteet ja menettelyn rekisterin nimeämiseksi;
b)
nimeää – – rekisterin julkaistuaan [Euroopan unionin virallisessa lehdessä] kiinnostuksenilmaisua koskevan pyynnön ja saatettuaan tällaista pyyntöä koskevan menettelyn päätökseen;
c)
tekee – – sopimuksen, jossa määritellään ehdot, joiden mukaisesti komissio valvoo rekisterin harjoittamaa aluetunnuksen ’.eu’ organisointia, hallintoa ja ylläpitoa – –
3.   Saatuaan komissiolta ennalta luvan rekisterin on tehtävä asianmukainen sopimus maantieteellisen aluetunnuksen ’.eu’ jakamisesta – –”
6
Asetuksen N:o 733/2002 4 artiklan otsikko on ”Rekisterin velvollisuudet”, ja siinä säädetään seuraavaa:
”Rekisterin on noudatettava tässä asetuksessa säädettyjä ja 3 artiklassa tarkoitetuissa sopimuksissa määrättyjä sääntöjä, periaatteita ja menettelyjä. Rekisterin on sovellettava avoimia ja ketään syrjimättömiä menettelyjä – –”
7
Asetuksen N:o 733/2002 5 artiklan otsikko on ”Toimintaperiaatteet”, ja siinä säädetään seuraavaa:
”1.   Komissio hyväksyy rekisteriä kuultuaan ja 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen aluetunnuksen ’.eu’ perustamista ja käyttöä koskevat yleiset toimintasäännöt sekä rekisteröintiä koskevat yleiset toimintaperiaatteet. Näihin sääntöihin ja periaatteisiin on sisällyttävä muun muassa:
a)
tuomioistuinten ulkopuolista riitojen ratkaisua koskevat periaatteet;
b)
verkkotunnusten rekisteröinnillä keinotteluun ja rekisteröinnin väärinkäyttöön liittyvät yleiset toimintaperiaatteet, mukaan lukien mahdollisuus rekisteröidä verkkotunnuksia vaiheittain sen varmistamiseksi, että kansallisen ja/tai yhteisön oikeuden perusteella tunnustetuilla tai hyväksytyillä nimen rekisteröintioikeuden saaneilla henkilöillä sekä julkisyhteisöillä olisi riittävä määräaikainen tilaisuus nimensä rekisteröintiin;
c)
verkkotunnusten mahdollista peruuttamista koskevat periaatteet, omistajaa vailla oleviin tunnuksiin liittyvät kysymykset mukaan lukien;
d)
kielellisiä ja maantieteellisiä seikkoja koskevat kysymykset; sekä
e)
teollis- ja tekijänoikeuksien ja muiden oikeuksien käsittely.
– –”
8
Asetuksen N:o 733/2002 7 artiklan mukaan ”yhteisö pidättää itsellään kaikki aluetunnukseen ’.eu’ liittyvät oikeudet, mukaan lukien erityisesti teollis- ja tekijänoikeudet sekä muut sellaiset oikeudet rekisteritietokantoihin, joita tarvitaan tämän asetuksen täytäntöönpanon varmistamiseksi, sekä oikeuden vaihtaa rekisterinä toimiva taho”.
Asetus N:o 874/2004
9
Asetuksen N:o 874/2004 johdanto-osassa täsmennetään, että kyseinen asetus perustuu ”asetuks[een N:o 733/2002] ja erityisesti sen 5 artiklan 1 koh[taan]”.
10
Asetuksen N:o 874/2004 johdanto-osan viidennessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Jotta turvattaisiin kuluttajien oikeuksien parempi suoja, rekisterinpitäjien ja rekisteröijien välisissä yhteisön nimikkeitä koskevissa riidoissa olisi sovellettava jonkin jäsenvaltion lakia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mitään lainkäyttövaltaa ja sovellettavaa oikeutta koskevia yhteisön sääntöjä.”
11
Asetuksen N:o 874/2004, sellaisena kuin se on muutettuna, 8 artiklassa, otsikon ”Maiden nimien varaaminen ja kaksikirjaimiset maakoodit” alla säädetään seuraavaa:
”1.   Ainoastaan tämän asetuksen liitteessä luetellut maat saavat varata tai rekisteröidä luettelossa mainitut nimet suoraan .eu-aluetunnuksen alle.
2.   Kaksikirjaimisia maakoodeja ei saa rekisteröidä ylemmän tason verkkotunnuksiksi suoraan .eu-aluetunnuksen alle.”
12
Asetuksen N:o 874/2004 10 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Kansallisessa ja/tai yhteisön oikeudessa tunnustettujen tai vahvistettujen aiempien oikeuksien haltijat ja julkisoikeudelliset elimet voivat rekisteröidä verkkotunnuksia vaiheittaisen rekisteröintijakson aikana ennen kuin .eu-aluetunnuksen alaisten verkkotunnusten yleinen rekisteröinti alkaa.
– –”
13
Asetuksen N:o 874/2004 22 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Vaihtoehtoisen riidanratkaisumenettelyn voi käynnistää mikä tahansa osapuoli, jos:
– –
b)
rekisterin tekemä päätös on ristiriidassa tämän asetuksen tai asetuksen – – N:o 733/2002 kanssa.
2.
Osallistuminen vaihtoehtoiseen riidanratkaisumenettelyyn on verkkotunnuksen haltijalle ja rekisterille pakollista.
– –
11.
– –
Menettelyssä rekisteriä vastaan vaihtoehtoisen riidanratkaisuelimen on päätettävä, onko rekisterin tekemä päätös ristiriidassa tämän asetuksen tai asetuksen – – N:o 733/2002 kanssa. Vaihtoehtoisen riidanratkaisuelimen on päätettävä päätöksen kumoamisesta ja se voi tarvittaessa päättää, että kyseinen verkkotunnus siirretään, suljetaan tai myönnetään, edellyttäen että, sikäli kuin on tarpeen, asetuksen – – N:o 733/2002 4 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetyt yleiset kelpoisuusperusteet täyttyvät.
– –
13.
Vaihtoehtoisen riidanratkaisumenettelyn tulokset sitovat osapuolia ja rekisteriä, paitsi jos kolmenkymmenen päivän kuluessa vaihtoehtoisen riidanratkaisumenettelyn tuloksen ilmoittamisesta käynnistetään oikeudenkäyntimenettely.”
Asian taustalla olevat tosiseikat
14
Aluenimijärjestelmä (Domain Name System) mahdollistaa liikkumisen internetissä yhdistämällä verkkotunnukset numeroihin, jotka yksilöivät internetverkkoon kytketyt tietokoneet. Tämän palvelun teknisten elementtien hallinnointia koordinoi Kalifornian (Yhdysvallat) oikeuden mukaan perustettu voittoa tavoittelematon organisaatio nimeltään Internet Corporation for Assigned Names and Numbers (jäljempänä ICANN). Se vastaa myös juuripalvelinjärjestelmän ja aluetunnusjärjestelmän hallinnoinnista. Aluetunnus (Top Level Domain) kokoaa ryhmän internetiin kytketyistä tietokoneista. Se näkyy kaikkien verkkotunnusten oikealla puolella, ja se muodostuu pisteestä ja erityiskoodista, pisteestä ja yleiskoodista, esimerkiksi ”.com”, ”.net” tai ”.org”, tai pisteestä ja maantieteellisestä koodista, esimerkiksi ”.lu”.
15
ICANN:n hallitus antoi 21.3.2005 puheenjohtajalleen ja yleiskokoukselle luvan tehdä sopimuksen.eu-aluetunnuksen hallinnoinnin siirtämisestä Euroopan yhteisöjen komission nimeämän Belgian oikeuden mukaan perustetun voittoa tavoittelemattoman yhdistyksen European Registry for Internet Domains (jäljempänä EURid) kanssa [ks. .eu-aluetunnusrekisterin nimeämisestä tehty komission päätös 2003/375/EY (EUVL L 128, s. 29)].
16
Kantaja Inet Hellas Ilektroniki Ipiresia Pliroforion EPE (Inet Hellas) on yhtiö, joka toimii internetin teleliikennepalvelujen alalla. Erityisesti se rekisteröi kolmansille nimi.co.gr.-tyyppisiä verkkotunnuksia, koska se hallinnoi .gr-aluetunnuksen ylemmän tason.co-tunnusta.
17
Kantaja jätti 17.4.2001 sisämarkkinoiden harmonisointivirastolle (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) hakemuksen merkin CO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna (korvattuna yhteisön tavaramerkistä annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1)), nojalla.
18
SMHV rekisteröi 5.8.2002 yhteisön tavaramerkin CO numerolla 2191500.
19
Kantaja jätti 7.12.2005 EURid:lle hakemuksen .co-tunnuksen rekisteröimisestä .eu-aluetunnuksen ylemmän tason verkkotunnukseksi.
20
EURid kieltäytyi rekisteröimästä .co-tunnusta .eu-aluetunnuksen ylemmän tason verkkotunnukseksi. EURid vastasi 7.12.2005 päivätyssä kirjeessään kantajalle erityisesti, että kyseisen tunnuksen rekisteröinti oli suljettu pois asetuksessa N:o 733/2002 ja N:o 874/2004, koska valtion koodeja ei voi rekisteröidä ylemmän tason verkkotunnukseksi ja .co-loppuliitteen kaksi kirjainta vastaavat Kolumbian kaksikirjaimista maakoodia.
21
EURid:n kieltäydyttyä rekisteröimästä .co-tunnusta .eu-aluetunnuksen ylemmän tason verkkotunnukseksi kantaja kääntyi 23.12.2005 komission puoleen ja esitti tälle syyt, joiden vuoksi se katsoi tällaisen kieltäytymisen olevan vastoin unionin oikeussääntöjä.
22
Komissio vastasi tähän kirjeeseen 31.1.2006 päivätyllä kirjeellä (jäljempänä riidanalainen toimi), joka annettiin kantajalle tiedoksi . Tässä riidanalaisessa toimessa komissio selittää ensiksi kantajalle, että asetuksessa N:o 773/2002 ja asetuksessa N:o 874/2004 säädetään vaihtoehtoisesta riidanratkaisumenettelystä, jota voidaan käyttää, erityisesti silloin, kun rekisterin tekemä päätös on asetuksen N:o 733/2002 tai N:o 874/2004 vastainen. Tämän jälkeen komissio totesi, ettei se voi toimia rekisterin tekemien päätösten muutoksenhakuelimenä ja tämän vuoksi sen oli ”mahdotonta tarkistaa EURid:n tekemää päätöstä”. Komissio kuitenkin täsmensi, että jos sen yhteydenpito EURid:n kanssa koskee asetuksen N:o 874/2004 tulkintaa, se antaa kantajalle joitakin selvennyksiä, joista voi olla sille hyötyä. Komissio myös esitti tulkintansa sovellettavista säännöksistä ja antoi vastauksen kantajan väitteisiin. Lopuksi komissio päätteli, että vaikka se ymmärsi hyvin kantajan intressin rekisteröidä .co-tunnuksen .eu-aluetunnuksen ylemmän tason verkkotunnukseksi, se voi vain tukea EURid:n tekemää päätöstä kieltäytyä rekisteröimästä tätä verkkotunnusta.
Oikeudenkäyntimenettely ja asianosaisten vaatimukset
23
Kantaja nosti nyt käsiteltävänä olevan kanteen unionin yleiseen tuomioistuimeen 7.4.2006 toimittamallaan kannekirjelmällä.
24
Koska unionin yleisen tuomioistuimen jaostojen kokoonpanoa muutettiin, esittelevä tuomari siirrettiin viidenteen jaostoon, jonka käsiteltäväksi nyt esillä oleva asia näin ollen siirrettiin.
25
Esittelevä tuomari pyysi työjärjestyksen 64 artiklan mukaisena prosessinjohtotoimena komissiota esittämään asiakirjan. Komissio noudatti tätä kehotusta annetussa määräajassa. Kantaja esitti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 8.4.2009 toimittamassaan kirjelmässä huomautuksensa tästä asiakirjasta.
26
Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
—
”toteaa riidanalaisen toimen pätemättömäksi”
—
kumoaa riidanalaisen toimen
—
velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
27
Komissio vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
—
jättää kanteen tutkimatta
—
toissijaisesti hylkää sen perusteettomana
—
velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudellinen arviointi
28
Työjärjestyksen 113 artiklan mukaan unionin yleinen tuomioistuin voi tehdessään päätöksen kyseisen työjärjestyksen 114 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisesti milloin tahansa omasta aloitteestaan ratkaista asianosaisia kuultuaan, puuttuvatko ehdottomat prosessinedellytykset. Unionin yleinen tuomioistuin katsoo nyt esillä olevassa asiassa, että asiakirjojen perusteella sillä on tarpeeksi tietoa asiasta, ja päättää näin ollen suullista käsittelyä aloittamatta ratkaista oikeudenkäyntiväitteen, joka koskee sitä, että kysymyksessä ei ole kannekelpoinen toimi, mistä asianosaiset ovat esittäneet näkemyksensä kirjelmissään.
Asianosaisten lausumat
29
Komissio ei esitä erillisellä asiakirjalla oikeudenkäyntiväitettä työjärjestyksen 114 artiklan 1 kohdan mukaisesti, mutta se vetoaa ensinnäkin siihen, että käsiteltävänä olevassa asiassa ei ole tointa, jolla voi olla sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin ja muuttaa tämän asemaa merkittävästi.
30
Komissio väittää, kuten riidanalaisen toimen sisällön tarkastelusta selvästi ilmenee, että se on ”komission lausunto”, joka sisältää ainoastaan täsmennyksiä noudatettavasta menettelystä. Se ei missään tapauksessa ole toimivaltaisen elimen tekemä päätös eikä mikään myöskään osoita, että komissiolla olisi ollut aikomus tehdä tällainen päätös. Lisäksi komissio arvioi, että siltä osin kuin riidanalaisella toimella ei ole sitovia oikeusvaikutuksia kantajaan nähden, kantajalla ei ole intressiä vaatia päätöksen kumoamista.
31
Komissio väittää, että riidanalaisessa toimessa annetut selvitykset eivät muuta kantajan oikeudellista asemaa eivätkä epää siltä mahdollisuutta käyttää mahdollisia oikeussuojakeinoja tai vaihtoehtoista riidanratkaisumenettelyä, josta säädetään asetuksen N:o 874/2004 22 artiklassa.
32
Komissio väittää, että EURid:n päätös, jossa kieltäydyttiin hyväksymästä .co-tunnusta .eu-aluetunnuksen ylemmän tason verkkotunnukseksi, on itsenäinen toimeenpanokelpoinen toimi, joka voi sellaisenaan vaikuttaa kantajan oikeuksiin ja velvollisuuksiin ilman, että tarvittaisiin mitään komission lisätoimea.
33
Toiseksi komissio kiistää kantajan väitteet, joiden mukaan ”komissio on antanut yhteisön rekisterin hallinnoinnin EURid:lle” ja näiden välinen suhde vastaa valtuutusta. Komissio arvioi, että kyseessä on virheellinen tulkinta sen ja EURid:n välisestä oikeudellisesta suhteesta ja unionin lainsäätäjän antamien tehtävien ja toimien jaosta.
34
Komissio sulkee pois myös valtuutuksen saaneiden viranomaisten toimia koskevan oikeuskäytännön soveltamisen käsiteltävänä olevaan riitaan, koska se ei ole käsiteltävänä olevassa tapauksessa valtuutuksen antanut viranomainen.
35
Kolmanneksi komissio väittää, että asetuksilla N:o 733/2002 ja N:o 874/2004 perustetulla järjestelmällä säädetään riittävästä oikeudellisesta suojasta asianomaisille, jotka haluavat riitauttaa rekisterin toimen. Kaikki henkilöt, joita asia koskee, voivat ensiksi nostaa kanteen kansallisessa tuomioistuimessa ja toiseksi käyttää vaihtoehtoista riidanratkaisumenettelyä (asetuksen N:o 733/2002 4 artiklan 2 kohdan d alakohta (turvautuminen ”oikeudenkäynteihin”) ja asetuksen N:o 874/2004 22 artikla (vaihtoehtoinen riidanratkaisumenettely)).
36
Neljänneksi komissio arvioi siitä kantajan väitteestä, jonka mukaan käsiteltävänä oleva riita koskee yhteisön tavaramerkille annetun suojan laajuutta, joten asetuksen N:o 40/94 mukaisesti näiden riitojen toimivaltaisena tuomioistuimena on unionin yleinen tuomioistuin, että se on perusteeton suhteessa asetuksen N:o 40/94 63 artiklassa (josta on tullut asetuksen N:o 207/2009 65 artikla) säädettyihin edellytyksiin.
37
Kantaja vastaa ensiksi, että riidanalainen toimi on toimi, joka voi olla kumoamiskanteen kohteena. Toimien toteuttamismuodolla ei nimittäin ole merkitystä siltä osin kuin on kyse ”mahdollisuudesta riitauttaa ne kumoamiskanteella”, sillä ainoa määräävä seikka on, että riidanalaisella toimella on sitovia vaikutuksia, mitä on arvioitava tutkimalla sen asiasisältöä. Kantaja lisää, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan toimielinten toimien oikeudellinen luokittelu tapahtuu objektiivisin perustein, jotka perustuvat näiden toimien sääntelylliseen sisältöön, ei otsikkoon eikä niiden toteuttajan ilmaisemaan tahtoon.
38
Lisäksi kantaja vetoaa siihen, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ”kannekelpoisia toimia ovat – – ainoastaan sellaiset toimenpiteet, joissa lopullisesti vahvistetaan komission tai neuvoston kanta kyseisen menettelyn päätteeksi; sen sijaan menettelyn kuluessa tehdyt toimenpiteet, joilla valmistellaan lopullista päätöstä, eivät ole kannekelpoisia”. Käsiteltävänä olevassa asiassa riidanalaisesta toimesta kuitenkin ilmenee, että komissiolla ei missään tapauksessa ole ollut aikomusta ryhtyä myöhemmin tutkimaan asiaa perusteellisemmin lopullisen päätöksen tekemiseksi.
39
Toiseksi kantaja kiistää komission ”toimivallan puuttumisen” tällä alalla, koska se merkitsisi komission valvovan roolin kieltämistä .eu-verkkotunnuksen hallinnoinnissa.
40
Kantaja nimittäin katsoo, että asetuksella N:o 733/2002 annetaan komissiolle merkittävä tehtävä tahon, jonka tehtäväksi on annettu .eu-aluetunnuksen organisointi, hallinto ja ylläpito, organisoinnissa, toiminnassa ja valvonnassa. Kantaja toteaa erityisesti, että asetuksen N:o 733/2002 3 artiklan perusteella komissio vahvistaa perusteet ja menettelyn rekisterin nimeämiseksi, nimeää sen ja tekee sen kanssa sopimuksen. Tämän sopimuksen tavoitteena on asetuksen N:o 733/2002 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti muun muassa määrittää ”ehdot, joiden mukaisesti komissio valvoo rekisterin harjoittamaa aluetunnuksen ’.eu’ organisointia, hallintoa ja ylläpitoa”.
41
Kantaja huomauttaa myös, että asetuksessa ei määrätä, missä määrin komission on harjoitettava valvontaansa. Sen mukaan tämä aste ilmenee asiassa 9/56, Meroni vastaan korkea viranomainen, 13.6.1958 annetusta tuomiosta (Kok., s. 9, Kok. Ep. I, s. 21), jossa ilmaistaan, että toimivaltuuksien siirrot voivat koskea ainoastaan tarkasti määriteltyä täytäntöönpanovaltaa, jonka käyttö on täysin komission valvonnassa. Näin ollen silloin, kun oikeussubjektille aiheutuu vahinkoa valtuutuksen saaneen tahon toimista tai laiminlyönneistä, vastuu näistä toimista ja laiminlyönneistä ja oikeudessa vastaajana oleminen eivät kuulu tälle taholle, joka harjoittaa pelkkää toimeenpanovaltaa, vaan komissiolle, jolla on vastuu ”aineellisesta valvonnasta”.
42
Kantaja päättelee samasta tuomiosta, että valtuutuksen saaneen viranomaisen toimet on rinnastettava valtuutuksen antavan viranomaisen toimiin ja että ne voidaan riitauttaa samalla tavalla kuin valtuutuksen antavan viranomaisen toimet. Tämä on sen mukaan seurausta siitä, että unionin toimielin voi siirtää kolmannelle osapuolelle ainoastaan ”täytäntöönpanovaltuuksia” niiden suppeassa merkityksessä siten, että kyseisen toimielimen on oikeudellisesti oltava ja se voi käytännössä olla vastuussa valtuutuksen saajan toimista. Jos katsotaan, että se ei ole automaattisesti vastuussa sellaisten kolmansien osapuolten, joille se on siirtänyt toimivaltuuksiaan, toimista, sen on kuitenkin harjoitettava tiivistä ja tehokasta valvontaa näitä kolmansia osapuolia kohtaan. Kantaja lisää, että vaikka on mahdollista, ettei johdetussa oikeudessa ole säädetty mistään valvontavelvoitteesta, tämä on kuitenkin seurausta kolmannelle osapuolelle siirretyn toimivaltuuden luonteesta ja tehtävästä.
43
Lisäksi kantajan mukaan EURid:n ja komission välisen 12.10.2004 tehdyn sopimuksen mukaan komissio voi irtisanoa sopimuksen, jos EURid ei täytä sopimusvelvoitteitaan. Sopimuksen lausekkeessa II.2.1 määrätään myös nimenomaisesti, että komissio voi antaa EURid:lle ohjeita ja suuntaviivoja. Lopuksi sopimuksen lausekkeessa II.12 komissiolle myönnetään oikeudet valvoa EURid:tä ja sopimuksen I.6.8 lausekkeessa EURid:lle asetetaan velvoitteita komissioon nähden. Sopimussuhteessaan EURid:hen komissio voi kantajan mukaan antaa tälle ohjeita, joita EURid:n on noudatettava. Näin ollen riidanalainen toimi sitoo EURid:tä riidanalaisten säännösten tulkinnan osalta ja sulkee pois kaikki mahdollisuudet rekisteröidä .co-tunnus .eu-aluetunnuksen ylemmän tason tunnuksena, koska tämä rekisteröinti rikkoisi sen komission kanssa tekemää sopimusta ja sen perusteella komissio voisi irtisanoa sopimuksen. Kaikista sopimusosapuolille vahvistetuista velvoitteista ja oikeuksista käy kantajan mukaan ilmi, että komissiolla on hierarkkinen valvontasuhde EURid:hen.
44
Kantaja kiistää lisäksi komission väitteen, jonka mukaan on olemassa sopimuslauseke, jonka perusteella komissio voi vapautua vastuusta ”osapuolten tai näiden alihankkijoiden sopimuksen täytäntöönpanoon liittyvistä toimista ja laiminlyönneistä, ellei nimenomaisesti ja kirjallisesti ole toisin sovittu”. Se katsoo, ettei tällä sopimuslausekkeella ole merkitystä, koska se koskee yksinomaan sopimuksen osapuolten välisiä eli komission ja EURid:n välisiä suhteita eikä sitä voida soveltaa komission ja kolmansien osapuolien välisiin suhteisiin. Kantaja katsoo yhtäältä, että komission vastuu kuuluu yhtäältä unionin oikeuden soveltamisalaan eikä komissio voi vapautua ennalta tästä vastuusta, ja toisaalta, että sopimuslauseketta, joka sulkee pois sopimusosapuolen vastuun kolmansiin nähden, ei voida käyttää näitä kolmansia osapuolia vastaan ja nämä voivat vedota tähän seikkaan milloin tahansa ilman aikarajaa.
45
Kantaja riitauttaa komission perustelut, joiden mukaan komission toimet eivät sido EURid:tä. Tämä väite on sen mukaan ”epäjohdonmukainen” ja ristiriidassa komissiota ja EURid:tä yhdistävän oikeudellisen suhteen kanssa. Kantajan mukaan ei nimittäin ole mahdollista, että toimeksiantajan tai valtuutuksen antaneen ohjeet eivät sido toimeksiannon saajaa tai valtuutuksen saajaa. Lisäksi kantajan mukaan EURid:n ja komission välisessä sopimuksessa nimenomaisesti määrätään, että komissio on vastuussa EURid:lle antamistaan ohjeista. Tämä sopimuslauseke olisi merkityksetön, jos EURid:n pitäisi ”toimia itsenäisesti komissioon nähden”.
46
Kolmanneksi kantaja vetoaa siihen, että sillä on oikeus komission päätöksen laillisuuden tehokkaaseen tuomioistuinvalvontaan.
47
Kantajan mukaan EY:n perustamissopimuksen 7, 220 ja 230 artiklan perusteella esillä olevassa asiassa laillinen tuomioistuin on unionin yleinen tuomioistuin. Koska neuvoston asetus N:o 733/2002 on annettu EY 156 artiklan perusteella, kantajan mukaan on selvää, että .eu-aluetunnuksen perustaminen ja käyttö ovat erottamaton osa unionin oikeusjärjestystä ja kuuluvat siten unionin tuomioistuimen ja unionin yleisen tuomioistuimen tuomioistuinvalvonnan piiriin.
48
Lisäksi kantaja väittää, että Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevan yleissopimuksen 6 artiklan mukaan jokaisella on oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin sekä lailliseen tuomioistuimeen. Ilmaisun ”laillinen tuomioistuin” on ymmärrettävä tarkoittavan tuomioistuinta, joka on laillisesti toimivaltainen ratkaisemaan asian. Unionin yleinen tuomioistuin on ainoa mahdollinen laillinen tuomioistuin käsittelemään riita-asiaa, joka on syntynyt Euroopan unionin .eu-aluetunnukseen liittyvän toimivallan soveltamisesta ei kansallisella vaan Euroopan tasolla.
49
Kantajan mukaan toimielimen, joka on siirtänyt tiettyjä toimivaltuuksiaan yksityisoikeudelliselle oikeushenkilölle, toimien laillisuuden valvontamahdollisuuden puuttuminen merkitsisi aukkoa unionin oikeusjärjestyksen tarjoamassa oikeussuojassa. Tätä aukkoa ei voitaisi korjata sillä, että yksityiset voisivat kääntyä kansallisten tuomioistuinten puoleen EURid:n toimien kumoamiseksi.
50
Lisäksi kantaja huomauttaa, että asetuksen N:o 40/94 63 artiklan mukaan yhteisön tuomioistuin on myös toimivaltainen riita-asioissa, joissa vastapuolina ovat SMHV ja yksityishenkilöt yhteisön tavaramerkin rekisteröinnin yhteydessä. Kantajan mukaan vastaavuus on ilmeinen. SMHV vastaa tavaramerkkien rekisteröinnistä kun taas EURid toimii internetosoitteiden rekisteröinnistä vastaavana rekisterinä. Ero on kantajan mukaan siinä, että tavaramerkki erottaa tuotteita ja palveluja muista tuotteista ja palveluista materiaalimaailmassa, kun sähköinen osoite erottaa tuotteita ja palveluja virtuaali- tai verkostomaailmassa. Näin ollen on niin, että vaikka SMHV:n ja EURid:n oikeudellinen muoto on erilainen ja ne toimivat käytännössä eri tavalla, SMHV yhtäältä ja EURid toisaalta hoitavat ”samansuuntaisia tehtäviä”. Ei ole johdonmukaista, että SMHV:n toimet kuuluvat unionin yleisen tuomioistuimen harjoittaman laillisuusvalvonnan piiriin, mutta EURid:n toimet eivät kuulu sen piiriin. SMHV:n osalta asetuksessa, jolla se on perustettu, säädetään nimenomaisesti vastaavasta menettelystä. Koska sen sijaan missään säädöstekstissä ei ole säädetty EURid:n toimien kuulumisesta unionin yleisen tuomioistuimen harjoittaman tuomioistuinvalvonnan piiriin, komission toimien laillisuutta pitäisi valvoa ainakin ”valvontaa harjoittavana yhteisön toimielimenä”.
51
Neljänneksi kantaja vetoaa siihen, että sillä on oikeussuojan tarve. Riidanalaisen toimen kielteiset vaikutukset kantajan asemaan ja erityisesti se, että komissio puuttuu ”ehdottomaan oikeuteen” yhteisön tavaramerkkiin CO siltä osin kuin komissio on virheellisesti päättänyt, ettei kantajalla ole oikeutta rekisteröidä tämän merkin sisältävää ylemmän tason verkkotunnusta, osoittaa kantajan mukaan, että sillä on tarve hakea riidanalaisen toimen kumoamista. Lisäksi riita kantajan mukaan koskee yhteisön tavaramerkin haltijalle tunnustetun suojan laajuutta. Asetuksen N:o 40/94 mukaan toimivaltainen tuomioistuin on siis unionin yleinen tuomioistuin.
52
Riidanalaisen toimen on nimittäin hyväksynyt komissio, joka on myös EURid:tä valvova elin, EURid:n tekemää päätöstä koskevan valituksen yhteydessä. Kantajan mukaan esillä olevasta riidanalaisesta toimesta nostettu kumoamiskanne on siis otettava tutkittavaksi, koska kyseinen päätös koskee erityisesti kantajalla olevaa yhteisön tavaramerkkiä CO.
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
53
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kumoamiskanteen kohteeksi kelpaavia toimia tai päätöksiä ovat sellaiset toimenpiteet, joilla on sellaisia sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin muuttaen tämän oikeudellista asemaa selvästi. Sen ratkaisemiseksi, onko toimella tai päätöksellä tällaisia vaikutuksia, on tutkittava sen aineellista sisältöä (asia 60/81, IBM v. komissio, tuomio 11.11.1981, Kok., s. 2639, Kok. Ep. VI, s. 231, 9 kohta; asia T-160/98, Van Parijs ja Pacific Fruit Company v. komissio, tuomio, Kok., s. II-233, 60 kohta ja asia T-123/03, Pfizer v. komissio, määräys, Kok., s. II-1631, 21 kohta).
54
Käsiteltävänä olevassa asiassa riidanalainen toimi on pelkkä N:n, joka on komission tietoyhteiskunnan pääosaston linjan A internet, verkkojen turvallisuus ja yleiset asiat internet, verkko- ja tietoturva -osaston 1 päällikkö, allekirjoittama kirje, joka on vastaus kantajan hänelle 23.12.2005 osoittamaan kirjeeseen, jossa kantaja esitti syyt, joiden perusteella se katsoi, että EURid:n kieltäytyminen rekisteröidä .co-tunnus .eu-aluetunnuksen ylemmän tason verkkotunnuksena oli vastoin unionin sääntöjä.
55
Ensiksi on syytä muistaa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan se, että unionin toimielin on lähettänyt kirjeen vastaanottajalle vastaukseksi tämän tekemään kysymykseen, ei riitä siihen, että kirje katsottaisiin päätökseksi, josta voitaisiin nostaa kumoamiskanne (ks. asia T-277/94, AITEC v. komissio, tuomio 22.5.1996, Kok., s. II-351, 50 kohta; asia T-130/02, Kronoply v. komissio, määräys, Kok., s. II-4857, 42 kohta ja asia T-369/03, Arizona Chemical ym. v. komissio, määräys, Kok., s. II-5839, 56 kohta).
56
Seuraavaksi on todettava, että riidanalaisessa päätöksessä komissio esittää ainoastaan tulkintansa sovellettavista säännöksistä ja toteaa, että EURid:n päätös vaikuttaa näiden säännösten mukaiselta (ks. edellä 22 kohta).
57
Lisäksi on korostettava, että päätöksen, jolla evätään .co-tunnuksen rekisteröiminen .eu-aluetunnuksen ylemmän tason verkkotunnuksena, on tehnyt EURid mainitun aluetunnuksen rekisterinä.
58
Tältä osin on muistettava, että rekisteri on luotu asetuksella N:o 733/2002, jossa on määritelty sen toimivaltuudet. Tämän asetuksen 2 artiklan a alakohdan ja 4 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan rekisterin tehtävänä on aluetunnuksen ”.eu” organisointi, hallinto ja ylläpito. Tämän asetuksen 4 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan rekisteri rekisteröi minkä tahansa akkreditoidun aluetunnusta ”.eu” tarjoavan rekisterinpitäjän välityksellä aluetunnuksen ”.eu” alaisia verkkotunnuksia niitä hakeneille tietyille tahoille. Asetuksen 4 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaan rekisteri perii maksuja, jotka välittömästi vastaavat aiheutuneita kustannuksia, ja 4 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaan rekisteri panee täytäntöön tuomioistuinten ulkopuolisten riitojen ratkaisemista koskevat periaatteet.
59
Lisäksi asetuksen N:o 733/2002 4 artiklan 2 kohdan e alakohdan mukaan rekisteri hyväksyy aluetunnusta ”.eu” tarjoavien rekisterinpitäjien akkreditointia koskevat menettelyt, suorittaa akkreditoinnin sekä varmistaa tehokkaat ja oikeudenmukaiset kilpailuedellytykset aluetunnusta ”.eu” tarjoavien rekisterinpitäjien kesken. Mainitun asetuksen 4 artiklan 2 kohdan f alakohdan mukaan rekisteri varmistaa myös verkkotunnusten tietokantojen turvallisuuden.
60
Komission osalta asetuksen N:o 733/2002 3 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa säädetään, että tämä on toimivaltainen vahvistamaan perusteet ja menettelyn rekisterin nimeämiseksi sekä nimeämään rekisterin julkaistuaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä kiinnostuksenilmaisua koskevan pyynnön ja saatettuaan tällaista pyyntöä koskevan menettelyn päätökseen.
61
Asetuksen N:o 733/2002 5 artiklan 1 kohdan mukaan komission on hyväksyttävä rekisteriä kuultuaan aluetunnuksen ”.eu” perustamista ja käyttöä koskevat yleiset toimintasäännöt sekä rekisteröintiä koskevat yleiset toimintaperiaatteet.
62
Tässä yhteydessä komissio nimesi rekisteriksi EURid:n, joka on Belgian oikeuden mukaan perustettu voittoa tavoittelematon yhdistys (ks. edellä 15 kohta), antoi asetuksen N:o 874/2004 ja teki EURid:n kanssa sopimuksen, jossa määritellään ehdot, joiden mukaan komissio valvoo EURid:n suorittamaa aluetunnuksen ”.eu” organisointia, hallintoa ja ylläpitoa.
63
Kaikesta edellä esitetystä käy ilmi, että asetuksessa N:o 733/2002 rekisterille annetaan valtuudet evätä ylemmän tason tunnuksen rekisteröinti ja että toisin kuin kantaja väittää, kyse ei ole komission EURid:lle siirtämästä valtuudesta. Näin ollen edellä 41 kohdassa mainitussa asiassa Meroni vastaan korkea viranomainen annetulla tuomiolla ei ole merkitystä esillä olevan asian kannalta.
64
Lisäksi kantaja väittää pääasiallisesti, että rekisteriä koskevan valvontansa yhteydessä ja sen kanssa tekemänsä sopimuksen perusteella komissio voi antaa rekisterille sitovia ohjeita erityisesti ylemmän tason tunnuksen rekisteröinnin osalta ja että jos riidanalainen toimi näin ollen sulkee pois kaikki mahdollisuudet saada rekisteröidyksi.co-tunnus.eu-aluetunnuksen ylemmän tason tunnuksena tai jos se estää antamasta rekisterille tällaista kantajan hakeman tunnuksen rekisteröintiin liittyvää ohjetta, se on toimi, jolla on sitovia oikeusvaikutuksia, joista voidaan nostaa kumoamiskanne.
65
Tältä osin on todettava, ettei voida olettaa, että komissiolla on toimivalta antaa rekisterille tietyn ylemmän tason tunnuksen rekisteröintiä koskevia sitovia ohjeita, koska perustamissopimukseen tai toimielinten tekemiin luonteeltaan sitoviin toimiin ei sisälly sellaista erityismääräystä tai säännöstä (ks. vastaavasti asia T-113/89, Nefarma v. komissio, tuomio 13.12.1990, Kok., s. II-797, 69 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
66
Asetuksessa N:o 733/2002 ja asetuksessa N:o 874/2004 ei kummassakaan ole säännöksiä, joissa komissiolle annettaisiin tällainen toimivalta.
67
Vaikka lisäksi katsottaisiin, että komissiolle voitaisiin antaa tällainen toimivalta pelkästään komission ja EURid:n välisen sopimuksen lausekkeilla, on kuitenkin todettava, että sopimuslausekkeet, joihin kantaja vetoaa (ks. edellä 43 kohta), koskevat sopimusosapuolten välisiä taloudellisia suhteita. Näissä sopimuslausekkeissa sen enempää kuin missään muussakaan kyseisen sopimuksen lausekkeessa ei anneta komissiolle valtuuksia antaa rekisterille tietyn ylemmän tason verkkotunnuksen rekisteröintiä koskevia sitovia ohjeita.
68
Siltä osin kuin kyse on kantajan niistä perusteluista, jotka koskevat tehokkaan oikeussuojan periaatetta, on todettava, että EURid:n asetuksen N:o 733/2002 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti hyväksymien .eu-verkkotunnusten rekisteröintiä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen ja edellytysten mukaan riitojen ja erimielisyyksien tapauksessa tai rekisterin ja rekisteröintiä hakevan osapuolen välisessä asiassa toimivaltaisia ovat ainoastaan Brysselin (Belgia) tuomioistuimet lukuun ottamatta tapauksia, joissa toinen osapuoli on vapaaehtoisesti päättänyt käynnistää vaihtoehtoisen riidanratkaisumenettelyn. Komission ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen pyynnöstä esittämien .eu-verkkotunnuksiin liittyvien riitojen ratkaisemista koskevien sääntöjen B.12 kohdan a alakohdasta luettuna yhdessä A.1 kohdan kanssa käy ilmi, että verkkotunnuksen rekisteröintiä hakevalla on oikeus panna vireille oikeusmenettely rekisterin pääasiallisen toimipaikan (eli Brysselin) tuomioistuimessa sellaisesta rekisterin päätöksestä, jolla tämä epää ylemmän tason verkkotunnuksen rekisteröinnin.
69
Lisäksi asetuksen N:o 874/2004 22 artiklan 1 kohdassa säädetään, että vaihtoehtoisen riidanratkaisumenettelyn voi käynnistää mikä tahansa osapuoli, jos rekisterin tekemä päätös on ristiriidassa tämän asetuksen tai asetuksen N:o 733/2002 kanssa. Tämän artiklan 11 kohdan mukaan vaihtoehtoinen riidanratkaisuelin on toimivaltainen ratkaisemaan päätöksen kumoamista koskevan asian.
70
Asetuksen N:o 874/2004 22 artiklan 13 kohdan mukaan vaihtoehtoisen riidanratkaisumenettelyn tulokset sitovat osapuolia ja rekisteriä, paitsi jos kolmenkymmenen päivän kuluessa vaihtoehtoisen riidanratkaisumenettelyn tuloksen ilmoittamisesta käynnistetään oikeudenkäyntimenettely.
71
On siis todettava, että asetuksessa N:o 874/2004 ja rekisterin hyväksymissä .eu-verkkotunnusten rekisteröintiä koskevissa yksityiskohtaisissa säännöissä ja edellytyksissä sekä .eu-tunnuksiin liittyvien riitojen ratkaisua koskevissa säännöissä on säädetty kahdesta oikeussuojakeinosta EURid:n päätöksiä vastaan: yhtäältä tavanomainen kanne Brysselin tuomioistuimissa ja toisaalta turvautuminen tuomioistuimen ulkopuoliseen vaihtoehtoiseen riidanratkaisuelimeen, jonka tekemä päätös on joka tapauksessa mahdollista riitauttaa tavanomaisessa tuomioistuimessa.
72
Tätä päätelmää tukee Polymeles Protodikeio Athinonin (Ateenan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin) 4.5.2009 antama tuomio nro 2905/2009, joka on liitetty asiakirja-aineistoon kantajan pyynnöstä. Vaikka tässä tuomiossa Polymeles Protodikeio Athinon hylkäsi kantajan kanteen, joka koski rekisterin päätöstä hylätä kantajan esittämä hakemus ylemmän tason verkkotunnuksen rekisteröimiseksi, hylkääminen kuitenkin perustui päätelmään, jonka mukaan kyseinen kreikkalainen tuomioistuin ei ole toimivaltainen ratkaisemaan riita-asiaa, joka tämän saman tuomion mukaan kuuluu yksinomaan belgialaisten tuomioistuinten toimivaltaan. Tämän tuomion perusteella ei näin ollen voida väittää, että ei ole mahdollista pyytää tuomioistuinta tarkistamaan EURid:n päätöksen, jolla evättiin .co-tunnuksen rekisteröiminen .eu-aluetunnuksen ylemmän tason tunnuksena, laillisuutta.
73
Kantajan väitteen, jonka mukaan esillä oleva riita koskee yhteisön tavaramerkille CO annetun suojan laajuutta, sekä perustelun, jonka mukaan tässä riita-asiassa toimivaltainen tuomioistuin on asetuksen N:o 40/94 mukaan siis unionin yleinen tuomioistuin, osalta riittää, että todetaan, että asetuksen N:o 40/94 63 artiklan mukaan ainoastaan valituslautakuntien päätökset voidaan saattaa unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi, ja kannetta voi ajaa kuka tahansa valituslautakunnan menettelyn osapuolista, joille päätös on vastainen.
74
Asiakirja-aineistosta ei kuitenkaan käy ilmi, että kantaja olisi käyttänyt asetuksen N:o 40/94 63 artiklassa mainittuja oikeussuojakeinoja. Esillä olevassa asiassa unionin yleistä tuomioistuinta ei siis voida pitää toimivaltaisena kyseisen säännöksen perusteella. Näin ollen kantajan väitettä, jonka mukaan asetuksen N:o 40/94 perusteella unionin yleinen tuomioistuin on toimivaltainen ratkaisemaan tämän riita-asian, ei voida hyväksyä.
75
Kaiken edellä esitetyn perusteella komission riidanalaisessa toimessa esittämän kannan ei voida katsoa olevan luonteeltaan päätös, jolla voisi olla sellaisia sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa kantajan etuihin muuttamalla merkittävästi hänen oikeudellista asemaansa. Tästä seuraa, että kumoamiskanne on jätettävä tutkimatta tarvitsematta ottaa kantaa kantajan oikeussuojan tarpeeseen.
Oikeudenkäyntikulut
76
Työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska kantaja on hävinnyt asian, kantaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut komission vaatimusten mukaisesti.
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto)
on määrännyt seuraavaa:
1)
Kanne jätetään tutkimatta.
2)
Inet Hellas Ilektroniki Ipiresia Pliroforion EPE (Inet Hellas) velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.
Annettiin Luxemburgissa 15 päivänä joulukuuta 2009.
E. Coulon
kirjaaja
M. Vilaras
jaoston puheenjohtaja
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: kreikka.