62002CC0209_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1. Euroopan yhteisöjen komissio vaatii tällä kanteella yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut neuvoston direktiivin 92/43/ETY(2) 6 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisia velvoitteitaan, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 7 artiklan kanssa, koska se on hyväksynyt Steiermarkin osavaltiossa (Itävalta) sijaitsevan Wörschachin kunnan golfkentän laajennushankkeen kyseisessä kunnassa sijaitsevalla neuvoston direktiivin 79/409/ETY(3) 4 artiklassa tarkoitetulla erityissuojelualueella(4) olevalle ruisrääkän (crex crex)(5) elinympäristölle aiheutuvien vaikutusten arvioinnin kielteisestä tuloksesta huolimatta. Komissio vaatii myös, että Itävallan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
I Asiaa koskevat oikeussäännöt
2. Lintudirektiivin 4 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Tämän direktiivin liitteessä I mainittujen lajien elinympäristöjä on suojeltava erityistoimin, jotta varmistetaan lajien eloonjääminen ja lisääntyminen niiden levinneisyysalueella.” Kyseisessä artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan osoittamaan erityissuojelualueiksi näiden lajien suojelemiseen lukumäärältään ja kooltaan sopivimmat alueet.
3. Ruisrääkkä mainitaan lintudirektiivin liitteessä I, sellaisena kuin tämä direktiivi on muutettuna komission direktiivillä 85/411/ETY.(6)
4. Lintudirektiivin 4 artiklan 4 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet 1 – – kohdassa tarkoitetuilla suojelualueilla elinympäristöjen pilaantumisen tai huonontumisen sekä lintuihin vaikuttavien häiriöiden estämiseksi, jos häiriöt vaikuttaisivat merkittävästi tämän artiklan tavoitteisiin. Jäsenvaltioiden on myös näiden suojelualueiden ulkopuolella pyrittävä estämään elinympäristöjen pilaantuminen ja huonontuminen.”
5. Luontodirektiivin 6 artiklassa säädetään seuraavaa:
” – –
2 Jäsenvaltioiden on toteutettava erityisten suojelutoimien alueilla tarpeellisia toimenpiteitä luontotyyppien ja lajien elinympäristöjen heikentymisen sekä niitä lajeja koskevien häiriöiden estämiseksi, joita varten alueet on osoitettu, siinä määrin kuin nämä häiriöt saattaisivat vaikuttaa merkittävästi tämän direktiivin tavoitteisiin.
3
Kaikki suunnitelmat tai hankkeet, jotka eivät liity suoranaisesti alueen käyttöön tai ole sen kannalta tarpeellisia, mutta saattavat vaikuttaa tähän alueeseen merkittävästi joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa, on arvioitava asianmukaisesti sen kannalta, miten ne vaikuttavat alueen suojelutavoitteisiin. Alueelle aiheutuvien vaikutusten arvioinnista tehtyjen johtopäätösten perusteella ja jollei 4 kohdan säännöksistä muuta johdu, toimivaltaiset kansalliset viranomaiset antavat hyväksyntänsä tälle suunnitelmalle tai hankkeelle vasta varmistuttuaan siitä, että suunnitelma tai hanke ei vaikuta kyseisen alueen koskemattomuuteen, ja kuultuaan tarvittaessa kansalaisia.
4 Jos suunnitelma tai hanke on alueelle aiheutuvien vaikutusten arvioinnin kielteisestä tuloksesta huolimatta ja vaihtoehtoisten ratkaisujen puuttuessa kuitenkin toteutettava erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä, mukaan lukien sosiaaliset tai taloudelliset syyt, jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarvittavat korvaavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että Natura 2000:n yleinen kokonaisuus säilyy yhtenäisenä. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle toteutetut korvaavat toimenpiteet.
Jos kyseisellä alueella on ensisijaisesti suojeltava luontotyyppi ja/tai laji, ainoat kysymykseen tulevat näkökohdat ovat sellaisia, jotka liittyvät ihmisen terveyteen tai yleiseen turvallisuuteen tai ensisijaisen tärkeisiin suotuisiin vaikutuksiin ympäristöön taikka, komission lausunnon mukaan, muihin erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottaviin syihin.”
6. Luontodirektiivin 7 artiklassa säädetään seuraavaa: ”Tämän direktiivin 6 artiklan 2, 3 ja 4 kohdasta aiheutuvat velvoitteet korvaavat [lintu]direktiivin 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisestä lauseesta aiheutuvat velvoitteet, kun on kyse 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti suojeltavaksi luokitelluista alueista – – .”
II Asian tausta, menettely ja asianosaisten vaatimukset
7. Steiermarkin osavaltion hallitus, joka ratkaisi Golf- und Landclubs Ennstalin (Ennstalin golfklubi) tekemän valituksen Bezirkshauptmannschaft Liezenin (Itävalta) 4.12.1996 tekemästä päätöksestä, hyväksyi 14.5.1999 tekemällään päätöksellä(7) Wörschachin kunnan golfkentän laajennuksen siten, että erityissuojelualueeksi osoitetulle alueelle rakennettaisiin kaksi uutta rataa. Tällä tavoin hyväksytty golfkentän laajennus toteutettiin.
8. Komissiolle tehdyn kantelun jälkeen tämä lähetti 4.11.1999 Itävallan tasavallalle virallisen huomautuksen. Komissio selitti tässä huomautuksessa, että kantelussa esitetyissä tiedoissa sekä asiantuntijalausunnoissa, joihin 14.5.1999 tehty päätös perustui, mainittiin, että kyseessä olevalla laajennuksella olisi erittäin todennäköisesti luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja kielteisiä vaikutuksia nykyiseen ruisrääkkäpopulaatioon. Kyseinen laajennus olisi näin ollen komission mukaan voitu hyväksyä ainoastaan saman artiklan 4 kohdassa säädetyin edellytyksin eli jos hankkeen toteuttaminen olisi ollut perusteltua erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä ja jos siihen olisi yhdistetty komissiolle ilmoitettuja korvaavia toimenpiteitä. Koska näitä edellytyksiä ei ole täytetty, Itävallan tasavalta ei komission mukaan ole noudattanut velvoitteitaan.
9. Itävallan hallitus totesi 12.1.2000 päivätyssä vastauksessaan, että 14.5.1999 tehdyssä päätöksessä asetetaan tietyt edellytykset, joilla voidaan torjua kyseessä olevan laajennuksen haitalliset vaikutukset ruisrääkkäpopulaatioon.(8)
10. Komissio lähetti 27.7.2000 päivätyllä kirjeellä perustellun lausunnon. Se totesi lausunnossa, että Geppin vuonna 1998 laatiman asiantuntijalausunnon, jota voidaan pitää luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuna riidanalaisen laajennuksen asianomaiselle alueelle aiheuttavien vaikutusten arviointina, mukaan kyseinen laajennus aiheuttaa huomattavan vaaran siitä, että ruisrääkkäpopulaatiota häiritään. Komissio epäili myös 14.5.1999 tehdyssä päätöksessä asetettujen edellytysten tehokkuutta. Asiantuntija neuvoi sen mukaan olemaan vahvistamatta monimutkaisia edellytyksiä, joilla vähennetään ainoastaan joitakin riidanalaisen laajennuksen haitallisia seurauksia, ja hän katsoi komission mukaan, että laajennus on ristiriidassa ruisrääkkäpopulaation suojelun kanssa.
11. Komissio viittasi perustellussa lausunnossa myös Schäfferin laatimaan uuteen tutkimukseen, jonka mukaan ruisrääkän käyttäytymisestä saatujen nykyisten tietojen perusteella on katsottava, että riidanalaisen laajennuksen kattamat alueet sijaitsevat kokonaan niityillä, joita tämä laji voi käyttää. Sen elinympäristöjen rakenteita on näin ollen tuhottu.
12. Komissio myönsi perustellun lausunnon lopussa Itävallan tasavallalle kahden kuukauden määräajan perustellun lausunnon tiedoksiantamisesta sen noudattamiseksi.
13. Itävallan hallitus totesi 6.12.2000 päivätyllä kirjeellä, että se katsoo, että riidanalainen laajennus ei voi vaikuttaa kyseessä olevaan alueeseen merkittävästi luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
14. Komissio nosti tämän kanteen yhteisöjen tuomioistuimeen 4.6.2002 jättämällään kannekirjelmällä.
15. Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) kumosi 27.6.2002 antamallaan tuomiolla 14.5.1999 tehdyn päätöksen. Itävallan tasavalta totesi vastineessaan ensisijaisesti, että kanne pitäisi hylätä, koska siltä puuttuu kohde, ja toissijaisesti, että kanne ei ole perusteltu.
16. Komissio pysytti vastauksessaan kanteessaan esittämänsä vaatimukset. Itävallan tasavalta toisti vastauksessaan vastineessaan esittämänsä vaatimukset.
III Asianosaisten lausumat
17. Komissio väittää, ettei tältä kanteelta puutu kohde sen vuoksi, että Verwaltungsgerichtshof kumosi 14.5.1999 tehdyn päätöksen. Se toteaa yhtäältä, että jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä on arvioitava perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymispäivänä ja että 14.5.1999 tehty päätös kumottiin vasta tämän päivän jälkeen. Se väittää toisaalta, että Steiermarkin osavaltion hallituksen on tehtävä uusi päätös valituksesta, jonka golfkentän toiminnanharjoittaja on tehnyt Bezirkshauptmannschaftin päätöksestä, ja että ei ole mahdollista olettaa, että tämä uusi päätös johtaa varmasti luontodirektiivin mukaiseen tilanteeseen.
18. Komissio toteaa pääasian osalta, että hanke voi vaikuttaa erityissuojelualueeseen merkittävästi luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla, kun tämä alue voi kyseisen hankkeen toteuttamisen jälkeen täyttää säilyttämis- tai suojelutavoitteensa ainoastaan selvästi rajoitetulla tavalla. Pelkästään se, että asianomaiseen erityissuojelualueeseen voidaan vaikuttaa merkittävästi, riittää sitä paitsi komission mukaan siihen, että lupa suunnitellun hankkeen toteuttamiseen evätään.
19. Komissio toteaa seuraavaksi, että Geppin laatimasta asiantuntijalausunnosta ilmenee, että kyseessä oleva golfkentän laajennus aiheuttaa ruisrääkkäpopulaation tiettyjen ruokinta-alueiden ja suojapaikkojen häviämisen sekä sen elinalueiden lohkomisen ja tuhoamisen. Asiantuntijalausunnosta ilmenee komission mukaan myös, että 14.5.1999 tehdyssä päätöksessä vahvistetuilla edellytyksillä ei kyetty välttämään näitä häiriöitä. Näiden edellytysten tehottomuus on komission mukaan vahvistettu 26.6.1999 päivätyssä toisessa asiantuntijalausunnossa, jonka Lentner laati. Tämä perustelu mainittiin myös Verwaltungsgerichtshofin tuomiossa, jolla kyseinen päätös kumottiin.
20. Itävallan hallitus väittää ensisijaisesti, että kyseisellä tuomiolla on taannehtiva vaikutus, joten 14.5.1999 tehtyä päätöstä ei ole koskaan ollut. Tällä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevalla menettelyllä ei näin ollen ole kohdetta, koska se koskee nimenomaisesti tätä päätöstä. Verwaltungsgerichtshofin tuomion mukaisesti kahdella uudella riidanalaisella radalla ei lisäksi saa pelata. Uusi päätös, joka on tehtävä golfkentän toiminnanharjoittajan tekemästä valituksesta, on yhteisön oikeuden mukainen, eikä tällä menettelyllä voi olla ehkäisevää vaikutusta päätökseen, jota ei ole vielä tehty.
21. Itävallan hallitus toteaa pääasian osalta, että luontodirektiivin 6 artiklan vaatimukset on täytetty. Se toteaa, että 14.5.1999 tehdyssä päätöksessä vahvistettiin riidanalaisen hankkeen vaikutusten arvioinnin jälkeen toimenpiteitä ja että näiden ansiosta merkittävää uhkaa ruisrääkkäpopulaatiolle ei enää ole. Tämä väite vahvistetaan sen mukaan Geppin 15.7.2002 päivätyissä huomautuksissa, jotka koskevat hänen vuoden 1998 asiantuntijalausuntoaan. Itävallan hallituksen mukaan näistä huomautuksista ilmenee, että komissio tulkitsi tätä asiantuntijalausuntoa aivan liian pessimistisesti. Itävallan hallitus väittää myös, että 14.5.1999 tehdyssä päätöksessä vahvistetut toimenpiteet on toteutettu, kuten vuoden 2002 kuluessa suoritetut tarkastukset osoittavat.
IV Arviointi
A Kanteen tutkittavaksi ottaminen
22. Tämä kanteen tutkittavaksi ottaminen ei vaikuta kyseenalaiselta yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö huomioon ottaen.
23. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan arvioitaessa sitä, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, on otettava huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se oli perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä, eikä yhteisöjen tuomioistuin voi ottaa huomioon tämän jälkeen tapahtuneita muutoksia.(9) Niin ikään vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen kohde vahvistetaan perustellussa lausunnossa, ja vaikka jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen päättyisi perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymisen jälkeen, kanteen ajamiseen on edelleen intressi, eli usein toistetun kaavan mukaan se, että tällä tavoin voidaan saada vahvistettua peruste jäsenvaltion mahdolliselle vastuulle niitä kohtaan, joiden etuihin kyseinen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen vaikuttaa ja joita ovat esimerkiksi muut jäsenvaltiot, yhteisö tai yksityiset oikeussubjektit.(10) Lopuksi niin ikään vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan komission ei EY 226 artiklaan perustuvaa toimivaltaansa käyttäessään tarvitse näyttää toteen erityisen oikeussuojan tarpeen olemassaoloa.(11) Tämän oikeuskäytännön mukaan komission on arvioitava vain sitä, onko tällaisen kanteen nostaminen ja pysyttäminen yhteisöjen tuomioistuimessa tarkoituksenmukaista, eikä yhteisöjen tuomioistuimen asiana ole antaa komission harkintavallan käyttöä koskevaa ratkaisua.(12)
24. Tässä asiassa 14.5.1999 tehty päätös, jota tämä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely koskee, kumottiin vasta 27.6.2002. Tästä seuraa, että riidanalainen päätös oli yhä voimassa komission 27.7.2000 antamassa perustellussa lausunnossa vahvistaman kahden kuukauden määräajan päättyessä. Lisäksi riidanalainen laajennus toteutettiin. Näin ollen väitettä, jonka mukaan Itävallan oikeuden mukaisesti kyseisen päätöksen kumoamisella on taannehtiva vaikutus siten, että katsotaan, että sitä ei koskaan ole ollut, on edellä mainittu oikeuskäytäntö huomioon ottaen pidettävä merkityksettömänä, koska päivä, jota yhteisöjen tuomioistuimen on tarkasteltava sen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen arvioimiseksi, josta Itävallan tasavaltaa moititaan, on päivä, jona tälle jäsenvaltiolle perustellussa lausunnossa asetettu määräaika päättyi. Toisin sanoen 14.5.1999 tehdyn päätöksen kumoamisen taannehtiva vaikutus ei voi poistaa tämän kanteen kohdetta, koska tämä kumoaminen perustuu perustellussa lausunnossa vahvistetun määräajan päättymisen jälkeiseen tapahtumaan ja koska edellä mainitun oikeuskäytännön mukaisesti tällaista tapahtumaa ei voida ottaa huomioon.
25. Niiden perustelujen osalta, joihin komissio on vedonnut perustellakseen tämän kanteen pysyttämisen, on todettu, että ne kuuluvat sen yksinomaiseen harkintavaltaan ja että yhteisöjen tuomioistuimen tehtävänä ei ole arvioida niiden asianmukaisuutta.
26. Edellä esitetyn perusteella tämä kanne on otettava tutkittavaksi.
B Pääasia
27. Itävallan tasavalta ei kiistä sitä, että alue, jolla kyseessä oleva golfkentän laajennus on toteutettu, kuuluu lintudirektiivin 4 artiklassa tarkoitettuun erityissuojelualueeksi osoitettuun alueeseen, ja että tähän laajennukseen oli näin ollen sovellettava luontodirektiivin 6 ja 7 artiklan säännöksiä.
28. Tässä kanteessa ei kiistellä näiden säännösten sisällöstä. Luontodirektiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdasta, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 7 artiklan kanssa, ilmenee, että kaikki suunnitelmat tai hankkeet, jotka eivät liity suoranaisesti erityissuojelualueen käyttöön tai ole sen kannalta tarpeellisia, mutta saattavat vaikuttaa siihen merkittävästi, on arvioitava asianmukaisesti sen kannalta, miten ne vaikuttavat kyseisen alueen suojelutavoitteisiin. Jos suunnitellun hankkeen alueelle aiheuttavien vaikutusten arvioinnin tulos on kielteinen, hankkeen toteuttaminen voidaan hyväksyä ainoastaan erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä luontodirektiivin 6 artiklan 4 kohdassa säädetyin edellytyksin. Jos hanketta ei voida perustella tällaisilla syillä, kansalliset viranomaiset voivat hyväksyä sen vasta varmistuttuaan siitä, että hanke ei tämän arvioinnin perusteella vaikuta kyseisen alueen koskemattomuuteen.
29. Tässä asiassa on kiistatonta, että Itävallan viranomaiset eivät pitäneet kyseistä golfkentän laajennusta hankkeena, jonka toteuttaminen voitaisiin perustella luontodirektiivin 6 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuilla erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavilla syillä. Nämä viranomaiset eivät ole esittäneet minkäänlaisia perusteluja osoittaakseen tällaisten syiden olemassaolon, ja luontodirektiivin 6 artiklan 4 kohdassa säädettyjä edellytyksiä, jotka koskevat korvaavien toimenpiteiden toteuttamista ja niiden ilmoittamista komissiolle, ei ole noudatettu.
30. Edellä mainittujen säännösten mukaisesti Itävallan viranomaiset saattoivat siis hyväksyä asianmukaisesti kyseessä olevan golfkentän laajennuksen toteuttamisen ainoastaan, jos kyseiset viranomaiset olivat laajennuksen alueelle aiheuttavien vaikutusten arvioinnin perusteella varmistuneet siitä, että laajennus ei vaikuta alueen koskemattomuuteen. Toisin sanoen jos riidanalaisen laajennuksen vaikutusten arvioinnin perusteella oli varsin todennäköistä, että tämä laajennus vaikuttaa lintudirektiivin mukaisesti suojellun lajin suojelutavoitteisiin, Itävallan viranomaisten olisi pitänyt evätä lupa laajennukseen.
31. Tässä asiassa asianosaiset ovat yksimielisiä siitä, että Geppin vuonna 1998 laatimaa asiantuntijalausuntoa, joka esitettiin 14.5.1999 tehdyssä päätöksessä, on pidettävä luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuna riidanalaisen laajennuksen alueelle aiheuttavien vaikutusten arviointina. Näin ollen sitä, onko Itävallan tasavalta jättänyt noudattamatta luontodirektiivin 6 ja 7 artiklassa säädettyjä velvoitteita hyväksyessään riidanalaisen laajennuksen, kuten komissio väittää, on näin ollen arvioitava tämän asiantuntijalausunnon perusteella.
32. Tästä asiantuntijalausunnosta ilmenee, että erityissuojelualueella, jolla riidanalainen laajennus on toteutettu, on ruisrääkkäpopulaatio. Tämän lausunnon mukaan ruisrääkkä tarvitsee elämiseen ja lisääntymiseen melko laajoja koskemattomia luonnonympäristöjä,(13) ja sen elinympäristönä oleva osa kyseessä olevaa erityissuojelualuetta on sangen pieni.(14) Lausunnossa todetaan myös, että ratkaiseva edellytys näiden lintujen populaation muodostukselle ovat suuret toisiinsa liittyvät niityt, joita liikenneväylät eivät halkaise ja joihin muut häiriötekijät eivät vaikuta.(15)
33. Siitä, miten riidanalainen laajennus mahdollisesti vaikuttaa kyseisen alueen ruisrääkkäpopulaatioon, asiantuntija totesi, että tämä laajennus merkitsee kyseessä oleva lajin tiettyjen ruokinta-alueiden ja suojapaikkojen häviämistä, toiminnallisten suhteiden tuhoamista ruisrääkän käyttämien eri alueiden lohkomisen vuoksi sekä elinympäristöjen rakenteiden hävittämistä ja häirintää.(16) Hän mainitsi myös häiriötekijänä melun, jonka ratojen ylläpito sekä kyseisten ratojen ulkopuolelta golfpallojaan etsimään lähtevät ihmiset aiheuttavat erityisesti, jos heillä on mukanaan koiria, joita ei pidetä hihnassa. Hän muistutti, että häiriöt, jotka aiheutuvat pienen tien käyttämisestä, voivat riittää siihen, että ruisrääkkäpopulaatio pakenee lopullisesti.(17)
34. Asiantuntija vastasi tämän jälkeen kysymykseen siitä, mitä edellytyksiä olisi asetettava, jotta luontodirektiivin säännöksiä noudatettaisiin. Hän tarkasteli kaikkien mahdollisten aiheutettavien häiriöiden osalta toimenpiteitä, joilla ne voitaisiin mahdollisesti korjata. Hän päätteli tästä tarkastelusta, että tällaisilla toimenpiteillä olisi ainoastaan osittainen vaikutus, että ne olisi vaikea toteuttaa ja että niiden pitkäaikainen tehokkuus oli kyseenalaista.(18) Hän suositteli korvaavia ratkaisuja, joihin kuului suunniteltujen kahden uuden radan toteuttaminen muualla.(19)
35. Asiantuntija totesi yhteenvetona, että kyseessä olevien kahden golfradan rakentamisen kokonaisvaikutukset ruisrääkkäpopulaatioon voivat vaarantaa sen pysyvyyden. Hänen mukaansa tätä ainoaa Alppien keskiosissa lisääntymään kykenevää populaatiota uhkaavat riidanalaisen laajennuksen vuoksi seuraavat kolme vaaraa: ensiksi sen elinympäristön pieneneminen, toiseksi sen elinympäristöjen rakenteiden hävittäminen ja häiritseminen ja kolmanneksi ruohonleikkuusta ja pelaajista 200 metrin säteelle radoista aiheutuva melu.(20)
36. Asiantuntija korosti, että edellytykset, joilla näitä häiriöitä voitaisiin vähentää, ovat monimutkaisia ja vaikeasti valvottavissa, että niillä on ainoastaan osittainen vaikutus ja että ruisrääkkäpopulaatiota uhkaa edelleen vaara, jota ei voida pitää täysin merkityksettömänä.(21)
37. Sen osalta, voidaanko hanke toteuttaa ekologisesti tarkasteltuna, Gepp vastasi, että tämä riippuu lopulta ruisrääkän suojelutarpeen arvioimisesta. Hän lisäsi, että komission asiantuntijan näkökulmasta tämä suojelutarve on yhteisön edun mukainen.(22)
38. Näiden seikkojen perusteella Itävallan hallituksen väitteitä, joiden mukaan komissio olisi tulkinnut Geppin asiantuntijalausuntoa liian pessimistisesti, koska mainittujen häiriöiden aiheutuminen on sen mukaan ensinnäkin pelkkä mahdollisuus ja koska asiantuntija ei toiseksi halunnut sanoa, että 14.5.1999 tehdyssä päätöksessä olevien toimenpiteiden kaltaiset toimenpiteet eivät ole lähtökohtaisesti tehokkaita, ei voida hyväksyä.
39. Itävallan hallituksen väitteiden ensimmäisen kohdan osalta riittää, kun viitataan 14.5.1999 tehdyssä päätöksessä mainittuun asiantuntijalausuntoon sen toteamiseksi, että asiantuntija ei esittänyt vaaraa ruisrääkkäpopulaatiolle aiheutuvista merkittävistä häiriöistä erittäin epätodennäköisenä mahdollisuutena, vaan huomattavana vaarana. Tätä näkemystä tukee lisäksi se, että Steiermarkin osavaltion viranomaiset katsoivat tarpeelliseksi vahvistaa 14.5.1999 tehdyssä päätöksessä tiettyjä edellytyksiä nimenomaan siksi, ettei tätä vaaraa aiheutuisi. Mielestäni on siis kiistatonta, että kyseessä olevan hankkeen vaikutusten arviointi osoittaa, että se merkitsi huomattavaa vaaraa siitä, että ruisrääkkäpopulaatiolle aiheutuu merkittäviä häiriöitä.
40. Edellä mainittujen väitteiden toisen kohdan osalta on todettu, että kun hanke näiden vaikutusten arvioinnin perusteella voi vaikuttaa asianomaiseen erityissuojelualueeseen merkittävästi, toimivaltaiset viranomaiset eivät voi hyväksyä asianmukaisesti sen toteuttamista varmistumatta ennalta siitä, ettei se vaikuta kyseisen alueen koskemattomuuteen. Itävallan viranomaisten on tässä asiassa näytettävä toteen, että kun 14.5.1999 tehty päätös tehtiin, ne saattoivat olla varmoja siitä, että kyseisessä päätöksessä vahvistetuilla toimenpiteillä voitiin poistaa Geppin laatimassa asiantuntijalausunnossa mainittu vaara ruisrääkkäpopulaatiolle aiheutuvista merkittävistä häiriöistä. On todettava, että Itävallan viranomaiset eivät toimita tätä koskevia todisteita. Kuten siis edellä on todettu, vaikka Gepp ei sulkenut ehdottomasti pois sitä, että 14.5.1999 tehdyssä päätöksessä mainittujen toimenpiteiden kaltaisilla toimenpiteillä voidaan poistaa tietyt riidanalaisen laajennuksen haitalliset seuraukset, hän esitti kuitenkin erittäin täsmällisiä varauksia sen osalta, miten tehokkaita nämä toimenpiteet todellisuudessa ovat, ja korosti, että niillä olisi yksinomaan osittainen vaikutus. On vielä korostettava, että hän suositteli kyseisen laajennuksen toteuttamista muualla. Tässä tilanteessa Itävallan viranomaiset eivät voineet tämän asiantuntijalausunnon perusteella olla varmoja siitä, että kyseessä olevilla toimenpiteillä taattaisiin alueen koskemattomuus, jos riidanalainen laajennus toteutettaisiin.
41. Tästä 14.5.1999 tehdystä päätöksestä ei myöskään ilmene, että Itävallan viranomaisilla oli hallussaan muita tietoja, joiden perusteella ne olisivat voineet varmistua tällä tavoin asiasta.
42. Ensinnäkin Lentnerin 26.6.1999 laatima asiantuntijalausunto, joka koskee Geppin laatiman asiantuntijalausunnon ansioita, tukee tätä analyysiä. Kyseisestä lausunnosta ilmenee, että väite, jonka mukaan 14.5.1999 tehdyssä päätöksessä vahvistetuilla toimenpiteillä voitaisiin välttää ruisrääkkäpopulaatiolle aiheutuvat kielteiset vaikutukset ja varmistaa tämän populaation pysyvyys, ”ei saa mitään tukea Geppin asiantuntijalausunnosta tai muista viranomaisten käytössä olleista asiantuntijalausunnoista tai lintutieteellisistä lausunnoista”.(23)
43. Toiseksi Verwaltungsgerichtshofin 27.6.2002 tekemä päätös vahvistaa tämän analyysin. Tämän päätöksen mukaan ”sen näkemyksen paikkansapitävyyttä, johon riidanalainen päätös ilmeisesti perustuu ja jonka mukaan luvan myöntämiselle asetetut edellytykset on täytetty ainakin lisärajoitteiden osalta – – ei voida vahvistaa”.(24)
44. Lopuksi tarkastuksilla, jotka Itävallan viranomaiset vuonna 2002 asianomaisella alueella suorittivat, ei ole merkitystä asian ratkaisun kannalta, koska kuten edellä on todettu, nimenomaan niiden seikkojen valossa, jotka viranomaisilla oli käytössään ennen 14.5.1999 tehtyä päätöstä, on arvioitava, saattoivatko nämä varmistua asianmukaisesti siitä, että riidanalainen laajennus ei vaikuttaisi kyseisen alueen koskemattomuuteen.
45. Kaikkien näiden seikkojen perusteella katson, että komission nostama kanne Itävallan tasavaltaa vastaan on perusteltu. Ehdotan näin ollen, että yhteisöjen tuomioistuin hyväksyy sen ja katsoo, että työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaisesti Itävallan tasavallan on korvattava oikeudenkäyntikulut.
V Ratkaisuehdotus
46. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa seuraavaa:
1) Itävallan tasavalta ei ole noudattanut luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY 6 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisia velvoitteitaan, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 7 artiklan kanssa, koska se on hyväksynyt Steiermarkin osavaltiossa (Itävalta) sijaitsevan Wörschachin kunnan golfkentän laajennushankkeen kyseisessä kunnassa sijaitsevalla luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY 4 artiklassa tarkoitetulla erityissuojelualueella olevalle ruisrääkän (crex crex) elinympäristölle aiheutuvien vaikutusten arvioinnin kielteisestä tuloksesta huolimatta.
2) Itävallan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(1) .
(2)  –	Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annettu direktiivi (EYVL L 206, s. 7; jäljempänä luontodirektiivi).
(3)  –	Luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annettu direktiivi (EYVL L 103, s. 1; jäljempänä lintudirektiivi).
(4)  –	Tämä alaviite ei koske suomenkielistä tekstiä.
(5)  –	Ruisrääkkä on muuttolintu, joka oleskelee Euroopassa toukokuusta syyskuuhun ja joka talvehtii Itä-Afrikassa. Se painaa 100–200 g ja on 22–25 cm pitkä. Sillä on pitkä kaula, lyhyt ja tylppä nokka ja sen höyhenistö on keltainen, harmaa tai ruskehtava (Le guide ornitho, kokoelma Les guides du naturaliste, Delachaux ja Niestlé, 2001).
(6)  –	Direktiivin 79/409/ETY muuttamisesta 25.7.1985 annettu direktiivi (EYVL L 233, s. 33).
(7)  –	Jäljempänä 14.5.1999 tehty päätös.
(8)  –	Tässä 14.5.1999 tehdyssä päätöksessä asetetaan seuraavat edellytykset: rakennustyöt toteutetaan 1.9.–28.2. (ajanjakso, jolloin ruisrääkkä ei oleskele asianomaisella alueella), kahta uutta rataa käytetään ainoastaan silloin, kun golfkentän eteläpuolen kasvillisuus hevosniittyjen tasalla on saavuttanut keväällä vähintään 30–50 cm:n korkeuden (eteläsektorin lintujen siirtyminen pohjoissektorille), kyseisillä radoilla pelaaminen on kielletty toukokuusta elokuun loppuun klo 18:n ja 8:n välisenä aikana (urosten soidinmenot kyseisenä ajanjaksona yö- ja aamuhämärissä), nurmikko leikataan ainoastaan mekaanisella ruohonleikkurilla, melun vähentämiseksi pystytetään puista ja pensasaidoista muodostuva este ja kahden metsänhakkuualueen eteläpuolelle pystytetään kahden metrin korkuinen meluvalli, melu radoilla 16 ja 17 sekä koirien pääsy niille kielletään ja 50 metrin välein pystytetään ilmoitustauluja (meluhaitat), meluvalleja lukuun ottamatta radat rakennetaan maansiirtotöitä suorittamatta ja väkilannoitteiden ja muiden kemiallisten aineiden käyttöä nurmikon ylläpitämiseksi vältetään (ympäristönsuojelu ja pohjavesien suojelu) ja vastuuhenkilö huolehtii siitä, että hiljaisuutta koskevia määräyksiä ja ajanjaksoja, joina pelaaminen on kielletty, noudatetaan.
(9)  –	Asia C-200/88, komissio v. Kreikka, tuomio 27.11.1990 (Kok. 1990, s. I-4299, 13 kohta) ja asia C-323/01, komissio v. Italia, tuomio 30.5.2002 (Kok. 2002, s. I-4711, 8 kohta). Ks. soveltamisesta luontodirektiivin osalta esimerkiksi asia C-103/00, komissio v. Kreikka, tuomio 30.1.2002 (Kok. 2002, s. I-1147, 23–25 kohta).
(10)  –	Ks. mm. asia 154/85, komissio v. Italia, tuomio 17.6.1987 (Kok. 1987, s. 2717, 6 kohta); asia C-287/87, komissio v. Kreikka, tuomio 18.1.1990 (Kok. 1990, s. I-125, 9 kohta); asia C-263/88, komissio v. Ranska, tuomio 12.12.1990 (Kok. 1990, s. I-4611, 9 kohta); asia C-59/89, komissio v. Saksa, tuomio 30.5.1991 (Kok. 1991, s. I-2607, 35 kohta); asia C-280/89, komissio v. Irlanti, tuomio 2.12.1992 (Kok. 1992, s. I-6185, 7 kohta) ja asia C-299/01, komissio v. Luxemburg, tuomio 20.6.2002 (Kok. 2002, s. I-5899, 11 kohta).
(11)  –	Ks. mm. yhdistetyt asiat C-20/01 ja C-28/01, komissio v. Saksa, tuomio 10.4.2003 (29 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
(12)  –	Asia C-474/99, komissio v. Espanja, tuomio 13.6.2002 (Kok. 2002, s. I-5293, 25 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(13)  –	Ruisrääkkäyksikkö eli koiras, naaras ja poikanen tarvitsee 3–6 ha. Naaras tarvitsee ennen munimista enintään 3 ha:n suuruisen alueen ja hautomisaikana enintään 1 ha:n suuruisen alueen (14.5.1999 tehty päätös, s. 12).
(14)  –	Tämä alue on enintään 25 ha. Asiantuntijan mukaan se riittää sellaisen pienen ruisrääkkäpopulaation ylläpitoon, jossa on enintään 2 tai 3 koirasta.
(15)  –	14.5.1999 tehty päätös, s. 12.
(16)  –	Ibidem., s. 15 ja 16.
(17)  –	Idem.
(18)  –	Ibidem., s. 22.
(19)  –	Ibidem., s. 23.
(20)  –	Ibidem., s. 24 ja 25.
(21)  –	Ibidem., s. 25.
(22)  –	Idem.
(23)  –	Kannekirjelmän liite 6, s. 7.
(24)  –	Vastineen liite A, s. 33.