62000TO0191_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa T-191/00,
Werner F. Edlinger, kotipaikka Wien (Itävalta), edustajanaan asianajaja F. Frisch,
kantajana,
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään U. Wölker ja C. Ladenburger, prosessiosoite Luxemburgissa,
vastaajana,
jossa kantaja vaatii yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta toteamaan, että komissio on lainvastaisesti jättänyt toimimatta Euroopan unionin 14 muun jäsenvaltion valtion- tai hallitusten päämiesten Itävallan tasavaltaan 31.1.2000 kohdistamien toimenpiteiden johdosta,
EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (neljäs jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Mengozzi sekä tuomarit V. Tiili ja R. M. Moura Ramos,
kirjaaja: H. Jung,
on antanut seuraavan
määräyksen
Tuomion perustelut
Asian tausta
1 Julistuksella, joka annettiin 31.1.2000, Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajamaa Portugali ilmoitti Itävallan tasavallan presidentille ja liittokanslerille, että 14 muun jäsenvaltion valtion- tai hallitusten päämiehet (jäljempänä 14 jäsenvaltiota) olivat sopineet seuraaviin toimenpiteisiin ryhtymisestä siinä tapauksessa, että Freiheitlichen Partei Österreichs (FPÖ) kuuluisi Itävallan uuteen hallitukseen:
näiden 14 jäsenvaltion hallitukset eivät edistä eivätkä hyväksy mitään virallisia kahdenvälisiä yhteyksiä poliittisella tasolla tämän hallituksen kanssa
minkäänlaista tukea ei anneta itävaltalaisten hakemuksille kansainvälisten järjestöjen virkoihin
Itävallan suurlähettiläät otetaan vastaan eurooppalaisissa pääkaupungeissa vain teknisellä tasolla.
Lisäksi Portugalin pääministeri ja ulkoasiainministeri ovat ilmoittaneet Itävallan viranomaisille, että mitään tavanomaisia kahdenvälisiä kauppasuhteita ei ylläpidetä hallitukseen, johon FPÖ kuuluu.
2 Itävallan uusi hallitus, johon FPÖ kuului, muodostettiin 4.2.2000.
3 Itävallan kansalainen Edlinger (jäljempänä kantaja) on 2.3.2000 osoittanut useille vastaanottajille, joiden joukossa oli useita komission yksiköitä, vaatimuksen, jossa edellytettiin "kaiken etukäteen tapahtuvan tuomitsemisen, kaiken syrjinnän ja kaiken Itävaltaan, sen edustajiin ja kansalaisiin kohdistuvan boikotoinnin sekä heidän naurunalaisiksi tekemisensä julkista tuomitsemista ja näiden eurooppalaisen hengen vastaisten toimenpiteiden välitöntä peruuttamista".
4 Komission pääsihteeristö on 9.3.2000 päivätyllä kirjeellään vastannut kantajalle, että komission puheenjohtajan Prodin Euroopan parlamentissa 2.2.2000 pitämään puheeseen sisältyneiden lausumien mukaisesti komissio yhtäältä jatkaa yhteistyötä Itävallan tasavallan kuten kaikkien muidenkin jäsenvaltioiden kanssa ja toisaalta täyttää tehtävänsä oikeusvaltion perusperiaatteiden noudattamisen takaajana mitä suurimmalla vakavuudella.
5 Kantaja on lähettänyt 6.4.2000 päivätyn kirjeen suoraan komission puheenjohtajalle.
Tässä kirjeessä, luokiteltuaan ensin komission 9.3.2000 antaman vastauksen täysin riittämättömäksi ja korostettuaan 14 jäsenmaan hallitusten Itävallan tasavaltaa vastaan toteuttamien toimenpiteiden väitettyä lainvastaisuutta, kantaja vaatii komission puheenjohtajaa "noudattamaan velvollisuuksiaan ja suorittamaan hänelle uskotun tehtävän". Lopuksi hän pyytää tekemään "päätöksen lainvastaisten toimenpiteiden välittömästä peruuttamisesta sekä myös asianmukaisen anteeksipyynnön esittämisestä Itävallan edustajille ja koko sen väestölle".
6 Kantaja on osoittanut 22.5.2000 komission puheenjohtajalle avoimen kirjeen, jossa hän useiden 6.4.2000 päivätyn kirjeen kohtien toistamisen jälkeen toteaa seuraavaa:
"Tässä tilanteessa me itävaltalaiset olemme sitä mieltä, että komission velvollisuus perustamissopimusten vartijana on puuttua asiaan ja että sen olisi tullut tehdä niin jo kauan sitten.
Emme odota ainoastaan päätöstä joka olisi pitänyt tehdä jo kauan sitten lainvastaisten toimenpiteiden peruuttamisesta (ilman, että tähän liittyy tarkkailua), vaan myös asianmukaisen anteeksipyynnön esittämistä meidän edustajillemme ja koko Itävallan väestölle!
Ilmoitamme teille myös, että tarkoituksemme on saada korvaus 14 jäsenvaltion lainvastaisen toiminnan ja komission passiivisuuden (väite laiminlyönnistä) aiheuttamasta vahingosta ja lainvastaisten toimenpiteiden vastustamisesta aiheutuneista menoista (vahingon rajoittamisesta ja sen poistamisesta aiheutuneet menot)!"
7 Kantajan 22.5.2000 päivätyssä kirjeessä toistettiin lisäksi 2.3.2000 esitetyn vetoomuksen teksti, ja liitteenä olleeseen asiakirjaan sisältyivät muun muassa seuraavat lausumat:
"Euroopan yhteisöjen komissio ja 14 jäsenvaltiota ovat rikkoneet EU 5 artiklaa.
Euroopan yhteisöjen komissio ja 14 jäsenvaltiota ovat rikkoneet EU 6 artiklan 2 kohtaa.
Euroopan yhteisöjen komissio ja Euroopan parlamentti sekä 14 jäsenvaltiota ovat rikkoneet EU 7 artiklan mukaisia menettelysääntöjä.
Euroopan yhteisöjen komissio on perustamissopimusten vartijan ominaisuudessa (EY 211 artiklassa myönnetty toimivalta) jättänyt yli kolmen kuukauden ajan nostamatta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen (EY 226 artikla) 14:ää jäsenvaltiota vastaan, huolimatta Itävallan hallituksen tätä koskevasta pyynnöstä.
Vaadimme ehdottomasti Itävallan hallitusta vetoamaan EY 227 artiklaan ja saattamaan asian Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi!"
8 Kantaja on ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 24.7.2000 toimittamallaan kannekirjelmällä nostanut EY 232 artiklan kolmannen kohdan nojalla nyt käsiteltävän laiminlyöntikanteen.
9 Komissio on 15.9.2000 esittänyt ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 114 artiklan 1 kohdan mukaisesti oikeudenkäyntiväitteen erillisellä asiakirjalla. Kantaja on esittänyt tätä väitettä koskevat huomautuksensa 6.11.2000.
Asianosaisten vaatimukset
10 Vastaaja vaatii oikeudenkäyntiväitteessään, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
jättää kanteen tutkimatta
velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
11 Kantaja vaatii oikeudenkäyntiväitettä koskevissa huomautuksissaan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkää oikeudenkäyntiväitteen.
Tutkittavaksi ottaminen
12 Työjärjestyksen 114 artiklan 3 kohdan mukaan oikeudenkäyntiväitteen jatkokäsittely on suullinen, ellei yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätä toisin. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvioi, että sillä on käsiteltävässä asiassa riittävät tiedot kirjallisen aineiston perusteella ja että suullisen käsittelyn aloittaminen ei ole tarpeen.
Asianosaisten väitteet ja niiden perustelut
13 Komissio muistuttaa ensinnäkin oikeudenkäyntiväitteessään, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan laiminlyöntikanteen nostamista on edellettävä vastaajana olevalle toimielimelle annettava muodollinen kehotus, jossa täsmennetään se päätös, joka toimielimen kantajan mukaan tulisi yhteisön oikeuden nojalla tehdä (asia 25/85, Nuovo Campsider v. komissio, tuomio 6.5.1986, Kok. 1986, s. 1531, 8 kohta). Lisäksi muodollisesta kehotuksesta on käytävä ilmi, että sen tarkoituksena on vastaajana olevan toimielimen velvoittaminen kantansa määrittelyyn (yhdistetyt asiat 81/85 ja 119/85, Usinor v. komissio, tuomio 10.6.1986, Kok. 1986, s. 1777, 15 kohta).
14 Käsiteltävässä asiassa kantaja ei ole täsmentänyt missään kolmesta kirjeestään sitä konkreettista toimenpidettä, johon komission olisi pitänyt ryhtyä. Kantajan 2.3.2000 päivätty kirje sisälsi vain yleisluonteisen vetoomuksen. Kirjettä, joka oli päivätty 6.4.2000 ja jossa pyydettiin päätöstä lainvastaisten toimenpiteiden peruuttamisesta ja anteeksipyynnöstä Itävallan tasavallan edustajille ja väestölle, ei selvästikään voida pitää komissiolle osoitettuna kehotuksena, koska tämä ei ole osallistunut mainittujen toimenpiteiden hyväksymiseen. Lopulta kantaja rajoittuu 22.5.2000 päivätyssä kirjeessään ilmoittamaan, ikään kuin esittäen yksinkertaisen mielipiteen, että komissio perustamissopimusten vartijana oli velvollinen toimimaan jo kauan sitten, täsmentämättä, millä konkreettisella tavalla kyseisen toiminnan olisi tullut ilmetä.
15 Kantaja ei myöskään täsmennä kanteessaan, mitä konkreettista päätöstä se vaatii komissiolta. Se ilmoittaa ainoastaan, että tämä toimielin on velvollinen "ryhtymään (päätösten tekemiseksi) toimenpiteisiin, joiden tarkoituksena on pakotteiden peruuttaminen", täsmentämättä kuitenkaan, kehottaako se komissiota ryhtymään oikeudellisiin toimenpiteisiin toisin sanoen aloittamaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn 14:ää jäsenvaltiota vastaan vai poliittisiin toimenpiteisiin.
16 Joka tapauksessa kantajan kolme kirjettä, jotka oli osoitettu samanaikaisesti komissiolle ja 130 muulle vastaanottajalle, eivät tee ilmeiseksi kantajan tarkoitusta
velvoittaa tämä toimielin toimimaan tuomioistuimessa nostettavan kanteen avulla.
17 Lisäksi vaikka näiden kirjeiden olisi tulkittava sisältävän kehotuksen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn aloittamiseen 14:ää jäsenvaltiota vastaan, kanne olisi kuitenkin jätettävä tutkimatta, koska yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä ei koskaan ole pidetty mahdollisena sitä, että luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voisi vedota EY 232 artiklan kolmanteen kohtaan sen vahvistamiseksi, että komissio ei ole aloittanut jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamista koskevaa menettelyä EY 226 artiklan mukaisesti (asia 247/87, Star Fruit v. komissio, tuomio 14.2.1989, Kok. 1989, s. 291, 1014 kohta ja asia C-371/89, Emrich v. komissio, määräys 30.3.1990, Kok. 1990, s. I-1555, 46 kohta).
18 Oikeudenkäyntiväitettä koskevissa huomautuksissaan kantaja väittää kehottaneensa komissiota hyvin selvästi toimimaan sille perustamissopimusten vartijana kuuluvan velvollisuuden mukaisesti ja EY 249 artiklan mukaisia keinoja käyttäen. Erityisesti kehotus kannanottoon 14 jäsenvaltion hallitusten toteuttamia Itävallan tasavaltaan kohdistettuja toimenpiteitä vastaan sekä kehotus komissiolle vaatia näiden toimenpiteiden välitöntä peruuttamista olivat kantajan mukaan riittävän konkreettisia. Joka tapauksessa komissiolta vaaditut toimet kuuluvat käsitteiden "suositukset" ja "lausunnot" alaan siten kuin niistä on määrätty EY 249 artiklassa.
19 Kantaja huomauttaa lisäksi, että EY 226 artiklassa ei ole jätetty komissiolle mitään harkintavaltaa, kun siinä on määrätty tälle toimielimelle velvollisuus antaa perusteltu lausunto, jos se katsoo, että jäsenvaltio on jättänyt täyttämättä velvollisuuksiaan. Kantaja esittää seuraavaksi, että saman artiklan määräystä, jonka mukaan silloin, kun jäsenvaltio ei noudata tätä lausuntoa asetetussa määräajassa, komissio "voi" saattaa asian yhteisön tuomioistuimen käsiteltäväksi, on pidettävä komissiolle annetun perustamissopimusten vartijan roolin valossa velvollisuutena.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta
20 Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voi nostaa kanteen EY 232 artiklan kolmannen kohdan nojalla ainoastaan sen toteamiseksi, että toimielin on perustamissopimuksen vastaisesti jättänyt tekemättä sellaisen muun toimen kuin suosituksen tai lausunnon, joka voidaan osoittaa niille tai jota vastaan nämä voisivat nostaa kumoamiskanteen (asia T-13/94, Century Oils Hellas v. komissio, määräys 4.7.1994, Kok. 1994, s. II-431, 1314 kohta).
21 Käsiteltävässä asiassa komission tekemiksi väitetyt laiminlyönnit, sellaisina kuin ne on kuvattu oikeudenkäyntiväitettä koskevissa kantajan huomautuksissa, eivät täytä näitä edellytyksiä.
22 Koska kantaja on myöntänyt kehottaneensa komissiota tekemään toimen, joka kuuluu joka tapauksessa käsitteiden "suositukset" ja "lausunnot" alaan, riittää sen toteaminen, että EY 232 artiklan kolmannessa kohdassa suljetaan nimenomaisesti suositukset ja lausunnot pois niiden toimien joukosta, joiden laiminlyönti voidaan todeta laiminlyöntikanteen avulla.
23 Mitä tulee siihen, että kantaja on kehottanut komissiota kannanottoon 14 jäsenvaltion hallitusten toteuttamia Itävallan tasavaltaan kohdistettuja toimenpiteitä vastaan sekä vaatimaan näiden toimenpiteiden välitöntä peruuttamista, on todettava, että toimet, joiden laiminlyönnistä komissiota näin arvostellaan, olisi osoitettu ihmisille yleensä ja/tai 14 jäsenvaltion hallituksille. Komission toimia ei näin ollen olisi osoitettu kantajalle.
24 Lisäksi mainitut toimet eivät koskisi kantajaa erikseen hänelle tunnusomaisten erityispiirteiden tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella hän erottuisi kaikista muista ja hänet voitaisiin yksilöidä samalla tavalla kuin se, jolle päätös on osoitettu. Sitä, että kantaja on kanteessaan esittämällään tavalla saattanut kärsiä joistakin Itävallan tasavaltaa vastaan toteutettujen toimenpiteiden välillisistä vaikutuksista, kuten siitä, että taksinkuljettaja oli kieltäytynyt kuljettamasta häntä Brysselin vierailun aikana kaupungin keskustaan hänen kansallisuutensa takia, ei selvästikään voida pitää sellaisena tilanteena.
25 Tästä seuraa, että käsiteltävänä oleva kanne on joka tapauksessa jätettävä tutkimatta ilman, että olisi tarpeen ratkaista, voidaanko kantajan 2.3., 6.4. ja 22.5.2000 päivättyjä kirjeitä pitää komissiolle annettuina kehotuksina.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
26 Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
27 Koska kantaja on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut komission vaatimusten mukaisesti.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
(neljä jaosto)
on määrännyt seuraavaa:
1) Kanne jätetään tutkimatta.
2) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.