62003CC0124_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. A College van Beroep voor het bedrijfsleven (kereskedelmi és ipari közigazgatási bíróság) (Hollandia) egy cukorból, sovány tejporból és kakaóból álló, kakaós tej előállítására szolgáló keverék alkotta szállítmánynak az Európai Közösségbe történő behozatala engedélyezésének megtagadását kimondó rendelkezésre vonatkozó eljárás keretében négy kérdést terjesztett előzetes döntéshozatalra a Bíróság elé, a nyerstej, a hőkezelt tej és a tej alapú [helyesen: tejalapú] termékek előállítására és forgalomba hozatalára vonatkozó egészségügyi előírások megállapításáról szóló, 1992. június 16‑i 92/46/EGK tanácsi irányelvet illetően.(2) E kérdések az irányelv alkalmazási körét meghatározó „tejalapú termékek gyártásához felhasznált tej” és a „tejalapú termékek” fogalmak értelmezésére vonatkoznak.
I – Jogi háttér
A – Közösségi szabályozás
2. A 92/46 irányelv 1. cikkének (1) bekezdése megállapítja, hogy „[e]zen irányelv az emberi fogyasztásra szánt nyerstej, az emberi fogyasztásra szánt hőkezelt tej, a tejalapú termékek gyártásához felhasznált tej és a tejalapú termékek előállításával és forgalomba hozatalával kapcsolatos egészségügyi előírásokat határozza meg”.
3. A 2. cikk 2. pontjának értelmében „»tejalapú termékek gyártásához felhasznált tej«: akár feldolgozásra szánt nyerstej, akár pedig a nyerstejből nyert folyékony vagy fagyasztott tej, függetlenül attól, hogy alávetették‑e engedélyezett fizikai kezelésnek, mint például a hőkezelés vagy a termizálás, vagy hogy megváltoztatták‑e az összetételét, feltéve, hogy e változtatások a természetes tejösszetevők hozzáadására, illetve kivonására korlátozódnak; »tejalapú termékek«: olyan, kizárólag tejből nyert tejtermékek [helyesen: tejtermékek, azaz kizárólag tejből nyert termékek], amelyekhez adott esetben az előállításukhoz szükséges anyagokat hozzá lehet adni, feltéve, hogy ezeket az anyagokat nem valamely tejösszetevő részleges vagy teljes helyettesítésére használják; valamint az összetett tejtermékek, vagyis olyan termékek, amelyeknek egy[ik] összetevője sem helyettesíti vagy hivatott helyettesíteni a tej bármely összetevőjét, és amelyekben a tej vagy egy tejtermék akár mennyiségileg, akár a termék jellege tekintetében lényeges részt képvisel”.
4. A 92/46 irányelvnek a harmadik országokból történő behozatalra vonatkozó III. fejezetében található 22. cikke így rendelkezik: „A harmadik országból származó, ezen irányelv hatálya alá tartozó nyerstej, hőkezelt tej és tejalapú termék behozatalára vonatkozó feltételeknek legalább egyenértékűnek kell lenniük a II. fejezetben meghatározott, közösségi termelésre vonatkozó feltételekkel.” E rendelkezés egységes alkalmazása céljából az irányelv előírja, hogy a Közösségbe történő behozatal csak abban az esetben megengedhető, ha a tej és a tejalapú termékek „olyan harmadik országból származnak, amely szerepel a (3) bekezdés a) pontjával összhangban összeállított jegyzéken [helyesen: jegyzékben]”, és „rendelkeznek a 31. cikkben meghatározott eljárással összhangban elkészítendő mintának megfelelő olyan egészségügyi igazolással, amelyet a kiviteli ország illetékes hatósága írt alá, és amely igazolja, hogy a tej vagy a tejalapú termékek megfelelnek a II. fejezet követelményeinek vagy bármely más további feltételnek, illetve a (3) bekezdésben leírtakkal egyenértékű garanciákat biztosítanak, és olyan létesítményekből származnak, amelyek a B. mellékletben előírt garanciákat biztosítják” (a 23. cikk (2) bekezdésének a) és b) pontja).(3)
5. Végül, az 1997. december 18‑i 97/78/EK tanácsi rendelet megállapítja a harmadik országokból a Közösségbe behozott termékek állat-egészségügyi ellenőrzésének megszervezésére irányadó elveket.(4)
B – Nemzeti szabályozás
6. A 92/46 irányelvet a Warenwetbesluit Zuivel (a tejtermékekről szóló rendelettörvény)(5) ültette át a holland jogrendbe, amelynek 4. cikke előírta, hogy a tejalapú termékek gyártásához felhasznált tej, a hőkezelt tej és a tejtermékek előállítását, kezelését és forgalomba hozatalát higiénikus körülmények között kell végezni.
7. A Warenwetregeling Zuivelbereiding(6) (a tejtermékek feldolgozásáról szóló jogszabály) 16. cikke úgy rendelkezik, hogy csak olyan harmadik országokból származó tej és tejtermékek hozhatók be Hollandiába, amely országok szerepelnek a 95/340 határozat által összeállított jegyzékben, és amely termékek a 95/343 határozat által megállapított mintának megfelelő egészségügyi igazolással rendelkeznek.
8. A Warenwetregeling Veterinaire controles (derde landen) (a „harmadik országokat” érintő állatorvosi ellenőrzésekről szóló rendelet) 4. cikke szerint a Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees (Állat- és Húsellenőrző Hivatal) a 97/78 irányelvben előírt ellenőrzések végrehajtására hatáskörrel rendelkező hatóság. Végül, a Warenwetbesluit Invoer levensmiddelen uit derde landent (a harmadik országokból származó élelmiszerek behozataláról szóló rendelettörvény)(7) kell alkalmazni a harmadik országokból származó, és közösségi szabályozás alá nem tartozó élelmiszerek és italok vonatkozásában. Ezeket a termékeket csak akkor lehet behozni Hollandiába, ha egészségügyi szempontból alkalmasak emberi fogyasztásra.
C – Tényállás, alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
9. Az alapeljárásban az Artrada (Freezone) NV társaság (a továbbiakban: Artrada), a Videmecum BV társaság, a Jac. Meisner Internationaal Expeditiebedrijf BV társaság áll szemben a Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees-szel.
10. Az Artrada Arubában olyan üzemet működtet, amely – más termékek mellett – cukorból, tejporból és kakaóból álló keverékeket készít. A Videmecum BV 100%-ban az Artrada ellenőrzése alá tartozik, és az anyavállalat által előállított termékek szállítását végzi. A Jac. Meisner Internationaal Expeditiebedrijf BV vámügynökség, amely az említett termékeknek az Európai Közösségben történő szabad forgalomba bocsátásához szükséges nyilatkozatokat teszi meg a Videmecum BV nevében.
11. 2001. január 26‑án a Jac. Meisner Internationaal Expeditiebedrijf BV két, Arubából történő behozatalra vonatkozó nyilatkozatot nyújtott be egy 167 475 kg súlyú, 75,75%‑ban cukorból, 15,15%‑ban sovány tejporból és 9,1%‑ban kakaóból álló keverék alkotta tétel szabad forgalomba bocsátása érdekében, amely keverék összetevői egymástól nem választhatók el, és amelyet kakaós tej készítéséhez használnak fel németországi és belgiumi üzemekben.
12. A Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees 2001. február 23‑i határozatával megtagadta a tétel szabad forgalomba bocsátását, mert állati eredetű összetevőt tartalmazott, és nem rendelkezett állatorvosi igazolással.
13. A határozatot megtámadták a VWS-commissie bezwaarschriften Awb (az egészségügyi, népjóléti és sportminisztérium közigazgatási keresetek elbírálásával megbízott bizottsága) előtt, amely 2001. augusztus 2‑án a 10. pontban szereplő utolsó két társaság vonatkozásában elfogadhatatlannak nyilvánította a keresetet, az Artradát illetően pedig elutasította. A 92/46 irányelv vonatkozásában a VWS‑commissie bezwaarschriften Awb kijelentette, hogy a keverékben lévő tejport az irányelv 2. cikkének 2. pontja szerinti „tejalapú termékek gyártásához felhasznált tejnek” kell minősíteni, és tiszteletben kell tartani az irányelvben megállapított feltételeket. Mivel a Holland Antillák és Aruba nem szerepelt az irányelv harmadik országokat tartalmazó jegyzékben, a keverék behozatalát nem lehetett engedélyezni.
14. Az említett határozatot megtámadták a Rechtbank te Rotterdam (kerületi bíróság, Rotterdam) előtt, amely 2002. március 4‑i ítéletében helyt adott a fellebbezésnek, és megsemmisítette a megtámadott határozatot – mert azt nem a hatáskörrel rendelkező hatóság fogadta el –, de joghatásait fenntartotta. A 92/46 irányelvet illetően a Bizottság Mezőgazdasági Főigazgatósága egyik munkadokumentumának (VI/8972/93) fényében a Rechtbank megállapította, hogy a keveréket mint félkész terméket nem lehet az irányelv 2. cikkének 4. pontja szerinti „tejterméknek” minősíteni, mert ez a rendelkezés csak késztermékekre vonatkozik. Ugyanakkor azt is megállapította, hogy a keverékben található tejpor az irányelv 2. cikkének 2. pontja szerinti „tejalapú termékek gyártásához felhasznált tejnek” minősül. A Rechtbank szerint ez a vélemény jobban megfelel az irányelv fő céljának: a közegészség védelmének. A harmadik országok jegyzékében nem szereplő országból való származást illetően a Rechtbank úgy döntött, hogy a behozatalt nem lehet engedélyezni.
15. Az Artrada, a Videmecum BV és a Jac. Meisner Internationaal Expeditiebedrijf BV megtámadták az ítéletet a fellebbviteli bíróság előtt, amely az utóbbi két társaság tekintetében elfogadhatatlannak nyilvánította a fellebbezést –mivel úgy ítélte meg, hogy nem voltak közvetlenül érdekeltek az eljárásban –, majd a felek helyzetének és saját álláspontjának felvázolását követően előzetes döntéshozatal céljából az alábbi kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
„1. a)	A 92/46/EGK 2. cikkének […] 2. [pontjában] szereplő »tejalapú termékek gyártásához felhasznált tej« fogalmát akként kell‑e értelmezni, hogy ez magában foglalja a tejösszetevőknek nem minősülő egyéb összetevőket is tartalmazó termék tejösszetevőit(is), ha a tejösszetevők nem választhatók el a tejösszetevőknek nem minősülő egyéb összetevőktől?
1. b)	Az 1. a) kérdésre adott igenlő válasz esetén a 92/46/EGK irányelv 22. cikkét akként kell‑e értelmezni, hogy valamely harmadik országból történő behozatal esetén ezt az irányelvet csak valamely termék tejösszetevőire kell alkalmazni, következésképpen nem alkalmazható arra a termékre, amelyben ez az összetevő jelen van?
2. a)	A »tejalapú termékeknek« a 92/46/EGK irányelv 2. cikkének […] 4. [pontjában] szereplő fogalma kizárólag a késztermékeket foglalja magában, vagy a fogyasztó részére történő értékesítés előtt még feldolgozandó félkész termékeket is?
2. b)	Ha a 92/46/EGK irányelv 2. cikkének […] 4. [pontja] a félkész termékekre is vonatkozik, milyen szempontokat kell alkalmazni annak meghatározásához, hogy a tej vagy valamely tejtermék akár mennyiségileg, akár a termék jellege folytán a 92/46/EGK irányelv 2. cikkének […] 4. [pontja] értelmében a termék lényeges részét képviseli‑e?”
16. Az Artrada, a Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees, a görög kormány és a Bizottság írásbeli észrevételeket terjesztett elő, és részt vett a 2004. június 24‑én tartott tárgyaláson.
II – Értékelés
A – Előzetes megállapítások
17. Mindenekelőtt kell emlékeztetnünk arra, hogy a 92/46 irányelv hatálya tekintetében Aruba – annak ellenére, hogy az EK‑Szerződés negyedik részében szereplő társult „országról és területről” van szó – harmadik országnak minősül.(8)
18. Azt is meg kell jegyezni, hogy az előterjesztett kérdések nem a harmadik országokból származó termékekre alkalmazandó jogra vonatkoznak, hanem az irányelv hatályának előzetes kérdésére, amely egyaránt érinti a közösségi és a nem közösségi eredetű termékeket. Az irányelv hatályán kívül eső termékeknek nem kell megfelelniük az irányelv rendelkezéseinek.(9) A szóban forgó keveréknek csak akkor kell eleget tennie az irányelv feltételeinek, ha az egyáltalán alkalmazható.
B – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésről
19. A kérdést előterjesztő bíróság, az Artrada, a görög kormány és a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a szóban forgó keverék a 92/46 irányelv 2. cikkének 2. pontja értelmében nem minősül „tejalapú termékek gyártásához felhasznált tejnek”. A Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees úgy véli, hogy a keverék megfelel a hivatkozott rendelkezés meghatározásának, figyelembe véve, hogy a keverékben lévő tejpor tejalapú termékek gyártásához felhasznált tej. Ez az értelmezés kedvező lenne a közegészség védelme és a csalások elkerülése szempontjából (a különválasztottan behozott tejpor tejtermék lenne, de elegendő lenne a keverékbe tenni, hogy kikerüljön az irányelv hatálya alól).
20. Részemről úgy ítélem meg, hogy a 92/46 irányelv 2. cikkének 2. pontjában található „tejalapú termékek gyártásához felhasznált tej” meghatározás vonatkozik az olyan keverékre, mint amelyik az alapeljárásban szerepel. A hivatkozott rendelkezés feltételezi, hogy a tej összetételét lényegében nem változtatták meg, és nem teszi lehetővé egyéb összetevők hozzáadását, ami pedig a jelen ügyben megtörtént. Továbbá, a 2. cikk 2. pontjának ilyen tág értelmezése megfosztaná tartalmától a „tejalapú termék” 4. pontban szereplő fogalmát, amely kizárja az irányelv hatálya alól azokat a termékeket, amelyekben a tej vagy a tejtermékek nem képviselnek lényeges részt. Ha egy keveréket tejalapú termékek gyártásához felhasznált tejnek lehet minősíteni, mert tejport tartalmaz, a meghatározás magában foglalna minden tejet tartalmazó terméket, és a 2. cikk 4. pontjában szereplő korlátozás nem lenne hatékony.
21. Ami a Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees által levezetett teleologikus érvet illeti, úgy vélem, hogy ez nem cáfolja meg az általam hivatkozott, szövegre utaló és szisztematikus érveket. A 92/46 irányelv 1. és 2. cikkeiből az következik, hogy a jogalkotó nem akart az irányelv alkalmazási körébe bevonni minden olyan terméket, amelyek tejet vagy valamilyen tejterméket tartalmaznak. A Rijksdienst által javasolt értelmezés talán a közegészség védelmének magasabb szintjét biztosítja, de az irányelv szövegéből és rendszeréből következően ez az út járhatatlan.
22. Következésképpen tehát, a 92/46 irányelv 2. cikkének 2. pontjában előforduló „tejalapú termékek gyártásához felhasznált tej” fogalma nem foglalja magában az olyan termék tejösszetevőit, amely más, nem tejösszetevőket is tartalmaz, és amelyben a tejösszetevő nem választható el a tejösszetevőknek nem minősülő összetevőktől.
23. Ez a válasz szükségtelenné teszi a második kérdés vizsgálatát.
C – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdésről
24. A görög kormány és a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a 92/46 irányelv 2. cikkének 4. pontja egyaránt vonatkozik a késztermékekre és a félkész termékekre. A Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees úgy véli, hogy – az irányelv 2. cikke 2. pontjának általa adott tág értelmezése alapján – a rendelkezés kizárólag a késztermékekre vonatkozik. Az Artrada azt állítja, hogy az irányelv 2. cikkének 4. pontja csak a késztermékekre vonatkozik, ami megfelel a 2. cikk 1–4. pontja logikájának, amely cikk sorrendben a tejre, a tejalapú termékek gyártásához felhasznált tejre, az emberi fogyasztásra szánt tejre és a tejalapú termékekre vonatkozik.
25. Véleményem szerint az irányelv 2. cikkének 4. pontja a félkész termékekre is vonatkozik. Mindenekelőtt a szöveg nem mond ellent ennek az értelmezésnek, mivel a félkész termékek is tejalapú termékek, bár feldolgozásuk még nem végleges. Továbbá: az irányelvben semmi nem utal arra, hogy a jogalkotónak szándékában állt volna kizárni ezeket a termékeket az irányelv alkalmazási köréből; bevonásuk inkább megfelel az egészségügyi célkitűzésnek. A Bíróság szerint a „92/46 irányelv a folyamat szakaszainak összességét szabályozza, a tej előállításától kezdve az elárusítóhelyekre történő szállításig”.(10) Ez azt jelenti, hogy elvben a félkész termékek is az irányelv alkalmazási körébe tartoznak.
26. Úgy vélem tehát, hogy a 92/46 irányelv 2. cikkének 4. pontjában szereplő „tejalapú termékek” fogalma magában foglalja a fogyasztó részére történő értékesítés előtt még feldolgozandó félkész termékeket is.
D – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett negyedik kérdésről
27. A Bizottság azt állítja, hogy a tej az irányelv 2. cikke 4. pontja értelmében – vagy mennyisége okán (több mint a termék 50%‑a), vagy a készterméket meghatározó jellege folytán – a termék lényeges részét képviseli. Mivel a keverék kakaós tej előállítására szolgál, a Bizottság úgy véli, hogy a tej meghatározó jelleggel bír. A görög kormány azt állítja, hogy a legnagyobb mennyiségben jelen lévő összetevő a mennyiségileg lényeges rész. A görög kormány szerint a jelleg az ízre vonatkozik. Mivel a keverék sok kakaót tartalmaz, kakaóízű, és nem tejízű, és ezért nem felel meg a 2. cikk 4. pontjában szereplő meghatározásnak. Az Artrada azt állítja, hogy a sovány tejpor mennyiségileg elhanyagolható, és meghatározó jelleggel sem bír, mivel a cukrozott kakaó a lényeges rész: a keverék kakaós tejjé történő átalakításához elegendő a Közösség területére való behozatalát követően tejet hozzátenni – nem pedig vizet, ahogyan azt a Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees állította. Ez utóbbi úgy ítélte meg, hogy a tej jellemzi a készterméket, amelyet tejalapú terméknek kell minősíteni, hiszen a keverék kakaós tej előállítására szolgál.
28. Mindenekelőtt rá kell mutatnom, hogy az olyan félkész termék, mint a szóban forgó keverék, csak akkor tartozik a 92/46 irányelv hatálya alá, ha megfelel a 2. cikk 4. pontjában szereplő meghatározásnak, tehát ha a tej vagy valamely tejalapú termék „akár mennyiségileg, akár a termék jellege folytán lényeges részt képvisel” a termékben. A jogalkotó által választott kritériumok pontatlansága miatt a kérdés nem egyszerű.
29. Ami a mennyiséget illeti, nem osztom a Bizottság és a görög kormány azon véleményét, miszerint az a lényeges rész, amely meghaladja a termék összetevőinek 50%‑át, vagy amely mennyiségileg a legfontosabb összetevő. Az irányelv több nyelvi változata „ valamely lényeges részre” vonatkozik (francia, portugál, olasz, német és angol nyelvű változat; az általam áttekintett változatok közül csak a spanyol nyelvű vonatkozik „ a lényeges részre”), ami azt jelenti, hogy egy terméknek több lényeges része is lehet. A mennyiségileg lényeges rész meghatározását negatívan és a többi részhez viszonyítva kell megközelíteni, nem pedig abszolút százalékos értékek alapján. Például: ha a keverék 33% tejport, 33% cukrot, 33% kakaót és 1% őrölt mandulát tartalmazna, az őrölt mandula mennyiségileg nem lenne lényeges rész, a másik három összetevő azonban igen. Éppen ezért a tejösszetevőt lényegesnek kellene minősíteni, ha a termék többi összetevőjéhez viszonyítva mennyiségi szempontból nem nyilvánvalóan kiegészítő jellegű; ez az értelmezés tökéletesen megfelel az irányelv egészségügyi céljának. Bár a döntés a nemzeti bíróság feladata, úgy gondolom, hogy az olyan termékben, amely 75,75% cukrot, 15,15% sovány tejport és 9,1% kakaót tartalmaz, a tejösszetevő nem nyilvánvalóan kiegészítő jellegű. Ráadásul a tejpor többi összetevőhöz viszonyított fontossága a kakaós tej előállításához szükséges folyadék hozzáadásakor biztosan emelkedni fog.
30. Ami a termék jellegét illeti, a félkész termékek esetében úgy vélem, hogy végső rendeltetésük szerint kell értékelni; a rendeletetést az importőrnek kell közölnie az illetékes hatóságokkal. A 92/46 irányelv elsődleges célkitűzése a közegészség védelme, de a jogalkotó ki akarta zárni az irányelv alkalmazási köréből azokat a termékeket, amelyeknek a tejösszetevő sem mennyiségileg, sem jellege folytán nem lényeges része. Ez utóbbi feltétel alkalmazása kevéssé koherens eredményekhez is vezethet, hiszen a félkész termék rendeltetése szerint fog, vagy nem fog tejalapú terméknek minősülni; ám ez ez az inkoherencia az irányelvben megállapított feltétel következménye.(11) A jelleg lesz a meghatározó, ha a késztermék tejalapú termék, ami azt a tényt bizonyítja, hogy a félkész termékben lévő tejösszetevő jellemzi a készterméket. Ez utóbbi vagy tejösszetevőjének mennyisége, vagy jellege folytán tejalapú termék lesz, amelyet több szempont – például az íz, az elnevezés, a megjelenés és az állag – együttes vizsgálata alapján kell minősíteni. A jelen ügyben egyértelműnek tűnik, hogy a kakaós tej tejalapú termék. Így tehát – függetlenül attól hogy elkészítésekor vizet vagy tejet kell hozzátenni – a szóban forgó keverék a 2. cikk 4. pontjának hatálya alá tartozik.
31. Következésképpen a 92/46 irányelv 2. cikkének 4. pontját akként kell értelmezni, hogy a tejet vagy a tejalapú terméket mennyiségileg egy félkész termék lényeges részének kell minősíteni, ha a termék többi összetevőjéhez viszonyítva nem nyilvánvalóan kiegészítő jellegű; jellege folytán pedig akkor, ha a félkész termékből előállítandó késztermék a tejösszetevőinek mennyisége vagy jellege folytán tejalapú terméknek tekinthető, amelyet több szempont – például az íz, az elnevezés, a megjelenés és az állag – együttes vizsgálata alapján kell minősíteni.
III – Végkövetkeztetések
32. A fentebb elmondottak alapján azt indítványozom, hogy a Bíróság az alábbiak értelmében válaszoljon a College van Beroep voor het bedrijfsleven által előterjesztett kérdésekre:
„1) A nyerstej, a hőkezelt tej és a tejalapú termékek előállítására és forgalomba hozatalára vonatkozó egészségügyi előírások megállapításáról szóló, 1992. június 16‑i 92/46/EGK tanácsi irányelv 2. cikkének 2. pontját akként kell értelmezni, hogy a „tejalapú termékek gyártásához felhasznált tej” fogalma nem foglalja magában a tejösszetevőknek nem minősülő egyéb összetevőket is tartalmazó termék tejösszetevőit, ha a tejösszetevők nem választhatók el a tejösszetevőknek nem minősülő egyéb összetevőktől.
2) A 92/46 irányelv 2. cikkének 4. pontjában szereplő „tejalapú termékek” fogalma magában foglalja mind a késztermékeket, mind a fogyasztó részére történő értékesítés előtt még feldolgozandó félkész termékeket.
3) A 92/46 irányelv 2. cikkének 4. pontját akként kell értelmezni, hogy a tejet vagy valamely tejalapú terméket mennyiségileg egy félkész termék lényeges részének kell minősíteni, ha a tej vagy a tejalapú termék a termék többi összetevőjéhez viszonyítva nem nyilvánvalóan kiegészítő jellegű; jellege folytán pedig akkor, ha a félkész termékből előállítandó késztermék a tejösszetevőinek mennyisége vagy jellege folytán tejalapú terméknek tekinthető, amelyet több szempont – például az íz, az elnevezés, a megjelenés és az állag – együttes vizsgálata alapján kell minősíteni.”
(1) .
(2)
–	HL L 268., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 13. kötet, 103. o.
(3)
– 	A harmadik országok felsorolását és az egészségügyi igazolás mintáját a tagállamok által tej és tejalapú termékek behozatalára feljogosított harmadik országok ideiglenes jegyzékének létrehozásáról és a 94/70/EK határozat visszavonásáról (EGT vonatkozású szöveg) szóló, 1995. július 27‑i 95/340/EK bizottsági határozat (HL L 200., 38. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 18. kötet, 160. o.), valamint a harmadik országokból származó és tejgyűjtő központban, standardizáló központban, hőkezelő létesítményben, illetve tejfeldolgozó létesítményben történő átvételre és emberi fogyasztásra szánt hőkezelt tej, tejalapú termékek és nyerstej behozatalára szolgáló egészségügyi bizonyítványmintákról szóló, 1995. július 27‑i 95/343/EK bizottsági határozat (HL L 200., 52. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 18. kötet, 166. o.) állapította meg.
(4)
– 	HL 1998. L 24., 9. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 22. kötet, 247. o.
(5)
–	Stbl. 1994., 813. o.
(6)
–	Stcrt. 1994., 243. o.
(7)
–	Stbl. 1993., 698. o.
(8)
–	Ahogyan ez a C‑106/97. sz., DADI és Douane-Agenten ügyben 1999. szeptember 21‑én hozott ítélet (EBHT 1999., I‑5983. o.) 30–46. pontjából is következik.
(9)
–	A már hivatkozott, DADI és Douane-Agenten ügyben hozott ítélet szerint „[az irányelvben] megállapított rendelkezéseket az ebben szereplő, a Közösségen belüli termelés vagy forgalomba hozatal tárgyát képező termékek összességére kell alkalmazni” (33. pont).
(10)
–	A C‑294/01. sz. Granarolo-ügyben 2003. november 13‑án hozott ítélet (az EBHT-ban még nem tették közzé) 42. pontja.
(11)
–	A jogalkotó pontosabb feltételeket is megszabhatott volna. Ugyanakkor arra is rá kell mutatni, hogy az irányelv nem alkalmazandó a hatálya alól kizárt termékekre (például egy pizzára, amely 2% sajtot tartalmaz), hiszen feltételezhető, hogy a felhasznált tejösszetevő minden esetben megfelel a 92/46 irányelv feltételeinek, ami minimálisra csökkenti az egészségre való veszélyességet. Ha azonban harmadik országokból származó termékekről van szó, semmi nem garantálja, hogy a felhasznált tej megfelel az irányelv előírásainak. Ezekben az esetekben a vonatkozó nemzeti jogszabályokat kell alkalmazni, ami a kereskedelmi kapcsolatok súlypontjának elmozdulásával és a piac fragmentációjának bizonyos kockázatával járhat. A közösségi jogalkotó beavatkozása tehát ahhoz lehet szükséges, hogy a nem közösségi eredetű termékekre vonatkozó egészségügyi feltételek azonosak legyenek a közösségi termékekre vonatkozó feltételekkel. És végül: érthető, hogy a jogalkotó nem von be minden, minimális mennyiségű tejet tartalmazó terméket az irányelv alkalmazási körébe, miután ez számtalan kereskedelmi jellegű akadályhoz és konfliktushoz vezetne. Mindenesetre az irányelv által annak megállapítására előírt kritériumok, hogy tejalapú termékről van‑e szó, a gyakorlatban ellentmondásos következményekkel járhatnak, és láthatólag nem a közegészségre való ártalmasság kockázatainak tudományos elemzésén alapulnak.