Kohtuasi C‑328/24 P
Constantin Mincu Pătrașcu Brâncuși
versus
Euroopa Prokuratuur
Euroopa Kohtu (viies koda) 16. aprilli 2026. aasta kohtuotsus
Apellatsioonkaebus – Institutsiooniline õigus – Määrus (EL) 2017/1939 – Euroopa Prokuratuur – Artikli 42 lõige 1 – Euroopa Prokuratuuri menetlustoimingud, mille eesmärk on tekitada õiguslikke tagajärgi kolmandatele isikutele – Liikmesriikide kohtute teostatav kohtulik kontroll – Õigusvastasuse vastuväide – Vastuvõetavus – Euroopa Liidu Kohtu ainupädevus kontrollida liidu aktide seaduslikkust – ELTL artikli 86 lõiked 2 ja 3 – Riikliku süüdistuse esitamine liikmesriikide kohtutes – Liidu seadusandja volitus kehtestada normid, mida kohaldatakse Euroopa Prokuratuuri menetlustoimingute kohtuliku kontrolli suhtes – ELTL lõikest 263 lubamatu erand – Puudumine – Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 47 – Õigus tõhusale kohtulikule kaitsele – Rikkumine – Puudumine – Üldkohtu pädevuse puudumine
1.        Apellatsioonkaebus – Väited – Vastuvõetavus – Tingimused – Selliste argumentide esitamine, mis on esitatud ka Üldkohtus
(ELTL artikli 256 lõike 1 teine lõik; Euroopa Liidu Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 168 lõike 1 punkt d ja artikli 169 lõige 2)
(vt punktid 38–40)
2.        Tühistamishagi – Vastuvõetavuse tingimused – Liidu kohtu pädevus – Avalikul huvil põhinev küsimus – Õigusvastasuse vastuväide tõendamaks liidu esmase õiguse rikkumist – Teisese õiguse akt, mis ei ole liidu kohtu pädevuses – Liidu kohtu kohustus analüüsida seda vastuväidet enne seda, kui ta tunnistab, et tal puudub pädevus põhikohtuasja lahendada
(ELTL artikli 256 lõike 1 teine lõik ja artikkel 263; nõukogu määrus 2017/1939, artikkel 42)
(vt punktid 53 ja 58–61)
3.        Tühistamishagi – Liidu kohtu pädevus – Kaebus Euroopa Prokuratuuri alalise koja otsuse peale, millega kaebajat puudutav kohtuasi saadeti kohtusse – Euroopa Prokuratuuri menetlustoiming – Pädevuse puudumine – Liikmesriigi kohtute pädevus – Õigus tõhusale kohtulikule kaitsele – Rikkumine – Puudumine
(ELL artikli 19 lõiked 1 ja 3; ELTL artikli 86 lõiked 1–3, artikli 263 neljas lõik ning artiklid 267 ja 277; Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artiklid 47 ja 48; nõukogu määrus 2017/1939, põhjendused 83, 85, 86, põhjenduse 87 esimene lõik ja põhjendus 88; artikli 10 lõige 2, artikli 13 lõige 1, artikli 28 lõige 1, artikli 30 lõige 5, artikli 31 lõige 3, artikkel 36, artikli 37 lõige 2, artikkel 41 ning artikli 42 lõiked 1–3 ja 8)
(vt punktid 64–91 ja 96–100)
4.        Apellatsioonkaebus – Väited – Menetlusnormi rikkumine – Otsus liita vastuvõetamatuse vastuväide kohtuasja sisulise läbivaatamisega – Üldkohtu kaalutlusõigus
(ELTL artikkel 256; Üldkohtu kodukord, artikli 130 lõiked 1 ja 7)
(vt punkt 106)
Kokkuvõte
Euroopa Kohus, kellele esitati apellatsioonkaebus, mille ta rahuldamata jättis, täpsustas suhet aluslepingutega loodud kohtusüsteemi ja määruse 2017/1939(1) artikli 42 lõike 1 vahel, mille kohaselt kohaldatakse Euroopa Prokuratuuri menetlustoimingute suhtes, mille eesmärk on tekitada õiguslikke tagajärgi kolmandatele isikutele, pädevate riigisiseste kohtute kontrolli.
Euroopa Prokuratuuri uurimise tulemusel otsustas Euroopa Prokuratuuri alaline koda saata kriminaalasja apellanti puudutavas osas Rumeenia kriminaalkohtusse. Apellant esitas Üldkohtule selle otsuse peale tühistamishagi, milles ta esitas määruse 2017/1939 artikli 42 kohta õigusvastasuse vastuväite. Üldkohus leidis, et tal puudub pädevus, kuna Euroopa Prokuratuuri menetlustoimingute kohtulik kontroll kuulub liikmesriikide kohtute pädevusse.
Euroopa Kohtu hinnang
Euroopa Kohus otsustas, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta leidis, et tal puudub pädevus vaadata läbi hagi, mis on esitatud Euroopa Prokuratuuri menetlustoimingu peale määruse 2017/1939 artikli 42 lõike 1 tähenduses, ilma et ta oleks analüüsinud, kas selline järeldus on vastuolus liidu esmase õigusega.
Kuna pädevus on avalikul huvil põhinev küsimus, mis tuleb vajaduse korral tõstatada omal algatusel, ei saa Üldkohus võtta seisukohta, et ta ei ole pädev hagi läbi vaatama, ilma et ta oleks eelnevalt analüüsinud kõigi talle esitatud argumentide põhjendatust, mille eesmärk on just nimelt tõendada tema pädevust selles osas. Täpsemalt tuleb märkida, et väljakujunenud kohtupraktika, mille kohaselt toob põhikohtuasjas esitatud hagi vastuvõetamatus kaasa selle hagi põhjendamiseks esitatud õigusvastasuse väite vastuvõetamatuse, ei saa lubada Üldkohtul asuda seisukohale, et tal puudub pädevus analüüsida liidu teisese õiguse sätte kehtivust liidu esmase õiguse seisukohast, sellise põhjendusega, et tal puudub pädevus põhikohtuasjas esitatud hagi läbi vaadata, kui ta just nimelt tugineb sellele sättele, et järeldada, et tal puudub pädevus. Nii tuleneb kohtupraktikast, et kui Üldkohtule on esitatud sellise teisese õiguse sätte õigusvastasuse vastuväide, mis jätab Üldkohtus vaidlustatud liidu organi otsuse mis tahes kohtuliku kontrolli alt välja põhjusel, et see säte on vastuolus ELTL artikliga 263, peab ta kontrollima, kas õigusvastasuse väide on põhjendatud, ja vajaduse korral tunnistama ennast pädevaks kontrollima selle otsuse õiguspärasust ELTL artikli 263 alusel, et tagada selle otsuse tõhus kohtulik kontroll.
Siiski otsustas Euroopa Kohus, et andes liikmesriikide kohtutele pädevuse teostada kohtulikku kontrolli Euroopa Prokuratuuri menetlustoimingute üle, mille eesmärk on tekitada õiguslikke tagajärgi kolmandatele isikutele, ei ole liidu seadusandja kahjustanud Euroopa Liidu Kohtu pädevust, mis on ette nähtud ELL artiklis 19 ja ELTL artiklis 263.
Sellega seoses märkis Euroopa Kohus, et määruse 2017/1939 artiklis 42 ette nähtud pädevuse jaotus liikmesriikide kohtute ja liidu kohtute vahel ei kujuta endast lubamatut erandit liidu kohtute ainupädevusest kontrollida ELTL artikli 263 alusel liidu organite või asutuste aktide seaduslikkust. Kui liidu seadusandja allutas liikmesriikide kohtute kohtulikule kontrollile üksnes Euroopa Prokuratuuri menetlustoimingud, mille eesmärk on tekitada õiguslikke tagajärgi kolmandatele isikutele, välja arvatud Euroopa Prokuratuuri otsused kriminaalasi lõpetada, ning nägi ette Euroopa Liidu Kohtu pädevuse muudel juhtudel, ei ületanud seadusandja talle ELTL artikli 86 lõikega 3 sõnaselgelt selleks antud volituse piire, et kindlaks määrata Euroopa Prokuratuuri „ülesannete täitmisel tehtud menetlustoimingute kohtuliku kontrolli suhtes kohaldatavad eeskirjad“.
Võttes arvesse Euroopa Prokuratuurile ELTLiga antud ülesannete erilist laadi ning selle lepinguga liidu seadusandjale antud volituste ulatust määrata kindlaks institutsiooniline ja menetluslik raamistik, milles Euroopa Prokuratuur neid ülesandeid täidab, tuleb väljendit „[Euroopa Prokuratuuri] ülesannete täitmisel tehtud menetlustoimingute kohtuliku kontrolli suhtes kohaldatavad eeskirjad“ tõlgendada nii, et see võib hõlmata mitte ainult nende menetlustoimingute peale hagi esitamise eritingimuste ja korra kehtestamist, vaid vajaduse korral ka kohtualluvuse erinormide kehtestamist.
Selles institutsioonilises ja menetluslikus raamistikus määratakse Euroopa Prokuratuuri menetlustoimingute õiguslikud tagajärjed kolmandatele isikutele suures osas kindlaks riigisisese õigusega. Lisaks on Euroopa Prokuratuuri menetlustoimingud kriminaalmenetluse üks etapp, mille tulemus kuulub üksnes liikmesriikide kohtute pädevusse; neil on tõendite vaba hindamise pädevus. Neil tingimustel ei kujuta liikmesriikide kohtute pädevus teostada sellist kohtulikku kontrolli endast lubamatut erandit ELTL artiklist 263. Pealegi kinnitab määruse artikli 42 üldine ülesehitus seda pädevuse jaotust.
Lisaks tuletas Euroopa Kohus meelde, et Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 47 ei saa anda pädevust liidu kohtutele, kui aluslepingud seda välistavad, ega muuta nendes ette nähtud kohtuliku kontrolli süsteemi, eelkõige hagide vastuvõetavust reguleerivaid norme. Igal juhul järgib määruse 2017/1939 artikli 42 lõige 1 õigust tõhusale kohtulikule kaitsele.
Esiteks, tõlgendatuna määruse 2017/1939 artiklit 41 ja selle põhjendusi arvestades, võimaldab kohtulik kontroll menetlustoimingute üle, mille eesmärk on tekitada õiguslikke tagajärgi kolmandatele isikutele, tagada, et Euroopa Prokuratuur austab põhiõigusi. Lisaks peavad liikmesriigid tagama tõhusad õiguskaitsevahendid.
Teiseks, kuna artikli 42 lõiget 1
tuleb tõlgendada sätte üldist ülesehitust arvestades, on artikkel 42 täielikult kooskõlas õiguskaitsevahendite ja menetluste tervikliku süsteemiga, mille eesmärk on tagada liidu õigusaktide seaduslikkuse kontroll. Eelkõige tuleb seda mõista koostoimes lõikega 2, mille kohaselt kohaldatakse eelotsusemehhanismi Euroopa Prokuratuuri menetlustoimingute kohtuliku kontrolli suhtes, tagades sellega Euroopa Kohtule võimaluse analüüsida kõiki küsimusi, mis puudutavad pädevas riigisiseses kohtus vaidlustatud Euroopa Prokuratuuri menetlustoimingute tõlgendamist või kehtivust ja
vaidlusalust määrust.
1      Nõukogu 12. oktoobri 2017. aasta määrus (EL) 2017/1939, millega rakendatakse tõhustatud koostööd Euroopa Prokuratuuri asutamisel (ELT 2017, L 283, lk 1).