62021CJ0568_RES
Byla C‑568/21
Staatssecretaris van Justitie Veiligheid
prieš
E.,
S.
(Raad van State prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
2023 m. rugsėjo 21 d. Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė – Dublino sistema – Reglamentas (ES) Nr. 604/2013 – Valstybės narės, atsakingos už tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai – Valstybės narės, išdavusios prašytojui teisę gyventi šalyje patvirtinantį dokumentą, atsakomybė – 2 straipsnio l punktas – Sąvoka „teisę gyventi šalyje patvirtinantis dokumentas“ – Valstybės narės išduota diplomatinė kortelė – Vienos konvencija dėl diplomatinių santykių“
Sienų kontrolė, prieglobstis ir imigracija – Prieglobsčio politika – Valstybės narės, atsakingos už tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai – Reglamentas Nr. 604/2013 – Sąvoka „teisę gyventi šalyje patvirtinantis dokumentas“ – Pagal 1961 m. Vienos konvenciją dėl diplomatinių santykių išduota diplomatinė kortelė – Apėmimas
(Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 604/2013 4 ir 5 konstatuojamosios dalys, 2 straipsnio l punktas ir 12–14 straipsniai)
(žr. 35–37, 44–48, 53 punktus ir rezoliucinę dalį)
Santrauka
Trečiosios šalies pilietis dirbo savo šalies ambasadoje valstybėje narėje X. Kartu su sutuoktine ir vaikais jis gyveno tos valstybės narės teritorijoje. Šios valstybės narės užsienio reikalų ministerija pagal Vienos konvenciją dėl diplomatinių santykių (
1
) jiems išdavė diplomatines korteles gyvenimo jos teritorijoje laikotarpiu. Po kelerių metų šeima išvyko iš valstybės narės X ir pateikė tarptautinės apsaugos prašymą Nyderlanduose.
2020 m. sausio mėn. Nyderlandų kompetentinga institucija atsisakė nagrinėti pareiškėjų pagrindinėje byloje pateiktus tarptautinės apsaugos prašymus, motyvuodama tuo, kad pagal reglamento „Dublinas III“ (
2
) 12 straipsnio 1 dalį už jų nagrinėjimą yra atsakinga valstybė narė X. Anot jos, šios valstybės narės valdžios institucijų išduotos diplomatinės kortelės yra teisę gyventi šalyje patvirtinantys dokumentai, kaip jie suprantami pagal šio reglamento 2 straipsnio l punktą, todėl atsiranda šios valstybės narės kompetencija nagrinėti šiuos prašymus.
2020 m. kovo mėn. rechtbank Den Haag (Hagos apylinkės teismas, Nyderlandai), į kurį kreipėsi pareiškėjai pagrindinėje byloje, tenkino jų skundus ir konstatavo, kad valstybės narės X valdžios institucijų išduotų diplomatinių kortelių negalima laikyti leidimu gyventi šalyje, nes pareiškėjai pagrindinėje byloje jau turėjo teisę gyventi šioje valstybėje narėje pagal Vienos konvenciją, nepaisant to, ar jiems išduotos diplomatinės kortelės.
Kompetentinga Nyderlandų institucija dėl šio sprendimo pateikė apeliacinį skundą Raad van State (Valstybės Taryba, Nyderlandai). Siekdamas nustatyti valstybę narę, atsakingą už pareiškėjų pagrindinėje byloje pateiktų tarptautinės apsaugos prašymų nagrinėjimą, šis teismas kreipėsi į Teisingumo Teismą su klausimu, ar valstybės narės pagal Vienos konvenciją išduota diplomatinė kortelė yra „teisę gyventi šalyje patvirtinantis dokumentas“, kaip tai suprantama pagal reglamento „Dublinas III“ 2 straipsnio l punktą. Savo sprendime Teisingumo Teismas į šį klausimą atsakė teigiamai.
Teisingumo Teismo vertinimas
Prieš padarydamas tokią išvadą Teisingumo Teismas pirmiausia nurodė, kad reglamento „Dublinas III“ 2 straipsnio l punkte vartojami žodžiai „bet kuris leidimas“ suprantami plačiai. Šioje nuostatoje pateiktoje sąvokos „teisę gyventi šalyje patvirtinantis dokumentas“ apibrėžtyje nedaroma nuorodos į tai, ar leidimas yra suteikiantis teisę, ar deklaratyvus, taip pat aiškiai nenurodyta, kad ši sąvoka neapima pagal Vienos konvenciją išduotų diplomatinių kortelių.
Antra, dėl šios nuostatos konteksto Teisingumo Teismas pažymėjo, kad sąvoka „teisę gyventi šalyje patvirtinantis dokumentas“ yra vienas iš svarbių kriterijų taikant reglamento „Dublinas III“ 12 straipsnį. Pagal šio reglamento 12 straipsnio 1 dalį, jei prašytojas turi galiojantį teisę gyventi šalyje patvirtinantį dokumentą, už tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą yra atsakinga tą dokumentą išdavusi valstybė narė. Taikant įvairius reglamento „Dublinas III“ 12–14 straipsniuose įtvirtintus atsakingos valstybės narės nustatymo kriterijus atsakomybė už trečiosios šalies piliečio pateiktą tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą paprastai turėtų būti priskirta valstybei narei, kuri laikoma tokio trečiosios šalies piliečio atvykimo arba buvimo valstybių narių teritorijoje vieta, atsižvelgiant į tai, kokį vaidmenį ši valstybė narė atlieka, kai toks pilietis yra valstybių narių teritorijoje. Šiuo aspektu Teisingumo Teismas pažymėjo, kad pagal Vienos konvenciją priimančioji valstybė turi tam tikras prerogatyvas dėl asmenų priėmimo į savo teritoriją kaip atstovybės diplomatinio personalo narių, pavyzdžiui, ji gali pripažinti asmenį persona non grataarba nepriimtinu, atsisakyti pripažinti asmenį atstovybės nariu (
3
) arba atsisakyti akredituoti asmenį, kurį numatoma skirti atstovybės vadovu (
4
). Šiomis aplinkybėmis tai, kad valstybė narė asmeniui išdavė diplomatinę kortelę, reiškia, kad ji sutinka, kad šis asmuo būtų jos teritorijoje kaip atstovybės diplomatinio personalo narys, ir tai įrodo šios valstybės narės vaidmenį, susijusį su šio asmens buvimu valstybių narių teritorijoje.
Trečia, kiek tai susiję su pagal reglamentą „Dublinas III“ siekiamu tikslu, jo 4 ir 5 konstatuojamosiose dalyse pabrėžiama aiškaus ir veiksmingo valstybės narės, atsakingos už prieglobsčio prašymo nagrinėjimą, nustatymo būdo, ir valstybėms narėms, ir atitinkamiems asmenims grindžiamo objektyviais bei teisingais kriterijais ir padedančio greitai nustatyti atsakingą valstybę narę, svarba. Taigi atsižvelgimas į diplomatinės kortelės išdavimą padeda siekti šio tikslo greitai išnagrinėti tokį prašymą ir leidžia išvengti to, kad trečiųjų šalių piliečiai galėtų pasirinkti, kurioje valstybėje narėje pateikti tarptautinės apsaugos prašymą.
(
1
)	1961 m. balandžio 18 d. Vienoje pasirašyta ir 1964 m. balandžio 24 d. įsigaliojusi Vienos konvencija dėl diplomatinių santykių (Jungtinių Tautų sutarčių rinkinys, 500 t., p. 95, toliau – Vienos konvencija).
(
2
)	2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 604/2013, kuriuo išdėstomi valstybės narės, atsakingos už trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės vienoje iš valstybių narių pateikto tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, nustatymo kriterijai ir mechanizmai (OL L 180, 2013, p. 31; toliau – reglamentas „Dublinas III“). Šio reglamento 12 straipsnio 1 dalyje nustatyta: „Jei prašytojas turi galiojantį teisę gyventi šalyje patvirtinantį dokumentą, už tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą yra atsakinga tą dokumentą išdavusi valstybė narė.“
(
3
)	Žr. Vienos konvencijos 9 straipsnį.
(
4
)	Žr. Vienos konvencijos 4 straipsnį.