BENDROJO TEISMO (dešimtoji kolegija) SPRENDIMAS
2024 m. lapkričio 20 d.(*)
„ EŽŪGF ir EŽŪFKP – Nefinansuojamos išlaidos – Lietuvos patirtos išlaidos – Fiksuoto dydžio pataisos – Patikrų veiksmingumas – Proporcingumas “
Byloje T‑564/23
Lietuvos Respublika, atstovaujama E. Kurelaitytės, V. Kazlauskaitės-Švenčionienės ir K. Dieninio,
ieškovė,
prieš
Europos Komisiją, atstovaujamą J. Aquilina, A.‑C. Becker ir J. Jokubauskaitės,
atsakovę,
BENDRASIS TEISMAS (dešimtoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė O. Porchia, teisėjai M. Jaeger (pranešėjas) ir L. Madise,
kancleris V. Di Bucci,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
atsižvelgęs į tai, kad per tris savaites nuo pranešimo apie rašytinės proceso dalies pabaigą įteikimo bylos šalys nepateikė prašymo surengti teismo posėdį, ir pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 106 straipsnio 3 dalį nusprendęs priimti sprendimą be žodinės proceso dalies,
priima šį
Sprendimą
1        SESV 263 straipsniu grindžiamu ieškiniu Lietuvos Respublika prašo iš dalies panaikinti 2023 m. liepos 3 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimą (ES) 2023/1408 dėl valstybių narių patirtų tam tikrų išlaidų nefinansavimo Europos Sąjungos lėšomis iš Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) (OL L 170, 2023, p. 46, toliau – ginčijamas sprendimas), kiek jis su ja susijęs (dėl 7 585 566,41 EUR išlaidų, susijusių su kompleksinės paramos sistema, ir dėl 5 545 968,12 EUR išlaidų, susijusių su savanoriška susietąja parama).
Ginčo aplinkybės
2        Europos Komisija pradėjo du tyrimus prieš Lietuvos Respubliką, t. y. tyrimą XC/2019/003/LT dėl kompleksinės paramos sistemos ir tyrimą NAC/2020/002/LT dėl savanoriškos susietosios paramos priemonių, siekdama patikrinti, ar šios valstybės narės vykdyta ūkininkams iš Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) (toliau kartu – fondai) išmokėtos paramos kontrolė 2017–2019 m. buvo atlikta laikantis Europos Sąjungos teisės aktų.
3        2023 m. liepos 3 d. Komisija priėmė ginčijamą sprendimą, grindžiamą, be kita ko, 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1306/2013 dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos, kuriuo panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 352/78, (EB) Nr. 165/94, (EB) Nr. 2799/98, (EB) Nr. 814/2000, (EB) Nr. 1290/2005 ir (EB) Nr. 485/2008 (OL L 347, 2013, p. 549), 52 straipsniu.
4        Kalbant apie ginčijamame sprendime nurodytus atvejus, pažymėtina, kad apie sumų, kurios neturi būti finansuojamos Sąjungos lėšomis dėl neatitikties Sąjungos teisei, įvertinimą Komisija valstybėms narėms pranešė suvestinėje ataskaitoje, kurios dvi dalys buvo susijusios su Lietuvos Respublika: viena jų skirta kompleksinės paramos sistemai, o kita – su gyvuliais susijusioms priemonėms, kurias apima savanoriška susietoji parama.
Sąjungos teisės nesilaikymas taikant kompleksinės paramos sistemą
5        2020 m. kovo 20 d. Komisija Lietuvos valdžios institucijoms pranešė, kad kompleksinė parama Lietuvoje buvo įgyvendinama nesilaikant Sąjungos teisės ir kad, siekiant užtikrinti šių taisyklių laikymąsi ateityje, būtina imtis jos nurodytų taisomųjų priemonių.
6        2020 m. liepos 24 d. Lietuvos valdžios institucijos pateikė pastabas dėl nustatytų pažeidimų ir dėl fondams kylančios rizikos skaičiavimų.
7        2020 m. lapkričio 18 d. raštu Lietuvos Respublikai buvo pranešta, kad Komisijos Žemės ūkio ir kaimo plėtros generalinis direktoratas (toliau – Žemės ūkio generalinis direktoratas) sutiko tik su vienu iš jos atliktų fondams kylančios rizikos skaičiavimų.
8        2020 m. gruodžio 21 d. įvyko dvišalis Komisijos ir Lietuvos Respublikos posėdis.
9        2021 m. vasario 8 d. Lietuvos Respublika gavo šio susitikimo protokolą, jame buvo Žemės ūkio generalinio direktorato pareiškimas, kad Lietuvos valdžios institucijos nepateikė fondams kylančios rizikos vertinimo, kaip reikalaujama pagal 2014 m. rugpjūčio 6 d. Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 908/2014, kuriuo nustatomos Reglamento Nr. 1306/2013 taikymo taisyklės, susijusios su mokėjimo agentūromis ir kitomis įstaigomis, finansų valdymu, sąskaitų patvirtinimu, patikrų taisyklėmis, užstatais ir skaidrumu (OL L 255, 2014, p. 59), 34 straipsnio 2 dalies antros pastraipos a punktą.
10      2021 m. balandžio 8 d. Lietuvos Respublika pateikė papildomos informacijos, įskaitant informaciją apie taikytus žalos apskaičiavimo metodus, atsižvelgdama į Žemės ūkio generalinio direktorato nustatytus trūkumus.
11      2021 m. lapkričio 4 d. Lietuvos valdžios institucijos gavo oficialų pranešimą apie tyrimo XC/2019/003/LT, susijusio su kompleksinės paramos sistema, išvadas, jose Žemės ūkio generalinis direktoratas pasiūlė, kiek tai susiję su 2017–2019 paraiškų teikimo metais, taikyti 10 % fiksuoto dydžio pataisą gyvulius laikantiems paramos gavėjams ir 5 % fiksuoto dydžio pataisą gyvulių nelaikantiems paramos gavėjams.
12      2021 m. gruodžio 16 d. Lietuvos valdžios institucijos pateikė Taikinimo institucijai prašymą vykdyti taikinimo procedūrą dėl tyrimo XC/2019/003/LT išvadų.
13      Po taikinimo procedūros Žemės ūkio generalinis direktoratas nuo 5 iki 3 % sumažino finansinę pataisą gyvulių nelaikantiems paramos gavėjams, taigi nesutiko taikyti Lietuvos valdžios institucijų prašomos 2 % normos. 2022 m. lapkričio 25 d. Žemės ūkio generalinis direktoratas Lietuvos valdžios institucijoms pranešė apie galutinę savo poziciją, priimtą Taikinimo institucijai parengus ataskaitą.
14      Ginčijamame sprendime Komisija Lietuvos Respublikai nustatė 7 585 566,41 EUR dydžio finansinę pataisą dėl išlaidų, susijusių su kompleksinės paramos sistema.
Savanoriškos susietosios paramos neatitiktis Sąjungos teisei
15      2020 m. lapkričio 4 d. Žemės ūkio generalinis direktoratas Lietuvos valdžios institucijoms pranešė, kad Lietuvoje įdiegtos savanoriškos susietosios paramos už gyvulius priemonių administravimo ir kontrolės sistemos veikimas turi keturis trūkumus, todėl kyla didesnė Sąjungos biudžeto lėšų praradimo rizika, kaip tai suprantama pagal 2014 m. kovo 11 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014, kuriuo papildomos Reglamento Nr. 1306/2013 nuostatos dėl mokėjimo agentūrų ir kitų įstaigų, finansų valdymo, sąskaitų patvirtinimo, užstatų ir dėl euro naudojimo (OL L 255, 2014, p. 18), 12 straipsnio 7 dalies b punktą, ir kad dėl to, remiantis Komisijos gairėmis dėl finansinių pataisų sumos apskaičiavimo vykdant atitikties ir sąskaitų patvirtinimo procedūras, buvo nustatyta 10 % fiksuoto dydžio pataisa.
16      2021 m. kovo 4 d. raštu Lietuvos valdžios institucijos atsakė į Žemės ūkio generalinio direktorato poziciją, pateikdamos informaciją apie Lietuvos Respublikoje įdiegtos sistemos ginčijamus aspektus bei apie nacionaliniu lygmeniu patvirtintas taisomąsias priemones.
17      2021 m. gegužės 10 d. įvyko dvišalis šalių posėdis.
18      2021 m. gegužės 20 d. Lietuvos valdžios institucijos pateikė papildomos informacijos ir fondams padarytos žalos apskaičiavimą.
19      2021 m. liepos 8 d. Lietuvos Respublika gavo 2021 m. gegužės 10 d. dvišalio posėdžio protokolą.
20      Atsakydamos į šį protokolą 2021 m. spalio 25 d. Lietuvos valdžios institucijos pateikė papildomos informacijos apie fondams padarytos žalos apskaičiavimą.
21      2022 m. balandžio 26 d. Lietuvos valdžios institucijos gavo galutinę Žemės ūkio generalinio direktorato išvadą dėl tyrimo NAC/2020/002/LT, susijusio su savanoriška susietąja parama, ir buvo informuotos apie siūlomą 5,5 mln. EUR finansinę pataisą.
22      2022 m. birželio 6 d. Lietuvos valdžios institucijos kreipėsi į Taikinimo instituciją ir pareiškė nesutikimą su apskaičiuota riziką keliančių išlaidų suma.
23      2022 m. rugsėjo 28 d. Lietuvos valdžios institucijos gavo Taikinimo institucijos išvadas, jose, atsižvelgiant į jų pateiktus skaičiavimus, buvo siūloma taikyti ne 10 %, o 2 % fiksuoto dydžio pataisą.
24      2023 m. vasario 9 d. raštu Lietuvos valdžios institucijos buvo informuotos apie galutinę Žemės ūkio generalinio direktorato poziciją, priimtą Taikinimo institucijai parengus ataskaitą; joje nebuvo atsižvelgta į Taikinimo komiteto nuomonę ir buvo palikta aptariama 10 % fiksuoto dydžio pataisa.
25      Ginčijamame sprendime Komisija Lietuvos Respublikai nustatė 5 545 968,12 EUR dydžio finansinę pataisą dėl išlaidų, kurias apima savanoriška susietoji parama.
Šalių reikalavimai
26      Lietuvos Respublika Bendrojo Teismo prašo:
–        panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jis su ja susijęs ir kiek jame numatyta, kad jai turi būti taikoma 7 585 566,41 EUR finansinė pataisa dėl išlaidų, kurias apima kompleksinės paramos sistema, ir 5 545 968,12 EUR finansinė pataisa dėl išlaidų, kurias apima savanoriška susietoji parama,
–        priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
27      Komisija Bendrojo Teismo prašo:
–        atmesti ieškinį kaip nepagrįstą,
–        priteisti iš Lietuvos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
28      Savo ieškiniui pagrįsti, viena vertus, ginčydama finansines pataisas, susijusias su kompleksinės paramos sistema, Lietuvos Respublika iš esmės nurodo tris pagrindus, grindžiamus, pirma, Deleguotojo reglamento Nr. 907/2014 12 straipsnio 8 dalies pažeidimu, antra, proporcingumo principo pažeidimu ir, trečia, pareigos bendradarbiauti pažeidimu. Kita vertus, ginčydama finansines pataisas, susijusias su savanoriška susietąja parama, Lietuvos Respublika iš esmės nurodo du pagrindus, grindžiamus, pirma, Deleguotojo reglamento Nr. 907/2014 12 straipsnio 8 dalies pažeidimu ir, antra, proporcingumo principo pažeidimu.
29      Reikia pažymėti, kad Lietuvos Respublika ginčija ne pačių fiksuoto dydžio pataisų taikymą ir faktiškai fondams padarytos žalos buvimą, o taikytas fiksuoto dydžio pataisų sumas.
Pirminės pastabos
Dėl teisminės kontrolės bendros žemės ūkio politikos srityje apimties
30      Pagal suformuotą jurisprudenciją, kai Komisija atsisako iš fondų finansuoti tam tikras išlaidas dėl valstybei narei priskirtino Sąjungos teisės nuostatų pažeidimo, ji turi ne išsamiai įrodyti, kad nacionalinių institucijų atliktos patikros buvo nepakankamos ar jų pateikti duomenys neteisingi, bet pateikti įrodymų, kad jai kyla rimtų ir pagrįstų abejonių dėl šių patikrų ar duomenų. Šis Komisijai tenkančios įrodinėjimo pareigos palengvinimas paaiškinamas tuo, kad būtent valstybė narė turi geresnes sąlygas surinkti ir patikrinti fondų sąskaitoms patvirtinti reikalingus duomenis, todėl ji privalo pateikti kuo detalesnius ir išsamesnius įrodymus, kad jos atliktos patikros ir skaičiai yra realūs, o prireikus – kad Komisijos teiginiai yra klaidingi (žr. 2023 m. spalio 25 d. Sprendimo Estija / Komisija, T‑62/22, nepaskelbtas Rink., EU:T:2023:676, 29 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
31      Taigi Bendrasis Teismas turi patikrinti, ar atitinkama valstybė narė, remdamasi patikimos ir veiksmingos kontrolės sistemos taikymu, įrodė, kad Komisijos vertinimai yra klaidingi arba kad fondams nekyla nuostolių rizikos ar kad nėra padaryta pažeidimų (žr. 2023 m. spalio 25 d. Sprendimo Estija / Komisija, T‑62/22, nepaskelbtas Rink., EU:T:2023:676, 30 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Dėl pareigos užtikrinti patikimas ir veiksmingas patikras bendros žemės ūkio politikos srityje
32      Remiantis Reglamento Nr. 1306/2013 39 konstatuojamąja dalimi, tam, kad būtų apsaugoti Sąjungos biudžeto finansiniai interesai, valstybės narės turėtų imtis priemonių, kad įsitikintų, jog fondų lėšomis finansuojami sandoriai iš tiesų yra atliekami ir teisingai vykdomi. Be to, remiantis to paties reglamento 48 konstatuojamąja dalimi, 2008 m. gegužės 26 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 485/2008 dėl valstybių narių atliekamo sandorių, sudarančių Europos žemės ūkio garantijų fondo finansavimo sistemos dalį, patikrinimo (OL L 143, 2008, p. 1) nuostatos, pagal kurias valstybės narės turi imtis priemonių, būtinų veiksmingai Sąjungos biudžeto finansinių interesų apsaugai, visų pirma siekdamos patikrinti iš EŽŪGF lėšų finansuojamų sandorių tikrumą ir atitiktį, buvo įtrauktos į Reglamentą Nr. 1306/2013.
33      Tai aiškiai pakartota Reglamento Nr. 1306/2013 V antraštinės dalies, skirtos kontrolės sistemoms ir nuobaudoms, 58 straipsnyje, susijusiame su Sąjungos finansinių interesų apsauga.
34      Šiomis aplinkybėmis 2014 m. liepos 17 d. Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 809/2014, kuriuo nustatomos Reglamento Nr. 1306/2013 nuostatų dėl integruotos administravimo ir kontrolės sistemos, kaimo plėtros priemonių ir kompleksinės paramos taikymo taisyklės (OL L 227, 2014, p. 69), 1 straipsnyje nurodyta, kad tos Reglamento Nr. 1306/2013 taikymo taisyklės, be kita ko, susijusios su:
„a)      pranešimais, kuriuos valstybės narės turi teikti Komisijai vykdydamos savo pareigas apsaugoti Sąjungos finansinius interesus;
b)      administracinėmis patikromis ir patikromis vietoje, kurias turi vykdyti valstybės narės, kad patikrintų, ar laikomasi atitikties reikalavimams kriterijų, įsipareigojimų ir kitų pareigų;
<...>
m)      pagalbos paraiškomis ir mokėjimo prašymais, teisių į išmokas paraiškomis, įskaitant galutinę paraiškų pateikimo dieną, reikalavimais dėl būtiniausios informacijos, kuri turi būti pateikta paraiškose <...>;
n)      patikrų, kuriomis siekiama patikrinti, ar vykdomos pareigos ir ar pagalbos paraiškoje arba mokėjimo prašyme pateikta informacija yra teisinga ir išsami, vykdymu. <...>“
Dėl finansinių pataisų, susijusių su kompleksinės paramos sistema
Dėl pirmojo pagrindo, grindžiamo Deleguotojo reglamento Nr. 907/2014 12 straipsnio 8 dalies pažeidimu
35      Pateikdama pirmąjį pagrindą dėl finansinių pataisų, susijusių su kompleksinės paramos sistema, Lietuvos Respublika teigia, kad Komisija pažeidė Deleguotojo reglamento Nr. 907/2014 12 straipsnio 8 dalį.
36      Lietuvos Respublika mano, jog pateikė objektyvios informacijos, įrodančios, kad didžiausi fondų nuostoliai buvo mažesni už sumą, gautą taikant Komisijos nustatytą fiksuotąją normą.
37      Šiuo aspektu Lietuvos Respublika teigia, kad atliko didžiausių fondų nuostolių skaičiavimus, grindžiamus 2021 m. atliktų patikrų analize, o tai yra objektyvi informacija.
38      Be to, Lietuvos Respublikos manymu, tai, kad 2021 m. pažeidimų nepadaugėjo, palyginti su 2017–2019 m., leidžia teigti, jog Lietuvos valdžios institucijų apskaičiuotos didžiausių fondų nuostolių sumos 2017–2019 m. buvo tikslios ir tinkamos.
39      Lietuvos Respublika taip pat tvirtina, kad, atsižvelgiant į nedidelį 2021 m. nustatytų pažeidimų skaičių, atgrasomasis poveikis yra nereikšmingas, todėl neturėtų daryti didelės įtakos apskaičiuojant didžiausių fondų nuostolių sumą. Taigi šiuo atveju atgrasomasis poveikis negali pateisinti griežtesnės fiksuoto dydžio pataisos taikymo.
40      Komisija nesutinka su Lietuvos Respublikos argumentais.
41      Iš Deleguotojo reglamento Nr. 907/2014 12 straipsnio 8 dalies esą matyti, kad priimdama sprendimą dėl to, kurios sumos neturi būti finansuojamos Sąjungos lėšomis pagal Reglamento Nr. 1306/2013 52 straipsnį, Komisija taiko mažiausią fiksuotąją normą tuo atveju, kai valstybė narė, remdamasi objektyvia informacija, įrodo, kad didžiausi fondų nuostoliai yra mažesni už sumą, kuri būtų gauta taikant siūlomą fiksuotąją normą.
42      Šiomis aplinkybėmis Lietuvos Respublika teigia, kad 2021 m. atliktų patikrų analizė yra objektyvi informacija siekiant apskaičiuoti 2017–2019 m. didžiausių fondų nuostolių sumas. Šiais duomenimis ji siekia įrodyti, kad didžiausi fondų nuostoliai už tuos metus yra mažesni už sumą, gaunamą taikant Komisijos nustatytą fiksuotąją normą.
43      Taigi reikia išnagrinėti, ar šiuo atveju Komisija padarė klaidą, kai nustatė fiksuoto dydžio pataisą, taikomą pagal Deleguotojo reglamento Nr. 907/2014 12 straipsnio 6 dalį.
44      Deleguotojo reglamento Nr. 907/2014 12 straipsnio 3 dalyje numatyta, kad valstybė narė gali pateikti skaičiavimus dėl sumos, kuri neturi būti finansuojama Sąjungos lėšomis, statistinėmis priemonėmis ekstrapoliuodama atvejų, kurie gali būti susiję su neatitiktimi, reprezentatyvios imties patikrų rezultatus. Tokiu atveju imtis imama iš tiriamosios visumos, kuriai, kaip būtų galima pagrįstai manyti, galėjo padaryti poveikį nustatyta neatitiktis.
45      Vis dėlto pagal Deleguotojo reglamento Nr. 907/2014 12 straipsnio 8 dalį valstybės narės gali remtis objektyvia informacija, kuri neatitinka, be kita ko, šio straipsnio 3 dalyje nustatytų sąlygų (žr. šio sprendimo 41 punktą).
46      Kaip tokia informacija Lietuvos Respublika remiasi 2021 m. atliktų patikrų statistiniais duomenimis.
47      Vis dėlto šiuo atveju, pirma, kaip pažymi Komisija, o Lietuvos Respublika jai neprieštarauja, galima rimtai suabejoti priežastinio ryšio tarp 2021 m. konstatuotų pažeidimų ir 2017–2019 m. galimai patirtų nuostolių buvimu. Nedidelė 2021 m. neatitiktis gali būti susijusi su daugeliu veiksnių, nesiejamų su 2017–2019 m. buvusia padėtimi. Kaip teigia Komisija, 2021 m. patikros galėjo būti atliktos neteisingai, laikantis kitokių tikrinimo nurodymų, tiriant kitokią imtį arba jas galėjo atlikti kiti inspektoriai. Lietuvos Respublika tik pažymi, kad konstatuotų pažeidimų nepadaugėjo, kiek tai susiję su 2021 paraiškų teikimo metais, tačiau išsamiau neatsako į įvairias Komisijos šiuo atžvilgiu išreikštas abejones.
48      Antra, iš bylos medžiagos matyti, kad nuo 2017–2019 m. iki 2021 m. Lietuvos Respublika ėmėsi tam tikrų taisomųjų priemonių. Nauji reikalavimai buvo taikomi nuo 2021 m. paraiškų teikimo laikotarpio pradžios, todėl tam tikri praeityje padaryti pažeidimai nepasikartojo.
49      Taigi, nesant kitų Lietuvos Respublikos paaiškinimų, negalima teigti, kad 2021 m. rezultatus buvo galima taikyti 2017–2019 m., nes rimtos abejonės, kurios šiuo atveju nebuvo išsklaidytos, leidžia daryti išvadą, kad 2021 m. duomenys nėra patikimas skaičiavimo pagrindas (pagal analogiją žr. 2017 m. birželio 15 d. Sprendimo Ispanija / Komisija, C‑279/16 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2017:461, 56 ir 57 punktus).
50      Be to, dėl Lietuvos Respublikos argumento, kad taikydama mažesnę finansinės pataisos normą Komisija atsižvelgė į 2021 m. duomenis, pakanka konstatuoti, kad, nors turint omenyje šiuos duomenis ta norma iš tikrųjų buvo sumažinta nuo 5 iki 3 %, taip atsitiko dėl to, kad kaip į lengvinančią aplinkybę buvo atsižvelgta į tai, jog buvo naujų pareiškėjams taikomų reikalavimų, kurie įsigaliojo 2021 m. paraiškų teikimo laikotarpio pradžioje (žr. šio sprendimo 48 punktą).
51      Iš bylos medžiagos matyti, kad tam tikri 2021 m. duomenys buvo patvirtinti per Žemės ūkio generalinio direktorato 2022 m. atliktą auditą ir buvo naudojami kaip „kokybinis“ finansinės rizikos mažinimo veiksnys, o ne kaip „kiekybinis“ veiksnys siekiant nustatyti, ar rizika buvo artimesnė 3 %, ar 2 %.
52      Šiuo atsižvelgimu siekiama kitokio tikslo nei tas, kuriuo būtų grindžiamas tokių duomenų vertinimas kaip objektyvios informacijos, kaip tai suprantama pagal Deleguotojo reglamento Nr. 907/2014 12 straipsnio 8 dalį, taikant ekstrapoliacijos metodą pagal šio reglamento 12 straipsnio 3 dalį. Taigi Komisijos požiūris skiriasi nuo Lietuvos Respublikos požiūrio, todėl Komisija negali atsižvelgti į minėtus duomenis nustatydama sumą, kuri yra arčiausiai valstybės narės numatytų didžiausių nuostolių.
53      Vadinasi, atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, ir remiantis šio sprendimo 30 ir 31 punktuose priminta jurisprudencija darytina išvada, kad pirmąjį pagrindą, siejamą su finansinėmis pataisomis, susijusiomis su kompleksinės paramos sistema, ir grindžiamą Deleguotojo reglamento Nr. 907/2014 12 straipsnio 8 dalies pažeidimu, reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl antrojo pagrindo, grindžiamo proporcingumo principo pažeidimu
54      Lietuvos Respublika tvirtina, kad Komisijos pagal kompleksinės paramos sistemą nustatytos fiksuoto dydžio pataisos, kurios gyvulių nelaikantiems paramos gavėjams sudaro 3 %, o gyvulius laikantiems paramos gavėjams – 10 %, yra neproporcingos.
55      Komisija nesutinka su Lietuvos Respublikos argumentais.
56      Pirma, reikia konstatuoti, kad Lietuvos Respublikos teiginiai dėl fiksuoto dydžio pataisų, susijusių su gyvulių nelaikančiais paramos gavėjais, neproporcingumo grindžiami rezultatų, gautų taikant jos atliktus didžiausios žalos fondams skaičiavimus, ir rezultatų, dėl kurių Komisija nustatė ginčijamas finansines pataisas, palyginimu.
57      Kadangi šio sprendimo 49 ir 53 punktuose buvo padaryta išvada, kad nagrinėjamu atveju Lietuvos Respublikos pasiūlytas šių skaičiavimų rezultatas neatitinka Deleguotojo reglamento Nr. 907/2014 12 straipsnio 8 dalyje nustatytų reikalavimų, prielaida, kuria grindžiami šiame pagrinde pateikti argumentai, yra klaidinga.
58      Taigi nė vienas Lietuvos Respublikos argumentas neįrodo, kad Komisija pažeidė proporcingumo principą, kai gyvulių nelaikantiems paramos gavėjams nustatė 3 % fiksuoto dydžio pataisą.
59      Antra, dėl fiksuoto dydžio pataisos, susijusios su gyvulius laikančiais paramos gavėjais, Komisija nusprendė, kad pagrindinė kontrolės priemonė „Patikrų vietoje apimtis ir kokybė“ buvo visiškai neveiksminga, todėl nustatė 10 % fiksuoto dydžio pataisą.
60      Reikia pažymėti, kad ši pagrindinė kontrolės priemonė apima teisės aktuose nustatytą nitratų valdymo reikalavimą (toliau – TANVR Nr. 1) ir teisės aktuose nustatytą galvijų identifikavimo valdymo reikalavimą (toliau – TANVR Nr. 7). Komisija šiuo atžvilgiu konstatavo du trūkumus, kurie atitinkamai apibrėžti taip: „netinkamos TANVR Nr. 1 patikros“; ir „neveiksmingos TANVR Nr. 7 patikros.“
61      Šiuo aspektu iš bylos medžiagos matyti, kad Lietuvos Respublikai skirtame pranešime apie preliminarias finansines pataisas Žemės ūkio generalinis direktoratas nurodė, kad TANVR Nr. 7 patikros buvo neveiksmingos, todėl kyla rimtų abejonių dėl pagrindinės kontrolės priemonės „Patikrų vietoje apimtis ir kokybė“. Kadangi 2021 m. kontrolės duomenis Lietuvos Respublika pateikė tik dėl TANVR Nr. 1, Komisija galutinėje pozicijoje pakartojo savo išvadą, kad patikros buvo visiškai neveiksmingos siekiant nustatyti, ar paramos gavėjai laikėsi kompleksinės paramos reikalavimų dėl 2017–2019 paraiškų teikimo metų. Taigi 10 % fiksuotoji norma buvo taikoma dėl šios pagrindinės kontrolės priemonės, apimančios tiek TANVR Nr. 1, tiek TANVR Nr. 7, neveiksmingumo.
62      Viena vertus, kiek tai susiję su TANVR Nr. 7, Lietuvos Respublika mano, kad Komisija, remdamasi trimis atskirais atvejais, kai užregistruotų galvijų skaičius buvo neteisingas, nepagrįstai ir neproporcingai padarė išvadą, kad atliekant tyrimą nustatyti trūkumai buvo sisteminiai, o patikros neveiksmingos.
63      Kita vertus, kiek tai susiję su TANVR Nr. 1, Lietuvos Respublika tvirtina įrodžiusi, kad didžiausia žala fondams yra 50 kartų mažesnė už Komisijos taikytą 10 % fiksuoto dydžio pataisą.
64      Pirma, iš pradžių reikia priminti, kad patikros vietoje susijusios tik su paraiškų visumos imtimi, o jų rezultatai laikomi suteikiančiais duomenų apie visas kitas paraiškas, išskyrus atvejus, kai atitinkama valstybė narė įrodo, kad Komisijos nustatyti trūkumai yra ne sisteminio pobūdžio, o pavieniai (šiuo klausimu žr. 2020 m. balandžio 2 d. Sprendimo Komisija / Ispanija, C‑406/19 P, nepaskelbtas Rink., EU:C:2020:276, 56 punktą).
65      Be to, remiantis šio sprendimo 30 punkte nurodyta jurisprudencija, Komisijai pateikus įrodymų, kad jai kyla rimtų ir pagrįstų abejonių dėl valstybės narės atliktų patikrų ar pateiktų duomenų, valstybė narė turi pateikti kuo detalesnius ir išsamesnius įrodymus, patvirtinančius, kad šios patikros iš tikrųjų buvo atliktos ar kad šie duomenys yra realūs, o prireikus ir tai, kad Komisijos teiginiai yra klaidingi.
66      Galiausiai, jei atitinkama valstybė narė neįrodo, kad Komisijos išvados klaidingos, šios išvados yra veiksniai, galintys sukelti didelių abejonių dėl tinkamos ir veiksmingos priežiūros ir kontrolės priemonių visumos įgyvendinimo (žr. 2014 m. spalio 15 d. Sprendimo Danija / Komisija, C‑417/12 P, EU:C:2014:2288, 82 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
67      Nagrinėjamu atveju iš bylos medžiagos matyti, kad Lietuvos Respublika, nepaisant per visą atitikties patikros procedūrą jai suteiktų galimybių, nepateikė jokių įrodymų, kurie paneigtų Komisijos išvadas.
68      Šiuo atžvilgiu reikia atmesti Lietuvos Respublikos pateiktus prieštaravimus, kad Komisija nebūtų galėjusi TANVR Nr. 7 reikalavimų patikrų trūkumų laikyti sisteminiais, o pačių patikrų – neveiksmingomis, jei būtų atsižvelgusi į bendrą 2017–2019 m. atliktų patikrų skaičių, per šias patikras nustatytas neatitiktis ir į tai, kad Komisijos nustatyti pavieniai trūkumai buvo pašalinti.
69      Nė viena iš šių aplinkybių neleidžia paneigti TANVR Nr. 7 reikalavimų patikrų trūkumų konstatavimo. Šiuo aspektu visų pirma reikia pažymėti, kad bendras atliktų patikrų skaičius nesusijęs su šių patikrų veiksmingumu. Be to, Lietuvos Respublikos 2017–2019 m. konstatuotos neatitiktys nepaneigia didelių TANVR Nr. 7 kontrolės sistemos trūkumų. Atlikdamas tyrimą Žemės ūkio generalinis direktoratas konstatavo, kad 45 % išnagrinėtų bylų atvejų nebuvo įmanoma palyginti ūkyje esančių galvijų skaičiaus, nurodyto patikrų ataskaitose, su ūkyje esančių galvijų, kurie patikrų vietoje dieną buvo užregistruoti centrinėje ūkinių gyvūnų registro duomenų bazėje, skaičiumi. Daugumoje bylų nebuvo patikrintų gyvulių sąrašo, todėl nebuvo įmanoma įvertinti atliktų patikrų. Galiausiai nė viena iš pritaikytų pataisų nebuvo siekiama sistemiškai ištaisyti nustatytų trūkumų.
70      Todėl, kadangi Lietuvos Respublika neįrodė, kad Komisijos išvados klaidingos, jos yra veiksniai, galintys sukelti didelių abejonių dėl nagrinėjamų patikrų trūkumų ir atitinkamai dėl jų neveiksmingumo (šiuo klausimu žr. 2019 m. kovo 26 d. Sprendimo Graikija / Komisija, T‑480/17, nepaskelbtas Rink., EU:T:2019:191, 39 punktą).
71      Be to, kaip pabrėžia Komisija, fiksuoto dydžio pataisa, susijusi su TANVR Nr. 7, grindžiama Deleguotojo reglamento Nr. 907/2014 12 straipsnio 7 dalies a punktu. Iš šios nuostatos matyti, kad jei pagrindinė kontrolė vykdoma taip prastai arba taip retai, kad laikoma neveiksminga, tai rodo didesnį nustatytų trūkumų sunkumo laipsnį ir atitinkamai didesnę sisteminę Sąjungos biudžeto lėšų praradimo riziką.
72      Taigi, atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, Komisijai negalima priekaištauti dėl to, kai ji taikė 10 % fiksuoto dydžio pataisą dėl TANVR Nr. 7.
73      Antra, taikydama taisyklę, kad fiksuotosios pataisų normos nėra kumuliacinės, Komisija pritaikė 10 % fiksuoto dydžio pataisą už TANVR Nr. 7 trūkumus ir pažymėjo, kad ši pataisa apima TANVR Nr. 1 trūkumus (žr. šio sprendimo 60 punktą).
74      Vadinasi, net jei pataisa, susijusi su TANVR Nr. 1, būtų panaikinta, 10 % fiksuoto dydžio pataisa vis tiek būtų pateisinama dėl TANVR Nr. 7 patikrų trūkumų.
75      Lietuvos Respublikos argumentas dėl TANVR Nr. 1 negali kelti abejonių dėl 10 % fiksuoto dydžio pataisos taikymo gyvulius laikantiems paramos gavėjams.
76      Taigi nė vienas Lietuvos Respublikos argumentas neįrodo, kad Komisija pažeidė proporcingumo principą, kai gyvulių nelaikantiems paramos gavėjams nustatė 10 % fiksuoto dydžio pataisą.
77      Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, ir remiantis šio sprendimo 30 ir 31 punktuose priminta jurisprudencija darytina išvada, kad antrąjį pagrindą, siejamą su finansinėmis pataisomis, susijusiomis su kompleksinės paramos sistema, ir grindžiamą proporcingumo principo pažeidimu, reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl trečiojo pagrindo, grindžiamo pareigos bendradarbiauti pažeidimu
78      Lietuvos Respublika tvirtina, kad taikydama finansinę pataisą, susijusią su kompleksinės paramos sistema, Komisija pažeidė pareigą bendradarbiauti, be kita ko, neatsižvelgusi į jos pateiktus didžiausių fondų nuostolių skaičiavimus.
79      Šiuo aspektu Lietuvos Respublika nepateikė jokių konkrečių argumentų nurodomam pažeidimui pagrįsti. Ji tik nurodė pareigos bendradarbiauti pažeidimą, plėtodama teiginius, susijusius su, pirma, teisės klaida, padaryta įgyvendinant Deleguotojo reglamento Nr. 907/2014 12 straipsnio 8 dalį, ir, antra, proporcingumo principo pažeidimu.
80      Pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 76 straipsnį ieškinyje turi būti nurodytas ginčo dalykas ir pagrindų, kuriais remiamasi, santrauka. Ši nuoroda turi būti pakankamai aiški ir tiksli, kad atsakovas galėtų pasirengti gynybai, o Bendrasis Teismas – prireikus priimti sprendimą dėl ieškinio, nesiremdamas jokia kita informacija. Siekiant užtikrinti teisinį saugumą ir gerą teisingumo vykdymą, tam, kad ieškinys būtų priimtinas, reikia, kad esminės faktinės ir teisinės aplinkybės, kuriomis jis grindžiamas, būtų bent jau apibendrintai, bet nuosekliai ir suprantamai, nurodytos pačiame ieškinio tekste (žr. 2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimo Graikija / Komisija, T‑295/18, nepaskelbtas Rink., EU:T:2019:880, 68 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
81      Taigi, kadangi Lietuvos Respublika nepateikė jokių argumentų, pagrindžiančių pareigos, kuria ji remiasi, pažeidimą, trečiąjį pagrindą, kiek jis grindžiamas tos pareigos pažeidimu, reikia atmesti kaip nepriimtiną (šiuo klausimu žr. 2019 m. gruodžio 19 d. Sprendimo Graikija / Komisija, T‑295/18, nepaskelbtas Rink., EU:T:2019:880, 69 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
82      Bet kuriuo atveju, jei šis pagrindas turėtų būti aiškinamas kaip priekaištas Komisijai, kad ji neatsižvelgė į Lietuvos Respublikos per ikiteisminę procedūrą pateiktus argumentus, reikia pažymėti, kad, viena vertus, Lietuvos Respublika turėjo galimybę ginčyti nagrinėjamas fiksuoto dydžio pataisas ir, kita vertus, Komisija išnagrinėjo Lietuvos Respublikos pateiktus skaičiavimus ir pagrįstai nusprendė laikyti juos neatitinkančiais Deleguotojo reglamento Nr. 907/2014 12 straipsnio 8 dalies reikalavimų.
Dėl finansinių pataisų, susijusių su savanoriška susietąja parama
Dėl pirmojo pagrindo, grindžiamo Deleguotojo reglamento Nr. 907/2014 12 straipsnio 8 dalies pažeidimu
83      Reikia priminti, kad savanoriška susietoji parama skiriama už gyvulius, kurie individualiai atitinka visus tinkamumo kriterijus, t. y. šiuo atveju – ne mažiau kaip 500 kilogramų pieno per metus ir indėlis į ūkio pieno gamybą.
84      Šiuo atžvilgiu patikros buvo teisingai ir išsamiai atliktos dėl 55 % pieninių karvių.
85      Dėl likusių 45 % pieninių karvių Komisija padarė išvadą, kad nebuvo galima patikrinti, ar gyvuliai individualiai atitinka tinkamumo kriterijus, todėl patikros buvo neveiksmingos, o tai pateisina 10 % fiksuoto dydžio pataisą.
86      Atsižvelgdama į 55 % karvių, kurių patikros nekėlė problemų, Lietuvos Respublika teigia, kad, pirma, patikros nebuvo vykdomos taip prastai ir taip retai, kad buvo neveiksmingos siekiant patikrinti mokėjimo paraiškos pagrįstumą, ir, antra, trūkumai, susiję su savanoriškos susietosios paramos skyrimo kriterijais, nekėlė didelės reikšmingos finansinės žalos Sąjungai rizikos.
87      Lietuvos Respublika pateikia kelis argumentus, kuriais siekia įrodyti, kad net jei patikros nebuvo atliktos dėl kiekvieno atskiro gyvulio, beveik nekyla jokių abejonių dėl gyvulių, dėl kurių paramos gavėjai pateikė paraiškas dėl pagalbos ar išmokų, atitikties reikalavimams. Pirma, jei reikalavimus atitinkančių individualių pieninių karvių skaičius būtų didesnis, išmokos suma atitinkamai sumažėtų, nes bendra pagal šią priemonę mokamos paramos suma būtų tokia pati. Antra, vidutiniškai 500 kilogramų pieno per metus iš vienos pieninės karvės yra itin mažas kiekis, todėl didelė karvių dalis gali būti laikoma atitinkančia šią sąlygą. Trečia, Lietuvos valdžios institucijos turi išsamius ūkinių gyvulių registro duomenis apie kiekvienos pieninės karvės veršiavimąsi bent vieną kartą per 24 mėnesių laikotarpį, o ekspertų nuomone, karvė, kuri veršiavosi bent vieną kartą per 24 mėnesių laikotarpį, neabejotinai duoda ne mažiau kaip 500 kilogramų pieno per metus.
88      Komisija nesutinka su Lietuvos Respublikos argumentais.
89      Iš pradžių reikia pažymėti, kad Lietuvos Respublika ne ginčija 45 % pieninių karvių patikrų neveiksmingumą, o tik pateikia argumentus, kuriais siekia įrodyti, kad net jei patikros nebuvo atliktos dėl kiekvieno atskiro gyvulio, beveik nekyla abejonių dėl gyvulių, dėl kurių paramos gavėjai pateikė paraiškas dėl pagalbos ar išmokų, atitikties reikalavimams.
90      Šie argumentai nepaneigia išvados, kad 45 % pieninių karvių patikros buvo neveiksmingos.
91      Pirma, iš Reglamento Nr. 1306/2013 54 straipsnio 1 dalies matyti, kad valstybės narės privalo reikalauti, kad paramos gavėjas susigrąžintų visas dėl pažeidimų ar aplaidumo nepagrįstai išmokėtas sumas. Tuo remiantis darytina išvada, kad Sąjungos biudžetui finansinė rizika kyla ne tik tuomet, kai yra padarytas poveikis bendrai valstybei narei suteiktos paramos sumai, bet ir, kaip nurodo Komisija, kai suma galėjo būti išmokėta nepagrįstai.
92      Antra, net darant prielaidą, kad, kaip teigia Lietuvos Respublika, visos karvės per metus duoda ne mažiau kaip 500 kilogramų pieno, ji nepateikia įrodymų, kad šios karvės taip pat prisideda prie ūkio pieno gamybos, o tai yra savanoriškos susietosios paramos skyrimo sąlyga. Kaip teisingai pažymi Komisija, reikalavimus atitinkančių karvių skaičių Lietuvos Respublika apskaičiuoja visą ūkyje gautą pieno kiekį padalydama iš reikalavimų atitikties ribos, t. y. 500 kilogramų pieno per metus. Tačiau taip gautas skaičius nereiškia, kad kiekviena ūkio karvė atitinka tinkamumo kriterijų – duoti ne mažiau kaip 500 kilogramų pieno per metus. Reikia priminti, kad savanoriška susietoji parama skiriama už gyvulius, kurie individualiai atitinka visus tinkamumo kriterijus.
93      Trečia, Lietuvos valdžios institucijų turimi duomenys apie veršiavimąsi atnaujinami tik kas dvejus metus. Viena vertus, savanoriškos susietosios paramos skyrimo sąlygos turi būti tikrinamos kiekvienais metais; kita vertus, pieninės karvės paprastai nebeduoda pieno praėjus maždaug 300 dienų po veršiavimosi. Taigi iš to, kad karvė yra įrašyta į veršiavimosi registrą, negalima daryti išvados, kad ji atitinka sąlygą, susijusią su per metus gaunamo pieno kiekiu per dvejus paraiškų teikimo metus.
94      Taigi Lietuvos Respublikos teiginiai dėl pieno gamybos ir indėlio į ūkio gamybą negali įrodyti, kad buvo įvykdyti tinkamumo kriterijai, kiek tai susiję su atitinkamais gyvuliais.
95      Vadinasi, Lietuvos Respublika neįrodė, kad su savanoriškos susietosios paramos skyrimo kriterijais susiję trūkumai, kuriuos lėmė tai, kad nebuvo atliktos kiekvieno atskiro gyvulio patikros, nekėlė didelės reikšmingos finansinės žalos rizikos.
96      Be to, Lietuvos valdžios institucijos nepateikė įrodymų, kad atliko visas Įgyvendinimo reglamento Nr. 809/2014 42 straipsnyje nurodytas patikras vietoje laikotarpiu, kai ūkyje buvo gyvuliai, už kuriuos buvo prašoma savanoriškos susietosios paramos.
97      Taigi Lietuvos Respublikos teiginių negalima laikyti objektyvia informacija, patvirtinančia, kad didžiausi fondų nuostoliai yra mažesni už sumą, gautą pritaikius nustatytą 10 % fiksuoto dydžio pataisą, todėl pagal Deleguotojo reglamento Nr. 907/2014 12 straipsnio 8 dalį turėjo būti taikoma mažesnė fiksuotoji norma.
98      Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad Komisijai negalima priekaištauti dėl to, kad ji pažeidė Deleguotojo reglamento Nr. 907/2014 12 straipsnio 8 dalį, kai Lietuvos Respublikai nustatė 10 % fiksuoto dydžio pataisą teikiant savanorišką susietąją paramą.
99      Vadinasi, šį pagrindą, grindžiamą Deleguotojo reglamento Nr. 907/2014 12 straipsnio 8 dalies pažeidimu, reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl antrojo pagrindo, grindžiamo proporcingumo principo pažeidimu
100    Lietuvos Respublika mano, kad 10 % fiksuoto dydžio pataisa, kurią Komisija nustatė teikiant savanorišką susietąją paramą, yra neproporcinga.
101    Šiuo aspektu reikia konstatuoti, kad Lietuvos Respublikos teiginiai dėl 10 % normos neproporcingumo iš esmės grindžiami vertinimu, kad trūkumai, susiję su savanoriškos susietosios paramos skyrimo kriterijais, nesukėlė didelės reikšmingos finansinės žalos rizikos. Anot Lietuvos Respublikos, negalima daryti išvados, kad patikros buvo vykdomos taip prastai ir taip retai, kad buvo neveiksmingos tikrinant mokėjimo paraiškos pagrįstumą.
102    Išnagrinėjus pirmąjį pagrindą dėl savanoriškos susietosios paramos, šio sprendimo 93–97 punktuose buvo padaryta išvada, kad Lietuvos sistema neleido užtikrinti patikrų patikimumo ir veiksmingumo, be kita ko, dėl to, kad, priešingai, nei teigia Lietuvos Respublika, beveik pusė tų patikrų buvo visiškai neveiksmingos.
103    Taigi Komisijai negalima priekaištauti dėl to, kad nusprendė, jog šiuo atveju trūkumai, atsiradę dėl to, kad nebuvo atliktos kiekvieno atskiro gyvulio patikros, sukėlė didelę reikšmingos finansinės žalos riziką, ir atitinkamai dėl to, kad ji taikė 10 % fiksuoto dydžio pataisą teikiant savanorišką susietąją paramą.
104    Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad antrasis pagrindas, grindžiamas proporcingumo principo pažeidimu, taigi ir visas ieškinys, turi būti atmesti.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
105    Pagal Procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
106    Kadangi Lietuvos Respublika pralaimėjo bylą, iš jos priteisiamos bylinėjimosi išlaidos pagal Komisijos pateiktus reikalavimus.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (dešimtoji kolegija)
nusprendžia:
1.      Atmesti ieškinį.
2.      Priteisti iš Lietuvos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.
Porchia
Jaeger
Madise
Paskelbta 2024 m. lapkričio 20 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Kancleris
Pirmininkas
V. Di Bucci
S. Papasavvas
*      Proceso kalba: lietuvių.