61985CC0350_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
++++
Hoeje Domstol .
1 . Under naervaerende sag har aktieselskabet Cockerill-Sambre nedlagt paastand om annullation af beslutningen af 9 . oktober 1985, hvorved Kommissionen har paalagt selskabet en boede paa 22*750 ECU for i fjerde kvartal 1983 at have overskredet produktionskvoterne for staalprodukter under gruppe IV .
Domstolens afgoerelse af tvisten beror paa fortolkningen og anvendelsen i den konkrete sag af artikel 11, stk . 4, i Kommissionens beslutning nr . 2177/83/EKSF af 28 . juli 1983 "om forlaengelse af overvaagningsordningen og systemet for produktionskvoter for visse produkter for virksomhederne i jern - og staalindustrien" ( 1 ).
Som bekendt fastsaettes kvoterne for hvert kvartal . I henhold til den naevnte bestemmelse
"(( kan )) virksomhederne *... efter forudgaaende anmeldelse foretaget af hver enkelt af de beroerte virksomheder hvert kvartal udveksle eller saelge kvoter eller dele af kvoter, som henhoerer under det indevaerende kvartal ."
2 . Sagsoegeren har gjort gaeldende, at Kommissionen har lagt sig fast paa en formalistisk fortolkning af den naevnte bestemmelse, der ikke tager hensyn til de faktiske erhvervsvilkaar med det resultat, at den paatalte overskridelse med urette er lagt selskabet til last .
Det er ubestridt - Kommissionen har i oevrigt taget hensyn hertil i forbindelse med nedsaettelse af boedens stoerrelse - at Cockerill-Sambre stod over for produktionsvanskeligheder som foelge af branden i 1983 i selskabets anlaeg Valfil . Det var foelgelig en normal disposition, at selskabet for at kunne opfylde sine forpligtelser over for sine kunder benyttede den adgang, det havde i medfoer af den foernaevnte bestemmelse, til inden for fjerde kvartal 1983 at afstaa en del af sin kvota til andre producenter, herunder selskabet Thyssen .
Det fremgaar af sagen, at Thyssen inden for foerste kvartal 1984, naermere bestemt den 15 . februar, overdrog Cockerill-Sambre en kvoteanpart paa 4*892 tons, idet man oplyste, at der herved var tale om en "tilbagefoerelse" vedroerende kvoten for det foregaaende kvartal .
3 . Jeg er ligesom Kommissionen af den opfattelse, at denne tilbagefoerelse skete for sent, og at den omhandlede kvota ikke - hverken fuldt ud eller svarende til overskridelsen - kunne fratraekkes den overskridelse, der paatales over for Cockerill-Sambre .
De aftaler af privatretlig karakter, der blev indgaaet mellem sagsoegeren og Thyssen ( og hvorefter sidstnaevnte angiveligt arbejdede for sagsoegeren "for dennes regning" samt forpligtede sig til at tilbagegive de uudnyttede kvoteanparter til sagsoegeren ved begyndelsen af det foelgende kvartal ), er nemlig - uanset deres indhold - Kommissionen uvedkommende og kan ikke gribe ind i det kvartalsprincip, der gaelder efter de under sagen omhandlede bestemmelser .
Den naevnte ordning blev oprindeligt indfoert ved Kommissionens beslutning nr . 2794/80/EKSF af 31 . oktober 1980 "om indfoerelse af et kvotasystem for staalproduktionen for virksomhederne i jern - og staalindustrien" ( 2 ), og betragtningerne hertil er i saa henseende oplysende .
Det anfoeres i disse betragtninger, at de i artikel 57 i EKSF-traktaten fastsatte virkemidler ikke goer det muligt at imoedegaa den aabenbare krise, der skyldes det kraftige fald i staalefterspoergslen, og i henhold til punkt 4 . fastsaettes "kvoterne pr . kvartal for at saette virksomhederne i stand til at opstille deres produktionsprogrammer, men ligeledes ved fastsaettelse af nye kvoter for det foelgende kvartal at give Kommissionen mulighed for at tage hensyn til udsvingene i udbudet og efterspoergslen samt til erfaringerne ".
I dommen i Lucchini-sagen fandt Domstolen anledning til at
"(( understrege )), at kvartalsprincippet er en vaesentlig del af det kvotasystem, der blev indfoert ved beslutning nr . 2794/80" ( 3 ).
Den af Thyssen tilbagegivne kvoteanpart kunne saaledes kun vaere fratrukket i Cockerill-Sambre' s overskudsproduktion - som ikke er bestridt - saafremt tilbagefoerslen var sket foer udloebet af fjerde kvartal 1983 og ikke den 15 . februar 1984 .
4 . Er dette - som haevdet af Cockerill-Sambre - at anskue tingene alt for formalistisk, nemlig ud fra en rent regnskabsmaessig betragtning, og ser man herved bort fra de faktiske erhvervsvilkaar?
Jeg mener det ikke, og jeg er endog overbevist om det modsatte . Kommissionen har - uimodsagt - i duplikken anfoert, at de to virksomheders produktion under det omhandlede kvartal foerte til en faktisk overskridelse af deres sammenlagte kvoter .
Det var kun tolerancen paa 3%, der hjemles i artikel 11, stk . 1, der gjorde det muligt
- at afstaa fra at gribe til sanktioner over for Thyssen, hvis overskridelse - 4*812 tons - laa inden for selskabets tolerancemargen, nemlig 9*851 tons,
- alene at paalaegge Cockerill-Sambre boede for en overskridelse paa 910 tons uanset en faktisk overskridelse paa 4*432 tons, idet man tog hensyn til selskabets tolerancemargen paa 3*522 tons .
Antages det, at den omhandlede kvote, der blev tilbagegivet af Thyssen, kunne vaere taget i betragtning, selv om dispositionen fandt sted i loebet af foerste kvartal 1984, maatte den vaere afskrevet paa selskabets tolerancemargen for det foregaaende kvartal . Dette harmonerer ikke med formaalet med toleranceklausulen, der skal goere det muligt at tage hensyn til usikkerhedsmomenterne ved et forhaandsoverslag, hvorimod tolerancemargenen ikke kan betragtes som en art "bonus" til efterfoelgende anvendelse .
Vi staar her ved kernen af de faktiske erhvervsvilkaar, der skal bedoemmes saavel fra virksomhedernes standpunkt som fra Faellesskabets .
Kommissionen har paa Faellesskabets vegne til opgave at regulere den totale produktion inden for staalsektoren . Den fastsaetter i dette oejemed kvoterne paa et kvartalsmaessigt grundlag, hvorved det bliver muligt at aendre dem med den oekonomiske udvikling, og den paaser, at de overholdes, saaledes at den indfoerte ordning kan virke som et effektivt middel til afhjaelpning af den aabenbare krise .
For saa vidt angaar virksomhederne, tilsiger de faktiske erhvervsvilkaar, at man i et vist omfang lemper denne stive referenceordning . Der hjemles i saa henseende flere muligheder, herunder de to foelgende som omhandles under naervaerende sag :
- hel eller delvis afstaaelse af kvoter, hvilket navnlig goer det muligt at imoedegaa konjunkturbestemte produktionsvanskeligheder,
- overskridelsestolerancen paa 3%, der tager hensyn til de saerlige forhold inden for denne produktionssektor, der goer det vanskeligt at anvende helt praecise forhaandsoverslag .
Den saaledes indfoerte ordning kan kun fungere, saafremt Kommissionen foerer noeje tilsyn, og producenterne lever op til deres faellesskabsansvar . Heraf fremgaar - endnu engang - at "kvartalsprincippet er en vaesentlig del af (( kvotasystemet ))".
En undtagelse herfra - som den Cockerill-Sambre under sagen paastaar sig kendt berettiget til at nyde godt af - vil vaere i strid med formaalet med den efter forordningen gaeldende ordning samt alvorligt undergrave dennes effektivitet, idet den navnlig, som anfoert, ville give enhver virksomhed mulighed for efter periodens udloeb at overdrage partier, der ikke laengere svarer til kvoter i egentlig forstand, men derimod udgoer andele af tolerancemargener, der er aktualiseret efterfoelgende .
Jeg foreslaar derfor, at Kommissionen frifindes under det af Cockerill-Sambre anlagte soegsmaal, og at selskabet foelgelig paalaegges omkostningerne ved naervaerende sag .
(*) Oversat fra fransk .
( 1 ) EFT L*208 af 31.7.1983, s.*1 .
( 2 ) EFT L*291 af 31.10.1980, s.*1 .
( 3 ) 179/82, Sml . 1983, s.*3083, jfr . praemis 20, s.*3094 .