62021CO0260(01)
DOMSTOLENS KENDELSE (Niende Afdeling)
15. november 2022 (
*1
)
»Præjudiciel forelæggelse – artikel 53, stk. 2, og artikel 94 og 99 i Domstolens procesreglement – insolvensbehandling – modregning over for et kreditinstitut under konkurs – ændring med tilbagevirkende kraft af betingelserne for gennemførelse af denne modregning – national lovgivning, der er erklæret forfatningsstridig – rent intern situation – åbenbart afvisningsgrundlag«
I sag C-260/21,
angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF, indgivet af Okrazjen sad Vidin (den regionale domstol i Vidin, Bulgarien) ved afgørelse af 21. april 2021, indgået til Domstolen den 23. april 2021, i sagen
Corporate Commercial Bank, under likvidation
mod
Elit Petrol AD,
har
DOMSTOLEN (Niende Afdeling),
sammensat af afdelingsformanden, L.S. Rossi, og dommerne J.-C. Bonichot (refererende dommer) og S. Rodin,
generaladvokat: M. Campos Sánchez-Bordona,
justitssekretær: A. Calot Escobar,
på grundlag af den skriftlige forhandling,
efter at der er afgivet indlæg af:
–
Corporate Commercial Bank, under likvidation, ved A.N. Donov og K.H. Marinova samt advokat V. Matev,
–
Elit Petrol AD ved advokati A. Kolarov og G. Stoychev,
–
Europa-Kommissionen ved M. Mataija, G. von Rintelen og I. Zaloguin, som befuldmægtigede,
og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet at træffe afgørelse ved begrundet kendelse i overensstemmelse med artikel 53, stk. 2, og artikel 99 i Domstolens procesreglement,
afsagt følgende
Kendelse
1
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 2 TEU, sammenholdt med artikel 19, stk. 1, TEU og artikel 47, stk. 1 og 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), artikel 4, stk. 2, litra a), TEUF og artikel 26 TEUF, 27 TEUF, 63 TEUF, 114 TEUF og 115 TEUF samt retssikkerhedsprincippet.
2
Anmodningen er blevet indgivet i forbindelse med en tvist mellem Corporate Commercial Bank, under likvidation (herefter »KTB«), og Elit Petrol AD vedrørende sidstnævntes betaling af gæld til KTB ved modregning.
Retsforskrifter
3
Artikel 59 i zakon za bankovata nesastoyatelnost (lov om bankers konkurs, DV nr. 92 af 27.9.2002, herefter »ZBN«), som fastsætter betingelserne for modregning af bankers gæld og fordringer i tilfælde af konkurs, blev ændret ved zakon za izmenenie i dopalnenie na zakona za bankovata nesastoyatelnost (lov om ændring og supplering af lov om bankers konkurs, DV nr. 98 af 28.11.2014).
4
§§ 5, 7 og 8 i overgangsbestemmelserne og de afsluttende bestemmelser i zakon za izmenenie i dopalnenie na zakona za bankovata nesastoyatelnost (lov om ændring og supplering af lov om bankers konkurs, DV nr. 22 af 13.3.2018, herefter »ZIDZBN«) bestemmer:
»5. (1) Den sletning af sikkerhed, der er stillet til fordel for [KTB], under konkurs, af debitorer eller tredjemand, som foretages af finansinspektørerne, samt bankens foreløbige og permanente kuratorer, mellem den dato, hvor banken blev undergivet særlig kontrol, og datoen for indledningen af proceduren til realisering af bankens aktiver, er ugyldig. Sikkerhedsstillelserne anses for at være gyldige og bevarer deres rang.
[…]
7. Denne lov finder ligeledes anvendelse på konkursbehandlinger, der er indledt før lovens ikrafttræden.
8. Artikel 59, stk. 5, 6 og 7, finder anvendelse fra den 20. juni 2014.«
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
5
KTB, sagsøgeren i hovedsagen, er et bulgarsk pengeinstitut, som er under konkursbehandling i henhold til ZBN.
6
Elit Petrol, sagsøgte i hovedsagen, er en bulgarsk virksomhed, som er under konkursbehandling i henhold til Targovski zakon (den bulgarske handelslov) ved Okrazjen sad Vidin (den regionale domstol i Vidin, Bulgarien).
7
I oktober og november 2014 modregnede Elit Petrol en del af sin gæld til KTB i henhold til to låneaftaler i overensstemmelse med de bestemmelser i ZBN, der var gældende på de pågældende tidspunkter (herefter »de omtvistede modregninger«).
8
I november 2014 ændrede den bulgarske lovgiver betingelserne for at kunne fremsætte modregningserklæring vedrørende sådanne transaktioner i henhold til ZBN.
9
I marts 2018 gav den bulgarske lovgiver ved overgangsbestemmelserne og de afsluttende bestemmelser i ZIDZBN disse ændringer tilbagevirkende kraft.
10
Den 8. juni 2018 anmeldte KTB’s kuratorer bankens fordringer hos Elit Petrol i henhold til de to låneaftaler, som sidstnævnte havde indgået med denne bank.
11
I forbindelse med konkursbehandlingen af Elit Petrol påberåbte kuratorerne i KTB sig overgangsbestemmelserne og de afsluttende bestemmelser i ZIDZBN og gjorde herved gældende, at fordringerne, som havde været genstand for de omtvistede modregninger, var blevet »genoprettet« som følge af disse bestemmelser.
12
Kuratoren i Elit Petrol er derimod af den opfattelse, at de nævnte fordringer er endeligt betalt ved de omtvistede modregninger, og at den lovgivning, som KTB har påberåbt sig til støtte for sin påstand, er i strid med EU-retten.
13
Den forelæggende ret er i tvivl om, hvorvidt denne lovgivning er i overensstemmelse med EU-retten.
14
På denne baggrund har Okrazjen sad Vidin (den regionale domstol i Vidin, Bulgarien) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Skal artikel 63 TEUF, som regulerer den frie bevægelighed for kapital og betalinger, fortolkes således, at den omfatter en fremsættelse af modregningserklæring over for et pengeinstitut, når et handelsselskab, som er debitor i banken, opfylder sine forpligtelser [ved] modregning med fordringer i banken, som er gensidige, af samme størrelse, opgjorte og forfaldne til betaling?
2)
Skal artikel 63 TEUF fortolkes således, at en ændring af betingelserne for gyldigheden af allerede fremsatte modregningserklæringer i forholdet mellem et handelsselskab og et pengeinstitut, der på grundlag af nye betingelser, som gælder med tilbagevirkende kraft, annullerer de allerede fremsatte modregningserklæringer, udgør en restriktion som omhandlet i artikel 63, stk. 1, TEUF, når den medfører en begrænsning af muligheden for at opfylde forpligtelser i relation til andre selskaber, i hvis kapital personer i andre EU-medlemsstater har aktier, anparter eller obligationer?
3)
Skal artikel 63 TEUF fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning, med hvilken betingelserne for gyldigheden af allerede fremsatte modregningserklæringer i forholdet mellem et handelsselskab og et pengeinstitut ændres med tilbagevirkende kraft, og med hvilken allerede fremsatte modregningserklæringer annulleres på grundlag af nye betingelser, som anvendes med tilbagevirkende kraft på allerede gennemførte modregninger?
4)
Skal artikel 4, stk. 2, litra a), TEUF samt artikel 26 TEUF, 27 TEUF, 114 TEUF og 115 TEUF, som regulerer Den Europæiske Unions indre marked, fortolkes således, at [disse bestemmelser] heller ikke i tilfælde, i hvilke der kun er tale om retsforhold mellem retssubjekter med samme nationalitet, som dermed kan klassificeres som nationale retsforhold uden direkte forbindelse til Den Europæiske Unions indre marked, er til hinder for en national lovgivning, med hvilken betingelserne for gyldigheden af allerede gyldigt fremsatte modregningserklæringer i forholdet mellem et handelsselskab og et pengeinstitut i en medlemsstat ændres med tilbagevirkende kraft, idet de allerede fremsatte modregningserklæringer annulleres på grundlag af nye betingelser, som anvendes med tilbagevirkende kraft på allerede gennemførte modregninger?
5)
Skal artikel 2 TEU, sammenholdt med artikel 19, stk. 1, TEU samt artikel 47, stk. 1 og 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, fortolkes således, at [disse bestemmelser] ikke er til hinder for vedtagelsen af en national lovgivning, som ændrer betingelserne for en gyldig fremsættelse af modregningserklæringer over for et pengeinstitut, idet den udtrykkeligt giver de nye betingelser tilbagevirkende kraft og annullerer modregninger, som gyldigt er foretaget på et tidligere tidspunkt, samtidig med, at pengeinstituttet er under insolvensbehandling i den pågældende medlemsstat, og der verserer retssager, i hvilke modregninger, som er gennemført mod pengeinstituttet, og for hvilke der på tidspunktet for gennemførelsen gjaldt andre retlige betingelser, påstås annulleret?
6)
Skal retssikkerhedsprincippet som generelt EU-retligt princip fortolkes således, at det ikke er til hinder for en national lovgivning, som ændrer betingelserne for gyldig fremsættelse af modregningserklæringer over for et pengeinstitut, idet den udtrykkeligt giver de nye betingelser tilbagevirkende kraft og annullerer modregninger, som gyldigt er foretaget på et tidligere tidspunkt, samtidig med, at pengeinstituttet er under insolvensbehandling i den pågældende medlemsstat, og der verserer retssager, i hvilke modregninger, som er gennemført mod pengeinstituttet, og for hvilke der på tidspunktet for gennemførelsen gjaldt andre retlige betingelser, påstås annulleret?«
Formaliteten med hensyn til anmodningen om præjudiciel afgørelse
15
Den forelæggende ret ønsker med sine spørgsmål nærmere bestemt oplyst dels, om en medlemsstats lovgivning om modregning, hvorefter en virksomhed afvikler sin gæld til et pengeinstitut ved at modregne sin gæld i de tilsvarende fordringer, som virksomheden har mod pengeinstituttet, er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 63 TEUF, dels om artikel 63 TEUF, artikel 2 TEU, sammenholdt med artikel 19, stk. 1, TEU og chartrets artikel 47, stk. 1 og 2, artikel 4, stk. 2, litra a), TEUF og artikel 26 TEUF, 27 TEUF, 114 TEUF og 115 TEUF samt retssikkerhedsprincippet er til hinder for en ændring med tilbagevirkende kraft af betingelserne for gennemførelse af en sådan modregningstransaktion.
16
Ifølge Domstolens faste praksis tilkommer det inden for rammerne af det samarbejde mellem Domstolen og de nationale retter, der er indført i artikel 267 TEUF, udelukkende den nationale retsinstans, for hvilken en tvist er indbragt, og som har ansvaret for den retlige afgørelse, som skal træffes, på grundlag af omstændighederne i den konkrete sag at vurdere såvel, om en præjudiciel afgørelse er nødvendig for, at den kan afsige dom, som relevansen af de spørgsmål, som den forelægger Domstolen. Når de stillede spørgsmål vedrører fortolkningen af EU-retten, er Domstolen derfor principielt forpligtet til at træffe afgørelse (jf. navnlig kendelse af 26.3.2021, Fedasil, C-92/21, EU:C:2021:258, præmis 47 og den deri nævnte retspraksis).
17
Heraf følger, at der foreligger en formodning for, at spørgsmål om EU-retten er relevante. Domstolen kan kun afvise at træffe afgørelse om et præjudicielt spørgsmål fremsat af en national ret, hvis det klart fremgår, at den ønskede fortolkning af EU-retten savner enhver forbindelse med realiteten i hovedsagen eller dennes genstand, såfremt problemet er af hypotetisk karakter, eller såfremt Domstolen ikke råder over de faktiske og retlige oplysninger, som er nødvendige for, at den kan give en hensigtsmæssig besvarelse af de forelagte spørgsmål (jf. navnlig kendelse af 26.3.2021, Fedasil, C-92/21, EU:C:2021:258, præmis 48 og den deri nævnte retspraksis).
18
I det foreliggende tilfælde fremgår det af sagsakterne for Domstolen, at de bestemmelser i bulgarsk ret, der finder anvendelse på tvisten i hovedsagen, nemlig §§ 5-8 i overgangsbestemmelserne og de afsluttende bestemmelser i ZIDZBN, er blevet erklæret forfatningsstridige, i det mindste delvis, ved en afgørelse truffet af Konstitutsionen sad (forfatningsdomstol, Bulgarien) den 27. maj 2021.
19
Den forelæggende ret har i sit svar på Domstolens anmodning om uddybende oplysninger i medfør af procesreglementets artikel 101 anført, at dens spørgsmål ikke desto mindre fortsat er relevante for afgørelsen af tvisten i hovedsagen, navnlig fordi den i foregående præmis nævnte afgørelse kun har virkning for fremtiden.
20
Under disse omstændigheder gør de oplysninger, som Domstolen råder over, det ikke muligt for den at fastslå, at det er åbenbart, at anmodningen om præjudiciel afgørelse ikke kan antages til realitetsbehandling, idet den er uden relevans.
Om de præjudicielle spørgsmål
21
I henhold til artikel 53, stk. 2, i Domstolens procesreglement kan Domstolen, såfremt det er åbenbart, at en anmodning må afvises, til enhver tid efter at have hørt generaladvokaten beslutte at træffe afgørelse ved begrundet kendelse uden at fortsætte sagens behandling.
22
Såfremt et præjudicielt spørgsmål er identisk med et spørgsmål, Domstolen allerede har afgjort, såfremt besvarelsen af et sådant spørgsmål klart kan udledes af retspraksis, eller såfremt besvarelsen af det præjudicielle spørgsmål ikke giver anledning til nogen rimelig tvivl, kan Domstolen desuden i overensstemmelse med procesreglementets artikel 99 til enhver tid på forslag fra den refererende dommer og efter at have hørt generaladvokaten beslutte at træffe afgørelse ved begrundet kendelse.
23
Disse bestemmelser finder anvendelse i denne sag.
Det første, det andet og det tredje spørgsmål
24
Med hensyn til det første, det andet og det tredje spørgsmål vedrørende artikel 63 TEUF bemærkes, at bestemmelserne i EUF-traktaten vedrørende den frie bevægelighed for kapital ikke finder anvendelse på en situation, hvor samtlige elementer er begrænset til en enkelt medlemsstat (jf. i denne retning dom af 15.11.2016, Ullens de Schooten, C-268/15, EU:C:2016:874, præmis 47 og den deri nævnte retspraksis). Det tilkommer således den forelæggende ret – før artikel 63 TEUF kan finde anvendelse – at undersøge, om der i hovedsagen foreligger en grænseoverskridende situation, som indebærer udøvelsen af retten til frie kapitalbevægelser i Den Europæiske Union (jf. i denne retning dom af 16.9.2020, Romenergo og Aris Capital, C-339/19, EU:C:2020:709, præmis 27 og den deri nævnte retspraksis).
25
I det foreliggende tilfælde fremgår det af forelæggelsesafgørelsen, at samtlige elementer i tvisten i hovedsagen er begrænset til den pågældende medlemsstat.
26
KTB og Elit Petrol er nemlig etableret i Bulgarien, og de omtvistede modregninger vedrører gæld og fordringer, som de direkte havde over for hinanden, idet den omstændighed alene, at deres aktiver i øvrigt udgøres af værdipapirer udstedt af selskaber med hjemsted i andre medlemsstater, er uden betydning for analysen i denne henseende.
27
Hvad angår de af Elit Petrol fremsatte argumenter om, at den ved lov fastsatte tilbagevirkende ændring af virkningerne af de omtvistede modregninger over for KTB ville medføre en genoprettelse af selskabets gæld, hvilket vil have betydning for selskabets og dets moderselskabs finansielle forbindelser med kreditorer, der er etableret i andre medlemsstater eller i tredjelande, eller hvis kapital ejes af personer, der er bosiddende i andre medlemsstater, skal det bemærkes, at en sådan virkning, hvis den antages at være bevist, vil være for usikker og indirekte til at have en sammenhæng med de frie kapitalbevægelser som fastsat i artikel 63 TEUF.
28
Selv om det er rigtigt, at Domstolen i de tilfælde, der er opregnet i præmis 50-53 i dom af 15. november 2016, Ullens de Schooten (C-268/15, EU:C:2016:874), har fastslået, at anmodninger om præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EUF-traktatens bestemmelser om de grundlæggende friheder kunne antages til realitetsbehandling, selv om samtlige elementer i tvisterne i hovedsagerne kun havde tilknytning til én medlemsstat, skal det desuden fastslås, at den forelæggende ret ikke har fremlagt oplysninger for Domstolen, der gør det muligt for denne at fastslå, at spørgsmålene om fortolkningen af artikel 63 TEUF vedrører et af disse tilfælde.
29
Det følger heraf, at det er åbenbart, at det første til det tredje spørgsmål skal afvises.
Det fjerde spørgsmål
30
For så vidt angår det fjerde spørgsmål vedrørende artikel 4, stk. 2, litra a), TEUF og artikel 26 TEUF, 27 TEUF, 114 TEUF og 115 TEUF skal det bemærkes, at den nationale ret i forelæggelsesafgørelsen skal redegøre for den faktiske og retlige baggrund for tvisten i hovedsagen og give de nødvendige forklaringer om begrundelsen for valget af de EU-retlige bestemmelser, som den ønsker fortolket, samt angive den forbindelse, som efter dens opfattelse består mellem disse bestemmelser og den nationale lovgivning, der finder anvendelse på den foreliggende tvist (jf. i denne retning navnlig dom af 4.6.2020, C.F. (Skatte- og afgiftskontrol), C-430/19, EU:C:2020:429, præmis 23 og den deri nævnte retspraksis).
31
Disse krav til indholdet af en forelæggelsesafgørelse fremgår udtrykkeligt af procesreglementets artikel 94, som den forelæggende ret forventes at have kendskab til og iagttage nøje inden for rammerne af det samarbejde, der er indført ved artikel 267 TEUF (jf. i denne retning kendelse af 3.7.2014, Talasca, C-19/14, EU:C:2014:2049, præmis 21). Disse krav er desuden anført i punkt 13, 15 og 16 i Den Europæiske Unions Domstols anbefalinger til de nationale retter vedrørende forelæggelse af præjudicielle spørgsmål (EUT 2019, C 380, s. 1).
32
I det foreliggende tilfælde opfylder forelæggelsesafgørelsen åbenbart ikke kravene i procesreglementets artikel 94, litra c).
33
Forelæggelsesafgørelsen indeholder nemlig hverken en redegørelse for grundene til, at den nationale ret har rejst spørgsmål om fortolkningen af artikel 4, stk. 2, litra a), TEUF, artikel 26 TEUF, 27 TEUF, 114 TEUF og 115 TEUF, eller for sammenhængen mellem disse bestemmelser og den nationale lovgivning, der finder anvendelse på tvisten i hovedsagen, og Domstolen kan således ikke vurdere, i hvilket omfang en besvarelse af det fjerde spørgsmål er nødvendig for afgørelsen af tvisten i hovedsagen.
34
Det er følgelig åbenbart, at det fjerde spørgsmål skal afvises.
Det femte spørgsmål
35
Hvad angår det femte spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 2 TEU, sammenholdt med artikel 19, stk. 1, TEU og chartrets artikel 47, stk. 1 og 2, fremgår det navnlig af forelæggelsesafgørelsen, at den ændring med tilbagevirkende kraft, der følger af overgangsbestemmelserne og de afsluttende bestemmelser i ZIDZBN, foregriber udfaldet af flere verserende tvister, hvilket bl.a. ville være i strid med det forfatningsmæssige princip om magtens deling, der er fastsat i den bulgarske forfatning, og dermed påvirke uafhængigheden i forhold til den lovgivende magt for de nationale retter, for hvilke sådanne tvister er indbragt.
36
Det bemærkes, at artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU pålægger alle medlemsstaterne at tilvejebringe den nødvendige adgang til domstolsprøvelse for at sikre en effektiv retsbeskyttelse på de områder, der er omfattet af EU-retten (jf. i denne retning dom af 22.2.2022, RS (Virkningen af domme afsagt af en forfatningsdomstol), C-430/21, EU:C:2022:99, præmis 37 og den deri nævnte retspraksis). Denne bestemmelse omhandler »de områder, der er omfattet af EU-retten«, uafhængigt af den situation, hvori medlemsstaterne gennemfører EU-retten som omhandlet i chartrets artikel 51, stk. 1 (dom af 20.4.2021, Repubblika, C-896/19, EU:C:2021:311, præmis 36 og den deri nævnte retspraksis).
37
Enhver medlemsstat skal således i henhold til artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU sørge for, at de retsinstanser, der som »domstole« i henhold til EU-retten kan blive anmodet om at træffe afgørelse om spørgsmål, der er knyttet til anvendelsen eller til fortolkningen af denne ret, og som således henhører under medlemsstatens retsmiddelsystem på de områder, der er omfattet af EU-retten, opfylder kravene til en effektiv retsbeskyttelse, herunder navnlig kravet om uafhængighed (jf. i denne retning dom af 22.2.2022, RS (Virkningen af domme afsagt af en forfatningsdomstol), C-430/21, EU:C:2022:99, præmis 40 og 81).
38
I denne henseende omfatter det krav om medlemsstaternes domstoles uafhængighed, der følger af artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU, og som bl.a. skal sikres i forhold til den lovgivende og den udøvende magt i overensstemmelse med det princip om magtens tredeling, som er kendetegnende for en retsstats funktionsmåde, to aspekter (jf. i denne retning dom af 22.2.2022, RS (Virkningen af domme afsagt af en forfatningsdomstol), C-430/21, EU:C:2022:99, præmis 41 og 42 og den deri nævnte retspraksis).
39
Det første, eksterne, aspekt kræver, at den pågældende ret udøver sit hverv helt uafhængigt og uden at være underlagt noget hierarkisk forhold eller stå i afhængighedsforhold til nogen og uden at modtage ordrer eller instrukser fra nogen, og at den således er beskyttet mod indgreb og pres udefra, der kan bringe dens medlemmers uafhængige bedømmelse i fare og påvirke deres afgørelser (dom af 24.6.2019, Kommissionen mod Polen (Den øverste domstols uafhængighed), C-619/18, EU:C:2019:531, præmis 72, og af 22.2.2022, RS (Virkningen af domme afsagt af en forfatningsdomstol), C-430/21, EU:C:2022:99, præmis 41).
40
Det andet, interne, aspekt hænger på sin side sammen med begrebet upartiskhed og vedrører det forhold, at der skal være den samme afstand til tvistens parter og deres respektive interesser for så vidt angår tvistens genstand. Dette aspekt fordrer objektivitet og en fuldstændig mangel på interesse i sagens udfald ud over den strikte anvendelse af retsregler (dom af 24.6.2019, Kommissionen mod Polen (Den øverste domstols uafhængighed), C-619/18, EU:C:2019:531, præmis 73, og af 22.2.2022, RS (Virkningen af domme afsagt af en forfatningsdomstol), C-430/21, EU:C:2022:99, præmis 41).
41
I det foreliggende tilfælde må det konstateres, at en medlemsstats vedtagelse af almindelige civil- og handelsretlige bestemmelser vedrørende modregningsordningen i forbindelse med en bankkonkurs, selv om de har tilbagevirkende kraft, ikke i sig selv kan tilsidesætte de krav, der er anført i denne kendelses præmis 39 og 40, uden at dette berører deres forenelighed med national ret, som det alene tilkommer de nationale retter at bedømme.
42
Følgelig skal det femte spørgsmål besvares med, at artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til hinder for, at en medlemsstat vedtager almindelige regler om modregning i forbindelse med bankkonkurs, selv om de har tilbagevirkende kraft.
Det sjette spørgsmål
43
Hvad endelig angår det sjette spørgsmål vedrørende retssikkerhedsprincippet bemærkes, at medlemsstaterne, når de vedtager foranstaltninger, hvorved de gennemfører EU-retten, er forpligtede til at overholde de generelle principper i EU-retten, herunder navnlig retssikkerhedsprincippet (jf. i denne retning dom af 15.4.2021, Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie) m.fl., C-798/18 og C-799/18, EU:C:2021:280, præmis 29 og den deri nævnte retspraksis).
44
Som anført i denne kendelses præmis 25 vedrører tvisten i hovedsagen en situation, hvor samtlige elementer er begrænset til en enkelt medlemsstat. Forelæggelsesafgørelsen indeholder desuden ingen oplysninger, der gør det muligt at antage, at tvisten vedrører en national lovgivning til gennemførelse af EU-retten.
45
Det er derfor åbenbart, at det sjette spørgsmål skal afvises.
Sagsomkostninger
46
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Niende Afdeling) for ret:
1)
Artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til hinder for, at en medlemsstat vedtager almindelige regler om modregning i forbindelse med bankkonkurs, selv om de har tilbagevirkende kraft.
2)
Det første til det fjerde og det sjette spørgsmål, som er forelagt af Okrazjen sad Vidin (den regionale domstol i Vidin, Bulgarien), afvises.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: bulgarsk.