61987CJ0058_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 21 . januar 1987, indgaaet til Domstolen den 25 . februar 1987, har Bundessozialgericht i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 71, stk . 1, litra a ), ii ), i Raadets forordning nr . 1408/71 af 14 . juni 1971, med senere aendringer, om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet ( EFT 1983 L 230, s . 8 ), for at faa afklaret, hvilken ydelsesinstitution der ved pensionsberegningen skal medregne perioder, hvorunder en graensearbejder har vaeret fuldt arbejdsloes .
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en retssag mellem Josef Rebmann og Bundesversicherungsanstalt fuer Angestellte .
3 Hovedsagen angaar spoergsmaalet om, hvorvidt en periode, hvorunder en graensearbejder har vaeret fuldt arbejdsloes, skal medregnes ved pensionsberegningen . Sagsoegeren i hovedsagen, Josef Rebmann, der er foedt i 1920 og bor i Kleinblittersdorf ( Forbundsrepublikken Tyskland ), er tysk statsborger og har altid boet i Tyskland . Han har arbejdet i Frankrig som graensearbejder i perioden 1 . august 1959 til 31 . juni 1972 og har i dette tidsrum betalt ydelser til den franske sociale sikring . Han var derefter fuldt arbejdsloes, og den franske arbejdsformidling, som han henvendte sig til, henviste ham til arbejdsformidlingen i Saarbruecken, hvorfra han fik udbetalt ydelser i henhold til "Arbeitsfoerderungsgesetz" i perioden 13 . juli 1972 til 31 . juli 1974 . Rebmann fandt derefter beskaeftigelse i Tyskland og blev dermed ifoelge tysk lovgivning omfattet af den tyske sociale lovgivning .
4 Rebmann, som siden december 1980 har oppebaaret en pension som sikret under den franske socialsikring, har i henhold til en afgoerelse af 10 . december 1980 truffet af Bundesversicherungsanstalt fuer Angestellte faaet tildelt en pension paa grund af erhvervsudygtighed; ved beregningen heraf var der imidlertid ikke taget hensyn til arbejdsloeshedsperioden juli 1972 til juli 1974 . I henhold til forelaeggelseskendelsen har Rebmann anfaegtet denne afgoerelse saavel administrativt som judicielt, herunder ved anke, men har ikke faaet medhold, begrundet med, at en arbejdsloeshedsperiode kun udgoer en afbrydelsesperiode, jfr . §36, stk . 1, afsnit 3, i Angestelltenversicherungsgesetz ( lov om social forsikring for funktionaerer - herefter benaevnt "AVG "), saafremt arbejdsloesheden afbryder en beskaeftigelsesperiode med bidragspligt til den tyske sociale sikring, at afbrydelsesperioderne i dette tilfaelde formodes at erstatte en tysk bidragsperiode, saaledes at kun afbrydelsen af en tysk bidragsperiode kan medfoere, at der opstaar en afbrydelsesperiode .
5 Rebmann har indbragt en revisionsanke for Bundessozialgericht og har herunder gjort gaeldende, at der forelaa en tilsidesaettelse af bestemmelserne i §36 i AVG sammenholdt med artikel 71, stk . 1, litra a ), ii ), i Raadets forordning nr . 1408/71 . Rebmann har videre gjort gaeldende, at der ikke er taget hensyn til, at han, da han blev arbejdsloes, ifoelge den naevnte faellesskabsbestemmelse kun havde ret til ydelser fra bopaelsstaten og skulle staa til raadighed for dennes arbejdsformidling; det foelger heraf, at det tilkommer bopaelsstaten ved beregningen af pensionsrettighederne at inddrage hans tilbagelagte arbejdsloeshedsperioder og behandle ham, som om han havde vaeret omfattet af lovgivningen dér under tilbagelaeggelsen af den seneste beskaeftigelsesperiode, foer han blev arbejdsloes . I modsat fald stilles han pensionsmaessigt daarligere paa det ene grundlag, at han i henhold til faellesskabsretten kun kan tilbagelaegge arbejdsloeshedsperioder i bopaelsstaten .
6 Bundessozialgericht fandt, at sagen rejste spoergsmaal om fortolkningen af faellesskabsretten, og forelagde Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :
"Hvilken ydelsesinstitution - bopaelsstatens eller beskaeftigelsesstatens - skal ved pensionsberegningen medregne en periode med fuld arbejdsloeshed, naar der er tale om en graensearbejder, der ved fuld arbejdsloeshed har kunnet goere krav paa ydelser i bopaelsstaten i henhold til artikel 71, stk . 1, litra a ), ii ), i forordning nr . 1408/71 og har maattet staa til raadighed for arbejdsformidlingen i denne stat?
Der spoerges saerligt :
a ) Foelger det af artikel 71, stk . 1, litra a ), ii ), i forordning nr . 1408/71, at de perioder med fuld arbejdsloeshed, som en graensearbejder har tilbagelagt i bopaelsstaten, ogsaa skal medregnes i henhold til pensionsbestemmelserne i bopaelsstaten, som om graensearbejderen under sin seneste beskaeftigelse havde vaeret omfattet af denne lovgivning?
b ) Eller skal i stedet de perioder, hvor graensearbejderen har vaeret helt arbejdsloes, medregnes i henhold til pensionsbestemmelserne i beskaeftigelsesstaten, som om graensearbejderen i de perioder, hvor han har vaeret helt arbejdsloes, havde vaeret omfattet af lovgivningen i denne medlemsstat?
c ) Eller har graensearbejderen ret til at vaelge, om det skal vaere ydelsesinstitutionen i bopaelsstaten eller i beskaeftigelsesstaten, der ved pensionsberegning skal medregne de tilbagelagte arbejdsloeshedsperioder?"
7 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt de indlaeg, der er indgivet i henhold til artikel 20 i protokollen vedroerende statutten for EOEF-Domstolen, henvises til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
8 Den nationale domstol oensker i det vaesentlige klarlagt, om de perioder, hvorunder en graensearbejder har vaeret helt arbejdsloes, ved pensionsberegningen skal medregnes i henhold til pensionslovgivningen i bopaelsstaten, henholdsvis beskaeftigelsesstaten, eller om graensearbejderen har ret til at vaelge mellem disse to lovgivninger .
9 Valgmuligheden mellem de to lovgivninger kan ikke anerkendes, idet man derved, som Domstolen allerede har fastslaaet i dom af 12 . juni 1986 ( Miethe, 1/85, Sml . s . 1846 ), tilsidesaetter raekkevidden af forordning nr . 1408/71, der ifoelge sin femte betragtning har til formaal at gennemfoere en samordning af de nationale lovgivninger om social sikkerhed i forbindelse med gennemfoerelsen af den fri bevaegelighed for arbejdstagere, der er statsborgere i medlemsstaterne . I forbindelse med en saadan samordning til fastlaeggelse af kriterier for tilknytning til forskellige nationale lovgivninger og fordeling af byrderne mellem forskellige nationale ordninger, kan fastlaeggelsen af tilknytningen ikke vaere afhaengig af et valg, truffet af den person, der modtager ydelser .
10 Med henblik paa besvarelse af spoergsmaalet bemaerkes foerst, hvilket samtlige sagens parter har medgivet under retsforhandlingerne, at forordning nr . 1408/71 ikke indeholder en udtrykkelig bestemmelse om, hvilken national lov, der skal laegges til grund af hvilket lands kompetente myndighed ved medregningen af perioder med fuld arbejdsloeshed i beregningen af en graensearbejders pensionsrettigheder .
11 I mangel af en saerlig bestemmelse i forordning nr . 1408/71 maa loesningen findes i dens formaal og aand, idet forordningens maal er udtoemmende at fastsaette den i EOEF-Traktatens artikel 51 omhandlede ordning vedroerende social tryghed, som er noedvendig for at gennemfoere arbejdskraftens frie bevaegelighed .
12 Som det fremgaar af betragtningerne til forordning nr . 1408/71, skal de koordinationsregler, der er fastsat med henblik paa gennemfoerelse af Traktatens artikel 51, paa den ene side sikre, at der inden for Faellesskabet gives samtlige statsborgere i medlemsstaterne ligebehandling efter de enkelte medlemsstaters lovgivning, og paa den anden side at arbejdstagerne opnaar ret til sociale sikringsydelser, uanset deres arbejds - eller bopaelssted .
13 Naar det isaer drejer sig om graensearbejdere, har forordning nr . 1408/71 tilsigtet at gennemfoere disse formaal ved at fastslaa i artikel 13, stk . 2, litra a ), at de som udgangspunkt er underkastet beskaeftigelsesstatens lovgivning . Til denne generelle regel om tilknytning er der fastsat undtagelser i artikel 25, stk . 2, for saa vidt angaar ydelser ved sygdom og moderskab, i artikel 39 for invaliditetsydelser og i artikel 71 for ydelser ved arbejdsloeshed .
14 Disse saerlige tilknytningsmomenter til den sociale sikringsordning i bopaelsstaten er begrundet i sociale og praktiske hensyn . Specielt er bestemmelsen i artikel 71, der paalaegger bopaelsstaten at betale ydelser ved arbejdsloeshed, indfoert for at graensearbejderen kan undgaa de praktiske ulemper, som en tilknytning til beskaeftigelsesstaten vil kunne medfoere for ham . Forpligtelsen til at stille sig og vaere til raadighed for arbejdsformidlingen er langt lettere at gennemfoere i bopaelsstaten . Myndighederne i den stat kan i oevrigt lettere udbetale ydelser ved arbejdsloeshed, idet de kan sikre sig, at den paagaeldende opfylder betingelserne herfor, samtidig med at de kan lette hans tilbagevenden til arbejdsmarkedet .
15 Det er saaledes klart, at den generelle regel om tilknytning til beskaeftigelsesstaten i forordning nr . 1408/71 kun fraviges i saerlige situationer, og naar praktiske og effektivitetsmaessige overvejelser viser, at en tilknytning til bopaelsstaten er mere hensigtsmaessig og i graensearbejderens interesse .
16 En udvidelse af disse undtagelser til situationer, der ikke udtrykkeligt er foreskrevet, kan kun tages under overvejelse, saafremt de er snaevert forbundet med de i forordning nr . 1408/71 indeholdte undtagelser, og saafremt tilsvarende overvejelser goer sig gaeldende .
17 Dette er imidlertid ikke tilfaeldet, naar der er tale om indregning af perioder med fuld arbejdsloeshed ved beregningen af pensionsrettigheder .
18 Det er ved Traktatens artikel 51 sat som maal at sikre sammenlaegningen af samtlige perioder med erhvervsmaessig beskaeftigelse, hvormed ligestilles ufrivillige arbejdsloeshedsperioder, i hvilke der er oppebaaret ydelse ( jfr . dom af 9 . juli 1975, d' Amico, 20/75, Sml . s . 891 ), idet det hermed sikres, at vandrende arbejdstagere faar anerkendt alle deres rettigheder, uanset i hvilken stat de er erhvervet .
19 Det kan ikke paa nogen maade anses for en noedvendig forudsaetning for gennemfoerelsen af dette maal, at der goeres undtagelse fra det generelle tilknytningsprincip i artikel 13, stk . 2, litra a ), i forordning nr . 1408/71, og en saadan undtagelse findes ikke at kunne stoettes paa lignende hensyn som dem, der begrunder de saerlige tilknytningsmomenter, der fremgaar af forordningen . I mangel af saerlige bestemmelser herom maa spoergsmaalet om medregning af perioder med fuld arbejdsloeshed ved beregningen af pensionsrettigheder besvares paa grundlag af det almindelige princip om, at graensearbejderes forhold principielt er undergivet beskaeftigelsesstatens lovgivning . Det er i oevrigt dér, at graensearbejderen normalt vil have erhvervet de pensionsrettigheder, som kan udvides ved medregning af de naevnte perioder . Det er derimod ikke givet, at graensearbejderen har kunnet erhverve saadanne rettigheder i bopaelsstaten, hvilket navnlig vil vaere tilfaeldet, saafremt han dér aldrig har udoevet nogen virksomhed, der er omfattet af en social sikringsordning .
20 Det af den nationale retsinstans forelagte spoergsmaal maa derfor besvares med, at Raadets forordning nr . 1408/71 skal fortolkes saaledes, at perioder med fuld arbejdsloeshed, der er tilbagelagt af en graensearbejder, der i henhold til artikel 71, stk . 1, litra a ), ii ), i forordning nr . 1408/71 herunder modtog ydelser ved arbejdsloeshed efter lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade han havde bopael, skal medregnes ved pensionsberegningen i henhold til lovgivningen i den stat, hvor graensearbejderen senest var beskaeftiget, foer han blev arbejdsloes .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
21 De udgifter, der er afholdt af Kongeriget Nerderlandenes regering, Den Italienske Republiks regering og Kommissionen for De Europaeiske Faellessskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( Femte Afdeling )
vedroerende det spoergsmaal, som er forelagt af Bundessozialgericht ved kendelse af 21 . januar 1987, for ret :
Raadets forordning nr . 1408/71, med senere aendringer, om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, skal fortolkes saaledes, at perioder med fuld arbejdsloeshed, der er tilbagelagt af en graensearbejder, der i henhold til artikel 71, stk . 1, litra a ), ii ), i forordning nr . 1408/71 herunder modtog ydelser ved arbejdsloeshed efter lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade han havde bopael, skal medregnes ved pensionsberegningen i henhold til lovgivningen i den stat, hvor graensearbejderen senest var beskaeftiget, foer han blev arbejdsloes .