DOM AF 13. 3. 1986 — SAG 54/85 
DOMSTOLENS DOM (tredje afdeling) 
13. marts 1986 * 
I sag 54/85 
angående en anmodning, som tribunal de police de Dijon i medfør af EØF-trakta-
tens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag 
Anklagemyndigheden 
mod 
Xavier Mirepoix 
at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EØF-traktatens 
artikel 30 med henblik på at kunne vurdere, om bestemmelser i den nationale 
lovgivning, som forbyder anvendelse af et bestemt pesticid, er i overensstemmelse 
med fællesskabsretten, 
har 
DOMSTOLEN (tredje afdeling) 
sammensat af afdelingsformanden U. Everling, dommerne Y. Galmot og C. 
Kakouris, 
generaladvokat: G. F. Mancini 
justitssekretær: assisterende justitssekretær J. A. Pompe 
efter at der er afgivet indlæg af: 
— Kommissionen for De europæiske Fællesskaber ved J. C. Séché som befuld­
mægtiget, 
— Den franske Republiks regering ved Gilbert Guillaume som befuldmægtiget, 
— Forbundsrepublikken Tysklands regering ved Martin Seidel og Ernst Roder 
som befuldmægtigede, 
* Processprog: Fransk. 
1074
ANKLAGEMYNDIGHEDEN / MIREPODC 
og efter generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 4. februar 1986, 
afsagt følgende 
DOM 
(Sagsfremstillingen udelades). 
Præmisser 
i Ved dom af 4. februar 1982, indgået til Domstolen den 25. februar s.a., har 
tribunal de police de Dijon i medfør af EØF-traktatens artikel 177 forelagt et 
præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af EØF-traktatens artikler 30 og 
36, som vedrører de frie varebevægelser.inden for Fællesskabet. 
2 Spørgsmålet er blevet rejst under en straffesag mod Xavier Mirepoix, som er tiltalt 
for at have importeret løg fra Nederlandene, der skulle sælges i Frankrig, men som 
var blevet behandlet med et bestemt stof, det såkaldte maleinhydrazid, der ikke må 
anvendes i Frankrig. 
3 Det fremgår af sagens akter, at maleinhydrazid er et kemisk, syntetisk stof, som 
tilhører den gruppe af pesticider, der kan regulere planters vækst. Når stoffet 
anvendes på bladene, siver det ned i vævene og efterlader rester, der har virkning i 
så lang tid, at det for længere perioder kan forhindre, at planterne vokser. Det 
fremgår, at løg, som er behandlet med stoffet, og som bringes på markedet i frisk 
tilstand, ikke er fuldstændig fri for rester af stoffet inden for den periode, der 
normalt medgår til løgenes afsætning. 
4 Ifølge gældende lovgivning i Frankrig må der ikke anvendes maleinhydrazid på 
planter eller andre former for afgrøder, medmindre landbrugsministeriet ved 
anordning har givet udtrykkelig tilladelse hertil, jfr. artikel 6 i bekendtgørelse af 
20. juli 1956 om handel med frugt og grønsager (TORF af 9.8.1956, s. 7627), 
1075
DOM AF 13. 3. 1986 — SAG 54/85 
sammenholdt med artiklerne R 5149 og 5158 i code de la santé publique samt 
ministeriel bekendtgørelse af 31. juli 1968. 
s Tiltalte har for tribunal de police de Dijon gjort gældende, at disse retsforskrifter, 
der danner grundlag for tiltalen, er i strid med fællesskabsretten. Da retten har 
skønnet, at dens afgørelse afhænger af, hvorvidt bestemmelserne er forenelige med 
EØF-traktatens artikler 30 og 36, har den udsat afgørelsen og forelagt Domstolen 
følgende spørgsmål: 
»Udgør artikel 6 i bekendtgørelse af 20. juli 1956 en foranstaltning med tilsvarende 
virkning som en kvantitativ indførselsrestriktion i traktatens artikel 30's forstand, 
under hensyn til, at den indeholder et forbud dels mod salg af frugt og grønsager, 
som før eller efter høsten har været underkastet behandling mod parasitter eller en 
kemisk behandling, som ikke er blevet godkendt, og dels mod import til Frankrig 
af løg — navnlig fra Holland — som er behandlet med afprøvede stoffer til 
fremme af løgenes holdbarhed, bļ.a. stoffet maleinhydrazid, som det tilsyneladende 
er tilladt at anvende som antispiringsmiddel i de øvrige EF-lande?« 
6 Herom bemærkes för det første, at Domstolen ikke under en præjudiciel sag i 
medfør af traktatens artikel 177, har nogen kompetence til at vurdere, om natio­
nale retsforskrifter er forenelige med fælleskabsretten. Den kan kun forsyne den 
nationale ret med en hensigtsmæssig fortolkning af fællesskabsretten. Herefter må 
det spørgsmål, der er forelagt af den nationale ret, forstås på den måde, at den 
nationale ret ønsker afklaret, hvorvidt traktatens artikler 30 og 36 skal fortolkes 
således, at retsforskrifter i en medlemsstat, hvorefter det er forbudt at sælge frugt 
og grønsager, der uden forudgående godkendelse har været undergivet skadedyrs 
— eller kemisk behandling med maleinhydrazid, og som reelt indebærer et forbud 
mod import fra andre medlemsstater, der har været underkastet denne behandling, 
kan anses for begrundet i hensynet til beskyttelse af den offentlige sundhed. 
7 Mirepoix, tiltalte i hovedsagen, har gjort gældende, at den nationale ordning er i 
strid med traktatens artikel 30 og ikke omfattes af undtagelserne i artikel 36. Der 
består nemlig reelt ikke længere nogen usikkerhed med hensyn til produktets 
skadelige virkning. Den franske ordning er ikke begrænset til de foranstaltninger, 
som er strengt nødvendige til beskyttelse af sundheden, og det i ordningen înde-
1076
ANKLAGEMYNDIGHEDEN / MIREPOLX 
holdte forer ikke resultatet af en passende afvejning mellem hensynet til beskyttelse 
af sundheden på den ene side, og det uomgængeligt nødvendige krav om anven­
delse af effektive metoder til fremstilling og afsætning af landbrugsprodukter, på 
den anden side. 
s Den franske regering har gjort gældende, at Fællesskabet ikke har udstedt 
bestemmelser vedrørende anvendelse af maleinhydrazid, hvorfor medlemsstaterne 
fortsat er kompetente til at fastsætte regler om indholdet af pesticidrester i 
næringsmidler. Forbudet i den franske ordning er begrundet i, at der ved behand­
ling af løg med maleinhydrazid altid vil opstå pesticidrester. Derfor bør det præ­
judicielle spørgsmål, der er forelagt af den nationale ret, besvares på tilsvarende 
måde som i Domstolens dom af 19. september 1984 i sag 94/83 (Albert Heijn 
Sml. 1984, s. 3263). 
9 Forbundsrepublikken Tysklands regering har anført, at ordningen udgør en foran­
staltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ indførselsrestriktion i trakta­
tens artikel 3.0's forstand, men at den klart må anses for begrundet i det hensyn til 
beskyttelse af menneskers liv og sundhed, der er nævnt i traktatens artikel 36. Man 
må nemlig tage hensyn til dels usikkerheden i den videnskabelige forskning vedrø­
rende pesticidernes virkinger, dels forbrugernes ernæringsvaner, klimaforholdene 
samt de øvrige vilkår for anvendelsen af maleinhydrazid, som er forskellige fra den 
ene medlemsstat til den anden. Eftersom det er den samlede mængde af det pågæl­
dende pesticid og af andre stoffer med en tilsvarende virkning, som forbrugeren 
indtager, der er afgørende, kan medlemsstaterne med fuld ret udstede forskellige 
regler for sådanne stoffers anvendelse, selv om de er enige om den maksimale 
daglige dosis. 
io Også Kommissonen har fremhævet, at det foreliggende produkt har lighed med 
det stof, der var omhandlet i Heijn-dommen, jfr. ovenfor, men at der er den 
forskel på den nationale ordning i den sag og i den foreliggende sag, at der deri 
var foreskrevet et vist maksimalindhold af pesticider, mens der i denne sag er 
udstedt et forbud mod enhver form for behandling af løg med maleinhydrazid. 
Kommissionen har nærmere anført, at »traktatens artikler 30 og 36 er til hinder 
for, en medlemsstat forbyder import af frugt og grønsager, der hidrører fra en 
anden medlemsstat, med den begrundelse alene, at de i den anden medlemsstat er 
1077
DOM AF 13. 3. 1986 — SAG 54/85 
underkastet en behandling, som ikke er tilladt efter lovgivningen i den første 
medlemsstat. Dette gælder dog ikke, såfremt den pågældende behandling går 
videre end de behandlinger \ den første stat som led i sin politik vedrørende pesti­
cidrester i levnedsmidler accepterer for tilsvarende behandlinger på sit område. 
Importmedlemsstatens myndigheder er i den forbindelse forpligtet til at tage 
initiativ med henblik på at tilvejebringe de nødvendige informationer, dels ved at 
anmode importøren om at fremlægge de oplysninger, han råder over, dels ved at 
tage kontakt til myndighederne i den medlemsstat, som har godkendt behand­
lingen, og dels ved at tage hensyn til de videnskabelige resultater, som er tilgænge­
lige«. Giver den nationale ordning ikke mulighed for at foretage en sådan under­
søgelse — og dette er tilfældet i den foreliggende sag — er den efter Kommis­
sionens opfattelse i strid med traktatens artikler 30 og 36. 
n Indledningsvis bemærkes, at der ikke er udstedt regler vedrørende det foreliggende 
pesticid, hverken ved Rådets direktiv 76/895 af 23. november 1976 om fastsættelse 
af maksimalgrænseværdier for pesticidrester på og i frugt og grønsager (EFT 
L 340, s. 26) eller ved Rådets direktiv 79/117 af 21. december 1978 om forbud 
mod markedsføring og anvendelse af plantebeskyttelsesmidler indeholdende visse 
virksomme stoffer (EFT L 33, s. 36). 
i2 En medlemsstats forbud mod, uanset under hvilken form, at anvende maleinhy-
drazid på planter eller andre former for afgrøder, samt et forbud mod import af 
alle produkter, som er behandlet med dette stof, er egnet til at påvirke indførslerne 
fra de øvrige medlemsstater, hvor en sådan behandling er tilladt eller blot under­
givet visse begrænsninger. En sådan ordning udgør derfor en foranstaltning med 
tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion. 
n Som Domstolen imidlertid udtalte i dommen af 19. september 1984 i Heijn-sagen, 
jfr. ovenfor, frembyder pesticider væsentlige farer for menneskers og dyrs sundhed 
og for miljøet, således som det i øvrigt er erkendt på fælleskabsplan, bl.a. i den 5. 
betragtning til ovennævnte rådsdirektiv 76/895, hvorefter »pesticider ikke udeluk­
kende [har] gunstige indvirkninger på den vegetabilske produktion, da det i almin­
delighed drejer sig om giftige stoffer eller præparater med farlig virkning«. Det 
tilkommer derfor i medfør af traktatens artikel 36 medlemsstaterne selv, når der 
1 o.a: Meningen mä være: .såfremt den pigældende behandling er forbundet med risici, som... (etc.).« 
1078
ANKLAGEMYNDIGHEDEN / MIREPOIX 
ikke er foretaget nogen harmonisering af bestemmelserne på området, at 
bestemme, på hvilket niveau de vil sikre beskyttelsen af menneskers liv og sundhed, 
dog under iagttagelse af kravene som følge af traktatens princip om de frie varebe­
vægelser, herunder de krav der følger af artikel 36, 2. pkt. 
H Som tidligere fastslået i Heijn-dommen er medlemsstaterne i forbindelse med 
vedtagelsen af foranstaltninger vedrørende anvendelse af pesticider således 
forpligtet til at tage hensyn til, at pesticiderne på den ene side er nødvendige for 
landbruget, men på den anden side skadelige for menneskers og dyrs sundhed. 
Som også fremhævet med rette af Forbundsrepublikken Tysklands regering, er de 
strenge forholdsregler, som det er nødvendigt at træffe for at begrænse risikoen 
for forbrugerne, begrundet i, at det er umuligt at forudse og kontrollere de 
mængder, forbrugeren indtager, bl.a. i form af rester i fødevarer. 
is I det omfang, de pågældende pesticider ikke er omfattet af Fællesskabets nuvæ­
rende ordning på området, er medlemsstaterne altså berettiget til at fastsætte 
bestemmelser om pesticidrester i levnedsmidler, og disse kan godt veksle fra land 
til land afhængigt af klimaforhold, sammensætningen i befolkningens sædvanlige 
ernæring samt befolkningens sundhedstilstand. 
i6 Myndighederne i importmedlemsstaten er imidlertid forpligtet til påny at overveje 
forbudet mod anvendelse af et bestemt pesticid eller påbudet om et vist maksimal­
indhold, såfremt hvis det viser sig, at grundlaget for de trufne foranstaltninger har 
ændret sig, f.eks. fordi det pågældende pesticid har fået et større anvendelsesom­
råde, eller fordi den videnskabelige forskning har bragt nye resultater for dagen. 
i7 Medlemsstatens importmyndigheder er endvidere forpligtet til at sikre — under 
anvendelse af en fremgangsmåde, som er let tilgængelig for de erhvervsdrivende — 
at der kan gøres undtagelse fra den vedtagne ordning, når det viser sig, at en 
bestemt anvendelse af det pågældende pesticid ikke er forbundet med nogen risiko 
for den offentlige sundhed. 
is Det forelagte spørgsmål må herefter besvares med, at efter Fællesskabets nuvæ­
rende regler om levnedsmidler, der er behandlet med pesticider, er hverken EØF-
traktatens artikler 30 og 36 eller nogen anden bestemmelse i fællesskabsretten til 
hinder for, at en medlemsstat anvender sin egen ordning for import af frugt og 
1079
DOM AF 13. 3. 1986 — SAG 54/85 
grønsager fra de øvrige medlemsstater og forbyder salg af frugt og grønsager, som 
har været behandlet med maleindhydrazid. 
Sagens omkostninger 
i9 De udgifter, der er afholdt af Forbundsrepublikken Tysklands regering og 
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber, som har afgivet indlæg ved 
Domstolen, kan ikke godtgøres. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens 
parter udgør et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det 
denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger. 
På grundlag af disse præmisser 
kender 
DOMSTOLEN (tredje afdeling) 
vedrørende det spørgsmål, som er forelagt af tribunal de police de Dijon ved dom 
af 4. februar 1985, for ret: 
Efter Fællesskabets nuværende regler om levnedsmidler, der er behandlet med 
pesticider, er hverken EØF-traktatens artikler 30 og 36 eller nogen anden bestem­
melse i fællesskabsretten til hinder for, at en medlemsstat anvender sin egen 
ordning for import af frugt og grønsager fra de øvrige medlemsstater og forbyder 
salg af frugt og grønsager, som har været behandlet med maleindhydrazid. 
Everling Galmot Kakouris 
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 13. marts 1986. 
P. Heim 
Justitssekretær 
U. Everling 
Formand for tredje afdeling 
1080