61996O0239
BESLUT MEDDELAT AV DOMSTOLENS ORDFÖRANDE
den 24 september 1996 (
*1
)
I de förenade målen C-239/96 R och C-240/96 R,
Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland, företrätt av John Collins, Treasury Solicitor's Department, i egenskap av ombud, och Derrick Wyatt, QC, med delgivningsadress i Luxemburg vid Storbritanniens ambassad, 14, boulevard Roosevelt,
sökande,
med stöd av
Förbundsrepubliken Tyskland, företrädd av Ernst Roder, Ministerialrat vid förbundsekonomiministeriet, och Bernd Kloke, Oberregierungsrat vid samma ministerium, båda i egenskap av ombud, D-53107 Bonn,
intervenient,
mot
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av Peter Oliver och Maria Patakia, båda vid rättstjänsten och i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg hos Carlos Gómez de la Cruz, rättstjänsten, Centre Wagner, Kirchberg,
svarande,
angående en ansökan om uppskov med verkställigheten av de beslut som ingår i eller åsyftas i
—
kommissionens cirkulär av den 2 maj 1996 med en uppmaning att framställa ansökningar om kommissionens finansiering av aktioner till förmån för de äldre,
kommissionens cirkulär som de brittiska myndigheterna hade erhållit den 15 maj 1996 med en uppmaning att framställa ansökningar om kommissionens finansiering av aktioner för att bekämpa fattigdom och social utslagning,
eller om andra interimistiska åtgärder,
meddelar
DOMSTOLENS ORDFÖRANDE
följande
Beslut
1
Förenade kungariket har, genom två ansökningar som inkom till domstolens kansli den 10 juli 1996, med stöd av artikel 173 i EG-fördraget yrkat ogiltigförklaring av de beslut som ingår eller åsyftas dels i kommissionens cirkulär av den 2 maj 1996, med en uppmaning att framställa ansökningar om kommissionens finansiering av aktioner till förmån för de äldre, dels i kommissionens skrivelse som de brittiska myndigheterna hade erhållit den 15 maj 1996, med en uppmaning att framställa ansökningar om kommissionens finansiering av aktioner för att bekämpa fattigdom och social utslagning.
2
Genom särskilda handlingar som inkom till domstolens kansli samma dag har Förenade kungariket med stöd av artiklarna 185 och 186 i EG-fördraget och artikel 83 i rättegångsreglerna ansökt om uppskov med verkställigheten av de ovannämnda besluten och begärt att domstolen skall förplikta kommissionen att dra tillbaka de uppmaningar som ingår i de omtvistade cirkulären och att omedelbart varsko tredje part om detta, eller att kommissionen skall få avsluta bedömningen av ansökningarna om finansiering och göra åtaganden med avseende på tredje man under förutsättning att det klart preciseras att utbetalningen av stödet är villkorat av att domstolen i målet i sak bekräftar att betalningarna är giltiga, eller att domstolen skall bevilja andra ytterligare eller särskilda interimistiska åtgärder som den bedömer är nödvändiga.
3
Genom en skrivelse som inkom till domstolens kansli den 17 juli 1996 har kommissionen som svar på en fråga från domstolen bekräftat att den inte före den 30 september 1996 kommer att göra några åtaganden och verkställa några ytterligare betalningar inom ramen för de omtvistade förfarandena.
4
Kommissionen har den 5 augusti 1996 inkommit med skriftligt yttrande på ansökningarna om interimistiska åtgärder.
5
Förbundsrepubliken Tyskland har genom ansökningar som inkom till domstolen den 19 augusti 1996 begärt att få intervenera i förfarandena om ogiltigförklaring och om interimistiska åtgärder till stöd för Förenade kungarikets yrkanden. Enligt artikel 37 första och fjärde stycket i EG-stadgan för domstolen och artikel 93.1 och 93.2 i rättegångsreglerna skall ansökan om att få intervenera i förfarandet om interimistiska åtgärder bifallas.
6
Förbundsrepubliken Tyskland har inkommit med en interventionsinlaga den 28 augusti 1996.
7
Parterna har yttrat sig muntligen den 9 september 1996.
8
Med hänsyn till målens samband skall de i enlighet med artikel 43 i rättegångsreglerna förenas vad avser beslutet.
Bakgrund
9
Av handlingarna framgår att kommissionen tidigare, på grundval av fleråriga program som har fastställts genom beslut av rådet, grundade på artikel 235 i fördraget, har främjat eller stött projekt till förmån för de äldre och projekt för att bekämpa social utslagning och fattigdom.
10
Finansieringen av projekten till förmån för de äldre inleddes år 1991.
11
Ett treårigt program fastställdes genom rådets beslut 91/49/EEG av den 26 november 1990 om gemenskapsaktioner till förmån för de äldre (EGT nr L 28, s. 29). Detta program omfattade åren 1991—1993 och syftade till att uppmuntra ett utbyte av kunskap, idéer och erfarenheter om de äldre mellan medlemsstaterna.
12
I rådets beslut 92/440/EEG av den 24 juni 1992 om organisationen av Europaåret för äldre och för solidaritet mellan generationerna (1993) (EGT nr L 245, s. 43) [vid översättningen fanns ingen svensk version att tillgå] föreskrevs bland annat gemenskapsrättslig finansiering av ett nätverk av pilotprojekt, vilket upprättats av offentliga eller privata organ, som kunde uppmuntra nya tillvägagångssätt i fråga om såväl användning av de äldres potential som främjande av deras bidrag och omsorg för äldre som är beroende av andra för sin försörjning (artikel 1.2 c iv.)
13
För att förlänga denna verksamhet framlade kommissionen ett förslag till rådets beslut om gemenskapsstöd till åtgärder för äldre människor den 3 mars 1995 (EGT nr C 115, s. 14). Med detta förslag, som också grundades på artikel 235 i fördraget, avsåg man att införa ett program för perioden från den 1 september 1995 till den 31 december 1999. I programmet föreskrevs finansiering av tre slags åtgärder, nämligen särskilda projekt, jämförande undersökningar och transnationella åtgärder för informationsutbyte samt ett europeiskt ”observationsorgan” (artikel 3). De planerade verksamheterna skulle vara nydanande eller experimentella, syfta till att främja användning av de bästa metoderna, genomföras av organisationer eller personer som var erkända som tongivande, innefatta åtgärder för att informera ickedeltagande aktörer om resultaten och vara transnationella (bilaga, avsnitt III). I förslaget specificerades inte hur länge verksamheterna måste pågå. Förslaget har ännu inte antagits av rådet.
14
Gemenskapsaktionen för att bekämpa fattigdom och social uteslutning går tillbaka till år 1975.
15
Den 22 juli 1975 antog rådet beslut 75/458/EEG om programmet för pilotprojekt och pilotundersökningar för att bekämpa fattigdom (EGT nr L 199, s. 34), grundat på artikel 235 i fördraget och senast ändrat genom rådets beslut 80/1270/EEG av den 22 december 1980 (EGT nr L 375, s. 68). Detta program omfattade perioden från december 1975 till november 1981.
16
Den 19 december 1984 antog rådet sedan beslut 85/8/EEG om en särskild gemenskapsaktion för att bekämpa fattigdom (EGT nr L 2, 1985, s. 24). Detta grundades också på artikel 235 i fördraget och omfattade perioden från januari 1985 till den 31 december 1988.
17
Slutligen fastställdes ett tredje program genom rådets beslut 89/457/EEG av den 18 juli 1989 om upprättande av ett gemenskapens åtgärdsprogram på medellång sikt om integration av ekonomiskt och socialt missgynnade befolkningsgrupper (EGT nr L 224, s. 10) [vid översättningen fanns ingen svensk version att tillgå] för perioden från den 1 juli 1989 till den 30 juni 1994 (nedan kallat Fattigdom 3).
18
För att fullfölja denna aktion framlade kommissionen den 22 september 1993 ett förslag till rådets beslut om antagande av ett program på medellång sikt för kamp mot utslagning och främjande av solidaritet: ”Ett nytt program för befrämjande av innovationer” 1994-1999 (KOM(93) 435 slutlig, inte offentliggjort i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, (nedan kallat Fattigdom 4). I detta förslag, som grundar sig på artikel 235 i fördraget, planerades ett program som skulle genomföras mellan den 1 juli 1994 och den 31 december 1999. Målet med programmet var att bidra till mindre privilegierade personers faktiska deltagande i det ekonomiska och sociala livet (artikel 1). De planerade åtgärderna innefattade att fullfölja typåtgärder på lokal, regional och nationell nivå i samarbete med de offentliga och privata sektorerna, samt att bistå vid upprättandet och utvecklingen av transnationella projektnätverk (artikel 4). De typåtgärder som skulle finansieras skulle bland annat vara multidimensionella, nyskapande och experimentella samt förbättra befolkningens deltagande (bilaga 1). Rådet antog inte det förslaget.
19
De gemenskapsaktioner som föreskrevs i rådets ovannämnda beslut upphörde därför den 1 januari 1994 vad beträffar åtgärderna till förmån för de äldre och den 1 juli 1994 vad beträffar bekämpandet av fattigdom och social utslagning.
20
Därefter har utgiftsåtaganden gjorts på kommissionens initiativ under budgetpunkterna B3-4103 (Aktioner för att bekämpa fattigdom och social utslagning) och B3-4104 (Aktioner till förmån för de äldre).
21
Enligt kommissionen har stödåtgärder för de äldre finansierats på detta sätt under hela år 1994 och år 1995.
22
På samma sätt har kommissionen år 1995 åtagit sig utgifter för 86 projekt för att bekämpa fattigdom. Detta beslut är föremål för en talan om ogiltigförklaring av Förenade kungariket (mål C-106/96).
23
I maj 1996 utarbetade och spred kommissionen, framför allt i medlemsstaterna, de båda omtvistade cirkulären, där intresserade organisationer uppmanades att ansöka om ekonomiskt stöd för projekt till förmån för de äldre respektive för projekt för att bekämpa fattigdom och social utslagning.
24
Vad beträffar åtgärderna till förmån för de äldre avses i cirkuläret av den 2 maj 1996 finansiering av aktioner som har som mål att främja användning av de bästa metoderna för att försöka förbättra de äldres situation på ett nydanande sätt. Aktionerna skall utvecklas på europeisk nivå och vara transnationella, innefatta bestämmelser om att ickedeltagande skall få information och skall i möjligaste mån ledas av personer som själva är äldre.
25
Cirkuläret om åtgärder mot fattigdom och social utslagning avser finansiering av multidimensionella projekt som har ett europeiskt mervärde och som på ett nydanande sätt söker förbättra situationen för utslagna och som innebär att nyskapande metoder tillämpas som kan tjäna som nya modeller för användning av bra och vägledande metoder inom området.
26
För år 1996 uppgår det godkända åtagandebemyndigandet under budgetpunkterna B3-4103 (Aktioner för att bekämpa fattigdom och utslagning) och B3-4104 (Aktioner till förmån för de äldre) till 9 miljoner respektive 6,5 miljoner ecu (EGT nr L 22, 1996, s. 968).
27
Enligt uppgifter från kommissionen har man ännu inte åtagit sig några utgifter inom ramen för de förfaranden som inleddes genom cirkulären.
Bedömning
28
Förenade kungariket har begärt att det i avvaktan på domstolens dom i målet i sak skall beviljas uppskov med verkställigheten av de omtvistade åtgärderna eller beslutas om interimistiska åtgärder.
29
I enlighet med artiklarna 185 och 186 i fördraget kan domstolen, om den anser att omständigheterna kräver det, besluta om uppskov med verkställigheten av den omtvistade rättsakten eller föreskriva nödvändiga interimistiska åtgärder i mål som domstolen handlägger.
30
Enligt artikel 83.2 i rättegångsreglerna skall ansökningar om sådana åtgärder ange föremålet för talan, de omständigheter som ställer krav på skyndsamhet och de faktiska och rättsliga grunder på vilka den begärda åtgärden omedelbart framstår som berättigad.
31
Enligt fast rättspraxis kan domstolen bevilja uppskov med verkställigheten och besluta om andra interimistiska åtgärder, om det kan fastställas att beviljandet av dem omedelbart framstår som faktiskt och rättsligt befogat (fumus boni juris) och att de ställer krav på skyndsamhet, eftersom det, för att undvika att sökandens intressen skadas allvarligt och irreparabelt, är nödvändigt att de förordnas och får verkan före avgörandet i sak. I förekommande fall vidtar domstolen även en intresseawägning.
Talans upptagande till sakprövning
32
Kommissionen har inledningsvis gjort gällande att ansökningarna om interimistiska åtgärder skall avslås, eftersom det är uppenbart att yrkandena om ogiltigförklaring i målen i sak inte kan tas upp till prövning.
33
Enligt kommissionen är de cirkulär som begärs ogiltigförklarade i målen i sak rent inledande eller förberedande rättsakter som har antagits inom ramen för ett administrativt förfarande, och de kan således inte bli föremål för en talan om ogiltigförklaring på grundval av artikel 173 i fördraget.
34
Till stöd för detta påstående har kommissionen gjort gällande att ingenting i de omtvistade cirkulären förpliktar denna att bevilja finansiering och att det därför inte handlar om oåterkalleliga beslut om åtagande av utgifter. Endast slutliga beslut kan bli föremål för talan om ogiltigförklaring. Kommissionen har särskilt hänvisat till domen av den 11 november 1981, IBM mot kommissionen (60/81, Rec. s. 2639), där domstolen förklarade att en talan enligt artikel 173 i fördraget mot ett beslut att inleda ett förfarande i fråga om konkurrens samt mot ett meddelande om anmärkningar inte kunde tas upp till prövning.
35
Förenade kungariket anser däremot att de omtvistade cirkulären, vilka innehåller infordranden av förslag samt riktlinjer för att ge in dessa förslag, har rättsverkningar på samma sätt som rådets beslut, vilka förut har legat till grund för finansiering som kommissionen har beviljat. Förenade kungariket har härvid hänvisat till domar av den 6 mars 1979, Simmenthal mot kommissionen (92/78, Rec. s. 777, framför allt punkterna 38 och 40, i anledning av ett tillkännagivande om ett anbudsförfarande), och av den 23 april 1986, Les Verts mot parlamentet (294/83, Rec. s. 1339, framför allt punkterna 28 och 36, i anledning av ett beslut om fördelning av budgetanslag).
36
Förbundsrepubliken Tyskland vidhöll även vid sammanträdet att talan kunde tas upp till prövning och erinrade om vilken vid tolkning som begreppet ”rättsakt mot vilken talan kan föras” har fått i domstolens rättspraxis och framför allt i domen av den 16 juni 1966, Compagnie des forges de Châtillon, Commentry och Neuves-Maisons mot höga myndigheten (54/65, Rec. s. 265).
37
Det kan konstateras att enligt en fast rättspraxis skall problemet om talan i sak kan tas upp till prövning i princip inte prövas inom ramen för ett förfarande om interimistiska åtgärder för att inte föregripa avgörandet i saken. Om det emellertid gäller frågan att det är uppenbart att talan inte kan tas upp till prövning, ankommer det på domstolen att i förfarandet om interimistiska åtgärder fastställa om talan vid första anblicken företer omständigheter som gör det möjligt att med viss sannolikhet avgöra att den kan prövas (se särskilt beslut av den 13 juli 1988, Fedesa m. fl. mot rådet, 160/88 R, Rec. s. 4121, punkt 22, och av den 27 juni 1991, Bosman mot kommissionen, Cl 17/91 R, Rec. s. I-3353, punkt 7).
38
I detta fall förefaller det inte i det här skedet så uppenbart att yrkandena om ogiltigförklaring inte kan tas upp till prövning som kommissionen har gjort gällande. Det räcker härvid att konstatera att den senare i sitt skriftliga yttrande själv har medgivit att de omtvistade cirkulären, som kan jämställas med infordran av anbud, var avgörande för hela urvalsförfarandet och att de som sådana hade rättsliga följder.
39
Ansökan om interimistiska åtgärder kan således inte avslås med den motiveringen.
40
Det skall därför prövas om villkoren för att bevilja interimistiska åtgärder är uppfyllda.
Kravet på att talan omedelbart skall framstå som faktiskt och rättsligt befogad (fumus boni juris)
41
Vad beträffar om talan omedelbart framstår som faktiskt och rättsligt befogad, kan det konstateras att parterna har vitsordat, att i enlighet med artikel 22 i budgetförordningen av den 21 december 1977 om Europeiska gemenskapernas allmänna budget (EGT nr L 356, s. 1, nedan kallad budgetförordningen), senast ändrad genom rådets förordning (EG, Euratom, EKSG) 2335/95 av den18 september 1995 (EGT nr L 240, s. 12), kan betydelsefulla nya aktioner inte finansieras genom gemenskapens budget, såvida det inte finns en sekundärrättslig rättsakt där grunden för utgiften anges och villkoren för denna fastställs (grundrättsakt).
42
Däremot skiljer sig parternas bedömningar i fråga om bestämmelsens tillämpning på de aktioner som omfattas av de båda omtvistade cirkulären.
43
Förenade kungariket anser att kommissionen inte var behörig att anta de omtvistade besluten, eftersom det inte fanns något beslut från rådet.
44
Förenade kungariket har härvid till att börja med erinrat om att kommissionen, i enlighet med sin behörighet att verkställa gemenskapens budget, inte kan leda nya betydelsefulla aktioner, utan att sådana fordrar en grundrättsakt i enlighet med den maktfördelning som följer av olika bestämmelser i fördraget samt i enlighet med artikel 22.1 andra stycket i budgetförordningen och avsnitt IV punkt 3 c i den gemensamma förklaringen av Europaparlamentet, rådet och kommissionen av den 30 juni 1982 om olika åtgärder för att säkerställa ett bättre förlopp i budgetförfarandet (EGT nr C 194, s. 1).
45
Enligt Förenade kungariket utgör dock de projekt som planeras i de båda omtvistade cirkulären sådana nya betydelsefulla aktioner. Detta framgår särskilt av likheterna mellan de aktioner som omfattas av de bestridda förslagsinfordrandena och de aktioner som finansierats vid genomförandet av rådets tidigare beslut, beskrivna i punkterna 11, 12 och 15—17 ovan, eller som planerades i förslagen till rådets beslut från september 1993 och mars 1995, beskrivna i punkterna 18 och 13 ovan, och som skulle ha tillämpats under år 1996.
46
Förenade kungariket har vidare gjort gällande att de båda besluten inte är tillräckligt motiverade, särskilt som, i strid med punkt II A 1 a i kommissionens meddelande till budgetmyndigheten av den 6 juli 1994 om rättsliga grunder och maximibelopp (SEC(94) 1106 slutlig, inte offentliggjort i Europeiska gemenskapernas officielL tidning, nedan kallat meddelandet av den 6 juli 1994), kommissionen inte klart har visat att de planerade åtgärderna var pilotprojekt eller förberedande aktioner, och inte betydelsefulla aktioner.
47
Kommissionen har för sin del gjort gällande att de planerade projekten var förberedande aktioner i den mening som avses i meddelandet av den 6 juli 1994. Det handlade nämligen om nyskapande verksamheter, med en varaktighet om högst ett år och avsedda att leda till en kedjereaktion av ytterligare insatser.
48
Enligt kommissionen ingår de projekt till förmån för de äldre som åsyftas i cirkuläret av den 2 maj 1996 i förberedelsen av det program som omfattas av det förslag till rådets beslut som kommissionen framlade i mars 1995. Projekten hamnar dessutom inom den tvåårsperiod under vilken kommissionen anser sig ha befogenhet att leda förberedande aktioner utan en grundrättsakt, när en sådan grundrättsakt blir föremål för ett förslag från kommissionen före utgången av det andra året som följer på lanseringen av den förberedande aktionen (punkt II A 1 b i meddelandet av den 6 juli 1994).
49
Projekten för att bekämpa fattigdom och social utslagning utgör också förberedande rättsakter vilka, för det fall de får framgång, i framtiden skulle kunna finansieras med andra gemenskapsmedel.
50
Enligt kommissionen skiljer sig de sistnämnda projekten från såväl de projekt som finansierades genom programmet ”Fattigdom 3” som de projekt som planerades i förslaget ”Fattigdom 4” från september 1993. Det omtvistade cirkuläret avser nämligen kortvariga projekt, utan någon särskild samordning förutom kommissionens uppföljning och till obetydliga belopp, medan projekten som planerades i förslaget ”Fattigdom 4” skulle vara fleråriga, ha en infrastruktur med komplicerad samordning och vara ekonomiskt mer betydande.
51
Vid bedömningen av om yrkandena omedelbart framstår som faktiskt och rättsligt befogade ankommer det inte på domstolen att i förfarandet om interimistiska åtgärder slutgiltigt uttala sig om vare sig tolkningen av artikel 22 i budgetförordningen eller om vad för slags projekt som planerades i vart och ett av de båda omtvistade cirkulären.
52
Med detta förbehåll kan det ändå konstateras att Förenade kungarikets argument, till stöd för påståendet att kommissionen inte kunde genomföra de förfaranden som inleddes genom att de båda omtvistade cirkulären aritogs i avsaknad av ett beslut från rådet, förefaller tungt vägande.
53
De tvivel som innehållet i de båda cirkulären ger upphov till i detta avseende, vilka förstärks av det sammanhang i vilket cirkulären har antagits, har i det här skedet inte kunnat undanröjas genom kommissionens yttrande.
54
Vad således gäller aktioner till förmån för de äldre finns det obestridliga likheter mellan de projekt som beskrivs i cirkuläret av den 2 maj 1996 och de som dels finansierats på grundval av beslut 91/49, dels föreskrevs i förslaget till beslut som kommissionen framlade den 3 mars 1995. Framför allt synes, såsom Förenade kungariket har påpekat, de eftersträvade målen, och även förmånstagarna, vara likartade.
55
I cirkuläret av den 2 maj 1996 nämns för övrigt inte åtgärdernas förberedande karaktär, utan där anges bara att kommissionen skall ”fortsätta” att främja aktioner på europeisk nivå till förmån för de äldre och för solidaritet mellan generationerna.
56
Läget är väsentligen detsamma avseende cirkuläret om åtgärder för att bekämpa fattigdom och social utslagning. Där anges nämligen i punkt 1 att projekten skall uppvisa tre grundläggande drag (de skall vara multidimensionella, nydanande och som partners inbegripa andra aktörer samt slutligen innebära att nyskapande metoder tillämpas, som kan tjäna som nya modeller för användning av bra och vägledande metoder), vilka nära överensstämmer med den beskrivning som kommissionen har gjort av programmet ”Fattigdom 3” i sitt förslag ”Fattigdom 4” (s. 9) samt med de tre ”grundprinciperna” i själva förslaget ”Fattigdom 4” (s. 11 och 12).
57
För övrigt nämns inte heller i det omtvistade cirkuläret att åtgärderna är av förberedande karaktär, utan där anges bara att det i likhet med föregående år finns budgetanslag för samfinansiering av pilotprojekt mot social utslagning och till förmån för solidaritet.
58
Vad gäller kommissionens argument att projekten som omfattas av de omtvistade cirkulären utmärker sig genom sin korta varaktighet samt genom sin nyskapande och demonstrerande karaktär, förefaller dessa inte helt övertygande i det här skedet.
59
Innovations-och demonstrationsaspekterna är nämligen egenskaper som återfinns i de program som antagits eller föreslagits tidigare.
60
Det förefaller inte heller uppenbart att de projekt som åsyftas i de båda omtvistade cirkulären verkligen är kortvariga på grund av sin karaktär. Tvärtom föreskrivs i cirkuläret om projekt mot fattigdom och social utslagning att projekt som sannolikt blir långvariga kommer att ges företräde (punkt 3 b). Förvisso anges även i samma cirkulär att kommissionen endast kan finansiera verksamheterna under ungefär tolv månader, men detta synes vid en första analys mer följa av den rent budgetmässiga grunden för cirkuläret än av de ifrågavarande projektens karaktär.
61
Slutsatsen blir att det av dessa omständigheter framgår att man i detta skede inte kan förkasta sökandens påstående att de omtvistade cirkulären inte gällde finansiering av förberedande aktioner för senare lansering av mer ambitiösa program utan snarare avsåg att ersätta att rådet inte hade antagit de förslag till beslut som kommissionen hade framlagt för det och att härigenom fullfölja den verksamhet som hade inletts för att genomföra rådets tidigare beslut.
Skyndsamheten och intresseavvägningen
62
För att bedöma om de begärda åtgärderna ställer krav på skyndsamhet, skall det prövas om de är nödvändiga för att undvika en allvarlig skada som inte skulle kunna gottgöras ens om talan i sak vinner bifall.
63
Härvid förefaller det vara så att om de omtvistade urvalsförfarandena fullföljs, skulle det skapa ett oåterkalleligt sakförhållande, som inte längre skulle kunna rättas till genom domen i sak på grund av fördelningen och i förekommande fall mottagarnas användning av de budgetanslag som är i fråga.
64
Förenade kungariket har gjort gällande att en sådan rättsstridig utgift skulle utgöra en irreparabel överträdelse av reglerna för kompetensfördelningen mellan gemenskapsinstitutionerna och en irreparabel skada för gemenskapen och medlemsstaterna på ett både ekonomiskt och institutionellt plan.
65
Enligt kommissionen kan sökanden inte handla i egenskap av beskyddare av allmänintresset och har inte heller i tillräcklig grad styrkt att det föreligger en allvarlig skada för sökanden.
66
Härvid förefaller det dock som om man, på grund av Förenade kungarikets ställning inom gemenskapen i egenskap av medlemsstat — vilken innebär att det deltar i utövandet av såväl normativa som budgetära befogenheter samt att det bidrar till gemenskapens budget — inte kan neka Förenade kungariket möjligheten att göra gällande den skada som skulle följa av att utgifter uppkom i strid med reglerna för gemenskapens och dess institutioners befogenheter.
67
För att bedöma om sökanden har styrkt att det är nödvändigt att de interimistiska åtgärderna vidtas, skall den påstådda skadan analyseras mot bakgrund av samtliga förevarande intressen (beslut av den 29 juni 1993, Tyskland mot rådet, C-280/93 R, Rec. s. I-3667, punkt 29).
68
Härvid kan det först konstateras, vad beträffar sökandens beteende, att Förenade kungariket aktivt har verkat för att förebygga att den påstådda skadan uppstår. Som kommissionen själv har angivit i sitt skriftliga yttrande, var således anledningen till att förslaget ”Fattigdom 4” inte antogs Förenade kungarikets och Förbundsrepubliken Tysklands motstånd i rådet. Förenade kungariket har också väckt en talan om ogiltigförklaring mot ekonomiska åtaganden som kommissionen har gjort under år 1995 avseende aktioner för att bekämpa fattigdom. Slutligen förklarade Förenade kungariket vid sammanträdet att det redan i januari 1996 framställde invändningar mot kommissionens utgifter för aktioner till förmån för de äldre.
69
Härefter skall det tillstås att de institutionella reglerna för kompetensfördelningen mellan olika institutioner inom gemenskapen intar en grundläggande ställning i gemenskapens rättsordning (se dom av den 22 maj 1990, parlamentet mot rådet, C-70/88, Rec. s. I-2041) och att en tydlig kränkning av sådana grundläggande regler i sig skulle kunna föranleda tillämpning av artikel 186 i fördraget (beslut av den 21 maj 1977, kommissionen mot Förenade kungariket, 31/77 R och 53/77 R, Rec. s. 921, punkterna 17 och 20).
70
Förvisso har en sådan uppenbar överträdelse inte fastställts i det aktuella skedet av tvisten. Styrkan i de grunder som sökanden har anfört samt betydelsen av de regler som påstås ha överträtts kan emellertid inte ignoreras.
71
Följaktligen har Förenade kungariket i erforderlig utsträckning styrkt att det föreligger en risk för irreparabel skada om interimistiska åtgärder inte vidtas.
72
För att besluta om det finns anledning att bevilja sådana åtgärder och för att i förekommande fall bestämma av vilket slag de skall vara, är det nödvändigt att väga sökandens intresse av att undvika att de omtvistade förfarandena fortgår till ett oåterkalleligt skede mot svarandens intresse av att samma förfaranden får ett så snabbt förlopp som möjligt. Vid denna prövning skall det avgöras om en eventuell ogiltigförklaring av de omtvistade besluten vid domstolens avgörande av saken skulle göra det möjligt att återställa läget och, omvänt, i vilken mån var och en av de olika möjliga interimistiska åtgärderna skulle kunna utgöra hinder för de mål som eftersträvas med de omtvistade besluten för det fall att talan i sak ogillas (beslut av den 19 juli 1995, kommissionen mot Atlantic Container Line m. fl., C-149/95 P(R), REG s. I-2165, punkt 50, och av den 12 juli 1996, Förenade kungariket mot kommissionen, C-180/96 R, REG s. I-3903, punkt 89).
73
Även om det är riktigt att kommissionens kringgående av gemenskapslagstiftarens vilja vore en betydande kränkning av den gemenskapsrättsliga lagenligheten, vilken inte längre skulle kunna rättas till genom domen i sak, skulle ett rent uppskov med de omtvistade förfarandena skapa ett oåterkalleligt läge och skulle kunna få allvarliga följder, då beloppen i budgeten inte längre skulle kunna användas till förmån för de sociala mål som de har avsatts för, inte ens vid ett ogillande av talan i sak.
74
Den skyndsamhet som Förenade kungariket har åberopat kan därför inte motivera en sådan åtgärd, som för övrigt inte är nödvändig för att förebygga den påstådda skadan.
75
Med beaktande av alla dessa omständigheter skall kommissionen, samtidigt som den tillåts att åta sig de utgifter som föreskrivs inom ramen för de omtvistade förfaranden, förpliktas att klart ange att dessa åtaganden är villkorade av domen i sak och att inte verkställa någon betalning innan domen meddelas.
På dessa grunder fattar
DOMSTOLENS ORDFÖRANDE
följande beslut:
1)
När kommissionen åtar sig utgifter inom ramen för genomförandet av sitt cirkulär av den 2 maj 1996, med en uppmaning att framställa ansökningar om kommissionens finansiering av aktioner till förmån för de äldre, och av sitt cirkulär som de brittiska myndigheterna erhöll den 15 maj 1996, med en uppmaning att framställa ansökningar om kommissionens finansiering av aktioner för att bekämpa fattigdom och social utslagning, skall den klart ange att dessa åtaganden är villkorade av domstolens dom i saken och den skall inte verkställa någon betalning innan domen meddelas.
2)
Beslut om rättegångskostnaderna kommer att meddelas senare.
Luxemburg den 24 september 1996
R. Grass
Justi tiesekreterare
G. C. Rodríguez Iglesias
Ordförande
(
*1
)	Rättcgángssprák: engelska.