62018CJ0761_RES
Mål C‑761/18 P
Päivi Leino-Sandberg
mot
Europaparlamentet
Domstolens dom (femte avdelningen) av den 21 januari 2021
”Överklagande – Tillgång till EU-institutionernas handlingar – Förordning (EG) nr 1049/2001 – Artikel 10 – Tillgång nekas – Talan vid tribunalen mot ett beslut fattat av Europaparlamentet om att neka tillgång till en handling – En tredje part gjorde en kommenterad version av handlingen tillgänglig efter det att talan väckts – Tribunalen slog fast att anledning saknades att döma i saken på grund av att det inte längre fanns något berättigat intresse av att få saken prövad – Felaktig rättstillämpning”
Talan om ogiltigförklaring – Fysiska eller juridiska personer – Berättigat intresse av att få saken prövad – Talan mot en institutions beslut att neka tillgång till handlingar – En tredje part gjorde en kommenterad version av handlingen tillgänglig efter det att talan väckts – Fråga huruvida det finns ett berättigat intresse av att få saken prövad – Fråga som ska bedömas mot bakgrund av den materiella rätt som är tillämplig på sakfrågan i målet – Förordning nr 1049/2001 – Likställande av att en handling görs tillgänglig av en tredje part med att den berörda institutionen lämnar ut handlingen – Otillåtet – Det berättigade intresset av att få saken prövad består
(Artikel 263 fjärde stycket FEUF; Europaparlamentets och rådets förordning nr 1049/2001, artikel 10.1 och 10.2)
(se punkterna 32–35, 40 och 45–49)
Resumé
Klaganden, som är universitetsprofessor, gav inom ramen för olika forskningsprojekt avseende öppenhet i trepartsmöten in en ansökan till Europaparlamentet om tillgång till Europaparlamentets beslut om att neka en person tillgång till vissa handlingar innehållande uppgifter som upprättats inom ramen för trepartsmöten. (
1
) Europaparlamentet nekade genom beslut av den 3 april 2017 (
2
) klaganden tillgång till den handling som hon begärt ut.
Tribunalen fann (
3
) att det saknades anledning att pröva hennes talan om ogiltigförklaring av nyss nämnda beslut, eftersom ändamålet med talan hade förfallit till följd av att den begärda handlingen hade gjorts tillgänglig på internet av personen som den riktade sig till.
Klaganden överklagande tribunalens beslut till domstolen, som upphäver beslutet och återförvisar målet till tribunalen.
Domstolens bedömning
Domstolen konstaterar i domen, med hänvisning till sin praxis, (
4
) att även om den omtvistade handlingen har gjorts tillgänglig av en tredje part, har det omtvistade beslutet inte återkallats formellt av parlamentet, vilket innebär att saken inte har förfallit.
För att kontrollera huruvida tribunalen borde ha prövat talan i sak prövar domstolen huruvida klaganden, trots att handlingen gjorts tillgänglig av en tredje part, fortfarande kunde göra gällande ett berättigat intresse av att få saken prövad. Domstolen påpekar inledningsvis att det berättigade intresset av att få saken prövad, som måste bestå fram till dess att domstolsavgörandet meddelas – vid äventyr av att det annars kan komma att beslutas att det saknas anledning att döma i saken – visserligen utgör ett processuellt villkor som är oberoende av den materiella rätt som är tillämplig på sakfrågan i ett mål, men att det berättigade intresset av att få saken prövad inte kan särskiljas från den materiella rätten. Domstolen konstaterar att klaganden gett in sin ansökan om tillgång till handlingar med stöd av förordning nr 1049/2001. (
5
) I samband med detta erinrar domstolen om att den förordningen bygger på öppenhetsprincipen och syftar till att ge allmänheten största möjliga tillgång till institutionernas handlingar. Domstolen påpekar att förordningen fastställer dels att var och en i princip har rätt att få tillgång till en institutions handlingar, dels att en institution i princip är skyldig att ge tillgång till sina handlingar. Förordningen innehåller en uttömmande uppräkning av undantagen från rätten till tillgång till institutionernas handlingar.
Domstolen förklarar därefter att även om det följer av bestämmelserna i nämnda förordning (
6
) att den berörda institutionen får fullgöra sin skyldighet att ge tillgång till handlingen genom att upplysa sökanden om hur denne kan få tillgång till den begärda handlingen om denna redan har offentliggjorts av den berörda institutionen och är lätt tillgänglig, så gäller detta dock inte om en institutions handling har gjorts tillgänglig av en tredje part. I det avseendet påpekar domstolen att en handling som har gjorts tillgänglig av en tredje part inte anses utgöra en officiell handling eller anses ge uttryck för en institutions officiella ståndpunkt, eftersom det då saknas ett entydigt godkännande från institutionen enligt vilken den utlämnade handlingen verkligen härrör från institutionen och ger uttryck för dess officiella ståndpunkt.
Vad beträffar en situation som den nu aktuella, där klaganden endast har fått tillgång till den version av den omtvistade handlingen som gjorts tillgänglig av en tredje part och där parlamentet fortsätter att neka henne tillgång till den handling hon har begärt ut, konstaterar domstolen att klaganden inte kan anses ha fått tillgång till denna handling, i den mening som avses i förordning nr 1049/2001. Detta innebär i sin tur att hon fortfarande ska anses ha ett intresse av att få till stånd en ogiltigförklaring av parlamentets beslut att neka henne tillgång till denna handling, vilket grundades enbart på den omständigheten att handlingen gjorts tillgänglig av en tredje part. I en sådan situation har klaganden nämligen även fortsättningsvis ett verkligt intresse av att få tillgång till en bestyrkt version av den begärda handlingen, som garanterar att det är parlamentet som har upprättat handlingen och att den ger uttryck för parlamentets officiella ståndpunkt.
Domstolen finner därför att tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning när den likställde den omständigheten att en handling görs tillgänglig av en tredje part med att den berörda institutionen lämnar ut den begärda handlingen och med stöd av detta slog fast att det inte längre fanns anledning att pröva klagandens talan av det skälet att den omständigheten att handlingen gjorts tillgänglig av en tredje part innebar att hon kunde få tillgång till den och använda den på ett lika lagenligt sätt som om hon hade erhållit handlingen efter att ha fått bifall på en ansökan om tillgång enligt förordning nr 1049/2001.
(
1
)	Europaparlamentets beslut av den 8 juli 2015, A(2015) 4931.
(
2
)	Europaparlamentets beslut A(2016) 15112.
(
3
)	Tribunalens beslut av den 20 september 2018, Leino‑Sandberg/parlamentet (T‑421/17, ej publicerat, EU:T:2018:628).
(
4
)	Dom av den 4 september 2018, ClientEarth/kommissionen (C‑57/16 P, EU:C:2018:660).
(
5
)	Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 av den 30 maj 2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar (EGT L 145, 2001, s. 43).
(
6
)	Artikel 10.1 och 10.2 i förordning nr 1049/2001.