62023CJ0590
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (nagytanács)
2026. április 14. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – Szerzői jog és szomszédos jogok – 2001/29/EK irányelv – Információs társadalom – A szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolása – 2. cikk – Többszörözési jog – 5. cikk – Kivételek és korlátozások – Az 5. cikk (3) bekezdésének k) pontja – Az »utánzat« fogalma – Utánzat készítésének »céljára« történő felhasználás – Hangfelvétel részeinek többszörözése (sampling) – Alapvető jogok – Az Európai Unió Alapjogi Chartája – 11. cikk – A véleménynyilvánítás szabadsága – 13. cikk – A művészet szabadsága – 17. cikk – A tulajdonhoz való jog”
A C‑590/23. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Bundesgerichtshof (szövetségi legfelsőbb bíróság, Németország) a Bírósághoz 2023. szeptember 25‑én érkezett, 2023. szeptember 14‑i határozatával terjesztett elő a
CG,
YN, RL jogutódja,
és
a Pelham GmbH,
SD,
UP
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (nagytanács),
tagjai: K. Lenaerts elnök, T. von Danwitz elnökhelyettes, K. Jürimäe, C. Lycourgos, I. Jarukaitis, I. Ziemele (előadó) és F. Schalin tanácselnökök, S. Rodin, M. Gavalec, S. Gervasoni és N. Fenger bírák,
főtanácsnok: N. Emiliou,
hivatalvezető: M. Krausenböck tanácsos,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2025. január 14‑i tárgyalásra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
CG és YN képviseletében H. Lindhorst Rechtsanwalt,
–
a Pelham GmbH, SD és UP képviseletében S. Scherer, L. Schramke és A. Walter Rechtsanwälte,
–
a német kormány képviseletében J. Möller, M. Hellmann és J. Simon, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében J. Samnadda és T. Scharf, meghatalmazotti minőségben,
a főtanácsnok indítványának a 2025. június 17‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22‑i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2001. L 167., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 230. o.; helyesbítések: HL 2008. L 314., 16. o.; HL 2014. L 10., 32. o.) 5. cikke (3) bekezdése k) pontjának értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet az egyrészről a CG és RL jogutódja, YN, valamint a Pelham GmbH, SD és UP (a továbbiakban együtt: Pelham és társai) között annak tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, hogy az SD és UP által szerzett és a Pelham által előállított „Nur mir” című zeneszám rögzítése keretében egy hozzávetőleg két másodperc időtartamú ritmusszekvenciát használtak fel a Kraftwerk zenekar egyik hangfelvételéből, amely zenekarnak CG és RL az alapító tagjai.
Jogi háttér
Az uniós jog
3
A 2001/29 irányelv (3), (4), (9), (10), (31) és (32) preambulumbekezdése a következőket mondja ki:
„(3)
A javasolt harmonizáció elősegíti a négy belső piaci szabadság megvalósítását, valamint összefügg az alapvető jogelvek – különösen a szellemi tulajdont is magában foglaló tulajdon, a véleménynyilvánítás szabadsága, valamint a közérdek – tiszteletben tartásával.
(4)
A szerzői jog és a szomszédos jogok szabályozási kereteinek harmonizálása a jogbiztonság növekedése, illetve a szellemi tulajdon magas szintű védelme révén jelentős erőforrásokat mozgósít az alkotó és újító tevékenységek – egyebek között a hálózati infrastruktúra – fejlesztésére, hozzájárulva ezáltal az európai ipar fejlődéséhez és fokozódó versenyképességéhez, mind a tartalomszolgáltatás és az információtechnológia területén, mind általában az ipari és kulturális szektorban. Ez elősegíti a munkahelyek megőrzését, továbbá hozzájárul a munkahelyteremtéshez.
[…]
(9)
A szerzői jog és szomszédos jogok harmonizációjának a magas szintű védelemből kell kiindulnia, tekintve hogy ezek a jogok elengedhetetlenek a szellemi alkotáshoz. Az általuk nyújtott védelem hozzájárul az alkotó tevékenység fenntartásához és fejlődéséhez a szerzők, az előadóművészek, az előállítók és a fogyasztók, valamint a kultúra, az ipar és a nagyközönség érdekében. A szellemi tulajdon ennek megfelelően a tulajdon részeként nyert elismerést.
(10)
Ahhoz, hogy a szerzők és előadóművészek a jövőben is alkotó‑ és művészi tevékenységet folytathassanak, műveik felhasználásáért megfelelő díjazásban kell, hogy részesüljenek, ugyanúgy mint a producerek, annak érdekében, hogy a művek pénzügyi hátterét biztosítani tudják. Az olyan termékek előállítása, mint a hangfelvételek, a filmek vagy a multimédia‑termékek, illetve az olyan szolgáltatások nyújtása, mint a lehívásra történő hozzáférhetővé tétel, jelentős befektetést igényelnek. A megfelelő díjazás biztosításához, illetve a befektetés kielégítő mértékű megtérüléséhez a szellemi tulajdonjogok megfelelő szintű védelme szükséges.
[…]
(31)
Megfelelő egyensúlyt kell biztosítani a jogosultak különböző csoportjainak, valamint a jogosultak és a védelemben részesülő művek és teljesítmények felhasználói csoportjainak jogai és érdekei között. A jogok tekintetében a tagállamok által megállapított kivételeket és korlátozásokat az új elektronikus környezet fényében felül kell vizsgálni. Az egyes engedélyköteles cselekményekre vonatkozó kivételek és korlátozások terén fennálló különbségek közvetlen negatív hatást gyakorolnak a belső piac működésére a szerzői jog és szomszédos jogok terén. Ezek a különbségek a művek határokon átnyúló felhasználása, illetve a határokon átnyúló tevékenységek továbbfejlődésének következtében még erőteljesebbé válhatnak. A belső piac megfelelő működésének biztosítása érdekében ezeket a kivételeket és korlátozásokat egységesebben kell meghatározni. A harmonizáció mértékét az határozza meg, hogy az adott kivételek és korlátozások hogyan hatnak a belső piac zavartalan működésére.
(32)
Ez az irányelv a többszörözés joga, valamint a nyilvánossághoz közvetítés joga alóli valamennyi kivételt és korlátozást kimerítően sorolja fel. Egyes kivételek, illetve korlátozások – esettől függően – kizárólag a többszörözés jogára vonatkoznak. Az említett felsorolás kellően figyelembe veszi a tagállamok eltérő jogi hagyományait, ugyanakkor célja egy működőképes belső piac biztosítása. A tagállamoknak e kivételeket és korlátozásokat koherens módon kell alkalmazniuk; e követelmény megvalósulását a végrehajtó rendelkezések jövőbeli felülvizsgálata során értékelni kell.”
4
Ezen irányelvnek „A többszörözési jog” című 2. cikke értelmében:
„A tagállamok biztosítják a közvetett vagy közvetlen, ideiglenes vagy tartós, bármely eszközzel vagy formában, egészben vagy részben történő többszörözés engedélyezésének, illetve megtiltásának kizárólagos jogát:
a)
a szerzők számára műveik tekintetében;
b)
az előadóművészek számára előadásaik rögzítése tekintetében;
c)
a hangfelvétel‑előállítók számára hangfelvételeik tekintetében;
[…]”
5
Az említett irányelvnek „A művek nyilvánossághoz közvetítésének, valamint a védelem alatt álló egyéb teljesítmények nyilvánosság számára történő hozzáférhetővé tételének joga” című 3. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A tagállamok a szerzők számára kizárólagos jogot biztosítanak műveik vezetékes vagy vezeték nélküli nyilvánossághoz közvetítésének engedélyezésére, illetve megtiltására, beleértve az oly módon történő hozzáférhetővé tételt is, hogy a nyilvánosság tagjai a hozzáférés helyét és idejét egyénileg választhatják meg.
(2)   A tagállamok biztosítják a nyilvánosság számára hozzáférhetővé tétel engedélyezésének, illetve megtiltásának kizárólagos jogát akár vezetékes akár vezeték nélküli, illetve oly módon történő hozzáférhetővé tétel esetében is, amikor a nyilvánosság tagjai a hozzáférés helyét és idejét egyénileg választhatják meg:
a)
az előadóművészek számára előadásaik rögzítése tekintetében;
b)
a hangfelvétel‑előállítók számára hangfelvételeik tekintetében;
c)
a filmek első rögzítése előállítói számára filmjeik eredeti és a többszörözött példányai tekintetében;
d)
a műsorsugárzó számára műsoraik rögzítése tekintetében függetlenül attól, hogy a műsor közvetítése vezeték útján vagy vezeték nélkül történik, ideértve a kábelen keresztül vagy műhold útján történő közvetítést is.
(3)   Az (1) és a (2) bekezdésben foglalt jogok nem merülnek ki a nyilvánossághoz közvetítés vagy a nyilvánosság számára történő hozzáférhetővé tétel egyetlen, e cikkben említett cselekménye révén sem.”
6
Az említett irányelv „Kivételek és korlátozások” című 5. cikke az alábbiak szerint rendelkezik:
„[…]
(3)   A tagállamok a 2. és a 3. cikkben szabályozott jogok vonatkozásában az alábbi esetekben kivételeket, illetve korlátozásokat állapíthatnak meg:
[…]
k)
karikatúra, paródia vagy utánzat készítésének céljára történő felhasználás;
[…]
(5)   Az (1), a (2), a (3) és a (4) bekezdésben foglalt kivételek és korlátozások kizárólag olyan különös esetekben alkalmazhatók, amelyek nem sérelmesek a mű vagy más, védelem alatt álló teljesítmény rendes felhasználására, és indokolatlanul nem károsítják a jogosult jogos érdekeit.”
A német jog
7
Az 1965. szeptember 9‑i Gesetz über Urheberrecht und verwandte Schutzrechte (Urheberrechtsgesetz) (a szerzői jogról és a szomszédos jogokról szóló törvény [szerzői jogi törvény]; BGBl. 1965 I, 1273. o.) alapügyre alkalmazandó változatának (a továbbiakban: UrhG) 51a. §‑a 2021. június 7‑én lépett hatályba, és a következőképpen rendelkezik:
„A közzétett mű többszörözése, terjesztése és nyilvánossághoz közvetítése karikatúra, paródia vagy utánzat céljából megengedett. Az első mondatban említett jog magában foglalja a felhasznált mű képének vagy bármely más többszörözött példányának felhasználását, még akkor is, ha a mű szerzői jogi vagy szomszédos jogi védelem alatt áll.”
8
Az UrhG 83. §‑a és 85. §‑ának (4) bekezdése értelmében e törvény 1. részének 6. szakasza, amelynek az 51a. §‑a a részét képezi, megfelelően alkalmazandó az előadóművész jogaira, valamint a hangfelvétel‑előállító jogaira.
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
9
SD és UP a „Nur mir” című zeneszám szerzői, amely a Pelham által előállított hangfelvételeken jelent meg 1997‑ben.
10
CG és a 2020‑ban elhunyt RL a Kraftwerk zenekar alapító tagjai, amely 1977‑ben közzétett egy hangfelvételt, amelyen szerepel a „Metall auf Metall” című zeneszám.
11
CG és YN, mely utóbbi RL jogutódja, azt állítják, hogy a Pelham elektronikus formában lemásolt egy megközelítőleg két másodperces ritmusszekvenciát (sample) a „Metall auf Metall” című zeneszámból, és e részletet egymást követően többször megismételve beépítette a „Nur mir” című zeneszámba, noha az említett szekvenciát saját maga is rögzíthette volna.
12
CG és YN elsődlegesen azt állítják, hogy a Pelham és társai megsértették az őket mint a hangfelvétel előállítóit megillető, szerzői jogokkal szomszédos jogokat. Másodlagosan az őket előadóművészként megillető szomszédos jogok megsértésére, valamint harmadlagosan a CG‑t a zenemű vonatkozásában megillető szerzői jog megsértésére hivatkoznak. Végül harmadlagosan azt állítják, hogy a Pelham és társai megsértették a gazdasági élősködést tiltó versenyjogi szabályokat.
13
CG és RL keresetet indított a Landgericht Hamburg (hamburgi regionális bíróság, Németország) előtt és a jogsértés abbahagyására való kötelezést, kártérítés megítélését, tájékoztatásnyújtást és a hangfelvételek megsemmisítés céljából való átadását kérte.
14
E bíróság 2004. október 8‑i ítéletében helyt adott e keresetnek, a Pelham által az Oberlandesgericht Hamburghoz (hamburgi regionális felsőbíróság, Németország) ezen ítélettel szemben benyújtott fellebbezést pedig 2006. június 7‑én elutasították. A Pelham által a Bundesgerichtshofhoz (szövetségi legfelsőbb bíróság, Németország) benyújtott felülvizsgálati kérelmet követően az utóbbi 2008. november 20‑i ítéletével hatályon kívül helyezte az Oberlandesgericht Hamburg (hamburgi regionális felsőbíróság) által hozott ítéletet, és az ügyet újbóli vizsgálat céljából visszautalta e bíróság elé. Az említett bíróság 2011. augusztus 17‑i ítéletével ismét elutasította a Pelham és társai által a 2004. október 8‑i ítélettel szemben benyújtott fellebbezést. 2012. december 13. ítéletével a Bundesgerichtshof (szövetségi legfelsőbb bíróság) a Pelham és társai által e 2011. augusztus 17‑i ítélettel szemben benyújtott újabb felülvizsgálati kérelmet elutasította.
15
E 2012. december 13‑i ítéletet és a Bundesgerichtshof (szövetségi legfelsőbb bíróság) 2008. november 20‑i korábbi ítéletét, valamint az Oberlandesgericht Hamburg (hamburgi regionális felsőbíróság) 2011. augusztus 17‑i második ítéletét hatályon kívül helyezte a Bundesverfassungsgericht (szövetségi alkotmánybíróság, Németország), amely az ügyet visszautalta a Bundesgerichtshof (szövetségi legfelsőbb bíróság) elé.
16
E harmadik felülvizsgálati eljárás keretében a Bundesgerichtshof (szövetségi legfelsőbb bíróság) többek között a 2001/29 irányelv 2. cikke c) pontjának és 5. cikke (3) bekezdése d) pontjának, valamint a bérleti jogról és a haszonkölcsönzési jogról, valamint a szellemi tulajdon területén a szerzői joggal szomszédos bizonyos jogokról szóló, 2006. december 12‑i 2006/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2006. L 376., 28. o.) 9. cikke (1) bekezdése b) pontjának értelmezésére vonatkozó előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjesztett a Bíróság elé.
17
A 2019. július 29‑iPelham és társai ítéletben (C‑476/17, EU:C:2019:624) a Bíróság többek között kimondta, hogy a 2001/29 irányelv 2. cikkének c) pontját – az Európai Unió Alapjogi Chartájára (a továbbiakban: Charta) figyelemmel – úgy kell értelmezni, hogy az e rendelkezés által a hangfelvételek előállítója számára hangfelvétele többszörözésének engedélyezését vagy megtiltását illetően biztosított kizárólagos jog alapján ez utóbbi felléphet a hangfelvételéből valamely harmadik személy által valamely más hangfelvételbe való belefoglalás céljából átvett hangrészlet felhasználásával szemben, még ha e részlet igen rövid is, kivéve, ha e részletet az említett hangfelvételbe módosított és a meghallgatáskor felismerhetetlen formában foglalják bele. A Bíróság azt is kimondta, hogy a 2006/115 irányelv 9. cikke (1) bekezdésének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy az olyan hangfelvétel, amely valamely más hangfelvételből átvett zenei részletet tartalmaz, nem minősül az előbbi hangfelvétel e rendelkezés értelmében vett „többszörözött példányának”, hiszen nem foglalja magában ugyanezen hangfelvétel összességét vagy lényeges részét.
18
2020. április 30‑i ítéletével a Bundesgerichtshof (szövetségi legfelsőbb bíróság) hatályon kívül helyezte az Oberlandesgericht Hamburg (hamburgi regionális felsőbíróság) 2006. június 7‑i ítéletét, és az ügyet visszautalta ez utóbbi elé. 2022. április 28‑i ítéletével e bíróság megváltoztatta a Landgericht Hamburg (hamburgi regionális bíróság) 2004. október 8‑i ítéletét, és jogi értékelése keretében három különálló időszakot különböztetett meg.
19
Ami az első időszakot, vagyis a 2001/29 irányelv átültetésére előírt határidő 2002. december 22‑i lejártát megelőző időszakot illeti, az Oberlandesgericht Hamburg (hamburgi regionális felsőbíróság) az UrhG rendelkezéseinek ezen időszakban alkalmazandó változata alapján kizárta a szerzői jog vagy szomszédos jogok megsértését.
20
Ami a 2001/29 irányelv átültetési határidejének lejártától az UrhG 51a. §‑ában foglalt, a szerzői jog korlátait meghatározó szabály 2021. június 7‑i hatálybalépéséig tartó második időszakot illeti, e bíróság egyrészt arra kötelezte a Pelhamot és társait, hogy szolgáltassanak információkat az ezen időszak alatt előállított és/vagy forgalomba hozott, a „Nur mir” című zeneszámot tartalmazó hangfelvételek számáról, valamint adják át e hangfelvételek többszörözött példányait megsemmisítés céljából, másrészt megállapította, hogy a Pelham és társai kártérítés fizetésére kötelesek. Többek között úgy ítélte meg, hogy a Pelham és társai azáltal, hogy 2004‑ben újból közzétettek két, e zeneszám rögzítését tartalmazó hangfelvételt, megsértették CG és RL mint hangfelvétel‑előállítók többszörözési jogát, mivel a „Metall auf Metall” című zeneszámból átvett szekvencia egyértelműen érzékelhető volt a „Nur mir” című zeneszámban, és felismerhető az e zeneszámok közül az előbbit ismerő hallgató számára. Ezenkívül a Pelham és társai azáltal, hogy 2004‑ben előállították és forgalomba hozták a két hangfelvételt, megsértették CG‑nek a többszörözött ritmusszekvenciához fűződő szerzői jogát, mivel az utóbbi megfelel azoknak a feltételeknek, amelyeknek a szerzői jogi védelem alatt álló műnek meg kell felelnie.
21
Ami az UrhG 51a. §‑ának 2021. június 7‑i hatálybalépésétől számított időszakot illeti, az említett bíróság kizárta a szerzői és szomszédos jogok bármely megsértését, mivel úgy ítélte meg, hogy a „Metall auf Metall” című zeneszám ritmusszekvenciájának zenei részlet átvetétele (sampling) útján történő felhasználása az e rendelkezés alapján engedélyezett, „utánzat” céljára történő felhasználásnak minősül.
22
CG és YN felülvizsgálati kérelmet nyújtott be a Bundesgerichtshofhoz (szövetségi legfelsőbb bíróság), a kérdést előterjesztő bírósághoz a 2022. április 28‑i ítélet azon részével szemben, amely a kérelmeiket a 2021. június 7‑ét követő időszakra vonatkozó részében elutasította.
23
E bíróság úgy véli, hogy az Oberlandesgericht Hamburg (hamburgi regionális felsőbíróság) helyesen állapította meg azon jogok megsértésének fennállását, amelyek az alapeljárás felpereseit mint hangfelvétel‑előállítókat és előadóművészeket megilletik, mivel a Pelham és társai az érintett ritmusszekvenciát olyan formában vették át, amely bár kis mértékben módosult, a meghallgatás során mégis felismerhető volt.
24
Álláspontja szerint az Oberlandesgericht Hamburg (hamburgi regionális felsőbíróság) akkor sem alkalmazta tévesen a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy e ritmusszekvencia olyan zeneműnek minősül, amely szerzői jogi védelemben részesülhet.
25
A kérdést előterjesztő bíróság ugyanakkor rámutat arra, hogy az UrhG 51a. §‑ának első mondata értelmében a karikatúra, paródia vagy utánzat céljából közzétett művek többszörözése, terjesztése és nyilvánossághoz közvetítése megengedett. Hozzáteszi, hogy az UrhG 83. §‑ának és 85. §‑a (4) bekezdésének megfelelően e rendelkezés alkalmazandó az előadóművész és a hangfelvétel‑előállító szomszédos jogaira.
26
Tekintettel arra, hogy a Bundesgerichtshof (szövetségi legfelsőbb bíróság) úgy véli, hogy a ritmusszekvencia vitatott átvétele nem felel meg a „karikatúrának” vagy „paródiának” való minősítéshez szükséges feltételeknek, mivel semmi nem enged arra következtetni, hogy a „Nur mir” című zeneszám humoros vagy gúnyos megnyilvánulásnak minősülne, azt kívánja megállapítani, hogy a jogvita tárgyát képező átvétel a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontja értelmében vett „utánzat” céljából történő átvételnek tekinthető‑e, mivel az UrhG 51a. §‑át e rendelkezéssel összhangban kell értelmezni, amelynek a német jogba való átültetésére irányul.
27
E célból a Bundesgerichtshof (szövetségi legfelsőbb bíróság) először is arra keresi a választ, hogy a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontja értelmében vett, a műnek vagy más, védelem alatt álló teljesítménynek utánzat céljára történő felhasználására vonatkozó szerzői jog és szomszédos jogok korlátait meghatározó szabály olyan szubszidiárius szabálynak (Auffangtatbestand) minősül‑e, amelybe mindenképpen beletartozik valamely létező mű vagy más referenciaanyag művészi feldolgozása, beleértve azt is, ha az „zenei részlet átvételének”(sampling) formájában történik, vagy az „utánzat” fogalmára olyan korlátozó kritériumok alkalmazandók, mint a humor, a stílus utánzása vagy a tisztelgés.
28
E kérdés meghatározó jelentőségű az alapeljárás kimenetele szempontjából, figyelembe véve az Oberlandesgericht Hamburg (hamburgi regionális felsőbíróság) azon megállapítását, amely szerint a „Nur mir” című zeneszám a „Metall auf Metall” zeneszámból átvett ritmusszekvenciára utal, miközben érzékelhető eltéréseket mutat ahhoz képest, de nem minősül sem e ritmusszekvencia stílusa utánzásának, sem pedig humoros vagy gúnyos megnyilvánulásnak. E bíróság egyébiránt megállapította, hogy a „Nur mir” című zeneszám az említett ritmusszekvencia művészi feldolgozását valósítja meg, mivel ez utóbbit eltérő zenei műfajú zeneszámban veszik át, miközben az a tempó csökkentése és a ritmikai hangsúlyeltolódás ellenére az eredetire való utalásként ismerhető fel.
29
A Bundesgerichtshof (szövetségi legfelsőbb bíróság) e tekintetben megjegyzi, hogy abból a tényből, hogy az utánzatra, a karikatúrara és a paródiára vonatkozó kivételeket ugyanaz a rendelkezés szabályozza, az következhet, hogy e három kivétel közös alapvető jellemzőkkel rendelkezik, többek között azzal, hogy egy létező mű felidézéséről van szó, miközben ahhoz képest érzékelhető eltérések észlelhetők. Ezzel szemben nem biztos, hogy az „utánzat” fogalma ezenkívül más alapvető jellemzőkkel is rendelkezik, például a karikatúrához és paródiához szükséges humoros vagy gúnyos megnyilvánulást képez, utánozza a szóban forgó mű stílusát, vagy pedig bizonyos formában tiszteleg előtte. Ugyanis a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdése k) pontjának célja, amely egyrészt a szerzők, másrészt a védelem alatt álló teljesítmények felhasználóinak jogai és érdekei közötti, különösen a Charta 11. és 13. cikkében biztosított véleménynyilvánítás szabadsága és művészet szabadsága közötti egyensúly megteremtésére irányul, olyan értelmezés mellett szólhat, amely szerint az utánzatra vonatkozó kivétel szubszidiárius jellegű, és minden esetben annak hatálya alá tartozik egy meglévő referenciamű művészi feldolgozása, beleértve azt is, ha ez sampling formájában történik.
30
Másodszor, a Bundesgerichtshof (szövetségi legfelsőbb bíróság) arra keresi a választ, hogy valamely mű vagy más, szerzői jogi védelem alatt álló teljesítmény utánzat „céljára” történő felhasználásának megállapítása feltételezi‑e a felhasználó részéről az e mű vagy védelem alatt álló teljesítmény ilyen célokra történő felhasználására irányuló szándékot, mivel az Oberlandesgericht Hamburg (hamburgi regionális felsőbíróság) úgy ítélte meg, hogy ilyen szándék nem szükséges, és ezért e tekintetben nem szükséges megállapításokat tenni.
31
E körülmények között a Bundesgerichtshof (szövetségi legfelsőbb bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
A 2001/29/EK irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontja értelmében vett, utánzat készítésének céljára történő felhasználásra vonatkozó korlátozás legalábbis a már létező mű vagy más hivatkozott teljesítmény – a samplinget is magában foglaló – művészi feldolgozására vonatkozó szubszidiárius szabálynak (Auffangtatbestand) minősül‑e? Alkalmazhatók‑e az utánzat fogalmára olyan korlátozó kritériumok, mint a humor, a stílus utánzása vagy a tisztelgés?
2)
A 2001/29/EK irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontja értelmében vett utánzat készítésének »céljára« történő felhasználáshoz szükséges‑e a felhasználó azon szándékának megállapítása, hogy a szerzői jogi védelem alatt álló teljesítményt utánzat készítésének céljára használja fel, vagy elegendő‑e az utánzat jellegének felismerése olyan személy számára, aki a szerzői jogi védelem alatt álló teljesítményt ismeri, és aki rendelkezik az »utánzat« felismeréséhez szükséges intellektuális értelmi képességgel?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az első kérdésről
32
Első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy az e rendelkezés értelmében vett, „utánzatra” vonatkozó kivétel olyan szubszidiárius szabálynak (Auffangtatbestand) minősül, amely legalábbis egy már létező mű – a „zenei részlet átvételét”(sampling) is magában foglaló – művészi feldolgozására vonatkozik, anélkül hogy szükséges lenne, hogy e feldolgozás humor megnyilvánulásának, stílus utánzásának vagy tisztelgés kifejezésének minősüljön.
33
A 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontja értelmében a tagállamok az ezen irányelv 2. és 3. cikkében említett kizárólagos többszörözési és nyilvánossághoz közvetítési jogok tekintetében kivételeket, illetve korlátozásokat állapíthatnak meg a karikatúra, paródia vagy utánzat céljára történő felhasználás tekintetében.
34
Mivel az „utánzat” fogalmát a 2001/29 irányelv nem határozza meg, és ezen irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontja az ezen fogalomnak tulajdonítandó jelentés tekintetében egyáltalán nem utal nemzeti jogokra, e fogalmat az állandó ítélkezési gyakorlat alapján az uniós jog olyan önálló fogalmának kell tekinteni, amelyet az Unió területén egységesen kell értelmezni a szóban forgó kifejezés általános nyelvhasználatban elfogadott szokásos jelentésének megfelelően, és figyelembe véve azt a szövegkörnyezetet, amelybe az említett fogalom illeszkedik, valamint az e rendelkezés által követett célokra tekintettel (lásd ebben az értelemben: 2014. szeptember 3‑iDeckmyn és Vrijheidsfonds ítélet, C‑201/13, EU:C:2014:2132, 14., 15. és 19. pont; 2019. július 29‑iSpiegel Online ítélet, C‑516/17, EU:C:2019:625, 62. és 65. pont).
35
Először is, ami az „utánzat” kifejezés szokásos jelentését illeti, meg kell állapítani, amint azt az indítványának 49–57. pontjában lényegében a főtanácsnok is tette, hogy e kifejezés az általános nyelvhasználatban csak ritkán merül fel, és bár általánosan olyan alkotás megjelölésére használják, amelynek stílusa egy mű, művész vagy ugyanazon művészeti irányzathoz tartozó művek stílusát utánozza, mégis sokféle jelentést hordoz.
36
Így bizonyos felfogások szerint még a megtévesztő szándékkal készített rejtett utánzás is „utánzatnak” minősíthető, míg mások egy vagy több korábbi mű jellemző elemeinek az e korábbi művet vagy műveket utánzó új alkotásban való nyílt és felismerhető felhasználását követelik meg, amire az e művekkel folytatott művészi vagy kreatív párbeszéd kialakítása érdekében kerül sor.
37
Ezenkívül, bár egyes felfogások az utánzat fogalmát a humoros vagy szatirikus utánzás, mások pedig a stilisztikai utánzás eseteire korlátozzák, számos felfogás elismeri, hogy az e fogalom alá tartozó felhasználás különböző formákat ölthet, és különböző szándékokból eredhet, mint például az utánzat tárgyát képező mű vagy művek előtti tisztelgés, a humor vagy a kritika valamely formájának kifejezésre juttatása, illetve puszta stílusgyakorlatok végzése.
38
Következésképpen, mivel az „utánzat” szó szokásos jelentése nem egyértelmű, annak értelmezéséhez azon szövegkörnyezetet kell alapul venni, amelybe az illeszkedik, valamint a 2001/29/EK irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontja által követett célkitűzést.
39
Másodszor, ami azt a szövegkörnyezetet illeti, amelybe az „utánzat” fogalma illeszkedik, meg kell állapítani, hogy a talapzaton kívül a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontja az ezen irányelv 2. és 3. cikkében említett kizárólagos többszörözési és nyilvánossághoz közvetítési jog alóli kivételekként említi az „utánzaton” kívül a „karikatúra” és a „paródia” fogalmát is.
40
E három fogalomnak az ugyanazon rendelkezésen belüli összekapcsolása lehetővé teszi annak megállapítását, hogy az uniós jogalkotó elgondolása szerint e fogalmak bizonyos közös alapvető jellemzőkkel rendelkeznek, nevezetesen többek között egy létező művet idéznek fel, ugyanakkor érzékelhető eltéréseket mutatnak ahhoz képest (lásd ebben az értelemben: 2014. szeptember 3‑iDeckmyn és Vrijheidsfonds ítélet, C‑201/13, EU:C:2014:2132, 20. pont).
41
Mindazonáltal, amint arra a főtanácsnok az indítványának 62. és 69. pontjában lényegében rámutatott, az uniós jogalkotó azzal, hogy a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontjában három különböző, egyenértékű fogalmat sorolt fel, a felhasználás három kategóriáját kívánta lehetővé tenni, amelyek bár részben átfedik egymást, olyan értelmezést igényelnek, amely biztosítja e kivételek mindegyikének hatékony érvényesülését. Következésképpen a Bíróságnak tartózkodnia kell attól, hogy e fogalmak közül egyet vagy többet jogilag feleslegesként értelmezzen.
42
Ebből egyrészt az következik, hogy bár az utánzat a paródiához és a karikatúrához hasonlóan humoros vagy gúnyos megnyilvánulásnak minősülhet (lásd ebben az értelemben: 2014. szeptember 3‑iDeckmyn és Vrijheidsfonds ítélet, C‑201/13, EU:C:2014:2132, 20. pont), nem követelhető meg, hogy szükségszerűen ez legyen a helyzet, mivel az „utánzat” fogalmának ilyen értelmezése azzal a hatással járna, hogy e kivételnek a „paródia” vagy a „karikatúra” esetében alkalmazandó kivétellel azonos hatályt tulajdonítana, és ezáltal veszélyeztetné a hatékony érvényesülését.
43
Másrészt az „utánzat” fogalma nem értelmezhető úgy, hogy az magában foglal minden olyan alkotást, amely létező műre utal, és attól érzékelhető eltéréseket mutat, mivel az ilyen értelmezés – amint az a jelen ítélet 40. pontjából kitűnik – a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontjában felsorolt másik két kivételt feleslegessé tenné.
44
Ezenkívül, amint arra a főtanácsnok az indítványának 69. és 71. pontjában lényegében rámutatott, és amint az a jelen ítélet 40. pontjából kitűnik, sem a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdése k) pontjának, sem általánosabban ezen 5. cikk összefüggésében semmi nem utal arra, hogy az uniós jogalkotó az „utánzatra” vonatkozó kivételt a szerzői jogi védelem alatt álló anyagok kreatív felhasználásának minden formáját magában foglaló szubszidiárius fogalomként határozta volna meg.
45
Harmadszor, a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontjában meghatározott célkitűzést illetően a 2001/29 irányelv (3) és (31) preambulumbekezdéséből következik, hogy ezen irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontja arra irányul, hogy – különösen az elektronikus környezetben – megfelelő egyensúlyt biztosítson egyfelől a szerzői jogok és szomszédos jogok jogosultjainak a szellemi tulajdonjogaik védelméhez fűződő érdeke, másfelől pedig a védelem alatt álló művek felhasználói érdekeinek és alapvető jogainak, különösen a Charta 11. és 13. cikkében biztosított véleménynyilvánítási szabadságnak és művészet szabadságának, valamint a közérdek védelme között (lásd ebben az értelemben: 2014. szeptember 3‑iDeckmyn és Vrijheidsfonds ítélet, C‑201/13, EU:C:2014:2132, 25. és 26. pont; 2019. július 29‑iPelham ítélet, C‑476/17, EU:C:2019:624, 32. pont).
46
Kétségtelen, hogy – amint az a 2001/29 irányelv (4), (9) és (10) preambulumbekezdéséből következik – ezen irányelv célja a szerzői és szomszédos jogok magas szintű védelmének biztosítása azáltal, hogy 2. és 3. cikkében kizárólagos többszörözési és nyilvánossághoz közvetítési jogokat biztosít. Ugyanakkor a Charta 17. cikkének (2) bekezdésében elismert szellemi tulajdonhoz fűződő jog nem abszolút, hanem azt egyensúlyba kell hozni más alapvető jogokkal, köztük különösen a Charta 13. cikkében garantált művészet szabadságával, amely a Charta 11. cikkében védett véleménynyilvánítási szabadság körébe tartozik (2019. július 29‑iPelham ítélet, C‑476/17, EU:C:2019:624, 33. és 34. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
47
Ebből következik, hogy a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontjában előírt kivételek konkrét helyzetben történő értelmezésének és alkalmazásának tiszteletben kell tartania egyrészt az ezen irányelv 2. és 3. cikkében említett személyek érdekei és jogai, másrészt a szerzői jogi védelem alatt álló teljesítmények felhasználóinak véleménynyilvánítási szabadsága és a művészeti szabadság, valamint a közérdek közötti megfelelő egyensúlyt (lásd ebben az értelemben: 2014. szeptember 3‑iDeckmyn és Vrijheidsfonds ítélet, C‑201/13, EU:C:2014:2132, 27. pont).
48
Közelebbről, figyelembe véve a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontja által követett célt, valamint azt a tényt, hogy az e rendelkezésben előírt kivételek maguk is a védelem alatt álló teljesítmények felhasználóit megillető olyan jogokat foglalnak magukban, amelyek az alapvető szabadságok tiszteletben tartásának biztosítására irányulnak, az „utánzat” fogalmát nem szigorúan, hanem e céllal és e szabadságokkal teljes összhangban kell értelmezni (lásd ebben az értelemben: 2019. július 29‑iFunke Medien NRW ítélet, C‑469/17, EU:C:2019:623, 69–71. pont; 2019. július 29‑iSpiegel Online ítélet, C‑516/17, EU:C:2019:625, 53–55. pont).
49
E körülmények között meg kell állapítani egyrészt, hogy az „utánzat” fogalma nem terjedhet ki a védelem alatt álló teljesítmények rejtett utánzására, sőt a plágiumra sem. Ugyanis, még ha feltételezzük is, hogy a szerzői jogi védelem alatt álló teljesítmények ilyen felhasználási formái bizonyos feltételek mellett a véleménynyilvánítás szabadságának vagy a művészet szabadságának körébe tartozhatnak, e fogalom olyan értelmezése, amely szerint e formák a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontja alapján a jogosultak előzetes engedélye nélkül megengedettek, nem alkalmas azon megfelelő egyensúly megteremtésére, amelyet az uniós jogalkotó e jogosultak szellemitulajdon‑jogának védelme, a védelem alatt álló teljesítmények felhasználói alapvető jogainak védelme, valamint a közérdek között megteremteni kívánt. Következésképpen e fogalom feltételezi, hogy a védelem alatt álló teljesítmények nyílt felhasználásának olyan formáiról van szó, amelyek ekként elismerhetők.
50
Másrészt azon kérdést illetően, hogy a védelem alatt álló teljesítmények nyílt felhasználásának mely formái tartoznak konkrétan az „utánzat” fogalma alá, a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontja által követett, a véleménynyilvánítás szabadsága és a művészet szabadsága tiszteletben tartásának biztosítására irányuló célra, valamint a jelen ítélet 35–43. pontjában kifejtett megfontolásokra tekintettel meg kell állapítani, hogy e fogalom olyan alkotásokra vonatkozik, amelyek egy vagy több meglévő műre utalnak, ugyanakkor érzékelhető eltéréseket is mutatnak azokhoz képest, azzal a céllal, hogy e művekkel – ekként felismerhető formában – művészi vagy kreatív párbeszédet folytassanak.
51
E tekintetben mindenekelőtt meg kell állapítani, hogy ahhoz, hogy ilyen párbeszédre sor kerülhessen, az szükséges, hogy az új alkotásban felhasznált elemek jellemzők legyenek azon műre vagy művekre, amelyekből származnak.
52
Ezt követően, amint arra a főtanácsnok az indítványának 65. és 66. pontjában lényegében rámutatott, mivel csak a mű azon elemeinek felhasználásához követelhető meg a jogosult engedélye, amelyek külön‑külön vagy együttesen szerzői jogi védelemben részesülnek, az utánzatra vonatkozó kivételnek bizonyos mértékben lehetővé kell tennie az ilyen védelem alatt álló elemek felhasználását, ellenkező esetben annak hatékony érvényesülése nem lenne biztosított.
53
Végül az azon művel vagy művekkel folytatott művészi vagy kreatív párbeszéd, amelyekből a felhasznált elemek származnak, különböző formákat ölthet, amely többek között lehet e művek stílusának utánzása, az azok előtt való tisztelgés vagy azok humoros vagy kritikus feldolgozása.
54
A jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság különösen azt kívánja meghatározni, hogy valamely zeneszám ritmusszekvenciájának zenei részlet átvétele (sampling) útján történő felhasználása a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontjában előírt, „utánzatra” vonatkozó kivétel hatálya alá tartozhat‑e.
55
Ebben az összefüggésben egyrészt hangsúlyozni kell, hogy e technika, amely abban áll, hogy egy felhasználó – leggyakrabban elektronikai eszközök segítségével – átvesz egy részletet valamely hangfelvételből és azt felhasználja egy új mű létrehozásához, a művészi önkifejezés egyik formáját képezi, amely a Charta 13. cikke által biztosított művészet szabadságának körébe tartozik (2019. július 29‑iPelham és társai ítélet, C‑476/17, EU:C:2019:624, 35. pont).
56
Másrészt a 2001/29 irányelv 2. cikkének c) pontja által a hangfelvétel‑előállító számára a hangfelvétele többszörözésének engedélyezésére, illetve megtiltására biztosított kizárólagos jog főszabály szerint lehetővé teszi számára, hogy megtiltsa hangfelvétele egy részének harmadik személy általi felhasználását abból a célból, hogy e részt egy másik hangfelvételbe oly módon építse be, hogy az a meghallgatás során továbbra is felismerhető legyen. Ez összhangban van a hangfelvétel‑előállító kizárólagos jogának az ezen irányelv (10) preambulumbekezdésében kimondott különös céljával, amely az utóbbi által eszközölt befektetések védelme. Amint ugyanis az uniós jogalkotó ebben a preambulumbekezdésben kimondta, a hangfelvételek előállítása jelentős befektetéseket igényel, ezért biztosítani kell a hangfelvételek előállítói számára a kielégítő mértékű megtérülés lehetőségét (lásd ebben az értelemben: 2019. július 29‑iPelham és társai ítélet, C‑476/17, EU:C:2019:624, 29–31. pont).
57
A művészet szabadságának védelme és a szerzői jog védelme között biztosítandó megfelelő egyensúly tehát megvalósul, ha a zeneszám ritmusszekvenciájának zenei részlet átvétele (sampling) útján történő felhasználása az „utánzatra” vonatkozó kivétel hatálya alá tartozik, amennyiben az így átvett részletet a jelen ítélet 49–53. pontjában kifejtett követelményeknek megfelelő mű létrehozására használják fel.
58
A fenti megfontolások összességére tekintettel az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontját úgy kell értelmezni, hogy az e rendelkezés értelmében vett, „utánzatra” vonatkozó kivétel nem szubszidiárius szabály (Auffangtatbestand), hanem olyan alkotásokra vonatkozik, amelyek egy vagy több meglévő műre utalnak, ugyanakkor érzékelhető eltéréseket is mutatnak azokhoz képest, és amelyek – többek között „zenei részlet átvétele”(sampling) útján – felhasználják egyes szerzői jogi védelem alatt álló, jellemző elemeiket azzal a céllal, hogy e művekkel olyan művészi vagy kreatív párbeszédet folytassanak, amely ekként felismerhető, és amely különböző formákat ölthet, amely többek között lehet e művek stílusának utánzása, az azok előtt való tisztelgés vagy azok humoros vagy kritikus feldolgozása.
A második kérdésről
59
Második kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy az e rendelkezés értelmében vett, utánzat „céljára” történő felhasználáshoz szükséges a felhasználó azon szándékának megállapítása, hogy a létező művet e célra használja fel, vagy elegendő az „utánzat” jelleg olyan személy általi felismerése, aki e művet ismeri, és aki rendelkezik a szükséges intellektuális értelmi képességgel.
60
Amint az az első kérdésre adott válaszból következik, az utánzatnak való minősítés magában foglalja többek között azt, hogy az új alkotásban, amely különböző formákat ölthet, a létező mű jellemző védett elemeit használják fel abból a célból, hogy e művel ilyenként felismerhető művészi vagy kreatív párbeszédet folytassanak.
61
Mindazonáltal, amint azt a főtanácsnok az indítványának 82. pontjában lényegében kifejtette, a jogbiztonság biztosítása érdekében azt a kérdést, hogy ez a helyzet áll‑e fenn, objektíven kell értékelni, oly módon, hogy az „utánzat” jellegnek felismerhetőnek kell lennie azok számára, akik ismerik azt a létező művet, amelyből ezen elemeket átvették.
62
Ebből következik, hogy a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontját úgy kell értelmezni, hogy ahhoz, hogy megállapítható legyen az e rendelkezés értelmében vett, utánzat „céljára” történő felhasználás, elegendő, ha az „utánzat” jelleg felismerhető azok számára, akik ismerik azon létező művet, amelyből az elemeket átvették.
A költségekről
63
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (nagytanács) a következőképpen határozott:
1)
Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22‑i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontját
a következőképpen kell értelmezni:
az e rendelkezés értelmében vett, „utánzatra” vonatkozó kivétel nem szubszidiárius szabály (Auffangtatbestand), hanem olyan alkotásokra vonatkozik, amelyek egy vagy több meglévő műre utalnak, ugyanakkor érzékelhető eltéréseket is mutatnak azokhoz képest, és amelyek – többek között „zenei részlet átvétele”(sampling) útján – felhasználják egyes szerzői jogi védelem alatt álló, jellemző elemeiket azzal a céllal, hogy e művekkel olyan művészi vagy kreatív párbeszédet folytassanak, amely ekként felismerhető, és amely különböző formákat ölthet, amely többek között lehet e művek stílusának utánzása, az azok előtt való tisztelgés vagy azok humoros vagy kritikus feldolgozása.
2)
A 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének k) pontját
a következőképpen kell értelmezni:
ahhoz, hogy megállapítható legyen az e rendelkezés értelmében vett, utánzat „céljára” történő felhasználás, elegendő, ha az „utánzat” jelleg felismerhető azok számára, akik ismerik azon létező művet, amelyből az elemeket átvették.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: német.