62024CJ0901
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (kilencedik tanács)
2026. április 16. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – Fogyasztóvédelem – 93/13/EGK irányelv – A 7. cikk (1) bekezdése – A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételek – Valamely feltétel tisztességtelen jellege megállapításának joghatásai – A szerződés semmissége – Visszatérítés iránti keresetek – Az eladó vagy szolgáltató keresetének elévülési ideje – Az elévülési idő megszakítása – A hitelintézettel szemben fennálló tartozás fogyasztó általi elismerése – A tényleges érvényesülés elve – A jogbiztonság elve – Az arányosság elve – A bírósághoz fordulás joga – Jogalap nélküli gazdagodás”
A C‑901/24. sz. [Falucka] (
i
) ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Sąd Okręgowy w Warszawie (varsói regionális bíróság, Lengyelország) a Bírósághoz 2024. december 22‑én érkezett, 2024. december 16‑i határozatával terjesztett elő
az mBank S. A.
és
TK,
DJ és JJ
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (kilencedik tanács),
tagjai: M. Condinanzi tanácselnök, R. Frendo (előadó) és A. Kornezov bírák,
főtanácsnok: R. Norkus,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
az mBank S. A. képviseletében A. Cudna‑Wagner radca prawny és B. Miąskiewicz adwokat,
–
TK, DJ és JJ képviseletében P. Wójcik radca prawny,
–
a lengyel kormány képviseletében B. Majczyna, meghatalmazotti minőségben,
–
a portugál kormány képviseletében A. Pimenta és A. Rodrigues, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében P. Kienapfel és A. Stobiecka‑Kuik, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5‑i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.) 6. cikke (1) bekezdésének és 7. cikke (1) bekezdésének, valamint a tényleges érvényesülés, az arányosság és a jogbiztonság elveinek értelmezésére vonatkozik.
2
E kérelmet az egyrészről az mBank S. A. bank, másrészről TK, DJ és JJ, három fogyasztó között egy jelzálogkölcsön‑szerződésnek az abban szereplő tisztességtelen feltételek miatti érvénytelenségéből eredő követelés behajtása tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
3
A 93/13 irányelv 6. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A tagállamok előírják, hogy fogyasztókkal kötött szerződésekben az eladó vagy szolgáltató által alkalmazott tisztességtelen feltételek a saját nemzeti jogszabályok rendelkezései szerint nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve, és ha a szerződés a tisztességtelen feltételek kihagyásával is teljesíthető, a szerződés változatlan feltételekkel továbbra is köti a feleket.”
4
Ezen irányelv 7. cikkének (1) bekezdése előírja:
„A tagállamok a fogyasztók és a szakmai versenytársak érdekében gondoskodnak arról, hogy megfelelő és hatékony eszközök álljanak rendelkezésre ahhoz, hogy megszüntessék az eladók vagy szolgáltatók fogyasztókkal kötött szerződéseiben a tisztességtelen feltételek alkalmazását.”
A lengyel jog
5
Az 1964. április 23‑i ustawa – Kodeks cywilny (a polgári törvénykönyvről szóló törvény; Dz. U 2024., poz. 1061.) alapjogvitára alkalmazandó változatának (a továbbiakban: polgári törvénykönyv) 58. cikkének 1. §‑a a következőképpen rendelkezik:
„A törvény megsértésével vagy megkerülésével kötött jogügylet semmis, kivéve ha jogszabály eltérően rendelkezik, például azt előírva, hogy a jogügylet érvénytelen rendelkezéseinek helyébe a törvény vonatkozó rendelkezései lépnek.”
6
E törvénykönyv 117. cikkének 1. és 21. §‑a a következőképpen rendelkezik:
„1.   § A törvényben meghatározott kivételekkel a vagyoni követelések elévülnek.
[…]
21.   § Az elévülési idő lejárta után a fogyasztóval szemben fennálló követelés nem érvényesíthető.”
7
Az említett törvénykönyv 1171. cikkének 1. és 2. §‑a értelmében:
„1.   § Kivételes esetben a bíróság a felek érdekeinek mérlegelését követően figyelmen kívül hagyhatja a fogyasztóval szembeni követelés elévülési idejének lejártát, ha ezt a méltányosság szempontjai megkövetelik.
2.   § Az 1. §‑ban említett lehetőséggel élve a bíróságnak különösen a következőket kell mérlegelnie:
1)
az elévülési idő hossza;
2)
az elévülési idő lejártától a követelés érvényesítéséig terjedő időtartam;
3)
azon körülmények jellege, amelyek miatt a hitelező nem érvényesítette követelését, beleértve az adós magatartásának a hitelező késedelmes követelésére gyakorolt hatását.”
8
Ugyanezen törvénykönyv 118. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Különös szabály eltérő rendelkezése hiányában az elévülési idő hat év, időszakos szolgáltatásokra vonatkozó követelések és gazdasági tevékenység gyakorlásával összefüggő követelések esetében pedig három év. Ugyanakkor az elévülési idő a naptári év utolsó napján jár le, kivéve, ha az elévülési idő kevesebb, mint két év.”
9
A polgári törvénykönyv 120. cikkének 1. §‑a szerint:
„Az elévülési idő azon a napon kezdődik, amelyen a követelés esedékessé vált. Amennyiben a követelés esedékessége meghatározott cselekmény jogosult általi elvégzésétől függ, a határidő azon a napon kezdődik, amikor a követelés esedékessé vált volna, ha a jogosult a lehető leghamarabb elvégzi a cselekményt.”
10
E törvénykönyv 123. cikke 1. §‑ának 1) és 2) pontja szerint:
„Az elévülési idő megszakad:
1)
a bíróság vagy ügyek elbírálására vagy adott típusú követelések végrehajtására hatáskörrel rendelkező más szerv vagy választottbíróság előtt a követelés érvényesítése, megállapítása, kielégítése vagy biztosítása céljából közvetlenül elvégzett bármely cselekménnyel;
2)
ha az a személy, akivel szemben a követelés fennáll, elismeri a követelést”.
11
Az említett kódex 124. cikkének 1. §‑a értelmében:
„Az elévülési idő minden egyes megszakadás után újrakezdődik.”
12
Ugyanezen törvénykönyv 3851. cikkének 1. §‑a:
„A fogyasztói szerződés egyedileg meg nem tárgyalt feltételei nem kötelezik a fogyasztót, ha azok a fogyasztó jogait és kötelezettségeit a jóerkölcsbe ütköző és a fogyasztó érdekeit súlyosan sértő módon állapítják meg (jogszabályba ütköző szerződési feltételek). Ez nem vonatkozik a felek főszolgáltatásaira – különösen az árra vagy a díjazásra – vonatkozó feltételekre, ha azok egyértelműen vannak megfogalmazva.”
13
A polgári törvénykönyv 405. cikke szerint:
„Aki másnak rovására jogalap nélkül jut vagyoni előnyhöz, köteles az előnyt természetben visszaszolgáltatni, vagy ha ez nem lehetséges, annak értékét kell megtérítenie.”
14
E törvénykönyv 410. cikkének 1. és 2. §‑a értelmében:
„1.   § Az előző cikkek rendelkezései különösen a jogalap nélküli szolgáltatásra alkalmazandók.
2.   § Jogalap nélküli a szolgáltatás, ha az azt teljesítő személy arra egyáltalán nem, vagy azon személy tekintetében nem volt köteles, akinek a részére teljesített, vagy ha nyújtásának oka megszűnt, vagy ha a szolgáltatással elérni kívánt célt nem érték el, vagy a szolgáltatási kötelezettséget keletkeztető jogügylet érvénytelen volt, és a szolgáltatást követően sem lett érvényes.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
15
2007‑ben az mBank TK‑val, valamint DJ‑vel és JJ‑vel svájci frankhoz (CHF) indexált jelzálogkölcsön‑szerződést kötött 1958800 lengyel złoty (PLN) (hozzávetőleg 460700 euró) összegben, amelyet TK részére folyósítottak, mivel DJ és JJ szerződéses kötelezettségvállalása kizárólag TK fizetőképességének biztosítására irányult a kölcsön nyújtása céljából.
16
A Sąd Okręgowy w Warszawie (varsói regionális bíróság, Lengyelország) előtt benyújtott és az mBank részére 2018. január 15‑én kézbesített kérelemmel a három fogyasztó a kölcsönszerződés érvénytelenítését kérte.
17
A bírósági eljárás során, 2019. január 9‑én és 2019. október 3‑án TK e bíróság előtt kijelentette, hogy tisztában van a szerződés érvénytelenítésének következményeivel, nevezetesen az általa kapott kölcsön teljes összegének a bank részére történő visszatérítésével, hogy elfogadja e következményeket, és hozzájárul a szerződés semmisségének megállapításához (a továbbiakban: a TK által tett nyilatkozatok). 2019. november 5‑i ítéletével a Sąd Okręgowy w Warszawie (varsói regionális bíróság) megállapította a kölcsönszerződés semmisségét az abban szereplő tisztességtelen feltételek miatt, amelyek nélkül e szerződést nem lehetett fenntartani.
18
2022. december 2‑án az mBank eljárást indított TK‑val, valamint DJ‑vel és JJ‑vel szemben a kérdést előterjesztő bíróság, a Sąd Okręgowy w Warszawie (varsói regionális bíróság) előtt a TK részére folyósított kölcsöntőke törvényes késedelmi kamatokkal növelt összegének behajtása iránt.
19
2024. december 16‑án a kérdést előterjesztő bíróság részítéletet hozott, amelyben elutasította az mBank kérelmét, amennyiben az DJ‑vel és JJ‑vel szemben irányult.
20
TK e kérelem elutasítását kéri, többek között az mBank követelésének elévülésére alapított kifogásra hivatkozva.
21
TK különösen arra hivatkozik, hogy az ő, valamint DJ és JJ kölcsönszerződés érvénytelenítése iránti kérelmét 2018. január 15‑én kézbesítették az mBanknak, és hogy a polgári törvénykönyv 118. cikke és 120. cikkének 1. §‑a értelmében az elévülési idő ezen időponttól kezdődött, és 2021. december 31‑én járt le.
22
A kérdést előterjesztő bíróság előzetesen megjegyzi, hogy az mBank követelésének fennállása önmagában nem kétséges, de az alapjogvita megoldása érdekében meg kell határozni, hogy e követelés elévülését érvényesen megszakították‑e a TK által a három fogyasztó által indított eljárás során tett nyilatkozatok.
23
E tekintetben e bíróság kifejti, hogy a polgári törvénykönyv 118. cikke értelmében az eladó vagy szolgáltató követelésének elévülési ideje három év, amely a naptári év végén jár le, és hogy a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság, Lengyelország) által 2024‑ben elfogadott határozat szerint ez az elévülési idő abban az időpontban kezdődik, amikor a fogyasztó az eladóval vagy szolgáltatóval szemben először vitatta a szerződési feltételek kötelező jellegét, a jelen ügyben 2018. január 15‑én.
24
Ebben az összefüggésben az említett bíróság úgy véli, hogy két lehetséges megközelítés létezik azon kérdést illetően, hogy a bank követelése elévült‑e.
25
Egyrészt úgy tekinthető, hogy a TK által a többek között az általa indított eljárás keretében tett nyilatkozatok a tartozása elismerésének minősülnek, ami a polgári törvénykönyv 123. cikke 1. §‑ának 2) pontja értelmében e követelés elévülésének megszakadásához vezet. Ebben az esetben e határidő 2019. október 3‑tól újrakezdődött volna, és a bank követelése nem évült volna el, így a kérdést előterjesztő bíróságnak helyt kellene adnia az alapkeresetnek.
26
E bíróság hozzáteszi, hogy ezen elismerés nyomán az mBank arra a meggyőződésre juthatott, hogy TK önként rendezni fogja tartozását, ami meghatározó szerepet játszott abban, hogy a bank nem indított fizetés iránti keresetet. E körülmények között kérelmének a követelés elévülése miatti elutasítása az mBank bírósághoz forduláshoz való joga korlátozásának, valamint a jogbiztonság és az arányosság elve megsértésének minősülhet.
27
Másrészt az említett bíróság megjegyzi, hogy úgy tekinthető, hogy TK a kölcsönszerződés érvénytelenítéséről szóló határozat elérése érdekében tett nyilatkozataival akaratlanul a saját hátrányára járt el, elismerve tartozását. Így a bank követelése elévülésének e nyilatkozatok általi megszakítása sértheti a 93/13 irányelv 7. cikkének (1) bekezdését és a tényleges érvényesülés elvét, mivel az elévülés ilyen elismerés miatti megszakadásának köszönhetően az eladók vagy szolgáltatók könnyebben érvényesíthetnék követeléseiket.
28
Abban az esetben, ha a Bíróság úgy ítélné meg, hogy a TK által tett nyilatkozatok nem szakították meg az elévülést, a kérdést előterjesztő bíróság szerint még meg kell vizsgálni azt a kérdést is, hogy e nyilatkozatok az adós olyan magatartásának tekinthetők‑e, amely hatással volt a hitelező követelése érvényesítésével kapcsolatos késedelmére, ami a polgári törvénykönyv 1171. cikke 2. §‑ának 3) pontja értelmében igazolja az mBank követelésére vonatkozó elévülési idő lejártának figyelmen kívül hagyását.
29
E körülmények között a Sąd Okręgowy w Warszawie (varsói regionális bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„Úgy kell‑e értelmezni a [93/13] irányelv 7. cikkének (1) bekezdését, valamint a tényleges érvényesülés, az arányosság, a jogbiztonság és a bírósághoz való jog elvét, hogy azokkal ellentétes a nemzeti szabályozás olyan bírósági értelmezése, amely szerint:
–
a tisztességtelen szerződési feltételek miatt érvénytelen szerződés alapján jogalap nélkül teljesített szolgáltatás visszatérítésére irányuló, a szolgáltató által a fogyasztóval szemben érvényesített követelés elévülését megszakítja a fogyasztó azon nyilatkozata, amely szerint tudatában van annak, hogy a szerződés érvénytelensége miatt köteles a szolgáltatónak visszatéríteni az érvénytelen szerződés alapján kapott szolgáltatást,
–
a fenti nyilatkozat fogyasztó általi megtétele indokolhatja a szolgáltató által a fogyasztóval szemben érvényesített követelés elévülési ideje lejártának figyelmen kívül hagyását?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
30
A kérdés első részével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy a 93/13 irányelv 7. cikkének (1) bekezdését és a tényleges érvényesülés elvét, figyelemmel a bírósághoz fordulás jogára, valamint az arányosság és a jogbiztonság elvére, úgy kell‑e értelmezni, hogy azokkal ellentétes a nemzeti szabályozásnak az ítélkezési gyakorlat általi olyan értelmezése, amely szerint az eladó vagy szolgáltató követelésének elévülési idejét megszakítja az a nyilatkozat, amelyet a fogyasztó olyan előzetes eljárás keretében tett, amelynek a tisztességtelen feltételeket tartalmazó kölcsönszerződés érvénytelenítése iránti kérelem volt a tárgya, és amely szerint e fogyasztó tudatában van annak, hogy ezen érvénytelenítés miatt köteles lenne visszatéríteni az eladótól vagy szolgáltatótól kapott szolgáltatást.
31
A 93/13 irányelv 7. cikkének (1) bekezdése szerint a tagállamok nemzeti jogrendjükben gondoskodnak arról, hogy megfelelő és hatékony eszközök álljanak rendelkezésre ahhoz, hogy megszüntessék az eladók vagy szolgáltatók fogyasztókkal kötött szerződéseiben a tisztességtelen feltételek alkalmazását.
32
Az e területre vonatkozó uniós szabályok hiányában az eljárási autonómia elve alapján az egyes tagállamok belső jogrendjének feladata meghatározni a bírósághoz fordulás azon eljárási szabályait, amelyek célja, hogy biztosítsák azoknak a jogoknak a védelmét, amelyek az uniós jogból erednek a jogalanyok számára, azzal a feltétellel azonban, hogy azok nem lehetnek kedvezőtlenebbek, mint azok, amelyek a hasonló jellegű belső jogi helyzetekre vonatkoznak (egyenértékűség elve), és nem tehetik gyakorlatilag lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé az uniós jog által biztosított jogok gyakorlását (a tényleges érvényesülés elve) (2021. április 22‑iProfi Credit Slovakia ítélet, C‑485/19, EU:C:2021:313, 52. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
33
Először is emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a tisztességtelennek nyilvánított szerződési feltételt főszabály szerint úgy kell tekinteni, mint amely nem is létezett, így az a fogyasztóra nézve nem fejthet ki joghatást. Ennélfogva egy ilyen szerződési feltétel tisztességtelen jellege bírósági megállapításának főszabály szerint azon jogi és ténybeli állapot helyreállítását kell eredményeznie, amelyben a fogyasztó az említett tisztességtelen feltétel hiányában lett volna, többek között azzal, hogy a fogyasztó számára biztosítja az eladó vagy szolgáltató jogalap nélküli – a fogyasztó kárára az említett tisztességtelen feltétel alapján való – gazdagodásának visszatérítéséhez való jogot (2023. június 15‑iBank M. [A szerződés semmissé nyilvánításának következményei] ítélet, C‑520/21, EU:C:2023:478, 65. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Ugyanez vonatkozik arra az esetre is, amikor a fogyasztó és az eladó vagy szolgáltató között létrejött szerződés egy vagy több feltételének tisztességtelen jellege nemcsak e feltételek semmisségét, hanem e szerződés teljes egészének érvénytelenségét is maga után vonja (2023. június 15‑iBank M. [A szerződés semmissé nyilvánításának következményei] ítélet, C‑520/21, EU:C:2023:478, 66. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
34
Mindazonáltal annak a jogi és ténybeli helyzetnek a helyreállítására irányuló célt, amelyben a fogyasztó a tisztességtelen feltétel hiányában lett volna, az arányosság elvének tiszteletben tartásával kell megvalósítani, amely elv az uniós jog olyan általános elvének minősül, amely megköveteli, hogy az e jogot végrehajtó nemzeti szabályozás ne lépje túl az elérni kívánt cél megvalósításához szükséges mértéket (2023. november 23‑iProvident Polska ítélet, C‑321/22, EU:C:2023:911, 85. pont).
35
Márpedig az arányosság ezen elve sérülne, ha a restitutio in integrum kizárt lenne az eladóval vagy szolgáltatóval szemben. Így a tisztességtelen feltételeket tartalmazó kölcsönszerződés érvénytelenítését követő visszatérítési kötelezettségnek kölcsönösnek kell lennie, a bank azonban nem követelhet a fogyasztótól az e szerződés teljesítése címén kifizetett tőkeösszeg visszafizetésén, valamint a felszólítástól számított törvényes késedelmi kamatok megfizetésén túlmenő kompenzációt (lásd ebben az értelemben: 2023. december 7‑imBank [A fogyasztó nyilatkozata] ítélet, C‑140/22, EU:C:2023:965, 62. pont).
36
Egyébiránt a tisztességtelen feltételeket tartalmazó kölcsönszerződés érvénytelenítéséhez fűződő visszatérítési joghatás, amely szintén igazolja a bank visszatérítés iránti kérelmét, lehetővé teszi annak biztosítását, hogy az uniós jogrend által biztosított jogok védelme ne eredményezze a fogyasztó jogalap nélküli gazdagodását (lásd analógia útján: 2006. július 13‑iManfredi és társai ítélet, C‑295/04–C‑298/04, EU:C:2006:461, 94. pont).
37
Ebben az összefüggésben másodszor meg kell jegyezni, hogy az eladó vagy szolgáltató visszatérítés iránti követelése elévülésének a tartozás fogyasztó általi elismerése miatti megszakadása főszabály szerint nem sérti e fogyasztónak az eladó vagy szolgáltató által tisztességtelen feltételek alapján jogalap nélkül megszerzett előnyök visszatérítéséhez való jogának gyakorlását, amely joggyakorlás azon jogi és ténybeli helyzet helyreállításához vezet, amelyben az említett fogyasztó e feltételek hiányában lett volna.
38
Harmadszor, az ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy ami a nemzeti bíróságnak a 93/13 irányelv 6. cikkének (1) bekezdése alapján a tisztességtelen feltételek szükség esetén hivatalból történő mellőzésére vonatkozó kötelezettségét illeti, e bíróság nem köteles mellőzni valamely feltétel alkalmazását, ha a fogyasztó, miután az említett bíróság tájékoztatta, nem kívánja e feltétel tisztességtelen és nem kötelező jellegét érvényesíteni, ezáltal szabad és tájékozott beleegyezését adva e feltételhez (lásd ebben az értelemben: 2019. október 3‑iDziubak ítélet, C‑260/18, EU:C:2019:819, 53. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
39
Annak érdekében tehát, hogy a fogyasztó szabad és tájékozott beleegyezését adhassa a tisztességtelen feltétel mellőzéséhez vagy – tisztességtelen jellege ellenére – annak alkalmazásához, a nemzeti bíróságnak a nemzeti eljárási szabályok keretében és a polgári eljárásokban érvényesülő méltányosság elvére tekintettel objektíven és kimerítő jelleggel ismertetnie kell a felek számára azokat a jogkövetkezményeket, amelyeket a tisztességtelen feltétel elhagyása eredményezhet (lásd ebben az értelemben: 2023. június 15‑iBank M. [A szerződés semmissé nyilvánításának következményei] ítélet, C‑520/21, EU:C:2023:478, 48. pont). Az ilyen tájékoztatás különösen akkor fontos, ha a tisztességtelen feltétel alkalmazásának mellőzése a szerződés egészének érvénytelenítését eredményezheti, aminek következtében a fogyasztó adott esetben visszatérítés iránti követeléseknek lehet kitéve (2023. március 16‑iM. B. és társai [A szerződés érvénytelenné nyilvánításának hatásai] ítélet, C‑6/22, EU:C:2023:216, 40. pont).
40
E tekintetben az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy a kölcsönszerződés érvénytelenítése iránti kérelem tárgyában eljáró bíróság által két alkalommal megkérdezett TK egyrészt jelezte, hogy megérti és elfogadja, hogy a szerződés érvénytelensége azzal a következménnyel járt, hogy köteles visszafizetni az mBanknak az általa kapott kölcsön összegét, másrészt ennek ellenére fenntartotta kérelmét.
41
Ebben az összefüggésben pontosítani kell, hogy azok a tájékoztatások, amelyeket a nemzeti bíróságnak a jelen ítélet 39. pontjában hivatkozott ítélkezési gyakorlat értelmében a fogyasztónak meg kell adnia, nem hozhatnak létre e bíróság számára olyan kötelezettséget, hogy részletesen ismertesse az eladó vagy szolgáltató visszatérítés iránti kérelmére esetlegesen alkalmazandó valamennyi jogi szabályt, mint például az eladó vagy szolgáltató követelése elévülésének megszakadására vonatkozó szabályokat. Az a tény ugyanis, hogy tájékoztatták a felvett kölcsöntőke és a késedelmi kamatok visszatérítésére vonatkozó kötelezettségéről, elegendő ahhoz, hogy e fogyasztó számára lehetővé tegye, hogy megértse és értékelje a kölcsönszerződésnek az abban szereplő tisztességtelen feltételek miatti érvénytelenítéséből eredő jogkövetkezményeket, és így szabad és tájékozott beleegyezést adjon az ilyen érvénytelenítéshez. E körülmények között nem releváns az a tény, hogy az említett fogyasztó által tett nyilatkozatok célja valószínűleg a szerződés érvénytelenítése volt, nem pedig ezen eladó vagy szolgáltató követelése elévülésének megszakítása.
42
Negyedszer és utolsósorban emlékeztetni kell arra, hogy a jogbiztonságnak a kérdést előterjesztő bíróság által szintén említett uniós jogi elve a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a helyzetek és jogviszonyok előreláthatóságának biztosítására irányul (2019. október 16‑iAgrárminiszter ítélet, C‑490/18, EU:C:2019:863, 35. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Ezen elvvel tehát nem ellentétes az olyan nemzeti jogi szabály, amely előírja, hogy az eladó vagy szolgáltató követelésének elévülését megszakítja a tartozás fogyasztó általi elismerése, különösen, hogy – amint arra a kérdést előterjesztő bíróság rámutat – az ilyen elismerést követően ezen eladó vagy szolgáltató számíthatott arra, hogy e fogyasztó önként teljesíti tartozását, és következésképpen elhalaszthatta a követelése behajtására irányuló keresetét.
43
Az ilyen szabály arra is alkalmas, hogy biztosítsa az eladó vagy szolgáltató bírósághoz forduláshoz való jogát, mivel a fogyasztó tartozáselismerését követően ezen eladó vagy szolgáltató előre láthatta, hogy a nemzeti jog értelmében a követelésére alkalmazandó elévülési idő újrakezdődik, és adott esetben e határidő figyelembevételével gyakorolhatja a bírósághoz fordulás jogát.
44
A fenti megfontolásokra tekintettel a kérdés első részére azt a választ kell adni, hogy a 93/13 irányelv 7. cikkének (1) bekezdését és a tényleges érvényesülés elvét, figyelemmel a bírósághoz fordulás jogára, valamint az arányosság és a jogbiztonság elvére, úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes a nemzeti szabályozásnak az ítélkezési gyakorlat általi olyan értelmezése, amely szerint az eladó vagy szolgáltató követelésének elévülési idejét megszakítja az a nyilatkozat, amelyet a fogyasztó olyan előzetes eljárás keretében tett, amelynek a tisztességtelen feltételeket tartalmazó kölcsönszerződés érvénytelenítése iránti kérelem volt a tárgya, és amely szerint e fogyasztó tudatában van annak, hogy ezen érvénytelenítés miatt köteles lenne visszatéríteni az eladótól vagy szolgáltatótól kapott szolgáltatást.
45
A kérdés első részére adott válaszra tekintettel nincs szükség a kérdés második részének megválaszolására, amely azon a feltételezésen alapul, hogy az eladó vagy szolgáltató követelése elévülésének megszakítása összeegyeztethetetlen az uniós joggal.
A költségekről
46
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (kilencedik tanács) a következőképpen határozott:
A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5‑i 93/13/EGK tanácsi irányelv 7. cikkének (1) bekezdését és a tényleges érvényesülés elvét, figyelemmel a bírósághoz fordulás jogára, valamint az arányosság és a jogbiztonság elvére,
a következőképpen kell értelmezni:
azokkal nem ellentétes a nemzeti szabályozásnak az ítélkezési gyakorlat általi olyan értelmezése, amely szerint az eladó vagy szolgáltató követelésének elévülési idejét megszakítja az a nyilatkozat, amelyet a fogyasztó olyan előzetes eljárás keretében tett, amelynek a tisztességtelen feltételeket tartalmazó kölcsönszerződés érvénytelenítése iránti kérelem volt a tárgya, és amely szerint e fogyasztó tudatában van annak, hogy ezen érvénytelenítés miatt köteles lenne visszatéríteni az eladótól vagy szolgáltatótól kapott szolgáltatást.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: lengyel.
(
i
)	A jelen ügy neve fiktív. Az nem egyezik az eljárásban részt vevő egyetlen fél valódi nevével sem.