AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG ÍTÉLETE
(fellebbezési tanács)
2009. március 16.
T‑156/08. P. sz. ügy
R
kontra
az Európai Közösségek Bizottsága
„Fellebbezés – Közszolgálat – Próbaidős tisztviselők – A próbaidőt értékelő jelentés – Sérelmet okozó aktus hiánya – Keresetindítási határidő – Késedelem”
Tárgy: Az Európai Unió Közszolgálati Törvényszékének (első tanács) F‑49/02. sz., R kontra Bizottság ügyben 2008. február 19‑én hozott
végzése (az EBHT‑ban még nem tették közzé) ellen benyújtott, e végzés hatályon kívül helyezése iránti fellebbezés.
Határozat: Az Elsőfokú Bíróság a fellebbezést elutasítja. R maga viseli saját költségeit, valamint a Bizottságnál a jelen eljárásban
felmerült költségeket.
Összefoglaló
1.      Eljárás – Keresetlevél – Alaki követelmények – A kereseti kérelmek ismertetése
(Az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata, 44. cikk, 1. §, c) és d) pont)
2.      Tisztviselők – Kereset – Sérelmet okozó aktus – Fogalom – Előkészítő aktus – A tisztviselő próbaideje során hozott intézkedések
– Kizártság
(Személyzeti szabályzat, 34., 90. és 91. cikk)
3.      Tisztviselők – Kereset – Eljárási keret – Az EK 236. cikk és a tisztviselők személyzeti szabályzatának 90. és 91. cikke –
A 45/2001 rendelet megsértésére alapított kártérítési kereset
(EK 236. cikk; személyzeti szabályzat, 90. és 91. cikk; 45/2001 európai parlamenti és tanácsi rendelet)
4.      Közösségi jog – Elvek – Védelemhez való jog – A bíróság előtti meghallgatáshoz való jog – A felek összes állításának a határozatba
való foglalására vonatkozó kötelezettség – Hiány
1.      A keresetlevélnek ahhoz, hogy eleget tegyen az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata 44. cikke 1. §‑ának c) pontja követelményeinek,
nem feltétlenül kell alakszerű kérelmet tartalmaznia, amennyiben a felperes érvelésének egészéből kitűnik, hogy a kérelem
melyik jogi aktus ellen irányul. Mindazonáltal nem felel meg a fenti követelményeknek az a keresetlevél, amely nem jelöli
meg kifejezetten a megsemmisíteni kért jogi aktust, és nem teszi lehetővé az említett aktus kellő pontossággal való azonosítását.
(lásd a 36. és 37. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság C‑388/93. sz., PIA Hifi kontra Bizottság ügyben 1994. február 7‑én hozott végzésének (EBHT 1994., I‑387. o.)
10. pontja.
2.      Olyan aktusok vagy határozatok esetében, amelyek kidolgozása több szakaszban – például belső eljárás eredményeként – történik,
főszabály szerint csak azok az intézkedések minősülnek megtámadható aktusnak, amelyek ennek az eljárásnak a végén rögzítik
az intézmény álláspontját; nem tartoznak közéjük azok a közbenső intézkedések, amelyeknek célja a végleges határozat előkészítése.
A határozat előkészítő aktusai nem okozhatnak sérelmet a felperesnek, aki kizárólag az eljárást befejező határozat elleni
keresetében hivatkozhat a végleges határozatot megelőző és azzal szorosan összefüggő aktusok jogellenességére.
Pontosan erről van szó a próbaidőt értékelő jelentés esetében, amelyeknek az a célja, hogy előkészítse a próbaidő végén az
adminisztrációnak az érintett véglegesítésére vagy elbocsátására vonatkozó határozatát, és a próbaidő lefolyásával kapcsolatos,
a személyzeti szabályzat 34. cikke alapján elfogadott olyan intézkedéseket, mint a próbaidő folytatása érdekében a próbaidős
tisztviselőt valamely más szervezeti egységhez újrabeosztó határozat, vagy a próbaidős tisztviselő próbaidejét meghosszabbító
határozat. Ezeknek az intézkedéseknek nyilvánvalóan az a céljuk, hogy az adminisztráció számára lehetővé tegyék a próbaidős
tisztviselő képességeinek pontosabb értékelését, valamint hogy előkészítsék az érintett véglegesítésére vagy elbocsátására
vonatkozó határozatot – amelyet a próbaidő végén kell elfogadni –, ezeket az intézkedéseket tehát nem lehet önállóan, megsemmisítés
iránti keresettel megtámadni. Azok esetében annak ellenére sem állapítható meg a sérelmet okozó jelleg, hogy az érintett tisztviselőre
vonatkozóan negatív értékeléseket tartalmaznak, mivel ezek az intézkedések önmagukban nem változtatják meg a tisztviselő jogi
helyzetét. Ezek az értékelések adott esetben az érintett által állítólag elszenvedett kár megtérítése iránti kereset tárgyát
képezhetik.
(lásd a 49., 55., 56. és 58. pontot)
Hivatkozás: az Elsőfokú Bíróság T‑275/02. sz., D kontra EBB ügyben 2005. március 8‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2005., I‑A‑51. o.
és II‑211. o.) 44. pontja, és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
3.      A tisztviselő által az őt alkalmazó intézmény ellen – a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása
tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló 45/2001 rendeletnek ezen intézmény általi
állítólagos megsértése miatt – előterjesztett kártérítési kereset az EK 236. cikk és a személyzeti szabályzat 90. és 91. cikkének
keretébe illeszkedik, e kereset elfogadhatóságának tehát előfeltétele a személyzeti szabályzat szerinti pert megelőző eljárás
betartása. A 45/2001 rendeletben nem szerepel semmilyen ezzel ellentétes rendelkezés.
(lásd a 73. pontot)
4.      A meghallgatáshoz való jog valamely bírósági eljárásban nem azt jelenti, hogy a bíróságnak a felek minden állítását bele kell
foglalnia a határozatba. A bíróság feladata, hogy megismerje ezeket az állításokat, és miután értékelte a bizonyítékokat,
határozzon a felek indítványairól, valamint indokolja a határozatát.
(lásd a 87. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság C‑221/97. P. sz., Schröder és társai kontra Bizottság ügyben 1998. december 10‑én hozott ítéletének
(EBHT 1998., I‑8255. o.) 24. pontja.