62023CJ0393_RES
C‑393/23. sz. ügy
Athenian Brewery SAésHeineken NV
kontra
Macedonian Thrace Brewery SA
(a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (ötödik tanács), 2025. február 13.
„Előzetes döntéshozatal – Polgári és kereskedelmi ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Joghatóság, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása polgári és kereskedelmi ügyekben – 1215/2012/EU rendelet – Különös joghatóságok – A 8. cikk 1. pontja – Több alperes – A kérelmek közötti »olyan szoros kapcsolat« fennállása, hogy célszerű azokat együttesen tárgyalni és róluk együtt határozni – EUMSZ 102. cikk – A »vállalkozás« fogalma – Anyavállalat és leányvállalat – A leányvállalat által elkövetett jogsértés – Az anyavállalat által gyakorolt meghatározó befolyás vélelme – Egyetemleges felelősség – Valamely nemzeti versenyhatóság határozata – Kártérítés iránti kereset”
Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Joghatóság és a határozatok végrehajtása a polgári és kereskedelmi ügyekben – 1215/2012 rendelet – Különös joghatóságok – Több alperes – Az alperesek valamelyikére joghatósággal rendelkező bíróság joghatósága – Szigorú értelmezés – Feltétel – Összefüggés – Az összefüggés fogalma
(1215/2012 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 4. cikk és 8. cikk, 1. pont)
(lásd: 21–27. pont)
Verseny – Uniós szabályok – Jogsértések – Betudhatóság – Anyavállalat és leányvállalatok – Gazdasági egység – Értékelési szempontok – A leányvállalataiban kizárólagos vagy közel kizárólagos részesedéssel rendelkező anyavállalat által e leányvállalatokra gyakorolt meghatározó befolyás vélelme – Megdönthető jelleg – Természetes vagy jogi személy, aki vagy amely azt állítja, hogy kárt szenvedett amiatt, hogy valamely leányvállalat részt vett az uniós versenyszabályok megsértésében – Az anyavállalattal szemben benyújtott kereset – A vélelem alkalmazhatósága
(EUMSZ 102. cikk; 1215/2012 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 8. cikk, 1. pont)
(lásd: 37–40. pont)
Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Joghatóság és a határozatok végrehajtása a polgári és kereskedelmi ügyekben – 1215/2012 rendelet – Különös joghatóságok – Több alperes – Az alperesek valamelyikére joghatósággal rendelkező bíróság joghatósága – A nemzeti bíróságok joghatóságának e bíróságok általi vizsgálata – Bizonyításfelvétel – Terjedelem
(1215/2012 európai parlamenti és tanácsi rendelet)
(lásd: 41–47. pont és a rendelkező rész)
Összefoglalás
A Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia legfelsőbb bírósága) által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem alapján a Bíróság továbbfejleszti az 1215/2012 rendelet (
1
) 8. cikkének 1. pontjában előírt különös joghatósági szabállyal kapcsolatos ítélkezési gyakorlatát, amely rendelkezés szerint több alperes együttes perlése esetén az alperesek bármelyik alperes lakóhelyének vagy székhelyének bírósága előtt perelhetők, feltéve hogy a keresetek között „olyan szoros kapcsolat” áll fenn, hogy az elkülönített eljárásokban hozott, egymásnak ellentmondó határozatok elkerülése érdekében célszerű azokat együttesen tárgyalni és róluk együtt határozni. Az ügy hátterében egy Hollandiában székhellyel rendelkező anyavállalatnak és egy másik tagállamban székhellyel rendelkező leányvállalatának az e leányvállalat által elkövetett versenyjogi jogsértés miatti kár megtérítésére irányuló egyetemleges kötelezése iránti kereset áll, amelyet a jogsértés károsultja nyújtott be az anyavállalat székhelye szerinti bírósághoz. A Bíróságtól azt kérdezik, hogy e bíróság az ilyen szoros kapcsolat fennállásának értékelése és joghatóságának megállapítása érdekében támaszkodhat‑e arra a megdönthető vélelemre, (
2
) amely szerint abban a különös esetben, ha az anyavállalat közvetlenül vagy közvetve kizárólagos vagy közel kizárólagos tőkerészesedéssel rendelkezik a versenyszabályokat megsértő leányvállalatában, ezen anyavállalat ténylegesen meghatározó befolyást gyakorol e leányvállalat magatartására, és a jogsértésért ugyanúgy felelősségre vonható, mint e leányvállalat (a továbbiakban: az anyavállalat meghatározó befolyásának és felelősségének vélelme).
Az Athenian Brewery SA (a továbbiakban: AB) és a Macedonian Thrace Brewery SA (a továbbiakban: MTB) görögországi székhelyű sörgyárak, amelyek a görög sörpiacon tevékenykednek. Az AB a Heineken‑csoport tagja, amelynek anyavállalata, az amszterdami (Hollandia) székhelyű Heineken NV határozza meg a csoport stratégiáját és céljait, ám maga nem folytat operatív tevékenységet Görögországban. 1998 szeptembere és 2014. szeptember 14. között a Heineken közvetve körülbelül 98,8%‑os részesedéssel rendelkezett az AB tőkéjében.
2014. szeptember 19‑i határozatában a görög versenyhatóság megállapította, hogy az AB az említett időszakban visszaélt a görög sörpiacon fennálló erőfölényével, és hogy e magatartás az EUMSZ 102. cikkbe, valamint a görög versenyvédelmi törvénybe ütköző egységes és folyamatos jogsértésnek minősül. Az MTB arra irányuló kérelme ellenére, hogy a Heinekenre is terjesszék ki a vizsgálatot, a versenyhatóság a határozatában úgy ítélte meg, hogy semmi nem bizonyítja, hogy a Heineken közvetlenül részt vett a megállapított jogsértésekben, és hogy a különleges körülmények alapján nem vélelmezhető, hogy a Heineken meghatározó befolyást gyakorolt az AB‑re.
A rechtbank Amsterdam (amszterdami bíróság, Hollandia) előtt az MTB azt kérte, hogy e bíróság állapítsa meg AB és a Heineken egyetemleges felelősségét az említett jogsértés miatt, és ebből következően egyetemlegesen kötelezze őket az MTB által e jogsértés miatt elszenvedett teljes kár megtérítésére.
Az amszterdami bíróság az 1215/2012 rendelet 4. cikkének (1) bekezdése alapján megállapította joghatóságát a Heineken ellen benyújtott kérelmek elbírálására, mivel e társaság székhelye Amszterdamban van. E bíróság ezzel szemben joghatóságának hiányát állapította meg az AB‑vel szemben benyújtott kérelmek elbírálására, mivel úgy ítélte meg, hogy nem teljesült a Heineken és AB elleni kérelmek közötti, az e rendelet 8. cikkének 1. pontja értelmében vett szoros kapcsolat követelménye.
A fellebbezés tárgyában eljáró bíróság hatályon kívül helyezte az amszterdami bíróság határozatát, és az ügyet új vizsgálat és érdemi határozat meghozatala céljából visszautalta ez utóbbi bíróság elé. E fellebbviteli bíróság úgy ítélte meg, hogy e társaságok azonos ténybeli helyzetben vannak, és nem zárható ki kellő bizonyossággal, hogy egy és ugyanazon vállalkozást alkotnak.
Az AB és a Heineken felülvizsgálati kérelmet nyújtott be Hollandia legfelsőbb bíróságához, a kérdést előterjesztő bírósághoz. E bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy az alapügy körülményei között (
3
) az 1215/2012 rendelet 8. cikkének 1. pontjával ellentétes‑e az, ha az e keresetek tárgyában eljáró, az anyavállalat székhelye szerinti bíróság a joghatóságának megállapítása érdekében kizárólag az anyavállalat meghatározó befolyásának és felelősségének vélelmére támaszkodik.
A Bíróság álláspontja
A Bíróság mindenekelőtt emlékeztet arra, hogy a fent hivatkozott rendelkezésben előírt különös joghatósági szabályt, mivel az eltér az alperes lakóhelye szerinti bíróság joghatóságának elvétől, szigorúan kell értelmezni.
Következésképpen az 1215/2012 rendelet 8. cikke 1. pontjának alkalmazásához azt kell megvizsgálni, hogy az ugyanazon felperes által különböző alperesekkel szemben benyújtott keresetek között fennáll‑e olyan összefüggés, amely alapján az elkülönített eljárásokban hozott, egymásnak ellentmondó határozatok elkerülése érdekében célszerű róluk együtt határozni. Ahhoz, hogy a határozatokat ilyennek lehessen tekinteni, eltérésnek kell fennállnia az azonos ténybeli és jogi helyzet keretébe tartozó jogvita megoldását illetően. (
4
)
A kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy az előtte folyamatban lévő ügy valamennyi releváns körülményét figyelembe véve értékelje az ilyen helyzet fennállását, és hogy meggyőződjön arról, hogy a kizárólag azon alperesekkel szemben benyújtott kereseteknek, amelyek lakóhelye vagy székhelye igazolja az eljáró bíróság joghatóságát, nem az a céljuk, hogy mesterségesen megfeleljenek az 1215/2012 rendelet 8. cikke 1. pontja alkalmazási feltételeinek.
A Bíróság mindazonáltal megadhatja az uniós jog értelmezésének azokat az elemeit, amelyek ezen értékelés szempontjából hasznosak. Így a Bíróság úgy ítélte meg, hogy az ugyanazon ténybeli és jogi helyzet fennállására vonatkozó feltételt teljesültnek kell tekinteni, ha az uniós versenyjog szabályainak az Európai Bizottság valamely határozatában megállapított egységes és folyamatos megsértésében részt vevő több vállalkozásra alperesként hivatkoznak az e jogsértésben való részvételükre alapított keresetek, annak ellenére, hogy az alapeljárás alperesei mind földrajzi, mind időbeli szempontból eltérő módon vettek részt az érintett kartell végrehajtásában. (
5
)
Ugyanez a megállapítás vonatkozik valamely társaságnak az uniós versenyszabályok megsértésében való részvételére alapított, e társasággal, valamint annak anyavállalatával szemben benyújtott keresetekre is, amelyekben azt állítják, hogy azok együtt egy és ugyanazon vállalkozást alkottak.
Ennélfogva, amennyiben bizonyított, hogy valamely társaság és leányvállalata ugyanazon gazdasági egység részét képezi, és ily módon az uniós versenyjogi szabályok értelmében egyetlen vállalkozást alkot, magának e gazdasági egységnek a fennállása határozza meg döntően a vállalkozást alkotó egyik vagy másik társaságnak a vállalkozás versenyellenes magatartásáért való felelősségét. A „vállalkozás” és a „gazdasági egység” fogalma ipso iure egyetemleges felelősséget von maga után azon jogalanyok között, amelyek a jogsértés elkövetésének időpontjában gazdasági egységet alkotnak.
E tekintetben az a tény, hogy – mint a jelen ügyben is – az anyavállalatnak és leányvállalatának az uniós versenyszabályok megsértéséért való egyetemleges felelősségét nem állapították meg a Bizottság végleges határozatában, nem képezi akadályát annak, hogy az 1215/2012 rendelet 8. cikkének 1. pontját az ilyen keresetekre alkalmazzák.
A jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy milyen következményekkel jár a fent hivatkozott rendelkezés esetleges alkalmazása szempontjából egyrészt az, hogy a felperes az uniós versenyjogi szabályok megsértésében részt vevő társasággal, valamint az e társaság tőkéjében kizárólagos vagy közel kizárólagos részesedéssel rendelkező társasággal szemben benyújtott kereseteinek alátámasztása érdekében az anyavállalat meghatározó befolyására és felelősségére vonatkozó vélelemre hivatkozik, másrészt pedig az, hogy a második társaság vitatja, hogy meghatározó befolyást gyakorolt leányvállalatára, és hogy azzal gazdasági egységet alkotott.
A Bíróság először is megállapítja, hogy e vélelem arra az esetre alakult ki, amikor az érintett vállalkozások vitatják az uniós versenyszabályok megsértésében való részvételüket megállapító és velük szemben az 1/2003 rendelet alapján bírságokat kiszabó bizottsági határozatokat. (
6
) Ebben az összefüggésben a Bíróság pontosította, hogy ahhoz, hogy vélelmezhető legyen, hogy az anyavállalat ténylegesen meghatározó befolyást gyakorol valamely leányvállalatának üzletpolitikájára, elegendő, ha a Bizottság bizonyítja, hogy ezen anyavállalat e leányvállalatban kizárólagos vagy közel kizárólagos tőkerészesedéssel rendelkezik. A Bizottságnak ezt követően módjában áll az anyavállalat egyetemleges felelősségét megállapítani a leányvállalatával szemben kiszabott bírság megfizetését illetően, kivéve ha az anyavállalat, amelynek feladata e vélelem megdöntése, elegendő bizonyítékot terjeszt elő annak bizonyítására, hogy e leányvállalat önálló piaci magatartást követ. (
7
)
A Bíróság hangsúlyozza, hogy e vélelem alkalmazható az olyan természetes vagy jogi személy által benyújtott kereset esetében is, aki, illetve amely állítása szerint valamely társaságnak az uniós jog versenyszabályainak megsértésében való részvétele miatt kárt szenvedett, ha e kérelmet az e társaság tőkéjében kizárólagos vagy majdnem kizárólagos részesedéssel rendelkező másik társasággal szemben nyújtották be. (
8
)
Másodszor, a Bíróság ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy a joghatóság vizsgálatának szakaszában az eljáró bíróság nem értékeli sem a kérelem elfogadhatóságát, sem annak megalapozottságát, hanem kizárólag az eljáró bíróság államával fennálló azon kapcsolóelveket azonosítja, amelyek az 1215/2012 rendelet 8. cikkének 1. pontja alapján igazolják a joghatóságát.
Következésképpen az alapügyben szereplőhöz hasonló helyzetben az eljáró bíróság a joghatóságának megállapítása érdekében szorítkozhat – amennyiben ezt a nemzeti jog lehetővé teszi – annak vizsgálatára, hogy nem eleve kizárt‑e, hogy az anyavállalat meghatározó befolyást gyakorolt a leányvállalatra.
Ez a helyzet akkor, ha a felperes az anyavállalat meghatározó befolyásának és felelősségének vélelmére hivatkozik. Az anyavállalattal szembeni kereset mesterséges jellege hiányának vizsgálata azonban azt feltételezi, hogy az alperesek hivatkozhatnak olyan valószínűsítő körülményekre, amelyek vagy arra utalnak, hogy ezen anyavállalat sem közvetlenül, sem közvetve nem rendelkezett kizárólagos vagy majdnem kizárólagos részesedéssel a leányvállalatában, vagy arra, hogy e vélelmet mégis meg kell dönteni.
E körülmények között az 1215/2012 rendelet 8. cikkének 1. pontjával nem ellentétes az, hogy olyan kereset esetén, amely arra irányul, hogy az anyavállalatot és a leányvállalatot egyetemlegesen kötelezzék a versenyszabályok e leányvállalat általi megsértése miatt keletkezett kár megtérítésére, az anyavállalat székhelye szerinti bíróság, amelyhez e kérelmet benyújtották, a joghatóságának megállapítása érdekében az anyavállalat meghatározó befolyásának és felelősségének vélelmére támaszkodik, amennyiben az alpereseket nem fosztják meg az imént említett lehetőségtől.
(
1
)	A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12‑i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2012. L 351., 1. o.).
(
2
)	A Bíróság ítélkezési gyakorlatában elismert vélelem.
(
3
)	Amelyeket az jellemez, hogy a Heineken maga nem végzett ügyleteket a görög sörpiacon, hogy az MTB által vele szemben benyújtott kereset kizárólag az AB magatartására gyakorolt meghatározó befolyásán alapul, és a Heineken vitatja, hogy ilyen befolyást gyakorolt.
(
4
)	A 2015. május 21‑iCDC Hydrogen Peroxide ítélet (C‑352/13, EU:C:2015:335, 20. pont).
(
5
)	CDC Hydrogen Peroxide ítélet (hivatkozás fent, 21. pont).
(
6
)	A[z EUMSZ 101. cikkben és az EUMSZ 102. cikkben] meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16‑i 1/2003/EK tanácsi rendelet (HL 2003. L 1., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 205. o.).
(
7
)	A 2017. október 26‑iGlobal Steel Wire és társai kontra Bizottság ítélet (C‑457/16 P és C‑459/16 P–C‑461/16 P, EU:C:2017:819, 84. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
(
8
)	A „vállalkozás” uniós jogi versenyszabályok értelmében vett fogalmának ugyanis nem lehet eltérő tartalma a Bizottság által az 1/2003 rendelet 23. cikkének (2) bekezdése alapján kiszabott bírságok és az uniós versenyszabályok megsértése miatti kártérítési keresetek összefüggésében.