62005CC0430_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. A közösségi jog előírja, hogy a társaságok értékpapírjainak tőzsdei jegyzésre történő bevezetésének feltétele a tájékoztató közzététele, amelynek tartalmaznia kell az azért felelős természetes és jogi személyek bizonyos adatait. A jelen, a Symvoulio tis Epikrateias (Államtanács, Görögország) által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem a tagállamok azon jogára vonatkozik, hogy szankciót alkalmazzanak egy társasággal és valamely igazgatójával szemben, amennyiben pontatlan információt tettek közzé a tájékoztatóban, azonban sem a társaság, sem az igazgató nem szerepelt a felelős személyek között.
A vonatkozó közösségi jog
2. Az értékpapírok hivatalos tőzsdei jegyzésre történő bevezetéséről és az ilyen értékpapírokról közzéteendő információkról szóló, 2001. május 28‑i 2001/34/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv(2) többek között az értékpapírok hivatalos tőzsdei jegyzésre történő bevezetéséhez kötődő feltételek összehangolásáról szóló, 1979. március 5‑i 79/279/EGK tanácsi irányelvet(3) és az értékpapírok hivatalos tőzsdei jegyzésre történő bevezetése esetén közzéteendő tájékoztatók összeállítására, vizsgálatára és terjesztésére vonatkozó követelmények összehangolásáról szóló, 1980. március 17‑i 80/390/EGK tanácsi irányelvet(4) foglalja egységes szerkezetbe.
3. A 79/279 és a 80/390 irányelv volt az első és a második azon négy irányelv közül, amelyek a jegyzéskor és azt követően teljesítendő feltételeket harmonizálták(5) .
4. A 79/279 irányelv határozza meg azokat a feltételeket, amelyeknek azon társaságoknak kell megfelelniük, amelyek egy tagállam tőzsdéjén értékpapírjaik jegyzésre bevezetését kérik; a társaságnak például a hivatalos tőzsdei jegyzésre vonatkozó kérelmet megelőző három üzleti évről szóló éves beszámolóit a nemzeti jog szerint be kell nyújtania; a hivatalos tőzsdei jegyzésre bevezettetni kívánt részvények előre látható tőzsdei értékének meg kell haladnia egy minimumösszeget; a részvényeknek szabadon forgathatóknak kell lenniük; az érintett részvényosztály legalább 25%‑ának közforgalomban kell lennie.
5. A 80/390 irányelv a jegyzésre bevezetni kívánt értékpapírokról közzéteendő dokumentum (angolul „listing particulars”, franciául „prospectus)(6) tartalmára, formájára, elfogadására és közzétételére vonatkozó követelményeket állapítja meg.
6. Ahogy említettem, a 2001/34 irányelv egységes szerkezetbe foglalja a 79/279 és a 80/390 irányelvet(7) .
7. A 2001/34 irányelv preambuluma kimondja:
„(5) Kezdetben az értékpapírok hivatalos tőzsdei jegyzésre történő elfogadására vonatkozó feltételek összehangolásának kellően rugalmasnak kell lennie ahhoz, hogy figyelembe lehessen venni a tagállamok értékpapírpiacainak szerkezete között jelenleg fennálló eltéréseket, és a tagállamoknak lehetőségük legyen figyelembe venni bármilyen egyedi helyzetet, amellyel szembekerülhetnek.
(6) Ez okból az összehangolásnak először a tagállamokban található vagy működő tőzsdéken az értékpapírok hivatalos tőzsdei jegyzése minimális feltételeinek megállapítására kell korlátozódnia, anélkül azonban, hogy a kibocsátóknak jogot biztosítanának a tőzsdei jegyzésre.
(7) A hivatalos tőzsdei jegyzésre történő elfogadásra vonatkozó feltételek e részleges koordinációja az első lépés a tagállamok szabályainak további szorosabb összehangolása felé ezen a téren.
[…]
(9) A legtöbb tagállamban az értékpapírjaikat a nagyközönségnek kínáló vállalkozásoktól védintézkedéseket követelnek meg a tényleges és lehetséges befektetők érdekében, vagy az ajánlattétel idején, vagy az értékpapírok hivatalos tőzsdei jegyzésre történő bevezetésekor; az ilyen védintézkedések előírják az elégséges és lehető legobjektívebb információ szolgáltatását a kibocsátó pénzügyi helyzetéről és azon értékpapírok jellemzőiről, amelyek hivatalos tőzsdei jegyzésre történő bevezetését kérik; ennek az információnak az előírt formája általában a tőzsdei tájékoztató.
(10) Az előírt védintézkedések tagállamonként eltérnek mind a tartalom, mind pedig a tájékoztató formája tekintetében, valamint az abban megadott információ ellenőrzésének hatályában, módszereiben és időzítésében. Az ilyen eltérések hatása nemcsak az, hogy megnehezíti a vállalkozások számára az értékpapírok több tagállam hivatalos tőzsdei jegyzésére történő bevezetését, hanem az egyik tagállamban működő befektetők részéről más tagállamok tőzsdéin jegyzett értékpapírok megszerzését is hátráltatja, és így a vállalkozások finanszírozását és a befektetéseket az egész Közösségben gátolja.
(11) Ezeket az eltéréseket a szabályok és rendelkezések összehangolásával kell felszámolni, anélkül hogy feltétlenül teljesen egységessé tennék azokat, annak érdekében, hogy az egyes tagállamokban a tényleges vagy lehetséges értékpapír‑tulajdonosok számára elégséges és a lehető legobjektívebb információ biztosításához előírt védintézkedések egyenértékűségének megfelelő szintjét elérjék.”(8)
8. A 2001/34 irányelv 20. cikke előírja, hogy a tagállamok biztosítják, hogy az értékpapíroknak tőzsdei jegyzésre történő bevezetésének feltétele a tőzsdei tájékoztató közzététele.
9. A tőzsdei tájékoztató tartalmára vonatkozó fő előírást a 2001/34 irányelv 21. cikkének (1) bekezdése tartalmazza, amely szerint:
„A tőzsdei tájékoztató azokat az információkat tartalmazza, melyek a kibocsátó és a bevezetési kérelem tárgyát képező értékpapírok jellegének megfelelően szükségesek a befektetők és a befektetési tanácsadók megalapozott véleményének kialakításához a kibocsátó vagyoni, pénzügyi, jövedelmi helyzetéről és fejlődésének kilátásairól, valamint az ilyen értékpapírokhoz fűződő jogokról.”
10. A 2001/34 irányelv 21. cikkének (2) bekezdése előírja:
„A tagállamok biztosítják, hogy az (1) bekezdésben említett kötelezettség vonatkozzon az I. mellékletben szereplő A. és B. formának 1.1. pontjában meghatározott, a tőzsdei tájékoztatóért felelős személyekre.”
11. Az I. melléklet A. formája határozza meg a „A részvények hivatalos tőzsdei jegyzésre történő bevezetéséhez szükséges tőzsdei tájékoztató formáj[át]”, míg a B. forma a hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok bevezetéséhez szükséges forma vonatkozásában határozza meg ugyanezt.
12. Az A. forma 1.1. pontjában a szolgáltatandó információk között szerepel a „A tőzsdei tájékoztatóért [...] felelős természetes személyek neve és beosztása és jogi személyek neve és székhelye”.
13. A 2001/34 irányelv 100. cikke szerint:
„Minden olyan jelentős új tényezőt, amely az értékpapírok értékelésének befolyásolására képes, és a tőzsdei tájékoztató elfogadásának ideje és a tőzsdei kereskedés kezdete között merül fel, fel kell venni egy kiegészítő dokumentumba, melyet a tőzsdei tájékoztatókkal azonos feltételek szerint ellenőriznek, és az illetékes hatóságok által megállapítandó eljárások szerint teszik közzé.”
14. A 2001/34 irányelv 105. cikkének (1) bekezdése előírja a tagállamok számára, hogy jelöljék ki az illetékes hatóságot vagy hatóságokat.
15. A 2001/34 irányelvet az alapeljárás alapjául szolgáló tények bekövetkezését követően a 2003/71 irányelv módosította(9) . A 2001/34 irányelv 21. cikke hatályát vesztette, és azt a 2003/71 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése, illetve 6. cikkének (1) bekezdése váltotta fel.
16. A 2003/71 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése szerint:
„A 8. cikk (2) bekezdésében foglaltak sérelme nélkül a tájékoztatónak tartalmaznia kell mindazon információt, amely a kibocsátó és a nyilvánosságnak felajánlott vagy a szabályozott piacon bevezetett értékpapírok egyedi jellege szerint szükséges ahhoz, hogy a befektetők tájékozottan értékelhessék a kibocsátó és minden esetleges kezes eszközeit és forrásait, pénzügyi helyzetét, nyereségét, illetve veszteségét, kilátásait, valamint az ilyen értékpapírokhoz fűződő jogokat. Az információkat könnyen elemezhető és érthető formában kell bemutatni.”
17. A 2003/71 irányelv 6. cikke szerint:
„(1)	A tagállamok biztosítják, hogy a tájékoztatóban adott információért való felelősség az esettől függően legalább a kibocsátót vagy annak igazgatási, irányító vagy felügyeleti szerveit, az ajánlattevőt, a szabályozott piacra történő bevezetést kérő személyt, vagy adott esetben a kezest terhelje. A felelős személyeket egyértelműen azonosítani kell nevükkel és beosztásukkal, illetve jogi személyek esetén nevükkel és létesítő okirat szerinti székhelyükkel, valamint a tájékoztatónak tartalmaznia kell azon nyilatkozatukat, miszerint legjobb tudomásuk szerint a tájékoztatóban foglalt információk összhangban állnak a tényekkel, és abból nem maradt ki olyan lényeges tény, ami várhatóan érintené annak fontosságát.
(2)	A tagállamok biztosítják, hogy a polgári jogi felelősségre vonatkozó törvényeik, rendeleteik és közigazgatási rendelkezéseik a tájékoztatóban adott információért felelős személyekre is vonatkozzanak.
A tagállamok mindazonáltal biztosítják, hogy senkit ne terhelhessen polgári jogi felelősség kizárólag az összefoglaló alapján, beleértve annak bármely fordítását, kivéve ha az félrevezető, pontatlan, vagy nem áll összhangban a tájékoztató más részeivel.”
18. A 2003/71 irányelv „Szankciók” címet viselő 25. cikke szerint:
„(1)	A tagállamok büntetőjogi szankciók kiszabására vonatkozó joga és polgári jogi felelősségi rendszere sérelme nélkül a tagállamok nemzeti jogszabályaikkal összhangban biztosítják, hogy a felelős személyekkel szemben megfelelő közigazgatási intézkedéseket lehessen hozni vagy közigazgatási szankciókat lehessen alkalmazni, amennyiben az ezen irányelv végrehajtása során elfogadott rendelkezéseket nem tartják be. A tagállamok biztosítják, hogy ezen intézkedéseket hatékonyak, arányosak és visszatartó hatásúak legyenek.
(2)	A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az illetékes hatóság nyilvánosságra hozhasson minden, az ezen irányelv alapján elfogadott rendelkezések megsértése miatt kirótt intézkedést vagy szankciót, kivéve ha az ilyen közzététel súlyosan veszélyeztetné a pénzpiacokat, vagy aránytalan kárt okozna az érintett feleknek.”
A vonatkozó nemzeti jog
19. A 80/390 irányelvet Görögországban a 348/1985. sz. elnöki rendelet(10) ültette át, amelynek 24. cikke szó szerint átveszi a 80/390 irányelv 23. cikkét (jelenleg a 2001/34 irányelv 100. cikke).
20. A 1969/1991. sz. törvény tárgyidőszakban hatályos 72. cikkének (2) bekezdése kimondta:(11)
„A Tőkepiaci Bizottság legfeljebb ötszázmillió (500 000 000) GRD összegű bírságot szabhat ki azon természetes vagy jogi személyekre, akik, illetve amelyek az értékpapírok szervezett piacára már bevezetett vagy bevezetés alatt álló értékpapírokra vonatkozóan bármilyen módon olyan pontatlan vagy megtévesztő információkat tesznek közzé vagy hoznak nyilvánosságra, amelyek természetüknél fogva befolyásolhatják ezen értékpapírok értékét vagy az azokra vonatkozó ügyleteket […]. E rendelkezés egyaránt vonatkozik társaságok igazgatóságának azon tagjaira is, akik e társaság részvényeinek valamely elismert értékpapírpiacra történő bevezetését kérik, ha e bevezetéshez szükséges tájékoztatóban pontatlan vagy megtévesztő információk szerepelnek, vagy azokat bármilyen módon közzéteszik vagy terjesztik.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
21. A tényállást az előzetes döntéshozatalra utaló határozat nagy részletességgel ismerteti, és az bizonyos írásbeli észrevételekben is tükröződik. Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés tekintetében ugyanakkor nézetem szerint csak a következők relevánsak.
22. A felperesek a Ntionik Anonymi Etaireia Emporias I/Y, Logismikou kai Parochis Ypiresion Michanografisis részvénytársaság (a továbbiakban: Ntionik AE), amelynek részvényeit hivatalosan jegyzik az Athéni Értéktőzsde párhuzamos piacán, és Ioannis Michail Pikoulas, a Ntionik AE egyik igazgatója. Az Epitropi Kefalaiagoras (Tőkepiaci Bizottság, a görögországi „illetékes hatóság” a 2001/34 irányelv értelmében) két határozatát vitatják, amelyekben az bírságot szabott ki (i) (mindkét esetben) a 1969/1991. sz. törvény 72. cikkének (2) bekezdése alapján és (ii) (a Ntionik AE esetében, kiegészítő jelleggel) a 348/1985. sz. elnöki rendelet 24. cikkének megsértése miatt.
23. A Tőkepiaci Bizottság azért sza bta ki a bírságokat, mert úgy ítélte meg, hogy a Ntionik AE által egy 2001‑ben végrehajtott tőkeemelés kapcsán kibocsátott tőzsdei tájékoztató pontatlan és megtévesztő információt tartalmazott a 2000‑es pénzügyi év vonatkozásában a társaság nyereségét és veszteségét illetően, amely jellege folytán alkalmas volt arra, hogy befolyásolja a Ntionik AE értékpapírjainak árfolyamát, illetve az azokkal kapcsolatos ügyleteket.
24. Sem a Ntionik AE, sem I. M. Pikoulas neve nem szerepelt a tőzsdei tájékoztatóban a 2001/34 irányelv I. melléklet A. forma 1.1. pontja szerint a „tőzsdei tájékoztatóért felelős személyek” között.
25. Az ügy a Symvoulio tis Epikrateias elé került. E bíróság úgy véli, hogy a 2001/34 irányelv 21. cikke alapján, amennyiben a tájékoztató pontatlan és megtévesztő információkat tartalmaz, a tagállamok csak a kibocsátóval és a tájékoztatóban a tájékoztatóért felelős személyként kifejezetten megnevezett személyekkel szemben alkalmazhatnak közigazgatási szankciókat. Ennek megfelelően az 1969/1991. sz. törvény 72. cikkének (2) bekezdése összeegyeztethető az irányelv 21. cikkével, mivel az lehetővé teszi bírság kiszabását a kibocsátóra. Ugyanakkor, amennyiben a 72. cikk (2) bekezdése lehetővé teszi a kibocsátó igazgatósági tagjainak bírságolását, tekintet nélkül arra, hogy nevük szerepel‑e a vonatkozó tájékoztatóban mint a tartalom pontosságáért felelős személyeké, ez ellentétesnek tűnik az irányelv 21. cikkével. Figyelembe véve azonban, hogy a 2001/34 irányelv 21. cikkének értelmezése nem teljesen világos, a Symvoulio tis Epikrateias a következő kérdést terjesztette elő előzetes döntéshozatalra:
„Figyelemmel a 2001/34/EK irányelv 21. cikkére, abban az esetben, ha a tájékoztatóban szereplő információk pontatlannak vagy megtévesztőnek bizonyulnak, megállapíthat‑e a nemzeti jogalkotó nemcsak a tájékoztatóban kifejezetten felelősként megjelölt személyekkel szemben, hanem a tőzsdére bevezetett értékpapír kibocsátójával és – megkülönböztetés nélkül – a kibocsátó igazgatósági tagjaival szemben is kiszabható közigazgatási szankciókat, függetlenül attól, hogy az utóbbiakat a fenti értelemben felelős személynek jelölték‑e ki?”
26. Írásbeli észrevételt a Ntionik AE, a görög, az olasz és a portugál kormány, valamint a Bizottság terjesztett elő. A tárgyaláson a Ntionik AE, a görög kormány és a Bizottság képviselője vett részt.
Az elfogadhatóságról
27. Az olasz kormány előadta, hogy a kérdés nem fogadható el, mivel az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból nem derül ki, hogy a 2001/34 irányelv 21. cikkét kellene alkalmazni. A Ntionik AE részvényeit már jegyezték, és az egyszerűen csak további részvények kibocsátását határozta el, tőkéjének növelése érdekében. Az irányelv 64. cikke szerint ilyen esetben nem kell tőzsdei tájékoztatót közzétenni (bár a tagállamok az irányelv 8. cikkének (2) bekezdése alapján ezt előírhatják).
28. Számomra nem meggyőző ez az érv. Úgy tűnik, hogy Olaszország azt feltételezi, hogy – mivel a Ntionik AE részvényeit már jegyezték – tőkéje emeléséhez nem volt szükség kérelemre a tőzsdei jegyzésre való bevezetéshez. A jegyzés azonban az értékpapírok, és nem a társaságok vonatkozásában történik (annak ellenére, hogy röviden egyszerűbb a „jegyzett társaságokra” utalni). A 2001/34 irányelv kétségkívül több esetben lehetővé teszi a tájékoztató közzétételére vonatkozó kötelezettség alóli részben vagy egészben történő mentesülést (23. cikk), továbbá bizonyos más esetekben lehetővé teszi bizonyos adatok elhagyását a tájékoztatóból (24–34. cikk). Ugyanakkor a jelen ügyben nincs alap annak feltételezésére, hogy az említett rendelkezések alapján a Ntionik AE ne lett volna köteles tájékoztatót közzétenni, vagy elhagyhatta volna az A. forma 1.1 pontjában előírt adatokat. Emellett a Ntionik AE a tárgyaláson megerősítette, hogy a szóban forgó részvényeket a 64. cikk értelmében „nem vezették be automatikusan”, illetve hogy a tőkeemelés olyan nyilvános ajánlat révén történt, amelyre vonatkozott a részvényesek elővásárlási joga, továbbá hogy az A. forma 1.1 pontját ennek megfelelően alkalmazni kellett.
Értékelés
29. A Ntionik AE úgy véli, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre nemleges választ kell adni. A három kormány, illetve a Bizottság ellentétes állásponton van.
30. A Ntionik AE előadta, hogy a 2001/34 irányelv világosan és pontosan meghatározza a nemzeti hatóságok mérlegelési jogkörének határait az irányelv átültetését illetően. A 21. cikk (2) bekezdéséből nyilvánvaló, hogy a mérlegelési jogkör a szankcióalkalmazási rendszer megválasztására korlátozódik. A 21. cikk (2) bekezdése szó szerinti értelmezése nyilvánvalóvá teszi, hogy a tőzsdei tájékoztató összeállítása során elkövetett jogsértések miatt csak az azokért felelős személyekkel szemben lehet szankciót alkalmazni, az igazgatókkal, illetve a kibocsátó társasággal szemben pedig nem. Amennyiben az irányelv eredeti célja a tájékoztató tartalmáért fennálló felelősség kiterjesztése lett volna az igazgatókra és a társaságra, nem írta volna elő az I. mellékletben, hogy közzé kell tenni a tájékoztatóért felelős személyek adatait.
31. Ezzel nem értek egyet.
32. Először is, ahogy a görög és a portugál kormány, valamint a Bizottság előadta, a 2001/34 irányelv preambuluma teljesen nyilvánvalóvá teszi, hogy a jogalkotás célja minimumkövetelmények megállapítása. A (11) preambulumbekezdés kifejezetten kimondja, hogy az egyes tagállamok által a tényleges vagy lehetséges értékpapír‑tulajdonosok számára az elégséges és a lehető legobjektívebb információ biztosításához előírt védintézkedések közötti eltéréseket fel kell számolni, „ a szabályok és rendelkezések összehangolásával [...] anélkül, hogy feltétlenül teljesen egységessé tennék azokat ”, annak érdekében, hogy a „ védintézkedések egyenértékűségének megfelelő szintjét elérjék. ”(12)
33. E megközelítés véleményem szerint nem meglepő. Ahogy említettem, a 2001/34 irányelv a 80/390 irányelvet foglalja egységes szerkezetbe. A 80/390 irányelvre vonatkozó javaslat 1972‑ben készült(13) . A 2001/34 irányelv (11) preambulumbekezdése közvetlenül ebből a javaslatból ered(14) . 1972‑ben nagymértékben eltért azon adatok köre, amelyeket a tőzsdei jegyzésre történő bevezetéshez közölni kellett(15) . Ilyen körülmények között túlzottan ambiciózus lett volna a Bizottság részéről, ha a jogalkotás első lépésében magas szintű harmonizációt kívánt volna előírni.
34. Ezt elismerte az európai értékpapírpiacok szabályozásával foglalkozó bölcsek bizottságának előzetes jelentése (Lámfalussy‑jelentés)(16) is, amely III. fejezetének „A jelenlegi európai szabályozás főbb hiányosságai” című első pontjában megállapítja, hogy „az értékpapírpiacok jelenlegi európai szabályozási kerete […] a minimumharmonizáción alapul.”(17)
35. Az olasz kormány előadásával összhangban úgy vélem, hogy a 2001/34 irányelv 21. cikke (2) bekezdésének szó szerinti értelmezése is arra utal, hogy a jogszabály minimumkövetelmények bevezetésére irányul, és nem nagymértékű harmonizációra. A 21. cikk (2) bekezdése előírja a tagállamok számára, hogy biztosítsák, hogy a tőzsdei tájékoztatóban szereplő információk pontosságáért való felelősség vonatkozzon „az I. mellékletben szereplő A. és B. formának 1.1. pontjában meghatározott, a tőzsdei tájékoztatóért felelős személyekre.” E formák 1.1. pontja egyszerűen a tőzsdei tájékoztatóért felelős személyekkel kapcsolatos információk közlését írja elő a tájékoztatóban. Nem gondolom, hogy e rendelkezések együttes joghatása meggátolná a tagállamokat abban, hogy megállapítsák az ilyen információkért felelős személyek kategóriáit. Az 1.1 pont azon előírásának, amely szerint a felelősöket fel kell tüntetni a tájékoztatóban, nyilvánvalóan az a célja, hogy védje az erre az információra támaszkodó befektetőket(18), nem pedig az, hogy kizárja azon, a nemzeti jogban világosan, felelősként megjelölt személyek felelősségét, akik bármilyen okból nem szerepelnek a tájékoztatóban.
36. Emellett véleményem szerint a 2001/34 irányelvből nem következik, hogy az a tagállam, amely kialakította a tájékoztatóban szereplő pontatlan vagy félrevezető információkért felelős személyek bizonyos kategóriáit, ne alkalmazhatna e személyekkel szemben olyan büntető vagy közigazgatási szankciókat, mint a szóban forgó szankciók, ha pontatlan vagy hiányos információkat tettek közzé.
37. Végül meg kell jegyeznem, hogy a 2001/34 irányelv 21. cikkét a jelen ügy alapeljárására okot adó tények bekövetkezése óta felváltotta a 2003/71 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése, illetve 6. cikkének (1) bekezdése(19) . Mind a görög, mind az olasz kormány jelentősnek tartja a 2003/71 irányelvet. A görög kormány előadta, hogy ez az irányelv nyilvánvalóan a lehető legmagasabb szintű harmonizációt irányozza elő, ugyanakkor nem szabályozza egységesen a tőzsdei tájékoztatóban szereplő információkért való felelősséget, hanem a tagállamok hatáskörébe utalja azt. Emellett a 2003/71 irányelv nem sorolja fel kimerítően a felelős személyeket, csak azt írja elő, hogy az „ legalább” (20) a felsorolt személyeket terheli. Az olasz kormány előadja, hogy a közigazgatási szankciórendszert csak a 2003/71 irányelv 25. cikke alakította ki, amely nyilvánvalóan nem korlátozza e szankciók alkalmazását a tájékoztatóért formálisan „felelős” személyek körére.
38. A 2003/71 irányelv 6. cikkének (1) bekezdése valójában kifejezetten kimondja, hogy a tagállamok a tájékoztatóban adott információért való felelősséget az ott felsoroltaknál szélesebb személyi körre is kiterjeszthetik, illetve a 25. cikk (1) bekezdésének szövege is tágabb kört határoz meg. Ugyanakkor, mivel a jelen ügy egyik rendelkezést sem érinti, nem javasolom, hogy azok értelmezésére támaszkodjunk.
Végkövetkeztetések
39. A fentiek alapján azt javasolom a Bíróságnak, hogy a Symvoulio tis Epikrateias által előterjesztett kérdésre a következő választ adja:
Az értékpapírok hivatalos tőzsdei jegyzésre történő bevezetéséről és az ilyen értékpapírokról közzéteendő információkról szóló 2001/34 európai parlamenti és tanácsi irányelv 21. cikke nem zárja ki, hogy amennyiben az értékpapírok hivatalos tőzsdei jegyzésre történő bevezetése érdekében közzétett tájékoztatóban szereplő információk pontatlannak vagy megtévesztőnek bizonyulnak, a nemzeti jogalkotó nemcsak a tájékoztatóban kifejezetten felelősként megjelölt személyekkel szemben, hanem a tőzsdére bevezetett értékpapír kibocsátójával és – megkülönböztetés nélkül – a kibocsátó igazgatósági tagjaival szemben is kiszabható közigazgatási szankciókat állapítson meg, függetlenül attól, hogy ez utóbbiakat a fenti értelemben felelős személyként jelölték‑e meg.
(1) .
(2)  –	HL 2001. L 184., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 4. kötet, 24. o.
(3)  –	HL 1979. L 66., 21. o.
(4)  –	HL 1980. L 100., 1. o.
(5)  –	A másik kettő: a hivatalos tőzsdei jegyzésre bevezetett részvényekkel rendelkező társaságok által rendszeresen közzéteendő információkról szóló, 1982. február 15‑i 82/121/EGK tanácsi irányelv (HL 1982. L 48., 26. o.) és a tőzsdén jegyzett társaságok jelentős tulajdoni részesedésének megszerzése vagy elidegenítése esetén közzéteendő információkról szóló, 1988. december 12‑i 88/627/EGK tanácsi irányelv (HL 1988. L 348., 62. o.).
(6)  –	Zavarba ejtő tény, hogy angolul a „prospectus” kifejezést hagyományosan (a közelmúltbeli elkülönült szabályozásig) olyan, korábban nem jegyzett értékpapírokról szóló dokumentumokra alkalmazták, amelyeket először hoztak nyilvánosan forgalomba, függetlenül attól, hogy azokat később jegyezni kellett‑e. E dokumentum neve franciául is „prospectus”, ugyanakkor különbséget tesznek „prospectus d’émission’ és „prospectus d’admission’ között. A két dokumentum tartalmára, formájára, elfogadására és közzétételére vonatkozó feltételeket mára harmonizálta az értékpapírok nyilvános kibocsátásakor vagy piaci bevezetésekor közzéteendő tájékoztatóról és a 2001/34/EK irányelv módosításáról szóló, 2003. november 4‑i 2003/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2003. L 345., 64. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 6. kötet, 356. o.) (valamint angolul most mindkét dokumentum elnevezése „prospectus”, legalábbis a közösségi jogban). A jelen ügyben az alapeljárásra okot adó tények a 2003/71 irányelv hatálybalépése (illetve elfogadása) előtt merültek fel.
(7)  –	Lásd az (1) preambulumbekezdést. A lényeges rendelkezések ennek megfelelően nem változtak. A 2001/34 irányelv III. melléklete tartalmaz egy megfelelőségi táblázatot, amely az irányelv minden rendelkezése vonatkozásában tartalmazza az egységes szerkezetbe foglalt négy irányelvben található megfelelő eredeti rendelkezéseket.
(8)  – Az (5)–(7) preambulumbekezdés megegyezik a 79/279 irányelv (4)–(6) preambulumbekezdésével, a (9)–(11) preambulumbekezdés pedig megegyezik a 80/390 irányelv (2)–(4) preambulumbekezdésével.
(9)  –	Hivatkozás a 6. lábjegyzetben.
(10)  –	Hivatalos Közlöny A 125. o.
(11)  –	A 1969/1991. sz. törvény 72. cikkének (2) bekezdését időközben a 3340/2005. sz. törvény hatályon kívül helyezte. Ennek azonban nincs kihatása a jelen ügyre.
(12)  –	Kiemelés tőlem.
(13)  –	Proposition de directive du Conseil concernant le contenu, le contrôle et la diffusion du prospectus à publier lors de l’admission à la cote officielle d’une bourse de valeurs de titres émis par des sociétés au sens de l’article 58 alinéa 2 du traité (HL 1972. C 131., 61. o.).
(14)  –	Lásd a javaslat negyedik preambulumbekezdését, amely lényegében véve megegyezik a 2001/34 irányelv (11) preambulumbekezdésével.
(15)  –	Lásd Samuel Suckow: The European Prospectus, American Journal of Comparative Law, 1975, 50. o., 52. pont, Richard M. Buxbaum és Klaus Hopt, Legal Harmonisation and the Business Enterprise (1988), 189‑192. o., Vanessa Edwards, EC Company Law (1999), 233. o., és Niamh Moloney, EC Securities Regulation (2002), 64. o.
(16)  –	Kelt 2000. november 9‑én, elérhető a Bizottság honlapján a következő internetcímen: http://ec.europa.eu/internal_market/securities/docs/lamfalussy/wisemen/initial‑report‑wise‑men_en.pdf.
(17)  –	A 15. oldalon.
(18)  –	Lásd a 2001/34 irányelv (9)‑(11) preambulumbekezdését.
(19)  –	Lásd a 2003/71 irányelv 27. cikkének (1) bekezdését.
(20)  –	Kiemelés tőlem.