62024CC0483
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT
JULIANE KOKOTT
föredraget den 9 oktober 2025 (
1
)
Mål C‑483/24
Procureur général près la Cour d’appel de Liège
mot
Aldi SA
(begäran om förhandsavgörande från Cour de cassation (Belgien))
”Begäran om förhandsavgörande – Skydd för folkhälsan – Livsmedelshygien – Förordning (EG) nr 852/2004 – Förordning (EG) nr 178/2002 – Livsmedelsföretagares skyldigheter – Fynd av spår av skadedjur i butiker och lagerlokaler – Fastställandet av en överträdelse”
I. Inledning
1.
Är fynd av spår av skadedjur i en livsmedelsföretagares butiker och lager i sig tillräckligt för att fastställa en överträdelse av hygienreglerna i förordning (EG) nr 852/2004 om livsmedelshygien (
2
), eller måste den behöriga myndigheten snarare bevisa att den berörda livsmedelsföretagaren inte har iakttagit de skyldigheter avseende vidtagande av åtgärder som föreskrivs i den förordningen?
2.
Detta är den fråga som Cour de cassation (Högsta domstolen, Belgien) har hänskjutit till EU-domstolen inom ramen för förevarande begäran om förhandsavgörande.
II. Tillämpliga bestämmelser
A.
Grundförordningen om livsmedel
3.
Förordningen om livsmedelshygien, vars tolkning har begärts i förevarande fall, hänvisar på flertalet ställen till förordning (EG) nr 178/2002 om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet (
3
).
4.
Skäl 30 i grundförordningen om livsmedel har följande lydelse:
”En livsmedelsföretagare är mest lämpad att utforma ett säkert system för att tillhandahålla livsmedel och garantera att de livsmedel som tillhandahålls är säkra. Företagaren bör därför ha det primära juridiska ansvaret för att garantera livsmedelssäkerhet. …”
5.
Artikel 17 i grundförordningen om livsmedel, med rubriken ”Skyldigheter”, har följande lydelse:
”1.   Livsmedels- och foderföretagare på alla stadier i produktions-, bearbetnings- och distributionskedjan skall i de företag de har ansvar för se till att livsmedel och foder uppfyller de krav i livsmedelslagstiftningen som är tillämpliga för deras verksamhet och skall kontrollera att dessa krav uppfylls.
2.   Medlemsstaterna skall införa livsmedelslagstiftning samt övervaka och kontrollera att livsmedels- och foderföretagarna uppfyller de relevanta kraven i livsmedelslagstiftningen på alla stadier i produktions-, bearbetnings- och distributionskedjan.
De skall i detta syfte upprätthålla ett system för officiella kontroller och andra åtgärder med hänsyn till omständigheterna, däribland information till allmänheten om livsmedels- och fodersäkerhet och riskerna med livsmedel och foder, övervakning av livsmedels- och fodersäkerheten och annan övervakning på alla stadier i produktions-, bearbetnings- och distributionskedjan.
Medlemsstaterna skall också fastställa bestämmelser om vilka åtgärder och påföljder som gäller för överträdelser av livsmedels- och foderlagstiftningen. De åtgärder och påföljder som föreskrivs skall vara effektiva, proportionella och avskräckande.”
B.
Förordningen om livsmedelshygien
6.
Skäl 1 i förordningen om livsmedelshygien hänvisar till grundförordningen om livsmedel.
”Genomförandet av en hög skyddsnivå för människors liv och hälsa är ett av de grundläggande målen med livsmedelslagstiftningen enligt [grundförordningen om livsmedel]. …”
7.
Skäl 7 i förordningen om livsmedelshygien hänvisar till syftet med förordningen.
”Huvudsyftet med de nya allmänna reglerna och de särskilda hygienreglerna är att säkerställa en hög nivå på konsumentskyddet med avseende på livsmedelssäkerhet.”
8.
Artikel 1.1 a i förordningen om livsmedelshygien har följande lydelse:
”Det primära ansvaret för livsmedelssäkerheten ligger hos livsmedelsföretagarna.”
9.
I artikel 3 i förordningen om livsmedelshygien föreskrivs följande:
”Livsmedelsföretagare skall se till att alla de led i produktions-, bearbetnings- och distributionskedjan för livsmedel som de ansvarar för uppfyller de relevanta hygienkraven i denna förordning.”
10.
I artikel 4 i ovannämnda förordning, med rubriken ”Allmänna och särskilda hygienkrav”, anges i punkt 2 a ”[l]ivsmedelsföretagare som bedriver verksamhet i ett led i produktions-, bearbetnings- och distributionskedjan för livsmedel … skall uppfylla de allmänna hygienkraven i bilaga II”.
11.
I artikel 5 i förordningen om livsmedelshygien, med rubriken ”Faroanalys och kritiska styrpunkter” hänvisas det i punkterna 1 och 2 till HACCP (
4
)-principerna, vilka anger vad som är god hygienpraxis.
12.
Punkt 2 c i kapitel I i bilaga II till förordningen om livsmedelshygien har följande lydelse:
”Lokalernas planering, utformning, konstruktion, placering och storlek skall
…
c)
möjliggöra god livsmedelshygien, vilket bland annat innebär skydd mot kontaminering och i synnerhet skadedjursbekämpning”.
13.
Punkt 1 a i kapitel V i bilaga II anger följande:
”Alla föremål, tillbehör och all utrustning som kommer i kontakt med livsmedel skall
a)
rengöras effektivt och, när det är nödvändigt, desinficeras; rengöring och desinficering skall ske tillräckligt ofta för att förhindra risk för kontaminering”.
14.
Punkterna 2–4 i kapitel IX i bilaga II har följande lydelse:
”2.
Råvaror och alla ingredienser som förvaras på ett livsmedelsföretag skall förvaras under lämpliga förhållanden som förhindrar förskämning och skyddar mot kontaminering.
3.
Livsmedel skall i alla led i produktions-, bearbetnings- och distributionskedjan skyddas mot kontaminering som kan göra livsmedlen otjänliga, skadliga för hälsan eller kontaminerade på ett sådant sätt att de inte rimligen kan konsumeras i det skick i vilket de befinner sig.
4.
Adekvata förfaranden skall finnas för att bekämpa skadedjur. Adekvata förfaranden skall även finnas för att förhindra att husdjur får tillträde till platser där livsmedel bereds, hanteras eller lagras (eller, i de särskilda fall den behöriga myndigheten tillåter sådant tillträde, för att förhindra kontaminering).”
III. Bakgrund och begäran om förhandsavgörande
15.
Begäran om förhandsavgörande grundar sig på ett brottmål som inletts av den belgiska åklagarmyndigheten mot livsmedelsföretaget Aldi SA.
16.
Vid kontroller som genomfördes mellan åren 2020 och 2022 konstaterade Agence fédérale pour la sécurité de la chaîne alimentaire (AFSCA) (Belgien) (den federala myndigheten för säkerhet i livsmedelskedjan) vid flera tillfällen oegentligheter i flera av Aldis affärer och lager. Flera av de berörda lokalerna undersöktes på nytt med flera månaders mellanrum varvid det konstaterades att oegentligheterna kvarstod.
17.
På plats, både på de hyllor som konsumenterna har tillgång till och i lagerlokalerna, hittades smuts, produkter som var angripna av skadedjur, livsmedel som var nedsmutsade av avföring, urin och hår, skadedjursspillning och döda möss.
18.
AFSCA kritiserade dessutom att det saknades ett kontrollsystem för mottagande av varor i vissa lokaler, vilket AFSCA redan tidigare hade påtalat.
19.
Vid en av dessa inspektioner, under vilken det påträffades avföring från gnagare och döda möss, hade en kontroll utförts strax dessförinnan av ett skadedjursbekämpningsföretag.
20.
Den belgiska åklagarmyndigheten anklagade därpå Aldi för att ha åsidosatt artikel 4 i och bilaga II till förordningen om livsmedelshygien samt artikel 9.3 i kungligt dekretet av den 22 februari 2001 om organisation av kontroller som utförs av den federala myndigheten för säkerhet i livsmedelskedjan och som ändrar olika rättsliga bestämmelser.
21.
Tribunal correctionnel du Luxembourg, division Neufchâteau (brottmålsdomstolen för Luxembourg, avdelningen för Neufchâteau (Belgien) ogillade åtalet på samtliga punkter genom dom av den 15 mars 2023. Åklagarmyndigheten överklagade den domen.
22.
Cour d’appel de Liège (Appellationsdomstolen i Liège, Belgien) fastställde emellertid domen i första instans. Enligt den domstolen innehåller förordningen om livsmedelshygien endast skyldigheter för livsmedelsföretagare. Enbart förekomsten av spår och av avföring från skadedjur utgör inte i sig ett åsidosättande av denna förordning. Åklagarmyndigheten har överklagat domen från Cour d’appel de Liège (Appellationsdomstolen i Liège).
23.
Mot denna bakgrund beslutade Cour de cassation (Högsta domstolen, Belgien) att vilandeförklara målet och ställa följande fråga till EU-domstolen:
”Innebär de skyldigheter som föreskrivs i artikel 4.2 i [förordningen om livsmedelshygien] samt i bilaga II till denna förordning, närmare bestämt i punkt 2 c i kapitel I, punkt 1 a i kapitel V och punkterna 2–4 i kapitel IX, att livsmedelsföretagare inom parti- och detaljhandeln åläggs en skyldighet att uppnå ett visst resultat, så att det, utom i fall av force majeure, yttre orsaker eller oundvikligt vållande, räcker att det konstateras spår eller spillning av skadedjur i butiker och lager för att fastställa en överträdelse av nämnda förordning, eller har livsmedelsföretagare endast en skyldighet att vidta vissa åtgärder, det vill säga att göra allt som står i deras makt för att förhindra förekomsten av skadedjur, med följd att det inte räcker att den nationella myndigheten konstaterar spår eller spillning av skadedjur i butiker och lager för att det ska anses föreligga en överträdelse av nämnda förordning?”
24.
Aldi, den belgiska, den franska, den grekiska, den irländska, den luxemburgska, den nederländska och den polska regeringen samt Europeiska kommissionen har inkommit med skriftliga yttranden i denna fråga i förfarandet vid domstolen. Samma parter, med undantag för den luxemburgska, den nederländska och den polska regeringen, var även företrädda vid förhandlingen den 25 juni 2025.
IV. Rättslig bedömning
A.
Upptagande till prövning
25.
Aldi har gjort gällande att tolkningsfrågan delvis inte kan tas upp till sakprövning. Begäran om förhandsavgörande avser nämligen delvis bestämmelser i bilaga II till förordningen om livsmedelshygien vilka inte är föremål för åtalet mot Aldi i Belgien. Dessa bestämmelser är således inte relevanta för målet vid den nationella domstolen.
26.
Enligt fast rättspraxis ankommer det uteslutande på de nationella domstolarna att mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i målet bedöma såväl om ett förhandsavgörande är nödvändigt för att döma i saken som relevansen av de frågor som ställs till EU-domstolen, varvid de frågor som ställs av nationella domstolar ska presumeras vara relevanta. EU-domstolen är följaktligen i princip skyldig att meddela ett förhandsavgörande när den fråga som ställts avser tolkningen eller giltigheten av en unionsrättslig regel, såvida det inte visar sig att den begärda tolkningen inte har något samband med de verkliga omständigheterna eller saken i det nationella målet eller då frågorna är hypotetiska eller EU-domstolen inte har tillgång till sådana uppgifter om de faktiska eller rättsliga omständigheterna som är nödvändiga för att kunna ge ett användbart svar på den fråga som ställts till den. (
5
)
27.
Detta är inte fallet i förevarande mål. Som jag kommer att visa nedan är alla de olika hygienreglerna i bilaga II till förordningen om livsmedelshygien sammankopplade, eftersom de syftar till att uppnå det gemensamma målet att garantera livsmedelssäkerheten. De ska därför tolkas i sitt sammanhang.
28.
Aldi har vidare gjort gällande att den hänskjutande domstolen i själva verket inte har begärt en tolkning av unionsrätten, utan att dess fråga avser tolkningen av den belgiska straffrätten mot bakgrund av de påföljder som Aldi har ålagts.
29.
Även denna invändning är emellertid ogrundad, eftersom det är uppenbart att begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av förordningen om livsmedelshygien, som i sin tur hänvisar till grundförordningen om livsmedel. I artikel 17.2 i denna sistnämnda förordning föreskrivs att medlemsstaterna ska fastställa bestämmelser om vilka åtgärder och påföljder som gäller för överträdelser av livsmedels- och foderlagstiftningen, varvid dessa ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Det råder således inget tvivel om att förevarande mål omfattas av unionsrättens tillämpningsområde, även om det nationella målet rör den sanktion som Aldi ålagts.
30.
Aldis invändningar om att förevarande begäran om förhandsavgörande inte kan tas upp till sakprövning kan därför inte godtas.
B.
Prövning i sak
31.
Den hänskjutande domstolen har i sin fråga hänvisat till skillnaden mellan en skyldighet att uppnå resultat och en skyldighet att vidta bästa möjliga åtgärder, vilken är välkänd i de flesta av medlemsstaternas rättsordningar och som domstolen redan har använt sig av. (
6
) Denna åtskillnad syftar till att fastställa huruvida mottagaren av en skyldighet är skyldig att uppnå ett visst resultat eller om det är tillräckligt att denne använder alla tillgängliga medel för att uppnå ett resultat, utan att vara ansvarig för att detta resultat faktiskt uppnås.
32.
I själva förordningen om livsmedelshygien används varken ”skyldighet att uppnå resultat” eller ”skyldighet att vidta bästa möjliga åtgärder”. Den klassificering som den hänskjutande domstolen har föreslagit av de bestämmelser som nämns i tolkningsfrågan i den ena eller den andra kategorin är inte heller möjlig att göra med någon exakthet, eftersom dessa bestämmelser innehåller både krav på åtgärder och krav på resultat.
33.
Den hänskjutande domstolen har använt sig av denna distinktion, eftersom den, såsom den själv har angett i sin tolkningsfråga, vill få klarhet i huruvida fynd av spår av skadedjur i butiker och lagerlokaler, utom i fall av force majeure, orsaker som saknar kausalitet eller oundvikligt vållande, är tillräckligt för att bevisa att hygienreglerna i artikel 4.2 jämförd med bilaga II till förordningen om livsmedelshygien har åsidosatts.
34.
De tidigare instanserna hade nämligen slagit fast att så inte var fallet. I de omtvistade bestämmelserna fastställs endast uppföranderegler som livsmedelsföretagarna är skyldiga att iaktta. Blotta fyndet av spår av skadedjur är således inte tillräcklig för att en överträdelse ska anses föreligga.
35.
Det förefaller således som om tolkningsfrågan huvudsakligen avser frågan huruvida en livsmedelsmyndighet, på grundval av förekomsten av spår av skadedjur, kan dra slutsatsen att de omtvistade hygienreglerna inte har iakttagits, eller i vart fall inte i tillräcklig utsträckning, och att den enbart mot denna bakgrund följaktligen kan konstatera att dessa regler har åsidosatts.
36.
För det första kommer jag att undersöka under vilka omständigheter fyndet av spår av skadedjur kan ligga till grund för slutsatsen att de tillämpliga hygienreglerna inte har iakttagits (1). För det andra kommer jag att redogöra för skälen till att förordningen om livsmedelshygien ska tolkas så, att det under sådana omständigheter som i förevarande mål föreligger en överträdelse (2).
37.
Innan jag går in på dessa aspekter ska det påpekas att den hänskjutande domstolen uttryckligen har begärt en tolkning av vissa bestämmelser i bilaga II till förordningen om livsmedelshygien. I ett mål om förhandsavgörande ankommer det emellertid på EU-domstolen att ge den nationella domstolen ett användbart svar som gör det möjligt för den domstolen att avgöra det mål som den ska pröva. I samband därmed kan EU-domstolen ha anledning att beakta unionsrättsliga bestämmelser som den nationella domstolen inte har hänvisat till i sin fråga (
7
).
38.
Den omständigheten att den hänskjutande domstolen i sina frågor formellt sett har hänvisat till vissa bestämmelser i unionsrätten utgör alltså inte hinder för att EU-domstolen tillhandahåller den hänskjutande domstolen alla uppgifter om unionsrättens tolkning som kan vara användbara vid avgörandet av det nationella målet, genom att från samtliga uppgifter som den hänskjutande domstolen har lämnat, och i synnerhet utifrån skälen i beslutet om hänskjutande, avgöra vilka delar av unionsrätten som behöver tolkas med hänsyn till saken i målet. (
8
)
1. Fynd av spår av skadedjur som bevis på bristande efterlevnad av tillämpliga hygienregler
39.
Den hänskjutande domstolen har i sin tolkningsfråga hänvisat till hygienreglerna i punkt 2 c i kapitel I, punkt 1 a i kapitel V och punkterna 2–4 i kapitel IX i bilaga II till förordningen om livsmedelshygien, vilka livsmedelsföretagare är skyldiga att följa enligt artikel 4.2 i förordningen.
40.
Genom dessa bestämmelser åläggs livsmedelsföretagare inledningsvis skyldigheter i fråga om inredning av lokaler, rengöring och desinficering av föremål som kommer i kontakt med livsmedel, adekvat lagring av livsmedel och skydd mot kontaminering samt bekämpning av skadedjur. Samtidigt fastställs det mål som ska uppnås. Syftet med dessa mål är att säkerställa att livsmedel i alla led skyddas mot kontaminering av skadedjur som skulle göra dem otjänliga som människoföda eller skadliga för hälsan.
41.
Såsom flera av parterna i målet har gjort gällande ska hygienreglerna i bilaga II till förordningen om livsmedelshygien tolkas i enlighet med artikel 3 i denna förordning och artikel 17.1 i grundförordningen om livsmedel. Enligt dessa bestämmelser ska livsmedelsföretagarna se till att tillämpliga hygienregler följs i alla stadier av hanteringen av livsmedel i de företag de har ansvar för, för att säkerställa att livsmedlen är tjänliga som människoföda. (
9
) De ska dessutom kontrollera att dessa krav är uppfyllda.
42.
Huruvida förekomsten av spår av skadedjur räcker för att bevisa att livsmedelsföretagarna har åsidosatt dessa skyldigheter och följaktligen indirekt de omtvistade bestämmelserna i bilaga II till livsmedelsförordningen beror på omfattningen av de spår som påträffats. Det ankommer på den behöriga domstolen att bedöma denna omständighet mot bakgrund av de konkreta omständigheterna i det enskilda fallet.
43.
Således skulle exempelvis en enstaka mus eller ett enstaka spår av skadedjur i ett lager som är otillgängligt för konsumenterna inte räcka för att bevisa att den berörda livsmedelsföretagaren har underlåtit att fullgöra sin skyldighet att säkerställa och övervaka efterlevnaden av de tillämpliga hygienreglerna. Intrång av skadedjur är nämligen nästan oundvikligt när man driver livsmedelsföretag. Det är just av detta skäl som det i de omtvistade hygienreglerna föreskrivs att skydd mot kontaminering av skadedjur och bekämpning av skadedjur måste garanteras.
44.
En enstaka och isolerad förekomst av spår av skadedjur leder därför inte till slutsatsen att det har skett ett åsidosättande av de föreskrivna hygienkraven. I stället bör uppföljande kontroller genomföras för att avgöra om den berörda livsmedelsföretagaren har vidtagit lämpliga åtgärder för att avhjälpa oegentligheterna.
45.
Situationen är helt annorlunda i ett fall som det förevarande, där det, enligt de uppgifter som den hänskjutande domstolen har lämnat, vid upprepade kontroller som utförts med flera månaders mellanrum i flera filialer har konstaterats en omfattande kontaminering med spår av skadedjur i, på och i omedelbar närhet av livsmedel, där de flesta av livsmedlen redan befann sig i det skede då de släpptes ut på marknaden, (
10
) det vill säga var tillgängliga för konsumenterna.
46.
Fyndet av sådana spår av skadedjur gör det nämligen möjligt att dra slutsatsen att det i det berörda livsmedelsföretaget finns ett bestående och strukturellt problem vad gäller efterlevnaden av tillämpliga hygienregler och kontrollen av att dessa följs. Under sådana omständigheter är det således motiverat att slå fast att de omtvistade hygienreglerna (och i förekommande fall andra regler) i bilaga II till förordningen om livsmedelshygien, jämförd med artikel 3 i samma förordning och artikel 17.1 i grundförordningen om livsmedel, har åsidosatts.
47.
Det ankommer på den hänskjutande domstolen att mot bakgrund av de konkreta omständigheterna pröva i vilken utsträckning detta gäller för var och en av de bestämmelser i bilaga II som den har åberopat. Enbart fyndet av spår av skadedjur gör det således i princip inte möjligt att generellt dra slutsatsen att det föreligger ett åsidosättande av skyldigheten att organisera lokalerna på ett sådant sätt att det är möjligt att tillämpa god hygienpraxis, bland annat att förhindra kontaminering och i synnerhet för att bekämpa skadedjur (
11
). I förevarande fall skulle ett sådant åsidosättande emellertid kunna konstateras, bland annat på grund av att de belgiska myndigheterna, enligt begäran om förhandsavgörande, vid flera tillfällen har påtalat att det saknas ett kontrollsystem för mottagande av varor, åtminstone vid vissa av de berörda filialerna. (
12
)
48.
Kravet på att kontaminering ska undvikas genom rengöring och, i förekommande fall, desinficering av föremål som kommer i kontakt med livsmedel, och detta tillräckligt ofta för att förhindra risk för kontaminering, (
13
) är däremot formulerat som en skyldighet att uppnå ett visst resultat. I förevarande fall är det uppenbart, med förbehåll för bekräftelse från den hänskjutande domstolen, att det föreligger en överträdelse, eftersom risken för kontaminering inte bara har uppstått utan till och med har konkretiserats.
49.
Detsamma gäller kraven på att livsmedel ska förvaras under lämpliga förhållanden som förhindrar förskämning och skyddar mot kontaminering, på att livsmedel ska skyddas mot kontaminering som kan göra livsmedlen otjänliga, skadliga för hälsan eller kontaminerade på ett sådant sätt att de inte rimligen kan konsumeras i det skick i vilket de befinner sig, och på att adekvata förfaranden ska finnas för att bekämpa skadedjurutveckling. (
14
)
50.
Såsom flera av parterna i målet har gjort gällande förefaller det dessutom i förevarande fall föreligga ett åsidosättande av skyldigheten att hålla livsmedelslokalerna rena och i gott skick. (
15
)
51.
Ett åsidosättande av bestämmelserna i förordningen om livsmedelshygien kan på sin höjd uteslutas i de fall av force majeure, orsaker som saknar kausalitet eller oundvikligt vållande vilka den hänskjutande domstolen har hänvisat till, det vill säga omständigheter som den som åberopar dem inte kan råda över. (
16
) I sådana fall ankommer det på den berörda livsmedelsföretagaren att visa att sådana omständigheter föreligger och att bevisa att skadedjurskontamineringen inte har kunnat undvikas trots att tillämpliga hygienregler har iakttagits. Sådana omständigheter är inte uppenbara i förevarande fall, med förbehåll för den hänskjutande domstolens prövning.
52.
Domstolen har visserligen redan slagit fast att vid prövningen av ett åsidosättande av bilaga II till livsmedelshygienförordningen får de HACCP-principer som anges i artikel 5 i denna förordning, i vilken det anges vilka förfaranden för god hygienpraxis och kontroll som Aldi och den hänskjutande domstolen har hänvisat till i det nationella målet, inte fråntas sin ändamålsenliga verkan. De åtgärder som en aktör vidtar i enlighet med dessa bestämmelser för att förhindra kontaminering ska således beaktas. (
17
) I det förfarandet var föremålet för tvisten emellertid en abstrakt risk för smitta. I förevarande fall framgår det däremot av begäran om förhandsavgörande att det redan har förekommit omfattande och varaktiga kontamineringar.
53.
Under dessa omständigheter skulle det strida mot ett effektivt genomförande av unionsrätten om livsmedelshygien om den behöriga kontrollmyndigheten, för att konstatera en överträdelse av förordningen om livsmedelshygien, hade tvingats visa att den berörda livsmedelsföretagaren inte följt tillämpliga hygienregler.
2. Livsmedelsföretagarens ansvar
54.
Enligt artikel 1.1 a i förordningen om livsmedelshygien ligger primära ansvaret för livsmedelssäkerheten hos livsmedelsföretagarna. Såsom anges i skäl 30 i grundförordningen är livsmedelsföretagaren den som är mest lämpad att garantera att de livsmedel som tillhandahålls är säkra.
55.
För att uppnå målet med lagstiftningen om livsmedelshygien, nämligen en hög skyddsnivå för konsumenternas liv och hälsa, (
18
) är det enligt artikel 14.1 i grundförordningen om livsmedel förbjudet att släppa ut livsmedel som inte är säkra på marknaden. Enligt punkt 2 i denna bestämmelse ska livsmedel som är skadliga för hälsan eller som på grund av kontaminering är otjänliga som människoföda anses som farliga. (
19
)
56.
Med förbehåll för den nationella domstolens prövning har de livsmedel som kontaminerats av de spår av skadedjur som påträffats i förevarande mål blivit otjänliga som människoföda till följd av denna kontaminering och till största delen redan släppts ut på marknaden.
57.
Domstolen har redan slagit fast att när det gäller målet att inte släppa ut kontaminerade livsmedel på marknaden är livsmedelsföretagarna skyldiga att uppnå ett visst resultat. (
20
)
58.
Av detta följer, såsom domstolen också har konstaterat, att unionsrätten inte ens utgör hinder för ett system med strikt ansvar för livsmedelsföretagare. I det målet åtalades en sådan företagare för att ha släppt ut ett kontaminerat livsmedel på marknaden, trots att det hade tillverkats och förpackats i vakuum av ett annat företag. (
21
)
59.
Av detta följer att det i ett fall som det förevarande, där farliga livsmedel, med förbehåll för den hänskjutande domstolens prövning, har släppts ut på marknaden på grund av ett åsidosättande av tillämpliga hygienregler, ett åsidosättande som styrks av omfattande och varaktiga fynd av spår av skadedjur, är än mer motiverat att åtala livsmedelsföretagaren i detta avseende, utan att myndigheten därutöver behöver bevisa att de relevanta hygienreglerna inte har iakttagits.
60.
Det ankommer på den behöriga domstolen att, med beaktande av arten och allvaret av den påföljd som konkret har ålagts i förevarande fall, bedöma huruvida denna påföljd är effektiv, proportionerlig och avskräckande, såsom krävs enligt artikel 17.2 i grundförordningen om livsmedel. Det är i detta skede (och inte vid fastställandet av en överträdelse) som den behöriga domstolen i förekommande fall kan beakta de åtgärder för att bekämpa skadedjur som Aldi har vidtagit och som åberopats till dess försvar.
V. Förslag till avgörande
61.
Av de skäl som anges ovan föreslår jag att domstolen ska besvara tolkningsfrågan från Cour de cassation (Högsta domstolen, Belgien) på följande sätt:
Artikel 4.2, punkt 2 c i kapitel I i bilaga II, punkt 1 a i kapitel V, punkterna 2–4 i kapitel IX, jämförda med artikel 3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 852/2004 av den 29 april 2004 om livsmedelshygien, i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EU) 2021/382 av den 3 mars 2021, och artiklarna 14.1 och 17.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet, i dess senaste lydelse enligt kommissionens delegerade förordning (EU) 2024/908 av den 17 januari 2024,
ska tolkas så,
att en kontaminering av skadedjur, som konstaterats vid flera tillfällen under flera månader och som gör livsmedel otjänliga som människoföda, i, på och i omedelbar närhet av livsmedel som är i ett skede då det släpps ut på marknaden, kan utgöra bevis för att en livsmedelsföretagare har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt hygienreglerna i lagstiftningen om livsmedelshygien.
(
1
)	Originalspråk: franska.
(
2
)	Europaparlamentets och rådets förordning av den 29 april 2004 om livsmedelshygien (EUT L 139, 2004, s. 1), i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EU) 2021/382 av den 3 mars 2021 (EUT L 74, 2021, s. 3) (nedan kallad grundförordningen om livsmedel).
(
3
)	Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 (EGT L 31, 2002, s. 1), i dess lydelse enligt kommissionens delegerade förordning (EU) 2024/908 av den 17 januari 2024 (EUT L, 2024/908) (nedan kallad grundförordningen om livsmedel).
(
4
)	Denna akronym anger principerna för faroanalys och kritiska styrpunkter ”Hazard Analysis and Critical Control Points principles”, cf. https://food.ec.europa.eu/food-safety/biological-safety/food-hygiene/legislation_en).
(
5
)	Dom av den 19 december 1968, De Cicco (19/68, EU:C:1968:56, REG. 1968, s. 689 och 698), dom av den 15 december 1995, Bosman (C‑415/93, EU:C:1995:463, punkterna 59–61), och dom av den 19 juni 2025, Lubreczlik (C‑396/24, EU:C:2025:460, punkt 47).
(
6
)	Se, exempelvis, dom av den 12 september 2019, A m.fl. (C‑347/17, EU:C:2019:720, punkt 53 och följande punkter), och dom av den 16 mars 2023, Beobank (C‑351/21, EU:C:2023:215, punkt 53 och följande punkter).
(
7
)	Se dom av den 1 augusti 2025, Alace och Canpelli (C‑758/24 och C‑759/24, EU:C:2025:591, punkt 44 och där angiven rättspraxis).
(
8
)	Se dom av den 1 augusti 2025, Alace och Canpelli (C‑758/24 och C‑759/24, EU:C:2025:591, punkt 45 och där angiven rättspraxis).
(
9
)	Enligt artikel 2.1 a i förordningen om livsmedelshygien avses med livsmedelshygien ”de åtgärder och villkor som är nödvändiga för att bemästra faror och säkerställa att livsmedel är tjänliga med hänsyn till deras avsedda användningsområde”.
(
10
)	Enligt artikel 3.8 i grundförordningen om livsmedel avses med utsläppande på marknaden ”innehav av livsmedel eller foder för försäljning, inbegripet utbjudande till försäljning eller varje annan form av överlåtelse, kostnadsfri eller inte, samt försäljning, distribution och andra former av överlåtelse”.
(
11
)	Punkt 2 c i kapitel I i bilaga II till förordningen om livsmedelshygien.
(
12
)	Se punkt 18 i förevarande förslag till avgörande.
(
13
)	Punkt 1 a i kapitel V i bilaga II till förordningen om livsmedelshygien.
(
14
)	Punkterna 2–4 i kapitel IX i bilaga II till förordningen om livsmedelshygien.
(
15
)	Punkt 1 i kapitel I i bilaga II till förordningen om livsmedelshygien.
(
16
)	Se, för ett liknande resonemang, dom av den 25 januari 2017, Vilkas (C‑640/15, EU:C:2017:39, punkt 53).
(
17
)	Dom av den 6 oktober 2011, Albrecht m.fl. (C‑382/10, EU:C:2011:639, punkt 21 och följande punkter).
(
18
)	Se skälen 1 och 7 i förordningen om livsmedelshygien.
(
19
)	I artikel 14.5 i grundförordningen om livsmedel föreskrivs att ”[n]är man fastställer om ett livsmedel är otjänligt som människoföda skall det tas hänsyn till om livsmedlet är olämpligt som människoföda i enlighet med dess avsedda användningsområde, eftersom det kan vara förorenat antingen genom främmande ämnen eller på annat sätt, eller genom förruttnelse, försämring eller nedbrytning”. Enligt artikel 2.1 f i förordningen om livsmedelshygien avses med ”kontaminering””förekomst eller införande av en fara”. Enligt artikel 3.14 i grundförordningen om livsmedel avses med ”fara” en ”biologisk, kemisk eller fysikalisk agens i eller i form av livsmedel eller foder som skulle kunna ha en negativ hälsoeffekt”.
(
20
)	Se, för ett liknande resonemang, dom av den 13 november 2014, Reindl och MPREIS Warenvertriebs (C‑443/13, EU:C:2014:2370, punkt 28), och dom av den 12 september 2019, A m.fl. (C‑347/17, EU:C:2019:720, punkterna 58–60).
(
21
)	Dom av den 13 november 2014, Reindl och MPREIS Warenvertriebs (C‑443/13, EU:C:2014:2370, punkterna 18 och 34–43). Se, för ett liknande resonemang, dom av den 9 februari 2012, Urbán (C‑210/10, EU:C:2012:64, punkterna 47 och 48 samt där angiven rättspraxis).