62024TJ0289_RES
Mål T‑289/24
Brasserie Nationale (tidigare Brasseries Funck-Bricher och Bofferding)ochMunhowen SA
mot
Europeiska kommissionen
Tribunalens dom (sjätte avdelningen i utökad sammansättning) av den 2 juli 2025
”Konkurrens – Koncentrationer – Grossistmarknader för drycker – Artikel 22 i förordning (EG) nr 139/2004 – Begäran om hänskjutande till kommissionen från en medlemsstats konkurrensmyndighet som enligt den nationella lagstiftningen saknar behörighet att undersöka koncentrationen – Kommissionens beslut att undersöka koncentrationen – Frist för att framställa begäran om hänskjutande – Begreppet ’kom till den berörda medlemsstatens kännedom’ – Underrättelse till de berörda företagen om begäran om hänskjutande – Språkregler – Frist för delgivning av kommissionens beslut att undersöka koncentrationen – Inverkan på handeln mellan medlemsstater – Risk för påtaglig konkurrenspåverkan – Huruvida ett hänskjutande är lämpligt”
Domstolsförfarande – Parternas företrädare – Talan väckt av en privaträttslig juridisk person – Skyldighet att låta sig företrädas av en advokat som är tillräckligt fristående från den juridiska personen – Sökandebolaget företräds av en advokat som är styrelseordförande i sökandebolaget – Otillåtet
(Domstolens stadga, artiklarna 19 tredje stycket och 53)
(se punkterna 31–35)
Företagskoncentrationer – Kommissionens undersökning – En nationell konkurrensmyndighet begär att en koncentration ska hänskjutas till kommissionen – Begäran om hänskjutande enligt artikel 22 i förordning nr 139/2004 – Kommissionens skyldighet att underrätta de berörda företagen om begäran om hänskjutande – Underrättelsen är författad på ett annat språk än det officiella språket i den medlemsstat där det berörda företaget är hemmahörande – Åsidosättande av tillämpliga språkregler – Avsaknad av skadliga konsekvenser för det berörda företaget – Åsidosättandet av språkreglerna påverkar inte det administrativa förfarandets rättsenlighet
(Rådets förordningar nr 1, artikel 3, och nr 139/2004, artikel 22)
(se punkterna 38–48)
Företagskoncentrationer – Kommissionens undersökning – En nationell konkurrensmyndighet begär att en koncentration ska hänskjutas till kommissionen – Begäran om hänskjutande enligt artikel 22 i förordning nr 139/2004 – Koncentration som inte är anmälningspliktig i den medlemsstat som begärt hänskjutande – Frist för att framställa begäran om hänskjutande – Den tidpunkt då fristen börjar löpa – Den dag den berörda medlemsstaten fick kännedom om koncentrationen – Begreppet ”kom till den berörda medlemsstatens kännedom”
(Rådets förordning nr 139/2004, artikel 22.1)
(se punkterna 52–54 och 58–76)
Företagskoncentrationer – Kommissionens undersökning – En nationell konkurrensmyndighet begär att en koncentration ska hänskjutas till kommissionen – Begäran om hänskjutande enligt artikel 22 i förordning nr 139/2004 – Kommissionens skyldighet att underrätta de berörda företagen om begäran om hänskjutande – Omfattning
(Rådets förordning nr 139/2004, artikel 22.2)
(se punkterna 101–111)
Företagskoncentrationer – Kommissionens undersökning – En nationell konkurrensmyndighet begär att en koncentration ska hänskjutas till kommissionen – Begäran om hänskjutande enligt artikel 22 i förordning nr 139/2004 – Kommissionens skyldighet att underrätta de berörda företagen om sitt beslut rörande begäran om hänskjutande – Omfattning
(Rådets förordning nr 139/2004, artikel 22.3)
(se punkterna 115–124)
Företagskoncentrationer – Kommissionens undersökning – En nationell konkurrensmyndighet begär att en koncentration ska hänskjutas till kommissionen – Begäran om hänskjutande enligt artikel 22 i förordning nr 139/2004 – Kommissionens skyldighet att underrätta de berörda företagen om begäran om hänskjutande – Kommissionens skyldighet att höra de berörda företagen innan den fattar ett beslut rörande begäran om hänskjutande
(Rådets förordning nr 139/2004, artikel 22.2 och 22.3)
(se punkterna 132 och 133)
Företagskoncentrationer – Kommissionens undersökning – En nationell konkurrensmyndighet begär att en koncentration ska hänskjutas till kommissionen – Begäran om hänskjutande enligt artikel 22 i förordning nr 139/2004 – Kommissionens undersökning av koncentrationen – Villkor – Inverkan på handeln mellan medlemsstaterna – Kriterium – Koncentration som kan ha en märkbar inverkan på handelsflödet mellan medlemsstaterna – Kommissionens utrymme för skönsmässig bedömning – Uppenbart oriktig bedömning
(Rådets förordning nr 139/2004, artikel 22.2 och 22.3)
(se punkterna 143–170)
Företagskoncentrationer – Kommissionens undersökning – En nationell konkurrensmyndighet begär att en koncentration ska hänskjutas till kommissionen – Begäran om hänskjutande enligt artikel 22 i förordning nr 139/2004 – Kommissionens undersökning av koncentrationen – Villkor – Risk för påtaglig konkurrenspåverkan i den medlemsstat som begärt hänskjutande – Kriterium – Verklig risk att koncentrationen medför betydande negativa effekter för konkurrensen inom nämnda territorium – Kommissionens utrymme för skönsmässig bedömning – Uppenbart oriktig bedömning
(Rådets förordning nr 139/2004, artikel 22.2 och 22.3)
(se punkterna 177–183, 198–201 och 213–215)
Företagskoncentrationer – Kommissionens undersökning – En nationell konkurrensmyndighet begär att en koncentration ska hänskjutas till kommissionen – Begäran om hänskjutande enligt artikel 22 i förordning nr 139/2004 – Kommissionens undersökning av koncentrationen – De formella och materiella villkoren är uppfyllda – Kommissionens utrymme för skönsmässig bedömning när den beslutar att undersöka koncentrationen
(Rådets förordning nr 139/2004, artikel 22)
(se punkterna 220–224)
Resumé
Tribunalen, i utökad sammansättning, ogillar talan om ogiltigförklaring av Europeiska kommissionens beslut (
1
) att bifalla begäran från Storhertigdömet Luxemburgs konkurrensmyndighet (nedan kallad konkurrensmyndigheten i Luxemburg) om att pröva huruvida en koncentration som har tillkännagetts av det luxemburgska bolaget Brasserie Nationale är förenlig med den inre marknaden. I detta sammanhang preciserar tribunalen när den frist som föreskrivs i förordning nr 139/2004 (
2
) för en nationell konkurrensmyndighets framställande av en sådan begäran börjar löpa.
Den 22 december 2023 kontaktade Brasserie Nationale, som är verksamt inom tillverkning av öl och mineralvatten, konkurrensmyndigheten i Luxemburg för att informera om att dess helägda luxemburgska dotterbolag Munhowen hade för avsikt att förvärva Boissons Heintz. Såväl Munhowen som Boissons Heintz, som också har sitt säte i Luxemburg, är verksamma inom grossisthandel med drycker i Luxemburg och i angränsande regioner i Frankrike och Belgien, vad gäller Munhowen, men endast i Luxemburg, vad gäller Boissons Heintz.
Den tillkännagivna koncentrationen hade ingen unionsdimension, i den mening som avses i artikel 1 i förordning 139/2004, och behövde därför inte anmälas till kommissionen. Eftersom det inte finns något system för kontroll av företagskoncentrationer i Luxemburg, förelåg inte heller någon sådan anmälningsskyldighet i denna medlemsstat. Koncentrationen krävde inte heller någon anmälan i någon annan medlemsstat i Europeiska unionen eller i någon av de andra stater som är parter i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES).
Den 7 februari 2024 begärde konkurrensmyndigheten i Luxemburg, efter flera kontakter med Brasserie Nationale, Munhowen och tredje man, att kommissionen skulle undersöka den aktuella koncentrationen enligt artikel 22.1 i förordning nr 139/2004 (nedan kallad begäran om hänskjutande).
Den 8 februari 2024 underrättade kommissionen konkurrensmyndigheterna i de övriga medlemsstaterna och Europeiska frihandelssammanslutningens övervakningsmyndighet om begäran om hänskjutande. Vid utgången av fristen hade emellertid ingen medlemsstat eller stat som är part i EES-avtalet ansökt om att få ansluta sig till begäran om hänskjutande.
Genom skrivelse samma dag underrättade kommissionen Brasserie Nationale om begäran om hänskjutande och bad detta bolag att inkomma med ett yttrande. Den 9 februari 2024 översände kommissionen denna skrivelse till Brasserie Nationales och Munhowens rättsliga ombud.
Efter att ha mottagit Brasserie Nationales yttrande över begäran om hänskjutande biföll kommissionen denna begäran genom beslut av den 14 mars 2024.
Brasserie Nationale och dess dotterbolag Munhowen väckte då talan om ogiltigförklaring av detta beslut vid tribunalen.
Tribunalens bedömning
Till stöd för sin talan anförde sökandebolagen bland annat att konkurrensmyndigheten i Luxemburg hade framställt en begäran om hänskjutande till kommissionen efter utgången av den frist som var tillämplig enligt förordning nr 139/2004.
Tribunalen påpekar i detta avseende att enligt artikel 22.1 andra stycket i förordning nr 139/2004 ska ”[e]n begäran [om hänskjutande] framställas inom 15 arbetsdagar från den dag då koncentrationen anmäldes eller, om någon anmälan inte krävs, på annat sätt kom till den berörda medlemsstatens kännedom”. Tribunalen påpekar att det, eftersom det inte finns något system för kontroll av företagskoncentrationer i Luxemburg, inte krävdes någon anmälan av den aktuella företagskoncentrationen i denna medlemsstat. Således var utgångspunkten för fristen på 15 arbetsdagar, i förevarande mål, dagen då konkurrensmyndigheten i Luxemburg fick kännedom om denna koncentration.
I det angripna beslutet bekräftade kommissionen emellertid att tidsfristen på 15 arbetsdagar hade iakttagits, med motiveringen att koncentrationen meddelades konkurrensmyndigheten i Luxemburg tidigast den 17 januari 2024, det vill säga det datum då konkurrensmyndigheten för första gången erhöll relevanta uppgifter om denna koncentration och dess effekter som gjorde det möjligt för den att, preliminärt, bedöma huruvida villkoren för en begäran om hänskjutande, enligt artikel 22.1 första stycket i förordning nr 139/2004 var uppfyllda.
Dessa argument från kommissionens sida bestreds emellertid av sökandebolagen, som gjorde gällande att för att en koncentration ska ha ”kommit till den berörda medlemsstatens kännedom”, i den mening som avses i artikel 22.1 andra stycket i förordning nr 139/2004, krävs inte en aktiv överföring av relevanta upplysningar som gör det möjligt för den nationella konkurrensmyndigheten att göra en preliminär bedömning av huruvida villkoren för en begäran om hänskjutande är uppfyllda.
Med hänvisning till fast rättspraxis erinrar tribunalen om att innebörden av begreppet ”kommit till den berörda medlemsstatens kännedom”, i den mening som avses i artikel 22.1 andra stycket i förordning nr 139/2004, ska fastställas på grundval av en bokstavlig, kontextuell, teleologisk och historisk tolkning av denna bestämmelse.
Efter att ha konstaterat att de olika språkversionerna av denna bestämmelse inte sammanfaller, påpekar tribunalen således att det historiskt sett var nödvändigt att använda uttrycket ”kom till medlemsstatens kännedom” i denna bestämmelse för att göra det möjligt för de medlemsstater som inte har en nationell lagstiftning om kontroll av koncentrationer att begära att kommissionen kontrollerar koncentrationer som kan få negativa effekter på deras territorium, när dessa koncentrationer även påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Utöver detta historiska perspektiv, gör denna tolkning emellertid inte det möjligt att klargöra lydelsen i artikel 22.1 andra stycket i förordning nr 139/2004.
En kontextuell tolkning av artikel 22.1 andra stycket i förordning nr 139/2004 visar däremot att uttrycket ”kom till den berörda medlemsstatens kännedom”, ska tolkas så, att det måste bestå i ett aktivt överlämnande av information till den behöriga myndigheten i den berörda medlemsstaten, så att denna kan göra en preliminär bedömning av de villkor som föreskrivs i första stycket i denna punkt, under vilka en begäran om hänskjutande kan framställas.
Denna kontextuella tolkning bekräftas av en teleologisk tolkning av artikel 22.1 andra stycket i förordning nr 139/2004, eftersom den gör det möjligt att säkerställa att koncentrationer kontrolleras inom tidsfrister som är förenliga med både kravet på god förvaltning och affärslivets krav.
Eftersom denna tolkning säkerställer att den tidpunkt då den frist som föreskrivs i artikel 22.1 andra stycket i förordning nr 139/2004 börjar löpa är tydligt definierad, är den även motiverad mot bakgrund av rättssäkerhetsprincipen.
Tribunalen drar således slutsatsen att med begreppet ”kom till den berörda medlemsstatens kännedom”, i den mening som avses i artikel 22.1 andra stycket i förordning nr 139/2004, till sin form, ska förstås som en aktiv överföring av relevanta upplysningar till den behöriga myndigheten i den berörda medlemsstaten, och, till sitt innehåll, omfatta tillräckliga upplysningar för att tillåta denna myndighet att göra en preliminär bedömning av de villkor som föreskrivs i första stycket i denna artikel. Mot denna bakgrund är det irrelevant huruvida dessa upplysningar har lämnats av det berörda företaget eller av tredje man eller av någon annan källa.
Mot bakgrund av det ovan anförda konstaterar tribunalen att i avsaknad av bevis på att alla relevanta upplysningar aktivt sändes till konkurrensmyndigheten i Luxemburg, före den 17 januari 2024, för en preliminär bedömning av villkoren i artikel 22.1 första stycket i förordning nr 139/2004, kan kommissionen inte klandras för att, i punkt 28 i det angripna beslutet, ha fastställt detta datum som utgångspunkt för fristen på 15 arbetsdagar, såsom föreskrivs i andra stycket i denna artikel.
Tribunalen underkänner dessutom den grund för ogiltigförklaring som ifrågasätter kommissionens konstaterande i det angripna beslutet att det, eftersom det inte fanns något system för kontroll av koncentrationer i Luxemburg, var lämpligt att godta begäran om hänskjutande och att detta godtagande var förenligt med kommissionens utrymme för skönsmässig bedömning.
Sökandebolagen hade i detta sammanhang understrukit att artikel 22 i förordning nr 139/2004 utgör ett rättsligt system vars tillämpningsvillkor föreskrivs i artikel 22.3 i samma förordning. Det finns inget utrymme för överväganden om lämplighet i ett sådant system, varför frågan om huruvida detta godtagande var lämpligt inte är aktuell.
Efter att ha erinrat om att artikel 22 i förordning nr 139/2004 gör det möjligt för Storhertigdömet Luxemburg att hänskjuta prövningen av en koncentration till kommissionen, och detta trots att det inte finns någon nationell lagstiftning om kontroll av koncentrationer i denna medlemsstat, understryker tribunalen att kommissionen, enligt punkt 3 i denna artikel, ”får” besluta att undersöka en koncentration som är föremål för en sådan begäran om hänskjutande om de formella och materiella villkor som föreskrivs i denna bestämmelse är uppfyllda.
Härav följer att dessa villkor måste vara uppfyllda för att en begäran om hänskjutande ska godtas, men ordet ”får” visar att kommissionen inte har någon skyldighet att godta den. I förevarande fall hade kommissionen således rätt att bedöma huruvida hänskjutandet av koncentrationen var lämpligt med beaktande av de omständigheter som kännetecknar den konkreta situationen.
Mot bakgrund av det ovan anförda och efter att ha underkänt sökandebolagens övriga invändningar ogillar tribunalen talan om ogiltigförklaring i dess helhet.
(
1
)	Europeiska kommissionens beslut C(2024) 1788 final av den 14 mars 2024, antaget med stöd av artikel 22.3 i rådets förordning (EG) nr 139/2004 av den 20 januari 2004 om kontroll av företagskoncentrationer (EUT L 24, 2004, s. 1) och artikel 57 i EES-avtalet (nedan kallat det angripna beslutet).
(
2
)	Rådets förordning (EG) nr 139/2004 av den 20 januari 2004 om kontroll av företagskoncentrationer (EUT L 24, 2004, s. 1).