61995CJ0302_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-302/95,
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään oikeudellinen neuvonantaja Dominique Maidani ja oikeudellisen yksikön virkamies Laura Pignataro, prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg,
kantajana,
vastaan
Italian tasavalta, asiamiehenään ulkoasiainministeriön diplomaattisten riita-asioiden osaston osastopäällikkö, professori Umberto Leanza, jota avustaa valtionasiamies Pier Giorgio Ferri, prosessiosoite Luxemburgissa Italian suurlähetystö, 5 rue Marie-Adelaïde,
vastaajana,
jossa kantaja vaatii toteamaan, että Italian tasavalta ei ole noudattanut yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21 päivänä toukokuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY (EYVL L 135, s. 40) ja EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ainakaan ole ilmoittanut komissiolle tällaisista toimenpiteistä,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(viides jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. C. Moitinho de Almeida sekä tuomarit L. Sevón (esittelevä tuomari), D. A. O. Edward, P. Jann ja M. Wathelet,
julkisasiamies: P. Léger,
kirjaaja: R. Grass,
ottaen huomioon esittelevän tuomarin kertomuksen,
kuultuaan julkisasiamiehen 5.11.1996 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1 Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 25.9.1995 ja jossa vaaditaan toteamaan, että Italian tasavalta ei ole noudattanut yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21 päivänä toukokuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY (EYVL L 135, s. 40) ja EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ainakaan ole ilmoittanut komissiolle tällaisista toimenpiteistä.
2 Direktiivin 91/271/ETY 19 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on saatettava kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30.6.1993, ja niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
3 Koska komissio ei ollut saanut mitään ilmoitusta direktiivin 91/271/ETY täytäntöönpanotoimenpiteistä Italian oikeusjärjestyksessä eikä sillä ollut tiedossaan mitään muutakaan seikkaa, josta se olisi voinut päätellä Italian tasavallan täyttäneen velvoitteensa, komissio vaati 9.8.1993 päivätyssä kirjeessä Italian tasavaltaa esittämään huomautuksensa kahden kuukauden määräajassa. Kyseisessä kirjeessä täsmennettiin, että vaikka Italian hallitus arvioisi voimassaolevien kansallisten säädösten jo olevan direktiivin 91/271/ETY mukaisia, sen oli kuitenkin ilmoitettava näistä säädöksistä komissiolle.
4 Koska tähän viralliseen huomautukseen ei vastattu, komissio lähetti 27.12.1994 Italian tasavallalle perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisesti perustellun lausunnon, jossa Italian tasavaltaa kehotettiin toteuttamaan direktiivistä 91/271/ETY johtuvien velvoitteiden noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa kyseisen perustellun lausunnon tiedoksiantamisesta.
5 Koska Italian tasavalta ei vastannut tähän perusteltuun lausuntoon, komissio nosti esillä olevan kanteen.
6 Vastineessaan Italian hallitus korostaa, että direktiivin 91/271/ETY alaa on säännelty Italiassa vesien suojelusta pilaantumiselta 10.5.1976 annetulla lailla nro 319 (jäljempänä laki 319/76). Direktiivissä säädetyistä pääasiallisista toimenpiteistä ympäristön, ja erityisesti vesiluonnonvarojen, vahingoittamisen estämiseksi on jo säädetty kyseisessä laissa. Italian hallitus katsoo, että kyseisen lain säännöksiä sovelletaan eri alueiden antamissa säännöissä, sillä niillä on vesiä koskevissa kysymyksissä lainsäädännöllinen ja hallinnollinen toimivalta.
7 Kuitenkin Italian hallitus myöntää, että direktiivin 91/271/ETY täydellinen täytäntöönpano edellyttää vielä näiden sisäisten sääntöjen mukauttamista erityisesti direktiivin liitteissä säädettyihin vaatimuksiin. Tämä täytäntöönpano tapahtuisi kuitenkin
erittäin nopeasti valtuusasetuksen antamisella.
8 Italian hallitus lisää, että odottaessaan direktiivin 91/271/ETY lopullista täytäntöönpanoa se on 17.3.1995 antamallaan valtuusasetuksella (GUR -nro 132, 8.6.1995) vaatinut alueita noudattamaan kyseisen direktiivin periaatteita ja edellytyksiä, jotka koskevat julkisten viemärien jätevesiä ja yksityisten laitosten jätevesiä, joita ei johdeta julkisiin viemäreihin. Näillä perusteilla Italian tasavalta arvioi täyttäneensä direktiivin täytäntöönpanoa koskevan velvoitteensa ainakin osittain ja sitoutuu panemaan direktiivin 91/271/ETY täydellisesti täytäntöön.
9 Kantajan vastauksessaan komissio toteaa, että Italian hallituksen mainitsemat laki 319/76 ja valtuusasetus eivät ole direktiivin 91/271/ETY täytäntöönpanotoimenpiteitä. Laissa 319/76, sellaisena kuin se on muutettuna, rajoitutaan näet jätevesiä koskevien periaatteiden esittämiseen ja jätetään alueiden ja maakuntien huoleksi se, että ne panevat täytäntöön sekä täydentävän säätelyn että laissa säädetyt yleiset edellytykset ja säännöt. Lisäksi komissio korostaa, että sille ei ole ilmoitettu tämän lain alueellisia täytäntöönpanosäädöksiä, ja siten sillä ei ole tiedossaan mitään seikkaa, josta se voisi varmistaa Italian tasavallan noudattaneen direktiiviä.
10 Tältä osin on todettava, ettei Italian tasavalta kiistä sitä, että direktiivissä 91/271/ETY säädetyn määräajan päättyessä se ei ollut saattanut voimaan direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
11 Niiden muutoksien osalta, joita lakiin 319/76 tehtiin 17.3.1995 annetulla valtuusasetuksella nro 79, jonka mukaan alueiden on noudatettava direktiivissä 91/271/ETY säädettyjä periaatteita ja edellytyksiä, Italian tasavalta toteaa, että direktiivin täydellinen täytäntöönpano edellyttää vielä muita toimenpiteitä.
12 Joka tapauksessa näitä vuonna 1995 tehtyjä muutoksia ei voida ottaa huomioon arvioitaessa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen olemassaoloa. Asetus nro 79 on nimittäin annettu 17.3.1995, eli sen jälkeen, kun asiaan liittyvien oikeudenkäyntiasiakirjojen mukaan viimeistään 11.1.1995 tiedoksiannetun perustellun lausunnon mukainen kahden kuukauden määräaika päättyi.
13 Arvioitaessa sitä, onko jäsenvaltio jättänyt jäsenyysvelvoitteitaan noudattamatta, otetaan vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se on perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä, eikä yhteisöjen tuomioistuin voi ottaa huomioon tämän jälkeen tapahtuneita muutoksia (ks. erityisesti asia C-289/94, komissio v. Italia, tuomio 17.9.1996, 20 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
14 Siten on todettava, että Italian tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 91/271/ETY
19 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
15 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Komissio on vaatinut Italian tasavallan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Koska Italian tasavalta on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(viides jaosto)
on antanut seuraavan tuomiolauselman:
1) Italian tasavalta ei ole noudattanut yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21 päivänä toukokuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY 19 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
2) Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.