61981CJ0306_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning indgaaet til Domstolens justitskontor den 1 . december 1981 har Constantin Verros, presseattaché ved den graeske ambassade i Bruxelles, anlagt sag dels med paastand om annullation af en afgoerelse truffet af en udvaelgelseskommission ved Europa-Parlamentet den 7 . august 1981, hvorved denne afviste at tage den ansoegning i betragtning, som sagsoegeren havde indgivet til stillingen som graesksproget kontorchef i generaldirektoratet for informations- og pressetjeneste i Europa-Parlamentet med ansvar for informationskontoret i Athen, dels med paastand om annullation af udnaevnelsen af den person, der blev valgt med virkning fra 1 . januar 1982 .
2 Ved meddelelse om ledig stilling, bekendtgjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende den 18 . juni 1981, meddelte Parlamentet, at det agtede at ansaette en graesksproget kontorchef som ansvarlig for informationskontoret i Athen .
3 Denne meddelelse om ledig stilling indeholdt en detaljeret beskrivelse af kontorchefens opgaver samt af de krav, der stilledes til ansoegere til den ledige stilling ; det bemaerkes, at retsgrundlaget for den valgte procedure ikke var omtalt, og at der heller ikke var angivet nogen aldersgraense .
4 Under det konstituerende moede fastsatte udvaelgelseskommissionen kriterierne for udvaelgelsen af ansoegerne og besluttede bl.a ., at ansoegerne skulle vaere »mellem 35 og 50 aar« ( dvs . vaere foedt mellem den 1 . 8 . 1931 og den 1 .
8 . 1946)« .
5 Sagsoegeren, som var foedt den 15 . april 1947, indgav ansoegning samtidig med 145 andre ansoegere . Under henvisning til den aldersgraense, der var fastsat, meddelte formanden for udvaelgelseskomissionen ved skrivelse af 7 . august 1981 sagsoegeren, at hans ansoegning ikke var blevet taget i betragtning .
6 Efter at en klage fra sagsoegeren over denne afgoerelse, som var indbragt i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 2, var blevet afvist, anlagde sagsoegeren denne sag .
7 Sagsoegeren har til stoette for sine paastande fremsat tre anbringender, hvoraf det foerste stoettes paa en overtraedelse af artikel 5, stk . 1, i bilag III til vedtaegten, idet udvaelgelseskommissionen foejede aldersbetingelsen til de betingelser, der var fastsat i meddelelsen om den ledige stilling ; det andet anbringende stoettes paa en overtraedelse af artikel 1, stk . 1, litra g ), i bilag III til vedtaegten, idet aldersgraensen ikke var angivet som en eventuel betingelse for adgang til stillingen i den meddelelse om den ledige stilling, der var udsendt af Parlamentets administration ; det tredje anbringende stoettes paa en overtraedelse af vedtaegtens artikel 29, stk . 2, idet de materielle betingelser for anvendelsen af denne artikel ikke var angivet .
Formaliteten vedroerende det andet og tredje anbringende
8 Parlamentet har gjort gaeldende, at det andet og tredje anbringende, som er fremsat for foerste gang i replikken, boer betragtes som nye anbringender, og derfor ikke kan proeves af Domstolen .
9 Artikel 42, stk . 1, i Domstolens procesreglement forbyder fremfoerelse af nye soegsmaalsgrunde og indsigelser under sagens behandling, medmindre disse stoettes paa retlige eller faktiske omstaendigheder, som er kommet frem under den skriftlige behandling . Imidlertid har Domstolen i dom af 30 . september 1982 ( Amylum mod Raadet, sag 108/81, Sml . 1982, s . 3107 ) udtalt, at et anbringende, som udgoer »en udvidelse af et anbringende, der tidligere er fremfoert« direkte eller indirekte i staevningen, boer admitteres .
10 Det maa fastslaas, at det andet anbringende er naert forbundet med det foerste anbringende, der stoettes paa overtraedelse af artikel 5, stk . 1, i bilag III til vedtaegten, og som er paaberaabt i staevningen ; under disse omstaendigheder boer dette andet anbringende, der indirekte udgoer en del af det foerste anbringende, admitteres .
11 Hvad angaar det tredje anbringende optraeder dette for foerste gang i replikken, idet den overtraedelse af vedtaegtens artikel 29, stk . 2, hvorpaa det stoettes, hverken er naevnt eller indirekte indeholdt i staevningen .
12 Dette anbringende er altsaa helt nyt og vil foelgelig vaere at afvise .
Realiteten
13 Til stoette for de to foerste anbringender har sagsoegeren anfoert, at den anfaegtede afgoerelse ikke kunne baseres paa alderskriteriet, eftersom dette kriterium, der ikke var omtalt i meddelelsen om den ledige stilling, blev foejet til a posteriori af udvaelgelseskommissionen, som saaledes vilkaarligt aendrede betingelserne for adgangen til den stilling, der skulle besaettes .
14 Parlamentet har heroverfor gjort gaeldende, at de anfoerte bestemmelser i bilag III til vedtaegten om meddelelser om udvaelgelsesproever ikke finder anvendelse, fordi der i det foreliggende tilfaelde er tale om den saerlige ansaettelsesprocedure, der er fastsat i artikel 29, stk . 2, og ikke om ansaettelsesproceduren efter vedtaegtens artikel 29, stk . 1 . Denne artikel indeholder ingen naermere regler om den saerlige procedure, den giver mulighed for at anvende, men overlader det til ansaettelsesmyndigheden at vaelge den mest hensigtsmaessige procedure til besaettelse af den ledige stilling . Under disse omstaendigheder var den anvendte procedure ikke undergivet noget krav om en hel eller delvis forudgaaende offentliggoerelse af de kriterier, der gjaldt .
15 Det fremgaar af sagens akter, at den ansaettelsesprocedure, der er anvendt i det foreliggende tilfaelde, faktisk er den procedure, der er fastsat i artikel 29, stk . 2, og ikke den udvaelgelsesprocedure, der er foreskrevet i artiklerne 27 og 29, stk . 1, og som reguleres af bilag III til vedtaegten . Domstolen har ingen grund til at anfaegte Parlamentets ret til i det foreliggende tilfaelde at anvende den valgte procedure .
16 Ansaettelsesmyndigheden er ikke ved denne saerlige procedure forpligtet til at anvende bestemmelserne i bilag III til vedtaegten angaaende meddelelser om udvaelgelsesproever . Derfor kan den ogsaa under proceduren anvende kriterier, der ikke er fastsat i meddelelsen om den ledige stilling, idet disse kriterier ikke skal bekendtgoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende . Dette gaelder ogsaa en udvaelgelseskommission, som ansaettelsesmyndigheden har delegeret sin udvaelgelsesret til .
17 Hvad angaar sagsoegerens argument om, at ansaettelsesmyndigheden er forpligtet til at overholde alle reglerne i bilag III vedroerende udvaelgelses proever, fordi den i vidt omfang har stoettet sig til disse regler ved anvendelsen af den saerlige procedure i vedtaegtens artikel 29, stk . 2, bemaerkes desuden, at dette argument ikke holder i denne sag, isaer fordi der ikke ved denne sidstnaevnte procedure bestaar nogen pligt til at overholde reglerne om udvaelgelsesproever ; den omstaendighed, at ansaettelsesmyndigheden har henvist til nogle af disse regler, kan under ingen omstaendigheder paafoere den en forpligtelse .
18 Dette gaelder navnlig forpligtelsen til at anfoere en eventuel aldersgraense i meddelelsen om den ledige stilling . Foelgelig var ansaettelsesmyndigheden ikke forpligtet til udtrykkeligt at naevne denne betingelse i meddelelsen om den ledige stilling . Den var heller ikke forpligtet til selv at fastsaette aldersgraensen, men var berettiget til at delegere sin kompetence hertil til udvaelgelseskommissionen .
19 Heraf foelger, at disse to anbringender ikke kan tages til foelge, og at sagsoegte boer frifindes .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
20 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, bliver den part, der taber sagen, doemt til at betale sagens omkostninger . Ifoelge artikel 69, stk . 3, andet afsnit, kan Domstolen desuagtet paalaegge endog en vindende part at godtgoere den anden part de udgifter, som Domstolen skoenner han har forvoldt modparten unoedvendigt eller af ond vilje .
21 Det maa bemaerkes, at naervaerende sag skyldes den omstaendighed, at Parlamentet ikke i meddelelsen om den ledige stilling angav, at den saerlige ansaettelsesprocedure i vedtaegtens artikel 29, stk . 2, ville blive anvendt i det foreliggende tilfaelde .
22 Ved denne undladelse har Parlamentet fremkaldt en forstaaelig vildfarelse hos sagsoegeren og har unyttigt paafoert ham udgifter til sagsanlaeg ; Parlamentet boer derfor tilpligtes at godtgoere sagsoegeren hans udgifter .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( anden afdeling )
1 . Sagsoegte frifindes .
2.Parlamentet betaler sagens omkostninger, herunder sagsoegerens omkostninger .