61988CJ0132_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 10 . maj 1988, har Kommissionen i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det statueres, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser efter Traktatens artikel 95, stk . 1, idet den gennem opkraevning af en saerlig forbrugsafgift og en saerlig supplerende enhedsafgift har indfoert og opretholdt en afgiftsordning, som indebaerer forskelsbehandling af automobiler med et cylindervolumen paa over 1 800 cm3, der indfoeres fra de oevrige medlemsstater .
2 Kommissionen har paatalt to forhold ved den graeske afgiftsordning for personbiler, nemlig ordningen om den saerlige forbrugsafgift og ordningen om den saerlige supplerende enhedsafgift .
3 De naermere regler vedroerende den saerlige forbrugsafgift, der var gaeldende paa det tidspunkt, da naervaerende sag blev anlagt, fremgaar af en aendring af lov nr . 363 af 22 . juni 1976 om afgiftsordningen for personbiler ( graesk statstidende A 152 ), som blev gennemfoert i 1986 ved artikel 43 i lov nr . 1676 ( graesk statstidende A 204 ). Afgiften skal betales ved koeb eller indfoersel af en bil, uanset om den er ny eller brugt . Afgiften udgoer en vis procentdel af bilens salgspris excl . afgifter . Reglerne om beregning af afgiften er udformet paa en saadan maade, at den naevnte procentdel stiger med bilens cylindervolumen . Progressionen er imidlertid ikke konstant : For det foerste er progressionen stoerre for biler paa over 1 200 cm3 end under, og den er endnu mere udtalt, naar cylindervolumenet overstiger 1 800 cm3, end under denne graense; endvidere er der et spring i afgiften ved 1 201 cm3 og et endnu stoerre spring ved 1 801 cm3 .
4 Reglerne om den saerlige supplerende enhedsafgift findes i artikel 3 i ovennaevnte lov nr . 363 af 22 . juni 1976 . Afgiften skal betales, naar en bil registreres foerste gang, og omfatter baade nye og brugte biler . Den er angivet i drachmer ( DR ). Som den saerlige forbrugsafgift er ogsaa denne afgift progressiv i forhold til bilens cylindervolumen . I to henseender er progressionen ikke konstant : For det foerste stiger afgiften fra og med 1 201 cm3 og endnu mere fra og med 1 801 cm3; endvidere springer afgiften med mere end 50% fra 1 800 til 1 801 cm3 .
5 Ved skrivelse af 16 . september 1986 meddelte Kommissionen Den Hellenske Republik, at afgiftsordningen for personbiler, som omfatter de ovenfor naevnte to afgifter, efter Kommissionens opfattelse er i strid med Traktatens artikel 95 .
6 Kommissionen understregede i den forbindelse foerst, at der i Graekenland kun fremstilles biler med et cylindervolumen paa under 1 600 cm3 . Kommissionen anfoerte, at Domstolen i dommen af 9 . maj 1985, Humblot ( sag 112/84, Sml . 1985, s . 1367 ) udtalte, at en betingelse for, at en progressiv afgift paa biler ikke har diskriminatorisk eller beskyttende virkning, er, at den er baseret paa objektive kriterier og har afbalancerede afgiftstrin . Kommissionen har fastholdt, at hverken den saerlige forbrugsafgift eller den saerlige supplerende enhedsafgift opfylder disse betingelser . Intet objektivt kriterium kan begrunde den meget hoeje afgift, som rammer biler med et cylindervolumen paa over 1 800 cm3, idet alle biler er lignende varer, uanset cylindervolumen .
7 For det andet har Kommissionen anfoert, at Den Hellenske Republik i medfoer af ovennaevnte lov nr . 363 af 22 . juni 1976 begunstiger salget af indenlandsk fremstillede brugte biler . I naevnte lov beregnes den afgiftspligtige vaerdi af indfoerte, brugte biler paa den maade, at prisen for de tilsvarende nye biler nedskrives i forhold til bilens alder, nemlig med 5% pr . aar, idet nedskrivningen dog ikke kan overstige 20 %. Da den faktiske vaerdiforringelse ifoelge Kommissionen er langt stoerre end den, der laegges til grund efter denne ordning med naevnte maksimale nedskrivning, bliver den afgiftspligtige vaerdi for indfoerte, brugte biler for hoej .
8 I aabningsskrivelsen anmodede Kommissionen Den Hellenske Republik om at fremkomme med sine bemaerkninger til de forskellige klagepunkter inden for en frist paa to maaneder .
9 I skrivelse af 15 . december 1986 bestred Den Hellenske Republik Kommissionens klagepunkter . Regeringen understregede, at de to afgifter uden forskel rammer indenlandsk fremstillede og indfoerte biler, og efter et objektivt kriterium, nemlig cylindervolumenet . Regeringen anfoerte naermere, at biler med et cylindervolumen paa over 1 800 cm3 i Graekenland maa betragtes som luksusvarer, der er forbeholdt personer med usaedvanligt hoeje indtaegter, hvorfor saadanne biler lovligt kunne paalaegges en ganske betydelig afgift . Det graeske vejnets daarlige tilstand og de forureningsproblemer, Graekenland slaas med, kan ifoelge den graeske regering begrunde, at man via afgiftslovgivningen soeger at hindre salg af biler med et hoejt cylindervolumen . Den graeske regering anfoerte endvidere, at afgiften ikke alene stiger voldsomt for biler paa over 1 800 cm3, men ogsaa for biler paa over 1 200 cm3 . Da de fleste af de biler, der fremstilles i Graekenland, har et cylindervolumen paa 1 300 cm3, er den omtvistede afgiftsordning ikke udformet paa en saadan maade, at indenlandsk fremstillede biler beskyttes .
10 I den begrundede udtalelse, som Kommissionen fremsatte den 21 . september 1987, og i det svar, som Den Hellenske Republik fremsendte den 30 . november 1987, fastholdt de to parter deres respektive synspunkter .
11 Med hensyn til en mere fyldestgoerende redegoerelse for national lovgivning, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
12 Det skal foerst undersoeges, om klagepunktet vedroerende fastsaettelsen af den afgiftspligtige vaerdi for indfoerte, brugte biler er omfattet af sagen .
13 Paa forespoergsel herom fastholdt Kommissionen under retsmoedet, at dette klagepunkt, som den havde fremsat i aabningsskrivelsen og i den begrundede udtalelse, var blevet gentaget i staevningen . Kommissionen henviste i den forbindelse til afsnit 22 i staevningen, hvori den goer gaeldende, at "ovennaevnte bemaerkninger mutatis mutandis ogsaa gaelder for brugte biler ".
14 Det maa i den forbindelse fastslaas, at bemaerkningerne foer afsnit 22 i staevningen vedroerer progressionen i den saerlige forbrugsafgift og den saerlige supplerende enhedsafgift, men ikke spoergsmaalet om fastsaettelse af den afgiftspligtige vaerdi paa indfoerte, brugte biler .
15 Da Kommissionen ikke i staevningen har fremfoert argumenter til stoette for klagepunktet vedroerende fastsaettelsen af den afgiftspligtige vaerdi for indfoerte, brugte biler, findes det ufornoedent at tage stilling til dette klagepunkt . Sagen omfatter herefter kun klagepunktet vedroerende det brud i progressionen, som den saerlige forbrugsafgift og den saerlige supplerende enhedsafgift udviser, naar cylindervolumenet passerer 1 800 cm3-graensen .
16 Hertil har Den Hellenske Republik under skriftvekslingen gjort gaeldende, at de graenser, som anvendes for de paagaeldende to afgifter, det vil sige 1 200 cm3 og 1 800 cm3, er objektivt begrundede, idet de afspejler de sociale forhold i Graekenland og, til en vis grad, i Europa : biler med et cylindervolumen paa 1 200 cm3 og derunder er beregnet for personer med beskedne indkomster, biler med et cylindervolumen paa mellem 1 201 og 1 800 cm3 koebes af personer med middelindkomster, og biler, hvis cylindervolumen overstiger 1 800 cm3, er forbeholdt personer med meget store indkomster, ikke mindst i Graekenland .
17 Hertil bemaerkes, at Domstolen ikke med hjemmel i Traktatens artikel 95 kan tage stilling til, om et afgiftsniveau, som medlemsstaterne ud fra socialpolitiske overvejelser maatte indfoere for bestemte produkter, er for hoejt . Som Domstolen har fastslaaet, bl.a . i den ovenfor naevnte dom af 9 . maj 1985 i Humblot-sagen, praemisserne 12 og 13, og i dom af 16 . december 1986, Kommissionen mod Italien, praemisserne 8 og 10 ( sag 200/85, Sml . 1986, s . 3953 ), kan medlemsstaterne paa faellesskabsrettens nuvaerende udviklingstrin frit for produkter som biler indfoere en afgiftsordning, hvis satser stiger progressivt efter et objektivt kriterium som f.eks . cylindervolumenet, idet det dog er en betingelse, at et saadant afgiftssystem ikke har nogen diskriminatorisk eller beskyttende virkning .
18 Det skal i den sammenhaeng understreges, at en afgiftsordning ikke kan anses for diskriminatorisk, blot fordi det kun er indfoerte produkter, bl.a . fra andre medlemsstater, der paalaegges den hoejeste afgift ( jfr . dom af 14 . januar 1981, Chemial Farmaceutici mod DAF, praemis 18, sag 140/79, Sml . 1981, s . 1 ).
19 Ved afgoerelsen af, om den saerlige forbrugsafgift og den saerlige supplerende enhedsafgift har diskriminatorisk eller beskyttende virkning, skal det undersoeges, om de naevnte afgifter medfoerer, at forbrugerne undlader at koebe biler med et cylindervolumen paa over 1 800 cm3, der alle fremstilles i udlandet, og i stedet vaelger biler, der fremstilles i Graekenland .
20 Hvis det antages, at den omtvistede afgiftsordning medfoerer, at visse forbrugere faktisk undlader at koebe biler med et cylindervolumen paa over 1 800 cm3, vil forbrugerne vaelge enten en bil med et cylindervolumen paa mellem 1 600 og 1 800 cm3 eller en bil med et cylindervolumen paa under 1 600 cm3 . Alle modeller i foerstnaevnte gruppe fremstilles i udlandet, mens den anden gruppe omfatter baade udenlandsk og graesk fremstillede biler . Kommissionen findes herefter ikke at have paavist, paa hvilken maade den omtvistede afgiftsordning skulle kunne fremme salget af graesk fremstillede biler .
21 Sagsoegte vil herefter vaere at frifinde .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
22 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger . Kommissionen har tabt sagen og boer derfor betale sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 ) Sagsoegte frifindes .
2 ) Kommissionen betaler sagens omkostninger .