62020CJ0577_RES
Zadeva C-577/20
A
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Korkein hallinto-oikeus (Finska))
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 16. junija 2022
„Predhodno odločanje – Priznavanje poklicnih kvalifikacij – Direktiva 2005/36/ES – Člen 2 – Področje uporabe – Člen 13(2) – Regulirani poklici – Pogoji za pridobitev pravice do dostopa do naziva psihoterapevta v državi članici na podlagi diplome iz psihoterapije, ki jo je izdala univerza s sedežem v drugi državi članici – Člena 45 in 49 PDEU – Svobodi gibanja in ustanavljanja – Presoja enakovrednosti zadevnega izobraževanja – Člen 4(3) PEU – Načelo lojalnega sodelovanja med državami članicami – Izpodbijanje, s strani države članice gostiteljice, stopnje znanja in kvalifikacij, o katerih se lahko na podlagi diplome, izdane v drugi državi članici, domneva – Pogoji“
Prosto gibanje oseb – Svoboda ustanavljanja – Delavci – Priznavanje poklicnih kvalifikacij – Področje uporabe Direktive 2005/36 – Regulirani poklici – Neizpolnjevanje pogoja v zvezi z opravljanjem zadevnega poklica v drugi državi članici – Zahteva za priznanje, vložena v državi članici gostiteljici – Izključitev – Omejitve, ki izhajajo iz ureditve države članice gostiteljice v zvezi z opravljanjem nekaterih dejavnosti – Obveznost navedene države članice, da preveri skladnost med diplomami in kvalifikacijami, zahtevanimi v nacionalnem pravu, in tistimi, ki jih je pridobil prosilec
(člen 49 PDEU; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36, člen 13(2))
(Glej točke 34, 35 in 37, od 40 do 44 in točko 1 izreka.)
Prosto gibanje oseb – Svoboda ustanavljanja – Delavci – Priznavanje poklicnih kvalifikacij – Pravica do opravljanja reguliranega poklica v državi članici gostiteljici – Pristojni organ te države članice, ki mora diplomo, ki jo izda organ druge države članice, šteti za verodostojno – Resni dvomi, ki temeljijo na konkretnih elementih, dokazanih s strani tega organa glede stopnje znanja in kvalifikacij, ki naj bi jih pridobil prosilec – Pravica zadevnega organa, da organ izdajatelj zaprosi za ponovno preučitev utemeljenosti izdaje diplome – Elementi, ki jih lahko sestavljajo informacije, ki jih posredujejo osebe, ki niso organizatorji zadevnega izobraževanja, ali organi druge države članice v okviru svojih nalog – Diskrecijska pravica organa izdajatelja zadevne diplome
(člen 4(3) PEU; člena 45 in 49 PDEU)
(Glej točke od 46 do 52, 54, 55, 57 in točko 2 izreka.)
Povzetek
Oseba A, ki ima finsko državljanstvo, je opravila izobraževanje iz psihologije, ki ga je na Finskem in v finščini organizirala univerza Združenega kraljestva v partnerstvu s finsko družbo ter na koncu katerega ji je ta univerza novembra 2017 izdala diplomo tretje stopnje. Zato je pri Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavisasto (urad za izdajo dovoljenj in nadzor na socialnem in zdravstvenem področju, Finska, v nadaljevanju: Valvira) zaprosila za dovoljenje za opravljanje poklica psihoterapevta, ki je zaščiten po finski zakonodaji. V začetku tega leta so urad Valvira kontaktirali nekdanji udeleženci tega izobraževanja, pri čemer so opozorili na morebitne pomanjkljivosti v zvezi z njegovo dejansko vsebino.
Leta 2018 je urad Valvira zavrnil prošnjo osebe A, ker je menil, da se ne more prepričati, da to izobraževanje izpolnjuje zahteve, ki veljajo za izobraževanje za psihoterapevta na Finskem. Helsingin hallinto-oikeus (upravno sodišče v Helsinkih, Finska) je aprila 2019 zavrnilo tožbo, ki jo je oseba A vložila zoper to odločbo, s katero je potrdilo razlago, ki jo je podal urad Valvira.
Oseba A je nato pri predložitvenem sodišču, Korkein hallinto-oikeus (vrhovno upravno sodišče, Finska), vložila kasacijsko pritožbo. To sodišče poudarja, da poklic psihoterapevta v Združenem kraljestvu ni reguliran in da zadevna oseba, ki poklica psihoterapevta ni opravljala v drugi državi članici, kjer poklic ni reguliran, kot zahteva člen 13(2) Direktive 2005/36 (
1
), ne more uveljavljati pravice do dostopa do tega poklica na Finskem na podlagi te direktive. Vendar se sprašuje, ali bi bilo treba položaj osebe A preučiti tudi glede na načeli prostega gibanja delavcev (
2
) in svobode ustanavljanja (
3
), in če je tako, ali se lahko pristojni organ države članice gostiteljice pri preizkusu enakovrednosti znanja in kvalifikacij opre na druge informacije in ne na tiste, ki jih je predložila univerza, ki je izdala zadevno diplomo.
Sodišče je na prvo od teh vprašanj odgovorilo pritrdilno, saj meni, da je treba prošnjo za dostop do reguliranega poklica, ki je bila vložena v teh okoliščinah, presojati glede na člena 45 ali 49 PDEU. Poleg tega je menilo, da mora pristojni organ države članice gostiteljice, ki mu je predložena taka prošnja, diplomo, ki jo je izdal organ druge države članice, šteti za verodostojno. Ta organ lahko le, če ima resne dvome, ki temeljijo na nekaterih konkretnih elementih, katerih obseg je pojasnilo Sodišče, organu izdajatelju predlaga, naj ponovno preuči utemeljenost izdaje te diplome in jo po potrebi odvzame. Če je zadnjenavedeni ne odvzame, lahko organ države članice gostiteljice le izjemoma, če okoliščine primera očitno kažejo na neverodostojnost zadevne diplome, izpodbija utemeljenost izdaje navedene diplome.
Presoja Sodišča
Prvič, Sodišče pojasnjuje, da zadevni položaj spada na področje uporabe Direktive 2005/36, saj je bilo zadevno dokazilo o formalnih kvalifikacijah izdano v državi članici, ki ni država članica gostiteljica. Vendar je očitno, da zadevna oseba ne izpolnjuje zahteve iz člena 13(2) Direktive 2005/36, da je poklic psihoterapevta opravljala v minimalnem časovnem obdobju iz te določbe, tako da se ne more sklicevati na noben sistem priznavanja poklicnih kvalifikacij, vzpostavljen s to direktivo.
Sodišče je pri presoji položaja osebe A z vidika členov 45 in 49 PDEU opozorilo, da uresničevanje prostega gibanja oseb pomeni, da države članice svojim državljanom, ki so pridobili poklicne kvalifikacije v drugi državi članici, ne morejo zavrniti pravic, ki jih ti določbi priznavata. Poleg tega morajo organi države članice, ki odločajo o prošnji za dovoljenje za opravljanje reguliranega poklica upoštevati vse diplome, spričevala in druga dokazila ter upoštevne izkušnje zadevne osebe, primerjati kompetence, ki jih ta dokazila in izkušnje potrjujejo, na eni strani in znanje in kvalifikacije, ki se zahtevajo na podlagi nacionalne zakonodaje, na drugi strani. Ker je to načelo sestavni del temeljnih svoboščin, določenih v Pogodbi DEU, sprejetje direktiv o vzajemnem priznavanju diplom, katerih del je Direktiva 2005/36, ne sme otežiti priznavanja diplom, spričeval in drugih dokazil o formalnih kvalifikacijah v položajih, ki jih te direktive ne zajemajo. Tako mora v položaju, v katerem se ni mogoče sklicevati na nobenega od sistemov priznavanja poklicnih kvalifikacij, uvedenih z Direktivo 2005/36, zadevna država članica gostiteljica glede na člena 45 in 49 PDEU spoštovati svoje obveznosti na področju priznavanja poklicnih kvalifikacij.
Drugič, Sodišče navaja, da mora primerjalni preizkus različnih zgoraj navedenih dokazil in izkušenj organom države članice gostiteljice omogočiti, da se objektivno prepričajo, da tuja diploma potrjuje, ali ima tisti, ki jo je pridobil, znanje in kvalifikacije, ki so vsaj enakovredne, če že ne enake tistim, ki jih potrjuje nacionalna diploma. Ta presoja enakovrednosti tuje diplome mora biti opravljena ob izključnem upoštevanju stopnje znanja in kvalifikacij, o katerih se lahko na podlagi te diplome – glede na naravo in čas trajanja študija in praktičnega usposabljanja, ki se nanj navezuje – domneva, da jih je imetnik tega naziva pridobil. Ker ta primerjava predpostavlja vzajemno zaupanje med državami članicami v izdane nazive, mora organ države članice gostiteljice načeloma diplomo, ki jo je izdal organ druge države članice, šteti za verodostojno. Le kadar ima ta organ resne dvome, ki temeljijo na konkretnih elementih, ki sestavljajo usklajen krog indicev, na podlagi katerih je mogoče sklepati, da diploma, na katero se sklicuje prosilec, ne odraža stopnje znanja in kvalifikacij, za katere lahko domneva, da jo je njihov imetnik pridobil, lahko ta organ organu izdajatelju predlaga, naj ob upoštevanju teh elementov ponovno preuči utemeljenost izdaje te diplome, pri čemer jo mora zadnjenavedeni organ po potrebi odvzeti. Med temi konkretnimi elementi so lahko med drugim informacije, ki jih posredujejo osebe, ki niso organizatorji zadevnega izobraževanja. Če je organ izdajatelj ob upoštevanju navedenih elementov ponovno preučil utemeljenost izdaje te diplome, ne da bi jo odvzel, lahko organ države članice gostiteljice le izjemoma, če okoliščine primera očitno kažejo na neverodostojnost zadevne diplome, izpodbija utemeljenost izdaje navedene diplome.
(
1
)	Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/36/ES z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij (UL L 255, 30.9.2005, str. 22).
(
2
)	Načelo prostega gibanja delavcev je določeno v členu 45 PDEU.
(
3
)	Načelo svobode ustanavljanja pa je urejeno s členom 49 PDEU.