62024CJ0263
SODBA SODIŠČA (deseti senat)
z dne 3. julija 2025 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah – Okvirni sklep 2008/675/PNZ – Člen 3(1) in (2) – Upoštevanje prejšnjih obsodb, izrečenih v drugi državi članici, v novem kazenskem postopku – Pravni učinki, enakovredni prejšnjim nacionalnim obsodbam – Okvirni sklep 2009/315/PNZ – Izmenjava podatkov, izpisanih iz kazenske evidence, med državami članicami – Člen 2(a) – Pojem kazenske obsodbe – Prekrški – Razvrstitev kršitev v nacionalnem pravu – Dejanja, ki po nacionalnem pravu niso kazniva“
V zadevi C‑263/24, [Smiliev] (
i
),
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Rayonen sad Tutrakan (okrožno sodišče v Tutrakanu, Bolgarija) z odločbo z dne 15. aprila 2024, ki je na Sodišče prispela 15. aprila 2024, v kazenskem postopku zoper
YE,
ob udeležbi
Rayonna prokuratura Silistra, Teritorialno otdelenie Tutrakan,
SODIŠČE (deseti senat),
v sestavi D. Gratsias (poročevalec), predsednik senata, E. Regan in J. Passer, sodnika,
generalni pravobranilec: J. Richard de la Tour,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za Evropsko komisijo H. Leupold, J. Vondung in I. Zaloguin, agenti,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi razsojeno brez sklepnih predlogov,
izreka naslednjo
Sodbo
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 3(1) Okvirnega sklepa Sveta 2008/675/PNZ z dne 24. julija 2008 o upoštevanju obsodb med državami članicami Evropske unije v novem kazenskem postopku (UL 2008, L 220, str. 32) v povezavi s členom 2(a) Okvirnega sklepa Sveta 2009/315/PNZ z dne 26. februarja 2009 o organizaciji in vsebini izmenjave informacij iz kazenske evidence med državami članicami (UL 2009, L 93, str. 23), kakor je bil spremenjen z Direktivo (EU) 2019/884 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. aprila 2019 (UL 2019, L 151, str. 143) (v nadaljevanju: Okvirni sklep 2009/315).
2
Ta predlog je bil vložen v okviru kazenskega postopka proti YE, bolgarskemu državljanu, zaradi vožnje motornega vozila brez ustreznega vozniškega dovoljenja v manj kot enem letu po tem, ko mu je bila za ista dejanja izrečena upravna sankcija.
Pravni okvir
Mednarodno pravo
3
Člen 13 Evropske konvencije o medsebojni pravni pomoči v kazenskih zadevah (ETS št. 30), podpisane 20. aprila 1959 v Strasbourgu (v nadaljevanju: Evropska konvencija o medsebojni pravni pomoči), v odstavku 1 določa:
„Zaprošena pogodbenica pošlje izpise in podatke iz kazenske evidence, za katere so jo pravosodni organi pogodbenice zaprosili in so potrebni v kazenski zadevi, v enakem obsegu, kot bi bili ti izpisi in podatki v podobni kazenski zadevi na voljo njenim pravosodnim organom.“
Pravo Unije
Konvencija o medsebojni pravni pomoči med državami članicami
4
Člen 1 Konvencije, ki jo je Svet pripravil na podlagi člena 34 Pogodbe o Evropski uniji, o medsebojni pravni pomoči v kazenskih zadevah med državami članicami Evropske unije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 8, str. 205, v nadaljevanju: Konvencija o medsebojni pravni pomoči med državami članicami), naslovljen „Odnos do drugih konvencij o medsebojni pravni pomoči“, določa:
„1.   Namen te konvencije je dopolniti naslednje določbe in med državami članicami Evropske unije olajšati njihovo uporabo:
(a) [Evropske konvencije o medsebojni pravni pomoči];
[…].“
5
Člen 6 te konvencije, naslovljen „Posredovanje zaprosil za medsebojno pomoč“, v odstavku 1 določa:
„Zaprosila za medsebojno pravno pomoč […] morajo biti v pisni obliki ali na drug način sposobna, da se izdela pisni zapis ob pogojih, ki državi članici prejemnici omogočajo ugotavljanje verodostojnosti. Taka zaprosila se pošiljajo neposredno med sodnimi organi, ki so krajevno pristojna za vložitev in izvrševanje zaprosil, in se po isti poti vračajo nazaj, če ni drugače določeno v tem členu.
[…]“
Okvirni sklep 2008/675
6
V uvodnih izjavah 2, 3, od 5 do 8 in 13 Okvirnega sklepa 2008/675 je navedeno:
„(2)
Svet je 29. novembra 2000 v skladu s sklepi Evropskega sveta iz Tampereja sprejel program ukrepov za izvajanje načela o vzajemnem priznavanju odločb v kazenskih zadevah […], ki predvideva ‚sprejetje enega ali več instrumentov o uvedbi načela, da mora biti sodišču v eni državi članici pri oceni kazenske evidence storilca, ugotavljanju povratništva ter določitvi vrste kazni in načina njene izvršitve omogočeno upoštevati pravnomočne kazenske sodbe, ki so jih izrekla sodišča v drugih državah članicah‘.
(3)
Namen tega okvirnega sklepa je državam članicam naložiti minimalno obveznost upoštevanja obsodb, izrečenih v drugih državah članicah. Državam članicam tako ne preprečuje, da v skladu z nacionalno zakonodajo in ko imajo na voljo informacije, upoštevajo na primer pravnomočne odločbe upravnih organov, zoper katere se je mogoče pritožiti na kazenskem sodišču, ki ugotovi krivdo za kaznivo dejanje ali dejanje, ki je po nacionalni zakonodaji kaznivo kot kršitev predpisov.
[…]
(5)
Treba bi bilo uveljaviti načelo, po katerem bi države članice obsodbam, izrečenim v drugih državah članicah, morale priznati učinke, enakovredne tistim, ki jih priznavajo obsodbam, izrečenim v skladu z nacionalno zakonodajo na njihovih sodiščih, in sicer ne glede na to, ali te učinke nacionalna zakonodaja obravnava kot dejansko stanje ali kot učinke postopkovnega ali materialnega prava. Vendar cilj tega okvirnega sklepa ni uskladiti posledice, ki jih različne nacionalne zakonodaje predvidevajo v zvezi z obstojem prejšnjih obsodb, obveznost upoštevanja prejšnjih obsodb, izrečenih v drugih državah članicah, pa velja le do tiste mere, do katere se prejšnje nacionalne obsodbe upoštevajo po nacionalni zakonodaji.
(6)
V nasprotju z drugimi instrumenti namen tega okvirnega sklepa ni izvrševanje sodnih odločb, izdanih v eni državi članici, v drugi državi članici, marveč naj bi z njim omogočili, da bi prejšnje obsodbe, izrečene v določeni državi članice lahko učinkovale v drugi državi članici, in sicer do tiste mere, do katere takšen učinek prejšnjih nacionalnih obsodb predvideva nacionalna zakonodaja.
Tako ta okvirni sklep ne nalaga obveznosti upoštevanja prejšnjih obsodb v primerih, ko na primer informacije, pridobljene na podlagi veljavnih instrumentov, ne zadostujejo, ko nacionalna obsodba zaradi dejanja, za katero je bila izrečena prejšnja obsodba, ne bi bila mogoča, ali pa ko prej izrečene kazni zadevni nacionalni pravni sistem ne pozna.
(7)
Učinki obsodbe, izrečene v drugi državi članici, bi morali biti enakovredni učinkom nacionalnih odločb, ne glede na to ali gre za predhodni postopek kazenskega postopka, sojenje ali izvršitev kazni.
(8)
Če so v kazenskem postopku v državi članici na voljo informacije o prejšnji obsodbi v drugi državi članici, je treba, kolikor je mogoče, preprečiti, da se zadevna oseba obravnava manj ugodno, kakor če bi bila prejšnja obsodba nacionalna obsodba.
[…]
(13)
Ta okvirni sklep spoštuje različne notranje rešitve in postopke, potrebne za upoštevanje prejšnjih obsodb v drugi državi članici. Izključitev možnosti revizije prejšnje obsodbe državi članici ne preprečuje, da bi izdala odločbo, s katero po potrebi tem prejšnjim obsodbam prizna enakovredne pravne učinke. […]“
7
Člen 1 tega okvirnega sklepa, naslovljen „Vsebina“, v odstavku 1 določa:
„Namen tega okvirnega sklepa je opredeliti pogoje, pod katerimi se v kazenskem postopku proti določeni osebi v državi članici upoštevajo prejšnje obsodbe, izrečene proti isti osebi zaradi drugih dejanj v drugih državah članicah.“
8
Člen 2 navedenega okvirnega sklepa, naslovljen „Opredelitve pojmov“, določa:
„V tem okvirnem sklepu ‚obsodba‘ pomeni vsako pravnomočno kazensko razsodbo, s katero je ugotovljena krivda za kaznivo dejanje.“
9
Člen 3 istega okvirnega sklepa, naslovljen „Upoštevanje obsodbe, izrečene v drugi državi članici, v novem kazenskem postopku“, v odstavkih od 1 do 3 določa:
„1.   Vsaka država članica poskrbi, da se v skladu z nacionalnim pravom v kazenskem postopku proti določeni osebi upoštevajo prejšnje obsodbe, izrečene proti isti osebi zaradi drugih dejanj v drugih državah članicah, v zvezi s katerimi so bile v skladu z veljavnimi instrumenti o vzajemni pravni pomoči ali izmenjavi informacij iz kazenske evidence pridobljene informacije, kolikor se upoštevajo prejšnje nacionalne obsodbe in so priznani enakovredni pravni učinki, kot jih priznavajo prejšnjim nacionalnim obsodbam.
2.   Odstavek 1 se uporablja v predhodnem postopku, med sojenjem in pri izvršitvi sodbe, zlasti v zvezi z veljavnimi postopkovnimi pravili, vključno s tistimi o začasnem pridržanju, opredelitvi kaznivega dejanja, vrsti in višini kazni in pravili, ki urejajo izvršitev odločbe.
3.   Z upoštevanjem prejšnjih obsodb, izrečenih v drugih državah članicah, kot določa odstavek 1, se ne posega v prejšnje obsodbe ali kakršne koli odločitve, povezane z njihovim izvrševanjem v državi, v kateri poteka nov postopek, niti se jih ne razveljavlja ali revidira.“
Okvirni sklep 2009/315
10
V uvodnih izjavah 6 in 10 Okvirnega sklepa 2009/315 je navedeno:
„(6)
[…] Glavni cilj tega okvirnega sklepa je izboljšati izmenjavo informacij o obsodbah […]
[…]
(10)
Ta okvirni sklep ne bi smel vplivati na možnost pravosodnih organov, da v skladu s členom 13 v povezavi s členom 15(3) [Evropske konvencije o medsebojni pravni pomoči] in brez poseganja v člen 6(1) [Konvencije o medsebojni pravni pomoči med državami članicami], neposredno zaprosijo in si pošiljajo informacije iz kazenskih evidenc.“
11
Člen 1 tega okvirnega sklepa, naslovljen „Predmet urejanja“, določa:
„Ta okvirni sklep
(a)
opredeljuje pogoje, na podlagi katerih država članica izreka obsodbe deli informacije o obsodbah z drugimi državami članicami;
(b)
opredeljuje obveznosti države članice izreka obsodbe in države članice državljanstva obsojene osebe (v nadaljnjem besedilu: država članica državljanstva) ter določa postopke za odgovarjanje na zahtevek za informacije iz kazenske evidence;
(c)
vzpostavlja decentraliziran informacijskotehnološki sistem za izmenjavo informacij o obsodbah, ki temelji na podatkovnih zbirkah kazenskih evidenc vsake države članice, tj. evropski informacijski sistem kazenskih evidenc (v nadaljnjem besedilu: sistem ECRIS).“
12
Člen 2 navedenega okvirnega sklepa, naslovljen „Opredelitev pojmov“, določa:
„V tem okvirnem sklepu:
(a)
‚obsodba‘ pomeni vsako pravnomočno odločbo kazenskega sodišča zoper fizično osebo zaradi kaznivega dejanja, kolikor se ta odločba vpiše v kazensko evidenco države članice izreka obsodbe;
[…]
(c)
‚kazenska evidenca‘ pomeni nacionalni register ali registre, v katere se v skladu z nacionalnim pravom vpisujejo obsodbe;
[…].“
13
Člen 4 istega okvirnega sklepa 2009/315, naslovljen „Obveznosti države članice izreka obsodbe“, v odstavku 2 določa:
„Vsak osrednji organ države članice izreka obsodbe v najkrajšem času obvesti osrednje organe drugih držav članic o obsodbah državljanov teh drugih držav članic, ki so bile izrečene na njegovem ozemlju in ki so bile vpisane v kazensko evidenco.
[…]“
14
Člen 7 Okvirnega sklepa 2009/315, naslovljen „Odgovor na zahtevek za informacije o obsodbah“, v odstavku 4 določa:
„Kadar se pri osrednjem organu države članice, ki ni država članica državljanstva, v skladu s členom 6 vloži zahtevek za informacije iz kazenske evidence o obsodbah, izrečenih zoper državljana države članice, zaprošena država članica posreduje te informacije v enakem obsegu, kot je predvideno v členu 13 Evropske konvencije o medsebojni pravni pomoči v kazenskih zadevah.“
Bolgarsko pravo
NK
15
S členom 8(2) Nakazatelen kodeks (kazenski zakonik, v nadaljevanju: NK) je prenesen Okvirni sklep 2008/675. Ta določba se glasi:
„Pravnomočna obsodba, ki je bila sprejeta v drugi državi članici Evropske unije zaradi dejanja, ki je v skladu z [NK] kaznivo dejanje, se upošteva v vsakem kazenskem postopku, ki proti isti osebi teče v Republiki Bolgariji.“
16
Člen 66(1) NK določa:
„Če sodišče osebo obsodi na kazen zapora do treh let, mu lahko izvršitev izrečene kazni izreče pogojno v trajanju od treh do petih let, če oseba ni bila obsojena na kazen zapora za splošno kaznivo dejanje in sodišče odloči, da za dosego namena kaznovanja in predvsem za poboljšanje obsojenca prestajanje kazni ni potrebno.“
17
Člen 78a NK v odstavku 1 določa:
„Sodišče polnoletno osebo oprosti kazenske odgovornosti in ji naloži plačilo globe v višini od [1000] do [5000] [bolgarskih levov (BGN)] [približno od 500 do 2500 EUR], kadar so sočasno izpolnjeni ti pogoji:
(a)
[…] [Z]a kaznivo dejanje je v primeru naklepa določena zaporna kazen do treh let ali druga milejša kazen ali v primeru malomarnosti zaporna kazen do petih let ali druga milejša kazen;
(b)
storilec ni bil obsojen zaradi splošnega kaznivega dejanja in ni bil oproščen kazenske odgovornosti na podlagi tega poglavja;
(c)
premoženjska škoda, ki je bila povzročena s kaznivim dejanjem, je bila povrnjena.“
18
Člen 343c NK določa:
„1.   Kdor vozi motorno vozilo med trajanjem izvajanja kazni prepovedi vožnje motornega vozila, potem ko je bil zaradi enakega dejanja sankcioniran v okviru upravnega postopka, se kaznuje s kaznijo zapora do največ treh let in denarno kaznijo od [200] do [1000] BGN [približno od 100 do 500 EUR].
2.   Kdor v obdobju enega leta po tem, ko mu je v upravnem postopku naložena sankcija zaradi vožnje motornega vozila brez ustreznega vozniškega dovoljenja, stori enako dejanje, se kaznuje s kaznijo zapora od enega do treh let in denarno kaznijo od [500] do [1200] BGN [približno od 250 do 600 EUR].“
19
Člen 345 NK določa:
„1.   Kdor uporabi registrsko tablico, izdano za drugo motorno vozilo, ali registrsko tablico, ki je niso izdali pristojni organi, se kaznuje s kaznijo zapora največ enega leta ali denarno kaznijo od [500] do [1000] BGN [približno od 250 do 500 EUR].
2.   Kazen iz odstavka 1 se uporabi tudi za vsakogar, ki vozi motorno vozilo, ki ni ustrezno registrirano.“
Nakazatelno-protsesualen kodeks
20
Na podlagi člena 247(1) Nakazatelno-protsesualen kodeks (zakonik o kazenskem postopku) (DV št. 86 z dne 28. oktobra 2005) se postopek na prvi stopnji začne z obtožnico ali na podlagi prijave, ki jo vloži žrtev kaznivega dejanja.
Naredba n
o
8 za funktsiite i organizatsiata na deynostta na byurata za sadimost
21
Člen 40 Naredba no 8 za funktsiite i organizatsiata na deynostta na byurata za sadimost (uredba št. 8 o nalogah in organizaciji dejavnosti uradov kazenske evidence) z dne 26. februarja 2008 v odstavku 1 določa:
„Vse obsodbe in upravne sankcije, izrečene na podlagi člena 78a NK, se vpišejo v seznam obsodb […].“
Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
22
YE je bila z zapisnikom z dne 7. marca 2023, z učinkom od 4. maja 2023, naložena upravna sankcija zaradi vožnje motornega vozila brez ustreznega vozniškega dovoljenja. V okviru obravnavane zadeve je obdolžen, da je 25. oktobra 2023 ponovno storil isto dejanje v manj kot enem letu po tem, ko je bil v upravnem postopku za ta dejanja kaznovan, kar je kaznivo dejanje iz člena 343c(2) NK.
23
Zoper YE je bil začet postopek pred Rayonen sad Tutrakan (okrožno sodišče v Tutrakanu, Bolgarija), ki je predložitveno sodišče. Med sodno preiskavo je bilo ugotovljeno, da so nacionalna sodišča zoper YE izrekla več obsodb, in sicer 2. novembra 2023 zaradi uporabe ponarejenega vozniškega dovoljenja, ki je kaznivo dejanje iz člena 316 NK v povezavi s členom 308(1) NK, 7. decembra 2023 za isto kaznivo dejanje, kot je navedeno v točki 22 te sodbe, oziroma 19. januarja 2024 ponovno zaradi uporabe ponarejenega vozniškega dovoljenja. Vse te obsodbe so ustrezale pogojnim zapornim kaznim, izrečenim na podlagi člena 66(1) NK.
24
Poleg tega je predložitveno sodišče na podlagi informacij iz sistema ECRIS ugotovilo, da je bil YE za kršitve cestnoprometnih predpisov obsojen tudi v drugih državah članicah.
25
Tako je na eni strani politierechtbank Vilvoorde (sodišče za prekrške v Vilvoordeju, Belgija) s sodbo z dne 15. novembra 2021, ki je postala pravnomočna 3. januarja 2022, zoper YE izreklo več obsodb v zvezi s kršitvami belgijske zakonodaje, storjenimi 14. junija 2020 v Zaventemu (Belgija).
26
Prvič, YE je bil, ker je na eni strani vozil vozilo, ne da bi bilo to krito z obveznim zavarovanjem civilne odgovornosti, in na drugi strani vozil vozilo, ki ni bilo registrirano ali na katero registrska tablica, izdana ob registraciji, ni bila pritrjena, obsojen na plačilo globe v višini 800 EUR ali, če ta ni plačana v zakonskem roku, na kazen prepovedi vožnje motornega vozila za 30 dni ter na odvzem pravice do vožnje vseh motornih vozil za obdobje enega meseca.
27
Drugič, obsojen je bil na plačilo globe v višini 200 EUR ali, če ta ni plačana v zakonskem roku, na kazen prepovedi vožnje motornega vozila za 30 dni ter na odvzem pravice do vožnje vseh motornih vozil za obdobje 15 dni zaradi uporabe mobilnega telefona kot voznik vozila na javni cesti, ne da bi bilo to vozilo ustavljeno ali parkirano.
28
Tretjič, obsojen je bil na plačilo globe v višini 200 EUR ali, če ta ni plačana v zakonskem roku, na tridnevno zaporno kazen zaradi vožnje po javni cesti z vozilom, registriranim v Belgiji, ki nima veljavnega potrdila o tehničnem pregledu, ustrezne nalepke za tehnični pregled in identifikacijskega poročila, tehničnega lista ali dokumenta o vizualnem pregledu vozila, ki ustreza njegovi uporabi.
29
Na drugi strani je Amtsgericht Prüm (okrajno sodišče v Prümu, Nemčija) s sodbo z dne 16. avgusta 2023, ki je postala pravnomočna 16. septembra 2023, YE naložilo globo v višini 50 EUR zaradi vožnje vozila brez vozniškega dovoljenja ali po odvzemu pravice do vožnje.
30
Predložitveno sodišče je YE s sodbo z dne 15. decembra 2023 ob upoštevanju njegovih prejšnjih obsodb spoznalo za krivega vožnje vozila brez vozniškega dovoljenja ter mu naložilo nepogojno zaporno kazen in plačilo globe.
31
Okrazhen sad Silistra (okrožno sodišče v Silistri, Bolgarija) je 27. februarja 2024 to sodbo razveljavilo in zadevo vrnilo v odločanje drugi sestavi predložitvenega sodišča, pri čemer je temu naložilo, naj preuči, ali imajo sankcije, ki jih je naložilo belgijsko sodišče, pravne učinke.
32
Predložitveno sodišče meni, da je razlaga člena 3(1) Okvirnega sklepa 2008/675 v povezavi s členom 2(a) Okvirnega sklepa 2009/315 potrebna za rešitev zadeve v glavni stvari. Priznanje pravnih učinkov obsodb, izrečenih v Belgiji, in obsodb, izrečenih v Nemčiji, naj bi namreč vplivalo na kazen, ki se lahko naloži obdolžencu, saj so te obsodbe postale pravnomočne na datum dejstev iz postopka v glavni stvari in so torej „prejšnje obsodbe“ v smislu člena 3(1) Okvirnega sklepa 2008/675.
33
Navaja, da se obdolžencu kazenska odgovornost načeloma lahko oprosti in se mu namesto tega naloži upravna sankcija, če ta v skladu s členom 78a(1)(b) NK ni bil obsojen zaradi „splošnega“ kaznivega dejanja. Prav tako naj bi bilo mogoče izvršitev kazni zapora na podlagi člena 66(1) NK izreči pogojno, če obdolženec prej ni bil obsojen na tako kazen zaradi storitve splošnega kaznivega dejanja.
34
Predložitveno sodišče se sprašuje o merilih, na podlagi katerih bo lahko ugotovilo, ali je treba kršitve, ki jih je storil YE ter so jih belgijska in nemška sodišča sankcionirala, za njihovo upoštevanje v okviru postopka v glavni stvari opredeliti kot kazniva dejanja ali kot prekrške.
35
Na prvem mestu meni, da je treba člen 3(1) Okvirnega sklepa 2008/675 razlagati tako, da je treba upoštevati obsodbe, izrečene za dejanja, ki se kaznujejo s sankcijo, in ne le za kazniva dejanja, saj je zadnjenavedeni pojem v bolgarskem pravu ožji.
36
V podporo tej razlagi navaja, da se bolgarska različica člena 2 Okvirnega sklepa 2008/675 za opredelitev pojma „obsodba“ res sklicuje na vsako pravnomočno odločbo kazenskega sodišča, s katero je ugotovljena krivda osebe za „kaznivo dejanje“ (v bolgarščini „prestaplenie“). Vendar navaja, da je v členu 2(a) Okvirnega sklepa 2009/315 v tej isti jezikovni različici izraz „obsodba“ opredeljen kot vsaka pravnomočna odločba kazenskega sodišča zoper fizično osebo zaradi „dejanja, za katero je zagrožena sankcija“ (v bolgarščini „nakazuemo deyanie“). Prav tako sta v nemški in nizozemski jezikovni različici zadnjenavedene določbe uporabljena izraza „Straftat“ oziroma „strafbaar feit“, ki naj bi bila podobna.
37
Na drugem mestu, predložitveno sodišče izpostavlja, da bolgarsko pravo razlikuje med „kaznivimi“ dejanji in „prekrški“, pri čemer se zadnjenavedeni navadno ne vpisujejo v kazensko evidenco in zato ne bi smeli biti opredeljeni kot „dejanja, za katera je zagrožena sankcija“ v smislu člena 2(a) Okvirnega sklepa 2009/315 v bolgarski jezikovni različici. Vendar naj bi bile v skladu s členom 40(1) uredbe št. 8 z dne 26. februarja 2008 v kazenski evidenci navedene ne samo obsodbe zaradi kaznivih dejanj, ampak tudi upravne sankcije, naložene na podlagi člena 78a NK. Poleg tega pojasnjuje, da člen 247 zakonika o kazenskem postopku uvaja razlikovanje med „splošnimi“ kaznivimi dejanji, to je kaznivimi dejanji, za katera se postopek začne z obtožnico državnega tožilca, in „zasebnimi“ kaznivimi dejanji, v zvezi s katerimi se začne kazenski pregon na podlagi ovadbe žrtve.
38
Poudarja pa, da nemško in belgijsko pravo uporabljata različno razvrstitev dejanj, za katera je zagrožena sankcija, pri čemer prvo razlikuje med dvema kategorijama dejanj, in sicer kazniva dejanja („Verbrechen“) in delikti („vergehen“), drugo pa določa razvrstitev v tri kategorije, in sicer „kazniva dejanja“, „delikti“ in „prekrški“.
39
Na podlagi informacij, ki jih zagotavlja sistem ECRIS, pa ni mogoče določiti kategorije, v katero spadajo dejanja, na katera se nanašajo prejšnje obsodbe, izrečene v Belgiji in Nemčiji, v skladu z upoštevnim nacionalnim pravom, kar predložitvenemu sodišču po njegovem mnenju preprečuje ugotoviti, ali mora ta dejanja z vidika bolgarskega prava obravnavati kot prekrške ali kot kazniva dejanja, in ali gre v zadnjenavedenem primeru za splošna ali zasebna kazniva dejanja.
40
Na tretjem mestu, če bi bilo treba za navedena dejanja šteti, da imajo na podlagi bolgarskega prava enakovreden učinek kot dejanja iz kazenske evidence in sistema ECRIS, predložitveno sodišče iz tega sklepa, da bo moralo šteti, da so obsodbe, ki so jih izrekla belgijska in nemška sodišča, glede na bolgarsko pravo lahko le obsodbe za kazniva dejanja ali odločbe o oprostitvi kazenske odgovornosti v smislu člena 78a NK. V zvezi s tem na eni strani ugotavlja, da te obsodbe niso vključene v sistem ECRIS kot odločbe o oprostitvi kazenske odgovornosti. Na drugi strani naj bi se zadevne kategorije kaznivih dejanj nanašale na dejanja, pri katerih ni bilo žrtev. Iz tega sklepa, da so zadevna dejanja splošna kazniva dejanja, kar izključuje uporabo členov 66 in 78a NK v postopku v glavni stvari.
41
Predložitveno sodišče ugotavlja, da če ne bi bilo dolžno šteti, da so obsodbe iz sistema ECRIS enakovredne obsodbam iz bolgarske kazenske evidence, ne obstajajo merila, na podlagi katerih bi bilo mogoče presoditi, v katere kategorije dejanj, za katera je zagrožena sankcija, spadajo dejanja, za katera je bil obdolženec obsojen v Belgiji in Nemčiji, in da je treba upoštevanje obsodb, izrečenih v zvezi s tem, določiti za vsak primer posebej. V tem okviru bi bilo mogoče ugotoviti, da so kazni, ki so jih izrekla tuja sodišča, obsodbe za prekrške in se jih torej ne sme upoštevati.
42
Vendar meni, da je vpis obsodb v kazensko evidenco za nekatere kategorije kaznivih dejanj utemeljen z nevarnostjo za javni red, ki jo po mnenju zakonodajalca zadevne države članice pomenijo ta kazniva dejanja, kar je presoja, ki jo morajo druge države članice sprejeti. Obveznost iz člena 3(1) Okvirnega sklepa 2008/675 pa se nanaša na to, da te države članice upoštevajo obsodbe, za katere se je zadevna država članica odločila, da jih bo vključila v kazensko evidenco, in torej na upoštevanje teh obsodb, ki je enako tistemu, ki ga določa njena nacionalna zakonodaja, kar zadeva učinke nacionalnih obsodb, vpisanih v njeno kazensko evidenco.
43
Na četrtem mestu, predložitveno sodišče navaja, da člen 8(2) NK omogoča, da se obsodba, izrečena v drugi državi članici, upošteva le za dejanja, ki pomenijo kaznivo dejanje v smislu bolgarskega kazenskega zakonika. Poleg tega naj v skladu z uvodno izjavo 6 Okvirnega sklepa 2008/675 pristojnemu nacionalnemu sodišču ne bi bilo treba upoštevati prejšnje obsodbe, izrečene v drugi državi članici, kadar nacionalna obsodba ne bi bila mogoča za dejanje, ki je bilo podlaga za to prejšnjo obsodbo.
44
Zato je po mnenju predložitvenega sodišča v postopku v glavni stvari mogoče upoštevati le obsodbo, ki jo je izreklo nemško sodišče, ker ustreza obsodbi za kaznivo dejanje iz člena 343c NK, in obsodbo, ki jo je belgijsko sodišče izreklo v zvezi z vožnjo neregistriranega vozila, ker ustreza obsodbi za kaznivo dejanje iz člena 345 NK. Za druga dejanja, ki so predmet obsodb, ki jih je izreklo zadnjenavedeno sodišče, naj ne bi bila zagrožena sankcija kot za kazniva dejanja po bolgarskem pravu, zlasti ne za vožnjo vozila, ki ni bilo predmet tehničnega pregleda. Obsodba, izrečena zaradi zadnjenavedenega prekršla, pa ustreza zaporni kazni, kar bi pomenilo, da če bi bil njen učinek priznan, za kaznivo dejanje iz postopka v glavni stvari ne bi bilo mogoče izreči pogojne kazni na podlagi člena 66 NK.
45
Zato predložitveno sodišče meni, da si člena 8(2) NK in člen 3(1) Okvirnega sklepa 2008/675 ne nasprotujeta. Taka razlaga bi na eni strani omogočila, da se zagotovi, da se položaj obdolženca ne poslabša s strožjo sankcijo, kot če bi ga za isto dejanje obsodilo nacionalno sodišče, in na drugi strani, da se prepreči, da bi v praksi prišlo do izvršitve obsodbe za dejanje, ki se v državi izvršiteljici ne preganja.
46
V teh okoliščinah je Rayonen sad Tutrakan (okrožno sodišče v Tutrakanu) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
„1.
Ali je treba člen 3(1) Okvirnega sklepa [2008/675] v povezavi s členom 2(a) Okvirnega sklepa [2009/315] razlagati tako, da upoštevanje prejšnjih obsodb, izrečenih proti isti osebi v drugih državah članicah, pomeni, da mora sodišče, pri katerem je sprožen nov kazenski postopek proti isti osebi (sodišče uporabe), šteti, da se prejšnje obsodbe, evidentirane v sistemu ECRIS, ki so bile izrečene v drugih državah članicah, nanašajo na iste kategorije dejanj, za katera je zagrožena sankcija, ki so v nacionalnem pravu razvrščena glede na nevarnost, ki jo pomenijo za javnost, in se vpišejo v kazensko evidenco v državi sodišča uporabe? Kadar obstaja več kategorij dejanj, za katera je zagrožena sankcija, ki se vpišejo v kazensko evidenco na podlagi nacionalnega prava sodišča uporabe in katerih pravne posledice v primeru obsodbe so različne, ali mora nacionalno sodišče, pri katerem je sprožen kazenski postopek proti neki osebi, v vsakem posameznem primeru presoditi, v katero kategorijo glede na nacionalno razvrstitev spadajo dejanja, za katera so bile izrečene prejšnje obsodbe v drugih državah članicah? V katerih primerih je treba opraviti tako presojo?
2.
Ali je treba člen 3(1) Okvirnega sklepa Sveta [2008/675] razlagati tako, da dovoljuje nacionalno zakonodajo, ki določa, da sodišče ne sme upoštevati prejšnjih obsodb, izrečenih v drugi državi članici Evropske unije zaradi dejanj, ki glede na nacionalno pravo sodišča uporabe ne pomenijo kaznivih dejanj?“
Postopek pred Sodiščem
47
S sklepom predsednika Sodišča z dne 24. junija 2024 je bila ta zadeva na podlagi člena 53(3) Poslovnika obravnavana prednostno.
48
S sklepom predsednika Sodišča z dne 29. julija 2024 je bil predlog predložitvenega sodišča, da se ta zadeva obravnava po hitrem postopku iz člena 105 Poslovnika Sodišča, zavrnjen.
Vprašanji za predhodno odločanje
49
Preučitev vprašanj za predhodno odločanje je treba začeti z drugim vprašanjem.
Drugo vprašanje
50
Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 3(1) Okvirnega sklepa 2008/675 razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero pristojno sodišče pri odločanju o kazenskem pregonu ne sme upoštevati prejšnjih obsodb, izrečenih v drugi državi članici zoper osebo, zoper katero poteka ta pregon zaradi dejanj, ki po nacionalnem pravu niso kazniva.
51
V skladu s členom 1(1) Okvirnega sklepa 2008/675 je njegov namen opredeliti pogoje, pod katerimi se v kazenskem postopku proti določeni osebi v državi članici upoštevajo prejšnje obsodbe, izrečene proti isti osebi zaradi drugih dejanj v drugih državah članicah.
52
Zato člen 3(1) tega okvirnega sklepa v povezavi z njegovo uvodno izjavo 5 določa, da morajo države članice poskrbeti, da se v takem primeru prejšnje obsodbe, izrečene proti isti osebi zaradi drugih dejanj v drugih državah članicah, v zvezi s katerimi so bile v skladu z veljavnimi instrumenti o vzajemni pravni pomoči ali izmenjavi informacij iz kazenske evidence pridobljene informacije, upoštevajo, na eni strani, če se upoštevajo prejšnje nacionalne obsodbe na podlagi nacionalnega prava, in na drugi strani, če se jim priznajo enaki učinki, kot so tisti, ki jih imajo te obsodbe v skladu s tem pravom, ne glede na to, ali se ti učinki obravnavajo kot dejansko stanje ali kot učinki postopkovnega ali materialnega prava (sodba z dne 21. septembra 2017, Beshkov, C‑171/16, EU:C:2017:710, točka 26).
53
Vendar je iz uvodne izjave 5 navedenega okvirnega sklepa razvidno, da njegov cilj ni uskladiti posledic, ki jih različne nacionalne zakonodaje predvidevajo v zvezi z obstojem prejšnjih obsodb, obveznost upoštevanja prejšnjih obsodb, izrečenih v drugih državah članicah, pa velja le do tiste mere, do katere se prejšnje nacionalne obsodbe upoštevajo po nacionalni zakonodaji. Kot je poudarjeno v uvodni izjavi 3 Okvirnega sklepa 2008/675, je obveznost držav članic, določena v členu 3(1) tega okvirnega sklepa, da v novem kazenskem postopku upoštevajo obsodbe, izrečene v drugih državah članicah, minimalna.
54
Poleg tega, kot je izrecno navedeno v uvodni izjavi 6 tega okvirnega sklepa, njegov namen v nasprotju z drugimi instrumenti ni izvrševanje sodnih odločb, izdanih v eni državi članici, v drugi državi članici, marveč naj bi se z njim omogočilo, da bi prejšnje obsodbe, izrečene v določeni državi članice, lahko učinkovale v drugi državi članici, in sicer do tiste mere, do katere takšen učinek prejšnjih nacionalnih obsodb predvideva nacionalna zakonodaja. Tako navedeni okvirni sklep ne nalaga obveznosti upoštevanja prejšnjih obsodb v primerih, ko na primer informacije, pridobljene na podlagi veljavnih instrumentov, ne zadostujejo, ko nacionalna obsodba zaradi dejanja, za katero je bila izrečena prejšnja obsodba, ne bi bila mogoča, ali pa ko prej izrečene kazni zadevni nacionalni pravni sistem ne pozna.
55
Iz besedila člena 3(1) Okvirnega sklepa 2008/675 v povezavi z uvodnimi izjavami 3, 5 in 6 tega okvirnega sklepa je torej razvidno, da ta določba državam članicam ne nalaga, da v kazenskem postopku upoštevajo prejšnje obsodbe, izrečene zoper zadevno osebo v drugi državi članici, kadar so bile izrečene za dejanja, ki po nacionalnem pravu niso kazniva in torej v okviru tega prava ne morejo biti predmet kazenske obsodbe.
56
Zato navedena določba državi članici ne prepoveduje, da v nacionalni zakonodaji določi določbo, ki pristojnim sodiščem nalaga, da ne upoštevajo prejšnjih obsodb, izrečenih v drugi državi članici zoper osebo, zoper katero poteka kazenski postopek zaradi dejanj, ki po nacionalnem pravu niso kazniva.
57
V obravnavanem primeru ne nasprotuje temu, da predložitveno sodišče v skladu s svojim nacionalnim pravom upošteva le prejšnjo obsodbo, ki je bila v Nemčiji izrečena zoper obtoženca iz postopka v glavni stvari zaradi vožnje vozila brez vozniškega dovoljenja, in obsodbo, ki je bila zoper njega izrečena v Belgiji zaradi vožnje neregistriranega vozila, saj se po navedbah tega sodišča le ti obsodbi nanašata na dejanja, ki so glede na to nacionalno pravo kazniva dejanja, za katera je kot taka zagrožena obsodba.
58
Glede na navedeno je treba na drugo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 3(1) Okvirnega sklepa 2008/675 razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero pristojno sodišče pri odločanju o kazenskem pregonu ne sme upoštevati prejšnjih obsodb, izrečenih v drugi državi članici zoper osebo, zoper katero poteka ta pregon zaradi dejanj, ki po nacionalnem pravu niso kazniva in torej v okviru tega prava ne morejo biti predmet kazenske obsodbe.
Prvo vprašanje
59
Najprej je treba opozoriti, da mora Sodišče v skladu z ustaljeno sodno prakso v okviru postopka sodelovanja med nacionalnimi sodišči in Sodiščem iz člena 267 PDEU nacionalnemu sodišču podati koristen odgovor, ki mu omogoča rešitev spora, o katerem odloča. S tega vidika mora Sodišče po potrebi preoblikovati vprašanja, ki so mu bila predložena. Poleg tega lahko Sodišče upošteva določbe prava Unije, na katere se nacionalno sodišče v vprašanjih ni sklicevalo (sodba z dne 5. decembra 2019, Centraal Justitieel Incassobureau (Priznavanje in izvrševanje denarnih sankcij), C‑671/18, EU:C:2019:1054, točka 26 in navedena sodna praksa).
60
V obravnavanem primeru je treba na eni strani navesti, da želi predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu ugotoviti, ali mora dejanja, na podlagi katerih so bile zoper zadevno osebo v kazenskem postopku v glavni stvari izrečene prejšnje obsodbe v drugih državah članicah, opredeliti glede na tipologijo dejanj, za katera je zagrožena sankcija, določena v njegovem nacionalnem pravu, ki ta dejanja razlikuje glede na njihovo naravo prekrška ali kaznivega dejanja in kazniva dejanja razvršča v dve kategoriji, pri čemer se prva nanaša na „splošna“ kazniva dejanja, v zvezi s katerimi se kazenski pregon začne z obtožnico državnega tožilca, druga pa na „zasebna“ kazniva dejanja, v zvezi s katerimi se ta pregon izvede na podlagi prijave žrtve.
61
Na drugi strani je treba poudariti, da je v členu 3(2) Okvirnega sklepa 2008/675 pojasnjen obseg člena 3(1) tega okvirnega sklepa, na katerega se nanaša prvo vprašanje, pri čemer je navedeno, da se zadnjenavedeni odstavek uporablja v predhodnem kazenskem postopku, med samim sojenjem in pri izvršitvi kazenske sankcije, zlasti kar zadeva postopkovna pravila, ki se uporabljajo, vključno s tistimi, ki se nanašajo na pripor, opredelitev kaznivega dejanja, vrsto in višino zagrožene kazni, ali pravila, ki urejajo izvršitev odločbe. S tem prvim vprašanjem pa se predložitveno sodišče sprašuje prav o opredelitvi kaznivih dejanj, v zvezi s katerimi je bila oseba, zoper katero poteka kazenski pregon, predhodno obsojena v drugih državah članicah, in to glede na posledice take opredelitve za odločbo, ki jo lahko sprejme v zvezi z njo.
62
Zato je treba šteti, da predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 3(1) in (2) Okvirnega sklepa 2008/675 v povezavi s členom 2(a) Okvirnega sklepa 2009/315 razlagati tako, da mora pristojno nacionalno sodišče za upoštevanje prejšnjih obsodb, izrečenih v drugi državi članici zoper osebo, zoper katero poteka kazenski postopek, presoditi, ali je treba dejanja, ki so bila podlaga za te obsodbe, zabeležene v sistemu ECRIS, glede na razvrstitev v nacionalnem pravu opredeliti kot kazniva dejanja ali kot prekrške, in – v prvem primeru – kot splošna kazniva dejanja ali kot zasebna kazniva dejanja, kadar se pravne posledice, določene z nacionalnim pravom, razlikujejo glede na kategorijo, v katero spada dejanje, v zvezi s katerim je bila izrečena prejšnja obsodba.
63
Kot je bilo opozorjeno v točki 52 te sodbe, člen 3(1) Okvirnega sklepa 2008/675 državam članicam nalaga, da morajo poskrbeti, na eni strani, da se v primeru kazenskega postopka zoper osebo „prejšnje“ obsodbe, izrečene v drugi državi članici, upoštevajo toliko, kolikor se te upoštevajo na podlagi nacionalnega prava, in da se jim, na drugi strani, priznajo „enakovredni“ učinki, kot se priznavajo prejšnjim nacionalnim obsodbam v skladu s tem pravom. Poleg tega je iz besedila člena 3(2) tega okvirnega sklepa, navedenega v točki 61 te sodbe, razvidno, da se ta obveznost uporablja zlasti v zvezi z opredelitvijo kaznivega dejanja ter vrsto in višino kazni.
64
V tem okviru je treba pri prvem vprašanju ugotoviti obseg, prvič, pojma „obsodba“ v smislu člena 2 Okvirnega sklepa 2008/675 in, drugič, pojma „enakovredni“ v smislu člena 3(1) tega okvirnega sklepa, da bi se opredelile obveznosti nacionalnih sodišč iz zadnjenavedene določbe v zvezi z upoštevanjem „prejšnjih obsodb, izrečenih v drugi državi članici“, in priznavanjem tem obsodbam „enakovrednih pravnih učinkov, kot jih priznavajo prejšnjim nacionalnim obsodbam“.
65
Na prvem mestu, v skladu s členom 2 tega okvirnega sklepa „obsodba“ pomeni „vsako pravnomočno kazenskopravno razsodbo, s katero je ugotovljena krivda za kaznivo dejanje“.
66
Najprej je treba poudariti, da dejstvo, ki ga je navedlo predložitveno sodišče, da je v členu 2(a) Okvirnega sklepa 2009/315 v bolgarski jezikovni različici pojem „obsodba“ opredeljen s sklicevanjem na pojem „dejanje, za katero je zagrožena sankcija“, v nasprotju s tem, kar trdi to sodišče, ne pomeni nujno, da bi bilo treba za opredelitev pojma „obsodba“ uporabiti zadnjenavedeni pojem, v smislu člena 2 Okvirnega sklepa 2008/675, ne glede na sklicevanje zadnjenavedene določbe na pojem „kaznivo dejanje“, ker se zadnjenavedeni pojem v bolgarščini razlaga ožje od pojma „dejanje, za katero je zagrožena sankcija“.
67
V zvezi s tem iz ustaljene sodne prakse Sodišča izhaja, da se formulacija določbe prava Unije, uporabljena v nekaterih jezikovnih različicah, ne more uporabljati kot edina podlaga za razlago te določbe oziroma ne more imeti prednosti pred drugimi jezikovnimi različicami. Nujnost enotne uporabe in zato enotne razlage akta Unije namreč izključuje, da bi se ta akt obravnaval drugače v eni od svojih različic, ampak zahteva, da se zadevna določba razlaga glede na splošno sistematiko in namen ureditve, katere del je, zlasti ob upoštevanju različic v vseh jezikih (sodba z dne 5. decembra 2024, Network One Distribution, C‑506/23, EU:C:2024:1003 točka 27 in navedena sodna praksa).
68
V obravnavanem primeru je treba poudariti, da se v večini jezikovnih različic tako člena 2 Okvirnega sklepa 2008/675 kot člena 2(a) Okvirnega sklepa 2009/315 besedilo teh določb sklicuje na pojem „kaznivo dejanje“. To med drugim velja za nemško in nizozemsko jezikovno različico teh dveh določb, v katerih sta uporabljena izraza „Straftat“ in „strafbaar feit“, ki ustrezata temu pojmu, in ne splošnejšemu pojmu „dejanje, za katero je zagrožena sankcija“.
69
Razlaga, v skladu s katero je pojem „obsodba“ v smislu člena 2 Okvirnega sklepa 2008/675 opredeljen s sklicevanjem zgolj na kazniva dejanja, je podprta z uvodno izjavo 3 Okvirnega sklepa 2008/675. Iz te uvodne izjave namreč izhaja, da ta pojem ne vključuje pravnomočnih odločb upravnega organa, ki ugotovi krivdo za „kaznivo dejanje“ ali „dejanje, ki je po nacionalni zakonodaji kaznivo kot kršitev predpisov“. Zakonodajalec Unije je s tem želel razlikovati med kaznivimi dejanji in dejanji, ki so po nacionalni zakonodaji kazniva in nimajo kazenskopravne narave.
70
To razlago potrjujejo tudi cilji Okvirnega sklepa 2008/675 in Okvirnega sklepa 2009/315, ki so neločljivo povezani. Pomembno je namreč, da pristojni organi držav članic skrbno in enotno sodelujejo pri izmenjavi informacij o kazenskih obsodbah, da se prepreči, da nacionalni sodni organi, ki odločajo v novem kazenskem postopku proti osebi, zoper katero so za druga dejanja sodišča drugih držav članic že izdala obsodilne odločbe, odločijo, ne da bi lahko pri tem upoštevali te prejšnje obsodilne odločbe (glej v tem smislu sodbo z dne 5. julija 2018, Lada, C‑390/16, EU:C:2018:532, točka 47).
71
Iz navedenega izhaja, da se pojem „obsodba“ v smislu člena 2 Okvirnega sklepa 2008/675 v povezavi z uvodno izjavo 3 tega okvirnega sklepa, ki je v skladu s pojmom iz člena 2(a) Okvirnega sklepa 2009/315, nanaša na pravnomočno odločbo kazenskega sodišča, s katero je ugotovljena krivda osebe za storitev „kaznivega dejanja“, in ne, splošneje, „dejanja, za katero je zagrožena sankcija“ ali „dejanja, ki je po nacionalni zakonodaji kaznivo kot kršitev predpisov“. Prav tako, kot je bilo že navedeno v točki 69 te sodbe, ta pojem ne vključuje pravnomočnih odločb upravnih organov, ne glede na naravo dejanja, za katero so ti organi ugotovili odgovornost zadevne osebe.
72
Iz tega je razvidno, da se obveznost držav članic iz člena 3(1) Okvirnega sklepa 2008/675 nanaša le na pravnomočne odločbe, ki jih izda kazensko sodišče druge države članice in v katerih je ugotovljena krivda zadevne osebe za kaznivo dejanje. Poleg tega, kot izrecno izhaja iz besedila te določbe, je ta obveznost omejena na obsodbe, v zvezi s katerimi so bile informacije pridobljene v skladu z veljavnimi instrumenti o vzajemni pravni pomoči ali izmenjavi informacij iz kazenske evidence.
73
Vendar je treba pojasniti, da v skladu s členom 2 tega okvirnega sklepa, kot je razložen v točki 71 te sodbe, ta obveznost vključuje pravnomočne odločbe kazenskega sodišča, kot so tiste iz člena 78a(1)(b) NK, s katerimi se obdolženca, potem ko se ugotovi njegova krivda za kaznivo dejanje, oprosti kazenske odgovornosti in se mu naloži upravna sankcija namesto kazenske sankcije, če je bilo mogoče pridobiti informacije o teh odločbah.
74
Iz tega sledi, da mora pristojno sodišče za upoštevanje prejšnjih obsodb, izrečenih v drugi državi članici, v smislu člena 3(1) navedenega okvirnega sklepa najprej ugotoviti, ali je bila s prejšnjimi pravnomočnimi odločbami, ki jih je v drugi državi članici izreklo kazensko sodišče in o katerih je imelo informacije, priznana krivda zadevne osebe zaradi storitve kaznivega dejanja.
75
V zvezi s tem, kot v bistvu predlaga samo predložitveno sodišče, dejstvo, da je taka pravnomočna odločba vpisana v kazensko evidenco zadevne osebe v državi članici izreka obsodbe in je torej prek sistema ECRIS sporočena sodiščem drugih držav članic, načeloma kaže na to, da ta odločba izpolnjuje merilo iz prejšnje točke te sodbe, pri čemer je poleg tega pojasnjeno, da pojem „obsodba“ v smislu člena 2(a) Okvirnega sklepa 2009/315 vključuje tudi tako merilo.
76
V delu, v katerem predložitveno sodišče navaja, da mu informacije o prejšnjih obsodbah obdolženca iz postopka v glavni stvari, ki izhajajo iz sistema ECRIS, ne omogočajo, da bi določilo kategorijo, v katero spadajo dejanja, na katera se nanašajo te obsodbe, je treba poudariti, da Okvirni sklep 2009/315, kot je pojasnjeno v njegovi uvodni izjavi 10, ne bi smel posegati v možnost pravosodnih organov, da informacije iz kazenske evidence v skladu s členom 13 v povezavi s členom 15(3) Evropske konvencije o medsebojni pravni pomoči zahtevajo in posredujejo neposredno, niti posegati v člen 6(1) Konvencije o medsebojni pravni pomoči med državami članicami, ki določa postopke za predložitev in posredovanje zaprosila za medsebojno pravno pomoč v skladu z zgoraj navedenimi določbami Evropske konvencije o medsebojni pravni pomoči.
77
Zato mora sodišče države članice, če meni, da za uporabo člena 3(1) Okvirnega sklepa 2008/675 informacije, ki so na voljo v sistemu ECRIS, niso zadostne, neposredno pri sodiščih, ki so izrekla prejšnje obsodbe, preveriti, ali te dejansko pomenijo obsodbe v smislu člena 2 tega okvirnega sklepa.
78
Na drugem mestu, kar zadeva obseg obveznosti vsake države članice, da zagotovi, da se prejšnjim obsodbam, izrečenim v drugih državah članicah, priznajo „enakovredni“ učinki, kot jih priznavajo prejšnjim nacionalnim obsodbam, izrečenim v zadevni državi članici, v skladu z njenim nacionalnim pravom v smislu tega člena 3(1) v povezavi s členom 3(2) navedenega okvirnega sklepa, je treba ta obseg določiti ob upoštevanju načela vzajemnega priznavanja sodb in sodnih odločb na kazenskem področju, določenega v členu 82(1) PDEU, ki se izvaja z Okvirnim sklepom 2008/675, kot je navedeno v njegovi uvodni izjavi 2.
79
Iz sodne prakse Sodišča izhaja, da to načelo med drugim nasprotuje temu, da bi bila obsodilna odločba, ki je bila predhodno izdana v drugi državi članici, zaradi njenega upoštevanja v okviru tega okvirnega sklepa predmet revizije (glej v tem smislu sodbo z dne 5. julija 2018, Lada, C‑390/16, EU:C:2018:532, točka 38 in navedena sodna praksa).
80
Zato člen 3(3) navedenega okvirnega sklepa izrecno prepoveduje tako revizijo, tako da je treba obsodilne odločbe, ki so bile predhodno izdane v drugih državah članicah, upoštevati take, kot so bile izrečene (glej v tem smislu sodbo z dne 5. julija 2018, Lada, C‑390/16, EU:C:2018:532, točka 39 in navedena sodna praksa).
81
Ob navedenem, kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 13 Okvirnega sklepa 2008/675, ta okvirni sklep spoštuje različne notranje rešitve in postopke, potrebne za upoštevanje prejšnjih obsodilnih odločb, izrečenih v drugi državi članici. Izključitev možnosti revizije prejšnje obsodbe državi članici ne preprečuje, da bi izdala odločbo, s katero po potrebi tej obsodbi prizna enakovredne pravne učinke.
82
Natančneje, kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 8 tega okvirnega sklepa, če so v kazenskem postopku v državi članici na voljo informacije o prejšnji obsodbi v drugi državi članici, je treba, kolikor je mogoče, preprečiti, da se zadevna oseba obravnava manj ugodno, kakor če bi bila prejšnja obsodba nacionalna obsodba.
83
Iz tega izhaja, da se mora sodišče, pred katerim poteka kazenski pregon v eni državi članici, prepričati, da se kaznivemu dejanju, ki je bilo podlaga za prejšnjo obsodbo, izrečeno v drugi državi članici, in kazni, naloženi na njeni podlagi, ne priznajo pravni učinki, ki imajo hujše posledice za položaj obdolženca, kot če bi to obsodbo izreklo nacionalno sodišče.
84
S tega vidika je za to, da bi se prejšnji obsodbi, izrečeni v drugi državi članici, lahko priznali „enakovredni“ pravni učinki, kot bi jih imela nacionalna obsodba, nujno, da lahko predložitveno sodišče med drugim presodi kategorijo, v katero spada kaznivo dejanje, ki se je sankcioniralo s to prejšnjo obsodbo, ter glede na katero se je določila narava in višina te sankcije. Za določitev take enakovrednosti se namreč lahko med drugim zahteva primerjava med tipologijo kaznivih dejanj, določeno s kazensko zakonodajo države članice, v kateri je bila navedena prejšnja obsodba izrečena, in tisto, ki obstaja v nacionalni zakonodaji, zlasti kadar se lahko na podlagi te zakonodaje pravni učinki obsodb, izrečenih zaradi zadevnega kaznivega dejanja, razlikujejo glede na kategorijo, v katero spada to kaznivo dejanje.
85
Iz tega sledi, da je za sprejetje odločbe, ki omogoča, da se prejšnji obsodbi, izrečeni v drugi državi članici, priznajo pravni učinki, enakovredni tistim, ki bi bili povezani s prejšnjo nacionalno obsodbo, potrebna preučitev vsakega primera posebej glede na konkretne okoliščine obravnavanega primera, ki pa ne sme privesti do ponovne opredelitve storjenega kaznivega dejanja in naložene kazni (glej v tem smislu sodbo z dne 5. julija 2018, Lada, C‑390/16, EU:C:2018:532, točka 45 in navedena sodna praksa).
86
Natančneje, iz preudarkov, navedenih v točkah od 65 do 85 te sodbe, je treba sklepati, da mora to sodišče, kadar je iz informacij, s katerimi razpolaga pristojno kazensko sodišče, razvidno, da je bil obdolženec v drugi državi članici obsojen v smislu člena 2 Okvirnega sklepa 2008/675, in sicer iz pravnomočnih odločb o ugotovitvi njegove krivde za kaznivo dejanje, tem odločbam priznati učinke, enakovredne tistim, ki veljajo za nacionalne obsodbe, izrečene zaradi storitve kaznivega dejanja, ki spada v enakovredno kategorijo in za katero je predpisana kazen primerljive narave in višine. Vendar to priznanje v zadevnem postopku ne sme povzročiti manj ugodne obravnave zadevne osebe, kot če bi te odločbe izreklo nacionalno sodišče.
87
V tem okviru pristojno kazensko sodišče ne sme spremeniti opredelitve kaznivega dejanja, za katero je bil obdolženec obsojen v drugi državi članici, zaradi česar bi imelo naravo prekrška. Namreč, ne le, da bi taka sprememba povzročila revizijo prejšnje obsodbe, ki je izrecno prepovedana s členom 3(3) tega okvirnega sklepa, ampak bi nazadnje pomenila, da ta obsodba ne bi imela enakovrednih učinkov, kot jih ima nacionalna obsodba, s čimer bi bila kršena obveznost iz člena 3(1) tega okvirnega sklepa.
88
Vendar, kot je razvidno iz točke 73 te sodbe, Okvirni sklep 2008/675 zahteva, da v primeru, da nacionalno pravo določa upoštevanje prejšnjih pravnomočnih odločb kazenskega sodišča, s katerimi je bila ugotovljena krivda obdolženca za kaznivo dejanje, vendar mu je bila namesto kazenske sankcije naložena upravna sankcija, pristojno sodišče za take odločbe, ki so bile izdane v drugi državi članici, uporabi upoštevne določbe tega prava, če ima v zvezi s tem na voljo dovolj informacij.
89
V zvezi z ugotovitvijo, ali so v skladu s klasifikacijo, določeno v nacionalnem pravu, kazniva dejanja, na katera se nanašajo prejšnje obsodbe, izrečene v drugih državah članicah, „splošna“ kazniva dejanja ali „zasebna“ kazniva dejanja, če so glede na kategorijo, v katero spadajo, pravne posledice po nacionalnem pravu različne, mora predložitveno sodišče preveriti, ali je bil kazenski pregon v teh drugih državah članicah začet na pobudo pristojnega organa ali na podlagi ovadbe žrtve pred sodiščem.
90
V obravnavanem primeru, kot je ugotovilo tudi predložitveno sodišče, kazniva dejanja, na podlagi katerih so bile izrečene obsodbe v Belgiji in Nemčiji, niso imela žrtev. Če ta kazniva dejanja v skladu z zakonodajo zadevne države članice dejansko pomenijo kazniva dejanja, bo morala tem obsodbam priznati enake učinke, kot bi jih imele prejšnje nacionalne obsodbe za „splošna“ kazniva dejanja.
91
Glede na zgoraj navedene razloge je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 3(1) in (2) Okvirnega sklepa 2008/675 v povezavi s členom 2(a) Okvirnega sklepa 2009/315 razlagati tako, da mora pristojno nacionalno sodišče za upoštevanje prejšnjih obsodb, izrečenih v drugi državi članici zoper osebo, zoper katero poteka kazenski postopek, o katerem odloča to sodišče, presoditi, ali so bila dejanja, ki so bila podlaga za prejšnje pravnomočne obsodbe sodišč te druge države članice, s katerimi je bilo seznanjeno, glede na razvrstitev v pravu druge države članice opredeljena kot kazniva dejanja. V skladu s členom 3(1) in (2) Okvirnega sklepa 2008/675 mora navedeno sodišče upoštevati le te odločbe in jim dati pravne učinke, enakovredne tistim, ki bi se priznali prejšnjim nacionalnim obsodbam zaradi storitve kaznivega dejanja, ki spada v enakovredno kategorijo in za katero je predpisana kazen primerljive narave in višine. Vendar to upoštevanje v zadevnem postopku ne sme povzročiti manj ugodne obravnave zadevne osebe, kot če bi te odločbe izreklo nacionalno sodišče.
Stroški
92
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (deseti senat) razsodilo:
1.
Člen 3(3) Okvirnega sklepa Sveta 2008/675/PNZ z dne 24. julija 2008 o upoštevanju obsodb med državami članicami Evropske unije v novem kazenskem postopku
je treba razlagati tako, da
ne nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero pristojno sodišče pri odločanju o kazenskem pregonu ne sme upoštevati prejšnjih obsodb, izrečenih v drugi državi članici zoper osebo, zoper katero poteka ta pregon zaradi dejanj, ki po nacionalnem pravu niso kazniva in torej v okviru tega prava ne morejo biti predmet kazenske obsodbe.
2.
Člen 3(1) in (2) Okvirnega sklepa Sveta 2008/675 v povezavi s členom 2(a) Okvirnega sklepa Sveta 2009/315/PNZ z dne 26. februarja 2009 o organizaciji in vsebini izmenjave informacij iz kazenske evidence med državami članicami, kakor je bil spremenjen z Direktivo (EU) 2019/884 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. aprila 2019,
je treba razlagati tako, da
mora pristojno nacionalno sodišče za upoštevanje prejšnjih obsodb, izrečenih v drugi državi članici zoper osebo, zoper katero poteka kazenski postopek, o katerem odloča to sodišče, presoditi, ali so bila dejanja, ki so bila podlaga za prejšnje pravnomočne obsodbe sodišč te druge države članice, s katerimi je bilo seznanjeno, glede na razvrstitev v pravu druge države članice opredeljena kot kazniva dejanja. V skladu s členom 3(1) in (2) Okvirnega sklepa 2008/675 mora navedeno sodišče upoštevati le te odločbe in jim dati pravne učinke, enakovredne tistim, ki bi se priznali prejšnjim nacionalnim obsodbam zaradi storitve kaznivega dejanja, ki spada v enakovredno kategorijo in za katero je predpisana kazen primerljive narave in višine. Vendar to upoštevanje v zadevnem postopku ne sme povzročiti manj ugodne obravnave zadevne osebe, kot če bi te odločbe izreklo nacionalno sodišče.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: bolgarščina.
(
i
)	Ime te zadeve je izmišljeno. Ne ustreza resničnemu imenu nobene od strank v postopku.