62022CJ0626_RES
Zadeva C‑626/22
C. Z. in drugi
proti
Ilva SpA in Amministrazione StraordinariainAcciaierie d’Italia Holding SpAterAcciaierie d’Italia SpA
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunale di Milano)
Sodba Sodišča (veliki senat) z dne 25. junija 2024
„Predhodno odločanje – Okolje – Člen 191 PDEU – Industrijske emisije – Direktiva 2010/75/EU – Celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja – Členi 1, 3, 8, 11, 12, 14, 18, 21 in 23 – Člena 35 in 37 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah – Postopki za izdajo in ponovno preverjanje obratovalnega dovoljenja – Ukrepi za varstvo okolja in varovanje zdravja ljudi – Pravica do čistega, zdravega in trajnostnega okolja“
Države članice – Obveznosti – Pravnomočnost – Dolžnosti nacionalnih sodišč – Obveznost ponovne obravnave pravnomočne sodne odločbe – Neobstoj – Nacionalna sodna praksa, v kateri se nacionalna določba razlaga v nasprotju s pravom Unije – Obveznost razlage te določbe v skladu s pravom Unije – Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki se nanaša na razlago prava Unije – Dopustnost
(člen 267 PDEU)
(Glej točki 53 in 54.)
Vprašanja za predhodno odločanje – Dopustnost – Predlog za razlago direktive, podan v okviru spora med posamezniki in industrijskim obratom strateškega nacionalnega pomena – Spor o glavni stvari, ki se nanaša na posebna pravila, sprejeta za ta obrat, in ki spada na področje uporabe direktive, na katero se nanaša predlog za sprejetje predhodne odločbe – Dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe
(člena 267 in 288, tretji odstavek, PDEU)
(Glej točke od 56 do 64.)
Okolje – Celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja – Direktiva 2010/75 – Izdaja in ponovno preverjanje obratovalnega dovoljenja za obrat – Pogoji – Obveznost predhodne presoje vplivov dejavnosti obrata na okolje in zdravje ljudi
(člena 191 in 192 PDEU; Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člena 35 in 37; Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2010/75, uvodne izjave 2, 27 in 45, členi 3, točki 2 in 3, 4(1), 5(1), 8(2), drugi pododstavek, in od 10 do 27 ter prilogi I in VII, del 1)
(Glej točke od 67 do 95, 104 in 105 ter točko 1 izreka.)
Okolje – Celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja – Direktiva 2010/75 – Izdaja in ponovno preverjanje obratovalnega dovoljenja za obrat – Določitev mejnih vrednosti onesnaževal – Upoštevanje škodljivih snovi, ki jih zadevni obrat lahko izpušča – Obseg
(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2010/75, uvodna izjava 15 ter členi 3, točka 6, 12(1)(f), 14(1)(a), 18 in 21(5)(a))
(Glej točke od 109 do 122 in točko 2 izreka.)
Okolje – Celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja – Direktiva 2010/75 – Obratovalno dovoljenje za obrat – Rok za uskladitev obrata z ukrepi za varstvo okolja in varovanje zdravja ljudi, določenimi v tem dovoljenju – Nacionalna ureditev, s katero je bil ta rok večkrat podaljšan – Nedopustnost v primeru resne in precejšnje nevarnosti za neokrnjenost okolja in zdravje ljudi
(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2010/75, uvodna izjava 43 ter členi 8(1) in (2), 13(5), 21(3) in 82(1))
(Glej točke od 125 do 128 in od 130 do 132 ter točko 3 izreka.)
Povzetek
Sodišče (veliki senat), pri katerem je Tribunale di Milano (sodišče v Milanu, Italija) vložilo predlog za sprejetje predhodne odločbe, je pojasnilo pogoje za izdajo obratovalnega dovoljenja za obrat na podlagi Direktive 2010/75 o industrijskih emisijah (
1
).
Tovarna jekla Ilva (v nadaljevanju: jeklarna Ilva) je v občini Taranto (Italija) in obratuje na podlagi „celovitega okoljskega dovoljenja“, izdanega leta 2011.
Kljub zasegu leta 2012 je bilo tej jeklarni na podlagi posebnih pravil o odstopanju dovoljeno, da nadaljuje svojo proizvodno dejavnost za obdobje 36 mesecev, pod pogojem, da upošteva načrt okoljskih in zdravstvenih ukrepov. Skrajni datum za uskladitev s tem načrtom je bil večkrat preložen za skupno obdobje več let, čeprav je zadevna dejavnost povzročala resno in precejšnjo nevarnost za neokrnjenost okolja in zdravje okoliškega prebivalstva.
V tem okviru so tožeče stranke, ki uveljavljajo pravice približno 300.000 prebivalcev občine Taranto in sosednjih občin, pri predložitvenem sodišču vložile skupinsko tožbo, s katero so med drugim predlagale prenehanje obratovanja jeklarne Ilva oziroma nekaterih njenih delov zaradi onesnaževanja, ki ga povzročajo njene industrijske emisije, in škode za zdravje ljudi, ki nastane zaradi teh emisij.
Ker italijanska ureditev izdaje ali ponovnega preverjanja dovoljenja za industrijsko obratovanje ne pogojuje s predhodno presojo vplivov obrata na zdravje ljudi, se je predložitveno sodišče odločilo, da Sodišče vpraša o nujnosti take presoje, obsegu preizkusa pristojnih organov in roku, ki je upravljavcu obrata določen za izpolnitev pogojev, določenih v izdanem dovoljenju.
Presoja Sodišča
Prvič, Sodišče je v zvezi z nujnostjo izvedbe presoje, ki zajema vplive dejavnosti zadevnega obrata na zdravje ljudi, opozorilo, da so varstvo in izboljšanje kakovosti okolja ter varovanje zdravja ljudi tesno povezani sestavni deli politike Unije na področju okolja. Direktiva 2010/75 z določitvijo pravil za celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja, ki je posledica industrijskih dejavnosti, uresničuje obveznosti Unije na področju varstva okolja in varovanja zdravja ljudi, ki izhajajo zlasti iz člena 191 PDEU, s čimer prispeva k varovanju pravice vsakogar do življenja v okolju, ki je primerno za osebno zdravje in dobro počutje. Sodišče se v zvezi s tem sklicuje na člena 35 in 37 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah in ugotavlja tesno povezavo med varstvom okolja in varovanjem zdravja ljudi.
Med pogoji za obratovalno dovoljenje, določenimi s to direktivo, je obveznost upravljavca, da sprejme vse ustrezne zaščitne ukrepe proti „onesnaževanju“ in ukrepe za spremljanje emisij v okolje. Ta upravljavec se mora tudi prepričati, da njegovo obratovanje ne povzroča nobenega „znatnega onesnaževanja“. Poleg tega se pogoji za dovoljenje ponovno preverijo, kadar to upravičuje „onesnaževanje“, ki ga povzroča obrat. Periodičnost tega pregleda mora biti prilagojena obsegu in naravi obrata ter mora med drugim upoštevati lokalne posebnosti kraja, kjer se opravlja industrijska dejavnost, zlasti bližino stanovanj.
V zvezi s tem je Sodišče navedlo, da pojem „onesnaževanje“, naveden v Direktivi 2010/75, vključuje posege, ki so ali bi lahko bili škodljivi za okolje in zdravje ljudi. To tesno povezavo med varstvom kakovosti okolja in varovanjem zdravja ljudi poleg določb primarnega prava Unije potrjuje tudi več določb Direktive 2010/75 in sodna praksa Evropskega sodišča za človekove pravice. Prav v zvezi z onesnaževanjem, ki ga povzroča jeklarna Ilva, je zadnjenavedeno sodišče tako ugotovilo kršitev pravice tožečih strank do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja, pri čemer se je oprlo na onesnaževalne učinke emisij iz te tovarne tako na okolje kot na zdravje ljudi. (
2
)
Iz tega izhaja, da mora upravljavec obrata, ki spada na področje uporabe Direktive 2010/75, v vlogi za dovoljenje predložiti ustrezne informacije o emisijah iz svojega obrata ter nato v celotnem obdobju obratovanja zagotoviti spoštovanje obveznosti in ukrepov, določenih s to direktivo, s stalnim presojanjem vplivov dejavnosti obrata na okolje in zdravje ljudi.
Prav tako morajo pristojni nacionalni organi določiti, da je taka presoja sestavni del postopkov izdaje in ponovnega preverjanja obratovalnega dovoljenja in temeljni pogoj za izdajo ali ponovno preverjanje tega dovoljenja. Kadar se pri tej presoji pokažejo rezultati, ki kažejo, da je nevarnost za zdravje številčnega prebivalstva, ki je izpostavljeno emisijam onesnaževal, nesprejemljiva, je treba zadevno dovoljenje nemudoma ponovno preveriti. V obravnavanem primeru pa naj vpliv onesnaževal iz jeklarne Ilva, in sicer drobnih delcev PM2_5 in PM10, bakra, živega srebra in naftalena iz razpršenih virov, na okolje in zdravje ljudi ne bi bil ocenjen v okviru zadevnih okoljskih dovoljenj.
Drugič, kar zadeva obseg presoje, ki jo morajo opraviti pristojni organi, morajo ti organi poleg onesnaževal, ki jih je mogoče predvideti glede na naravo in vrsto zadevne industrijske dejavnosti, upoštevati vse snovi, ki so predmet emisij, ki so znanstveno dokazane kot škodljive in ki jih zadevni obrat lahko izpušča v znatnih količinah, glede na njihovo vrsto in zmožnost prenašanja onesnaženja iz ene prvine okolja v drugo. V skladu z načelom preprečevanja mora biti določitev količine onesnaževal, katerih emisije je mogoče dovoliti, povezana s stopnjo škodljivosti zadevnih snovi.
Zato mora upravljavec obrata v vlogi za obratovalno dovoljenje predložiti informacije o vrsti, količini in morebitnem škodljivem učinku emisij, ki bi jih navedeni obrat lahko povzročil, da lahko pristojni organi določijo mejne vrednosti za te emisije, razen za tiste, ki zaradi svoje narave ali količine ne morejo pomeniti tveganja za okolje ali zdravje ljudi.
Postopek ponovnega preverjanja dovoljenja ne sme biti omejen na določitev mejnih vrednosti samo za onesnaževala, katerih emisije so bile predvidljive in so bile upoštevane v postopku izdaje prvotnega dovoljenja. V zvezi s tem je treba upoštevati izkušnje z obratovanjem zadevnega obrata in zato dejansko ugotovljene emisije. Če uskladitev z okoljskimi standardi kakovosti zahteva, da se zadevnemu obratu naložijo strožje mejne vrednosti emisij, je treba v dovoljenje dodati dodatne ukrepe, ne da bi to posegalo v druge ukrepe, ki jih je mogoče sprejeti za izpolnjevanje teh standardov.
Tretjič, glede roka, ki je bil upravljavcu obrata odobren za uskladitev z obratovalnim dovoljenjem, je Sodišče najprej navedlo, da so imeli pristojni nacionalni organi za obrate, kot je jeklarna Ilva, na podlagi Direktive 2010/75 na voljo obdobje do 28. februarja 2016 za prilagoditev pogojev dovoljenja novim razpoložljivim tehnologijam. V primeru kršitve pogojev za obratovalno dovoljenje za obrat morajo države članice na podlagi te direktive sprejeti potrebne ukrepe za zagotovitev takojšnjega izpolnjevanja teh pogojev.
Glede na te preudarke je Sodišče ugotovilo, da Direktiva 2010/75 nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero je bil rok, ki je upravljavcu obrata odobren za uskladitev z ukrepi za varstvo okolja in varovanje zdravja ljudi, določenimi v obratovalnem dovoljenju za ta obrat, večkrat podaljšan, čeprav je bila ugotovljena resna in precejšnja nevarnost za neokrnjenost okolja in zdravje ljudi. Dodalo je, da kadar dejavnost pomeni tako nevarnost, se obratovanje zadevnega obrata v skladu s to direktivo prekine.
(
1
)	Direktiva 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o industrijskih emisijah (celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja) (UL 2010, L 334, str. 17, in popravek UL 2012, L 158, str. 25).
(
2
)	ESČP, 24. januar 2019, Cordella in drugi proti Italiji, CE:ECHR:2019:0124JUD005441413.