Жалба, подадена на 27 април 2020 г. — Arnaoutakis/Парламент
(Дело T-240/20)
Език на производството: френски
Страни
Жалбоподател: Stavros Arnaoutakis (Ираклион, Гърция) (представители: A. Schmitt и A. Grosjean, адвокати)
Ответник: Европейки парламент
Искания
Жалбоподателят моли Общия съд:
да обяви настоящата жалба за допустима,
ако е необходимо, като процесуално-организационни действия или действия по събиране на доказателства по настоящото дело, да задължи Европейския парламент да представи становищата на правната служба на Европейския парламент, дадени на 16 юли 2018 г. и на 3 декември 2018 г., без значение на точната дата, но при всяко положение преди Бюрото на Парламента да вземе на 10 декември 2018 г. решението за изменение на Мерките по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент (2018/C 466/02, Официален вестник 28 декември 2018 г., C 466/8),
да отмени на основание член 263 ДФЕС обжалваното индивидуално решение, връчено на жалбоподателя от отдел „Възнаграждения и социалноосигурителни права на членовете на Европейския парламент“ на генерална дирекция по финанси на Европейския парламент, отнасящо се до правата на жалбоподателя по допълнителната (доброволна) пенсионна схема, тъй като с това решение спрямо жалбоподателя се прилага приетото с упоменатото по-горе решение на Бюрото от 10 декември 2018 г. увеличение, считано от 1 януари 2019 г., на възрастта за придобиване на право на пенсия по посочената схема от 63 на 65 години,
да отмени или евентуално да обяви за неприложимо на основание член 277 ДФЕС упоменатото по-горе решение на Бюрото на Парламента от 10 декември 2018 г., доколкото със същото се изменя член 76 от Мерките по прилагане на Устава, и в частност се увеличава изискуемата възраст за придобиване на право на пенсия по допълнителната (доброволна) пенсионна схема, считано от 1 януари 2019 г.,
да осъди Парламента да заплати съдебните разноски.
Основания и основни доводи
Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.
Първо основание: некомпетентност ratione materiae на Бюрото
от една страна, решението на Бюрото от 10 декември 2018 г. (наричано по-нататък „решението на Бюрото“) е взето в нарушение на Устава на членовете на Европейския парламент, приет с решение на Европейския парламент от 28 септември 2005 г., 2005/684/ЕО, Евратом (ОВ L 262, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 6, стр. 28) (наричан по-нататък „Уставът“). Решението на Бюрото е по-конкретно в противоречие с разпоредбите на член 27 от Устава, съгласно който „придобитите права“ и „правните очаквания“ се запазват.
от друга страна, решението на Бюрото установява данък, като въвежда специална удръжка от 5 % от номиналната стойност на пенсията, въпреки че установяването на данък не е от компетентността на Бюрото съгласно член 223, параграф 2 ДФЕС.
Второ основание: нарушение на съществени процесуални правила
от една страна, Бюрото е взело решението си, без да спази правилата, предвидени с член 223 ДФЕС.
от друга страна, решението на Бюрото е недостатъчно мотивирано и съответно е налице неизпълнение на задължението за мотивиране, предвидено в член 296, втора алинея ДФЕС и член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз.
Трето основание: нарушение на придобити права и правни очаквания и на принципа на оправданите правни очаквания
от една страна, с решението на Бюрото са нарушени придобитите права и правните очаквания, произтичащи както от общите принципи на правото, така и от Устава, който изрично изисква те да бъдат запазени „изцяло“ (член 27).
от друга страна, с решението на Бюрото е нарушен принципът на оправданите правни очаквания.
Четвърто основание: нарушение на принципа на пропорционалност и на принципите на равно третиране и недопускане на дискриминация.
от една страна, посегателствата върху правата на жалбоподателя не са пропорционални на целите, преследвани с решението на Бюрото.
от друга страна, решението на Бюрото трябва да се обяви за неприложимо поради нарушение на принципите на равно третиране и недопускане на дискриминация.
Пето основание: нарушение на принципа на правната сигурност и липса на преходни мерки.
от една страна, решението на Бюрото е в нарушение на принципа на правната сигурност, доколкото незаконосъобразно му е придадено обратно действие.
от друга страна, решението на Бюрото е в разрез с принципа на правната сигурност, доколкото не предвижда преходни мерки.
____________