62024CO0454(03)
ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА ПРЕДСЕДАТЕЛЯ НА СЪДА
30 юни 2025 година (
*1
)
„Жалба — Встъпване — Член 40, втора алинея от Статута на Съда на Европейския съюз — Интерес от изхода на делото — Отхвърляне“
По дело C‑454/24 P
с предмет жалба на основание член 56 от Статута на Съда на Европейския съюз, подадена на 26 юни 2024 г.,
Единен съвет за преструктуриране (ЕСП), представляван първоначално от D. Ceran, C. De Falco, H. Ehlers и K.-Ph. Wojcik, а впоследствие от D. Ceran, C. De Falco и H. Ehlers, подпомагани от H.‑G. Kamann, Rechtsanwalt, и F. Louis, avocat,
жалбоподател,
подпомаган от:
Европейска комисия, представлявана от C. Auvret и D. Triantafyllou,
встъпила страна в производството по обжалване,
като другите страни в производството са:
Dexia SA, представлявано от H. Gilliams, advocaat, и J.‑M. Gollier, avocat,
жалбоподател в първоинстанционното производство,
подпомаган от:
Bundesverband deutscher Banken eV, установено в Берлин (Германия), представлявано от H. Berger, Rechtsanwalt, A. Komninos, dikigoros, и M. Weber, Rechtsanwalt,
Fédération bancaire française, установено в Париж (Франция), представлявано от C. Duriez, A. Gosset-Grainville и M. Trabucchi, avocats,
Österreichischer Sparkassenverband (ÖSPV), установено във Виена (Австрия), представлявано от A. Brenneis, G. Eisenberger и J. Holzmann, Rechtsanwälte,
встъпили страни в производството по обжалване,
Европейски парламент, представляван от G. C. Bartram, O. Денков, J. Etienne, M. Menegatti и L. Visaggio,
Съвет на Европейския съюз, представляван от J. Bauerschmidt, M. Chavrier, E. d’Ursel и A. Westerhof Löfflerová,
встъпили страни в първоинстанционното производство,
ПРЕДСЕДАТЕЛЯТ НА СЪДА,
като взе предвид предложението на B. Smulders, съдия докладчик,
след изслушване на генералния адвокат D. Spielmann,
постанови настоящото
Определение
1
С жалбата си Единният съвет за преструктуриране (ЕСП) иска да се отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 10 април 2024 г., Dexia/ЕСП (Предварителни вноски за 2022 г.) (T‑411/22, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“, EU:T:2024:216), с което Общият съд отменя решението на ЕСП от 11 април 2022 година за изчисляване на предварителните вноски за 2022 г. в Единния фонд за преструктуриране (ЕФП) (SRB/ES/2022/18) (наричано по-нататък „спорното решение“) в частта му относно Dexia SA. В отговора си Dexia поддържа, че жалбата трябва да бъде отхвърлена.
2
С определения на председателя на Съда от 19 декември 2024 г., ЕСП/Dexia (C‑454/24 P, EU:C:2024:1061), от 19 декември 2024 г., ЕСП/Dexia (C‑454/24 P, EU:C:2024:1062), и от 19 декември 2024 г., ЕСП/Dexia (C‑454/24 P, EU:C:2024:1063), Fédération Bancaire Française, Österreichischer Sparkassenverband (ÖSPV) и Bundesverband deutscher Banken eV са били съответно допуснати да встъпят в настоящото дело в подкрепа на исканията на Dexia.
3
С молби, подадени в секретариата на Съда съответно на 7, 11 и 13 февруари 2025 г., DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg и Nordea Bank Oyj искат на основание член 40, втора алинея от Статута на Съда на Европейския съюз и член 129, параграф 4 от Процедурния правилник на Съда да встъпят в подкрепа на исканията на Dexia.
4
След връчването на молбите за встъпване на страните на секретаря на Съда, на основание член 131, параграф 1 от Процедурния правилник, приложим към производството по обжалване по силата на член 190, параграф 1 от него, ЕСП, Съветът на Европейския съюз и Европейският парламент представят в определените срокове становища по тези молби, в които се противопоставят на встъпванията.
По молбите за встъпване
5
В началото следва да се отбележи, че когато молбите за встъпване са подадени след изтичането на срока по член 190, параграф 2 от Процедурния правилник, трябва да се вземе предвид член 129, параграф 4, първо изречение от този правилник, приложим към производството по обжалване по силата на член 190, параграф 1 от него, в което се предвижда, че председателят на Съда може да разгледа молба за встъпване, подадена след изтичането на този срок, при условие че тя е подадена преди приемането на решението за започване на устната фаза на производството.
6
В настоящия случай, тъй като молбите за встъпване на DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg и Nordea Bank са подадени след изтичането на посочения срок, но преди приемането на решението за започване на устната фаза на производството, те трябва да бъдат разгледани.
7
В подкрепа на молбите си за встъпване DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg и Nordea Bank изтъкват по същество, че имат пряк, а не само косвен интерес от изхода на настоящото дело, тъй като, за разлика от молителите по молби за встъпване, които се намират само в положение, аналогично на това на страна по дело, като изтъкват основания и доводи, които са еднакви с тези на такава страна, горепосочените се намират в същото положение като Dexia. Всъщност те отбелязват, че спорното решение е адресирано и до тях и че предметът на обжалваните дела ЕСП/Landesbank Baden-Württemberg (C‑846/24 P), ЕСП/DZ Hyp (C‑852/24 P) и ЕСП/Nordea Bank (C‑884/24 P), по които те са страни, е по същество идентичен с този на настоящото дело.
8
В това отношение следва да се припомни, че съгласно член 40, втора алинея от Статута на Съда на Европейския съюз право да встъпи по делото има всяко физическо или юридическо лице, което може да докаже интерес от изхода на дело, внесено за разглеждане от Съда, освен в случаите на дела между държави членки, между институции на Европейския съюз или между държави членки, от една страна, и посочените институции, от друга страна.
9
Съгласно постоянната съдебна практика понятието „интерес от изхода на дело“ по смисъла на посочената разпоредба трябва да се определи от гледна точка на предмета на делото и да се разбира като пряк и настоящ интерес от решението по самите искания, а не като интерес, свързан с изложените основания или доводи. Всъщност изразът „изход на делото“ препраща към исканото окончателно решение, такова каквото то бъде установено в диспозитива на съдебното решение или определение, което предстои да бъде постановено (определение на председателя на Съда от 29 февруари 2024 г., ЕНОЗД/ЕСП, C‑413/23 P, EU:C:2024:199, т. 8 и цитираната съдебна практика).
10
В това отношение следва по-конкретно да се провери дали лицето, подало молбата за встъпване, е засегнато пряко от обжалвания акт и дали неговият интерес от изхода на делото е несъмнен. По принцип интересът на даден икономически оператор от изхода на делото може да се разглежда като достатъчно пряк само ако този изход може да промени правното положение на подалия молба за встъпване (определение на председателя на Съда от 26 септември 2024 г., Air France-KLM и Air France/Ryanair и Malta Air, C‑192/24 P, EU:C:2024:811, т. 8 и цитираната съдебна практика).
11
Освен това правото на встъпване във внесено за разглеждане от Съда дело трябва да се съчетава с принципа на доброто правораздаване. При този принцип обаче се предвижда, че когато Съдът е сезиран с особено голям брой дела, отнасящи се до правни въпроси, които са идентични или неразривно свързани, той може да определи измежду тези дела едно или повече „пилотни“ дела и да спре производството по всички останали дела на основание член 55, параграф 1, буква б) от Процедурния правилник до постановяване на решението или решенията, с които се слага край на производството по това пилотно дело или тези пилотни дела. Всъщност определянето на пилотни дела, както и спирането на други дела, отнасящи се до неразривно свързани или дори идентични правни въпроси, улеснява и значително ускорява разглеждането на тези дела и намалява срока за разглеждане на всички останали дела, с които Съдът също така е сезиран.
12
От това следва, че страните по делата, спрени след като Общият съд или Съдът са определили едно или повече пилотни дела, по принцип не са оправомощени само поради този факт да встъпят в производството по това пилотно дело или по тези пилотни дела. Всъщност да се позволи на тези страни да встъпят само поради обстоятелството, че тяхното дело е било спряно след определянето на пилотно дело, би било в разрез с целта на такова определяне, а именно да се улесни разглеждането от Съда на значителен брой дела, за да се гарантира доброто правораздаване (вж. в този смисъл определение на председателя на Съда от 30 април 2020 г., Комисия/HSBC Holdings и др., C‑806/19 P, EU:C:2020:364, т. 22 и цитираната съдебна практика).
13
Определянето на пилотни дела от Общия съд или от Съда не води до нарушаване на правото на справедлив съдебен процес, с което се ползват страните, чиито дела са били спрени вследствие на това определяне. Всъщност в настоящия случай правото на DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg и Nordea Bank да упражнят правата си и да изложат доводите си, произтичащо от член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, и по-специално гаранциите, присъщи на правото на ефективни правни средства за защита, залегнало в тази разпоредба, е гарантирано в достатъчна степен от статута им на страни в отделните производства по обжалване по дела ЕСП/Landesbank Baden-Württemberg (C‑846/24 P), ЕСП/DZ Hyp (C‑852/24 P) и ЕСП/Nordea Bank (C‑884/24 P) (вж. в този смисъл определение на председателя на Съда от 30 април 2020 г., Комисия/HSBC Holdings и др., C‑806/19 P, EU:C:2020:364, т. 21 и цитираната съдебна практика).
14
В настоящия случай от жалбата на ЕСП е видно, че като главно искане се претендира да се отмени обжалваното съдебно решение и да се отхвърли жалбата за отмяна на Dexia, при условията на евентуалност — да се върне делото на Общия съд, а при условията на евентуалност спрямо предходното — да се запазят правните последици на спорното решение до замяната му с ново не по-късно от шест месеца след постановяване на решението на Съда. В писмения си отговор Dexia поддържа, че жалбата трябва да бъде отхвърлена.
15
Независимо от това дали Съдът ще уважи жалбата, или ще я отхвърли, изходът на делото, както е посочен в диспозитива на бъдещото съдебно решение, сам по себе си няма да може пряко да промени правното положение на DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg или Nordea Bank, тъй като този изход на делото ще се отнася само до законосъобразността на обжалваното съдебно решение, с което Общият съд е отменил спорното решение в частта му относно дължимата от Dexia предварителна вноска за 2022 г. в ЕФП. Всъщност, макар спорното решение да е съставено и публикувано под формата на едно-единствено решение, то трябва да се разглежда като съвкупност от индивидуални решения относно предварителните вноски за 2022 г. в ЕФП, дължими от всяка от посочените в това решение финансови институции (вж. по аналогия решение от 14 септември 1999 г., Комисия/AssiDomän Kraft Products и др., C‑310/97 P, EU:C:1999:407, т. 18).
16
Така, за разлика от положението, при което с отделна жалба, подадена от молител за встъпване, се иска отмяна на същия акт като разглеждания по делото, в което този молител иска да встъпи (вж. например и по аналогия определение на председателя на Съда от 21 декември 2016 г., Комисия/Испания и др., C‑128/16 P, EU:C:2016:1007, т. 13—15), решение на Съда, с което се потвърждава отмяната на спорното решение, доколкото то се отнася до дължимата от Dexia предварителна вноска за 2022 г. в ЕФП, не би имало за последица да направи окончателна отмяната, ex tunc и erga omnes, на решенията на ЕСП относно предварителните вноски за 2022 г. в ЕФП на институции, различни от Dexia, въпреки че последно посочените решения и решението относно вноската на Dexia са били изготвени и публикувани под формата на едно-единствено решение.
17
Следователно изходът на настоящото дело сам по себе си няма да се отрази на законосъобразността на решенията на Общия съд от 23 октомври 2024 г.по дела Landesbank Baden-Württemberg/ЕСП (Предварителни вноски за 2022 г.) (T‑396/22, EU:T:2024:734), от 23 октомври 2024 г., DZ Bank/ЕСП (Предварителни вноски за 2022 г.) (T‑401/22, EU:T:2024:739), от 23 октомври 2024 г., DZ Bank/ЕСП (Предварителни вноски за 2022 г.) (T‑403/22, EU:T:2024:741), и от 23 октомври 2024 г., Nordea Bank/ЕСП (Предварителни вноски за 2022 г.) (T‑430/22, EU:T:2024:743), с които се отменят решенията на ЕСП във връзка с вноските в ЕФП съответно на DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg и Nordea Bank. По същите съображения посоченият изход на делото няма да засегне валидността на определенията на Общия съд от 6 август 2024 г., DZ Bank/ЕСП (T‑484/23, EU:2024:525), от 6 август 2024 г., Nordea Bank/ЕСП (T‑412/23, EU:T:2024:526), и от 6 август 2024 г., Landesbank Baden-Württemberg/ЕСП (T‑441/23, EU:T:2024:555), с които се отменя решението на ЕСП от 2 май 2023 г. относно изчисляването на предварителните вноски за 2023 г. в ЕФП (SRB/ES/2023/23), по отношение съответно на DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg и Nordea Bank.
18
С молбите си за встъпване в делото DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg и Nordea Bank защитават собственото си положение, което, макар и сравнимо с това на Dexia, все пак от правна гледна точка е различно. Всъщност интересът, който те защитават, се изразява в това да се докаже, че отмяната от страна на Общия съд на решенията на ЕСП относно техните предварителни вноски за 2022 г. в ЕФП е обоснована, а не отмяната на решението на ЕСП относно вноската на Dexia.
19
Освен това от доводите, изтъкнати от DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg и Nordea Bank, следва, че твърденият от тях интерес от изхода на настоящото дело всъщност е свързан с мотивите, с които Общият съд е тълкувал член 70, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2014 година за установяването на еднообразни правила и еднообразна процедура за преструктурирането на кредитни институции и някои инвестиционни посредници в рамките на Единния механизъм за преструктуриране и Единния фонд за преструктуриране и за изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010 (ОВ L 225, 2014 г., стр. 1), а не със самия изход на делото. Този интерес обаче не е достатъчен, за да се установи наличието на интерес от изхода на дело по смисъла на съдебната практика, посочена в точка 9 от настоящото определение.
20
Освен това, ако се допусне встъпване на DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg и Nordea Bank в настоящото дело, това би поставило под въпрос полезното действие на избора, направен от Съда в интерес на доброто правораздаване, да определи измежду повече от 70 производства по обжалване, започнати от ЕСП, Съвета и кредитни или инвестиционни институции срещу решенията на Общия съд, с които се отменят на много сходни основания решения на ЕСП относно предварителните вноски за 2022 г. и 2023 г. в ЕФП, седем дела като пилотни, а именно настоящото дело и дела C‑529/24 P, C‑536/24 P, C‑537/24 P, C‑585/24 P, C‑671/24 P и C‑705/24 P. Всъщност, както е видно по същество от точка 12 от настоящото определение, ако всяка страна по дело, което е било спряно след определянето на пилотно дело, би могла поради това спиране да встъпи в последно посоченото дело, определянето на пилотно дело вече не би имало никакъв смисъл.
21
От това следва, че молбите за встъпване, подадени от DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg и Nordea Bank, трябва да се отхвърлят.
По съдебните разноски
22
Съгласно член 138, параграф 1 от Процедурния правилник, приложим към производството по обжалване по силата на член 184, параграф 1 от него, загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
23
Тъй като ЕСП е направил искане DZ Bank Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg и Nordea Bank да бъдат осъдени да заплатят съдебните разноски и тъй като молбите за встъпване на последните са отхвърлени, те трябва да понесат освен собствените си съдебни разноски по тези молби и направените от ЕСП разноски във връзка с посочените молби.
24
Тъй като Парламентът и Съветът не са направили такова искане за осъждане, те следва да понесат направените от тях съдебни разноски, свързани с молбите за встъпване.
По изложените съображения председателят на Съда определи:
1)
Отхвърля молбите за встъпване на DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg и Nordea Bank Oyj.
2)
DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden-Württemberg и Nordea Bank Oyj понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези на Единния съвет за преструктуриране (ЕСП).
3)
Европейският парламент и Съветът на Европейския съюз понасят направените от тях съдебни разноски.
Подпис
(
*1
)	Език на производството: френски.