62024CJ0563
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (седми състав)
13 ноември 2025 година (
*1
)
„Преюдициално запитване — Определение, описание, представяне, етикетиране и защита на спиртните напитки — Регламент (ЕС) 2019/787 — Член 10, параграф 7 — Забрана за използване на официалните наименования за напитки, които не отговарят на изискванията на съответните категории — Gin — Наименование на напитка „безалкохолен gin“ — Член 12, параграф 1 — Загатвания — Валидност на член 10, параграф 7 — Член 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Свобода на стопанската инициатива — Принцип на пропорционалност“
По дело C‑563/24
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Landgericht Potsdam (Областен съд Потсдам, Германия) с акт от 6 август 2024 г., постъпил в Съда на 20 август 2024 г., в рамките на производство по дело
Verband Sozialer Wettbewerb eV
срещу
PB Vi Goods GmbH,
СЪДЪТ (седми състав),
състоящ се от: F. Schalin (докладчик), председател на състава, M. Gavalec и Z. Csehi, съдии,
генерален адвокат: M. Szpunar,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
като има предвид становищата, представени:
–
за Verband Sozialer Wettbewerb eV, от D. Marquardt, Rechtsanwalt,
–
за германското правителство, от J. Möller и P.‑L. Krüger, в качеството на представители, подпомагани от C. Eggers, Rechtsanwalt,
–
за гръцкото правителство, от Z. Chatzipavlou и M. Tassopoulou, в качеството на представители,
–
за френското правителство, от P. Chansou и B. Travard, в качеството на представители,
–
за италианското правителство, от S. Fiorentino, M. Maugeri и P. Passolunghi, в качеството на представители,
–
за Европейския парламент, от G. C. Bartram и W. D. Kuzmienko, в качеството на представители,
–
за Съвета на Европейския съюз, от M. Alver и N. Brzezinski и от Л. Хъмчева, в качеството на представители,
–
за Европейската комисия, от B. Rechena и M. Zerwes, в качеството на представители,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
1
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 10, параграф 7 и член 12, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2019/787 на Европейския парламент и на Съвета от 17 април 2019 година за определението, описанието, представянето и етикетирането на спиртни напитки, за използването на наименованията на спиртните напитки при представянето и етикетирането на други храни, за защитата на географските указания на спиртни напитки, за използването на етилов алкохол и дестилати от земеделски произход в алкохолните напитки и за отмяна на Регламент (ЕС) № 110/2008 (ОВ L 130, 2019 г., стр. 1), изменен с Делегиран регламент (ЕС) 2021/1096 на Комисията от 21 април 2021 г. (OВ L 238, 2021 г., стр. 1) (наричан по-нататък „Регламент 2019/787“), както и до валидността на член 10, параграф 7 от Регламент 2019/787 предвид член 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“).
2
Запитването е отправено в рамките на спор между Verband Sozialer Wettbewerb eV (наричано по-нататък „VSW“) и PB Vi Goods GmbH (наричано по-нататък „PB“) относно предлагането на пазара и рекламирането от PB на напитка, наречена „Virgin Gin Alkoholfrei“.
Правна уредба
3
Съображения 2, 3 и 10 от Регламент 2019/787 гласят:
„(2)
Правилата, приложими за спиртните напитки, следва да допринесат за постигане на висока степен на защита на потребителите, премахване на информационната асиметрия, предотвратяване на измамните практики и постигане на прозрачност на пазара и лоялна конкуренция. С тях следва да се запази репутацията, която спиртните напитки на Съюза имат на вътрешния и на световния пазар, като продължават да се отчитат традиционните практики, използвани в производството на спиртни напитки, както и нарасналата необходимост от защита на потребителите и от информация. […]
(3)
Спиртните напитки представляват важен пазар за селскостопанския сектор на Съюза и производството им е тясно свързано с този сектор. Тази връзка определя качеството, безопасността и репутацията на произведените в Съюза спиртни напитки. […]
(10)
Следва да бъдат установени правилата относно официалните наименования, които да се използват за спиртните напитки, пускани на пазара на Съюза, за да се гарантира хармонизираното им използване на цялата територия на Съюза и за да се осигури прозрачността на информацията за потребителите“.
4
Член 10, параграф 7, първа алинея от този регламент гласи:
„Без да се засягат членове 11 и 12 и член 13, параграфи 2—4, се забранява използването на официалните наименования, посочени в параграф 2 от настоящия член, или на географски указания в описанието, представянето или етикетирането на напитки, които не отговарят на изискванията на съответната категория, посочена в приложение I, или на съответното географско указание. Тази забрана се прилага и когато такива официални наименования или географски указания се използват заедно с думи или фрази като „вид“, „тип“, „стил“, „произведен от“, „с аромат на“ или други сходни термини“.
5
Член 12, параграф 1 от посочения регламент предвижда:
„При представянето и етикетирането на храна, различна от алкохолна напитка, загатването за официалните наименования, предвидени в една или повече категории спиртни напитки, посочени в приложение I, или за едно или повече географски указания за спиртни напитки, се разрешава, при условие че алкохолът, използван в производството на храната, е с произход изключително от спиртната напитка или спиртните напитки, посочени в загатването, с изключение на алкохола, който може да присъства в ароматизанти, оцветители или други разрешени съставки, използвани за производството на тази храна“.
6
Приложение I към същия регламент е озаглавено „Категории спиртни напитки“. Текстът на точка 20 („Gin“) от посоченото приложение е следният:
„a)
Gin е хвойнова спиртна напитка, произведена чрез ароматизиране на етилов алкохол от земеделски произход с плодове от хвойна (Juniperus communis L.).
б)
Минималното обемно алкохолно съдържание на gin е 37,5 %.
в)
При производството на gin се използват само такива ароматични вещества или ароматични препарати, или и двете, които придават преобладаващ вкус на хвойна.
г)
Терминът „gin“ може да бъде допълнен от термина „dry“, ако напитката не съдържа добавени подсладители, надвишаващи 0,1 грама на литър подслаждащи продукти в крайния продукт, изразени като инвертна захар“.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
7
VSW е германско сдружение, чиято задача е по-специално да се бори с нелоялната конкуренция. PB е дружество, което предлага за продажба и рекламира наред с другото безалкохолна напитка, наречена Virgin Gin Alkoholfrei (безалкохолен Virgin Gin).
8
Тъй като счита, че рекламата на PB за тази напитка нарушава разпоредбите на Регламент 2019/787, на 31 октомври 2023 г. VSW предявява пред Landgericht Potsdam (Областен съд Потсдам, Германия), който е запитващата юрисдикция, иск срещу това дружество да преустанови продажбата на посочената напитка. В това отношение то поддържа, че съгласно точка 20 от приложение I към Регламент 2019/787 gin трябва да се произведе чрез ароматизиране на етилов алкохол от земеделски произход с плодове от хвойна, а минималното му обемно алкохолно съдържание трябва да е 37,5 %. Тъй като тези изисквания не са спазени, VSW счита, че PB трябва да спре да предлага за продажба въпросната напитка с наименованието „gin“.
9
PB обаче поддържа, че рекламата на тази напитка не нарушава Регламент 2019/787, тъй като за всеки потребител е очевидно, че тя не съдържа алкохол.
10
В този контекст запитващата юрисдикция посочва, че има съмнения относно валидността на член 10, параграф 7 от Регламент 2019/787, тъй като може да нарушава свободата на стопанска инициатива, прогласена в член 16 от Хартата. Всъщност забраната за представяне и етикетиране на безалкохолна напитка като „безалкохолен gin“ е непропорционална, доколкото не изглежда да преследва легитимна цел. Тази юрисдикция счита, че добавянето на думата „безалкохолен“ изключва риска от въвеждане на потребителя в заблуждение. Според нея забраната е непропорционална и поради факта, че съгласно Регламент 2019/787 не е възможно напитката да бъде описана например като „с вкус на gin“, което означава, че продуктът не може да бъде описан по начин, разбираем за потребителя. Освен това според нея тази ситуация би предоставила конкурентно предимство на производителите, които разпространяват както безалкохолни напитки, така и джин, в сравнение с производителите, търгуващи единствено с безалкохолни напитки, които поради това няма да бъдат асоциирани с gin.
11
Ако Съдът не приеме, че член 10, параграф 7 от Регламент 2019/787 е невалиден, запитващата юрисдикция иска да се установи дали разпоредбите му могат да се тълкуват в смисъл, че не забраняват безалкохолни напитки да се представят или етикетират като „безалкохолен gin“. Тя обаче счита, че тези разпоредби недвусмислено отразяват волята на законодателя на Съюза да забрани това.
12
При тези обстоятелства Landgericht Potsdam (Областен съд Потсдам) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Невалиден ли е член 10, параграф 7 от [Регламент 2019/787], поради това че нарушава член 16 от [Хартата], доколкото забранява представянето или етикетирането на безалкохолни напитки като „безалкохолен gin“?
2)
При условията на евентуалност: трябва ли член 10, параграф 7 или член 12, параграф 1 от [Регламент 2019/787] да се тълкуват в смисъл, че представянето или етикетирането на безалкохолна напитка като „безалкохолен gin“ не е забранено само защото напитката не достига необходимото за наименованието „gin“ минимално обемно алкохолно съдържание и не е произведена чрез ароматизиране на етилов алкохол от земеделски произход (а на вода) с плодове от хвойна?“.
По преюдициалните въпроси
По допустимостта
13
Италианското правителство твърди, че поставените въпроси са недопустими. Що се отнася до първия въпрос, запитващата юрисдикция не предоставила достатъчно данни, за да може Съдът да прецени валидността на член 10, параграф 7 от Регламент 2019/787. При втория въпрос запитващата юрисдикция не изложила причините, поради които има въпроси относно тълкуването на разглежданите разпоредби от правото на Съюза. Напротив, тя приела, че тези разпоредби ясно съдържат забрана за представяне и етикетиране на безалкохолни напитки като „безалкохолен gin“.
14
В това отношение следва да се констатира, че запитващата юрисдикция е изложила достатъчно ясно контекста на спора в главното производство и причините, поради които счита, че за да се произнесе, е необходимо тълкуването на съответните разпоредби от правото на Съюза.
15
Освен това следва да се припомни, че Съдът вече е постановил, че твърдението, че отговорите на поставените въпроси са ясни, по никакъв начин не е пречка националната юрисдикция да постави на Съда преюдициални въпроси, и не води до некомпетентност на Съда да се произнесе по такива въпроси (решение от 21 декември 2011 г., Evroetil, C‑503/10, EU:C:2011:872, т. 36).
16
Следователно поставените два въпроса са допустими.
По същество
17
Доколкото първият въпрос, свързан с валидността на член 10, параграф 7 от Регламент 2019/787, възниква само ако тази разпоредба се тълкува в смисъл, че забранява представянето и етикетирането на безалкохолни напитки като „безалкохолен gin“, на първо място следва да се разгледа вторият преюдициален въпрос.
По втория въпрос
18
С този въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 10, параграф 7 и член 12, параграф 1 от Регламент 2019/787 трябва да се тълкуват в смисъл, че забраняват да се използва наименованието „безалкохолен gin“ при представянето и етикетирането на безалкохолна напитка, тъй като тя не отговаря на изискванията, предвидени в точка 20, букви а) и б) от приложение I към този регламент за категорията спиртни напитки, отговарящи на наименованието „gin“.
19
От член 10, параграф 7 от Регламент 2019/787 следва, че е забранено използването на официалните наименования, а именно по-специално наименованието „gin“, в представянето или етикетирането на напитки, които не отговарят на изискванията на съответната категория, посочена в приложение I към този регламент. Освен това тази забрана се прилага, когато официалните наименования се използват заедно с думи или фрази като „вид“, „тип“, „стил“, „произведен от“, „с аромат на“ или други сходни термини.
20
Съгласно точка 20, букви а) и б) от приложение I към Регламент 2019/787 gin се произвежда чрез ароматизиране на етилов алкохол от земеделски произход с плодове от хвойна, а минималното му обемно алкохолно съдържание трябва да е 37,5 %.
21
Съгласно своя текст член 10, параграф 7 от Регламент 2019/787 се прилага, без да се засягат някои разпоредби на Регламент 2019/787, които уреждат използването на официално наименование в съставен термин, загатването за такова наименование, включването му в списък на съставките, както и спиртните напитки, считани за смеси или блендове. Тези разпоредби не са релевантни в главното производство, тъй като се прилагат само за продуктите, съдържащи алкохол.
22
Що се отнася до член 12, параграф 1 от Регламент 2019/787, посочен от запитващата юрисдикция във втория ѝ въпрос, следва да се отбележи, че тази разпоредба не е релевантна за отговора на този въпрос. Всъщност посочената разпоредба се прилага само за храни, произведени чрез използване на алкохол. Следователно тя не може да се приложи в контекста на спора по главното производство.
23
Трябва да се констатира, че от самия текст на член 10, параграф 7 от Регламент 2019/787 ясно следва, че е забранено напитка като разглежданата в главното производство да се представя и етикетира като „безалкохолен gin“, поради самия факт, че тя не съдържа алкохол. Следователно напитката не е произведена чрез ароматизиране на етилов алкохол от земеделски произход, което противоречи на едно от изискванията, за да може да се използва официалното наименование „gin“, към които препраща член 10, параграф 7 и които са предвидени в точка 20 от приложение I към този регламент.
24
Освен това, видно от посочения член 10, параграф 7, не е от значение фактът, че към официалното наименование „gin“ е добавено указанието „безалкохолен“, доколкото забраната се прилага и за термини, използвани с цел да се укаже, че дадена напитка не трябва да се бърка със спиртната напитка, която носи това наименование.
25
При тези условия на втория въпрос следва да се отговори, че член 10, параграф 7 от Регламент 2019/787 трябва да се тълкува в смисъл, че забранява да се използва наименованието „безалкохолен gin“ при представянето и етикетирането на безалкохолна напитка, тъй като тя не отговаря на изискванията, предвидени в точка 20, букви а) и б) от приложение I към този регламент за категорията спиртни напитки, отговарящи на наименованието „gin“.
По първия въпрос
26
С първия си въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 10, параграф 7 от Регламент 2019/787 е валиден предвид свободата на стопанска инициатива, прогласена в член 16 от Хартата, доколкото забранява представянето и етикетирането на безалкохолна напитка като „безалкохолен gin“.
27
Правото на свободна стопанска инициатива включва по-специално правото на всяко предприятие да може свободно да разполага, в рамките на отговорността, която носи за собствените си действия, с икономическите, техническите и финансовите ресурси, с които разполага. Това право включва и свободата да се упражнява икономическа или търговска дейност, свободата на договаряне и свободната конкуренция (вж. в този смисъл решение от 30 юни 2016 г., Lidl, C‑134/15, EU:C:2016:498, т. 27 и 28 и цитираната съдебна практика).
28
Следва да се припомни, че съгласно член 52, параграф 1 от Хартата всяко ограничаване на упражняването на правата и свободите, признати от Хартата, трябва да бъде предвидено в закон и да зачита основното съдържание на същите права и свободи. При спазване на принципа на пропорционалност ограничения могат да бъдат налагани само ако са необходими и ако действително отговарят на признати от Съюза цели от общ интерес или на необходимостта да се защитят правата и свободите на други хора.
29
Съгласно практиката на Съда свободното упражняване на професионална дейност не е абсолютно правомощие, а трябва да се разглежда във връзка с функцията си в обществото. Следователно могат да бъдат наложени ограничения върху упражняването на свободната стопанска инициатива, при условие че тези ограничения действително отговарят на преследваните от Съюза цели от общ интерес и не представляват по отношение на преследваната цел непропорционална и нетърпима намеса, която би могла да накърни самата същност на това право (вж. в този смисъл решение от 6 септември 2012 г., Deutsches Weintor, C‑544/10, EU:C:2012:526, т. 54 и цитираната съдебна практика).
30
Освен това, предвид широкото право на преценка на законодателя на Съюза в областта на общата селскостопанска политика, което предполага комплексни преценки, законосъобразността на приета в тази област мярка може да бъде засегната единствено ако тази мярка е явно неподходяща с оглед на целта, която компетентната институция възнамерява да постигне (вж. в този смисъл решения от 14 юни 2017 г.TofuTown.com, C‑422/16, EU:C:2017:458, т. 46, и от 2 септември 2021 г., Irish Ferries, C‑570/19, EU:C:2021:664, т. 151).
31
Най-напред, следва да се констатира, че забраната за използване на официалните наименования на напитки, които не отговарят на изискванията на съответните категории, е предвидена в закон по смисъла на член 52, параграф 1 от Хартата, доколкото е посочена в член 10, параграф 7 от Регламент 2019/787.
32
По-нататък, следва да се отбележи, че тази забрана се отнася единствено до използването на официалните наименования на спиртни напитки, без да възпрепятства производството или по-общо разпространението на напитки, които не отговарят на предвидените в този регламент изисквания. Следователно тя не засяга самата същност на свободата на стопанска инициатива (вж. в този смисъл решения от 13 декември 1994 г.SMW Winzersekt, C‑306/93, EU:C:1994:407, т. 24, и от 6 септември 2012 г., Deutsches Weintor, C‑544/10, EU:C:2012:526, т. 56—58). Ето защо трябва да се заключи, че разглежданата забрана зачита основното съдържание на свободата на стопанска инициатива.
33
Накрая, що се отнася до спазването на принципа на пропорционалност, макар запитващата юрисдикция да се позовава на член 16 от Хартата, е важно да се вземе предвид и член 38 от нея, който има за цел да осигури високо равнище на защита на потребителите. Освен това тази защита е посочена в съображение 2 от Регламент 2019/787 като цел, която той преследва. Също така, според същото съображение и съображение 10 от този регламент, той цели да предотврати измамните практики и да осигури прозрачността на информацията за потребителите. По-нататък, от съображения 2 и 3 от посочения регламент е видно, че спиртните напитки представляват важен пазар за селскостопанския сектор на Съюза и че този регламент има за цел да осигури лоялна конкуренция и да запази репутацията на тези напитки. Тези цели представляват цели от общ интерес (вж. по аналогия решения от 13 декември 1994 г.SMW Winzersekt, C‑306/93, EU:C:1994:407, т. 25, от 8 май 2014 г., Assica и Kraft Foods Italia, C‑35/13, EU:C:2014:306, т. 37, и от 30 юни 2016 г., Lidl, C‑134/15, EU:C:2016:498, т. 37).
34
Относно годността на разглежданата забрана да гарантира постигането на така преследваните цели, следва да се констатира, че спазването на определенията за напитките, обозначени с официалните наименования, пускани на пазара на Съюза, гарантира на потребителите, че всички тези продукти отговарят на едни и същи стандарти за качество, и ги предпазва от всеки риск от объркване, що се отнася до състава на продуктите, които възнамеряват да придобият. Освен това тази забрана гарантира, че само напитките, които са произведени по определен начин и притежават същите свойства, могат да бъдат предлагани на пазара под съответното официално наименование. Такава мярка позволява да се избегне възможността производител на напитка, която не отговаря на изискванията по Регламент 2019/787, да извлече полза за своя собствен продукт от репутацията, изградена от производителите на спиртни напитки, които ползват официалното наименование. Следователно разглежданата забрана е годна да постигне преследваните с Регламент 2019/787 цели.
35
Що се отнася до необходимостта от разглежданата забрана предвид целите на Регламент 2019/787, следва да се отбележи, че ако към официалните наименования можеха да бъдат добавяни описателни означения като „безалкохолен“, за да обозначат продукти, които не отговарят на изискванията за получаване на такива наименования, би имало опасност потребителите да бъдат въведени в заблуждение относно състава на продуктите, които възнамеряват да купят (вж. този смисъл решения от 16 декември 1999 г.UDL, C‑101/98, EU:C:1999:615, т. 33 и 34, и от 14 юни 2017 г., TofuTown.com, C‑422/16, EU:C:2017:458, т. 47 и 48). Всъщност, макар за потребителя да е ясно, че продукт, наречен „безалкохолен gin“, не съдържа алкохол, той би могъл да бъде подведен относно другите му качества, тъй като изискванията, свързани с официалното наименование „gin“, съдържат елементи, различни от самото наличие на алкохол, а именно по-специално необходимото производство чрез ароматизиране на етилов алкохол от земеделски произход. Освен това няма да е защитена репутацията, изградена от производителите, които отговарят на изискванията, предвидени от Регламент 2019/787 за дадена напитка, което пък би довело до риск от нелоялна конкуренция (вж. в този смисъл решения от 13 декември 1994 г.SMW Winzersekt, C‑306/93, EU:C:1994:407, т. 25, и от 14 юни 2017 г., TofuTown.com, C‑422/16, EU:C:2017:458, т. 43—48). Следователно забраната по член 10, параграф 7 от Регламент 2019/787 трябва да се счита за необходима.
36
Следва да се вземе предвид и фактът, припомнен в точка 32 от настоящото решение, че производителите, различни от тези, които имат право да използват официалните наименования на спиртните напитки, са възпрепятствани единствено да използват тези наименования, но не са лишени от правото си да предлагат на пазара своите продукти, стига да спазват релевантната правна уредба.
37
При тези обстоятелства забраната за използване на официалните наименования на напитки, които не отговарят на изискванията на съответните категории напитки, предвидени в Регламент 2019/787, не нарушава принципа на пропорционалност.
38
От изложените по-горе съображения следва, че при разглеждането на първия въпрос не се установяват никакви обстоятелства, които могат да засегнат валидността на член 10, параграф 7 от Регламент 2019/787 предвид свободата на стопанска инициатива, прогласена в член 16 от Хартата.
По съдебните разноски
39
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения Съдът (седми състав) реши:
1)
Член 10, параграф 7 от Регламент (ЕС) 2019/787 на Европейския парламент и на Съвета от 17 април 2019 година за определението, описанието, представянето и етикетирането на спиртни напитки, за използването на наименованията на спиртните напитки при представянето и етикетирането на други храни, за защитата на географските указания на спиртни напитки, за използването на етилов алкохол и дестилати от земеделски произход в алкохолните напитки и за отмяна на Регламент (ЕС) № 110/2008, изменен с Делегиран регламент (ЕС) 2021/1096 на Комисията от 21 април 2021 г.,
трябва да се тълкува в смисъл, че
забранява да се използва наименованието „безалкохолен gin“ при представянето и етикетирането на безалкохолна напитка, тъй като тя не отговаря на изискванията, предвидени в точка 20, букви а) и б) от приложение I към този регламент за категорията спиртни напитки, отговарящи на наименованието „gin“.
2)
При разглеждането на първия въпрос не се установяват никакви обстоятелства, които могат да засегнат валидността на член 10, параграф 7 от Регламент 2019/787, изменен с Делегиран регламент 2021/1096, предвид свободата на стопанска инициатива, прогласена в член 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: немски.