62023CJ0462
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (hatodik tanács)
2025. április 3. (
*1
)
„Tagállami kötelezettségszegés – Fogyasztóvédelem – 2009/54/EK irányelv – A 8. cikk (2) bekezdése – Az azonos forrásból származó természetes ásványvíz és forrásvíz több kereskedelmi megnevezéssel történő forgalmazásának tilalma – A 7. cikk (2) bekezdésének b) pontja – A 9. cikk (4) bekezdésének c) pontja – Címkézési követelmények – Kötelező információk – A forrás neve – Helytelen átültetés”
A C‑462/23. sz. ügyben,
az EUMSZ 258. cikk alapján kötelezettségszegés megállapítása iránt 2023. július 24‑én
az Európai Bizottság (képviselik: N. Nikolova és B. Rous Demiri, meghatalmazotti minőségben)
felperesnek
a Bolgár Köztársaság (képviselik: T. Mitova, S. Ruseva és R. Stoyanov, meghatalmazotti minőségben)
alperes ellen
benyújtott keresete tárgyában,
A BÍRÓSÁG (hatodik tanács),
tagjai: T. von Danwitz, a Bíróság elnökhelyettese, a hatodik tanács elnökeként eljárva, A. Kumin és I. Ziemele (előadó) bírák,
főtanácsnok: J. Kokott,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Keresetével az Európai Bizottság annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy a Bolgár Köztársaság:
–
mivel nem tiltotta meg az azonos forrásból származó természetes ásványvíz és forrásvíz több kereskedelmi megnevezéssel történő forgalmazását,
–
mivel nem írta elő a forrás nevének a természetes ásványvizek és forrásvizek címkéjén való feltüntetésére vonatkozó kötelezettséget, és
–
mivel engedélyezte a „forrásvíz” kifejezés használatát olyan víz esetében, amely nem felel meg a vonatkozó követelményeknek,
nem teljesítette a természetes ásványvizek kinyeréséről és forgalmazásáról szóló, 2009. június 18‑i 2009/54/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2009. L 164., 45. o.) 8. cikkének (2) bekezdéséből, 7. cikke (2) bekezdésének b) pontjából és 9. cikke (4) bekezdésének c) pontjából eredő kötelezettségeit.
Jogi háttér
Az uniós jog
2
A 2009/54 irányelv (5), (7) és (9) preambulumbekezdése értelmében:
„(5)
A természetes ásványvizekre vonatkozó szabályok elsődleges célja a fogyasztók egészségének védelme, a fogyasztók megtévesztésének megakadályozása és a tisztességes kereskedelem biztosítása.
[…]
(7)
Gondoskodni kell annak biztosításáról, hogy a természetes ásványvizek forgalomba hozatalukkor is megtartsák azokat a jellemzőiket, amelyek alapján ilyenként ismerték el őket. […]
[…]
(9)
A fogyasztók tájékoztatása érdekében a természetes ásványvizek kémiai összetételére vonatkozó megjelölést kötelezővé kell tenni.”
3
Ezen irányelv 1. cikkének (1) bekezdése a következőket írja elő:
„Ez az irányelv valamely tagállamban a talajból kinyert és ezen tagállam illetékes hatósága által természetes ásványvízként elismert, az I. melléklet I. szakaszában foglalt feltételeknek megfelelő vizekre vonatkozik.”
4
Az említett irányelv 7. cikkének (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A természetes ásványvizek címkéjén ugyancsak kötelező a következő információk feltüntetése:
[…]
b) a forrás kinyerésének helye és a forrás neve;
[…]”
5
Ugyanezen irányelv 8. cikkének szövege a következő:
„(1)   Helység, falu vagy hely neve abban az esetben jelenhet meg a kereskedelmi megnevezés szövegében, ha olyan természetes ásványvízre vonatkozik, amelynek kinyerése a megnevezésben szereplő helyen folyik, és ha ez a megnevezés nem félrevezető a kinyerési hely tekintetében.
(2)   Tilos az azonos forrásból származó természetes ásványvizet több különböző kereskedelmi megnevezéssel forgalomba hozni.
(3)   Amennyiben az értékesítésre kínált természetes ásványvizek tartályának címkéje vagy felirata olyan kereskedelmi megnevezést tartalmaz, amely különbözik a forrás nevétől vagy a kinyerés helyétől, ezt a kinyerési helyet vagy a forrás nevét olyan módon kell megjeleníteni, hogy a betűk mérete az említett kereskedelmi megnevezésen található legnagyobb betűk hosszának és szélességének legalább másfélszerese legyen.
A forrás nevének vagy a kinyerés helyének fontosságát illetően, az első albekezdést megfelelően kell alkalmazni a természetes ásványvizek bármilyen formában történő reklámozása során használt kereskedelmi megnevezések tekintetében is.”
6
A 2009/54 irányelv 9. cikke a (4) bekezdésében így rendelkezik:
„A »forrásvíz« kifejezést fenn kell tartani a természetes állapotában emberi fogyasztásra szánt és a helyszínen palackozott víz számára, amely:
[…]
c)
teljesíti a 7. cikk (2) bekezdése b) és c) pontjának és a 8. cikknek a jelölésre vonatkozó követelményeit;
[…]”
7
Ezen irányelv I. melléklete tartalmazza a „Fogalommeghatározás” című I. részt, amely az 1. pontjában előírja:
„»Természetes ásványvíz« az 5. cikk értelmében vett, mikrobiológiai szempontból biztonságos víz, amely földfelszín alatti vízadó rétegből származik, és egy vagy több természetes vagy fúrt járaton keresztül kilépő forrásból jut a felszínre.
[…]”
A bolgár jog
A 2004. évi rendelet
8
A Naredba za iziskvaniyata kam butiliranite naturalni mineralni, izvorni i trapezni vodi, prednaznacheni za piteyni tseli (a palackozott ivásra szánt természetes ásványvizekre, forrásvizekre és szódavizekre vonatkozó követelményekről szóló rendelet, a DV 2004. augusztus 3‑i 68. száma) (a továbbiakban: 2004. évi rendelet) 22. cikke (3) bekezdésének szövege a következő:
„A [Naredba za iziskvaniyata za etiketiraneto i predstavyaneto na hranite (az élelmiszerek címkézésére és kiszerelésére vonatkozó követelményekről szóló rendelet, a DV 2000. július 28‑i 62. száma)] […] előírásaira is figyelemmel, a természetes ásványvizek kereskedelmi csomagolásának címkézése a következő kötelező információkat is tartalmazza:
1.
a vízkivételi pont neve és az ásványvízlelőhely feltüntetése az 5. cikkben említett igazolásnak megfelelően;
2.
annak a helynek a neve, ahol a természetes ásványvizet palackozzák; […]”
9
E rendelet 23. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A természetes ásványvíz kereskedelmi megnevezése (kereskedelmi védjegy) tartalmazhat a vízkivételi pont elhelyezkedéséhez és a lelőhelyhez kapcsolódó helység‑ vagy falunevet, feltéve hogy ez nem megtévesztő a vízkivételi pont kinyerési helyét illetően.
(2)   Tilos az azonos vízkivételi pontból kinyert természetes ásványvizet többféle kereskedelmi megnevezéssel forgalomba hozni.”
10
Az említett rendelet 26. cikkének (3) bekezdése előírja, hogy az élelmiszerek címkézésére és kiszerelésére vonatkozó követelményekről szóló rendelet értelmében a forrásvíz kereskedelmi csomagolásának címkézése tartalmazza a vízkivételi pont nevére vonatkozó kötelező információkat is, a kibocsátott vízvételi engedélynek és a forrásvíz palackozása helyének a nevére vonatkozóan.
11
Ugyanezen rendelet 26. cikkének (4) bekezdése szerint:
„A forrásvizek címkézésére a 23. és 24. cikkben foglalt követelmények is vonatkoznak.”
12
A 2004. évi rendelet kiegészítő rendelkezései (1) bekezdésének 4. pontja a „vízkivételi pont” fogalmát a következőképpen határozza meg:
„»Vízkivételi pont«: felszín alatti vizekre szolgáló létesítmény, amelyet vízkivételre szánnak, és amely magában foglalja a felszíni létesítményeket is. A felszín alatti vizek különböző vízkivételi pontjait a [Naredba no 1 ot 2007 g. za prouchvane, polzvane i opazvane na podzemnite vodi (a felszín alatti vizek feltárásáról, felhasználásáról és megőrzéséről szóló, 2007. évi 1. sz. rendelet, a DV 2007. október 30‑i 87. száma; a továbbiakban: 2007. évi 1. sz. rendelet)] 89. cikkének (1) bekezdése sorolja fel.”
13
E kiegészítő rendelkezések (1) bekezdésének 5. pontja a következőképpen határozza meg az „ásványvízlelőhely” fogalmát:
„Az »ásványvízlelőhely« olyan felszín alatti víztest, amely ásványvízből áll.”
A 2007. évi 1. sz. rendelet
14
A 2007. évi 1. sz. rendelet 89. cikkének (1) bekezdése kimondja:
„A felszín alatti vizeknek a felszín alatti víztestben való elhelyezése szerinti létesítmények a következők:
1.
vertikális:
a)
fúrt kutak;
b)
ásott kutak;
c)
kombinált kutak (ásott és fúrt);
2.
horizontális:
a)
csatornák;
b)
galériák;
3.
vízszintes sugárirányú lefolyású kutak;
4.
forrásvízgyűjtők;
5.
egyedi tervezésű létesítmények:
a)
ferde fúrások;
b)
kombinált (ásott és fúrt) kutak, ahol az ásott kút alján több ferde fúrást végeztek;
c)
többkamrás fúrt kutak”.
Vízügyi törvény
15
A Zakon za vodite (a vízügyi törvény, a DV 1999. július 27‑i 67. száma) kiegészítő rendelkezéseinek (1) bekezdése a 61. és 98. pontjában a következőképpen rendelkezik:
„61. A »felszín alatti víztest« egy vagy több víztartó rétegben lévő, meghatározott felszín alatti víz állapota által jellemzett, elkülönített felszín alatti vízmennyiség.
[…]
98. Az »ásványvízlelőhely« olyan felszín alatti víztest vagy annak egy része, amely egységes összetételű és kémiai tulajdonságú ásványvizet tartalmaz.”
A pert megelőző eljárás
16
2020. július 2‑án a Bizottság felszólító levelet küldött a Bolgár Köztársaságnak azzal a kettős indokkal, hogy egyrészt azáltal, hogy engedélyezte az azonos forrásból származó természetes ásványvíz és forrásvíz több kereskedelmi megnevezéssel történő forgalmazását, e tagállam szabályozása nem felel meg a 2009/54 irányelv 8. cikkének (2) bekezdésében foglalt követelményeknek, másrészt pedig azáltal, hogy nem teszi kötelezővé a forrás nevének az említett vizek címkézésén való feltüntetését, e szabályozás nem felel meg az ezen irányelv 7. cikke (2) bekezdésének b) pontjában és 9. cikke (4) bekezdésének c) pontjában foglalt követelményeknek.
17
A Bolgár Köztársaság 2020. szeptember 29‑i levelében válaszolt, amelyben kötelezettséget vállalt arra, hogy 2020. október 30. előtt bejelenti a Bizottságnak a 2009/54 irányelv megfelelő átültetésére irányuló intézkedéseket. 2020. november 24‑én a bolgár hatóságok benyújtották a Bizottsághoz a palackozott ivásra szánt ásványvizekre, forrásvizekre és szódavizekre vonatkozó követelményekről szóló rendelettervezetet.
18
A közölt intézkedések vizsgálatát követően a Bizottság 2021. szeptember 23‑án indokolással ellátott véleményt küldött a Bolgár Köztársaságnak, amelyben e vélemény kézhezvételétől számított két hónapos határidőt írt elő a bolgár jogszabályoknak való megfelelésre. Ebben azt rótta fel az említett tagállamnak, hogy nem teljesítette a 2009/54 irányelv 8. cikkének (2) bekezdéséből, 7. cikke (2) bekezdésének b) pontjából és 9. cikke (4) bekezdésének c) pontjából eredő kötelezettségeit, mivel továbbra sem ültette át megfelelően ezt az irányelvet a bolgár jogba, és különösen a „forrás”2015. június 24‑iHotel Sava Rogaška ítéletben (C‑207/14, a továbbiakban: Hotel Sava Rogaška ítélet, EU:C:2015:414) értelmezett fogalmát.
19
A válaszadási határidő 2022. január 21‑ig történő meghosszabbítását követően a Bolgár Köztársaság 2022. január 17‑én közölte a Bizottsággal az indokolással ellátott véleménnyel kapcsolatos álláspontját, és felülvizsgált rendelettervezetet nyújtott be az ivásra szánt ásványvizek, forrásvizek és szódavizek palackozására vonatkozó követelményekről. A későbbi levélváltások keretében, miután a Bizottság jelezte e tagállamnak, hogy a tervezett intézkedések elégtelenek, a Bolgár Köztársaság többek között kötelezettséget vállalt az élelmiszerekről szóló törvény módosítására.
20
Tekintettel arra, hogy e tagállam nem fogadott el további intézkedéseket a 2009/54 irányelv megfelelő átültetése érdekében, a Bizottság 2023. július 24‑én megindította a jelen keresetet.
A keresetről
21
Keresetének alátámasztására a Bizottság két kifogásra hivatkozik, amelyek közül az elsőt a 2009/54 irányelv 8. cikke (2) bekezdésének, a másodikat pedig ezen irányelv 7. cikke (2) bekezdése b) pontjának és 9. cikke (4) bekezdése c) pontjának megsértésére alapítja.
Az elfogadhatóságról
22
Jóllehet a Bolgár Köztársaság nem hozott fel a jelen kereset elfogadhatatlanságára alapított elfogadhatatlansági kifogást, arra hivatkozik, hogy a pert megelőző eljárás során a lojális együttműködés elvének megfelelően több olyan tervezetet közölt a Bizottsággal, amelyek a hatályos nemzeti szabályozás módosítására irányultak, és amelyek a 2009/54 irányelvnek a Hotel Sava Rogaška ítéletben értelmezett szövegét ismétlik meg, mivel ezen intézkedések mindegyikét elégtelennek ítélték. E tagállam szerint ez a körülmény valójában a 2009/54 irányelvben használt alapvető fogalmak meghatározásának hiányából eredő nehézségekről tanúskodik, amelyek közül néhány ezenkívül nem áll összhangban a hasonló jelentéssel bíró, más uniós jogi aktusokban alkalmazott fogalmakkal.
23
Ebben az összefüggésben az említett tagállam, amely azt állítja, hogy ő volt az egyetlen olyan tagállam, amelytől a nemzeti jogában ugyanezen fogalmak meghatározását kérték, anélkül hogy pontos útmutatást kapott volna azok tartalmára vonatkozóan, hangsúlyozza a Bizottság mint jogalkotás‑kezdeményezési, azaz az uniós jog pontosítására irányuló intézkedések meghozatalára hatáskörrel rendelkező intézmény szerepét, amennyiben a meglévő jogi keretet naprakésszé kell tenni. Ugyanezen tagállam jelzi, hogy a jelen ügyben az új nemzeti rendelkezések elfogadását éppen ezen intézmény tervezett megközelítésre vonatkozó megállapodásáig halasztották el. Márpedig három hónappal az általa neki címzett utolsó tényezők közlését követően a Bizottság megindította a jelen keresetet, anélkül hogy további egyeztetést folytatott volna.
24
E tekintetben, amennyiben a Bolgár Köztársaság érveit úgy kell értelmezni, hogy azok arra vonatkoznak, hogy a Bizottság állítólag megsértette a lojális együttműködés kötelezettségét a jelen kereset megindításával, meg kell állapítani, hogy azonkívül, hogy a Bizottság nem rendelkezik hatáskörrel arra, hogy a pert megelőző eljárás keretében általa elfogadott álláspontok révén véglegesen meghatározza valamely tagállam jogait és kötelezettségeit, vagy hogy garanciákat nyújtson számára meghatározott magatartásnak az uniós joggal való összeegyeztethetőségét illetően (lásd ebben az értelemben: 2003. március 20‑iBizottság kontra Németország ítélet, C‑135/01, EU:C:2003:171, 24. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat) a Bírósághoz benyújtott iratokból kitűnik, hogy a jelen ügyben a Bolgár Köztársaság ezen eljárás során semmiképpen nem hivatkozott a 2009/54 irányelvben használt fogalmak értelmezésével kapcsolatos, a jelen kereset keretében hivatkozott nehézségekre.
25
Ennélfogva nem állítható, hogy a Bizottság e tagállamot a kötelezettségei terjedelmét illetően bizonytalanságba helyezte volna, vagy hogy megakadályozta volna abban, hogy véget vessen a kifogásolt jogsértésnek (lásd ebben az értelemben: 2003. március 20‑iBizottság kontra Németország ítélet, C‑135/01, EU:C:2003:171, 23. pont).
26
Egyébiránt a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a Bizottság feladata a tagállammal szembeni keresetindítás célszerűségének mérlegelése, a tagállam által szerinte megszegett rendelkezések meghatározása és a kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárás tagállammal szembeni megindítása időpontjának megválasztása, az e döntéseket meghatározó megfontolások pedig a kereset elfogadhatóságára nem lehetnek hatással. Ezzel összefüggésben kizárólag a Bizottság jogosult a kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset benyújtása és fenntartása célszerűségének mérlegelésére, a Bíróság pedig a maga részéről azt köteles megvizsgálni, hogy fennáll‑e az alperes terhére rótt kötelezettségszegés, vagy sem, anélkül hogy határoznia kellene a Bizottság e mérlegelési jogkörének gyakorlásáról (lásd ebben az értelemben: 2021. március 25‑iBizottság kontra Magyarország [Cigaretta jövedéki adója] ítélet, C‑856/19, EU:C:2021:253, 57. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
27
Ebből következik, hogy a Bolgár Köztársaság állításai nem kérdőjelezik meg a jelen kereset elfogadhatóságát.
Az ügy érdeméről
Az első, a 2009/54 irányelv 8. cikke (2) bekezdésének megsértésére alapított kifogásról
– A felek érvei
28
A Bizottság arra hivatkozik, hogy a 2009/54 irányelv 9. cikke (4) bekezdésének c) pontjával összefüggésben értelmezett 8. cikkének (2) bekezdése megtiltja az ugyanazon forrásból származó természetes ásványvizek és forrásvizek több kereskedelmi megnevezéssel történő forgalmazását a Bíróság által a Hotel Sava Rogaška ítéletben adott értelmezés értelmében, vagyis olyan természetes ásványvizeket és forrásvizeket, amelyek egy és ugyanazon földfelszín alatti vízadó rétegből származnak, és amelyek e vizek valamennyi természetes vagy fúrt járatán azonos jellemzőkkel rendelkeznek.
29
Márpedig a 2004. évi rendelet 23. cikkének (2) bekezdésében és 26. cikkének (4) bekezdésében – amely rendelkezések e szabályt átültetik a bolgár jogrendbe – előírt tilalom eltérő hatállyal rendelkezik, mivel nem a „forrásra”, hanem a 2004. évi rendelet kiegészítő rendelkezései (1) bekezdésének 4. pontjában és a 2007. évi 1. sz. rendelet 89. cikkének (1) bekezdésében meghatározott „vízkivételi pontra” utal. Így e tilalom a 2004. évi rendelet 23. cikkének (2) bekezdése és 26. cikkének (4) bekezdése szerint kiterjed az ugyanazon „[vízkivételre szánt] felszín alatti vizekre szolgáló létesítmény[ből kinyert]” természetes ásványvíz vagy forrásvíz több kereskedelmi megnevezéssel történő forgalomba hozatalára. E körülmények között a szóban forgó nemzeti szabályozás jellegénél fogva minden egyes vízkivételi pontot külön forrásnak tekint, következésképpen az azonos forrásból származó vizek különböző kereskedelmi megnevezéseket kaphatnak.
30
A Bolgár Köztársaság rámutat arra, hogy a 2009/54 irányelv nem határozza meg a „forrás” fogalmát, mivel azt e tagállam szerint a Bíróság ítélkezési gyakorlata sem határozza meg, ami nem teszi lehetővé annak megállapítását, hogy pontosan minek felel meg az ezen irányelv értelmében vett „forrásnak” minősítendő felszín alatti víztest. Ebből következik, hogy a tagállamok nemcsak e fogalmat határozhatják meg szabadon a nemzeti jogukban, hanem a meglévő nemzeti rendelkezéseket is szabadon használhatják az említett irányelv által meghatározott célok elérése érdekében.
31
A Bolgár Köztársaság ennek keretében hangsúlyozza, hogy a bolgár nyelvben a „vízforrás” éppen az annak kitermelését lehetővé tevő létesítménnyel rendelkező forrásnak felel meg, amelyből egy vagy több természetes vagy fúrt forrásból származó természetes ásványvizet vagy forrásvizet nyernek ki. Ily módon az így értelmezett „vízforrásra” vonatkozó tájékoztatás lehetővé tenné a fogyasztók számára, hogy a lehető legpontosabban azonosítsák az érintett víz eredetét, és a forrás kinyerési helye alapján megkülönböztessék az egyik természetes ásványvizet a másik természetes ásványvíztől.
32
Következésképpen a 2004. évi rendelet 23. és 26. cikke lehetővé teszi mind a 2009/54 irányelv egésze céljának, mind pedig az ezen irányelv 8. cikke által követett konkrét célkitűzésnek az elérését. Egyébiránt az e cikkekben szereplő tilalom azt a feltételt tükrözi, amely szerint ahhoz, hogy a természetes ásványvizet azonos forrásból származónak lehessen tekinteni, a természetes ásványvíznek az összes nyerőhelyen azonos jellemzőkkel kell rendelkeznie. E tekintetben figyelembe vették azt a tényt, hogy Bulgáriában az ugyanazon vízadó rétegből vagy lelőhelyről származó vizek, amelyek több különböző természetes vagy fúrt járaton hagyják el a területet, az azokat elválasztó távolság miatt eltérő jellemzőkkel rendelkeznek, és a Bizottság egyébként nem bizonyította, hogy e nemzeti rendelkezések alkalmazása sértette a 2009/54 irányelv célkitűzéseit.
– A Bíróság álláspontja
33
A 2009/54 irányelv 8. cikkének (2) bekezdése értelmében tilos az azonos forrásból származó természetes ásványvizet több különböző kereskedelmi megnevezéssel forgalomba hozni.
34
Először is, ami az e rendelkezésben említett „forrás” fogalma hatályának állítólagos figyelmen kívül hagyását illeti, először is emlékeztetni kell arra, hogy a Hotel Sava Rogaška ítélet 45. pontjában a Bíróság kimondta, hogy az e 8. cikk (2) bekezdésében szereplő „azonos forrásból származó természetes ásványvíz” fogalma egy vagy több természetes vagy fúrt víznyerőhelyről kinyert természetes ásványvizet jelöli, amely egy és ugyanazon földfelszín alatti vízadó rétegből származik, ha e víz valamennyi természetes vagy fúrt járaton azonos jellemzőkkel rendelkezik az ezen irányelv I. mellékletében meghatározott kritériumokra tekintettel, és a természetes ingadozások keretében stabil marad.
35
E következtetés levonásakor a Bíróság kifejezetten úgy ítélte meg, hogy a „forrás” fogalma nem hasonlítható a „kinyerési hely” fogalmához, mivel a természetes ásványvíznek a 2009/54 irányelv I. melléklete I. része 1. pontjának első bekezdésében szereplő meghatározásának szövege kifejezetten kimondja, hogy valamely forrást „egy vagy több természetes vagy fúrt járaton keresztül” lehet kinyerni. A Bíróság ily módon kimondta, hogy annak megállapításához, hogy az ilyen víz a 2009/54 irányelv 8. cikkének (2) bekezdése értelmében vett „azonos forrásból származó” természetes ásványvíznek minősül‑e, vagy sem, nincs jelentősége annak, hogy azt egy vagy több kinyerési helyről merítik (Helda Sava Rogaška ítélet, 30. pont).
36
A Bíróság megállapította, hogy ezt az értelmezést nemcsak a 2009/54 irányelv általános rendszere támasztja alá, amelynek együttes olvasata tanúsítja a természetes ásványvizek jellemzőinek az irányelv alkalmazásában tulajdonított döntő szerepet, hanem ez az egyetlen olyan értelmezés, amely biztosítja az ezen irányelv által követett célok megvalósítását, tekintettel az említett irányelv (5), (7) és (9) preambulumbekezdésére. Ugyanis, mivel valamely természetes ásványvíz kereskedelmi megnevezése szükségszerűen kapcsolódik e víz jellemzőihez, a fogyasztókat megtévesztenék, és az egészség védelme tekintetében nem tudnának tájékozott döntést hozni valamely természetes ásványvíz esteleges jellemzői alapján, ha lehetséges lenne különböző kereskedelmi megnevezésekkel ugyanonnan származó és ugyanolyan jellemzőkkel rendelkező természetes ásványvizeket értékesíteni (lásd ebben az értelemben: Hotel Sava Rogaška ítélet, 36. és 39–41. pont).
37
A jelen ügyben a Bírósághoz benyújtott iratokból kitűnik, hogy a 2009/54 irányelv 8. cikkének (2) bekezdését a 2004. évi rendelet 23. cikkének (2) bekezdése ültette át a bolgár jogba, amely megtiltja az ugyanazon „vízkivételi pontból” kivont természetes ásványvíz több kereskedelmi megnevezéssel történő forgalmazását, amely fogalmat pedig e rendelet kiegészítő rendelkezései (1) bekezdésének 4. pontja úgy határoz meg, mint a 2007. évi 1. sz. rendelet 89. cikkének (1) bekezdése alá tartozó, „felszín alatti vizekre szolgáló létesítmény, amelyet vízkivételre szánnak, és amely magában foglalja a felszíni létesítményeket is”.
38
Tartalmukra tekintettel meg kell állapítani, hogy e nemzeti rendelkezések, amelyek arra szorítkoznak, hogy megtiltsák az ugyanazon vízkivételi pontból kivont természetes ásványvíz több kereskedelmi megnevezéssel történő forgalmazását, nemcsak a 2009/54 irányelv 8. cikke (2) bekezdésének a Bíróság által a Hotel Sava Rogaška ítéletben értelmezett szövegével ellentétesek, amely utóbbi ítélet 30. pontjában kifejezetten kizárja a „forrás” és a „víznyerőhely” fogalmának egyenértékűségét.
39
Az említett nemzeti rendelkezések az ezen irányelv által követett, annak (5) preambulumbekezdésében kimondott célkitűzéseket is sértik. Ugyanis, amint azt a Bizottság megjegyzi, mivel az említett rendelkezések minden „létesítmény[t], amelyet vízkivételre szánnak” külön forrásnak tekintenek, az ezen létesítményekből kinyert víz külön kereskedelmi megnevezéseket kaphat, miközben nem kizárt, hogy az e különböző vízsorokból származó víz ténylegesen azonos eredetű és azonos jellemzőkkel rendelkező víz. Márpedig, amint azt a Bíróság a Hotel Sava Rogaška ítélet 41. pontjában kifejezetten kimondta, az ilyen lehetőség félrevezetheti a fogyasztókat, akik már nem tudnak tájékozott döntést hozni a természetes ásványvíznek az egészség védelme szempontjából fennálló esetleges tulajdonságai alapján.
40
Bolgár Köztársaságnak az ezen ország állítólagos geológiai és hidrológiai sajátosságaira, valamint a Bizottság által szolgáltatott bizonyítékok elégtelenségére vonatkozó érvelését illetően hangsúlyozni kell, hogy a jelen kifogás a 2009/54 irányelv bolgár jogba való átültetésének módjára vonatkozik, nem pedig az átültető szabályozás alkalmazásának konkrét eredményére. Így annak bizonyításához, hogy ezen irányelv átültetése elégtelen vagy nem megfelelő, nem szükséges az ezen átültetésre elfogadott nemzeti szabályozás tényleges hatásainak megállapítása, mivel maguk e szabályozás rendelkezései azok, amelyek az átültetés elégtelen vagy hibás voltát tárják fel (lásd analógia útján: 2024. július 29‑iBizottság kontra Szlovákia [Szakmai minősítések] ítélet, C‑773/22, EU:C:2024:645, 42. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
41
Ami a jelen ítélet 22. és 23. pontjában összefoglalt érvelést illeti, a 2009/54 irányelv 8. cikke (2) bekezdése rendelkezéseinek az ezen irányelv I. melléklete I. részének 1. pontjának első bekezdésében foglalt „természetes ásványvíz” meghatározásával összefüggésben értelmezett szövegére tekintettel a Bolgár Köztársaság kötelezettségszegésének igazolása érdekében nem hivatkozhat az ezen irányelvben használt fogalmak meghatározásának állítólagos hiányára. Ez annál is inkább így van, mivel – amint arra a jelen ítélet 34–36. pontja emlékeztet – a Bíróságnak már volt alkalma pontosítani ugyanezen rendelkezések értelmezését a Hotel Sava Rogaška ítéletben, amelyet egyébként több mint hat évvel az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejárta előtt hirdettek ki.
42
Következésképpen a Bizottság által felhozott első kifogásnak, amennyiben az az azonos forrásból származó természetes ásványvíz több kereskedelmi megnevezéssel történő forgalmazásának tilalmára vonatkozik, helyt kell adni.
43
Másodszor, amennyiben e kifogás az azonos forrásból származó forrásvíz több kereskedelmi megnevezéssel történő forgalmazása tilalmának hiányára is vonatkozik, meg kell állapítani, hogy a 2009/54 irányelv 9. cikke (4) bekezdésének c) pontja értelmében az ezen irányelv 8. cikkének (2) bekezdésében előírt tilalom a palackozott vizek e kategóriájának forgalmazására is vonatkozik.
44
Márpedig, mivel e szabályt – amint az a Bíróság elé terjesztett iratokból kitűnik – a 2004. évi rendelet 26. cikkének (4) bekezdése ültette át a bolgár jogba, amelynek értelmében „[a] forrásvizek címkézésére a 23. és 24. cikkben foglalt követelmények is vonatkoznak”, tekintettel e rendelet 23. cikke (2) bekezdésének a jelen ítélet 37. pontjában felidézett hatályára, valamint a fenti fejtegetésekben kifejtettekhez hasonló okokból, ezen első kifogásnak az ilyen típusú vizek forgalmazására vonatkozó részét is el kell fogadni.
A második, a 2009/54 irányelv 7. cikke (2) bekezdése b) pontjának és 9. cikke (4) bekezdése c) pontjának megsértésére alapított kifogásról
– A felek érvei
45
A Bizottság arra hivatkozik, hogy a 2004. évi rendelet 22. és 26. cikkében foglalt, a természetes ásványvizek és forrásvizek címkézésére vonatkozó kötelező szabályok nem teszik kötelezővé a forrás nevének e termékek címkézésén való feltüntetését.
46
E tekintetben a Bizottság először is megjegyzi, hogy e rendelet 22. cikke (3) bekezdésének 1. pontja, amely a 2009/54 irányelv 7. cikke (2) bekezdésének b) pontját ülteti át a bolgár jogrendbe, megköveteli, hogy a természetes ásványvíz csomagolási egységének címkézése tartalmazza „a vízkivételi pont nev[ét] és az ásványvízlelőhely feltüntetés[ét] az 5. cikkben említett igazolásnak megfelelően”. Márpedig sem a „vízkivételi pont” említésére vonatkozó kötelezettség, amelyet a 2004. évi rendelet kiegészítő rendelkezései (1) bekezdésének 4. pontja úgy határoz meg, mint „felszín alatti vizekre szolgáló létesítmény, amelyet vízkivételre szánnak”, sem pedig az „ásványvízlelőhely” említésének kötelezettsége, amelyet e kiegészítő rendelkezések (1) bekezdésének 5. pontja úgy határoz meg, mint „olyan felszín alatti víztest, amely ásványvízből áll”, nem felel meg a 2009/54 irányelv 7. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglalt követelménynek.
47
Másodszor, a Bizottság szerint, mivel a bolgár nemzeti rendelkezések nem írnak elő az ezen irányelv 7. cikke (2) bekezdése b) pontjának és 8. cikkének megfelelő címkézési követelményeket, e rendelkezések az említett irányelv 9. cikke (4) bekezdése c) pontjának – amelyet a 2004. évi rendelet 26. cikke (3) bekezdésének 1. pontja ültetett át a bolgár jogrendbe – megsértésével engedélyezik az e cikkekben foglalt követelményeknek meg nem felelő víz „forrásvízként” történő forgalmazását.
48
A Bolgár Köztársaság azt állítja, hogy a 2004. évi rendelet 22. cikke (3) bekezdése 1. pontjának és 26. cikke (3) bekezdése 1. pontjának a nemzeti jogába való beillesztésével úgy vélte, hogy a fogyasztók tájékoztatása érdekében elegendő a természetes ásványvizek és a forrásvizek címkéjén feltüntetni a vízforrást, amely a kinyerését lehetővé tevő létesítmény forrásaként értendő. Amint ugyanis a Hotel Sava Rogaška ítélet 33. pontjából következik, a forrás és a kinyerés helyének a neve e célból önállóan használható. Mindenesetre a tagállamok által elismert természetes ásványvizek jegyzékéből (HL 2013. C 315., 1. o.), vagyis a Bolgár Köztársaság által elismert természetes ásványvizek jegyzékét tartalmazó részből kitűnik, hogy a „A forrás neve” és a „Kinyerés helye” rovatok ugyanazokat a neveket tartalmazzák, így egyikük feltüntetése biztosítja a fogyasztók tájékoztatását.
– A Bíróság álláspontja
49
Ami először is a 2009/54 irányelv 7. cikke (2) bekezdésének b) pontjából eredő címkézési követelményeket illeti, magából e rendelkezés szövegéből az következik, hogy a természetes ásványvizek címkézésének kötelező információként tartalmaznia kell a forrás kinyerésének helyét és annak nevét.
50
Ebben az összefüggésben emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság már kimondta, hogy a természetes ásványvíz „forrásának” ezen irányelv értelmében vett fogalma nem tekinthető egyenértékűnek sem a „földfelszín alatti vízadó réteg” fogalmával, mivel a természetes ásványvíznek az említett irányelv I. melléklete I. része 1. pontjának első bekezdésében szereplő fogalommeghatározásának szövege egyértelműen különbséget tesz e két fogalom között, sem pedig – amint az a jelen ítélet 35. pontjában megállapításra került – a „kinyerési hely” fogalmával, ugyanezen megfogalmazás kifejezetten megjelöli, hogy a víz „egy vagy több természetes vagy fúrt járaton keresztül kilépő” forrásból jut a felszínre (lásd ebben az értelemben: Hotel Sava Rogaška ítélet, 29. és 30. pont).
51
Amint az a Bírósághoz benyújtott iratokból kitűnik, a 2004. évi rendelet 22. cikke (3) bekezdésének 1. pontját e rendelet kiegészítő rendelkezései (1) bekezdésének 4. és 5. pontjával összefüggésben értelmezve, amely rendelkezés a 2009/54 irányelv 7. cikke (2) bekezdésének b) pontját ülteti át a bolgár jogba, előírva azt a kötelezettséget, hogy a természetes ásványvizek csomagolásának címkézésén fel kell tüntetni a „vízkivételi pont” nevét, mint „létesítmény[t], amelyet vízkivételre szánnak”, illetve az „ásványvízlelőhely” megjelölést, amely alatt viszont lényegében „olyan felszín alatti víztest[et kell érteni], amely ásványvízből áll”, nem írja elő azonban, hogy a szóban forgó termékek címkézésének tartalmaznia kell a „forrás nevét”.
52
Márpedig, mivel ez utóbbi fogalom, amint az a jelen ítélet 50. pontjából következik, szükségszerűen különbözik a „vízkivételi pont” és az „ásványvízlelőhely” fogalmától, meg kell állapítani, hogy a Bolgár Köztársaság helytelenül ültette át a 2009/54 irányelv 7. cikke (2) bekezdésének b) pontját.
53
Az e tagállam által előadott érvek nem alkalmasak ezen értékelés megkérdőjelezésére.
54
Ugyanis, először is, ellentétben azzal, amit a Bolgár Köztársaság állít, a „vagy” szó Hotel Sava Rogaška ítélet 33. pontjában való használatából nem lehet arra következtetni, hogy a 2009/54 irányelv 7. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglalt követelményeknek való megfeleléshez a természetes ásványvizek címkéjén elegendő vagy a forrás kinyerésének helyét, vagy annak nevét feltüntetni.
55
Nem vitatott, hogy a Hotel Sava Rogaška ítélet 33. pontjában a Bíróság úgy ítélte meg hogy a 2009/54 irányelv 8. cikke egészében véve ekképpen annak biztosítására irányul, hogy a természetes ásványvíz forrásának neve vagy kinyerési helyének feltüntetése lehetővé tegye a fogyasztó számára, hogy vásárlásakor egyértelműen azonosítani tudja a szóban forgó víz eredetét, és hogy e névnek vagy feltüntetésnek köszönhetően valamely adott természetes ásványvizet meg tudjon különböztetni minden egyéb természetes ásványvíztől. Az ilyen azonosítás azonban csak akkor biztosítható minden esetben, ha mindkét, e származás alternatív vagy egyértelmű azonosítását lehetővé tevő megjelölés szerepel a címkén.
56
Mindenesetre magából ezen ítélet 33. pontjának szövegéből kitűnik, hogy az e pontban szereplő pontosítás nem ezen irányelv 7. cikke (2) bekezdésének b) pontjára, hanem a 8. cikkére vonatkozik. E rendelkezés tehát egyáltalán nem kérdőjelezi meg e 7. cikk (2) bekezdése b) pontjának egyértelmű szövegét, mivel a Bíróság az említett ítélet 34. pontjában egyébként kifejezetten kimondja, hogy a forrás nevének és kinyerési helyének a természetes ásványvíz azonosításában betöltött szerepének jelentősége ez utóbbi rendelkezésből is kitűnik, amely előírja, hogy a természetes ásványvizek címkéjén kötelezően fel kell tüntetni a forrás kinyerésének helyét és a forrás nevét.
57
Másodszor, ami a Bolgár Köztársaság arra alapított érvelését illeti, hogy a forrás neve és a kinyerésének helye a gyakorlatban azonos e tagállamban, így a fogyasztókat megfelelően tájékoztatják, ha csak az egyik szerepel az érintett címkéken, meg kell állapítani, hogy az ilyen azonosság, még ha bizonyítást is nyer, semmi esetre sem mentesítheti a tagállamot a 2009/54 irányelv 7. cikke (2) bekezdésének b) pontjából eredő azon különös kötelezettség alól, hogy a nemzeti jogában előírja a forrás nevének a szóban forgó termékek címkézésén való feltüntetésére vonatkozó kötelezettséget. Így, még ha feltételezzük is, hogy az említett tagállamban jelenleg nem létezik valódi különbségtétel a vízforrás és a kinyerési hely megnevezése között, a 2009/54 irányelv 7. cikke (2) bekezdése b) pontjának megfelelő átültetésére ez utóbbira is szükség van.
58
Ebben az összefüggésben hangsúlyozni kell, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint valamely irányelv rendelkezéseit vitathatatlan kötelező erővel, a megkövetelt egyediség, pontosság és egyértelműség mellett kell végrehajtani annak érdekében, hogy teljesüljön a jogbiztonság követelménye (2024. június 20‑iBizottság kontra Bulgária [Különleges természetmegőrzési területek védelme] ítélet, C‑85/22, EU:C:2024:535, 52. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat), annak biztosítása érdekében, hogy az Unióban minden jogalany tudja, hogy melyek a minden körülmények között fennálló jogai és kötelezettségei (lásd ebben az értelemben: 2011. október 27‑iBizottság kontra Lengyelország ítélet, C‑362/10, EU:C:2011:703, 64. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
59
Másodszor a Bizottság lényegében úgy érvel, hogy a vitatott nemzeti szabályozás lehetővé teszi a „forrásvíz” kifejezés használatát olyan víz esetében, amely nem felel meg az e területre vonatkozó követelményeknek. E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a 2009/54 irányelv 9. cikke (4) bekezdésének c) pontja előírja, hogy a „forrásvíz” kifejezést fenn kell tartani a természetes állapotában emberi fogyasztásra szánt és a helyszínen palackozott víz számára, amely megfelel az ezen irányelv 7. cikke (2) bekezdésének b) és c) pontjában, valamint 8. cikkében meghatározott címkézési követelményeknek. Így e 9. cikk (4) bekezdése c) pontjának szövegéből az következik, hogy a természetes ásványvizek címkézésére vonatkozó, többek között a 2009/54 irányelv 7. cikke (2) bekezdésének b) pontjában előírt követelmények a forrásvizekre is alkalmazandók, amelyek az azoknak való megfelelés hiányában önmagukban nem hozhatók forgalomba.
60
A Bíróság elé terjesztett iratokból kitűnik, hogy a 2004. évi rendelet 26. cikke (3) bekezdésének 1. pontja, amely e szabályt átülteti a bolgár jogba, annak előírására szorítkozik, hogy a forrásvizek címkézésének tartalmaznia kell a „vízkivételi pont” nevét, vagyis e rendelet kiegészítő rendelkezései (1) bekezdése 4. pontjának megfelelően a „létesítmény[t], amelyet vízkivételre szánnak”, anélkül hogy bármilyen utalást tartalmazna a „forrás nevének” feltüntetésére vonatkozó kötelezettségre, noha – amint az a jelen ítélet 52. pontjában megállapításra került – e fogalmak nem azonosak.
61
E körülmények között meg kell állapítani, hogy – amint azt a Bizottság állítja – a Bolgár Köztársaság engedélyezi az olyan vizek forrásvízként történő forgalmazását, amelyek nem felelnek meg a 2009/54 irányelv 9. cikke (4) bekezdésének c) pontjában hivatkozott címkézési követelményeknek, jóllehet e cikk semmilyen lehetőséget nem tartalmaz az e követelményektől való eltérésre.
62
Ebből következik, hogy a második kifogásnak helyt kell adni.
63
A fenti megfontolások összességére tekintettel meg kell állapítani, hogy a Bolgár Köztársaság:
–
mivel nem tiltotta meg az azonos forrásból származó természetes ásványvíz és forrásvíz több kereskedelmi megnevezéssel történő forgalmazását,
–
mivel nem írta elő a forrás nevének a természetes ásványvizek és forrásvizek címkéjén való feltüntetésére vonatkozó kötelezettséget, és
–
mivel engedélyezte a „forrásvíz” kifejezés használatát olyan víz esetében, amely nem felel meg a vonatkozó követelményeknek,
nem teljesítette a 2009/54 irányelv 8. cikkének (2) bekezdéséből, 7. cikke (2) bekezdésének b) pontjából és 9. cikke (4) bekezdése első albekezdésének c) pontjából eredő kötelezettségeit.
A költségekről
64
A Bíróság eljárási szabályzata 138. cikkének (1) bekezdése alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. A Bolgár Köztársaságot, mivel pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
A fenti indokok alapján a Bíróság (hatodik tanács) a következőképpen határozott:
1)
A Bolgár Köztársaság, mivel
–
nem tiltotta meg az azonos forrásból származó természetes ásványvíz és forrásvíz több kereskedelmi megnevezéssel történő forgalmazását,
–
nem írta elő a forrás nevének a természetes ásványvizek és forrásvizek címkéjén való feltüntetésére vonatkozó kötelezettséget, és
–
engedélyezte a „forrásvíz” kifejezés használatát olyan víz esetében, amely nem felel meg a vonatkozó követelményeknek,
nem teljesítette a természetes ásványvizek kinyeréséről és forgalmazásáról szóló, 2009. június 18‑i 2009/54/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 8. cikkének (2) bekezdéséből, 7. cikke (2) bekezdésének b) pontjából és 9. cikke (4) bekezdésének c) pontjából eredő kötelezettségeit.
2)
A Bíróság a Bolgár Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: bolgár.