62023TJ0494_RES
T‑494/23. sz. ügy
HG
kontra
Európai Bizottság
A Törvényszék ítélete (kibővített tizedik tanács), 2024. október 16.
„Közszolgálat – Tisztviselők – Az Uniót ért kár megtérítése – A követelés beszámítás útján történő beszedése – Elévülési idő – Alkalmazandó jog – Az (EU, Euratom) 2018/1046 rendelet 98. cikke (2) bekezdésének második albekezdése – A »rendes körülmények« fogalma – A keresettel megtámadott követelést meghatározó előzetes hivatalos határozat”
Az Európai Unió költségvetése – Költségvetési rendelet – Az Unió harmadik személyekkel szembeni követeléseinek behajtása – Elévülési idő – Kezdet – Új szabályok hatálybalépése a követelést meghatározó előzetes határozat és a terhelési értesítés közlése között – Átmeneti rendelkezések hiányában történő azonnali alkalmazás
(966/2012 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 81. cikk, (1) bekezdés, és 2018/1046 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 98. cikk, (2) bekezdés, 279. cikk, 281. és 282. cikk)
(lásd: 20–25. pont)
Az Európai Unió költségvetése – Költségvetési rendelet – Az Unió harmadik személyekkel szembeni követeléseinek behajtása – Elévülési idő – Kezdet – A követelés egy külön eljárás végén történő meghatározása annak hivatalos megállapítása előtt – Az előzetes meghatározásra vonatkozó határozat adós tisztviselő általi vitatása – A terhelési értesítésnek a jogvita végleges rendezését követő továbbítása
(2018/1046 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 98. cikk, (2) bekezdés)
(lásd: 27–32. pont)
Az Európai Unió költségvetése – Költségvetési rendelet – Az Unió harmadik személyekkel szembeni követeléseinek behajtása – Beszámítás útján való behajtásra vonatkozó eljárás – Az eljárás azt követő alkalmazása, hogy elutasították az adós tisztviselőnek a terhelési értesítés visszavonása iránti kérelmét és az adós nem vette fel a kapcsolatot az illetékes szervezeti egységekkel – A gondos ügyintézés elvének és a gondoskodási kötelezettségnek a megsértése – Hiány
(2018/1046 európai parlamenti és tanácsi rendelet, 102. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 40. pont)
Összefoglalás
A kibővített tanácsban eljáró Törvényszék ítéletében elutasítja az Európai Bizottság tisztviselője, HG által ezen intézménynek az őt érintő követelések beszámítására vonatkozó több határozatával szemben benyújtott keresetet. Ennek során a Törvényszék határoz az Európai Unió követeléseinek behajtására vonatkozó, a 2018. évi költségvetési rendelet szerinti elévülési idő kezdő időpontjának új kérdéséről. (
1
)
A jelen ügyben a Bizottság 2015. február 10‑i határozatával fegyelmi szankciót szabott ki HG‑vel szemben, és az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzata 22. cikkének első bekezdése alapján 108596,35 euró összegű kártérítés megtérítésére kötelezte. A felperes által vitatott e határozat 2015. március 1‑jén lépett hatályba.
A HG kontra Bizottság ítéletben (T‑693/16 P‑RENV‑RX) (
2
) a Törvényszék többek között az ítélet kihirdetésének napján 80000 euróra csökkentette a HG‑tól követelt kártérítés összegét azzal az indokkal, hogy a Bizottság közrehatott a kár keletkezésében.
A Bizottság illetékes engedélyezésre jogosult tisztviselője 2022. március 3‑án80000 euró összegről terhelési értesítést küldött HG‑nek, amelyben 2022. április 19‑ét jelölte meg fizetési határidőként. Az ötéves elévülési időre hivatkozva HG e terhelési értesítés visszavonása iránti kérelmet nyújtott be, amelyet az engedélyezésre jogosult tisztviselő elutasított.
2022. október 10‑től a számvitelért felelős tisztviselő egymást követő határozatokat közölt HG‑vel, amelyek arra irányultak, hogy a Bizottsággal szemben fennálló tartozását beszámítsák az illetményébe, illetve a Bizottsággal szembeni más követeléseibe. HG panasszal élt e határozatokkal szemben, amelyeket 2023. május 5‑én határozatban elutasítottak. E határozatban a Bizottság többek között jelzi, hogy a HG által a 2018. évi költségvetési rendelet alapján hivatkozott ötéves elévülési idő nem alkalmazandó a 2012. évi költségvetési rendelet (
3
) által szabályozott helyzetre, amely nem ír elő határidőt a terhelési értesítés közlésére.
A Törvényszék álláspontja
A Törvényszék elsősorban megjegyzi, hogy a 2018. évi költségvetési rendelet 98. cikke (2) bekezdése második albekezdésének a felperes által hivatkozott ötéves elévülési időt előíró rendelkezéseit e rendelet hatálybalépésének napjától, azaz 2018. augusztus 2‑től kell alkalmazni ugyanezen rendelet 282. cikke (2) bekezdésének megfelelően. Az ugyanezen rendelet 279. cikkében előírt átmeneti rendelkezések, valamint a 282. cikk (3) bekezdésében egyes rendelkezések tekintetében előírt visszaható hatályú vagy késleltetett alkalmazási időpontok ugyanis nem vonatkoznak rájuk. A 2018. évi költségvetési rendelet 281. cikke továbbá úgy rendelkezik, hogy a jelen ügyben nem releváns kivételtől eltekintve a 2012. évi költségvetési rendelet 2018. augusztus 2‑án hatályát veszti.
A Törvényszék emlékeztet arra, hogy a jogszabályok folytatólagos alkalmazására vonatkozó elveknek megfelelően valamely új jogszabályt azonnal alkalmazni kell a korábbi jogszabály hatálya alatt keletkezett helyzetek jövőbeli hatásaira. A valamely korábbi jogszabály hatálya alatt keletkezett helyzetek jövőbeli hatásait úgy kell értelmezni, hogy azok e helyzetnek az új szabály alkalmazása időpontjában fennálló hatásaira vonatkoznak. Valamely új jogszabálynak a korábbi jogszabály hatálya alatt keletkezett helyzetek jelenlegi hatásaira történő alkalmazása nem minősül az új jogszabály visszaható hatályú alkalmazásának.
Így valamely új jogszabályt az azt bevezető jogi aktusban rögzített alkalmazhatósági időponttól kell alkalmazni, és bár az főszabály szerint nem vonatkozik a korábbi törvény hatálya alatt keletkezett és véglegesen kialakult jogi helyzetekre, azt alkalmazni kell az ilyen helyzetek jövőbeli hatásaira, valamint az új jogi helyzetekre. Pontosabban az eljárási szabályokat általában azok hatálybalépésétől kezdve kell alkalmazni, az anyagi jogi szabályokat viszont rendszerint úgy kell értelmezni, hogy azok a hatálybalépésüket megelőzően kialakult jogi helyzetekre csak annyiban vonatkoznak, amennyiben szövegükből, céljukból és rendszertani elhelyezkedésükből az ilyen értelmezés világosan következik.
A jelen ügyben az Uniónak HG‑vel szemben fennálló követelése 2018. augusztus 2‑án nem alakult ki véglegesen, mivel a felperes vitatta ezt a követelést, és az ezzel kapcsolatos kereset még folyamatban volt, következésképpen az sem ismerhető el, hogy az ezen időpontot megelőző napon a Bizottság e jog késedelmes érvényesítése miatt véglegesen elveszítette az e követelés behajtására vonatkozó jogát. Egyrészt ugyanis a 2012. évi költségvetési rendelet nem állapított meg különös határidőt a terhelési értesítés megküldésére, másrészt pedig az észszerű határidőt, amelyet az uniós intézménynek az ilyen típusú helyzetekben mindazonáltal tiszteletben kell tartania a hatáskörei gyakorlásához a körülményekre tekintettel nem lépték túl. Következésképpen a 2018. évi költségvetési rendelet 98. cikke (2) bekezdésének második albekezdése alkalmazandó a szóban forgó követelésre.
Márpedig, noha a 2018. évi költségvetési rendelet 98. cikke (2) bekezdésének második albekezdése azt írja elő, hogy a terhelési értesítés adós részére történő megküldésére vonatkozó ötéves elévülési idő „attól az időponttól számít[…], amikor az uniós intézménynek rendes körülmények között módja volt az adósság követelésére”, a Bizottság helyesen állapíthatta meg, hogy a jelen ügy körülményei, amelyet a későbbiekben megszüntethető vagy csökkenthető vitatott követelés jellemez, csak akkor voltak e rendelkezés értelmében rendes körülmények, amikor a HG kontra Bizottság ítélet (T‑693/16 P‑RENV‑RX) jogerőre emelkedett.
E tekintetben egy olyan eljárási helyzetben, amelyben a követelést először egy külön eljárás végén, a megállapítását megelőző hivatalos határozattal kellett meghatározni, a 2018. évi költségvetési rendelet 98. cikke (2) bekezdése második albekezdésének ilyen értelmezése a megfelelő ügyintézés érdekét szolgálja. Ez ugyanis mind a hitelező intézmények, mind pedig azok adósainak vagy esetleges érintett harmadik személyeknek az érdekei szempontjából kedvező, mivel nem kötelezi minden körülmények között az illetékes engedélyezésre jogosult tisztviselőt arra, hogy az adósok által elviekben vagy összegét illetően vitatott tartozások kiegyenlítését azelőtt követelje, hogy e tartozások végleges kimenetele ismert lenne, és anélkül, hogy az említett érdekeket figyelembe venné. Különösen, ha a tisztviselővel szemben fennáll a követelés, és a tisztviselő azt mind elviekben, mind pedig az összegét illetően vitatja az azt meghatározó előzetes határozat megsemmisítését vagy megváltoztatását kérve, az engedélyezésre jogosult tisztviselő a követelés megállapítása szempontjából megfelelő időpont meghatározása, a követelés behajtásának elrendelése és a terhelési értesítés elküldése érdekében többek között figyelembe veheti – az adminisztrációnak az alkalmazottaival szemben fennálló gondoskodási kötelezettségére tekintettel, amely arra kötelezi, hogy ne csak a szolgálati érdeket, hanem az érintett tisztviselő érdekeit is tekintetbe vegye – a szóban forgó összegnek a tisztviselő jövedelméhez viszonyított nagyságát, valamint annak lehetőségére vonatkozó értékelését, hogy ezt az összeget – különösen ha az a tisztviselő felelősségének megállapításából ered – a bíróság korlátlan felülvizsgálati jogkörében eljárva módosítsa.
Másodsorban a Törvényszék megállapítja, hogy a Bizottság számvitelért felelős tisztviselője a megtámadott határozatok elfogadásával nem sértette meg sem a megfelelő ügyintézés elvét, sem az intézményeknek a tisztviselőikkel szemben fennálló gondoskodási kötelezettségét, mivel az adós tisztviselő illetményébe vagy költségtérítésébe történő beszámítást végzett, ahogyan arra a 2018. évi költségvetési rendelet 102. cikkének (1) bekezdése kötelezi, és hivatalból olyan ütemezési tervet alkalmazott, amely a tisztviselő illetményére tekintettel megfelelő jövedelmet biztosít számára.
(
1
)	Az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról, az 1296/2013/EU, az 1301/2013/EU, az 1303/2013/EU, az 1304/2013/EU, az 1309/2013/EU, az 1316/2013/EU, a 223/2014/EU és a 283/2014/EU rendelet és az 541/2014/EU határozat módosításáról, valamint a 966/2012/EU, Euratom rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. július 18‑i (EU, Euratom) 2018/1046 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2018. L 193., 1. o.; helyesbítés: HL 2019. L 60, 36. o.; a továbbiakban: 2018. évi költségvetési rendelet).
(
2
)	2021. december 15‑iHG kontra Bizottság ítélet (T‑693/16 P‑RENV‑RX, EU:T:2021:895).
(
3
)	Az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról és az 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25‑i 966/2012/EU, Euratom tanácsi rendelet (HL 2012. L 298., 1. o.; a továbbiakban: 2012. évi költségvetési rendelet).