62004CC0519_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. A jelen ügy tárgya a Meca‑Medina és Majcen(2) által az Európai Közösségek Elsőfokú Bírósága által a Meca‑Medina és Majcen kontra Bizottság ügyben 2004. szeptember 30‑án hozott ítélet(3) ellen benyújtott fellebbezés, amelyben az Elsőfokú Bíróság elutasította a felperesek által a Nemzetközi Olimpiai Bizottság(4) ellen a 17. sz. rendelet(5) 3. cikke alapján előterjesztett panaszt elutasító 2002. augusztus 1‑jei bizottsági határozat(6) megsemmisítésére irányuló keresetet.
2. Panaszukban a felperesek kétségbe vonták a NOB által elfogadott, és a Nemzetközi Úszószövetség(7) által végrehajtott egyes szabályzati rendelkezéseknek, valamint a doppingvizsgálatra vonatkozó egyes gyakorlatoknak a versenyre (EK 81. és EK 82. cikk) és a szolgáltatásnyújtás szabadságára (EK 49. cikk) vonatkozó közösségi szabályokkal való összeegyeztethetetőségét.
I – A jogvita előzményei (8)
3. Egy nandrolonra elvégzett, pozitív eredménnyel zárult doppingvizsgálatot(9) követően a FINA Doping Panelja (doppingbizottsága) 1999. augusztus 8‑án hozott határozatával a felpereseket négy évre tiltotta el. A felperesek által e határozat ellen benyújtott kereset kapcsán ejárva a Tribunal arbitral du sport (Sport Választottbíróság) 2000. február 29‑én megerősítette az eltiltást, amelyet később újravizsgált, és 2001. május 23‑i választottbírósági határozatával két évre mérsékelt.
4. A felperesek 2001. május 30‑i levelükben az EK 81. és/vagy az EK 82. cikk megsértésére hivatkozva a 17. sz. rendelet 3. cikke alapján panaszt terjesztettek a Bizottság elé. Különösen azzal érveltek, hogy a tűréshatárnak a vizelet‑milliliterenként 2 nanogrammban történt meghatározása (a továbbiakban: vitatott szabályozás) a NOB és az általa akkreditált 27 laboratórium közötti összehangolt magatartásnak minősül. Véleményük szerint e magatartás versenyellenes jellegét tovább erősíti a sport területén a jogviták választottbírósági úton történő eldöntésére felállított intézményeknek a NOB‑tól való nem kellő mértékű függetlensége.
5. A Bizottság vitatott határozatával elutasította a felperesek panaszát, miután megállapította, hogy a vitatott szabályozásra nem vonatkozik az EK 81. és az EK 82. cikkben meghatározott tilalom(10) .
II – Az Elsőfokú Bíróság előtti eljárás és a megtámadott ítélet
6. Az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2002. október 11‑én benyújtott kérelmükben a felperesek az EK 230. cikk negyedik albekezdése alapján a vitatott határozat megsemmisítése iránti keresetet terjesztettek elő.
7. Keresetük alátámasztására három, a Bizottság által vétett nyilvánvaló értékelési hibára vonatkozó jogalapot jelöltek meg, amelyeket először is a NOB minősítésében, másodszor a vitatott vizsgálatnak a Bíróság által a Wouters és társai ügyben hozott ítéletben(11) megállapított szempontok alapján történő vizsgálata, harmadszor pedig az EK 49. cikk alkalmazásában vétett.
8. Az Elsőfokú Bíróság elutasította a keresetet, miután megállapította, hogy a három jogalap nem releváns, és a felpereseket kötelezte saját költségeik, valamint a Bizottság költségeinek viselésére.
III – A Bíróság előtti eljárás és a fellebbezési kérelmek
9. A Bíróság Hivatalához 2004. december 22‑én benyújtott kérelmükben a felperesek a jelen fellebbezést terjesztették elő.
10. A felperesek kérik a Bíróságot, hogy semmisítse meg a megtámadott ítéletet, és kötelezze a Bizottságot a két eljárás költségeinek viselésére. Továbbá kérik a Bíróságot, hogy adjon helyt az Elsőfokú Bíróság elé terjesztett kereseti kérelmeiknek.
11. A Bizottság mint alperes elsődlegesen azt kéri a Bíróságtól, hogy a fellebbezést utasítsa el, másodlagosan pedig azt kéri, hogy utasítsa el a vitatott határozat megsemmisítésére irányuló keresetet. Továbbá a Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság kötelezze a felpereseket a két eljárás költségeinek viselésére.
12. A Finn Köztársaság – mint beavatkozó az első fokú eljárásban – a fellebbezés elutasítását kéri.
IV – A fellebbezésről
13. A megtámadott ítélet pontjaira történő pontos hivatkozások ellenére a fellebbezés rendkívül zavaros. Olvasása során úgy tűnik, hogy a felperesek tulajdonképpen négy jogalapra hivatkoznak.
14. A felperesek először is azt sérelmezik, hogy az Elsőfokú Bíróság tévesen értelmezte a Bíróságnak a Walrave- és Koch-(12), Bosman-(13) és Deliège-(14) ügyekben hozott ítéleteiből származó, az EK 39. és az EK 49. cikk sportszabályozásokra történő alkalmazásával kapcsolatos ítélkezési gyakorlatát. Másodszor vitatják az Elsőfokú Bíróság azon értékelését, miszerint a doppingellenes szabályozás kizárólag sportot érintő szabály, amely emiatt nem tartozik az EK‑Szerződés hatálya alá. Harmadszor a felperesek úgy vélik, hogy az Elsőfokú Bíróság hibát követett el, amikor úgy ítélte meg, hogy a kérdéses szabályozásnak semmi köze a gazdasági megfontolásokhoz, és nem tartozik az EK 49., az EK 81. és az EK 82. cikk hatálya alá. Negyedszer azt sérelmezik, hogy az Elsőfokú Bíróság úgy vélte, hogy a vitatott szabályozás Bizottság általi, a fent hivatkozott Wouters és társai ügyben meghatározott elemzési módszer szerinti vizsgálata nem volt szükséges.
A – Az első jogalapról
15. Az első jogalapban(15) a felperesek az Elsőfokú Bíróságnak a megtámadott ítélet 40 és 41. pontjában megfogalmazott, a Bíróság fent hivatkozott Walrave és Koch-, Bosman- és Deliège-ügyekben hozott ítéleteiből származó, az EK 39. és az EK 49. cikkek sportszabályozásokra történő alkalmazására vonatkozó ítélkezési gyakorlat értelmezését bírálják.
16. A felperesek először is kétségbe vonják az Elsőfokú Bíróság azon értékelését, miszerint az EK 39. és az EK 49. cikkben meghatározott tilalmak a csupán a sportot érintő szabályokra nem vonatkoznak, mivel ez utóbbiaknak semmi köze a gazdasági megfontoláshoz. Véleményük szerint a Bíróság a fent hivatkozott Walrave- és Koch-ítéletben sohasem fogalmazott meg ilyen általános kivételt. Éppen ellenkezőleg, a Bíróság ezt a kivételt a sportcsapatok összeállítására és felkészítésére korlátozta. A felperesek továbbá azt állítják, hogy csak azok a szabályok tekinthetők tisztán sportot érintő szabályoknak, amelyek a sportrendezvények sajátos jellegére és kereteire vonatkoznak, és így szorosan elengedhetetlenek a sportversenyek szervezéséhez és megfelelő lefolytatásához.
17. A Bizottsághoz és a Finn Köztársasághoz hasonlóan úgy vélem, hogy az Elsőfokú Bíróság helyesen alkalmazta a Bíróság ítélkezési gyakorlatát(16) .
18. A Bíróság tartja magát ahhoz a megállapításhoz, hogy az Európai Közösség célkitűzéseire tekintettel a sport csak annyiban tartozik a közösségi jog hatálya alá, amennyiben az EK 2. cikk értelmében gazdasági tevékenységnek minősül. Így amennyiben a sporttevékenység munkaviszony vagy díjazás ellenében végzett szolgáltatásnyújtás jellegét ölti (ez a helyzet például a hivatásos vagy félhivatásos labdarúgó‑játékosok tevékenysége esetén), e tevékenység különösen az EK 39–42. cikk vagy az EK 49–55. cikk hatálya alá tartozik(17) .
19. Ellenben a Bíróság több ízben is elfogadta a fent nevezett rendelkezések hatályának szűkítését, amennyiben a kérdéses sportot érintő szabályozásokat „olyan nem gazdasági indokok [igazolják], amelyek tekintettel vannak a sportrendezvények különleges jellegére és kereteire, és kizárólag magát a sportot érintik”(18) . Úgy vélem, hogy ezekben az ügyekben a Bíróság általános hatályú kivételt határozott meg, amely nem korlátozható – ahogyan azt a felperesek állítják – a sportcsapatok összeállítására és felkészítésére.
20. E feltételek mellett úgy vélem, hogy az Elsőfokú Bíróság a megtámadott ítélet 40. és 41. pontjában helyesen állapította meg, hogy bár az EK 39. és az EK 49. cikk tilalmakat előíró rendelkezéseit alkalmazni kell azon szabályokra, amelyek a sporttevékenységek gazdasági vetületére vonatkoznak, ellenben e tilalmak „nem vonatkoznak a tisztán sportszabályokra, azaz azon szabályokra, amelyek csupán a sportot érintő kérdésekre vonatkoznak, és így a gazdasági tevékenységhez nincs közük”(19) .
21. Következésképp úgy vélem, hogy az első jogalap nem megalapozott, és ezért azt el kell utasítani.
B – A második jogalapról
22. A második jogalapban a felperesek az Elsőfokú Bíróság azon érvelését vonják kétségbe, miszerint a doppingellenes szabályozásnak jellegénél fogva nincs köze a gazdasági tevékenységekhez, és következésképpen nem tartozik a Szerződés hatálya alá. E jogalap alátámasztására két érvet hoznak fel.
23. Egyrészt az Elsőfokú Bíróság érvelésének indokolása ellentmondásos, és elégtelen. Az Elsőfokú Bíróság a megtámadott ítélet 44. és 47. pontjában ugyanis megállapítja, hogy a doppingellenes szabályozások nem gazdasági célúak. Ugyanakkor az Elsőfokú Bíróság ugyanezen ítélet 57. pontjában elismerte, hogy a NOB arra törekedve fogadta el e szabályozást, hogy megóvja az Olimpiai Játékok gazdasági potenciálját. Továbbá az Elsőfokú Bíróság a hivatkozott ítélet 45. pontjában mesterségesen különböztette meg a sporttevékenységek gazdasági és nem gazdasági vetületeit.
24. Másrészt az Elsőfokú Bíróság hibát követett el, amikor a fent hivatkozott Walrave- és Koch-, Donà‑, valamint Deliège‑ügyekben hozott ítéletből származó ítélkezési gyakorlatra hivatkozva úgy ítélte, hogy a doppingellenes szabályozás nem tartozik az EK 49., az EK 81. és az EK 82. cikk hatálya alá. A felperesek úgy vélik, hogy a doppingellenes szabályok eltérnek a nemzeti labdarúgócsapatok összeállításával kapcsolatos szabályozásoktól (a fent hivatkozott Walrave és Koch ügyben, valamint Donà‑ügyben hozott ítéletek) és az atlétáknak a magas szintű versenyeken való részvételre történő kiválasztásával kapcsolatos szabályozásoktól (a fent hivatkozott Deliège‑ügyben hozott ítélet).
25. A Bizottsághoz és a Finn Köztársasághoz hasonlóan úgy vélem, hogy ezt a jogalapot is el kell utasítani(20) .
26. Úgy vélem, hogy a felperesek azon érve, miszerint az Elsőfokú Bíróság ellentmondásba keveredett volna a megtámadott ítélet 44. és 47. pontjában, nem megalapozott.
27. Az Elsőfokú Bíróság, miután a megtámadott ítélet 44. pontjában kifejtette, hogy „a magas szintű sport […] nagymértékben gazdasági tevékenységgé vált”, kimondta, hogy a dopping elleni küzdelem célja mindenekelőtt az, hogy megóvja a sport etikai értékeit, valamint a sportolók egészségét. A megtámadott ítélet 57. pontjában a NOB esetlegesen gazdasági jellegű célkitűzéseire tett utalás – véleményem szerint – nem elégséges az Elsőfokú Bíróság érvelése ellentmondásosságán ak megállapításához.
28. A magas szintű sportot övező kereskedelmi és pénzügyi kockázatokra tekintettel úgy gondolom, hogy a tisztán sportot érintő szabályozás – mint például a doppingellenes szabályozás – nem lehet teljesen mentes minden gazdasági érdektől. Ugyanakkor ez az érdek véleményem szerint pusztán járulékos, és nem fosztja meg a doppingellenes szabályozásokat a tisztán sportot érintő jellegüktől. Ahogyan azt a Bizottság jogosan jegyezte meg, a felperesek feltevése valójában a sporttevékenység oszthatatlanságának ürügyén a sport pusztán járulékos oldalát, vagyis annak gazdasági vetületét emeli ki azért, hogy lehetővé tegye, hogy a Szerződés szabályai teljes mértékben alkalmazhatók legyenek a hivatásos vagy félhivatásos sporttevékenységekre(21) .
29. Úgy vélem, hogy a felek azon érve, miszerint az Elsőfokú Bíróság nem megfelelően hivatkozott a fent hivatkozott Walrave- és Koch-ügyben, Donà‑ügyben, valamint Deliège‑ügyben hozott ítéletekre, szintén megalapozatlan. Úgy tűnik, hogy a felperesek különösen megszorítóan értelmezték a fenti ítéleteket, tekintve, hogy véleményem szerint a Bíróság ezekben az ügyekben általános jelleggel zárta ki a tisztán sportot érintő szabályokat az EK 39. és az EK 49. cikk hatálya alól. A felperesek így mesterséges megkülönböztetést igyekszenek felállítani a fent nevezett ügyekben vizsgált szabályok és a vitatott szabályozás között.
30. Azt javasoljuk tehát a Bíróságnak, hogy utasítsa el a második jogalapot, mivel az nem megalapozott.
C – A harmadik jogalapról
31. A harmadik jogalap keretében(22) a felperesek lényegében azt állítják, hogy az Elsőfokú Bíróság hibát követett el, amikor a megtámadott ítélet 48. pontjában arra a következtetésre jutott, hogy a vitatott szabályozás nem tartalmaz semmiféle gazdasági megfontolást, következésképpen nem tartozik az EK 49., az EK 81. és az EK 82. cikk hatálya alá.
32. Úgy gondolom, hogy a felperesek e jogalap alátámasztására két érvet hoznak fel.
33. Először is kétségbe vonják az Elsőfokú Bíróságnak a megtámadott ítélet 49. és 55. pontjában található elemzését, miszerint még ha bizonyítást is nyer a vitatott a szabályozás túlzó volta, ez a tény mit sem változtat azon, hogy az tisztán sportot érintő szabályozásnak minősül. A felperesek szerint ez az elemzés nem csak, hogy ellentmondásos és nem megfelelő indokoláson alapul, hanem a Bíróságnak a fent hivatkozott Deliège és Wouters és társai(23) ítéletekből származó ítélkezési gyakorlattal is ellentétes.
34. A felperesek továbbá azt állítják, hogy az Elsőfokú Bíróság a megtámadott ítélet 55. pontjának második mondatában alapvetően helytelen ténybeli megállapítást tett, amikor kimondta, hogy a vitatott szabályozás egy doppingellenes szabály, holott a felperesek véleménye szerint az e szabályozásban meghatározott nandrolonszint erős fizikai megterhelésből, vagy bizonyos nem dopping jellegű termékek – mint például a nem herélt kan disznó húsának –fogyasztásából is származhat.
35. A Bizottsághoz hasonlóan úgy vélem, hogy ezt a jogalapot el kell utasítani(24) .
36. Elegendő azt megállapítani, hogy a felperesek valójában a vitatott szabályozás által a vizelet milliliterenkénti 2 nanogrammban meghatározott küszöbértéket kérdőjelezik meg, és céljuk az Elsőfokú Bíróság tényértékelésének a Bíróság előtti újbóli vizsgálata.
37. Márpedig az EK 225. cikk (1) bekezdése és a Bíróság alapokmányának 58. cikke értelmében a fellebbezésben csak a közösségi jognak az Elsőfokú Bíróság általi megsértésére lehet hivatkozni, a tények újbóli értékelésére nem. Az állandó ítélkezési gyakorlatból ugyanis az következik, hogy nem tartozik a Bíróság hatáskörébe, hogy a fellebbezés keretei között a ténybeli elemeknek és bizonyítékoknak az Elsőfokú Bíróság általi mérlegeléséről határozzon, kivéve ha az Elsőfokú Bíróság ezen elemeket nyilvánvalóan helytelenül értékeli(25) .
38. Továbbá úgy ítélem meg, hogy az Elsőfokú Bíróság ítélete elleni fellebbezésének felülvizsgálata során nem tartozik Bíróság hatáskörébe, hogy állást foglaljon a NOB által a doppingellenes küzdelem keretében elfogadott szabály tudományos megalapozottságáról.
39. E feltételek mellett azt javasolom a Bíróságnak – mivel a felperesek nem bizonyították sem azt, hogy az Elsőfokú Bíróság elferdítette volna a tényeket, sem azt, hogy az általuk állított kifogások valósak lennének –, hogy a harmadik jogalapot nyilvánítsa nyilvánvalóan elfogadhatatlannak, és utasítsa el.
D – A negyedik jogalapról
40. A negyedik jogalap keretében(26) a felperesek a megtámadott ítélet 61., 62. és 64. pontját vitatják, amelyekben az Elsőfokú Bíróság arra a megállapítására jutott, hogy a vitatott szabályozásnak a Bizottság által a fent hivatkozott Wouters és társai ügyben hozott ítéletből származó elemzési módszerrel elvégzett vizsgálata nem volt szükséges.
41. E jogalap alátámasztására a felperesek három kifogásra hivatkoznak, amelyek először a fent hivatkozott Wouters és társai ügyben hozott ítéletből származó elemzési módszer alkalmazhatóságának releváns voltával kapcsolatos téves értékelésre, másodszor a vitatott határozat tartalmának elferdítésére, harmadszor pedig a védelemhez való jog megsértésére vonatkoznak.
1. Az Elsőfokú Bíróságnak a fent hivatkozott Wouters és társai ügyben hozott ítéletből származó elemzési módszer alkalmazhatóságának releváns voltával kapcsolatos téves értékeléséről
42. A felperesek lényegében azt sérelmezik az Elsőfokú Bírósággal szemben, hogy a megtámadott ítélet 65. és 66. pontjában úgy ítélte meg, hogy a jelen ügy eltér a fent hivatkozott Wouters és társai ítélet alapjául szolgáló ügytől, tekintve, hogy a vitatott szabályozás olyan magatartásra, vagyis a doppingolásra vonatkozik, amely nem hasonlítható a piaci magatartásokhoz, és e szabályozás olyan tevékenységre, vagyis a sporttevékenységre alkalmazandó, amelynek jellegénél fogva semmi köze a gazdasági megfontolásokhoz. A felperesek szerint a Bíróság által a fenti ítéletben meghatározott feltételek tökéletesen átültethetők a jelen ügyre.
43. Úgy ítélem meg, hogy ez a kifogás nem megalapozott.
44. Elegendő emlékeztetni arra, hogy a fent hivatkozott Wouters és társai ügyben hozott ítéletben szereplő kérdéses szabályozás piaci magatartásra – tudniillik egy ügyvédekből és könyvszakértőkből álló hálózat létrehozására – vonatkozott, és az ügyvédi tevékenységre – amely jellegénél fogva gazdasági tevékenység – kellett alkalmazni. Márpedig mivel a vitatott szabályozás természeténél fogva kizárólag a sportot érinti, és minden gazdasági jellegű megfontolástól mentes, véleménye szerint az Elsőfokú Bíróság jogosan ítélhette úgy, hogy e szabályozásnak a fent hivatkozott Wouters és társai ítéletben meghatározott feltételek alapján történő vizsgálata nem volt szükséges.
2. Arról, hogy az Elsőfokú Bíróság elferdítette a vitatott határozatot
45. A felperesek azt sérelmezik, hogy az Elsőfokú Bíróság úgy ítélte meg, hogy a Bizottság csak „másodlagosan” vagy „ráadásként” végezte el a vitatott szabályozás versenyszabályok tekintetében vizsgálatát Ezáltal pedig az Elsőfokú Bíróság elferdítette a vitatott határozatot.
46. Emlékeztetni kell arra, hogy ugyan az Elsőfokú Bíróság kizárólagos hatáskörébe tartozik az elé tárt ténybeli elemek értékelése, ezen elemek elferdítésének vagy a megtámadott aktus elferdítése olyan kérdés, amelyet a Bíróság a fellebbezés keretében felülvizsgálhat(27) . A megtámadott aktus elferdítésére vonatkozó jogalap annak megállapítására irányul, hogy az Elsőfokú Bíróság megváltoztatta a vitatott aktus értelmét, tartalmát vagy hatályát. Az elferdítés tehát az aktus tartalmának megváltoztatásából(28), lényeges szempontjainak figyelmen kívül hagyásából(29), vagy a hátterének tudomásul nem vételéből(30) származhat.
47. A jelen kifogás a vitatott határozat elferdítésén alapul, ezért tehát a Bíróság ítélkezési gyakorlatának alkalmazásában elfogadható.
48. Mindazonáltal úgy gondolom, hogy ez a kifogás nem megalapozott.
49. Elegendő emlékeztetni arra, hogy az elferdítésnek nyilvánvalóan ki kell tűnnie az akta irataiból, anélkül hogy szükséges lenne a tényállás és a bizonyítékok újbóli értékelése(31) . Márpedig véleményem szerint az Elsőfokú Bíróság által a megtámadott ítélet 61., 62. és 64. pontjában kifejtett értékelés a megtámadott határozat szempontjából nem minősül a nyilvánvaló elferdítésének.
50. E határozat egyszerű olvasata is nyilvánvalóvá teszi, hogy a Bizottság helyesen ítélte úgy elsődlegesen, hogy a vitatott szabályozás nem tartozik a NOB gazdasági tevékenységeinek körébe(32) . Véleményem szerint – ahogyan a Bizottság is állítja(33) – csak másodlagosan vizsgálta azt, hogy az e szabályozás által okozott esetleges megszorítások indokolhatók‑e a fent hivakozott Wouters és társai ügyben hozott ítéletből származó feltételek alkalmazásában(34) .
51. Továbbá úgy ítélem meg, hogy a felperesek kifogásai az Elsőfokú Bíróság értékelésének vitatására korlátozódnak, és nem szolgáltatnak semmilyen bizonyítékot__ amely bizonyítaná, hogy az Elsőfokú Bíróság nyilvánvaló hibát vétett.
3. Arról, hogy az Elsőfokú Bíróság megsértette a felperesek védelemhez való jogát
52. A felperesek azt állítják, hogy az Elsőfokú Bíróság azzal, hogy úgy ítélte meg, hogy a vitatott szabályozásnak a versenyszabályok tekintetében történő vizsgálata nem szükséges, nem tette lehetővé számukra, hogy állást foglaljanak arról, hogy ez a szabályozás tisztán az EK 49., az EK 81. és az EK 82. cikk hatálya alá nem tartozó sportot érintő szabályozás‑e.
53. Úgy gondolom, hogy ez a kifogás sem megalapozott, és el kell utasítani. A Bizottsághoz hasonlóan úgy vélem, hogy a felpereseknek lehetőségük volt arra, hogy kifejtsék érveiket mind a Bizottság előtti eljárás során, mind az Elsőfokú Bíróság előtti eljárás írásbeli és szóbeli szakasza során(35) .
54. Az előzőekre tekintettel azt javasoljuk a Bíróságnak, hogy utasítsa el a negyedik jogalapot, mivel az nem megalapozott.
V – Végkövetkeztetések
55. Az előbbi megfontolások összességére tekintettel azt javasolom a Bíróságnak, hogy utasítsa el a fellebbezést, és a Bíróság eljárási szabályzatának 69. és 118. cikkének értelmében kötelezze Meca‑Medinát és Majcent a költségek – ide nem értve a beavatkozó fél költségeit – viselésére.
(1) .
(2)  –	A továbbiakban: felperesek
(3)  –	A T‑313/02. sz. ítélet (EBHT 2004., II‑3291. o.), a továbbiakban: megtámadott ítélet.
(4)  –	A továbbiakban: NOB.
(5)  –	A Szerződés [81.] és [82.] cikkének végrehajtásáról szóló, 1962. február 6‑i 17. sz. első tanácsi rendelet (HL 1962. 13., 204. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 3. o.).
(6)  –	A COMP/38158 Meca‑Medina és Majcen/NOB ügy, a továbbiakban: megtámadott határozat, amely megtekinthető az alábbi internetes honlapon:
http://europa.eu.int/comm/competition/antitrust/cases/decisions/38158/fr.pdf.
(7)  –	A továbbiakban: FINA.
(8)  –	A jogvita előzményeivel kapcsolatos további magyarázatokkal kapcsolatban az Elsőfokú Bíróság által a megtámadott ítélet 1–34. pontjában kifejtettekre utalunk.
(9)  –	A nandrolon az Olimpiai Mozgalom Doppingellenes Kódexe által tiltott anabolikus anyag.
(10)  –	A 72. és 73. pont.
(11)  –	A C‑309/99. sz. ügyben 2002. február 19‑én hozott ítélet (EBHT 2002., I‑1577. o.).
(12)  –	A 36/74. sz. ügyben 1974. december 12‑én hozott ítélet (EBHT 1974., 1405. o.).
(13)  –	A C‑415/93. sz. ügyben 1995. december 15‑én hozott ítélet (EBHT 1995., I‑4921. o.).
(14)  –	A C‑51/96. sz. és a C‑191/97. sz. egyesített ügyekben 2000. április 11‑én hozott ítélet (EBHT 2000., I‑2549. o.).
(15)  –	A fellebbezés 21–32. pontja.
(16)  –	Lásd a Bizottság válaszbeadványának 16–28. pontját, valamint a Finn Köztársaság beavatkozási beadványának 8. pontját.
(17)  –	Lásd különösen a fent hivatkozott Walrave‑ügyben hozott ítélet 4. és 5. pontját, a Bosman‑ügyben hozott ítélet 73. pontját, valamint a 13/76. sz. Donà‑ügyben 1976. július 14‑én hozott ítélet (EBHT 1976., 1333. o.) 12. és 13. pontját.
(18)  –	Lásd különösen a fent hivatkozott Donà‑ügyben hozott ítélet 14. és 15. pontját és Bosman‑ügyben hozott ítélet 76. és 127. pontját, valamint a C‑176/96. sz., Lehtonen és Castors Braine ügyben 2000. április 13‑án hozott ítélet (EBHT 2000., I‑2681. o.) 34. pontját.
(19)  –	A megtámadott ítélet 41. pontjának első mondata.
(20)  –	Lásd a Bizottság válaszbeadványának 29–41. pontját és a Finn Köztársaság beavatkozási beadványának 11–13. pontját.
(21)  –	A válaszbeadvány 35. pontja.
(22)  –	A fellebbezés 40–53. pontja.
(23)  –	A felperesek különösen a fent hivatkozott Deliège‑ügyben hozott ítélet 69. pontjára, valamint a fent hivatkozott Wouters és társai ügyben hozott ítélet 97–109. és 123. pontjára hivatkoznak.
(24)  –	A válaszbeadvány 42–56. pontja.
(25)  –	Lásd ebben az értelemben különösen a C‑470/00. P. sz., Parlament kontra Ripa di Meana és társai ügyben 2004. április 29‑én hozott ítélet (EBHT 2004., I‑4167. o.) 40. pontját és a hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(26)  –	A fellebbezés 54–64. pontja.
(27)  –	Lásd különösen a C‑8/95. P. sz., New Holland Ford kontra Bizottság ügyben 1998. május 28‑án hozott ítélet (EBHT 1998., I‑3175. o.) 26. pontját, a C‑257/98. P. sz., Lucaccioni kontra Bizottság ügyben 1999. szeptember 9‑én hozott ítélet (EBHT 1999., I‑5251. o.) 45‑47. pontját, valamint a C‑341/98. P. sz., Proderec kontra Bizottság ügyben 2000. január 27‑én hozott végzés (az EBHT‑ban nem tették közzé) 28. pontját és a C‑116/03. P. sz., Fichtner kontra Bizottság ügyben 2004. július 9‑én hozott végzés (az EBHT‑ban nem tették közzé) 33. pontját.
(28)  –	Lásd ebben az értelemben különösen a C‑197/99. P. sz., Belgium kontra Bizottság ügyben 2003. szeptember 11‑én hozott ítélet (EBHT 2003., I‑8461. o.) 67. pontját.
(29)  –	Lásd ebben az értelemben különösen a C‑459/00. P(R). sz., Bizottság kontra Trenker ügyben 2001. április 11‑én hozott végzés (EBHT 2001., I‑2823. o.) 71. pontját.
(30)  –	Lásd ebben az értelemben különösen a C‑277/01. P. sz., Parlament kontra Samper ügyben 2003. április 3‑án hozott ítélet (EBHT 2003., I‑3019. o.) 40. pontját.
(31)  –	Lásd különösen a fent hivatkozott New Holland Ford kontra Bizottság ítélet 72. és 73. pontját.
(32)  –	A vitatott határozat 38. pontja.
(33)  –	A válaszbeadvány 62. pontja.
(34)  –	A vitatott határozat 42–55. pontja.
(35)  –	A válaszbeadvány 65–72. pontja.