62020TO0160
A TÖRVÉNYSZÉK VÉGZÉSE (nyolcadik tanács)
2021. március 17. (
*1
)
„Megsemmisítés iránti kereset – REACH – A perfluorbután‑szulfonsav (PFBS) és sói különös aggodalomra okot adó anyagként történő azonosítása – Az 1907/2006/EK rendelet XIV. mellékletébe felveendő anyagok jelöltlistájára való felvétel – Keresetindítási határidő – Az 1907/2006 rendelet 59. cikkének (10) bekezdése – Az eljárási szabályzat 59. cikke – Elfogadhatatlanság”
A T‑160/20. sz. ügyben,
a 3M Belgium (székhelye: Diegem [Belgium], képviselik: J.‑P. Montfort és T. Delille ügyvédek)
felperesnek
az Európai Vegyianyag‑ügynökség (ECHA) (képviselik: M. Heikkilä, W. Broere és T. Zbihlej, meghatalmazotti minőségben)
alperes ellen
az ECHA által a perfluorbután‑szulfonsavnak (PFBS) és sóinak különös aggodalomra okot adó anyagként a vegyi anyagok regisztrálásáról, értékeléséről, engedélyezéséről és korlátozásáról (REACH), az Európai Vegyianyag‑ügynökség létrehozásáról, az 1999/45/EK irányelv módosításáról, valamint a 793/93/EGK tanácsi rendelet, az 1488/94/EK bizottsági rendelet, a 76/769/EGK tanácsi irányelv, a 91/155/EGK, a 93/67/EGK, a 93/105/EK és a 2000/21/EK bizottsági irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. december 18‑i 1907/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2006. L 396., 1. o.; helyesbítések: HL 2007. L 136., 3. o.; HL 2008. L 141., 22. o.; HL 2009. L 36., 84.; o. HL 2010. L 118., 89. o.; HL 2015. L 212., 39. o.) XIV. mellékletébe felvenni javasolt anyagok jelöltlistájára való felvétele tárgyában 2020. január 16‑án elfogadott ECHA/01/2020. sz. határozata megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott keresete tárgyában,
A TÖRVÉNYSZÉK (nyolcadik tanács),
tagjai: J. Svenningsen elnök, C. Mac Eochaidh és J. Laitenberger (előadó) bírák,
hivatalvezető: E. Coulon,
meghozta a következő
Végzést
A jogvita előzményei
1
A felperes 3M Belgium a vegyi anyagok regisztrálásáról, értékeléséről, engedélyezéséről és korlátozásáról (REACH), az Európai Vegyianyag‑ügynökség létrehozásáról, az 1999/45/EK irányelv módosításáról, valamint a 793/93/EGK tanácsi rendelet, az 1488/94/EK bizottsági rendelet, a 76/769/EGK tanácsi irányelv, a 91/155/EGK, a 93/67/EGK, a 93/105/EK és a 2000/21/EK bizottsági irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. december 18‑i 1907/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2006. L 396., 1. o.; helyesbítések: HL 2007. L 136., 3. o.; HL 2008. L 141., 22. o.; HL 2009. L 36., 84.; o. HL 2010. L 118., 89. o.; HL 2015. L 212., 39. o.) 8. cikke értelmében vett egyedüli képviselője a 3M társaságnak a 3MTM Flame Retardant Additive FR‑2025 megnevezésű tűzálló adalékanyag valamennyi behozatala vonatkozásában. Ez az adalékanyag, amelyet a 3M társaságnak az Európai Unión kívül letelepedett önálló jogalanyisággal rendelkező egységei gyártanak, egy olyan keverék, amelynek 95–99 testtömegszázalékát az 1_1_2_2_3_3, 4,4,4 nona‑fluor‑bután‑1‑szulfonát teszi ki. Ez az anyag a perfluorbután‑szulfonsav (a továbbiakban: PFBS) sóinak egyike.
2
2019. augusztus 5‑én az illetékes norvég hatóság benyújtotta az 1907/2006 rendelet XV. mellékletének megfelelően elkészített dokumentációt, amelyben az 1907/2006 rendelet 57. cikkének f) pontja alapján javasolta a PFBS és sói különös aggodalomra okot adó anyagként való azonosítását.
3
2019. szeptember 3‑án az Európai Vegyianyag‑ügynökség (ECHA) az 1907/2006 rendelet 59. cikke (4) bekezdése értelmében felhívta az összes érintett felet, hogy legkésőbb 2019. október 18‑ig nyújtsák be a XV. mellékletnek megfelelően elkészített dokumentációra vonatkozó észrevételeiket. A felperes az észrevételeit 2019. október 18‑án nyújtotta be.
4
Az ECHA, miután az 1907/2006 rendelet 59. cikkének (4) bekezdése alapján megszervezett nyilvános konzultáció keretében megkapta a PFBS és sói azonosításával kapcsolatos észrevételeket, e rendelet 59. cikkének (7) bekezdése alapján megküldte a dokumentációt a tagállami bizottságnak.
5
A tagállami bizottság a 2019. december 11‑én tartott ülésén egyhangú megállapodásra jutott a PFBS‑nek és sóinak az 1907/2006 rendelet 57. cikke f) pontjában előírt kritériumoknak megfelelő, vagyis olyan anyagként történő azonosítása tárgyában, amely esetében tudományosan igazolható módon megállapítják, hogy valószínűleg olyan súlyos hatást gyakorolnak az emberi egészségre és a környezetre, amely az 1907/2006 rendelet 57. cikkének a)–e) pontjában felsorolt anyagokkal azonos mértékű aggodalomra ad okot.
6
2020. január 16‑án az ECHA elfogadta az ECHA/01/2020 határozatot (a továbbiakban: megtámadott határozat), amellyel az PFBS‑t és sóit különös aggodalomra okot adó anyagként azonosították, és felvették őket az 1907/2006 rendelet XIV. mellékletébe felvenni javasolt anyagok jelöltlistájára, amelyet az említett rendelet 59. cikkének (1) bekezdése ír elő (a továbbiakban: az anyagok jelöltlistája).
7
A megtámadott határozat a következő észrevételt tartalmazza a PFBS és sói különös aggodalomra okot adó anyagként történő azonosítására vonatkozóan:
„Azon anyagok körébe való felvételt igazoló együttes lényegi tulajdonságok, amelyek esetében tudományosan bebizonyosodott, hogy valószínűleg olyan súlyos hatást gyakorolnak az emberi egészségre és a környezetre, amely azonos mértékű aggodalomra ad okot, a következőek: rendkívül erős perzisztencia, a vízben és a talajban való magas mobilitás, nagyobb távolságban történő terjedésre való fokozott képesség és az egészséges és tiszta víz helyreállításának nehézsége, valamint az emberi szervezetre gyakorolt enyhe bioakkumuláció. Az emberi egészségre és a környezetre gyakorolt valószínű súlyos hatások a következők: a rágcsálóknál megfigyelt pajzsmirigyhormon‑zavarok, reproduktív toxicitás, a patkányoknál megfigyelt májra, a vesére és a vérképző rendszerre kifejtett hatások, a tengeri medaka halaknál megfigyelt hormonzavarok és a szaporodásra kifejtett hatások, valamint az ebihalaknál megfigyelt hormon‑receptorok jelátvitelére gyakorolt hatás. Összességben ezek az elemek a visszafordíthatatlan hatások igen magas potenciálját eredményezik.”
Az eljárás és a felek kérelmei
8
A Törvényszék Hivatalához 2020. március 27‑én benyújtott keresetlevelével a felperes előterjesztette a jelen keresetet. A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
semmisítse meg a megtámadott határozatot a PFBS‑re és sóira vonatkozó bejegyzés, vagyis a PFBS és sóinak különös aggodalomra okot adó anyagokként történő azonosítása, valamint az e határozatban foglalt, ezen azonosításra vonatkozó észrevétel tekintetében;
–
az ECHA‑t kötelezze a jelen eljárásban felmerült költségek viselésére.
9
A Törvényszék Hivatalához 2020. július 15‑én benyújtott külön beadványában az ECHA a Törvényszék eljárási szabályzata 130. cikkének (1) bekezdése alapján elfogadhatatlansági kifogást emelt. Az ECHA azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
nyilvánítsa elfogadhatatlannak a megsemmisítés iránti keresetet;
–
a felperest kötelezze valamennyi fél költségeinek viselésére.
10
A Törvényszék Hivatalához 2020. július 23‑án benyújtott beadványában az Európai Vegyipari Tanács (CEFIC) kérte, hogy a felperes kérelmeinek támogatása végett beavatkozhasson a jelen eljárásba.
11
A Törvényszék Hivatalához 2020. szeptember 1‑jén benyújtott beadványában a felperes előterjesztette az elfogadhatatlansági kifogásra vonatkozó észrevételeit, és azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
utasítsa el a felhozott elfogadhatatlansági kifogást;
–
nyilvánítsa elfogadhatónak a megsemmisítés iránti keresetet;
12
2020. október 21‑én a Törvényszék (nyolcadik tanács) az előadó bíró javaslatára és az eljárási szabályzat 89. cikke szerinti pervezető intézkedések keretében írásbeli kérdést intézett az ECHA‑hoz, és felhívta arra, hogy arra írásban válaszoljon.
13
2020. október 29‑én az ECHA benyújtotta válaszát a Törvényszék kérdésére.
14
2020. november 3‑án a Törvényszék határidőt tűzött ki a felperes számára az e válaszra vonatkozó észrevételek megtételére.
15
2020. november 12‑én a felperes előterjesztette az e válaszra vonatkozó észrevételeit.
A jogkérdésről
16
Az eljárási szabályzat 130. cikkének (1) és (7) bekezdése szerint, ha az alperes azt kéri, a Törvényszék az ügy érdemi megvitatása nélkül dönthet az elfogadhatatlanság tárgyában.
17
A jelen ügyben, tekintve hogy az ECHA kérte az elfogadhatatlanságról való döntést, a Törvényszék, mivel úgy véli, hogy az ügy iratai alapján kellő információval rendelkezik, úgy határoz, hogy a keresetről az eljárás folytatása, és a felperes erre irányuló kérelme ellenére anélkül határoz, hogy megnyitotta volna az eljárás szóbeli szakaszát az elfogadhatatlansági kifogásról.
18
Az ECHA az elfogadhatatlansági kifogás alátámasztása érdekében arra hivatkozik, hogy a keresetet elkésetten nyújtották be. Az ECHA úgy véli, hogy a kereset benyújtására nyitva álló, az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdésében előírt két hónapos határidőt, amely az eljárási szabályzat 60. cikkében előírt, a távolságra tekintettel járó tíznapos határidővel meghosszabbodik, a megtámadott határozat közzétételétől, azaz a jelen ügyben 2020. január 16‑tól kell számítani. Következésképpen e határidő 2020. március 26‑án lejárt, és a 2020. március 27‑én benyújtott kereset elkésettsége miatt elfogadhatatlan.
19
A felperes ezzel szemben azt állítja, hogy keresete elfogadható.
A megtámadott határozat közzétételéről
20
Az ECHA arra hivatkozik, hogy az 1907/2006 rendelet 59. cikkének (10) bekezdése értelmében őt terhelő kötelezettségnek megfelelően 2020. január 16‑án internetes honlapján közzétette az anyagoknak a PFBS‑t tartalmazó, naprakésszé tett jelöltlistáját és a megtámadott határozat egy másolatát. E nyilatkozat alátámasztására a felperes a honlapjára hivatkozik, amelyen ez az időpont ezen anyagnak az anyagok jelöltlistájára való felvétele időpontjaként jelenik meg. Ezenkívül hivatkozik az ugyanezen a napon kelt sajtóközleményére, amely jelzi, hogy naprakésszé tette az anyagok jelöltlistáját annak érdekében, hogy arra többek között a PFBS‑t és annak sóit is felvegye, és hogy az ezen anyag felvételéről szóló döntést a tagállami bizottság részvételével hozták meg.
21
A Törvényszék kérdésére adott válaszában az ECHA ezenfelül további bizonyítékokat terjesztett elő arra vonatkozóan, hogy a sajtóközleményt 2020. január 16‑án13940 címzettnek küldték meg (ebből 13890 címzettnek sikerrel), továbbá beterjesztett egy szintén 2020. január 16‑án kelt cikket többek között a PFBS‑nek és sóinak a ChemicalWatch honlapján közzétett anyagok jelöltlistájára való felvételéről, valamint az ECHA által az interneten történő adatközlés céljára használt „Dissemination Platform” alkalmazásában mentett metaadatokról. E metaadatok az ECHA szerint a PFBS‑re és annak sóira vonatkozó bejegyzésre vonatkoznak, és a 2020. január 16‑i, valamint az egyetlen későbbi, 2020. június 26‑i közzétételre utalnak, amelyet az ECHA szerint műszaki okokból történő naprakésszé tétel eredményezett.
22
A felperes arra hivatkozik, hogy az ECHA azon állításának alátámasztása érdekében, amely szerint a megtámadott határozatot 2020. január 16‑án tették közzé a honlapján, arra szorítkozott, hogy egyrészt e honlapra utaljon, amelyen ez az időpont a szóban forgó anyagnak az anyagok jelöltlistájára való felvételének időpontjaként jelenik meg, másrészt pedig egy szintén 2020. január 16‑i keltezésű sajtóközleményre, amely azonban nem tartalmazta az anyagok jelöltlistájának naprakésszé tételét.
23
A felperes szerint az ECHA honlapján való tényleges közzététel időpontja nem ellenőrizhető, annak ellenére, hogy az anyagoknak az ECHA honlapján található jelöltlistája tartalmazza a megtámadott határozat 2020. január 16‑i másolatát, és jelzi, hogy a PFBS‑nek az e listára való felvételére ugyanezen a napon került sor. Nem léteznek az Európai Unió Hivatalos Lapjának elektronikus közzétételéről szóló, 2013. március 7‑i 216/2013/EU tanácsi rendelet (HL 2013. L 69., 1 o.) által a Hivatalos Lap elektronikus közzétételére vonatkozóan előírt szabályokhoz hasonló olyan szabályok vagy mechanizmusok, amelyek biztosítanák az ECHA honlapján közzétett határozatok hitelességét, sértetlenségét és megmásíthatatlanságát. Azt állítja, hogy egy sajtóközlemény közzététele vagy az anyagok jelöltlistájának naprakésszé tétele nem lehet egyenértékű a Hivatalos Lapban megfelelő formában történő közzététellel. A felperes véleménye szerint így az ECHA arra irányuló kérelme, hogy a Törvényszék a keresetet mint elfogadhatatlant utasítsa el, nem tartalmazza az e kérelem alátámasztása érdekében hivatkozott iratokat, ami ellentétes az eljárási szabályzat 130. cikkének (3) bekezdéséből eredő követelményekkel.
24
Ezenkívül a felperes szerint egy valamely anyagot különös aggodalomra okot adó anyagként azonosító határozat elfogadásának időpontja nem mindig felel meg annak az időpontnak, amikor ezen anyagot felveszik az anyagok jelöltlistájára vagy ezen aktualizált lista közzétételének az időpontjával. E tekintetben példaként a 4‑tert‑butilfenol különös aggodalomra okot adó anyagként történő azonosítására hivatkozik, amelyben a szóban forgó határozat elfogadásának időpontja és e határozat közzétételének időpontja nem egyezett meg.
25
A felperes továbbá úgy véli, hogy mivel rendeleti jellegű jogi aktusról van szó, a megtámadott határozatot az EUMSZ 297. cikknek megfelelően közzé kellett volna tenni a Hivatalos Lapban. Azt állítja, hogy a jogi aktusok nem érvényesíthetők magánszemélyekkel szemben, ha azokat nem szabályszerűen tették közzé a Hivatalos Lapban. Tekintettel arra, hogy az ECHA nem tette közzé a megtámadott határozatot a Hivatalos Lapban, a vele szembeni keresetindítás határideje még meg sem kezdődött, és így nem kezdődött meg a megtámadott határozatnak az ECHA honlapján történő állítólagos közzétételének az időpontjában sem.
26
A felperes azt állítja, hogy következésképpen az ECHA által benyújtott bizonyítékok nem támasztják alá, hogy a megtámadott határozatot ténylegesen 2020. január 16‑án tették közzé, mivel az anyagok jelöltlistájának az ECHA honlapján való naprakésszé tétele a megtámadott határozat e honlapon való közzétételétől elkülönülő műveletnek minősül. Ráadásul a metaadatok nem bizonyítják sem azt, hogy mely naprakésszé tétellel kapcsolatban mely dokumentumok közzétételére került sor, sem pedig azt, hogy a megtámadott határozatot 2020. január 16‑án tették közzé.
27
A Törvényszék célszerűnek tartja először a felperesnek a közzététel módjának érvényességére vonatkozó érveit, majd másodszor a feleknek a közzététel időpontjára vonatkozó érveit megvizsgálni.
A közzététel módjának érvényességéről
28
Ami a felperes azon érvét illeti, amely szerint a megtámadott határozatot közzé kellett volna tenni a Hivatalos Lapban, meg kell említeni, hogy az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdésében szereplő „közzététel” fogalmának nem feltétlenül és minden esetben kell az EUMSZ 297. cikkben említett „közzététel” fogalmával egybeesnie.
29
Egyrészt e megállapítást megerősíti az a tény, hogy az EUMSZ 297. cikk esetével ellentétben az EUMSZ 263. cikk szövegéből nem tűnik ki, hogy az ez utóbbi rendelkezésben említett „közzététel” fogalma kizárólag a Hivatalos Lapban való közzétételre vonatkozik (lásd analógia útján: 2013. szeptember 26‑iPPG és SNF kontra ECHA ítélet, C–625/11 P, EU:C:2013:594, 30. pont). Az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdésének megfogalmazási módja olyan jellegű, hogy általánosan utal a jogi aktusok közzétételére (2013. szeptember 26‑iPPG és SNF kontra ECHA ítélet, C‑625/11 P, EU:C:2013:594, 31. pont). Egyébiránt a Törvényszék a 2019. szeptember 10‑iLengyelország kontra Bizottság ítéletében (T‑883/16, fellebbezés alatt, EU:T:2019:567, 37. pont) már kimondta, hogy az Európai Bizottság határozatának megsemmisítése iránti, az EUMSZ 263. cikken alapuló kérelem benyújtására nyitva álló határidő ebben az ügyben e határozatnak a Bizottság honlapján való közzététele időpontjában kezdődött meg.
30
Másrészt, bár a Bíróság az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdésének értelmezése érdekében kétségkívül együttesen értelmezte az EUMSZ 263. cikket és az EUMSZ 297. cikket (lásd ebben az értelemben: 2017. május 17‑iPortugália kontra Bizottság ítélet, C‑337/16 P, EU:C:2017:381, 36. pont; 2017. május 17‑iPortugália kontra Bizottság ítélet, C‑338/16 P, EU:C:2017:382, 36. pont; 2017. május 17‑iPortugália kontra Bizottság ítélet, C‑339/16 P, EU:C:2017:384, 36. pont), az ezen ítéletek alapjául szolgáló ügyek a közzététel kritériumának a címzett értesítésének kritériumához viszonyított, az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdése értelmében vett másodlagos jellegére, nem pedig – mint a jelen esetben – kizárólag a közzététel kritériumának értelmezésére vonatkoztak. Mindenesetre az említett ítéletekben a Bíróság nem állapította meg, hogy az utóbbi rendelkezésben szereplő „közzététel” fogalmának szükségszerűen és minden esetben meg kell felelnie az EUMSZ 297. cikkben említett „közzététel” fogalmának.
31
Egyébiránt a felperes azon érvelése, hogy az ECHA honlapján való közzététel – a Hivatalos Lapban való közzététellel szemben – nem ellenőrizhető, egyenértékű azzal, mintha értelmetlennek tekintenénk minden más közzétételi formát, amely nem felel meg a Hivatalos Lapban való közzétételre alkalmazandó követelményeknek. Márpedig az, hogy az uniós jogalkotó a 216/2013 rendelet elfogadásával szabályozni kívánta a Hivatalos Lap elektronikus közzétételét, nem jelenti azt, hogy hasonló követelményeknek kellene vonatkozniuk az ECHA honlapján történő közzétételre, és ez egyébként sem az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdéséből, sem pedig az alkalmazandó jog más rendelkezéséből nem következik.
32
Mivel a felperes az ECHA válaszára tett észrevételeiben hivatkozik az 1997. január 22‑iOpel Austria kontra Tanács ítéletből (T‑115/94, EU:T:1997:3, 124. pont) eredő ítélkezési gyakorlatra, amely szerint a jogbiztonság elve megköveteli, hogy az intézmények minden aktusa, amely joghatást vált ki, világos és pontos legyen, valamint, hogy azokat úgy hozzák az érdekeltek tudomására, hogy ez utóbbiak pontosan meg tudják állapítani azt az időpontot, amelytől fogva az adott jogi aktus létezik és joghatásokat vált ki, mindenképpen elegendő annyit megállapítani, hogy a megtámadott határozat 4. pontjából egyértelműen kitűnik, hogy az 2020. január 16‑án lép hatályba, az anyagok jelöltlistájából pedig az válik egyértelművé, hogy a PFBS‑t és sóit 2020. január 16‑án felvették erre a listára, azzal, hogy tekintettel arra, hogy e határozatnak nincs címzettje, az említett határozat hatálybalépése nem függött sem valamely címzett, sem a felperes értesítésétől.
33
Ezt követően a Törvényszék megállapítja, hogy az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdésével ellentétben az 1907/2006 rendelet különös közzétételi módot ír elő. Az 1907/2006 rendelet 59. cikkének (10) bekezdése ugyanis előírja, hogy az ECHA valamely anyagnak az anyagok jelöltlistájára való felvételéről szóló határozat elfogadását követően a honlapján haladéktalanul közzéteszi és aktualizálja ezt a jelöltlistát.
34
A jelen ügyben nem arról kell határozni, hogy az anyagok jelöltlistájának az ECHA honlapján való naprakésszé tétele a valamely anyagot különös aggodalomra okot adó anyagként azonosító jogi aktus elleni jogorvoslati határidő számításának kezdetét eredményező releváns közzétételnek minősül (lásd ebben az értelemben: 2013. szeptember 26‑iPPG és SNF kontra ECHA ítélet, C‑626/11 P, EU:C:2013:595, 31. és azt követő pontok), vagy pedig – amint azt a felperes állítja – a megtámadott határozat, amely nem jelöl meg konkrét címzettet, elkülönül az anyagok jelöltlistájának naprakésszé tételétől, és az 1907/2006 rendelet 59. cikkének (10) bekezdése az ECHA honlapján csak ez utóbbi számára ír elő közzétételi kötelezettséget, amivel azt sugallja, hogy az ügyvezető igazgató határozata közzétételének időpontja a meghatározó e határidő kezdetének számításakor. Az ECHA ügyvezető igazgatójának az anyagok jelöltlistájának naprakésszé tételét elrendelő határozatait ugyanis csak e listán teszik közzé. Így az ilyen határozat közzététele időpontjának meg az aktualizált jelöltlista közzététele időpontja felel meg.
35
A fenti megfontolásokból egyrészt az következik, hogy az ECHA érvényesen tehette közzé a megtámadott határozatot a honlapján, közelebbről az anyagok jelöltlistáját is magában foglaló, a PFBS‑re és annak sóira vonatkozó bejegyzésben, másrészt pedig, hogy e közzététel az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdésében előírt két hónapos keresetindítási határidő kezdetét jelentette. Ezt követően azokat a bizonyítékokat kell megvizsgálni, amelyeket az ECHA annak alátámasztására terjesztett elő, hogy az említett közzététel 2020. január 16‑án történt.
A megtámadott határozat közzétételének időpontjáról
36
E tekintetben meg kell állapítani, hogy a felperes az ECHA által a kereset elfogadhatatlanságának megállapítása iránt előterjesztett kérelmére vonatkozó észrevételeiben lényegében azt állítja, hogy a megtámadott határozat közzétételének módja miatt e határozat közzétételének időpontja nem ellenőrizhető.
37
A Törvényszék rámutat arra, hogy az ECHA olyan dokumentumokat nyújtott be, amelyekben a honlapján történő információterjesztéséhez használt platformról általa kinyert metaadatokat tüntettek fel. E metaadatokból kitűnik, hogy az ECHA a honlapján két alkalommal – a jelen esetben 2020. január 16‑án és 2020. június 26‑án – közölt tájékoztatást a PFBS‑re és sóira vonatkozóan, így a megtámadott határozatot ezen az internetes oldalon mindkét időpontban hozzáférhető lehetett volna a nyilvánosság számára. Márpedig a felperes nem vitatja, hogy a kereset 2020. március 27‑i benyújtását, és így 2020. június 26‑át megelőzően rendelkezésére állhatott volna az említett internetes oldalról ez a határozat. Ebből következik, hogy a megtámadott határozatot az ECHA honlapján az említett időpontok közül az elsőben, azaz 2020. január 16‑án szükségszerűen közzétették.
38
Ellentétben azzal, amit a felperes az ECHA által a Törvényszék kérdésére adott válaszára vonatkozó észrevételeiben sugall, az ECHA részéről benyújtott metaadatok a PFBS‑re és sóira vonatkozó bejegyzésre vonatkoznak, mivel az ezen ügynökség által előterjesztett bizonyítékokból kitűnik, hogy ezen metaadatok a „0b0236e183da8013” azonosítóról szólnak, és hogy ez az azonosító a PFBS‑nek és sóinak felel meg. Egyébiránt az említett azonosító megjelenik többek között a PFBS‑nek és sóinak az anyagok jelöltlistájára történő felvételére vonatkozó bejegyzés internetes címében (https://echa.europa.eu/fr/candidate‑list‑table/‑/dislist/details/0b0236e183da8013).
39
Ezenkívül a többek között a szóban forgó anyagnak az anyagok jelöltlistájára való felvételéről szóló sajtóközlemény, annak 13940 címzett részére történő megküldése (amelyből 13890 sikeres volt) és az ezen közzétételre válaszul a ChemicalWatch honlapján közzétett cikk – mindhárom esemény egyaránt 2020. január 16‑án történt – szintén megerősíti az ECHA azon állítását, amely szerint az PFBS‑t és sóit felvették az anyagok 2020. január 16‑án naprakésszé tett listájára.
40
Ami a felperes azon körülményre alapított érvét illeti, hogy valamely anyag különös aggodalomra okot adó anyagként történő azonosítására vonatkozó határozat elfogadásának időpontja nem minden esetben felel meg az ezen anyagnak az anyagok jelöltlistájára való felvételére irányuló végrehajtási jogi aktus elfogadásának, vagy pedig e lista aktualizált változata közzétételének az időpontjával, e körülmény önmagában jellegénél fogva nem adhat kétségre okot sem az említett lista, sem ennek következtében a megtámadott határozathoz hasonló határozat közzétételének időpontját illetően.
41
Ugyanis az azonosításról szóló határozat elfogadása, az azonosítási határozatot pusztán végrehajtó jogi aktus esetleges elfogadása, valamint az anyagok jelöltlistája aktualizált változatának közzététele három különböző eseménynek minősül, így az a tény, hogy az egyes események időpontja nem esik egybe, nem igazolhatja az egyik esemény bekövetkezése időpontjának megkérdőjelezését. Ami közelebbről a 4‑tert‑butilfenolnak az anyagok jelöltlistájára való felvételét illeti, elegendő rámutatni egyrészt arra, hogy az ECHA honlapján megjelent, ezen anyagra vonatkozó bejegyzés két külön jogi aktust tartalmaz, a jelen ügyben a Bizottság által elfogadott azonosítási határozatot és az ezen ügynökség által elfogadott, pusztán végrehajtó aktust, másrészt pedig, hogy az e bejegyzésben szereplő, „felvétel dátuma”, vagyis 2019. július 16. megfelel az e végrehajtási aktusban az említett lista aktualizált változatának közzétételére előírt időpontnak. Mindenesetre meg kell állapítani, hogy a jelen ügyben szóban forgó anyagot, vagyis a PPBS‑t és sóit illetően a megtámadott határozat elfogadásának időpontja e határozat hatálybalépésének és az ECHA honlapján szereplő „felvétel időpontjának”, azaz 2020. január 16‑nak felel meg.
42
Tekintettel a kereset elfogadhatatlanságra vonatkozó határozathozatal iránti kérelme alátámasztására és a Törvényszék kérdésére adott válaszában az ECHA által szolgáltatott információkra, valamint arra, hogy egyetlen olyan bizonyíték sem merült fel, amely kételyre adna okot a megtámadott határozat közzétételének és az anyagok jelöltlistája naprakésszé tételének időpontját illetően, a Törvényszék arra a következtetésre jut, hogy jogilag megkövetelt módon bizonyított, hogy e határozatot és a PFBS‑nek és sóinak e listára való felvételére vonatkozó bejegyzést 2020. január 16‑án közzétették az ECHA honlapján.
43
Végül, ami az eljárási szabályzat 130. cikkének (3) bekezdésében előírt, a felperes által hivatkozott követelményeket illeti, a Törvényszék megjegyzi, hogy e rendelkezés előírja, hogy a kereset elfogadhatatlanságára vonatkozó határozathozatal iránti kérelem alátámasztására hivatkozott iratokat nem külön kell benyújtani, azokat e kérelemhez kell csatolni. Az eljárási szabályzat 130. cikkének (3) bekezdése azonban nem értelmezhető úgy, mint amely az ilyen kérelem alátámasztására egyes konkrét iratok benyújtását írja elő. Ezzel szemben a Törvényszéknek meg kell vizsgálnia, hogy az ilyen kérelem alátámasztására előterjesztett érvek és iratok jogilag megkövetelt módon alátámasztják‑e a kereset elfogadhatatlanságát.
44
Mindenesetre e rendelkezés nem értelmezhető úgy, hogy a Törvényszéknek kizárólag az ilyen kérelemhez csatolt iratok alapján annak vizsgálatára kellene szorítkoznia, hogy tiszteletben tartották‑e az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdésében előírt keresetindítási határidőt. Az ilyen értelmezés nem felelne meg azon állandó ítélkezési gyakorlatnak, amely szerint e keresetindítási határidő eljárásgátló jellegű, azt a jogi helyzetek egyértelműségének és bizonyosságának biztosítása és az igazságszolgáltatás területén minden hátrányos megkülönböztetés vagy önkényes eljárás megelőzése érdekében vezették be, és az uniós bíróság feladata, hogy – akár hivatalból is – vizsgálja annak betartását (1997. január 23‑iCoen ítélet, C‑246/95, EU:C:1997:33, 21. pont; 1997. szeptember 18‑iMut Aid Administration Services kontra Bizottság ítélet, EU:C:1997:33, 21. 38. és 39. pont).
A keresetindítási határidő számításáról és az eljárási szabályzat 59. cikkéről
45
Az ECHA azt állítja, hogy a jelen ügyben nem alkalmazható az eljárási szabályzat 59. cikke, amely a keresetindítási határidő kezdőnapjának tizennégy nappal történő elhalasztását írja elő abban az esetben, ha valamely intézmény jogi aktusával szembeni kereset előterjesztésére nyitva álló határidő e jogi aktusnak a Hivatalos Lapban való közzétételével kezdődik. A 2013. szeptember 26‑iPPG és SNF kontra ECHA ítélet (C‑625/11 P, EU:C:2013:594) nem kérdőjelezi meg ezt a megállapítást, mivel ez az ítélet az eljárási szabályzat jelenlegi 59. cikkének megfelelő korábbi cikkre, azaz a Törvényszék 1991. május 2‑i eljárási szabályzata 102. cikkének 1. §‑ára vonatkozik, amely címében és szövegében jelentősen eltér a jelenleg hatályos cikktől. A Törvényszéknek az eljárási szabályzat reformját követő ítélkezési gyakorlata egyébként azt mutatja, hogy az említett 59. cikk nem alkalmazandó a jelen ügyhöz hasonló olyan esetekre, amelyekben a megtámadott jogi aktusokat nem tették közzé a Hivatalos Lapban.
46
A felperes azt állítja, hogy az eljárási szabályzat 59. cikkében előírt tizennégy napos kiegészítő határidő alkalmazandó a jelen ügyben, akár egyrészt azért, mert a megtámadott határozatot közzé kellett volna tenni a Hivatalos Lapban, akár másrészt azért, mivel az eljárási szabályzat 59. cikke alkalmazandó minden, kizárólag az interneten közzétett jogi aktusra.
47
A felperes arra hivatkozik, hogy a 2013. szeptember 26‑iPPG és SNF kontra ECHA ítéletből (C‑625/11 P, EU:C:2013:594) eredő tanulságok a jelen ügyben továbbra is alkalmazandók, noha ez az ítélet az időközben felváltott 1991. május 2‑i eljárási szabályzat 102. cikkének 1. §‑át érintette. A közzététel más formáinak kifejezett kizárása hiányában az eljárási szabályzat jelenlegi 59. cikkének szövege nem korlátozza a hatályát kizárólag a Hivatalos Lapban kihirdetett aktusokra. Ráadásul az eljárási szabályzat 59. cikke által biztosított kiegészítő határidő célja – a kézbesített jogi aktusokkal ellentétben – minden közzétett aktusra vonatkozik, és nem indokolja a Hivatalos Lapban kihirdetett aktusok, valamint a kizárólag az interneten közzétett jogi aktusok közötti eltérő bánásmódot.
48
Egyébiránt a felperes azt állítja, hogy az eljárási szabályzat 59. cikkének olyan értelmezése, amely szerint az kizárólag a Hivatalos Lapban közzétett aktusokra vonatkozik, indokolatlan hátrányos megkülönböztetést jelentene az interneten közzétett aktusok tekintetében. A felperes szerint ez a hátrányos megkülönböztetés annál is súlyosabb, mivel vannak olyan helyzetek, amelyekben a valamely anyagot különös aggodalomra okot adó anyagként azonosító határozatot közzéteszik a Hivatalos Lapban, különösen akkor, ha a Bizottság ilyen határozatot a tagállami bizottságnak az anyagok különös aggodalomra okot adó anyagként történő azonosítására vonatkozó egyhangú megállapodása hiányában fogad el. Ezenkívül a felperes arra hivatkozik, hogy a Bíróság eljárási szabályzata 50. cikkének szövege még mindig hasonlít az 1991. május 2‑i eljárási szabályzat 102. cikkének szövegéhez, és ezért értelmezése hasonló lehet a 2013. szeptember 26‑iPPG és SNF kontra ECHA ítéletben (C‑625/11 P, EU:C:2013:594) elfogadott értelmezéshez. Következésképpen az eljárási szabályzat 59. cikkének az ECHA által javasolt értelmezése indokolatlan eltérő bánásmódot eredményezne a Bírósághoz benyújtott keresetek és a Törvényszékhez benyújtott keresetek között.
49
E tekintetben az eljárási szabályzatnak „Valamely intézménynek az Európai Unió Hivatalos Lapjában kihirdetett jogi aktusa elleni eljárás” című 59. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Ha intézmény által hozott jogi aktus elleni eljárás kezdeményezésére nyitva álló határidő e jogi aktusnak az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetésével kezdődik, a határidőt az 58. cikk (1) bekezdésének a) pontja értelmében az e kihirdetéstől számított tizennegyedik nap végétől kell számítani.”
50
A felperes állításával ellentétben a jelen kereset benyújtására nyitva álló határidő nem a megtámadott határozat kihirdetésétől számított tizennegyedik nap végétől kezdődött. Az eljárási szabályzat 59. cikke ugyanis – címe és szövege szerint – csak a Hivatalos Lapban kihirdetett aktusokra alkalmazandó.
51
El kell utasítani a felperes azon érvét, amely szerint nincs objektív különbség a Hivatalos Lapban közzétett jogi aktusok és a kizárólag az interneten közzétett jogi aktusok között. Először is, objektív különbség van ezen aktusok, azaz egyrészt az ECHA honlapján, másrészt a Hivatalos Lapban történő közzétételük formája között. A Törvényszék joggal írhatott elő a keresetindítási határidőt meghosszabbító különös szabályokat kizárólag az intézmények által a Hivatalos Lapban közzétett jogi aktusokra vonatkozóan. Másodszor, a megtámadott határozatot kizárólag az ECHA honlapján tették közzé, ily módon valamennyi lehetséges felperesnek azonos keresetindítási határidő állt rendelkezésére. Harmadszor, a valamely anyag különös aggodalomra okot adó anyagként történő azonosítására vonatkozó határozatnak a Hivatalos Lapban, vagy az ECHA internetes honlapján való közzététele, és ennélfogva az eljárási szabályzat 59. cikkének alkalmazása nem az ECHA döntésének, hanem annak a ténynek a körébe tartozik, hogy egy ilyen határozatot az ECHA vagy a Bizottság az 1907/2006 rendelet 59. cikkében előírt esetek szerint fogadja el.
52
Kétségtelen, hogy a Bíróság a 2013. szeptember 26‑iPPG és SNF kontra ECHA ítéletében (C‑625/11 P, EU:C:2013:594) kimondta, hogy az eljárási szabályzat 102. cikkének (1) bekezdését, amely úgy rendelkezik, hogy „[h]a intézmény által hozott jogi aktus elleni eljárás kezdeményezésére nyitva álló határidő a jogi aktus kihirdetésével kezdődik, ezt a határidőt a 101. cikk 1. §‑ának a) pontja értelmében ennek a jogi aktusnak az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésétől számított tizennegyedik nap végétől kell számítani”, az ECHA internetes közzétételeire is alkalmazni kell.
53
Különbséget kell azonban tenni a jelen ügy és a 2013. szeptember 26‑iPPG és SNF kontra ECHA ítélet (C‑625/11 P, EU:C:2013:594) alapjául szolgáló ügy között. Először is hangsúlyozni kell ugyanis, hogy bár a Bíróság ezen ítélet 31. pontjában megállapíthatta, hogy a Hivatalos Lapjának említése az 1991. május 2‑i eljárási szabályzat 102. cikke mondatának második részében azzal az egyszerű körülménnyel magyarázható, hogy az ottani közzététel volt az egyetlen, amely szóba jöhetett ezen eljárási szabályzat elfogadása idején, e megfontolás nem érvényes az eljárási szabályzat 59. cikkére vonatkozóan, amelyet 2015. március 4‑én, vagyis egy olyan időpontban fogadtak el, amikor mind az elektronikus, mind a nyomtatott Hivatalos Lapban történő közzétételtől elkülönülő internetes közzététel elképzelhetővé vált.
54
Másodszor az eljárási szabályzat 59. cikkének címe és megfogalmazása egyértelmű, és kizárólag a Hivatalos Lapban való közzétételre utal. Következésképpen – ellentétben azzal, amit a 2013. szeptember 26‑iPPG és SNF kontra ECHA ítéletben (C‑625/11 P, EU:C:2013:594) az 1991. május 2‑i eljárási szabályzat 102. cikke 1. §‑ának megfogalmazása alapján esetlegesen felmerülő kétségekre vonatkozóan a Bíróság megállapíthatott – a felperes az eljárási szabályzat 59. cikkét illetően nem hivatkozhat ilyen kétségekre.
55
Ráadásul az eljárási szabályzat 59. cikkét az említett szabályzat reformjához vezető eljárás során éppen azért módosították, hogy korlátozzák az 1991. május 2‑i eljárási szabályzat 102. cikkében előírt tizennégy napos kiegészítő határidő hatályát. Míg ugyanis a Törvényszék 2014. március 14‑i eljárási szabályzatának tervezetében az 59. cikk eredetileg tervezett változata „Valamely intézmény kihirdetett jogi aktusa elleni eljárás” címet viselte, és e változat e tervezetben szereplő szövege szinte teljesen megegyezett az 1991. május 2‑i eljárási szabályzat 102. cikke 1. §‑ának szövegével, az eljárási szabályzat végül elfogadott 59. cikkének címe és szövege nyilvánvalóan eltér az eredetileg tervezett változat elnevezésétől és szövegezésétől.
56
Egyébiránt, amint arra az ECHA helytállóan hivatkozik, a Törvényszék már megállapította, hogy az eljárási szabályzat 59. cikkét csak olyan esetekben lehet alkalmazni, amikor az intézmények valamely jogi aktusával szembeni kereset benyújtására nyitva álló határidő e jogi aktus Hivatalos Lapban való kihirdetésének időpontjában kezdődik (lásd ebben az értelemben: 2019. április 30‑iRománia kontra Bizottság végzés, T‑530/18, EU:T:2019:269, 33. pont). A Törvényszék továbbá egy olyan ügyben, amelynek tárgya a Bizottság honlapján közzétett határozat megsemmisítése iránti kérelem, a keresetindítási határidőt e közzététel időpontjától, nem pedig az ezen időpontot követő tizennegyedik nap végétől számította ki (lásd ebben az értelemben: 2019. szeptember 10‑iLengyelország kontra Bizottság ítélet, T‑883/16, fellebbezés alatt, EU:T:2019:567, 37. pont).
57
Végül a felperes állításával ellentétben a törvényszék eljárási szabályzata 59. cikkének és a Bíróság eljárási szabályzata 50. cikkének szövege közötti különbség nem minősül indokolatlan hátrányos megkülönböztetésnek. Az Európai Unió Bírósága alapokmányának 63. cikke értelmében a Törvényszék eljárási szabályzata és az Európai Unió Bíróságának eljárási szabályzata olyan eltérő, különböző bíróságok által elfogadott jogi aktusok, amelyek különböző bíróságok előtti különböző eljárásokat szabályoznak, és amelyek tehát nem azonosak, és nem is kell szükségszerűen azonosaknak lenniük.
58
Ebből következik, hogy a keresetindítási határidő számítása 2020. január 17‑én kezdődött meg az eljárási szabályzat 58. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően. A két hónapos határidő tehát 2020. március 16‑án járt le, mivel az eljárási szabályzat 58. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében a hónapokban megállapított határidő annak a napnak az elteltével jár le, amelyik az utolsó hónapban ugyanazt a számot viseli, mint az a nap, amelyen a határidő kezdetére okot adó esemény bekövetkezett, vagy cselekmény végrehajtásra került. Figyelembe véve a távolságra tekintettel járó tíznapos határidőt, amelyet az eljárási szabályzat 60. cikke értelmében hozzá kell adni az eljárási határidőkhöz, meg kell állapítani, hogy a keresetindítási határidő 2020. március 26‑án járt le.
59
Következésképpen a 2020. március 27‑én benyújtott jelen keresetet nem terjesztették elő az eljárási szabályzatban előírt határidőn belül.
A menthető tévedés fennállásáról
60
Az ECHA azt állítja, hogy a felperes nem bizonyította, hogy a kereset elkésettsége menthető tévedés, előre nem látható körülmények vagy vis maior fennállása miatt indokolt.
61
Az ECHA különösen arra hivatkozik, hogy a felperes a határidőkre vonatkozó szabályozástól való eltérés igazolása érdekében nem hivatkozhat menthető tévedés fennállására. A jelen ügyben sem az ECHA, sem a Bíróság magatartása nem vezethette arra a felperest, hogy 2020. március 27‑én még benyújthatja a jelen keresetet. A 2013. szeptember 26‑iPPG és SNF kontra ECHA ítélet (C‑625/11 P, EU:C:2013:594) többek között nem volt alkalmas arra, hogy ilyen tévedéshez vezessen, mivel a kereset benyújtásakor az eljárási szabályzat 59. cikke, amelynek szövege pontosítja, hogy csak a Hivatalos Lapban kihirdetett aktusok ellen benyújtott keresetekre alkalmazandó, már több mint négy éve hatályban volt, és nyilvánosan hozzáférhető volt.
62
A felperes szerint, még ha a Törvényszék meg is állapítaná a kereset elkésettségét, ez a késedelem menthető tévedésből ered. Arra hivatkozik, hogy a 2013. szeptember 26‑‑i PPG és SNF kontra ECHA ítélet (C‑625/11 P, EU:C:2013:594) alapján úgy vélhette, hogy az eljárási szabályzat 59. cikkében előírt tizennégy napos határidő alkalmazandó az interneten közzétett jogi aktus megsemmisítése iránti keresetre. Ezenkívül előadja, hogy az ECHA gyakorlata miatt a megtámadott határozat közzétételének időpontja körül zavar áll fenn. Álláspontja szerint az ilyen tévedés – az ezzel ellentétes megcáfolhatatlan okok hiányában – nem vonhat jogvesztést maga után, és így nem foszthatja meg őt a bírósági jogorvoslathoz való jogától.
63
E tekintetben először is emlékeztetni kell arra, hogy az eljárási szabályok – köztük a keresetindítási határidőkre vonatkozó szabályok – szigorú alkalmazása megfelel a jogbiztonság követelményének és annak a feltételnek, hogy az igazságszolgáltatás során ne érvényesülhessen hátrányos megkülönböztetés, sem önkényes bánásmód (lásd ebben az értelemben: 2020. június 11‑iGMPO kontra Bizottság végzés, C‑575/19 P, nem tették közzé, EU:C:2020:448, 38. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
64
Amennyiben a felperes azt állítja, hogy menthető tévedésben volt a keresetindítási határidő értékelése során, emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy a keresetindítási határidőkre vonatkozó uniós szabályozás keretében a menthető tévedés fogalmát szigorúan kell értelmezni, és az csak olyan rendkívüli körülményekre vonatkozik, amelyek között különösen az érintett intézmény olyan magatartást tanúsított, amely önmagában vagy meghatározó mértékben a jóhiszemű és egy átlagosan tájékozott személytől megkövetelt gondosságot tanúsító jogalany számára érthető zavart okozott (lásd: 2020. június 11‑iGMPO kontra Bizottság végzés, C‑575/19 P, nem tették közzé, EU:C:2020:448, 36. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
65
Márpedig az 1991. május 2‑i eljárási szabályzat 102. cikke 1. §‑ának a Bíróság által a 2013. szeptember 26‑iPPG és SNF kontra ECHA ítéletben (C‑625/11 P, EU:C:2013:594) elfogadott értelmezése nem bizonyítja az eljárási szabályzat 59. cikke tekintetében a felperes által vétett hiba menthető jellegét. Ez a cikk ugyanis 2015. július 1‑jétől alkalmazandó, amely időpontban hatályba lépett a jelenlegi eljárási szabályzat. Márpedig, amint azt a fenti 48. és az azt követő pontok kifejtik, különösen az említett cikk szövegéből és címéből kitűnik, hogy e cikk kizárólag a Hivatalos Lapban közzétett jogi aktusokra vonatkozik.
66
Amennyiben a felperes a megtámadott határozat közzétételének időpontját illetően az ECHA által követett gyakorlat miatt fennálló zavarra hivatkozik, meg kell állapítani, hogy a valamely anyag különös aggodalomra okot adó anyagként történő azonosítására vonatkozó határozatoknak ezen ügynökség honlapján való közzététele éppen az említett ügynökség hosszú ideje tartó gyakorlatának minősül. Egyébiránt az ECHA honlapján rendelkezésre álló és hozzáférhető valamennyi adat arra utal, hogy a szóban forgó közzétételre valóban 2020. január 16‑án került sor, ami nevezetesen a PFBS‑re és sóira vonatkozó bejelentésben említett „felvétel időpontja”, a megtámadott határozatban megjelölt hatálybalépés időpontja, valamint a sajtóközlemény dátuma.
67
Következésképpen meg kell állapítani, hogy a felperes nem bizonyította olyan rendkívüli körülmények fennállását, amelyek között különösen az ECHA olyan magatartást tanúsított, amely önmagában vagy meghatározó mértékben egy jóhiszemű és átlagosan tájékozott személytől megkövetelt gondosságot tanúsító jogalany számára érthető zavart okozott volna.
68
Egyebekben a felperes nem bizonyította, és még csak nem is hivatkozott arra, hogy előre nem látható körülmények vagy vis maior állt fenn, ami Európai Unió Bírósága alapokmánya 45. cikkének második bekezdése alapján lehetővé tette volna a Törvényszék számára a szóban forgó határidőtől való eltérést.
69
A fentiek összességéből az következik, hogy helyt kell adni az ECHA által felhozott elfogadhatatlansági kifogásnak, és ennélfogva a keresetet elkésettség miatt mint elfogadhatatlant el kell utasítani.
70
Az eljárási szabályzat 144. cikke (3) bekezdésének megfelelően, ha az alperes az említett szabályzat 130. cikkének (1) bekezdése szerinti elfogadhatatlansági vagy hatáskör hiányára alapított kifogást terjeszt elő, a beavatkozási kérelemről csak e kifogás elutasítása vagy az eljárást befejező határozatban való eldöntéséről szóló határozat meghozatala után lehet határozni. Ezenkívül ugyanezen szabályzat 142. cikkének (2) bekezdése értelmében a beavatkozás okafogyottá válik többek között akkor, ha a Törvényszék a keresetlevél elfogadhatatlanságát állapítja meg.
71
Mivel a Törvényszék a jelen ügyben helyt adott az ECHA által felhozott elfogadhatatlansági kifogásnak, és a jelen végzés következésképpen lezárja az eljárást, a CEFIC által előterjesztett beavatkozási kérelemről már nem szükséges határozni.
A költségekről
72
Az eljárási szabályzat 134. cikkének (1) bekezdése értelmében a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. Mivel a felperes pervesztes lett, az ECHA kérelmének megfelelően kötelezni kell a saját költségeinek viselésén kívül az ECHA részéről felmerült költségek viselésére, kivéve a beavatkozási kérelemmel kapcsolatban felmerült költségeket.
73
Egyébiránt az eljárási szabályzat 144. cikkének (10) bekezdése alapján, ha az alapügyben a beavatkozási kérelemről történő határozathozatalt megelőzően befejeződik az eljárás, a beavatkozást kérelmező, valamint a felperes és az alperes maguk viselik a beavatkozási kérelemmel összefüggésben felmerült saját költségeiket. Következésképpen a CEFIC, a felperes és az ECHA maguk viselik a beavatkozási kérelemmel összefüggésben felmerült saját költségeiket.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (nyolcadik tanács)
a következőképpen határozott:
1)
A Törvényszék a keresetet mint elfogadhatatlant elutasítja.
2)
Az Európai Vegyipari Tanács (CEFIC) beavatkozási kérelméről nem szükséges határozni.
3)
A 3M Belgium viseli a saját költségeit, valamint az Európai Vegyianyag‑ügynökség (ECHA) részéről felmerült költségeket, a beavatkozási kérelmekkel kapcsolatos költségek kivételével.
4)
A 3M Belgium, az ECHA és a CEFIC maguk viselik a beavatkozási kérelemmel összefüggésben felmerült saját költségeiket.
Luxembourg, 2021. március 17.
E. Coulon
hivatalvezető
J. Svenningsen
elnök
(
*1
)	Az eljárás nyelve: angol.