61996CJ0181_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-181/96,
angaaende en anmodning, som Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,
Georg Wilkens
mod
Landwirtschaftskammer Hannover,
procesdeltager: Oberbundesanwalt beim Bundesverwaltungsgericht,
at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen og gyldigheden af artikel 3a, stk. 1, andet afsnit, i Raadets forordning (EOEF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter (EFT L 90, s. 13), som affattet ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1639/91 af 13. juni 1991 (EFT L 150, s. 35),
har
DOMSTOLEN
(Anden Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, G. Hirsch (refererende dommer), og dommerne G.F. Mancini og R. Schintgen,
generaladvokat: P. Léger
justitssekretaer: ekspeditionssekretaer H.A. Ruehl,
efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:
- Georg Wilkens ved advokat Frank Schulze, Muenster
- Raadet for Den Europaeiske Union ved Jan-Peter Hix, Raadets Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtiget
- Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Klaus-Dieter Borchardt, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtiget,
paa grundlag af retsmoederapporten,
efter at der i retsmoedet den 18. juni 1998 er afgivet mundtlige indlaeg af Georg Wilkens ved advokat Mechtild Duesing, Muenster, af Raadet ved Jan-Peter Hix og af Kommissionen ved Klaus-Dieter Borchardt,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 24. september 1998,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 21. marts 1996, indgaaet til Domstolen den 29. maj 1996, har Bundesverwaltungsgericht i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen og gyldigheden af artikel 3a, stk. 1, andet afsnit, i Raadets forordning (EOEF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter (EFT L 90, s. 13), som affattet ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1639/91 af 13. juni 1991 (EFT L 150, s. 35, herefter »forordning nr. 857/84«),
2 Spoergsmaalene er rejst i en sag mellem en maelkeproducent, Georg Wilkens, og Landwirtschaftskammer Hannover vedroerende en ophaevelse med tilbagevirkende gyldighed af en afgoerelse om foreloebig tildeling af en specifik referencemaengde som foelge af inddragelse af en omstillingspraemie, som sagsoegeren i hovedsagen havde modtaget i medfoer af Raadets forordning (EOEF) nr. 1078/77 af 17. maj 1977 om indfoerelse af en praemieordning for ikke-markedsfoering af maelk og mejeriprodukter og for omstilling af malkekvaegsbesaetninger (EFT L 131, s. 1).
3 Som foelge af en situation praeget af overskudsproduktion inden for sektoren for maelk og mejeriprodukter, som er reguleret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 804/68 af 27. juni 1968 om den faelles markedsordning for maelk og mejeriprodukter (EFT 1968 I, s. 169), udstedte Raadet den 17. maj 1977 forordning nr. 1078/77 med henblik paa at tilskynde landmaendene til at bringe maelkeproduktionen til ophoer.
4 Ifoelge denne forordning kunne enhver landbruger, som for en femaarig periode forpligtede sig til ikke at markedsfoere maelk og mejeriprodukter eller som for en fireaarig periode forpligtede sig til at omstille sin malkekvaegsbesaetning til koedproduktion, opnaa en ikke-markedsfoerings- eller omstillingspraemie. Producentens skriftlige forpligtelse gik ud paa, at han paatog sig en forpligtelse til ikke at markedsfoere maelk eller mejeriprodukter samt visse andre forpligtelser i henhold til ikke-markedsfoeringsordningen.
5 Med henblik paa at sikre den stoerst mulige ensartethed ved anvendelsen af denne ordning udstedte Kommissionen forordning (EOEF) nr. 1307/77 af 15. juni 1977 om gennemfoerelsesbestemmelser for praemieordningen for ikke-markedsfoering af maelk og mejeriprodukter og for omstilling af malkekvaegsbesaetninger (EFT L 150, s. 24).
6 I 1984 blev der, som foelge af den fortsatte uligevaegt mellem udbud og efterspoergsel i sektoren for maelk og mejeriprodukter, indfoert en tillaegsafgiftsordning ved Raadets forordning (EOEF) nr. 856/84 af 31. marts 1984 om aendring af forordning nr. 804/68 (EFT L 90, s. 10) og ved forordning nr. 857/84. Ifoelge artikel 5c i forordning nr. 804/68 skal der erlaegges en tillaegsafgift for de maengder maelk, som overstiger en referencemaengde, som naermere skal fastsaettes, enten for de maengder maelk eller maelkeaekvivalenter, som er leveret af en producent, eller for den samme maengde koebt af en opkoeber i et referenceaar. I Tyskland er det opkoeberen, der er pligtig at erlaegge afgiften.
7 Producenter som i henhold til forordning nr. 1078/77 havde indgaaet en forpligtelse til ikke-markedsfoering eller omstilling, der omfattede referenceaaret, kunne ikke opnaa en referencemaengde efter den oprindelige ordning for tillaegsafgift paa maelk, idet de ikke havde haft nogen maelkeproduktion i dette referenceaar.
8 Som foelge af dommene af 28. april 1988 i Mulder-sagen (sag 120/86, Sml. s. 2321)
og Von Deetzen-sagen (sag 170/86, Sml. s. 2355) blev der ved Raadets forordning (EOEF) nr. 764/89 af 20. marts 1989 om aendring af forordning nr. 857/84 (EFT L 84, s. 2) indsat en ny artikel 3a i forordning nr. 857/84, hvorefter en specifik referencemaengde paa visse betingelser skulle tildeles denne kategori af producenter.
9 Som foelge af dommene af 11. december 1990 i Spagl-sagen (sag C-189/89, Sml. I, s. 4539) og Pastaetter-sagen (sag C-217/89, Sml. I, s. 4585) blev artikel 3a, stk. 2, i forordning nr. 857/84 aendret ved forordning nr. 1639/91. Herefter bestemmes foelgende i artikel 3a, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 857/84:
»Producenter,
- hvis ikke-markedsfoerings- eller omstillingsperiode i forbindelse med opfyldelsen af den i henhold til forordning (EOEF) nr. 1078/77 paatagne forpligtelse udloeb i 1983 ...
...
tildeles midlertidigt efter ansoegning indgivet inden for en frist paa tre maaneder at regne fra den 1. juli 1991 en specifik referencemaengde paa de i litra a), b) og d) fastsatte betingelser.«
10 Ved afgoerelse af 30. juni 1981 bevilgede Landwirtschaftskammer Hannover sagsoegeren i hovedsagen en praemie for omstilling af hans malkekvaegsbesaetning til koedproduktion.
11 I 1983, efter at der ved en kontrol var konstateret uregelmaessigheder i forbindelse med nedslagtningen af malkekoeerne, ophaevede Bezirksregierung Hannover (distriktsstyrelsen for Hannover) bevillingsafgoerelsen vedroerende omstillingspraemien til Georg Wilkens, idet den samtidig kraevede den allerede udbetalte foerste praemierate tilbagebetalt med renter.
12 I den sag, som sagsoegeren i hovedsagen anlagde til proevelse af denne afgoerelse, blev sagsoegte i hovedsagen frifundet ved Verwaltungsgericht Hannover's dom af 11. september 1985, og denne afgoerelse blev efter anke stadfaestet ved dom afsagt af Oberverwaltungsgericht Lueneburg den 26. april 1990. Begge domme har faaet retskraft.
13 I juni 1989 ansoegte sagsoegeren i hovedsagen om tildeling af en midlertidig, specifik referencemaengde med henblik paa at genoptage maelkeproduktionen. Sagsoegte i hovedsagen attesterede, at de retlige betingelser for tildeling af en saadan specifik referencemaengde var opfyldt, idet man dog forbeholdt sig at tilbagekalde attesten for det tilfaelde, at den sag, som paa davaerende tidspunkt verserede for Oberverwaltungsgericht Lueneburg, maatte foere til en nedsaettelse af praemien eller den maelkemaengde, der var lagt til grund for beregningen af praemien.
14 Efter at Oberverwaltungsgericht Lueneburg ved dommen af 26. april 1990 havde stadfaestet afgoerelsen om at inddrage omstillingspraemien, ophaevede Landwirtschaftskammer Hannover ved afgoerelse af 13. juli 1992 denne attest, idet der herefter ikke kunne tildeles Georg Wilkens nogen specifik referencemaengde.
15 I den sag, som sidstnaevnte anlagde til proevelse af denne afgoerelse, frifandt Verwaltungsgericht Hannover sagsoegte i hovedsagen. Denne afgoerelse blev stadfaestet af Oberverwaltungsgericht Lueneburg.
16 Sagsoegeren i hovedsagen indgav herefter »revisionsanke« til Bundesverwaltungsgericht vedroerende denne dom.
17 Bundesverwaltungsgericht har fundet det tvivlsomt, hvordan artikel 3a, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 857/84 skal fortolkes, navnlig for saa vidt angaar udtrykket »i forbindelse med opfyldelsen af den i henhold til forordning (EOEF) nr. 1078/77 paatagne forpligtelse«, og retten har rejst tvivl om gyldigheden af denne bestemmelse som foelge af, at der er risiko for, at inddragelsen af praemien og afslaget paa en specifik referencemaengde udgoer en dobbelt sanktion. Bundesverwaltungsgericht har derfor besluttet at udsaette sagen og at forelaegge Domstolen foelgende to praejudicielle spoergsmaal:
»1) Udelukker artikel 3a, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EOEF) nr. 857/84, som affattet ved forordning (EOEF) nr. 1639/91, at producenter, hvis ikke-markedsfoerings- eller omstillingspraemie er kraevet tilbagebetalt paa grund af tilsidesaettelse af den indgaaede forpligtelse, tildeles en midlertidig, specifik referencemaengde?
2) Er bestemmelsen i bekraeftende fald forenelig med de faellesskabsretlige principper om beskyttelse af den berettigede forventning og om proportionalitet?«
18 Med disse to spoergsmaal, som boer behandles samlet, oensker den forelaeggende ret naermere bestemt oplyst, om artikel 3a, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 857/84 skal fortolkes saaledes, at en maelkeproducent, som paa grund af en paastaaet misligholdelse af den indgaaede forpligtelse til ikke at markedsfoere maelk eller mejeriprodukter i en periode paa fem aar har faaet inddraget retten til en ikke-markedsfoerings- eller omstillingspraemie, der er blevet tildelt i medfoer af forordning nr. 1078/77, kan faa tildelt en specifik referencemaengde, og i modsat fald om dette afslag paa en specifik referencemaengde er foreneligt med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og proportionalitetsprincippet.
19 Indledningsvis bemaerkes, at det foelger af Domstolens praksis, at en bestemmelse i den afledte faellesskabsret i videst muligt omfang skal fortolkes i overensstemmelse med traktatens bestemmelser og de almindelige faellesskabsretlige principper, herunder princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, for saa vidt angaar artikel 3a i forordning nr. 857/84 (dom af 27.1.1994, sag C-98/91, Herbrink, Sml. I, s. 223, praemis 9).
20 For saa vidt angaar artikel 3a, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 857/84 kan der ikke af bestemmelsens ordlyd udledes nogen klar og entydig fortolkning. Saaledes kan betingelsen om omstillingsperiodens udloeb »... i forbindelse med opfyldelsen af den i henhold til forordning (EOEF) nr. 1078/77 paatagne forpligtelse ...« dels forstaas saaledes, at den paagaeldende producent skal have overholdt de forpligtelser, som foelger af den indgaaede forpligtelse i medfoer af omstillingsordningen, dels saaledes, at retten til en specifik referencemaengde tildeles producenten alene som foelge af, at forpligtelsesperioden er afsluttet.
21 Med hensyn til formaalet med praemieordningen og de specifikke referencemaengder er formaalet med saavel den ordning, der blev indfoert ved forordning nr. 1078/77, som tillaegsafgiftsordningen som fastsat ved forordning nr. 857/84 at nedbringe de overskydende maengder maelk og mejeriprodukter og at genoprette ligevaegten paa markedet ved at give landbrugerne en tilskyndelse til at afstaa fra at bringe maelk og mejeriprodukter i handelen i en bestemt periode (jf. for saa vidt angaar praemieordningen dom af 22.9.1988, sag 199/87, Jensen, Sml. s. 5045, praemis 30, og af 6.6.1996, sag C-127/94, Ecroyd, Sml. I, s. 2731, praemis 47).
22 Dette er derimod ikke formaalet med artikel 3a i forordning nr. 857/84, som blev indsat ved forordning nr. 764/89 som foelge af dommene i Mulder-sagen og Von Deetzen-sagen. Ved at give producenter, som har paataget sig en forpligtelse i henhold til forordning nr. 1078/77, adgang til at genoptage produktionen i henhold til tillaegsafgiftsordningen, bidrager denne bestemmelse saaledes ikke til en nedsaettelse af maelkeproduktionen.
23 Imidlertid kan denne kategori af producenter kun genoptage maelkeproduktionen, i det omfang udelukkelsen af dem udgoer en tilsidesaettelse af deres berettigede forventning om at kunne genoptage leveringen ved udloebet af deres forpligtelse til ikke-markedsfoering eller omstilling (jf. dommene i Mulder-sagen og Von Deetzen-sagen, henholdsvis praemis 26 og 15)
24 Desuden foelger det af Domstolens praksis, at kun en producent, som ved den ordning, der blev indfoert ved forordning nr. 1078/77, er blevet tilskyndet til at indstille markedsfoeringen af maelk i en begraenset periode af hensyn til almenvellet, og som paa denne baggrund ikke har foretaget leveringer under forpligtelsesperioden, kan paaberaabe sig en berettiget forventning med henblik paa at goere krav paa en specifik referencemaengde i henhold til artikel 3a, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 857/84 (jf. dommene i Mulder-sagen og Von Deetzen-sagen, henholdsvis praemis 24 og 13).
25 Ikke-markedsfoeringen er saaledes en vaesentlig betingelse i henhold til artikel 3a, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 857/84 for at kunne goere krav paa en specifik referencemaengde, og den er ligeledes det vaesentligste kriterium for at faa tildelt en omstillingspraemie, og en faktisk overholdelse af den paatagne forpligtelse er i overensstemmelse med saavel kriteriet for den ved forordning nr. 1078/77 indfoerte ordning som ordningens formaal (Ecroyd-dommen, praemis 48 og 49).
26 Som foelge heraf medfoerer misligholdelse af forpligtelsen til ikke-markedsfoering af maelk og mejeriprodukter i forpligtelsesperioden dels, at den i henhold til forordning nr. 1078/77 tildelte praemie fortabes (Jensen-dommen, praemis 27 og 30), dels at tildeling af en specifik referencemaengde i henhold til artikel 3a, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 857/84 udelukkes.
27 Imidlertid skyldes fortabelsen af praemien ikke altid, at det kun er forpligtelsen til ikke-markedsfoering i omstillingsperioden, der tilsidesaettes. Saaledes kan inddragelsen af praemien, i det omfang den har til formaal at sikre praemieordningens faktiske anvendelse, vaere begrundet ikke blot i en tilsidesaettelse af forpligtelsen til ikke-markedsfoering af maelk eller mejeriprodukter, men ogsaa i en tilsidesaettelse af andre forpligtelser, som foelger af den ved ordningen paatagne forpligtelse (jf. Jensen-dommen, praemis 30, og Ecroyd-dommen, praemis 50).
28 Tilsidesaettelsen af en eller flere af disse oevrige forpligtelser, som har tilknytning til ikke-markedsfoerings- eller omstillingsordningen, og som foerer til fortabelse af praemien, kan dog ikke have betydning for en producents ret til at faa tildelt en specifik referencemaengde i henhold til artikel 3a, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 857/84.
29 Hvis dette var tilfaeldet, ville en maelkeproducent saaledes miste muligheden for at faa tildelt en specifik referencemaengde, selv om han faktisk havde indstillet markedsfoeringen af maelk og mejeriprodukter, og saaledes af hensyn til almenvellet havde bidraget til at opfylde maalsaetningen for praemieordningen, som er at nedbringe overskuddene.
30 Imidlertid ville en saadan udelukkelse som foelge af fortabelsen af retten til praemien paa grund af en tilsidesaettelse af en eller flere af disse oevrige forpligtelser vaere uforenelig med formaalet med ordningen i henhold til artikel 3a i forordning nr. 857/84, som kun er at sikre en producent mulighed for at genoptage leveringerne, forudsat at han med rette kan have forventning herom, fordi han faktisk har indstillet produktionen i overensstemmelse med ikke-markedsfoerings- eller omstillingsordningen.
31 Som foelge heraf bevarer en producent retten til en specifik referencemaengde, naar formaalet med den ved forordning nr. 1078/77 indfoerte ordning er blevet opfyldt paa trods af tilsidesaettelsen af en eller flere af de oevrige forpligtelser, som er knyttet til ikke-markedsfoerings- eller omstillingsordningen, og som foerer til fortabelse af praemien.
32 I den foreliggende sag og for saa vidt angaar karakteren af den forpligtelse eller de forpligtelser, som sagsoegeren i hovedsagen har tilsidesat, har Raadet og Kommissionen gjort opmaerksom paa en uoverensstemmelse for saa vidt angaar de faktiske omstaendigheder mellem paa den ene side dommen af 26. april 1990, ved hvilken Oberverwaltungsgericht Lueneburg afsluttede sagen vedroerende ophaevelsen af afgoerelsen om praemietildelingen, og paa den anden side kendelsen fra den forelaeggende ret.
33 I den forbindelse bemaerkes, at ifoelge traktatens artikel 177, som er baseret paa en klar adskillelse mellem de nationale retters og Domstolens funktioner, har Domstolen alene kompetence til at traeffe afgoerelse vedroerende fortolkningen og gyldigheden af en faellesskabsbestemmelse paa grundlag af de faktiske omstaendigheder, saaledes som de er beskrevet af den nationale ret (jf. bl.a. dom af 2.6.1994, sag C-30/93, AC-ATEL Electronics Vertriebs, Sml. I, s. 2305, praemis 16, og af 1.12.1998, sag C-326/96, Levez, Sml. I, s. 7835, praemis 26).
34 Det tilkommer derfor ikke Domstolen, men den nationale ret at fastslaa de faktiske omstaendigheder, der har givet anledning til sagen, og at fastslaa, hvilke konsekvenser de har for den afgoerelse, som retten skal traeffe (jf. dom af 29.4.1982, sag 17/81, Pabst & Richarz, Sml. s. 1331, praemis 12, og dommen i sagen AC-ATEL Electronics Vertriebs, praemis 17).
35 Paa denne baggrund tilkommer det den forelaeggende ret at tage stilling til, hvilke forpligtelser i henhold til ikke-markedsfoerings- og omstillingsordningen sagsoegeren i hovedsagen reelt har tilsidesat.
36 Saafremt det forholder sig saaledes, at kun en del af maelken er blevet markedsfoert i strid med den forpligtelse, der blev indgaaet i henhold til forordning nr. 1078/77, bemaerkes, at en producent bevarer retten til at faa tildelt en specifik referencemaengde i henhold til artikel 3a, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 857/84, for saa vidt han kan paaberaabe sig sin berettigede forventning, dvs. udelukkende i det omfang han har overholdt sin forpligtelse til ikke at markedsfoere maelk eller mejeriprodukter, og saaledes har bidraget til at opfylde maalsaetningen for ikke-markedsfoerings- og omstillingsordningen.
37 Til forskel fra praemieordningen for omstilling, hvorefter ogsaa en delvis misligholdelse medfoerer, at grundlaget og hjemmelen for praemieydelsen og for at bevare retten til praemien falder bort (Jensen-dommen, praemis 30), medfoerer en delvis misligholdelse af forpligtelsen til ikke-markedsfoering saaledes kun, at en producent udelukkes fra at faa tildelt en specifik referencemaengde i et forhold, som svarer til misligholdelsen. Saaledes kan producenten, i det omfang han har overholdt forpligtelsen til ikke-markedsfoering, goere krav paa en specifik referencemaengde.
38 Som generaladvokaten har anfoert i punkt 46 i sit forslag til afgoerelse, kan et saadant delvist afslag paa tildeling af en specifik referencemaengde som foelge af en delvis misligholdelse af forpligtelsen til at indstille markedsfoeringen af maelk og mejeriprodukter ikke betragtes som en sanktion. Den er kun den logiske foelge af ordningen med specifikke referencemaengder, hvorefter der kun kan tildeles en saadan maengde, i det omfang producenten har en berettiget forventning herom.
39 Som foelge heraf kan den af sagsoegeren i hovedsagen fremfoerte argumentation om, at han udsaettes for en dobbelt sanktion som foelge af kravet om tilbagebetaling af praemien og afslaget paa at faa tildelt en specifik referencemaengde, ikke tiltraedes.
40 Det skal endelig bemaerkes, at denne fortolkning af artikel 3a, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 857/84 ogsaa er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet. Saaledes forekommer en opgoerelse - og en eventuel fortabelse - af den specifikke referencemaengde i forhold til den maengde maelk, som er markedsfoert i strid med den forpligtelse, som producenten har paataget sig, ikke aabenbart uforenelig med den paagaeldende bestemmelses maalsaetning, som er at sikre de producenter, som har indstillet markedsfoeringen i medfoer af en saadan forpligtelse, at de kan genoptage produktionen. Derfor kan en nedsaettelse af den specifikke referencemaengde, i det omfang det sker i direkte forhold til omfanget af misligholdelsen af forpligtelsen, ikke antages at medfoere en tilsidesaettelse af den ovennaevnte maalsaetning.
41 Naar henses til, at den saaledes angivne fortolkning af artikel 3a, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 857/84 er baseret paa princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og paa proportionalitetsprincippet, er det ufornoedent at tage stilling til, om afslaget paa en specifik referencemaengde er forenelig med disse principper.
42 Herefter skal de forelagte spoergsmaal besvares med, at artikel 3a, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 857/84 skal fortolkes saaledes, at en maelkeproducent, som paa grund af en paastaaet misligholdelse af den paatagne forpligtelse til ikke at markedsfoere maelk eller mejeriprodukter har faaet inddraget retten til en ikke-markedsfoerings- eller omstillingspraemie, der er blevet tildelt i medfoer af forordning nr. 1078/77, tildeles en specifik referencemaengde i forhold til, i hvilket omfang forpligtelsen er blevet overholdt og opfyldt.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
43 De udgifter, der er afholdt af Raadet og af Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
(Anden Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Bundesverwaltungsgericht ved kendelse af 21. marts 1996, for ret:
Artikel 3a, stk. 1, andet afsnit, i Raadets forordning (EOEF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter, som affattet ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1639/91 af 13. juni 1991, skal fortolkes saaledes, at en maelkeproducent, som paa grund af en paastaaet misligholdelse af den paatagne forpligtelse til ikke at markedsfoere maelk eller mejeriprodukter har faaet inddraget retten til en ikke-markedsfoerings- eller omstillingspraemie, der er blevet tildelt i medfoer af Raadets forordning (EOEF) nr. 1078/77 af 17. maj 1977 om indfoerelse af en praemieordning for ikke-markedsfoering af maelk og mejeriprodukter og for omstilling af malkekvaegsbesaetninger, tildeles en specifik referencemaengde i forhold til, i hvilket omfang forpligtelsen er blevet overholdt og opfyldt.