Privremena verzija
MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA
ANDREE BIONDIJA
od 26. ožujka 2026.(1)
Predmet C-855/24 P
Crown Holdings, Inc.,
Crown Cork & Seal Deutschland Holdings GmbH
protiv
Europske komisije
„Žalba – Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Tržište metalne ambalaže – Komisijino pokretanje ispitnog postupka na zahtjev nacionalnog tijela nadležnog za tržišno natjecanje – Uredba (EZ) br. 1/2003 – Obavijest Komisije o suradnji u okviru mreže tijela za zaštitu tržišnog natjecanja – Načelo zaštite legitimnih očekivanja”
I.      Uvod
1.        U ovoj žalbi Crown Holdings, Inc. i Crown Cork & Seal Deutschland Holdings GmbH (u daljnjem tekstu zajedno nazvani: Crown) zahtijevaju ukidanje presude od 2. listopada 2024., Crown Holdings i Crown Cork & Seal Deutschland/Komisija (T-587/22, EU:T:2024:661, u daljnjem tekstu: pobijana presuda), kojom je Opći sud odbio njihovu tužbu podnesenu protiv Odluke Komisije od 12. srpnja 2022.(2) (u daljnjem tekstu: sporna odluka)(3), vezanu uz postupak primjene članka 101. UFEU-a (predmet AT.40522 – Metalna ambalaža). Ukratko, Komisija je na zahtjev Bundeskartellamta (Savezni ured za zaštitu tržišnog natjecanja, Njemačka; u daljnjem tekstu: nacionalno tijelo nadležno za tržišno natjecanje) pokrenula postupak protiv, među ostalim, društva Crown. Nacionalno tijelo nadležno za tržišno natjecanje zatražilo je od Komisije da pokrene postupak jer nedostaci u tada važećem njemačkom pravu nisu omogućavali učinkovito sankcioniranje predmetnih društava zbog toga što nakon restrukturiranja društava Crown nije bilo moguće utvrditi sva društva koja su počinila povredu(4). Na kraju postupka Komisija je utvrdila(5) postojanje jedinstvene i trajne povrede članka 101. UFEU-a u sektoru metalne ambalaže u Njemačkoj u razdoblju od 11. ožujka 2011. do 18. rujna 2014. te je društvu Crown izrekla novčanu kaznu u iznosu od 7 670 000 eura, umanjenu za 50 % na temelju Obavijesti Komisije o oslobađanju od kazni i smanjenju kazni u slučajevima kartela(6) i za 10 % primjenom Komisijine obavijesti o transakciji(7).
2.        Opći sud je u pobijanoj presudi meritorno odbio sve tužbene razloge istaknute u prilog tužbi protiv sporne odluke.
II.    Pravni okvir
A.      Uredba (EZ) br. 1/2003
3.        Za ovu je žalbu relevantan članak 11. stavci 3. i 6. Uredbe br. 1/2003(8) o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 101. i 102. UFEU-a.
4.        U stavcima 3. i 6. članka 11. naslovljenog „Suradnja između Komisije i tijela država članica nadležnih za tržišno natjecanje” propisano je:
„3.      Tijela država članica nadležna za tržišno natjecanje, postupajući u skladu [s člankom 101. ili člankom 102. UFEU-a], obavješćuju pismeno Komisiju prije, ili bez odgađanja, nakon prve službene istražne radnje u postupku. Ova informacija može se također dostaviti tijelima drugih država članica nadležnim za tržišno natjecanje.
[…]
6.      Ako Komisija pokrene postupak za donošenje odluke sukladno Poglavlju III., time tijelima država članica nadležnim za tržišno natjecanje prestaje nadležnost za primjenu članaka [101. UFEU-a] i [102. UFEU-a]. Ako je tijelo države članice nadležno za tržišno natjecanje već pokrenulo postupak i radi na predmetu, Komisija će pokrenuti postupak samo nakon što se o tome konzultira s nacionalnim tijelom nadležnim za tržišno natjecanje.”
B.      Obavijest Komisije o suradnji u okviru Mreže tijela za zaštitu tržišnog natjecanja
5.        Funkcioniranje Uredbe br. 1/2003 detaljno je izloženo u Obavijesti o suradnji u okviru Mreže tijela za zaštitu tržišnog natjecanja(9) (u daljnjem tekstu: Obavijest o suradnji). Komisija i tijela država članica nadležna za tržišno natjecanje zajedno čine mrežu javnih tijela nazvanu „Europska mreža za tržišno natjecanje” (ECN)(10) (u daljnjem tekstu: mreža ECN). Konkretno, kad je riječ o ovoj žalbi, u točki 6.(11) navodi se:
„U većini slučajeva tijelo koje zaprimi zahtjev ili po službenoj dužnosti pokreće postupak ostaje zaduženo za predmet. Ustupanje predmeta u ovom slučaju moguće je samo u početku postupka (vidjeti točku 18. u nastavku teksta), ako nadležno tijelo koje je predmet zaprimilo zaključi da nije mjerodavno za rješavanje predmeta ili ako i druga tijela smatraju sebe mjerodavnima za postupanje u predmetu (vidjeti točke 8. do 15. u nastavku teksta).”
6.        Točka 7. određuje:
„Kada je ustupanje predmeta potrebno u svrhu djelotvorne zaštite tržišnog natjecanja i u interesu je Zajednice, članice mreže nastojat će uvijek kada je to moguće ustupiti predmete samo jednom tijelu nadležnom za tržišno natjecanje. U svakom slučaju, ustupanje mora biti brzo i učinkovito i ne smije zadržavati ispitni postupak koji je u tijeku.”
7.        Točka 16. glasi kako slijedi:
„Kako bi se rano otkrili višestruko vođeni postupci i osiguralo da predmete u postupcima rješava mjerodavno tijelo nadležno za tržišno natjecanje, članice mreže moraju biti obaviještene u ranoj fazi postupka u predmetima koje rješavaju različita tijela nadležna za tržišno natjecanje. Ako je predmet potrebno ustupiti drugom tijelu, u interesu je mreže, ali i poduzetnika u pitanju, da se to ustupanje obavi što je brže moguće.”
8.        Točka 18. Obavijesti o suradnji određuje:
„Pojavi li se pitanje ustupanja predmeta, ono se mora rješavati brzo, u pravilu u roku od dva mjeseca od dana kada je u smislu članka 11. [Uredbe br. 1/2003] prva obavijest upućena mreži. Tijekom tog roka tijela nadležna za tržišno natjecanje nastojat će se složiti o mogućem ustupanju predmeta i, tamo gdje je to potrebno, o načinima provedbe paralelnog postupka.”
9.        Točka 19. navedene obavijesti predviđa:
„Općenito, tijelo nadležno ili tijela nadležna za tržišno natjecanje koja se bave predmetom na kraju ustupljenog razdoblja trebaju nastaviti baviti se predmetom do završetka postupaka. Ustupanje predmeta nakon dvomjesečnog razdoblja inicijalnog ustupanja treba se provesti kada se poznate, materijalne činjenice predmeta promijene tijekom postupaka.”
10.      Točka 31. glasi kako slijedi:
„Sve će članice mreže nastojati postupak raspodjele predmeta izvršiti brzo i učinkovito. Uzimajući u obzir činjenicu da je [Uredbom br. 1/2003] stvoren sustav paralelnih nadležnosti, raspodjela predmeta između članica mreže predstavlja tek raspodjelu poslova kada neka nadležna tijela odbiju postupati u predmetu. Stoga raspodjelom predmeta, poduzetnici koji vrše povredu ili poduzetnici na koje ta povreda utječe na neki drugi način, ni na koji način ne ostvaruju pojedinačno pravo da se predmetom bavi neko određeno nadležno tijelo.”
11.      U odjeljku 3.2. te obavijesti, naslovljenom „Pokretanje postupka od strane Komisije u skladu s člankom 11. stavkom 6. Uredbe [br. 1/2003]”, navedeno je kako se pokretanje postupka odvija. Konkretno, u tom se odjeljku navodi da se mogu pojaviti dvije situacije, od kojih se druga javlja kada jedno ili više nacionalnih tijela nadležnih za tržišno natjecanje obavijesti mrežu da su započela postupati u određenom predmetu. Druga situacija, koja je relevantna za ovu žalbu, uređena je točkom 54. Konkretnije, točka 54. glasi kako slijedi:
„Druga situacija nastaje kada je jedno, odnosno, više nacionalnih tijela nadležnih za tržišno natjecanje sukladno s člankom 11. stavkom 3. [Uredbe br. 1/2003] obavijestilo mrežu da postupa odnosno postupaju u određenom predmetu. Tijekom početnog razdoblja koje je predviđeno za ustupanje predmeta (orijentacijski rok je dva mjeseca, vidjeti točku 18. gore), Komisija može pokrenuti postupak s učincima opisanim u članku 11. stavku 6. [Uredbe br. 1/2003] nakon što se o tome konzultirala s nadležnim tijelima u pitanju. Nakon proteka roka koji je predviđen za ustupanje predmeta, Komisija će u pravilu primjenjivati članak 11. stavak 6. [Uredbe br. 1/2003] samo ako je riječ o sljedećim slučajevima:
[...]
(d) postoji potreba usvajanja odluke Komisije u svrhu razvoja politike tržišnog natjecanja Zajednice, posebno kada se u nekoliko država članica pojave slični problemi tržišnog natjecanja ili kako bi se osigurala učinkovita provedba;
[...]”
III. O žalbi
12.      Kao i u predmetu Silgan, u kojem sam iznio svoje mišljenje 12. ožujka 2026., glavni predmet ove žalbe jest sustav
suradnje između Komisije i tijela država članica nadležnih za tržišno natjecanje, kako je opisano u Obavijesti o suradnji, u konkretnom slučaju u kojem je zahtjev za ustupanje podnesen nakon inicijalne faze raspodjele predmeta. Iako argumenti koje su iznijeli Silgan i Crown imaju zajedničke aspekte, Crown također iznosi dodatne argumente, osobito o izvršavanju diskrecijske ovlasti Komisije i načelu zaštite legitimnih očekivanja.
13.      Konkretnije, Crown od Suda zahtijeva da ukine pobijanu presudu, poništi spornu odluku,
naloži Komisiji snošenje troškova obaju postupaka
ili, podredno, vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje i o troškovima žalbenog postupka odluči naknadno.
14.      Komisija i Savezna Republika Njemačka, intervenijent u prvostupanjskom postupku, zahtijevaju od Suda da odbije žalbu i društvu Crown naloži snošenje troškova.
15.      U prilog svojoj žalbi društvo Crown ističe četiri žalbena razloga, koje Komisija osporava. Prvi žalbeni razlog, na koji će se na zahtjev Suda usredotočiti ovo mišljenje, temelji se na tome da je Opći sud pogrešno protumačio Obavijest o suradnji, osobito njezine točke 18. i 19. Drugi žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava u tumačenju Komisijine obveze obrazlaganja. Treći žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava koju je Opći sud počinio prilikom tumačenja načela supsidijarnosti. Naposljetku, četvrtim žalbenim razlogom Crown prigovara Općem sudu da nije ocijenio sve relevantne pravne elemente koje mu je to društvo podnijelo, čime je posljedično ugrozio njegova prava obrane.
16.      U okviru prvog žalbenog razloga Crownova argumentacija dijeli se na dva dijela.
17.      Prvi dio temelji se na pogrešci koja se tiče prava u tumačenju točaka 18. i 19. Obavijesti o suradnji. Drugi dio temelji se na pogrešci koja se tiče prava koju je Opći sud počinio time što je smatrao da je pobijana odluka u skladu s Obavijesti o suradnji.
A.      Prvi dio prvog žalbenog razloga
18.      Društvo Crown osporava točku 63. pobijane presude u kojoj je Opći sud zaključio da, iako je Komisija vezana Obaviješću o suradnji, ta obavijest nije stvorila legitimna očekivanja da se ustupanje u svakom slučaju mora izvršiti u inicijalnom roku od dva mjeseca predviđenom navedenom obaviješću. Društvo Crown osporava i zaključak Općeg suda da je promjena poznatih materijalnih činjenica u predmetu opravdala to da je nacionalno nadzorno tijelo ustupilo predmet Komisiji. Osim toga, Crown tvrdi da je on, suprotno onomu što je zaključio Opći sud, mogao legitimno očekivati da Komisija neće prihvatiti ustupanje predmeta nakon što je istraga koju je provelo nacionalno tijelo trajala dulje od tri godine(12). U okviru prvog dijela prvog žalbenog razloga
Crown ističe dva prigovora.
19.      Svojim prvim prigovorom društvo Crown osporava točke 47. i 48. pobijane presude u kojima je Opći sud smatrao da Obavijest o suradnji ne pruža precizna jamstva o činjenici da rok za ustupanje ne može biti dulji od dva mjeseca i da točka 18. u ovom slučaju nije relevantna. Također kritizira činjenicu da, prema mišljenju Općeg suda, rok od dva mjeseca iz točke 18. nije
prekluzivan.
20.      Drugim prigovorom Crown osporava točke 49. i 51. pobijane presude u kojima je Opći sud odbacio
njegovo tumačenje druge rečenice točke 19. Obavijesti o suradnji, osobito izraza „poznate materijalne činjenice predmeta”, smatrajući da je ono restriktivno. Prema mišljenju društva Crown, izraz „poznate materijalne činjenice predmeta” iz druge rečenice točke 19. ne obuhvaća događaje koji su se dogodili tijekom postupka, ali koji nisu povezani s navodnom povredom tržišnog natjecanja kao što je restrukturiranje poduzeća.
1.      O prvom prigovoru, koji se temelji na pogrešnom tumačenju točke 18. Obavijesti o suradnji
a)      Argumenti društva Crown
21.      Kad je riječ o prvom prigovoru, Crown tvrdi da je točka 18. Obavijesti o suradnji relevantna u ovom slučaju zbog dvaju razloga. Na prvom mjestu, Crown tvrdi da su, suprotno onomu što je Opći sud presudio u točki 48. pobijane presude, nacionalno tijelo nadležno za tržišno natjecanje i Komisija postigli dogovor o rješavanju problema ustupanja. Na drugom mjestu, Crown tvrdi da je točka 18. jedina u okviru Obavijesti o suradnji koja pruža konkretnu naznaku o zahtjevu vezanom uz rok. Prema mišljenju društva Crown, ta je točka stoga relevantna prilikom ocjene je li Komisijina odluka o prihvaćanju ustupanja predmeta u skladu s Obavijesti o suradnji.
22.      Također ističe da, suprotno onomu što je zaključio Opći sud, Obavijest o suradnji pruža precizna jamstva koja kod poduzetnika o kojima je riječ mogu stvoriti legitimna očekivanja. Stoga, prema mišljenju društva Crown, točku 18. treba tumačiti na način da probleme vezane uz ustupanje treba riješiti u roku od dva mjeseca ili u roku koji je razumno blizu dva mjeseca. U tom pogledu Crown tvrdi da se zahtjev u pogledu žurnosti ustupanja predmeta može izvesti iz posebnih točaka Obavijesti o suradnji, odnosno točaka 7., 16., 17., 18. i 31. Ipak, društvo Crown ne produbljuje tu argumentaciju vezanu uz postupak ustupanja.
23.      Nadalje, u svojoj replici, pozivajući se na točku 72. Obavijesti o suradnji prema kojoj su se tijela država članica nadležna za tržišno natjecanje obvezala poštovati načela navedena u toj obavijesti, Crown tvrdi da je, suprotno onomu što tvrdi Komisija u svojim podnescima, navedena obavijest obvezujuća za države članice.
b)      Pravna ocjena
24.      Kao što sam to naveo u točkama 17. i 18. svojeg mišljenja u predmetu Silgan, Obavijest o suradnji, kao neobvezujući pravni (soft law) instrument, služi kao smjernica za koordinaciju odnosa suradnje i dodjele predmeta između Komisije i tijela država članica nadležnih za tržišno natjecanje.
25.      Valja napomenuti da se Obavijest o suradnji razlikuje od drugih soft law instrumenata u području tržišnog natjecanja(13) zbog toga što je cilj navedene obavijesti urediti funkcioniranje europske mreže za tržišno natjecanje (ENC) kao i raspodjelu predmeta(14). U tom smislu, u točki 1. Obavijesti o suradnji pojašnjeno je da je mreža ENC forum za diskusiju i suradnju u primjeni i provedbi politike tržišnog natjecanja Unije. Iz toga slijedi, kako je to već utvrdio Sud, da Obavijest o suradnji nije obvezujuća za države članice(15). Sud je također pojasnio da okolnost da su se nacionalna tijela nadležna za tržišno natjecanje formalno obvezala na poštovanje načela sadržanih u Obavijesti o suradnji, kao što je navedeno u točki 72., ne mijenja pravnu snagu te obavijesti(16). Valja stoga odbaciti argument društva Crown prema kojem je Obavijest o suradnji obvezujuća za države članice.
26.      Točno je da se, prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda, Komisija pravno neobvezujućim (soft law) instrumentima samoograničava u izvršavanju svoje diskrecijske ovlasti i ne može odstupiti od sadržaja te obavijesti a da pritom ne povrijedi opća načela prava, osobito načela jednakog postupanja i zaštite legitimnih očekivanja(17). Pravo pozvati se na načelo zaštite legitimnih očekivanja pretpostavlja, međutim, da su nadležna tijela Unije zainteresiranoj osobi pružila precizna, bezuvjetna i usklađena jamstva iz ovlaštenih i pouzdanih izvora(18).
27.      U ovoj žalbi Crown tvrdi da je Obavijest o suradnji stvorila legitimna očekivanja u pogledu žurnosti ustupanja predmeta. U svojoj replici Crown objašnjava da je Obavijest o suradnji kod poduzetnika stvorila legitimno očekivanje da će Komisija postupati u skladu s navedenom obaviješću.
28.      Napominjem da se, kako je navedeno u točki 4. Obavijesti o suradnji, savjetovanja i razmjene unutar mreže odnose samo na nadležna javna tijela i ne utječu na prava ili obveze poduzeća.
29.      Smatram da iz toga slijedi da uvjet „preciznih, bezuvjetnih i usklađenih
jamstava koja potječu iz ovlaštenih i pouzdanih izvora” treba prilagoditi, osobito uzimajući u obzir kontekst u kojem se nalazi soft law instrument(19). U predmetnom slučaju, kao što je to navedeno u točki 25. ovog mišljenja, cilj Obavijesti o suradnji je urediti mehanizam suradnje u okviru mreže ECN. Međutim, ističem da iz pobijane presude ne proizlazi da je Crown dokazao da je primio jamstvo da će rok za ustupanje iznositi dva mjeseca.
30.      Suprotno tomu, Crown tvrdi da se iz točaka 7., 16., 17., 18. i 31. Obavijesti o suradnji može zaključiti da je potrebno osigurati brzo i učinkovito ustupanje. U potporu svojoj argumentaciji Crown navodi presudu od 9. veljače 2022., Sped-Pro/Komisija (T-791/19, EU:T:2022:67).
31.      Ističem da taj prigovor nije osnovan. U točki 48. pobijane presude Opći sud pravilno je zaključio da Obavijest o suradnji nije stvorila nikakvo precizno jamstvo da rok za ustupanje ne može biti dulji od dva mjeseca. Naime, prema mojem mišljenju, točku 7. treba tumačiti u vezi s točkom 6. koja se, upućujući na točku 18., poziva na mogućnost ustupanja predmeta samo u inicijalnoj fazi postupka. Točke 16. i 17. uređuju načine suradnje među članovima mreže ECN. Nasuprot tomu, točka 31. odnosi se na raspodjelu predmeta i određuje da se ona mora provesti brzo i učinkovito te da predstavlja „tek raspodjelu poslova” među članovima mreže ECN.
32.      Što se tiče točke 18., ističem da je Opći sud u točki 48. pobijane presude pravilno smatrao da iz upotrebe izraza „u pravilu” iz točke 18. proizlazi da rok od dva mjeseca nije prekluzivan i da, u svakom slučaju, točka 18. Obavijesti o suradnji nije relevantna u ovom slučaju. U tom pogledu upućujem na razmatranja iznesena u točki 43. mog mišljenja u predmetu Silgan.
33.      Kad je riječ o presudi od 9. veljače 2022., Sped-Pro/Komisija (T-791/19, EU:T:2022:67), to upućivanje, prema mojem mišljenju, u ovom slučaju nije relevantno. Naime, ta presuda odnosi se na predmet u kojem je Komisija odbacila pritužbu u skladu s člankom 7. stavkom 2. Uredbe br. 773/2004(20) jer je smatrala da je nacionalno tijelo nadležno za tržišno natjecanje prikladnije za ispitivanje pritužbe. Nakon što je utvrdio, među ostalim, da je između podnošenja pritužbe i donošenja pobijane odluke proteklo oko dvije godine i devet mjeseci, Opći sud utvrdio je da je obrazloženje iz pobijane odluke bilo sažeto. Osim toga, Opći sud smatrao je da nije potrebno konačno odlučiti o pitanju je li Komisija povrijedila svoju obvezu postupanja po pritužbi u razumnom roku. Suprotno tomu, razmotrio je jesu li navodnom povredom razumnog roka bila povrijeđena prava obrane(21). Iz toga slijedi da se ta presuda uopće ne odnosi na žurnost ustupanja predmeta iz Obavijesti o suradnji te se ne može smatrati da se tom obaviješću utvrđuje prekluzivni rok.
34.      Naposljetku, što se tiče Crownova argumenta da je na temelju Obavijesti o suradnji to društvo moglo legitimno očekivati da Komisija neće prihvatiti ustupanje predmeta nakon što je istraga nacionalnog tijela nadležnog za tržišno natjecanje trajala više od tri godine, dovoljno je istaknuti da se u točki 31. Obavijesti o suradnji navodi da „raspodjelom predmeta, poduzetnici koji vrše povredu ili poduzetnici na koje ta povreda utječe na neki drugi način, ni na koji način ne ostvaruju pojedinačno pravo da se predmetom bavi neko određeno nadležno tijelo”(22).
35.      Iz toga slijedi da prvi prigovor prvog dijela prvog žalbenog razloga treba odbiti.
2.      O drugom prigovoru koji se temelji na pogrešnom tumačenju točke 19. Obavijesti o suradnji
a)      Argumenti društva Crown
36.      Kad je riječ o drugom prigovoru koji se temelji na pogrešnom tumačenju točke 19. Obavijesti o suradnji, Crown osporava točke 49. i 51. pobijane presude u kojima je Opći sud odbio tumačenje tog društva prema kojem izraz „poznate materijalne činjenice predmeta” treba shvatiti samo tako da se odnosi na povrede pravila prava tržišnog natjecanja, a ne na događaje do kojih je došlo tijekom postupka, kao što je restrukturiranje društava. Suprotno tomu, prema mišljenju Općeg suda, taj izraz treba shvatiti na način da se odnosi na svaku relevantnu činjenicu koja se pojavi tijekom postupka(23).
37.      Prema mišljenju društva Crown, iz tumačenja Općeg suda proizlazi da je ustupanje predmeta na temelju točke 19. Obavijesti o suradnji moguće u praktički svim okolnostima. Opći sud trebao je umjesto toga
pružiti povijesno, teleološko, sustavno, kao i kontekstualno tumačenje točke 19.
38.      Što se tiče kontekstualnog tumačenja, Crown osporava točku 51. pobijane presude u kojoj Opći sud ističe da iz točke 54. Obavijesti o suradnji proizlazi da Komisija može pokrenuti postupak u skladu s člankom 11. stavkom 6. Uredbe br. 1/2003 zbog posebnih razloga koji nadilaze činjenične okolnosti relevantne za utvrđivanje povrede prava tržišnog natjecanja. Prema mišljenju društva Crown, ono što tvrdi Opći sud ide u prilog širokom tumačenju točke 19. Suprotno tomu, ta se točka odnosi na razvoj činjenica koje su predmet istrage koju vodi nacionalno tijelo nadležno za tržišno natjecanje, dok se u točki 54. navode slučajevi koji opravdavaju ustupanje predmeta Komisiji iz političkih razloga. Stoga, prema mišljenju društva Crown, slučajeve iz točke 54. treba razlikovati od promjene poznatih materijalnih činjenica predmeta iz točke 19.
39.      Što se tiče povijesnog tumačenja, Crown tvrdi da iz pripremnih akata Uredbe br. 1/2003, osobito njezina članka 11. stavka 6., proizlazi da je točka 19. Obavijesti o suradnji osmišljena samo za slučaj u kojem je ustupanje predmeta izvršeno zbog činjenica koje su prvotno bile podijeljene s mrežom ECN na temelju članka 11. Uredbe br. 1/2003.
40.      Crown također tvrdi da bi Obavijest o suradnji trebalo tumačiti s obzirom na temeljna načela Unije, načelo pravne sigurnosti i načelo postupovne autonomije. Konkretno, tvrdi da se tumačenjem točke 19. na način da se nacionalna tijela nadležna za tržišno natjecanje i Komisija mogu dogovoriti o ustupanju predmeta, ako su nacionalna pravila neprimjerena za osiguravanje primjene učinkovitih sankcija, povređuju ta načela.
b)      Pravna ocjena
41.      Što se tiče Crownova argumenta da se iz doslovnog tumačenja može zaključiti da se bitna promjena poznatih
materijalnih činjenica predmeta iz točke 19. odnosi samo na povrede prava tržišnog natjecanja, a ne i na događaje nastale tijekom postupka, kao što je restrukturiranje društava, upućujem na razmatranja iznesena u točki 36. mog mišljenja u predmetu Silgan. Ukratko, smatrao sam da bi restrukturiranje društva moglo biti obuhvaćeno definicijom bitne promjene poznatih materijalnih činjenica predmeta. Naime, smatram da, iako se restrukturiranje treba smatrati mogućim sredstvom za poboljšanje poslovnog i strateškog položaja svakog poduzetnika na tržištu, ono ipak podrazumijeva značajne promjene u pogledu poduzetnika koji su počinili povrede.
42.      Što se tiče argumenta koji se temelji na kontekstualnom tumačenju, nisam uvjeren u vjerodostojnost argumenta da točka 54. odstupa od točke 19. Obavijesti o suradnji. U tom pogledu upućujem na razmatranja o točkama 19. i 45. Obavijesti o suradnji iznesena u točkama 27. i 45. mog mišljenja u predmetu Silgan. U okviru predmetnog mišljenja samo ističem da točku 54. ne isključuje činjenica da se točka 19. odnosi na okolnost da se tijekom postupka, a u svakom slučaju nakon inicijalne faze raspodjele, poznate materijalne činjenice predmeta bitno promijene. Drugim riječima, ako bitna promjena činjenica u određenom postupku može ugroziti djelotvornu primjenu prava tržišnog natjecanja Unije(24), primjenjuje se točka 54. U tom pogledu ističem da društvo Crown tvrdi da se među slučajevima navedenima u točki 54. ne nalazi slučaj u kojem Komisija može pokrenuti postupak na temelju članka 11. stavka 6. Uredbe br. 1/2003 kako bi ispravila zakonodavne praznine u primjenjivom nacionalnom pravu. Prema mojem mišljenju, ta argumentacija je pogrešna. U tom pogledu upućujem na razmatranja iznesena u točkama 30. do 32. mog mišljenja u predmetu Silgan.
43.      Što se tiče argumentacije koja se temelji na povijesnom tumačenju, ističem da ta argumentacija ne dokazuje po čemu se na temelju zabrinutosti koje su države članice istaknule u pogledu članka 11. stavka 6. Uredbe br. 1/2003 može zaključiti da je cilj točke 19. omogućiti ustupanje samo u slučaju promjene činjenica koje su prvotno podijeljene s članovima mreže ECN, u smislu članka 11. Uredbe br. 1/2003.
44.      Kad je riječ o argumentaciji koja se odnosi na teleološko tumačenje, Crown ističe da tumačenje Općeg suda nije potkrijepljeno takvim tumačenjem. U tom pogledu Crown tvrdi da je tumačenje Općeg suda protivno cilju Obavijesti o suradnji kao i cilju Uredbe br. 1/2003, a to je osigurati brzu i učinkovitu raspodjelu predmeta unutar mreže ECN. Ističem da nije dokazano na koji je način tumačenje Općeg suda protivno cilju Obavijesti o suradnji i Uredbe br. 1/2003. U svakom slučaju smatram da ni ta argumentacija društva Crown nije osnovana. Naime, kao što je to navedeno u uvodnoj izjavi 8. Uredbe br. 1/2003, cilj je te uredbe osigurati učinkovitu primjenu pravila tržišnog natjecanja [Unije] i pravilno funkcioniranje mehanizma suradnje.
45.      Što se tiče prigovora koji se temelje na povredama načela pravne sigurnosti, postupovne autonomije i temeljnih načela Unije, najprije valja navesti da oni nisu osnovani. Osim toga, ističem, kao što je to Komisija također navela u svojim podnescima, da Crown u okviru svoje žalbe ni na koji način ne navodi sporne dijelove pobijane presude niti tvrdi da pobijana presuda povređuje ta načela. U svojim argumentima Crown samo tvrdi da Obavijest o suradnji treba tumačiti u skladu s tim načelima. Nadalje, pobijana presuda ne sadržava
nijedan trag o bilo kakvoj raspravi o povredi tih načela.
46.      Konkretno, argumenti na kojima Crown temelji svoje prigovore koji se odnose na načelo pravne sigurnosti nisu osnovani. Kako bi potkrijepio da točku 19. Obavijesti o suradnji treba usko tumačiti, Crown upućuje na pripremne akte Uredbe br. 1/2003 i na njezinu uvodnu izjavu 38., u kojoj se navodi da pravna sigurnost pridonosi promicanju inovacija i ulaganja.
47.      Primjećujem da se uvodna izjava 38. Uredbe br. 1/2003 izričito odnosi na okolnosti u kojima postoji nesigurnost oko novih ili neriješenih pitanja u pogledu primjene odredbi prava tržišnog natjecanja(25). U takvim slučajevima, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 38., poduzeća mogu zatražiti neslužbeno mišljenje Komisije. Međutim, ta uvodna izjava nije relevantna za ovu žalbu.
48.      Argumenti koji se temelje na povredi načela postupovne autonomije očito nisu relevantni u ovom kontekstu, već i samo zbog toga što se predmetna žalba ne odnosi na postupovnu autonomiju. Argument koji se temelji na tome da pravila o primjeni članka 101. UFEU-a nisu bila usklađena do donošenja Direktive 2019/1(26) kojom se tijelima država članica nadležnima za tržišno natjecanje dodjeljuju učinkovitije provedbene ovlasti, očito nije relevantan u okviru ove žalbe. Crown tvrdi da u trenutku ustupanja predmeta pitanje odgovornosti društva majke i pravnih sljednika nije bilo obuhvaćeno pravom Unije, tako da je njemački nacionalni sustav bio nadležan za uređivanje postupka. U svojoj replici Crown pojašnjava činjenicu da je Komisija prekoračila svoju diskrecijsku ovlast time što je pokrenula postupak kako bi ispravila zakonodavne praznine u njemačkom pravu.
49.      Ističem da je taj argument očito neosnovan jer je protivan ne samo mehanizmu suradnje uspostavljenom Uredbom br. 1/2003(27), nego i cilju te uredbe, odnosno osiguranju djelotvorne primjene prava tržišnog natjecanja Unije. Među ostalim, u presudi od 2. listopada 2024., Silgan Holdings i dr./Komisija (T-589/22, neobjavljena,
EU:T:2024:662), Opći sud smatrao je da je Komisija u prikladnom položaju da osigura postizanje cilja Uredbe br. 1/2003(28).
50.      Osim toga, Crown se u svojoj argumentaciji poziva na točku 67.(29) presude od 9. veljače 2022., Sped-Pro/Komisija (T-791/19, EU:T:2022:67). Smatram da se to upućivanje temelji na pogrešnom tumačenju. U toj je točki Opći sud naglasio potrebu da države članice osiguraju djelotvornu sudsku zaštitu i činjenicu da nije na Komisiji da pokretanjem istrage otkloni praznine u području sudske zaštite na nacionalnoj razini. Ta sudska praksa nije relevantna u situaciji kao što je ona u ovoj žalbi u kojoj, kao prvo, zakonodavne praznine u području sankcija ne bi omogućile izricanje učinkovitih sankcija protiv poduzetnika koji su počinili povrede i, kao drugo, Komisija je odlučila pokrenuti postupak na zahtjev nacionalnog tijela nadležnog za tržišno natjecanje.
51.      Što se tiče argumenata koji se temelje na tome da Obavijest o suradnji treba tumačiti u skladu s temeljnim načelima Unije, ističem da se ti argumenti temelje na pogrešnom tumačenju pobijane presude. Crown tvrdi da bi tumačenje Općeg suda u vezi s točkom 19. dovelo do zaobilaženja zakonodavne odluke države članice kada Komisija i nacionalno tijelo nadležno za tržišno natjecanje smatraju da nacionalna pravila sprečavaju primjenu pravila prava tržišnog natjecanja. Kao što je to prethodno navedeno, valja istaknuti da u okviru ove žalbe nedostaci njemačkog zakonodavnog sustava ne bi omogućili učinkovito sankcioniranje poduzetnika počinitelja povrede nakon provedenog restrukturiranja poduzeća(30). Time bi se ugrozio cilj osiguravanja djelotvorne primjene prava tržišnog natjecanja Unije.
52.      Prema mojem mišljenju, iz toga slijedi da drugi prigovor prvog dijela prvog žalbenog razloga treba odbiti.
B.      Drugi dio prvog žalbenog razloga
1.      Argumenti društva Crown
53.      Drugim dijelom prvog žalbenog razloga Crown tvrdi da je Opći sud u pobijanoj presudi počinio pogrešku koja se tiče prava time što je smatrao da je sporna odluka u skladu s Obavijesti o suradnji. To društvo osporava točku 61. pobijane presude, u kojoj je Opći sud smatrao da Crown ne može prigovoriti Komisiji da je nacionalno tijelo nadležno za tržišno natjecanje tijekom određenog vremenskog razdoblja provodilo istragu prije nego što je zatim od Komisije zatražilo da odluči o predmetu. Osim toga, tvrdi da je, na temelju točke 17. Obavijesti o suradnji, nacionalno tijelo nadležno za tržišno natjecanje trebalo pravodobno obavijestiti Komisiju o svim relevantnim promjenama poznatih materijalnih činjenica predmeta. Stoga je Komisija, prema mišljenju društva Crown, u trenutku kada je primila zahtjev za raspodjelu predmeta, nakon što je već obaviještena o bitnim promjenama, trebala razmotriti treba li prihvatiti ustupanje. U svakom slučaju, društvo Crown ponavlja da u ovom slučaju nije došlo do tako bitnih promjena koje bi opravdale
nepravodobno ustupanje, kao i da rok od dva mjeseca nije bio poštovan.
54.      Osim toga, Crown izražava sumnje da je zabranjeni sporazum mogao utjecati i na druge države članice. Kao što je to Savezna Republika Njemačka navela u svojim podnescima, istragom koju je provelo nacionalno tijelo nadležno za tržišno natjecanje otkrivene
su indicije o povredama prava tržišnog natjecanja u više država članica. Međutim, prema mišljenju društva Crown, te sumnje nisu mogle opravdati nepravodoban zahtjev za ustupanje Komisiji.
55.      Komisija u svojim podnescima tvrdi da joj se ne može prigovoriti da nije pokrenula postupak prije nego što je u lipnju 2017. primila zahtjev nacionalnog tijela nadležnog za tržišno natjecanje. Nadalje, prema Komisijinu mišljenju, nije jasno na koji je način činjenica da je nacionalno tijelo nadležno za tržišno natjecanje od početka istrage znalo za određene činjenice mogla utjecati na to da Komisija
ranije pokrene postupak.
2.      Pravna ocjena
56.      Najprije valja istaknuti da u okviru drugog dijela prvog žalbenog razloga Crown upućuje, prema mojem mišljenju nejasno, na duljinu istrage koju je provelo nacionalno tijelo nadležno za tržišno natjecanje i na Komisijino nepravodobno pokretanje postupka.
57.      Što se tiče argumentacije koja se temelji na točki 17. Obavijesti o suradnji, ona nije uvjerljiva u pogledu načina na koji je činjenica da je Komisija već mogla znati za tijek postupka mogla utjecati na brzinu ustupanja postupka Komisiji. Kao što sam to naveo u točki 50. ovog mišljenja, zakonske praznine u nacionalnom pravu nisu mogle osigurati djelotvornu primjenu prava tržišnog natjecanja Unije.
58.      Nije uvjerljiv ni argument vezan za sumnju da se radi o zabranjenom sporazumu koji je utjecao i na druge države članice. Naime, nije jasno kako bi to utjecalo na duljinu istrage nacionalnog tijela nadležnog za tržišno natjecanje i datum na koji je Komisija pokrenula postupak.
59.      Slijedom toga, prema mojem mišljenju, drugi dio prvog žalbenog razloga nije osnovan i treba ga odbiti.
IV.    Zaključak
60.      S obzirom na prethodna razmatranja, predlažem Sudu da odbije prvi žalbeni razlog.
1 Izvorni jezik: talijanski
2
Izvorna verzija na engleskom jeziku Odluke Komisije C(2022) 4761 final od 12. srpnja 2022. u predmetu AT.40522 dostupna je na: https://ec.europa.eu/competition/antitrust/cases1/202307/AT_40522_8986595_2868_7.pdf
3
Za detaljniji prikaz činjeničnog okvira ovog predmeta upućujem na točke 2. do 11. pobijane presude.
4
Njemački zakonodavac naknadno je ispravio nedostatke uvođenjem članka 81. uz pomoć Neuntes Gesetza zur Änderung des Gesetz gegen Wettbewerbsbeschränkungen, Bundesgesetzblatt Jahrgang 2017 (devete izmjene Zakona protiv ograničenja tržišnog natjecanja), od 1. lipnja 2017. (Bundesgesetzblatt 2017, dio br. 33, objavljen u Bonnu 8. lipnja 2017.).
5
Komisija je u istoj odluci utvrdila da su povredu počinila i društva Silgan Holdings, Inc., Silgan Holdings Austria GmbH, Silgan International Holdings BV, Silgan Metal Packaging Distribution GmbH i Silgan White Cap Manufacturing GmbH (u daljnjem tekstu zajedno nazvana: Silgan), kojom je
tim društvima također izrečena novčana kazna. Društvo Silgan podnijelo je Općem sudu i tužbu za poništenje sporne odluke, ali je ona odbijena presudom od 2. listopada 2024., Silgan Holdings i dr./Komisija (T-589/22, EU:T:2024:662). Silgan trenutno pred Sudom zahtijeva ukidanje presude Općeg suda u predmetu C-845/24 P Silgan Holdings i dr./Komisija (u daljnjem tekstu: predmet Silgan), u kojem sam iznio svoje mišljenje 12. ožujka 2026. U ovom ću se mišljenju ograničiti samo na argumente koje je istaknulo društvo Crown.
6
SL 2006., C 298, str. 17.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 62.
7
Obavijest Komisije o vođenju postupaka nagodbe s ciljem donošenja odluka u skladu s člankom 7. i člankom 23. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 u predmetima kartela (SL 2008., C 167, str. 1.)
8      Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora (SL 2003., L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165. i ispravak SL 2016., L 173, str. 108.), kako je zadnje izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 487/2009 od 25. svibnja 2009. o primjeni članka 81. stavka 3. Ugovora na određene kategorije sporazuma i usklađenih praksi u sektoru zračnog prometa (SL 2009., L 148, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165. i ispravak SL 2016., L 178, str. 108.)
9      Vidjeti točku 3. Obavijesti Komisije o suradnji u okviru Mreže tijela za zaštitu tržišnog natjecanja (SL 2004., C 101, str. 43) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 231.).
10      Vidjeti t. 1. Obavijesti o suradnji.
11
Radi cjelovitosti ističem da sve druge jezične verzije točke 6. Obavijesti o suradnji upućuju na točke 8. do 15., uz iznimku talijanske.
12
Ističem da Crown nije iznio taj argument u okviru prvog žalbenog razloga. Umjesto toga, Crown svojim argumentima naglašava da je Obavijest o suradnji stvorila legitimna očekivanja da je do ustupanja postupka trebalo doći u roku od dva mjeseca.
13
Na primjer, Obavijest Komisije o oslobađanju od kazni i smanjenju kazni u slučajevima kartela upućena je, pak, gospodarskim subjektima. Ipak, u presudi od 28. lipnja 2005., Dansk Rørindustri i dr./Komisija (C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P do C-208/02 P i C-213/02 P, EU:C:2005:408), Sud je potvrdio da gospodarski subjekti ne mogu imati legitimna očekivanja u pogledu određene prakse jer u području prava tržišnog natjecanja Komisija ima diskrecijsku ovlast koja joj omogućuje da u svakom trenutku poveća opću visinu novčanih kazni u granicama navedenima u Uredbi br. 17 [Prva uredba o provedbi članaka 85. i 86. Ugovora (SL 1962., br. 13., str. 204.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 3., str. 3.)]
, ako je to potrebno za osiguranje provedbe politike tržišnog natjecanja [Unije]” (t. 191.).
14
Vidjeti u tom smislu točke 1. i 3. Obavijesti o suradnji.
15
Vidjeti presudu od 20. siječnja 2016., DHL Express (Italy) i DHL Global Forwarding (Italy) (C-428/14, EU:C:2016:27, t. 33.).
16Ibidem, t. 43.
17
Vidjeti po analogiji presudu od 13. prosinca 2012., Expedia (C-226/11, EU:C:2012:795, t. 28.).
18
Vidjeti presude od 12. siječnja 2017., Timab Industries i CFPR/Komisija (C-411/15 P, EU:C:2017:11, t. 134.) i od 9. listopada 2025., On Air Media Professionals i Different Media (C-416/24 i C-417/24, EU:C:2025:765, t. 60.).
19
U tom pogledu ističem da Komisija u svojim podnescima smatra da točke 42. i 43. pobijane presude sadržavaju pogrešku koja se tiče prava. Komisija tvrdi da je Opći sud smatrao da je Obavijest o suradnji obvezuje u odnosu na žalitelje i da točke 18. i 19. navedene obavijesti ne stvaraju legitimna očekivanja. Komisija stoga od Suda zahtijeva da zamijeni obrazloženje iz točaka 42. i 43. pobijane presude. Međutim, u svjetlu sudske prakse i razloga iznesenih u točkama
24. do 29. ovog mišljenja, smatram da bi zahtjev Komisije trebao biti odbijen.
20
Uredba Komisije (EZ) br. 773/2004 od 7. travnja 2004. o postupcima koje Komisija vodi na temelju članaka 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL 2004., L 123, str. 18.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 298.).
21
Točka 29.
22
Vidjeti presudu od 17. prosinca 2014., Si.mobil/Komisija (T-201/11, EU:C:2014:1096, t. 39.). Vidjeti u tom smislu presudu od 20. travnja 2023., Amazon.com i dr./Komisija (C-815/21, EU:C:2023:308, t. 35.).
23
Točka 51. pobijane presude.
24
Vidjeti drugu alternativu podtočke (d) točke 54. Obavijesti o suradnji.
25
Uvodna izjava 38. Uredbe br. 1/2003 glasi kako slijedi: „Pravna sigurnost poduzetnika koji posluju sukladno propisima o tržišnom natjecanju Zajednice pridonosi poticanju inovacija i ulaganja. Kada se u određenim slučajevima pojavi pravna nesigurnost i nedorečenost u odnosu na nova ili neriješena pitanja u vezi s primjenom, ako se za to ukaže potreba, poduzetnici mogu zatražiti neslužbeno mišljenje Komisije. Ova uredba ne utječe na pravo Komisije da se očituje takvim neslužbenim mišljenjem.”
26
Direktiva (EU) 2019/1 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2018. o ovlašćivanju tijela država članica nadležnih za tržišno natjecanje za učinkovitiju provedbu pravila o tržišnom natjecanju i osiguravanju pravilnog funkcioniranja unutarnjeg tržišta (SL 2019., L 11, str. 3.).
27
Vidjeti presudu od 11. lipnja 2009., X (C-429/07, EU:C:2009:359), u kojoj je Sud presudio: „[k]ako bi se osigurala ujednačena primjena pravila o tržišnom natjecanju u državama članicama, mehanizam suradnje između Komisije, nacionalnih tijela nadležnih za tržišno natjecanje i sudova država članica predviđen je u poglavlju IV. Uredbe br. 1/2003” (t. 20.).
28
Točka 60.
29
Primjećujem da bilješka br. 50. u žalbi upućuje na točku 27. navedene presude. Međutim, trebalo bi uputiti na točku 67.
30
Vidjeti presudu od 14. lipnja 2011., Pfleiderer (C-360/09, EU:C:2011:389), u kojoj je Sud presudio da države članice „moraju osigurati da pravila koja donose ili primjenjuju ne ugrožavaju učinkovitu primjenu članaka 101. i 102. UFEU-a” (t. 24.). Vidjeti i presudu od 30. siječnja 2025., Caronte & Tourist (C-511/23, EU:C:2025:42, t. 62.).