62023CJ0313_RES
Spojeni predmeti C-313/23, C-316/23 i C-332/23
Inspektorat kam Visšija sadeben savet
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sofijski rajonen sad)
Presuda Suda (prvo vijeće) od 30. travnja 2025.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Vladavina prava – Neovisnost sudaca – Članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU‑a – Djelotvorna sudska zaštita u područjima obuhvaćenima pravom Unije – Pravosudno tijelo nadležno za predlaganje pokretanja stegovnih postupaka protiv pravosudnih dužnosnika radi izricanja stegovnih sankcija – Ostanak članova pravosudnog tijela na dužnosti nakon isteka njihova mandata – Zaštita pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka – Uredba (EU) 2016/679 – Sigurnost podataka – Pristup pravosudnog tijela podacima o bankovnim računima pravosudnih dužnosnika i članova njihovih obitelji – Sudsko odobrenje za otkrivanje bankovne tajne – Sud koji odobrava otkrivanje bankovne tajne – Članak 4. točka 7. – Pojam ‚voditelj obrade’ – Članak 51. – Pojam ‚nadzorno tijelo’”
Prethodna pitanja – Pokretanje postupka pred Sudom – Nacionalni sud u smislu članka 267. UFEU-a – Pojam – Utvrđenje na temelju strukturnih i funkcionalnih kriterija – Sud kojem je pravosudno tijelo podnijelo zahtjev za pristup podacima o bankovnim računima pravosudnih dužnosnika i članova njihovih obitelji – Sudsko odobrenje za otkrivanje bankovne tajne – Sud koji obavlja sudske zadaće – Uključenost
(čl. 19. st. 1. drugi podst. UEU-a; čl. 267. UFEU-a; Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 7. i 8.)
(t. 59.-63.)
Prethodna pitanja – Nadležnost Suda – Granice – Obveza država članica da uspostave pravne lijekove potrebne za osiguranje djelotvorne sudske zaštite – Pitanja koja se odnose na nacionalna pravila o ustrojstvu i funkcioniranju pravosudnog tijela – Uključenost
(čl. 19. st. 1. drugi podst. UEU-a; čl. 267. UFEU-a)
(t. 71.-73.)
Države članice – Obveze – Uspostava pravnih lijekova potrebnih za osiguranje djelotvorne sudske zaštite – Poštovanje načela neovisnosti sudaca – Ostanak na dužnosti nakon isteka njihova mandata članova pravosudnog tijela nadležnog za predlaganje pokretanja stegovnih postupaka protiv pravosudnih dužnosnika – Nepostojanje izričite pravne osnove ili vremenskog ograničenja tog produljenja – Nedopuštenost
(čl. 2. i čl. 19. st. 1. drugi podst. UEU-a; Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 47.)
(t. 81.-97. i t. 1. izreke)
Zaštita fizičkih osoba u vezi s obradom osobnih podataka – Uredba 2016/679 – Područje primjene – Odstupanja – Obrada podataka tijekom djelatnosti koja nije obuhvaćena pravom Unije – Pojam – Otkrivanje pravosudnom tijelu osobnih podataka zaštićenih bankovnom tajnom i koji se odnose na pravosudne dužnosnike i članove njihovih obitelji – Otkrivanje u okviru provjere imovinskih kartica – Isključenost
(Uredba Europskog parlamenta i Vijeća 2016/679, čl. 2. st. 1., st. 2. t. (a) i st. 3.)
(t. 99.-106. i t. 2. izreke)
Zaštita fizičkih osoba u vezi s obradom osobnih podataka – Uredba 2016/679 – Pojam voditelja obrade – Sud nadležan za odobravanje, na zahtjev pravosudnog tijela, da banka tom tijelu otkrije podatke o bankovnim računima pravosudnih dužnosnika i članova njihovih obitelji – Isključenost
(Uredba Europskog parlamenta i Vijeća 2016/679, čl. 4. t. 7.)
(t. 108.-117. i t. 3. izreke)
Zaštita fizičkih osoba u vezi s obradom osobnih podataka – Uredba 2016/679 – Nacionalna nadzorna tijela – Pojam – Sud nadležan za odobravanje, na zahtjev pravosudnog tijela, da banka tom tijelu otkrije podatke o bankovnim računima pravosudnih dužnosnika i članova njihovih obitelji – Isključenost
(članak 16. UFEU-a; Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 8. st. 3.; Uredba Europskog parlamenta i Vijeća 2016/679, čl. 51. st. 1., 2. i 4., čl. 57. st. 1. t (a) i (g) i čl. 58.)
(t. 119.-123. i t. 4. izreke)
Zaštita fizičkih osoba u vezi s obradom osobnih podataka – Uredba 2016/679 – Pravna sredstva – Sud nadležan za odobravanje otkrivanja osobnih podataka pravosudnom tijelu – Sud kojem je to tijelo podnijelo zahtjev za pristup tim podacima, a ne tužbu protiv voditelja obrade – Obveza osiguravanja poštovanja pravila o sigurnosti podataka po službenoj dužnosti – Nepostojanje – Povreda navedenog tijela tih pravila u prošlosti – Nepostojanje utjecaja
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 47.; Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2016/679, čl. 79. st. 1.)
(t. 128.-138. i t. 5. izreke)
Kratak prikaz
Odlučujući o zahtjevu za prethodnu odluku koji mu je uputio Sofijski rajonen sad (Općinski sud u Sofiji, Bugarska), Sud presuđuje da se načelu neovisnosti sudaca protivi praksa države članice kojom se članovima pravosudnog tijela nadležnog za predlaganje pokretanja stegovnih postupaka protiv pravosudnih dužnosnika omogućuje da ostanu na dužnosti nakon zakonskog trajanja svojeg mandata, ako ne postoji izričita pravna osnova ili vremensko ograničenje tog produljenja. Osim toga, Sud pojašnjava doseg pojmova „voditelj obrade” i „nadzorno tijelo”, koji su predviđeni Općom uredbom o zaštiti podataka (
1
), u kontekstu otkrivanja osobnih podataka zaštićenih bankovnom tajnom koji se odnose na pravosudne dužnosnike i članove njihovih obitelji, a koje nacionalni sud odobrava na zahtjev tog pravosudnog tijela.
U svibnju 2023., nakon isteka roka predviđenog za podnošenje godišnjih izvješća o imovini pravosudnih dužnosnika i njihovih obitelji za 2022., Inspektorat kam Visšija sadeben savet (Inspektorat pri Visokom sudbenom vijeću, Bugarska, u daljnjem tekstu: Inspektorat) podnio je sudu koji je postavio pitanja zahtjev za otkrivanje bankovne tajne koji se odnosi na bankovne račune više pravosudnih dužnosnika i članova njihovih obitelji (
2
).
Sud koji je uputio zahtjev navodi da je Inspektorat osnovan 2007., nakon izmjene bugarskog Ustava, i da je, kao pravosudno tijelo, zadužen za istraživanje nedopuštenog utjecaja na pravosudne dužnosnike, provjeru njihovih imovinskih kartica, otkrivanje mogućih sukoba interesa kao i ugrožavanja neovisnosti pravosuđa. Osim toga, pojašnjava da su mandati članova Inspektorata, koje je izabrao nacionalni parlament na razdoblje od četiri do pet godina, istekli tijekom 2020. a da pritom nisu izabrani novi članovi. Međutim, na temelju sudske prakse Konstitucionenog sada (Ustavni sud, Bugarska), članovi Inspektorata nastavljaju obavljati svoje dužnosti do izbora novih članova, pri čemu se očuvanje zadaće povjerene tom tijelu smatralo važnijim od opasnosti od zlouporabe njegovih članova.
U tim se okolnostima sud koji je uputio zahtjev pita može li produljenje mandata članova Inspektorata ugroziti jamstva neovisnosti tog tijela i, ako može, na temelju kojih se kriterija može ocijeniti je li takvo produljenje dopušteno i u kojem trajanju.
Osim toga, taj se sud pita o ulozi i obvezama nacionalnih sudova kad Inspektoratu trebaju odobriti pristup osobnim podacima pravosudnih dužnosnika. Konkretnije, pita se je li njegova aktivnost koja se sastoji od toga da se Inspektoratu odobri pristup osobnim podacima koji podliježu bankovnoj tajni obuhvaćena područjem primjene OUZP‑a i, ako jest, koji bi to imalo utjecaj na nadzor koji treba provoditi. U tom pogledu, sud koji je uputio zahtjev pita se bi li nadzor koji treba provesti prije nego što Inspektoratu odobri pristup predmetnim podacima trebao biti isključivo formalan i ograničen na provjeru imaju li osobe u odnosu na koje se zahtijeva otkrivanje bankovne tajne svojstva osoba koje podliježu obvezi prijave, odnosno jesu li te osobe pravosudni dužnosnici ili osobe koje su s njima u obiteljskom ili kakvom drugom odnosu, ili bi pak trebao osigurati sigurnost predmetnih podataka na temelju OUZP-a.
Ocjena Suda
Sud smatra, kao prvo, da se članku 19. stavku 1. drugom podstavku UEU-a, u vezi s pravom na djelotvornu sudsku zaštitu (
3
), i, konkretnije, načelu neovisnosti sudaca protivi praksa države članice na temelju koje članovi pravosudnog tijela – koje je izabrao njezin parlament na mandate u određenom trajanju i koji su nadležni za nadzor aktivnosti pravosudnih dužnosnika u obavljanju njihovih dužnosti, njihova integriteta i nepostojanja njihova sukoba interesa kao i za predlaganje drugom pravosudnom tijelu da pokrene stegovni postupak radi izricanja stegovnih sankcija tim pravosudnim dužnosnicima – nastavljaju obavljati svoje dužnosti nakon isteka zakonskog trajanja svojeg mandata, utvrđenog ustavom te države članice, sve dok taj parlament ne izabere nove članove. To se primjenjuje ako produljenje isteklih mandata ne počiva na izričitoj pravnoj osnovi u nacionalnom pravu koja sadržava jasna i precizna pravila kojima se uređuje obavljanje tih dužnosti i ako se pritom ne osigura da će to produljenje u praksi biti vremenski ograničeno.
S obzirom na to, Sud podsjeća na svoju ustaljenu sudsku praksu prema kojoj zahtjev neovisnosti sudova (
4
) nalaže da sustav stegovnih mjera za suce mora sadržavati nužna jamstva kako bi se izbjegla njegova primjena kao sustava političkog nadzora nad sadržajem pravosudnih odluka. U tom pogledu, donošenje pravila – kojima se definiraju kako ponašanja koja predstavljaju stegovne povrede tako i konkretno primjenjive sankcije, kojima se propisuje postupanje neovisnog tijela u skladu s postupkom kojim se u potpunosti jamče pravo na djelotvoran pravni lijek i prava obrane (
5
) te kojima se predviđa mogućnost osporavanja odluka stegovnih tijela pred sudom – predstavlja takva jamstava.
Naime, ključno je da takva tijela prilikom obavljanja svojih zadaća djeluju objektivno i nepristrano i da su u tu svrhu zaštićena od svakog vanjskog utjecaja. To osobito vrijedi za pravosudno tijelo koje, poput Inspektorata, ima široku ovlast nadzirati aktivnost pravosudnih dužnosnika u obavljanju njihovih dužnosti, njihov integritet i nepostojanje njihova sukoba interesa te nakon takvih nadzora predložiti drugom pravosudnom tijelu (u ovom slučaju bugarskom Visokom sudbenom vijeću) pokretanje stegovnog postupka radi izricanja stegovnih sankcija tim pravosudnim dužnosnicima. Zbog toga sva pravila kojima se uređuje ustrojstvo i funkcioniranje takvog tijela, među njima i ona kojima se uređuje postupak imenovanja njegovih članova, trebaju biti osmišljena na način da kod osoba ne mogu stvoriti nikakvu legitimnu sumnju u pogledu toga hoće li se ovlasti i funkcije takvog tijela koristiti kao sredstvo za izvršavanje pritiska na pravosudnu aktivnost ili za politički nadzor nad tom aktivnošću.
Kad je riječ o mandatima članova Inspektorata koji su istekli a da nacionalni parlament nije proveo izbor novih članova, Sud naglašava kako se čini da nacionalni propis ne sadržava nikakvo pravilo o mogućem nastavku obnašanja njihovih dužnosti nakon isteka njihova mandata. Iako je točno da, u skladu sa sudskom praksom Ustavnog suda, članovi Inspektorata nastavljaju obavljati svoje dužnosti do izbora novih članova, isto je tako točno da taj nacionalni propis ne sadržava pravila kojima se uređuje tako produljeno obavljanje tih dužnosti kao ni pravnu odredbu koja bi omogućila okončanje eventualne blokade u postupku imenovanja novih članova Inspektorata. Stoga se čini da se mandati bivših članova Inspektorata u praksi mogu produljivati bez vremenskog ograničenja.
U tom kontekstu, samo je na državama članicama da odluče hoće li odobriti obavljanje dužnosti članovima pravosudnog tijela nadležnog za nadzor aktivnosti pravosudnih dužnosnika i za predlaganje pokretanja stegovnih postupaka protiv njih nakon isteka zakonskog trajanja mandata tih članova, kako bi se osigurao kontinuitet funkcioniranja tog tijela. Međutim, ako se odluče za takvo produljenje mandata, te su države članice dužne osigurati da se obavljanje dužnosti nakon isteka mandata temelji na izričitoj pravnoj osnovi u nacionalnom pravu koja sadržava jasna i precizna pravila kojima se uređuje to obavljanje dužnosti. One također moraju osigurati da su uvjeti i pravila kojima podliježe takvo obavljanje dužnosti osmišljeni tako da članovima takvog pravosudnog tijela o kojima je riječ omogućuju da u obavljanju svojih zadaća djeluju objektivno i nepristrano. Stoga, premda se u određenim okolnostima produljenje mandata može pokazati nužnim s obzirom na važnost funkcija koje obavlja pravosudno tijelo o kojem je riječ, navedeno produljenje može se predvidjeti samo iznimno i pod uvjetom da je uređeno jasnim i preciznim pravilima koja u praksi isključuju mogućnost da to produljenje bude vremenski neograničeno.
Kao drugo, Sud utvrđuje da otkrivanje pravosudnom tijelu osobnih podataka koji su zaštićeni bankovnom tajnom, a koji se odnose na pravosudne dužnosnike i članove njihovih obitelji, radi provjere imovinskih kartica tih pravosudnih dužnosnika i članova njihovih obitelji, s obzirom na to da se te kartice objavljuju, predstavlja obradu osobnih podataka koja je obuhvaćena materijalnim područjem primjene OUZP-a.
Kako bi došao do tog zaključka, Sud napominje da, iako je donošenje pravila primjenjivih na položaj pravosudnih dužnosnika i obavljanje njihovih dužnosti u nadležnosti država članica, obrada podataka čiji je cilj nadzor integriteta pravosudnih dužnosnika i provjera postojanja njihova eventualnog sukoba interesa ipak nije obuhvaćena iznimkama od materijalnog područja primjene OUZP-a (
6
), s obzirom na to da nije riječ o djelatnosti čiji je cilj zaštita nacionalne sigurnosti ni o djelatnosti koja se može svrstati u istu kategoriju. Naime, otkrivanje pravosudnom tijelu osobnih podataka zaštićenih bankovnom tajnom koji se odnose na pravosudne dužnosnike i članove njihovih obitelji predstavlja stavljanje na raspolaganje tih osobnih podataka tom tijelu.
Kao treće, Sud se očitovao o tumačenju pojmova „voditelj obrade” i „nadzorno tijelo” u smislu OUZP-a (
7
).
Kad je riječ o pojmu „voditelj obrade”, Sud smatra da njime nije obuhvaćen sud koji je nadležan za odobravanje, na zahtjev drugog pravosudnog tijela, da banka tom tijelu otkrije podatke o bankovnim računima pravosudnih dužnosnika i članova njihovih obitelji.
Na temelju nacionalnog propisa, Inspektorat je nadležan za provođenje, među ostalim, nadzora nad integritetom i nepostojanjem sukoba interesa pravosudnih dužnosnika, kao i nad njihovim imovinskim karticama. U tu svrhu, tim se propisom Inspektoratu omogućuje, s jedne strane, da zatraži pristup podacima o bankovnim računima pravosudnih dužnosnika i članova njihovih obitelji te, s druge strane, ovlast da zatraži prethodno sudsko odobrenje za pristup tim podacima, u slučaju da ispitanici nisu dali privolu za takav pristup. Stoga sud kojem je podnesen zahtjev za odobrenje otkrivanja djeluje isključivo na zahtjev Inspektorata i samo provjerava jesu li ispunjeni uvjeti zakonitosti utvrđeni nacionalnim pravom. Isto tako, Inspektorat, a ne taj sud, s obzirom na primjenjiva nacionalna pravila određuje osobe čijim podacima namjerava pristupiti u svrhu provedbe svojih ovlasti i u odnosu na koje navedenom sudu podnosi zahtjev za odobrenje. Stoga, čak i ako sud ispituje jesu li i u kojoj mjeri u određenom slučaju ispunjeni uvjeti zakonitosti obrade, on ne određuje na vlastitu inicijativu ni svrhu obrade ni ispitanike i podatke o kojima je riječ. U tim okolnostima, voditelj obrade nije taj sud, nego tijelo nadležno za ostvarenje predviđenih svrha obrade.
Kad je riječ o pojmu „nadzorno tijelo”, prema mišljenju Suda, sud koji je nadležan za odobravanje otkrivanja osobnih podataka drugom pravosudnom tijelu nije obuhvaćen tim pojmom kad država članica kojoj pripada nije povjerila tom sudu nadzor nad primjenom OUZP-a kako bi se zaštitile, među ostalim, temeljne slobode i prava pojedinaca u vezi s obradom njihovih osobnih podataka.
Naposljetku, Sud smatra da sud koji je nadležan za odobravanje otkrivanja osobnih podataka drugom pravosudnom tijelu, ako mu nije podnesen pravni lijek protiv voditelja obrade (
8
), nije dužan po službenoj dužnosti osigurati zaštitu osoba o čijim je podacima riječ u pogledu poštovanja odredbi te uredbe o sigurnosti osobnih podataka. Isto vrijedi i u slučaju kad je to tijelo u prošlosti povrijedilo te odredbe.
Naime, Sud pojašnjava da nacionalni sud kojem nije podnesen pravni lijek protiv nadzornog tijela ili protiv voditelja obrade (
9
) nije dužan, ako ne postoje pravila kojima mu se izričito dodjeljuju ovlasti nadzora, osigurati poštovanje materijalnih odredbi OUZP-a. Kako bi zajamčile djelotvornost takvog pravnog lijeka, države članice moraju osigurati da konkretni načini za ostvarivanje pravnih lijekova predviđenih OUZP-om stvarno ispunjavaju zahtjeve koji proizlaze iz prava na djelotvoran pravni lijek (
10
). U tu svrhu, voditelj obrade, odnosno nadležno pravosudno tijelo kojem je odobren pristup osobnim podacima, mora osobama čiji se podaci obrađuju pružiti informacije navedene u članku 14. (
11
) OUZP-a, s obzirom na to da su te informacije nužne kako bi se navedenim osobama omogućilo da, ovisno o slučaju, ostvare svoje pravo na podnošenje prigovora protiv obrade svojih osobnih podataka (
12
) kao i pravo na pravni lijek u slučaju pretrpljene štete (
13
).
(
1
)	Uredba (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (SL 2016., L 119, str. 1. i ispravci SL 2018., L 127, str. 2. i SL 2021., L 74, str. 35.; u daljnjem tekstu: OUZP)
(
2
)	U skladu s člankom 62. stavkom 6. točkom 12. Zakona za kreditnite instituciji (Zakon o kreditnim institucijama) (DV br. 59 od 21. srpnja 2006.)
(
3
)	Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja)
(
4
)	Kako proizlazi iz članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU-a
(
5
)	Članci 47. i 48. Povelje
(
6
)	A osobito iznimkom iz članka 2. stavka 2. točke (a) OUZP-a, koja predviđa da se ta uredba ne primjenjuje na obrade osobnih podataka izvršene „tijekom djelatnosti koja nije obuhvaćena opsegom prava Unije”. Jedini je cilj te iznimke isključivanje iz područja primjene OUZP-a obrada osobnih podataka koje državna tijela provode u okviru aktivnosti namijenjene zaštiti nacionalne sigurnosti ili neke druge aktivnosti koja se može svrstati u istu kategoriju.
(
7
)	U smislu članka 4. točke 7. i članka 51. stavka 1. OUZP-a
(
8
)	Na temelju članka 79. stavka 1. OUZP-a
(
9
)	Članak 78. stavak 1. i članak 79. stavci 1. i 3. OUZP-a
(
10
)	Članak 47. Povelje
(
11
)	Konkretnije, u stavcima 1. i 2. te odredbe
(
12
)	Članak 21. OUZP-a
(
13
)	Članci 79. i 82. OUZP-a