AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács)
2004. október 28.
T‑76/03. sz. ügy
Herbert Meister
kontra
Belső Piaci Harmonizációs Hivatal
(védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)
„Tisztviselők – Szolgálatvezető újrabeosztása – Szolgálati érdek – Munkakörök egyenértékűsége – A véleménynyilvánítás szabadságához való jog – Gondoskodási kötelezettség – Indokolás – Meghallgatáshoz való jog – Szerződésen kívüli felelősség”
Teljes szöveg francia nyelven II - 0000
Tárgy:         Egyfelől a felperesnek a – beosztása változatlanul hagyásával – a jogi ügyekkel megbízott alelnök melletti jogtanácsossá szolgálati
érdekből való kinevezéséről szóló, 2002. április 22‑i PERS‑AFFECT‑02‑30 OHIM-határozat megsemmisítése iránti kérelem, másfelől
kártérítés iránti kérelem tárgyában előterjesztett kereset.
Határozat:         Az Elsőfokú Bíróság kötelezi a Belső Piaci Harmonizációs Hivatalt (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM), hogy fizessen
a felperesnek 5000 eurót, közszolgálati kötelességszegésért járó kártérítés címén. Az Elsőfokú Bíróság a keresetet ezt meghaladó
részében elutasítja Az OHIM viseli saját költségeit és a felperes költségeinek egyötödét. A felperes maga viseli saját költségeinek
négyötödét.
Összefoglaló
1.     Tisztviselők – Kereset – Tárgy – Az adminisztrációval szembeni meghagyás – Elfogadhatatlanság
(EK 233. cikk; személyzeti szabályzat, 91. cikk)
2.     Tisztviselők ‑ A szervezeti egységek szervezése – A személyi állomány beosztása ‑ Az adminisztráció mérlegelési jogköre ‑
Korlátok ‑ Szolgálati érdek ‑ A munkakörök egyenértékűségének tiszteletben tartása ‑ Bírósági felülvizsgálat ‑ Korlátok
(Személyzeti szabályzat, 7. cikk, (1) bekezdés)
3.     Tisztviselők – Beosztás – A szervezeti egységek átszervezése – A munkakörök egyenértékűségének tiszteletben tartása
(Személyzeti szabályzat, 7. cikk, (1) bekezdés)
4.     Tisztviselők – A szolgálat érdekében hozott belső szervezési intézkedés, amely nem sérti sem a tisztviselő személyzeti szabályzat
szerinti helyzetét, sem a besorolási fokozat és a munkakör közötti megfelelés elvét – Az adminisztrációnak a tisztviselő előzetes
meghallgatására, illetve a saját határozatának indokolására irányuló kötelezettsége – Hiány
(Személyzeti szabályzat, 25. cikk)
5.     Tisztviselők – Jogok és kötelezettségek – A véleménynyilvánítás szabadsága – Gyakorlás – Korlátok – Az intézmények jogos érdekeinek
védelme – Bírósági felülvizsgálat
(Személyzeti szabályzat, 7. cikk, (1) bekezdés)
6.     Tisztviselők – Az adminisztráció gondoskodási kötelezettsége – Terjedelem – Korlátok
7.     Tisztviselők – Az adminisztráció szerződésen kívüli felelőssége – Közszolgálati kötelességszegés – A közösségi intézmény által
a teljes személyi állománynak címzett, valamely tisztviselő újrabeosztásáról hozott teljesen szabályos és nem fegyelmi jellegű
határozatról szóló közlemény – Fegyelmi jellegű intézkedés elfogadásának látszatát keltő tájékoztatás – Az újrabeosztással
érintett tisztviselő jó hírnevének sérelme – Nem vagyoni kár
1.     A személyzeti szabályzat 91. cikke alapján benyújtott kereset keretében nem tartozik az Elsőfokú Bíróság hatáskörébe az, hogy
elvi jellegű nyilatkozatokat tegyen, vagy meghagyásokat intézzen a közösségi intézményekhez. Adott esetben egy jogi aktus
megsemmisítésekor az EK 233. cikk alapján az érintett intézmény kötelezettsége az, hogy meghozza az ítélet végrehajtásához
szükséges intézkedéseket.
(lásd a 38. pontot)
Hivatkozás: az Elsőfokú Bíróság T‑243/02. sz., J kontra Bizottság ügyben 2003. március 25‑én hozott végzésének (EBHT‑KSZ 2003.,
I‑A‑99. és II‑523. o.) 4. pontja; az Elsőfokú Bíróság T‑14/03. sz., Di Marzio kontra Bizottság ügyben 2004. március 2‑án hozott
ítéletének (az EBHT-ban még nem tették közzé) 63. pontja.
2.     Az intézmények széles mérlegelési jogkörrel rendelkeznek a szervezeti egységeiknek a rájuk ruházott feladatkörökkel összefüggésben
történő szervezésében és – erre tekintettel – a rendelkezésükre álló személyi állomány beosztásában, feltéve, hogy egyrészt
ez a beosztás a szolgálat érdekében történik, másrészt, hogy tiszteletben tartja a munkakörök egyenértékűségét.
Az intézményeket a szolgálati érdek értékelése területén megillető mérlegelési jogkör terjedelmére figyelemmel a szolgálati
érdekkel kapcsolatos feltétel betartására vonatkozóan az Elsőfokú Bíróság által gyakorolt bírósági felülvizsgálatnak arra
a kérdésre kell korlátozódnia, hogy a kinevezésre jogosult hatóság ésszerű határok között maradt‑e, és mérlegelési jogkörét
nem nyilvánvalóan helytelenül használta‑e.
Az intézmény jogosult arra, hogy a szervezeti egységei szervezésében őt megillető széles mérlegelési jogkörrel élve úgy ítélje
meg, hogy az említett intézmény adminisztratív felépítése átszervezésének műveleti keretén belül a szolgálati érdek igazolja
az adott tisztviselőre vonatkozó újrabeosztási intézkedést. Ha az érintett tisztviselő szembehelyezkedett az említett átszervezéssel,
és így jelentős, visszafordíthatatlan feszültséget idézett elő az igazgatósággal e témában, akkor a szolgálati érdek annál
is inkább igazolja e tisztviselő újrabeosztását.
(lásd a 61., 64., 75. és 104. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság 19/87. sz., Hecq kontra Bizottság ügyben 1988. március 23‑án hozott ítéletének (EBHT 1988., 1681. o.)
6. pontja; a Bíróság C‑116/88. és C‑149/88. sz., Hecq kontra Bizottság egyesített ügyekben 1990. március 7‑én hozott ítéletének
(EBHT 1990., I‑599. o.) 11. pontja; az Elsőfokú Bíróság T‑98/96. sz., Costacurta kontra Bizottság ügyben 1998. január 22‑én
hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 1998., I‑A‑21. és II‑49. o.) 36. pontja; az Elsőfokú Bíróság T‑223/99. sz., Dejaiffe kontra OHIM
ügyben 2000. december 12‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2000., I‑A‑277. és II‑1267. o.) 53. pontja; az Elsőfokú Bíróság T‑51/01. sz.,
Fronia kontra Bizottság ügyben 2002. április 16‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2002., I‑A‑43. és II‑187. o.) 55. pontja; az
Elsőfokú Bíróság T‑103/01. sz., Cwik kontra Bizottság ügyben 2002. november 26‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2002., I‑A‑229.
és II‑1137. o.) 30. pontja.
3.     A tisztviselőre ruházott feladatkörök módosítása esetén a besorolási fokozat és a munkakör közötti megfelelés szabálya nem
az érintett jelenlegi és korábbi feladatköreinek összevetését, hanem jelenlegi feladatkörének és a szervezeti hierarchiában
elfoglalt besorolási fokozatának az összevetését jelenti. Következésképpen nincs semmi akadálya annak, hogy egy határozat
olyan új feladatkörök juttatásáról rendelkezzék, amelyek – mégha különböznek is a korábban gyakorolt feladatköröktől, és az
érintett a hatáskörének csökkentéseként értékeli is őket – azért megfelelnek a besorolási fokozatának megfelelő munkakörnek.
Így a tisztviselő hatáskörének tényleges csökkentése csupán abban az esetben sérti a besorolási fokozat és a munkakör közötti
megfelelés elvét, ha a tisztviselő feladatkörei összességében – jellegüket, fontosságukat és terjedelmüket figyelembe véve
– jóval elmaradnak a besorolási fokozatának és munkakörének megfelelő feladatköröktől.
(lásd a 113. pontot)
Hivatkozás: az Elsőfokú Bíróság T‑59/91. és T‑79/91. sz., Eppe kontra Bizottság egyesített ügyekben 1992. július 10‑én hozott
ítéletének (EBHT. 1992. II‑2061. o.) 49. és 51. pontja; az Elsőfokú Bíróság T‑78/96. és T‑170/96. sz., W kontra Bizottság
egyesített ügyekben 1998. május 28‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 1998., I‑A‑239. és II‑745. o.) 104. pontja és az ott hivatkozott
ítélkezési gyakorlat; a Fronia kontra Bizottság ügyben hozott (hivatkozás fent) ítélet 50. pontja.
4.     Ha a szolgálat érdekében hozott, egyszerű belső szervezési intézkedés nem sérti sem a tisztviselő személyzeti szabályzat szerinti
helyzetét, sem a besorolási fokozat és a munkakör közötti megfelelés elvét, az adminisztráció nem köteles előzetesen meghallgatni
az érintett tisztviselőt, és határozatát megindokolni.
(lásd a 132. és 178. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság 338/82. sz., Albertini és társai kontra Bizottság ügyben 1984. május 17‑én hozott ítéletének (EBHT 1984.,
2123. o.) 46. pontja; a Hecq kontra Bizottság ügyben 1988. március 23‑án hozott ítélet (hivatkozás fent) 14. pontja; a Cwik
kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (hivatkozás fent) 62. pontja.
5.     Jóllehet az Európai Közösségek tisztviselője vagy alkalmazottja jogosult bíráló észrevételeket megfogalmazni az intézmény
vezetése által tervbe vett átszervezés kapcsán, amivel a véleménynyilvánítás szabadságához való – az emberi jogok európai
egyezményének 10. cikke által biztosított – jogát gyakorolja, e jog gyakorlása ugyanakkor nem korlátok nélkül való. E tekintetben
az említett egyezmény 10. cikkének (2) bekezdése szerint e szabadság gyakorlása kötelezettségekkel és felelősséggel jár együtt,
így meghatározott feltételeknek és korlátozásoknak vethető alá. A véleménynyilvánítás szabadsága gyakorlásának egyedi korlátai
elvben igazolhatók a közérdekű feladatokkal megbízott intézmények jogai védelmének jogszerű céljával; és e feladatok megfelelő
teljesítésére a polgárok joggal számíthatnak.
Felülvizsgálati jogköre gyakorlása során a közösségi bírónak az ügy összes körülményére tekintettel meg kell vizsgálnia, hogy
tiszteletben tartották‑e az egyénnek a véleménynyilvánítás szabadságához fűződő alapvető joga és az intézmény azon jogszerű
érdeke közötti helyes egyensúlyt, hogy gondoskodjék arról, hogy tisztviselői és alkalmazottai a beosztásukkal járó felelősségek
és kötelezettségek tiszteletben tartásával látják el feladataikat.
A tisztviselők véleménynyilvánítási szabadságához való jogának és az intézmények azon jogának mérlegelése tekintetében, hogy
a rendelkezésükre álló személyi állományt a személyzeti szabályzat 7. cikke alapján szükségleteik szerint a szervezeti egységek
szervezése érdekében oszthassák be, meg kell állapítani, hogy a szolgálati érdek és a munkakörök egyenértékűsége nyilvánvalóan
az e jogok közötti egyensúly biztosítására alkalmas feltételnek minősül. E feltétel ugyanis lehetővé teszi az érintett intézmény
számára, hogy a szervezeti egységeinek megszervezéséhez szükséges mérlegelési jogkörrel rendelkezzék, és így egyrészt biztosítja
számára azt a lehetőséget, hogy tisztviselőit az eredetileg gyakorolttól eltérő feladatkörökbe ossza be, másrészt biztosítja
az érintett tisztviselő számára, hogy ezt az újrabeosztást nem önkényes, a szolgálati érdektől idegen megfontolások indokolják,
és az újrabeosztás nem sérti a személyzeti szabályzat szerinti helyzetét. Következésképpen amennyiben az újrabeosztásról rendelkező
határozat tiszteletben tartja a szolgálati érdeket és a munkakörök egyenértékűségének elvét, nem sértheti az érintett véleménynyilvánítási
szabadságához való jogát.
(lásd a 157–162. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság C‑274/99 P. sz., Connolly kontra Bizottság ügyben 2001. március 6‑án hozott ítéletének (EBHT 2001.,
I‑1611. o.) 43‑48. pontja.
6.     Az adminisztráció gondoskodási kötelezettsége tükrözi a kölcsönös jogok és kötelezettségek közötti egyensúlyt, amelyet a személyzeti
szabályzat hozott létre a hatóság és annak alkalmazottai közötti viszonyokban. Noha ezen elv alapján az illetékes hatóság
a szolgálati érdek mérlegelése során köteles figyelembe venni valamennyi, a határozat kialakítására befolyást gyakorolni képes
elemet – különösen az érintett alkalmazott érdekét –, a tisztviselő személyes érdekének figyelembevétele akkor sem lehet olyan
mértékű, hogy megtiltsa a kinevezésre jogosult hatóság számára, hogy a tisztviselőt akarata ellenére ossza be újra.
(lásd a 192. pontot)
Hivatkozás: a Costacurta kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (hivatkozás fent) 78. pontja; a Cwik kontra Bizottság ügyben
hozott ítélet (hivatkozás fent) 52. pontja.
7.     Az a közlemény, amely elektronikus levélben a közösségi intézmény teljes személyi állományát tájékoztatja az egyik tisztviselő
újrabeosztásáról hozott egyéni határozat tartalmáról, és amely nem szenved jogszerűségét érintő hibában, és mint ilyen, nem
minősül fegyelmi szankciónak, mivel összhangban van a szolgálat érdekével, és tiszteletben tartja a munkakörök egyenértékűségét,
mégis jóvátételre jogot keletkeztető közszolgálati kötelességszegésnek minősül, mert a határozat megalkotója a „beosztásából
való felmentés” kifejezés alkalmazásával – amelynek nyilvánvaló fegyelmi felhangja van – azt a helytelen benyomást keltette,
hogy ez a határozat ilyen szankciónak minősül, és így a személyi állományban vagy legalábbis annak egy részében erősen azt
a képzetet keltette, hogy a határozat címzettjével szemben – azzal, hogy másik szervezeti egységbe helyezték át – ilyen indokokon
alapuló szankciót szabtak ki. Ez a hiba volt az oka az érintett tisztviselő által elszenvedett nem vagyoni kárnak ‑ akinek
szakmai képességeit mind felettesei, mind munkatársai elismerték ‑, mivel ez a hiba olyan helyzetbe hozta őt, hogy az őt érintő
intézkedés kapcsán folyamatosan magyarázkodni volt kénytelen munkatársai előtt.
(lásd a 202–210. pontot)
Hivatkozás: az Elsőfokú Bíróság T‑100/00. sz., Campoli kontra Bizottság ügyben 2001. március 6‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2001.,
I‑A‑71. és II‑347. o.) 76. pontja; az Elsőfokú Bíróság T‑338/00. és T‑376/00. sz., Morello kontra Bizottság egyesített ügyekben
2002. december 12‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2002., I‑A‑301. és II‑1457. o.) 150. pontja.