AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG ÍTÉLETE
(harmadik tanács)
2007. február 7.
T‑339/03. sz. ügy
Gabrielle Clotuche
kontra
az Európai Közösségek Bizottsága
„Tisztviselők – Igazgató főtanácsadókénti újrabeosztása – Szolgálati érdek – A munkakörök egyenértékűsége – Az Eurostat átszervezése – Megsemmisítés iránti kereset – Kártérítési kereset”
Tárgy: Egyrészt a felperes igazgatói munkakörből főtanácsadói munkakörbe történő újrabeosztásáról szóló 2003. július 9‑i bizottsági
határozat, valamint az Eurostat átszervezéséről szóló 2003. október 1‑jei bizottsági határozatnak a felperes újrabeosztását
megerősítő része megsemmisítése, másrészt nem vagyoni kár megtérítése iránti kereset.
Határozat: Az Elsőfokú Bíróság kötelezi a Bizottságot, hogy közszolgálati kötelességszegés miatt fizessen a felperesnek egy euró kártérítést.
Az Elsőfokú Bíróság a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja. A Bizottság maga viseli saját költségeit, ideértve az Elsőfokú
Bíróság előtti, ideiglenes intézkedés iránti eljárás költségeit, valamint a felperes költségeinek – ideértve az Elsőfokú Bíróság
előtti, ideiglenes intézkedés iránti eljárás költségeit – ötödét. A felperes maga viseli saját költségeinek – ideértve az
Elsőfokú Bíróság előtti, ideiglenes intézkedés iránti eljárás költségeit – négyötödét.
Összefoglaló
1.      Tisztviselők – Intézményen belüli áthelyezés – Újrabeosztás – Megkülönböztető ismérv
(Személyzeti szabályzat, 4. cikk, 7. cikk, (1) bekezdés és 29. cikk)
2.      Tisztviselők – Kereset – Az eljáráshoz fűződő érdek
(Személyzeti szabályzat, 38., 90. és 91. cikk)
3.      Tisztviselők – A szervezeti egységek szervezése – A személyi állomány beosztása
(Személyzeti szabályzat, 7. cikk, (1) bekezdés)
4.      Tisztviselők – A szervezeti egységek szervezése – A személyi állomány beosztása
(Személyzeti szabályzat, 5. cikk, (4) bekezdés és 7. cikk, (1) bekezdés)
5.      Tisztviselők – A szervezeti egységek szervezése – A személyi állomány beosztása
(Személyzeti szabályzat, 7. cikk, (1) bekezdés)
6.      Tisztviselők – A szervezeti egységek szervezése – A személyi állomány beosztása
(Személyzeti szabályzat, 7. cikk, (1) bekezdés)
7.      Tisztviselők – A szervezeti egységek szervezése – A személyi állomány beosztása
(Személyzeti szabályzat, 7. cikk, (1) bekezdés)
8.      Tisztviselők – Kereset – Sérelmet okozó aktus – Fogalom – Valamely főigazgatóság szervezeti egységeinek a főigazgatóságon
elkövetett szabálytalanságokra vonatkozó vizsgálatok lezárását követő átszervezése
(Személyzeti szabályzat, 7. cikk, (1) bekezdés, 90. és 91. cikk)
9.      Tisztviselők – Elvek – Bizalomvédelem
10.    Tisztviselők – Az intézmények szerződésen kívüli felelőssége – Közszolgálati kötelességszegés
1.      A személyzeti szabályzat rendszeréből az következik, hogy a szoros értelemben vett intézményen belüli áthelyezésre csak akkor
kerülhet sor, ha a tisztviselőt megüresedett beosztásba helyezik át. Következésképpen a szoros értelemben vett intézményen
belüli áthelyezésre vonatkoznak a személyzeti szabályzat 4. és 29. cikkében szereplő formai követelmények. Ezzel szemben e
formai követelmények nem alkalmazandók a tisztviselő újrabeosztása esetén azért, mert az ilyen áthelyezés során nem üresedik
meg beosztás.
Mindazonáltal az érintett tisztviselők jogai és jogos érdekei védelmét illetően az újrabeosztásról szóló határozatokra – csakúgy,
mint az áthelyezésről szóló határozatokra – vonatkoznak a személyzeti szabályzat 7. cikkének (1) bekezdésében szereplő szabályok,
többek között annyiban, hogy a tisztviselő újrabeosztására kizárólag szolgálati érdekből és a munkakörök egyenértékűségének
tiszteletben tartásával kerülhet sor.
(lásd a 31., 35. és 47. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság 161/80. és 162/80. sz., Carbognani és Coda Zabetta kontra Bizottság egyesített ügyekben 1981. február
24‑én hozott ítéletének (EBHT 1981., 543. o.) 21. pontja; 19/87. sz., Hecq kontra Bizottság ügyben 1988. március 23‑án hozott
ítéletének (EBHT 1988., 1681. o.) 6. pontja; C‑116/88. és C‑149/88. sz., Hecq kontra Bizottság egyesített ügyekben 1990. március
7‑én hozott ítéletének (EBHT 1990., I‑599. o.) 11. pontja; C‑398/93. P. sz., Rasmussen kontra Bizottság ügyben 1994. augusztus
9‑én hozott ítéletének (EBHT 1994., I‑4043. o.) 11. pontja; az Elsőfokú Bíróság T‑98/96. sz., Costacurta kontra Bizottság
ügyben 1998. január 22‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 1998., I‑A‑21. o. és II‑49. o.) 36. pontja; T‑23/96. sz., De Persio
kontra Bizottság ügyben 1998. szeptember 15‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 1998., I‑A‑483. o. és II‑1413. o.) 79. pontja;
T‑100/00. sz., Campoli kontra Bizottság ügyben 2001. március 6‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2001., I‑A‑71. o. és II‑347. o.)
29. pontja; T‑103/01. sz., Cwik kontra Bizottság ügyben 2002. november 26‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2002., I‑A‑229. o.
és II‑1137. o.) 30. pontja.
2.      A tisztviselő akkor is kérheti az újrabeosztására vonatkozó határozat megsemmisítését, ha az újrabeosztást követően szolgálati
érdekből kirendelték. Ugyanis abból következően, hogy a kirendelés letelte után azonnal ugyanabba a beosztásba kerül vissza,
mint amelyben a kirendelést megelőzően volt, továbbra is személyes érdeke fűződik ahhoz, hogy a megtámadott határozat megsemmisítését
kérje, mivel megsemmisítés esetén őt az újrabeosztást megelőző beosztásában maradtnak kell tekinteni.
(lásd a 40–43. pontot)
3.      Ha bebizonyosodik, hogy valamely főigazgatóságon szabálytalanságok történtek, az adminisztráció nem követ el nyilvánvaló mérlegelési
hibát azzal, hogy úgy ítéli meg, szolgálati érdek indokolja valamennyi igazgatónak az általa addig betöltött vezetői munkakörből
való elmozdítását és főtanácsadói munkakörbe való újrabeosztását az említett szabálytalanságokra vonatkozó vizsgálat nyugodt
körülmények közötti és megfelelő lefolytatatása, különösen pedig az e szabálytalanságokban való esetleges szerepük feltárása
érdekében. E tekintetben e célra – amely nem irányul az igazgatók szankcionálására, vagy a szabálytalanságok megszüntetésére –
figyelemmel közömbösek azok a körülmények, hogy a szóban forgó pénzügyi mozgásokat az egységvezetők ellenőrizték, és az igazgatónak
a hivatalba lépése időpontjára tekintettel nem lehetett köze a szabálytalanságokhoz. Egyébiránt ez utóbbi újrabeosztása nem
veszélyezteti az egyenlő bánásmód elvét, mivel ugyanolyan helyzetben van, mint a többi igazgató, akik szintén nem gyanúsíthatók
azzal, hogy közük volt az elkövetett szabálytalanságokhoz.
Ezen álláspontot nem kérdőjelezi meg az újrabeosztási határozatok állítólagos politikai vagy mediatizált jellege, mivel a
szolgálati érdek önmagában indokolja őket, az elfogadásuk indokaként szóba jöhető esetleges másodlagos szempontok pedig semmi
esetre sem érintik jogszerűségüket.
(lásd a 70., 76., 77. és 107. pontot)
4.      A tisztviselő olyan munkakörbe való újrabeosztásáról szóló határozat, amely a személyzeti szabályzat 25. cikkének (4) bekezdésére
vonatkozó, a tisztviselő intézménye által elfogadott általános végrehajtási rendelkezések értelmében ugyanolyan besorolási
fokozatnak és beosztástípusnak felel meg, mint az addig betöltött munkaköre, nem sérti a munkakörök egyenértékűségének elvét,
valamint a besorolási fokozat és a beosztás közötti megfelelés elvét. Ugyanis objektív szempontból, mivel az érintett erre
vonatkozó érzései nem relevánsak, az ilyen munkakör – mint olyan – nem alacsonyabb szintű a korábbi munkakörnél.
Az a körülmény, hogy egyrészt a tisztviselőt A2‑es besorolási fokozatú igazgatói munkakörből főtanácsadói munkakörbe helyező
újrabeosztási határozat nem tartalmazza az érintett újrabeosztás utáni munkakörének semmilyen leírását, másrészt újonnan létrehozott
munkakörről van szó – tekintettel erre az újonnan létrehozott mivoltra és a főtanácsadó feladatainak jellegére – nem elegendő
annak kimondásához, hogy nem tartották tiszteletben a munkakörök egyenértékűségét.
(lásd a 93., 95., 97., 101. és 102. pontot)
5.      Valamely főigazgatóság valamennyi igazgatójának szolgálati érdekből, az említett főigazgatóságon elkövetett szabálytalanságokra
vonatkozó vizsgálat nyugodt körülmények közötti és megfelelő lefolytatatása, különösen pedig az e szabálytalanságokban való
esetleges szerepük feltárása érdekében történő, főtanácsadói munkakörbe való újrabeosztása általános, és nem egyedi jellegű
intézkedés, amely kizárja, hogy azzal az adminisztráció az újrabeosztott tisztviselők egyéni magatartását akarta volna szankcionálni.
E tisztviselők, ha a besorolási fokozatuknak megfelelő beosztást kapnak, megalapozottan nem állíthatják, hogy velük szemben
szankciót alkalmaztak, és nem róhatják fel az adminisztrációnak, hogy hatásköri vagy eljárási visszaélést követett el azzal,
hogy nem indított ellenük fegyelmi eljárást.
(lásd a 127. és 129. pontot)
6.      A szolgálati érdekkel összhangban elfogadott újrabeosztási határozat jogszerűségét önmagában nem érinti az a körülmény, hogy
a határozat adminisztráció általi nyilvánosságra hozatala megalapozatlanul megerősíthette azt a vélekedést, hogy az érintett
tisztviselő részt vett a szabálytalanságok elkövetésében, vagy legalábbis azzal gyanúsítható. E körülmény azonban releváns
lehet az érintett által benyújtott kártérítési kérelem elbírálásakor.
(lásd a 145. és 146. pontot)
7.      Mivel a szolgálati érdekből hozott egyszerű belső szervezeti intézkedés, mint amilyen az újrabeosztásról szóló intézkedés,
nem veszélyezteti a tisztviselő személyzeti szabályzat szerinti helyzetét vagy a besorolási fokozat és a beosztás közötti
megfelelés elvét, meghozatala előtt nem kell meghallgatni az érintettet, és indokolást sem kell fűzni hozzá.
(lásd a 147., 153. és 195. pontot)
Hivatkozás: a fent hivatkozott Hecq kontra Bizottság ügyben 1990. március 7‑én hozott ítélet 14. pontja; a fent hivatkozott
Cwik kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 62. pontja.
8.      Ha az adminisztráció a valamely főigazgatóságon elkövetett szabálytalanságokra vonatkozó vizsgálat lezárását követően a szervezeti
egységeket átszervező olyan határozatot hoz, amelynek két összetevője van, egyfelől az igazgatóságok számának csökkentése
és feladatkörük módosítása, valamint az új igazgatói beosztások áthelyezéssel, előléptetéssel vagy új tisztviselő kinevezésével
történő betöltése érdekében álláshirdetések közzététele, másfelől több olyan egyedi határozat meghozatala, amelyek fenntartják
a volt igazgatóknak a vizsgálat megfelelő lefolytatása érdekében történő, korábban elhatározott újrabeosztását, az első összetevő
nem okoz sérelmet ezeknek a korábbi igazgatóknak, míg a második sérelmet okoz nekik annyiban, amennyiben fenntartja újrabeosztásukat
egy olyan ok – nevezetesen a szervezeti egységek átszervezésének szükségessége – miatt, amely eltér attól az októl, amely
az ideiglenes újrabeosztás indokául szolgált, így az e második összetevőt képező határozatokat nem lehet pusztán megerősítő
aktusoknak tekinteni.
(lásd a 180. pontot)
9.      Azok a körülmények, hogy egyrészt a tisztviselő újrabeosztására vonatkozó határozat ideiglenes jellegű volt, másrészt az eredeti
beosztásába való visszahelyezése az adminisztráció számára szóba jöhető lehetőségek részét képezte, nem jelentenek olyan konkrét,
feltétlen és egybehangzó ígéretet, amely az említett visszahelyezésre vonatkozóan jogos bizalmat keletkeztet, aminek következtében
a tisztviselő újrabeosztásának az újrabeosztás indokául szolgáló eredeti okoktól eltérő okokból történő fenntartása nem ellentétes
a bizalomvédelem elvével.
(lásd a 201., 202. és 204. pontot)
10.    Az adminisztráció a felelőssége megállapítását megalapozó közszolgálati kötelességszegést követ el, ha a nyilvánosság számára
szabadon hozzáférhető sajtóközlemény útján azt a benyomást kelti, hogy a szolgálati érdekből újrabeosztott tisztviselőnek
köze volt bizonyos szabálytalanságokhoz, még akkor is, ha az újrabeosztásról szóló határozat önmagában nem jogellenes. Az
ilyen kötelességszegés nem vagyoni kárt okoz az említett tisztviselőnek, mivel őt olyan helyzetbe hozza, hogy folyamatosan
igazolnia kell saját magát mind a kollégák, mind a szervezeti egységen kívüli személyek előtt.
(lásd a 219–221. pontot)