62023CO0097(01)
ORDONANȚA PREȘEDINTELUI CURȚII
21 iulie 2023 (
*1
)
„Recurs – Cerere de intervenție – Articolul 40 al doilea paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene – Interes în soluționarea litigiului – Cerere formulată de Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor (AEPD) – Respingere”
În cauza C‑97/23 P,
având ca obiect un recurs formulat în temeiul articolului 56 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, introdus la 17 februarie 2023,
WhatsApp Ireland Ltd, cu sediul în Dublin (Irlanda), reprezentată de H.‑G. Kamann, Rechtsanwalt, F. Louis și A. Vallery, avocați, B. Johnston, C. Monaghan, P. Nolan, solicitors, D. McGrath, SC, P. Sreenan, SC, precum și E. Egan McGrath, BL, și C. Geoghegan, BL,
recurentă,
cealaltă parte din procedură fiind:
Comitetul European pentru Protecția Datelor, reprezentat de C. Foglia, M. Gufflet, G. Le Grand și I. Vereecken, în calitate de agenți, asistați de G. Haumont, E. de Lophem, G. Ryelandt și P. Vernet, avocats,
pârât în primă instanță,
PREȘEDINTELE CURȚII,
având în vedere propunerea domnului T. von Danwitz, judecător raportor,
după ascultarea avocatei generale, doamna T. Ćapeta,
dă prezenta
Ordonanță
1
Prin recursul formulat, recurenta, WhatsApp Ireland Ltd., solicită anularea Ordonanței Tribunalului Uniunii Europene din 7 decembrie 2022, WhatsApp Ireland/Comitetul European pentru Protecția Datelor (T‑709/21, denumită în continuare „ordonanța atacată”, EU:T:2022:783), prin care acesta din urmă a respins ca inadmisibilă acțiunea sa având ca obiect anularea Deciziei 1/2021 a Comitetului European pentru Protecția Datelor din 28 iulie 2021 (denumită în continuare „decizia în litigiu”), adoptată în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO 2016, L 119, p. 1, denumit în continuare „RGPD”), în urma unei investigații efectuate de Data Protection Commission (autoritatea de supraveghere în domeniul protecției datelor cu caracter personal, Irlanda), în temeiul articolului 56 din regulamentul respectiv, cu privire la prelucrarea transfrontalieră efectuată de WhatsApp Ireland în cadrul furnizării serviciilor sale în Uniunea Europeană.
2
Prin înscris depus la grefa Curții la 28 aprilie 2023, Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor (AEPD) a solicitat, în temeiul articolului 40 al doilea paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, al articolului 130 din Regulamentul de procedură al Curții de Justiție, aplicabil procedurii de recurs în temeiul articolului 190 alineatul (1) din acest regulament, precum și al articolului 58 alineatul (4) din Regulamentul (UE) 2018/1725 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2018 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile, organele, oficiile și agențiile Uniunii și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 45/2001 și a Deciziei nr. 1247/2002/CE (JO 2018, L 295, p. 39), să i se permită să intervină în prezenta procedură în susținerea concluziilor Comitetului European pentru Protecția Datelor.
3
În sprijinul cererii sale, AEPD susține, în primul rând, că soarta rezervată prezentei cauze va avea un impact asupra îndeplinirii misiunilor sale, care constau în monitorizarea și asigurarea aplicării dispozițiilor Regulamentului 2018/1725 și ale oricărui alt act al Uniunii privind protecția libertăților și a drepturilor fundamentale ale persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal efectuate de către o instituție sau un organ al Uniunii, precum și în consilierea instituțiilor și a organelor Uniunii cu privire la toate aspectele referitoare la o astfel de prelucrare. În această privință, AEPD subliniază, mai întâi, că trebuie, așa cum ar reieși în special din considerentele (4) și (5) ale Regulamentului 2018/1725, să asigure o interpretare și o aplicare omogene ale dispozițiilor care decurg din RGPD și ale celor care decurg din acest regulament. În continuare, AEPD observă că soarta prezentei cauze este susceptibilă să aibă un impact asupra competenței sale consultative, prevăzută la articolul 42 din Regulamentul 2018/1725. Astfel, aceasta ar fi contribuit la inițiativa Comisiei Europene de a raționaliza cooperarea dintre autoritățile naționale de supraveghere a protecției datelor atunci când aplică RGPD în cazuri transfrontaliere și ar putea, în viitor, să fie chemată să se pronunțe cu privire la funcționarea mecanismelor de cooperare prevăzute de RGPD, precum și cu privire la viitoarele modificări ale normelor referitoare la aceste mecanisme.
4
În al doilea rând, AEPD observă că decizia în litigiu privește principii și norme aplicabile instituțiilor, organelor, oficiilor și agențiilor Uniunii care corespund în esență celor prevăzute în RGPD și că, în conformitate cu articolul 68 alineatul (6) din RGPD, ea și‑a exercitat dreptul de vot în cadrul Comitetului European pentru Protecția Datelor în cadrul adoptării acestei decizii. În plus, a fost raportor principal în cadrul adoptării Liniilor directoare 3/2021 din 13 aprilie 2021 ale Comitetului European pentru Protecția Datelor privind aplicarea articolului 65 alineatul (1) litera (a) din RGPD, pe care, potrivit acestuia, ar fi întemeiată decizia în litigiu.
5
Ca urmare a notificării părților de către grefierul Curții, în temeiul articolului 131 alineatul (1) din Regulamentul de procedură, aplicabil procedurii de recurs în temeiul articolului 190 alineatul (1) din acesta, a cererii de intervenție formulate de AEPD, WhatsApp Ireland și Comitetul European pentru Protecția Datelor au depus în termenul prevăzut observații cu privire la această cerere.
6
În timp ce Comitetul European pentru Protecția Datelor susține cererea de intervenție a AEPD, WhatsApp Ireland a solicitat respingerea acestei cereri.
Cu privire la cererea de intervenție
7
Articolul 40 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene prevede că statele membre și instituțiile Uniunii pot interveni în litigiile supuse Curții de Justiție. Potrivit articolului 40 al doilea paragraf prima teză, organele, oficiile și agențiile Uniunii, precum și orice altă persoană dispun de același drept în cazul în care pot dovedi faptul că au un interes în soluționarea litigiului.
8
În ceea ce privește AEPD în mod special, capacitatea sa de a sta în justiție în fața instanțelor Uniunii este consacrată în mod expres la articolul 58 alineatul (4) din Regulamentul 2018/1725, care prevede că AEPD „are competența de a sesiza Curtea de Justiție în condițiile prevăzute de tratate și de a interveni în acțiunile introduse la Curtea de Justiție”.
9
Cu toate acestea, un asemenea drept de intervenție nu poate fi absolut, având în vedere că AEPD nu figurează printre intervenienții „privilegiați” avuți în vedere la articolul 40 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene. Pe de altă parte, Curtea a statuat deja că dreptul de intervenție al AEPD este circumscris în limitele ce rezultă din misiunea care îi este conferită (a se vedea prin analogie Ordonanța din 17 martie 2005, Parlamentul/Consiliul, C‑317/04, EU:C:2005:189, punctul 16; a se vedea de asemenea, în acest sens, Ordonanța președintelui Curții din 14 octombrie 2008, Comisia/Germania, C‑518/07, EU:C:2008:563, punctele 12, 17 și 18).
10
Rezultă că AEPD, al cărei drept de intervenție este întemeiat pe articolul 40 al doilea paragraf din statut, trebuie să dovedească un interes în soluționarea litigiului pentru a‑și exercita acest drept în cadrul unui litigiu determinat.
11
Potrivit jurisprudenței constante a Curții, noțiunea de „interes în soluționarea litigiului”, în sensul acestei dispoziții, trebuie definită în raport cu obiectul litigiului însuși și înțeleasă ca fiind un interes direct și actual pentru soarta rezervată concluziilor înseși, iar nu ca fiind un interes în privința motivelor formulate sau a argumentelor invocate. Prin urmare, termenii „soluționarea litigiului” se referă la decizia finală solicitată, astfel cum este consacrată în dispozitivul hotărârii sau al ordonanței care urmează să fie pronunțată (Ordonanța președintelui Curții din 1 septembrie 2022, Google și Alphabet/Comisia, C‑48/22 P, EU:C:2022:667, punctul 6, precum și jurisprudența citată).
12
Cu toate acestea, trebuie să se remarce că organismele, oficiile și agențiile Uniunii, spre deosebire de persoanele fizice și juridice, sunt susceptibile de a solicita să intervină într‑un litigiu supus Curții nu pentru a apăra interese private, ci mai curând, în cazul în care actul care a dat naștere litigiului a fost adoptat la sfârșitul unei proceduri la care organismul, oficiul sau agenția în cauză a fost chemat să participe, pentru a susține avizul pe care l‑ar fi emis sau aprecierile pe care le‑ar fi făcut în cadrul acestei proceduri. În consecință, în ceea ce privește cererile de intervenție ale organelor, oficiilor și agențiilor Uniunii, Curtea aplică condiția referitoare la existența unui interes direct și actual în soluționarea litigiului într‑un mod care să reflecte această specificitate (Ordonanța președintelui Curții din 22 septembrie 2022, Mylan IRE Healthcare/Comisia, C‑237/22 P, EU:C:2022:726, punctele 15 și 16, precum și jurisprudența citată).
13
Astfel, în ceea ce privește cererile de intervenție într‑un litigiu având ca obiect anularea unui act al Uniunii sau chiar a unei decizii a Tribunalului de respingere a unei acțiuni în anulare a unui astfel de act, formulate de organele, agențiile și oficiile Uniunii, trebuie să se considere că în privința organului, agenției sau oficiului în cauză cerința unui interes direct și actual în soluționarea unui astfel de litigiu este îndeplinită, în special în cazul în care organismul, agenția sau oficiul respectiv este în măsură să demonstreze că actul Uniunii în cauză a fost adoptat în urma unei proceduri în care, în conformitate cu dreptul Uniunii, este prevăzută participarea sa, eventual prin adoptarea de avize sau prin efectuarea de evaluări (Ordonanța președintelui Curții din 22 septembrie 2022, Mylan IRE Healthcare/Comisia, C‑237/22 P, EU:C:2022:726, punctul 17 și jurisprudența citată).
14
În speță, în ceea ce privește primul argument invocat de AEPD în susținerea cererii sale de intervenție, întemeiat pe impactul prezentei cauze asupra rolului său de a asigura aplicarea omogenă a dispozițiilor Regulamentului 2018/1725 și a celor ale RGPD, precum și de a emite avize privind funcționarea mecanismelor de cooperare prevăzute de RGPD, trebuie să se sublinieze că decizia în litigiu, adoptată de Comitetul European pentru Protecția Datelor, se întemeiază pe articolul 65 din RGPD și că Regulamentul 2018/1725 nu conține o dispoziție analoagă, astfel încât în cazul de față nu pare să se pună problema aplicării omogene a acestor două regulamente în raport cu acest articol 65.
15
În orice caz, în ordonanța atacată, Tribunalul s‑a pronunțat numai asupra admisibilității acțiunii în anulare cu care era sesizat, astfel încât, în prezenta cauză, se pune numai problema dacă decizia în litigiu poate fi atacată direct în fața instanței Uniunii de către WhatsApp Ireland. În consecință, decizia Curții prin care se va pune capăt prezentei proceduri va privi exclusiv admisibilitatea acțiunii în anulare, iar nu chestiunea dacă cererea de anulare a deciziei atacate este întemeiată. În cazul în care ordonanța atacată ar fi anulată de Curte, nu s‑ar putea considera că cauza este în stare de judecată pe fond în sensul articolului 61 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, având în vedere că Tribunalul s‑a pronunțat în temeiul articolului 129 din Regulamentul său de procedură, fără a examina fondul cauzei.
16
În aceste condiții, rezultă că AEPD, în special în măsura în care invocă rolul său de consilier față de instituțiile și organele Uniunii pentru toate problemele care privesc prelucrarea datelor cu caracter personal, precum și competența sa consultativă, prevăzută la articolul 42 din Regulamentul 2018/1725, ar putea face dovada interesului său în raport nu cu soluționarea litigiului cu care Curtea este sesizată în cadrul prezentului recurs, și anume cel privind admisibilitatea acțiunii în anulare a deciziei în litigiu având în vedere sistemul căilor de atac prevăzut de Tratatul FUE, ci în raport cu soluția care ar putea fi reținută eventual de către Tribunal în cazul în care acesta ar fi sesizat după anularea de către Curte a ordonanței atacate (a se vedea în acest sens Ordonanța președintelui Curții din 28 ianuarie 2020, VodafoneZiggo Group/Comisia, C‑689/19 P, EU:C:2020:50, punctul 20 și jurisprudența citată).
17
Nici al doilea argument al AEPD, întemeiat pe faptul că aceasta și‑a exercitat dreptul de vot în cadrul adoptării deciziei în litigiu și că, în plus, a fost raportor principal în cadrul adoptării Liniilor directoare menționate la punctul 4 din prezenta ordonanță, nu permite să se dovedească un interes în soluționarea litigiului. Astfel, AEPD nu poate invoca un astfel de interes ca temei al unui drept de intervenție, întrucât interesul invocat nu este specific AEPD și, în plus, coincide în totalitate cu cel al Comitetului European pentru Protecția Datelor, care este deja parte în litigiu și în susținerea căruia dorește să intervină (a se vedea prin analogie Ordonanța președintelui Curții din 1 septembrie 2022, Google și Alphabet/Comisia, C‑48/22 P, EU:C:2022:667, punctul 12).
18
Din ansamblul considerațiilor care precedă rezultă că AEPD nu a demonstrat că are un interes în soluționarea litigiului în sensul articolului 40 al doilea paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene și că, în consecință, cererea de intervenție formulată de aceasta trebuie respinsă.
Cu privire la cheltuielile de judecată
19
Potrivit articolului 138 alineatul (1) din Regulamentul de procedură, aplicabil procedurii de recurs în temeiul articolului 184 alineatul (1) din acesta, partea care cade în pretenții este obligată, la cerere, la plata cheltuielilor de judecată. Întrucât cererea de intervenție a AEPD a fost respinsă și întrucât nici WhatsApp Ireland și nici Comitetul European pentru Protecția Datelor nu au solicitat obligarea la plata cheltuielilor de judecată, trebuie să se decidă că AEPD, WhatsApp Ireland și Comitetul European pentru Protecția Datelor vor suporta propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție formulate de AEPD.
Pentru aceste motive, președintele Curții dispune:
1)
Respinge cererea de intervenție formulată de Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor.
2)
Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor, WhatsApp Ireland Ltd., precum și Comitetul European pentru Protecția Datelor suportă propriile cheltuieli de judecată.
Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: engleza.