62022CJ0183
HOTĂRÂREA CURȚII (Camera a cincea)
15 iunie 2023 (
*1
)
„Trimitere preliminară – Agricultură – Organizarea comună a piețelor – Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 – Statutul organizațiilor de producători – Articolul 153 alineatul (1) litera (b) – Regula apartenenței membrilor la o singură organizație de producători – Domeniu de aplicare – Articolul 153 alineatul (2) litera (c) – Control democratic exercitat de membrii producători asupra acestei organizații și a deciziilor luate în cadrul său de membrii producători – Control exercitat de o persoană asupra anumitor membri ai organizației de producători”
În cauza C‑183/22,
având ca obiect o cerere de decizie preliminară formulată în temeiul articolului 267 TFUE de Conseil d’État (Consiliul de Stat, Franța), prin decizia din 10 martie 2022, primită de Curte la 10 martie 2022, în procedura
Saint‑Louis Sucre
împotriva
Premier ministre,
Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation,
SICA des betteraviers d’Étrépagny,
CURTEA (Camera a cincea),
compusă din domnul E. Regan, președinte de cameră, și domnii D. Gratsias (raportor), M. Ilešič, I. Jarukaitis și Z. Csehi, judecători,
avocat general: doamna T. Ćapeta,
grefier: doamna M. Krausenböck, administratoare,
având în vedere procedura scrisă și în urma ședinței din 16 noiembrie 2022,
luând în considerare observațiile prezentate:
–
pentru Saint‑Louis Sucre, de J.‑P. Duhamel, F.‑C. Laprévote, A. Magraner‑Oliver și F. Six, avocats;
–
pentru SICA des betteraviers d’Étrépagny, de F. Molinié, avocat;
–
pentru guvernul francez, de G. Bain și J.‑L. Carré, în calitate de agenți;
–
pentru Comisia Europeană, de M. Konstantinidis și F. Le Bot, în calitate de agenți,
după ascultarea concluziilor avocatului general în ședința din 9 februarie 2023,
pronunță prezenta
Hotărâre
1
Cererea de decizie preliminară privește interpretarea articolului 153 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 922/72, (CEE) nr. 234/79, (CE) nr. 1037/2001 și (CE) nr. 1234/2007 ale Consiliului (JO 2013, L 347, p. 671, rectificare în JO 2014, L 189, p. 261 și în JO 2016, L 130, p. 8), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) 2017/2393 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 decembrie 2017 (JO 2017, L 350, p. 15) (denumit în continuare „Regulamentul nr. 1308/2013”).
2
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între societatea Saint‑Louis Sucre, pe de o parte, și Premier ministre (prim‑ministrul, Franța), ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation (ministrul agriculturii și alimentației, Franța), precum și société d’intérêt collectif agricole (SICA) des betteraviers d’Étrépagny [Societatea Agricolă de Interes Colectiv (SICA) a Producătorilor de Sfeclă din Étrépagny] (denumită în continuare „SICA”), pe de altă parte, în legătură cu recunoașterea acesteia din urmă în calitate de organizație de producători (denumită în continuare „OP”), în sectorul zahărului, pentru sfecla de zahăr.
Cadrul juridic
Dreptul Uniunii
Regulamentul (UE) nr. 1307/2013
3
Articolul 4 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor norme privind plățile directe acordate fermierilor prin scheme de sprijin în cadrul politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 637/2008 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului (JO 2013, L 347, p. 608, rectificare în JO 2016, L 130, p. 7) prevede:
„În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:
[…]
(b)
«exploatație» înseamnă ansamblul unităților utilizate pentru activități agricole și gestionate de un fermier, situate pe teritoriul aceluiași stat membru;
(c)
«activitate agricolă» înseamnă:
(i)
producția, creșterea sau cultivarea de produse agricole, inclusiv recoltarea, mulgerea, reproducerea animalelor și deținerea acestora în scopuri agricole;
[…]”
Regulamentul nr. 1308/2013
4
Considerentul (131) al Regulamentului nr. 1308/2013 are următorul cuprins:
„Organizațiile de producători și asociațiile acestora pot juca un rol util în concentrarea ofertei, ameliorarea comercializării, planificarea și adaptarea producției la cerere, optimizarea costurilor de producție și stabilizarea prețurilor de producător, efectuarea de cercetări, promovarea bunelor practici și furnizarea de asistență tehnică, gestionarea produselor secundare și a instrumentelor de gestionare a riscurilor disponibile pentru membrii lor, contribuind astfel la consolidarea poziției de negociere a producătorilor în lanțul alimentar.”
5
Potrivit articolului 1 alineatul (1), acest regulament instituie o organizare comună a piețelor pentru produsele agricole, care înseamnă toate produsele enumerate în anexa I la Tratatul FUE, cu excepția produselor din pescuit și din acvacultură, astfel cum sunt definite în actele legislative ale Uniunii care reglementează organizarea comună a piețelor produselor din pescuit și din acvacultură.
6
În conformitate cu articolul 1 alineatul (2) litera (c) din regulamentul menționat coroborat cu partea III din anexa I la acesta, sfecla de zahăr intră sub incidența organizării comune a sectorului zahărului.
7
În temeiul articolului 3 alineatul (3) din același regulament, se aplică în sensul acestuia, cu excepția cazurilor în care există prevederi contrare, definițiile care figurează în special în Regulamentul nr. 1307/2013.
8
Articolul 152 din Regulamentul nr. 1308/2013, intitulat „Organizații de producători”, prevede la alineatele (1)-(1b):
„(1)   Statele membre pot recunoaște, la cerere, [OP‑urile] care:
(a)
sunt alcătuite și controlate, în conformitate cu articolul 153 alineatul (2) litera (c), de producătorii dintr‑un sector specific menționat la articolul 1 alineatul (2);
(b)
sunt constituite la inițiativa producătorilor și desfășoară cel puțin una dintre următoarele activități:
(i)
procesare comună;
(ii)
distribuție comună, inclusiv prin platforme de vânzare comune sau transport comun;
(iii)
ambalare, etichetare sau promovare comună;
(iv)
organizare comună a controlului calității;
(v)
utilizare comună a echipamentului sau a instalațiilor de depozitare;
(vi)
gestionare comună a deșeurilor direct legate de producție;
(vii)
achiziții publice comune de factori de producție;
(viii)
orice alte activități comune ale serviciilor care vizează unul dintre obiectivele menționate la prezentul alineat litera (c);
(c)
urmăresc un scop specific, care poate include cel puțin unul dintre următoarele obiective:
(i)
asigurarea programării și a adaptării producției la cerere, în special în privința calității și a cantității;
(ii)
concentrarea ofertei și introducerea pe piață a produselor obținute de membrii lor, inclusiv prin comercializare directă;
(iii)
optimizarea costurilor de producție și a randamentului investițiilor ca reacție la standardele de mediu și la cele privind bunăstarea animalelor, precum și stabilizarea prețurilor de producție;
[…]
(1a)   Prin derogare de la articolul 101 alineatul (1) [TFUE], o [OP] recunoscută în temeiul alineatului (1) din prezentul articol poate planifica producția, optimiza costurile de producție, comercializa produse și negocia contracte privind furnizarea produselor agricole, în numele membrilor săi, pentru întreaga lor producție sau pentru o parte a acesteia.
Activitățile menționate la primul paragraf pot avea loc:
(a)
cu condiția ca una sau mai multe dintre activitățile menționate la alineatul (1) litera (b) punctele (i)-(vii) să fie exercitate efectiv, contribuind astfel la realizarea obiectivelor prevăzute la articolul 39 [TFUE];
(b)
cu condiția ca [OP] să concentreze oferta și să introducă pe piață produsele membrilor săi, indiferent dacă are loc sau nu un transfer de proprietate a produselor agricole de la producători la [OP];
(c)
indiferent dacă prețul negociat este identic pentru producția agregată a tuturor membrilor organizației sau numai a unora dintre ei;
(d)
cu condiția ca producătorii în cauză să nu fie membri ai niciunei alte [OP], în ceea ce privește produsele care fac obiectul activităților menționate la primul paragraf;
(e)
cu condiția ca produsul agricol să nu facă obiectul unei obligații de furnizare care decurge din statutul fermierului de membru al unei cooperative care ea însăși nu este membră a [OP] în cauză, în conformitate cu condițiile stabilite în statutul cooperativei sau cu normele și deciziile stabilite în acesta sau care decurg din acesta.
Cu toate acestea, statele membre pot deroga de la condiția prevăzută la al doilea paragraf litera (d) în cazuri justificate în mod corespunzător atunci când membrii producători dețin două unități de producție separate amplasate în arii geografice diferite.
(1b)   În sensul prezentului articol, trimiterile la [OP] includ, de asemenea, asociațiile de [OP] recunoscute în temeiul articolului 156 alineatul (1) dacă astfel de asociații îndeplinesc criteriile enunțate la prezentul articol alineatul (1).”
9
Articolul 153 din acest regulament, intitulat „Statutul organizațiilor de producători”, prevede:
„(1)   Statutul unei [OP] impune membrilor săi, în special, următoarele obligații:
(a)
să aplice normele adoptate de [OP] cu privire la raportarea producției, producție, comercializare și protecția mediului;
(b)
să aparțină unei singure [OP] pentru un anumit produs al [exploatației]; cu toate acestea, statele membre pot oferi o derogare de la această condiție în cazuri justificate în mod corespunzător atunci când membrii producători dețin două unități de producție separate amplasate în arii geografice diferite;
(c)
să pună la dispoziție informațiile solicitate de [OP] în vederea întocmirii statisticilor.
(2)   Statutul unei [OP] prevede, de asemenea:
[…]
(c)
norme care să permită producătorilor membri să exercite un control democratic asupra organizației și a deciziilor sale;
[…]”
10
Articolul 206 din regulamentul menționat, intitulat „Orientări ale Comisiei privind aplicarea regulilor de concurență în agricultură”, prevede la primul paragraf:
„În absența unor dispoziții contrare din prezentul regulament și în conformitate cu articolul 42 [TFUE], articolele 101-106 [TFUE] și dispozițiile de punere în aplicare a acestora, sub rezerva dispozițiilor articolelor 207-210 din prezentul regulament, se aplică tuturor acordurilor, deciziilor și practicilor menționate la articolul 101 alineatul (1) și la articolul 102 [TFUE] care se referă la producția sau comerțul cu produse agricole.”
11
Articolul 209 din același regulament, intitulat „Excepții referitoare la obiectivele PAC, la fermieri și la asociațiile acestora”, prevede la alineatul (1):
„Articolul 101 alineatul (1) [TFUE] nu se aplică acordurilor, deciziilor și practicilor menționate la articolul 206 din prezentul regulament, necesare pentru realizarea obiectivelor enunțate la articolul 39 [TFUE].
Articolul 101 alineatul (1) [TFUE] nu se aplică acordurilor, deciziilor și practicilor concertate ale fermierilor, ale asociațiilor fermierilor ori ale asociațiilor unor astfel de asociații sau organizațiilor de producători recunoscute în temeiul articolului 152 sau al articolului 161 din prezentul regulament, nici asociațiilor [de OP] recunoscute în temeiul articolului 156 din prezentul regulament, care vizează producția sau vânzarea produselor agricole ori utilizarea unor instalații comune pentru depozitarea, tratarea sau procesarea produselor agricole, cu excepția cazului în care obiectivele prevăzute la articolul 39 [TFUE] sunt periclitate.
Prezentul alineat nu se aplică acordurilor, deciziilor și practicilor concertate care prevăd obligația de a aplica prețuri identice sau care exclud concurența.”
Regulamentul 2017/2393
12
Considerentul (52) al Regulamentului 2017/2393 are următorul cuprins:
„[OP] și asociațiile acestora pot juca un rol util în concentrarea ofertei, ameliorarea comercializării, planificarea și adaptarea producției la cerere, optimizarea costurilor de producție și stabilizarea prețurilor de producție, efectuarea de cercetări, promovarea bunelor practici și furnizarea de asistență tehnică, gestionarea produselor secundare și a instrumentelor de gestionare a riscurilor disponibile pentru membrii lor, contribuind astfel la consolidarea poziției de negociere a producătorilor în lanțul alimentar. Prin urmare, activitățile lor, inclusiv negocierile contractuale pentru furnizarea de produse agricole de către astfel de [OP] și asociații ale acestora la concentrarea ofertei și introducerea pe piață a produselor membrilor lor, contribuie la îndeplinirea obiectivelor [politicii agricole comune (PAC)] prevăzute la articolul 39 [TFUE], întrucât consolidează poziția fermierilor în lanțul de aprovizionare cu produse alimentare și pot contribui la o mai bună funcționare a lanțului de aprovizionare cu produse alimentare. Reforma PAC în 2013 a consolidat rolul [OP]. Prin derogare de la articolul 101 [TFUE], posibilitatea de a desfășura activități cum ar fi planificarea producției, optimizarea costurilor, introducerea pe piață a produselor membrilor producători și desfășurarea de negocieri contractuale ar trebui să fie reglementată în mod expres ca drept al [OP] recunoscute din toate sectoarele pentru care Regulamentul [nr. 1308/2013] stabilește o organizare comună a piețelor. Respectiva derogare ar trebui să se refere numai la [OP] care desfășoară efectiv o activitate care vizează integrarea economică și care concentrează oferta și introduc pe piață produse ale membrilor lor. Cu toate acestea, pe lângă aplicarea articolului [102 TFUE] la astfel de [OP], ar trebui instituite garanții pentru a asigura că astfel de activități nu exclud concurența și nu pun în pericol îndeplinirea obiectivelor prevăzute la articolul 39 [TFUE]. […]”
Dreptul francez
13
În temeiul articolului L. 551-1 din code rural et de la pêche maritime (Codul rural și al pescuitului maritim), „[a]utoritatea administrativă recunoaște [OP] și asociațiile de [OP] în sectoarele în care se aplică Regulamentul de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole în condițiile prevăzute de acesta”.
Litigiul principal și întrebările preliminare
14
Prin decretul din 20 decembrie 2019, ministrul agriculturii și alimentației a recunoscut SICA în calitate de OP, în sectorul zahărului, pentru sfecla de zahăr.
15
Prin cererea introductivă depusă la instanța de trimitere, Conseil d’État (Consiliul de Stat, Franța), Saint‑Louis Sucre, o societate care produce zahăr din sfeclă de zahăr, a solicitat anularea decretului din 20 decembrie 2019. În susținerea cererii, Saint‑Louis Sucre invocă în special două motive întemeiate pe încălcarea articolului 153 alineatul (1) litera (b) și, respectiv, a articolului 153 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 1308/2013.
16
În susținerea motivului întemeiat pe încălcarea articolului 153 alineatul (1) litera (b) din acest regulament, Saint‑Louis Sucre arată că Confédération générale des planteurs de betteraves Eure [Confederația Generală a Cultivatorilor de Sfeclă Eure (denumită în continuare „CGB Eure”)], Confédération générale des planteurs de betteraves Île‑de‑France (Confederația Generală a Cultivatorilor de Sfeclă Île‑de‑France (denumită în continuare „CGB Île‑de‑France”) și societatea Naples Investissement, care nu sunt producători, sunt membri atât ai SICA, cât și ai SICA Roye‑Déshydratation, aceasta din urmă fiind de asemenea o OP recunoscută la momentul adoptării decretului din 20 decembrie 2019. Acest fapt ar fi trebuit să determine ministrul agriculturii și alimentației să respingă cererea de recunoaștere a SICA în temeiul articolului 153 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1308/2013.
17
Instanța de trimitere consideră că aprecierea acestui motiv depinde de răspunsul la întrebarea dacă această din urmă dispoziție, care impune ca membrii unei OP să nu fie membri decât ai unei singure OP pentru un anumit produs al exploatației, trebuie interpretată în sensul că această interdicție a cumulului se aplică numai membrilor producători sau dacă este valabilă pentru toți membrii unei OP, inclusiv pentru membrii care nu sunt producători.
18
În susținerea motivului întemeiat pe încălcarea articolul 153 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 1308/2013, Saint‑Louis Sucre susține că decretul din 20 decembrie 2019 a fost adoptat cu încălcarea acestei dispoziții, având în vedere că producătorii membri ai SICA nu sunt în măsură să controleze, în mod democratic, organizarea lor și deciziile pe care aceasta le adoptă.
19
În special, Saint‑Louis Sucre arată că Confédération générale des planteurs de betteraves [Confederația Generală a Cultivatorilor de Sfeclă (denumită în continuare „CGB”)] deține cvasitotalitatea capitalului societății Naples Investissement și controlează de facto atât CGB Eure, cât și CGB Île‑de‑France. Ținând seama de faptul că Naples Investissement, CGB Eure și CGB Île‑de‑France dețin 8,7 %, 15,1 % și, respectiv, 7,6 % din capitalul SICA, CGB ar controla, prin intermediul acestor trei entități, care ar fi obligate să aplice directivele sale, 31,4 % din totalul acestui capital. Potrivit Saint‑Louis Sucre, această împrejurare constituie o eludare a statutului SICA, care ar limita la 10 % drepturile de vot ale fiecăruia dintre membrii săi în adunarea generală și constituie o încălcare a principiului controlului democratic al SICA de către membrii săi producători. În plus, Saint‑Louis Sucre arată că, din treisprezece administratori ai SICA, trei reprezintă CGB Eure, CGB Île‑de‑France și, respectiv, Naples Investissement, iar alți șase sunt producători, membri ai CGB, care exercită responsabilități importante în cadrul acesteia. Saint‑Louis Sucre adaugă că nerespectarea principiului stabilit la articolul 153 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 1308/2013 este agravată de împrejurarea că directorul SICA și o parte din resursele acesteia sunt puse la dispoziția sa de CGB.
20
Instanța de trimitere consideră că, pentru a se pronunța cu privire la acest motiv întemeiat pe încălcarea articolului 153 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 1308/2013, trebuie să se stabilească dacă, pentru a aprecia independența membrilor organizației în cauză, este necesar să se examineze numai dacă, în realitate, capitalul unora dintre ei este deținut de aceeași persoană fizică sau juridică sau dacă trebuie luate în considerare și alte legături precum, pentru membrii care nu sunt producători, afilierea la aceeași confederație sindicală sau, pentru membrii producători, exercitarea unor responsabilități de conducere în cadrul unei astfel de confederații. Instanța de trimitere consideră, pe de altă parte, că temeinicia acestui motiv depinde și de aspectul dacă, pentru a concluziona în sensul realității controlului exercitat asupra OP de membrii săi producători, este suficient ca aceștia din urmă să dispună de majoritatea voturilor în cadrul adunării generale sau dacă mai trebuie să se examineze și dacă, ținând seama de repartizarea voturilor între membrii cu adevărat independenți, ponderea voturilor unuia sau mai multor membri care nu sunt producători le permite, chiar și fără majoritate, să controleze deciziile adoptate de OP.
21
În aceste condiții, Conseil d’État (Consiliul de Stat) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1)
Regula enunțată la [articolul 153 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1308/2013], potrivit căreia statutul unei [OP] impune membrilor săi «să aparțină unei singure [OP] pentru un anumit produs al [exploatației]», trebuie interpretată în sensul că este valabilă numai pentru membrii producători?
2)
Pentru a asigura respectarea principiului prevăzut la [articolul 153 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 1308/2013], potrivit căruia producătorii membri ai unei [OP] trebuie să exercite un control democratic asupra organizației și a deciziilor sale:
–
pentru a aprecia independența membrilor organizației trebuie să se țină seama exclusiv de deținerea capitalului lor de aceeași persoană fizică sau juridică sau și de alte legături precum, pentru membrii care nu sunt producători, afilierea la aceeași confederație sindicală sau, pentru membrii producători, exercitarea responsabilităților de conducere în cadrul unei asemenea confederații?
–
pentru a concluziona că membrii producători exercită un control real asupra organizației, este suficient ca aceștia să dețină majoritatea voturilor sau trebuie să se examineze dacă, având în vedere repartizarea voturilor între membrii cu adevărat independenți, ponderea voturilor deținute de unul sau de mai mulți membri care nu sunt producători le oferă acestora posibilitatea, chiar și fără majoritate, să controleze deciziile luate de organizație?”
Cu privire la întrebările preliminare
Cu privire la prima întrebare
22
Prin intermediul primei întrebări, instanța de trimitere solicită în esență să se stabilească dacă articolul 153 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1308/2013 trebuie interpretat în sensul că cerința privind apartenența la o singură OP vizează exclusiv membrii acesteia care au calitatea de producători sau toți membrii săi, atât producători, cât și cei care nu sunt producători.
23
Trebuie arătat, în primul rând, că articolul 152 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 1308/2013 nu se opune ca statele membre să recunoască OP‑uri care au în rândul membrilor lor persoane fizice sau entități care nu au calitatea de producători.
24
În această privință, articolul 152 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 1308/2013 prevede, desigur, că OP‑urile pe care statele membre le pot recunoaște, la cerere, sunt alcătuite din producători care aparțin unuia dintre sectoarele enumerate la articolul 1 alineatul (2) din acest regulament. Cu toate acestea, interpretată în context, această dispoziție trebuie înțeleasă în sensul că nu exclude posibilitatea statelor membre de a recunoaște OP-uri care nu sunt alcătuite exclusiv din producători.
25
Astfel, articolul 153 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 1308/2013 prevede că „producătorii membri” ai unei OP sunt cei care trebuie să controleze această OP și deciziile pe care le adoptă. Or, dacă OP‑urile recunoscute ar trebui să fie alcătuite numai din producători, această precizare ar fi superfluă, putând fi suficientă o trimitere generală la membrii OP‑urilor.
26
Rezultă că Regulamentul nr. 1308/2013 nu se opune ca statele membre să recunoască OP‑uri care acceptă membri care nu sunt producători, cu condiția ca producătorii care au calitatea de membri ai acestora să fie cei care, în conformitate cu articolul 153 alineatul (2) litera (c) din acest regulament, controlează în mod democratic organizarea lor și deciziile pe care le adoptă.
27
În ceea ce privește, în al doilea rând, regula apartenenței la o singură OP prevăzută la articolul 153 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1308/2013, trebuie să se constate că, după cum a arătat doamna avocată generală la punctul 44 din concluzii, deși, potrivit majorității versiunilor lingvistice ale părții introductive a respectivului articol 153 alineatul (1), în special versiunilor în limbile spaniolă, daneză, germană, engleză, neerlandeză, polonă și portugheză, această regulă vizează „producătorii membri” ai OP în cauză, versiunea în limba franceză a dispoziției menționate nu vizează însă decât „membrii”.
28
Or, întrucât tuturor versiunilor lingvistice ale unui act al Uniunii trebuie, de principiu, să li se recunoască aceeași valoare, este necesar ca, în caz de divergențe între aceste versiuni, să se interpreteze dispoziția în cauză în funcție de economia generală și de finalitatea reglementării din care face parte (a se vedea în acest sens Hotărârea din 20 februarie 2018, Belgia/Comisia, C‑16/16 P, EU:C:2018:79, punctul 49, precum și jurisprudența citată).
29
În ceea ce privește economia generală a Regulamentului nr. 1308/2013, articolul 3 alineatul (3) din acesta prevede în special că, în sensul acestuia, se aplică definițiile care figurează în Regulamentul nr. 1307/2013.
30
Astfel, precizarea care figurează la articolul 153 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1308/2013, potrivit căreia cerința de a fi membru al unei singure OP este valabilă „pentru un anumit produs al [exploatației]”, trebuie interpretată în lumina articolului 4 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1307/2013, care definește noțiunea de „exploatație” ca însemnând ansamblul unităților utilizate pentru activități agricole și gestionate de un fermier care sunt situate pe teritoriul aceluiași stat membru. Pe de altă parte, articolul 4 alineatul (1) litera (c) punctul (i) din Regulamentul nr. 1307/2013 prevede că noțiunea de „activitate agricolă” include printre altele producția și cultivarea de produse agricole. Rezultă că precizarea care figurează la articolul 153 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1308/2013 se referă la producția de produse agricole, ceea ce constituie o indicație că cerința enunțată la această dispoziție privește numai membrii OP‑ului care sunt producători.
31
În ceea ce privește finalitatea Regulamentului nr. 1308/2013, reiese din considerentul (131) al acestuia, pe care îl reflectă articolul 152 alineatul (1) litera (c) din acest regulament, că organizațiile de producători și asociațiile acestora pot juca un rol util în concentrarea ofertei, ameliorarea comercializării, planificarea și adaptarea producției la cerere, optimizarea costurilor de producție și stabilizarea prețurilor de producție, efectuarea de cercetări, promovarea bunelor practici și furnizarea de asistență tehnică, gestionarea produselor secundare și a instrumentelor de gestionare a riscurilor disponibile pentru membrii lor, contribuind astfel la consolidarea poziției de negociere a producătorilor în lanțul alimentar.
32
În această privință, cerința de a fi membru al unei singure OP urmărește să mențină eficacitatea cu care este realizat obiectivul privind consolidarea poziției de negociere a producătorilor în lanțul alimentar. Astfel, după cum reiese din articolul 152 alineatul (1) literele (b) și (c) din acest regulament, obiectivele urmărite de OP‑urile vizate de acesta, care sunt identificate în considerentul (131) al regulamentului menționat în sensul că contribuie la un atare obiectiv, sunt identificate în cadrul exercitării activităților care trebuie să aibă un veritabil caracter comun. Pe de altă parte, așa cum demonstrează considerentul (52) al Regulamentului 2017/2393, tot din această perspectivă a consolidării poziției de negociere a producătorilor în lanțul alimentar, în temeiul articolului 152 alineatul (1a) din Regulamentul nr. 1308/2013, legiuitorul Uniunii a reglementat în mod explicit posibilitatea OP‑urilor recunoscute, prin derogare de la articolul 101 TFUE, de a planifica producția, de a optimiza costurile de producție, de a comercializa produse și de a negocia contracte privind furnizarea produselor agricole, în numele membrilor săi, pentru întreaga lor producție sau pentru o parte a acesteia.
33
Or, apartenența producătorilor, în calitate de membri, la mai multe OP-uri pentru un anumit produs al exploatației ar risca să mențină o fragmentare în exercitarea activităților enumerate la articolul 152 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1308/2013. Acest lucru ar pune în pericol, în principiu, realizarea eficientă a anumitor scopuri pe care le poate urmări o OP, menționate la litera (c) a aceleiași dispoziții, precum programarea și adaptarea producției la cerere, concentrarea ofertei și optimizarea costurilor și, in fine, ar putea împiedica realizarea finalității privind consolidarea poziției de negociere a producătorilor în lanțul alimentar care, printre altele, a justificat inaplicabilitatea articolului 101 TFUE.
34
Astfel, numai atunci când producătorii membri în cauză dețin două unități de producție separate amplasate în arii geografice diferite, statele membre pot să recunoască o OP, conform articolului 153 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1308/2013, în cazuri justificate în mod corespunzător, în pofida faptului că unii dintre membrii săi producători mai aparțin de asemenea unei alte OP.
35
În schimb, faptul că anumiți membri ai unei OP care nu au calitatea de producători aparțin și unei alte OP nu pare de natură să genereze efectele descrise la punctul 33 din prezenta hotărâre. În această privință, posibilitatea ca o atare apartenență să sporească riscul de coordonare anticoncurențială între OP‑urile în cauză nu poate repune în discuție concluzia la care conduce interpretarea ce rezultă din economia generală și din finalitatea dispozițiilor Regulamentului nr. 1308/2013 referitoare la recunoașterea OP‑urilor.
36
Astfel, misiunile enunțate la articolul 152 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 1308/2013 pot justifica anumite forme de coordonare sau de concertare numai între producătorii membri ai aceleiași OP sau între membrii aceleiași asociații de OP. În consecință, acordurile sau practicile concertate convenite, nu în cadrul unei OP sau al unei asociații de OP‑uri, ci între OP‑uri sau între asociații de OP‑uri, depășesc ceea ce este necesar pentru îndeplinirea acestor misiuni. Astfel, presupunând că, din cauza apartenenței unor membri care nu sunt producători la mai mult de o OP, riscul unei coordonări între aceste diferite OP‑uri în vederea practicării unor prețuri determinate sau a excluderii concurenței este sporit, nu este mai puțin adevărat că un asemenea comportament rămâne interzis de articolul 101 alineatul (1) TFUE coroborat cu articolul 209 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1308/2013 (a se vedea prin analogie Hotărârea din 14 noiembrie 2017, APVE și alții, C‑671/15, EU:C:2017:860, punctele 57-59). Prin urmare, revine autorităților naționale de concurență, precum și, dacă este cazul, Comisiei Europene sarcina de a‑și exercita competențele în materie pentru a preveni și, dacă este cazul, pentru a sancționa acest tip de comportament.
37
Având în vedere ceea ce precedă, trebuie să se răspundă la prima întrebare că articolul 153 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 1308/2013 trebuie interpretat în sensul că cerința apartenenței la o singură OP vizează exclusiv membrii acesteia care au calitatea de producători.
Cu privire la a doua întrebare
38
Prin intermediul celei de a doua întrebări, instanța de trimitere solicită în esență să se stabilească dacă articolul 153 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 1308/2013 trebuie interpretat în sensul că, pentru a stabili dacă statutul unei OP cuprinde reguli care permit producătorilor membri ai acesteia să controleze în mod democratic organizarea lor și deciziile adoptate de aceasta din urmă, este necesar ca autoritatea națională însărcinată cu recunoașterea acestei organizații:
–
să considere că o persoană controlează anumiți membri ai OP numai atunci când această persoană deține o participație la capitalul social al membrilor respectivi sau și atunci când această persoană întreține cu aceștia alte tipuri de raporturi, cum ar fi, în ceea ce privește membrii care nu sunt producători, afilierea acestora la aceeași confederație sindicală sau, în ceea ce privește membrii producători, exercitarea de către aceștia a responsabilităților de conducere în cadrul unei astfel de confederații;
–
să se limiteze la a verifica dacă producătorii membri ai OP dispun de majoritatea voturilor în cadrul adunării generale a organizației sau dacă mai trebuie să se examineze dacă, având în vedere repartizarea voturilor între membrii care nu sunt controlați de alte persoane, unul sau mai mulți membri care nu sunt producători pot controla, chiar fără majoritate, deciziile luate de OP.
39
Din cererea de decizie preliminară reiese că, prin intermediul celei de a doua întrebări, instanța de trimitere ridică problema interpretării articolului 153 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 1308/2013 în raport cu o situație în care anumiți membri ai unei OP sunt controlați de o altă persoană și, prin urmare, nu sunt independenți.
40
În această privință, în primul rând, modul de redactare a articolului 153 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 1308/2013 arată că o OP trebuie să aibă un statut care să cuprindă norme care să permită producătorilor membri ai acesteia să exercite un control democratic asupra organizației și a deciziilor sale. În consecință, statutul în cauză trebuie să cuprindă dispoziții care să permită excluderea posibilității exercitării controlului asupra OP de către membrii acesteia care nu sunt producători.
41
În ceea ce privește, în al doilea rând, contextul în care se înscrie articolul 153 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 1308/2013, este necesar să se observe că se face trimitere la acesta la articolul 152 alineatul (1) litera (a) din regulamentul menționat, în ceea ce privește condițiile pe care trebuie să le îndeplinească OP‑urile pentru ca statele membre să poată, la cerere, să le recunoască. În această privință, articolul 152 alineatul (1) literele (b) și (c) din acest regulament impune, pe de altă parte, ca OP-urile să fie constituite la inițiativa producătorilor în vederea desfășurării anumitor activități și să urmărească un scop specific pe care aceste dispoziții le enumeră. Rezultă că, la articolul 153 alineatul (2) litera (c) din regulamentul menționat, legiuitorul Uniunii a intenționat să asigure, prin intermediul unei cerințe privind exercitarea unui control democratic asupra OP de către producătorii săi membri, că funcționarea unei OP se efectuează în condiții care garantează caracterul durabil al controlului producătorilor membri ai acesteia asupra deciziilor referitoare la activitățile și la scopurile urmărite de OP.
42
Această interpretare este confirmată, în al treilea rând, de finalitatea urmărită de Regulamentul nr. 1308/2013. Așa cum s‑a amintit la punctul 31 din prezenta hotărâre, constituirea de OP urmărește consolidarea poziției de negociere a producătorilor în lanțul alimentar.
43
Or, acest obiectiv ar fi pus în pericol dacă procesul decizional în cadrul acestor OP‑uri ar permite să se privilegieze interesele altor persoane decât membrii acestora care au calitatea de producători. Pentru a atenua un astfel de risc, se impune ca, în cadrul unui control exercitat în mod democratic de producătorii membri, membrii OP care au această calitate să dețină majoritatea voturilor în cadrul organelor OP și ca membrii care nu sunt producători să nu dispună de alte posibilități de a controla deciziile acesteia (a se vedea prin analogie Hotărârea din 15 iunie 1989, Stute Nahrungsmittelwerke, 77/88, EU:C:1989:249, punctele 12 și 15).
44
Deși nu se poate exclude ca cerința prevăzută la articolul 153 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 1308/2013 să poată avea consecințe în privința modalităților de apartenență a acestor producători membri înșiși, trebuie amintit că, având în vedere împrejurările în discuție în litigiul principal, întrebările instanței de trimitere nu privesc decât condițiile în care este posibil să se considere că apartenența unuia sau mai multor membri care nu sunt producători, având în vedere modalitățile și întinderea unei astfel de apartenențe, încalcă această cerință a exercitării unui control democratic asupra OP de către producătorii săi membri.
45
În această privință, după cum a arătat doamna avocată generală la punctele 78 și 79 din concluzii, revine autorității naționale competente să se pronunțe cu privire la cererea de recunoaștere a unei OP sarcina de a examina orice element susceptibil să indice că, în realitate, condițiile stabilite la articolul 153 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 1308/2013, precum și cele stabilite, în conformitate cu această din urmă dispoziție, de actele care reglementează funcționarea OP nu sunt respectate.
46
În acest cadru, revine acestei autorități naționale, pe de o parte, sarcina de a identifica, în actele care reglementează funcționarea OP, cum ar fi statutul sau regulamentul său intern, dispozițiile care, eventual coroborate cu reglementarea națională aplicabilă, garantează că OP și deciziile pe care le adoptă aceasta fac obiectul controlului democratic al membrilor producători. Pe de altă parte, autoritatea națională menționată trebuie să verifice dacă, dintre împrejurările de fapt și de drept care însoțesc cererea de recunoaștere cu care este sesizată, unele sunt de natură să conducă la eludarea dispozițiilor în discuție.
47
În acest mod, autoritatea națională competentă trebuie să examineze în special controlul pe care îl poate exercita o persoană, cum ar fi o confederație sindicală, asupra anumitor membri ai OP, producători sau fără calitatea de producători. Existența unui astfel de control poate rezulta dintr‑o participare a acestei persoane la capitalul social al anumitor membri ai OP, dar și din alte raporturi juridice, precum afilierea anumitor persoane juridice membre ale OP la aceeași confederație sindicală sau exercitarea de către anumite persoane fizice membre ale OP a responsabilităților de conducere în cadrul respectivei confederații.
48
Dacă autoritatea națională constată că anumiți membri ai unei OP pot fi controlați de o altă persoană, revine în plus autorității menționate sarcina de a examina dacă această împrejurare este de natură să împiedice producătorii membri ai OP să exercite un control democratic asupra organizației și a deciziilor sale.
49
În această privință, acesteia îi revine sarcina de a examina, pe de o parte, dacă controlul exercitat de o persoană asupra anumitor membri ai OP care compun organele OP este de natură să îi constrângă pe aceștia din urmă să se conformeze directivelor emise de persoana respectivă în cadrul organelor în cauză.
50
Pe de altă parte, este necesar să se stabilească dacă controlul exercitat astfel de o persoană asupra anumitor membri ai OP permite unuia sau mai multor membri care nu sunt producători să exercite o influență determinantă în cadrul acestor organe ale OP, astfel încât, în pofida faptului că nu dețin majoritatea voturilor, ei să fie în măsură să controleze deciziile acestei OP, împiedicând din această cauză exercitarea controlului democratic asupra respectivei OP de către producătorii săi membri.
51
Având în vedere ceea ce precedă, trebuie să se răspundă la a doua întrebare că articolul 153 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 1308/2013 trebuie interpretat în sensul că, pentru a stabili dacă statutul unei OP cuprinde reguli care să permită producătorilor membri ai acesteia să exercite un control democratic asupra organizației și a deciziilor sale, este necesar ca autoritatea națională însărcinată cu recunoașterea acestei organizații:
–
să examineze dacă o persoană controlează anumiți membri ai OP ținând seama nu numai de faptul că această persoană deține o participație la capitalul social al membrilor respectivi, ci și de aspectul că această persoană are, cu aceștia, alte tipuri de raporturi, cum ar fi, în ceea ce privește membrii care nu sunt producători, afilierea acestora la aceeași confederație sindicală sau, în ceea ce privește membrii producători, exercitarea de către aceștia a responsabilităților de conducere în cadrul unei astfel de confederații;
–
după ce a verificat dacă producătorii membri ai OP dispun de majoritatea voturilor în cadrul adunării generale a organizației, mai trebuie să examineze dacă, având în vedere repartizarea voturilor între membrii care nu sunt controlați de alte persoane, unul sau mai mulți membri care nu sunt producători pot, ca urmare a unei influențe decisive pe care ar avea posibilitatea să o exercite din această cauză, să controleze, chiar fără majoritate, deciziile OP.
Cu privire la cheltuielile de judecată
52
Întrucât, în privința părților din litigiul principal, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.
Pentru aceste motive, Curtea (Camera a cincea) declară:
1)
Articolul 153 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 922/72, (CEE) nr. 234/79, (CE) nr. 1037/2001 și (CE) nr. 1234/2007 ale Consiliului, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) 2017/2393 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 decembrie 2017,
trebuie interpretat în sensul că
cerința apartenenței la o singură organizație de producători vizează exclusiv membrii acesteia care au calitatea de producători.
2)
Articolul 153 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 1308/2013, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul 2017/2393,
trebuie interpretat în sensul că,
pentru a stabili dacă statutul unei organizații de producători cuprinde reguli care să permită producătorilor membri ai acesteia să exercite un control democratic asupra organizației și a deciziilor sale, este necesar ca autoritatea națională însărcinată cu recunoașterea acestei organizații:
–
să examineze dacă o persoană controlează anumiți membri ai organizației de producători ținând seama nu numai de faptul că această persoană deține o participație la capitalul social al membrilor respectivi, ci și de aspectul că această persoană are, cu aceștia, alte tipuri de raporturi, cum ar fi, în ceea ce privește membrii care nu sunt producători, afilierea acestora la aceeași confederație sindicală sau, în ceea ce privește membrii producători, exercitarea de către aceștia a responsabilităților de conducere în cadrul unei astfel de confederații;
–
după ce a verificat dacă producătorii membri ai organizației de producători dispun de majoritatea voturilor în cadrul adunării generale a organizației, mai trebuie să examineze dacă, având în vedere repartizarea voturilor între membrii care nu sunt controlați de alte persoane, unul sau mai mulți membri care nu sunt producători pot, ca urmare a unei influențe decisive pe care ar avea posibilitatea să o exercite din această cauză, să controleze, chiar fără majoritate, deciziile organizației de producători.
Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: franceza.