62020CC0562
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
GIOVANNI PITRUZZELLA
prednesené 12. mája 2022 (
1
)
Vec C‑562/20
SIA „Rodl & Partner“
proti
Valsts ieņēmumu dienests
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administratīvā rajona tiesa (Okresný správny súd, Lotyšsko)]
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Predchádzanie využívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí alebo financovania terorizmu – Smernica (EÚ) 2015/849 – Hodnotenie rizík vykonávané povinnými subjektmi – Automatické uplatnenie opatrení zvýšenej povinnej starostlivosti – Tretia krajina s vysokým rizikom korupcie – Zverejňovanie sankcií“
1.
Tento návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administratīvā rajona tiesa (Okresný správny súd, Lotyšsko), sa týka výkladu a platnosti niektorých základných ustanovení smernice (EÚ) 2015/849 o predchádzaní využívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí alebo financovania terorizmu (
2
).
2.
Súdnemu dvoru poskytuje príležitosť objasniť rozsah viacerých základných aspektov režimu na predchádzanie praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu, vychádzajúceho z prístupu založeného na hodnotení rizík, ktorý sa touto smernicou zavádza, a najmä hranice priestoru pre voľnú úvahu, ktorý sa v tejto oblasti priznáva členským štátom, ako aj rozsah povinností uložených povinným subjektom v súvislosti s hodnotením rizík ich klientov a uplatňovaním primeranej úrovne opatrení povinnej starostlivosti vo vzťahu k týmto klientom.
I. Právny rámec
A. Právo Únie
3.
Podľa článku 13 ods. 1 písm. c) a d) smernice 2015/849 „opatrenia povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi zahŕňajú:
c)
posúdenie a v prípade potreby získanie informácií o účele a plánovanej povahe obchodného vzťahu;
d)
vykonávanie priebežného monitorovania obchodného vzťahu vrátane preskúmania transakcií vykonaných v priebehu trvania tohto vzťahu, aby sa zabezpečilo, že vykonávané transakcie sú v súlade s poznatkami povinného subjektu o klientovi, obchodnom a rizikovom profile vrátane, ak je to potrebné, zdroja finančných prostriedkov a zabezpečenia aktualizácie dokumentov, údajov alebo informácií, ktoré majú k dispozícii“.
4.
V článku 14 ods. 5 smernice 2015/849 sa v znení podľa smernice 2018/843 stanovuje, že „členské štáty vyžadujú, aby povinné subjekty uplatňovali opatrenia povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi nielen v prípade všetkých nových klientov, ale vo vhodnom čase aj na existujúcich klientov na základe hodnotenia rizík, alebo keď sa u klienta zmenia dôležité okolnosti, alebo ak má povinný subjekt počas príslušného kalendárneho roka akúkoľvek zákonnú povinnosť klienta kontaktovať na účely preskúmania akýchkoľvek relevantných informácií týkajúcich sa konečného užívateľa či užívateľov výhod alebo má povinný subjekt túto povinnosť podľa smernice Rady 2011/16/EÚ“.
5.
V článku 18 ods. 1 a 3 smernice 2015/849 sa v znení podľa smernice 2018/843 uvádza:
„1.   V prípadoch uvedených v článkoch 18a až 24, ako aj v iných prípadoch s vyššími rizikami, ktoré identifikovali členské štáty alebo povinné subjekty, členské štáty vyžadujú, aby povinné subjekty uplatňovali opatrenia zvýšenej povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi s cieľom primerane riadiť a zmierňovať tieto riziká. …
3.   Pri hodnotení rizík prania špinavých peňazí a financovania terorizmu zohľadnia členské štáty a povinné subjekty aspoň faktory situácií s možným vyšším rizikom stanovené v prílohe III.“
6.
Podľa článku 60 ods. 1 prvého pododseku a článku 60 ods. 2 smernice 2015/849:
„1.   Členské štáty zabezpečia, aby rozhodnutie, ktorým sa ukladá správna sankcia alebo opatrenie za porušenie vnútroštátnych ustanovení transponujúcich túto smernicu, voči ktorému nebolo podané odvolanie, zverejnili príslušné orgány na svojich oficiálnych webových stránkach bezodkladne po tom, ako bola osoba, ktorej sa sankcia udelila, informovaná o uvedenom rozhodnutí. Zverejnenie zahŕňa aspoň informácie o type a povahe porušenia, ako aj o totožnosti zodpovednej osoby. …
2.   Ak členské štáty umožňujú zverejnenie rozhodnutí, voči ktorým bolo podané odvolanie, príslušné orgány bezodkladne zverejnia na svojich oficiálnych webových stránkach aj túto informáciu a všetky ďalšie informácie o výsledku takéhoto odvolania….“
7.
V prílohe III bode 3 písm. b) smernice 2015/849 sa stanovuje, že „informatívny zoznam faktorov a druhov dôkazov o potenciálne vyššom riziku uvedenom v článku 18 ods. 3“ zahŕňa medzi „rizikové faktory z geografického hľadiska“ aj „krajiny určené na základe dôveryhodných zdrojov ako krajiny s významnou mierou korupcie alebo inej trestnej činnosti“.
B. Lotyšské právo
8.
Smernica 2015/849 bola do lotyšského práva prebratá prostredníctvom Noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma un proliferācijas finansēšanas novēršanas likums (zákon o predchádzaní praniu špinavých peňazí, financovaniu terorizmu a šíreniu zbraní hromadného ničenia) zo 17. júla 2008 (
3
) (ďalej len „lotyšský zákon proti praniu špinavých peňazí“).
II. Skutkový stav, konanie vo veci samej a prejudiciálne otázky
9.
Žalobkyňa vo veci samej, SIA „Rodl & Partner“ (ďalej len „Rodl & Partner“), je obchodná spoločnosť registrovaná v Lotyšsku, ktorej podnikateľská činnosť pozostáva okrem iného z poskytovania služieb účtovníctva, auditu a daňového poradenstva. Podľa smernice 2015/849 má postavenie povinného subjektu.
10.
V období od 3. apríla 2019 do 6. júna 2019 vykonali zamestnanci Noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas dienests (Úrad boja proti praniu špinavých peňazí, Lotyšsko) pôsobiaceho v rámci Valsts ieņēmumu dienests (Štátna daňová správa, Lotyšsko, ďalej len „VID“) v spoločnosti Rodl & Partner niekoľko kontrol. V rámci týchto kontrol VID okrem iného zistila, že Rodl & Partner ako povinný subjekt nevykonala a nezdokumentovala hodnotenie rizík prania špinavých peňazí a financovania terorizmu v súlade s lotyšským zákonom proti praniu špinavých peňazí v prípade dvoch svojich klientov: nadácie It izglītības fonds (ďalej len „nadácia“) a spoločnosti SIA RBA Consulting (ďalej len „RBA Consulting“).
11.
Prvý klient, čiže nadácia, má sídlo v Lotyšsku a jej cieľom je propagovať sektor informačných technológií medzi študentmi. Táto nadácia je klientom spoločnosti Rodl & Partner od 25. októbra 2016. Príslušný identifikačný dokument podpísal 7. marca 2017 VR, štátny príslušník Ruskej federácie s povolením na pobyt v Lotyšsku, ktorý nadáciu vedie ako zamestnanec. Ako konečný užívateľ výhod nadácie sa v uvedenom identifikačnom dokumente uvádza lotyšská spoločnosť ako celok.
12.
Rodl & Partner dospela k záveru, že riziko tohto klienta z hľadiska prania špinavých peňazí a financovania terorizmu sa malo vyhodnotiť ako nízke. Naproti tomu zo správy z 22. júna 2018 zverejnenej na webovej stránke uvedeného útvaru VID, ako aj z medzinárodnej praxe podľa tvrdenia daňovej správy vyplýva, že využitie mimovládnych organizácií (ďalej len „MVO“) patrí medzi hlavné hrozby financovania terorizmu. Rodl & Partner bola z tohto dôvodu podľa názoru VID povinná vykonať dôkladný monitoring klienta, a to aj s prihliadnutím na jeho prepojenie s treťou krajinou s vysokým rizikom korupcie, t. j. s Ruskou federáciou.
13.
Druhý klient, RBA Consulting, je obchodná spoločnosť so sídlom v Lotyšsku, ktorej podnikateľská činnosť pozostáva z poskytovania služieb pre styk s verejnosťou a mediálnych služieb. Jediným spoločníkom a konečným užívateľom výhod tejto spoločnosti je štátny príslušník Lotyšska. Predmetná spoločnosť je klientom spoločnosti Rodl & Partner od 28. decembra 2017. Aj v súvislosti s týmto klientom Rodl & Partner usúdila, že jeho rizikový profil bolo potrebné vyhodnotiť ako nízky.
14.
Naopak po analýze výpisov z bežného účtu uvedenej spoločnosti VID zistila, že spoločnosť bola príjemcom mesačných platieb vo výške 25000 eur od spoločnosti Nord Stream 2 AG, dcérskej spoločnosti ruskej spoločnosti Gazprom. Ďalej vyplynulo, že uvedené faktúry boli vystavené na základe zmluvy uzatvorenej 1. januára 2018 medzi spoločnosťou RBA Consulting a spoločnosťou Nord Stream 2 AG. Rodl & Partner na základe výzvy VID na predloženie kópie predmetnej zmluvy tento dokument neposkytla, pričom uviedla, že originál zmluvy preskúmala na mieste v priestoroch klienta. Za týchto okolností VID dospela k záveru, že Rodl & Partner pri monitorovaní svojho obchodného vzťahu s uvedeným klientom nevenovala dostatočnú pozornosť transakciám, ktoré RBA Consulting uskutočňovala so spoločnosťou Nord Stream 2 AG, ktorá patrí subjektu so sídlom v tretej krajine s vysokým rizikom korupcie.
15.
Rozhodnutím z 11. júla 2019 uložila VID spoločnosti Rodl & Partner sankciu vo výške 3000 eur za porušenie povinností stanovených v lotyšskom zákone proti praniu špinavých peňazí. Na základe tohto rozhodnutia VID uverejnila 11. augusta 2019 na svojej webovej stránke informácie o nezákonnom konaní, ktorého sa dopustila Rodl & Partner. Rozhodnutie o uložení sankcie potvrdil svojím rozhodnutím z 13. novembra 2019 generálny riaditeľ VID. Rodl & Partner sa obrátila na vnútroštátny súd s návrhom na zrušenie tohto rozhodnutia a tiež uloženie povinnosti odstrániť informácie o sankciách uložených dotknutej spoločnosti zverejnené na internete.
16.
Vnútroštátny súd predovšetkým poznamenáva, že ani zo smernice 2015/849, ani z lotyšského zákona proti praniu špinavých peňazí nevyplýva, že MVO by mala iba z dôvodu svojej právnej formy predstavovať vyššie riziko, ktoré má len z tohto dôvodu podliehať zvýšenej povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi. Vnútroštátny súd uvádza, že Rodl & Partner namietala, že v prípade, ak by VID dospela k záveru, podľa ktorého má povinný subjekt uplatniť zvýšenú povinnú starostlivosť zakaždým, keď má jej klient právnu formu MVO alebo jeden z jeho zamestnancov je štátnym príslušníkom tretej krajiny s vysokým rizikom korupcie, vznikla by otázka, či takáto požiadavka nie je neprimeraná a nemal by ju stanovovať zákon.
17.
Vnútroštátny súd ďalej konštatuje, že Ruská federácia nie je zahrnutá do zoznamu vysokorizikových krajín, ktorý zverejnila Financial Action Task Force (Finančná akčná skupina, FATF), ani do zoznamu Komisie týkajúceho sa vysokorizikových tretích krajín. Podľa názoru tohto súdu možno uvedenú krajinu považovať za krajinu s významnou mierou korupcie v zmysle prílohy III bodu 3 písm. b) smernice 2015/849. (
4
) Poznamenáva však, že ani ustanovenia smernice 2015/849, ani ustanovenia lotyšského zákona proti praniu špinavých peňazí priamo nevyžadujú, aby sa na klienta uplatňovala zvýšená povinná starostlivosť v prípade, že štátny príslušník Ruskej federácie je len zamestnancom klienta. Za týchto okolností existujú podľa názoru súdu pochybnosti o výklade článku 18 ods. 1 a 3 v spojení s prílohou III bodom 3 písm. b) smernice 2015/849.
18.
Po druhé, pokiaľ by sa tieto ustanovenia mali vykladať v zmysle existencie automatickej povinnosti uplatniť zvýšenú povinnú starostlivosť vo vzťahu ku klientovi v prípade možného konštatovania rizika súvisiaceho s právnou formou klienta (MVO) a rizika v dôsledku skutočnosti, že osoba splnomocnená klientom a zamestnanec klienta je štátnym príslušníkom tretej krajiny s vysokým rizikom korupcie, bolo by potrebné posúdiť, či je takýto výklad v súlade so zásadou proporcionality zakotvenou v článku 5 ZEÚ.
19.
Po tretie má vnútroštátny súd pochybnosti, pokiaľ ide o otázku, či VID v prejednávanej veci neprekročila rámec stanovený príslušnou právnou úpravou, tým, že vychádzala z predpokladu, podľa ktorého skutočnosť, že RBA Consulting je obchodným partnerom dcérskej spoločnosti ruskej spoločnosti, predstavuje sama osebe v súvislosti s daným klientom faktor zvyšujúci riziko. Takáto domnienka totiž nevyplýva z ustanovení lotyšského zákona proti praniu špinavých peňazí ani zo smernice 2015/849.
20.
Po štvrté má vnútroštátny súd pochybnosti, pokiaľ ide o otázku, či VID neprekročila právomoci, ktoré jej priznáva príslušná právna úprava, keď žiadala o predloženie kópie zmluvy uzatvorenej medzi RBA Consulting a Nord Stream 2 AG. Uvedený súd si preto kladie otázku, či sa má článok 13 ods. 1 písm. c) a d) smernice 2015/849 vykladať tak, že vyžaduje predloženie kópie zmluvy uzatvorenej medi klientom a treťou stranou.
21.
Po piate podľa názoru vnútroštátneho súdu je s ohľadom na okolnosti prípadu v prejednávanej veci potrebné vysvetliť, či sa má článok 14 ods. 5 smernice 2015/849 vykladať v tom zmysle, že stanovuje – a ak áno, či je takéto ustanovenie odôvodnené a primerané – že povinný subjekt musí voči existujúcemu klientovi uplatniť opatrenia zvýšenej povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi aj v situácii, v ktorej nedošlo k podstatnej zmene okolností klienta, a či sa táto povinnosť uplatňuje iba vo vzťahu ku klientom, v súvislosti s ktorými sa zistila vysoká miera rizika.
22.
Napokon po šieste vnútroštátny súd konštatuje, že niektoré z informácií o nezákonnom konaní spoločnosti Rodl & Partner, ktoré VID zverejnila na svojej webovej stránke, sú nepresné. Z tohto dôvodu si kladie otázku týkajúcu sa výkladu článku 60 ods. 1 a 2 smernice 2015/849.
23.
Za uvedených okolností vnútroštátny súd rozhodol prerušiť konanie a položiť vnútroštátnemu súdu tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Má sa článok 18 ods. 1 a 3 smernice 2015/849 v spojení s prílohou III bodom 3 písm. b) tejto smernice vykladať v tom zmysle, že uvedené ustanovenia (i) automaticky vyžadujú od poskytovateľa externých služieb účtovníctva, aby prijal opatrenia zvýšenej povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi z dôvodu, že klientom je mimovládna organizácia, a že osoba splnomocnená a zamestnaná klientom je štátny príslušník tretej krajiny s vysokým rizikom korupcie, v tomto prípade Ruskej federácie, s povolením na pobyt v Lotyšsku, a (ii) automaticky vyžadujú, aby sa na uvedeného klienta vzťahovala vyššia miera rizika?
2.
V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku, možno považovať uvedený výklad článku 18 ods. 1 a 3 smernice 2015/849 za primeraný, a teda v súlade s článkom 5 ods. 4 prvým pododsekom Zmluvy o Európskej únii?
3.
Má sa článok 18 smernice 2015/849 v spojení s prílohou III bodom 3 písm. b) tejto smernice vykladať v tom zmysle, že stanovuje automatickú povinnosť prijať opatrenia zvýšenej povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi vo všetkých prípadoch, keď je obchodný partner klienta, ale nie samotný klient, nejakým spôsobom prepojený s treťou krajinou s vysokou mierou korupcie, v tomto prípade s Ruskou federáciou?
4.
Má sa článok 13 ods. 1 písm. c) a d) smernice 2015/849 vykladať v tom zmysle, že tieto ustanovenia stanovujú, že povinný subjekt musí pri prijímaní opatrení povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi získať od klienta kópiu zmluvy uzatvorenej medzi uvedeným klientom a treťou stranou, a preto sa preskúmanie tejto zmluvy na mieste považuje za nedostatočné?
5.
Má sa článok 14 ods. 5 smernice 2015/849 vykladať v tom zmysle, že povinný subjekt musí uplatňovať opatrenia povinnej starostlivosti vo vzťahu k existujúcim obchodným klientom aj v prípade, keď nemožno zistiť významné zmeny v okolnostiach klienta, a keď lehota stanovená príslušným orgánom členských štátov na prijatie nových monitorovacích opatrení neuplynula, pričom uvedená povinnosť sa uplatňuje len vo vzťahu ku klientom, ktorí sú vysoko rizikoví?
6.
Má sa článok 60 ods. 1 a 2 smernice 2015/849 vykladať v tom zmysle, že pri zverejnení informácií o rozhodnutí, ktorým sa ukladá správna sankcia alebo opatrenie za porušenie vnútroštátnych ustanovení preberajúcich uvedenú smernicu, má príslušný orgán povinnosť zabezpečiť presný súlad zverejnených informácií s informáciami uvedenými v rozhodnutí?“
III. Právna analýza
24.
Šesť prejudiciálnych otázok položených vnútroštátnym súdom v prejednávanej veci sa týka výkladu a platnosti viacerých základných ustanovení smernice 2015/849. Pred ich zodpovedaním považujem za vhodné zaoberať sa na úvod otázkou znenia smernice 2015/849 vzťahujúcej sa na danú vec z hľadiska časovej pôsobnosti, ako aj otázkou týkajúcou sa režimu prechádzania využívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí alebo financovania terorizmu.
A. Úvodné poznámky
1.
O znení smernice 2015/849 uplatniteľnom z hľadiska časovej pôsobnosti
25.
Zo spisu vyplýva, že Rodl & Partner vykonala analýzu rizík 1. septembra 2017 v súvislosti s nadáciou a 8. februára 2018 v súvislosti so spoločnosťou RBA Consulting. VID realizovala príslušné kontroly v období od 3. apríla 2019 do 6. júna 2019, pričom napadnuté rozhodnutie prijala 13. novembra 2019. Smernica 2018/843, ktorou sa zmenila smernica 2015/849, nadobudla účinnosť 9. júla 2018. Podľa jej článku 4 ods. 1 mali členské štáty povinnosť prebrať túto smernicu do 10. januára 2020.
26.
Z vyššie uvedeného je zrejmé, že hodnotenie rizík, z ktorého vychádzala Rodl & Partner pri identifikácii miery rizika, a následné opatrenia povinnej starostlivosti vo vzťahu k jej dvom klientom predchádzali nadobudnutiu účinnosti pozmeňujúcej smernice z roku 2018. Naopak, VID vykonala príslušné kontroly po nadobudnutí účinnosti uvedenej smernice, v každom prípade pred uplynutím lehoty na jej prebratie.
27.
Za týchto okolností súhlasím s tvrdením, ktoré na pojednávaní uviedla Komisia a podľa ktorého, ako sa uvádza v bode 63 nižšie, je hodnotenie rizík a následné uplatňovanie opatrení povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi zodpovedajúcich identifikovanej miere rizika v rámci režimu prechádzania praniu špinavých peňazí a financovania terorizmu nepretržitým procesom. Z uvedeného podľa môjho názoru vyplýva, že na rozdiel od toho, čo vnútroštátny súd podľa všetkého navrhuje vo svojej odpovedi na otázky Súdneho dvora, nemožno vychádzať z predpokladu, že zákonnosť hodnotenia rizík vykonaného povinným subjektom sa má skúmať nevyhnutne na základe právnej úpravy vzťahujúcej sa na čas vykonania pôvodného hodnotenia. V rámci systému smernice 2015/849 má hodnotenie rizík v skutočnosti dynamický charakter, pričom povinné subjekty majú povinnosť hodnotenie rizík neustále aktualizovať. (
5
) Z tohto dôvodu je potrebné, aby hodnotenie rizík vykonávané povinným subjektom v súvislosti s konkrétnym klientom – vzhľadom na ktorého je opodstatnené prijatie určitého stupňa opatrení povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi – zodpovedalo právnej úprave vzťahujúcej sa na čas vykonania kontroly príslušnými orgánmi. Povinný subjekt nemôže odôvodniť nesúlad svojej analýzy rizík a následne uplatnených opatrení povinnej starostlivosti odvolaním sa na skutočnosť, že jeho pôvodná analýza sa riadila odlišnou právnou úpravou.
28.
Z týchto úvah podľa môjho názoru vyplýva, že na skutkový stav v prejednávanej veci sa vzťahuje znenie smernice účinné v čase realizácie kontrol VID, čiže znenie zmenené smernicou 2018/843.
29.
S ohľadom na uvedené treba rovnako uviesť, že smernice sú určené členským štátom. (
6
) Povinnosti uložené povinným osobám vyplývajú v zásade zo zákona, ktorým sa preberá samotná smernica. V čase, keď VID vykonávala kontroly, ktoré viedli k vydaniu napadnutého rozhodnutia, ešte neuplynula lehota na prebratie smernice 2018/843. Zo spisu nie je jasné, či pri realizácii týchto kontrol už došlo k novelizácii lotyšského zákona proti praniu špinavých peňazí s cieľom prebrať zmeny zavedené uvedenou smernicou. V každom prípade Rodl & Partner mala povinnosti stanovené v takom znení lotyšského zákona proti praniu špinavých peňazí, ktoré bolo účinné v čase vykonania kontrol, t. j. v znení, ktoré cituje vnútroštátny súd v návrhu na začatie prejudiciálneho konania. (
7
)
30.
Domnievam sa však, že zmeny smernice 2015/849 vykonané smernicou 2018/843, uvedené v prejudiciálnych otázkach položených vnútroštátnym súdom, nemajú podstatný vplyv na odpovede na tieto otázky. (
8
) Okrem toho poznamenávam, že uvedené otázky sa netýkajú problematiky nezlučiteľnosti vnútroštátnej právnej úpravy s ustanoveniami smernice 2015/849.
2.
O režime predchádzania využívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí alebo financovania terorizmu podľa smernice 2015/849
a)
Režim predchádzania podľa prístupu založeného na hodnotení rizík
31.
Ako už Súdny dvor konštatoval, hlavným cieľom smernice 2015/849, ako vyplýva z článku 1 tejto smernice v zmysle jej odôvodnenia 1, je predchádzať využívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí a financovania terorizmu, aby sa zabránilo tomu, že toky peňazí pochádzajúcich z nezákonnej činnosti by mohli narušiť integritu, stabilitu a povesť finančného sektora a ohroziť vnútorný trh Únie, ako aj medzinárodný rozvoj. (
9
) Táto smernica bola prijatá v medzinárodnom kontexte s cieľom uplatniť a stanoviť záväzný charakter odporúčaní FATF v rámci Únie. (
10
)
32.
Ustanovenia smernice 2015/849 majú preto predovšetkým preventívny charakter, keďže sa v súlade s prístupom založeným na hodnotení rizík zameriavajú na stanovenie súboru odrádzajúcich opatrení na účinný boj proti praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu, ako aj na zachovanie stability a integrity finančného systému. (
11
)
33.
Ako vyplýva z odôvodnení 22 a 23 smernice 2015/849, uvedený holistický prístup založený na hodnotení rizík (
12
) predstavuje pre členské štáty a pre Úniu nutnosť, aby mohli identifikovať, pochopiť a zmierniť riziká prania špinavých peňazí a financovania terorizmu, ktorým čelia. Prístup založený na hodnotení rizík predpokladá hodnotenie týchto rizík, ktoré sa v režime podľa smernice 2015/849 (
13
) vykonáva na troch úrovniach: na úrovni Únie Komisiou (článok 6) (
14
), na úrovni jednotlivých členských štátov (článok 7) a na úrovni povinných subjektov (článok 8).
34.
Konkrétne podľa článku 7 smernice 2015/849 je každý členský štát povinný prijať vhodné opatrenia na identifikáciu, hodnotenie, pochopenie a zmiernenie rizík prania špinavých peňazí a financovania terorizmu, ktoré sa ho týkajú, a tiež toto hodnotenie rizík neustále aktualizovať.
35.
Podľa článku 8 uvedenej smernice majú povinné subjekty, primerane ku svojej povahe a veľkosti, povinnosť prijať potrebné kroky na identifikáciu a hodnotenie rizík prania špinavých peňazí a financovania terorizmu, pričom zároveň zohľadnia rizikové faktory, okrem iného vrátane tých, ktoré súvisia s ich klientmi, krajinami alebo geografickými oblasťami.
36.
Uvedené hodnotenie rizík predstavuje predpoklad prijatia vhodných preventívnych opatrení – čiže opatrení povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi – ktorých cieľom je predísť alebo aspoň v čo najväčšej miere zabrániť praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu. (
15
) Pri neexistencii hodnotenia rizík totiž nie je možné, aby sa dotknutý členský štát a prípadne zainteresovaná strana v konkrétnom prípade rozhodli, ktoré opatrenia majú uplatniť. (
16
)
37.
Napokon povaha samotného rizika je premenlivá a premenné samotné alebo ich kombinácie môžu zvýšiť alebo znížiť možné riziko, ktoré predstavujú, a tak ovplyvňovať primeranú úroveň preventívnych opatrení. (
17
) Preto existuje vzájomný vzťah medzi hodnotením rizík a opatreniami povinnej starostlivosti, a to v tom zmysle, že úroveň povinnej starostlivosti závisí od vyššej či nižšej miery rizika. (
18
) V tejto súvislosti Súdny dvor jednoznačne konštatoval, že opatrenia povinnej starostlivosti musia predstavovať konkrétnu súvislosť s rizikom prania špinavých peňazí a financovania terorizmu a musia byť k tomuto riziku primerané. (
19
)
38.
V tomto kontexte smernica 2015/849 rozlišuje tri druhy opatrení povinnej starostlivosti, ktorých uplatnenie sa môže od povinných subjektov vyžadovať vo vzťahu k ich klientom, a to v závislosti od identifikovanej miery rizika: opatrenia bežnej povinnej starostlivosti, opatrenia zjednodušenej povinnej starostlivosti a opatrenia zvýšenej povinnej starostlivosti. (
20
)
39.
Pokiaľ ide o opatrenia bežnej
povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi, konkrétne ich upravujú články 13 a 14 smernice 2015/849. V zmysle článku 13 ods. 1 smernice tieto opatrenia zahŕňajú identifikáciu klienta [písmeno a)] a konečného užívateľa výhod [písmeno b)], posúdenie a v prípade potreby získanie informácií o účele a plánovanej povahe obchodného vzťahu [písmeno c)] a vykonávanie priebežného monitorovania obchodného vzťahu [písmeno d)]. Podľa odseku 2 rovnakého článku môžu povinné subjekty stanoviť rozsah týchto opatrení na základe hodnotenia rizík.
40.
Pokiaľ ide o opatrenia zjednodušenej povinnej starostlivosti, z článku 15 ods. 1 a 2 smernice 2015/849 vyplýva, že ak členský štát alebo povinný subjekt určí oblasti s nižším rizikom, alebo povinný subjekt sa uistí, že obchodný vzťah alebo transakcia predstavujú riziko nižšieho stupňa, povinným subjektom možno povoliť, aby uplatňovali opatrenia zjednodušenej povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi.
41.
Napokon, pokiaľ ide o opatrenia zvýšenej povinnej starostlivosti, z článku 18 ods. 1 smernice 2015/849 vyplýva, že v prípadoch uvedených v článkoch 18a až 24, ako aj v iných prípadoch s vyššími rizikami, ktoré identifikovali členské štáty alebo povinné subjekty, povinné subjekty uplatnia opatrenia zvýšenej povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi s cieľom primerane riadiť a zmierňovať tieto riziká.
42.
Z uvedeného vyplýva, že s výnimkou špecifických prípadov uvedených v článkoch 18a až 24 smernice 2015/849 – v ktorých sa opatrenia zvýšenej povinnej starostlivosti uplatňujú automaticky – je predpokladom uplatnenia opatrení zvýšenej povinnej starostlivosti, v súlade s nevyhnutným vzájomným vzťahom medzi hodnotením miery rizika prania špinavých peňazí a financovania terorizmu a primeranosťou preventívnych opatrení, na ktorý sa odkazuje v bode 37 vyššie, identifikácia zvýšených rizík členským štátom alebo povinným subjektom. Presnejšie povedané opatrenia zvýšenej povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi, ktoré sa majú uplatniť, sa musia zakladať na posúdení existencie a stupňa rizika prania špinavých peňazí a financovania terorizmu. (
21
)
43.
Z ustanovení článku 18 ods. 1 v spojení s článkom 18 ods. 3 smernice 2015/849 v tejto súvislosti vyplýva, že na účely identifikácie prípadov s vyššími rizikami mimo prípadov uvedených v článkoch 18a až 24 tejto smernice členské štáty a povinné subjekty zohľadnia aspoň faktory situácií s možným vyšším rizikom stanovené v prílohe III uvedenej smernice. Táto príloha obsahuje neúplný výpočet faktorov a druhov údajov o možnej existencii takéhoto rizika.
b)
O úlohe členských štátov v rámci prístupu založeného na hodnotení rizík podľa smernice 2015/849
1) Široký priestor pre voľnú úvahu členských štátov
44.
Smernicou 2015/849 sa zavádza len minimálna harmonizácia v oblasti boja proti praniu špinavých peňazí (
22
). Ako vyplýva už z predchádzajúcich úvah, členským štátom ponecháva široký manévrovací priestor, jednak pokiaľ ide o určenie rizík prania špinavých peňazí a financovania terorizmu, jednak pokiaľ ide o vhodné opatrenia na predchádzanie a zabránenie týmto činnostiam alebo prinajmenšom ich obmedzenie.
45.
Smernica 2015/849 na jednej strane výslovne priznáva, že členské štáty môžu byť dotknuté v odlišnej miere rôznymi rizikami prania špinavých peňazí a financovania terorizmu. (
23
) Ako zdôraznila Komisia na pojednávaní a Lotyšská republika vo svojich pripomienkach, tieto odlišné riziká môžu závisieť od konkrétnej situácie každého členského štátu, pričom sa môžu líšiť v závislosti od množstva parametrov, ako je geografická poloha alebo ekonomická alebo sociálna situácia danej krajiny.
46.
Na druhej strane táto smernica ponecháva každému členskému štátu právomoc stanoviť úroveň ochrany, ktorú považuje za primeranú vo vzťahu k identifikovanej miere rizika prania špinavých peňazí a financovania terorizmu. (
24
)
47.
Takýto priestor pre voľnú úvahu, ktorý smernica 2015/849 priznáva členským štátom v súvislosti s úrovňou ochrany, sa týka jednak možnosti povoliť opatrenia zjednodušenej povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi v prípade zistenia nízkej miery rizika, jednak – mimo prípadov výslovne uvedených v článkoch 18a až 24 uvedenej smernice – požiadavky uplatňovať opatrenia zvýšenej povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi pri identifikácii vyššej miery rizika.
48.
Pokiaľ ide konkrétne o opatrenia zvýšenej povinnej starostlivosti, Súdny dvor už výslovne uznal, že členské štáty disponujú značnou mierou voľnej úvahy, pokiaľ ide o vhodný spôsob uplatnenia povinnosti stanoviť opatrenia zvýšenej povinnej starostlivosti a vymedzenia situácií, v ktorých existuje takéto vyššie riziko, ako aj vhodných opatrení povinnej starostlivosti. (
25
) Existencia takéhoto priestoru pre voľnú úvahu napokon výslovne vyplýva zo samotného znenia článku 18 ods. 1 smernice 2015/849. (
26
)
49.
Rovnako je potrebné konštatovať, že článok 5 smernice 2015/849 členským štátom výslovne umožňuje prijať alebo ponechať v účinnosti prísnejšie ustanovenia na predchádzanie praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu, a to v rámci práva Únie. (
27
) Súdny dvor vysvetlil, že „prísnejšie ustanovenia“ podľa uvedeného článku sa môžu týkať situácií, v prípade ktorých táto smernica stanovuje určitý druh povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi, ako aj iných situácií, o ktorých sa členské štáty domnievajú, že predstavujú riziko. (
28
) Okrem toho sa tento článok vzťahuje na všetky ustanovenia v oblasti upravenej smernicou 2015/849 s cieľom predchádzať praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu. (
29
)
50.
Zo všetkých vyššie uvedených úvah vyplýva, že smernica 2015/849 priznáva členským štátom široký manévrovací priestor, pričom členské štáty môžu buď stanoviť vyššiu úroveň ochrany, než akú zvolil normotvorca Únie, a v súlade s právomocou podľa uvedeného článku 5 povoliť alebo vyžadovať odlišné opatrenia povinnej starostlivosti voči klientovi, než sú opatrenia stanovené v tejto smernici, alebo v rámci miery voľnej úvahy, ktorú im priznáva uvedený článok 18, vymedziť ďalšie situácie predstavujúce vysoké riziko. Týmto spôsobom môžu členské štáty najmä stanoviť osobitné opatrenia, ktoré sa majú uplatniť v určitých konkrétnych situáciách, alebo priznať inštitúciám alebo osobám, na ktoré sa vzťahuje uvedená smernica, diskrečnú právomoc, aby na základe hodnotenia rizík uplatnili opatrenia, ktoré v konkrétnej situácii považujú za primerané danému riziku. (
30
)
2) Rozsah a vymedzenie širokého priestoru pre voľnú úvahu členských štátov
51.
Za uvedených okolností je v každom prípade potrebné objasniť, ako napokon vyplynulo z diskusie na pojednávaní, rozsah a hranice širokého priestoru pre voľnú úvahu, ktorý smernica 2015/849 priznáva členským štátom, a to s ohľadom na všeobecné zásady práva Únie. Text samotnej smernice, najmä článok 5, pripomína, že členské štáty sú v každom prípade povinné konať „v rámci práva Únie“.
52.
Konkrétne vo vzťahu ku všeobecnej zásade právnej istoty vzniká otázka týkajúca sa vhodného právneho základu na účely identifikácie – v rámci vymedzenom uvedenou smernicou – ďalších rizikových faktorov členskými štátmi, ktoré môžu odôvodniť alebo dokonca vyžadovať uplatnenie opatrení zvýšenej povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi.
53.
Treba totiž preskúmať, či je s ohľadom na všeobecnú zásadu právnej istoty nevyhnutné, aby sa všetky prvky, z ktorých pozostávajú rizikové faktory identifikované členským štátom, výslovne vymedzili v legislatívnom akte, napríklad pomocou explicitného uvedenia krajín alebo druhov organizácií znamenajúcich takú vyššiu mieru rizika, že odôvodňujú uplatnenie opatrení zvýšenej povinnej starostlivosti.
54.
V tejto súvislosti sa domnievam, že všeobecné určenie rizikových faktorov, ktoré môže mať potenciálny vplyv na subjektívne postavenia alebo dokonca na základné práva, v princípe musí v súlade so zásadami legality a právnej istoty, vychádzať z právnych aktov so silou zákona. V každom prípade zastávam tiež názor, že zákon by nemal a ani nemôže vyčerpávajúcim spôsobom upraviť všetky konkrétne rizikové faktory.
55.
S prihliadnutím na dynamický charakter hospodárskych vzťahov, ako aj trestnej činnosti je totiž podľa môjho názoru nemožné vopred taxatívne určiť všetky potenciálne faktory, ktoré môžu mať vplyv na hodnotenie rizík prania špinavých peňazí alebo financovania terorizmu. Ako sa výslovne uznáva v odôvodnení 30 smernice 2015/849, povaha rizika je premenlivá. Z tohto dôvodu je potrebné zaručiť systému určitý stupeň flexibility, na základe ktorého by bolo pri identifikácii uvedených faktorov možné dynamicky sa prispôsobiť, za každých okolností však v súlade so zásadou právnej istoty a pri rešpektovaní ochrany základných práv zaručených právom Únie.
56.
Právo Únie preto podľa môjho názoru nebráni tomu, aby sa v zákone uvádzali všeobecné kategórie rizík, ktoré sa v súlade s konkrétnymi ústavnými požiadavkami jednotlivých členských štátov špecifikujú v ďalších a následných aktoch, ktoré nemusia mať nutne legislatívnu povahu. (
31
) Tieto akty sa musia tiež náležitým spôsobom uverejniť, keďže je potrebné, aby sa s nimi mohla oboznámiť verejnosť, najmä povinné subjekty, ktoré majú na základe konkrétneho uplatnenia týchto kritérií vykonať hodnotenie rizík.
57.
Identifikácia uvedených rizikových prvkov, ako aj primeraných opatrení na zmiernenie takýchto rizík musí zodpovedať všeobecným zásadám práva Únie. Spomedzi týchto zásad treba uviesť zásadu proporcionality uvedenú v druhej prejudiciálnej otázke a zásadu nediskriminácie, konkrétne zakotvenú v článku 21 Charty základných práv, ktorou sa zakazuje akákoľvek diskriminácia z dôvodu, okrem iného, príslušnosti k národnostnej menšine. Využitie miery voľnej úvahy členskými štátmi, ktorú im priznáva smernica 2015/849, preto nesmie presiahnuť hranice toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľov predchádzania praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu a boja proti nim a nesmie viesť k diskriminácii.
c)
O úlohe povinných subjektov v rámci prístupu založeného na hodnotení rizík podľa smernice 2015/849
58.
Ako sa uvádza v bode 35 vyššie a ako vyplýva z článkov 8 a 11 až 18 smernice 2015/849, povinné subjekty zohrávajú v rámci režimu predchádzania praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu podľa prístupu založeného na hodnotení rizík, zavedeného touto smernicou, kľúčovú úlohu pri hodnotení rizík uvedených činností. Ako zdôraznila Komisia na pojednávaní, túto zásadnú úlohu vysvetľuje blízkosť povinných subjektov k vykonávaniu hospodárskej činnosti, čiže k potenciálne nezákonnej činnosti, čo tieto subjekty stavia do najvýhodnejšej pozície na odhaľovanie prípadných podozrivých transakcií.
59.
Z tohto hľadiska smernica 2015/849 stanovuje povinnosť uvedených subjektov prijímať potrebné kroky na identifikáciu a hodnotenie rizík prania špinavých peňazí a financovania terorizmu, a to pri zohľadnení relevantných rizikových faktorov, ako aj povinnosť uplatňovať primerané opatrenia povinnej starostlivosti.
60.
Hodnotenie rizík a následné uplatňovanie opatrení povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientom povinnými subjektmi zahŕňa rozhodovanie sa na základe vecných dôkazov s cieľom účinnejšie identifikovať riziká prania špinavých peňazí a financovania terorizmu. (
32
) Takéto hodnotenie sa vzťahuje na konkrétne situácie, a preto sa nemá vykonávať abstraktne. Podľa vyššie uvedeného holistického prístupu treba pri hodnotení prihliadať na všetky faktory, ktoré môžu mať vplyv na identifikáciu rizík.
61.
V tomto ohľade z článku 8 ods. 2 smernice 2015/849 výslovne vyplýva, že hodnotenia rizík vykonávané povinnými subjektmi sa povinne zaznamenávajú, aktualizujú a sprístupňujú relevantným príslušným orgánom a dotknutým samoregulačným orgánom.
62.
Požiadavka zaznamenať a preukázať príslušným orgánom hodnotenia vykonané povinnými subjektmi a z toho vyplývajúce rozhodnutia prijaté týmito subjektmi vo veci opatrení povinnej starostlivosti sa stanovuje aj v článku 13 ods. 4 smernice 2015/849. Podľa tohto ustanovenia majú byť povinné subjekty schopné preukázať príslušným orgánom alebo samoregulačným orgánom, že so zreteľom na zistené riziká prania špinavých peňazí a financovania terorizmu sú dané opatrenia vhodné. (
33
)
63.
Okrem toho je hodnotenie rizík dynamický a v primeranom rozsahu nepretržitý proces. Uvedené možno odvodiť jednak z povinnosti aktualizovať hodnotenia rizík, vyplývajúcej z vyššie uvedeného článku 8 ods. 2 smernice 2015/849, jednak z povinnosti stanovenej v článku 13 ods. 1 písm. d) smernice 2015/849 vykonávať priebežné hodnotenie obchodného vzťahu a zabezpečiť poznatky o rizikovom profile klienta, ako aj aktualizácie dokumentov, údajov alebo informácií, ktoré majú k dispozícii.
64.
Rovnako treba uviesť, že povinnosti uložené povinným subjektom nemôžu byť v súlade so zásadou proporcionality neprimerané. Takáto požiadavka sa jednoznačne stanovuje v článku 8 ods. 1 poslednej vete smernice 2015/849, podľa ktorej opatrenia uložené povinným subjektom na základe tejto smernice musia byť primerané ich povahe a veľkosti. Uvedená požiadavka vyplýva aj zo znenia odôvodnenia 2 predmetnej smernice, v ktorom sa zdôrazňuje požiadavka vyváženého prístupu a výslovne sa uvádza „potreba vytvoriť regulačné prostredie, ktoré umožňuje spoločnostiam rozvíjať vlastné podnikanie bez neprimeraných nákladov na dosiahnutie súladu s uvedenými aspektmi“.
65.
Z vyššie uvedeného je podľa môjho názoru zrejmé, že v rámci režimu predchádzania zavedeného smernicou 2015/849 má byť povinný subjekt schopný v prípade potreby preukázať príslušným orgánom jednak skutočnosť, že v rámci primeraných limitov a úmerne k svojej povahe a veľkosti vykonal čo najúplnejšiu analýzu rizík, pokiaľ ide o riziká prania špinavých peňazí a financovania terorizmu, a to pri zohľadnení všetkých relevantných faktorov a zdrojov, jednak skutočnosť, že v každom jednotlivom prípade uplatnil úroveň vhodných opatrení na monitorovanie klienta zodpovedajúcu identifikovanej miere rizika.
66.
Prejudiciálne otázky položené vnútroštátnym súdom je potrebné analyzovať na základe všetkých vyššie uvedených úvah.
B. O prvej a druhej prejudiciálnej otázke
67.
Prostredníctvom prvej prejudiciálnej otázky žiada vnútroštátny súd o rozhodnutie, či sa má článok 18 ods. 1 a 3 smernice 2015/849 v spojení s prílohou III bodom 3 písm. b) tejto smernice vykladať v tom zmysle, že uvedené ustanovenia automaticky vyžadujú od povinného subjektu, aby klienta považoval za vysokorizikového a z tohto dôvodu vo vzťahu k nemu prijal opatrenia zvýšenej povinnej starostlivosti, a to s prihliadnutím na skutočnosť, že týmto klientom je MVO, pričom splnomocnenou osobou a zamestnancom klienta je štátny príslušník tretej krajiny s vysokým rizikom korupcie.
68.
Prostredníctvom druhej prejudiciálnej otázky žiada vnútroštátny súd o rozhodnutie, či sú v prípade kladnej odpovede na prvú otázku takto vykladané vyššie uvedené ustanovenia v súlade so zásadou proporcionality podľa článku 5 ods. 4 prvého pododseku ZEÚ.
69.
Ako sa uvádza v bode 41 vyššie, podľa článku 18 ods. 1 smernice 2015/849 je opatrenia zvýšenej povinnej starostlivosti potrebné uplatniť v dvoch situáciách: jednak v prípadoch uvedených v článkoch 18a až 24 tejto smernice, jednak v iných prípadoch s vyššími rizikami, ktoré identifikovali členské štáty alebo povinné subjekty. Keďže z návrhu na začatie prejudiciálneho konania nie je jasné, či sa niektorý z prípadov uvedených v článkoch 18a až 24 smernice 2015/849 vzťahuje na situáciu v prejednávanej veci, je potrebné vychádzať z predpokladu, že prvá prejudiciálna otázka sa týka druhej uvedenej situácie.
70.
V tejto súvislosti z ustanovení článku 18 ods. 1 v spojení s odsekom 3 rovnakého článku smernice 2015/849 vyplýva, že na účely identifikácie prípadov s vyššími rizikami zohľadnia členské štáty a povinné subjekty aspoň faktory situácií s možným vyšším rizikom demonštratívne stanovené v prílohe III uvedenej smernice.
71.
Ako vyplýva z bodov 42 a 43 vyššie, prípadný záver o vysokorizikovom charaktere klienta a z toho vyplývajúce prijatie opatrení zvýšenej povinnej starostlivosti vo vzťahu k tomuto klientovi musí okrem prípadov uvedených v článkoch 18a až 24 smernice 2015/849 a pri uplatnení prístupu založeného na hodnotení rizík, ktorý je základom celého režimu predchádzania zavedeného uvedenou smernicou, vychádzať z podrobného hodnotenia rizík súvisiacich s daným klientom. Z bodu 60 vyššie ďalej vyplýva, že pri takomto hodnotení je potrebné zohľadniť všetky faktory, ktoré môžu mať vplyv na identifikáciu miery rizika dotknutého klienta.
72.
V dôsledku uvedeného platí, že záver o vysokorizikovom charaktere klienta a z toho vyplývajúce prijatie opatrení zvýšenej povinnej starostlivosti vo vzťahu k tomuto klientovi nie je mimo uvedených prípadov podľa článkov 18a až 24 smernice 2015/849 automatické. Naopak prijatie opatrení zvýšenej povinnej starostlivosti musí byť výsledkom individuálneho hodnotenia konkrétnych rizík týkajúcich sa daného klienta, ktoré vykonáva povinný subjekt na základe kritérií identifikovaných dotknutým členským štátom alebo samotným povinným subjektom vo vzťahu ku všetkým relevantným rizikovým faktorom.
73.
V prvej prejudiciálnej otázke vnútroštátny súd odkazuje na dva konkrétne rizikové faktory: jednak na skutočnosť, že klientom je MVO, jednak na fakt, že splnomocnenou osobou a zamestnancom klienta je štátny príslušník tretej krajiny s vysokým rizikom korupcie, konkrétne Ruská federácia.
74.
Pokiaľ ide o prvý z uvedených faktorov, vnútroštátny súd poukazuje na to, že ani zo smernice 2015/849, ani z lotyšského zákona proti praniu špinavých peňazí nevyplýva, že by MVO sama osebe, len z dôvodu svojej právnej formy, predstavovala prípad zvýšeného rizika.
75.
Ako vyplýva z bodu 44 a nasl. vyššie, členské štáty disponujú v rámci režimu zavedeného smernicou 2015/849 širokým priestorom pre voľnú úvahu, pokiaľ ide o určenie konkrétnych rizík prania špinavých peňazí a financovania terorizmu. Môžu preto identifikovať ďalšie situácie predstavujúce vyššie riziko. (
34
)
76.
V tejto súvislosti je potrebné poznamenať, že z § 6 ods. 12 bodu 1 lotyšského zákona proti praniu špinavých peňazí konkrétne vyplýva, že povinný subjekt musí pri hodnotení rizík prania špinavých peňazí a financovania terorizmu zohľadniť medzi okolnosťami, ktoré majú vplyv na riziká, riziko úzko
súvisiace s právnou formou klienta. S výhradou preskúmania vnútroštátnym súdom, ktorý má jediný právomoc uplatňovať vnútroštátne právo, sa preto zdá, že lotyšský zákon proti praniu špinavých peňazí výslovne uvádza právnu formu klienta ako rizikový faktor, na ktorý treba prihliadať pri analýze rizík vykonávanej povinným subjektom.
77.
Okrem toho lotyšská vláda vo svojich pripomienkach upozornila na to, že v správe z roku 2019 vyhotovenej Úradom proti praniu špinavých peňazí pôsobiacim v rámci VID (
35
) sa zdôraznilo, že MVO sú zvlášť zraniteľné, pokiaľ ide o pranie špinavých peňazí a financovanie terorizmu, najmä MVO, ktoré nie sú registrované ako organizácie pôsobiace vo verejnom záujme. Lotyšská vláda tiež odkázala na ďalšie zdroje informácií, ktoré sa konkrétne týkajú Lotyšska (
36
) a z ktorých vyplýva, že právna forma nadácie alebo MVO predstavuje prvok, ktorý treba v rámci hodnotenia rizík považovať za potenciálne vysokorizikový faktor.
78.
V tejto súvislosti som v bode 56 vyššie poznamenal, že právo Únie podľa môjho názoru nebráni tomu, aby sa v zákone uvádzali všeobecné kategórie rizík (ako napríklad právna forma klienta, pokiaľ ide o prejednávanú vec) a následne sa špecifikovali (v prejednávanej veci ide konkrétne o právnu formu MVO alebo nadácie) v ďalších a neskorších aktoch, ktoré nemusia mať nevyhnutne legislatívnu povahu. Je však úlohou vnútroštátneho súdu, aby konkrétne určil, či treba skutočnosť, že určitý klient má právnu formu nadácie alebo MVO, v lotyšskom právnom systéme skutočne považovať za potenciálne vysokorizikový faktor, ktorý musí povinný subjekt podľa vnútroštátneho práva zohľadniť pri analýze rizík, ktorú vo vzťahu ku svojmu klientovi vykonáva.
79.
V prípade kladnej odpovede bude potrebné dospieť k záveru, že hoci skutočnosť, že konkrétny klient má právnu formu MVO, neznamená automatické priradenie vysokorizikového profilu takémuto klientovi – s následným automatickým uplatnením opatrení zvýšenej povinnej starostlivosti – prípadné nezohľadnenie tejto skutočnosti predstavuje zanedbanie povinnosti pri hodnotení rizík prania špinavých peňazí a financovania terorizmu vykonávanom vo vzťahu ku klientovi. Okrem toho, ako vyplýva z bodov 61 a 62 vyššie, povinný subjekt musí byť schopný preukázať príslušným orgánom primeranosť svojej analýzy rizík, čiže skutočnosť, že v takejto analýze zohľadnil všetky relevantné faktory.
80.
Pokiaľ ide o druhý z faktorov uvedených v bode 73 vyššie – čiže fakt, že splnomocnená osoba a zamestnanec klienta je zamestnanec tretej krajiny s vysokým rizikom korupcie – treba poznamenať, že ako uviedol vnútroštátny súd, Ruská federácia nie je a v čase rozhodnom z hľadiska skutkového stavu ani nebola na zozname vysokorizikových krajín uverejnenom FATF (
37
) alebo na zozname vysokorizikových tretích krajín vyhotovenom Komisiou. (
38
)
81.
Z bodu 3 písm. b) prílohy III smernice 2015/849, na ktorý sa odkazuje v jej článku 18 ods. 3, však vyplýva, že rizikové geografické faktory s možným vyšším rizikom zahŕňajú faktor „krajiny určené na základe dôveryhodných zdrojov ako krajiny s významnou mierou korupcie alebo inej trestnej činnosti“.
82.
Okrem toho treba poznamenať, že podľa § 111 ods. 3 lotyšského zákona proti praniu špinavých peňazí musia povinné subjekty pri plnení povinností týkajúcich sa povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientom zohľadniť aspoň niektoré faktory zvyšujúce riziká, medzi ktorými sa v bode 2 písm. b) uvádza skutočnosť, že klient alebo jeho konečný užívateľ výhod má väzby na krajinu alebo územie s vysokým rizikom korupcie.
83.
Vnútroštátny súd v tejto súvislosti uvádza, že Ruskú federáciu možno považovať za krajinu alebo územie s vysokým rizikom korupcie. (
39
) Okrem toho lotyšská vláda na pojednávaní odkázala na pokyny a rôzne iné informačné materiály uverejnené na webovej stránke VID, v ktorých sa konkrétne upozorňuje na to, že existencia väzby na Ruskú federáciu sa v Lotyšsku prakticky považuje za faktor, ktorý môže zvýšiť riziká prania špinavých peňazí. V súlade s tvrdením uvedeným v bode 44 vyššie je okrem toho podľa všetkého opodstatnený predpoklad, že faktory súvisiace s geografickou polohou a hospodárskou a sociálnou situáciou Lotyšskej republiky môžu v rámci uplatnenia vyššie uvedenej miery voľnej úvahy, ktorú členským štátom priznáva smernica 2015/849, odôvodniť špecifický prístup tohto členského štátu k Ruskej federácii. S výhradou analýzy vnútroštátneho súdu, ktorý má ako jediný právomoc uplatňovať vnútroštátne právo, sa preto zdá, že existencia „väzby“ klienta alebo konečného užívateľa výhod na Ruskú federáciu sa podľa lotyšského práva považuje za potenciálny vysokorizikový faktor, ktorý musí povinný subjekt na základe vnútroštátneho práva zohľadniť pri analýze rizík, ktorú vykonáva v súvislosti so svojím klientom.
84.
V prípade kladnej odpovede je potrebné dospieť k záveru – podobne, ako v prípade záveru o faktore týkajúcom sa právnej formy MVO – že hoci skutočnosť, že klient má väzbu na Ruskú federáciu, nevedie automaticky k prideleniu vysokorizikového profilu takémuto klientovi – s následným automatickým uplatnením opatrení zvýšenej povinnej starostlivosti – ide o rizikový faktor, ktorý je nutne potrebné zohľadniť v rámci hodnotenia rizík klienta povinným subjektom. Prípadné nezohľadnenie tejto skutočnosti by aj v tomto prípade predstavovalo zanedbanie povinnosti pri hodnotení rizík prania špinavých peňazí a financovania terorizmu vykonávanom vo vzťahu ku klientovi.
85.
Bez toho, aby boli dotknuté posúdenia, ktoré má vykonať vnútroštátny súd podľa lotyšského práva, je však stále potrebné uviesť niekoľko úvah k pojmu „väzba“. Z hľadiska zabezpečenia súladu so zásadou proporcionality musí byť totiž takáto väzba v istej miere relevantná a musí sa nejakým spôsobom týkať rizika prania špinavých peňazí a financovania terorizmu.
86.
Za týchto okolností sa mi nezdá, že by skutočnosť, že bežný zamestnanec klienta je štátnym príslušníkom krajiny, pri ktorej hrozí riziko prania špinavých peňazí, predstavovala dostatočnú väzbu umožňujúcu dospieť k záveru o možnej existencii vysokorizikového faktora. Takýto prístup by mohol potenciálne viesť aj k diskriminácii, ktorá je v rozpore so zásadou nediskriminácie uvedenou v bode 57 vyššie. O odlišnú situáciu by mohlo ísť v prípade, že by sa takáto väzba naopak týkala napríklad konečného užívateľa výhod klienta alebo zamestnanca s úlohami, ktoré by mu umožňovali vykonávať činnosť, ktorá by potenciálne mohla súvisieť s praním špinavých peňazí.
87.
Návrh na začatie prejudiciálneho konania neposkytuje dostatočné informácie, najmä pokiaľ ide o funkciu, ktorú v nadácii zastáva VR, štátny príslušník Ruskej federácie, aby bolo možné zaujať stanovisko k tomuto aspektu. Nemôžem sa však zdržať konštatovania, že ako vyplýva z uvedeného návrhu, za konečného užívateľa výhod sa označuje lotyšská spoločnosť ako celok, čo je záver, ktorý je v zjavnom rozpore s pojmom konečný užívateľ výhod, použitým v smernici 2015/849. (
40
) Preskúmanie týchto skutočností prislúcha v každom prípade vnútroštátnemu súdu.
88.
Napokon s cieľom poskytnúť vnútroštátnemu súdu čo najúplnejšiu odpoveď považujem ďalej za potrebné v prvom rade uviesť, že ako vyplýva z bodov 61 a 62 vyššie a ako na pojednávaní poznamenala Komisia, je úlohou spoločnosti Rodl & Partner, aby preukázala, prečo so zreteľom na situáciu klienta a vzhľadom na existenciu konkrétnych faktorov naznačujúcich možné zvýšené riziko dospela k záveru, že predmetný klient predstavuje len nízke riziko a že z tohto dôvodu stačí uplatniť opatrenia zjednodušenej povinnej starostlivosti.
89.
Po druhé s ohľadom na spis sa zdá, že VID neuložila spoločnosti Rodl & Partner sankciu za neuplatnenie opatrení zvýšenej povinnej starostlivosti vo vzťahu k jej klientovi na základe vnútroštátnej praxe VID, v súlade s ktorou sa na klienta majú vzťahovať opatrenia zvýšenej povinnej starostlivosti uplatnené povinným subjektom vždy, keď má daný klient právnu formu MVO alebo jeden z jeho zamestnancov je štátnym príslušníkom tretej krajiny s vysokým rizikom korupcie. (
41
) Existenciu takejto praxe spochybňuje lotyšská vláda. Podľa spisu sa skôr zdá, že VID uložila spoločnosti Rodl & Partner sankciu za nedostatočnú analýzu rizík a za to, že v tejto analýze nezohľadnila faktory, ktoré by mohli potenciálne zmeniť hodnotenie rizík vo vzťahu k jej dvom klientom. Je zrejmé, že preskúmanie tohto aspektu je úlohou vnútroštátneho súdu.
90.
S ohľadom na vyššie uvedené skutočnosti navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na prvú prejudiciálnu otázku v súlade s návrhom uvedeným v bode 1 štvrtej časti týchto návrhov. Z tohto dôvodu sa domnievam, že na druhú otázku, položenú len pre prípad kladnej odpovede na prvú otázku, nie je potrebné odpovedať.
C. O tretej prejudiciálnej otázke
91.
Svojou treťou prejudiciálnou otázkou žiada vnútroštátny súd o rozhodnutie, či sa má článok 18 smernice 2015/849 v spojení s prílohou III bodom 3 písm. b) tejto smernice vykladať v tom zmysle, že stanovuje automatickú povinnosť prijať opatrenia zvýšenej povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi vo všetkých prípadoch, keď je obchodný partner klienta, ale nie samotný klient, nejakým spôsobom prepojený s treťou krajinou s vysokou mierou korupcie.
92.
Z úvah uvedených v súvislosti s prvou prejudiciálnou otázkou, konkrétne z bodov 69 až 72 vyššie, vyplýva, že záver o vysokorizikovom charaktere klienta a z toho vyplývajúce prijatie opatrení zvýšenej povinnej starostlivosti vo vzťahu k tomuto klientovi nie je mimo prípadov uvedených v článkoch 18a až 24 smernice 2015/849 automatické, ale musí byť výsledkom individuálneho hodnotenia konkrétneho rizika týkajúceho sa daného klienta, ktoré vykonáva povinný subjekt na základe kritérií identifikovaných dotknutým členským štátom alebo samotným povinným subjektom v súvislosti so všetkými relevantnými rizikovými faktormi.
93.
Z uvedených úvah, vzťahujúcich sa mutatis mutandis aj na túto prejudiciálnu otázku v súvislosti s prípadným automatickým uplatnením opatrení zvýšenej povinnej starostlivosti, je zrejmé, že aj odpoveď na tretiu prejudiciálnu otázku má byť podľa môjho názoru záporná.
94.
Napriek tomu je však na účely poskytnutia čo najúplnejšej odpovede vnútroštátnemu súdu potrebné dôkladnejšie preskúmať problematiku týkajúcu sa významu, aký majú v rámci režimu predchádzania praniu špinavých peňazí a financovania terorizmu podľa smernice 2015/849 situácie, v ktorých je obchodný partner klienta, nie však samotný klient, nejakým spôsobom prepojený s treťou krajinou s vysokým stupňom korupcie.
95.
Ako sa už zdôraznilo vyššie, v tejto súvislosti je potrebné uviesť, že v prílohe III smernice 2015/849 sa uvádzajú geografické faktory situácií s možným vysokým rizikom, ktoré zahŕňajú „krajiny určené na základe dôveryhodných zdrojov ako krajiny s významnou mierou korupcie alebo inej trestnej činnosti“. V tejto prílohe sa nijakým spôsobom nerozlišuje, či sa uvedené geografické faktory týkajú klienta alebo jeho obchodných partnerov. Z článku 8 ods. 1 smernice 2015/849 ďalej vyplýva, že pri hodnotení rizík vykonávanom povinnými subjektmi je potrebné prihliadať na rizikové faktory súvisiace nielen s klientmi, ale okrem iného aj s „transakciami“. Prístup, podľa ktorého sa analýza rizikových faktorov neobmedzuje na klienta ako osobu, ale aj na jeho obchodné transakcie, napokon potvrdzuje ustanovenie článku 13 ods. 1 písm. d) smernice 2015/849 týkajúce sa opatrení povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi. Podľa tohto ustanovenia sa totiž povinnosť vykonávať priebežné monitorovanie obchodného vzťahu týka aj obchodnej činnosti klienta.
96.
Ďalej, hlavný cieľ smernice 2015/849, ktorý sa pripomína v bode 31 vyššie, svedčí v prospech širokého výkladu pojmu geografické riziko zahŕňajúceho nielen pôvod klienta v „krajin[ách] určen[ých] na základe dôveryhodných zdrojov ako krajiny s významnou mierou korupcie alebo inej trestnej činnosti“, ale aj iné možné väzby s takouto krajinou, ako je obchodná činnosť alebo významné príjmy z podnikania súvisiace s danou krajinou. V tejto súvislosti poznamenávam, že z usmernenia FATF k prístupu založenému na hodnotení rizík pre poskytovateľov účtovných služieb (
42
) – ktoré môže byť relevantné na účely výkladu smernice 2015/849 (
43
) – vyplýva, že rizikovým faktorom, ktorý majú zohľadňovať osoby poskytujúce účtovné služby, je skutočnosť, že zdroj majetku („source of wealth“) klienta – vrátane príjmov z podnikania – pochádza z krajiny s vyšším rizikom. (
44
)
97.
V nadväznosti na uvedené treba uviesť, že ako sa už konštatovalo v bode 29 vyššie, povinnosti uložené povinným subjektom vyplývajú v zásade z vnútroštátneho zákona, ktorým sa smernica preberá, a nie priamo zo smernice 2015/849. Podľa § 111 ods. 3 lotyšského zákona proti praniu špinavých peňazí, citovaného v bode 82 vyššie, sa za rizikový faktor, ktorý sa má zohľadniť pri hodnotení rizík, považuje skutočnosť, že klient alebo jeho konečný užívateľ výhod má väzby na krajinu alebo územie s vysokou mierou korupcie. Na rozdiel od prílohy III smernice 2015/849 sa preto zdá, že uvedené ustanovenie obmedzuje význam geografického faktora z hľadiska osôb na samotného klienta alebo jeho konečného užívateľa výhod.
98.
Toto ustanovenie však treba vykladať v súlade so smernicou 2015/849, čo je úlohou vnútroštátneho súdu. V tejto súvislosti však poznamenávam, že z predchádzajúcich úvah vyplýva, že výklad zodpovedajúci uvedenej smernici vyžaduje vykladať predmetné ustanovenie v tom zmysle, že ako geografický rizikový faktor zahŕňa aj väzbu klienta na krajinu alebo územie s vysokým rizikom korupcie v súvislosti s príjmami klienta z podnikania, čiže s transakciami vykonávanými samotným klientom vo vzťahu k danej krajine, vrátane príjmov pochádzajúcich z podnikania s obchodnými partnermi prepojenými s treťou krajinou s vysokým rizikom korupcie.
99.
Potreba proporcionality, na ktorú som sa odvolal v bode 64 vyššie, vyžaduje, s ohľadom na uvedené, odkaz na výšku a význam transakcie alebo príjmov z podnikania súvisiacich s krajinou predstavujúcou vyššie riziko, čo nutne závisí od analýzy konkrétneho prípadu. Z uvedeného vyplýva, že nie každý príjem z podnikania s obchodnými partnermi prepojenými s treťou krajinou s vysokou mierou korupcie predstavuje rizikový faktor, ktorý sa má zohľadniť v rámci hodnotenia rizík klienta. Len významné obchodné transakcie a príjmy sú z tohto hľadiska relevantné a možno ich zohľadniť ako prvok predstavujúci väzbu s danou krajinou. Môže ísť napríklad o prípad klienta, ktorý získa časť svojich príjmov – ktorú možno vo vzťahu k jeho celkovému obratu považovať za podstatnú – od uvedeného obchodného partnera prepojeného s treťou krajinou s vysokým rizikom korupcie, alebo o prípad takých obchodných transakcií, ktoré určitým spôsobom vedú k závislosti klienta od predmetného obchodného partnera.
100.
V každom prípade prislúcha vnútroštátnemu súdu, aby konkrétne posúdil, či v prejednávanej veci nastali takéto skutočnosti, pokiaľ ide o vzťah medzi spoločnosťou RBA Consulting a jej obchodným partnerom s väzbou na tretiu krajinu s vysokou mierou korupcie, a či Rodl & Partner mala z tohto dôvodu zohľadniť predmetnú obchodnú transakciu pri hodnotení rizík svojho klienta. Úvahy uvedené v bodoch 88 a 89 vyššie sa v tomto ohľade vzťahujú mutatis mutandis aj na hodnotenie rizík týkajúce sa spoločnosti RBA Consulting.
101.
S ohľadom na všetky vyššie uvedené skutočnosti navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na tretiu prejudiciálnu otázku v súlade s návrhom uvedeným v bode 2 štvrtej časti týchto návrhov.
D. O štvrtej prejudiciálnej otázke
102.
Prostredníctvom štvrtej prejudiciálnej otázky žiada vnútroštátny súd o rozhodnutie, či sa má článok 13 ods. 1 písm. c) a d) smernice 2015/849 vykladať v tom zmysle, že tieto ustanovenia vyžadujú od povinného subjektu, aby pri prijímaní opatrení povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi získal od klienta kópiu zmluvy uzatvorenej medzi uvedeným klientom a treťou stranou, alebo či možno preskúmanie tejto zmluvy na mieste považovať za dostatočné.
103.
Štvrtá prejudiciálna otázka patrí, rovnako ako tretia otázka, do rámca výhrad, ktoré vzniesla VID voči posúdeniu spoločnosti Rodl & Partner týkajúcemu sa miery rizika jej druhého dotknutého klienta, t. j. spoločnosti RBA Consulting.
104.
Ako sa uvádza v bode 39 vyššie, v článku 13 ods. 1 smernice 2015/849 sa vymedzujú opatrenia (bežnej) povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi, ktoré musia povinné subjekty prijať v prípade identifikácie bežnej miery rizika. Ide aj o opatrenia podľa písmen c) a d) predmetného ustanovenia.
105.
Ako vyplýva z bodov 61 a 62 vyššie, ako aj z článku 8 ods. 2 a článku 13 ods. 4 smernice 2015/849, na ktoré sa v nich odkazuje, povinné subjekty musia rešpektovať dôkazné a dokumentačné požiadavky vo vzťahu k príslušným orgánom, a to jednak pokiaľ ide o hodnotenia rizík ich klientov, ktoré vykonali, jednak pokiaľ ide o vhodnosť opatrení povinnej starostlivosti, ktoré uplatňujú voči ich klientom, vo vzťahu k miere identifikovaného rizika. (
45
)
106.
Okrem toho sa v článku 40 ods. 1 písm. a) smernice 2015/849 uvedeným subjektom ukladá povinnosť uchovávať kópie dokumentov a informácií potrebných na splnenie požiadaviek týkajúcich sa povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi stanovených touto smernicou.
107.
Vyššie uvedené ustanovenia smernice 2015/849 však presne nevymedzujú spôsob, akým môžu povinné subjekty vyhovieť predmetným dôkazným a dokumentačným požiadavkám vo vzťahu k príslušným orgánom. V tomto kontexte sa otázka položená vnútroštátnym súdom týka práve takéhoto spôsobu.
108.
V tejto súvislosti sa domnievam, že počas takej kontroly, akú vykonala VID, má povinný subjekt, akým je Rodl & Partner, riadne zaznamenať a preukázať hodnotenie rizík, ktoré vykonal vo vzťahu k svojmu klientovi, skutočnosť, že pri tomto hodnotení zohľadnil všetky relevantné rizikové faktory, ako aj fakt, že vykonané hodnotenie náležitým spôsobom odôvodňuje záver týkajúci sa úrovne uplatnených opatrení povinnej starostlivosti vo vzťahu k danému klientovi.
109.
V prípade, že v rámci takéhoto hodnotenia rizík je potrebné zohľadniť obchodný vzťah alebo transakciu s partnerom, ktorý má väzbu na tretiu krajinu s vysokým rizikom korupcie, musí povinný subjekt poskytnúť príslušnému orgánu náležitú dokumentáciu, ktorou preukáže, že vykonal analýzu predmetnej transakcie alebo obchodného vzťahu a riadne ju zohľadnil pri vyvodzovaní záverov o miere rizika klienta.
110.
V každom prípade predpokladom dôkaznej a dokumentačnej povinnosti uloženej povinnému subjektu nie je za každých okolností nevyhnutne predloženie fyzickej kópie určitej zmluvy. Dôkaz možno v závislosti od prípadu poskytnúť inými spôsobmi, ktoré však musia byť na daný účel vhodné. To by sa mohlo uskutočniť napríklad, ako v podstate uviedla Komisia, predložením hodnotiacich správ týkajúcich sa zmluvy, ktoré obsahujú informácie potrebné na účinné posúdenie rizík spojených s dotknutým obchodným vzťahom a ktorými možno preukázať, že povinný subjekt skutočne podrobil predmetnú zmluvu analýze a zohľadnil ju pri svojom hodnotení rizík vo vzťahu k danému klientovi.
111.
Povinný subjekt však podľa môjho názoru nemôže odôvodniť nezohľadnenie takéhoto obchodného vzťahu pri analýze rizík vo vzťahu ku klientovi tým, že sa dovolá nemožnosti získať predmetnú zmluvu. Skutočnosť, že dôkazy a záznamy súvisiace s relevantným obchodným vzťahom v rámci analýzy rizík vo vzťahu k danému klientovi úplne chýbajú, predstavuje porušenie povinností uvedených v bode 105 vyššie. Konkrétne posúdenie, či takáto situácia nastala v prejednávanej veci, je jednoznačne úlohou vnútroštátneho súdu.
112.
S ohľadom na všetky vyššie uvedené skutočnosti navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na štvrtú prejudiciálnu otázku v súlade s návrhom uvedeným v bode 3 štvrtej časti týchto návrhov.
E. O piatej prejudiciálnej otázke
113.
Prostredníctvom svojej piatej prejudiciálnej otázky žiada vnútroštátny súd o rozhodnutie, či sa má článok 14 ods. 5 smernice 2015/849 vykladať v tom zmysle, že povinný subjekt musí uplatňovať opatrenia povinnej starostlivosti vo vzťahu k existujúcim obchodným klientom aj v prípade, keď nemožno zistiť významné zmeny v okolnostiach klienta a keď lehota stanovená príslušným orgánom členských štátov na prijatie nových monitorovacích opatrení neuplynula, a či sa táto povinnosť uplatňuje len vo vzťahu ku klientom, ktorí sú vysokorizikoví.
114.
Dôvodom položenia tejto otázky je skutočnosť, že VID v konaní vo veci samej zistila, že Rodl & Partner sa dopustila porušenia lotyšského zákona proti praniu špinavých peňazí, podľa ktorého povinný subjekt pravidelne, v každom prípade najmenej raz za 18 mesiacov, aktualizuje informácie týkajúce sa svojich klientov. (
46
) V čase, keď VID vykonávala kontrolu v spoločnosti Rodl & Partner, však RBA Consulting ešte nebola klientom uvedenej spoločnosti po dobu 18 mesiacov.
115.
V článku 14 ods. 5 smernice 2015/849 sa stanovuje, že povinné subjekty uplatňujú opatrenia povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi nielen v prípade všetkých nových klientov, ale vo vhodnom čase aj na existujúcich klientov na základe hodnotenia rizík, alebo keď sa u klienta zmenia dôležité okolnosti (alebo v iných prípadoch doplnených v rámci zmien zavedených smernicou 2018/843).
116.
V tejto súvislosti pripomínam, že na účely výkladu ustanovenia práva Únie treba zohľadniť nielen jeho znenie, ale aj jeho kontext a ciele sledované právnou úpravou, ktorej je súčasťou. (
47
)
117.
Z hľadiska doslovného výkladu z článku 14 ods. 5 smernice 2015/849 vyplýva, že povinné subjekty majú povinnosť uplatniť opatrenia povinnej starostlivosti vo vzťahu k existujúcemu klientovi „vo vhodnom čase“ a „na základe hodnotenia rizík“. Rovnako je zrejmé, že jeden, nie však jediný z prípadov, keď je to potrebné, nastáva, „keď sa u klienta zmenia dôležité okolnosti“. Smernica 2015/849 však neposkytuje vysvetlenie, pokiaľ ide o význam pojmu „vhodný čas“. Zo znenia tohto ustanovenia v každom prípade vyplýva, že povinný subjekt má uplatniť alebo aktualizovať opatrenia povinnej starostlivosti nielen vtedy, keď sa to zdá byť nevyhnutné, ale stačí, ak sa to zdá ako vhodné v súvislosti s hodnotením rizík prania špinavých peňazí spojených s klientom, ktoré závisí, ako sa už uviedlo, od analýzy všetkých relevantných faktorov. Z rovnakého, t. j. doslovného hľadiska treba tiež poznamenať, že predmetné ustanovenie neobmedzuje danú povinnosť len na vysokorizikových klientov.
118.
Takýto výklad predmetného ustanovenia potvrdzuje aj systematické hľadisko. Na jednej strane treba uviesť, že článok 14 ods. 5 smernice 2015/849 je v rámci smernice 2015/849 súčasťou oddielu 1, ktorý má názov „Všeobecné ustanovenia“, kapitoly II týkajúcej sa opatrení povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi. Z uvedeného vyplýva, že povinnosť, ktorú toto ustanovenie ukladá povinným subjektom, sa vzťahuje na všetkých klientov bez ohľadu na to, či predstavujú bežnú, nízku alebo vysokú mieru rizika.
119.
Na druhej strane, ako sa už uviedlo v bode 63 vyššie, hodnotenie rizík je v rámci režimu podľa smernice 2015/849 dynamický a v primeranom rozsahu nepretržitý proces. Povinné subjekty preto v zásade musia v primeranej miere neustále monitorovať činnosť svojich klientov. Dôsledkom uvedeného je, že ak sa dozvedia o skutočnostiach, ako sú obchodné transakcie, ktoré môžu mať potenciálny vplyv na hodnotenie rizík klienta, sú povinné na tieto skutočnosti prihliadnuť a v prípade potreby prehodnotiť analýzu rizík a eventuálne aj úroveň opatrení povinnej starostlivosti uplatnených vo vzťahu k danému klientovi.
120.
Napokon extenzívny výklad predmetného ustanovenia je v primeranej miere podľa môjho názoru v súlade s hlavným cieľom smernice 2015/849, uvedeným v bode 31 vyššie.
121.
Pokiaľ ide o prejednávanú vec, predovšetkým uvádzam, že ako zdôraznila lotyšská vláda a samotný vnútroštátny súd, lotyšské právo stanovuje povinnosť povinného subjektu pravidelne aktualizovať informácie týkajúce sa jeho klientov, lehota 18 mesiacov však predstavuje len maximálnu lehotu ma vykonanie takejto aktualizácie. Výklad predmetného ustanovenia zodpovedajúci článku 14 ods. 5 smernice 2015/849 podľa môjho názoru znamená, že ho nemožno chápať v tom zmysle, že povinná osoba nemá povinnosť prehodnotiť a prípadne zmeniť svoju analýzu rizík týkajúcu sa konkrétneho klienta – a následne v prípade potreby upraviť opatrenia, ktoré vo vzťahu k nemu uplatňuje – kedykoľvek získa vedomosť o skutočnostiach, ktoré môžu mať potenciálny vplyv na predmetné hodnotenie rizík.
122.
Prislúcha vnútroštátnemu súdu, aby preskúmal, či transakcie uskutočnené medzi spoločnosťou RBA Consulting a spoločnosťou s väzbou na krajinu s vysokým rizikom korupcie, o ktorých sa Rodl & Partner nepochybne dozvedela, predstavovali také transakcie, ktoré vedú v súvislosti s hodnotením rizík súvisiacim so spoločnosťou RBA Consulting – aj s ohľadom na tieto transakcie – k záveru, podľa ktorého bolo vhodné, aby Rodl & Partner aktualizovala predmetné hodnotenie a prípadne upravila opatrenia povinnej starostlivosti vo vzťahu ku svojmu klientovi, a to bez ohľadu na plynutie 18 mesačnej lehoty stanovenej podľa lotyšského práva.
123.
S ohľadom na všetky vyššie uvedené skutočnosti navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na piatu prejudiciálnu otázku v súlade s návrhom uvedeným v bode 4 štvrtej časti týchto návrhov.
F. O šiestej prejudiciálnej otázke
124.
Prostredníctvom svojej šiestej prejudiciálnej otázky žiada vnútroštátny súd o rozhodnutie, či sa má článok 60 ods. 1 a 2 smernice 2015/849 vykladať v tom zmysle, že pri zverejnení informácií o rozhodnutí, ktorým sa ukladá správna sankcia alebo opatrenie za porušenie vnútroštátnych ustanovení transponujúcich uvedenú smernicu, má príslušný orgán povinnosť zabezpečiť presný súlad zverejnených informácií s informáciami uvedenými v rozhodnutí.
125.
V tejto súvislosti je predovšetkým potrebné odmietnuť tvrdenia lotyšskej vlády, podľa ktorých je táto otázka hypotetická, a preto neprípustná. (
48
) V prvom rade totiž platí, že samotný fakt, že od Súdneho dvora sa žiada súčasne výklad odseku 1 aj odseku 2 článku 60 smernice 2015/849, ktoré spolu s ohľadom na znenie uvedeného odseku 2 súvisia, nezakladá hypotetický charakter tejto otázky. V druhom rade z návrhu na začatie prejudiciálneho konania výslovne vyplýva, že aj v čase prijatia predmetných rozhodnutí existovali v súvislosti so zverejnením napadnutého rozhodnutia nepresnosti.
126.
Zo znenia článku 60 ods. 2 z meritórneho hľadiska vyplýva, že zverejnenie na internete sa týka práve informácií uvedených v rozhodnutiach, ktoré sú predmetom opravného prostriedku. Tieto informácie preto musia zodpovedať informáciám, ktoré sú súčasťou uvedených rozhodnutí. Z tohto dôvodu navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na šiestu prejudiciálnu otázku v súlade s návrhom uvedeným v bode 5 štvrtej časti týchto návrhov.
IV. Návrh
127.
Na základe všetkých vyššie uvedených úvah navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na prejudiciálne otázky, ktoré podal Administratīvā rajona tiesa (Okresný správny súd, Lotyšsko), takto:
1.
Článok 18 ods. 1 a 3 smernice (EÚ) 2015/849 v spojení s prílohou III bodom 3 písm. b) tejto smernice sa má vykladať v tom zmysle, že uvedené ustanovenia od povinného subjektu automaticky nevyžadujú, aby považoval klienta za vysokorizikového a z tohto dôvodu voči nemu prijal opatrenia zvýšenej povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi z dôvodu, že takýmto klientom je mimovládna organizácia, a že osoba splnomocnená a zamestnaná klientom je štátny príslušník tretej krajiny s vysokým rizikom korupcie. V súlade s mierou voľnej úvahy, ktorú členským štátom priznáva smernica 2015/849, však členský štát môže v rámci svojho vnútroštátneho práva stanoviť, že uvedené okolnosti predstavujú vysokorizikové faktory, ktoré musí povinný subjekt zohľadniť pri analýze rizík, ktorú v súvislosti so svojím klientom povinne vykonáva.
2.
Článok 18 smernice 2015/849 v spojení s prílohou III bodom 3 písm. b) tejto smernice sa má vykladať v tom zmysle, že uvedené ustanovenia neukladajú automatickú povinnosť prijať opatrenia zvýšenej povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi vo všetkých prípadoch, keď je obchodný partner klienta, ale nie samotný klient, nejakým spôsobom prepojený s treťou krajinou s vysokou mierou korupcie. Skutočnosť, že klient získava podstatnú časť svojich príjmov alebo vykonáva významné obchodné transakcie v súvislosti s takouto krajinou, však predstavuje vysokorizikový faktor, ktorý musí povinný subjekt zohľadniť pri analýze rizík konkrétneho klienta.
3.
Článok 13 ods. 1 písm. c) a d) smernice 2015/849 sa má vykladať v tom zmysle, že od povinného subjektu nevyžaduje, aby pri prijímaní opatrení povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi získal od klienta kópiu zmluvy uzatvorenej medzi uvedeným klientom a treťou stranou. Povinnému subjektu sa však ukladá povinnosť poskytnúť v prípade potreby príslušnému orgánu náležitú dokumentáciu, ktorou preukáže, že predmetnú transakciu alebo obchodný vzťah podrobil analýze a riadne zohľadnil pri vyvodzovaní svojich záverov týkajúcich sa miery rizika klienta.
4.
Článok 14 ods. 5 smernice 2015/849 sa má vykladať v tom zmysle, že povinný subjekt musí v primeranom rozsahu nepretržite monitorovať transakcie a obchodné vzťahy svojich klientov aj v prípade, že ešte neuplynula maximálna lehota, ktorú právo členských štátov stanovuje na účely opätovného preskúmania okolností klienta, alebo v prípade, že sa nezistili významné zmeny v okolnostiach klienta. Ak sa povinný subjekt dozvie o skutočnostiach, ktoré môžu mať potenciálny vplyv na hodnotenie rizík súvisiace s klientom, musí na tieto skutočnosti prihliadnuť a v prípade potreby prehodnotiť analýzu rizík a eventuálne aj úroveň opatrení povinnej starostlivosti uplatnených na daného klienta. Táto povinnosť sa nevzťahuje len na vysokorizikových klientov.
5.
Článok 60 ods. 1 a 2 smernice 2015/849 sa má vykladať v tom zmysle, že príslušný orgán má pri zverejnení informácií o rozhodnutí, ktorým sa ukladá správna sankcia alebo opatrenie za porušenie vnútroštátnych ustanovení preberajúcich uvedenú smernicu, povinnosť zabezpečiť presný súlad zverejnených informácií s informáciami uvedenými v rozhodnutí.
(
1
)	Jazyk prednesu: taliančina.
(
2
)	Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/849 z 20. mája 2015 o predchádzaní využívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí alebo financovania terorizmu, ktorou sa mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 648/2012 a zrušuje smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/60/ES a smernica Komisie 2006/70/ES (Ú. v. EÚ L 141, 2015, s. 73). Smernica 2015/849 bola zmenená smernicou Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/843 z 30. mája 2018, ktorou sa mení smernica 2015/849 a smernice 2009/138/ES a 2013/36/EÚ (Ú. v. EÚ L 156, 2018, s. 43).
(
3
)	Latvijas Vēstnesis, 2008, č. 116.
(
4
)	Vnútroštátny súd odkazuje na hodnotenie predmetnej krajiny podľa organizácie Transparency International (www.transparency.org/en/countries/russia).
(
5
)	Pozri článok 8 ods. 2 smernice 2015/849 a bod 63 nižšie.
(
6
)	V tomto prípade pozri článok 6 smernice 2018/843.
(
7
)	Pozri poznámku pod čiarou 3 návrhu na začatie prejudiciálneho konania.
(
8
)	Zmeny článku 18 smernice 2015/849 (ktorého sa týkajú prvé tri prejudiciálne otázky) vykonané smernicou 2018/843 totiž nesúvisia s prejednávanou vecou. Článok 13 ods. 1 písm. c) a d) a článok 60 ods. 1 a 2 smernice 2015/849 (uvedené vo štvrtej a v šiestej prejudiciálnej otázke) sa na základe smernice 2018/843 nezmenili. Znenia článku 14 ods. 5 smernice 2015/849 (uvedeného v piatej prejudiciálnej otázke) sa pozmeňujúca smernica 2018/843 dotkla, príslušné zmeny sa však nezdajú byť relevantné na účely odpovede na piatu prejudiciálnu otázku.
(
9
)	Rozsudok zo 6. októbra 2021, ECOTEX BULGARIA (C‑544/19, EU:C:2021:803, bod 44).
(
10
)	V súvislosti so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2005/60/ES z 26. októbra 2005 o predchádzaní využívania finančného systému na účely prania špinavých peňazí a financovania terorizmu (Ú. v. EÚ L 309, 2005, s. 15), neskôr zrušenej smernicou 2015/849, pozri rozsudok z 2. septembra 2021, LG a MH (Samopranie) (C‑790/19, EU:C:2021:661, bod 68 a citovaná judikatúra).
(
11
)	Tieto opatrenia sú určené na to, aby sa predišlo alebo aspoň v čo najväčšej miere zabránilo uvedeným činnostiam, a to vytvorením prekážok na predmetné účely vo všetkých fázach, ktoré môžu takéto činnosti zahŕňať, vo vzťahu ku všetkým osobám, ktoré perú špinavé peniaze a ktoré financujú terorizmus [pozri v tomto ohľade v súvislosti so smernicou 2005/60 rozsudok z 2. septembra 2021, LG a MH (Samopranie) (C‑790/19, EU:C:2021:661, bod 69 a citovaná judikatúra)].
(
12
)	Na prístup založený na hodnotení rizík sa výslovne odkazuje aj v článku 4 ods. 1, článku 18 ods. 1 druhom pododseku, článku 30 ods. 8, článku 31 ods. 6 a článku 48 ods. 6 a 10 smernice 2015/849.
(
13
)	Pozri konkrétne kapitolu I oddiel 2 smernice 2015/849.
(
14
)	Podľa článku 6 smernice 2015/849 Komisia vykonáva hodnotenie rizík prania špinavých peňazí a financovania terorizmu, ktoré majú vplyv na vnútorný trh a súvisia s cezhraničnou činnosťou.
(
15
)	Pozri oddiely 1 a 3 kapitoly II smernice 2015/849 s názvom „Povinná starostlivosť vo vzťahu ku klientovi“.
(
16
)	Pozri v tomto zmysle v súvislosti so smernicou 2005/60 rozsudok z 10. marca 2016, Safe Interenvios (C‑235/14, EU:C:2016:154, bod 107; ďalej len „rozsudok Safe Interenvios“).
(
17
)	Pozri odôvodnenie 30 smernice 2015/849.
(
18
)	Pozri v tomto zmysle rozsudok Safe Interenvios (bod 64 a tiež bod 107).
(
19
)	Pozri v súvislosti so smernicou 2005/60 rozsudok Safe Interenvios (bod 87).
(
20
)	Pozri v súvislosti so smernicou 2005/60 rozsudok Safe Interenvios (bod 59).
(
21
)	Pozri v tomto zmysle v súvislosti so smernicou 2005/60 rozsudok Safe Interenvios (bod 107).
(
22
)	Pozri s odkazom na smernicu 2005/60 rozsudky z 25. apríla 2013, Jyske Bank Gibraltar (C‑212/11, EU:C:2013:270, bod 61), a Safe Interenvios (bod 76).
(
23
)	Zo znenia článku 7 ods. 1 smernice 2015/849 totiž vyplýva, že každý členský štát identifikuje a zmierňuje riziká prania špinavých peňazí a financovania terorizmu, ktoré ho ovplyvňujú (kurzívou zvýraznil generálny advokát).
(
24
)	Pozri v súvislosti so smernicou 2005/60 rozsudok Safe Interenvios (bod 105).
(
25
)	Pozri v súvislosti so smernicou 2005/60 rozsudok Safe Interenvios (bod 73).
(
26
)	Toto ustanovenie totiž členské štáty oprávňuje, aby v rámci svojho vnútroštátneho práva identifikovali na základe prístupu založeného na hodnotení rizík ďalšie situácie, ktoré predstavujú vyššie riziko, čiže odôvodňujú alebo dokonca vyžadujú uplatnenie opatrení zvýšenej povinnej starostlivosti vo vzťahu ku klientovi, spolu s opatreniami bežnej povinnej starostlivosti. Pozri v súvislosti so smernicou 2005/60 rozsudok Safe Interenvios (bod 74).
(
27
)	Pozri v tomto zmysle s odkazom na článok 5 smernice 2005/60 rozsudky z 25. apríla 2013, Jyske Bank Gibraltar (C‑212/11, EU:C:2013:270, bod 61), a Safe Interenvios (bod 76).
(
28
)	Pozri v súvislosti so smernicou 2005/60 rozsudok Safe Interenvios (bod 77).
(
29
)	Ide totiž o súčasť oddielu 1 kapitoly I smernice 2015/849 s názvom „Predmet úpravy, rozsah pôsobnosti a vymedzenia pojmov“. Pozri v súvislosti so smernicu 2005/60 rozsudok Safe Interenvios (bod 78).
(
30
)	Pozri v súvislosti so smernicou 2005/60 rozsudok Safe Interenvios (bod 106).
(
31
)	Z tohto hľadiska môže byť užitočné pripomenúť, že niektoré ústavné poriadky rozlišujú medzi absolútnou výhradou zákona (kedy je potrebné, aby sa v zákone vyčerpávajúcim spôsobom upravili všetky aspekty určitej otázky) a relatívnou výhradou zákona (kedy možno zákonom stanoviť len všeobecné prvky danej právnej úpravy, ktoré sa následne podrobnejšie upravia v neskorších predpisoch, ktoré nemusia mať legislatívnu povahu).
(
32
)	Pozri odôvodnenie 22 smernice 2015/849.
(
33
)	Pozri v tomto zmysle v súvislosti so smernicou 2005/60 rozsudok Safe Interenvios (bod 86).
(
34
)	Pozri bod 50 vyššie a rozsudok Safe Interenvios (bod 106).
(
35
)	Ide o správu s názvom „Juridisko personu un nevalstisko organizāciju noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas riski“ (Riziká prania špinavých peňazí a financovania terorizmu právnických osôb a mimovládnych organizácií). Ako sa uvádza v bode 12 vyššie, pri opise skutkového stavu v rámci návrhu na začatie prejudiciálneho konania vnútroštátny súd ďalej konštatuje, že VID odkázala na správu uverejnenú 22. júna 2018. Nie je jasné, či ide o rovnaký dokument alebo o rôzne dokumenty.
(
36
)	Lotyšská vláda citovala správu Výboru expertov Rady Európy (Moneyval) s názvom „Anti‑money laundering and counter‑terrorist financing measures Latvia Fifth Round Mutual Evaluation Report“.
(
37
)	www.fatf‑gafi.org/countries/#high‑risk
(
38
)	Pozri článok 9 ods. 2 smernice 2015/849 a delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2016/1675 zo 14. júla 2016, ktorým sa smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/849 dopĺňa o identifikáciu vysokorizikových tretích krajín so strategickými nedostatkami (Ú. v. EÚ L 254, 2016, s. 1).
(
39
)	Vnútroštátny súd odkazuje na analýzu vypracovanú organizáciou Transparency International ako na „dôveryhodný zdroj“. Pozri www.transparency.org/en/countries/russia.
(
40
)	Pozri článok 3 bod 6 smernice 2015/849.
(
41
)	Ako vyplýva z bodu 16 vyššie, vnútroštátny súd v návrhu na začatie prejudiciálneho konania podľa všetkého prebral tvrdenie spoločnosti Rodl & Partner, odkazujúce iba na predpoklad existencie takejto praxe. Z tohto dôvodu nepovažujem za potrebné analyzovať otázku vznesenú spoločnosťou Rodl & Partner týkajúcu sa prípadnej zlučiteľnosti predmetnej vnútroštátnej praxe s článkom 56 ZFEÚ.
(
42
)	Guidance for a risk‑based approach – Accounting Profession z júna 2019, ktoré sa nachádzajú na webovej stránke https://www.fatf‑gafi.org/media/fatf/documents/reports/RBA‑Accounting‑Profession.pdf (pozri s. 22 a nasl., najmä s. 27).
(
43
)	Pokiaľ ide o potrebu zosúladiť výklad aktov Únie v oblasti prania špinavých peňazí s odporúčaniami FATF, pozri odôvodnenie 4 smernice 2015/849 na konci.
(
44
)	Pozri bod 71 písm. a) a tabuľka č. 2 na s. 26 vyššie uvedených usmernení FATF.
(
45
)	Pozri v súvislosti so smernicou 2005/60 rozsudok Safe Interenvios (bod 86).
(
46
)	Pozri § 8 ods. 2 lotyšského zákona proti praniu špinavých peňazí.
(
47
)	Pozri okrem iného rozsudok z 24. marca 2021, MCP (C‑603/20 PPU, EU:C:2021:231, bod 37 a citovaná judikatúra).
(
48
)	Lotyšská vláda predovšetkým namieta, že vzhľadom na to, že predmetná prejudiciálna otázka sa vzťahuje na odseky 1 aj 2 článku 60 smernice 2015/849, týka sa dvoch situácií, ktoré nemôžu nastať súčasne, čiže jednak zverejnenia rozhodnutia, ktoré nebolo napadnuté opravným prostriedkom, jednak zverejnenia napadnutého rozhodnutia. Ďalej uvádza, že výsledok konania vo veci samej nezávisí od posúdenia, či pri predchádzajúcom zverejnení došlo k prípadnej nepresnosti.