62023CJ0471
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (ôsma komora)
zo 6. marca 2025 (
*1
)
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Hospodárska, sociálna a územná súdržnosť – Vlastné zdroje Európskej únie – Ochrana finančných záujmov Únie – Nariadenie (EÚ) č. 1303/2013 – Článok 2 bod 10 – Pojem ‚prijímateľ‘ – Finančná oprava z dôvodu nesúladu s vnútroštátnou právnou úpravou v oblasti verejného obstarávania – Adresát rozhodnutia o finančnej oprave – Určenie zodpovednosti týkajúcej sa tejto opravy a zmluvné rozdelenie tejto zodpovednosti medzi prijímateľa štátnej pomoci a jej správcu – Účasť na správnom a súdnom konaní týkajúcom sa tohto rozhodnutia – Články 41 a 47 Charty základných práv Európskej únie“
V spojených veciach C‑471/23 a C‑477/23,
ktorých predmetom sú dva návrhy na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podané rozhodnutiami Vărchoven administrativen săd (Najvyšší správny súd, Bulharsko) z 13. júla 2023 a doručené Súdnemu dvoru 25. júla 2023, ktoré súvisia s konaniami:
Obština Veliko Tarnovo (C‑471/23),
Obština Belovo (C‑477/23)
proti
Răkovoditel na Upravľavaštija organ na Operativna programa „Regioni v rastež“ 2014 – 2020 (C‑471/23),
Răkovoditel na Upravľavaštija organ na Operativna programa „Оkolna sreda“ 2014 – 2020 (C‑477/23),
za účasti:
Vărchovna administrativna prokuratura,
SÚDNY DVOR (ôsma komora),
v zložení: predseda deviatej komory N. Jääskinen, vykonávajúci funkciu predsedu ôsmej komory, sudcovia M. Gavalec (spravodajca) a J. Passer,
generálna advokátka: T. Ćapeta,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na písomnú časť konania,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
–
Obština Belovo, v zastúpení: A. A. Kečeva,
–
Răkovoditel na Upravľavaštija organ na Operativna programa „Оkolna sreda“ 2014 – 2020, v zastúpení: G. Simeonova,
–
Európska komisia, v zastúpení: D. Drambozova, C. Ehrbar a J. Hradil, splnomocnení zástupcovia,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálnej advokátky, že vec bude prejednaná bez jej návrhov,
vyhlásil tento
Rozsudok
1
Návrhy na začatie prejudiciálneho konania sa týkajú výkladu článku 2 bodov 10, 36 a 37 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1303/2013 zo 17. decembra 2013, ktorým sa stanovujú spoločné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde, Európskom poľnohospodárskom fonde pre rozvoj vidieka a Európskom námornom a rybárskom fonde a ktorým sa stanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde a Európskom námornom a rybárskom fonde, a ktorým sa zrušuje nariadenie Rady (ES) č. 1083/2006 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 320), zmeneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) 2018/1046 z 18. júla 2018 (Ú. v. EÚ L 193, 2018, s. 1) (ďalej len „nariadenie č. 1303/2013“), ako aj článkov 41 a 47 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“).
2
Tieto návrhy boli podané v rámci dvoch sporov, a to prvého medzi Obština Veliko Tarnovo (obec Veliko Tarnovo, Bulharsko) a Răkovoditel na Upravljavaštija organ na Operativna programa „Regioni v rastež“ 2014 – 2020 (vedúci riadiaceho orgánu operačného programu „Rozvoj regiónov“ na roky 2014 – 2020) (C‑471/23), a druhého medzi Obština Belovo (obec Belovo, Bulharsko) a Răkovoditel na Upravljavaštija organ na Operativna programa „Okolna sreda“ 2014 – 2020 (vedúci riadiaceho orgánu operačného programu „Životné prostredie“ na roky 2014 – 2020) (C‑477/23) vo veci spôsobu prijatia rozhodnutí o finančnej oprave v nadväznosti na nezrovnalosti zistené pri realizácii projektov spolufinancovaných z fondov Európskej únie.
Právny rámec
Právo Únie
Nariadenie (ES) č. 1370/2007
3
Podľa odôvodnení 5, 33 a 36 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 z 23. októbra 2007 o službách vo verejnom záujme v železničnej a cestnej osobnej doprave, ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 1191/69 a (EHS) č. 1107/70 (Ú. v. EÚ L 315, 2007, s. 1):
„(5)
… Ak sa členské štáty v súlade s týmto nariadením rozhodnú vylúčiť určité všeobecné pravidlá z rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia, mal by sa uplatniť všeobecný režim štátnej pomoci.
…
(33)
V bodoch 87 až 95 rozsudku [z 24. júla 2003, Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415)] rozhodol Súdny dvor Európskych spoločenstiev o tom, že úhrada za službu vo verejnom záujme nie je výhodou v zmysle článku [107 ZFEÚ] pod podmienkou, že sú splnené štyri kumulatívne podmienky. Ak tieto podmienky nie sú splnené a všeobecné podmienky uplatňovania článku [107 ods. 1 ZFEÚ] splnené sú, úhrada za službu vo verejnom záujme predstavuje štátnu pomoc a vzťahujú sa na ňu články [93, 106, 107 a 108 ZFEÚ].
…
(36)
… Každá úhrada poskytnutá v súvislosti so službami vo verejnom záujme v osobnej doprave iná ako tie, na ktoré sa vzťahuje toto nariadenie, ktorá by mohla predstavovať štátnu pomoc v zmysle článku [107 ods. 1 ZFEÚ], by mala byť v súlade s ustanoveniami článkov [93, 106, 107 a 108 ZFEÚ] vrátane každého relevantného výkladu Súdneho dvora Európskych spoločenstiev, a najmä jeho rozsudku [z 24. júla 2003, Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415)]. …“
Nariadenie č. 1303/2013
4
Podľa odôvodnení 65 a 66 nariadenia č. 1303/2013:
„(65)
Členské štáty by mali prijať primerané opatrenia, aby zabezpečili správne vytvorenie a fungovanie svojich systémov riadenia a kontroly s cieľom poskytnúť istotu, ak ide o zákonné a regulárne využívanie [európskych štrukturálnych a investičných fondov (EŠIF)]. …
(66)
V súlade so zásadami spoločného riadenia by zodpovednosť za riadenie a kontrolu programov mali niesť členské štáty a [Európska k]omisia. Hlavnú zodpovednosť za vykonávanie a kontrolu operácií v rámci programov by mali niesť členské štáty prostredníctvom svojich systémov riadenia a kontroly. …“
5
Článok 1 tohto nariadenia, nazvaný „Predmet úpravy“, znie:
„Toto nariadenie stanovuje spoločné pravidlá platné pre Európsky fond regionálneho rozvoja (EFRR), Európsky sociálny fond (ESF), Kohézny fond, Európsky poľnohospodársky fond pre rozvoj vidieka (EPFRV) a Európsky námorný a rybársky fond (ENRF), ktoré fungujú na základe spoločného rámca (ďalej len ‚európske štrukturálne a investičné fondy alebo EŠIF‘). …
…“
6
Článok 2 uvedeného nariadenia, nazvaný „Vymedzenie pojmov“, stanovuje:
„Na účely tohto nariadenia sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
…
10.
‚prijímateľ‘ je verejný alebo súkromný subjekt, alebo fyzická osoba, ktoré sú zodpovedné za začatie alebo za začatie a vykonávanie operácií; a
a)
v kontexte štátnej pomoci, subjekt, ktorému sa poskytuje pomoc, s výnimkou prípadov, keď je pomoc na podnik menšia ako 200000 [eur], pričom v takom prípade môže dotknutý členský štát rozhodnúť, že prijímateľom je subjekt, ktorý poskytuje pomoc, a to bez toho, aby tým boli dotknuté nariadenia Komisie (EÚ) č. 1407/2013 [z 18. decembra 2013 o uplatňovaní článkov 107 a 108 ZFEÚ na pomoc de minimis (Ú. v. EÚ L 352, 2013, s. 1)], (EÚ) č. 1408/2013 [z 18. decembra 2013 o uplatňovaní článkov 107 a 108 ZFEÚ na pomoc de minimis v sektore poľnohospodárstva (Ú. v. EÚ L 352, 2013, s. 9)] a (EÚ) č. 717/2014 [z 27. júna 2014 o uplatňovaní článkov 107 a 108 ZFEÚ na pomoc de minimis v sektore rybolovu a akvakultúry (Ú. v. EÚ L 190, 2014, s. 45)]; a
b)
v kontexte finančných nástrojov podľa hlavy IV druhej časti tohto nariadenia orgán, ktorý vykonáva finančný nástroj, alebo prípadne fond fondov;
…
36.
‚nezrovnalosť‘ je akékoľvek porušenie práva Únie alebo vnútroštátneho práva týkajúceho sa jeho uplatňovania, vyplývajúce z konania alebo opomenutia hospodárskeho subjektu, ktorý sa zúčastňuje na vykonávaní EŠIF, dôsledkom čoho je alebo by bolo poškodenie rozpočtu Únie zaťažením rozpočtu Únie neoprávnenou výdavkovou položkou;
37.
‚hospodársky subjekt‘ je akákoľvek fyzická alebo právnická osoba alebo iný subjekt, ktorý sa zúčastňuje na poskytnutí pomoci z EŠIF, s výnimkou členského štátu, ktorý svoje právomoci vykonáva ako orgán verejnej správy;
…“
7
Článok 143 nariadenia č. 1303/2013, nazvaný „Finančné opravy vykonané členskými štátmi“, stanovuje:
„1.   Členské štáty sú v prvom rade zodpovedné za vyšetrovanie nezrovnalostí a uskutočňovanie požadovaných finančných opráv a vymáhanie. V prípade systémovej nezrovnalosti členský štát rozšíri svoje vyšetrovanie na všetky operácie, ktoré by mohli byť negatívne ovplyvnené.
2.   Členské štáty vykonajú požadované finančné opravy v súvislosti s individuálnymi alebo systémovými nezrovnalosťami zistenými v operáciách alebo operačných programoch. Finančné opravy pozostávajú zo zrušenia celého verejného príspevku na operáciu alebo operačný program alebo jeho časti. Členský štát vezme do úvahy povahu a závažnosť nezrovnalostí a finančnú stratu spôsobenú fondom alebo ENRF a uplatní primeranú opravu. Finančné opravy sa zaznamenajú do účtov za účtovný rok, v ktorom sa rozhodlo o zrušení.
…“
Bulharské právo
ZUSEFSU
8
Podľa článku 70 Zakon za upravlenije na sredstvata ot evropejskite fondove pri spodeleno upravlenije [zákon o riadení prostriedkov z európskych fondov so zdieľaným riadením, DV č. 101 z 22. decembra 2015, ktorého názov pred zmenou uverejnenou v DV č. 51 z roku 2022, ktorá nadobudla účinnosť 1. júla 2022, znel takto: Zakon za upravlenije na sredstvata ot evropejskite strukturni i investicionni fondove (zákon o riadení prostriedkov z európskych štrukturálnych a investičných fondov – ZUSESIF)] v znení uplatniteľnom na spor vo veci samej (ďalej len „ZUSEFSU“):
„1.   Finančnú podporu z prostriedkov EŠIF možno zrušiť v celom rozsahu alebo sčasti vykonaním finančnej opravy z nasledujúcich dôvodov:
…
(9)
z dôvodu nezrovnalosti predstavujúcej porušenie pravidiel určenia úspešného uchádzača podľa kapitoly 4 spôsobenej konaním alebo opomenutím prijímateľa, ktoré vedie alebo by mohlo viesť k vzniku škody európskym štrukturálnym a investičným fondom;
…
2.   Prípady nezrovnalostí, ktoré vedú k finančným opravám podľa odseku 1 bodu 9, sa uvedú v normatívnom akte Rady ministrov.“
9
Článok 73 ods. 1 ZUSEFSU znie takto:
„Finančná oprava sa stanoví, pokiaľ ide o jej základ a výšku, odôvodneným rozhodnutím vedúceho riadiaceho orgánu, ktorý schválil projekt.“
Zákon o verejnom obstarávaní
10
Podľa článku 2 ods. 2 Zakon za obštestvenite porăčki (zákon o verejnom obstarávaní, DV č. 13 zo 16. februára 2016) pri zadávaní verejnej zákazky obstarávatelia nemôžu obmedziť hospodársku súťaž stanovením podmienok alebo požiadaviek, ktoré vedú k neprípustnej výhode alebo neodôvodneným spôsobom obmedzujú prístup hospodárskych subjektov k verejným zákazkám a ktoré nerešpektujú predmet, hodnotu, zložitosť, množstvo alebo rozsah verejnej zákazky.
Spory vo veciach samých a prejudiciálne otázky
Vec C‑471/23
11
Na základe postupu verejného obstarávania v rámci operačného programu „Rozvoj regiónov“ na roky 2014 – 2020, ktorý je súčasťou dohody o partnerstve Bulharskej republiky na programové obdobie 2014 – 2020, bol grant „Vykonávanie integrovaných plánov obnovy a rozvoja miest na roky 2014 – 2020“ udelený priamo obci Veliko Tarnovo.
12
Dňa 24. augusta 2018 táto obec uzavrela dohodu o partnerstve s „Organizacija na dviženieto, parkingi i garaži“ EOOD (orgán pre dopravu, parkoviská a garáže, ďalej len „obecná spoločnosť“). Táto dohoda o partnerstve stanovuje, že uvedená obec a obecná spoločnosť sa v rámci tohto operačného programu označujú ako „hlavný partner“ a „partner“ v projekte „Integrovaná mestská doprava mesta Veliko Tarnovo“.
13
V súlade s uvedenou dohodou o partnerstve sú hlavný partner a partner povinní v prípade schválenia tohto projektu uzavrieť administratívnu zmluvu. Partner, v tomto prípade obecná spoločnosť, je ako verejný obstarávateľ povinný uskutočniť postup verejného obstarávania v súlade so zákonom o verejnom obstarávaní, ktorého predmetom je dodávka železničných vozidiel. V tej istej dohode sa navyše stanovuje, že ak počas tohto postupu dôjde k porušeniam, ktoré odôvodňujú vykonanie finančnej opravy, zdroje, ktorých sa táto oprava týka, znáša vo výške tejto opravy verejný obstarávateľ, ktorý je stranou zmluvy, v súvislosti s ktorou došlo k uvedenej oprave.
14
Dňa 19. júla 2019 obec Veliko Tarnovo ako prijímateľ grantu „Vykonávanie integrovaných plánov obnovy a rozvoja miest na roky 2014 – 2020“ uzavrela s riadiacim orgánom operačného programu „Rozvoj regiónov“ na roky 2014 – 2020 administratívnu zmluvu na realizáciu návrhu uvedeného projektu v celkovej hodnote 11133732,51 bulharského leva (BGN) (približne 5700000 eur) vrátane uvedeného grantu vo výške 10409573,31 BGN (približne 5300000 eur) a vlastného príspevku prijímateľa vo výške 724159,20 BGN (približne 370000 eur).
15
Táto administratívna zmluva stanovuje, že časť sumy predmetného grantu predstavuje štátnu pomoc v prospech poskytovateľa služby verejnej osobnej dopravy vo forme úhrady za službu vo verejnom záujme v súlade s nariadením č. 1370/2007. Správcom tejto pomoci je obec Veliko Tarnovo, ktorá je povinná zabezpečiť vykonávanie uplatniteľného režimu v súlade s požiadavkami vyplývajúcimi z tohto nariadenia vrátane zavedenia a uplatňovania primeraných kontrolných mechanizmov ich dodržiavania.
16
V súlade so všeobecnými podmienkami uvedenej administratívnej zmluvy je prijímateľ zodpovedný voči riadiacemu orgánu operačného programu „Rozvoj regiónov“ na roky 2014 – 2020 za konanie partnerov a externých dodávateľov pri realizácii dotknutého projektu a preberá „na svoj účet všetky riziká vrátane neoprávnených výdavkov a finančných opráv týkajúcich sa grantu v rámci rozpočtu projektu“.
17
Obecná spoločnosť po tom, ako začala postup verejného obstarávania ako poskytovateľ služby všeobecného hospodárskeho záujmu a osoba identifikovaná ako tá, ktorá prijíma štátnu pomoc z prostriedkov EŠIF, uzavrela 31. marca 2020 s úspešným uchádzačom „Excelor‑Alfa“ DZZD zmluvu o verejnej zákazke na dodávku troch elektrických autobusov.
18
V nadväznosti na oznámenie o nezrovnalosti 11. mája 2022 prijal riadiaci orgán operačného programu „Rozvoj regiónov“ na roky 2014 – 2020 rozhodnutie o finančnej oprave vo vzťahu k obci Veliko Tarnovo (ďalej len „rozhodnutie o finančnej oprave z 11. mája 2022“) z dôvodu nezrovnalosti v zmysle článku 70 ods. 1 bodu 9 ZUSEFSU, ktorej sa dopustila obecná spoločnosť. Táto finančná oprava predstavovala 25 % zdrojov oprávnených na financovanie z EŠIF v rámci tejto zmluvy o verejnej zákazke.
19
Obec Veliko Tarnovo podala proti tomuto rozhodnutiu žalobu na Administrativen săd Veliko Tarnovo (Správny súd Veliko Tarnovo, Bulharsko).
20
Rozsudkom z 1. novembra 2022 uvedený súd zamietol danú žalobu z dôvodu, že táto obec bola jediným prijímateľom predmetného grantu, keďže bola zmluvnou stranou administratívnej zmluvy uvedenej v bode 14 tohto rozsudku, a že uvedená obec ako strana tejto zmluvy mohla byť legitímne považovaná za adresáta správneho aktu, ktorým sa stanovuje predmetná finančná oprava. Uvedený súd tiež poznamenal, že pokiaľ táto obec ako prijímateľ daného grantu uzavrela dohody o partnerstve týkajúce sa určitých činností, nezbavuje ju to zodpovednosti, ktorú má ako strana uvedenej zmluvy s priamym vzťahom s riadiacim orgánom operačného programu „Rozvoj regiónov“ na roky 2014 – 2020. Ten istý súd napokon konštatoval, že doložka týkajúca sa zodpovednosti za porušenia a riziká vrátane finančných opráv má regresnú povahu v tom zmysle, že vo vnútorných vzťahoch medzi partnermi slúži na stanovenie toho, kto nesie zodpovednosť za takéto opravy.
21
Obec Veliko Tarnovo podala proti tomuto rozsudku kasačný opravný prostriedok na vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, Vărchoven administrativen săd (Najvyšší správny súd, Bulharsko).
22
Podľa tohto súdu treba na účely odpovede na otázku, či je obec Veliko Tarnovo jediným prijímateľom predmetného grantu a či sa v tomto postavení dopustila porušenia bulharského práva, ktoré viedlo k finančnej oprave, najskôr podať výklad pojmu „prijímateľ“ v zmysle článku 2 bodu 10 nariadenia č. 1303/2013.
23
Ďalej vzniká otázka, či obec Veliko Tarnovo možno považovať za adresáta rozhodnutia o finančnej oprave z 11. mája 2022 z dôvodu nezrovnalosti v zmysle článku 2 bodu 36 nariadenia č. 1303/2013, ktorej sa dopustila obecná spoločnosť, a teda za osobu, ktorá nesie zodpovednosť za porušenia, ku ktorým došlo počas postupu verejného obstarávania začatého touto spoločnosťou, hoci táto obec nevyužíva prostriedky pochádzajúce z EŠIF na základe zmluvy o verejnej zákazke uzavretej v nadväznosti na tento postup.
24
Ak by sa napokon preukázalo, že obecná spoločnosť je prijímateľom grantu, ktorý bol predmetom tejto finančnej opravy, a to v postavení osoby, ktorá dostala tento grant, ako aj verejného subjektu zodpovedného za začatie a vykonávanie konkrétnej operácie nadobudnutia železničných vozidiel, vzniká tiež otázka, prečo jej nebolo zaručené právo zúčastniť sa na konaní o stanovení uvedenej finančnej opravy a či mala mať možnosť vystupovať ako účastník konania o jej neplatnosť pred Administrativen săd Veliko Tarnovo (Správny súd Veliko Tarnovo).
25
Za týchto podmienok Vărchoven administrativen săd (Najvyšší správny súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Patrí správca štátnej pomoci vo forme prostriedkov z európskych štrukturálnych a investičných fondov [prostriedky EŠIF], ktorý nie je príjemcom pomoci, pod pojem ‚prijímateľ‘ pomoci v kontexte štátnej pomoci v zmysle článku [2] bodu 10 [nariadenia č. 1303/2013]?
2.
Môže byť správnym adresátom rozhodnutia, ktorým sa určuje finančná oprava z dôvodu porušenia vnútroštátneho práva, resp. práva Únie pri verejnom obstarávaní, správca štátnej pomoci vo forme prostriedkov EŠIF, ktorý nie je osobou, ktorá na základe verejnej zákazky používa pomoc?
3.
Musia byť v prípade štátnej pomoci vo forme prostriedkov EŠIF naplnené dva kumulatívne predpoklady, pokiaľ ide o osobu, ktorá je adresátom administratívneho opatrenia ‚finančná oprava‘ z dôvodu nezrovnalosti v zmysle článku 2 bodu 36 nariadenia č. 1303/2013: predpoklad, že je prijímateľom dotácie z prostriedkov dotknutých nezrovnalosťou, a predpoklad, že je tou osobou, ktorá dotknuté prostriedky použila?
4.
Môže byť zodpovednosť za porušenie právnych predpisov pri použití štátnej pomoci vo forme prostriedkov EŠIF upravená alebo prerozdelená zmluvou medzi prijímateľom a správcom pomoci alebo zodpovedá príjemca pomoci, ktorý ju použije v rozpore so zákonom?
5.
Zodpovedajú prijímateľ pomoci a správca pomoci spoločne a nerozdielne a musí byť takáto zodpovednosť predpísaná v zmluve o poskytnutí pomoci?
6.
Bránia články 41 a 47 [Charty] vnútroštátnej správnej praxi a judikatúre v prípade, ako je ten v konaní vo veci samej, podľa ktorých sa ‚poskytovateľovi služby všeobecného hospodárskeho záujmu‘, ako je [obecná spoločnosť], o ktorej sa tvrdí, že v ňou realizovanom konaní bolo zistené porušenie Zakon za obštestvenite porăčki (zákon o verejnom obstarávaní) pri verejnom obstarávaní v procese využívania prostriedkov EŠIF (ktoré predstavujú štátnu pomoc), neposkytuje ani právo byť účastníkom konania o určení finančnej opravy vo vzťahu k ňou uzavretej zmluve a ani právo byť účastníkom súdneho konania o preskúmanie tohto správneho aktu s odôvodnením, že tento poskytovateľ ako partner obce je z dohody o partnerstve občianskoprávne zodpovedný za regres?“
Vec C‑477/23
26
Vec C‑477/23 sa týka využívania EŠIF na obdobie 2014 – 2020 v rámci „kombinovaného procesu plánovania a výstavby kompostovacích zariadení a zariadení na predbežné spracovanie komunálneho odpadu“, ktorého cieľom je znížiť množstvo odpadu ukladaného na skládkach poskytnutím dodatočných kapacít na predbežné spracovanie netriedeného odpadu, ako aj na triedený zber a recykláciu zeleného a/alebo biologicky rozložiteľného odpadu kompostovaním.
27
V rámci konania týkajúceho sa získania priameho grantu pre región Pazardžik (Bulharsko) viaceré obce vrátane obcí Pazardžik a Belovo pripravili návrh spoločného projektu na účely udelenia takéhoto grantu. Dotknuté obce museli podpísať administratívnu zmluvu o udelení grantu v rámci operačného programu „Životné prostredie“ na roky 2014 – 2020. Táto zmluva stanovuje, že obce, ktoré sú jej zmluvnými stranami, určujú obec Pazardžik za „hlavnú obec“. Predmetná zmluva navyše stanovuje, že všetky obce, na ktoré sa vzťahuje, sú prijímateľmi bez ohľadu na okolnosť, že vedľa názvu každej z nich je tiež uvedené, že majú postavenie „partnera“.
28
Zo spôsobov realizácie projektu schváleného v rámci tohto postupu, ktoré sú neoddeliteľnou súčasťou administratívnej zmluvy uvedenej v predchádzajúcom bode, vyplýva, že obec Pazardžik je ako „hlavná obec“ zodpovedná za riadenie tohto projektu a je oprávnená prijímať na svoj bankový účet príslušné finančné prostriedky a rozdeľovať ich partnerským obciam, zatiaľ čo tieto obce sa spolu s hlavnou obcou zúčastňujú na príprave, ako aj technickej a finančnej realizácii uvedeného projektu. V tejto súvislosti bola obec Belovo povinná uskutočniť verejné obstarávanie a zadať verejnú zákazku, pokiaľ ide o návrh, autorský dohľad, výstavbu, dodávku a realizáciu zariadenia na kompostovanie separovaného zeleného a/alebo biologicky rozložiteľného odpadu s kapacitou 2000 ton ročne.
29
V rámci tohto verejného obstarávania obec Belovo ako verejný obstarávateľ uzavrela zmluvu o verejnej zákazke so spoločnosťou „Delčev Engineering“ EOOD.
30
Rozhodnutím z 21. marca 2022 riadiaci orgán operačného programu „Životné prostredie“ na roky 2014 – 2020 uložil obci Pazardžik finančnú opravu vo výške 10 % z výdavkov oprávnených na financovanie z EŠIF na základe tejto zmluvy o verejnej zákazke (ďalej len „rozhodnutie o finančnej oprave z 21. marca 2022“). Táto finančná oprava bola uložená z dôvodu nezrovnalosti v zmysle článku 70 ods. 1 bodu 9 ZUSEFSU, ktorej sa dopustila obec Belovo.
31
Obec Belovo, ktorá nie je adresátom rozhodnutia o finančnej oprave z 21. marca 2022, podala proti tomuto rozhodnutiu žalobu na Administrativen săd Pazardžik (Správny súd Pazardžik, Bulharsko). Rozsudkom z 26. októbra 2022 uvedený súd túto žalobu zamietol, pričom konštatoval, že hoci sa v tomto rozhodnutí uvádzala ako jeho adresát len obec Pazardžik, zmluvu o verejnej zákazke podpísala ako verejný obstarávateľ obec Belovo, ktorá mala právny záujem na podaní danej žaloby. Uvedený súd však dospel k záveru, že predmetné rozhodnutie bolo prijaté v súlade s bulharským právom.
32
Obec Belovo podala proti tomuto rozsudku kasačný opravný prostriedok na vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, Vărchoven administrativen săd (Najvyšší správny súd).
33
Podľa tohto súdu existuje rozdiel vo vnútroštátnej judikatúre týkajúcej sa skutkových okolností analogických k situácii, o akú ide v prejednávanej veci, pokiaľ ide o ten istý postup financovania z EŠIF.
34
Na jednej strane totiž z niektorých vnútroštátnych rozhodnutí údajne vyplýva, že iba hlavná obec príslušného projektu má postavenie „prijímateľa“ v zmysle článku 2 bodu 10 nariadenia č. 1303/2013 a že adresátom rozhodnutia o finančnej oprave je táto obec, pričom ostatné partnerské obce toto postavenie nemajú. Vo veciach, v ktorých boli vydané tieto vnútroštátne rozhodnutia, teda partnerské obce, ktoré nie sú hlavnou obcou, neboli pripustené ako účastníci konania o stanovení predmetnej finančnej opravy, ani súdneho konania o neplatnosť aktu, ktorým bola táto oprava vykonaná, hoci tieto partnerské obce boli pri vzniku nezrovnalosti, ktorá viedla k tejto finančnej oprave.
35
Na druhej strane sa niektoré vnútroštátne súdy údajne domnievajú, že v prípade porušenia pravidiel verejného obstarávania zo strany obce, ktorá vynakladá sumy pochádzajúce z EŠIF, by sa táto obec mala považovať za adresáta predmetného aktu o finančnej oprave, ako aj za subjekt, ktorý má právo zúčastniť sa na konaní o stanovení príslušnej finančnej opravy a brániť sa pred súdom.
36
Vnútroštátny súd má navyše pochybnosti o tom, ako treba určiť zodpovednosť spojenú s finančnými opravami vyplývajúcimi z porušenia pravidiel verejného obstarávania v rámci využívania EŠIF.
37
Za týchto podmienok Vărchoven administrativen săd (Najvyšší správny súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Bráni výklad článku 2 bodov 10, 36 a 37 nariadenia č. 1303/2013 vnútroštátnej právnej úprave alebo výkladovej a aplikačnej praxi tejto právnej úpravy, podľa ktorej sa v prípade, ako je ten v konaní vo veci samej, má za prijímateľa dotácie z prostriedkov EŠIF považovať iba tá jedna z partnerských obcí (zmluvných strán administratívnej zmluvy o grante), ktorá podpísala zmluvu o riadení finančnej dotácie ako hlavný partner? Aké predpoklady musí organizácia spĺňať na to, aby mohla byť v prípade, ako je tento, klasifikovaná ako ‚prijímateľ‘ v zmysle článku 2 bodu 10 nariadenia č. 1303/2013?
2.
Bráni výklad článku 2 bodov 10, 36 a 37 nariadenia č. 1303/2013 vnútroštátnej právnej úprave alebo výkladovej a aplikačnej praxi tejto právnej úpravy, podľa ktorej sa v prípade, ako je ten v konaní vo veci samej, finančná oprava z dôvodu porušenia predpisov verejného obstarávania spáchaného hospodárskym subjektom určí rozhodnutím, adresátom ktorého je iný hospodársky subjekt, ktorý nespáchal porušenie, ale je uvedený ako hlavný partner v zmluve o poskytnutí finančnej dotácie?
3.
Bráni nariadenie č. 1303/2013 vnútroštátnej právnej úprave alebo výkladovej a aplikačnej praxi tejto právnej úpravy, podľa ktorej je možné zodpovednosť za finančné opravy zmluvne prerozdeliť medzi partnermi projektu, alebo musí každý hospodársky subjekt niesť zodpovednosť za finančné opravy v súvislosti s porušeniami, ktorých sa dopustil pri využívaní prostriedkov EŠIF, podľa zmlúv, ktorých je zmluvnou stranou?
4.
Bránia v prípade, ako je prípad konania vo veci samej, články 41 a 47 [Charty] vnútroštátnej správnej praxi a judikatúre, podľa ktorej sa obci, o ktorej sa tvrdí, že pri verejnom obstarávaní v procese využívania prostriedkov EŠIF porušila Zakon za obštestvenite porăčki (zákon o verejnom obstarávaní), neposkytuje ani právo byť účastníkom konania o určení finančnej opravy, ktorá sa týka ňou uzavretej zmluvy, ani právo byť účastníkom súdneho konania, v ktorom sa preskúmava tento správny akt, s odôvodnením, že na základe dohody o partnerstve s hlavným partnerom má ako partner možnosť uplatňovať svoje nároky v občianskoprávnom konaní?“
O prejudiciálnych otázkach
O prvej otázke vo veci C‑471/23 a prvej otázke vo veci C‑477/23
38
Svojou prvou otázkou vo veci C‑471/23 a prvou otázkou vo veci C‑477/23, ktoré treba preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 2 bod 10 nariadenia č. 1303/2013 vykladať v tom zmysle, že pod pojem „prijímateľ“ v zmysle tohto ustanovenia môže spadať subjekt, ktorý je zodpovedný za začatie alebo za začatie a vykonávanie predmetných operácií, ale ktorému sa neposkytuje štátna pomoc podľa tohto článku 2 bodu 10 písm. a), ako aj subjekt, ktorý nepodpísal administratívnu zmluvu o grante ako „hlavný“ subjekt.
39
V článku 2 bode 10 tohto nariadenia sa v prvom rade vymedzuje pojem „prijímateľ“ ako verejný alebo súkromný subjekt, alebo fyzická osoba, ktoré sú zodpovedné za začatie alebo za začatie a vykonávanie operácií. V druhom rade sa v písm. a) a b) tohto ustanovenia spresňuje, že tento subjekt je v kontexte štátnej pomoci subjektom, ktorému sa poskytuje pomoc, s výnimkou prípadov, keď je pomoc na podnik menšia ako 200000 eur, pričom v takom prípade môže dotknutý členský štát rozhodnúť, že prijímateľom je subjekt, ktorý poskytuje pomoc, a to bez toho, aby tým boli dotknuté nariadenia č. 1407/2013, č. 1408/2013 a č. 717/2014, a v kontexte finančných nástrojov podľa hlavy IV druhej časti nariadenia č. 1303/2013 orgán, ktorý vykonáva finančný nástroj, alebo prípadne fond fondov.
40
Zo znenia prvej časti vymedzenia uvedeného pojmu v tomto článku 2 bode 10 vyplýva, že členské štáty disponujú určitou mierou voľnej úvahy pri určení, či je prijímateľ ako verejný alebo súkromný subjekt, alebo fyzická osoba, zodpovedný len za začatie dotknutých operácií, alebo tak za ich začatie, ako aj vykonávanie.
41
Pokiaľ ide o druhú časť tohto ustanovenia, sú v nej stanovené pravidlá týkajúce sa určenia prijímateľa v prípadoch štátnej pomoci a finančných nástrojov podľa hlavy IV druhej časti nariadenia č. 1303/2013.
42
V tejto súvislosti treba uviesť, že podmienky stanovené v prvej časti článku 2 bodu 10 tohto nariadenia a článku 2 bode 10 písm. a) a b) sú oddelené spojkou „a“. Jej použitie však neznamená, že tieto podmienky majú kumulatívnu povahu. Naopak, ustanovenia uvedené v tejto prvej časti stanovujú všeobecné pravidlo, zatiaľ čo ustanovenia uvedené v článku 2 bode 10 písm. a) a b) predstavujú doplňujúce pravidlá týkajúce sa osobitných situácií.
43
Treba teda konštatovať, že znenie článku 2 bodu 10 nariadenia č. 1303/2013 v žiadnom prípade nevylučuje existenciu viacerých prijímateľov v rámci tej istej operácie.
44
V tejto súvislosti treba uviesť, ako to vyplýva z odôvodnenia 66 tohto nariadenia, že zodpovednosť za vykonávanie operácií v rámci programov nesú v prvom rade členské štáty, ktoré tak môžu slobodne určiť najmä subjekt zodpovedný za začatie príslušných operácií alebo za ich začatie a vykonávanie, ako aj subjekt, ktorému sa poskytuje predmetná pomoc.
45
Opačný výklad by mohol viesť k situáciám, v ktorých by žiadny subjekt nebolo možné kvalifikovať ako prijímateľa v zmysle článku 2 bodu 10 nariadenia č. 1303/2013, keďže by nemohol spĺňať obe podmienky stanovené v prvej časti tohto článku 2 bodu 10 a v článku 2 bode 10 písm. a) alebo b).
46
Ako to navyše v podstate uviedla Komisia vo svojich písomných pripomienkach, pokiaľ ide o osobitnú situáciu stanovenú v článku 2 bode 10 písm. a) nariadenia č. 1303/2013, keďže grant môže zahŕňať rôzne formy, z ktorých niektoré predstavujú štátnu pomoc, takýto výklad by si pre časti operácie dotknuté pomocou vyžadoval, aby subjekt, ktorému sa poskytuje pomoc, bol prijímateľom v zmysle tohto článku 2 bodu 10 písm. a), zatiaľ čo v prípade ostatných častí tej istej operácie by subjekt zodpovedný za jej začatie alebo za jej začatie a vykonávanie bol prijímateľom v zmysle prvej časti uvedeného článku 2 bodu 10. Takýto výklad by však mohol narážať na praktické ťažkosti spojené s častou vzájomnou prepojenosťou grantov a identifikáciou tých grantov, ktoré môžu mať formu štátnej pomoci.
47
V prejednávanej veci zo spisu, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, vyplýva, že vo veci C‑471/23 bola podľa administratívnej zmluvy uzavretej s riadiacim orgánom operačného programu „Rozvoj regiónov“ na roky 2014 – 2020 na účely vykonania návrhu projektu, o ktorý ide v tejto veci, obec Veliko Tarnovo označená za zodpovednú za realizáciu tohto projektu, zatiaľ čo obecná spoločnosť bola identifikovaná ako osoba, ktorej sa poskytuje štátna pomoc. V tejto súvislosti časť grantu na uvedený projekt údajne predstavovala štátnu pomoc, ale vnútroštátny súd nespresňuje, či je výška tejto pomoci nižšia ako 200000 eur. Vo veci C‑477/23 sa obec Pazardžik ako „hlavná“ obec, ktorá je zodpovedná za riadenie projektu, o ktorý išlo v tejto veci, podieľa spoločne s inými obcami vrátane obce Belovo na príprave, ako aj technickej a finančnej realizácii uvedeného projektu.
48
V tejto súvislosti prináleží vnútroštátnemu súdu, ktorý je jediný príslušný na posúdenie skutkových okolností sporu vo veci samej a na výklad dotknutej vnútroštátnej právnej úpravy, aby rozhodol, či sú vo veci C‑471/23 obec Veliko Tarnovo a vo veci C‑477/23 obce Pazardžik a Belovo zodpovedné za začatie alebo za začatie a vykonávanie dotknutých operácií v zmysle článku 2 bodu 10 prvej časti nariadenia č. 1303/2013, či pomoc poskytovaná obecnej spoločnosti vo veci C‑471/23 spadá pod pojem „štátna pomoc“ v zmysle uvedeného článku 2 bodu 10 písm. a) tohto nariadenia a prípadne o tom, aká je výška tejto pomoci.
49
V tejto súvislosti treba pripomenúť, ako to urobila Komisia, že z odôvodnení 5, 33 a 36 nariadenia č. 1370/2007, ako aj ustálenej judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že úhrada za služby vo verejnom záujme poskytnutá v súlade so všetkými podmienkami stanovenými v tomto nariadení nepredstavuje štátnu pomoc.
50
Ako to navyše vyplýva z bodu 43 tohto rozsudku, hoci podľa článku 2 bodu 10 písm. a) nariadenia č. 1303/2013 sa má v rámci štátnej pomoci subjekt, ktorému sa poskytuje pomoc, považovať za prijímateľa v zmysle tohto ustanovenia, v žiadnom prípade nie je vylúčené, aby sa subjekt spĺňajúci podmienky stanovené v prvej časti daného článku 2 bodu 10 mohol považovať aj za prijímateľa v zmysle uvedeného ustanovenia.
51
Pokiaľ ide o otázku vnútroštátneho súdu vo veci C‑477/23, či sa za prijímateľa predmetného grantu má považovať len verejný subjekt, ktorý podpísal administratívnu zmluvu o grante ako „hlavný“ subjekt, treba konštatovať, že článok 2 bod 10 nariadenia č. 1303/2013 nestanovuje osobitné kategórie potenciálnych prijímateľov.
52
Preto pokiaľ je subjekt zodpovedný za začatie alebo za začatie a vykonávanie operácií, možno ho považovať za „prijímateľa“ v zmysle tohto ustanovenia, a to bez ohľadu na to, či bol takýto subjekt označený za „hlavný“ subjekt.
53
Z uvedeného vyplýva, že na prvú otázku vo veci C‑471/23 a prvú otázku vo veci C‑477/23 treba odpovedať tak, že článok 2 bod 10 nariadenia č. 1303/2013 sa má vykladať v tom zmysle, že pod pojem „prijímateľ“ v zmysle tohto ustanovenia môže spadať subjekt, ktorý je zodpovedný za začatie alebo za začatie a vykonávanie predmetných operácií, ale ktorému sa neposkytuje štátna pomoc podľa tohto článku 2 bodu 10 písm. a), ako aj subjekt, ktorý nepodpísal administratívnu zmluvu o grante ako „hlavný“ subjekt.
O druhej až piatej otázke vo veci C‑471/23, ako aj o druhej a tretej otázke vo veci C‑477/23
54
Svojou druhou až piatou otázkou vo veci C‑471/23, ako aj druhou a treťou otázkou vo veci C‑477/23, ktoré treba preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 2 body 36 a 37 nariadenia č. 1303/2013 vykladať v tom zmysle, že na jednej strane bráni vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej rozhodnutie o finančnej oprave z dôvodu porušenia pravidiel verejného obstarávania možno adresovať inému hospodárskemu subjektu, než je ten, ktorý sa tohto porušenia dopustil, a na druhej strane tomu, aby zodpovednosť za túto finančnú opravu bola solidárna alebo aby táto zodpovednosť mohla byť zmluvne rozdelená medzi tento hospodársky subjekt a hospodársky subjekt, ktorý sa dopustil uvedeného porušenia, alebo aby uvedenú zodpovednosť tento subjekt prevzal sám.
55
Na úvod treba pripomenúť, že podľa článku 2 bodu 36 nariadenia č. 1303/2013 nezrovnalosť v zmysle tohto ustanovenia predstavuje akékoľvek porušenie práva Únie alebo vnútroštátneho práva týkajúceho sa jeho uplatňovania, vyplývajúce z konania alebo opomenutia hospodárskeho subjektu, ktorý sa zúčastňuje na vykonávaní EŠIF, dôsledkom čoho je alebo by bolo poškodenie rozpočtu Únie zaťažením rozpočtu Únie neoprávnenou výdavkovou položkou.
56
Článok 143 ods. 1 tohto nariadenia navyše stanovuje, že členské štáty sú v prvom rade zodpovedné za vyšetrovanie nezrovnalostí, uskutočňovanie požadovaných finančných opráv a vymáhanie. Ako sa v tejto súvislosti uvádza v odseku 2 tohto článku, členské štáty vykonajú požadované finančné opravy v súvislosti s individuálnymi alebo systémovými nezrovnalosťami zistenými v operáciách alebo operačných programoch.
57
V žiadnom z ustanovení uvedeného nariadenia sa však neuvádzajú pravidlá týkajúce sa vymedzenia adresátov aktu o finančnej oprave.
58
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že povinnosť vrátiť výhodu neoprávnene získanú v dôsledku nezrovnalosti nie je sankciou, ale len jednoduchým dôsledkom zistenia, že podmienky požadované na získanie výhody vyplývajúcej z právnej úpravy Únie neboli splnené, čím sa poskytnutá výhoda stala neoprávnenou (rozsudok z 1. októbra 2020, Elme Messer Metalurgs, C‑743/18, EU:C:2020:767, bod 64 a citovaná judikatúra).
59
Z toho vyplýva, že vrátenie výhody neoprávnene získanej v dôsledku nezrovnalosti v zmysle článku 2 bodu 36 nariadenia č. 1303/2013 sa nemusí nevyhnutne požadovať od subjektu, ktorý sa tejto nezrovnalosti dopustil.
60
V prejednávanej veci zo spisu, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, vyplýva, že vo veci C‑471/23 dotknutú administratívnu zmluvu o grante podpísala s riadiacim orgánom operačného programu „Rozvoj regiónov“ na roky 2014 – 2020 obec Veliko Tarnovo, ktorá bola aj adresátom rozhodnutia o finančnej oprave z 11. mája 2022, a to bez ohľadu na skutočnosť, že predmetnej nezrovnalosti sa údajne dopustila obecná spoločnosť. Vo veci C‑477/23 podpísali predmetnú administratívnu zmluvu o grante všetky dotknuté obce vrátane obce Belovo, ktorá sa údajne dopustila predmetnej nezrovnalosti, a obce Pazardžik, ktorá je „hlavnou obcou“, pričom adresátom rozhodnutia o finančnej oprave z 21. marca 2022 bola obec Pazardžik.
61
Treba pritom konštatovať, ako to vyplýva z bodu 59 tohto rozsudku, že verejnoprávne subjekty, ako sú obce dotknuté vo veciach samých, môžu byť adresátmi aktu o finančnej oprave, a to aj vtedy, keď sa nedopustili nezrovnalosti v zmysle článku 2 bodu 36 nariadenia č. 1303/2013.
62
Pokiaľ ide o otázku zodpovednosti za finančné opravy vyplývajúce z porušenia pravidiel verejného obstarávania v rámci využívania prostriedkov EŠIF, treba pripomenúť, že o sporoch týkajúcich sa vrátenia neoprávnene vyplatených súm podľa práva Únie musia rozhodovať, ak neexistujú ustanovenia Únie, vnútroštátne súdy podľa svojho vnútroštátneho práva v medziach, ktoré ukladá právo Únie (rozsudok zo 17. novembra 2022, Avicarvil Farms, C‑443/21, EU:C:2022:899, bod 37 a citovaná judikatúra).
63
Pri neexistencii ustanovenia týkajúceho sa tejto zodpovednosti v nariadení č. 1303/2013 je teda táto zodpovednosť určená vnútroštátnym právom a zmluvnými záväzkami účastníkov danej operácie.
64
V závislosti od obsahu týchto zmluvných záväzkov preto platí, že hoci každý dotknutý hospodársky subjekt môže byť vo vzťahu k príslušnému vnútroštátnemu orgánu solidárne zodpovedný za jednu a tú istú operáciu, takáto finančná zodpovednosť môže byť tiež rozdelená medzi dotknuté hospodárske subjekty alebo ju môže prevziať jeden hospodársky subjekt, ktorý sa dopustil predmetnej nezrovnalosti.
65
Súdny dvor však tiež rozhodol, že zásada právnej istoty si na jednej strane vyžaduje, aby boli právne pravidlá jasné a presné, a na druhej strane, aby ich uplatnenie bolo pre osoby podliehajúce súdnej právomoci predvídateľné, najmä ak môžu mať nepriaznivé dôsledky. Táto zásada si najmä vyžaduje, aby právna úprava dotknutým osobám umožnila s istotou poznať rozsah povinností, ktoré im táto úprava stanovuje, pričom tieto osoby musia mať možnosť jednoznačne poznať svoje práva a povinnosti a podľa toho konať [rozsudok zo 4. októbra 2024, Litva a i./Parlament a Rada (Balík opatrení v oblasti mobility), C‑541/20 až C‑555/20, EU:C:2024:818, bod 158, ako aj citovanú judikatúru].
66
Zásada právnej istoty sa navyše uplatňuje s osobitným dôrazom v prípade právnej úpravy, ktorá môže mať finančné dôsledky (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. apríla 2021, Banco de Portugal a i., C‑504/19, EU:C:2021:335, bod 52, ako aj citovanú judikatúru).
67
V prejednávanej veci z návrhov na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že vo veci C‑471/23 obec Veliko Tarnovo preberá na svoj účet všetky riziká, najmä pokiaľ ide o finančné opravy týkajúce sa grantu v rámci rozpočtu predmetného projektu, zatiaľ čo sa zdá, že obecná spoločnosť takúto finančnú zodpovednosť voči riadiacemu orgánu operačného programu „Rozvoj regiónov“ na roky 2014 – 2020 nemá. Naproti tomu vo veci C‑477/23 sa dotknuté obce spoločne podieľajú najmä na finančnej realizácii predmetného projektu a obec Pazardžik ako „hlavná obec“ je oprávnená prijímať na svoj bankový účet príslušné finančné prostriedky a rozdeľovať ich partnerským obciam.
68
V tejto súvislosti prináleží vnútroštátnemu súdu, aby na jednej strane overil, ktoré hospodárske subjekty nesú finančnú zodpovednosť voči dotknutým riadiacim orgánom v súlade s vnútroštátnym právom a ustanoveniami predmetných zmlúv, a na druhej strane, či tieto finančne zodpovedné hospodárske subjekty mohli vedieť, že v prípade nezrovnalosti pri realizácii dotknutého projektu budú voči týmto riadiacim orgánom zodpovedné za finančnú opravu, či už samostatne, solidárne alebo inými spôsobmi.
69
Z vyššie uvedeného vyplýva, že na druhú až piatu otázku vo veci C‑471/23, ako aj na druhú a tretiu otázku vo veci C‑477/23 treba odpovedať tak, že článok 2 body 36 a 37 nariadenia č. 1303/2013 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni ani vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej rozhodnutie o finančnej oprave z dôvodu porušenia pravidiel verejného obstarávania možno adresovať inému hospodárskemu subjektu, než je ten, ktorý sa dopustil tohto porušenia, ani tomu, aby bola zodpovednosť za túto finančnú opravu solidárna, aby táto zodpovednosť mohla byť zmluvne rozdelená medzi tento hospodársky subjekt a hospodársky subjekt, ktorý sa dopustil uvedeného porušenia, alebo aby uvedenú zodpovednosť tento subjekt prevzal sám, a to pod podmienkou, že finančne zodpovedné hospodárske subjekty majú možnosť vedieť, že v prípade nezrovnalosti pri realizácii predmetného projektu budú niesť príslušnú zodpovednosť za uvedenú finančnú opravu voči dotknutému riadiacemu orgánu.
O šiestej otázke vo veci C‑471/23 a štvrtej otázke vo veci C‑477/23
70
Svojou šiestou otázkou vo veci C‑471/23, ako aj svojou štvrtou otázkou vo veci C‑477/23, ktoré treba preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa články 41 a 47 Charty majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej praxi, podľa ktorej hospodársky subjekt, ktorý sa dopustil nezrovnalosti v zmysle článku 2 bodu 36 nariadenia č. 1303/2013, ktorá viedla k finančnej oprave, nemá právo zúčastniť sa ani na konaní o stanovení tejto finančnej opravy, ani na súdnom konaní o jej neplatnosť, a to z dôvodu, že tento hospodársky subjekt má k dispozícii občianskoprávny prostriedok nápravy na základe dohody o partnerstve.
71
Na úvod treba uviesť, ako to vyplýva z odôvodnenia 65 tohto nariadenia, že členské štáty by mali prijať vhodné opatrenia na zabezpečenie riadneho zavádzania a riadneho fungovania systémov riadenia a kontroly, aby mohli poskytovať istotu, že EŠIF sa využívajú zákonným a riadnym spôsobom, a že v súlade s článkom 143 ods. 1 uvedeného nariadenia prináleží v prvom rade členským štátom, aby vyšetrovali nezrovnalosti a uskutočňovali požadované finančné opravy.
72
Pri prijímaní takýchto opatrení na vykonanie práva Únie sú členské štáty povinné dodržiavať všeobecné zásady tohto práva, ako aj ustanovenia Charty [rozsudok z 30. januára 2024, Agencija Pătna infrastruktura (Európske financovanie cestnej infraštruktúry), C‑471/22, EU:C:2024:99, bod 40 a citovaná judikatúra].
73
Vzhľadom na to, že vnútroštátny súd v tomto kontexte odkazuje konkrétne na článok 41 Charty týkajúci sa práva na riadnu správu vecí verejných, treba zdôrazniť, že tento článok sa vzťahuje na inštitúcie, orgány, úrady a agentúry Únie, a nie orgány a subjekty členských štátov, takže jednotlivec sa nemôže odvolávať na tento článok vo vzťahu k vnútroštátnym orgánom. Pokiaľ však členský štát vykonáva právo Únie, v rámci konania vedeného príslušným vnútroštátnym orgánom sa musia uplatniť požiadavky vyplývajúce zo zásady riadnej správy vecí verejných ako všeobecnej zásady práva Únie, najmä právo každého na prejednanie jeho veci nestranne a v primeranej lehote [rozsudok z 30. januára 2024, Agencija Pătna infrastruktura (Európske financovanie cestnej infraštruktúry), C‑471/22, EU:C:2024:99, bod 41 a citovaná judikatúra].
74
Pokiaľ vnútroštátny súd odkazuje aj na právo na účasť na konaní, treba spresniť, že toto právo v rozsahu, v akom umožňuje výkon práva byť vypočutý, je neoddeliteľnou súčasťou práva na obhajobu, ktorého dodržiavanie predstavuje všeobecnú zásadu práva Únie. Právo byť vypočutý zaručuje každému možnosť oznámiť účelne a efektívne svoj názor v priebehu správneho konania, a to skôr, ako bude prijaté akékoľvek rozhodnutie, ktoré môže nepriaznivo ovplyvniť jeho záujmy, a to aj vtedy, ak príslušná právna úprava takúto formálnu požiadavku nestanovuje. Účelom pravidla, podľa ktorého sa príjemcovi rozhodnutia, ktoré nepriaznivo zasahuje do jeho postavenia, musí umožniť, aby pred prijatím rozhodnutia predložil svoje pripomienky, je umožniť príslušnému orgánu účelne prihliadnuť na všetky relevantné skutočnosti [rozsudok z 30. januára 2024, Agencija Pătna infrastruktura (Európske financovanie cestnej infraštruktúry), C‑471/22, EU:C:2024:99, bod 42 a citovaná judikatúra].
75
Toto pravidlo je uplatniteľné na správne konanie o stanovení finančnej opravy vedené vnútroštátnymi orgánmi z dôvodu nezrovnalosti v zmysle článku 2 bodu 36 nariadenia č. 1303/2013.
76
Právo na účinnú súdnu ochranu zakotvené v článku 47 Charty sa skladá okrem iného z viacerých zložiek, ktoré zahŕňajú právo na obranu, zásadu rovnosti zbraní, právo na prístup k súdu, ako aj právo poradiť sa, obhajovať sa a nechať sa zastupovať [rozsudok z 30. januára 2024, Agencija Pătna infrastruktura (Európske financovanie cestnej infraštruktúry), C‑471/22, EU:C:2024:99, bod 46 a citovaná judikatúra].
77
V prejednávanej veci, ako to bolo uvedené v bode 67 tohto rozsudku a s výhradou overenia vnútroštátnym súdom, pokiaľ ide o vec C‑471/23, obecná spoločnosť, ktorá sa údajne dopustila nezrovnalosti, nemala zmluvný vzťah s riadiacim orgánom operačného programu „Rozvoj regiónov“ na roky 2014 – 2020 a nezdá sa, že by bola voči tomuto orgánu finančne zodpovedná za realizáciu predmetného projektu. Pokiaľ ide o vec C‑477/23, tento súd neuvádza, ktorá z dotknutých obcí preberá takúto finančnú zodpovednosť.
78
V tejto súvislosti treba uviesť, že pokiaľ uvedený súd dospeje k záveru, že hospodársky subjekt, ktorý sa dopustil nezrovnalosti, nie je voči dotknutému riadiacemu orgánu finančne zodpovedný za realizáciu predmetného projektu, všeobecné zásady práva Únie týkajúce sa riadnej správy vecí verejných a dodržiavania práva na obhajobu, ako aj článok 47 Charty nebránia tomu, aby tento hospodársky subjekt nemal právo zúčastniť sa ani na konaní o stanovení finančnej opravy, ani na súdnom konaní o jej neplatnosť.
79
V prípade, keď rozhodnutie o finančnej oprave nemá priamy vplyv na záujmy uvedeného hospodárskeho subjektu, ale toho, kto je voči dotknutému riadiacemu orgánu finančne zodpovedný za realizáciu tohto projektu, práve tomuto subjektu sa musí priznať právo zúčastniť sa na konaní o stanovení tejto finančnej opravy a na súdnom konaní o jej neplatnosť.
80
Pokiaľ naproti tomu vnútroštátny súd konštatuje, že hospodársky subjekt, ktorý sa dopustil nezrovnalosti, je voči dotknutému riadiacemu orgánu finančne zodpovedný za realizáciu predmetného projektu a že jeho záujmy sú teda priamo dotknuté rozhodnutím o finančnej oprave vyplývajúcej z konštatovania tejto nezrovnalosti, všeobecné zásady práva Únie týkajúce sa riadnej správy vecí verejných a dodržiavania práva na obhajobu, ako aj článok 47 Charty bránia tomu, aby sa tento hospodársky subjekt nemohol vyjadriť v konaní o stanovení tejto finančnej opravy, ani mať prístup k súdu na účely jej spochybnenia.
81
V tejto súvislosti sa okolnosť uvádzaná týmto súdom, podľa ktorej uvedený hospodársky subjekt nesie regresnú občianskoprávnu zodpovednosť a môže disponovať právami v samostatnom občianskoprávnom konaní vo vzťahu k hlavnému prijímateľovi podľa dohody o partnerstve s hlavným partnerom, nezdá byť relevantná, keďže takýto prostriedok nápravy občianskoprávnej povahy neumožňuje tomuto hospodárskemu subjektu spochybniť samotné prijatie takéhoto rozhodnutia o finančnej oprave, ktoré mu spôsobuje ujmu.
82
Z uvedeného vyplýva, že na šiestu otázku vo veci C‑471/23, ako aj na štvrtú otázku vo veci C‑477/23 treba odpovedať tak, že všeobecné zásady práva Únie týkajúce sa riadnej správy vecí verejných a dodržiavania práva na obhajobu, ako aj článok 47 Charty sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej praxi, podľa ktorej hospodársky subjekt, ktorý sa dopustil nezrovnalosti v zmysle článku 2 bodu 36 nariadenia č. 1303/2013, ktorá viedla k finančnej oprave, nemá právo zúčastniť sa ani na konaní o stanovení tejto finančnej opravy, ani na súdnom konaní o jej neplatnosť, a to z dôvodu, že tento hospodársky subjekt má k dispozícii občianskoprávny prostriedok nápravy na základe dohody o partnerstve, pokiaľ je uvedený hospodársky subjekt finančne zodpovedný voči dotknutému riadiacemu orgánu za realizáciu predmetného projektu.
O trovách
83
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (ôsma komora) rozhodol takto:
1.
Článok 2 bod 10 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1303/2013 zo 17. decembra 2013, ktorým sa stanovujú spoločné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde, Európskom poľnohospodárskom fonde pre rozvoj vidieka a Európskom námornom a rybárskom fonde a ktorým sa stanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde a Európskom námornom a rybárskom fonde, a ktorým sa zrušuje nariadenie Rady (ES) č. 1083/2006, zmeneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) 2018/1046 z 18. júla 2018,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
pod pojem „prijímateľ“ v zmysle tohto ustanovenia môže spadať subjekt, ktorý je zodpovedný za začatie alebo za začatie a vykonávanie predmetných operácií, ale ktorému sa neposkytuje štátna pomoc podľa tohto článku 2 bodu 10 písm. a), ako aj subjekt, ktorý nepodpísal administratívnu zmluvu o grante ako „hlavný“ subjekt.
2.
Článok 2 body 36 a 37 nariadenia č. 1303/2013, zmeneného nariadením 2018/1046,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
nebráni ani vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej rozhodnutie o finančnej oprave z dôvodu porušenia pravidiel verejného obstarávania možno adresovať inému hospodárskemu subjektu, než je ten, ktorý sa dopustil tohto porušenia, ani tomu, aby bola zodpovednosť za túto finančnú opravu solidárna, aby táto zodpovednosť mohla byť zmluvne rozdelená medzi tento hospodársky subjekt a hospodársky subjekt, ktorý sa dopustil uvedeného porušenia, alebo aby uvedenú zodpovednosť tento subjekt prevzal sám, a to pod podmienkou, že finančne zodpovedné hospodárske subjekty majú možnosť vedieť, že v prípade nezrovnalosti pri realizácii predmetného projektu budú niesť príslušnú zodpovednosť za finančnú opravu voči dotknutému riadiacemu orgánu.
3.
Všeobecné zásady práva Únie týkajúce sa riadnej správy vecí verejných a dodržiavania práva na obhajobu, ako aj článok 47 Charty základných práv Európskej únie
sa majú vykladať v tom zmysle, že:
bránia vnútroštátnej praxi, podľa ktorej hospodársky subjekt, ktorý sa dopustil nezrovnalosti v zmysle článku 2 bodu 36 nariadenia č. 1303/2013, zmeneného nariadením 2018/1046, ktorá viedla k finančnej oprave, nemá právo zúčastniť sa ani na konaní o stanovení tejto finančnej opravy, ani na súdnom konaní o jej neplatnosť, a to z dôvodu, že tento hospodársky subjekt má k dispozícii občianskoprávny prostriedok nápravy na základe dohody o partnerstve, pokiaľ je uvedený hospodársky subjekt finančne zodpovedný voči dotknutému riadiacemu orgánu za realizáciu predmetného projektu.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: bulharčina.