ROZSUDOK SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU
EURÓPSKEJ ÚNIE (tretia komora)
z 3. decembra 2014
Vec F‑109/13
DG
proti
Agentúre Európskej únie pre sieťovú a informačnú bezpečnosť (ENISA)
„Verejná služba – Dočasný zamestnanec – Výpoveď zmluvy – Chýbajúce odôvodnenie – Nedodržanie postupu pri hodnotení – Zjavne nesprávne posúdenie“
Predmet:      Žaloba podaná podľa článku 270 ZFEÚ, ktorou DG navrhuje na jednej strane zrušenie rozhodnutia Agentúry Európskej únie pre sieťovú a informačnú bezpečnosť (ENISA) z 31. januára 2013, ktorým sa ukončuje jej pracovná zmluva a na druhej strane jej opätovné dosadenie a zaplatenie peňažných dávok odo dňa, keď nadobudlo účinnosť ukončenie jej zmluvy až do dňa jej opätovného dosadenia, ako aj náhradu nemajetkovej ujmy, ktorú mala utrpieť
Rozhodnutie:      Žaloba sa zamieta. DG znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Agentúra Európskej únie pre sieťovú a informačnú bezpečnosť.
Abstrakt
1.      Žaloby úradníkov – Dôvody – Zneužitie právomoci – Pojem – Dôkazné bremeno a vykonávanie dôkazov
2.      Žaloby úradníkov – Dôvody – Zjavne nesprávne posúdenie – Pojem – Dôkazné bremeno
3.      Úradníci – Dočasní zamestnanci – Výpoveď zmluvy na dobu neurčitú – Voľná úvaha administratívy – Povinnosť starostlivosti prislúchajúca administratíve – Rozsah – Povinnosť preskúmať možnosť preradenia dotknutého úradníka – Neexistencia
[Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov, článok 47 písm. c) bod i)]
1.      O zneužitie právomoci ide iba vtedy, ak existujú objektívne, relevantné a zhodujúce sa nepriame dôkazy, ktoré umožňujú preukázať, že napadnutý akt sledoval iný cieľ než mu určili uplatniteľné ustanovenia služobného poriadku.
V tejto súvislosti nestačí, aby sa žalobca na podloženie svojich tvrdení odvolával na určité skutočnosti; treba ešte, aby poskytol dostatočne objektívne, relevantné a zhodujúce sa nepriame dôkazy, ktoré môžu podložiť pravdivosť jeho tvrdení alebo prinajmenšom ich pravdepodobnosť, a bez ktorých nemožno spochybniť vecnú správnosť tvrdení druhého účastníka konania.
(pozri body 31 a 32)
Odkaz:
Súd pre verejnú službu: rozsudok Skareby/Komisia, F‑46/06, EU:F:2008:26, body 156 a 157
2.      Pochybenie možno kvalifikovať ako zjavné iba v prípade, ak môže byť ľahko odhaliteľné z hľadiska kritérií, ktorým normotvorca zamýšľal podriadiť výkon širokej miery voľnej úvahy administratívou. V dôsledku toho s cieľom preukázať, že došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu skutkového stavu, ktoré môže odôvodniť zrušenie rozhodnutia, musia byť dôkazné prostriedky, ktoré je povinný predložiť žalobca, dostatočné na to, aby sa posúdenie skutkového stavu zohľadnené administratívou v jej rozhodnutí javilo nepravdepodobné. Inými slovami, žalobný dôvod založený na zjavnom pochybení treba zamietnuť, ak napriek dôkazom uvádzaným žalobcom možno spochybňované posúdenie pripustiť ako pravdivé alebo prijateľné.
(pozri bod 44)
Odkaz:
Súd pre verejnú službu: rozsudky AJ/Komisia, F‑80/10, EU:F:2011:172, body 34 a 35; Eklund/Komisia, F‑57/11, EU:F:2012:145, bod 51, a uznesenie Mészáros/Komisia, F‑22/13, EU:F:2014:189, bod 52
3.      Pokiaľ ide o výpoveď zmluvy dočasného zamestnanca na dobu neurčitú, príslušný orgán má v súlade s článkom 47 písm. c) bodom i) podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov a pri dodržaní výpovednej lehoty stanovenej v zmluve širokú mieru voľnej úvahy, takže posúdenie súdu Únie sa musí obmedziť na overenie neexistencie zjavného pochybenia alebo zneužitia právomoci.
V tejto súvislosti dodržanie povinnosti starostlivosti nemôže odôvodniť výklad článku 47 písm. c) bodu i) uvedených podmienok, podľa ktorého musí príslušný orgán pred prepustením zamestnanca zamestnaného na základe zmluvy na dobu určitú preskúmať, či tento zamestnanec nemôže byť pridelený na iné pracovné miesto, ktoré existuje alebo má byť čoskoro vytvorené.
(pozri body 56 a 57)
Odkaz:
Súd prvého stupňa: rozsudok ETF/Landgren, T‑404/06 P, EU:T:2009:313, bod 162 a tam citovaná judikatúra
Všeobecný súd Európskej únie: rozsudky ETF/Schuerings, T‑107/11 P, EU:T:2013:624, bod 81, a Komisia/Macchia, T‑368/12 P, EU:T:2014:266, bod 57