Esialgne tõlge
KOHTUJURISTI ETTEPANEK
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
esitatud 22. mail 2025(1)
Kohtuasi C‑321/24
BC
versus
SCP Attal et Associés
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud tribunal judiciaire de Paris (Pariisi esimese astme kohus, Prantsusmaa))
Eelotsusemenetlus – ELTL artikli 63 lõige 1 – Kapitali vaba liikumine – Piirang – Pärimine – Pärandideklaratsioon – Notari tasu arvutamine – Pärand, mis hõlmab kahes liikmesriigis asuvat vara – ELTL artikli 65 lõike 1 punkt a – Maksuõiguse säte – ELTL artikli 65 lõike 1 punkt b – Meetmed, mille eesmärk on ära hoida maksukuritegusid või kehtestada kapitali liikumise deklareerimise kord haldus- või statistikaalase teabe saamiseks
1.        Käesoleva eelotsusetaotluse aluseks olevas vaidluses vaidlustas Belgias, kus oli tema alaline elukoht, surnud isiku, kelle pärandvara koosneb Belgias ja Prantsusmaal asuvast varast, (Prantsusmaal elav) pärija Prantsusmaal esitatud pärandideklaratsiooni koostamisel osalenud Prantsuse notari tasu.
2.        Liikmesriik, kus toimub pärimine, on Belgia ja Belgia notar esitas selles riigis pärandideklaratsiooni kogu pärandi osas. Pärija arvates ei saa Prantsuse notari tasu arvutada mitte kogu vara alusel, vaid üksnes Prantsusmaal asuva pärandvara osa põhjal. Vastasel juhul kaasneks sellega põhjendamatu kahekordne makse.
3.        Kohtuasja lahendav kohus palub sisuliselt Euroopa Kohtul tõlgendada ELTL artikleid 63 ja 65, et teha kindlaks, kas nendega on vastuolus samas pärimisasjas osaleva kahe liikmesriigi notari kahekordne tasustamine, kui nad arvutavad oma tasu kogu pärandvara alusel.
4.        Euroopa Kohus on juba võtnud seisukoha kapitali vaba liikumise piirangute kohta, mis tulenevad piiriülese mõõtmega pärimise maksustamisest.(2) Käesolev eelotsusetaotlus erineb eelmistest oma eseme poolest: küsimused puudutavad riigisisest õigusnormi, mis on küll seotud maksukohustuste üleminekuga surma korral, kuid mis ei ole iseenesest maksusäte.
I.      Õigusraamistik
A.      Liidu õigus
5.        Direktiivi 88/361/EMÜ(3) artikli 1 lõige 1 sätestab:
„Ilma et see piiraks järgnevate sätete kohaldamist, peavad liikmesriigid kaotama liikmesriikide residentide vahelise kapitali liikumise piirangud. Käesoleva direktiivi kohaldamise hõlbustamiseks liigitatakse kapitali liikumine vastavalt I lisas esitatud nomenklatuurile.“
6.        Direktiivi 88/361 I lisas loetletud kapitali liikumiste hulgas on selle lisa XI rubriigis nimetatud isiklikku laadi kapitali liikumist, mis hõlmab pärandit ja annakuid.
B.      Prantsusmaa õigus
1.      Äriseadustik (Code de commerce)
7.        Seadustiku materiaalõiguslikus osas, mis hõlmab IVbis jaotist („Teatavad reguleeritud tasumäärad“), on artiklis L.444-1 kindlaks määratud notari teenuste suhtes kohaldatavad reguleeritud tasumäärad. Selle artikli kolmanda lõigu kohaselt ei kohaldata teenuste suhtes, mida notarid osutavad, konkureerides teiste kutseala esindajate teenustega, millele tasu ei kohaldata, mitte reguleeritud tasumäärasid, vaid honorare.
8.        Seadustiku materiaalõiguslikus osas on artiklis R. 444-2 sätestatud järgmised mõisted:
„1.      „Tasumäär“: elementide kogum, mille alusel määratakse kindlaks artikli L. 444‑1 esimeses lõigus osutatud kutseala esindajatele nende reguleeritud teenuste eest makstavate tasude ja kindlasummaliste hüvitiste suurus.
2.      „Tasu“: summa, mille üks neist
kutseala esindajatest on saanud teenuste eest, mille tasud on reguleeritud käesoleva seadustiku materiaalõigusliku osa IVbis jaotisega.
[…]
4.      „Proportsionaalne tasu“: tasu, mis tuleneb protsendimäära kohaldamisest põhisummale või progressiivsete või kahanevate protsendimäärade kohaldamisest erinevatele baasosadele.
5.      „Honorar“: summa, mille üks kutseala esindaja saab teenuste eest, mille summa ei ole reguleeritud punktis 2 nimetatud jaotisega.
[…]“.
9.        Artiklis R. 444‑3 on ette nähtud:
„Selle jaotise („Teatavad reguleeritud tasumäärad“) lisas 4‑7, lisas 4‑8 ja lisas 4‑9 on täpsustatud vastavalt:
1.      Nende notarite […] teenuste loetelu, mille tasu on käesoleva jaotisega reguleeritud;
[…]
3.      Näitlik loetelu teenustest, mida on osutatud artikli L. 444‑1 kolmandas lõigus ette nähtud tingimustel, ja vajaduse korral eeskirjad, mis reguleerivad nende teenuste eest tasu võtmist asjaomaste ettevõtjate poolt.“
10.      Seadustiku materiaalõigusliku osa lisas 4‑7, mis sisaldab nende teenuste loetelu, mille reguleeritud tasumäärad on reguleeritud seadustiku IVbis jaotisega (materiaalõiguslik osa), puudutab artikli R. 444‑3 tabel 5 notareid ja sisaldab selle punktis 8 pärandideklaratsiooni.
11.      Seadustiku osas „Arretés“ on artiklis A. 444‑63 märgitud:
„Pärandideklaratsiooni (tabel 5 punkt 8) eest tuleb maksta tasu, mis on proportsionaalne brutovara kogusummaga […] vastavalt järgmisele skaalale […]“.
2.      Üldine maksuseadustik (Code général des impôts)
12.      Pärimist käsitlevate erisätete hulgas on artiklis 800 sätestatud:
„Pärijad, annakusaajad või kingisaajad, nende eestkostjad või hooldajad peavad esitama üksikasjaliku deklaratsiooni.
Sellest on vabastatud:
1)      otsesed õigusjärglased, üleelanud abikaasa ja kooselupartner, kes on seotud tsiviilõigusliku solidaarsuslepinguga, kui pärandvara brutosumma on alla 50 000 euro, tingimusel et need isikud ei ole varem saanud pärandajalt registreerimata või deklareerimata annetust või käsitsi annetust;
2)      lõikes 1 nimetamata isikud, kui pärandvara brutosumma on alla 3000 euro“.
13.      Vastavalt artiklile 802:
„Pärijad, kingisaajad ja annakusaajad, nende eestkostjad, hooldajad või seadusjärgsed haldurid esitavad surma korral pärandideklaratsiooni, mis sisaldab järgmist kinnitust:
„Deklarant kinnitab, et see avaldus on aus ja tõene; lisaks kinnitab ta üldise maksuseadustiku artiklis 1837 ette nähtud karistusi arvestades, et see deklaratsioon hõlmab sularaha, nõudeid ja kõiki muid Prantsuse või välismaiseid väärtpabereid, mis tema teada kuulusid täielikult või osaliselt pärandajale.“
[…]“.
II.    Asjaolud, kohtuvaidlus ja eelotsuse küsimused
14.      Eelotsusetaotluses esitatud asjaolud on järgmised:
–        Prantsuse kodanik XY, kelle alaline elukoht oli Belgias, suri 29. juulil 2020 selles riigis.
–        Prantsuse kodanik BC, kes elab ja on maksuresident Prantsusmaal, on XYi pärija.
–        XYi pärand koosneb Prantsusmaal ja Belgias asuvast vallas- ja kinnisvarast.
–        Pärimismenetluse algatas Uccle’i (Belgia) notar 12. oktoobril 2020, esitades Belgias pärandideklaratsiooni. Deklaratsioon hõlmab kogu pärandvara, olenemata selle asukohast.
–        BC maksis Belgia notarile kogu brutopärandi alusel arvutatud tasu.(4)
–        BC pöördus Prantsusmaal pärandideklaratsiooni koostamiseks Pariisi notari SCP Attal et Associés’ (edaspidi „Attal et Associés“) poole. See allkirjastati 18. märtsil 2021 ja registreeriti vastavas registris.
–        Pärast pärandideklaratsiooni registreerimist pöördus Attal et Associés Tribunal judiciaire de Paris’ (Pariisi esimese astme kohus, Prantsusmaa) kohtusekretäri poole, paludes koostada kulude kontrollimise tõendi, millega määrataks kindlaks talle tasumisele kuuluv summa.
–        Tõendiga kinniti summa, mille Attal et Associés olid tasuna kindlaks määranud, võttes aluseks kogu brutopärandi.
15.      BC vaidlustas tõendi Tribunal judiciaire de Paris’s (Pariisi esimese astme kohus). Ta taotleb selle tühistamist ja uue tõendi väljastamist ja Prantsuse notari tasu ümberarvutamist, mille aluseks on üksnes Prantsusmaal asuva pärandvara brutoväärtus.
16.      Ta esitab sellega seoses kaks argumenti:
–        notari tasu arvutamise alus peab olema sama, mida kasutatakse pärandimaksu arvutamisel. Prantsusmaa ja Belgia vahelise 20. jaanuari 1959. aasta topeltmaksustamise vältimise lepingu(5) kohaselt võetakse Prantsusmaal maksustatava summa arvutamisel arvesse üksnes Prantsusmaal asuva vara väärtust.
–        Prantsuse notari tasu, mis määratakse kindlaks kogu brutopärandvara alusel, võtmata arvesse selle alusel kindlaks määratud Belgia notari tasu(6), kujutab endast kapitali vaba liikumise piirangut ELTL artikli 63 tähenduses, kuna see vähendab pärandi väärtust.
17.      Attal et Associés taotleb tõendi kinnitamist. Ta väidab, et:
–        Prantsusmaal arvutatakse tasuta üleandmise maks pärandaja vara kogusummalt, kuid seda tasutakse üksnes Prantsusmaal asuvatelt varadelt vastavalt 20. jaanuari 1959. aasta Prantsuse-Belgia lepingule.
–        Prantsusmaa ametiasutustele esitatud pärandideklaratsioonis tuleb märkida pärandaja kogu vara, sealhulgas välisriigis asuv vara.
–        Notari tasu arvutamise aluseks on kogu pärandvara, sõltumata sellest, kas see asub Prantsusmaal või mõnes muus riigis. Järelikult tuleb notarile maksta tasu, mis arvutatakse kogu Prantsusmaal ja Belgias asuva pärandi brutoväärtuselt.
18.      Neil asjaoludel esitab Tribunal judiciaire de Paris (Pariisi esimese astme kohus) Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas ELTL artikli 63 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui kahe Euroopa Liidu liikmesriigi notaritele, kelle poole on pöördutud neis kahes liikmesriigis asuva vara pärimise asjas, on kummalegi ette nähtud tasu, mida kumbagi arvutatakse kogu brutopärandi alusel, võtmata arvesse teisele notarile makstavat tasu, ning notari sekkumist nõuab seadus?
2.      Kas ELTL artikli 63 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui tasu notarile, kelle sekkumist kahes Euroopa Liidu liikmesriigis asuva vara pärimise asjas nõuab seadus, arvutatakse kogu brutopärandi, mitte ainult tema asukohaliikmesriigis asuva brutovara alusel?
3.      Kas ELTL artikli 63 lõiget 1 ja ELTL artikli 65 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et kui kahele notarile, kelle poole on pöördutud ühes ja samas pärimisasjas, on kummalegi ette nähtud tasu, mida kumbagi arvutatakse kogu brutopärandi alusel, mis asub kahes Euroopa Liidu liikmesriigis, võib see kujutada endast nende riikide „maksuseaduste vastavaid sätteid“ ning seega erandit esimesena viidatud õigusnormis ette nähtud keelust kapitali liikumist piirata, kui notari sekkumist nõuab seadus?
4.      Kas ELTL artikli 63 lõiget 1 ja ELTL artikli 65 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et kui kahele notarile, kelle poole on pöördutud ühes ja samas pärimisasjas, on kummalegi ette nähtud tasu, mida kumbagi arvutatakse kogu brutopärandi alusel, mis asub neis kahes Euroopa Liidu liikmesriigis, võib see kujutada endast maksuõigusnormide rikkumise takistamiseks vajalikku meedet või haldamiseks vajalike või statistiliste andmete saamiseks vajalikku kapitali liikumise deklareerimise korda, seega erandit esimesena viidatud õigusnormis ette nähtud keelust kapitali liikumist piirata, kui notari sekkumist nõuab seadus?“
III. Menetlus Euroopa Kohtus
19.      Eelotsusetaotlus registreeriti Euroopa Kohtus 30. aprillil 2024.
20.      Euroopa Kohus palus Euroopa Kohtu kodukorra artikli 101 alusel selgitusi eelotsusetaotluse esitanud kohtult, kes esitas need 20. detsembri 2024. aasta kirjaga.(7)
21.      Kirjalikud seisukohad esitasid Attal et Associés, Prantsuse valitsus ja komisjon.
22.      Kohtuistungi korraldamist ei peetud tingimata vajalikuks.
IV.    Analüüs
A.      Vastuvõetavus
23.      Prantsuse valitsus vaidlustab oma kirjalikes seisukohtades(8) eelotsusetaotluse vastuvõetavuse. Eeldus, millel põhinevad eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimused (Prantsuse õiguses ette nähtud kohustus kasutada pärandi deklareerimiseks notarit), on tema arvates ekslik.
24.      Prantsuse valitsus väidab, et:
–        üldise maksuseadustiku artikli 800 kohaselt peavad pärandideklaratsiooni esitama maksuhaldurile pärijad, annakusaajad või kingisaajad. Selle deklaratsiooni koostamise hõlbustamiseks on vormid ja üksikasjalikud juhised kättesaadavad rahandusministeeriumi veebisaidil.(9) Notari sekkumine ei ole kohustuslik.
–        Notari poole pöördumine on seevastu möödapääsmatu teatavate pärimisega seotud toimingute puhul, mida reguleerivad muud sätted, mille eesmärk erineb pärandideklaratsiooni eesmärgist ja mille eest notar saab erinevat tasu.
–        Sätted, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus tugineb kinnitamaks, et „kui pärandi suurus on üle 5000 euro või pärand hõlmab kinnisasja, on notari poole pöördumine kohustuslik“(10), ei puuduta pärandideklaratsiooni, vaid erinevaid dokumente.
–        Teatud juhtudel tuleb pärandideklaratsioonile lisada need dokumendid või muud dokumendid, mille puhul notariaalne sekkumine on kohustuslik. Nii on see kinnisasju hõlmava pärimise puhul, mille kohta tuleb esitada tõend omandi kohta. Samuti juhul, kui pärandi summa on 5000 eurot või suurem, kuna pärija seisundi tõendamiseks on nõutav notari allkirjastatud notariaalakt. Need dokumendid erinevad pärandideklaratsioonist, mille puhul ei ole notariaalne sekkumine vajalik.
25.      Euroopa Kohus palus selgitusi eelotsusetaotluse esitanud kohtult, kes esitas
Euroopa Kohtule järgmised täpsustused:(11)
–        „Pärandideklaratsiooni esitamiseks notari poole pöördumise kohustus ei tulene konkreetsest Prantsuse õigusaktist, vaid see vastab praktilisele kohustusele, mis de facto tuleneb teistest notari juures samal ajal kohustuslikult tehtavatest toimingutest, mis vastavad tema monopolile, ja de jure üldkehtivatest dokumentidest, mis on lisatud avaliku teabe saidile ja seadusega ette nähtud reguleeritud tasumäärade kehtestamisest.
–        Samadel põhjustel ei olnud BC-l tegelikult võimalust pärandideklaratsiooni ise koostada.“
26.      Samas kirjas viitab eelotsusetaotluse esitanud kohus Prantsusmaa ametlikele avalikele teabelehekülgedele internetis(12), kus käsitletakse notari kaasamist kinnisvara puudutavate pärimisasjade puhul kui vältimatut, mis paneb pärijad uskuma, et see sekkumine on pärandi deklareerimisel kohustuslik. Ta lisab, et Prantsuse notari tasu reguleerib seadus, ilma et pärijad saaksid selle üle läbirääkimisi pidada, ega võta arvesse tasu, mida on teise liikmesriigi notarile juba makstud võrdväärse dokumendi eest, ja mis nagu Prantsusmaal arvutatakse kogu brutopärandvara alusel.
27.      ELTL artikli 267 kohases menetluses on Euroopa Kohus pädev tegema ainult eelotsuseid liidu õiguse tõlgendamise või kehtivuse kohta. Tema ülesanne ei ole tõlgendada riigisiseseid õigusnorme ega otsustada, kas eelotsusetaotluse esitanud kohtu tõlgendus neile on õige.(13)
28.      Väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb, et „eelotsuse küsimustele vastates on Euroopa Kohtul liidu ja liikmesriigi kohtute pädevuse jaotuse raames ülesanne võtta arvesse eelotsuse küsimuste faktilist ja õiguslikku konteksti, nagu see on kindlaks määratud eelotsusetaotluses“.(14)
29.      Euroopa Kohtul ei ole palutud kontrollida eelotsusetaotluses kirjeldatud õigusliku raamistiku õigsust ja kehtivaks tuleb pidada eeldust, et eelotsuse küsimused on asjakohased. Need tunnistatakse vastuvõetamatuks muude põhjuste hulgas juhul, kui on ilmselge, et liidu õiguse tõlgendamine, mida on palutud, ei ole kohtuvaidluse tegelikkuse või esemega kuidagi seotud. Käesoleva eelotsusetaotluse puhul see nii ei ole.
30.      Seega tuleb asuda seisukohale, et Prantsuse valitsuse argumendid selle kohta, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu tõlgendus on ekslik, ei mõjuta eelotsuse küsimuste vastuvõetavust.
B.      Esimene ja teine eelotsuse küsimus
31.      Esimese ja teise eelotsuse küsimusega, millele tuleb vastata koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas ELTL artikli 63 lõikega 1:
–        on vastuolus see, kui kahe liikmesriigi notarid, kes tegelevad sama pärandiga, millega hõlmatud varad asuvad mõlemas riigis, saavad mõlemad tasu, kui notari sekkumine on seadusega nõutav ja kui see tasu arvutatakse „kogu brutopärandi alusel, võtmata arvesse teisele notarile makstavat tasu“;
–        on vastuolus see, kui tasu notarile, kelle sekkumine on seadusega nõutav, arvutatakse kahes liikmesriigis asuvat vara hõlmava pärimise korral „kogu brutopärandi, mitte ainult tema asukohaliikmesriigis asuva brutovara alusel“.
32.      Kuna asutamislepingutes ei ole mõistet „kapitali liikumine“ määratletud, on Euroopa Kohus andnud direktiivi 88/361 I lisas leiduvale kapitali liikumise nomenklatuurile soovitusliku tähenduse. Kohus leidis eelkõige, et „selle lisa sissejuhatava osa kolmanda põhjenduse kohaselt ei ole nomenklatuur kapitali liikumiseks peetavate tehingute ammendav loend“.(15)
33.      Olles meenutanud, et pärimine ja annakud kuuluvad direktiivi 88/361 I lisa XI jao „Isiklikku laadi kapitali liikumine“ kohaldamisalasse, otsustas Euroopa Kohus, et „pärimine […] on kapitali liikumine ELTL artikli 63 tähenduses, välja arvatud juhul, kui selle olulised asjaolud jäävad ühe liikmesriigi piiridesse“.(16)
34.      Vaidlusalune pärimine hõlmab kahes liikmesriigis asuvat vara.(17) Seega tuleb analüüsida, kas sellise pärimise raames ja selle eripära arvestades kujutab notari tasu, mille suhtes kohaldatakse ametlikult reguleeritud tasumäärasid, endast kapitali liikumise piirangut, mis on ELTL artikli 63 lõikega 1 keelatud.(18)
35.      ELTL artikli 63 lõike 1 kontekstis tähendab „piirang“ kapitali vaba liikumise mis tahes piirangut nii liikmesriikide vahel kui ka liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel(19) ning selle vabaduse mis tahes piirangut, isegi kui see on väheoluline.(20)
36.      ELTL artikli 63 lõikega 1 keelatud meetmete hulka kuuluvad sellised kapitali liikumise piirangud, mis võivad pärssida mitteresidentide tahet liikmesriiki investeerida või pärssida selle liikmesriigi residentide tahet investeerida teise liikmesriiki.(21)
37.      Pärimisasjades puudutavad peaaegu kõik ELTL artikli 63 lõikega 1 seotud juhtumid, mille kohta Euroopa Kohus on otsuse teinud, riigisiseseid õigusnorme, mis käsitlevad pärija poolt tasumisele kuuluva pärandimaksu või pärandiga seotud tulumaksu arvutamist.(22)
38.      Tõlgendades ELTL artikli 63 lõiget 1, leidis Euroopa Kohus, et kapitali vaba liikumisega on vastuolus õigusnormid, mille kohaselt on väljaspool maksustavat liikmesriiki asuvat vara hõlmaval pärimisel suurem maksukoormus kui pärandil, mis koosneb ainult selles riigis asuvast varast, mistõttu pärandvara väärtus väheneb.(23)
39.      Põhikohtuasi ei puuduta riigisisese maksuõiguse sätte kohaldamist. Õigusnormid, mis reguleerivad Prantsuse notari tasusid (reguleeritud tasumääraga) oma teenuste osutamise eest, kuuluvad äriseadustiku kohaldamisalasse ega kehtesta – kordan – maksukohustust. Eelotsusetaotluse esitanud kohus, Prantsuse valitsus ja komisjon on ühel meelel selles, et need õigusnormid ei ole olemuselt maksualased.(24)
40.      ELTL artikli 63 lõikes 1 sätestatud keeld puudutab aga „kõiki kapitali liikumise piiranguid“.(25) See ei piirdu riigisisestest maksualastest õigusaktidest tulenevate piirangutega ega muude maksualaste takistustega.
41.      Kui välismaal asuvat vara hõlmava pärandi üleminekul selle pärandvara väärtus riigisisese meetme tõttu väheneb, mida ei juhtu puhtalt kodumaise ülemineku korral, mõjutab selle meetme pärssiv mõju kapitali vaba liikumist negatiivselt.
42.      See meede määrab nimelt kindlaks, et rohkem kui ühes liikmesriigis asuvat vara hõlmaval pärimisel on majanduslikus mõttes suurem (isegi mittemaksualane) koormus kui pärimisel, mis hõlmab ainult ühes liikmesriigis asuvat vara.(26)
43.      Riigisisesed maksualased või muud liiki meetmed, mis toovad kaasa sellise väärtuse vähenemise, pärsivad tuginemist pärimisele kohaldatavale kapitali vabale liikumisele ja on seetõttu põhimõtteliselt keelatud.(27)
44.      Prantsusmaal sätestab üldise maksuseadustiku artikkel 800 pärandi deklareerimise kohustuse. Deklaratsioonis tuleb üksikasjalikult esitada surnud isiku pärandvara hulka kuuluvad nõuded ja kohustused(28) ning märkida pärijate andmed. See esitatakse maksuhaldurile, et viimane saaks arvutada pärandimaksu ja hoida ära maksudest kõrvalehoidmist. Selle esitamine on kohustuslik, välja arvatud teatavate isikute puhul, kui pärandi väärtus ei ületa seaduses sätestatud summat.
45.      Eelotsusetaotluses ja eelotsusetaotluse esitanud kohtu hiljem esitatud teabe kohaselt – olgu siis seadusest tuleneva nõude või riigisisestest õigusaktidest tuleneva praktika tõttu – on notari sekkumine sellisel juhul kohustuslik. Seega osutab notar teenust, mille eest makstav hüvitis (tasu) on reguleeritud seadusega.
46.      Prantsuse notari tasud seoses tema osalemisega pärandideklaratsiooni koostamises on proportsionaalsed kogu brutopärandiga, mis arvutatakse teatava skaala järgi. Selle arvutamise reegel on sama kõigi deklareeritavate pärimisasjade puhul. See ei tee vahet pärija või pärandaja kodakondsuse või elukoha alusel ega sõltu deklareeritava vara asukohast.
47.      Siiski on rahvusvahelise pärimise puhul selle koosseisu tõttu tõenäoline, et ka teine riik, kus pärandvara asub, nõuab maksuõiguslikult pärandi deklareerimist. Samuti võib juhtuda, et selle vara väärtus brutopärandvara osana on osa pärandideklaratsiooni esitava notari(29) tasu arvutamise alusest.
48.      Selles kontekstis selline meede, nagu on kõne all käesolevas kohtuasjas:
–        võib esiteks iseenesest pärssida selle liikmesriigi residentide tahet investeerida välismaale ja välismaal elavate isikute tahet investeerida sellesse riiki;
–        teiseks on selle meetme tagajärjel pärand, mis hõlmab vara nii riigi sees kui ka väljaspool seda ning mille brutoväärtus on identne sellise pärandi brutoväärtusega, mis koosneb ainult selles riigis asuvast varast, selle pärandi koosseisu kuuluva vara asukoha tõttu väiksem.
49.      Euroopa Kohus on sellele kahekordsele piiravale mõjule viidanud oma kohtupraktikas, mis käsitleb maksuõigusnormide mõju. See kohtupraktika on minu arvates ülekantav ka teistele riigisisestele õigusnormidele, isegi kui need ei ole maksualased, kuid neil on sama piirav mõju.
50.      Euroopa Kohus on leidnud, et:
–        „siseriiklikud sätted, mis määravad kindlaks kinnisasja väärtuse pärimise teel omandamise korral tasumisele kuuluva maksu arvutamiseks, võivad mitte ainult pärssida teise liikmesriigi residendi tahet osta asjaomases liikmesriigis asuvaid kinnisasju […], vaid nende sätete mõjul võib ka väheneda sellise isiku pärandi väärtus, kelle elukoht on teises liikmesriigis kui see, kus asub kõnealune asi“(30);
–        „[m]is veel puudutab pärimist, siis on kohtupraktikas kinnitatud, et [ELTL artikli 63] lõike 1 alusel keelatud meetmete hulka – kuivõrd nende näol on tegemist kapitali liikumise piirangutega – kuuluvad ka meetmed, mille tagajärjel väheneb sellise isiku pärandi väärtus, kelle elukoht on teises liikmesriigis kui see, kus asub kõnealune vara ja kes selle vara pärimist maksustab“.(31)
51.      Kirjeldatud ebasoodsat olukorda ei saa sellisel juhul nagu käesolev omistada kahe liikmesriigi maksustamispädevuse paralleelsele teostamisele.(32) Seega ei ole käesolevas kohtuasjas kohaldatavad Euroopa Kohtu otsused, milles ta kinnitab, et selle (kahekordse) maksustamispädevuse teostamise ebasoodsad tagajärjed ei kujuta endast liikumisvabaduse piirangut, kui see ei ole diskrimineeriv.(33)
52.      Seetõttu leian, et ELTL artikli 63 lõike 1 tähenduses kujutab endast kapitali vaba liikumise piirangut reegel, mille kohaselt määratakse (Prantsuse) notari poolt pärandideklaratsiooni koostamise eest nõutavate tasude arvutamisel need kindlaks nii, et arvutamisel võetakse arvesse pärimise toimumise kohaks olevas teises liikmesriigis (Belgia) asuva pärandvara väärtus, samas kui selle riigi õigusnormides on ette nähtud ka notari tasu brutopärandvara alusel, mistõttu pärimisel tuleb maksta kahekordset tasu.
C.      Kolmas ja neljas eelotsuse küsimus
53.      Nende kahe eelotsuse küsimusega, millele tuleb samuti vastata koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas:
–        ELTL artikli 63 lõiget 1 ja ELTL artikli 65 lõike 1 punkti a võib tõlgendada nii, et notarite kahekordne tasustamine sellistel asjaoludel nagu käesolevas asjas kujutab endast „[liikmesriikide] maksuseaduste vastavaid sätteid“, mis teevad erandi kapitali liikumise piiramise keelust;
–        ELTL artikli 63 lõiget 1 ja ELTL artikli 65 lõike 1 punkti b võib tõlgendada nii, et notarite kahekordne tasustamine sellistel asjaoludel nagu käesolevas asjas kujutab endast meedet, mis on vajalik, et takistada maksuõigusnormide rikkumisi, või haldamiseks vajalike või statistiliste andmete saamiseks vajalikku kapitali liikumise deklareerimise korda.
54.      Mõlema küsimuse puhul on ELTL artikli 63 lõikes 1 sätestatud keelust kaks erandit. ELTL artikli 65 lõike 1 kohaselt ei mõjuta artikkel 63 liikmesriikide õigust:
–        „kohaldada oma maksuseaduste vastavaid sätteid, mis eristavad maksumaksjaid nende elukoha või nende kapitali investeerimise koha põhjal“ (punkt a), või
–        „võtta kõiki vajalikke meetmeid, et takistada siseriiklike õigusnormide rikkumist, eriti maksustamise […] alal, või kehtestada kapitali liikumise deklareerimise kord haldamiseks vajalike või statistiliste andmete saamiseks […]“ (punkt b).(34)
55.      ELTL artikli 65 lõike 1 punktid a ja b teevad erandi kapitali vaba liikumise aluspõhimõttest. Sellisena tuleb neid tõlgendada kitsalt.(35)
56.      Notarile teenuste osutamise eest makstavate tasude reguleerimine ei ole „maksuseaduse säte“, nagu ma juba selgitasin. Eelotsusetaotluse esitanud kohus, komisjon ja Prantsuse valitsus ise nõustuvad selle hinnanguga.
57.      On tõsi, et kõnealune riigisisene meede kehtestab notari tasu (reguleeritud tasumäär), kui ta teeb pärandideklaratsiooni, millel on hiljem maksuõiguslikud tagajärjed. Ma ei pea kohatuks möönda, et see sekkumine (nagu ka notarite muud ülesanded) on kuidagi seotud pärijate maksukohustustega.
58.      Notari osutatud teenuse eest maksmisele kuuluv tasu ei ole oma eset ja laadi arvestades maksualane ning seda ei saa iseenesest pidada riigi maksustamispädevuse väljenduseks. See on osa äriõigusest ja selle eesmärk on reguleerida notari ametialast tegevust, määrates pärandideklaratsiooni koostamisel kindlaks nende töötasu arvutamise valemi.
59.      Reguleeritud tasumäärade alusel arvutatud notari tasu vastab osutatud teenuse eest makstavale tasule. See ei seisne selles, et notar võtab võlgniku nimel vastu summa, mille notar seejärel riigile üle annab, et rahastada viimase ülesandeid. Lisaks on see pärandimaksust lahutatud, kuna notari tasu määratakse kindlaks brutopärandi alusel, sõltumata sellest, kas maksuga maksustatakse lõpuks kogu vara või ainult osa varast.
60.      Selline meede ei kuulu ELTL artikli 65 lõike 1 punktis a ette nähtud erandi alla.
61.      See ei kuulu ka ELTL artikli 65 lõike 1 punkti b kohaldamisalasse. Euroopa Kohus on täpsustanud, et selleks, et meedet saaks pidada selle sätte tähenduses „vajalikuks“ seoses finantseerimisasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalvega, peab sellel „olema eesmärk takistada riigisiseste õigusnormide rikkumist finantseerimisasutuste usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve alal“.(36)
62.      Nõustun komisjoniga(37), et sama kriteerium on kohaldatav „maksustamise“ valdkonnas võetavatele meetmetele, mida ELTL artikli 65 lõike 1 punkt b mainib samal tasemel kui finantseerimisasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalve meetmed.
63.      Selle kriteeriumi alusel võib ELTL artikli 65 lõike 1 punktis b ette nähtud erandi kohaldamisalasse kuuluda riigisisene õigusnorm, mis kohustab pärijaid esitama pärandideklaratsiooni, isegi kui see sisaldab piiriüleseid komponente. Samuti norm, mis näeb maksukohustuslasele ette karistused vara väljajätmise või varjamise eest, või see, mis karistab valeandmeid sisaldava deklaratsiooni esitamise eest.
64.      ELTL artikli 65 lõike 1 punktis b sätestatud „maksustamise“ valdkonda käsitleva erandiga ei ole siiski hõlmatud riigisisene meede, mis on võetud pärandideklaratsiooni koostamise eest notari tasu kindlaksmääramiseks. Selle meetme eesmärk ei ole iseenesest maksujärelevalve.
65.      Samamoodi väidab komisjon, et äriseadustiku artikli A. 444‑63 (mis sätestab notaritasu arvutamise alused eespool kirjeldatud sõnastuses) eesmärk ei ole ennetada maksuõigusrikkumisi.
66.      Minu arvates ei saa selline meede olla hõlmatud ka erandiga, mis puudutab kapitali liikumise deklareerimise korda haldus- või statistikaalase teabe saamiseks.
67.      Kokkuvõttes leian, et ELTL artikli 65 lõike 1 punktides a ja b ette nähtud erandid, millele eelotsusetaotluses viidatakse, ei ole vaidluse suhtes kohaldatavad.
D.      Meetme põhjendamine muude ülekaalukate üldiste huvidega?
68.      Kuigi eelotsusetaotluses ei ole viidatud ülekaaluka üldise huvi olemasolule, viitavad nii komisjon kui ka Prantsuse valitsus võimalusele, et see on käesolevas asjas olemas.(38)
69.      Kui Euroopa Kohus piirduks eelotsuse küsimustega nii, nagu need on sõnastatud, ei peaks ta Prantsuse valitsuse ja komisjoni argumente analüüsima. Juhuks, kui ta otsustab neile vastata, esitan ma nende kohta oma seisukoha.
70.      Komisjon väidab, et notari tegevusel on üldise huvi eesmärk(39) ning et Prantsuse notari poolt üldise maksuseadustiku artiklite 800 ja 802 kohaselt koostatud pärandideklaratsiooni eesmärk on nii pärija seisundi kindlaksmääramine kui ka maksuõigusrikkumiste ennetamine.(40)
71.      Komisjon leiab siiski, et isegi kui meede oleks nende eesmärkidega põhjendatud, panevad Prantsuse õigusnormid pärijale „ülemäärase“ koormuse, määrates notari tasu kindlaks proportsionaalselt pärandvara hulka kuuluva kogu varaga, sealhulgas välismaal asuva varaga.(41)
72.      Prantsuse valitsus viitab notari tegevuse üldise huvi eesmärkidele analoogselt komisjoni seisukohtadega(42) ja väidab, et notari tasu arvutamine reguleeritud tasumäärade alusel hoiab ära „hinnakonkurentsi teenuste kvaliteedi kahjuks“.(43)
73.      Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt on kapitali vaba liikumise piirang lubatud, kui see on põhjendatud ülekaaluka üldise huvi tõttu, see on taotletava eesmärgi saavutamiseks ühtselt ja süstemaatiliselt sobiv ega lähe kaugemale sellest, mis on eesmärgi saavutamiseks vajalik.(44)
74.      Mitmes liikmesriigi kohustuste rikkumise hagis, mille komisjon esitas liikmesriikide vastu, kes kehtestasid notari kutsealal tegutsemiseks kodakondsusnõude, otsustas Euroopa Kohus, et see nõue on vastuolus EÜ artikliga 43 (asutamisvabadus). Ta tegi seda pärast seda, kui ta oli märkinud, et „asjaolu, et notari tegevus järgib üldist eesmärki, milleks on eelkõige eraõiguslike isikute toimingute õiguspärasuse ja õiguskindluse tagamine, kujutab endast siiski ülekaalukat üldist huvi, millega võib õigustada võimalikke EÜ artikli 43 piiranguid, mis tulenevad notari tegevuse eripärast […], tingimusel et need piirangud on nimetatud eesmärkide saavutamiseks sobivad ja vajalikud“.(45)
75.      Notari kutsealal on õigusmaastikul kahtlemata tähtsus, sest see aitab „tagada eraõiguslike isikute vahel sõlmitud toimingute seaduslikkuse ja õiguskindluse“. Keegi ei ole selles käesolevas menetluses kahelnud.
76.      Mis puudutab Prantsuse notarite osalemist pärandideklaratsioonide koostamises, siis see, kes väidab, et see ei ole õiguslikult kohustuslik (Prantsuse valitsus), väidab siiski, et notari tasu selle toimingu tegemise eest järgib üldise huvi eesmärki, mis õigustab kapitali vaba liikumise piirangut.
77.      Mind see argument ei veena: kuigi Prantsusmaal ei ole notari kasutamine pärandideklaratsiooni tegemiseks seadusest tulenev nõue, ei näe ma, kuidas siduda notari tasu sellise formaalsuse raames ülekaaluka üldise huviga.
78.      Juhul kui – nagu väidab eelotsusetaotluse esitanud kohus – notariaalne sekkumine pärandideklaratsiooni tegemisse on de facto või seadusest tuleneva kohustuse tõttu möödapääsmatu, võib hinnata ülekaalukat üldist huvi: sekkumine on seaduslikkuse ja õiguskindluse tagamiseks kohustuslik.
79.      Isegi viimati nimetatud juhul oleks ülekaalukas üldine huvi kohaldatav notari tasude tekkimiseks vajaliku sündmuse suhtes, mida reguleerivad reguleeritud tasumäärad, kuid mitte mis tahes summa arvamiseks nende tasude hulka. Eelkõige leian, et see põhjendus ei võimalda panna pärijatele piiriülese pärimise korral kohustust maksta sellises riigis, kus pärimine ei toimu, notari tasu, mis arvutatakse brutopärandilt, mis hõlmab teises riigis asuvat vara, niisugustel asjaoludel nagu käesolevas asjas.
80.      Lõpuks, kui asuda seisukohale, et esineb ülekaalukas üldine huvi, nõustun komisjoniga, et Prantsuse õigusnormid lähevad kaugemale sellest, mis on vajalik nende eesmärgi saavutamiseks: see paneb pärijale ülemäärase koormuse, kuna määrab notari tasu proportsionaalselt kogu pärandvara, sealhulgas välismaal asuva vara suhtes.
V.      Ettepanek
81.      Esitatud põhjendustest lähtudes teen ettepaneku vastata Tribunal judiciaire de Paris’le (Pariisi esimese astme kohus, Prantsusmaa) järgmiselt:
ELTL artikli 63 lõiget 1 ja artikli 65 lõike 1 punkte a ja b
tuleb tõlgendada nii, et
–        ELTL artikli 63 lõikega 1 keelatud kapitali liikumise piirangut kujutab endast liikmesriigi (A) säte või tava, mis sisuliselt ei puuduta pärimist ja mille kohaselt juhul, kui pärandvara hulka kuulub vara kahes liikmesriigis, tasustatakse liikmesriigi (A) notari kohustuslikku osalemist pärandideklaratsiooni esitamisel reguleeritud tasumääraga nii, et notari tasud arvutatakse brutopärandilt, sealhulgas teises liikmesriigis (B) asuvalt varalt, võtmata arvesse selle teise liikmesriigi (B) notarile võrdväärse toimingu eest makstavat tasu, mis arvutatakse samuti kogu brutopärandi alusel;
–        liikmesriikidevahelise kapitali liikumise piirangu suhtes ei saa kohaldada ELTL artikli 65 lõike 1 punktides a ja b ette nähtud erandeid, mis lubavad liikmesriikidel kohaldada oma maksuõigusnorme ja võtta vajalikke meetmeid, et takistada riigisiseste õigusnormide ja nõuete rikkumist või näha ette kapitali liikumise deklareerimise kord haldamiseks vajalike või statistiliste andmete saamiseks.
1      Algkeel: hispaania.
2      Vt viimatiste hulgas 12. oktoobri 2023. aasta kohtuotsus BA (pärimine – eluaset puudutav sotsiaalpoliitika liidus) (C‑670/21, EU:C:2023:763); 21. detsembri 2021. aasta kohtuotsus Finanzamt V (pärimine – osaline maksuvähendus ja sundosade mahaarvamine) (C‑394/20, EU:C:2021:1044) ja 22. novembri 2018. aasta kohtuotsus Huijbrechts (C‑679/17, EU:C:2018:940).
3      Nõukogu 24. juuni 1988. aasta direktiiv asutamislepingu artikli 67 rakendamise kohta (EÜT 1988, L 178, lk 5; ELT eriväljaanne 10/01, lk 10).
4      Kasutan käesolevas ettepanekus vahet tegemata mõisteid „brutopärandvara“ või „brutopärand“.
5      Prantsusmaa ja Belgia vahel 20. jaanuaril 1959 sõlmitud maksuleping, mille eesmärk on vältida topeltmaksustamist ja reguleerida teisi pärandi- ja registreerimismaksu käsitlevaid küsimusi (Convention fiscale entre la France et la Belgique tendant à éviter les doubles impositions et à régler certaines autres questions en matière d'impôts sur les successions et de droits d’enregistrement).
6      Hageja sõnul on Belgia notaril territoriaalne pädevus pärimisasja lahendamiseks, arvestades surnud isiku alalist elukohta Belgias.
7      Vt käesoleva ettepaneku punktid 25 ja 26.
8      Prantsuse valitsuse kirjalike seisukohtade punktid 23–33.
9      Dokument „Comment remplir une déclaration de succession?“ koos selgituste ja viidetega eri vormidele on kättesaadav aadressil https://www.impots.gouv.fr/sites/default/files/formulaires/2705-sd/2023/2705-sd_4288.pdf. Selles dokumendis on vastus küsimusele „devez-vous faire appel à un notaire?“ järgmine: „Faire appel à un notaire n’est pas obligatoire mais peut être utile pour les opérations les plus complexes […] Si vous chargez un notaire de remplir votre déclaration de succession, il devient votre mandataire
mais vous restez toujours responsable vis-à-vis de l’administration“ (kursiiv on algversioonis).
10      Eelotsusetaotluse punktid 31 ja 53.
11      20. detsembri 2024. aasta kiri.
12      Ta viitab eelkõige https://www.impots.gouv.fr/particulier/declarer-une-succesion ja https://www.service-public.fr/particuliers/vosdroits/F80.
13      11. mai 2023. aasta kohtuotsus Bezirkshauptmannschaft Lilienfeld (C‑155/22, EU:C:2023:394, punkt 49).
14      2. aprilli 2020. aasta kohtuotsus Coty Germany (C‑567/18, EU:C:2020:267, punkt 21).
15      12. veebruari 2009. aasta kohtuotsus Block (C‑67/08, EU:C:2009:92, punkt 19), milles viidatakse 23. veebruari 2006. aasta kohtuotsusele van Hilten-van der Heijden (C‑513/03, EU:C:2006:131, punkt 39) ja 17. jaanuari 2008. aasta kohtuotsusele Jäger (C‑256/06, EU:C:2008:20, edaspidi „kohtuotsus Jäger“, punkt 24).
16      23. veebruari 2006. aasta kohtuotsus van Hilten-van der Heijden (C‑513/03, EU:C:2006:131, punktid 40 ja 42); kohtuotsus Jäger, punkt 25; 12. veebruari 2009. aasta kohtuotsus Block (C‑67/08, EU:C:2009:92, punkt 20) ja 30. juuni 2016. aasta kohtuotsus Feilen (C‑123/15, EU:C:2016:496, punkt 16).
17      Käesoleval juhul on tegemist liikmesriigiga, kus pärimismenetlus alustati (Belgia), ja teise liikmesriigiga (Prantsusmaa), kelle õigusnormid on vaidluse all. Käesolev ettepanek piirdub loogiliselt faktiliste asjaoludega, nagu need on esitatud eelotsusetaotluses.
18      Eelotsusetaotluses ei ole viidatud asjaolule, et kõnealust meedet võiks pidada üheks „isikute vaba liikumist piiravaks takistuseks, millega puutuvad praegu kokku inimesed, kes soovivad teostada oma õigusi piiriülese mõjuga pärimisasjade puhul“, millele on viidatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. juuli 2012. aasta määruse (EL) nr 650/2012, mis käsitleb kohtualluvust, kohaldatavat õigust ning otsuste tunnustamist ja täitmist, ametlike dokumentide vastuvõtmist ja täitmist pärimisasjades ning Euroopa pärimistunnistuse loomist (ELT 2012, L 201, lk 107), põhjenduses 7.
19      2. märtsi 2023. aasta kohtuotsus PrivatBank jt (C‑78/21, EU:C:2023:137, punkt 48).
20      6. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus ECOTEX BULGARIA (C‑544/19, EU:C:2021:803, punkt 65). ELTL artikli 63 lõikega 1 ei ole keelatud meetmed, mille piirav mõju on liiga juhuslik ja liiga kaudne, nagu on leitud 7. septembri 2023. aasta kohtuotsuses Finanzamt G (arenguabi projektid) (C‑15/22, EU:C:2023:636, punkt 50).
21      18. jaanuari 2024. aasta kohtuotsus JD (residentsusnõue) (C‑562/22, EU:C:2024:55, punkt 34); 20. juuni 2024. aasta kohtuotsus Faurécia (C‑420/23, EU:C:2024:534, punkt 21) ja 19. detsembri 2024. aasta kohtuotsus Credit Suisse Securities (Europe) (C‑601/23, EU:C:2024:1048, punkt 30).
22      11. detsembri 2003. aasta kohtuotsus Barbier (C‑364/01, EU:C:2003:665, punkt 62); kohtuotsus Jäger, punkt 30, või 11. septembri 2008. aasta kohtuotsus Arens-Sikken (C‑43/07, EU:C:2008:490, punkt 36). Keeld ei piirdu eeskirjadega, mis pärsivad vara soetamist või säilitamist teatavas liikmesriigis: vt nt 31. märtsi 2011. aasta kohtuotsus Schröder (C‑450/09, EU:C:2011:198, punkt 32) ja 24. veebruari 2015. aasta kohtuotsus Grünewald (C‑559/13, EU:C:2015:109, punkt 20), mis käsitleb vara asukohaliikmesriigist erinevas liikmesriigis elavate isikute määramist eelpärandi saajaks.
23      Kohtuotsus Jäger (punkt 31); 3. septembri 2014. aasta kohtuotsus komisjon vs. Hispaania (C‑127/12, EU:C:2014:2130, punkt 57) ja 30. juuni 2016. aasta kohtuotsus Feilen (C‑123/15, EU:C:2016:496, punkt 19).
24      Eelotsusetaotluse punkt 62, Prantsuse valitsuse kirjalike seisukohtade punkt 61 ja komisjoni kirjalike seisukohtade punkt 51.
25      Seega on õigusnorm, mis näeb ette aegumistähtajad nimeliste aktsiate hindamiseks pärandimaksuga seoses, samuti „piirang“, sest „pärijad on pikemalt ebakindlas olukorras, kus võidakse teha maksu ümberarvutusi“: 15. septembri 2011. aasta kohtuotsus Halley (C‑132/10, EU:C:2011:586, punkt 24). Väljaspool pärimisasju vt näiteks 16. märtsi 1999. aasta kohtuotsus Trummer ja Mayer (C‑222/97, EU:C:1999:143); 5. märtsi 2002. aasta kohtuotsus Reisch jt (C‑515/99, C‑519/99–C‑524/99 ja C‑526/99–C‑540/99, EU:C:2002:135) ja 6. märtsi 2018. aasta kohtuotsus SEGRO ja Horváth (C‑52/16 ja C‑113/16, EU:C:2018:157).
26      Ma ei vaidle vastu sellele, et – nagu rõhutab Prantsuse valitsus (tema kirjalike seisukohtade punkt 113) – välisriigis asuva iga liiki vara kohta pärandideklaratsiooni esitamine võib põhjustada suuremaid materiaalseid raskusi kui riigisisese pärimise puhul ja tuua kaasa lisakulusid, nagu tõlkekulud. Üks asi on aga nende võimalike kulude edasikandmine kliendile ja teine reguleeritud ametliku tasu süstemaatiline kohaldamine, mis ei ole seotud seda liiki kuludega, et arvutada notari tasu, mille suhtes neid tasumäärasid kohaldatakse.
27      Nagu ma juba märkisin, ei ole sellised meetmed keelatud, kui nende piirav mõju on liiga juhuslik või liiga kaudne. Samuti juhul, kui need on liidu õigusega põhjendatud.
28      Selles tuleb loetleda kõik varad, sealhulgas need, mille eest Prantsusmaal topeltmaksustamise vältimise lepingu alusel maksu ei maksta. Tuleb meenutada, et mõned nendest lepingutest lubavad osalisriikidel arvutada maksu keskmise maksumäära alusel, mis määratakse kindlaks kogu pärandvara põhjal.
29      Kelle sekkumine on kohustuslik või, isegi kui see ei ole kohustuslik, tasustatakse seadusega kehtestatud ametliku määra alusel. Kui see nii ei ole, on pärijal võimalik vältida topeltkulusid.
30      Kohtuotsus Jäger, punkt 30.
31      Kohtuotsus Jäger, punkt 31.
32      Rangelt võttes ei saa väita, et reguleeritud tasumäärade arvutamise eeskirjad notari teenuste osutamise eest makstavate tasude kindlaksmääramiseks mõjutavad maksustamispädevuse teostamist.
33      26. mai 2016. aasta kohtuotsus NN (L) International (C‑48/15, EU:C:2016:356, punkt 47) ning 22. septembri 2022. aasta kohtuotsus Admiral Gaming Network jt (C‑475/20–C‑482/20, EU:C:2022:714, punkt 43). Prantsuse valitsus tugineb sellele argumendile (tema kirjalike seisukohtade punkt 88 jj), mis ei ole siiski kooskõlas tema enda seisukohtade sisuga, milles ta kategooriliselt lükkab tagasi vaadeldava õigusnormi maksualase olemuse.
34      Eelotsusetaotluse esitanud kohus piirdub oma kahtlustes liikmesriikide õigusnormide ja meetmetega, mis on vastu võetud mõlemas küsimuses nimetatud eesmärkidel.
35      7. novembri 2024. aasta kohtuotsus XX (nn unit-linked-lepingud) (C‑782/22, EU:C:2024:932, punkt 43); 19. detsembri 2024. aasta kohtuotsus Credit Suisse Securities (Europe) (C‑601/23, EU:C:2024:1048, punkt 51, seoses ELTL artikli 65 lõike 1 punktiga a); 6. märtsi 2018. aasta kohtuotsus SEGRO ja Horváth (C‑52/16 ja C‑113/16, EU:C:2018:157, punktid 95 ja 96) ja 21. mai 2019. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ungari (kasutusvaldus põllumajandusmaale) (C‑235/17, EU:C:2019:432, punkt 103, sama sätte punkti b kohta).
36      2. märtsi 2023. aasta kohtuotsus PrivatBank jt (C‑78/21, EU:C:2023:137, punkt 60), milles viidatakse 7. juuni 2012. aasta kohtuotsusele VBV – Vorsorgekasse (C‑39/11, EU:C:2012:327, punkt 30).
37      Komisjoni kirjalike seisukohtade punkt 58.
38      Oma kirjalike seisukohtade viimases punktis piirdub Attal et Associés viitamisega 24. mai 2011. aasta kohtuotsuse komisjon vs. Prantsusmaa (C‑50/08, EU:C:2011:335, edaspidi „kohtuotsus komisjon vs. Prantsusmaa“) ühele lõigule, mis käsitleb notari tegevuse üldise huvi eesmärke, kuid ei arenda seda argumenti edasi.
39      Ta viitab kohtuotsusele komisjon vs. Prantsusmaa, punkt 87.
40      Komisjoni kirjalike seisukohtade punktid 38 ja 39.
41      Komisjoni kirjalike seisukohtade punkt 45.
42      Prantsuse valitsuse kirjalike seisukohtade punktid 98–101, milles viidatakse kohtuotsusele komisjon vs. Prantsusmaa.
43      Prantsuse valitsuse kirjalike seisukohtade punktid 102–107.
44      12. oktoobri 2023. aasta kohtuotsus BA (pärimine – eluaset puudutav sotsiaalpoliitika liidus) (C‑670/21, EU:C:2023:763, punkt 67) ning 29. juuli 2024. aasta kohtuotsus Keva jt (C‑39/23, EU:C:2024:648, punkt 64).
45      24. mai 2011. aasta kohtuotsus komisjon vs. Belgia (C‑47/08, EU:C:2011:334, punkt 97); kohtuotsus komisjon vs. Prantsusmaa, punkt 87; kohtuotsus komisjon vs. Luksemburg (C‑51/08, EU:C:2011:336), punkt 97); kohtuotsus komisjon vs. Austria (C‑53/08, EU:C:2011:338, punkt 96); kohtuotsus komisjon vs. Saksamaa (C‑54/08, EU:C:2011:339, punkt 98) ja kohtuotsus komisjon vs. Kreeka (C‑61/08, EU:C:2011:340, punkt 89). Nendes kohtuotsustes viitas Euroopa Kohus notari tegevuse eripärade näitena notarite tasustamise süsteemile.