62023CJ0650
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (osmého senátu)
17. října 2024 (
*1
)
„Řízení o předběžné otázce – Letecká doprava – Souborné služby pro cesty – Nařízení (ES) č. 261/2004 – Článek 3 odst. 6 – Směrnice (EU) 2015/2302 – Článek 14 odst. 5 – Kumulativní uplatnění – Meze – Nařízení (ES) č. 261/2004 – Článek 3 odst. 2 – Článek 4 odst. 3 – Náhrada škody cestujícím v případě odepření nástupu na palubu – Cestující, kteří byli předem informováni o odepření nástupu na palubu – Chybné informace – Provozovatel souborných služeb, který převádí cestující na jiný let – Let přesto uskutečněný provozujícím leteckým dopravcem, jak bylo původně plánováno – Povinnost provozujícího leteckého dopravce nahradit škodu – Článek 13 – Možnost požadovat po provozovateli souborných služeb náhradu škody“
Ve spojených věcech C‑650/23 [Hembesler] (
i
) i a C‑705/23 [Condor Flugdienst],
jejichž předmětem jsou dvě žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané na základě článku 267 SFEU, rozhodnutím Landesgericht Korneuburg (zemský soud v Korneuburgu, Rakousko) (C‑650/23) ze dne 22. srpna 2023 a rozhodnutím Landgericht Düsseldorf (zemský soud v Düsseldorfu, Německo) (C‑705/23) ze dne 2. listopadu 2023, došlými Soudnímu dvoru dne 31. října 2023 a 17. listopadu 2023, v řízení
E EAD
proti
DW (C‑650/23),
a
Flightright GmbH,
proti
Condor Flugdienst GmbH (C‑705/23),
SOUDNÍ DVŮR (osmý senát),
ve složení: N. Jääskinen, předseda devátého senátu vykonávající funkci předsedy osmého senátu, M. Gavalec (zpravodaj) a I. Ziemele, soudci,
generální advokátka: L. Medina,
za soudní kancelář: A. Calot Escobar, vedoucí,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–
za E EAD: G. Dirnberger, Rechtsanwalt,
–
za DW: A. Skribe, Rechtsanwalt,
–
za Flightright GmbH: M. Michel a R. Weist, Rechtsanwälte,
–
za rakouskou vládu: A. Posch, J. Schmoll a G. Kunnert, jako zmocněnci,
–
za maďarskou vládu: D. Csoknyai a Z. Fehér, jako zmocněnci,
–
za polskou vládu: B. Majczyna, jako zmocněnec,
–
za Evropskou komisi: B.-R. Killmann a N. Yerrell, jako zmocněnci,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generální advokátky, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
1
Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce se týkají výkladu čl. 2 písm. j), článku 4 a čl. 7 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).
2
Tyto žádosti byly předloženy ve věci C‑650/23 v rámci sporu mezi E EAD (dále jen „E“), leteckým dopravcem, a cestujícím v letecké dopravě, a ve věci C‑705/23 v rámci sporu mezi Flightright GmbH, společností poskytující právní pomoc, které dva cestující v letecké dopravě postoupili své případné nároky na náhradu škody, a společností Condor Flugdienst GmbH (dále jen „Condor“), leteckým dopravcem, ve věci náhrady škody uvedeným cestujícím na základě nařízení č. 261/2004.
Právní rámec
Nařízení č. 261/2004
3
Bod 1 odůvodnění nařízení č. 261/2004 uvádí:
„Činnosti [Evropského s]polečenství v oblasti letecké dopravy by měly mimo jiné směřovat k zajištění vysoké úrovně ochrany cestujících. Kromě toho by měl být obecně brán zásadní zřetel na požadavky ochrany spotřebitele.“
4
Článek 2 uvedeného nařízení, nadepsaný „Definice“, stanoví:
„Pro účely tohoto nařízení se:
[…]
b)
‚provozujícím leteckým dopravcem‘ rozumí letecký dopravce, který provádí nebo zamýšlí provést let podle smlouvy s cestujícím nebo v zastoupení jiné právnické nebo fyzické osoby, která uzavřela smlouvu s tímto cestujícím;
[…]
d)
‚provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy‘ s výjimkou leteckého dopravce rozumí organizátor ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice Rady 90/314/EHS ze dne 13. června 1990 o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy [(Úř. věst. 1990, L 158, s. 59; Zvl. vyd. 13/10, s. 132)];
[…]
g)
‚rezervací‘ rozumí skutečnost, že cestující má letenku nebo jiný důkaz, který udává, že rezervace byla leteckým dopravcem nebo provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy přijata a evidována;
[…]
j)
‚odepřením nástupu na palubu‘ rozumí odmítnutí přepravit cestující daným letem, přestože se přihlásili k nástupu na palubu za podmínek stanovených v čl. 3 odst. 2, s výjimkou případu, kdy zde jsou přiměřené důvody odepřít jim nástup na palubu, například zdravotní důvody, důvody bezpečnosti nebo ochrany nebo nedostatečné cestovní doklady;
[…]
l)
‚zrušením‘ rozumí neuskutečnění letu, který byl dříve plánován a na který bylo rezervováno alespoň jedno místo.“
5
Článek 3 uvedeného nařízení, nadepsaný „Oblast působnosti“, stanoví:
„1.   Toto nařízení se vztahuje:
a)
na cestující odlétající z letiště umístěného na území členského státu, na které se vztahuje Smlouva;
[…]
2.   Odstavec 1 se použije pod podmínkou, že cestující:
a)
mají potvrzenou rezervaci pro dotčený let a vyjma případy zrušení podle článku 5 se přihlásí k přepravě,
–
jak je předem a písemně (rovněž elektronickými prostředky) stanoveno a v čase uvedeném leteckým dopravcem, provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy nebo oprávněným zprostředkovatelem služeb v cestovním ruchu,
nebo jestliže není uveden čas,
–
nejpozději do 45 minut před zveřejněným časem odletu; nebo
b)
jsou leteckým dopravcem nebo provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy bez ohledu na důvod převedeni z letu, který měli rezervovaný, na jiný let.
[…]
6.   Tímto nařízením nejsou dotčena práva cestujících podle směrnice [90/314]. Toto nařízení se nepoužije v případech, kdy jsou souborné služby pro cesty, pobyty a zájezdy zrušeny z důvodů jiných než zrušení letu.“
6
Článek 4 téhož nařízení, nadepsaný „Odepření nástupu na palubu“, stanoví v odstavci 3:
„Jestliže je nástup na palubu odepřen cestujícím proti jejich vůli, provozující letecký dopravce je neprodleně odškodní v souladu s článkem 7 a poskytne jim pomoc v souladu s články 8 a 9.“
7
Článek 5 nařízení č. 261/2004, nadepsaný „Zrušení“, v odstavci 1 písm. c) stanoví:
„V případě zrušení letu:
[…]
c)
mají dotčení cestující v souladu s článkem 7 právo na náhradu škody od provozujícího leteckého dopravce, ledaže
i)
jsou o zrušení informováni alespoň dva týdny před plánovaným časem odletu, nebo
ii)
jsou o zrušení informováni ve lhůtě od dvou týdnů do sedmi dnů před plánovaným časem odletu a není jim nabídnuto přesměrování, které jim umožní odletět nejdříve dvě hodiny před plánovaným časem odletu a dosáhnout jejich cílového místa určení méně než čtyři hodiny po plánovaném čase příletu, nebo
iii)
jsou o zrušení informováni ve lhůtě kratší sedmi dnů před plánovaným časem odletu a je jim nabídnuto přesměrování jejich letu, které jim umožní odletět nejdříve jednu hodinu před plánovaným časem odletu a dosáhnout jejich cílového místa určení méně než dvě hodiny po plánovaném čase příletu.“
8
Článek 7 uvedeného nařízení, nadepsaný „Právo na náhradu škody“, v odstavci 1 stanoví:
„Odkazuje-li se na tento článek, obdrží cestující náhradu ve výši:
a)
250 EUR u všech letů o délce nejvýše 1500 kilometrů;
b)
400 eur u všech letů ve Společenství delších než 1500 kilometrů a u všech ostatních letů o délce od 1500 kilometrů do 3500 kilometrů;
[…]“
9
Článek 13 uvedeného nařízení, nadepsaný „Právo na následný postih“, stanoví:
„Jestliže provozující letecký dopravce poskytne náhradu nebo plní jiné povinnosti stanovené v tomto nařízení, nelze žádné ustanovení tohoto nařízení vykládat jako omezení jeho práva požadovat podle použitelného práva náhradu škody od jiných osob, včetně třetích osob. Zejména nemohou být ustanovení tohoto nařízení vykládána jako omezení práva provozujícího leteckého dopravce požadovat náhradu škody po provozovateli souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy nebo třetí osobě, se kterými uzavřel provozující letecký dopravce smlouvu. Obdobně nelze ustanovení tohoto nařízení vykládat jako omezení práva provozovatele souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy nebo třetí osoby jiné, než je cestující, se kterým uzavřel provozující letecký dopravce smlouvu, požadovat náhradu škody podle použitelných právních předpisů.“
Směrnice 2015/2302
10
Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2302 ze dne 25. listopadu 2015 o souborných cestovních službách a spojených cestovních službách, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU a o zrušení směrnice Rady 90/314/EHS (Úř. věst. 2015, L 326, s. 1) definuje v čl. 3 bodě 8 „pořadatele“ jako „obchodníka, který kombinuje a prodává nebo nabízí k prodeji souborné služby, ať už bezprostředně, či prostřednictvím jiného obchodníka, anebo společně s jiným obchodníkem, nebo obchodník, který předává údaje o cestujícím jinému obchodníkovi v souladu s bodem 2 písm. b) podbodem v)“.
11
Článek 14 odst. 5 uvedené směrnice stanoví:
„Právem na náhradu škody nebo slevu podle této směrnice nejsou dotčena práva cestujících podle nařízení [č. 261/2004] […] a podle mezinárodních úmluv. Cestující mají právo uplatňovat nároky podle této směrnice a podle uvedených nařízení a mezinárodních úmluv. Náhrada škody nebo sleva poskytnuté podle této směrnice a náhrada škody nebo sleva poskytnuté podle uvedených nařízení a mezinárodních úmluv se navzájem odečítají, aby se zabránilo nadměrné náhradě škody.“
12
V souladu s článkem 29 uvedené směrnice se odkazy na směrnici 90/314, kterou směrnice 2015/2032 zrušila, považují za odkazy na posledně uvedenou směrnici.
Spory v původním řízení a předběžné otázky
Věc C‑650/23
13
Cestující v letecké dopravě, DW, obdržel od provozovatele souborných služeb, u něhož si objednal zájezd, potvrzení o rezervaci (zpátečního) letu z Heraklionu (Řecko) do Lince (Rakousko). Tento zpáteční let, naplánovaný na 29. září 2019, měl být provozován společností E a odlet se měl uskutečnit z Heraklionu v 18:00 hodin a přílet v Linci ve 20:00 hodin (dále jen „původně naplánovaný zpáteční let“).
14
Dne 28. září 2019 obdržel uvedený cestující od provozovatele souborných služeb sdělení o změně času a destinace jeho zpátečního letu. Tímto oznámením byl cestující informován, že konečnou destinací uvedeného letu je nyní Vídeň-Schwechat (Rakousko) a odlet byl naplánován na 29. září 2019 ve 23:30 hodin. Nic nenasvědčuje tomu, že uvedené oznámení bylo jakýmkoli způsobem přičitatelné jednání společnosti E.
15
Společnost E, která je členem International Air Transport Association (IATA), je charterovým dopravcem a z tohoto důvodu sama neuskutečňuje rezervace letů. Přibližně 24 hodin před odletem obdržela seznam cestujících obsahující jména a příjmení všech cestujících, kteří měli být přepraveni, přičemž další kontaktní údaje jí provozovatel souborných služeb neposkytl. Jméno DW na tomto seznamu nebylo uvedeno.
16
S ohledem na sdělení ze dne 28. září 2019 se DW nedostavil k odbavení původně plánovaného zpátečního letu.
17
DW od společnosti E na základě čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 261/2004 požadoval náhradu škody ve výši 400 EUR včetně úroků. DW má za to, že pokud je provozovatel souborných služeb oprávněn vystavit jménem leteckého dopravce letenku, nemůže tomu být jinak ani v případě veškerých následných změn rezervace. V tomto ohledu mu nelze vytýkat, že se nedostavil k odbavení pro původně plánovaný zpáteční let, neboť byl informován o svém převodu na jiný let. Nástup na palubu mu byl proti jeho vůli odepřen již předcházející změnou rezervace, takže DW by měl mít nárok na náhradu škody.
18
Společnost E tvrdí, že původně plánovaný zpáteční let byl do značné míry zajištěn tak, jak bylo plánováno, a že provozovatel souborných služeb změnil rezervaci DW, aniž ji konzultoval. Této změny rezervace se tedy nelze dovolávat za účelem prokázání odepření nástupu na palubu, které by bylo přičitatelné uvedenému leteckému dopravci. Kromě toho se DW nemůže dovolávat práva na náhradu škody, jelikož se včas nedostavil k odbavení. Vzhledem k tomu, že měl potvrzenou rezervaci pro původně plánovaný zpáteční let, byl by přepraven, pokud by se včas dostavil k nástupu na palubu, navzdory změně této rezervace.
19
Rozsudkem ze dne 27. března 2023 Bezirksgericht Schwechat (okresní soud ve Schwechatu, Rakousko) uložil společnosti E, aby DW zaplatila částku 400 EUR navýšenou o úroky a nahradila náklady řízení posledně uvedeného. Podle uvedeného soudu musí být změna rezervace přičtena společnosti E, aniž je nutné vědět, zda tuto změnu provedl letecký dopravce nebo provozovatel souborných služeb. Má za to, že skutečnost, že se DW, který byl cestovní kanceláří informován o svém převedení na jiný let, nedostavil včas k odbavení, nemá žádný vliv na právo na náhradu škody, které požaduje v souvislosti s odepřením nástupu na palubu. V tomto ohledu není důležité, zda společnost E má či nemá přímý smluvní vztah s DW nebo zda může sama změnit rezervace cestujících nebo vystavit letenky, neboť může zejména postupovat vůči provozovateli souborných služeb v souladu s článkem 13 nařízení č. 261/2004. Konečně uvedený soud zdůraznil, že letecký dopravce netvrdil, že byly dány „přiměřené důvody k odepření nástupu na palubu“ ve smyslu čl. 2 písm. j) uvedeného nařízení.
20
Společnost E podala proti tomuto rozsudku odvolání k Landgericht Korneuburg (zemský soud v Korneuburgu, Rakousko), který je předkládajícím soudem. Na podporu odvolání v podstatě tvrdí, že nejsou naplněny znaky skutkové podstaty odepření nástupu na palubu a změna rezervace provedená provozovatelem souborných služeb jí nemůže být přičtena.
21
Podle uvedeného soudu z čl. 4 odst. 3 nařízení č. 261/2004 vyplývá, že v případě odepření nástupu na palubu musí provozující letecký dopravce poskytnout cestujícímu náhradu v souladu s článkem 7 uvedeného nařízení. Uvedený soud v tomto ohledu upřesňuje, že podle jeho vlastní judikatury je cestující zproštěn povinnosti dostavit se včas k nástupu na palubu v případě očekávaného odepření nástupu na palubu, jinak řečeno, byl-li tento cestující předem nesprávně nebo správně informován o tom, že nebude přepraven rezervovaným letem nebo se tento let neuskuteční, pokud má uvedený cestující potvrzenou rezervaci a neexistují žádné přiměřené důvody pro odepření nástupu na palubu. Od cestujícího totiž nelze vyžadovat, aby se dostavil k letu, kterým nemá letět.
22
Z rozsudku ze dne 21. prosince 2021, Azurair a další (C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 a C‑270/20, EU:C:2021:1038, bod 47 a násl.), vyplývá, že cestující má „potvrzenou rezervaci“ ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. a) nařízení č. 261/2004, pokud mu provozovatel souborných služeb předá „jiný důkaz“ ve smyslu čl. 2 písm. g) uvedeného nařízení, kterým byla přislíbena přeprava určitým letem, který je individualizován místem odletu a příletu, časem odletu a příletu, jakož i číslem letu, a to i v případě, že tento provozovatel souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy neobdržel od dotyčného leteckého dopravce potvrzení o času odletu a příletu tohoto letu. Riziko, že provozovatelé souborných služeb poskytnou cestujícím nesprávné informace v rámci jejich činností, by tedy měl nést letecký dopravce. Předkládající soud si však klade otázku, zda se tento přístup spočívající v tom, že letecký dopravce nese odpovědnost za jednání provozovatele souborných služeb, může uplatnit, pokud jako v projednávaném případě tento provozovatel souborných služeb, který nepodléhá pokynům tohoto dopravce, změní rezervaci, kterou sám uskutečnil.
23
Za těchto podmínek se Landgericht Korneuburg (zemský soud v Korneuburgu) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Musí být čl. 7 odst. 1, čl. 4 odst. 3 a čl. 2 písm. j) nařízení [č. 261/2004], vykládány v tom smyslu, že provozující letecký dopravce je povinen cestujícímu poskytnout náhradu, pokud má cestující v rámci souborných služeb pro cesty rezervaci zpátečního letu potvrzenou provozovatelem souborných služeb, tento provozovatel cestujícímu den před plánovaným (zpátečním) letem oznámil, že došlo ke změně letového plánu, pokud jde o číslo, čas a konečnou destinaci letu, pročež se cestující nedostavil k nástupu na palubu za podmínek stanovených v čl. 3 odst. 2 [uvedeného] nařízení, původně rezervovaný let však byl skutečně proveden podle plánu a letecký dopravce by cestujícího rovněž přepravil, pokud by se dostavil k nástupu na palubu za podmínek stanovených v čl. 3 odst. 2 [uvedeného] nařízení?“
Věc C‑705/23
24
Dva cestující v letecké dopravě si prostřednictvím provozovatele souborných služeb zarezervovali zájezd na období od 18. července 2020 do 30. července 2020. Uvedený zájezd zahrnoval zpáteční let z Düsseldorfu (Německo) na Fuerteventuru (Španělsko), který měla provozovat společnost Condor.
25
Provozovatel souborných služeb informoval tyto dva cestující o zrušení odletu a o změně jejich rezervace, přičemž odlet se měl uskutečnit dne 20. července 2020. Na základě tohoto oznámení se uvedení cestující nedostavili na letiště dne 18. července 2020, ale až 20. července 2020. Uvedení cestující tvrdí, že jim provozovatel souborných služeb uvedené informace poskytl jen osm dní před datem odletu.
26
Společnost Condor zpochybňuje toto vylíčení skutkového stavu a uvádí, že původní let ze dne 18. července 2020 byl uskutečněn.
27
Uvedené dva cestující postoupili svoje pohledávky Flightright, společnosti poskytující právní pomoc, která podala k Amtsgericht Düsseldorf (okresní soud v Düsseldorfu, Německo) žalobu směřující k získání náhrady škody v celkové výši 800 EUR na základě čl. 4 odst. 3 a čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 261/2004, ve spojení s ustanovením § 398 Bürgerliches Gesetzbuch (občanský zákoník).
28
Společnost Flightright tvrdí, že jednání provozovatele souborných služeb musí být přičítána leteckému dopravci a uvedené jednání je charakterizováno očekávaným odepřením nástupu na palubu ze strany posledně uvedeného.
29
Společnost Condor má naproti tomu za to, že v projednávané věci nedošlo k odepření nástupu na palubu, jelikož původně plánovaný let uskutečnila. Mimoto podle ní takové odepření vyžaduje jednání leteckého dopravce. V projednávaném případě přitom oznámení, kterým se mění datum letu, učinil provozovatel souborných služeb.
30
Vzhledem k tomu, že Amtsgericht Düsseldorf (okresní soud v Düsseldorfu) zamítl nároky společnosti Flightright rozsudkem ze dne 3. listopadu 2022, podala uvedená společnost odvolání k Landgericht Düsseldorf (zemský soud v Düsseldorfu, Německo), který je předkládajícím soudem.
31
Uvedený soud má za to, že projednávaná věc vyvolává dosud neřešenou otázku, zda očekávané odepření nástupu na palubu formulované provozovatelem souborných služeb představuje „odepření nástupu na palubu“ ve smyslu článku 4 nařízení č. 261/2004, přičemž upřesňuje, že v projednávaném případě nebyl dán žádný důvod pro odepření nástupu na palubu, jak je stanoven v čl. 2 písm. j) uvedeného nařízení. Kromě toho vzhledem k tomu, že rozsudek ze dne 26. října 2023, LATAM Airlines Group (C‑238/22, EU:C:2023:815, bod 40 a násl.), vyloučil obdobné použití čl. 5 odst. 1 písm. c) bodů i) až iii) uvedeného nařízení, který se týká zrušení letu, na odepření nástupu na palubu, není nutné zjišťovat, zda oba dotčení cestující byli informováni o změně rezervace více než osm dní před datem letu.
32
Dále předkládající soud z rozsudku ze dne 21. prosince 2021, Azurair a další (C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 a C‑270/20, EU:C:2021:1038), vyvozuje, že za okolností sporu ve věci v původním řízení se mělo za to, že uvedení dva cestující mají „potvrzenou rezervaci“ ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. a) nařízení č. 261/2004.
33
Uvedený soud má za to, že očekávané odepření nástupu na palubu oznámené provozovatelem souborných služeb prostřednictvím oznámení o změně rezervace nebo o jejím zrušení může představovat „odepření nástupu na palubu“ ve smyslu článku 4 nařízení č. 261/2004. Ve prospěch tohoto postoje by mohla hovořit skutečnost, že na rozdíl od španělského a francouzského znění tohoto ustanovení, které výslovně označují leteckého dopravce jako toho, kdo odmítá nástup cestujících na palubu, mnoho dalších jazykových znění uvedeného ustanovení, zejména dánské, německé, anglické, italské, nizozemské, portugalské a švédské znění, ponechávají otevřenou otázku, kdo činí rozhodnutí o odepření nástupu na palubu.
34
Mimoto z pohledu cestujícího, který ke změně rezervace neudělil souhlas, se taková změna rezervace rovná odepření jeho nástupu na palubu u plánovaného letu. Zahrnutí změny rezervace mezi rozhodné skutečnosti zakládající odepření nástupu na palubu by tedy mohlo být nezbytné k ochraně cestujícího na letu, který je součástí souborných služeb pro cesty, před rizikem, že bude zbaven ochrany, kterou mu přiznává nařízení č. 261/2004.
35
Konečně z rozsudku ze dne 21. prosince 2021, Azurair a další (C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 a C‑270/20, EU:C:2021:1038, body 46 až 51) vyplývá, že „potvrzená rezervace“ ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. a) nařízení č. 261/2004 může být vydána provozovatelem souborných služeb, a to i v případě, že letecký dopravce nepotvrdil uvedenému provozovateli časy dotčeného letu, a neexistuje tedy rezervace, která „jistí rezervaci učiněnou cestujícím“. Cílem uvedeného nařízení je totiž zajistit, aby riziko, že provozovatelé souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy poskytnou cestujícím nesprávné informace v rámci jejich činností, převzal letecký dopravce. Z tohoto pohledu se cestující neúčastní vztahů mezi leteckým dopravcem a provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy a nelze po něm požadovat, aby si v tomto ohledu opatřil informace.
36
Podle předkládajícího soudu je výklad uvedený v daném rozsudku použitelný na změnu rezervace cestujícího provedenou provozovatelem souborných služeb z důvodu „zrušení letu“.
37
Za těchto podmínek se Landgericht Düsseldorf (zemský soud v Düsseldorfu) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Musí být článek 4 nařízení [č. 261/2004] vykládán v tom smyslu, že o odepření cestujícímu nástupu na palubu ze strany leteckého dopravce, které má formu očekávaného odepření nástupu na palubu, se jedná i tehdy, pokud provozovatel souborných služeb cestujícího prostřednictvím oznámení o změně rezervace informuje, že let byl zrušen, ačkoli ke zrušení letu ze strany leteckého dopravce nedošlo a let byl uskutečněn podle plánu?“
K předběžným otázkám
38
Podstatou otázek předkládajících soudů, které je třeba zkoumat společně, je, zda čl. 4 odst. 3 nařízení č. 261/2004, ve spojení s čl. 2 písm. j) uvedeného nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že cestující v letecké dopravě, který měl v rámci souborných služeb pro cesty potvrzenou rezervaci letu, může od provozujícího leteckého dopravce požadovat náhradu škody stanovenou v čl. 7 odst. 1 uvedeného nařízení v případě, že provozovatel uvedených souborných služeb – aniž předem informoval uvedeného leteckého dopravce – oznámil uvedenému cestujícímu, že původně plánovaný let nebude zajištěn, ačkoli byl tento let uskutečněn podle plánu.
39
Úvodem je třeba zaprvé připomenout, že v rámci souborných služeb pro cesty se cestující v letecké dopravě mohou svobodně rozhodnout, že se budou dovolávat nařízení č. 261/2004. Jejich právní ochrana totiž nemůže být zajištěna výlučně směrnicí 2015/2302 (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 26. března 2020, Primera Air Scandinavia, C‑215/18, EU:C:2020:235, bod 35). Z tohoto hlediska čl. 3 odst. 6 uvedeného nařízení mimo jiné stanoví, že tímto „nařízením nejsou dotčena práva cestujících podle směrnice [90/314 nahrazené směrnicí 2015/2302]“. Symetricky čl. 14 odst. 5 posledně uvedené směrnice výslovně stanoví, že náhrada škody nebo sleva poskytnuté podle této směrnice a náhrada škody nebo sleva poskytnuté zejména podle nařízení č. 261/2004 se navzájem odečítají, aby se zabránilo nadměrné náhradě škody.
40
Z článku 3 odst. 6 uvedeného nařízení a z čl. 14 odst. 5 směrnice 2015/2302 tak vyplývá, že se oblasti působnosti těchto dvou aktů sekundárního práva mohou překrývat. V tomto případě uvedená ustanovení stanoví jako omezení pro jejich společné uplatnění odmítnutí nadměrné náhrady škody utrpěné cestujícím.
41
Zadruhé z obou žádostí o rozhodnutí o předběžné otázce jasně vyplývá, že oba lety, které jsou základem sporů v původních řízeních, byly uskutečněny podle původního plánu. Z toho vyplývá, že žádný z obou dotčených letů nelze považovat za zrušený, neboť čl. 2 písm. l) nařízení č. 261/2004 definuje „zrušení“ jako „neuskutečnění letu, který byl dříve plánován a na který bylo rezervováno alespoň jedno místo“. Oznámení, která provozovatelé souborných služeb zaslali cestujícím dotčeným v obou věcech v původních řízeních, musí být tedy posuzována z hlediska pojmu „odepření nástupu na palubu“ ve smyslu čl. 2 písm. j) tohoto nařízení.
42
Po tomto upřesnění je třeba určit zaprvé, zda tento pojem „odepření nástupu na palubu“ zahrnuje očekávané odepření nástupu na palubu u letu, který byl přesto uskutečněn, a zadruhé, zda letecký dopravce může nést odpovědnost za chybné informace týkající se odkladu nebo zrušení letu, které cestujícím sdělil provozovatel souborných služeb.
43
Zaprvé z rozsudku ze dne 26. října 2023LATAM Airlines Group (C‑238/22, EU:C:2023:815, bod 39) vyplývá, že čl. 4 odst. 3 nařízení č. 261/2004 ve spojení s čl. 2 písm. j) tohoto nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že provozující letecký dopravce, který předem informoval cestujícího, že jej proti jeho vůli nenechá nastoupit na palubu u letu, na který má tento cestující potvrzenou rezervaci, musí uvedenému cestujícímu poskytnout náhradu škody, i když se tento cestující nepřihlásil k nástupu na palubu za podmínek stanovených v čl. 3 odst. 2 tohoto nařízení.
44
Okolnost, že informace týkající se odepření nástupu na palubu byla cestujícímu předem sdělena nikoliv provozujícím leteckým dopravcem, ale provozovatelem souborných služeb, přitom nemůže vést k odlišnému výkladu těchto ustanovení.
45
Zadruhé z judikatury Soudního dvora vyplývá, že provozující letecký dopravce může být odpovědný za nesprávné informace týkající se odkladu nebo zrušení letu, které provozovatel souborných služeb sdělil cestujícím.
46
Zaprvé totiž několik ustanovení nařízení č. 261/2004 pro účely jejich použití nerozlišuje mezi provozujícím leteckým dopravcem a provozovatelem souborných služeb. To platí zejména pro článek 2. písm. g) uvedeného nařízení, který stanoví, že se „rezervací“ rozumí „skutečnost, že cestující má letenku nebo jiný důkaz, který udává, že rezervace byla leteckým dopravcem nebo provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy přijata a evidována“. Tak je tomu rovněž v případě čl. 3 odst. 2 písm. a) první odrážky uvedeného nařízení, který stanoví, že čas, kdy je třeba se přihlásit k přepravě, může být oznámen leteckým dopravcem, provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy nebo oprávněným zprostředkovatelem služeb v cestovním ruchu. Dále je tomu tak i v případě čl. 3 odst. 2 písm. b) téhož nařízení, podle něhož cestující může být převeden na jiný let jak leteckým dopravcem, tak provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy (v tomto ohledu viz rozsudek ze dne 21. prosince 2021, Azurair a další, C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 a C‑270/20, EU:C:2021:1038, bod 47).
47
Z uvedeného rozsudku tedy vyplývá, že v rámci čl. 3 odst. 2 písm. a) a b) nařízení č. 261/2004 se cestující v letecké dopravě mohou bez rozdílu spoléhat na informace, poskytnuté provozujícím leteckým dopravcem nebo provozovatelem souborných služeb, o čase nástupu na palubu nebo převedení na jiný let.
48
Zadruhé takový výklad přispívá k zajištění vysoké úrovně ochrany cestujících v letecké dopravě, jak uvádí bod 1 odůvodnění nařízení č. 261/2004. Z tohoto pohledu je cílem uvedeného nařízení zajistit, aby riziko, že provozovatelé souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy poskytnou cestujícím nesprávné informace v rámci jejich činností, převzal letecký dopravce. Cestující se totiž neúčastní vztahů mezi leteckým dopravcem a provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy a nelze po něm požadovat, aby si v tomto ohledu opatřil informace (v tomto ohledu viz rozsudek ze dne 21. prosince 2021, Azurair a další, C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 a C‑270/20, EU:C:2021:1038, body 48 a 49).
49
V každém případě je třeba připomenout, že v případě, že by provozující letecký dopravce byl povinen zaplatit cestujícím náhradu škody na základě nařízení č. 261/2004 z důvodu jednání provozovatele souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy, má tento dopravce možnost požadovat náhradu škody po provozovateli souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy v souladu s článkem 13 tohoto nařízení. Taková náhrada tedy může zmírnit či dokonce odstranit finanční zátěž, kterou nese uvedený dopravce v důsledku této povinnosti (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 10. ledna 2006, IATA a ELFAA, C‑344/04, EU:C:2006:10, bod 90; ze dne 19. listopadu 2009, Sturgeon a další, C‑402/07 a C‑432/07, EU:C:2009:716, bod 68, jakož i ze dne 21. prosince 2021, Azurair a další, C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 a C‑270/20, EU:C:2021:1038, bod 61).
50
Kromě toho je třeba odmítnout argument vznesený E, který vychází z obdobného použití rozsudku ze dne 4. července 2018, Wirth a další (C‑532/17, EU:C:2018:527). Společnost E v tomto ohledu tvrdí, že stejně jako pronajímatel v případě smlouvy o pronájmu letadla s posádkou („wet lease“) nemá taková charterová společnost, jako je uvedený letecký dopravce, žádnou pravomoc přijímat provozní rozhodnutí, pokud jde o otázku, zda bude let uskutečněn, kdy bude uskutečněn a s jakými cestujícími.
51
V tomto ohledu postačí připomenout, že z ustálené judikatury Soudního dvora vyplývá, že v případě leteckého dopravce, který učinil nabídku letecké přepravy, která odpovídá nabídce uvedené provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy v rámci jeho vztahu s cestujícím, i když změny ve vztahu k této nabídce mohou nastat, je třeba mít za to, že má „v úmyslu uskutečnit let" ve smyslu čl. 2 písm. b) nařízení č. 261/2004, takže jej lze kvalifikovat jako „provozujícího leteckého dopravce“ ve smyslu tohoto ustanovení [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 21. prosince 2021, Azurair a další, C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 a C‑270/20, EU:C:2021:1038, body 59 a 62, jakož i usnesení ze dne 10. března 2023, Eurowings (Neexistující let), C‑607/22, EU:C:2023:201, bod 21].
52
Kromě toho argumentace společnosti E ve skutečnosti směřuje k odepření postavení „provozujícího leteckého dopravce“ ve smyslu čl. 2 písm. b) nařízení č. 261/2004 leteckému dopravci, na kterého se obrátil provozovatel souborných služeb. Článek 2 písm. d) uvedeného nařízení přitom stanoví, že „provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy“ se „s výjimkou leteckého dopravce“ rozumí organizátor ve smyslu čl. 3 bodu 8 směrnice 2015/2302. Přijmout úvahy společnosti E by tedy vedlo k paradoxnímu výsledku, že charterový let by nebyl zajištěn provozujícím leteckým dopravcem, neboť toto postavení by tak nebylo přiznáno ani charterové společnosti ani provozovateli souborných služeb.
53
S ohledem na předcházející úvahy je třeba odpovědět na položené otázky tak, že čl. 4 odst. 3 nařízení č. 261/2004, ve spojení s čl. 2 písm. j) uvedeného nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že cestující v letecké dopravě, který měl v rámci souborných služeb pro cesty potvrzenou rezervaci letu, může od provozujícího leteckého dopravce požadovat náhradu škody stanovenou v čl. 7 odst. 1 uvedeného nařízení v případě, že provozovatel uvedených souborných služeb – aniž předem informoval uvedeného leteckého dopravce – oznámil uvedenému cestujícímu, že původně plánovaný let nebude zajištěn, ačkoli byl tento let uskutečněn podle plánu.
K nákladům řízení
54
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původních řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporům probíhajícím před předkládajícími soudy, jsou k rozhodnutí o nákladech řízení příslušné uvedené soudy. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl takto:
Článek 4 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, ve spojení s čl. 2 písm. j) nařízení č. 261/2004,
musí být vykládán v tom smyslu, že
cestující v letecké dopravě, který měl v rámci souborných služeb pro cesty potvrzenou rezervaci letu, může od provozujícího leteckého dopravce požadovat náhradu škody stanovenou v čl. 7 odst. 1 uvedeného nařízení v případě, že provozovatel uvedených souborných služeb – aniž předem informoval uvedeného leteckého dopravce – oznámil uvedenému cestujícímu, že původně plánovaný let nebude zajištěn, ačkoli byl tento let uskutečněn podle plánu.
Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: němčina.
(
i
) – Název projednávané věci je fiktivní. Neodpovídá skutečnému jménu žádného z účastníků řízení.