62024CJ0284_RES
Věc C‑284/24
LD
v.
Criminal Injuries Compensation Tribunal a další
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou podal High Court (Irsko)]
Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 2. října 2025
„Řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v trestních věcech – Směrnice 2004/80/ES – Článek 12 odst. 2 – Odškodňování obětí úmyslných násilných trestných činů – Spravedlivé a přiměřené odškodnění – Vnitrostátní právní úprava vylučující odškodnění za bolest a utrpení“
Justiční spolupráce v trestních věcech – Směrnice 2004/80 – Odškodňování obětí úmyslných násilných trestných činů – Povinnost členských států zavést systémy odškodnění obětí – Spravedlivé a přiměřené odškodnění obětí – Vnitrostátní systém odškodňování obětí úmyslných násilných trestných činů, který, pokud jde o nemajetkovou újmu, v zásadě vylučuje jakékoli odškodnění za bolest a utrpení způsobené těmto obětem – Nepřípustnost
[Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/29, čl. 2 odst. 1 písm. a); směrnice Rady 2004/80, body 2, 10 a 14 odůvodnění, čl. 12 odst. 2 a č. 18 odst. 2]
(viz body 20–32, 34–39, výrok)
Shrnutí
Soudní dvůr se v rámci řízení o předběžné otázce vyjádřil k tomu, zda je systém odškodňování obětí úmyslných násilných trestných činů, jenž tak jako v případě irského režimu vylučuje, pokud jde o nemajetkovou újmu, jakékoli odškodnění za bolest a utrpení způsobené těmto obětem, v souladu se směrnicí 2004/80 (
1
).
Dne 12. července 2015 se LD stal před svým domem v Dublinu (Irsko) obětí násilného trestného činu spočívajícího v napadení skupinou osob. Dne 1. října téhož roku podal u Criminal Injuries Compensation Tribunal (Soud pro odškodňování obětí trestných činů, Irsko) žádost o odškodnění podle irského systému odškodňování obětí. V této žádosti uvedl, že v důsledku tohoto napadení utrpěl zejména vážné poranění oka, které vedlo k trvalé ztrátě části zraku. Kromě toho trpí psychickými problémy a úzkostnými stavy. Poté, co soud pro odškodňování obětí trestných činů konstatoval, že LD utrpěl v důsledku úmyslného násilného trestného činu, jehož byl obětí, újmu na zdraví a majetkovou újmu, přiznal mu částku 645,62 eura za přímé výdaje, které mu vznikly v souvislosti s tímto trestným činem.
Dne 2. srpna 2019 podal LD žalobu k High Court (Vrchní soud, Irsko), jenž je předkládajícím soudem, v níž zejména tvrdil, že irský systém odškodňování obětí je neslučitelný se směrnicí 2004/80, jelikož nestanoví spravedlivé a přiměřené odškodnění z důvodu, že vylučuje náhradu tzv. „obecné“ újmy, včetně odškodnění za způsobenou bolest a utrpení (
2
).
Vzhledem k tomu, že předkládající soud měl pochybnosti o výkladu čl. 12 odst. 2 této směrnice, předložil Soudnímu dvoru žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
Závěry Soudního dvora
Pokud jde o náhradu nemajetkové újmy utrpěné oběťmi úmyslných násilných trestných činů, Soudní dvůr upřesňuje, že je sice pravda, že čl. 12 odst. 2 směrnice 2004/80 na takovou újmu výslovně neodkazuje, avšak široká formulace tohoto ustanovení nijak neomezuje rozsah odškodnění, které je v něm stanoveno, pokud jde o újmu, k jejíž náhradě má přispět.
Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že nelze rozlišovat podle druhu újmy, kterou utrpěly oběti spáchaných trestných činů, nebo podle následků, kterým mohou být tyto oběti vystaveny. I kdyby znění čl. 18 odst. 2 směrnice 2004/80, jenž zejména ve francouzském a rumunském jazykovém znění uvádí pouze „újmu na zdraví“, mohlo naznačovat existenci takového rozlišování, je nutno uvést, že v řadě dalších jazykových verzích tohoto ustanovení není u výrazu „újma“ doplněno žádné adjektivum, které by omezovalo jeho rozsah. Ustanovení unijního práva přitom musí být vykládána a používána jednotně na základě znění vypracovaných ve všech unijních jazycích a v případě rozdílů mezi různými jazykovými zněními musí být dotčené ustanovení vykládáno podle celkové systematiky a účelu právní úpravy, jejíž je součástí.
V tomto ohledu Soudní dvůr zaprvé poznamenává, že žádné jiné ustanovení směrnice 2004/80 neumožňuje mít za to, že je třeba rozlišovat mezi druhy újmy nebo škod způsobených obětem, které spadají do její působnosti. Zadruhé uvádí, že opatření pro usnadnění odškodnění obětí trestných činů tvoří součást plnění cíle ochrany nedotknutelnosti dotčených osob (
3
). Tato směrnice navíc dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie (
4
). Z článku 3 odst. 1 Listiny přitom vyplývá, že nedotknutelnost člověka zahrnuje jak fyzickou, tak duševní integritu. Odškodnění stanovené v čl. 12 odst. 2 směrnice 2004/80 musí být tedy případně způsobilé představovat příspěvek k náhradě jakékoli nemajetkové újmy, včetně újmy spočívající ve způsobené bolesti a utrpení.
Soudní dvůr proto konstatuje, že čl. 12 odst. 2 směrnice 2004/80 brání vnitrostátnímu systému odškodnění obětí úmyslných násilných trestných činů, který, pokud jde o nemajetkovou újmu, v zásadě vylučuje jakékoli odškodnění za bolest a utrpení způsobené těmto obětem. I přes nutnost zajistit finanční udržitelnost vnitrostátních systémů odškodňování – neboť není nezbytně nutné, aby členské státy stanovily úplnou náhradu majetkové a nemajetkové újmy způsobené těmto obětem – vyžaduje spravedlivé a přiměřené odškodnění ve smyslu tohoto ustanovení, aby při určení takového odškodnění byla zohledněna závažnost následků spáchaných trestných činů pro oběti, jakož i náhrada, kterou mohou tyto oběti získat z titulu deliktní odpovědnosti pachatele trestného činu.
(
1
) – Směrnice Rady 2004/80/ES ze dne 29. dubna 2004 o odškodňování obětí trestných činů (Úř. věst. 2004, L 261, s. 15; Zvl. vyd. 19/07 s. 65). Článek 12 odst. 2 této směrnice stanoví, že všechny členské státy zajistí, aby jejich vnitrostátní předpisy stanovily existenci systému odškodnění obětí úmyslných násilných trestných činů spáchaných na jejich území, který zaručuje spravedlivé a přiměřené odškodnění obětí.
(
2
) – Irský systém odškodňování obětí, který byl zaveden v roce 1974, stanovil v původním znění náhradu tzv. „obecné“ újmy (general damages), včetně bolesti a utrpení (pain and suffering). Po změně uvedeného systému, ke které došlo dne 1. dubna 1986, se již neposkytuje žádná náhrada za bolest a utrpení, jakožto tzv. „obecnou“ újmu, neboť dosah dotčených ustanovení před jejich změnou měl závažné dopady na finanční zdroje irského státu, který v té době procházel obdobím hluboké hospodářské recese.
(
3
) – Viz bod 2 odůvodnění směrnice 2004/80.
(
4
) – Viz bod 14 odůvodnění směrnice 2004/80.