62005CC0183_CS
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Projednávanou žalobou se Komise Evropských společenství domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Irsko tím, že nepřijalo všechna opatření nezbytná k provedení čl. 12 odst. 1 směrnice 92/43/EHS(2) a ponechalo v platnosti ustanovení svých právních předpisů, která nejsou slučitelná s ustanoveními čl. 12 odst. 1 a článku 16 této směrnice, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice.
I – Právní rámec
2. Hlavním cílem směrnice o stanovištích je podpořit ochranu biologické rozmanitosti ochranou přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin na území členských států, na kterém se uplatňuje Smlouva o Evropské unii(3) .
3. Vydra, všechny druhy kytovců, kožatka velká(4), ropucha krátkonohá(5), Geomalacus maculosus(6) a všechny druhy netopýrů patří mezi druhy uvedené v příloze IV a) směrnice o stanovištích. Druhy uvedené v této příloze jsou druhy živočichů v zájmu Společenství, které vyžadují přísnou ochranu.
4. Článek 12 směrnice o stanovištích zní následovně:
„1. Členské státy přijmou nezbytná opatření pro vytvoření systému přísné ochrany živočišných druhů uvedených v příloze IV a) v jejich přirozeném areálu rozšíření, který zakazuje:
a) veškeré formy úmyslného odchytu nebo usmrcování jedinců těchto druhů v přírodě;
b) úmyslné vyrušování těchto druhů, zejména v období rozmnožování, výchovy mláďat, přezimování a migrace;
c) úmyslné ničení nebo sběr jejich vajec z volné přírody;
d) poškozování nebo ničení míst rozmnožování nebo míst odpočinku.
2. U těchto druhů členské státy zakáží držení a chov, dopravu a prodej nebo výměnu a nabízení za účelem prodeje nebo výměny jedinců odebraných z volné přírody s výjimkou jedinců, kteří byli z přírody legálně odebráni ještě před prováděním této směrnice.
3. Zákazy uvedené v odst. 1 písm. a) a písm. b) a odstavci 2 platí pro všechna životní stadia živočichů, na něž se vztahuje tento článek.
4. Členské státy zřídí systém sledování nahodilého odchytu a usmrcování druhů živočichů uvedených v příloze IV a). Na základě shromážděných údajů uskuteční členské státy další výzkum nebo přijmou ochranná opatření, aby zajistily, že nahodilý odchyt a usmrcování nebudou mít na příslušný druh významný negativní dopad.“
5. Článek 13 směrnice o stanovištích rovněž ukládá přísnou ochranu rostlinných druhů uvedených v příloze IV b). Je takto zakázáno:
„a) úmyslné vyrývání, sběr, vyřezávání, vytrhávání nebo ničení takových rostlin v jejich přirozeném areálu rozšíření ve volné přírodě;
b) držení, dopravu [doprava] a prodej nebo výměnu [výměna] a nabízení za účelem prodeje nebo výměny jedinců těchto druhů odebraných z volné přírody s výjimkou těch, kteří byli z přírody odebráni legálně ještě před prováděním této směrnice.“
6. Článek 16 odst. 1 směrnice o stanovištích zní následovně:
„Neexistuje-li žádné jiné uspokojivé řešení a za podmínky, že populace příslušného druhu přetrvávají navzdory udělené odchylce ve svém přirozeném areálu rozšíření bez negativního ovlivnění v dobrém stavu z hlediska jejich ochrany, mohou se členské státy odchýlit od ustanovení článků 12, 13, 14 a čl. 15 písm. a) a b):
a) v zájmu ochrany volně žijících živočichů, planě rostoucích rostlin a ochrany přírodních stanovišť;
b) v zájmu prevence závažných škod, zejména na úrodě, dobytku, lesích, rybolovu, vodách a ostatních typech majetku;
c) v zájmu zdraví lidí a veřejné bezpečnosti nebo z jiných naléhavých důvodů převažujícího veřejného zájmu, včetně důvodů sociálního a ekonomického charakteru a s nesporně příznivými důsledky pro životní prostředí;
d) pro účely výzkumu a vzdělání, opětovného osídlení určitého území populací druhu nebo vysazení v původním areálu druhu a chovu a pěstování nezbytných pro tyto účely, včetně umělého rozmnožování rostlin;
e) aby za přísně kontrolovaných podmínek v omezeném rozsahu a na základě výběru povolily odebírání nebo držení omezeného a příslušnými státními orgány stanoveného počtu jedinců určitých druhů uvedených v příloze IV.“
7. Článek 16 odst. 2 směrnice o stanovištích stanoví, že využijí-li členské státy odstavce 1 uvedeného článku, předloží Komisi každé dva roky zprávu o provedených odchylkách. Komise vydá své stanovisko k těmto odchylkám nejdéle do 12 měsíců po obdržení zprávy a uvědomí o něm výbor, který je jí nápomocen.
8. Článek 16 odst. 3 uvedené směrnice uvádí informace, které musí zpráva obsahovat.
9. Směrnice o stanovištích vstoupila v platnost dne 21. května 1994.
II – Postup před zahájením soudního řízení
10. Dne 18. října 2002 Komise zjistila několik případů neprovedení směrnice o stanovištích v irských právních předpisech. Zaprvé, Irsko opomenulo rozšířit provedení čl. 12 odst. 2 a článku 13 na druhy uvedené v příloze IV směrnice o stanovištích, které se přirozeně v Irsku nevyskytují. Zadruhé, Irsko nepřijalo zvláštní opatření směřující k vytvoření systému přísné ochrany živočišných druhů uvedených v příloze IV a) směrnice o stanovištích, jak to požaduje čl. 12 odst. 1 této směrnice. Zatřetí, Irsko nezřídilo systém sledování nahodilého odchytu a usmrcování druhů živočichů uvedených v příloze IV a) směrnice o stanovištích, jak to požaduje čl. 12 odst. 4 uvedené směrnice. Konečně, Komise zjistila v irských právních předpisech existenci ustanovení, která jsou v rozporu jak s článkem 12, tak s článkem 16 směrnice o stanovištích. Vyzvala tedy Irsko, aby podalo v tomto ohledu své vyjádření.
11. Dopisem ze dne 20. prosince 2002 irské orgány souhlasily s tím, že se zvláštní ustanovení irských právních předpisů, jejichž účelem je provedení čl. 12 odst. 2 a článek 13 směrnice o stanovištích, omezují na druhy uvedené v příloze IV a) a b) této směrnice, které se vyskytují na irském území. Oznámily Komisi existenci zmocňujících ustanovení irských právních předpisů umožňujících v případě potřeby rozšířit systém přísné ochrany vyžadovaný v souladu s čl. 12 odst. 2 a článkem 13 uvedené směrnice.
12. Krom toho irské orgány vydaly řadu opatření směřujících k účinnému uplatňování systému přísné ochrany živočišných druhů uvedených v příloze IV a) směrnice o stanovištích na základě čl. 12 odst. 1 této směrnice.
13. Jelikož Komise považovala odpověď Irska za nedostatečnou, zaslala mu dopisem ze dne 11. července 2003 odůvodněné stanovisko, ve kterém zopakovala připomínky uvedené v její výzvě dopisem. Komise Irsko vyzvala k přijetí opatření nezbytných k tomu, aby vyhovělo odůvodněnému stanovisku ve lhůtě dvou měsíců od jeho obdržení.
14. Dne 12. září 2003 Irsko odpovědělo na odůvodněné stanovisko, když Komisi informovalo, že bylo navrženo uplatňovat čl. 12 odst. 2 a čl. 13 odst. 1 písm. b) směrnice o stanovištích na všechny druhy uvedené v příloze IV písm. a) a b) této směrnice prostřednictvím nařízení. Rovněž uvedlo, že odmítá výklad Komise, podle kterého irské právní předpisy nesprávně provádějí články 12 a 16 směrnice o stanovištích. Irsko mimoto předložilo plán ochrany z roku 2002 týkající se ropuchy krátkonohé a informovalo Komisi o mechanismech kontroly a jím podniknutých krocích v této oblasti, pokud jde o tento druh, druhy netopýrů, vydru a kožatku velkou. Irsko upřesnilo, že následně předá informace o Geomalacus maculosus a kytovcích.
15. Dne 8. ledna 2004 zaslalo Komisi doplňující informace vztahující se k odůvodněnému stanovisku. Uvedlo, že jsou vypracovávány a měly by být dokončeny v březnu 2004 čtyři akční plány pro jeden druh (dále jen „APD“) pro jednoho savce, ptáka, rybu a rostlinu, a na jejich základě budou zavedeny APD pro vydru, druhy netopýrů, ropuchu krátkonohou, Geomalacus maculosus a vláskatce tajemného(7), přičemž tyto APD by měly být pravděpodobně dokončeny v září 2005. Pokud jde o kytovce, Irsko uvedlo, že tyto druhy představují zvláštní obtíže a že o nejlepších prostředcích ochrany uvedených druhů v irských vodách by měl být proveden výzkum.
16. Jelikož Komise měla za to, že jí poskytnutá odpověď neumožňuje dojít k závěru, že Irsko splnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice o stanovištích, rozhodla se podat projednávanou žalobu.
III – Žaloba
17. Komise se na podporu své žaloby dovolává tří žalobních důvodů vycházejících z:
– neúplného provedení čl. 12 odst. 2 a článku 13 směrnice o stanovištích, pokud jde o druhy uvedené v příloze IV této směrnice, které se běžně v Irsku nevyskytují;
– neexistence zvláštních opatření majících účinně provést systém přísné ochrany požadovaný v čl. 12 odst. 1 uvedené směrnice;
– existence ustanovení irských právních předpisů neslučitelných jak s článkem 12, tak i s článkem 16 směrnice o stanovištích.
18. S přihlédnutím k odpovědím Irska se Komise domnívá, že irské právo je již nyní v souladu s čl. 12 odst. 2 a článkem 13 této směrnice. V důsledku toho Komise vzala zpět první žalobní důvod svého návrhu.
19. Přezkoumám tudíž ostatní dva žalobní důvody v pořadí, v jakém jsou uvedeny výše.
IV – Posouzení
A – K druhému žalobnímu důvodu
20. Úvodem je třeba připomenout, že podle čl. 249 třetího pododstavce Smlouvy o ES je směrnice závazná pro každý stát, kterému je určena, pokud jde o výsledek, jehož má být dosaženo, přičemž volba forem a prostředků provedení dotyčné směrnice do vnitrostátního právního řádu se ponechává vnitrostátním orgánům. Nicméně podle ustálené judikatury(8) provedení směrnice do vnitrostátního práva sice nevyžaduje nutně formální a doslovné převzetí jejího obsahu a k jejímu provedení může postačovat všeobecný právní kontext, je tomu tak však, pouze pokud tento kontext účinně zajišťuje úplné uplatnění směrnice dostatečně jasným a přesným způsobem.
21. V tomto ohledu je důležité určit v každém konkrétním případě povahu ustanovení stanoveného směrnicí, kterého se žaloba pro nesplnění povinnosti týká, za účelem určení povinností, které vyplývají pro členské státy(9) .
22. Ze čtvrtého a jedenáctého bodu odůvodnění směrnice o stanovištích vyplývá, že ohrožené druhy a stanoviště představují část přírodního dědictví Společenství a že přijetí opatření na prosazování ochrany prioritních přírodních stanovišť a prioritních druhů v zájmu Společenství se týká všech členských států. Soudní dvůr tak rozhodl, že pokud jde o uvedenou směrnici, a konkrétněji její čl. 12 odst. 1, přesnost provedení nabývá zvláštní důležitosti v takovém případě, jakým je projednávaná věc, kdy je správa společného dědictví svěřena členským státům na jejich příslušných územích(10) .
23. Z toho vyplývá, že v rámci směrnice o stanovištích, která stanoví komplexní a technická pravidla v oblasti práva životního prostředí, jsou členské státy zvláště povinny dbát na to, aby jejich právní předpisy určené k zajištění provedení této směrnice byly jasné a přesné(11) .
24. Konkrétněji, provedení čl. 12 odst. 1 této směrnice neukládá členským státům pouze přijetí úplného právního rámce, ale také provedení konkrétních a zvláštních ochranných opatření(12) . Soudní dvůr rovněž rozhodl, že systém přísné ochrany ve smyslu uvedeného čl. 12 odst. 1 předpokládá přijetí preventivních ucelených a zkoordinovaných opatření(13) .
25. V souladu s čl. 2 odst. 1 a 2 směrnice o stanovištích je cílem opatření určených k provedení čl. 12 odst. 1 této směrnice zachovat biologickou rozmanitost prostřednictvím zachování nebo obnovy příznivého stavu z hlediska ochrany u přírodních stanovišť, druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin v zájmu Společenství.
26. Podle čl. 1 písm. e) a i) uvedené směrnice se „stav přírodního stanoviště z hlediska ochrany“ považuje za „příznivý“, pokud „přirozený areál rozšíření [stanoviště] a plochy, které v rámci tohoto areálu pokrývá, jsou stabilní nebo se zvětšují“ a „údaje o populační dynamice příslušného druhu naznačují, že se dlouhodobě udržuje jako životaschopný prvek svého přírodního stanoviště“.
27. Zachování příznivého stavu z hlediska ochrany u přírodních stanovišť a druhů uvedených v příloze IV směrnice o stanovištích vyžaduje dle mého názoru provádění zvýšených opatření kontroly a sledování. Domnívám se totiž, že když zákonodárce Společenství stanovil seznam druhů, které mají být předmětem přísné ochrany, zamýšlel tyto druhy odlišit od ostatních druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin zejména proto, že druhy uvedené v příloze IV této směrnice a jejich přirozená stanoviště jsou ohroženější(14) .
28. Mimoto se domnívám, že přísná ochrana druhů uvedených v této příloze IV předpokládá především dobrou znalost o každém druhu, jeho místech odpočinku a rozmnožování nebo také možných hrozbách, jejichž může být předmětem. To podle mého názoru předpokládá dlouhodobé sledování dotčených druhů. Soudní dvůr krom toho ve svém výše uvedeném rozsudku Komise v. Spojené království rozhodl, že „povinnost sledování [stanovená v článku 11 směrnice o stanovištích] je zásadní pro užitečný účinek [uvedené směrnice] a že musí být podrobně, jasně a přesně provedena“(15) .
29. V projednávaném případě je nesporné, že se na území Irska vyskytuje několik druhů uvedených v příloze IV směrnice o stanovištích. Není zpochybňováno, že nejvýznamnějšími jsou, pokud jde o počet a místa rozmnožování, netopýři a kytovci, jejichž všechny druhy jsou chráněny touto přílohou IV. Jinými druhy uvedenými v uvedené příloze IV, které se vyskytují v Irsku, jsou vydra, ropucha krátkonohá, kožatka velká a Geomalacus maculosus.
30. S přihlédnutím k těmto úvahám je třeba nyní posoudit opodstatněnost druhého žalobního důvodu vycházejícího z neexistence zvláštních opatření, která mají účinně provádět systém přísné ochrany požadovaný čl. 12 odst. 1 směrnice o stanovištích.
31. Na podporu tohoto žalobního důvodu se Komise dovolává sedmi argumentů.
1. K prvnímu argumentu
32. Komise Irsku vytýká neprovedení systému přísné ochrany v souladu s článkem 12 směrnice o stanovištích, pokud jde o kožatku velkou a Geomalacus maculosus v rozsahu, v němž žádný z obou druhů není uveden v první tabulce European Communities (Natural Habitats) Regulations, 1997.
33. Pokud jde o tento první argument, Komise uvádí, že je spokojena s odpovědí Irska, pokud jde o kožatku velkou a Geomalacus maculosus. Domnívám se tudíž, že není namístě posuzovat opodstatněnost tohoto argumentu.
2. K druhému argumentu
34. Komise se dovolává existence systému souběžné odchylky na základě irského zákona o volně žijících živočiších a planě rostoucích rostlinách z roku 1976, ve znění zákona o volně žijících živočiších a planě rostoucích rostlinách z roku 2000 (dále jen „Wildlife Act 1976“), který ohrožuje přijetí zvláštních opatření majících účinně provádět systém přísné ochrany druhů uvedených v příloze IV směrnice o stanovištích.
35. Jelikož je tento argument formulován stejně jako třetí žalobní důvod, mám za to, že je třeba je spojit a posoudit jejich opodstatněnost společně.
3. K třetímu argumentu
36. Podle Komise nejsou APD, které jsou účinným prostředkem k provedení čl. 12 odst. 1 směrnice o stanovištích, dosud dokončeny, s výjimkou akčního plánu týkajícího se ropuchy krátkonohé. Zvláštní opatření přijatá Irskem tvoří nestejnorodý a mezery obsahující celek, který nelze považovat za náležitý systém přísné ochrany ve smyslu směrnice o stanovištích. Pouze situace ropuchy krátkonohé se Komisi zdá uspokojivá.
37. Komise tvrdí, že výraz „je vypracováván“ použitý Irskem k odůvodnění budoucího zveřejnění dalších APD neposkytuje žádnou jistotu, pokud jde o datum zveřejnění a konečnou podobu budoucích APD.
38. Irsko uznává, že pro druhy uvedené v příloze IV a) směrnice o stanovištích musí být dotčené plány ještě dány do konečné podoby a zveřejněny. Upřesňuje rovněž, že program zveřejnění dalších APD majících pokrýt všechny druhy uvedené přílohy IV je vypracováván.
39. Podobně jako Komise mám za to, že APD je účinný prostředek ke splnění požadavku přísné ochrany stanoveného v čl. 12 odst. 1 směrnice o stanovištích. Poskytuje totiž důležité informace o druhu, jeho stanovištích, jakož i jeho místech odpočinku a rozmnožování a obsahuje zvláštní doporučení, jejichž cílem je zaručit náležitou ochranu dotčeného druhu.
40. Mám za to, že APD vypracovaný Irskem pro ropuchu krátkonohou(16) splňuje požadavky zmíněného čl. 12 odst. 1. Umožnil prostudovat místa rozmnožování ropuchy krátkonohé, a tak vyhloubit nové rybníčky potřebné pro tento druh. Program systematického sledování míst rozmnožování tohoto druhu byl zahájen v roce 2004 a prodloužen na roky 2005 a 2006.
41. Nicméně, pokud jde o ostatní druhy uvedené v příloze IV směrnice o stanovištích, Irsko uznává, že dotčené plány musí být ještě dány do konečné podoby a zveřejněny, když upřesňuje, že program zveřejnění dalších APD mající pokrýt všechny druhy uvedené přílohy IV „je vypracováván“.
42. Postačí připomenout, že podle ustálené judikatury se existence nesplnění povinnosti musí posuzovat vzhledem ke stavu, v němž se členský stát nacházel v době, kdy uplynula lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku(17) .
43. Jelikož APD pro druhy uvedené v příloze IV směrnice o stanovištích nebyly dokončeny v době uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku, tedy k 11. září 2003, plyne z toho, že třetí žalobní důvod je opodstatněný.
4. K čtvrtému argumentu
44. Komise má za to, že, že existence sítě úředníků na plný úvazek pověřených ochranou druhů sama o sobě neprokazuje, že byla přijata zvláštní opatření za účelem účinného provedení systému přísné ochrany požadovaného čl. 12 odst. 1 směrnice o stanovištích. Jako příklad Komise uvádí příručku o ropuše krátkonohé(18), ze které vyplývá, že příslušné orgány „mají mnoho dalších úkolů a odpovídají za rozsáhlé oblasti a […] že nemají čas na systematickou kontrolu populací ropuch krátkonohých“.
45. V tomto ohledu Irsko vážně nezpochybňuje vyjádření Komise.
46. Tvrdí totiž, že jeho úředníci jsou aktivní a účinným způsobem chrání druhy, a zejména ropuchy krátkonohé, takže zastávají zásadní úlohu při provádění ochrany druhu. Krom toho uznává, že členové irské národní sítě strážců a úředníků pověřených ochranou přírody vykonávají „pasivní sledování“, které však považuje za účinné.
47. Ze spisu vyplývá(19), že se Irsko omezuje na tvrzení, že jsou si tito členové vědomi stavu ochrany živočišných druhů a že si všímají jakékoli významné změny v úrovni ochrany určitého druhu.
48. Jak jsem již výše ukázal, Soudní dvůr rozhodl, že povinnost sledování stanovišť a druhů uvedených v příloze IV směrnice o stanovištích je zásadní pro užitečný účinek této směrnice. Mám přitom za to, že nedostatek času, který příručka zmiňuje, prokazuje, že lidské zdroje přidělené na sledování a kontrolu druhů uvedených v uvedené příloze, jakož i stanovišť těchto druhů jsou nedostatečné ke splnění požadavku přísné ochrany ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice o stanovištích. Podle mého názoru nic v písemnostech ve spisu nenaznačuje, že by bylo prováděno systematické a neustálé sledování stavu ochrany stanovišť a druhů, ani že by údaje získané při pasivním sledování úředníky byly shromažďovány a uceleně tříděny, aby byl splněn požadavek požadované přísné ochrany.
49. V důsledku toho se domnívám, že je tento argument rovněž opodstatněný.
5. K pátému argumentu
50. Komise Irsku vytýká, že systematicky neprovádí studie dopadu záměru výstavby nebo odstranění stavby před jejich povolením na dotčené druhy. Podle Komise mohou být posouzení vlivů na životní prostředí (dále jen „PVŽP“) zahájená v souladu se směrnicí 85/337/EHS(20) užitečná tím, že orgány upozorní na zvláštní hrozby vztahující se k místům rozmnožování a odpočinku druhů uvedených v příloze IV směrnice o stanovištích. Komise nicméně tvrdí, že ne všechny záměry jsou předmětem PVŽP.
51. Krom toho, i když je PVŽP zahájeno, irské orgány po developerech požadují, aby poskytli informace o chráněných druzích až po povolení záměru, což oslabuje potenciální účinnost PVŽP jako nástroje shromažďování informací.
52. Jako příklad Komise uvádí tři záměry. Nejprve tvrdí, že investiční záměr výstavby hotelu v oblasti Lough Rynn byl předmětem PVŽP prokazujícího negativní účinky na populace netopýrů. Přesto irské orgány nežádaly žádné doplňující informace před vydáním povolení a nijak neodkázaly na povinnost respektovat podmínky článku 16 směrnice o stanovištích. Dále Komise uvádí záměr obchvatu Ennis, v jehož důsledku by došlo ke zničení hřadů vrápence malého(21) . Konečně uvádí výstavbu plynovodu v zálivu Broadhaven, záměr plynovodu Corrib, v jehož důsledku by došlo k vyrušování míst odpočinku a rozmnožování kytovců v tomto regionu.
53. Pokud jde o záměr v oblasti Lough Rynn, Irsko tvrdí, že Irish Planning Appeals Board (komise pro územní plánování, dále jen „Board“) zohlednila všechny skutečnosti předložené jednotlivými stranami a při vydání povolení na tento záměr se ujistila, že jsou řádně respektovány směrnice o stanovištích a směrnice 85/337/EHS.
54. Irsko má mimoto za to, že Rada hrabství Leitrim, místní orgán, je příslušná k přezkumu náležitého charakteru celkové studie populací netopýrů na tomto místě, k rozhodnutí v tomto ohledu a k uzavření dohody s developerem ohledně opatření ke zmírnění škodlivých vlivů. Tato studie byla uskutečněna před zahájením záměru. Irsko rovněž tvrdí, že v případě nedodržení zvláštních požadavků všech souvisejících ustanovení může místní orgán územního plánování za účelem nápravy jednat i bez návrhu.
55. Z písemností spisu vyplývá(22), že Board schválila uvedený záměr v roce 2002, zatímco samotná studie prokazující negativní dopad na netopýry byla vypracována až v roce 2004 a práce byly zahájeny v roce 2003.
56. Irsko nezpochybňuje závěry celkové studie(23) předložené v červnu 2004 developerem. Tato studie vypracovaná po vydání povolení prokazuje, že rekonstrukce některých budov a pokácení některých stromů povedou prostě a jednoduše k zániku těchto stanovišť jako míst odpočinku a rozmnožování. Zdůrazňuje rovněž, že hluk a světlo způsobené člověkem zasáhnou značným způsobem druhy netopýrů.
57. V souladu s čl. 12 odst. 1 písm. d) směrnice o stanovištích se domnívám, že investiční záměr v oblasti Lough Rynn nemohl být irskými orgány povolen přinejmenším bez platné odchylky. V projednávaném případě je nesporné, že se na uvedený záměr nevztahují odchylky stanovené v článku 16 této směrnice.
58. Irsko vážně nezpochybňuje tento žalobní důvod a pouze zdůrazňuje náležitý charakter celkové studie přezkoumané místními orgány a fungování Board.
59. Krom toho, pokud jde o obchvat Ennis, z písemností ve spisu vyplývá(24), že tento záměr byl předmětem PVŽP, které uvádělo, že v důsledku tohoto obchvatu dojde ke zničení hřadů vrápence malého. S ohledem na skutečnosti předložené Komisí a nezpochybněné Irskem se přitom ukazuje, že irské orgány vydaly odchylku teprve 7. července 2004, až po vydání povolení na stavební záměr. Nic nenaznačuje, že v době vydání povolení irské orgány považovaly za potřebné požadovat platnou odchylku.
60. Totéž platí pro záměr plynovodu Corrib, týkající se výstavby plynovodu v zálivu Broadhaven. Je nesporné, že se v tomto zálivu vyskytuje několik druhů kytovců chráněných přílohou IV směrnice o stanovištích. Pro účely uskutečnění záměru bylo stanoveno použití výbušnin. Z dopisu ze dne 3. listopadu 2003(25) zaslanému Irskem generálnímu ředitelství Komise pro životní prostřední přitom vyplývá, že Marine Licence Vetting Committee (komise pro kontrolu námořních povolení) poukázala na negativní dopad hluku způsobeného použitím těchto výbušnin na kytovce. Úmyslné použití výbušnin v oblasti s výskytem druhů chráněných přílohou IV směrnice o stanovištích je v rozporu s čl. 12 odst. 1 písm. b) této směrnice. Přesto z tohoto dopisu ze dne 3. listopadu 2003 jasně vyplývá, že záměr byl povolen bez odchylky na základě článku 16 uvedené směrnice.
61. Posouzení záměrů obchvatu Ennis a plynovodu Corrib prokazují, že pro chráněné druhy existuje nezanedbatelné riziko vyrušování míst odpočinku a rozmnožování. Toto posouzení je mimoto podpořeno samotnou skutečností, že jednak irské námořní orgány považovaly za nezbytné stanovit opatření ke zmírnění škodlivých vlivů na kytovce, a „minimalizovat tak dopad“, a že jednak National Park and Wildlife Service (dále jen „NPWS“) uložil developerovi záměru obchvatu Ennis celou řadu opatření, aby bylo zajištěno stanoviště pro druhy netopýrů.
62. Vzhledem ke všem těmto skutečnostem se domnívám, že argument je opodstatněný, pokud jde o záměry v oblasti Lough Rynn, obchvatu Ennis a plynovodu Corrib.
6. K šestému argumentu
63. Pokud jde o šestý argument, Komise má za to, že s výjimkou vrápence malého a ropuchy krátkonohé nemají irské orgány k dispozici nezbytné informace ohledně některých druhů uvedených v příloze IV a) směrnice o stanovištích, jejich místech odpočinku a rozmnožování a o hrozbách, kterým jsou vystaveny.
64. Zaprvé Komise Irsku vytýká, že není dostatečně informováno o druzích netopýrů. Sledování oznámené Irskem zahrnující průjezd vozidly šesti studovanými oblastmi, „car transect“, je značně omezené a neumožňuje určit posady. Krom toho se Komise domnívá, že argumenty Irska, podle kterých jednak tento program poskytne „včas“ podstatné informace o trendech populace, a jednak kompilace shromážděných údajů „může“ pokročit do konce roku 2005, nezaručují s jistotou, že Irsko zavede náležitý systém přísné ochrany přesahující stávající pilotní program. Pro vytvoření systému náležitého sledování nebylo poskytnuto žádné přesné datum.
65. Zadruhé, Komise konstatuje, že studie potvrzující přítomnost vyder na irském území pochází z období před vstupem směrnice o stanovištích v platnost. Má tudíž za to, že není možné se domnívat, že místa odpočinku a rozmnožování vydry jsou nyní předmětem celkového náležitého sledování. Pouhé prohlášení, podle kterého měla být zpráva o studii zahájené v roce 2004 předána na konci roku 2005, nestačí k jasnému prokázání, že budou zavedeny systém a program náležitého sledování.
66. Zatřetí, pokud jde o Geomalacus maculosus, Komise se domnívá, že Irsko neprokázalo, že zavedlo systém shromažďování informací srovnatelný ve všech bodech se systémem, který existuje pro ropuchu krátkonohou. Pasivní sledování prováděné irskými orgány a zaměstnávání biologa specializovaného na bezobratlé nepřinášejí žádnou jistotu ohledně řádného poskytování údajů o sledování, organizovaného soudržným a integrovaným způsobem, výskytu Geomalacus maculosus, jeho míst odpočinku a rozmnožování a možných hrozeb, kterým by mohl být vystaven.
67. Komise konečně Irsku vytýká, že nezavedlo náležitý a neustálý program celkového sledování kytovců, který by umožnil sestavit systém přísné ochrany daného druhu. Komise je potěšena aktivním programem sledování a programem evidence kytovců podél irských pobřeží dobrovolníky, ale domnívá se, že tyto programy nemohou být považovány za programy celkového sledování.
68. Komise je sice rovněž potěšena finanční podporou NPWS na projekt sledování malých kytovců v zálivu Galway a účastí NPWS na sledování kytovců v zálivu Roaring Water, ale uplatňuje, že takový projekt a program ad hoc
nemohou představovat systém celkového sledování, protože jsou omezeny ze zeměpisného hlediska a není zaručena jejich dlouhodobá existence.
69. Mimoto Komise tvrdí, že studie provedená v roce 2005 prokazuje mezery ve znalostech ohledně kytovců vyskytujících se v irských vodách, přestože akce Irska jsou pro kytovce zvláště zásadní s přihlédnutím k mořským a pobřežním vodám tohoto členského státu a k počtu druhů, které se v nich vyskytují. Komise dodává, že prostředky NPWS jsou značně omezené, pokud jde o ochranu mořského prostředí. Wildlife rangers (zaměstnanci NPWS v terénu) mají především úkoly na pevnině a nemají k dispozici žádné nebo jen nepatrné vybavení či zkušenosti nezbytné pro navigaci na moři.
70. Pokud jde o šestý argument, Irsko uznává, že pilotní projekt sledování netopýrů nenahrazuje propracovanější sledování. Domnívá se nicméně, že tento program „car transect“ poskytuje dosti úplné údaje o výskytu některých druhů netopýrů a jejich rozšíření a že může být ještě vylepšen. Irsko dodává, že uvedený program překročil stadium pilotního programu a pokračuje nyní již třetím rokem a že včas poskytuje podstatné informace o vývoji těchto populací.
71. Navíc Irsko dosáhlo dohody s Bat Conservation Ireland za účelem rozšíření databáze hnízd. Na konec roku 2006 je plánována smlouva na přípravu databáze shromažďující poznatky z pozorování netopýrů. Irsko krom toho tvrdí, že zpráva obsahující doporučení odborníka ohledně požadavků na sledování a opatření na ochranu netopýrů se očekává na konci roku 2005.
72. Pokud jde o vydru, Irsko tvrdí, že studie o tomto druhu má být dokončena do konce roku 2005 a zpráva vyplývající z této studie se očekává na začátku roku 2006. Uvedená studie není první studií, ale navazuje na dvě předchozí studie provedené v letech 1980/1981 a 1990/1991. Krom toho telemetrické sledování vyder umožňuje provést podrobnou studii míst odpočinku, jakož i modelů chování během dne, vzájemného působení uvnitř populací a pohybu. Irsko rovněž tvrdí, že pokud by mělo dojít k úbytku druhu, zahájí nový výzkum, aby určilo povahu tohoto úbytku a přijalo nezbytná opatření.
73. Irsko rovněž tvrdí, že odborník na biologii pracuje na vytvoření APD pro Geomalacus maculosus. Tento APD je v pokročilém stadiu a potvrzuje, že v místech, kde je jeho výskyt znám, se druhu nadále daří. Irsko doufá, že uvedený APD, který bude zahrnovat doporučení ohledně programu sledování, bude zveřejněn v roce 2006.
74. Znovu připomínám, že podle ustálené judikatury se existence nesplnění povinnosti musí posuzovat vzhledem ke stavu, v němž se členský stát nacházel v době, kdy uplynula lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku. V projednávaném případě tato lhůta uplynula dne 11. září 2003.
75. Je nutno konstatovat, že v době uplynutí uvedené lhůty nebyla zvláštní informační opatření pro účely přísné ochrany vydry, Geomalacus maculosus a druhů netopýra dosud přijata.
76. Dále, z výše uvedeného rozsudku Komise v. Spojené království vyplývá, že sledování druhů musí být systematické a neustálé(26) . V důsledku toho se mi argument Irska, podle kterého obě studie o vydře provedené v letech 1980/1981 a 1990/1991 představují důkaz o účasti tohoto členského státu na sledování tohoto druhu, nezdá uspokojivý. Zdá se totiž, že mezi lety 1991 až 2005 nebyla o tomto druhu provedena žádná systematická a neustálá studie. Navíc závazek provést nový výzkum v případě zjištění úbytku populace vyder nemůže splňovat požadavky čl. 12 odst. 1 směrnice o stanovištích. Systém přísné ochrany ve smyslu tohoto článku 12 předpokládá přijetí preventivních opatření(27) . Z toho vyplývá, že opatření přijatá členskými státy musí zabraňovat úbytku chráněných druhů, a nikoliv následovat až poté, kdy je úbytek zjištěn.
77. Pokud jde o kytovce, Irsko poukazuje na řadu programů sledování na irských pobřežích. Tvrdí také, že protože zpráva ze dne 6. dubna 2005(28) týkající se výkladu směrnice o stanovištích ohledně přísné ochrany druhů prokazuje, že politika Společenství je dosud ve fázi vypracovávání, stávající opatření jsou dostatečná a splňují požadavky této směrnice.
78. Mimoto od vstupu nařízení (ES) č. 812/2004(29) v platnost Irsko tvrdí, že shromažďuje pozorování náhodných úlovků kytovců při několika rybolovných činnostech a že zohlední tato pozorování ve výroční zprávě, která má být předložena do 1. června 2006. Irsko rovněž zdůrazňuje skutečnost, že se Bord Iascaigh Mhara (Irská rada pro námořní rybolov) podílí na projektu na evropské úrovni, který byl zahájen v březnu 2004 a který má snížit náhodné úlovky kytovců.
79. Poukazuje též na rozhodnutí o zřízení databáze národních biologických vzorků a na zřízení National Biological Records Centre, určeného jako archiv poskytující databáze badatelům a osobám hodlajícím získat informace o rozšíření druhů.
80. Pro účely přísné ochrany druhu ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice o stanovištích Irsko uvádí program evidence probíhající v ústí řeky Shannon v zálivu Roaring Water a v oblasti Blasketských ostrovů, jakož i projekt sledování malých kytovců v zálivech Galway a Roaring Water. Irsko se dovolává rovněž studie provedené Coastal & Marine Resources Centre v letech 1999 a 2001(30) .
81. V roce 1991 Irsko uznalo, že irské vody byly svatyní pro velryby a delfíny. Studie provedená Coastal & Marine Resources Centre ukazuje, že se v irských vodách vyskytuje 21 druhů kytovců, včetně vzácných a ohrožených druhů, jako například modrá velryba. Tato studie zdůrazňuje hrozby, kterým jsou kytovci vystaveni, zejména seismickou aktivitu způsobenou lidskou činností.
82. Z uvedené studie vyplývá, že bude nutno provést výzkum a rozbory zejména proto, aby byly údaje o kytovcích zahrnuty mezi údaje o rybolovu a fyzikální a oceánografické údaje, čímž by bylo irským orgánům umožněno vyvinout účinnější nástroj správy.
83. Krom toho ze studie Irish Whale and Dolphin Group provedené v roce 2005 vyplývají mezery ve znalostech kytovců ve výlučné hospodářské zóně Irska a je v ní zmíněna naléhavá potřeba přesnějších údajů o rozšíření a počtu kytovců v irských vodách, aby byly zejména splněny požadavky směrnice o stanovištích(31) .
84. S přihlédnutím k těmto skutečnostem nelze přijmout argumentaci Irska, podle které výše uvedené akce a studie prokazují, že dbá na sledování a dlouhodobou ochranu druhů kytovců vyskytujících se v jeho teritoriálních vodách. Ukazuje se totiž jasně, že programy sledování kytovců jsou programy ad hoc
omezenými na určité zeměpisné oblasti. Irsko neprokázalo, že se na kytovce vztahuje program celkového systematického a neustálého sledování.
85. Krom toho nelze vyhovět argumentu Irska, podle kterého z příspěvku k výkladu směrnice o stanovištích o přísné ochraně druhů(32) vyplývá, že politika Společenství v dané oblasti je dosud ve fázi vypracovávání, a ospravedlňuje tak jeho nečinnost.
86. Cílem orientačního dokumentu totiž je, jak uvádí jeho název, usměrňovat členské státy při provádění jejich právních předpisů. V žádném případě tento dokument nezpochybňuje dosah povinnosti stanovené v čl. 12 odst. 1 směrnice o stanovištích, která je v platnosti od roku 1994.
87. V důsledku toho se domnívám, že šestý argument je rovněž opodstatněný.
7. K sedmému argumentu
88. Komise má za to, že Irsko neprokázalo, že zavedlo náležitou strategii mající odpovědět na typy známých hrozeb týkajících se míst rozmnožování a odpočinku druhů netopýra. Komise totiž Irsku vytýká, že pro takovéto záměry, které zpravidla nejsou předmětem PVŽP, neprovedlo posouzení. Komise tvrdí, že netopýři jsou ohroženi zpracováním dřeva, rekonstrukcemi a demolicemi.
89. Je namístě připomenout, že podle ustálené judikatury Soudního dvora je v rámci řízení o nesplnění povinnosti zahájeného na základě článku 226 ES věcí Komise, aby prokázala existenci tvrzeného nesplnění povinnosti státem, aniž by se mohla opírat o jakoukoliv domněnku(33) .
90. V rámci projednávané žaloby je tak věcí Komise předložit důkaz o tom, že praxe uplatňovaná Irskem ve věci malých záměrů nevyžadujících PVŽP, jako je zpracování dřeva nebo rekonstrukce, porušuje systém přísné ochrany druhů uvedených v příloze IV směrnice o stanovištích.
91. Na podporu své teze Komise uvádí pouze tvrzení, aniž by o nich předkládala důkaz(34) . Tvrdí zejména, že „je-li dobře informována, četné místní celky nikdy neprovedly šetření týkající se netopýrů před zahájením opravy mostů“. Žádný důkaz, jako jsou například přesné a konkrétní příklady prací provedených za těchto podmínek, neprokazuje toto tvrzení.
92. V důsledku toho se domnívám, že sedmý argument není opodstatněný.
93. S přihlédnutím ke všem těmto skutečnostem navrhuji Soudnímu dvoru, aby určil, že Irsko tím, že nepřijalo zvláštní opatření mající účinně provést systém přísné ochrany požadovaný v čl. 12 odst. 1 směrnice o stanovištích, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice.
B – K třetímu žalobnímu důvodu
94. Komise se dovolává existence souběžného režimu odchylek v irském právu neslučitelného s články 12 a 16 směrnice o stanovištích. Tento souběžný režim vyplývá z čl. 23 odst. 7 Wildlife Act 1976 a z článku 42 téhož zákona.
95. S přihlédnutím k odpovědi Irska v jeho žalobní odpovědi se Komise vzdává argumentu týkajícího se článku 42 Wildlife Act 1976.
96. Komise úvodem podotýká, že Irsko provedlo čl. 12 odst. 1 písm. d) směrnice o stanovištích v nařízení 23 European Communities (Natural Habitats) Regulations, 1997, a článek 16 téže směrnice v nařízení 25 European Communities (Natural Habitats) Regulations, 1997, ve znění velmi srovnatelném se zněním uvedeného článku 16.
97. Komise nicméně konstatuje, že čl. 23 odst. 7 písm. a), b) a c) Wildlife Act 1976 zavádí výjimky, které jsou v současné době použitelné a které se odchylují od požadavků čl. 12 odst. 1 písm. d) směrnice o stanovištích, aniž by byly splněny podmínky článku 16 této směrnice. Připomínám rovněž, že Wildlife Act 1976 byl změněn v roce 2000, a proto pochází z doby po vstupu nařízení provádějících uvedenou směrnici v platnost.
98. Podle čl. 23 odst. 7 písm. a), b) a c) Wildlife Act 1976 není protiprávním jednáním jednání, kdy osoba neúmyslně zraní nebo usmrtí volně žijícího chráněného živočicha, vykonává-li činnost v oblasti zemědělství, rybolovu, akvakultury, lesního hospodářství nebo nakládání s rašelinou, nebo v rámci těchto činností naruší či zničí místo rozmnožování takového živočicha nebo neúmyslně usmrtí nebo zraní takového živočicha či neúmyslně zničí nebo poškodí místo rozmnožování nebo odpočinku takového živočicha v rámci stavby silnice nebo archeologických prací nebo výstavby nebo prací civilního inženýrství nebo také v rámci výstavby nebo při jakékoli jiné práci či obdobné předepsané činnosti.
99. Ačkoli Irsko změnilo svůj zákon, když do článku 23 Wildlife Act 1976 vložilo odstavec 8, čímž odstranilo právní rozpor mezi tímto článkem a nařízením 25 European Communities (Natural Habitats) Regulations, 1997, Komise setrvává na svém žalobním důvodu, protože nařízení 3 European Communities (Natural Habitats) Regulations, 2005, které vkládá tento nový odstavec, bylo přijato a oznámeno Irskem po uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku.
100. Komise tvrdí, že před vstupem European Communities (Natural Habitats) Regulations, 2005, v platnost se na druhy uvedené v příloze IV a) směrnice o stanovištích použily výjimky stanovené v čl. 23 odst. 7 Wildlife Act 1976. Irsko tudíž tento oddíl používalo pro účely odchylek.
101. Podle Komise se zdá, že odchylující se ustanovení nařízení 25 European Communities (Natural Habitats) Regulations, 1997, nebyla nikdy využita pro velké záměry, jako je záměr plynovodu Corrib nebo záměr v oblasti Lough Rynn. Komise rovněž konstatuje ve zprávě o odchylkách poskytnutých na základě článku 16 směrnice o stanovištích neexistenci jakékoli platné odchylky odpovídající případům, na které se vztahuje čl. 23 odst. 7 Wildlife Act 1976.
102. Krom toho má Komise za to, že současná existence tohoto souběžného systému odchylek vede k nepřípustným nejasnostem a právním pochybnostem v rozporu se zásadou právní jistoty.
103. Irsko má za to, že se Komise mýlí, pokud jde o účinek čl. 23 odst. 7 Wildlife Act 1976. Podle Irska se totiž ustanovení tohoto článku týkají pouze případu stíhání na základě čl. 23 odst. 5 téhož zákona, a nikoliv na základě European Communities (Natural Habitats) Regulations, 1997. Za účelem odstranění jakýchkoli nejasností Irsko tuto právní úpravu změnilo tak, aby zdůraznilo jasné rozdělení mezi režimem čl. 23 odst. 7 Wildlife Act 1976 a režimem nařízení 23 a 25 European Communities (Natural Habitats) Regulations, 1997. Článek 23 odst. 8 Wildlife Act 1976 výslovně stanoví, že odchylky stanovené v odstavci 7 se nevztahují na druhy uvedené v příloze IV a) směrnice o stanovištích.
104. Je třeba znovu připomenout, že podle ustálené judikatury se existence nesplnění povinnosti musí posuzovat vzhledem ke stavu, v němž se členský stát nacházel v době, kdy uplynula lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku, a že změny, ke kterým došlo následně, nemohou být Soudním dvorem brány v úvahu(35) . V projednávaném případě došlo ke změně provedené Irskem v roce 2005, tedy po uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku. Z toho vyplývá, že není namístě k uvedené změně přihlédnout.
105. Konstatuji, že čl. 23 odst. 7 písm. b) a c) Wildlife Act 1976 stanoví, že určitá jednání, ať již úmyslná, či nikoli, která vyrušují nebo ničí místa rozmnožování, a určitá jednání, v jejichž důsledku dochází k neúmyslnému zničení nebo poškození místa rozmnožování nebo místa odpočinku volně žijících druhů, nejsou protiprávním jednáním. Článek 12 odst. 1 písm. d) směrnice o stanovištích přitom pro druhy přílohy IV této směrnice tato jednání zakazuje bez ohledu na to, zda jsou úmyslná, či nikoliv(36) .
106. Ze spisu předloženého Irskem týkajícího se odchylek poskytnutých na základě článku 16 směrnice o stanovištích vyplývá, že se irské orgány opřely o článek 23 Wildlife Act 1976 za účelem odchylek od přísné ochrany pro druhy netopýrů, ropuchu krátkonohou a pro některé druhy delfína a velryby(37) .
107. V důsledku toho nelze přijmout argument Irska, podle kterého se čl. 23 odst. 7 Wildlife Act 1976 týká pouze případu stíhání na základě odstavce 5 téhož zákona. Je nutno konstatovat, že existuje souběžný režim odchylek přijatý v roce 2000, neslučitelný s články 12 a 16 směrnice o stanovištích.
108. S přihlédnutím ke všem těmto skutečnostem navrhuji Soudnímu dvoru, aby určil, že Irsko tím, že ponechalo v platnosti ustanovení irských právních předpisů, která nejsou slučitelná s ustanoveními čl. 12 odst. 1 písm. d) a článku 16 směrnice o stanovištích, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice.
109. Vzhledem k tomu, že žalobní důvody byly prohlášeny za opodstatněné, je třeba uložit Irsku náhradu nákladů řízení v souladu s návrhovými žádáními Komise a s čl. 69 odst. 2 prvním pododstavcem jednacího řádu.
V – Závěry
110. S ohledem na výše uvedené skutečnosti navrhuji Soudnímu dvoru, aby:
„1) určil, že Irsko tím, že nepřijalo zvláštní opatření mající účinně provést systém přísné ochrany požadovaný v čl. 12 odst. 1 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, s výjimkou opatření týkajících se kožatky velké a ropuchy krátkonohé a opatření majících odpovídat na hrozby, jimž čelí netopýři, a tím, že
ponechalo v platnosti ustanovení irských právních předpisů, která nejsou slučitelná s ustanoveními čl. 12 odst. 1 písm. d) a článku 16 směrnice 92/43, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice;
2) uložil Irsku náhradu nákladů řízení.“
(1) .
(2)  –	Směrnice Rady ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102, dále jen „směrnice o stanovištích“).
(3)  –	Viz třetí a čtvrtý bod odůvodnění směrnice o stanovištích.
(4)  –	Kožatka velká měří přibližně 1,50 m a váží 300 až 400 kg, což z ní činí největší mořskou želvu. Na rozdíl od ostatních želv nemá rohovité destičky, ale pseudokrunýř tvořený tukovou vrstvou a rozdělený na sedm dlouhých záložek, což jí činí odolnou vůči chladné vodě o teplotě 5 °C.
(5)  –	Ropucha krátkonohá (Bufo calamita) je ropucha žijící v oblastech písečných dun v severní Evropě. V dospělosti měří 60 až 70 mm. Od ropuchy obecné se odlišuje žlutou vertebrální linií, která zasahuje až na vrchní část hlavy.
(6)  –	Geomalacus maculosus je považován za jediného slimáka schopného svinout se do klubíčka, čímž může vytvořit kouli. Živí se především lišejníkem, který roste na skalách a kmenech stromů.
(7)  –	Vláskatec tajemný (Trichomanes speciosum) je vytrvalá kapradina, která se vyskytuje ve formě úzkých průsvitných trojúhelníkovitých jemně zpeřených vytrvalých listů tmavě zelené barvy, dlouhých 10 až 30 cm. Tomuto druhu, dosti rozšířenému v minulém století, hrozí v současné době vyhynutí.
(8)  –	Viz zejména rozsudky ze dne 9. dubna 1987, Komise v. Itálie (363/85, Recueil, s. 1733, bod 7); ze dne 30. května 1991, Komise v. Německo (C‑361/88, Recueil, s. I‑2567, bod 15), a ze dne 20. října 2005, Komise v. Spojené království (C‑6/04, Sb. rozh. s. I‑9017, bod 21).
(9)  –	Rozsudek ze dne 26. června 2003, Komise v. Francie (C‑233/00, Recueil, s. I‑6625, bod 77).
(10)  –	Viz zejména výše uvedený rozsudek Komise v. Spojené království (bod 25) a rozsudek ze dne 10. ledna 2006, Komise v. Německo (C‑98/03, Sb. rozh. s. I‑53, bod 59).
(11)  –	Viz výše uvedené rozsudky Komise v. Spojené království (bod 26) a ze dne 10. ledna 2006, Komise v. Německo (bod 60).
(12)  –	Rozsudek ze dne 30. ledna 2002, Komise v. Řecko (C‑103/00, Recueil, s. I‑1147, body 34 až 39).
(13)  –	Rozsudek ze dne 16. března 2006, Komise v. Řecko (C‑518/04, nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, bod 16).
(14)  –	Viz patnáctý bod odůvodnění směrnice o stanovištích.
(15)  –	Bod 65 rozsudku.
(16)  –	Viz body 13 a 14 žalobní odpovědi.
(17)  –	Rozsudky ze dne 27. listopadu 1990, Komise v. Řecko (C‑200/88, Recueil, s. I‑4299, bod 13), a ze dne 19. června 2003, Komise v. Francie (C‑161/02, Recueil, s. I‑6567, bod 6).
(18)  –	Viz bod 53 žaloby.
(19)  –	Viz zejména body 16 a 23 žalobní odpovědi.
(20)  –	Směrnice Rady ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248).
(21)  –	Vrápenec malý je netopýrem žijícím v Evropě a Asii. Po vzhledové stránce je charakteristický nosem ve formě koňské podkovy. Měří 3,7 až 4,5 cm, rozpětí křídel činí až 29,4 cm.
(22)  –	Viz zejména přílohy 6 a 7 žaloby.
(23)  –	Viz příloha 7 žaloby.
(24)  –	Viz příloha 10 žaloby.
(25)  –	Viz příloha D-8 žalobní odpovědi.
(26)  –	Bod 68 rozsudku.
(27)  –	Viz výše uvedený rozsudek ze dne 16. března 2006, Komise v. Řecko, bod 16.
(28)  –	Zpráva skupiny odborníků vytvořené „výborem pro stanoviště“, jejímž cílem je podporovat podněty členských států ohledně článku 12 směrnice o stanovištích, a konkrétněji ohledně ochrany míst odpočinku a rozmnožování.
(29)  –	Nařízení Rady ze dne 26. dubna 2004, kterým se stanoví opatření týkající se náhodných úlovků kytovců při rybolovu a kterým se mění nařízení (ES) č. 88/98 (Úř. věst. L 150, s. 12; Zvl. vyd. 04/07, s. 91).
(30)  –	Viz příloha D-5 žalobní odpovědi.
(31)  –	Viz příloha repliky.
(32)  –	Viz bod 77 tohoto stanoviska.
(33)  –	Viz zejména rozsudky ze dne 25. května 1982, Komise v. Nizozemsko (96/81, Recueil, s. 1791, bod 6), a ze dne 18. května 2006, Komise v. Španělsko (C‑221/04, Sb. rozh. s. I‑4515, bod 59).
(34)  –	Viz bod 62 žaloby a bod 35 repliky.
(35)  –	Rozsudky ze dne 17. ledna 2002, Komise v. Irsko (C‑394/00, Recueil, s. I‑581, bod 12), a ze dne 20. června 2002, Komise v. Lucembursko (C‑299/01, Recueil, s. I‑5899, bod 11).
(36)  –	Výše uvedený rozsudek Komise v. Spojené království, body 73 až 79.
(37)  –	Viz příloha 8 žaloby.