62024CJ0161_RES
Věc C‑161/24
OSA, z.s., dříve OSA – Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním, z.s.
v.
Úřad pro ochranu hospodářské soutěže
(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou podal Krajský soud v Brně)
Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. prosince 2025
„Řízení o předběžné otázce – Hospodářská soutěž – Článek 102 SFEU – Zneužití dominantního postavení – Organizace kolektivní správy autorských práv – Stanovení sazby poplatků za poskytování licence ke zpřístupňování děl chráněných autorským právem – Hotelová zařízení – Metoda výpočtu – Nezohledňování obsazenosti pokojů – Nepřiměřené ceny“
Sbližování právních předpisů – Autorské právo a práva s ním související – Směrnice 2001/29 – Harmonizace určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti – Sdělování veřejnosti – Pojem – Poskytování rozhlasových nebo televizních přijímačů umožňujících příjem signálů a šíření chráněných děl v pokojích hotelového zařízení – Zahrnutí
(Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29, čl. 3 odst. 1)
(viz body 23–25)
Dominantní postavení – Zneužití – Nepřiměřené ceny – Posouzení – Poplatky uplatňované organizací kolektivní správy autorských práv – Poplatky účtované hotelovým zařízením za poskytnutí licence ke zpřístupňování děl chráněných autorským právem – Metoda výpočtu poplatků – Nezohlednění obsazenosti hotelových zařízení – Jednání, které může vést k excesivním cenám, které nejsou v přiměřeném poměru k povaze a rozsahu užívání děl, jakož i k hospodářské hodnotě vytvořené tímto užíváním – Posouzení předkládajícím soudem
[Článek 102 SEFU, druhý pododstavec písm. a)]
(viz body 27–37, 40, výrok 1)
Dominantní postavení – Zneužití – Nepřiměřené ceny – Posouzení – Poplatky uplatňované organizací kolektivní správy autorských práv – Srovnání s poplatky uplatňovanými v jiných členských státech – Výběr referenčních států – Kritéria – Významný rozdíl mezi srovnávanými poplatky – Indicie svědčící o zneužití
(Článek 102 SFEU)
(viz bod 38)
Dominantní postavení – Zneužití – Nepřiměřené ceny – Posouzení – Poplatky uplatňované organizací kolektivní správy autorských práv – Nutnost ověřit existenci nepřiměřenosti mezi náklady vynaloženými touto organizací a uplatňovanými cenami – Absence
(Článek 102 SFEU)
(viz bod 39)
Dominantní postavení – Zneužití – Zákaz – Cíl – Postih jednání, která mohou byť nepřímo způsobit újmu spotřebitelům prostřednictvím narušení struktury účinné hospodářské soutěže – Nutnost prokázat existenci přímé újmy způsobené spotřebitelům – Absence – Odůvodnění jednání jeho kladnými účinky pro spotřebitele – Podmínky
[Článek 3 odst. 1 písm. b) a článek 102 SFEU; protokol č. 27 připojený ke Smlouvě o EU a Smlouvě o FEU]
(viz body 42–44, výrok 2)
Dominantní postavení – Zneužití – Ovlivnění obchodu mezi členskými státy – Kritéria pro posouzení – Potenciální a značné ovlivnění – Poplatky uplatňované organizací kolektivní správy autorských práv, která má v členském státě monopol – Organizace, která spravuje práva majitelů, kteří jsou státními příslušníky tohoto členského státu, a práva majitelů zahraničních – Jednání, které může mít podstatný vliv na obchod mezi členskými státy
(Článek 102 SFEU)
(viz body 46–49, výrok 3)
Shrnutí
Soudní dvůr, k němuž byla podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, upřesnil podmínky, za kterých skutečnost, že organizace kolektivní správy autorských práv při výpočtu poplatků, které hotelovým zařízením účtuje za poskytnutí licence ke zpřístupňování děl chráněných autorským právem, nezohledňuje obsazenost pokojů v těchto hotelových zařízeních, může představovat zneužití dominantního postavení ve smyslu článku 102 SFEU.
OSA, která je jednou z organizací kolektivní správy autorských práv v České republice, má dominantní postavení na relevantním trhu.
V rozhodnutí ze dne 18. prosince 2019 Úřad pro ochranu hospodářské soutěže (Česká republika) konstatoval, že v období od 19. května 2008 do 6. listopadu 2014 OSA bez objektivně ospravedlnitelných důvodů účtovala hotelovým zařízením poplatky za užívání děl chráněných autorským právem prostřednictvím televizních a rozhlasových přijímačů umístěných na hotelových pokojích, přičemž nezohledňovala obsazenost dotyčných hotelových zařízení. Podle uvedeného rozhodnutí tedy OSA požadovala platbu poplatků i z neobsazených pokojů, v nichž nedošlo k užití takových děl.
Úřad pro ochranu hospodářské soutěže měl za to, že tímto jednáním OSA vynucovala nepřiměřené obchodní podmínky na tuzemském trhu poskytování licencí k užití děl chráněných autorským právem, což představuje zneužití dominantního postavení zakázané článkem 102 SFEU a odpovídajícími ustanoveními českých právních předpisů o hospodářské soutěži. Uložil proto OSA povinnost zaplatit pokutu ve výši 10676000 korun českých (Kč) (tj. přibližně 429000 eur) a toto jednání jí zakázal.
OSA podala proti tomuto rozhodnutí rozklad, který předseda Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže zamítl rozhodnutím ze dne 23. listopadu 2020.
OSA poté podala proti tomuto rozhodnutí žalobu ke Krajskému soudu v Brně (Česká republika), který se rozhodl položit Soudnímu dvoru otázky k výkladu pojmu „zneužití dominantního postavení“ ve smyslu článku 102 SFEU v takovém případě, jako je případ, o který se jedná v projednávané věci.
Závěry Soudního dvora
Soudní dvůr připomněl, že organizace kolektivní správy, která má na území členského státu monopol na správu autorských práv k určité kategorii chráněných děl a za poplatek zpřístupňuje tato díla hospodářským subjektům, aby je mohly sdělovat veřejnosti, musí být považována za podnik, který má dominantní postavení na podstatné části vnitřního trhu ve smyslu článku 102 SFEU. V projednávaném případě není zpochybňováno, že OSA takové dominantní postavení má.
Soudní dvůr dále upřesnil, že pokud se údajná nepřiměřená povaha jednání takové organizace kolektivní správy týká výše těchto poplatků, musí být tyto sazby posuzovány z hlediska kritérií týkajících se excesivních cen. Takové jednání proto může představovat zneužití zakázané článkem 102 SFEU, pokud tato organizace uplatňuje excesivní cenu, která není v přiměřeném poměru k hospodářské hodnotě poskytnutého plnění, což je třeba posoudit s ohledem na všechny okolnosti projednávaného případu.
V této souvislosti je třeba zohlednit nejen hospodářskou hodnotu služby kolektivní správy jako takové, ale i povahu a rozsah užívání děl, jakož i hospodářskou hodnotu vytvořenou tímto užíváním.
Pokud jde o hotelová zařízení, poskytnutí rozhlasových nebo televizních přijímačů schopných přijímat signály, a tedy šířit chráněná díla v pokojích takového zařízení, představuje sdělování veřejnosti ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice 2001/29/ES (
1
), přičemž není rozhodující, zda se tato veřejnost, kterou tvoří hosté tohoto hotelového zařízení, rozhodne přístupu k takto zpřístupněným dílům využít. Naproti tomu pro účely použití článku 102 SFEU je počet osob tvořících uvedenou veřejnost relevantní pro posouzení rozsahu potenciálního užívání děl chráněných autorským právem a zisku, který může mít hotelové zařízení z licence poskytnuté organizací kolektivní správy.
Obsazenost hotelových zařízení je tedy okolností, kterou je třeba zohlednit za účelem posouzení rozsahu užívání děl a hospodářské hodnoty, kterou jejich užívání představuje, pomocí statistického modelu nebo na základě jiných objektivních, stabilních, snadno dostupných a ověřitelných kritérií, a tedy za účelem určení, zda jsou poplatky požadované za poskytování licencí umožňujících sdělování děl veřejnosti „nerovné“ ve smyslu čl. 102 druhého pododstavce písm. a) SFEU.
V zásadě tedy nelze připustit, aby organizace kolektivní správy požadovala od hotelových zařízení poplatky, které nezohledňují skutečnost, že podstatná část pokojů těchto hotelových zařízení je pro hosty nedostupná například z důvodu sezónního omezení činnosti, z důvodu částečného uzavření kvůli renovaci nebo z důvodu výjimečné situace, jako je zdravotní krize.
Obecně platí, že poplatek sice může být založen na paušálních sazbách, avšak měl by zohledňovat přinejmenším odhad, jaké množství děl chráněných autorským právem bylo skutečně použito.
V projednávaném případě předkládajícímu soudu přísluší, aby s přihlédnutím ke všem okolnostem daného případu, včetně dostupnosti a spolehlivosti údajů o obsazenosti hotelových zařízení, jakož i stávajících technologických nástrojů, posoudil, zda OSA mohla při stanovení poplatků zohlednit předpokládanou obsazenost hotelových zařízení, aniž by to vedlo k nepřiměřenému navýšení nákladů, které vynakládá v souvislosti se správou smluv, které uzavřela s uživateli chráněných děl, a dohledem nad užíváním děl chráněných autorským právem.
Nelze tedy vyloučit, že metoda výpočtu poplatků, která nezohledňuje obsazenost hotelových zařízení, by musela být kvalifikována jako „zneužívající“ ve smyslu článku 102 SFEU. V případě, že by metoda výpočtu poplatků zohledňující tuto obsazenost mohla být použita při vynaložení přiměřených nákladů a znamenala by podstatné snížení výše těchto poplatků, by totiž bylo možné mít za to, že použití stávající metody výpočtu vede k nepřiměřeným cenám ve smyslu čl. 102 druhého pododstavce písm. a) SFEU.
Tímto závěrem není dotčena povinnost předkládajícího soudu zohlednit jakékoli jiné skutečnosti, které by byly rovněž relevantní pro posouzení, zda je výše poplatků přiměřená. Takové skutečnosti mohou potvrdit nebo vyvrátit indicii svědčící o zneužití dominantního postavení, která může případně vyplývat z nezohlednění obsazenosti hotelových zařízení.
Pokud jde o důkazní břemeno, které nese vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž, Soudní dvůr upřesnil, že konstatování zneužití dominantního postavení je dostatečně podloženo, je-li prokázáno, že uvedené jednání může narušit strukturu účinné hospodářské soutěže, aniž je nutné prokazovat, že toto jednání může rovněž způsobit přímou újmu spotřebitelům.
Soudní dvůr dále uvedl, že orgán pro hospodářskou soutěž musí prokázat, že zneužití může mít podstatný vliv na obchod mezi členskými státy. Zneužívající poplatky účtované organizací kolektivní správy, která má monopol, mohou mít vliv na přeshraniční obchod, pokud tato organizace spravuje nejen práva majitelů, kteří jsou státními příslušníky členského státu, v němž má monopol, ale i práva majitelů z jiných členských států.
(
1
) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. 2001, L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230).