62002CC0312_CS
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. V projednávané věci Švédsko navrhuje zrušení rozhodnutí Komise 2002/524/ES ze dne 26. června 2002, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vzniklé členským státům v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF)(2) v rozsahu, v němž vylučuje výdaje vzniklé Švédsku ve výši 18 555 850 SEK z financování Společenství. Podpůrně Švédsko navrhuje, aby Soudní dvůr snížil částku vyloučenou z financování Společenství na 11 817 748 SEK nebo v případě zamítnutí tohoto podpůrného návrhu na 12 436 091 SEK.
2. Dotčené výdaje se týkají poplatků účtovaných Švédskem za poskytnutí map. Švédské právní předpisy stanovily, že žadatelé o zemědělskou podporu Společenství pro danou plochu byli povinni zaplatit poplatek za účelem získání mapy připojované k žádosti o podporu. Komise považovala takové účtování poplatků za odporující předpisům Společenství, neboť ty vyžadují, aby podpora byla vyplacena v plném rozsahu(3) . Rozhodnutí 2002/524 tedy vylučuje z financování Společenství částku představující poplatky za mapy účtované za rok 1999(4) .
Použitelné právo
3. Základní pravidla o financování společné zemědělské politiky byla v rozhodné době upravena nařízením č. 729/70(5), které stanovilo, že Fond financuje společná opatření přijímaná za účelem dosažení cílů stanovených v čl. 33 odst. 1 písm. a) ES, včetně intervenčních zásahů za účelem stabilizace zemědělských trhů prováděných v souladu s pravidly Společenství v rámci společné organizace zemědělských trhů(6) .
4. Článek 5 nařízení č. 729/70 upravoval zúčtování předkládaná vnitrostátními orgány pověřenými uskutečňovat výdaje na oprávněné transakce, které mají být z fondu financovány. Článek 5 odst. 2 písm. c) výslovně vyžadoval, aby Komise ze společného financování vyloučila výdaje, které nebyly uskutečněny v souladu s pravidly Společenství.
5. Článek 30a nařízení č. 805/68 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem(7) stanoví, že částky, které mají být hrazeny v souladu s tímto nařízením „jsou vypláceny v plném rozsahu oprávněným osobám“.
6. Článek 15 odst. 3 nařízení č. 1765/92, kterým se vytváří systém podpor pro výrobce některých plodin na orné půdě(8), stanoví, že platby uváděné v tomto nařízení „se v plném rozsahu vyplácí oprávněným osobám“.
7. Článek 8 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF(9) stanoví:
„Dojde-li Komise na základě šetření k závěru, že výdaje nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Společenství, sdělí toto zjištění dotyčnému členskému státu a uvede nápravná opatření, která je třeba učinit pro zajištění souladu s těmito předpisy v budoucnosti.“
Okolnosti projednávaného případu
8. Dne 17. dubna 1997 Švédsko přijalo Förordningen [nařízení] 1997:183 týkající se poplatků za mapy v souvislosti se zemědělskou podporou(10) . Förordningen 1997:183 stanovilo, že žadatelé o podporu Společenství pro dané území jsou povinni uhradit poplatek za získání mapy, která tvořila součást žádosti o podporu. Poplatek byl 10 SEK za 1 hektar relevantního území až po maximum 3000 SEK. Förordningen 1997:183 bylo zrušeno dne 1. července 2000, bylo tedy použitelné pouze v letech 1998 a 1999. Je odhadováno, že poplatky za mapy celkově činily 62 291 350 SEK, přičemž se jeví, že 31 871 925 SEK odpovídá roku 1998 a 30 419 425 SEK roku 1999.
9. Dne 26. června 2002 Komise rozhodla vyloučit částku 18 555 850 SEK z financování Společenství z důvodu rozporu s článkem 15 nařízení č. 1765/92 a článkem 30a nařízení č. 805/68(11) .
10. Není sporné, že vyloučení se týká dotčených výdajů pouze pro rok 1999, vzhledem k tomu, že Komise zaujala stanovisko, že poplatky uhrazené v roce 1998 (první rok, kdy bylo Förordningen 1997:183 v účinnosti) mohou být považovány za úhradu za službu poskytnutí mapy, která mohla být pro obecné potřeby dotčeného zemědělce. Lze předpokládat (ačkoliv to není výslovně uvedeno v dokumentech ve spise), že vyloučená částka, která představuje pouze část celkových poplatků vybraných v roce 1999, odráží pouze poplatky vybrané za mapy dodané v souvislosti s žádostmi o podporu pokrytými dotčeným nařízením.
11. Švédsko nejprve uplatňovalo, jako svůj hlavní návrh, že dopis, kterým Komise poprvé sdělila své znepokojení, neobsahoval vyhodnocení výdajů, které mají být vyloučeny z financování Společenství, jak je požadováno v čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1663/95(12), ale připustilo ve své odpovědi, že relevantní znění čl. 8 odst. 1 již takový požadavek neobsahovalo(13) .
Porušení článku 15 nařízení č. 1765/92 a článku 30a nařízení č. 805/68
12. Švédsko uplatňuje, že Förordningen 1997:183 není neslučitelné s článkem 15 nařízení č. 1765/92 nebo článkem 30a nařízení č. 805/68, neboť částky, na které měli švédští zemědělci podle práva Společenství nárok, jim byly v plném rozsahu vyplaceny.
13. Oba účastníci řízení odkazují na rozsudek Soudního dvora ve věci Kellinghusen a Ketelsen(14) . Tato věc se týkala legality vnitrostátního právního předpisu ukládajícího správní poplatky, které měly být hrazeny žadateli o vyrovnávací platby upravené nařízeními č. 1765/92 a č. 805/68.
14. Soudní dvůr nejprve uvedl, že nařízení Společenství musí být uplatňována jednotně a mít, pokud možno, stejný účinek na celém území Společenství(15) . Poté rozhodl takto:
„Jak Komise správně uvedla, cíle vyrovnání ztráty příjmu způsobené snížením základních cen může být dosaženo pouze tehdy, pokud je vyrovnávací podpora plně vyplácena zemědělcům postiženým důsledky reformy společné zemědělské politiky.
Poskytnout členským státům svobodu snižovat úrovně vyrovnávací podpory stanovením srážek či ukládáním poplatků za administrativní výdaje by totiž vedlo k rozdílným vyrovnáním ztráty výdělku zemědělců v jednom členském státu a mezi zemědělci z různých členských států, což by mohlo být na překážku jednotnému použití práva Společenství, které je nezbytné pro zabránění nerovného zacházení s výrobci a obchodníky (rozsudek ze dne 19. května 1998, Jensen a Korn – og Foderstofkompagniet, C-132/95, Recueil, s. I-2975, bod 49).
Obdobně čl. 15 odst. 3 nařízení č. 1765/92 a článek 30a nařízení č. 805/68, vložený nařízením č. 2066/92, zakazuje úřadům členských států provádění odpočtů z uskutečňovaných plateb nebo vyžadování úhrady správních poplatků vybíraných za zpracování žádostí, jenž snižují výši podpory“(16) .
15. Podle mého názoru se tento závěr použije rovněž pro dotčené poplatky za mapy v této věci.
16. Švédsko tvrdí, že tyto poplatky nebyly vybírány za účelem pokrytí správních výdajů švédských úřadů, ale jako úhrada za poskytnutí map, a že výše celkových vybraných poplatků byla nižší nežli náklady na výrobu map. Navíc poplatky nebyly podmínkou pro zpracování žádosti: mapy byly zaslány všem dotčeným zemědělcům a poplatky byly následně fakturovány. Žádosti o podporu byly přezkoumávány a podpora poskytnuta bez ohledu na to, zda byly poplatky za mapy uhrazeny.
17. Nicméně nejsem přesvědčen, že tyto faktory jsou relevantní, neboť Komise uvádí, že žadatelé byli přesto žádáni o předložení mapy ve stejném okamžiku jako žádosti a o zaplacení poplatku za mapu. Jak jsem uvedl ve svém stanovisku ve věci Kellinghusen a Ketelsen, „pokud zákaz srážek má být účinný, nemůže být vykládán prostým formálním způsobem, že jde pouze o srážky, které jsou skutečně prováděny v souvislosti s platbou. Zákaz jakýchkoliv srážek se tedy musí nutně vztahovat na všechny poplatky, které jsou přímo a neoddělitelně spojeny s rozdělovanými částkami“(17) .
18. Komise odkazuje na dopis švédského ministerstva zemědělství generálnímu řediteli GŘ VI (nyní GŘ Zemědělství) ze dne 2. února 1998
odpovídající na žádost o poskytnutí informací týkajících se zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství ve Švédsku v souladu s požadavky nařízení č. 3508/92(18) . V tomto dopisu(19) švédská vláda vysvětluje, že toto nařízení vyžaduje používání identifikačního systému pro zemědělské pozemky jako základu pro zpracování žádostí. Vzhledem k tomu, že dostupné mapy nebyly odpovídající, byl zaveden identifikační systém na blocích pokrytých speciálními číslovanými mapami. Vytvoření map vedlo k významným jednorázovým nákladům. Švédsko zvažovalo různé možnosti pro financování systému a nakonec zvolilo zpoplatnění map.
19. Proto se jeví, že poplatky za mapy byly zamýšleny k financování identifikačního systému parcel zavedeného ve Švédsku podle nařízení č. 3508/92, a tedy k pokrytí administrativních výdajů švédských úřadů.
Poplatky za mapy krmných ploch
20. Švédsko podpůrně uvádí, že poplatky za mapy krmných ploch nemohou být vyloučeny z financování Společenství, neboť dopis Komise ze dne 24. října 2000, který sám sebe označuje za „sdělení na základě čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1663/95“, zmiňoval pouze zakázané srážky podpory orným plochám. Krmné plochy jsou však součástí chovného prémiového režimu. Komise teprve ve druhém sdělení na základě čl. 8 odst. 1 doručeném dne 6. srpna 2001 uvedla, že poplatky za mapy krmných ploch mají též být vyloučeny z financování Společenství.
21. Komise uvádí, že teprve v květnu 2001 obdržela od Švédska podrobné informace o podpoře vyplacené krmným plochám. Vzhledem k tomu, že neexistovala povinnost zahrnout do prvního sdělení ze dne 24. října 2000 vyhodnocení výdajů navrhovaných k vyloučení(20), skutečnost, že sdělení uvádělo pouze orné plochy, jej nečiní vadným. Švédsko též nemůže tvrdit, že v důsledku toho nebylo schopno určit, jaká nápravná opatření má přijmout, vzhledem k tomu, že zrušilo poplatky za mapy pro orné i pro krmné plochy k 1. červenci 2000.
22. Za těchto okolností se domnívám, že švédské žalobní návrhy musí být zamítnuty.
Poplatky za mapy plochy, pro které byla též žádána agro-environmentální nebo regionální podpora
23. Švédsko dále uplatňuje, že poplatky za mapy nebyly protiprávní, pokud šlo o mapy ploch, pro které bylo žádáno též o agro-environmentální nebo regionální podporu. Článek 15 nařízení č. 1765/92 a článek 30a nařízení č. 805/68 se netýkají agro-environmentální nebo regionální podpory. V případech, kdy byla jedna plocha předmětem žádosti o podporu orným plochám či podporu chovu hospodářských zvířat a žádosti o agro-environmentální nebo regionální podporu, poplatek za dotčenou mapu byl stejný jako v případě žádosti pouze o podporu orným plochám nebo podporu chovu hospodářských zvířat. Komise přesto navrhuje vyloučit poplatky za mapy ploch, které byly předmětem obou typů podpory (na jedné straně agro-environmentální nebo regionální podpory a na druhé straně podpory orným plochám nebo chovu hospodářských zvířat).
24. Nevidím, v čem takový argument Švédsku pomáhá. Komise vyloučila částku odpovídající poplatkům za mapy uhrazeným žadateli o podporu orným plochám nebo chovu hospodářského zvířectva z důvodu, že takové poplatky jsou srážkami zakázanými článkem 15 nařízení č. 1765/92 a článkem 30a nařízení č. 805/68. Naznačil jsem výše, že považuji chápání těchto článků Komisí za správné. Skutečnost, že takoví žadatelé žádali též o další druhy podpory, nemůže mít žádný vliv na porušení článků 15 a 30a nebo na důsledky takových porušení.
Závěry
25. S ohledem na výše uvedené se domnívám, že by Soudní dvůr měl:
(1) zamítnout žalobu;
(2) uložit žalobci náhradu nákladů řízení.
(1) .
(2)
–	Úř. věst. 2002, L 170, s. 77.
(3)
–	Viz body 5 a 6 níže.
(4)
–	Viz bod 10 níže.
(5)
–	Nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky, Úř. věst. L 94, s. 13, zvláštní anglické vydání 1970 (I), s. 218, změněno zejména nařízením Rady (ES) č. 1287/95 ze dne 22. května 1995, Úř. věst. L 125, s. 1. Nařízení č. 729/70 bylo nahrazeno s účinností pro výdaje od 1. ledna 2000 nařízením Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky, Úř. věst. L 160, s. 103; Zvl. vyd. 03/25, s. 414.
(6)
–	Článek 1 odst. 3 a čl. 3 odst. 1.
(7)
–	Nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968, zvláštní anglické vydání Úř. věst. 1968
(I), s. 187, změněno zejména nařízením Rady (EHS) č. 2066/92, Úř. věst. 1992, L 215, s. 49.
(8)
–	Nařízení Rady (EHS) č. 1765/92 ze dne 30. června 1992, Úř. věst. L 181, s. 12.
(9)
–	Nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, Úř. věst. L 158, s. 6; Zvl. vyd. 03/18, s. 31, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2245/1999 ze dne 22. října 1999, Úř. věst. L 273, s. 5; Zvl. vyd. 03/26, s. 335.
(10)
–	Förordningen (1997:183) om kartavgift I ärenden om jordbruksstöd.
(11)
–	Rozhodnutí odkazuje na článek 30 nařízení č. 805/68, je však jasné, a Švédsko tuto skutečnost akceptuje, že je míněn článek 30a.
(12)
–	Uvedeno v poznámce 9.
(13)
–	Článek 8 odst. 1 byl nahrazen s účinností od 30. října 1999 nařízením č. 2245/1999, uvedeným v poznámce 9, sdělení Komise byl datován dnem 24. října 2000.
(14)
–	Rozsudky ze dne 22. října 1998, C-36/97 a C-37/97, Recueil, s. I-6337.
(15)
–	Bod 16 rozsudku citující rozsudek ze dne 14. ledna 1981, Německo v. Komise (819/79, Recueil, s. 21, bod 10).
(16)
–	Body 19 až 21 rozsudku.
(17)
–	Bod 13.
(18)
–	Nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství, Úř. věst. 1992 L 355, s. 1; Zvl. vyd. 03/13, s. 223.
(19)
–	Přiloženo Komisí pro její obhajobu.
(20)
–	 Viz bod 11 výše.