62021CJ0671
TIESAS SPRIEDUMS (pirmā palāta)
2023. gada 28. septembrī (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vienotā Eiropas dzelzceļa telpa – Direktīva 2012/34/ES – Dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšana – 45. pants – Kustības grafika plānošana – 46. pants – Koordinēšana – 47. pants – Pārslogota infrastruktūra – Prioritātes piešķiršana noteiktiem pakalpojumiem – Prioritārās secības kritēriji – Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēti noteikumi par prioritāro secību saistībā ar infrastruktūras izmantošanas intensitāti
Lietā C‑671/21
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuvas Augstākā administratīvā tiesa) iesniegusi ar 2021. gada 5. novembra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2021. gada 9. novembrī, tiesvedībā
“Gargždų geležinkelis” UAB,
piedaloties:
Lietuvos transporto saugos administracija,
Lietuvos Respublikos ryšių reguliavimo tarnyba,
“LTG Infra” AB,
TIESA (pirmā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Arabadžijevs [A. Arabadjiev], tiesneši P. Dž. Švīrebs [P. G. Xuereb], T. fon Danvics [T. von Danwitz], A. Kumins [A. Kumin] (referents) un I. Ziemele,
ģenerāladvokāts: M. Kamposs Sančess‑Bordona [M. Campos Sánchez‑Bordona],
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
“Gargždų geležinkelis” UAB vārdā – V. Nikitinas, advokatas,
–
Lietuvas valdības vārdā – K. Dieninis un S. Grigonis, pārstāvji,
–
Eiropas Komisijas vārdā – S. L. Kalėda, P. Messina un G. Wilms, pārstāvji,
noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus 2023. gada 16. marta tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2012/34/ES (2012. gada 21. novembris), ar ko izveido vienotu Eiropas dzelzceļa telpu (OV 2012, L 343, 32. lpp.), 45.–47. pantu.
2
Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā, ko ierosinājusi “Gargždų geležinkelis” UAB par Lietuvos transporto saugos administracija (Lietuvas Transporta drošības administrācija, Lietuva; turpmāk tekstā – “Transporta drošības administrācija”) lēmumu atteikt Gargždų geležinkelis piešķirt publiskās dzelzceļa infrastruktūras jaudu un par Lietuvos Respublikos ryšių reguliavimo tarnyba (Lietuvas Republikas Komunikāciju regulējuma padome) rīkojumu noraidīt apelācijas sūdzību, ko Gargždų geležinkelis iesniedza par šo lēmumu.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
3
Saskaņā ar Direktīvas 2012/34 3. un 34. apsvērumu:
“(3)
Būtu jāuzlabo dzelzceļa sistēmas efektivitāte, lai to integrētu konkurētspējīgā tirgū, vienlaicīgi ņemot vērā dzelzceļa īpatnības.
[..]
(34)
Lai nodrošinātu pārredzamību un nediskriminējošu piekļuvi dzelzceļa infrastruktūrai un pakalpojumiem apkalpes vietās attiecībā uz visiem dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem, visa informācija, kas vajadzīga, lai izmantotu piekļuves tiesības, būtu jāpublicē tīkla pārskatā. [..]”
4
Saskaņā ar šīs direktīvas 3. panta 20. punktu “pārslogota infrastruktūra” ir infrastruktūras elements, kurā noteiktos laikposmos pieprasījumu pēc infrastruktūras jaudas nevar pilnībā apmierināt pat pēc dažādo jaudas pieprasījumu savstarpējas koordinēšanas.
5
Atbilstoši minētās direktīvas 3. panta 26. punktam “tīkla pārskats” ir pārskats, kurā sīki izklāstīti vispārīgie noteikumi, termiņi, procedūras un kritēriji maksas aprēķināšanas un jaudas sadales shēmām, tostarp arī cita informācija, kas vajadzīga, lai varētu pieprasīt infrastruktūras jaudu.
6
Saskaņā ar šīs pašas direktīvas 3. panta 27. punktu “vilcienu ceļš” ir infrastruktūras jauda, kas vajadzīga, lai vilciena sastāvs noteiktā laikposmā varētu pārvietoties no vienas vietas uz otru.
7
Direktīvas 2012/34 IV nodaļa attiecas uz maksas piemērošanu par dzelzceļa infrastruktūras izmantošanu un dzelzceļa infrastruktūras jaudas sadali. Šīs direktīvas IV nodaļas 1. iedaļa “Vispārēji principi” ietver tostarp 26. un 27. pantu.
8
Minētās direktīvas 26. pantā “Efektīva infrastruktūras jaudas izmantošana” ir noteikts:
“Dalībvalstis nodrošina, ka dzelzceļa infrastruktūras maksas aprēķināšanas un jaudas sadales shēmās ir ievēroti šajā direktīvā noteiktie principi, un tādējādi ļauj infrastruktūras pārvaldītājam efektīvi un vislabākajā veidā pārdot un izmantot pieejamo infrastruktūras jaudu.”
9
Šīs pašas direktīvas 27. panta “Tīkla pārskats” 1. punktā ir noteikts:
“Infrastruktūras pārvaldītājs pēc apspriešanās ar ieinteresētajām personām sagatavo un publicē tīkla pārskatu, kas ir iegūstams, samaksājot maksu, kura nepārsniedz minētā pārskata publicēšanas izmaksas. [..]”
10
Direktīvas 2012/34 IV nodaļas 2. iedaļā “Maksa par infrastruktūru un pakalpojumiem” ir ietverts tostarp šīs direktīvas 31., 32. un 36. pants.
11
Minētās direktīvas 31. panta “Maksāšanas principi” 4. punktā ir noteikts:
“Panta 3. punktā minētajā infrastruktūras maksā var ietvert maksājumu, kas atspoguļo jaudas nepietiekamību kādā skaidri nosakāmā infrastruktūras daļā pārslogotības laikposmos.”
12
Šīs pašas direktīvas 32. panta “Izņēmumi maksas aprēķināšanas principu piemērošanā” 1. punkta ceturtajā daļā ir noteikts:
“Infrastruktūras pārvaldītāji var tirgus segmentus iedalīt sīkāk – pēc pārvadātajām precēm vai pasažieriem.”
13
Direktīvas 2012/34 36. pantā “Maksa par [jaudas] rezervēšanu” ir paredzēts:
“Infrastruktūras pārvaldītāji var piemērot attiecīgu maksu par jaudu, kas ir iedalīta, taču netiek izmantota. Šāda maksa par jaudas neizmantošanu stimulē efektīvu jaudas izmantošanu. Šādas maksas piemērošana pieteikuma iesniedzējiem, kuriem vilcienu ceļi ir iedalīti, ir obligāta, ja tie iedalītos ceļus vai to daļu sistemātiski neizmanto. [..]”
14
Šīs direktīvas IV nodaļas 3. iedaļā “Infrastruktūras jaudas sadale” ir iekļauts 38.–54. pants.
15
Minētās direktīvas 38. panta “Ar jaudu saistītās tiesības” 1. punkta pirmajā daļā ir noteikts:
“Infrastruktūras jaudu iedala infrastruktūras pārvaldītājs. Tiklīdz pieteikuma iesniedzējam ir iedalīta jauda, saņēmējs to nenodod citam uzņēmumam vai dienestam.”
16
Direktīvas 2012/34 39. panta “Jaudas sadale” 1. punktā ir paredzēts:
“Dalībvalstis var noteikt vispārīgu infrastruktūras jaudas sadales noteikumu kopumu, ievērojot 4. pantā noteikto nosacījumu par pārvaldības neatkarību. Tiek paredzēti konkrēti jaudas sadales noteikumi. Infrastruktūras pārvaldītājs veic jaudas sadali. Jo īpaši infrastruktūras pārvaldītājs nodrošina, ka infrastruktūras jaudu sadala taisnīgi, nediskriminējoši un saskaņā ar Savienības tiesību aktiem.”
17
Šīs direktīvas 45. pantā “Kustības grafika plānošana” ir paredzēts:
“1.   Infrastruktūras pārvaldītājs, ciktāl iespējams, apmierina visus pieprasījumus pēc infrastruktūras jaudas, ietverot pieprasījumus pēc vilcienu ceļiem, kas šķērso vairāk nekā vienu tīklu, un, ciktāl iespējams, ņem vērā visus pieteikuma iesniedzējiem uzliktos ierobežojumus, tostarp to ekonomisko ietekmi uz pieteikuma iesniedzēju saimniecisko darbību.
2.   Infrastruktūras pārvaldītājs, plānojot un koordinējot kustības grafiku, var dot priekšroku konkrētiem pakalpojumiem, bet tikai tā, kā norādīts 47. un 49. pantā.
3.   Infrastruktūras pārvaldītājs apspriežas ar ieinteresētajām personām par kustības grafika uzmetumu un atvēl vismaz vienu mēnesi, lai tās darītu zināmu savu viedokli. Ieinteresētās personas ietver visas personas, kas ir pieprasījušas infrastruktūras jaudu, un citas personas, kas vēlas izmantot iespēju izteikt viedokli par to, kā kustības grafiks var ietekmēt to spēju sniegt dzelzceļa pārvadājumu pakalpojumus kustības grafika spēkā esamības laikā.
4.   Infrastruktūras pārvaldītājs veic attiecīgus pasākumus, lai atbildētu uz visiem paustajiem apsvērumiem.”
18
Minētās direktīvas 46. panta “Koordinēšana” 1.–3. punktā ir paredzēts:
“1.   Ja infrastruktūras pārvaldītājs 45. pantā minētās kustības grafika plānošanas laikā saņem pretrunīgus pieprasījumus, tad tas, koordinējot pieprasījumus, cenšas nodrošināt visu prasību iespējami labāku saskaņošanu.
2.   Ja rodas vajadzība koordinēt pieprasījumus, infrastruktūras pārvaldītājam ir tiesības saprātīgās robežās piedāvāt infrastruktūras jaudu, kas atšķiras no pieprasītās.
3.   Infrastruktūras pārvaldītājs, apspriežoties ar attiecīgajiem pieteikuma iesniedzējiem, cenšas atrisināt visas domstarpības. Šāda apspriešanās balstās uz šādu samērīgā laikā sniegtu bezmaksas informāciju rakstiskā vai elektroniskā formā:
a)
visu citu pieteikuma iesniedzēju pieprasītie vilcienu ceļi tajos pašos maršrutos;
b)
visiem citiem pieteikuma iesniedzējiem tajos pašos maršrutos pagaidām iedalītie vilcienu ceļi;
c)
alternatīvi vilcienu ceļi, kas attiecīgajos maršrutos tiek piedāvāti saskaņā ar 2. punktu;
d)
pilnīga informācija par kritērijiem, kas tiek izmantoti jaudas sadales procesā.
Saskaņā ar 39. panta 2. punktu minēto informāciju sniedz, neizpaužot citu pieteikuma iesniedzēju identitāti, ja vien attiecīgie pieteikuma iesniedzēji nav piekrituši šādai izpaušanai.”
19
Direktīvas 2012/34 47. pants “Pārslogota infrastruktūra” ir formulēts šādi:
“1.   Ja pēc pieprasīto vilcienu ceļu koordinēšanas un apspriešanās ar pieteikuma iesniedzējiem nav iespējams pienācīgi apmierināt infrastruktūras jaudas pieprasījumus, infrastruktūras pārvaldītājs nekavējoties paziņo, ka attiecīgā infrastruktūras daļa ir “pārslogota [infrastruktūra]”. To dara arī attiecībā uz infrastruktūru, kurā tuvākajā laikā ir gaidāma jaudas nepietiekamība.
2.   Ja infrastruktūra ir atzīta par pārslogotu, infrastruktūras pārvaldītājs veic 50. pantā paredzēto jaudas analīzi, ja vien jau netiek īstenots 51. pantā paredzētais jaudas palielināšanas plāns.
3.   Ja nav piemērota maksa saskaņā ar 31. panta 4. punktu vai ja tā nav devusi apmierinošu rezultātu un infrastruktūra ir atzīta par pārslogotu, tad infrastruktūras pārvaldītājs, iedalot infrastruktūras jaudu, var papildus piemērot prioritārās secības kritērijus.
4.   Prioritārās secības kritērijos ņem vērā pakalpojuma sabiedrisko nozīmību salīdzinājumā ar jebkuru citu pakalpojumu, kas attiecīgi vairs nebūs pieejams.
Lai šajā sakarā garantētu pienācīgu transporta pakalpojumu attīstību, jo īpaši, lai izpildītu prasības attiecībā uz sabiedriskajiem pakalpojumiem vai veicinātu valsts un starptautisko dzelzceļa kravu pārvadājumu attīstību, dalībvalstis var veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai nediskriminējošos apstākļos nodrošinātu, ka šādiem pakalpojumiem dod priekšroku, iedalot infrastruktūras jaudu.
[..]”
20
Šīs direktīvas 49. panta “Specializētā infrastruktūra” 1. un 2. punktā ir noteikts:
“1.   Neskarot 2. punktu, infrastruktūras jaudu uzskata par pieejamu izmantošanai visu to veidu pakalpojumu sniegšanai, kas atbilst vilcienu ceļa darbībai nepieciešamajiem parametriem.
2.   Ja ir piemēroti alternatīvi maršruti, infrastruktūras pārvaldītājs pēc apspriešanās ar ieinteresētajām personām var paredzēt, ka konkrētu infrastruktūru izmanto norādītiem satiksmes veidiem. Neskarot [LESD] 101., 102. un 106. pantu, ja notikusi šāda izvēle, tad infrastruktūras pārvaldītājs, iedalot infrastruktūras jaudu, var dot priekšroku šim satiksmes veidam.
Šāda izraudzīšanās nekavē izmantot šādu infrastruktūru cita veida satiksmei, ja jauda ir pieejama.”
21
Minētās direktīvas 52. panta “Vilcienu ceļu izmantošana” 1. punktā ir noteikts:
“Infrastruktūras pārvaldītājs tīkla pārskatā konkretizē nosacījumus, ar kādiem, nosakot jaudas sadales prioritātes, tas ņems vērā vilcienu ceļu iepriekšējo noslogotību.”
Lietuvas tiesības
22
Noteikumu par publiskās dzelzceļa infrastruktūras jaudas sadali, kas apstiprināti ar 2004. gada 19. maijaLietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas Nr. 611 “Dėl viešosios geležinkelių infrastruktūros pajėgumų skyrimo taisyklių patvirtinimo” (Lietuvas Republikas valdības Dekrēts Nr. 611 par noteikumiem par publiskās dzelzceļa infrastruktūras jaudas sadali; Žin., 2004, Nr.°83‑3019), kurā grozījumi izdarīti ar 2018. gada 9. aprīļaLietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas Nr. 355 (Lietuvas Republikas valdības Dekrēts Nr. 355; TAR, 2018, Nr.°2018‑6085) (turpmāk tekstā – “Sadales noteikumi”), 28. punktā ir precizēts:
“Ja iespējams, publiskās dzelzceļa infrastruktūras pārvaldītājam, lai salāgotu pieteikumus par vienas un tās pašas jaudas iedalīšanu, ir jāpiedāvā pieteikuma iesniedzējiem un/vai apkopes uzņēmumiem no pieteikumā prasītās jaudas atšķirīga jauda. Ja pieteikuma iesniedzēji un/vai apkopes uzņēmumi nepiekrīt publiskās lietošanas dzelzceļa infrastruktūras pārvaldītāja piedāvātajai alternatīvajai jaudai vai ja šīs jaudas nav pietiekami, publiskās dzelzceļa infrastruktūras pārvaldītājs piemēro noteikumus par prioritāti, proti, pieprasīto jaudu piešķir tam pieteikuma iesniedzējam, kurš minēto jaudu izmantos pasažieru un kravas pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai starptautiskajos maršrutos; ja jauda netiks izmantota pasažieru un kravas pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai starptautiskajos maršrutos, jaudu piešķir tam pieteikuma iesniedzējam, kurš izmantos šo jaudu pasažieru un kravas pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai vietējos maršrutos; ja pieprasītā jauda netiks izmantota pasažieru un kravas pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai starptautiskajos vai vietējos maršrutos, jaudu piešķir tam pieteikuma iesniedzējam un/vai apkopes uzņēmumam, kas to izmantos lielāko dienu skaitu; ja jaudu paredzēts izmantot vienādu skaitu dienu, jaudu piešķir tam pieteikuma iesniedzējam un/vai apkopes uzņēmumam, kas pieprasījis iespēju veikt lielāko iespējamo reisu skaitu attiecīgajā maršrutā.”
Pamatlietas tiesvedība un prejudiciālie jautājumi
23
2019. gada 3. aprīlīGargždų geležinkelis Transporta drošības administrācijā iesniedza pieteikumu par publiskās dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu kravas vilcieniem attiecībā uz noteiktu kustības grafiku 2019.–2020. gadā. Šis pieteikums tika pārsūtīts publiskās infrastruktūras pārvaldītājam, proti, “Lietuvos geležinkeliai” AB, kas kļuva par LTG Infra, dzelzceļa infrastruktūras vadībai (turpmāk tekstā – “infrastruktūras pārvaldītājs”).
24
Infrastruktūras pārvaldītājs pēc pieteikuma izvērtēšanas secināja, ka situācija noteiktu attiecīgās dzelzceļa infrastruktūras posmu ierobežotās kapacitātes dēļ neļauj kustības grafikā programmēt visu pieteikuma iesniedzēju pieprasīto jaudu, tostarp jaudu, ko pieprasījusi Gargždų geležinkelis, jo pieteikuma iesniedzēju pieteikumi daļēji pārklājas. Attiecībā uz Gargždų geležinkelis apgalvojumu, ka šīs dzelzceļa infrastruktūras pārslodze, iespējams, esot mākslīga, jo kustības grafikā ir ietverti vairāku pieteikuma iesniedzēju jaudas pieprasījumi par vienas un tās pašas kravas pārvadāšanu, infrastruktūras pārvaldītājs precizēja, ka šajos pieteikumos par jaudas piešķiršanu nav ietverta informācija par paredzētajām kravām un ka tas tātad nevar apstiprināt šo apgalvojumu.
25
Lai gan tika sākta koordinēšana, lai atrisinātu strīdu, viens no pieteikuma iesniedzējiem, kas nebija Gargždų geležinkelis, atteicās tajā piedalīties, un infrastruktūras pārvaldītājs nespēja piedāvāt šai sabiedrībai citu jaudu kā vien to, kas bija norādīta tās pieteikumā. Turklāt, konstatējot, ka koordinēšanas beigās infrastruktūras pārvaldītājs jaudas nepietiekamības dēļ nevar apmierināt visus iesniegtos pieteikumus, viņš paziņoja, ka infrastruktūra noteiktos posmos ir pārslogota.
26
Vēlāk, 2019. gada septembrī, infrastruktūras pārvaldītājs Transporta drošības administrācijai lēmumu par jaudas sadali vajadzībām nosūtīja grozīto kustības grafika projektu, kā arī informāciju par faktisko jaudu attiecīgajos posmos, kas noteikta, pamatojoties uz saņemtajiem pieteikumiem.
27
2019. gada 30. septembrīGargždų geležinkelis šajā ziņā vērsās Transporta drošības administrācijā.
28
Transporta drošības administrācija ar 2019. gada 15. oktobra lēmumu nolēma, ka infrastruktūras pārvaldītājs, izskatot un koordinējot tam iesniegtos pieteikumus, ir rīkojies atbilstoši spēkā esošā tiesiskā regulējuma prasībām un nav nedz pārkāpis Gargždų geležinkelis tiesības, nedz arī kaitējis minētās sabiedrības likumīgajām interesēm.
29
Turklāt ar 2019. gada 17. oktobra lēmumu Transporta drošības administrācijas direktors nolēma nepiešķirt Gargždų geležinkelis tās pieprasīto jaudu, pamatojoties uz to, ka šīs jaudas vairs nav. Saskaņā ar Sadales noteikumu 28. punktā paredzēto prioritātes noteikumu šī jauda tika piešķirta citiem uzņēmumiem. Šajā lēmumā tika norādīts, ka alternatīvu jaudu piešķirt nav iespējams tāpēc, ka ir pārslogots attiecīgais publiskās dzelzceļa infrastruktūras posms.
30
Ar 2020. gada 13. februāra rīkojumu Lietuvas Republikas Komunikāciju regulējuma padomes direktors uzskatīja, ka Gargždų geležinkelis iesniegtā administratīvā sūdzība par 2019. gada 17. oktobra lēmumu ir nepamatota, tāpēc šo sūdzību noraidīja.
31
Tā kā prasība, ko Gargždų geležinkelis iesniedza Vilniaus apygardos administracinis teismas (Viļņas Administratīvā apgabaltiesa, Lietuva) par 2020. gada 13. februāra rīkojumu, arī tika noraidīta ar 2020. gada 22. oktobra spriedumu, šī sabiedrība par šo spriedumu iesniedza apelācijas sūdzību iesniedzējtiesā – Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuvas Augstākā administratīvā tiesa).
32
Pēdējai minētajai tiesai ir neskaidrības par diviem aspektiem saistībā ar publiskās dzelzceļa infrastruktūras jaudas piešķiršanu reglamentējošo valsts tiesību normu saderību ar Direktīvu 2012/34.
33
Pirmām kārtām, iesniedzējtiesa norāda, ka pamatlietā aplūkotajā laikposmā vienīgais risinājums, kas ļāva reaģēt uz attiecīgās infrastruktūras pārslogotības problēmu, bija Sadales noteikumu 28. punktā paredzētā prioritātes noteikuma piemērošana. Ciktāl Direktīvas 2012/34 47. panta 4. punkts ļauj dalībvalstīm noteikt prioritātes infrastruktūras jaudas iedalīšanai, pamatojoties uz sniegto pakalpojumu veidu, šī tiesa uzskata, ka ar šo normu ir saderīgs pirmais un otrais minētajā 28. punktā paredzētais kritērijs, saskaņā ar kuriem piešķirtā prioritāte ir precīzi saistīta ar tādu pakalpojumu veidu, ko pieteikuma iesniedzējs plāno sniegt.
34
Savukārt šaubas raisot trešais un ceturtais kritērijs, saskaņā ar kuriem jaudu iedalīšana ir atkarīga no attiecīgā tīkla izmantošanas intensitātes. Iesniedzējtiesa šajā kontekstā izklāsta, ka, pēc Gargždų geležinkelis ieskata, šādi prioritātes noteikumi negarantē diskriminācijas aizlieguma principa ievērošanu, jo šie noteikumi piešķir nepamatotas priekšrocības vēsturiskajam pārvadātājam. Savukārt infrastruktūras pārvaldītājs iebilstot, ka prioritāšu noteikšana saistībā ar tīkla intensīvāku izmantošanu ir balstīta uz publiskās dzelzceļa infrastruktūras efektīvas izmantošanas kritēriju.
35
Šajā ziņā iesniedzējtiesa atgādina, ka pasākumi, ko dalībvalstis var veikt saskaņā ar Direktīvas 2012/34 47. panta 4. punktu, ir jāveic atbilstoši nosacījumiem, kas nepieļauj diskrimināciju.
36
Tā arī atgādina, ka 2013. gada 28. februāra spriedumā Komisija/Spānija (C‑483/10, EU:C:2013:114) Tiesa ir analizējusi, kāds ir tvērums Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2001/14/EK (2001. gada 26. februāris) par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju (OV 2001, L 75, 29. lpp.), kura tika atcelta un aizstāta ar Direktīvu 2012/34.
37
Šajā spriedumā Tiesa nosprieda, ka attiecībā uz Spānijas tiesību normu tīkla efektīvas izmantošanas kritērijs kā infrastruktūras jaudas iedalīšanas kritērijs ir diskriminējošs, jo tas, ja ir vērojama pieteikumu pārklāšanās vienā un tajā pašā kustības grafikā vai ja tīkls ir pārslogots, izraisa to, ka parastajiem lietotājiem tiek saglabātas priekšrocības un jaunpienācējiem tiek bloķēta piekļuve vispievilcīgākajiem sliežu ceļiem. Turklāt Tiesa attiecīgās dalībvalsts šajā ziņā izvirzīto argumentāciju par infrastruktūras efektīvākas izmantošanas garantiju neuzskatīja par pamatotu, jo tā uzskatīja: lai sasniegtu šādu mērķi, nekādā veidā nav jādiskriminē tīkla operatori vai jābloķē jaunpienācēju piekļuve tīklam.
38
Iesniedzējtiesa norāda uz četriem īpašiem apstākļiem pamatlietā.
39
Pirmkārt, atšķirībā no Tiesas izvērtētās situācijas 2013. gada 28. februāra spriedumā Komisija/Spānija (C‑483/10, EU:C:2013:114) ar valsts prioritātes noteikumu, proti, Sadales noteikumu 28. punktu, sniegtā iespēja, iedalot jaudu, ņemt vērā infrastruktūras izmantošanas intensitāti attiecoties nevis uz agrāku izmantošanu, bet uz izmantošanu nākotnē.
40
Otrkārt, Direktīvas 2012/34 normas, kas reglamentē jaudas sadali, it īpaši 45. un 46. pants, piešķirot infrastruktūras pārvaldītājam plašu rīcības brīvību, lai katrā atsevišķā gadījumā atrisinātu iespējamos strīdus par konkurējošās jaudas pieprasījumiem.
41
Treškārt, saskaņā ar Direktīvas 2012/34 52. panta 1. punktu infrastruktūras pārvaldītājam esot atļauts ņemt vērā vilcienu ceļu iepriekšējo noslogotību.
42
Ceturtkārt, Gargždų geležinkelis apgalvojot, ka pamatlietā aplūkotā infrastruktūra attiecībā uz tās pieprasījumu faktiski nav pārslogota, jo tā par tām pašām kravām konkurē ar citu uzņēmumu. Tā uzskata, ka jautājums par jaudas pārklāšanos būtu jārisina tikai Direktīvas 2012/34 45. un 46. pantā paredzētās plānošanas un koordinēšanas gaitā, nepiemērojot prioritātes noteikumus, lai nerosinātu operatoru, kuram šie noteikumi būtu izdevīgi, ļaunprātīgi izmantot tiesības pieprasīt jaudu.
43
Ņemot vērā šos apsvērumus, iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai Direktīvas 2012/34 47. panta 4. punktam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru dzelzceļa infrastruktūras pārslodzes gadījumā, iedalot jaudu, ir atļauts ņemt vērā šīs infrastruktūras izmantošanas intensitāti.
44
Otrām kārtām, attiecībā uz jaudas pieprasījumu koordinēšanu un infrastruktūras pārslogotību iesniedzējtiesa norāda, ka saskaņā ar Direktīvu 2012/34 infrastruktūras pārvaldītājam pēc visu pieteikumu saņemšanas vispirms ir jācenšas tos koordinēt un tikai pēc tam tas attiecīgā gadījumā konstatē, vai šī infrastruktūra ir pārslogota, un piemēro pasākumus, kas paredzēti, lai atrisinātu infrastruktūras pārslogotības problēmu, tostarp prioritātes noteikumus.
45
Tādējādi no Direktīvas 2012/34 47. panta 1. punkta izrietot, ka prioritātes noteikumus piemēro ar nosacījumu, ka infrastruktūra ir atzīta par pārslogotu. Tomēr saskaņā ar šīs direktīvas 45. panta 2. punkta formulējumu infrastruktūras pārvaldītājs plānošanas un koordinēšanas gaitā varot piešķirt prioritāti noteiktiem pakalpojumiem. Tātad šī direktīva atļaujot noteikt prioritātes, pirms infrastruktūra tiek atzīta par pārslogotu.
46
Iesniedzējtiesai ir neskaidrības par to, kāds tvērums ir Direktīvas 2012/34 47. panta 1. punktā paredzētajam pienākumam pirms infrastruktūras atzīšanas par pārslogotu koordinēt pieprasījumus un apspriesties ar pieteikuma iesniedzējiem. Šķiet, ka pamatlietā Gargždų geležinkelis konkurē ar citu dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu, jo abi uzņēmumi ir iesnieguši daļēji identiskus jaudas pieprasījumus.
47
Tomēr, ja vairāki uzņēmumi konkurē par vienu un to pašu kravu pārvadāšanu, infrastruktūra tehniski neesot pārslogota, jo attiecīgo kravu jebkurā gadījumā pārvadātu tikai viens no šiem uzņēmumiem. Tādēļ iesniedzējtiesa jautā, vai infrastruktūras pārvaldītājam, pirms tas infrastruktūru atzīst par pārslogotu, ir jānoskaidro, vai vairāku dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu kravas pārklājas.
48
Šādos apstākļos Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuvas Augstākā administratīvā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai Direktīvas 2012/34 47. panta 4. punkta pirmā un otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tās viennozīmīgi aizliedz pieņemt valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts, ka pārslogotas infrastruktūras gadījumā jaudas iedalīšanas brīdī var ņemt vērā dzelzceļa infrastruktūras izmantošanas intensitāti? Vai šo novērtējumu ietekmē tas, vai dzelzceļa infrastruktūras izmantošanas līmenis ir saistīts ar šīs infrastruktūras faktisko izmantošanu pagātnē vai ar plānoto izmantošanu laikposmā, kurā ir spēkā attiecīgais kustības grafiks? Vai šo novērtējumu jebkādā veidā ietekmē Direktīvas 2012/34 45. un 46. pants – un tos valsts tiesībās transponējošās normas –, kas publiskās infrastruktūras pārvaldītāju vai struktūru, kura pieņem lēmumus par jaudu, apvelta ar plašu rīcības brīvību pieprasītās jaudas koordinēšanā? Vai šajā novērtējumā ir jāņem vērā tas, ka infrastruktūra konkrētā gadījumā ir atzīta par pārslogotu tāpēc, ka divi vai vairāki dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumi ir pieprasījuši jaudu vienam un tam pašam kravas pārvadājumam?
2)
Vai Direktīvas 2012/34 45. panta 2. punkts, saskaņā ar kuru “infrastruktūras pārvaldītājs, plānojot un koordinējot kustības grafiku, var dot priekšroku konkrētiem pakalpojumiem, bet tikai tā, kā norādīts 47. un 49. pantā”, nozīmē, ka infrastruktūras pārvaldītājs drīkst piemērot valsts prioritātes kārtības noteikumu arī gadījumā, ja nav konstatēts, ka infrastruktūra ir pārslogota? Cik lielā mērā (uz kādiem kritērijiem pamatojoties) infrastruktūras pārvaldītājam, pamatojoties uz Direktīvas 2012/34 47. panta 1. punkta pirmo teikumu, pirms tiek konstatēts, ka infrastruktūra ir pārslogota, jākoordinē pieprasītie vilcienu ceļi un jāapspriežas ar pieteikuma iesniedzējiem? Vai, apspriežoties ar pieteikuma iesniedzējiem, ir jāizvērtē, vai divi vai vairāki pieteikuma iesniedzēji ir iesnieguši konkurējošus pieprasījumus vienam un tam pašam kravas (preču) pārvadājumam?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par otro jautājumu
49
Ar otro jautājumu, kas ir jāizvērtē vispirms, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai attiecībā uz Direktīvas 2012/34 45. un 46. pantā minētās plānošanas un koordinēšanas norisi infrastruktūras pārvaldītājam ir jāpārbauda, vai vairāki pieteikuma iesniedzēji ir iesnieguši konkurējošus pieteikumus par jaudas iedalīšanu vienu un to pašu kravu pārvadāšanai, vai infrastruktūras pārvaldītājs šajās procedūrās var piemērot valsts tiesību aktos paredzētu prioritātes noteikumu, ja infrastruktūra nav atzīta par pārslogotu, un kādā mērā tai ir jāsaskaņo vilcienu ceļu pieprasījumi un jākonsultējas ar pieteikuma iesniedzējiem pirms infrastruktūras atzīšanas par pārslogotu.
50
Šajā ziņā vispirms jāatgādina, ka saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru, interpretējot Savienības tiesību normu, ir jāņem vērā ne tikai tās teksts, bet arī konteksts un šo normu ietverošā tiesiskā regulējuma mērķi (spriedums, 2021. gada 21. decembris, Bank Melli Iran, C‑124/20, EU:C:2021:1035, 43. punkts un tajā minētā judikatūra).
51
Atbilstoši Direktīvas 2012/34 38. panta 1. punkta pirmajai daļai kopsakarā ar 39. panta 1. punktu infrastruktūras pārvaldītājs pieejamo infrastruktūras jaudu sadala taisnīgi, nediskriminējoši un saskaņā ar Savienības tiesībām.
52
Attiecībā uz grafiku izveidošanu šīs direktīvas 45. panta 1. punktā ir paredzēts, ka infrastruktūras pārvaldītājs, cik vien iespējams, cenšas apmierināt visus infrastruktūras jaudas pieprasījumus un, cik vien iespējams, ņem vērā visus ierobežojumus, ar kuriem jāsastopas pieteikuma iesniedzējiem, piemēram, ekonomisko ietekmi uz to darbību.
53
Saskaņā ar minētās direktīvas 45. panta 3. un 4. punktu infrastruktūras pārvaldītājs apspriežas ar ieinteresētajām personām par kustības grafika projektu, dodot tām iespēju laikposmā, kas ilgst vismaz vienu mēnesi, iesniegt apsvērumus un veikt attiecīgus pasākumus, lai ņemtu vērā paustās bažas.
54
Ja infrastruktūras pārvaldītājs plānošanas kontekstā saskaras ar konkurējošiem pieprasījumiem, tas saskaņā ar šīs pašas direktīvas 46. panta 1. punktu cenšas šos pieteikumus saskaņot, lai nodrošinātu vislabāko iespējamo atbilstību starp tiem. Saskaņā ar 46. panta 2. un 3. punktu tas saprātīgās robežās var ierosināt iespējas, kas atšķiras no pieprasītajām, un censties, apspriežoties ar attiecīgajiem pieteikuma iesniedzējiem, atrisināt iespējamos konfliktus.
55
Pirmkārt, jānorāda, ka ne no Direktīvas 2012/34 45. panta normām, ne no 46. panta normām neizriet, ka to preču veids, ko kandidāts plāno pārvadāt, ir būtisks plānošanas un koordinēšanas elements. Proti, šī norāde nav iekļauta informācijā, kas sniegta, lai apspriestos ar pieteikuma iesniedzējiem, un kas uzskaitīta šīs direktīvas 46. panta 3. punktā.
56
To apstiprina konteksts, kurā iekļaujas Direktīvas 2012/34 45. un 46. pants, kuri ir ietverti šīs direktīvas IV nodaļas 3. iedaļā “Infrastruktūras jaudas sadale”.
57
Patiešām, kā ģenerāladvokāts būtībā norādījis secinājumu 64. punktā, Direktīvas 2012/34 normās par infrastruktūras jaudas iedalīšanu, kas ietvertas minētās nodaļas 3. iedaļā, nav atsauces uz pārvadājamām precēm, savukārt tā tas nav attiecībā uz normām par infrastruktūras maksas iekasēšanu, kas ietvertas tās pašas nodaļas 2. iedaļā. Tādējādi šīs direktīvas 32. panta 1. punkta ceturtā daļa pilnvaro infrastruktūras pārvaldītāju tirgus segmentus iedalīt sīkāk – pēc pārvadātajām precēm vai pasažieriem.
58
Turklāt Direktīvas 2012/34 26. pantā minētais mērķis, kas ir šīs direktīvas normu par infrastruktūras jaudas iedalīšanu pamatā, proti, šīs jaudas efektīva un optimāla izmantošana, ne tik neprasa, lai iedalīšanas nolūkā tiktu ņemts vērā to preču veids, kuras pieteikuma iesniedzējs plāno pārvadāt.
59
Līdz ar to infrastruktūras pārvaldītājam infrastruktūras jaudas iedalīšanas nolūkā nav pienākuma pārbaudīt, vai vairāki pretendenti ir iesnieguši konkurējošus jaudas pieprasījumus vienas un tās pašas kravas pārvadāšanai.
60
Otrkārt, attiecībā uz jautājumu, vai infrastruktūras pārvaldītājs var piemērot valsts tiesībās paredzēto prioritātes noteikumu, iesniedzējtiesas uzdotais vaicājums ir saistīts ar Direktīvas 2012/34 45. panta 2. punkta interpretāciju, saskaņā ar kuru “infrastruktūras pārvaldītājs, plānojot un koordinējot [kustības grafiku], var dot priekšroku konkrētiem pakalpojumiem, bet tikai tā, kā norādīts 47. un 49. pantā”.
61
Direktīvas 2012/34 47. un 49. pants ir saistīts attiecīgi ar “pārslogotu infrastruktūru” un “specializētu infrastruktūru”.
62
Šīs direktīvas 47. panta 1. punktā ir paredzēts, ka tad, “ja pēc pieprasīto vilcienu ceļu koordinēšanas un apspriešanās ar pieteikuma iesniedzējiem nav iespējams pienācīgi apmierināt [visus] infrastruktūras jaudas pieprasījumus, infrastruktūras pārvaldītājs nekavējoties paziņo, ka attiecīgā infrastruktūras daļa ir “pārslogota [infrastruktūra]””. Šādā gadījumā saskaņā ar 47. panta 3. punktā izklāstītajiem nosacījumiem infrastruktūras pārvaldītājs var piemērot prioritātes kritērijus infrastruktūras jaudas iedalīšanai.
63
Turklāt Direktīvas 2012/34 49. panta 2. punktā ir paredzēts, ka tad, ja ir piemēroti alternatīvi maršruti, infrastruktūras pārvaldītājs var paredzēt, ka konkrētu infrastruktūru izmanto norādītiem satiksmes veidiem, un, iedalot infrastruktūras jaudu, var dot priekšroku šim satiksmes veidam.
64
Lai gan Direktīvas 2012/34 47. un 49. pantā patiešām ir paredzēts, ka prioritātes kritērijus var piemērot attiecīgi pārslogotai infrastruktūrai vai specializētai infrastruktūrai šo noteikumu izpratnē, tomēr šīs direktīvas 45. panta 2. punktu nevar saprast kā tādu, kas liedz infrastruktūras pārvaldītājam plānošanas un koordinēšanas gaitā piemērot noteiktus kritērijus, tostarp kritērijus, kas ietver prioritāšu noteikšanas elementu, ar nosacījumu, ka to piemērošana ļauj piešķirt infrastruktūras jaudu taisnīgi, nediskriminējoši un saskaņā ar Savienības tiesībām atbilstoši minētās direktīvas 39. panta 1. punktam.
65
To apstiprina Direktīvas 2012/34 27. panta 1. punkts kopsakarā ar 3. panta 26. punktu, no kuriem izriet, ka infrastruktūras pārvaldītājs izstrādā un publicē tīkla pārskatu, kurā jo īpaši precizē jaudas iedalīšanas shēmu kritērijus. Turklāt šīs direktīvas 46. panta 3. punkta d) apakšpunktā ir paredzēts, ka apspriešanās domstarpību atrisināšanas mērķiem balstās uz pilnīgas un detalizētas informācijas sniegšanu par jaudas iedalīšanas kritērijiem.
66
Tas, ka infrastruktūras pārvaldītājs darbojas saskaņā ar iepriekš noteiktiem kritērijiem, palīdz arī uzlabot dzelzceļa sistēmas efektivitāti un ir būtiski, lai nodrošinātu infrastruktūras jaudas iedalīšanas pārskatāmību, un šie mērķi ir uzsvērti attiecīgi Direktīvas 2012/34 3. un 34. apsvērumā.
67
Treškārt, attiecībā uz to, cik lielā mērā infrastruktūras pārvaldītājam ir jākoordinē vilcienu ceļu pieprasījumi un jāapspriežas ar pieteikuma iesniedzējiem pirms infrastruktūras atzīšanas par noslogotu, no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka, lai gan šajā lietā, lai atrisinātu strīdu par jaudas piešķiršanu, tika sākta koordinēšana, viens no pieteikuma iesniedzējiem, kas nebija prasītājs pamatlietā, atteicās tajā piedalīties.
68
Turklāt saskaņā ar prasītājas pamatlietā sniegto informāciju, kas netika apstrīdēta tiesvedībā Tiesā, pamatlietā aplūkotais valsts tiesiskais regulējums nenosaka koordinēšanas norises kārtību, kas šajā lietā izpaudās tikai kā apmaiņa ar saraksti.
69
Šajā ziņā jānorāda, kā ģenerāladvokāts būtībā atzīmējis secinājumu 51. un 52. punktā, ka Direktīvas 2012/34 46. pantā minētajai koordinēšanai ir būtiska nozīme infrastruktūras jaudas iedalīšanā nesavienojamu pieprasījumu gadījumā. Šīs koordinēšanas panākumi noteikti ir atkarīgi no tā, vai gan infrastruktūras pārvaldītājs, gan pieteikuma iesniedzēji aktīvi meklē apmierinošu risinājumu.
70
Tādējādi, kā atgādināts šī sprieduma 54. punktā, infrastruktūras pārvaldītājam, koordinējot pieprasījumus, ir pienākums censties nodrošināt pēc iespējas labāku to atbilstību un atrisināt iespējamos konfliktus, konsultējoties ar attiecīgajiem pieteikuma iesniedzējiem.
71
Šādas prasības netiktu izpildītas, ja koordinēšana būtībā aprobežotos ar vienkāršu apmaiņu ar saraksti, infrastruktūras pārvaldītājam un pieteikuma iesniedzējiem aktīvi nemeklējot apmierinošu risinājumu.
72
Šajā kontekstā pieteikuma iesniedzēja atteikums piedalīties koordinēšanā ir apstāklis, kas infrastruktūras pārvaldītājam ir pienācīgi jāņem vērā, risinot konfliktu un iedalot jaudu, kas ir infrastruktūras pārvaldītāja veiktas darbības, un tas kaitē šim pieteikuma iesniedzējam, jo viņš aktīvi nemeklē apmierinošu risinājumu kopā ar infrastruktūras pārvaldītāju un citiem pieteikuma iesniedzējiem, kā norādīts šī sprieduma 69. punktā.
73
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz otro jautājumu ir jāatbild, ka Direktīvas 2012/34 45. un 46. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šajos pantos minētās plānošanas un koordinēšanas gaitā infrastruktūras pārvaldītājam
–
nav jāpārbauda, vai vairāki pieteikuma iesniedzēji ir iesnieguši konkurējošus jaudas pieprasījumus par vienu un to pašu kravu pārvadāšanu;
–
ir atļauts piemērot konkrētus kritērijus, tostarp kritērijus, kas ietver prioritāšu noteikšanas elementu, ja vien to piemērošana ļauj šīs infrastruktūras jaudu sadalīt taisnīgi, nediskriminējoši un saskaņā ar Savienības tiesībām;
–
ir pienākums aktīvi kopā ar pieteikuma iesniedzējiem meklēt atbilstošu konfliktu risinājumu.
Par pirmo jautājumu
74
Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Direktīvas 2012/34 47. panta 4. punkta pirmā un otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tās liedz pieņemt valsts tiesisko regulējumu, ar kuru dzelzceļa infrastruktūras pārslogotības gadījumā jaudas iedalīšanas brīdī atļauts ņemt vērā infrastruktūras izmantošanas intensitāti.
75
Kā atgādināts šī sprieduma 62. punktā, saskaņā ar Direktīvas 2012/34 47. panta 1. punktu, ja pēc pieprasīto vilcienu ceļu koordinēšanas un apspriešanās ar pieteikuma iesniedzējiem nav iespējams pienācīgi apmierināt visus infrastruktūras jaudas pieprasījumus, infrastruktūras pārvaldītājs nekavējoties paziņo, ka attiecīgais infrastruktūras posms ir “pārslogota [infrastruktūra]”.
76
Saskaņā ar Direktīvas 2012/34 47. panta 3. punktu, ja šīs direktīvas 31. panta 4. punktā paredzētā maksa nav piemērota vai nav devusi apmierinošu rezultātu un ja infrastruktūra ir atzīta par pārslogotu, infrastruktūras pārvaldītājs, iedalot infrastruktūras jaudu, var papildus piemērot prioritārās secības kritērijus.
77
Saskaņā ar minētās direktīvas 47. panta 4. punkta pirmo daļu šajos kritērijos ņem vērā pakalpojuma sabiedrisko nozīmību salīdzinājumā ar jebkuru citu pakalpojumu, kas attiecīgi vairs nebūs pieejams. Šīs direktīvas 47. panta 4. punkta otrajā daļā ir precizēts: lai šajā ziņā garantētu pienācīgu transporta pakalpojumu attīstību, jo īpaši, lai izpildītu prasības attiecībā uz sabiedriskajiem pakalpojumiem vai veicinātu valsts un starptautisko dzelzceļa kravu pārvadājumu attīstību, dalībvalstis var veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai nediskriminējošos apstākļos nodrošinātu, ka šādiem pakalpojumiem dod priekšroku, iedalot infrastruktūras jaudu.
78
Tiesa 2013. gada 28. februāra spriedumā Komisija/Spānija (C‑483/10, EU:C:2013:114, 95. punkts) ir konstatējusi, ka tīkla faktiskas izmantošanas kritērijs kā infrastruktūras jaudas iedalīšanas kritērijs ir diskriminējošs, ciktāl tas, ja noteiktā laikposmā ir vērojama pieprasījumu pārklāšanās vienam un tam pašam sliežu ceļam vai ja ir tīkla pārslodze, izraisa to, ka parastajiem lietotājiem tiek saglabātas priekšrocības un jaunpienācējiem tiek bloķēta piekļuve vispievilcīgākajiem sliežu ceļiem.
79
Ir taisnība, kā uzsver iesniedzējtiesa, ka prioritātes kritērijs, ko Tiesa pārbaudīja lietā, kurā tika pieņemts minētais spriedums, attiecās uz dzelzceļa infrastruktūras efektīvu izmantošanu pagātnē, turpretim pamatlietā aplūkotajā valsts tiesiskajā regulējumā ir ietverti kritēriji, kas attiecas uz tīkla paredzēto izmantošanu. Turklāt jāņem vērā, ka šāds paredzamais kritērijs atšķiras no kritērija, kas attiecas uz pagātni, jo arī jaunpienācēji var plānot lietošanas apjomu.
80
Tomēr, kā ģenerāladvokāts būtībā norādījis secinājumu 70., 71. un 73. punktā, prioritātes kritērijs, kas vērsts uz prognozēm saistībā ar tīkla turpmāko izmantošanu, tikpat labi var izraisīt diskrimināciju pret jaunpienācējiem, jo īpaši, ja šīs prognozes ir balstītas uz datiem, kas iegūti no nesenās lietošanas, un jaunpienācēji nevar sniegt šādus datus.
81
Turklāt attiecībā uz mērķi nodrošināt infrastruktūras jaudas efektīvu izmantošanu, kas minēts Direktīvas 2012/34 26. pantā un uz ko atsaucas Lietuvas valdība, ir jānorāda: lai to sasniegtu, nav vajadzības piemērot diskrimināciju starp tīkla operatoriem vai bloķēt jaunpienācēju piekļuvi tam (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2013. gada 28. februāris, Komisija/Spānija, C‑483/10, EU:C:2013:114, 97. punkts).
82
Direktīvā 2012/34 ir ietverti īpaši noteikumi, kuru mērķis ir sekmēt infrastruktūras jaudas efektīvu izmantošanu, vienlaikus garantējot vienlīdzīgu un nediskriminējošu piekļuvi dzelzceļa tīklam. Piemēram, šīs direktīvas 52. panta 1. punktā ir paredzēts, ka infrastruktūras pārvaldītājs, jaudas iedalīšanas procedūrā nosakot prioritātes, var pieņemt nosacījumus, ar kādiem tiek ņemts vērā agrākais sliežu ceļu izmantojuma līmenis. Tāpat arī minētās direktīvas 36. pantā ir noteikts, ka infrastruktūras pārvaldītājs, lai sekmētu efektīvu infrastruktūras jaudas izmantošanu, var iekasēt rezervācijas maksu par pieprasīto, bet neizmantoto jaudu (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2013. gada 28. februāris, Komisija/Spānija, C‑483/10, EU:C:2013:114, 98. punkts).
83
No tā izriet, ka prioritātes kritērijs, kas balstīts uz plānoto infrastruktūras jaudas izmantošanu, ir saderīgs ar Direktīvu 2012/34 tikai tiktāl, cik tas ir papildināts ar garantijām, kas nodrošina, ka šo kritēriju nepiemēro, ja tiek kaitēts jaunpienācējiem.
84
Turklāt jānorāda, ka uz precēm, kuras pieteikuma iesniedzējs plāno pārvadāt, neattiecas ne Direktīvas 2012/34 47. pants, ne arī jēdziena “pārslogota infrastruktūra” definīcija, kas ietverta šīs direktīvas 3. panta 20. punktā. Līdz ar to, lai novērtētu infrastruktūras pārslogotību, nav nozīmes tam, ka konkrētā gadījumā vairāki pieteikuma iesniedzēji pieprasījuši jaudu vienas un tās pašas kravas pārvadāšanai.
85
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz pirmo jautājumu ir jāatbild, ka Direktīvas 2012/34 47. panta 3. un 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums, kurā infrastruktūras jaudas iedalīšanas vajadzībām infrastruktūras pārslodzes gadījumā ir paredzēts piemērot prioritātes kritēriju, kas balstīts uz plānoto šīs jaudas izmantošanu, ja vien šo kritēriju nepapildina garantijas, kas nodrošina, ka tas netiek piemērots, ja tiek kaitēts jaunpienācējiem.
Par tiesāšanās izdevumiem
86
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:
1)
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2012/34/ES (2012. gada 21. novembris), ar ko izveido vienotu Eiropas dzelzceļa telpu, 45. un 46. pants
ir jāinterpretē tādējādi, ka
šajos pantos minētās plānošanas un koordinēšanas gaitā infrastruktūras pārvaldītājam
–
nav jāpārbauda, vai vairāki pieteikuma iesniedzēji ir iesnieguši konkurējošus jaudas pieprasījumus par vienu un to pašu kravu pārvadāšanu;
–
ir atļauts piemērot konkrētus kritērijus, tostarp kritērijus, kas ietver prioritāšu noteikšanas elementu, ja vien to piemērošana ļauj šīs infrastruktūras jaudu sadalīt taisnīgi, nediskriminējoši un saskaņā ar Savienības tiesībām;
–
ir pienākums aktīvi kopā ar pieteikuma iesniedzējiem meklēt atbilstošu konfliktu risinājumu.
2)
Direktīvas 2012/34 47. panta 3. un 4. punkts
ir jāinterpretē tādējādi, ka
tiem ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums, kurā infrastruktūras jaudas iedalīšanas vajadzībām infrastruktūras pārslodzes gadījumā ir paredzēts piemērot prioritātes kritēriju, kas balstīts uz plānoto šīs jaudas izmantošanu, ja vien šo kritēriju nepapildina garantijas, kas nodrošina, ka tas netiek piemērots, ja tiek kaitēts jaunpienācējiem.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – lietuviešu.