62021TJ0618_RES
Věc T‑618/21
WV
v.
Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie
Rozsudek Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 5. října 2022
„Veřejná služba – Dočasní zaměstnanci – Volno z důvodu nemoci – Neodůvodněné nepřítomnosti – Ukončení smlouvy bez výpovědní doby – Článek 16 PŘOZ – Článek 48 písm. b) PŘOZ – Odpovědnost“
Úřednici – Dočasní zaměstnanci – Ukončení smlouvy na dobu neurčitou po ukončení volna z důvodu nemoci – Podmínky – Kumulativní charakter
[Pracovní řád ostatních zaměstnanců, čl. 16 druhý pododstavec a čl. 48 písm. b)]
(viz bod 29)
Úřednici – Dočasní zaměstnanci – Ukončení smlouvy na dobu neurčitou po ukončení volna z důvodu nemoci – Podmínky – Překročení doby placeného volna z důvodu nemoci – Povinnost administrativy to ověřit – Nedodržení z důvodu neodůvodněných nepřítomností zaměstnance – Nepřípustnost
[Pracovní řád ostatních zaměstnanců, čl. 16 druhý pododstavec a čl. 48 písm. b)]
(viz body 35, 36, 41)
Úřednici – Dočasní zaměstnanci – Ukončení smlouvy na dobu neurčitou po ukončení volna z důvodu nemoci – Podmínky – Nemožnost zaměstnance vrátit se do služby – Rozhodné datum – Datum po uplynutí doby stanovené pro placené volno z důvodu nemoci
[Pracovní řád ostatních zaměstnanců, čl. 16 druhý pododstavec a čl. 48 písm. b)]
(viz bod 40)
Shrnutí
WV byl od roku 1997 zaměstnán Překladatelským střediskem pro instituce Evropské unie a v roce 2004 podepsal smlouvu na dobu neurčitou. Od 23. července do 15. listopadu 2019 čerpal WV placené volno z důvodu nemoci. Jeho nepřítomnost od 18. listopadu 2019 do 7. února 2020 považovalo Překladatelské středisko za neodůvodněnou. Jeho nepřítomnosti od 8. února do 10. dubna 2020 a od 29. dubna do 4. května 2020 uznalo Překladatelské středisko za odůvodněné. Od 5. května 2020 byly jeho nepřítomnosti považovány za neodůvodněné.
Právní zástupkyně WV požádala o uznání jeho invalidity. Uvedla, že s ohledem na zdravotní stav WV nelze v blízké budoucnosti předpokládat návrat do normálního stavu. Dopisem ze dne 14. září 2020 Překladatelské středisko tuto žádost zamítlo a informovalo WV, že zamýšlí použít čl. 48 písm. b) pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie (dále jen „PŘOZ“) za účelem ukončení jeho pracovního poměru.
Dne 26. listopadu 2020 bylo na základě výše uvedeného ustanovení, které upravuje možnost rozvázat pracovní poměr bez výpovědní doby, není-li zaměstnanec po skončení placeného volna z důvodu nemoci schopen pokračovat v plnění svých povinností, přijato rozhodnutí o ukončení pracovního poměru WV bez výpovědní doby. V návaznosti na to podal WV u Tribunálu žalobu na zrušení tohoto rozhodnutí (dále jen „napadené rozhodnutí“).
Tribunál žalobě vyhověl a napadené rozhodnutí zrušil. V rozsudku se vyslovil k otázce, která dosud nebyla řešena judikaturou, a to, zda administrativa může ukončit pracovní poměr zaměstnance na základě čl. 48 písm. b) PŘOZ a opírat se při tom pouze o jeho neodůvodněné nepřítomnosti, jakož i o zájem služby, aniž zkoumá, zda jsou splněny podmínky stanovené v čl. 16 druhém pododstavci PŘOZ, na který odkazuje čl. 48 písm. b) PŘOZ.
Závěry Tribunálu
Tribunál upřesňuje, že z čl. 16 druhého pododstavce a čl. 48 písm. b) PŘOZ vyplývá, že pracovní smlouvu zaměstnance lze ukončit, jsou-li splněny dvě podmínky, a sice překročení lhůty stanovené pro placené volno z důvodu nemoci a nemožnost zaměstnance pokračovat v plnění svých povinností po uplynutí uvedené lhůty.
Pokud jde o první podmínku, která se týká překročení lhůty stanovené pro placené volno z důvodu nemoci, Tribunál připomíná, že placené volno z důvodu nemoci uvedené v čl. 48 písm. b) PŘOZ, po jehož skončení musí být posouzena možnost zaměstnance pokračovat v plnění svých povinností, je volnem stanoveným v čl. 16 druhém pododstavci PŘOZ.
Ze znění čl. 48 písm. b) PŘOZ ve spojení s jeho čl. 16 druhým pododstavcem vyplývá, že pracovní poměr zaměstnance lze ukončit bez výpovědní lhůty po skončení jeho placeného volna z důvodu nemoci v případě, že toto volno přesáhne buď dobu tří měsíců, nebo dobu odpracovanou dotčeným zaměstnancem, pokud je tato doba delší.
Za účelem ukončení pracovního poměru žalobce na základě čl. 48 písm. b) PŘOZ mělo proto Překladatelské středisko povinnost ověřit, že je tato podmínka splněna.
Tribunál v této souvislosti konstatuje, že Překladatelské středisko mělo za to, že neodůvodněné absence WV zbavily administrativu povinnosti ověřit, zda byla splněna podmínka týkající se překročení lhůty stanovené pro placené volno z důvodu nemoci přiznané žalobci, jelikož ukončily jeho nároky na placené volno z důvodu nemoci. Článek 48 písm. b) PŘOZ, na němž je založeno napadené rozhodnutí, ani ustanovení čl. 16 druhého pododstavce PŘOZ, který stanoví tuto posledně uvedenou podmínku, nicméně nestanoví, že by rozhodnutí o rozvázání pracovního poměru bez výpovědní lhůty mohlo být přijato bez předchozího ověření překročení lhůty stanovené pro placené volno z důvodu nemoci přiznané dotčenému zaměstnanci podle podmínek stanovených v čl. 16 druhém pododstavci PŘOZ. Kromě toho ze žádného z těchto ustanovení, ani z článku 59 služebního řádu, který upravuje zejména právní režim použitelný na volno z důvodu nemoci a neodůvodněné absence, nevyplývá, že ověření podmínky týkající se překročení lhůty stanovené pro placené volno z důvodu nemoci v článku 16 druhém pododstavci PŘOZ mohlo být v případě neodůvodněné nepřítomnosti ke dni sporného ukončení smlouvy, jakož i před tímto dnem nahrazeno konstatováním těchto absencí. Překladatelské středisko tak v napadeném rozhodnutí použilo podmínku neodůvodněné nepřítomnosti, která není stanovena v čl. 48 písm. b) a čl. 16 druhém pododstavci PŘOZ, a ukončilo pracovní poměr WV na dobu neurčitou, aniž ověřilo, že byla splněna první podmínka stanovená v těchto ustanoveních.
Pokud jde o druhou podmínku týkající se nemožnosti zaměstnance pokračovat v plnění pracovních povinností po uplynutí lhůty stanovené pro placené volno z důvodu nemoci, Tribunál konstatuje, že z dopisů právní zástupkyně WV vyplývá, že posledně uvedený uznal, že není schopen pokračovat v plnění pracovních povinností, což Překladatelské středisko zohlednilo v napadeném rozhodnutí převzetím obsahu uvedených dopisů.
Nicméně vzhledem k tomu, že datum, ke kterému měla být tato nemožnost konstatována, spadalo podle čl. 48 písm. b) PŘOZ do doby po lhůtě stanovené pro placené volno z důvodu nemoci, ohledně níž bylo dříve uvedeno, že ji Překladatelské středisko neposoudilo, nemůže být druhá podmínka považována za splněnou. Tribunál tedy dospěl k závěru, že Překladatelské středisko přijetím napadeného rozhodnutí porušilo čl. 48 písm. b) a čl. 16 druhý pododstavec PŘOZ.