62015TJ0381(02)_RES
Vec T‑381/15 RENV II
International Management Group (IMG)
proti
Európskej komisii
Rozsudok Všeobecného súdu (deviata rozšírená komora) zo 4. septembra 2024
„Mimozmluvná zodpovednosť – Rozpočtové pravidlá Únie – Plnenie rozpočtu Únie v rámci nepriameho hospodárenia medzinárodnou organizáciou – Rozhodnutie, ktorým sa zamieta priznanie postavenia medzinárodnej organizácie právnickej osobe – Dostatočne závažné porušenie právnej normy, ktorá priznáva práva jednotlivcom – Povinnosť náležitej starostlivosti – Majetková ujma – Strata príležitosti uzavrieť s Komisiou dohody o nepriamom riadení v postavení medzinárodnej organizácie a získať príslušné administratívne náklady – Príčinná súvislosť – Požiadavka priamej a určitej príčinnej súvislosti – Neexistencia vplyvu zistenej protiprávnosti na postavenie medzinárodnej organizácie potrebné na náhradu škody – Vznik udalosti, ktorá nastala po protiprávnom akte, ktorý by súd Únie mohol zohľadniť – Retroaktívne rozhodnutie, ktorým sa konštatuje neexistencia postavenia medzinárodnej organizácie potrebného na náhradu škody počas posudzovaného obdobia“
Súdne konanie – Rozsudok Súdneho dvora, ktorý zaväzuje Všeobecný súd – Podmienky – Vrátenie veci po odvolaní – Právne otázky, o ktorých Súdny dvor rozhodol v odvolacom konaní s konečnou platnosťou – Právna sila rozhodnutej veci – Rozsah
(Štatút Súdneho dvora, článok 61 druhý odsek; Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 215)
(pozri body 27, 28)
Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Protiprávnosť – Dostatočne závažné porušenie práva Únie – Porušenie povinnosti náležitej starostlivosti Komisiou v rámci preskúmania postavenia medzinárodnej organizácie – Prijatie rozhodnutia, ktorému zjavne chýba právne a skutkové odôvodnenie
(Článok 340 ods. 2 ZFEÚ)
(pozri body 37 – 43)
Rozpočet Európskej únie – Rozpočtové pravidlá – Plnenie rozpočtu – Plnenie rozpočtu v rámci nepriameho hospodárenia – Osobitný postup vyhradený medzinárodným organizáciám – Protiprávne rozhodnutie Komisie, ktorým sa subjektu odmieta možnosť uzavrieť dohody o nepriamom hospodárení z dôvodu pochybností týkajúcich sa jeho postavenia medzinárodnej organizácie – Strata príležitosti uzavrieť tieto dohody a získať finančnú náhradu nepriamych nákladov – Prípustnosť
[Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 966/2012, článok 58 ods. 1 písm. c) bod ii) a článok 60 ods. 2]
(pozri body 47 – 50)
Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Protiprávnosť – Ujma – Príčinná súvislosť – Protiprávne rozhodnutie Komisie, ktorým sa subjektu odmieta možnosť uzavrieť dohody o nepriamom hospodárení z dôvodu pochybností týkajúcich sa jeho postavenia medzinárodnej organizácie – Porušenie povinnosti náležitej starostlivosti – Neexistencia vplyvu zistenej protiprávnosti na postavenie medzinárodnej organizácie potrebné na náhradu škody – Neexistencia priamej a určitej príčinnej súvislosti medzi touto protiprávnosťou a údajnou škodou – Zamietnutie žaloby o náhradu škody v celom rozsahu
(Článok 340 ods. 2 ZFEÚ)
(pozri body 58 – 66, 84)
Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Protiprávnosť – Ujma – Príčinná súvislosť – Protiprávne rozhodnutie Komisie, ktorým sa subjektu odmieta možnosť uzavrieť dohody o nepriamom hospodárení z dôvodu pochybností týkajúcich sa jeho postavenia medzinárodnej organizácie – Retroaktívne rozhodnutie, ktorým sa konštatuje neexistencia postavenia medzinárodnej organizácie počas predmetného obdobia – Neexistencia skutočnej a určitej ujmy – Zamietnutie žaloby o náhradu škody v celom rozsahu
(Článok 340 druhý odsek ZFEÚ)
(pozri body 67 – 69, 84)
Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Protiprávnosť – Posúdenie protiprávnosti aktu alebo konania inštitúcie – Povinnosť zohľadniť právne a skutkové okolnosti, ktoré existovali v čase prijatia uvedeného aktu alebo konania
(Článok 340 druhý odsek ZFEÚ)
(pozri body 74, 75)
Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Protiprávnosť – Ujma – Príčinná súvislosť – Posúdenie – Možnosť súdu Únie zohľadniť právne alebo skutkové okolnosti, ktoré nastali po prijatí aktu alebo protiprávnom konaní
(Článok 340 druhý odsek ZFEÚ)
(pozri body 76 – 79)
Zhrnutie
Všeobecný súd rozhodujúci v rozšírenom rozhodovacom zložení zamietol ako nedôvodnú žalobu, ktorú podala International Management Group (IMG), o náhradu škody, ktorá jej vznikla v dôsledku rozhodnutia Európskej komisie z 8. mája 2015 neuzavrieť už s ňou novú dohodu o delegovaní v rámci nepriameho hospodárenia stanoveného rozpočtovými pravidlami Európskej únie (
1
) v prospech medzinárodných organizácií, kým nebude definitívne objasnené jej právne postavenie (ďalej len „rozhodnutie z 8. mája 2015“). Všeobecný súd svojím rozsudkom po prvýkrát uznal možnosť medzinárodnej organizácie, ktorá narazí na protiprávne odmietnutie Komisie uzavrieť dohodu o delegovanom riadení rozpočtu Únie podľa spôsobu nepriameho hospodárenia, požadovať náhradu škody za stratu príležitosti uzavrieť takúto dohodu.
Žalobkyňa, International Management Group (IMG), bola vytvorená 25. novembra 1994 s cieľom umožniť štátom a medzinárodným organizáciám zúčastňujúcim sa na obnove Bosny a Hercegoviny mať na tento účel určený subjekt.
Dňa 7. novembra 2013 prijala Komisia vykonávacie rozhodnutie o ročnom akčnom pláne na rok 2013 pre Mjanmarsko/Barmu (
2
), ktorý mal byť financovaný zo všeobecného rozpočtu Únie na základe nariadenia č. 966/2012 (
3
). Toto rozhodnutie stanovovalo najmä program rozvoja obchodu, ktorého náklady mali byť financované Úniou a ktorého realizácia mala byť zabezpečená spoločným riadením so žalobkyňou.
Dňa 17. februára 2014 Európsky úrad pre boj proti podvodom (OLAF) informoval Komisiu o začatí vyšetrovania týkajúceho sa právneho postavenia žalobkyne. OLAF vo svojej záverečnej správe v podstate konštatoval, že žalobkyňa nie je medzinárodnou organizáciou v zmysle nariadení č. 1605/2002 (
4
) a č. 966/2012.
Napokon Komisia prijala rozhodnutie z 8. mája 2015, ktorým rozhodla, že kým nebude existovať absolútna istota, pokiaľ ide o právne postavenie žalobkyne ako medzinárodnej organizácie, jej útvary so žalobkyňou už neuzavrú novú dohodu o delegovaní v rámci nepriameho hospodárenia stanoveného nariadením č. 966/2012.
Žalobkyňa podala na Všeobecný súd žalobu, ktorou sa domáhala zrušenia rozhodnutia z 8. mája 2015 a náhrady ním spôsobenej škody. Po zamietnutí tejto žaloby rozsudkom z 2. februára 2017, IMG/Komisia (
5
), žalobkyňa podala odvolanie na Súdny dvor. Rozsudkom z 31. januára 2019, International Management Group/Komisia (
6
), Súdny dvor zrušil tento rozsudok Všeobecného súdu, ako aj rozhodnutie Komisie z 8. mája 2015 a vrátil vec T‑381/15 Všeobecnému súdu na rozhodnutie o návrhu žalobkyne týkajúcom sa náhrady škody údajne spôsobenej týmto rozhodnutím.
Rozsudkom z 9. septembra 2020, IMG/Komisia (
7
), Všeobecný súd zamietol návrh žalobkyne na náhradu škody. Žalobkyňa podala odvolanie na Súdny dvor.
Dňa 8. júna 2021 Komisia prijala rozhodnutie, ktorým žalobkyni odmietla priznať so spätnou účinnosťou k 16. decembru 2014 (
8
) postavenie medzinárodnej organizácie stanovené rozpočtovými pravidlami Únie pre použitie finančných prostriedkov Únie podľa spôsobu nepriameho hospodárenia (ďalej len „rozhodnutie z 8. júna 2021“).
Rozsudkom z 22. septembra 2022, IMG/Komisia (
9
), Súdny dvor čiastočne zrušil pôvodný rozsudok a vrátil vec T‑381/15 RENV Všeobecnému súdu, aby rozhodol o návrhu žalobkyne na náhradu majetkovej ujmy údajne spôsobenej rozhodnutím z 8. mája 2015.
Posúdenie Všeobecným súdom
Na úvod Všeobecný súd pripomenul, že po zrušení rozhodnutia Všeobecného súdu Súdnym dvorom a vrátení veci na ďalšie konanie pred Všeobecným súdom, vychádza Všeobecný súd z rozsudku Súdneho dvora (
10
) a musí rozhodnúť o všetkých návrhoch predložených žalobcom s výnimkou tých, ktorým zodpovedajú časti výroku pôvodného rozhodnutia Všeobecného súdu, ktoré neboli zrušené Súdnym dvorom, ako aj o dôvodoch, ktoré predstavujú nevyhnutný základ uvedených častí, keďže tieto časti nadobudli právnu silu rozhodnutej veci. (
11
)
Na úvod Všeobecný súd pripomenul, že vznik mimozmluvnej zodpovednosti Únie je podmienený súčasným splnením niekoľkých podmienok, a to existenciou dostatočne závažného porušenia právnej normy, ktorej cieľom je priznať práva jednotlivcom, existenciou škody a existenciou príčinnej súvislosti medzi porušením povinnosti autora aktu a škodou, ktorú utrpeli poškodené osoby.
V prvom rade, pokiaľ ide o podmienku týkajúcu sa existencie dostatočne závažného porušenia právnej normy, ktorej cieľom je priznať práva jednotlivcom, Všeobecný súd spresnil, že Komisia má širokú mieru voľnej úvahy pri výkone svojej zodpovednosti za plnenie rozpočtu Únie spôsobom nepriameho riadenia, ktorá umožňuje tejto inštitúcii zveriť úlohy plnenia rozpočtu medzinárodným organizáciám. (
12
) Okrem toho Všeobecný súd tiež zdôraznil, že povinnosť náležitej starostlivosti, ktorá je súčasťou zásady riadnej správy vecí verejných (
13
) a ktorá sa vo všeobecnosti uplatňuje na činnosť administratívy Únie v jej vzťahoch s verejnosťou, ukladá inštitúciám Únie povinnosť konať starostlivo a obozretne a preskúmať všetky relevantné skutočnosti prejednávanej veci.
V prejednávanej veci z rozsudku o odvolaní (
14
) vyplýva, že Súdny dvor konštatoval existenciu dostatočne závažného porušenia povinnosti náležitej starostlivosti, ktorú mala Komisia pri prijatí rozhodnutia z 8. mája 2015. V dôsledku toho Všeobecný súd konštatoval, že Komisia tým, že prijala rozhodnutie z 8. mája 2015, porušila povinnosť náležitej starostlivosti, ktorá jej prináleží, a tým sa dopustila dostatočne závažného porušenia práva Únie, ktoré môže viesť k vzniku jej zodpovednosti.
V druhom rade každá škoda, ktorej náhrada sa požaduje v rámci žaloby o mimozmluvnej zodpovednosti Únie na základe článku 340 druhého odseku ZFEÚ, musí byť skutočná a určitá. Okrem toho na to, aby mohla vzniknúť mimozmluvná zodpovednosť Únie, musí škoda vyplývať dostatočne priamym spôsobom z protiprávneho konania inštitúcií.
V každom prípade prináleží účastníkovi konania, ktorý sa dovoláva vzniku mimozmluvnej zodpovednosti Únie, aby predložil presvedčivé dôkazy tak o existencii, ako aj o rozsahu škody, ktorú uplatňuje, ako aj o existencii dostatočne priamej príčinnej súvislosti medzi predmetným konaním inštitúcie a údajnou škodou. Okrem toho o existencii skutočnej a určitej škody nemôže súd Únie uvažovať abstraktne, ale táto existencia musí byť posúdená na základe konkrétnych skutkových okolností, ktorými sa vyznačuje každý jednotlivý prípad, ktorý bol tomuto súdu predložený.
Predovšetkým Všeobecný súd konštatoval, že ak Komisia protiprávne odmietne uzavrieť dohodu o delegovaní v rámci nepriameho hospodárenia s medzinárodnou organizáciou, je možné, že dotknutá organizácia tým utrpí škodu zodpovedajúcu stratenej príležitosti získať toto delegovanie. Úplné vylúčenie straty príležitosti uzavrieť dohodu o delegovaní v rámci nepriameho hospodárenia z dôvodu nahraditeľnej škody však nemožno pripustiť v prípade porušenia práva Únie, keďže pokiaľ ide osobitne o spor hospodárskej povahy, takéto úplné vylúčenie tejto straty príležitosti by v skutočnosti znemožnilo náhradu škody.
Z vyššie uvedených úvah teda vyplýva, že za okolností, o aké ide v prejednávanej veci, ak Komisia protiprávne odmietne uzavrieť dohodu o delegovaní v rámci nepriameho hospodárenia s medzinárodnou organizáciou, dotknutá organizácia môže žiadať o náhradu škody, ktorá nezodpovedá finančnej náhrade nepriamych nákladov, ktorú by prinášalo vykonanie takejto dohody, ale strate príležitosti získať takúto náhradu.
V tejto súvislosti, pokiaľ ide po prvé o otázku existencie dostatočne priamej príčinnej súvislosti medzi protiprávnosťou postihujúcou rozhodnutie z 8. mája 2015 a stratou príležitosti, na ktorú sa odvoláva žalobkyňa, Všeobecný súd pripomenul, že táto protiprávnosť spočíva v porušení povinnosti náležitej starostlivosti, ktorú mala Komisia pri výkone svojej voľnej úvahy. Protiprávnosť vyplývajúca z porušenia povinnosti náležitej starostlivosti pri prijímaní rozhodnutia inštitúciou Únie nemá nevyhnutne vplyv na dôvodnosť dotknutého rozhodnutia. Tak je to v prípade nezákonnosti ovplyvňujúcej rozhodnutie z 8. mája 2015.
Z rozsudku o odvolaní (
15
) vyplýva, že konštatovanie nezákonnosti, ktorou je postihnuté rozhodnutie z 8. mája 2015, neukladá Komisii nijakú povinnosť priznať žalobkyni postavenie medzinárodnej organizácie, ktoré žalobkyňa uplatňuje, hoci toto uznanie predstavovalo podľa rozpočtových pravidiel Únie a v prípade žalobkyne povinnú podmienku na to, aby mohla pokračovať v plnení rozpočtu Únie v rámci nepriameho hospodárenia, a teda na to, aby Všeobecný súd mohol v rámci tejto žaloby o náhradu škody konštatovať, že odôvodňuje stratu príležitosti uzavrieť s Komisiou nové dohody o hospodárení v tomto rámci.
V dôsledku toho porušenie povinnosti náležitej starostlivosti, ktorým je postihnuté rozhodnutie z 8. mája 2015, nemožno považovať za priamu a nespornú príčinu finančnej ujmy, ktorú uvádza, a to stratu príležitosti uzavrieť po tomto dátume v postavení medzinárodnej organizácie nové dohody o delegovaní riadenia rozpočtu Únie v rámci nepriameho hospodárenia a poberať uvedené sumy z dôvodu kompenzácie nepriamych nákladov.
Po druhé, pokiaľ ide o otázku, či ujma uvádzaná žalobkyňou má skutočnú a určitú povahu, z rozhodnutia z 8. júna 2021, ktorého zákonnosť Všeobecný súd potvrdil rozsudkom zo 4. septembra 2024, IMG/Komisia (
16
), keď zamietol ako nedôvodnú žalobu o neplatnosť podanú žalobkyňou a smerujúcu proti tomuto rozhodnutiu, vyplýva, že žalobkyňa sa nemôže domáhať postavenia medzinárodnej organizácie od 16. decembra 2014.
Keďže teda v súlade s rozhodnutím z 8. júna 2021 žalobkyňa ku dňu prijatia rozhodnutia z 8. mája 2015 a neskôr nespĺňala podmienku, že má postavenie medzinárodnej organizácie, stanovenú rozpočtovými pravidlami Únie, nemala ani najmenšiu šancu pokračovať v plnení rozpočtu Únie v rámci nepriameho hospodárenia a v dôsledku toho poberať uvedené sumy z dôvodu kompenzácie nepriamych nákladov.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy nemohla uspieť táto žaloba o náhradu škody, ktorá je založená na predpoklade, že žalobkyňa predstavovala medzinárodnú organizáciu v zmysle rozpočtových pravidiel Únie a z tohto dôvodu mala vážnu šancu pokračovať v plnení rozpočtu Únie v rámci nepriameho hospodárenia.
Zrušenie rozhodnutia súdom Únie tak v sebe nezahŕňa právo na náhradu finančnej ujmy, ktorej sa dovoláva adresát tohto rozhodnutia, ak po vydaní zrušujúceho rozsudku dotknutá inštitúcia prijme so spätnou účinnosťou rozhodnutie, ktorého výrok je totožný, a ak sa súd Únie domnieva, že výrok tohto nového rozhodnutia je zákonný.
(
1
)	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 z 25. októbra 2012, o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie, a zrušení nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Ú. v. EÚ L 298, 2012, s. 1).
(
2
)	Vykonávacie rozhodnutie C(2013) 7682 final.
(
3
)	Článok 84 nariadenia č. 966/2012.
(
4
)	Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 z 25. júna 2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 248, 2002, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 74).
(
5
)	Rozsudok z 2. februára 2017, IMG/Komisia (T‑381/15, neuverejnený, EU:T:2017:57).
(
6
)	Rozsudok z 31. januára 2019, International Management Group/Komisia (C‑183/17 P a C‑184/17 P, EU:C:2019:78).
(
7
)	Rozsudok z 9. septembra 2020, IMG/Komisia (T‑381/15 RENV, ďalej len „pôvodný rozsudok“, EU:T:2020:406).
(
8
)	K tomuto dátumu, 16. decembra 2014, sa Komisia rozhodla zveriť v rámci nepriameho riadenia vykonávanie programu rozvoja obchodu stanoveného vo vyššie uvedenom vykonávacom rozhodnutí inej organizácii než žalobkyni.
(
9
)	Rozsudok z 22. septembra 2022, IMG/Komisia (C‑619/20 P a C‑620/20 P, ďalej len rozsudok o odvolaní, EU:C:2022:722).
(
10
)	Podľa článku 215 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu.
(
11
)	Podľa článku 61 druhého odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie ak je vec vrátená späť Všeobecnému súdu, tento súd je v právnych otázkach viazaný rozhodnutím Súdneho dvora.
(
12
)	Podľa článku 58 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 966/2012 a článku 62 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) 2018/1046 z 18. júla 2018 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie, o zmene nariadení (EÚ) č. 1296/2013, (EÚ) č. 1301/2013, (EÚ) č. 1303/2013, (EÚ) č. 1304/2013, (EÚ) č. 1309/2013, (EÚ) č. 1316/2013, (EÚ) č. 223/2014, (EÚ) č. 283/2014 a rozhodnutia č. 541/2014/EÚ a o zrušení nariadenia (EÚ, Euratom) č. 966/2012 (Ú. v. EÚ L 193, 2018, s. 1).
(
13
)	Zakotvená v článku 41 Charty základných práv Európskej únie.
(
14
)	Body 189 až 194 rozsudku o odvolaní.
(
15
)	Najmä body 113 a 156 rozsudku o odvolaní.
(
16
)	Rozsudok zo 4. septembra 2024, IMG/Komisia (T‑509/21, EU:C:2024:xxx).