62015CC0096
NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY
ELEANOR SHARPSTON
prednesené 28. januára 2016 (
1
)
Vec C‑96/15
Saint Louis Sucre, právny nástupca Saint Louis Sucre SNC,
proti
Directeur général des douanes et droits indirects
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de grande instance de Nanterre (Krajský súd Nanterre, Francúzsko)]
„Produkčné odvody v sektore cukru — Metóda výpočtu — Prenesenie zásob na konci hospodárskeho roku — Zaobchádzanie s ukončením produkčných odvodov — Nárok na náhradu — Bezdôvodné obohatenie — Sloboda podnikania“
1.
Súdny dvor už mal príležitosť, najmä vo svojich rozsudkoch Jülich I (
2
) a Jülich II (
3
), vyložiť zložité pravidlá výpočtu produkčných odvodov určených na financovanie vývozných náhrad v rámci spoločnej organizácie trhov v sektore cukru pre hospodárske roky 2001/2002 až 2005/2006. Počas týchto hospodárskych rokov mali producenti (
4
) právo preniesť určité množstvo zásob z jedného roka do druhého. Počnúc hospodárskym rokom 2006/2007, ktorý sa začal 1. júla 2006, bola spoločná organizácia trhu reformovaná, a priama väzba medzi financovaním vývozných náhrad a produkčných odvodov bola prerušená. Od Súdneho dvoru sa teraz návrhom na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de grande instance de Nanterre (Krajský súd Nanterre, Francúzsko), požaduje, aby určil, ako by sa mali produkčné odvody uplatniť na zásoby k 30. júnu 2006, čo je otázka, ktorú rozsudky Jülich I ani Jülich II neriešia.
Právny rámec
Prehľad
2.
Spoločná organizácia trhu s cukrom bola zavedená v roku 1967 (
5
) a neskôr bola viackrát upravená, zmenená a doplnená alebo reformovaná, naposledy pred rozhodujúcim časom pre túto vec nariadením č. 1785/81 (
6
) a nariadením č. 2038/99. (
7
)
3.
V danom čase bola upravená nariadením č. 1260/2001 (
8
), ktoré bolo prijaté s cieľom zohľadniť vývoj, ako aj dodržať záväzky Spoločenstva vyplývajúce z dohôd, ktoré sú výsledkom Uruguajského kola multilaterálnych obchodných rokovaní. Dohoda o poľnohospodárstve vyžadovala od Spoločenstva, aby počas prechodného obdobia hospodárskych rokov 2001/2002 až 2005/2006 postupne znižovalo svoju vývoznú podporu pre poľnohospodárske výrobky a najmä cukru pri zaručení produkčných kvót, a to v zmysle množstva i úrovne súvisiacich dotácií. (
9
)
4.
Systém podľa tohto nariadenia, opísaný veľmi široko, zahŕňal tri triedy produkcie, známe ako cukor A, cukor B a cukor C. Cukor A patril do kvóty, ktorá v zásade zodpovedala dopytu na vnútornom trhu. Cukor B patril do ďalšej kvóty. Produkcia v rámci kvóty A a B sa mohla predávať buď na vnútornom trhu (mala výhodu spočívajúcu z umelo zvýšených cien udržiavaných intervenčným mechanizmom), alebo vyviezť do tretích krajín s výhodou spočívajúcou vo vývozných náhradách navrhnutých tak, aby kompenzovali rozdiel medzi cenou na vnútornom trhu a výrazne nižšími cenami na svetovom trhu. Systém náhrad bol navrhnutý tak, aby sa samofinancoval, a to spôsobom, že bol financovaný základným odvodom z produkcie A a B až do výšky 2 % z intervenčnej ceny, prípadne doplneným o ďalší odvod (až do výšky 37,5 % z tejto ceny) iba zo samotnej produkcie B. Produkcia mimo týchto kvót bola známa ako cukor C. Nemohla sa uvádzať na trh v Spoločenstve v príslušnom hospodárskom roku, ale mohla sa buď vyviezť bez náhrady (alebo vyberania odvodov), alebo preniesť ako zásoby až do nasledujúceho hospodárskeho roku, kedy by sa započítala na pridelené kvóty A a B producenta.
5.
Podrobné pravidlá vykonávajúce nariadenie č. 1260/2001 boli stanovené v nariadení č. 314/2002 (
10
).
6.
V roku 2005 rozhodnutie WTO (
11
) uložilo Únii povinnosť obmedziť vývoz dotovaného bieleho cukru na 1,37 milióna ton, v porovnaní s predchádzajúcim ročným priemerom 6,5 milióna ton. Bola teda nevyhnutná radikálnejšia reforma. Tak nariadenie č. 1260/2001, ako aj nariadenie č. 314/2002 boli zrušené a nahradené s účinnosťou od 1. júla 2006, a to nariadením č. 318/2006 (
12
), respektíve nariadením č. 952/2006 (
13
). Okrem toho nariadenie č. 320/2006 (
14
) stanovilo reštrukturalizáciu cukrovarníckeho priemyslu.
7.
S cieľom vyriešiť otázky vyplývajúce z prechodu na nový systém sa v nariadení č. 493/2006 stanovili prechodné opatrenia. (
15
)
Nariadenie č. 1260/2001
8.
Úvodná časť nariadenia č. 1260/2001 okrem iného uvádzala, že:
„(9)
Dôvody, ktoré doteraz viedli spoločenstvo k prijatiu systému produkčných kvót… zostávajú v platnosti. Tento systém však bol upravený…, aby poskytol spoločenstvu nástroje potrebné na zabezpečenie spravodlivým, avšak účinným spôsobom, aby sami výrobcovia plne pokryli náklady na realizáciu nadprodukcie spoločenstva v porovnaní so spotrebou…
…
(11)
Spoločný systém organizovania trhov v sektore cukru sa po prvé zakladá na zásade, že výrobcovia by mali niesť plnú finančnú zodpovednosť za straty, ktoré vzniknú každý hospodársky rok v dôsledku realizácie tej časti produkcie spoločenstva podliehajúcej kvóte, ktorá presahuje vnútornú spotrebu spoločenstva…
(12)
… Systém samofinancovania v sektore prostredníctvom produkčných odvodov a režimu produkčných kvót by sa mal zachovať.
(13)
Výrobcovia by tak mali pokračovať v preberaní finančnej zodpovednosti povinnosťou platiť základný produkčný odvod účtovaný na celú výrobu A a B cukru, ktorý je limitovaný na 2 % intervenčnej ceny bieleho cukru, a odvod B účtovaný na produkciu B cukru do limitu 37,5 % tejto ceny. …
…
(15)
V každom hospodárskom roku spotreba, výroba, dovoz, zásoby a úroveň prenosov, ako aj priemerná strata, ktorá sa pravdepodobne ponesie v rámci systému samofinancovania môžu byť také, že produkčné kvóty pridelené každému podniku v sektore cukru budú mať za následok prekročenie objemu vývozu stanoveného v [dohode WTO o poľnohospodárstve]. Záruky viazané na kvóty by sa preto mali každý hospodársky rok upravovať tak, aby spoločenstvo mohlo splniť svoje záväzky.“
9.
Článok 1 ods. 2 písm. e), f) a g) nariadenia č. 1260/2001 definoval „cukor A“ a „cukor B“ ako akékoľvek množstvo cukru, ktorého výroba v rámci kvóty A a B sa vzťahuje na konkrétny hospodársky rok príslušného podniku, zatiaľ čo „cukor C“ znamenal akékoľvek množstvo, ktorého výroba buď prevyšuje súčet kvót A a B príslušného podniku v konkrétnom hospodárskom roku, alebo ktoré vyrába podnik, ktorý nemá kvótu.
10.
Kapitola 2 hlavy I („Kvóty“) zahŕňala články 10 až 21. Článok 10 okrem iného stanovoval:
„1.   Kapitola 2 bude platiť pre hospodárske roky 2001/2002 až 2005/2006.
2.   Základné množstvá výroby cukru A a B… budú množstvá stanovené v článku 11 (2).
3.   Záruky za odpredaj cukru… vyroben[ého] v rámci kvóty môžu byť znížené pre jeden alebo viacero hospodárskych rokov v záujme splnenia záväzkov spoločenstva vyplývajúcich z [dohody WTO o poľnohospodárstve].
4.   Na účely uplatňovania odseku 3 sa garantované množstvo v rámci kvót stanoví do 1. októbra pre každý hospodársky rok na základe odhadov vzťahujúcich sa na výrobu, dovoz, spotrebu, skladovanie, prenosy, exportovateľný zostatok a priemernú stratu, ktorú pravdepodobne bude potrebné znášať v rámci systému samofinancovania v zmysle článku 15 (1) d). Ak tieto odhady ukážu, že exportovateľný zostatok pre príslušný hospodársky rok je väčší ako maximum ustanovené v dohode, potom sa garantované množstvo zníži o tento rozdiel…
…“
11.
Podľa článku 11 sa mali základné množstvá A a B stanovené pre každý členský štát prideliť producentom ako ich kvóty A a B. Článok 13 stanovoval, že cukor C sa nesmel predať na vnútornom trhu, ale musel sa bez ďalšieho spracovania vyviezť do 1. januára nasledujúceho po konci príslušného hospodárskeho roka alebo preniesť v súlade s článkom 14.
12.
Článok 14 ods. 1 stanovil:
„Každý podnik sa môže rozhodnúť preniesť všetok alebo časť cukru, ktorý vyrobil nad svoju kvótu do ďalšieho hospodárskeho roka, a tento bude považovaný za časť produkcie tohto roka. Takéto rozhodnutie je neodvolateľné.
Každý podnik sa môže rozhodnúť preniesť celú alebo časť svojej výroby cukru A a cukru B do nasledujúceho hospodárskeho roka, ktorá sa tak stane cukrom C po uplatnení článku 10 (3), (4), (5) a (6) a bude považovaná za časť produkcie tohto roka. Takéto rozhodnutie je tiež neodvolateľné. …“ (
16
)
13.
Pokiaľ ide o výpočet produkčných odvodov, ktoré by mali zodpovedať nákladom Spoločenstva na odpredaj nadmernej produkcie, článok 15 ods. 1 až 4 okrem iného stanovoval:
„1.   Pred koncom každého hospodárskeho roka sa zaznamená nasledujúce:
a)
odhad produkcie cukru A a B… priraditeľn[ej] príslušnému hospodárskemu roku;
b)
odhad množstiev cukru… daného k dispozícii na spotrebu v rámci spoločenstva v priebehu príslušného hospodárskeho roka;
c)
exportovateľný zostatok získaný odčítaním množstva uvedeného v bode b) od množstva uvedeného v bode a);
d)
odhad priemernej straty alebo príjmu za tonu cukru čo sa týka exportných záväzkov, ktoré sa majú splniť v bežnom [príslušnom – neoficiálny preklad] hospodárskom roku.
Táto priemerná strata alebo príjem sa má rovnať rozdielu medzi celkovou hodnotou náhrad a celkovou hodnotou odvodov[ (
17
)] na celkovú tonáž príslušných exportných záväzkov;
e)
odhad celkovej straty alebo príjmu získaný vynásobením exportovateľného zostatku uvedeného v bode c) priemernou stratou alebo príjmom uvedenými v bode d).
2.   Pred koncom hospodárskeho roka 2005/2006… sa kumulatívne zaznamená pre hospodárske roky 2001/2002 až 2005/2006 nasledujúce:
a)
exportovateľný zostatok stanovený na základe konečnej produkcie cukru A a B… a konečného množstva cukru… daného k dispozícii na spotrebu v spoločenstve;
b)
priemerná strata alebo príjem za tonu cukru vyplývajúce z príslušných celkových exportných záväzkov vypočítaných použitím metódy popísanej v druhom pododseku odseku 1 d);
c)
celková strata alebo príjem získané vynásobením exportovateľného zostatku uvedeného v bode a) priemernou stratou alebo príjmom uvedenými v bode b);
d)
celková čiastka základných produkčných odvodov a vybraných B odvodov.
Odhad celkových strát alebo príjmu uvedených v odseku 1 e) sa upraví rozdielom medzi hodnotami uvedenými v c) a d).
3.   … Ak by hodnoty zaznamenané podľa odseku l a upravené podľa odseku 2 viedli k predvídateľnej celkovej strate, potom sa táto strata vydelí odhadovanou produkciou cukru A a B… priraditeľn[ou] k bežnému [príslušnému – neoficiálny preklad] hospodárskemu roku. Výsledná hodnota sa bude účtovať výrobcom ako základný produkčný odvod z ich produkcie cukru A a B…
…
4.   Ak maximálny povolený základný produkčný odvod plne nepokryje celkovú stratu uvedenú v prvom pododseku odseku 3, nepokrytý zostatok sa vydelí odhadovanou produkciou cukru B… priraditeľn[ou] k príslušnému hospodárskemu roku. Výsledná hodnota sa bude účtovať výrobcom ako odvod B z ich produkcie cukru B…
…“
14.
Článok 15 ods. 8 stanovoval, že sa prijmú podrobné pravidlá uplatňovania hodnoty vyberaných odvodov. (
18
)
Nariadenie č. 314/2002
15.
Na základe, okrem iného, článku 15 ods. 8 nariadenia č. 1260/2001 Komisia prijala nariadenie č. 314/2002, ktorého článok 6 ods. 4 pôvodne stanovoval:
„Množstvo, ktoré sa má určiť na základe článku 15 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 1260/2001 sa stanoví na základe súčtu nasledovných množstiev:
a)
množstvá cukru… predané v spoločenstve na priamu spotrebu alebo na spotrebu po spracovaní užívateľskými odvetviami priemyslu;
b)
množstvá denaturovaného cukru,
c)
množstvá cukru… dovezené z nečlenských krajín ako spracované produkty.
Od súčtu uvedeného v prvom pododseku sa odpočíta súčet množstiev cukru… dovezených z nečlenských krajín ako spracované produkty a množstvá základných produktov vyjadrené ako biely cukor, na ktoré boli vystavené certifikáty o výrobných náhradách uvedené v článku 7 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1260/2001. (
19
)
16.
Toto znenie bolo s účinnosťou od 1. júla 2003 nahradené nariadením č. 1140/2003. Zmenené a doplnené ustanovenie znelo:
„Množstvá odbytované [dané k dispozícii – neoficiálny preklad] na spotrebu v spoločenstve, ktoré sa majú zaznamenať na základe článku 15 ods. 1 písm. b) a 2 písm. a) nariadenia (ES) č. 1260/2001, sa stanovia súčtom množstiev…
a)
skladovan[ých] na začiatku hospodárskeho roka;
b)
vyroben[ých] v rámci kvót A a B;
c)
dovezen[ých] v prírodnom stave;
d)
obsiahnut[ých] v dovezených spracovaných výrobkoch;
mínus množstvá… uvedené v prvom pododseku [ (
20
)]:
a)
vyvezené v prírodnom stave;
b)
obsiahnuté vo vyvezených spracovaných výrobkoch;
c)
skladované na konci hospodárskeho roka;
d)
na ktoré boli vydané osvedčenia o výrobných [produkčných – neoficiálny preklad] odvodoch uvedené v článku 7 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1260/2001.
…“
17.
Komisia na pojednávaní v tejto veci objasnila, a spoločnosť Saint Louis Sucre proti tomu nenamietala, že zmena znenia nepredstavovala zmenu metódy výpočtu, ale len jasnejšie a výslovnejšie vyjadrenie tejto metódy.
Nariadenie č. 493/2006
18.
Komisia prijala nariadenie č. 493/2006 okrem iného na základe článku 44 nariadenia č. 318/2006, ktoré dovoľovalo, aby sa prijali prechodné opatrenia na uľahčenie prechodu z trhovej situácie v hospodárskom roku 2005/2006 na trhovú situáciu v hospodárskom roku 2006/2007, najmä znížením množstva, ktoré možno v rámci kvóty vyrobiť.
19.
Odôvodnenie 8 v úvodnej časti nariadenia č. 493/2006 uvádzalo, že na účely výpočtu, stanovenia a vyberania produkčných odvodov za hospodársky rok 2005/2006 sa určité ustanovenia najmä nariadenia Komisie č. 314/2002 musia naďalej uplatňovať aj po 30. júni 2006. Ďalej uvádzalo: „Vzhľadom na skutočnosť, že ide o posledné stanovenie odvodov za celé obdobie, ktoré uplynulo od hospodárskeho roku 2001/2002 do hospodárskeho roku 2005/2006, bez predchádzajúcej možnosti upraviť výpočty na základe aktualizovaných údajov, ako to bolo za predchádzajúce roky, bolo by vhodné presunúť výpočet a stanovenie odvodov na 15. február 2007, aby sa zabezpečila spoľahlivosť výpočtov a správnosť použitých štatistických údajov.“
20.
V súlade s článkom 6 nariadenia č. 493/2006 sa malo preto nariadenie č. 314/2002, v zmenenom a doplnenom znení, uplatniť na stanovenie a vyberanie produkčných odvodov v hospodárskom roku 2005/2006 vrátane úprav v súvislosti s výpočtom odvodov za hospodárske roky 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004 a 2004/2005 uvedených v článku 15 ods. 2 nariadenia č. 1260/2001. Podľa článku 12 ods. 3 písm. a) nariadenia č. 493/2006, pokiaľ ide o hospodársky rok 2005/2006, čiastky odvodov sa mali stanoviť pred 15. februárom 2007.
Reformovaný systém
21.
Základnými cieľmi reformy v roku 2006 bolo zabezpečiť konkurencieschopnosť znížením výrobných kapacít, ktoré neboli schopné dosahovať zisk, stabilizovať trhy a zároveň zaručiť dostupnosť zásob a zmierniť sociálne a ekonomické vplyvy na poľnohospodársku komunitu v dotknutých oblastiach. Hlavnými znakmi reformy boli: zníženie výrobných kvót; postupné znižovanie cien; (nakoniec) pozastavenie mechanizmu vývozných náhrad; a reštrukturalizácia a diverzifikácia opatrení, financované z dočasného reštrukturalizačného fondu. (
21
)
22.
Pokiaľ ide o kvóty, článok 7 nariadenia č. 318/2006 zaviedol od daného času jednu nediferencovanú kvótu, ktorá sa rovnala súčtu kvót A a B pridelených každému podniku na hospodársky rok 2005/2006. Podľa článku 8 však mohli podniky požiadať o pridelenie dodatočnej kvóty (v rámci celkového limitu pre každý členský štát) výmenou za jednorazový odvod vo výške 730 eur za tonu.
23.
Vývozné náhrady neboli zrušené. Články 32 a 33 nariadenia č. 318/2006 sa týkali rozsahu pôsobnosti a stanovenia náhrad, ktoré boli poskytnuté v rokoch 2006/2007 a 2007/2008. (
22
) V nasledujúcom roku však boli pozastavené (
23
) a odvtedy sa neudeľujú. Okrem toho článok 14 nariadenia č. 318/2006, rovnako ako článok 14 nariadenia č. 1260/2001 v tejto veci, dovoľoval podnikom previesť svoju celú produkciu alebo jej časť predstavujúcu nadbytok nad pridelenú kvótu, pričom sa táto považovala za časť produkcie nasledujúceho hospodárskeho roku.
24.
Podrobné pravidlá financovania vývozných náhrad (a spoločnej organizácie trhu ako celku) sa však zmenili. Odôvodnenie 19 nariadenia č. 318/2006 uvádzalo: „Mal by sa zaviesť výrobný poplatok, ktorý by prispieval na financovanie výdavkov vyskytujúcich sa v rámci spoločnej organizácie trhov v sektore cukru.“ Nový poplatok bol preto určený na financovanie všeobecných výdavkov, a nie iba vývozných náhrad. V dôsledku toho nebol jeho výpočet spojený so sumou týchto náhrad. Článok 16 ods. 1 nariadenia č. 318/2006 zaviedol výrobný poplatok počnúc hospodárskym rokom 2007/2008 (nevyberal sa v roku 2006/2007), a článok 16 ods. 2 stanovil túto sumu paušálne na 12 eur za tonu cukru, na ktorý sa vzťahuje kvóta. Dočasný reštrukturalizačný fond zriadený nariadením č. 320/2006 bol však financovaný nezávisle s podstatne vyššou „dočasnou reštrukturalizačnou sumou“, ktorá sa riadila týmto nariadením. (
24
)
Nariadenia stanovujúce sumy odvodov na hospodárske roky 2002/2003 až 2005/2006; rozsudky Súdneho dvora
25.
Nariadenie č. 164/2007 (
25
) stanovilo produkčné odvody na hospodársky rok 2005/2006. Používaná metóda výpočtu bola rovnaká, ako metóda výpočtu, ktorá sa používala v štyroch predchádzajúcich hospodárskych rokoch, a jej výsledkom bol základný produkčný odvod 6,333 eura za tonu bieleho cukru pre cukor A a B, ale (oproti predchádzajúcim rokom) bez toho, aby bol potrebný odvod B.
26.
Následne 8. mája 2008 Súdny dvor vo svojom rozsudku Jülich I vyhlásil nariadenia stanovujúce odvody na hospodárske roky 2002/2003 a 2003/2004 (
26
) za neplatné, predovšetkým z toho dôvodu, že v menovateli pomeru umožňujúceho vypočítať „priemernú stratu na tonu“ v zmysle článku 15 ods. 1 písm. d) nariadenia č. 1260/2001 zohľadňovali iba vývozy v rámci kvót A a B, pri ktorých boli náhrady v skutočnosti zaplatené, a opomenuli zahrnúť aj tie, ktoré boli obsiahnuté vo vyvážaných spracovaných produktoch, a pri ktorých neboli zaplatené žiadne vývozné náhrady. (
27
)
27.
V dôsledku toho Komisia prijala nariadenie č. 1193/2009 (
28
), ktoré zmenilo nielen nariadenia, ktoré boli vyhlásené za neplatné, ale aj nariadenie č. 164/2007, a to na základe revidovaného výpočtu, ktorý mierne upravil niektoré zo sporných produkčných odvodov (zníženie základného odvodu zo 6,333 eura na 6,133 eura za tonu bieleho cukru A a B podľa nariadenia č. 164/2007).
28.
Dňa 11. decembra 2010 vydala Komisia oznámenie, „ktorým sa formálne uznáva, že niektoré právne akty Únie v oblasti poľnohospodárstva sa stali obsoletnými“ (
29
) vrátane nariadenia č. 164/2007 z dôvodu, že „odvody boli prepočítané podľa nariadenia [č.] 1193/2009“. Ako účinok oznámenia sa uviedlo, že uvedené akty „sa odstránia z aktívneho acquis“, a Úrad pre publikácie bol vyzvaný, aby vylúčil tieto akty zo zoznamu platných predpisov Únie, hoci k ich formálnemu zrušeniu nedošlo.
29.
Nariadenie č. 1193/2009 však bolo vzápätí vyhlásené za neplatné rozsudkom Súdneho dvora z 27. septembra 2012, Jülich II, v podstate z dôvodu, že Komisia vo svojich revidovaných výpočtoch do „celkovej výšky náhrad“ v zmysle článku 15 ods. 1 písm. d) nariadenia č. 1260/2001 (čitateľ pomeru umožňujúceho vypočítať priemernú stratu) zahrnula všetky dostupné náhrady, a nielen tie, ktoré boli skutočne zaplatené.
30.
Rada neskôr prijala nariadenie č. 1360/2013. (
30
) Úvodná časť tohto nariadenia vzala na vedomie rozsudky Súdneho dvora vo veci Jülich I a II Jülich a následne konštatovala najmä, že:
„(11)
V dôsledku toho by sa odvody v sektore cukru mali stanoviť na primeranej úrovni. Pre dovozy… ‚priemerná strata‘ v zmysle článku 15 ods. 1 písm. d) nariadenia (ES) č. 1260/2001 by sa mala vypočítať tak, že skutočne zaplatené náhrady sa vydelia vyvezeným množstvom, bez ohľadu na to, či náhrada je alebo nie je zaplatená. ‚Exportovateľný zostatok‘ v zmysle článku 15 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 1260/2001 by sa mal tiež vypočítať tak, že sa použije všetok vývoz bez ohľadu na to, či náhrada je alebo nie je zaplatená.
…
(21)
Za hospodársky rok 2005/2006 je výsledkom použitia metódy uvedenej v odôvodnení 11 základný produkčný odvod vo výške 1,2335 % bez toho, aby bol potrebný odvod B. Prepočítaná celková strata sa úplne pokryje prostredníctvom príjmov zo základného produkčného odvodu a na daný hospodársky rok nie je potrebné stanoviť dodatočný koeficient uvedený v článku 16 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1260/2001.
…“
31.
V súlade s článkom 1 ods. 1 nariadenia č. 1360/2013 sú produkčné odvody za hospodárske roky 2001/2002 až 2005/2006 stanovené v bode 1 prílohy. Takto stanovený základný odvod bol za hospodársky rok 2005/2006 7,794 eura za tonu bieleho cukru; za všetky ostatné hospodárske roky zostal nezmenený vo výške 12,638 eura za tonu. Odvod B zostal nezmenený za roky 2001/2002, 2004/2005 a 2005/2006 (v tomto roku bol 0), zatiaľ čo v roku 2002/2003 bol znížený zo 126,139 eura na 103,447 eura za tonu a v roku 2003/2004 zo 170,929 eura na 109,061 eura za tonu.
Skutkový stav, konanie a prejudiciálne otázky
32.
Spoločnosť Saint Louis Sucre je výrobcom cukru so sídlom vo Francúzsku, na ktorú sa v relevantnom čase vzťahovala spoločná organizácia trhov v sektore cukru a ktorá je povinná platiť produkčné odvody v súlade s nariadením č. 1260/2001.
33.
Výber týchto odvodov uskutočňuje Direction des douanes et droits indirects (Generálne riaditeľstvo ciel a nepriamych daní; ďalej len „daňový orgán“) uplatnením ustanovení francúzskeho všeobecného daňového zákonníka v zmysle opatrení pre oblasť nepriamych daní.
34.
Keďže sa spoločnosť Saint Louis Sucre domnievala, že v hospodárskom roku 2005/2006 jej bola nesprávne uložená povinnosť uhradiť odvody na financovanie vývozných náhrad za cukor do výšky množstva na sklade, ktoré nebolo vyvezené v okamihu ukončenia spoločnej organizácie trhu, ktorá tieto odvody a náhrady upravovala, podala 28. decembra 2008 odvolanie, v ktorom sa domáhala náhrady sumy vo výške 158982544 (
31
) eur a ktoré daňový orgán zamietol 30. septembra 2009.
35.
Spoločnosť Saint Louis Sucre podala 19. novembra 2009 proti uvedenému zamietajúcemu rozhodnutiu žalobu na vnútroštátny súd a požiadala ho, aby podal návrh na začatie prejudiciálneho konania o výklade a platnosti nariadení uplatniteľných v danom čase. Na žiadosť účastníkov konania bolo konanie vo veci 6. septembra 2010 prerušené v očakávaní rozsudku Súdneho dvora vo veci Jülich I. Spoločnosť Saint Louis Sucre po vydaní rozsudkov vo veciach Jülich I a Jülich II a prijatí nariadenia č. 1360/2013 predložila 5. marca 2014 vnútroštátnemu súdu svoje záverečné stanovisko.
36.
Tvrdila, že hoci nariadenie č. 1360/2013 umožňuje výpočet výšky požadovanej náhrady, otázka náhrady odvodov týkajúcich sa uskladneného cukru, ktorý nebol vyvezený pred ukončením spoločnej organizácie trhu, zostáva nezodpovedaná, keďže nariadenie č. 318/2006 zrušilo mechanizmus produkčných odvodov. Spoločnosť pripomína spoločné ciele spoločnej organizácie trhu s cukrom, ktoré boli stanovené okrem iného nariadením č. 1260/2001 a najmä podmienku samofinancovania, ktorá sa už neuplatňuje, v dôsledku čoho časť uhradených odvodov neslúžila na financovanie vývozu, ale na obohatenie Únie. K 30. júnu 2006 sa akumulovala zásoba 5669000 ton cukru, na ktorý sa vzťahuje kvóta a ktorý je možné zaúčtovať ako nevyvezený exportovateľný zostatok, a k tomuto dátumu nebola poskytnutá žiadna náhrada z titulu tohto množstva.
37.
Spoločnosť uviedla, že v rozsudku Jülich I Súdny dvor potvrdil, že „… prípadné množstvá nachádzajúce sa na konci hospodárskeho roka na sklade [musia byť] zúčtované ako nespotrebované množstvá na účely stanovenia exportovateľného zostatku, hoci za ne napríklad neboli ešte v tomto štádiu poskytnuté opatrenia podpory na odpredaj nadprodukcie“ (
32
) a že Súdny dvor nikdy nerozhodoval o následkoch ukončenia tohto systému, o ktoré má ísť v prejednávanej veci.
38.
Spoločnosť Saint Louis Sucre uvádza, že článok 15 ods. 2 v spojení s článkom 15 ods. 8 nariadenia Rady č. 1260/2001 povoľuje náhradu produkčných odvodov v prípade nepredĺženia mechanizmu. Z tohto dôvodu bola Komisia povinná vykonať prechodné opatrenia upravené v článku 44 nariadenia č. 314/2002 spôsobom, ktorý zabezpečí článku 15 nariadenia č. 1260/2001 potrebný účinok. Spoločnosť Saint Louis Sucre sa odvoláva na zásadu zákazu bezdôvodného obohatenia ako na všeobecnú zásadu práva Únie a tvrdí, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď sa domnievala, že nemusí uhradiť odvody zodpovedajúce nevyvezeným zásobám, pričom skutočne vyvezená tonáž bola známa na konci obdobia opätovného prepočítania odvodov po ukončení spoločnej organizácie trhu. Spoločnosť Saint Louis Sucre dodáva, že finančné obmedzenia, ktoré jej obchodnej činnosti spôsobili neuhradené nadmerné odvody, sú neprimerané a neprípustné a predstavujú zásah do jej slobody podnikania.
39.
Tribunal de grande instance (Krajský súd Nanterre) preto žiada o rozhodnutie v nasledujúcich prejudiciálnych otázkach:
„1.
Majú sa článok 15 ods. 2 a 8 [nariadenia Rady č. 1260/2001] uplatňovaný vo svetle odôvodnení 9 a 11 tohto nariadenia a rozsudkov [Jülich I a Jülich II] a všeobecné zásady práva Únie týkajúce sa zákazu bezdôvodného obohatenia, proporcionality a slobody podnikania vykladať v tom zmysle, že výrobca cukru má právo na náhradu zaplatených produkčných odvodov do výšky množstva cukru, na ktorý sa vzťahuje kvóta a ktorý bol uskladnený ešte 30. júna 2006, keďže systém produkčných odvodov nebol po tomto dátume obnovený [nariadením Rady č. 318/2006]?
2a.
V prípade kladnej odpovede na prvú prejudiciálnu otázku, má sa výška náhrady odvodov výrobcov zakladať jedine na tonáži cukru, ktorý sa nachádzal 30. júna 2006 na sklade?
2b.
V prípade zápornej odpovede na predchádzajúcu prejudiciálnu otázku[ (
33
)], má tonáž cukru, ktorá tvorí základ náhrady odvodov, vychádzať zo zmeny stavu zásob cukru Spoločenstva v období od 1. júla 2001 do 30. júna 2006?
3.
Môže výpočet odvodov, ktoré je potrebné nahradiť, platne vychádzať z vynásobenia zásob cukru, ktoré vyplývajú z odpovede na druhú prejudiciálnu otázku, a váženého priemeru ‚priemerných strát‘ stanoveného počas spoločnej organizácie trhu 2001/2006 alebo sa má vypočítať iným spôsobom a akým?
4.
V prípade kladnej odpovede na vyššie uvedené prejudiciálne otázky, je nariadenie č. 164/2007… neplatné?“
40.
Písomné pripomienky predložila spoločnosť Saint Louis Sucre, belgická a francúzska vláda a Európska komisia.
41.
Uvedení účastníci konania poskytli v odpovedi na písomné otázky Súdneho dvora svoje názory na stav nariadenia č. 164/2007, a na to, či má Súdny dvor vychádzať z toho, že má v zmysle štvrtej otázky vnútroštátneho súdu konať o návrhu na začatie konania o platnosti nariadenia č. 1360/2013; a Komisia poskytla Súdnemu dvoru údaje použité na výpočet súm odvodov stanovených posledným uvedeným nariadením.
42.
Ústne pripomienky predložili na pojednávaní, ktoré sa konalo 11. novembra 2015, spoločnosť Saint Louis Sucre, francúzska vláda a Komisia.
Posúdenie
Prípustnosť návrhu na začatie prejudiciálneho konania
43.
Francúzska vláda v prvom rade tvrdí, že návrh na začatie prejudiciálneho konania je v celom rozsahu zjavne neprípustný.
44.
Po prvé vnútroštátny súd neuviedol dôvody oprávňujúce ho podať návrh na začatie prejudiciálneho konania, ale iba poznamenal, že v konaní pred ním došlo k sporu týkajúceho sa výkladu aktu Únie. Nepokúsil sa vyriešiť tento spor, ale len podal návrh na začatie prejudiciálneho konania Súdnemu dvoru týkajúci sa otázok, ktoré navrhla spoločnosť Saint Louis Sucre.
45.
Po druhé návrh na začatie prejudiciálneho konania neposkytuje dostatočné vymedzenie – a sám vnútroštátny súd nevykonal dostatočné zisťovanie – skutkového stavu veci samej. Rozsudky Jülich I a Jülich II požadovali, aby Komisia prijala potrebné opatrenia na nápravu nedostatkov zistených v nariadeniach, ktoré boli vyhlásené za neplatné. Producenti cukru nakoniec získali náhradu na základe nariadenia č. 1360/2013 v apríli 2015, ale návrh na začatie prejudiciálneho konania bol predložený v januári 2015 bez akéhokoľvek overovania, či sú otázky po vyplatení náhrady ešte relevantné.
46.
Nesúhlasím s tvrdeniami, ktoré predložila francúzska vláda.
47.
Podľa ustálenej judikatúry platí pri otázkach položených vnútroštátnym súdom prezumpcia relevantnosti. Súdny dvor môže návrh vnútroštátneho súdu zamietnuť len vtedy, ak je zjavné, že požadovaný výklad práva Únie nemá nijakú súvislosť s existenciou alebo predmetom sporu vo veci samej, pokiaľ ide o hypotetický problém, alebo ak Súdny dvor nedisponuje skutkovými a právnymi podkladmi potrebnými na užitočnú odpoveď na otázky, ktoré sú mu položené. (
34
)
48.
Z ustálenej judikatúry však okrem toho vyplýva, že nevyhnutnosť dopracovať sa k výkladu práva Únie, ktorý bude pre vnútroštátny súd užitočný, vyžaduje, aby súd vymedzil skutkový a právny rámec ním položených otázok, alebo aby prinajmenšom objasnil skutkové predpoklady, na ktorých sú tieto otázky založené. Návrh na začatie prejudiciálneho konania musí ďalej uvádzať presné dôvody, pre ktoré vnútroštátny súd považuje výklad práva Únie za sporný a položenie prejudiciálnych otázok Súdnemu dvoru za potrebné. (
35
)
49.
V tejto veci treba uznať, že návrh na začatie prejudiciálneho konania je stručný a neposkytuje Súdnemu dvoru úplný obraz o právnych argumentoch predložených vo veci samej. Obsahuje však podľa môjho názoru dostatočne podrobný právny a skutkový rámec tohto sporu a predmet prejudiciálnych otázok je jasný. Vnútroštátny súd je povinný rozhodnúť o platnosti konečného výpočtu odvodov, keď sa systém produkčných odvodov ukončil 30. júna 2006, a najmä o platnosti zahrnutia zásob k tomuto dátumu. Navyše ani Komisia a ani jedna z vlád, ktoré predložili pripomienky, nemali ťažkosti pri formulovaní svojich pripomienok na základe uznesenia vnútroštátneho súdu. (
36
)
50.
Dospela som preto k záveru, že návrh na začatie prejudiciálneho konania je prípustný.
Prípustnosť a predmet štvrtej otázky
51.
Francúzska vláda vznáša tiež osobitnú námietku proti prípustnosti štvrtej otázky (o platnosti nariadenia č. 164/2007), spočívajúcu v tom, že vnútroštátny súd nevysvetľuje, ako by malo byť toto nariadenie, ktoré bolo najprv nahradené nariadením č. 1193/2009 a potom nariadením č. 1360/2013, relevantné vo veci samej.
52.
V pôvodných písomných pripomienkach spoločnosť Saint Louis Sucre uviedla, že nariadenie č. 164/2007 je neplatné; belgická vláda tvrdila, že je platné; a Komisia uviedla, že na štvrtú otázku netreba odpovedať z dôvodu, že Súdny dvor svojím rozsudkom Jülich II vyhlásil nariadenie č. 164/2007 za neplatné.
53.
Následne belgická vláda a Komisia v odpovedi na písomnú otázku Súdneho dvora uviedli, že Súdny dvor by mal vykladať štvrtú otázku ako týkajúcu sa platnosti nariadenia č. 1360/2013. Francúzska vláda zaujala rovnaký názor, s výhradou jej všeobecnejšej námietky proti prípustnosti; rovnako tak urobila spoločnosť Saint Louis Sucre, s výhradou, že prípadné zistenie neplatnosti by nemalo ovplyvniť náhrady, na ktoré už producentom vznikol nárok podľa daného nariadenia.
54.
Zdá sa mi preto, že je nevyhnutné preskúmať stav nariadenia č. 164/2007 v čase rozhodujúcom pre konanie vo veci samej.
55.
Keď spoločnosť Saint Louis Sucre podala návrh na začatie konania vo veci samej 19. novembra 2009, nariadenie č. 164/2007 bolo síce platné, ale bolo „opravené“ nariadením č. 1193/2009, ktoré bolo prijaté s cieľom dosiahnuť súlad s rozsudkom Jülich I, a uplatňovalo sa, pokiaľ išlo o nariadenie č. 164/2007, od 23. februára 2007. Keďže však nariadenie č. 1193/2009 nadobudlo platnosť až 9. decembra 2009, (
37
) možno predpokladať, že produkčné odvody, ktoré sa vybrali od spoločnosti Saint Louis Sucre v čase, keď podala návrh na začatie konania vo veci samej, sa vypočítavali na základe pôvodného znenia nariadenia č. 164/2007. V rozpore s tým, čo tvrdí Komisia, rozsudok Jülich I nevyhlásil nariadenie č. 164/2007 za neplatné (v čase vydania uznesenia vnútroštátneho súdu toto nariadenie ešte ani nebolo prijaté), ale odôvodnenie rozsudku zaväzovalo Komisiu, aby ho zmenila z dôvodu správneho výpočtu.
56.
Požadovaná oprava bola vykonaná nariadením č. 1193/2009 na základe upraveného výpočtu, ktorý následne Súdny dvor posúdil ako nesprávny vo svojom rozsudku Jülich II, ktorým bolo preto posledné uvedené nariadenie zrušené.
57.
Zdalo by sa preto, že pôvodné znenie nariadenia č. 164/2007 bolo z právneho hľadiska platné v rozhodujúcom čase pre konanie vo veci samej, ale tiež že v dôsledku rozsudkov Súdneho dvora vo veciach Jülich I a Jülich II malo byť v každom prípade vyhlásené za neplatné, či už vo svojej pôvodnej podobe, alebo v znení opravy vykonanej nariadením č. 1193/2009, pretože sa zakladalo na výpočte, ktorý už bol posúdený ako protiprávny. Nemyslím si však, že oznámenie Komisie z 11. decembra 2010 (
38
), ktoré nie je právnym aktom Únie v zmysle článku 288 ZFEÚ, môže mať význam v tomto smere.
58.
Pokiaľ nariadenie č. 164/2007 nemožno použiť, na akom základe možno konečné produkčné odvody týkajúce sa hospodárskych rokov 2001/2002 až 2005/2006 vybrať od spoločnosti Saint Louis Sucre v súlade so zákonom?
59.
Jedinou možnosťou je nariadenie č. 1360/2013, ktoré nadobudlo účinnosť 20. decembra 2013 (pred podaním návrhu na začatie prejudiciálneho konania) a ktoré platilo od rovnakých dátumov ako pôvodné nariadenia. Hoci nariadenie č. 164/2007 nebolo zrušené týmto opatrením a ani nebolo zrušené ani žiadnym iným, nemohlo slúžiť ako základ pre vyberanie produkčných odvodov, pretože tak jeho pôvodné znenie, ako aj znenie opravené nariadením č. 1193/2009 sa zakladalo na výpočte, ktorý Súdny dvor vyhlásil za neplatný.
60.
Zastávam preto názor, že akákoľvek námietka proti výške sporných produkčných odvodov sa musí posúdiť výlučne vzhľadom na výpočty podľa nariadenia č. 1360/2013.
61.
Rada by som však využila túto príležitosť na vyjadrenie znepokojenia, pokiaľ ide o legislatívny prístup Komisie v týchto záležitostiach. Cieľ vylúčiť obsoletné akty z acquis Únie je síce chválitebný, ale musí sa sledovať uvážlivo. Ak sú už všetky prípadné účinky opatrenia skutočne vyčerpané, najlepším postupom je ho zrušiť. Ponechať ho prostredníctvom „formálneho uznania obsoletného charakteru“ (
39
) v existencii, no v stave právneho vákua, znamená zasiať pochybnosti a zmätok. O to viac to platí v prípade opatrenia, akým je nariadenie č. 164/2007, ktoré 11. decembra 2010, keď bolo oznámenie Komisie uverejnené, ani zďaleka nevyčerpalo všetky svoje účinky, a v skutočnosti zostávalo v platnosti v znení opravy vykonanej nariadením č. 1193/2009. Zastávam preto názor, že je nielen v záujme Súdneho dvora, ale predovšetkým v záujme všetkých tých, ktorí podliehajú právu Únie, aby Komisia preskúmala svoju prax v tomto zmysle.
Posúdenie prvej a štvrtej otázky z hľadiska obsahu
62.
Vnútroštátny súd sa vo svojej prvej otázke v podstate pýta, či sa má nariadenie č. 1260/2001 vykladať v tom zmysle, že ukončením spoločnej organizácie trhu, ktorá sa riadila týmto nariadením, a nahradením „spravodlivého, avšak účinného“ systému samofinancovania (v rámci ktorého boli základné odvody a odvody B určené na financovanie vývozných náhrad) systémom paušálnych produkčných poplatkov (ktoré už neboli špeciálne spojené s vývoznými náhradami) vznikol producentom nárok na náhradu produkčných odvodov, ktoré zaplatili na základe množstva zásob v čase ukončenia spomenutej spoločnej organizácie trhu.
63.
Štvrtá otázka je úzko spojená s prvou otázkou v tom, že sa priamo pýta na platnosť nariadenia č. 1360/2013, ktoré nahrádza nariadenie č. 164/2007, v ktorom sa sporné produkčné odvody stanovili na základe výpočtov s prihliadnutím na množstvo zásob v čase ukončenia spoločnej organizácie trhu, ktorá sa riadila nariadením č. 1260/2001.
64.
Týmito dvoma otázkami sa budem zaoberať spoločne. Spoločnosť Saint Louis Sucre sa domnieva, že by sa mali zodpovedať v tom zmysle, že nariadenie č. 1360/2013 je neplatné v rozsahu, v ktorom sa pri výpočtoch zohľadňovali konečné zásoby, a že producenti majú preto nárok na náhradu. Belgická a francúzska vláda a Komisia majú opačný názor.
65.
Aby bolo možné sa zaoberať s týmito otázkami, mohlo by byť užitočné mať jasne na pamäti nastavenie a fungovanie systému samofinancovania podľa nariadenia č. 1260/2001 a jeho vzťah s dvomi systémami, a to so systémom, ktorý mu predchádzal, a so systémom, ktorý po ňom nasledoval.
66.
Pokiaľ ide o celkové nastavenie systému, z úvodnej časti nariadenia č. 1260/2001 je jasné, že cieľom produkčných odvodov bolo špeciálne pokryť náklady na vývozné náhrady, a že zámerom bolo vypočítavať tieto odvody tak, aby uvedené náklady pokrývali. Najmä z článku 15 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1260/2001 a článku 6 ods. 4 nariadenia č. 314/2002 je však tiež jasné, že výpočet nebol len vecou súčtu nákladov a ich rozdelenia medzi množstvá vyrobené v rámci kvót A a B. (
40
)
67.
Presnejšie, základné odvody a odvody B boli určené v súlade s článkom 15 ods. 3 a 4 nariadenia č. 1260/2001 vydelením celkovej straty za každé obdobie produkciou cukru A a B v danom období. Podľa článku 15 ods. 1 a 2 predstavovala táto celková strata exportovateľný zostatok vynásobený priemernou stratou za tonu. Prejednávaná vec sa týka iba výpočtu exportovateľného zostatku; spoločnosť Saint Louis Sucre nespochybňuje výpočet priemernej straty za tonu ani údaje o produkcii.
68.
V súlade s článkom 15 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1260/2001 zahŕňal exportovateľný zostatok pre každé obdobie v podstate množstvá vyrobené v rámci kvót A a B, po odpočítaní množstiev daných k dispozícii na spotrebu v rámci Únie. (
41
)
69.
Tieto sa určovali v súlade s článkom 6 ods. 4 nariadenia č. 314/2002 spočítaním a) množstiev skladovaných na začiatku hospodárskeho roka (počiatočný stav), b) vyrobených množstiev a c) množstiev dovezených počas tohto obdobia, a odpočítaním od tohto súčtu a) množstiev vyvezených počas tohto obdobia, b) množstiev skladovaných na konci tohto obdobia (konečný stav zásob) a c) množstiev použitých v chemickom priemysle s nárokom na produkčné odvody z takto získanej sumy.
70.
Je teda zrejmé, že keby sa mali konečné zásoby odstrániť z výpočtu, množstvá dané k dispozícii na spotrebu v rámci Únie by sa zvýšili (pretože inak by boli konečné zásoby od týchto množstiev odpočítané) a množstvo exportovateľného zostatku by sa znížilo (pretože exportovateľný zostatok sa určuje odpočítaním množstiev daných k dispozícii na spotrebu od vyrobených množstiev). Malo by to za následok zníženie celkovej straty (určenej vynásobením priemernej straty exportovateľným zostatkom), a tým aj výšky produkčných odvodov (určenej vydelením celkovej straty produkciou cukru A a B).
71.
Pokiaľ ide o vzťah s predchádzajúcim systémom, princíp úplného samofinancovania vývozných náhrad producentmi sa uplatňoval od reformy spoločnej organizácie trhu v sektore cukru v roku 1981. Článok 28 nariadenia č. 1785/81 znel takmer totožne so znením článku 15 nariadenia č. 1260/2001. (
42
) V tomto rozsahu predstavovala sporná situácia v prejednávanej veci len pokračovanie situácie, ktorá existovala za minulého režimu. Vzorec pre výpočet „množstiev daných k dispozícii na spotrebu“ na vnútornom trhu zostal taktiež rovnaký, hoci jeho definícia sa objasnila a bola výslovnejšia v dôsledku zmeny článku 6 ods. 4 nariadenia č. 314/2002 nariadením č. 1140/2003. (
43
)
72.
Pokiaľ ide o vzťah s následným systémom, potreba financovať vývozné náhrady pretrvávala prinajmenšom do konca hospodárskeho roka 2007/2008, ale predchádzajúca metóda pre výpočet produkčných odvodov, určená špeciálne na pokrytie vývozných náhrad, bola nahradená jednoduchým, paušálnym produkčným poplatkom navrhnutým tak, aby prispieval k financovaniu systému ako celku (vrátane prípadných poskytnutých vývozných náhrad). (
44
) Je však dôležité si uvedomiť, že článok 6 nariadenia č. 493/2006, z dôvodov uvedených v odôvodnení 8 tohto nariadenia, výslovne potvrdil, že článok 15 ods. 2 nariadenia č. 1260/2001 sa mal uplatňovať na stanovenie a vyberanie produkčných odvodov za celé obdobie 2001/2002 až 2005/2006, po určení konečných štatistických údajov.
73.
Čo sa týka vyjadrenia v tejto veci, v prvom rade podotýkam, že spoločnosť Saint Louis Sucre nespochybňuje, že konečné výpočty boli vykonávané v prísnom súlade s doslovným znením článku 15 ods. 2 nariadenia č. 1260/2001 a článku 6 ods. 4 nariadenia č. 314/2002 – v ktorom vzorec pre exportovateľný zostatok výslovne zohľadňuje množstvo zásob na konci daného obdobia – a rešpektovali rozsudky Súdneho dvora vo veciach Jülich I a Jülich II.
74.
Vyjadrenie spoločnosti Saint Louis Sucre je skôr v tom zmysle, že keď sa systém vývozných náhrad financovaný z produkčných odvodov, ktoré boli špeciálne určené na pokrytie nákladov na tieto náhrady, zmenil na systém, v ktorom toto spojenie medzi odvodmi a náhradami už nebolo dané, nebolo odôvodnené, aby sa množstvo zásob v čase zmeny považovalo za tvoriace súčasť „exportovateľného zostatku“, ktorý mohol viesť k financovaniu vyplácania náhrad v rámci starého systému. Všetky vývozné náhrady, ktoré sa mali zaplatiť v súvislosti s týmito množstvami, by sa mali financovať v rámci nového systému. Konečný výpočet odvodov v rámci starého systému by preto nemal tieto množstvá zohľadňovať. Na tento účel sa mal článok 15 ods. 2 nariadenia č. 1260/2001 a článok 6 ods. 4 nariadenia č. 314/2002 vykladať v tom zmysle, že na účely konečného výpočtu sa mal používať pojem „vyvezený“ namiesto „exportovateľný“ zostatok. Komisia mala prijať prechodné opatrenia, ktoré by to umožňovali, alebo mala svoje právomoci podľa článku 10 nariadenia č. 1260/2001 využiť skôr s cieľom znížiť kvóty A a B tak, aby sa na sklade držalo iba minimálne množstvo pri ukončení starého systému; ale aj napriek neexistencii takýchto opatrení systematický výklad právnych predpisov vzhľadom na svoj kontext a účel vyžaduje, aby sa konečný stav zásob vylúčil z výpočtu.
75.
Podstatou týchto tvrdení je, že článok 6 ods. 4 nariadenia č. 314/2002 by sa mal v rozpore s jeho jasným znením vykladať v tom zmysle, že na konci obdobia 2001/2002 až 2005/2006 sa mali množstvá „skladované na konci hospodárskeho roka“ vylúčiť zo súm, ktoré sa mali odpočítať podľa druhého odseku tohto ustanovenia, a to takým spôsobom, aby sa určila konečná a nepriepustná hranica medzi financovaním starého systému a financovaním nového systému.
76.
Aby bol výklad tohto ustanovenia v rozpore s jeho znením správny, musí sa preukázať, že doslovný výklad je v rozpore buď s nariadením č. 1260/2001, alebo s celkovou schémou spoločnej organizácie trhu v sektore cukru.
77.
Pokiaľ ide o súlad s nariadením č. 1260/2001, podotýkam, že článok 15 ods. 1 a 2 uvedeného nariadenia výslovne odkazuje na „exportovateľný“ zostatok a nie na „vyvezený“ zostatok. Množstvá cukru na sklade sú zjavne exportovateľné, ale ešte nie sú vyvezené. Je teda plne v súlade s článkom 15 nariadenia č. 1260/2001, aby sa tieto množstvá zohľadňovali pri výpočte exportovateľného zostatku; ak by to tak v skutočnosti nebolo, bolo by to v rozpore s týmto článkom. Navyše tým, že článok 15 ods. 3 nariadenia č. 1260/2001 aj naďalej odkazuje na „predvídateľnú“ celkovú stratu, a to aj po úprave na konci obdobia 2001/2002 až 2005/2006 stanovenej v článku 15 ods. 2, naznačuje, že k strate ešte nemuselo dôjsť v celom rozsahu. (
45
) Ako Súdny dvor uviedol vo svojom rozsudku Jülich I, „metóda výpočtu odhadu celkovej straty v každom prípade smeruje k tomu, aby boli perspektívnym a konvenčným spôsobom stanovené straty spôsobené financovaním odpredaja nadprodukcie Spoločenstva“. (
46
)
78.
Nemohlo by to však byť tak, že by nariadenie č. 1260/2001 a nariadenie č. 314/2002 boli v tomto zmysle v rozpore s tým, čo spoločnosť Saint Louis Sucre označuje ako „kontext, cieľ a účinok“ spoločnej organizácie trhov v sektore cukru?
79.
Nemyslím si.
80.
V prvom rade treba mať na pamäti, že normotvorca Únie má v oblasti poľnohospodárstva širokú mieru voľnej úvahy, ktorá zodpovedá politickým úlohám, ktoré mu ukladajú články 40 ZFEÚ až 43 ZFEÚ. Z toho vyplýva, že súdne preskúmanie sa musí obmedziť na overenie, či dotknuté opatrenie nie je postihnuté zjavnou chybou, alebo zneužitím právomoci, alebo či dotknutý orgán zjavne neprekročil medze svojej voľnej úvahy. (
47
)
81.
Ďalej by sa malo poznamenať, že spoločná organizácia trhu v sektore cukru existuje už mnoho rokov a zaznamenala opakovane reformy, niektoré menšie, niektoré radikálnejšie. Samotný trh však stále fungoval a funguje ďalej, z roka na rok, s kolísajúcou úrovňou produkcie, zásob, dovozu a vývozu. To isté platí aj pre jeho spoločnú organizáciu. Samozrejme, existoval východiskový bod 1. júla 1967 a jedného dňa môže dôjsť ku konečnému bodu, po ktorom už nebude existovať spoločná organizácia trhu s cukrom. Ak taký konečný bod nastane, bude nevyhnutné vykonať vyúčtovanie k rozhodujúcemu dňu, a otázka prenesenia platieb, množstiev alebo výpočtov do budúcnosti zanikne. Medzičasom by však bolo neprirodzené a kontraproduktívne pokúsiť sa nakresliť hrubú čiaru po predchádzajúcej situácii zakaždým, keď sa zavedie reforma, a vrátiť na účely budúcnosti všetky nastavenia na nulu. Samozrejme, v prípade niektorých parametrov bude nevyhnutné, aby sa takáto čiara nakreslila a začalo sa odznovu; a bude to platiť o to viac, čím bude reforma dôkladnejšia.
82.
Hoci bola reforma v roku 2006 ďalekosiahla, neukončila ani systém vývozných náhrad, ani možnosť producentov preniesť zásoby z jedného hospodárskeho roka do druhého, aby sa započítali na produkciu nasledujúceho roka. Najmä vzhľadom na výhody, ktoré vývozné náhrady poskytovali v roku 2006/2007, sa producenti mohli v roku 2005/2006 dovolávať článku 14 nariadenia č. 1260/2001 s cieľom preniesť zásoby do ďalšieho hospodárskeho roka. (
48
) Došlo teda k zjavnému prieniku spoločnej organizácie trhu za obdobie 2001/2002 až 2005/2006 a reformovaného systému počnúc rokom 2006/2007.
83.
Zdá sa mi preto, že medzi touto situáciou a pretrvávajúcim používaním pojmu exportovateľný zostatok, namiesto pojmu vyvezený zostatok, ako prvku výpočtu predpokladanej celkovej straty, ktorú majú financovať producenti, nie je nesúlad. V každom prípade neexistuje nijaký dôkaz o zjavnej chybe alebo zneužití právomoci, ani o tom, že by Rada alebo Komisia zjavne prekročila medze svojej voľnej úvahy.
84.
Neudržateľným sa javí tvrdenie spoločnosti Saint Louis Sucre, že množstvo zásob na sklade na konci hospodárskeho roka 2005/2006 neviedlo k výdavkom zo strany Únie, v dôsledku čoho sa Únia bezdôvodne obohatila. Vývozné náhrady sa v nasledujúcom roku poskytovali na množstvá prevyšujúce dopyt na vnútornom trhu, a k týmto množstvám sa museli pripočítať množstvá na sklade a prenesené množstvá.
85.
Čo sa týka financovania týchto náhrad, spoločnosť Saint Louis Sucre v prvom rade tvrdí, že neboli pokryté odvodmi v rámci „samofinancovania“, ktoré boli splatné v súvislosti s obdobím 2001/2002 až 2005/2006, a ktoré boli určené špeciálne na financovanie vývozných náhrad poskytnutých za rovnaké obdobie.
86.
Nesúhlasím s týmto tvrdením. Zahrnutie konečného stavu zásob do výpočtu exportovateľného zostatku má zohľadňovať skutočnosť, že tieto zásoby sú skutočne exportovateľné, a môžu mať za dôsledok vznik vývozných náhrad. S cieľom „zabezpeč[iť] spravodlivým, avšak účinným spôsobom, aby sami výrobcovia plne pokryli náklady na realizáciu nadprodukcie… v porovnaní so spotrebou“ (
49
) – nadprodukcie vytvorenej alebo nahromadenej v priebehu obdobia 2001/2002 až 2005/2006 – treba pri výpočte produkčných odvodov splatných za toto obdobie zohľadniť všetky zložky, ktoré sú súčasťou tejto nadprodukcie.
87.
Okrem toho spoločnosť Saint Louis Sucre na pojednávaní tvrdila, že vývozné náhrady poskytnuté v roku 2006/2007 sa v súlade s článkom 8 nariadenia č. 318/2006 financovali z príjmov z predaja dodatočných kvót v tom istom hospodárskom roku. Tento príjem bol viac než primeraný na daný účel, a nebolo potrebné, aby prenesené zásoby viedli k vzniku produkčných odvodov v roku 2005/2006.
88.
Naopak, zdá sa celkom zrejmé, že príjmy z predaja dodatočných kvót boli určené na financovanie všeobecných výdavkov týkajúcich sa spoločnej organizácie trhu, ako aj osobitných nákladov na zabezpečenie, aby dodatočné kvóty (nad rámec kvót, ktoré boli prenesené z predchádzajúcich kvót A a B) mohli ťažiť z intervenčných cien alebo vývozných náhrad. Na jednej strane predaj dodatočných kvót viedol k paušálnej sume, hoci predané kvóty mohli viesť k výdavkom v priebehu niekoľkých rokov; na strane druhej produkčné odvody sa vyberali až od hospodárskeho roka 2007/2008, takže sa vyžadoval dodatočný zdroj na financovanie všeobecných výdavkov v roku 2006/2007.
89.
Ďalším tvrdením (s určitým dôrazom), ktoré predložila spoločnosť Saint Louis Sucre, je, že Komisia mala, ako to táto spoločnosť nazýva, „odtajniť“ produkčné kvóty na základe článku 10 nariadenia č. 1260/2001 (
50
), aby sa zabezpečilo, že sa naskladnia iba minimálne (ak vôbec nejaké) zásoby cukru A a B na konci hospodárskeho roka 2005/2006, a nie veľmi rozsiahle zásoby vo výške 5669000 ton, čo spôsobilo, že sa produkčné odvody vypočítavali na mimoriadne vysokej úrovni.
90.
Ako však Komisia správne podotkla na pojednávaní, článok 10 nariadenia č. 1260/2001 nie je nástrojom riadenia trhu na interné účely Únie; jeho funkciou je upraviť kvóty, aby zodpovedali medzinárodným záväzkom v dohode WTO o poľnohospodárstve. Okrem toho tieto úpravy sa uskutočňovali v priebehu viacerých hospodárskych rokov medzi rokmi 2001/2002 a 2005/2006. Nakoniec nechápem, ako by sa mohli producenti dovolávať povinnosti Komisie upraviť kvóty spôsobom, aby zodpovedali medzinárodným záväzkom, s cieľom tvrdiť, že množstvá na sklade by sa mali na interné účely vylúčiť z výpočtu exportovateľného zostatku. Producenti mali možnosť preniesť tak veľa, alebo tak málo tonáže, ako si priali. Ak si mysleli, že uvedená tonáž mohla následne zakladať nárok na vývozné náhrady, mali byť pripravení na jej zahrnutie do exportovateľného zostatku; ak si to nemysleli, bolo z ich strany rozumnejšie dotknuté množstvá neskladovať.
91.
Aby som tieto otázky uzavrela, nenachádzam v právnych predpisoch ani ich cieľoch či kontexte nič, čo by vyžadovalo, aby sa článok 15 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1260/2001 v spojení s článkom 6 ods. 4 nariadenia č. 314/2002 vykladal v tom zmysle, že zásoby na konci hospodárskeho roka 2005/2006 sa mali vylúčiť z výpočtu exportovateľného zostatku na konci hospodárskych rokov 2001/2002 až 2005/2006. Nie je preto daný žiadny dôvod na spochybňovanie platnosti nariadenia č. 1360/2013.
O druhej a tretej otázke
92.
Keďže som dospela k názoru o platnosti výpočtov, na ktorých sa zakladali sumy produkčných odvodov v nariadení č. 1360/2013, považujem za zbytočné – a vlastne nemožné – zaoberať sa druhou a treťou prejudiciálnou otázkou, ktoré sa týkajú metódy pre určovanie súm, ktoré by sa mali nahradiť v prípade, že by boli tieto sumy vypočítané nesprávne. Týmito otázkami by bolo možné sa zaoberať iba vtedy, keby bolo známe, aké hľadisko výpočtu bolo nesprávne.
Návrh
93.
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na otázky, ktoré položil Tribunal de grande instance de Nanterre (Krajský súd Nanterre), v tom zmysle, že
—
nariadenie Rady (ES) č. 1260/2001 z 19. júna 2001 o spoločnom organizovaní trhu v sektore cukru nepriznáva výrobcovi cukru nárok na náhradu produkčných odvodov zaplatených na základe množstva cukru, na ktorý sa vzťahuje kvóta, na sklade k 30. júnu 2006, a že
—
preskúmanie nariadenia Rady (EÚ) č. 1360/2013 z 2. decembra 2013, ktorým sa stanovujú produkčné odvody v sektore cukru za hospodárske roky 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 a 2005/2006, koeficient potrebný na výpočet dodatočných odvodov za hospodárske roky 2001/2002 a 2004/2005 a výška súm, ktoré zaplatia výrobcovia cukru predajcom cukrovej repy vzhľadom na rozdiel medzi maximálnou výškou odvodov a výškou týchto odvodov, ktoré budú účtované za hospodárske roky 2002/2003, 2003/2004 a 2005/2006 neodhalilo žiadnu okolnosť, ktorá by spôsobovala jeho neplatnosť.
(
1
)	Jazyk prednesu: angličtina.
(
2
)	Zuckerfabrik Jülich (C‑5/06 a C‑23/06 až C‑36/06, EU:C:2008:260).
(
3
)	Zuckerfabrik Jülich a i. (C‑113/10, C‑147/10 a C‑234/10, EU:C:2012:591).
(
4
)	V právnych predpisoch sa tento pojem niekedy používa pre pestovateľov namiesto výrobcov. Budem používať pojem „producenti“ ako všeobecný pojem, s výnimkou prípadov, kde sa kvôli citácii vyžaduje pojem „výrobcovia“.
(
5
)	Nariadenie Rady č. 44/67/EHS z 21. februára 1967 o niektorých opatreniach týkajúcich sa spoločnej organizácie trhov v sektore cukru pre hospodársky rok 1967/1968 [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES 1967 P 40, s. 597).
(
6
)	Nariadenie Rady (EHS) č. 1785/81 z 30. júna 1981 o spoločnej organizácii trhov v sektore cukru [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 177, s. 4).
(
7
)	Nariadenie Rady (ES) č. 2038/1999 Rady z 13. septembra 1999 o spoločnej organizácii trhov v sektore cukru [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 252, s. 1), ktoré zrušilo a nahradilo nariadenie Rady (EHS) č. 1785/81 z 30. júna 1981 o spoločnej organizácii trhov v sektore cukru [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 177, s. 4) a ktoré samotné bolo zrušené a nahradené nariadením č. 1260/2001.
(
8
)	Nariadenie Rady (ES) č. 1260/2001 z 19. júna 2001 o spoločnom organizovaní trhu v sektore cukru (Ú. v. ES L 178, s. 1; Mim. vyd. 03/033, s. 17). Produkcia v sektore cukru zahŕňa cukor, izoglukózu a inulínový sirup. Keďže posledné dva uvedené výrobky majú len veľmi malý podiel na trhu a na účely tejto veci nie sú relevantné, nebudem ďalej odkazovať na iné výrobky, ako je cukor.
(
9
)	Pozri odôvodnenia 9 a 10 v úvodnej časti nariadenia č. 1260/2001.
(
10
)	Nariadenie Komisie (ES) č. 314/2002 z 20. februára 2002 ustanovujúce podrobné pravidlá pre uplatňovanie systému kvót v sektore cukru (Ú. v. ES L 50, s. 40; Mim. vyd. 03/035, s. 190), zmenené a doplnené nariadením Komisie (ES) č. 1140/2003 z 27. júna 2003, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 779/96, ktorým sa ustanovujú vykonávacie pravidlá na uplatňovanie oznámení, a nariadenie (ES) č. 314/2002, ktorým sa ustanovujú vykonávacie pravidlá na uplatňovanie systému kvót, v sektore cukru (Ú. v. EÚ L 160, s. 33; Mim. vyd. 03/039, s. 172).
(
11
)	Správa odvolacieho orgánu, European Communities – Export Subsidies on Sugar, WT/DS265/AB/R, WT/DS266/AB/R, WT/DS283/AB/R, prijatá 19. mája 2005, DSR 2005:XIII, 6365.
(
12
)	Nariadenie Rady (ES) č. 318/2006 z 20. februára 2006 o spoločnej organizácii trhov v sektore cukru (Ú. v. EÚ L 58, s. 1), zrušené a nahradené s účinnosťou od 1. októbra 2008 nariadením Rady (ES) č. 1234/2007 z 22. októbra 2007 o vytvorení spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov a o osobitných ustanoveniach pre určité poľnohospodárske výrobky (nariadenie o jednotnej spoločnej organizácii trhov) (Ú. v. EÚ L 299, s. 1).
(
13
)	Nariadenie Komisie (ES) č. 952/2006 z 29. júna 2006 o spôsoboch uplatňovania nariadenia Rady (ES) č. 318/2006 v súvislosti s riadením vnútorného trhu s cukrom a s režimom kvót (Ú. v. EÚ L 178, s. 39).
(
14
)	Nariadenie Rady (ES) č. 320/2006 z 20. februára 2006, ktorým sa stanovuje dočasný režim pre reštrukturalizáciu cukrovarníckeho priemyslu v Spoločenstve a ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1290/2005 o financovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky (Ú. v. EÚ L 58, s 42).
(
15
)	Nariadenie Komisie (ES) č. 493/2006 z 27. marca 2006, ktorým sa ustanovujú prechodné opatrenia v rámci reformy spoločnej organizácie trhu v sektore cukru, a ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 1265/2001 a (ES) č. 314/2002 (Ú. v. EÚ L 89, s. 11).
(
16
)	Znenie tohto článku bolo takmer totožné so znením jeho predchodcov, článku 27 nariadenia č. 1785/81 a článku 32 nariadenia č. 2038/99.
(
17
)	Keďže nikdy neboli vybraté žiadne vývozné odvody, „rozdiel medzi celkovou hodnotou náhrad a celkovou hodnotou odvodov“ sa jednoducho rovnal celkovej hodnote náhrad.
(
18
)	Znenie článku 15 nariadenia č. 1260/2001 bolo takmer totožné so znením jeho predchodcov, článku 28 nariadenia č. 1785/81 a článku 33 nariadenia č. 2038/99 [pozri tiež rozsudok Eridania zuccherifici nazionali a i. (250/84, EU:C:1986:22, body 9 a 10)].
(
19
)	Článok 7 ods. 3 sa týkal cukru používaného v chemickom priemysle. Pôvodné znenie článku 6 ods. 4 bolo z hľadiska obsahu veľmi podobné prvému pododseku článku 5 ods. 5 nariadenia Komisie (EHS) č. 1443/82 z 8. júna 1982, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá pre uplatňovanie systému kvót v sektore cukru [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 158, s. 17.), ktoré zakotvovalo vykonávacie pravidlá vo vzťahu k nariadeniu č. 1785/81 a ktoré bolo zrušené a nahradené nariadením č. 314/2002.
(
20
)	Táto poznámka pod čiarou sa netýka slovenského znenia návrhov.
(
21
)	Pozri ďalej úvodnú časť osobitnej správy Dvora audítorov Európskej únie č. 6 s názvom „Dosiahla reforma trhu s cukrom svoje hlavné ciele?“ (http://www.eca.europa.eu/Lists/ECADocuments/SR10_06/SR10_06_EN.PDF).
(
22
)	Pozri jednak nariadenie Komisie (ES) č. 958/2006 z 28. júna 2006 o stálom výberovom konaní v rámci hospodárskeho roka 2006/2007 pre stanovenie vývozných náhrad pre biely cukor (Ú. v. EÚ L 175, s. 49) a nariadenie Komisie (ES) č. 900/2007 z 27. júla 2007 o stálej verejnej súťaži do konca hospodárskeho roka 2007/2008 pre stanovenie vývozných náhrad za biely cukor (Ú. v. EÚ L 196, s. 26).
(
23
)	Pozri najmä nariadenie Komisie (ES) č. 947/2008 z 25. septembra 2008, ktorým sa pozastavujú vývozné náhrady pre biely a surový cukor vyvážaný bez ďalšieho spracovania (Ú. v. EÚ L 258, s. 60).
(
24
)	Stanovenou na 126,40 eura za tonu kvóty na hospodársky rok 2006/2007, 173,80 eura za tonu kvóty na hospodársky rok 2007/2008 a 113,3 eura za tonu kvóty na hospodársky rok 2008/2009 (článok 11 nariadenia č. 320/2006; pozri tiež článok 1).
(
25
)	Nariadenie Komisie (ES) č. 164/2007 z 19. februára 2007, ktorým sa ustanovuje výška produkčných odvodov v sektore cukru na hospodársky rok 2005/2006 (Ú. v. EÚ L 51, s. 17).
(
26
)	Nariadenie Komisie (ES) č. 1762/2003 zo 7. októbra 2003, ktorým sa stanovuje výška produkčných odvodov v sektore cukru na hospodársky rok 2002/2003 [neoficiálny preklad] (Ú. v. EÚ L 254, s. 4) a nariadenie Komisie (ES) č. 1775/2004 zo 14. októbra 2004, ktorým sa stanovuje výška produkčných odvodov v sektore cukru na hospodársky rok 2003 – 2004 (Ú. v. EÚ L 316, s. 64).
(
27
)	Podobne vo svojom uznesení SAFBA (C‑175/07 až C‑184/07, EU:C:2008:543) Súdny dvor vyhlásil nariadenie Komisie (ES) č. 1686/2005 zo 14. októbra 2005, ktorým sa stanovuje výška produkčných odvodov, ako aj koeficientu dodatkového odvodu v sektore cukru na hospodársky rok 2004/2005 (Ú. v. EÚ L 271, s. 12), za neplatné.
(
28
)	Nariadenie Komisie (ES) č. 1193/2009 z 3. novembra 2009, ktorým sa opravujú nariadenia (ES) č. 1762/2003, (ES) č. 1775/2004, (ES) č. 1686/2005 a (ES) č. 164/2007 a ktorým sa stanovuje výška produkčných odvodov v sektore cukru na hospodárske roky 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 a 2005/2006 (Ú. v. EÚ L 321, s. 1).
(
29
)	Ú. v. EÚ C 336, s. 1.
(
30
)	Nariadenie Rady (EÚ) č. 1360/2013 z 2. decembra 2013, ktorým sa stanovujú produkčné odvody v sektore cukru za hospodárske roky 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 a 2005/2006, koeficient potrebný na výpočet dodatočných odvodov za hospodárske roky 2001/2002 a 2004/2005 a výška súm, ktoré zaplatia výrobcovia cukru predajcom cukrovej repy vzhľadom na rozdiel medzi maximálnou výškou odvodov a výškou týchto odvodov, ktoré budú účtované za hospodárske roky 2002/2003, 2003/2004 a 2005/2006 (Ú. v. EÚ L 343, s. 2). Nariadenie č. 1360/2013 bolo prijaté na základe článku 43 ods. 3 ZFEÚ Radou, a nie Komisiou, keďže nariadenie č. 1260/2001 bolo zrušené a už neoprávňovalo Komisiu prijať takéto nariadenie (pozri bod 3 dôvodovej správy k návrhu Komisie nariadenia č. 1360/2013; pozri tiež moje návrhy vo veci Zuckerfabrik Jülich [C‑113/10, C‑147/10 a C‑234/10, EU:C:2011:701 (Jülich II), body 60 až 72].
(
31
)	Z toho, čo na pojednávaní predniesla spoločnosť Saint Louis Sucre, sa zdá, že v porovnaní s údajmi predloženými Komisiou táto značná suma predstavuje to, čo podľa odhadu spoločnosti Saint Louis Sucre tvorí jej podiel (na základe trhového podielu mierne presahujúceho 6 %) zo všetkých súm základných odvodov a odvodov B vybraných z cukru vo všetkých členských štátoch počas všetkých hospodárskych rokov 2001/2002 až 2005/2006. Ak je to tak, zdá sa, že tento nárok významne prekračuje nárok, ktorý by mohol vyplývať z úpravy, ktorá by sa obmedzila len na vylúčenie množstva zásob k 30. júna 2006 na účely výpočtov.
(
32
)	Bod 39 rozsudku.
(
33
)	Ktorou rozumiem „druhú prejudiciálnu otázku písm. a)“, a nie „prvú prejudiciálnu otázku“.
(
34
)	Pozri napríklad rozsudok Melki a Abdeli (C‑188/10 a C‑189/10, EU:C:2010:363, bod 27 a citovanú judikatúru).
(
35
)	Pozri napríklad rozsudok Mulders (C‑548/11, EU:C:2013:249, bod 28 a citovanú judikatúru).
(
36
)	Pozri napríklad rozsudok Azienda Agricola Ettore Ribaldi a i. (C‑480/00, C‑482/00, C‑484/00, C‑489/00 až C‑491/00 a C‑497/00 až C‑499/00, EU:C:2004:179, bod 74).
(
37
)	Bolo prijaté 3. novembra 2009, ale v Úradnom vestníku Európskej únie bolo uverejnené 8. decembra 2009, a článok 6 stanovoval, že malo nadobudnúť účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení, zatiaľ čo článok 4, ktorý nahradil článok 1 nariadenia č. 164/2007, sa mal uplatňovať od 23. februára 2007.
(
38
)	Pozri bod 28 a poznámku pod čiarou 29 vyššie.
(
39
)	Predpokladám, že prinajmenšom v anglickej a francúzskej verzii svojej komunikácie, ktoré používajú slovo „obsolescence“ (proces zastarávania), mala Komisia v úmysle použiť skôr význam „desuetude“ (stav zastarania).
(
40
)	Pozri tiež rozsudok Jülich I, predovšetkým body 41 a 43.
(
41
)	Článok 15 ods. 1 písm. a) až c) a článok 15 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1260/2001.
(
42
)	Pozri poznámku pod čiarou 16 vyššie; pozri tiež rozsudok Jülich I, body 30 a 31.
(
43
)	Pozri body 15 až 17 vyššie; objasnenie bolo len formálne a spoločnosť Saint Louis Sucre netvrdí, že by viedlo k zmene relevantnej pre jej nárok.
(
44
)	Pozri body 21 až 24 vyššie.
(
45
)	Je pravda, že v bodoch 94 až 98 mojich návrhov v spojených veciach Zuckerfabrik Jülich [C‑113/10, C‑147/10 a C‑234/10, EU:C:2011:701 (Jülich II)] som vyjadrila názor, že úmyslom normotvorcu nebolo „obmedziť výpočet len na predpokladateľné vývozné náhrady, bez ohľadu na to, či boli zaplatené, alebo neboli, aj po tom, čo už boli konečné údaje dostupné“. Išlo však o odlišný prípad. V tejto veci je podstatné, že konečné údaje po tom, čo sa stali dostupnými, ukazovali množstvá na sklade v čase ukončenia obdobia, o ktorých bolo možné predpokladať, že budú spôsobilé na vývoz, a ktoré preto tvorili časť exportovateľného zostatku; nemajú sa týkať množstiev skutočne vyvezených.
(
46
)	Bod 43 uvedeného rozsudku; kurzívou zvýraznila generálna advokátka.
(
47
)	Pozri napríklad rozsudok Agrargenossenschaft Neuzelle (C‑545/11, EU:C:2013:169, bod 43 a citovanú judikatúru).
(
48
)	Článok 14 ods. 1 v spojení s článkom 10 ods. 1 nariadenia č. 1260/2001.
(
49
)	Odôvodnenie 9 nariadenia č. 493/2006; pozri bod 8 vyššie.
(
50
)	Pozri bod 10 vyššie.