62011CJ0072_SK
Účastníci konania
Odôvodnenie
Výrok
Účastníci konania
Vo veci C‑72/11,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemecko) z 11. februára 2011 a doručený Súdnemu dvoru 18. februára 2011, ktorý súvisí s trestným konaním proti:
Mohsenovi Afrasiabimu,
Behzadovi Sahabimu,
Heinzovi Ulrichovi Kesselovi,
SÚDNY DVOR (tretia komora),
v zložení: predseda tretej komory K. Lenaerts (spravodajca), sudcovia J. Malenovský, E. Juhász, G. Arestis a T. von Danwitz,
generálny advokát: Y. Bot,
tajomník: K. Malaček, referent,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 5. októbra 2011,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
– Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof, v zastúpení: R. Griesbaum, S. Morweiser a S. Heine, splnomocnení zástupcovia,
– M. Afrasiabi, v zastúpení: K. Aminyan, Rechtsanwalt,
– H. U. Kessel, v zastúpení: T. Elsner, Rechtsanwalt,
– francúzska vláda, v zastúpení: E. Ranaivoson, splnomocnený zástupca,
– talianska vláda, v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci P. Gentili, avvocato dello Stato,
– Európska komisia, v zastúpení: F. Erlbacher, M. Konstantinidis a T. Scharf, splnomocnení zástupcovia,
po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 16. novembra 2011,
vyhlásil tento
Rozsudok
Odôvodnenie
1. Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 7 ods. 3 a 4 nariadenia Rady (ES) č. 423/2007 z 19. apríla 2007 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 103, s. 1).
2. Tento návrh bol podaný v rámci trestného konania vedeného voči M. Afrasiabimu, B. Sahabimu a H. U. Kesselovi (ďalej spoločne len „obvinení“), ktorí sú podozriví z porušenia uvedených ustanovení nariadenia č. 423/2007 formou účasti na dodávke a montáži keramickej vitrifikačnej pece pochádzajúcej z Nemecka v Iráne.
Právny rámec
Medzinárodné právo
3. Bezpečnostná rada Organizácie Spojených národov s cieľom vyvinúť na Iránsku islamskú republiku nátlak na ukončenie jadrových aktivít predstavujúcich nebezpečenstvo rozširovania a vývoja nosičov jadrových zbraní prijala 23. decembra 2006 na základe článku 41 kapitoly VII Charty Organizácie Spojených národov rezolúciu 1737 (2006), ktorou zavádza viaceré reštriktívne opatrenia voči tomuto štátu.
4. Podľa bodov 2 a 12 tejto rezolúcie Bezpečnostná rada Organizácie Spojených národov:
„2. V tejto súvislosti rozhodla, že Irán musí bezodkladne zastaviť svoje jadrové činnosti predstavujúce nebezpečenstvo šírenia…
…
12. Rozhodla, že všetky štáty musia zmraziť finančné prostriedky, ďalšie finančné aktíva a hospodárske zdroje, ktoré sa v čase prijatia tejto rezolúcie alebo neskôr nachádzajú na ich území, ktoré sú vlastnené alebo kontrolované osobami alebo subjektmi uvedenými v prílohe, ako aj akýmikoľvek inými osobami alebo subjektmi, ktoré sa podľa Rady alebo Výboru [pre sankcie] priamo podieľajú na činnostiach Iránu v jadrovej oblasti nebezpečných z hľadiska šírenia alebo vývoja nosičov jadrových zbraní, sú s nimi priamo spojené alebo ich podporujú, alebo osôb alebo subjektov, ktoré konajú v ich mene alebo podľa ich pokynov, alebo subjektov, ktoré vlastnia alebo spravujú, aj nezákonnými prostriedkami…, a taktiež rozhodla, že všetky štáty musia zabrániť tomu, aby ich štátni príslušníci alebo akékoľvek iné osoby alebo subjekty usadené na ich území tieto prostriedky, ďalšie finančné aktíva alebo hospodárske zdroje neposkytovali týmto osobám ani neumožnili ich využitie v prospech týchto osôb“.
Právo Únie
Spoločná Pozícia Rady 2007/140/SZBP
5. S cieľom vykonať rezolúciu 1737 (2006) Rada Európskej únie prijala spoločnú pozíciu 2007/140/SZBP z 27. februára 2007 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 61, s. 49).
6. V zmysle odôvodnení č. 1 a 9 tejto spoločnej pozície:
„(1) Bezpečnostná rada Organizácie Spojených národov prijala 23. decembra 2006 rezolúciu č. 1737 (2006), v ktorej naliehavo vyzýva Irán, aby ihneď pozastavil určité činnosti v jadrovej oblasti citlivé z hľadiska šírenia a ktorou sa zavádzajú určité reštriktívne opatrenia voči Iránu.
…
(9) Rezolúcia BR OSN č. 1737 (2006) ďalej ukladá zmrazenie finančných prostriedkov, iných finančných aktív a hospodárskych zdrojov, ktoré patria, sú vo vlastníctve, držbe alebo pod priamou či nepriamou kontrolou osôb alebo subjektov, ktoré sa podľa Bezpečnostnej rady alebo výboru [pre sankcie] podieľajú na činnostiach Iránu v jadrovej oblasti citlivých z hľadiska šírenia alebo na vývoji nosičov jadrových zbraní, sú s nimi priamo spojené alebo ich podporujú, alebo osôb alebo subjektov, ktoré konajú v ich mene alebo podľa ich pokynov, alebo subjektov, ktoré vlastnia alebo spravujú, aj nezákonnými prostriedkami; rezolúcia taktiež ukladá povinnosť, aby sa týmto osobám alebo subjektom alebo v ich prospech nedali k dispozícii žiadne finančné prostriedky, finančné aktíva ani hospodárske zdroje.“
7. Článok 5 ods. 2 tejto spoločnej pozície stanovuje:
„Osobám alebo subjektom uvedeným v odseku 1 ani v ich prospech sa nedajú priamo alebo nepriamo k dispozícii žiadne finančné prostriedky ani hospodárske zdroje.“
Nariadenie č. 423/2007
8. Na základe spoločnej pozície 2007/140/SZBP Rada prijala nariadenie č. 423/2007, ktoré nadobudlo účinnosť 20. apríla 2007.
9. Podľa odôvodnenia č. 3 tohto nariadenia:
„Tieto [reštriktívne] opatrenia [zavedené spoločnou pozíciou 2007/140/SZBP] spadajú do rozsahu pôsobnosti Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva, a preto sú na ich vykonanie v prípade Spoločenstva potrebné právne predpisy Spoločenstva, najmä ak sa má zaručiť ich jednotné uplatňovanie hospodárskymi subjektmi vo všetkých členských štátoch.“
10. Článok 1 písm. i) tohto nariadenia predovšetkým stanovuje:
„Výlučne na účely tohto nariadenia sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
…
i) ‚hospodárske zdroje‘ sú aktíva každého druhu, hmotné aj nehmotné, hnuteľné aj nehnuteľné, ktoré nie sú finančnými prostriedkami, ale ktoré možno použiť na získanie finančných prostriedkov, tovaru alebo služieb“.
11. Článok 7 nariadenia č. 423/2007 v odsekoch 3 a 4 stanovuje:
„3. Žiadne finančné prostriedky ani hospodárske zdroje sa priamo ani nepriamo nesprístupnia fyzickým alebo právnickým osobám, subjektom alebo orgánom uvedeným v prílohách IV a V ani v ich prospech.
4. Zakazuje sa vedomá a úmyselná účasť na činnostiach, ktorých predmetom alebo dôsledkom je priame alebo nepriame obchádzanie opatrení uvedených v odsekoch 1, 2 a 3.“
12. V zmysle článku 12 ods. 2 tohto nariadenia „zákazmi uvedenými v článku 5 ods. 1 písm. c) a článku 7 ods. 3 nevzniká dotknutým fyzickým alebo právnickým osobám alebo subjektom zodpovednosť žiadneho druhu, ak nevedeli a nemali žiadny rozumný dôvod predpokladať, že svojím konaním tieto zákazy porušujú“.
13. V prílohe II nariadenia č. 423/2007 s názvom „Tovar a technológie uvedené v článku 3“ sa v položke II.A2.005 uvádzajú „pece s riadenou atmosférou: Pece schopné prevádzky pri teplotách nad 400 °C“.
14. Medzi právnickými osobami, subjektmi a orgánmi uvedenými v prílohe IV časti A tohto nariadenia sa v bode 10 prílohy sa nachádza „Shahid Hemmat Industrial Group (SHIG)“ s odkazom na: „Ďalšie informácie: a) subjekt podriadený AIO [Aerospace Industries Organisation (Organizácia pre letecký a kozmický priemysel)]; b) podieľa sa na iránskom programe balistických rakiet“.
15. Článok 16 ods. 1 tohto nariadenia stanovuje:
„Členské štáty stanovia pravidlá pre sankcie uplatniteľné v prípade porušenia tohto nariadenia a prijmú všetky opatrenia potrebné na zabezpečenie ich vykonania. Ustanovené sankcie musia byť účinné, primerané a odradzujúce.“
16. Rada 23. apríla 2007 prijala spoločnú pozíciu 2007/246/SZBP, ktorou sa mení a dopĺňa spoločná pozícia 2007/140/SZBP (Ú. v. EÚ L 106, s. 67). Dňa 5. júna 2007 prijala nariadenie (ES) č. 618/2007, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie č. 423/2007 (Ú. v. EÚ L 143, s. 1). Nariadenie č. 618/2007, ktoré nadobudlo účinnosť 6. júna 2007, nezmenilo a nedoplnilo ustanovenia nariadenia č. 423/2007, ktoré sú relevantné vo veci samej.
17. Rada prijala 26. júla 2010 rozhodnutie 2010/413/CFSP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu a o zrušení spoločnej pozície 2007/140/SZBP (Ú. v. EÚ L 195, s. 39). Rada 25. októbra 2010 prijala nariadenie (EÚ) č. 961/2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 423/2007 (Ú. v. EÚ L 281, s. 1). Nariadenie č. 961/2010, ktoré nadobudlo účinnosť 27. októbra 2010, vo svojom článku 16 ods. 3 a 4 uvádza zákazy, ktoré zodpovedajú zákazom uvedeným v článku 7 ods. 3 a 4 nariadenia č. 423/2007.
Vnútroštátne právo
18. Porušenia aktov Únie, akým je nariadenie č. 423/2007, sú postihnuteľné trestnoprávnymi sankciami podľa § 34 nemeckého zákona o zahraničnom obchode (Außenwirtschaftsgesetz).
Skutkové okolnosti vo veci samej a prejudiciálne otázky
19. Trestné konanie vedené voči obvineným spočíva na obžalobách Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof (ďalej len „Generalbundesanwalt“) z 19. marca a 27. júla 2010, ktoré obsahujú tieto skutkové tvrdenia.
20. Najneskôr od konca 90. rokov sa Iránska islamská republika snaží o vyvinutie rakiet dlhšieho doletu, ktoré by sa mohli použiť ako nosné systémy pre zbrane hromadného ničenia. Na výrobu rakiet potrebuje vákuové vitrifikačné pece, ktoré umožnia nanesenie žiaruvzdorného povrchu na riadiace časti a hlavicu rakiet. Príslušným subjektom pre rozvoj iránskeho raketového programu bola AIO a jej pobočky, ku ktorým patrí aj SHIG ako centrálna zásobovacia jednotka.
21. Najneskôr na jar 2004 v Iráne vedúci utajeného výskumného centra na výrobu rakiet poveril M. Afrasiabiho, aby pre SHIG zaobstaral keramickú vitrifikačnú pec. M. Afrasiabi bol riaditeľom akciovej spoločnosti Emen Survey Engineering Co. Teheran (ďalej len „Emen Survey“), ktorá zabezpečovala nákupy v mene tejto spoločnosti, ako aj v prospech SHIG a iránskeho raketového priemyslu. V bližšie neurčený deň sa v Nemecku skontaktoval s dlhoročným známym B. Sahabim, aby zaobstaral vákuovú vitrifikačnú pec, pretože B. Sahabi ako inžinier mal potrebné technické znalosti týkajúce sa „keramických procesov“.
22. B. Sahabi zoznámil M. Afrasiabiho s H. U. Kesselom, riaditeľom nemeckého výrobného podniku FCT‑Systeme GmbH (ďalej len „FCT“), s ktorým udržiaval dlhoročné obchodné styky. Obvinení sa najneskôr na jar 2004 dohodli, že FCT dodá Emen Survey vákuovú vitrifikačnú pec spolu s príslušenstvom. B. Sahabi bol poverený koordináciou realizácie projektu v Nemecku a bol sprostredkovateľom medzi H. U. Kesselom a M. Afrasiabim. Okrem toho ho obaja poverili vypracovaním návrhu dodávateľskej zmluvy a určením spôsobov platby.
23. H. U. Kessel požiadal 20. júla 2006 Nemecký spolkový úrad pre hospodárstvo a kontrolu vývozov (Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle, ďalej len „BAFA“) o vývozné povolenie na dodávku vitrifikačnej pece pre Emen Survey. H. U. Kessel najneskôr v tento deň vedel o tom, že Emen Survey má v úmysle pomocou uvedenej pece vitrifikovať súčasti rakiet určené koncovému užívateľovi iránskeho raketového programu. H. U. Kessel tieto informácie BAFA zamlčal, a preto uvedený úrad z dôvodu nedostatku informácií vydal 16. januára 2007 FCT rozhodnutie, podľa ktorého vývoz pece nepodlieha povoleniu (tzv. „negatívne“ potvrdenie).
24. Vzhľadom na účinnosť nariadenia č. 423/2007, predovšetkým zahrnutie AIO a SHIG medzi subjekty uvedené v prílohách IV a V tohto nariadenia, ako aj uvedenie vitrifikačnej pece v prílohe II tohto nariadenia, stratilo „negatívne“ potvrdenie BAFA platnosť, o čom bol upovedomený H. U. Kessel. H. U. Kessel a M. Afrasiabi vedeli o tom, že za spoločnosťou Emen Survey ako koncovým užívateľom vyrábaných produktov v skutočnosti stál zbrojársky podnik, ktorému bolo po tom, ako nariadenie č. 423/2007 nadobudlo účinnosť, zakázané dodávať materiál vhodný na výrobu rakiet.
25. Dňa 20. júla 2007 FCT dodal pec Emen Survey. V marci 2008 H. U. Kessel v zmysle dohody s M. Afrasiabim vyslal do Teheránu dvoch technikov, ktorí mali nainštalovať pec, avšak bez softvéru potrebného na uvedenie do prevádzky.
26. BAFA 13. marca 2008 oznámila FCT, že Emen Survey je podozrivá z toho, že obstaráva nákupy pre iránsky raketový program. V dôsledku toho H. U. Kessel odmietol Emen Survey sprevádzkovať pec. Z tohto dôvodu definitívne zlyhalo spustenie výroby pre SHIG, plánovanej M. Afrasiabim.
27. Vnútroštátny súd, ktorému bola vec v trestnom konaní predložená, pochybuje o výklade článku 7 ods. 3 a 4 nariadenia č. 423/2007.
28. Po prvé sa vnútroštátny súd pýta, či ide o sprístupnenie hospodárskeho zdroja v zmysle článku 7 ods. 3 nariadenia č. 423/2007 subjektu, ktorý je uvedený v nariadení, ak tento zdroj zostane v držbe tretej osoby, ktorá má v úmysle využívať ho na výrobu tovarov, ktoré budú poskytnuté tomuto subjektu až po ich dokončení.
29. Po druhé sa vnútroštátny súd pýta, či sa zákaz obchádzania zakotvený v článku 7 ods. 4 nariadenia č. 423/2007 vzťahuje len na konania, pri ktorých nejde o porušenie pravidla zákazu sprístupnenia, ale ktoré majú formálne vyvolať dojem zákonnosti činnosti, ktorá nie je v súlade s týmto pravidlom, alebo sa naopak vzťahuje na akékoľvek konanie, ktorého cieľom alebo predmetom je umožniť zakázané „sprístupnenie“.
30. Podľa prvého výkladu skutočnosti tvoriace porušenie článku 7 ods. 3 nariadenia č. 423/2007 a skutočnosti tvoriace porušenie článku 7 ods. 4 tohto nariadenia sa navzájom vylučujú. Podľa názoru vnútroštátneho súdu by druhý výklad jednak mohol vyvolať pochybnosti z hľadiska zásad určitosti, predvídateľnosti a právnej istoty v práve Únie a jednak by mohol byť v rozpore so znením tohto ustanovenia.
31. Po tretie vnútroštátny súd vyjadruje pochybnosti týkajúce sa subjektívneho prvku obsiahnutého v pojmoch „vedomá“ a „úmyselná“ použitých v článku 7 ods. 4 nariadenia č. 423/2007. Jednak zdôrazňuje, že v nemeckom trestnom práve prvok úmyslu nevyhnutne implikuje aj prvok vedomia, takže pojem „vedomá“ nemá vo vzťahu k pojmu „úmyselná“ samostatný význam. Preto aj vedomá, aj úmyselná forma obchádzania musí byť potrestaná.
32. Vnútroštátny súd sa jednak pýta, či pojem „úmyselná“ znamená „zámerná“, keďže zákaz obchádzania sa vzťahuje len na konania, pri ktorých páchateľ s istotou vedel, že ich predmetom alebo cieľom je obchádzanie zákazov uvedených v článku 7 ods. 3 nariadenia č. 423/2007, alebo či sa tento pojem všeobecne vzťahuje na akékoľvek konanie, pri ktorom páchateľ počíta s možnosťou, že týmto spôsobom sa dosiahne alebo docieli obídenie zákazu sprístupnenia, a akceptuje ju. Z tohto hľadiska tak verzia článku 7 ods. 4 nariadenia č. 423/2007 v anglickom jazyku, ako aj verzia článku 16 ods. 4 nariadenia č. 961/2010 v nemeckom jazyku potvrdzujú prvý výklad tohto pojmu v rozsahu, v akom používajú pojmy „intentionally“ a „absichtlich“, ktoré možno preložiť ako „zámerne“.
33. Za týchto okolností Oberlandsgericht Düsseldorf rozhodol konanie prerušiť a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1. Je na to, aby išlo o sprístupnenie v zmysle článku 7 ods. 3 nariadenia… č. 423/2007 potrebné, aby osoba/subjekt uvedená v zozname mohla hospodárske zdroje bezprostredne použiť na získanie finančných prostriedkov alebo služieb? Alebo sa má článok 7 ods. 3 nariadenia… č. 423/2007 vykladať v tom zmysle, že zákaz nepriameho sprístupnenia sa vzťahuje na dodávku a montáž funkčného hospodárskeho zdroja, ktorý však ešte nie je pripravený na používanie (v tomto prípade vákuovej pece), u tretej osoby v Iráne, pomocou ktorého má tretia osoba zámer neskôr vyrábať výrobky pre právnickú osobu, subjekt alebo orgán uvedené v prílohách IV a V nariadenia?
2. Má sa článok 7 ods. 4 nariadenia… č. 423/2007 vykladať v tom zmysle, že o obchádzanie môže ísť len v tom prípade, ak páchateľ svoje konanie formálne – ale len zdanlivo – prispôsobí zákazom, ktoré vyplývajú z článku 7 ods. 1 až 3 nariadenia… č. 423/2007, takže sa na jeho konanie ani v prípade extenzívneho výkladu nevzťahujú ustanovenia upravujúce zákaz? Vylučujú sa tým navzájom skutkové podstaty zákazu obchádzania a zákazu sprístupnenia? V prípade kladnej odpovede: môže konanie, na ktoré by sa (ešte) nevzťahoval zákaz (nepriameho) sprístupnenia, napriek tomu predstavovať obchádzanie v zmysle článku 7 ods. 4 nariadenia… č. 423/2007?
Alebo je článok 7 ods. 4 nariadenia… č. 423/2007 všeobecným ustanovením, pod ktoré možno zahrnúť každé konanie, ktoré má v konečnom dôsledku viesť k sprístupneniu hospodárskeho zdroja osobe alebo subjektu uvedeným v zozname?
3. Vyžaduje si subjektívny prvok skutkovej podstaty ‚vedom[e] a úmyseln[e]‘ v článku 7 ods. 4 nariadenia… č. 423/2007 okrem toho, aby sa skutočne vedelo o obchádzaní zákazu sprístupnenia, ktoré je predmetom alebo cieľom daného konania, aj ďalšie vôľové prvky prinajmenšom v tom zmysle, že páchateľ bol s obchádzaním zákazu uzrozumený? Alebo musí páchateľovi výslovne záležať na obídení zákazu, čiže musí konať s týmto zámerom?
Alebo sa nevyžaduje vedomé obchádzanie, ale skôr stačí, že páchateľ považuje obchádzanie zákazu len za možné a je s tým uzrozumený?“
O prejudiciálnych otázkach
Úvodné poznámky
34. Najskôr treba upresniť, že článok 7 nariadenia č. 423/2007 obsahuje vo svojich odsekoch 3 a 4, na ktoré odkazuje návrh na začatie prejudiciálneho konania, dva odlišné zákazy. Odsek 3 zakazuje priamo alebo nepriamo sprístupniť finančné prostriedky alebo hospodárske zdroje osobám, subjektom alebo orgánom uvedeným v prílohách IV a V tohto nariadenia, ako aj zákaz sprístupnenia týchto finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov v ich prospech. Odsek 4 zakazuje vedomú a úmyselnú účasť na činnostiach, ktorých predmetom alebo dôsledkom je priame alebo nepriame obchádzanie najmä zákazu uvedeného v odseku 3.
35. Každé z týchto opatrení má vlastnú pôsobnosť v tom zmysle, že porušenie jedného z nich môže v súlade s článkom 16 ods. 1 nariadenia č. 423/2007 samo osebe poslúžiť ako samostatný základ pre uloženie sankcií, vrátane trestnoprávnych, uplatňovaných vo vnútroštátnom práve.
36. Článok 12 ods. 2 nariadenia č. 423/2007, z ktorého možno vyvodiť subjektívny prvok vzniku zodpovednosti, prípadne aj trestnej, v prípade porušenia zákazu uvedeného v článku 7 ods. 3 tohto nariadenia, potvrdzuje, že zákonodarca Únie porušenie tohto opatrenia chápe ako protiprávne konanie, ktoré je nezávislé od protiprávneho konania vedúceho k porušeniu zákazu upraveného v článku 7 ods. 4 tohto nariadenia.
O prvej otázke
37. Prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či pojem „sprístupnenie“ v zmysle článku 7 ods. 3 nariadenia č. 423/2007 vyžaduje, aby osoba, subjekt alebo orgán uvedený v prílohách IV a V tohto nariadenia mohol hospodárske zdroje, vo veci samej vákuovú vitrifikačnú pec, bezprostredne použiť na získanie finančných prostriedkov alebo služieb alebo či sa tento pojem naopak vzťahuje na dodávku a montáž takéhoto funkčného zdroja, ktorý však ešte nie je pripravený na používanie, v prospech tretej osoby v Iráne, ktorá má zámer pomocou neho neskôr vyrábať výrobky pre takúto osobu alebo takýto subjekt, alebo orgán.
38. Najskôr treba uviesť, že vitrifikačná pec, o ktorú ide vo veci samej, je „aktívom“ v zmysle definície pojmu „hospodárske zdroje“ formulovanej v článku 1 písm. i) nariadenia č. 423/2007, ktorá je značne široká.
39. Po tomto úvodnom spresnení treba zdôrazniť, že zákaz stanovený v článku 7 ods. 3 nariadenia č. 423/2007 má osobitne rozsiahle znenie, čoho dôkazom je použitie slov „priamo alebo nepriamo“ (pozri analogicky rozsudky z 11. októbra 2007, Möllendorf a Möllendorf‑Niehuus, C‑117/06, Zb. s. I‑8361, bod 50, ako aj z 29. júna 2010, E a F, C‑550/09, Zb. s. I‑6213, bod 66).
40. Takisto výraz „sprístupnia“ uvedený v tomto ustanovení má široký význam, keďže zámerom tohto výrazu nie je poskytnúť osobitnú právnu kvalifikáciu, ale pokryť akýkoľvek akt, ktorého vykonanie je potrebné na to, aby daná osoba mohla získať dispozičné právo k predmetnému aktívu (pozri analogicky rozsudky Möllendorf a Möllendorf‑Niehuus, už citovaný, bod 51, ako aj E a F, už citovaný, bod 67).
41. Ako tvrdia Generalbundesanwalt, francúzska a talianska vláda a aj Európska komisia, za týchto podmienok treba vziať do úvahy, že úkony spočívajúce v dodávke aktíva, o ktoré ide vo veci samej, z jedného členského štátu do Iránu a v jeho montáži v Iráne v prospech tretej osoby, ako aj úkony súvisiace najmä s prípravou a následnou dodávkou alebo montážou tohto aktíva alebo súvisiace prípadne so zabezpečovaním kontaktov medzi dotknutými subjektmi môžu spadať pod pojem „sprístupnia“ v zmysle článku 7 ods. 3 nariadenia č. 423/2007.
42. Vnútroštátny súd vo svojej otázke uvádza prípad, keď bol dodaný a namontovaný v Iráne funkčný hospodársky zdroj, vo veci samej vitrifikačná pec, ktorý však ešte nebol pripravený na používanie.
43. V tejto súvislosti treba uviesť, že nariadenie č. 423/2007 v zmysle odôvodnenia č. 3 zaručuje vykonanie spoločnej pozície 2007/140/SZBP prijatej v rámci Európskej únie na dosiahnutie cieľov rezolúcie 1737 (2006) a zaručuje aj vykonanie tejto poslednej uvedenej rezolúcie (pozri analogicky rozsudky Möllendorf a Möllendorf‑Niehuus, už citovaný, bod 54, ako aj E a F, už citovaný, bod 72). Pri výklade tohto nariadenia však treba zohľadniť znenie a účel tejto rezolúcie.
44. Jednak zo znenia rezolúcie 1737 (2006), predovšetkým z jej bodov 2 a 12, a jednak zo spoločnej pozície 2007/140/SZBP, predovšetkým z jej odôvodnení č. 1 a 9, jednoznačne vyplýva, že reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránskej islamskej republike majú slúžiť ako prevencia s cieľom zabrániť „šíreniu“ jadrových zbraní v tomto štáte. Podľa všeobecnej systematiky a cieľov tak medzinárodnej právnej úpravy, ako aj právnej úpravy Únie, ktorej súčasťou je článok 7 ods. 3 nariadenia č. 423/2007, existenciu tohto rizika treba posúdiť v čase vykonania dotknutých úkonov.
45. Vzhľadom na preventívny charakter reštriktívnych opatrení prijatých voči Iránskej islamskej republike, je pojem „hospodárske zdroje“ na účely nariadenia č. 423/2007 definovaný v článku 1 písm. i) tohto nariadenia ako pojem vzťahujúci sa na všetky aktíva, ktoré nie sú finančnými prostriedkami, ale ktoré „možno použiť“ na získanie najmä tovaru, ktorý môže prispieť k šíreniu jadrových zbraní v Iráne.
46. Zdá sa, že relevantné kritérium na uplatňovanie tohto pojmu, predovšetkým v rámci zákazu uvedeného v článku 7 ods. 3 nariadenia č. 423/2007, spočíva v možnosti, že dotknuté aktívum bude použité na získanie finančných prostriedkov, tovaru alebo služieb, ktoré môžu prispieť k šíreniu jadrových zbraní v Iráne, proti ktorému bojuje rezolúcia 1737 (2006), spoločná pozícia 2007/140/SZBP a nariadenie č. 423/2007.
47. Vzhľadom na skutočnosť, že aktívum v zmysle článku 1 písm. i) nariadenia č. 423/2007 v prípade, o ktorý ide vo veci samej, samo osebe predstavuje nebezpečenstvo zneužitia na podporu šírenia jadrových zbraní v Iráne (pozri analogicky rozsudky z 29. apríla 2010, M a i., C‑340/08, Zb. s. I‑3913, bod 57, ako aj E a F, už citovaný, bod 77), na uplatnenie tohto článku 7 ods. 3 teda nie je potrebné, aby toto aktívum bolo pripravené na použitie ihneď po vykonaní sporného úkonu.
48. Hospodársky zdroj vnútorne spätý s vitrifikačnou pecou, o akú ide vo veci samej, zodpovedá jednak cieľom najmä uplatnenia článku 7 ods. 3 nariadenia č. 423/2007 tým, že by mohol byť eventuálne použitý na výrobu komponentov jadrových rakiet, a teda prispieva k šíreniu jadrových zbraní v Iráne, a to bez ohľadu na skutočnosť, že po úkonoch spojených s dodávkou a inštaláciou nie je ihneď funkčný.
49. Z toho vyplýva, že skutočnosť, že táto pec po jej inštalácii v Iráne ešte nebola použitá, ako taká nemôže viesť k vylúčeniu možnosti sprístupnenia hospodárskeho zdroja v zmysle článku 1 písm. i) v spojení s článkom 7 ods. 3 nariadenia č. 423/2007.
50. Ako výslovne vyplýva z druhej časti prvej otázky, vnútroštátny súd sa sústreďuje na pojem „nepriame sprístupnenie“ hospodárskeho zdroja v zmysle článku 7 ods. 3 nariadenia č. 423/2007. Podľa údajov uvedených v návrhu na začatie prejudiciálneho konania takéto spresnenie sa vysvetľuje tým, že sporná vitrifikačná pec bola dodaná a namontovaná v Emen Survey, ktorú v rozhodujúcom čase riadil M. Afrasiabi. Meno tejto osoby síce nebolo uvedené v prílohách IV a V tohto nariadenia, avšak z obžalôb Generalbundesanwalt vyplýva, že táto osoba konala v prospech SHIG, subjektu uvedeného v prílohe IV časti A bode 10 tohto nariadenia, a pomocou tejto pece zamýšľala neskôr vyrábať komponenty jadrových rakiet pre tento subjekt.
51. V tejto súvislosti treba poukázať na to, že v odôvodnení č. 9 spoločnej pozície 2007/140/SZBP, ktorá vykonáva nariadenie č. 423/2007, sa tak ako v bode 12 rezolúcie 1737 (2006) uvádza rad okolností, ktoré odôvodňujú zapísať popri osobách alebo subjektoch, ktoré označila Bezpečnostná rada Organizácie Spojených národov alebo výbor pre sankcie ako osoby, ktoré sa podieľajú na šírení jadrových zbraní v Iráne, sú s nimi priamo spojené alebo ich podporujú, aj iné osoby alebo subjekty. K týmto okolnostiam patrí aj skutočnosť, že dotknutá osoba alebo dotknutý subjekt koná v mene, pod kontrolou alebo podľa pokynov osoby alebo subjektu označeného Bezpečnostnou radou Organizácie Spojených národov alebo výborom pre sankcie.
52. Tieto isté okolnosti sú relevantné aj pri posúdení toho, či dodávka hospodárskeho zdroja uskutočnená v prospech osoby alebo subjektu, ktorý nie je uvedený v prílohách IV a V nariadenia č. 423/2007, spadá v zmysle článku 7 ods. 3 tohto nariadenia pod „nepriame sprístupnenie“ osobe alebo subjektu uvedeným v týchto prílohách na účely uplatnenia zákazu upraveného v tomto ustanovení a sankcií, ktoré uplatňované vnútroštátne právo ukladá za porušenie tohto zákazu.
53. V dôsledku toho, ak, čo musí preveriť vnútroštátny súd, M. Afrasiabi vo veci samej konal v mene, pod kontrolou alebo podľa pokynov SHIG a sledoval zámer použiť dotknuté aktívum v prospech SHIG, bol by tento súd oprávnený konštatovať nepriame sprístupnenie hospodárskeho zdroja v zmysle článku 7 ods. 3 nariadenia č. 423/2007.
54. Treba na jednej strane spresniť, že jednak cieľ sledovaný nariadením č. 423/2007 a jednak potreba zabezpečiť potrebný účinok tohto nariadenia v boji proti šíreniu jadrových zbraní v Iráne vyžadujú, aby do pôsobnosti zákazu uvedeného v článku 7 ods. 3 tohto nariadenia boli zahrnuté všetky osoby zúčastnené na úkonoch zakázaných týmto predpisom.
55. Na druhej strane treba zdôrazniť, že podľa článku 12 ods. 2 nariadenia č. 423/2007 nevzniká zodpovednosť „žiadneho druhu“, vrátane trestnej zodpovednosti, osobám, ktoré nevedeli a nemali žiadny rozumný dôvod predpokladať, že svojím konaním porušujú zákaz sprístupnenia upravený v článku 7 ods. 3 tohto nariadenia.
56. V dôsledku toho je úlohou vnútroštátneho súdu, ak je to potrebné, posúdiť u každého z obvinených, či v čase uskutočnenia úkonov vedel, alebo aspoň mal rozumne predpokladať, že tieto úkony sú v rozpore s týmto zákazom.
57. Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy treba na prvú položenú otázku odpovedať, že článok 7 ods. 3 nariadenia č. 423/2007 sa má vykladať v tom zmysle, že zákaz nepriameho sprístupnenia hospodárskeho zdroja v zmysle článku 1 písm. i) tohto nariadenia sa vzťahuje na úkony spojené s dodávkou a montážou funkčnej vitrifikačnej pece v Iráne, ktorá však ešte nie je pripravená na používanie, v prospech tretej osoby, ktorá koná v mene, pod kontrolou a podľa pokynov osoby, subjektu alebo orgánu uvedených v prílohách IV a V tohto nariadenia a ktorá sleduje zámer pomocou tejto pece vyrábať tovary v prospech tejto osoby, subjektu alebo orgánu, ktoré môžu prispieť k šíreniu jadrových zbraní v tomto štáte.
O druhej a tretej otázke
58. Druhou a treťou otázkou, ktoré treba preskúmať spoločne, vnútroštátny súd žiada o výklad článku 7 ods. 4 nariadenia č. 423/2007. Predovšetkým chce vedieť, či skutková podstata porušenia článku 7 ods. 3 tohto nariadenia a skutková podstata porušenia uvedeného článku 7 ods. 4 sa navzájom vylučujú v tom zmysle, že úkon môže spadať pod zákaz obchádzania obsiahnutý v poslednom uvedenom ustanovení len v prípade, že formálne zdanlivo nespadá pod zákaz uvedený v tomto článku 7 ods. 3 alebo či sa tento zákaz obchádzania vzťahuje na všetky úkony, ktoré majú v konečnom dôsledku viesť k sprístupneniu hospodárskeho zdroja osobe, subjektu alebo orgánu uvedenom v tomto nariadení.
59. Na druhej strane vnútroštátny súd žiada o upresnenie pojmov „vedomá“ a „úmyselná“ uvedených v článku 7 ods. 4 nariadenia č. 423/2007.
60. V tejto súvislosti treba po prvé uviesť, že tým, že sa v článku 7 ods. 4 nariadenia č. 423/2007 spomínajú činnosti, ktorých predmetom alebo dôsledkom je priame alebo nepriame „obchádzanie“ najmä zákazu uvedeného v odseku 3 tohto článku 7, sa zákonodarca Únie zameriava na činnosti, ktorých cieľom alebo dôsledkom je vyňatie konajúcej osoby z uplatnenia tohto zákazu (pozri analogicky rozsudky z 3. decembra 1974, van Binsbergen, 33/74, Zb. s. 1299, bod 13; z 10. januára 1985, Association des Centres distributeurs Leclerc a Thouars Distribution, 229/83, Zb. s. 1, bod 27, ako aj z 5. októbra 1994, TV10, C‑23/93, Zb. s. I‑4795, bod 21). Tieto činnosti sa odlišujú od úkonov, ktorými sa formálne porušuje zákaz sprístupnenia uvedený v tomto odseku 3.
61. Iba také chápanie, podľa ktorého sa článok 7 ods. 4 nariadenia č. 423/2007 vzťahuje na činnosti, ktoré nemožno považovať za úkony sprístupnenia zakázané článkom 7 ods. 3 tohto nariadenia, môže zaručiť prvému uvedenému ustanoveniu potrebný účinok a samostatnú pôsobnosť voči článku 7 ods. 3 v rámci boja proti šíreniu jadrových zbraní v Iráne.
62. Ako v podstate tvrdí Generalbundesanwalt, francúzska a talianska vláda, ako aj Komisia, zákaz uvedený v článku 7 ods. 4 nariadenia č. 423/2007 treba chápať tak, že sa vzťahuje na činnosti, u ktorých sa na základe objektívnych okolností zdá, že síce z formálneho hľadiska spadajú pod skutkovú podstatu porušenia článku 7 ods. 3 tohto nariadenia (pozri analogicky rozsudky zo 14. decembra 2000, Emsland‑Stärke, C‑110/99, Zb. s. I‑11569, bod 52, ako aj z 21. februára 2006, Halifax a i., C‑255/02, Zb. s. I‑1609, body 74 a 75), avšak ako také alebo z dôvodu ich eventuálnej spojitosti s inými činnosťami je ich cieľom alebo dôsledkom priamo alebo nepriamo zabrániť uplatneniu zákazu uvedeného v tomto článku 7 ods . 3.
63. Po druhé, pokiaľ ide o subjektívnu stránku účasti uvedenej v článku 7 ods. 4 nariadenia č. 423/2007, treba najprv zdôrazniť, tak ako tvrdí talianska vláda a Komisia, že z ustálenej judikatúry, najmä z požiadavky jednotného uplatňovania práva Únie, vyplýva, že znenie ustanovenia tohto práva, ktoré neobsahuje žiadny výslovný odkaz na právo členských štátov s cieľom určiť jeho zmysel a rozsah pôsobnosti, v zásade vyžaduje v celej Únii autonómny a jednotný výklad (pozri rozsudok z 18. októbra 2011, Brüstle, C‑34/10, zatiaľ neuverejnený v Zbierke, bod 25 a citovanú judikatúru).
64. Po druhé, ako tvrdí talianska vláda a Komisia, použitie priraďovacej spojky „a“ v tomto ustanovení jednoznačne potvrdzuje kumulatívnu povahu znakov účasti označených pojmami „vedomá“ a „úmyselná“.
65. Po tretie vzhľadom na vnútroštátnym súdom uvádzané rozdiely v jazykových verziách článku 7 ods. 4 nariadenia č. 423/2007, z ktorých niektoré obsahujú, ako uvádza generálny advokát v bode 80 návrhov, pojem „zámerne“ alebo „uvážene“ namiesto pojmu „úmyselne“, treba na účely zabezpečenia jednotného výkladu tohto ustanovenia uskutočniť výklad v súlade s celkovou systematikou a účelom právnej úpravy, ktorej je toto ustanovenie súčasťou (pozri rozsudok M a i., už citovaný, body 44 a 49).
66. Pojmy „vedomá“ a „úmyselná“ účasť na účely článku 7 ods. 4 nariadenia č. 423/2007 implikujú jednak prvok znalosti a jednak prvok vôle.
67. Tieto dva kumulatívne prvky znalosti a vôle sú splnené, ak osoba zúčastnená na činnosti uvedenej v článku 7 ods. 4 nariadenia č. 423/2007 zámerne sleduje cieľ alebo dôsledok priameho alebo nepriameho obchádzania tejto činnosti. Tieto prvky sú splnené aj v prípade, keď dotknutá osoba považuje za možné, že jej účasťou na takejto činnosti sa dosiahne takýto cieľ alebo takýto dôsledok, a túto možnosť akceptuje.
68. Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy treba na druhú a tretiu položenú otázku odpovedať, že článok 7 ods. 4 nariadenia č. 423/2007 sa má vykladať v tom zmysle, že:
– sa vzťahuje na činnosti, ktoré z formálneho hľadiska zdanlivo nenapĺňajú skutkovú podstatu porušenia článku 7 ods. 3 tohto nariadenia, avšak ich predmetom alebo dôsledkom je priamo alebo nepriamo zabrániť uplatneniu zákazu uvedeného v tomto článku,
– pojmy „vedomá“ a „úmyselná“ zahŕňajú kumulatívne prvky znalosti a vôle, ktoré sú splnené, ak osoba zúčastnená na činnosti s takýmto cieľom alebo s takýmto dôsledkom zámerne sleduje uvedený cieľ alebo dôsledok, respektíve aspoň považuje za možné, že jej účasťou na takejto činnosti sa dosiahne takýto cieľ alebo takýto dôsledok, a túto možnosť akceptuje.
O trovách
69. Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Výrok
Z týchto dôvodov Súdny dvor (tretia komora) rozhodol takto:
1. Článok 7 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 423/2007 z 19. apríla 2007 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu sa má vykladať v tom zmysle, že zákaz nepriameho sprístupnenia hospodárskeho zdroja v zmysle článku 1 písm. i) tohto nariadenia sa vzťahuje na úkony spojené s dodávkou a montážou funkčnej vitrifikačnej pece v Iráne, ktorá však ešte nie je pripravená na používanie, v prospech tretej osoby, ktorá koná v mene, pod kontrolou alebo podľa pokynov osoby, subjektu alebo orgánu uvedených v prílohách IV a V tohto nariadenia a ktorá sleduje zámer pomocou tejto pece vyrábať tovary v prospech tejto osoby, subjektu alebo orgánu, ktoré môžu prispieť k šíreniu jadrových zbraní v tomto štáte.
2. Článok 7 ods. 4 nariadenia č. 423/2007 sa má vykladať v tom zmysle, že:
– sa vzťahuje na činnosti, ktoré z formálneho hľadiska zdanlivo nenapĺňajú skutkovú podstatu porušenia článku 7 ods. 3 tohto nariadenia, avšak ich predmetom alebo dôsledkom je priamo alebo nepriamo zabrániť uplatneniu zákazu uvedeného v tomto článku,
– pojmy „vedomá“ a „úmyselná“ zahŕňajú kumulatívne prvky znalosti a vôle, ktoré sú splnené, ak osoba zúčastnená na činnosti s takýmto cieľom alebo s takýmto dôsledkom zámerne sleduje uvedený cieľ alebo dôsledok, respektíve aspoň považuje za možné, že jej účasťou na takejto činnosti sa dosiahne takýto cieľ alebo takýto dôsledok, a túto možnosť akceptuje.