61998CJ0416_SV
Parter
Domskäl
Beslut om rättegångskostnader
Domslut
Parter
I mål C-416/98,
Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av R.B. Wainwright och O. Couvert-Castéra, båda i egenskap av ombud, biträdda av M. Bra, avocat, och K. Kapoutzidou, dikigoros, med delgivningsadress i Luxemburg,
sökande,
mot
Nea Energeiaki Technologia EPE, Aten (Grekland), företrätt av G. Papacharalampous, dikigoros,
svarande,
angående en talan som väckts av kommissionen med stöd av artikel 181 i EG-fördraget (nu artikel 238 EG) om återbetalning av förskott som kommissionen har erlagt till sökanden inom ramen för ett avtal om genomförande och demonstration av ett pilotprojekt för vindkraft med namnet Ön Kea, i vilket det föreskrivs att ett vindkraftverk skall installeras på en grekisk ö,
meddelar DOMSTOLEN (andra avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden N. Colneric samt domarna V. Skouris (referent), och J.N. Cunha Rodrigues,
generaladvokat: P. Léger,
justitiesekreterare: byrådirektören L. Hewlett,
med hänsyn till förhandlingsrapporten,
efter att parterna har avgivit muntliga yttranden vid sammanträdet den 8 mars 2001, under vilket kommissionen var företrädd av P. Panayotopoulos, i egenskap av ombud, biträdd av M. Bra, och Nea Energeiaki Technologia EPE genom G. Papacharalampous,
och efter att den 31 maj 2001 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
följande
Dom
Domskäl
1 Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 20 november 1998 och delgavs svaranden den 11 december 1998, med stöd av en skiljedomsklausul upprättad enligt artikel 181 i EG-fördraget (nu artikel 238 EG) väckt talan mot bolaget Nea Energeiaki Technologia EPE (nedan kallat NET) om återbetalning av 13 800 000 GRD, jämte ränta som enligt avtalet uppgår till 24 382 218 GRD, eller totalt 38 182 218 GRD, och dröjsmålsränta på detta belopp enligt grekisk lag från det att NET har delgetts denna talan tills full betalning sker, eller i vart fall ränta på detta belopp enligt den räntesats som har fastställts av Europeiska investeringsbanken (nedan kallad EIB) från det att talan väcktes tills full betalning sker.
Tillämpliga bestämmelser och bakgrund
2 NET är ett aktiebolag bildat enligt grekisk lag, vars verksamhet är studier och tillverkning av alternativa energisystem samt deltagande i offentliga anbudsförfaranden.
3 Europeiska ekonomiska gemenskapen, företrädd av kommissionen, ingick år 1985 ett avtal med numren WE 131/83 och WE 72/84 med NET om stöd (nedan kallat avtalet), avfattat på engelska och senast undertecknat av kommissionen den 15 juli 1985. Avtalet ingicks inom ramen för de åtgärder som åsyftas i rådets förordning (EEG) nr 1972/83 av den 11 juli 1983 om ekonomiskt stöd till demonstrationsprojekt på områdena för utvinning av alternativa energikällor, energibesparing och ersättning av fossila bränslen (EGT L 195, s. 6) i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2126/84 av den 23 juli 1984 (EGT L 196, s. 4) och rådets förordning (EEG) nr 1971/83 av den 11 juli 1983 om ekonomiskt stöd till pilotprojekt och demonstrationsprojekt på området för förvätskning och förgasning av fasta bränslen (EGT L 195, s. 1) i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2125/84 av den 23 juli 1984 (EGT L 196, s. 3).
Avtalet
4 NET hade i enlighet med artikel 1 i avtalet och punkt 1 i bilaga I A till avtalet åtagit sig, under förutsättning av ekonomiskt stöd från kommissionen, att genomföra ett projekt med namnet Ön Kea, som syftade till att ett vindkraftverk med en effekt av 300 kW skulle installeras på en grekisk ö, att under två års tid genomföra demonstration av systemets funktion och att därefter överlämna det till användarna.
5 I enlighet med artikel 3 i avtalet skulle gemenskapens del av finansieringen uppgå till 40 procent av de faktiska utgifterna i samband med projektet, kontrollerade och godkända av kommissionen, upp till ett belopp av 46 000 000 GRD exklusive mervärdesskatt.
6 Tillverkningen av vindkraftverket skulle, enligt den tidsplan för genomförandet som anges i punkt 2 i bilaga I A till avtalet, sättas i gång den 1 juni 1985 och vara avslutad före den 1 januari 1986, den dag då demonstrationen av systemets funktion skulle starta. Eftersom demonstrationen hade planerats pågå under två år skulle projektet vara klart för kommersiellt utnyttjande den 1 april 1988.
7 I del I i bilaga II till avtalet med rubriken "Betalningsvillkor" anges i punkt 1 a första och andra styckena att kommissionen inom 30 dagar från avtalets undertecknande skall betala 13 800 000 GRD i förskott, motsvarande 30 procent av det maximala ekonomiska stöd som tilldelats projektet med vindkraftverket. Enligt denna sista bestämmelse fick varken detta förskott eller räntan på detta användas till annat än nämnda projekt.
8 Vidare anges i punkt 1 c andra stycket i del I i bilaga II till avtalet att de belopp som erlagts som ekonomiskt stöd anses tillhöra avtalsparten först när slutrapporten och sammanställningen av utgifter godkänts.
9 I artikel 8 i avtalet stadgas följande:
"Om parten inte uppfyller det som åligger denne enligt avtalet kan detta hävas av kommissionen efter en anmodan som delgivits genom rekommenderat brev med mottagningsbevis, såvida avtalsförpliktelserna inte fullgörs inom en månad. Kommissionen kan häva avtalet om parten lämnat felaktiga uppgifter för att erhålla ekonomiskt stöd, om denne är ansvarig för uppgifterna. I sådant fall skall parten till kommissionen omedelbart återbetala de belopp som utbetalats som ekonomiskt stöd, jämte ränta från och med utgången av ovannämnda frist på en månad. Räntesatsen skall vara den som [EIB] tillämpade den dag då kommissionen beslutade att bevilja ekonomiskt stöd till projektet."
10 Artikel 9 i avtalet har följande lydelse:
"Detta avtal kan hävas av var och en av de avtalsslutande parterna efter en underrättelse därom två månader i förväg, om det visar sig att det inte längre finns något intresse av att fortsätta de arbeten som anges i bilaga I, till exempel mot bakgrund av tekniska eller ekonomiska svårigheter med avseende på projektet, eller för att de beräknade kostnaderna för projektet i väsentlig mån överskridits. I sådant fall kan kommissionen begära återbetalning av hela eller delar av det belopp som utbetalats som stöd, jämte ränta från dagen för hävning av avtalet om projektet då lett till resultat som kan exploateras kommersiellt. Räntesatsen skall vara den som [EIB] tillämpade den dag då kommissionen beslutade att bevilja ekonomiskt stöd till projektet. Återbetalning skall ske på sätt som anges i punkterna 2.1 och 2.2 i bilaga II."
11 I artikel 13 i avtalet anges att Europeiska gemenskapernas domstol är ensam behörig att avgöra tvister mellan parterna rörande giltigheten, tolkningen eller tillämpningen av avtalet. I artikel 14 stadgas att avtalet skall bedömas enligt grekisk rätt.
Relevanta bestämmelser i grekisk rätt
12 I artikel 147 i den grekiska civillagen (nedan kallad civillagen) anges följande:
"Den som genom svikligt förledande förmåtts avge en viljeförklaring har rätt att begära att rättshandlingen skall ogiltigförklaras. Om viljeförklaringen framkallats genom svikligt förledande av annan än den till vilken den riktats skall rättshandlingen gälla, om inte den gentemot vilken rättshandlingen företogs eller tredje man som förvärvat sin rätt direkt från denne insåg eller borde ha insett att den framkallats genom svikligt förledande."
13 I artikel 154 föreskrivs följande:
"Ogiltigförklaring av en rättshandling på grund av misstag, svikligt förledande eller utövande av hot skall ske genom beslut av domstol på talan av den som misstagit sig, blivit förledd eller hotad eller av dennes arvingar."
14 Artikel 155 i civillagen har följande lydelse:
"Talan om ogiltigförklaring riktas mot den andra avtalsparten eller, när det är fråga om en ensidig rättshandling, mot den som har ett direkt legitimt intresse av den."
15 I artikel 157 i civillagen föreskrivs följande:
"Rätten att begära ogiltigförklaring är begränsad till två år från det att rättshandlingen företagits. Om misstaget, det svikliga förledandet eller hotet bestått efter det att rättshandlingen företagits skall fristen i stället räknas från att dessa omständigheter upphört. Ogiltigförklaring kan inte i något fall ske om mer än tjugo år förflutit sedan rättshandlingen företogs".
16 I artikel 340 i civillagen föreskrivs följande:
"En gäldenär vars skuld förfallit till betalning skall anses anmodad att betala denna genom delgivning av stämningsansökan eller krav inom eller utom rätta."
17 I artikel 345 i civillagen föreskrivs följande:
"Vid dröjsmål med betalning av penningfordran har fordringsägaren rätt att kräva dröjsmålsränta i enlighet med avtalet eller lag, utan att visa att dröjsmålet lett till förfång. Om fordringsägaren kan visa att dröjsmålet lett till skada för honom har han rätt till ersättning för denna, om inte annat stadgas."
18 Artikel 346 i civillagen har följande lydelse:
"Gäldenären skall, även om han inte befinner sig i dröjsmål, utge lagstadgad ränta från dagen för delgivning av stämningsansökan med krav på betalning av en förfallen fordran."
Bakgrund
19 I enlighet med avtalet verkställde kommissionen den 16 juli 1985 en förskottsbetalning av det ekonomiska stöd på 13 800 000 GRD som den åtagit sig att betala till NET. Ingen del av projektet, såsom det definierats i bilaga II till avtalet, genomfördes.
20 Kommissionen begärde vid ett flertal tillfällen, under tiden från avtalets undertecknande till år 1988, att NET skulle påbörja de avtalade arbetena. NET bekräftade att arbetena skulle sättas i gång inom kort.
21 I en skrivelse av den 28 november 1988 konstaterade kommissionen åter att påbörjandet av arbetena var försenat och anmodade därför NET att före den 15 december 1988 till kommissionen inge kopior av de relevanta tillstånd för projektets genomförande som de grekiska myndigheterna skulle bevilja samt en rapport om arbetets fortskridande.
22 Eftersom kommissionen inte erhöll någon information underrättade den NET den 22 februari 1989 om att den hade för avsikt att tillämpa artikel 8 i avtalet, att den hade fastställt en frist på en månad inom vilken NET skulle uppfylla sina förpliktelser enligt avtalet och att avtalet i annat fall skulle hävas utan vidare formaliteter.
23 Vid utgången av den månadslånga fristen utfärdade kommissionen den 17 maj 1989 ett betalningskrav. Då detta krav inte ledde till att någon betalning skedde framställde kommissionen den 23 januari 1990, i rekommenderat brev, krav på att fordran skulle betalas inom femton dagar.
24 I en skrivelse av den 26 juni 1989 bevarade NET kommissionens skrivelse av den 22 februari 1989 och medgav att projektet inte hade genomförts. NET åberopade här sina misslyckade förhandlingar med Dimosia Epichirisi Ilektrismou (offentligt elektricitetsverk) och Naxos kommunförvaltning (Grekland), det faktum att experimentella centrat för alternativa och förnyelsebara energikällor i kommunen Apeiranthos (Grekland) inte fullgjort sina åtaganden mot NET och att det danska företaget Danish Wind Technology, potentiell tillverkare och leverantör av vindkraftverket, ogiltigförklarat det avtal varigenom detta bolag företräddes av NET i Grekland.
25 I nämnda skrivelse förklarade NET även att bolaget hade förbrukat en del av det av kommissionen beviljade förskottet. NET åberopade här de talrika resor som förvaltaren P. Freris (som undertecknat skrivelsen) hade gjort till ön Naxos och till Danmark i syfte att säkerställa installeringen av vindkraftverket respektive finansieringen av projektet.
26 Vidare underrättade NET kommissionen, fortfarande i samma skrivelse, om att den del av förskottsbetalningen som ännu fanns tillgänglig uppgick till 10 000 000 GRD efter avdrag för utgifter som bolaget haft i samband med lanseringen av projektet, ett belopp som bolaget var berett att betala tillbaka. NET föreslog att kommissionen skulle begränsa sina anspråk till nämnda belopp 10 000 000 GRD, med hänsyn till de utgifter som bolaget redogjort för, eftersom det inte förfogade över andra tillgångar eller reserver.
27 I en kompletterande skrivelse av den 21 september 1989 begärde NET på nytt att kommissionen skulle beakta de betydande utgifter som bolaget åsamkats för administration, resor, studier, med mera, och att kommissionen inte skulle tillämpa artikel 8 utan artikel 9 i avtalet vid hävningen av detta, och samtidigt godkänna ifrågavarande utgifter.
28 Kommissionen godtog NET:s förslag, och godkände efter att den genomfört en kontroll utgifter uppgående till 11 703 963 GRD. Kommissionen utfärdade således den 27 mars 1990 ett nytt betalningskrav på 9 257 051 GRD, avseende kapitalfordran, och 241 500 GRD, avseende ränta, totalt 9 498 551 GRD. Betalning av det sistnämnda beloppet skulle ske senast den 15 maj 1990.
29 Då NET inte hade återbetalat beloppet 9 498 551 GRD inom tidsfristen krävde kommissionen bolaget på beloppet vid upprepade tillfällen, nämligen genom skrivelser av den 30 juli och den 10 oktober 1990 samt den 17 mars, den 2 augusti och den 3 november 1993. NET svarade genom skrivelse av den 20 november 1990 på kommissionens skrivelse av den 27 mars 1990 och hävdade härvid att bolaget på grund av ekonomiska svårigheter inte kunde återbetala skulden och anhöll om ytterligare uppskov med betalningen till slutet av år 1991. I en skrivelse av den 11 augusti 1993 redogjorde NET åter för sina ekonomiska svårigheter och anhöll om att ytterligare anstånd skulle beviljas samt frågade om en uppgörelse avseende skulden möjligen kunde komma till stånd.
30 Genom förklaring, anmaning och utomrättslig protest av den 31 mars 1998, delgiven NET av stämningsman, krävde kommissionen på nytt att NET skulle betala sin skuld i enlighet med de i avtalet angivna skyldigheterna.
31 Genom utomrättslig förklaring av den 29 maj 1998, som delgavs kommissionen genom stämningsman, tog NET tillbaka sina uttalanden om svårigheten att erhålla nationella subventioner till det i avtalet föreskrivna projektet, problemen med leveransen av vindkraftverket och reaktionerna från Naxos kommunstyrelse. Vidare underrättade NET kommissionen om att bolaget sedan länge var försatt i likvidation och att det önskade få till stånd en ny uppgörelse beträffande skulden genom att föreslå att kommissionen som betalning skulle godta ett belopp på 4 000 000 GRD, räntefritt och genom delbetalningar.
Parternas yrkanden
32 Kommissionen har yrkat att
"- svaranden, med hänsyn till att den överenskommelse om betalning som kommissionen ingått skett på grund av felaktiga uppgifter och därför är ogiltig, skall förpliktas att återbetala hela det finansieringsbelopp som mottagits från kommissionen, nämligen ett kapitalbelopp på 13 800 000 GRD, ränta, vilken enligt avtalet uppgick till 24 382 218 GRD när talan väcktes, eller totalt 38 182 218 GRD, och dröjsmålsränta på detta belopp enligt grekisk lag från dagen för delgivning av ansökan tills full betalning sker, eller i vart fall ränta på detta belopp enligt den räntesats som fastställts av EIB från det att talan väcktes tills full betalning sker,
- i andra hand förplikta svaranden att till kommissionen återbetala beloppet enligt den överenskommelse som presenterats i punkt 28 ovan, det vill säga 9 498 551 GRD jämte ränta på huvudfordran (9 257 051 GRD), vilken enligt avtalet uppgick till 14 643 006 GRD när talan väcktes, eller totalt 24 141 557 GRD, och dröjsmålsränta på detta belopp enligt grekisk lag från dagen för delgivning av ansökan tills full betalning sker, eller i vart fall ränta på detta belopp enligt den räntesats som fastställts av EIB från det att talan väcktes tills full betalning sker,
- i båda fallen förplikta svaranden att ersätta kommissionens rättegångskostnader, inklusive kostnader för ombudsarvoden."
33 NET har yrkat att domstolen skall
- ogilla talan i dess helhet,
- i andra hand förplikta NET att till kommissionen betala 3 986 515 GRD utan ränta,
- förplikta kommissionen att ersätta NET:s rättegångskostnader, inklusive kostnader för ombudsarvoden.
Kommissionens förstahandsyrkande
34 Kommissionen har inledningsvis hävdat att det följer av artiklarna 8 och 9 i avtalet jämförda med punkt 1 c andra stycket i del I i bilaga II till avtalet att parten skall åta sig ansvaret och riskerna i samband med projektets genomförande i dess helhet och att parten inte har rätt att behålla det ekonomiska bidraget om projektet misslyckas, även om han inte har någon del i misslyckandet. Det är enbart klausulen i artikel 9 i avtalet som gör det möjligt för kommissionen att kräva en partiell återbetalning av det redan beviljade stödet genom att godta de utgifter som bolaget haft fram till den tidpunkt då avtalet hävdes.
35 Enligt kommissionen har NET i sin skriftväxling med kommissionen erkänt att det projekt som företaget erhållit ekonomiskt stöd för från gemenskapen för länge sedan hade misslyckats. Följaktligen har gemenskapen, genom att säga upp avtalet i enlighet med artikel 8 och genom att enligt det förfarande som föreskrivs där delge NET denna uppsägning, rätt till återbetalning av nämnda förskott, och detta oberoende av om något fel begåtts av bolaget (dom av den 8 april 1992 i mål C-209/90, kommissionen mot Feilhauer, REG 1992, s. I-2613).
36 Kommissionen har inte bestridit att den dels hade godtagit NET:s förslag till uppgörelse, dels samtyckt till att avtalet skulle hävas i enlighet med artikel 9 och till att minska gemenskapens fordran till ett belopp på 9 498 551 GRD genom att beakta de utgifter som NET påstod att bolaget hade haft.
37 Kommissionen hade dock godtagit detta förslag till uppgörelse från NET:s sida på grundval av bolagets försäkran om att det förfogade över beloppet 10 000 000 GRD - vilket motsvarade behållningen av det erhållna förskottet på 13 800 000 GRD - samt på grundval av det underförstådda men klara villkoret att ovannämnda belopp faktiskt skulle betalas. Kommissionen har gjort gällande att NET:s förslag till uppgörelse dels var vilseledande, eftersom svaranden aldrig haft för avsikt att betala tillbaka det belopp som uppgörelsen handlade om, vilket tydligt framgår av NET:s senare sätt att agera, dels var felaktigt därför att NET inte disponerade över de pengar som behövdes för att betala tillbaka stödet, i enlighet med vad bolaget har erkänt inför domstolen. Uppgörelsen syftade till att undvika att slutgiltigt behöva betala tillbaka det ekonomiska bidraget i dess helhet genom att låta tvisten dra ut på tiden. Enligt kommissionen var det inom ramen för denna strategi som NET underlät att underrätta kommissionen om sin likvidation.
38 Kommissionen har mot bakgrund av dessa omständigheter hävdat att godtagandet av svarandens förslag till uppgörelse och minskningen av gemenskapens fordran följaktligen är ogiltiga, enligt artikel 147 i civillagen, eftersom de utgör resultatet av ett svikligt förledande. Kommissionen har således gjort gällande att uppgörelsen är ogiltig och yrkat att bolaget skall förpliktas att återbetala hela det belopp som erlagts i förskott, det vill säga 13 800 000 GRD, ränta enligt avtalet samt dröjsmålsränta enligt grekisk lag.
39 Domstolen framhåller inledningsvis att enligt artikel 147 i civillagen kan den som genom svikligt förledande förmåtts att avge en viljeförklaring begära att rättshandlingen skall ogiltigförklaras.
40 För att en rättsakt skall kunna ogiltigförklaras med tillämpning av denna bestämmelse skall tre kumulativa förutsättningar vara för handen, nämligen att vilseledande handlingar har utförts, att det förelegat en avsikt att förleda hos den agerande och att det finns ett kausalsamband mellan det vilseledande beteendet och rättshandlingens tillkomst.
41 Vad beträffar den första förutsättningen framhåller domstolen att såsom svikligt förledande anses varje beteende som framkallar eller förstärker en felaktig uppfattning om verkligheten, innefattande att föra fram osanna uppgifter som om de vore sanna, att dölja sanna uppgifter eller att endast föra fram delar av sanningen. Skyldigheten att lämna eller avslöja vissa uppgifter för motparten varierar beroende på typen av avtal, graden av lojalitet som visats mellan parterna, sedvänja eller partsbruk. I kommersiella förhållanden, där det särskilt rör sig om att åta sig affärsmässiga risker, är plikten att upplysa motparten om sin ekonomiska situation större än vad den normalt är.
42 Vad gäller den andra förutsättningen innefattas avsikten hos den förledande parten i begreppet svikligt förledande. Den utgörs av dennes uppsåt, det vill säga att den förledande parten insett eller i vart fall varit medveten om att hans beteende kunnat leda till att motparten förleddes, tillsammans med godtagandet av denna konsekvens av sitt beteende. Begreppet svikligt förledande utesluter således oaktsamhet, även om den är grov, hos den förledande parten.
43 Vad slutligen gäller den tredje förutsättningen kan en rättsakt inte ogiltigförklaras och den förledande parten är utan allt ansvar om han kan visa att sveket inte påverkat motpartens vilja att företa rättshandlingen och att denne skulle ha genomfört rättshandlingen också utan det svikliga förledandet.
44 Det är mot denna bakgrund som det skall bedömas huruvida den uppgörelse som föreslogs av NET den 26 juni 1989 och godtogs av kommissionen den 27 mars 1990 skall ogiltigförklaras med tillämpning av artikel 147 i civillagen.
45 Domstolen konstaterar att den första förutsättningen för tillämpning av artikel 147 i civillagen, nämligen att det förelegat ett vilseledande beteende, är uppfylld i förevarande mål, eftersom NET ljög om hur stora belopp bolaget förfogade över vid den tidpunkt då uppgörelsen föreslogs. Det framgår klart av NET:s skrivelse av den 26 juni 1989 att bolaget hade försäkrat kommissionen om att återstoden av det förskott som bolaget påstod sig förfoga över, efter avdrag för utgifter inom ramen för dess ansträngningar att lansera projektet, uppgick till 10 000 000 GRD. Detta belopp fanns, såsom svaranden själv har medgett inför domstolen, inte tillgängligt utan måste anskaffas.
46 Det råder inga tvivel om att NET handlat uppsåtligt. Enligt vad som framgår av innehållet i den skrivelse som svaranden den 26 juni 1989 riktade till kommissionen syftade försäkrandet om att bolaget förfogade över ett återstående belopp uppgående till 10 000 000 GRD av den förskottsbetalning som kommissionen erlagt just till att förmå den senare att godta att fordran minskades till 10 000 000 GRD.
47 Den omständigheten att det först var efter denna försäkran från NET:s sida som kommissionen beslutade att tillämpa artikel 9 i avtalet i stället för artikel 8, som den ursprungligen hade valt, visar att kommissionens viljeförklaring, varigenom den godtog svarandens förslag till uppgörelse, kom till på grund av nämnda försäkran. NET har inte bestridit vad kommissionen anfört på denna punkt.
48 Även om de tre villkoren som krävs för ogiltigförklaring av kommissionens viljeförklaring enligt artikel 147 i civillagen är uppfyllda upphör enligt artikel 157 i civillagen rätten att begära ogiltigförklaring av en rättshandling på grund av svikligt förledande efter utgången av två år från det att rättshandlingen företogs. Om det svikliga förledandet har fortsatt efter det att rättshandlingen företogs börjar enligt samma bestämmelse tvåårsfristen att löpa från den dag då denna situation upphörde.
49 I det aktuella fallet har den rättshandling som är en följd av NET:s svikliga förledande tillkommit den 27 mars 1990. I skrivelser av den 20 november 1990 och den 11 augusti 1993, som riktades till kommissionen, har NET åberopat de stora ekonomiska svårigheter som gjorde det omöjligt för bolaget att göra sig skuldfri inom den av kommissionen fastställda tidsfristen. Denna omständighet utgör en klar indikation på att NET inte förfogade över beloppet 10 000 000 GRD. Härav följer att kommissionens påstående om att NET:s svikliga beteende fortsatte efter den 11 augusti 1993 är ohållbart, eftersom kommissionen senast den dagen måste anses ha varit underrättad om bolagets verkliga ekonomiska situation.
50 Eftersom rätten att begära ogiltigförklaring av rättshandlingen på grund av svikligt förledande upphörde senast den 11 augusti 1995 har kommissionen inte längre rätt att begära ogiltigförklaring av den viljeförklaring genom vilken den godtog NET:s förslag till uppgörelse.
51 Följaktligen skall kommissionens förstahandsyrkande inte bifallas.
Kommissionens andrahandsyrkande
52 För det fall kommissionens godtagande av den av NET föreslagna uppgörelsen skulle anses giltigt, har kommissionen gjort gällande att NET är skyldigt att betala det belopp som är resultatet av denna uppgörelse, det vill säga 9 257 051 GRD, jämte 241 500 GRD i ränta, totalt 9 498 551 GRD, det belopp som NET självt hade föreslagit.
53 NET har i första hand invänt att kommissionen enligt artikel 9 kan kräva hel eller partiell återbetalning av det erlagda stödet endast om projektet, i den mån det genomförts, har gett resultat som kan utnyttjas kommersiellt.
54 Här skall erinras om att enligt ordalydelsen i artikel 9 i avtalet "kan kommissionen begära återbetalning av hela eller delar av det belopp som utbetalats som stöd, jämte ränta från dagen för hävning av avtalet om projektet då lett till resultat som kan exploateras kommersiellt".
55 Denna ordalydelse är förvisso tvetydig. Om emellertid avtalets huvudsakliga syfte beaktas, vilket är genomförandet och installeringen av ett vindkraftverk på en grekisk ö, måste nämnda bestämmelse tolkas så att kommissionen kan kräva återbetalning av en del av det belopp som erlagts i form av stöd endast om projektet när det nått stadiet för genomförande har gett resultat som kan exploateras kommersiellt. I alla andra fall kan kommissionen kräva återbetalning av beloppet i dess helhet.
56 NET:s invändning kan således inte godtas.
57 NET har emellertid, i andra hand, gjort gällande att de utgifter uppgående till 11 703 963 GRD, som bolaget uppgett och kommissionen godtagit inom ramen för överenskommelsen om hävning i enlighet med artikel 9 i avtalet, inte överensstämde med avtalet utan grundades på bolagets skattedeklarationer.
58 Kommissionen måste, enligt NET, godta alla de utgifter som bolaget verkligen haft för att genomföra projektet med vindkraftverket, oberoende av om de erkänns av de grekiska skattemyndigheterna eller ej. Härvidlag har NET åberopat ytterligare utgifter uppgående till 12 830 000 GRD. Bolaget har hävdat att det totala utgiftsbeloppet i samband med avtalet uppgår till 24 533 963 GRD.
59 Domstolen konstaterar, såsom framgår av punkt 50 i denna dom, att överenskommelsen av den 27 mars 1990, genom vilken NET och kommissionen enades om denna sista begränsning av fordringen till 9 498 551 GRD och att NET skulle betala tillbaka detta belopp till kommissionen, är giltig och följaktligen bindande för parterna. Vidare framgår det tydligt av nämnda överenskommelse att parterna kommit överens inte endast om principer för beräkning av skulden, utan även om det belopp som NET är skyldigt att betala.
60 Under dessa förhållanden skall NET förpliktas att till kommissionen betala 9 257 051 GRD, jämte 241 500 GRD i ränta, det vill säga det sammanlagda beloppet 9 498 551 GRD, i enlighet med villkoren i den överenskommelse som slöts den 27 mars 1990 mellan NET och kommissionen.
Räntan
61 Kommissionen har för det första yrkat att NET skall förpliktas att enligt artikel 9 i avtalet betala dröjsmålsränta från dagen för hävning av avtalet, i detta fall den 27 mars 1990, på kapitalbeloppet, jämte den räntesats som EIB tillämpade dagen för kommissionens beslut om beviljande av ekonomiskt stöd till projektet, det vill säga den 15 juli 1985. Kommissionen har dessutom yrkat att NET skall förpliktas att erlägga, likaledes på skuldens kapitalbelopp, dröjsmålsränta enligt artikel 346 i civillagen från dagen för delgivning av ansökan tills full betalning sker, eller i vart fall ränta på detta belopp enligt EIB:s räntesats från det att talan väcks tills full betalning sker.
62 NET har gjort gällande att eftersom hävningen av avtalet hade överenskommits med tillämpning av artikel 9 i avtalet är det inte motiverat att betala någon ränta, då verksamheten inte hade nått det stadium där den skulle ge resultat som kunde bli föremål för kommersiell exploatering. Enligt NET föreskrivs i avtalet att dröjsmålsränta endast skall erläggas i ett bestämt fall, nämligen om det finns möjligheter till kommersiell exploatering, vilket inte är fallet i förevarande mål.
63 NET har vidare gjort gällande att räntesatsen i vart fall borde vara den som EIB tillämpar, och att det är uteslutet att tillämpa den dröjsmålsränta som föreskrivs i grekisk lag, eftersom det inte har överenskommits mellan parterna att det skulle erläggas någon dröjsmålsränta.
64 Domstolen påminner om att det i artikel 9 i avtalet uttryckligen anges att kommissionen kan begära återbetalning av hela eller delar av det belopp som utbetalats som stöd jämte ränta från dagen för hävning av avtalet. I nämnda artikel 9 föreskrivs vidare att räntesatsen skall vara den som EIB tillämpade den dag då kommissionen beslutade att bevilja ekonomiskt stöd till projektet.
65 Domstolen konstaterar, såsom framgår av punkt 55 i denna dom, att nämnda bestämmelse inte utgör en skyldighet att erlägga ränta då det finns möjlighet till kommersiell exploatering av projektet, utan en möjlighet för kommissionen att enbart begära återbetalning av delar av det belopp som redan utbetalats som ekonomiskt stöd. NET:s skuld skall således påföras ränta enligt artikel 9 i avtalet.
66 Kommissionen har emellertid yrkat att NET skall betala ränta från dagen för delgivning av ansökan tills full betalning sker enligt den räntesats som fastställts i grekisk lag.
67 Härvidlag föreskrivs i artikel 346 i civillagen att en gäldenär, även om han inte befinner sig i dröjsmål, skall utge lagstadgad ränta från dagen för delgivning av ett krav på betalning av en förfallen fordran.
68 Eftersom det inte preciseras i artikel 9 i avtalet huruvida den avtalsenliga räntesatsen också skall tillämpas under det rättsliga förfarandet skall den räntesats som skall gälla enligt artikel 346 i civillagen tillämpas från den dag då NET delgavs ansökan tills full betalning sker.
69 Under dessa förhållanden och med hänsyn till vad som ovan anförts skall NET förpliktas att till kommissionen betala dels 9 498 551 GRD, enligt överenskommelsen mellan NET och kommissionen av den 27 mars 1990, det vill säga 9 257 051 GRD avseende huvudfordran och 241 500 GRD avseende ränta, dels ränta på huvudfordran, enligt den räntesats som tillämpades av EIB den 15 juli 1985, från den 27 mars 1990 till den 10 december 1998 och ränta enligt den räntesats som gällt enligt grekisk lag från den 11 december 1998, den dag då NET delgavs stämningsansökan, tills full betalning sker.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
70 Enligt artikel 69.2 i domstolens rättegångsregler skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Kommissionen har yrkat att NET skall förpliktas ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom NET har tappat målet skall kommissionens yrkande bifallas.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
(andra avdelningen)
följande dom:
71 Nea Energeiaki Technologia EPE förpliktas att till kommissionen betala dels 9 498 551 GRD, enligt överenskommelsen mellan Nea Energeiaki Technologia EPE och kommissionen av den 27 mars 1990, det vill säga 9 257 051 GRD avseende huvudfordran och 241 500 GRD avseende ränta, dels ränta på huvudfordran enligt den räntesats som tillämpades av Europeiska investeringsbanken den 15 juli 1985 från den 27 mars 1990 till den 10 december 1998, och ränta enligt grekisk lag från den 11 december 1998, den dag då Nea Energeiaki Technologia EPE delgavs stämningsansökan, tills full betalning sker.
72 Nea Energeiaki Technologia EPE skall ersätta rättegångskostnaderna.