62023TJ1081_EXT
UNIONIN YLEISEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (neljäs jaosto)
23 päivänä heinäkuuta 2025 (
*1
)
Julkiset palveluhankinnat – Tarjouspyyntömenettely – Hallintojen väliset Euroopan laajuiset telemaattiset palvelut – Uuden sukupolven laajennus (TESTA-ng II Ext) – Direktiivi 2014/24/EU – Asetus (EU, Euratom) 2018/1046 – Päätös muuttaa voimassa olevaa sopimusta julkaisematta uutta tarjouspyyntöilmoitusta – Ennakoimattomat olosuhteet – Kumoamiskanne – Asiavaltuus – Kantajaa erikseen koskeva toimi – Tutkittavaksi ottaminen
Asiassa T‑1081/23,
BT Global Services Belgium, kotipaikka Machelen (Belgia), edustajinaan V. Dor, A. Lepièce ja M. Vilain XIIII, avocates,
kantajana,
vastaan
Euroopan komissio, asiamiehinään L. André, M. Ilkova ja S. Romoli,
vastaajana,
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (neljäs jaosto)
toimien kokoonpanossa: puheenjohtaja R. da Silva Passos sekä tuomarit T. Pynnä (esittelevä tuomari) ja H. Cassagnabère,
kirjaaja: hallintovirkamies P. Cullen,
ottaen huomioon asian käsittelyn kirjallisessa vaiheessa esitetyn,
ottaen huomioon 27.2.2025 pidetyssä istunnossa esitetyn,
on antanut seuraavan
tuomion (
1
)
[– –]
Oikeudellinen arviointi
Tutkittavaksi ottaminen
22
Komissio väittää, että kanne on jätettävä tutkimatta, koska kantajalla ei ole asiavaltuutta ja erityisesti koska toimi ei koske sitä erikseen SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla.
[– –]
31
Käsiteltävässä asiassa riidanalainen päätös on hankintasopimuksen muuttamista koskeva ilmoitus, joka on julkaistu Euroopan unionin virallisen lehden täydennysosassa.
32
Koska on todettava, ettei riidanalaista päätöstä ole osoitettu kantajalle ja että tällainen päätös ei ole yleisesti sovellettava sääntelytoimi, on tutkittava, koskeeko kyseinen päätös kantajaa suoraan ja erikseen.
33
Ensinnäkin siitä, koskeeko riidanalainen päätös kantajaa suoraan, on muistutettava, että SEUT 263 artiklan neljännessä kohdassa määrätty vaatimus, jonka mukaan kanteen kohteena olevan toimenpiteen on koskettava luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä suoraan, edellyttää kahden edellytyksen täyttymistä kumulatiivisesti eli ensinnäkin sen, että riidanalaisella toimenpiteellä on välittömiä vaikutuksia tämän henkilön oikeusasemaan, ja toiseksi sen, ettei se jätä niille, joille se on osoitettu ja joiden tehtävänä on sen täytäntöönpano, minkäänlaista harkintavaltaa, koska täytäntöönpano on luonteeltaan puhtaasti automaattista ja perustuu yksinomaan unionin säännöstöön eikä edellytä muiden välissä olevien sääntöjen soveltamista (ks. tuomio 21.2.2024, Inivos ja Inivos v. komissio, T‑38/21, EU:T:2024:100, 60 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
34
Sitä, täyttääkö kantaja nämä vaatimukset, on tutkittava kummankin vaatimuksen osalta erikseen.
35
Ensimmäiseksi on tutkittava, onko riidanalaisella päätöksellä välittömiä vaikutuksia kantajan oikeusasemaan.
36
Tältä osin riidanalaisella päätöksellä kantajalta on lopullisesti evätty mahdollisuus osallistua menettelyyn. Riidanalaisella päätöksellä on näin ollen välittömiä vaikutuksia kantajan oikeusasemaan. Lisäksi kantaja toimii kyseisillä markkinoilla.
37
Toiseksi riidanalaisella päätöksellä muutettiin lopullisesti hankintasopimusta DIGIT/A3/PN/2019/026 välittömin ja sitovin vaikutuksin. Koska tällä päätöksellä on tältä osin oikeusvaikutuksia ilman, että mitään lisätoimenpiteitä tarvittaisiin, edellä 33 kohdassa mainittu toinen vaatimus täyttyy.
38
Tästä seuraa, että riidanalainen päätös on vaikuttanut kantajaan suoraan. Komissio ei kiistäkään tätä.
39
Toiseksi siitä, koskeeko riidanalainen päätös kantajaa erikseen, on todettava, että vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että muut henkilöt kuin päätöksen adressaatit voivat väittää, että päätös koskee niitä erikseen, ainoastaan, jos kyseinen päätös vaikuttaa niihin niille tunnusomaisten erityispiirteiden tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella nämä henkilöt erottuvat kaikista muista ja ne voidaan yksilöidä samalla tavalla kuin adressaatti (ks. tuomio 21.2.2024, Inivos ja Inivos v. komissio, T‑38/21, EU:T:2024:100, 68 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
40
Näin ollen on tutkittava, vaikuttaako riidanalainen päätös kantajaan joko sille tunnusomaisten erityispiirteiden tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella se erottuu kaikista muista, edellä 39 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla.
41
Tältä osin vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että kun toimi vaikuttaa sellaiseen henkilöryhmään, jonka jäsenet olivat tiedossa tai yksilöitävissä toimen toteuttamisajankohtana kyseisen ryhmän jäsenille ominaisten kriteerien perusteella, mainitun toimen voidaan katsoa koskevan näitä henkilöitä erikseen taloudellisten toimijoiden rajoitettuun joukkoon kuuluvina henkilöinä (ks. tuomio 21.2.2024, Inivos ja Inivos v. komissio, T‑38/21, EU:T:2024:100, 70 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
42
Unionin tuomioistuin on todennut julkisten hankintojen osalta, että julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/665/ETY (EYVL 1989, L 395, s. 33), sellaisena kuin se on muutettuna käyttöoikeussopimusten tekemisestä 26.2.2014 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2014/23/EU (EUVL 2014, L 94, s. 1), säännösten mukaan tehokas oikeussuoja edellyttää, että hylätyillä tarjoajilla on tosiasiallinen mahdollisuus hakea muutosta (ks. vastaavasti unionin tuomioistuimen varapresidentin määräys 22.11.2022, Telefónica de España v. komissio, C‑478/22 P(R), EU:C:2022:914, 47 kohta).
43
Lisäksi neuvoston direktiivien 89/665/ETY ja 92/13/ETY muuttamisesta julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen tehokkuuden parantamiseksi 11.12.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/66/EY (EUVL 2007, L 335, s. 31) johdanto-osan 17 perustelukappaleessa todetaan, että ”muutoksenhakumenettelyn olisi oltava ainakin kaikkien sellaisten henkilöiden käytettävissä, jotka tavoittelevat tai ovat tavoitelleet tiettyä hankintaa koskevaa sopimusta ja joiden etua väitetty virheellinen menettely on loukannut tai saattaa loukata”.
44
Sellaisissa erityisolosuhteissa, joissa hankintaviranomainen käyttää neuvottelumenettelyä julkaisematta etukäteen hankintailmoitusta, toimijan, jota ei ole kutsuttu osallistumaan tähän menettelyyn, vaikka se olisi täyttänyt kriteerit, joita hankintaviranomainen sovelsi valitessaan yritykset, joille se lähetti tarjouspyynnön, on katsottava kuuluvan sellaisten kilpailijoiden rajattuun ryhmään, jotka olisivat kyenneet tekemään tarjouksen, jos ne olisi kutsuttu osallistumaan menettelyyn.
45
Käsiteltävänä olevassa asiassa riidanalainen päätös on hankintasopimuksen muuttamista koskeva ilmoitus. Näin ollen kantaja ei voi näyttää toteen, kuten se olisi mahdollisesti voinut tehdä neuvottelumenettelyssä, jossa ei julkaista etukäteen hankintailmoitusta, että se olisi täyttänyt kriteerit, joita hankintaviranomainen sovelsi valitessaan yritykset, joille se lähetti tarjouspyynnön, ja että se näin ollen kuului sellaisten kilpailijoiden rajoitettuun ryhmään, jotka olisivat kyenneet tekemään tarjouksen, jos ne olisi kutsuttu osallistumaan menettelyyn.
46
Kantaja on kuitenkin ensinnäkin osallistunut rajoitettuun tarjouspyyntömenettelyyn DIGIT/R2/PR/2011/039, jonka otsikko on ”Hallintojen väliset Euroopan laajuiset telemaattiset palvelut – Uusi sukupolvi (TESTA-ng)”, joka käynnistettiin vuonna 2011. Lisäksi se osallistui rajoitettuun tarjouspyyntömenettelyyn DIGIT/A3/PR/2019/RP/010, jonka otsikko on ”Hallintojen väliset Euroopan laajuiset telemaattiset palvelut (TESTA)”, ja jonka sopimuspuoleksi se valittiin (ks. edellä 3 ja 5 kohta). Riippumatta siitä komission esiin tuomasta seikasta, ettei tosin ole mahdollista olla varma siitä, että kantajan kanssa tehtäisiin myöhempi hankintasopimus, on kuitenkin kantajan väitteen mukaisesti niin, että se on ainoa, joka on voittanut viimeisen avoimen hankintamenettelyn, joka koskee TESTA-verkon palveluja.
47
Toiseksi kantajan voittaman tarjouskilpailun DIGIT/A3/PR/2019/RP/010 ja riidanalaisella päätöksellä muutetun hankintasopimuksen DIGIT/A3/PN/2019/026 välillä on läheinen yhteys. Hankintasopimuksen DIGIT/A3/PN/2019/026 tavoitteena oli nimittäin varmistaa TESTA-verkon palvelun jatkuvuus siihen saakka, kunnes se siirtyy uudelle sopimuskumppanille menettelyn DIGIT/A3/PR/2019/RP/010 päättämisen jälkeen (katso edellä 6 kohta).
48
Kolmanneksi kantajan voittaman tarjouskilpailun DIGIT/A3/PR/2019/RP/010 kumoamisen ja riidanalaisen päätöksen, jolla muutettiin hankintasopimusta DIGIT/A3/PN/2019/026, tekemisen välillä on suora yhteys. Komissio nimittäin perusteli riidanalaisen päätöksen tekemistä ennakoimattomilla olosuhteilla, kuten niillä, jotka ilmenevät 1.4.2022 annetusta määräyksestä Telefónica de España v. komissio (T‑170/22 R, ei julkaistu), 22.7.2022 annetusta määräyksestä Telefónica de España v. komissio (C‑478/22 P(R)-R, ei julkaistu, EU:C:2022:558) ja 14.3.2023 annetusta määräyksestä Telefónica de España v. komissio (C‑141/23 P(R)-R), ei julkaistu, EU:C:2023:292), jotka unionin tuomioistuimet antoivat ja jotka johtivat tarjouskilpailun DIGIT/A3/PR/2019/RP/010 kumoamiseen, minkä vuoksi siirtyminen uuteen verkkoon tai uuden täysin toimivan verkon hankkiminen sopimuksen voimassaolon päätyttyä oli mahdotonta (katso edellä 18 kohta).
49
Tämä tosiasiallinen tilanne, jonka perusteella kantaja erottuu kaikista muista, mahdollistaa sen yksilöimisen edellä 39 kohdassa mainitun oikeuskäytännön perusteella.
50
Komissio totesi vastauskirjelmässään ja istunnossa, että kantajalla voisi olla asiavaltuus riitauttaa riidanalainen päätös, jos se olisi ensin riitauttanut hankintapäätöksen DIGIT/A3/PN/2019/026. Tällainen väite on hylättävä. Riippumatta siitä, onko kantaja päättänyt nostaa kanteen kyseisestä päätöksestä vai ei, se nimittäin yksilöidään edellä 46–48 kohdassa kuvatulla tosiasiallisella tilanteella.
51
Tästä seuraa, että komission väite, jonka mukaan kanne on jätettävä tutkimatta, koska kantajalla ei ole asiavaltuutta ja erityisesti koska toimi ei koske sitä erikseen, on hylättävä ja kanne on otettava tutkittavaksi.
[– –]
Asiakysymys
[– –]
Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee direktiivin 2014/24 72 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja asetuksen 2018/1046 172 artiklan 3 kohdan b alakohdan rikkomista
[– –]
– Ensimmäisen kanneperusteen ensimmäinen osa
80
Kantaja vetoaa ensimmäisen kanneperusteensa ensimmäisessä osassa direktiivin 2014/24 72 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohdan, jonka sisältö vastaa asetuksen 2018/1046 172 artiklan 3 kohdan b alakohdan i alakohtaa, rikkomiseen. Se nimittäin väittää, että muutos ei ollut välttämätön sellaisten olosuhteiden vuoksi, joita huolellinen hankintaviranomainen ei voinut ennakoida.
81
Tältä osin on muistutettava, että direktiivin 2014/24 72 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohdan ja asetuksen 2018/1046 172 artiklan 3 kohdan b alakohdan i alakohdan mukaan hankintasopimusta voidaan muuttaa ilman uutta hankintamenettelyä, jos ”muutoksen tarve johtuu olosuhteista, joita huolellinen hankintaviranomainen ei voinut ennakoida”, ja jos myös tietyt muut näissä säännöksissä säädetyt edellytykset, jotka eivät ole ensimmäisen kanneperusteen ensimmäisen osan kohteena, täyttyvät.
82
Direktiivin 2014/24 johdanto-osan 109 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Hankintaviranomaiset saattavat kohdata ulkoisia olosuhteita, joita ne eivät ole voineet ennakoida hankintasopimusta tehdessään, erityisesti kun hankintasopimus toteutetaan pitkällä ajanjaksolla. Tällöin tarvitaan tietynasteista joustavuutta, jotta hankintasopimus voidaan mukauttaa kyseisiin olosuhteisiin ilman uutta hankintamenettelyä. Ennakoimattomien olosuhteiden käsite viittaa olosuhteisiin, joita hankintaviranomainen ei olisi voinut ennakoida alkuperäisen hankintasopimuksen tekemisen asiaankuuluvan huolellisesta valmistelusta huolimatta, ottaen huomioon hankintaviranomaisen käytettävissä olevat keinot, hankkeen luonne ja ominaisuudet, alan hyvät toimintatavat sekä tarve varmistaa, että voimavarat, joita käytetään valmisteltaessa hankintasopimuksen tekoa, ovat asianmukaisessa suhteessa hankintasopimuksen ennakoitavissa olevaan arvoon. – –”
83
Kuten direktiivin 2014/24 johdanto-osan 109 perustelukappaleen sanamuodostakin ilmenee, ennakoimattomat olosuhteet ovat ulkoisia olosuhteita, joita hankintaviranomainen ei olisi voinut ennakoida hankintasopimuksen tekemisessä alkuperäisen hankintasopimuksen tekemisen asiaankuuluvan huolellisesta valmistelusta huolimatta, ottaen huomioon hankintaviranomaisen käytettävissä olevat keinot, hankkeen luonne ja ominaisuudet, alan hyvät toimintatavat sekä tarve varmistaa, että voimavarat, joita käytetään valmisteltaessa hankintasopimuksen tekoa, ovat asianmukaisessa suhteessa hankintasopimuksen ennakoitavissa olevaan arvoon (tuomio 7.12.2023, Obshtina Razgrad, C‑441/22 ja C‑443/22, EU:C:2023:970, 68 kohta).
84
Tässä tapauksessa hankintamenettely DIGIT/A3/PN/2019/026 käynnistettiin 26.6.2019 ja hankintasopimus tehtiin 29.5.2020 (katso edellä 6 kohta).
85
Riidanalaisessa päätöksessä määrätään seuraavaa:
”Sellaisten tapahtumien sarja, joihin hankintaviranomainen ei voi vaikuttaa (kuten covid-19-pandemia ja kolme [unionin] tuomioistuinten myöhemmin antamaa määräystä – 1.4.2022, 22.7.2022 ja 14.3.2023 –, joissa määrätään puitesopimuksen allekirjoittamisen lykkäämisestä) ja joka lopulta johti TESTA RP:n kumoamiseen huhtikuussa 2023, tekee siirtymisen uuteen verkkoon tai uuden täysin toimintakykyisen verkon perustamisen mahdottomaksi puitesopimuksen voimassaolon päätyttyä. Tässä yhteydessä on selvää, että tarjouspyyntömenettelyn päättyminen on poikkeuksellinen olosuhde, jota huolellinen hankintaviranomainen ei olisi voinut ennakoida ennen puitesopimuksen allekirjoittamista. Tarve jatkaa toimintaa nykyisessä TESTA-ng-verkossa, kunnes vaihtoehtoinen ratkaisu on saatavilla ja täysin toimintakykyinen, aiheuttaa VII.2.1 jaksossa kuvatut muutokset.”
86
Kun komissio valmisteli asianomaista hankintaa, joka käynnistettiin kesäkuussa 2019, ja kun se teki kyseisen hankintasopimuksen toukokuussa 2020, se ei voinut ennakoida riidanalaisessa päätöksessä yksilöityjä ulkoisia olosuhteita eli COVID-19-pandemian vakavuutta, joka ilmeni juuri hankintasopimuksen tekemisen ajankohtana, eikä edellä 8–15 kohdassa mainittuja peräkkäisiä menettelyn vaiheita, jotka ovat hyvin epätavallisia.
87
Direktiivin 2014/24 72 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohdasta ja asetuksen 2018/1046 172 artiklan 3 kohdan b alakohdan i alakohdasta, luettuina direktiivin 2014/24 johdanto-osan 109 perustelukappaleen valossa, ilmenee siten – kuten komissio on todennut –, että COVID-19-pandemiaa ja unionin yleisen tuomioistuimen ja unionin tuomioistuimen huhtikuun 2022 ja maaliskuun 2023 välisenä aikana antamia ratkaisuja, joissa määrättiin edellisen puitesopimuksen allekirjoittamisen lykkäämisestä, voidaan pitää kyseisissä säännöksissä tarkoitettuina olosuhteina, joita huolellinen hankintaviranomainen ei voinut ennakoida.
88
Lisäksi huolellisuus, jota hankintaviranomaisen on alkuperäisen hankintasopimuksen valmistelun yhteydessä osoitettava, jotta se voi vedota direktiivin 2014/24 72 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohtaan tai asetuksen 2018/1046 172 artiklan 3 kohdan b alakohdan i alakohtaan, ei edellytä, että komissio olisi kyseistä julkista hankintaa valmistellessaan ottanut huomioon näiden ennakoimattomien olosuhteiden aiheuttaman mahdottomuuden siirtyä uuteen verkkoon tai perustaa uusi täysin toimiva verkko puitesopimuksen päättyessä.
89
Edellä esitetyn perusteella ensimmäisen kanneperusteen ensimmäinen osa on hylättävä.
– Ensimmäisen kanneperusteen toinen osa
90
Kantaja vetoaa ensimmäisen kanneperusteensa toisessa osassa direktiivin 2014/24 72 artiklan 1 kohdan c alakohdan iii alakohdan rikkomiseen siltä osin kuin alkuperäiseen hankintasopimukseen tehdyillä myöhemmillä muutoksilla pyrittiin kiertämään mainittua direktiiviä.
91
Tältä osin on huomattava, että direktiivin 2014/24 72 artiklan 1 kohdan c alakohdan iii alakohdassa, joka koskee sitä, että mahdollinen hinnannousu ei saa olla enempää kuin 50 prosenttia alkuperäisen hankintasopimuksen arvosta, säädetään, että ”jos muutoksia tehdään peräkkäin useampia, tätä rajoitusta on sovellettava kunkin muutoksen arvoon” ja että ”tällaisten peräkkäisten muutosten tavoitteena ei saa olla [mainitun] direktiivin kiertäminen”. Sitä vastoin asetuksen 2018/1046 vastaava säännös eli 172 artiklan 3 kohdan b alakohdan ii alakohta ei sisällä tällaista täsmennystä.
92
Koska direktiiviä 2014/24 ei sovelleta komissioon, käsiteltävässä asiassa ei voida todeta, että direktiivin 2014/24 72 artiklan 1 kohdan c alakohdan iii alakohtaa olisi rikottu.
93
Kuten komissio on perustellusti todennut, direktiivin 2014/24 72 artiklan 1 kohdan c alakohdan iii alakohdan viimeisessä virkkeessä säädetyn rajoituksen tarkoituksena on joka tapauksessa estää kyseisen säännöksen väärinkäyttö ja erityisesti välttää tilanne, jossa hankintaviranomainen tekisi samaan hankintasopimukseen useita peräkkäisiä muutoksia direktiiviin 2014/24 perustuvien velvoitteiden kiertämiseksi. Tätä rajoitusta sovelletaan siis tietyn sopimuksen peräkkäisiin muutoksiin. Se ei ulotu päättyneisiin hankintamenettelyihin.
94
Käsiteltävässä asiassa komissio on kuitenkin muuttanut sopimusta vain kerran. Näin ollen ensimmäisen kanneperusteen toinen osa on hylättävä.
[– –]
Toinen kanneperuste, jonka mukaan asetuksen N:o 2018/1046 172 artiklan 3 kohdan b alakohtaa on rikottu
97
Toisessa kanneperusteessaan kantaja väittää, että edellytykset muuttaa hankintasopimusta asetuksen 2018/1046 172 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti eivät täyttyneet. Komissio ei täsmennä riidanalaisessa päätöksessä tapaa, jolla kyseisessä säännöksessä asetetut edellytykset täyttyisivät nyt käsiteltävässä asiassa.
[– –]
105
Aluksi on huomattava, että riidanalaisessa päätöksessä mainitaan oikeusperustoina asetuksen 2018/1046 172 artiklan 3 kohdan a alakohta ja 172 artiklan 3 kohdan b alakohta. Lisäksi siinä näytetään viittaavan toissijaisesti asetuksen 2018/1046 172 artiklan 3 kohdan a alakohtaan (ks. edellä 74 ja 75 kohta).
106
Riidanalaisen päätöksen VII.2.2 jaksossa, jonka otsikko on ”Muutoksen syyt”, nimittäin todetaan, että kyse on direktiivin 2014/24 72 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ja lähes samoin sanamuodoin asetuksen 2018/1046 172 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetusta muutoksesta, jonka ”tarve johtuu olosuhteista, joita huolellinen hankintaviranomainen ei voinut ennakoida”.
107
Asetuksen 2018/1046 172 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettu tilanne on näin ollen esitetty pääasiallisena syynä. Riidanalaisessa päätöksessä ehdotetaan lisäksi asetuksen 2018/1046 172 artiklan 3 kohdan a alakohtaa täydentäväksi oikeusperustaksi ja todetaan, että ”tietyt tarpeelliset muutokset perustuvat myös asetuksen [2018/1046] 172 artiklan 3 kohdan [a alakohtaan]”.
108
Toisin sanoen siltä osin kuin sopimuksen muutokset voivat perustua yksinomaan asetuksen 2018/1046 172 artiklan 3 kohdan b alakohdassa säädettyihin olosuhteisiin, koska komissio totesi ensimmäisen kanneperusteen yhteydessä, että nämä olosuhteet olivat olemassa käsiteltävässä asiassa, toinen kanneperuste, joka koskee asetuksen 2018/1046 172 artiklan 3 kohdan a alakohdan rikkomista, on hylättävä tehottomana.
Kolmas kanneperuste, joka perustuu yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja avoimuusperiaatteen loukkaamiseen
109
Kolmannessa kanneperusteessaan kantaja väittää, että komissio loukkasi direktiivin 2014/24 18 artiklan 1 kohdassa ja unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä vahvistettuja yhdenvertaisuuden, kilpailun ja avoimuuden perusperiaatteita korottaessaan puitejärjestelyä koskevan hankintasopimuksen enimmäismäärän 121,9 miljoonasta eurosta 160,9 miljoonaan euroon järjestämättä uutta tarjouskilpailua.
[– –]
113
Direktiivin 2014/24 johdanto-osan 107 perustelukappaleen sanamuoto on seuraava:
”On tarpeen selventää, missä olosuhteissa hankintasopimukseen sen toteutuksen aikana tehtävät muutokset edellyttävät uutta hankintamenettelyä, ottaen huomioon asiaa koskeva unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö. Uusi hankintamenettely vaaditaan, kun tehdään olennaisia muutoksista alkuperäiseen hankintasopimukseen, erityisesti sopimuspuolten keskinäisten oikeuksien ja velvollisuuksien soveltamisalaan ja sisältöön, teollis- ja tekijänoikeuksien jakaminen mukaan luettuna. Tällaiset muutokset osoittavat sopimuspuolten aikovan neuvotella hankintasopimuksen keskeiset ehdot tai edellytykset uudelleen. Näin on erityisesti silloin, kun muutetut edellytykset olisivat vaikuttaneet alkuperäisen menettelyn tulokseen.
Hankintasopimuksen muutokset, joista seuraa hankintasopimuksen arvon vähäinen muutos, olisi tiettyyn arvoon asti voitava aina toteuttaa tarvitsematta turvautua uuteen hankintamenettelyyn. Sen vuoksi ja oikeusvarmuuden varmistamiseksi tässä direktiivissä olisi säädettävä vähimmäiskynnysarvoista, joiden alittuessa uusi hankintamenettely ei ole tarpeen. Hankintasopimuksia olisi voitava muuttaa näiden kynnysarvojen ylittyessä ilman uutta hankintamenettelyä, sikäli kuin muutokset noudattavat tässä direktiivissä säädettyjä asiaan liittyviä ehtoja.”
114
Toisin sanoen direktiivissä 2014/24 säädetään edellytyksistä, joiden täyttyessä hankintasopimukseen sen toteutuksen aikana tehtävät muutokset eivät edellytä uutta hankintamenettelyä, kun noudatetaan direktiivin 18 artiklan 1 kohdassa mainittuja yhdenvertaisen kohtelun ja avoimuuden periaatteita. Samaa päättelyä voidaan soveltaa analogisesti asetukseen 2018/1046.
115
Kantajan mainitseman 17.6.2021 annetun tuomion Simonsen & Weel (C‑23/20, EU:C:2021:490) 68–72 kohdassa unionin tuomioistuin on ensinnäkin selventänyt, että puitejärjestelyn alkuperäisenä osapuolena oleva hankintaviranomainen voi sitoutua vain tiettyyn enimmäismäärään tai enimmäisarvoon asti, ja kun tämä raja on saavutettu, kyseisen puitejärjestelyn vaikutukset lakkaavat. Näin oli käsiteltävässä asiassa, koska sopimuksen enimmäismääräksi oli vahvistettu 121,9 miljoonaa euroa (katso edellä 6 kohta).
116
Toiseksi unionin tuomioistuin on täsmentänyt, että direktiivin 2014/24 72 artiklan mukaan puitejärjestelyyn tehtävät muutokset, jotka eivät ole luonteeltaan olennaisia, ovat kuitenkin sallittuja, koska näiden edellytysten täyttyminen on omiaan varmistamaan direktiivin 2014/24 18 artiklan 1 kohdassa säädettyjen avoimuusperiaatteen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen noudattamisen. Vaikka unionin tuomioistuin näyttää siten viittaavan direktiivin 2014/24 72 artiklan 1 kohdan e alakohtaan, jonka mukaan ”hankintasopimuksia ja puitejärjestelyjä voidaan muuttaa ilman tämän direktiivin mukaista uutta hankintamenettelyä – – jos muutokset eivät niiden arvosta riippumatta ole – – merkittäviä muutoksia”, samaa päättelyä voidaan soveltaa analogisesti direktiivin 2014/24 72 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa ja asetuksen 2018/1046 172 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuihin tilanteisiin.
117
Nyt käsiteltävässä asiassa komissio on kuitenkin osoittanut ensimmäisen kanneperusteen yhteydessä, että asetuksen 2018/1046 172 artiklan 3 kohdan b alakohdassa säädetyt poikkeukselliset olosuhteet olivat tosiasiallisesti olemassa. Tästä seuraa, että sopimuksen muuttaminen kuuluu yhden asetuksen 2018/1046 172 artiklassa säädetyn tilanteen soveltamisalaan.
[– –]
119
Tässä yhteydessä ei voida todeta, että avoimuuden ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteita olisi loukattu.
[– –]
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (neljäs jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Kanne hylätään.
2)
BT Global Services Belgium velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
da Silva Passos
Pynnä
Cassagnabère
Julistettiin Luxemburgissa 23 päivänä heinäkuuta 2025.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: englanti.
(
1
)	Tuomiosta on otettu tähän vain kohdat, joiden julkaisemista unionin yleinen tuomioistuin pitää aiheellisena.