62009CC0087_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
I Johdanto
1. Amtsgericht Schorndorf (Saksa) on 25.2.2009 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 2.3.2009, esittänyt EY 234 artiklan nojalla unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskevista tietyistä seikoista 25.5.1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY (jäljempänä direktiivi) 3 artiklan tulkinnasta.(2)
2. Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa kantajana on Ingrid Putz ja vastaajana Medianess Electronics GmbH -niminen yhtiö (jäljempänä Medianess Electronics), ja se koskee virheelliseksi osoittautuneen astianpesukoneen kauppaa, jonka osalta Putz vaatii kauppasopimuksen purettuaan kauppahinnan palauttamista virheellisen astianpesukoneen luovuttamisen yhteydessä.
3. Kansallinen tuomioistuin haluaa esittämillään kysymyksillä saada pääasiallisesti selville, onko direktiivin 3 artiklan säännösten nojalla siinä tapauksessa, että virheellinen kulutustavara, kuten tässä tapauksessa astianpesukone, saatetaan sopimuksen mukaiseksi vaihtamalla se, myyjän vastattava kustannuksista, jotka aiheutuvat yhtäältä virheellisen kulutustavaran irrottamisesta ja toisaalta uuden virheettömän kulutustavaran asentamisesta.
4. Tässä asiassa esiin tulleet kysymykset ovat osittain päällekkäisiä niiden kysymysten kanssa, jotka ovat tulleet esille asiassa C‑65/09,(3) jossa myös annan ratkaisuehdotukseni tänään.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
A Unionin oikeus
5. Direktiivi annettiin EY 95 artiklan nojalla. Sen johdanto-osan ensimmäisessä perustelukappaleessa todetaan, että EY 153 artiklan 1 ja 3 kohdan mukaisesti Euroopan yhteisön olisi myötävaikutettava korkeatasoisen kuluttajasuojan toteuttamiseen toimenpiteillä, jotka se toteuttaa EY 95 artiklan nojalla.
6. Direktiivin johdanto-osan kymmenennessä perustelukappaleessa todetaan, että ”jos tavara on virheellinen, kuluttajalla olisi oltava oikeus saada tavara saatetuksi sopimuksenmukaiseksi vastikkeetta joko valintansa mukaan korjaamalla tai vaihtamalla tai, jos tällaista oikaisua ei suoriteta, saada hinnanalennusta tai purkaa kauppa”.
7. Direktiivin johdanto-osan 11 perustelukappale on sanamuodoltaan seuraava:
”Kuluttaja voi ensi sijassa vaatia myyjää korjaamaan tai vaihtamaan tavaran, paitsi jos tällainen oikaisu olisi mahdoton tai epäsuhtainen; olisi määritettävä objektiivisesti, milloin oikaisua on pidettävä epäsuhtaisena; oikaisu voi olla epäsuhtainen, jos siitä muuhun oikaisutapaan verrattuna aiheutuisi kohtuuttomia kustannuksia; jotta kustannuksia olisi pidettävä kohtuuttomina, oikaisun kustannusten olisi oltava huomattavasti korkeammat kuin muun oikaisutavan kustannukset.”
8. Direktiivin 3 artiklassa, jonka otsikko on ”Kuluttajan oikeudet”, säädetään seuraavaa:
”1. Myyjä on vastuussa kuluttajalle virheestä, joka on olemassa tavaran luovutushetkellä.
2. Virheen johdosta kuluttajalla on oikeus saada tavara saatetuksi sopimuksen mukaiseksi vastikkeetta korjaamalla tai vaihtamalla tavara 3 kohdan mukaisesti taikka saada asianmukainen hinnanalennus tai purkaa sopimus kyseisten tavaroiden osalta 5 ja 6 kohdan mukaisesti.
3. Ensi sijassa kuluttaja voi vaatia myyjää korjaamaan tai vaihtamaan tavaran, molemmissa tapauksissa vastikkeetta, jollei tämä ole mahdotonta tai epäsuhtaista.
Oikaisua pidetään epäsuhtaisena, jos siitä aiheutuu myyjälle kustannuksia, jotka vaihtoehtoiseen oikaisutapaan verrattuna ovat kohtuuttomia – –
Korjaaminen tai vaihtaminen on tehtävä kohtuullisen ajan kuluessa ja aiheuttamatta kuluttajalle huomattavaa haittaa ottaen huomioon tavaran luonne ja se tarkoitus, jota varten kuluttaja hankki tavaran.
4. Edellä 2 ja 3 kohdassa olevalla ilmauksella ’vastikkeetta’ tarkoitetaan tavaran sopimuksen mukaiseksi saattamisesta aiheutuvia välttämättömiä kuluja, erityisesti lähetyskuluja sekä työ- ja materiaalikustannuksia.
5. Kuluttaja voi vaatia asianmukaista hinnanalennusta tai purkaa kaupan
– jos kuluttajalla ei ole oikeutta vaatia korjaamista eikä vaihtamista, tai
– jos myyjä ei ole suorittanut oikaisua kohtuullisen ajan kuluessa, tai
– myyjä ei ole suorittanut oikaisua aiheuttamatta kuluttajalle huomattavaa haittaa.
– –”
9. Direktiivin 8 artiklassa, jonka otsikko on ”Kansallinen lainsäädäntö ja vähimmäissuoja”, säädetään seuraavaa:
”1. Tähän direktiiviin perustuvien oikeuksien käyttäminen ei rajoita muita oikeuksia, joihin kuluttaja voi vedota sopimukseen perustuvaa tai sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevien kansallisten säännösten perusteella.
2. Jäsenvaltiot voivat antaa tai pitää voimassa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia perustamissopimuksen mukaisia tiukempia säännöksiä varmistaakseen kuluttajansuojan korkeamman tason.”
B Kansallinen lainsäädäntö
10. Saksan siviililain (Bürgerliches Gesetzbuch, jäljempänä BGB) 437 §:ssä annetaan ostajalle virheellisen tavaran johdosta seuraavat oikeudet:
”Jos tavara on virheellinen, ostaja voi, jos seuraavien säännösten mukaiset edellytykset täyttyvät ja sikäli kuin toisin ei ole säädetty,
1. vaatia sopimuksen täyttämistä jälkikäteen 439 §:n mukaisesti;
2. purkaa sopimuksen – – tai vaatia hinnanalennusta 441 §:n mukaisesti;
3. vaatia vahingonkorvausta – – tai turhaan syntyneiden kulujen korvaamista – –”
11. BGB:n 439 §:ssä, jonka otsikko on ”Sopimuksen täyttäminen jälkikäteen” ja jolla direktiivin 3 artikla on saatettu osaksi Saksan lainsäädäntöä, säädetään seuraavaa:
”1. Ostaja voi sopimuksen täyttämiseksi jälkikäteen vaatia valintansa mukaan joko virheen poistamista tai virheettömän tavaran toimittamista.
2. Myyjä vastaa kuluista, jotka ovat välttämättömiä sopimuksen täyttämiseksi jälkikäteen, erityisesti lähetys- ja matkakuluista sekä työ- ja materiaalikustannuksista.
3. Myyjä voi kieltäytyä tavasta, jonka ostaja on valinnut sopimuksen täyttämiseksi jälkikäteen, jos se on mahdollinen ainoastaan kohtuuttomin kustannuksin, tämän rajoittamatta 275 §:n 2 ja 3 momentin soveltamista. Tätä arvioitaessa on otettava huomioon erityisesti tavaran arvo, jos se olisi virheetön, virheen merkitys ja se, voitaisiinko sopimus täyttää jälkikäteen vaihtoehtoisella tavalla aiheuttamatta ostajalle huomattavaa haittaa. Tällaisessa tapauksessa ostajan oikeus rajoittuu vaihtoehtoiseen tapaan, jolla sopimus voidaan täyttää jälkikäteen; myyjällä on edelleen oikeus kieltäytyä myös tästä tavasta tämän momentin ensimmäisen virkkeen edellytysten täyttyessä.
4. Jos myyjä täyttää sopimuksen jälkikäteen toimittamalla virheettömän tavaran, se voi vaatia ostajaa palauttamaan virheellisen tavaran 346–348 §:n mukaisesti.”
III Tosiseikat, oikeudenkäyntimenettely ja esitetyt kysymykset
12. Ingrid Putz tilasi kuluttajan ominaisuudessa myyjänä toimivalta Medianess Electronicsilta internetin kautta uuden astianpesukoneen Bomann GSP 627 IX edelstahl 367 euron hintaan, johon lisättiin 9,52 euron postiennakkokulut. Sovittiin kotiinkuljetuksesta. Medianess Electronics toimitti kauppatavaran 25.4.2008, ja kauppahinta maksettiin toimituksen yhteydessä.
13. Sen jälkeen kun Putz oli asennuttanut astianpesukoneen asuntoonsa, siinä ilmeni virhe, josta hän ilmoitti myyjälle. Eräs myyjän palveluksessa oleva asentaja totesi, ettei kyse ollut asennusvirheestä vaan että virhe oli itse koneessa.
14. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan on kiistatonta, ettei virheen korjaaminen ole mahdollista, minkä vuoksi sopimuksen täyttäminen jälkikäteen on mahdollista vain vaihtamalla virheellinen tavara. Ei ole myöskään osoitettu, että myyjä olisi toiminut tuottamuksellisesti.
15. Sovittuaan virheellisen tavaran vaihtamisesta Putz vaati sähköpostitse 13.6.2008 Medianess Electronicsia paitsi toimittamaan virheettömän astianpesukoneen myös irrottamaan virheellisen koneen hänen keittiössään ja asentamaan uuden koneen, mistä Medianess Electronics kieltäytyi sähköpostitse 17.6.2008.
16. Koska Medianess Electronics ei reagoinut toiseen tätä koskevaan vaatimukseen, Putz on purkanut kauppasopimuksen ja vaatii pääasian oikeudenkäynnissä kauppahinnan palauttamista viallisen astianpesukoneen luovuttamisen yhteydessä.
17. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan ostaja voi BGB:n asiaankuuluvien säännösten nojalla purkaa sopimuksen ja vaatia kauppahinnan palauttamista, jos toimitettu tavara on virheellinen ja jos ostaja on asettanut myyjälle menestyksettä tehokkaan määräajan sopimuksen täyttämiselle jälkikäteen, ellei tämä ole poikkeuksellisesti tarpeetonta esimerkiksi sen vuoksi, että myyjä kieltäytyy vakavasti ja lopullisesti sopimuksen täyttämisestä.
18. Ostaja on kuitenkin asettanut myyjälle vaaditun määräajan sopimuksen täyttämiselle jälkikäteen vain siltä osin tehokkaasti kuin hän on vaatinut vain sitä, mihin hänellä on oikeus; jos näin ei ole, sopimuksen purkaminen ei ole mahdollista lukuun ottamatta tiettyjä poikkeuksia, joita ei voida soveltaa käsiteltävänä olevassa asiassa.
19. Päätöksen tekemisen kannalta on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen näkemyksen mukaan ratkaisevaa, oliko Putzilla oikeus vaatia, että myyjä irrottaa viallisen koneen (toisessa ennakkoratkaisukysymyksessä esille otettu asia) ja asentaa uuden koneen (ensimmäisessä ennakkoratkaisukysymyksessä esille otettu asia), tai vaatia, että myyjä vastaa näistä toimenpiteistä aiheutuvista kustannuksista.
20. Tältä osin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa, että Saksan oikeuden ja erityisesti BGB:n 439 §:n 1 momentin mukaan on niin, että silloin, kun virheetön tavara toimitetaan jälkikäteen, myyjä ei tuottamuksestaan riippumatta vastaa virheettömän tavaran asentamisesta tai siitä aiheutuvista kustannuksista myöskään silloin, kun ostaja on ennen virheen ilmenemistä asentanut virheellisen tavaran ohjeiden mukaisesti toiseen tavaraan.
21. Saksan oikeuden mukaan on kuitenkin kiistanalaista, onko myyjän tällaisessa tilanteessa vastattava jälkikäteen tapahtuvan toimituksen yhteydessä virheellisen tavaran irrottamisesta tai siitä aiheutuvista kustannuksista tuottamuksestaan riippumatta. Bundesgerichtshof näyttää tähän saakka vallalla olleen käsityksen vastaisesti nykyisin pitävän tällaista ostajan oikeutta korvaukseen mahdollisena ainoastaan asiaankuuluvien kansallisten säännösten direktiivin mukaisen tulkinnan perusteella, minkä vuoksi tuomioistuin on esittänyt tämän kysymyksen asiassa C‑65/09 unionin tuomioistuimelle.
22. Koska on mahdollista, että unionin tuomioistuin ei vastaa tuohon kysymykseen Bundesgerichtshofin tehtyä sen riippuvaiseksi toiseen ennakkoratkaisukysymykseen annettavasta vastauksesta, Amtsgericht Schorndorf ottaa esille tämän kysymyksen myös käsiteltävänä olevassa asiassa.
23. Tätä taustaa vasten Amtsgericht päätti viimeisenä oikeusasteena käsiteltävänä olevassa asiassa keskeyttää asian käsittelyn ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1) Onko kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskevista tietyistä seikoista 25.5.1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY 3 artiklan 2 kohtaa ja 3 kohdan kolmatta alakohtaa tulkittava siten, että niiden vastaisena on pidettävä kansallista lainsäädäntöä, jossa säädetään, että kun kulutustavara saatetaan sopimuksen mukaiseksi vaihtamalla se, myyjä ei vastaa kustannuksista, jotka aiheutuvat jälkikäteen toimitetun kulutustavaran asentamisesta tavaraan, johon kuluttaja on asentanut sopimuksen vastaisen kulutustavaran sen luonteen ja käyttötarkoituksen mukaisesti, kun se ei ole alun perin sopimuksessa sitoutunut suorittamaan asennusta?
2) Onko edellä mainitun direktiivin 3 artiklan 2 kohtaa ja 3 kohdan kolmatta alakohtaa tulkittava siten, että kun kulutustavara saatetaan sopimuksen mukaiseksi vaihtamalla se, myyjän on vastattava kustannuksista, jotka aiheutuvat sopimuksen vastaisen kulutustavaran irrottamisesta toisesta tavarasta, johon kuluttaja on asentanut kulutustavaran sen luonteen ja käyttötarkoituksen mukaisesti?”
IV Oikeudellinen arviointi (4)
A Alustavia huomioita
24. Oikeudellinen ongelma, jota unionin tuomioistuinta pyydetään tarkastelemaan esillä olevassa asiassa, on ollut klassinen aihe sopimusoikeudessa tai tarkemmin sanoen irtaimen kauppaa koskevassa oikeudessa aina siitä lähtien, kun roomalaiset lainoppineet, kuten Julian tai Ulpian, käsittelivät “viallisen” karjan myynnistä muinaisen maailman markkinoilla aiheutuvia oikeusseurauksia, eli kysymys myyjän vastuun laajuudesta virheellisen tavaran toimituksen osalta tai ostajan suojelun näkökulmasta kysymys niistä oikaisutavoista, joiden olisi oltava ostajan käyte ttävissä siinä tapauksessa, että myyjä on toimittanut hänelle tavaran, joka ei ole kauppasopimuksen mukainen.
25. Kuten myös tämän oikeudenkäynnin osapuolten lausumista ilmenee, jäsenvaltioiden tätä alaa koskevat erilaiset kansalliset oikeussäännöt eroavat itse asiassa – ainakin perinteisissä yhdenmukaistamista edeltävissä versioissaan – huomattavasti toisistaan, vaikka ne käytännön soveltamisessa tarjoavat monissa tapauksissa saman lopputuloksen ja vastaavan oikeussuojan tason.(5) Nämä eroavuudet eivät koske ainoastaan käytettyjen oikeudellisten käsitteiden, edellytysten ja määritelmien yksityiskohtia vaan myös yleisemmällä tasolla oikaisujärjestelmiä sinänsä, toisin sanoen sekä sopimuksen rikkomisen varalta säädettyjä oikaisutapoja että kyseisten oikaisutapojen välistä suhdetta ja hierarkiaa, vahingonkorvausten roolia kyseisissä järjestelmissä tai niiden yhteydessä sekä rajanvetoa sellaisten sopimusperusteisten ja sopimussuhteen ulkopuolisten vaatimusten välillä, joita saattaa syntyä sopimuksen vastaisen tavaran toimituksen yhteydessä.
26. Kuten Amtsgerichtin antamat tiedot osoittavat, oikeuskirjallisuudessa yhden ja saman oikeusjärjestelmän sisällä on edelleen epävarmuutta ja eroja ostajan tosiasiallisten oikeuksien ja niiden oikeusperustan osalta, kun kysymys on erityisongelmista, jotka liittyvät sopimuksenvastaisuuteen ja sen seurauksiin, kuten sopimuksen vastaisen tavaran irrottamisesta tai virheettömän korvaavan tavaran asentamisesta aiheutuvia kustannuksia koskevasta myyjän vastuusta.
27. Tämän toteamuksen jälkeen tarkastelen tätä irrottamis- ja asennuskustannuksia koskevaa kysymystä Euroopan unionin lainsäädännön tasolla direktiivillä kuluttajille annetun suojan erityisestä näkökulmasta.
28. Tältä osin on tärkeää huomauttaa yhtäältä, että direktiivin tarkoituksena on varmistaa korkeatasoinen kuluttajansuoja, kuten direktiivin johdanto-osan ensimmäisessä perustelukappaleessa todetaan ja kuten unionin tuomioistuin on asiassa Quelle perustellusti korostanut.(6)
29. Toisaalta on pidettävä mielessä, että direktiivi on kulutustavaroiden kauppaa koskevien tiettyjen, ei kaikkien, seikkojen vähimmäistason yhdenmukaistamista koskeva toimenpide. Siten direktiivissä otetaan tehtäväksi, kuten sen johdanto-osan kuudennesta perustelukappaleesta ilmenee, kulutustavaran kauppaa koskevien kansallisten lakien lähentäminen sellaisen tavaran osalta, joka ei ole sopimuksen mukainen, puuttumatta kuitenkaan niihin kansallisen lain säännöksiin ja periaatteisiin, jotka koskevat sopimusperusteista ja sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta.
30. Tätä taustaa vasten ja direktiivin nimenomaisten asiaa koskevien säännösten puuttuessa näyttää ainoastaan oikeutetulta kysyä, onko tarkoitettu, että direktiivillä säännelty myyjän vastuu kuluttajalle ”sopimuksenvastaisuudesta” sisältää vastuun virheellisen tavaran, kuten kyseessä olevan astianpesukoneen, jonka kuluttaja on asentanut toimituksen jälkeen, poistamisesta/irrottamisesta aiheutuvien kustannusten kaltaisista kustannuksista ja korvaavan virheettömän tavaran asentamiskustannuksista niin, että kuluttaja voi vaihtamista koskevan oikaisutavan tai direktiivin jonkin muun säännöksen perusteella vaatia myyjää vastaamaan näistä kustannuksista, joita ainakin joissakin kansallisissa oikeusjärjestelmissä käsiteltäisiin, kuten jotkut osapuolet ovat esittäneet, ”välillistä vahinkoa” pikemmin kuin pelkästään sopimuksen virheellistä täyttämistä koskevana kysymyksenä.
31. Myöntävä vastaus tähän kysymykseen saattaa näyttää tarkoituksenmukaiselta direktiivin tarkoituksena olevan kuluttajansuojan vahvistamisen valossa. Asia ei ole kuitenkaan näin yksinkertainen. Kuten mikä tahansa kehittynyt oikeusjärjestys, jossa säännellään sopimuksen virheellisestä täyttämisestä johtuvia ostajan ja myyjän oikeuksia ja velvollisuuksia, direktiivin mukainen oikaisujärjestelmä ei voi suosia pelkästään joko kuluttajaa tai myyjää vaan siinä on sen sijaan pyrittävä löytämään oikeudenmukainen tasapaino näiden kummankin intressien välillä.(7)
32. Tämän toteamuksen jälkeen on katsottava, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee pääasiallisesti kahdella kysymyksellään, joita on tarkoituksenmukaista tarkastella yhdessä, onko direktiivin 3 artiklan 2 ja 3 kohdan säännöksiä tulkittava siten, että kun kulutustavara, kuten kyseessä oleva astianpesukone, jonka kuluttaja on asianmukaisesti asentanut ja liittänyt, saatetaan sopimuksen mukaiseksi vaihtamalla se, myyjän on vastattava virheellisen tavaran irrottamisesta/poistamisesta ja virheettömän tavaran asentamisesta/liittämisestä aiheutuneista kustannuksista, jos myyjä ei ollut kyseisen kauppasopimuksen nojalla velvollinen asentamaan ostettua tavaraa.
B Asianosaisten ja muiden osapuolten pääasialliset lausumat
33. Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa huomautuksia ovat esittäneet Itävallan, Saksan, Belgian ja Espanjan hallitukset sekä komissio. Itävallan ja Saksan hallitukset sekä komissio olivat myös edustettuina 25.2.2010 pidetyssä suullisessa käsittelyssä.
34. Itävallan, Saksan ja Belgian hallitukset väittävät, että käsiteltävänä olevan asian kaltaisessa tapauksessa ainakin, jos asennus ei kuulu sopimukseen, myyjän ei edellytetä direktiivin 3 artiklan nojalla vaihtaessaan virheellisen tavaran vastaavan kyseisen tavaran irrottamisesta eikä virheettömän uuden tavaran asentamisesta aiheutuvista kustannuksista. Molempiin esitettyihin ennakkoratkaisukysymyksiin olisi sen vuoksi vastattava kieltävästi.
35. Kyseiset hallitukset esittävät pohjimmiltaan samansuuntaisesti, että direktiivin 2 artiklan 1 kohdan nojalla myyjä on vastuussa tavaran luovuttamisesta sopimuksen mukaisena. Näin ollen sopimuksenvastaisuuden johdosta, joka on arvioitava tavaran luovutushetkellä, myyjän on direktiivin 3 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaan saatettava virheellinen tavara sopimuksen mukaiseksi, toisin sanoen silloin, kun on kyse vaihdosta, toimitettava virheetön tavara. Myyjän velvollisuuksia ei voida laajentaa tämän yli siten, että niihin sisältyisi myös, kuten käsiteltävänä olevassa asiassa ehdotetaan, virheellisen tavaran irrottaminen ja uuden virheettömän tavaran asentaminen. Asia saattaa olla toisin, jos myös ostetun tavaran asentaminen kuuluu velvoitteisiin, joista on sovittu myyjän ja kuluttajan välillä.
36. Belgian hallitus täsmentää kuitenkin, että myyjän on vastattava sopimuksen vastaisen tavaran kuljetuskustannuksista.
37. Itävallan ja Saksan hallitukset korostavat lisäksi, että myyjän on vaikea tietää ennalta tarkoitusta, johon kuluttaja käyttää tavaraa toimituksen jälkeen, vaikka se on tavaran luonteen ja tarkoituksen mukainen, minkä vuoksi virheellisen tavaran irrottamisesta ja uuden virheettömän tavaran asentamisesta aiheutuvat kustannukset voivat tapauskohtaisesti vaihdella suuresti kuluttajan tahdon mukaan. Joka tapauksessa kyseessä olevan virheellisen tavaran käytön seurauksena aiheutunut vahinko, kuten irrottamisesta ja asentamisesta aiheutuvat kustannukset, voi synnyttää kuluttajalle oikeuden vaatia korvausta sopimusperusteista tai sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevien kansallisten sääntöjen nojalla.
38. Lopuksi ne katsovat, että tällaiset irrottamista ja asentamista tai niistä aiheutuvien kustannusten maksamista koskevat velvollisuudet eivät seuraa direktiivin 3 artiklan 2 ja 3 kohdan sanamuodosta, jossa viitataan virheellisten tavaroiden vaihtamiseen, eivätkä siitä tosiseikasta, että direktiivin 3 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaan tällainen vaihto on suoritettava ”vastikkeetta” ja ”aiheuttamatta kuluttajalle huomattavaa haittaa”. Nämä edellytykset tarkoittavat pelkästään myyjän velvollisuutta toimittaa tavara uudelleen virheettömänä, eikä niitä voida tulkita niin, että niillä asetetaan tälle ylimääräinen velvollisuus vastata irrottamis- tai asennuskustannuksista.
39. Komissio ja Espanjan hallitus sitä vastoin väittävät, että jos kyseessä on sopimuksen vastaisen tuotteen vaihtaminen, myyjän on direktiivin 3 artiklan 3 kohdan mukaan vastattava myös kustannuksista, jotka aiheutuvat virheellisen tavaran poistamisesta paikalta, johon se on asennettu, ja uuden virheettömän tuotteen asentamisesta. Tämän vuoksi ne esittävät, että ennakkoratkaisukysymyksiin vastataan myöntävästi.
40. Komission mukaan korjaamisella tai vaihtamisella, johon kuluttajalla on oikeus direktiivin 3 artiklan 3 kohdan nojalla, tarkoitetaan välttämättä sopimuksen vastaista tavaraa siinä tilassa ja ympäristössä, jossa se on sopimuksenvastaisuuden ilmenemishetkellä. Tästä seuraa, että jos sopimuksen vastainen tavara on ollut sen luonteen ja tarkoituksen mukaisella tavalla asennettuna tai liitettynä toiseen tavaraan, sopimuksen vastainen tavara muodostaa tässä tilassa korjaamisen tai vaihtamisen kohteen. Siten kuluttaja on saatettava tavaran vaihtamisella tilanteeseen, jossa hän olisi ollut, jos hänelle olisi toimitettu virheetön tavara, mikä merkitsee sitä, että tarvittaessa sopimuksen vastainen tavara on irrotettava ja virheetön tavara asennettava.
41. Tätä tulkintaa tukee myös sanan ”vaihtaminen” käyttö direktiivin 3 artiklan 2 ja 3 kohdassa.
42. Espanjan hallitus yhtyy pääasiallisesti komission omaksumaan näkökantaan ja väittää, että direktiivin 3 artikla ja korkeatasoinen kuluttajansuoja, joka sillä on tarkoitus antaa, edellyttävät myyjän vastaavan kyseessä olevista kustannuksista, jotka aiheutuivat siitä, että se ei toimittanut sopimuksen mukaista tavaraa. Muutoin kuluttajan, joka ei ole toiminut tuottamuksellisesti, olisi vastattava kyseisistä kustannuksista kahteen kertaan ja hänelle aiheutuisi vakava vahinko.
43. Lopuksi Espanjan hallitus katsoo, että tälle tulkinnalle löytyy tukea myyjälle direktiivin 3 artiklan 3 ja 4 kohdan nojalla asetetusta velvollisuudesta vaihtaa virheellinen tavara vastikkeetta ja aiheuttamatta kuluttajalle huomattavaa haittaa.
C  Asian arviointi
44. Aluksi on huomautettava, että direktiivin 3 artiklan 2 ja 3 kohdan sanamuodon mukainen tulkinta ei ole ratkaiseva sen suhteen, sisältyykö kuluttajan oikeuteen saada sopimuksen vastainen tavara ”vaihdetuksi” oikeus vaatia, että myyjä irrottaa kyseisen tavaran ja asentaa korvaavan virheettömän tavaran tai maksaa siitä aiheutuvat kustannukset.
45. Samalla kun joissakin direktiivin kieliversioissa, kuten englanninkielisessä (replacement) ja ranskankielisessä (remplacement), käytettyjen termien voidaan periaatteessa ymmärtää merkitsevän myös virheellisen tavaran poistamista/irrottamista ja sen korvaavan virheettömän tavaran asentamista, toiset versiot, mukaan lukien saksankielinen (Ersatzlieferung) ja slovakinkielinen (výmena alebo náhrada), näyttävät tukevan jonkin verran suppeampaa määritelmää, joka viittaa tavaran korvaavaan toimitukseen tai korvaavien tavaroiden toimitukseen pikemmin kuin koko toimenpidesarjaan, joka voi teknisesti olla seurauksena virheellisen tavaran vaihtamisesta.
46. Direktiivin 3 artiklan kontekstuaalinen tai systemaattinen tulkinta antaa kuitenkin mielestäni pikemmin tukea sellaiselle käsitykselle myyjän vastuusta, joka ei kata sopimuksen vastaisen tavaran poistamisesta/irrottamisesta tai vielä vähemmän virheettömän korvaavan tavaran asentamisesta aiheutuvia kustannuksia ainakaan silloin, kun asennus ei kuulunut kyseessä olevaan kauppasopimukseen.
47. Tältä osin direktiivin 3 artiklan 2 kohdassa luetellaan tyhjentävästi oikaisutavat, jotka ovat kuluttajan käytettävissä myyjää vastaan sopimuksenvastaisuuden johdosta, eli korjaaminen, vaihtaminen, hinnanalennus tai sopimuksen purkaminen.
48. Tarkemmin sanoen kuluttaja voi vaatia direktiiviin perustuvan oikaisujärjestelmän mukaisesti ensi sijassa korjaamista ja vaihtamista koskevien suorituskeskeisten oikaisukeinojen avulla myyjää saattamaan virheellisen tavaran sopimuksen mukaiseksi. Tällä tavoin alkuperäinen kauppasopimuksen mukainen vastavuoroisuus palautetaan ja kuluttaja saa suorituksen, josta hän on sopinut. Koska tämä ratkaisu palvelee sopimuspuolten tärkeintä intressiä, sille annetaan direktiivin nojalla etusija hinnanalennukseen ja sopimuksen purkamiseen nähden.(8)
49. Viimeksi mainituille toissijaisille oikaisutavoille on sitä vastoin luonteenomaista etujen vastavuoroinen palauttaminen. Siten kuluttajan ja myyjän intressien tasapaino, joka on järkkynyt myyjän virheellisen toimituksen johdosta, palautetaan joko vähentämällä vastaavasti kuluttajan velvollisuuksia – hinnanalennus – tai vapauttamalla molemmat osapuolet sopimusvelvoitteistaan purkamalla sopimus.
50. Joka tapauksessa voidaan todeta, että kummassakin tapauksessa kuluttajan oikeuksia rajoittavat edelleen nähdäkseni kauppasopimuksen mukaiset velvollisuudet.
51. Tämä näkemys vahvistuu, jos direktiivin 3 artiklan laajempi asiayhteys otetaan huomioon.
52. Edellä mainituilla kyseisessä säännöksessä vahvistetuilla kuluttajan oikeuksilla täsmennetään vastuun laajuus, joka myyjällä direktiivin 3 artiklan 1 kohdan mukaan on kuluttajaa kohtaan mistä tahansa tavaran luovutushetkellä olemassa olevasta sopimuksenvastaisuudesta, tai voidaan sanoa, että nämä kuluttajan oikeudet ovat kyseisen vastuun looginen seuraus.
53. Tämä vastuun määritelmä puolestaan heijastaa selvästi direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa esitettyä kuluttajan kanssa tehtyyn kauppasopimukseen perustuvaa myyjän perusvelvollisuutta luovuttaa kulutustavarat kuluttajalle kauppasopimuksen mukaisina.
54. Edellä mainituista säännöksistä ilmenee, että direktiivin 3 artiklassa säädetyt kuluttajan oikeudet perustuvat sopimuksenmukaisuuden käsitteeseen, ja niitä on näin ollen tulkittava ottamalla huomioon alkuperäisessä kauppasopimuksessa määrätyt oikeudet ja velvollisuudet.
55. Toisin sanoen direktiivin 3 artiklan nojalla kuluttajalle annetuilla oikeuksilla pyritään oikaisemaan sopimuksen täyttämisessä siihen verrattuna tapahtunut virhe, mitä kuluttajalle alun perin oli kauppasopimuksessa luvattu, eli saattamaan kuluttajan haltuun virheetön tavara.
56. Myyjän vastuu sopimuksen virheellisestä täyttämisestä tai tarkemmin sanoen itse tavarassa olevista virheistä, joita direktiivissä kuluttajille annetut oikaisutavat koskevat ja jotka edellyttävät myyjän saattavan (myöhässä) kuluttajan alun perin luvattuun tilanteeseen vastikkeetta korjaamalla tai vaihtamalla, on mielestäni erotettava mahdollisesta käsiteltävänä olevassa asiassa ehdotetusta vastuusta, joka aiheutuu sopimuksen vastaiseen tavaraan liittyvästä myöhemmin suoritettavasta työstä tai siitä aiheutuneista kustannuksista luovutushetken jälkeen, johon direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa viitataan, ja sen jälkeen, kun kuluttaja on käyttänyt tavaraa sen käyttötarkoitukseen.
57. Viimeksi mainittu laajempi vastuun muoto edellyttäisi siten, että myyjä, kuten komissio on ehdottanut, saattaa kuluttajan tilanteeseen, jossa tämä olisi ollut tiettynä ajankohtana toimituksen jälkeen, jos hänelle olisi luovutettu virheetön tavara, toisin sanoen käsiteltävänä olevassa asiassa tilanteeseen, jossa kuluttajan asentama virheellinen astianpesukone on irrotettu toisesta tavarasta ja virheetön uusi astianpesukone on asennettu. Tämä vastuu ulottuisi näin ollen, kuten useat osapuolet ovat huomauttaneet, tosiseikkoihin ja olosuhteisiin, jotka ilmaantuivat riskin siirryttyä kuluttajalle ja jotka ovat sen vuoksi riippuvaisia hänen tahdostaan ja erityisesti siitä, mihin tarkoitukseen hän käyttää kyseessä olevaa tavaraa.
58. Se, että myyjän voidaan katsoa olevan vastuussa myös tämän tyyppisistä sopimuksen virheellisen täyttämisen enemmänkin välillisistä seurauksista tai siitä aiheutuvasta vahingosta, on tietenkin ajateltavissa ja ilmeisesti näin todella on erilaisin edellytyksin joidenkin kansallisten oikeusjärjestysten sekä esimerkiksi Yhdistyneiden Kansakuntien kansainvälistä tavaran kauppaa koskevan yleissopimuksen 45 artiklan mukaan (jäljempänä CISG).(9)
59. Kuten Saksan hallitus on esittänyt, kustannukset, jotka ovat aiheutuneet kuluttajalle virheellisen tavaran irrottamisesta tai siitä, että hänen on maksettava asennuskustannukset kahteen kertaan, toisin sanoen virheellisen tavaran osalta ja toistamiseen virheettömän korvaavan tavaran osalta, saattavat olla korvattavia Saksan vahingonkorvauslain nojalla, jollei sovellettavista edellytyksistä, tuottamus mukaan lukien, muuta johdu.
60. Tässä yhteydessä on kuitenkin korostettava direktiivin osalta ensiksi, että sen virheitä koskevaan oikaisujärjestelmään ei sisälly lainkaan oikeutta vahingonkorvaukseen, toisin kuin esimerkiksi CISG:n 45 artiklan 1 kappaleen b kohtaan tai komission ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kuluttajanoikeuksista 27 artiklaan.(10)
61. Toiseksi voidaan panna merkille, että juuri siitä syystä, että kyseessä olevan kaltainen työ tai kustannukset eivät johdu pelkästään tavaran sopimuksenvastaisuudesta, vaan ne ovat seurausta myös kuluttajan vastuun piiriin kuuluvasta toiminnasta, tässä tapauksessa astianpesukoneen asentamisesta, edellytyksenä myyjän vastuulle tällaisista kustannuksista ja vastuun perustana on yleensä syy-yhteys, syyksiluettavuus tai mahdollisesti tuottamus.
62. On selvää, ettei direktiivissä edes viitata tämäntyyppiseen tarkasteluun tai mahdollisuuteen.
63. Tällaisen tehtävän ehkä täyttää edellytys, joka koskee tavaran käyttöä sen luonteen ja tarkoituksen mukaisesti, kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin komission tukemana esittää. Tämä käsite on kuitenkin tosiasiassa, kuten Putz ja Saksan hallitus ovat korostaneet, melko epätarkka, ja sen perusteella voidaan hyvin rajallisesti rajoittaa myyjän vastuuta ja tehdä tämän riskistä arvioitavissa oleva.
64. Mitä yksinkertaisempi tavara on, sitä suurempi on mahdollisten ”normaalien” käyttötarkoitusten skaala, kun sitä vastoin mahdolliset sellaiset ”normaalit” käyttötarkoitukset, joihin tiettyyn tarkkaan määriteltyyn tarkoitukseen valmistettuja ja viimeisteltyjä tavaroita, esimerkiksi tietokonetta, pöytää tai astianpesukonetta, voidaan käyttää, voivat olla varsin selviä ja ennalta arvattavia. Sen vuoksi mitä lähempänä tavara on rakennuskomponenttia tai raaka-ainetta, sitä useampia ja epämääräisempiä ovat tarkoitukset, joihin sitä voidaan käyttää kuitenkin sen luonteen mukaisesti. Näin ollen yhden ja saman tavaran irrottamisesta aiheutu vat kustannukset voivat vaihdella valtavasti.
65. Edellä esitettyjen seikkojen valossa en ole sitä mieltä, että kuluttajan oikeus saada myyjä vastaamaan kustannuksista, jotka aiheutuvat virheellisen tavaran irrottamisesta ja virheettömän korvaavan tavaran asentamisesta, voidaan lukea hänen direktiivin 3 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaiseen oikeuteensa saada virheellinen tavara saatetuksi sopimuksen mukaiseksi vaihtamalla se, jos myyjä ei kauppasopimuksen nojalla ollut velvollinen asentamaan ostettua tavaraa.
66. Mielestäni tätä toteamusta ei myöskään saata kyseenalaiseksi vaatimus, joka liittyy direktiivin 3 artiklan 2–4 kohdan nojalla myyjän velvollisuuteen saattaa tavara ”vastikkeetta” sopimuksen mukaiseksi vaihtamalla se. Tällä vaatimuksella määritellään edellytykset, joilla myyjän on tarjouduttava saattamaan tavara kuluttajalle luvatun mukaiseksi ja toteutettava se, nimittäin vastikkeetta, mutta sillä ei voida olennaisesti laajentaa olemassa olevaa oikaisutapaa sinänsä. Samalla tavoin direktiivin 3 artiklan 3 kohdan kolmannessa alakohdassa olevalla vaatimuksella ”aiheuttamatta huomattavaa haittaa” määritellään sitä, miten sopimuksen mukaiseksi saattaminen on tehtävä, ei sitä, mitä siihen aineellisesti sisältyy.
67. Tältä osin käsiteltävänä oleva asia on lopuksi erotettava asiasta Quelle, jossa yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että vastikkeettomuutta koskeva vaatimus tarkoittaa sitä, ettei myyjä voi esittää mitään taloudellisia vaatimuksia täyttäessään velvoitteensa saattaa sopimuksen kohteena oleva tavara sopimuksen mukaiseksi.(11) Se päätteli lisäargumenttien perusteella, että direktiivi on esteenä lainsäädännölle, jonka mukaan virheellisen tavaran myyjä voi vaatia kuluttajalta korvausta virheellisen tavaran käytöstä siihen saakka, kunnes se on vaihdettu. Käsiteltävänä olevassa asiassa ei sitä vastoin ole kysymys myyjän kuluttajaan kohdistamasta taloudellisesta vaatimuksesta vaihdon yhteydessä vaan siitä, voiko kuluttaja vaatia myyjältä osana virheellisen tavaran saattamista sopimuksen mukaiseksi uuden virheettömän tavaran vastikkeetta tapahtuvan luovuttamisen lisäksi virheellisen tavaran irrottamisesta/poistamisesta ja sen tilalle toimitetun virheettömän tavaran asentamisesta aiheutuneita kustannuksia.
68. Edellä esitettyjen seikkojen perusteella Amtsgerichtin esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin olisi vastattava niin, että direktiivin 3 artiklan 2 ja 3 kohdan säännöksiä on tulkittava siten, että kun kulutustavara, kuten kyseessä oleva astianpesukone, jonka kuluttaja on sen luonteen ja käyttötarkoituksen mukaisesti asentanut ja liittänyt, saatetaan vaihtamalla sopimuksen mukaiseksi, myyjän ei edellytetä vastaavan virheellisen tavaran irrottamisesta/poistamisesta ja virheettömän tavaran asentamisesta/liittämisestä aiheutuneista kustannuksista, jos myyjä ei ollut asianomaisen kauppasopimuksen mukaan velvollinen asentamaan ostettua tuotetta.
V Ratkaisuehdotus
69. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa esitettyihin kysymyksiin seuraavasti:
Kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskevista tietyistä seikoista 25.5.1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY 3 artiklan 2 ja 3 kohdan säännöksiä on tulkittava siten, että kun kulutustavara, kuten kyseessä oleva asianpesukone, jonka kuluttaja on sen luonteen ja käyttötarkoituksen mukaisesti asentanut ja liittänyt, saatetaan vaihtamalla sopimuksen mukaiseksi, myyjän ei edellytetä vastaavan virheellisen tavaran irrottamisesta/poistamisesta ja virheettömän tavaran asentamisesta/liittämisestä aiheutuneista kustannuksista, jos myyjä ei ollut asianomaisen kauppasopimuksen mukaan velvollinen asentamaan ostettua tuotetta.
(1) .
(2)  –	EYVL L 171, s. 12.
(3)  –	Asia Gebr. Weber, vireillä unionin tuomioistuimessa.
(4)  – Koska käsiteltävänä olevassa asiassa esille otetut kysymykset ovat sopimuksen mukaisen korvaavan tavaran asentamista koskevaa näkökohtaa lukuun ottamatta pääasiallisesti samoja kuin kysymykset, jotka on otettu esiin edellä alaviitteessä 3 mainitussa asiassa Weber esitetyssä toisessa ennakkoratkaisukysymyksessä, tässä ratkaisuehdotuksessa oleva arviointi vastaa mutatis mutandis asiassa Weber antamani ratkaisuehdotuksen 43–67 kohdassa olevaa arviointia. Sisällytän myös tähän ratkaisuehdotukseen täydellisyyden ja ymmärrettävyyden vuoksi kyseisen ratkaisuehdotuksen alustavat huomiot hieman muutettuina.
(5)  – Ks. tässä yhteydessä myös ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kulutustavaroiden kaupasta ja takuista (KOM(95) 520 lopullinen – COD 96/0161; EYVL 1996, C 307, s. 8), selittävä muistio, I.A.4 kohta.
(6)  – Ks. tältä osin asia C‑404/06, tuomio 17.4.2008 (Kok., s. I‑2685, 30 ja 36 kohta).
(7)  – Ks. myös myyjän taloudellisille intresseille direktiivin nojalla annetun suojan osalta alaviitteessä 6 mainittu asia Quelle, tuomion 42 kohta.
(8)  – Se, että direktiivissä asetetaan tällainen hierarkia, seuraa selvästi direktiivin 3 artiklan 3 kohdan sanamuodosta sekä sen johdanto-osan 11 perustelukappaleesta. Vrt. myös alaviitteessä 6 mainittu asia Quelle, tuomion 27 kohta.
(9)  – Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimus kansainvälistä tavaran kauppaa koskevista sopimuksista tehtiin 11.4.1980, ja se tuli voimaan 1.1.1988.
(10)  – KOM(2008) 614 lopullinen – COD 2008/0196.
(11)  – Mainittu alaviitteessä 6, tuomion 34 kohta.