62022CJ0049
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (трети състав)
8 юни 2023 година (
*1
)
„Преюдициално запитване — Въздушен транспорт — Регламент (ЕС) № 261/2004 — Член 5, параграф 1, буква а) — Отмяна на полет — Член 8, параграф 1 — Задължение за оказване на помощ — Понятие „премаршрутиране“ — Обезщетяване на пътниците, ползващи въздушен транспорт, при отмяна на полет — Пандемия от COVID‑19 — Полет за репатриране, организиран от държава членка в контекста на мисия за консулска помощ — Полет, изпълнен от същия опериращ въздушен превозвач в същия час като отменения полет — Разходи за сметка на пътника, надвишаващи нетните разходи за този полет“
По дело C‑49/22
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Landesgericht Korneuburg (Областен съд Корнойбург, Австрия) с акт от 4 януари 2022 г., постъпил в Съда на 24 януари 2022 г., в рамките на производство по дело
Austrian Airlines AG
срещу
TW
СЪДЪТ (трети състав),
състоящ се от: K. Jürimäe (докладчик), председател на състава, M. Safjan, N. Piçarra, N. Jääskinen и M. Gavalec, съдии,
генерален адвокат: N. Emiliou,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
като има предвид становищата, представени:
–
за Austrian Airlines AG, от M. Brenner и M. Klemm, Rechtsanwälte,
–
за TW, от F. Puschkarski, A. Skribe и P. Zwifelhofer, Rechtsanwälte,
–
за австрийското правителство, от G. Kunnert, A. Posch и J. Schmoll, в качеството на представители,
–
за германското правителство, от J. Möller, P. Busche и M. Hellmann, в качеството на представители,
–
за Европейската комисия, от G. Braun, G. Wilms и N. Yerrell, в качеството на представители,
след като изслуша заключението на генералния адвокат, представено в съдебното заседание от 2 март 2023 г.,
постанови настоящото
Решение
1
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 5, параграф 1, буква а) и на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).
2
Запитването е отправено в рамките на спор между Austrian Airlines AG и TW по повод отказа на Austrian Airlines да възстанови на TW и съпругата му сумата, която те е трябвало да заплатят, за да се ползват от полет за репатриране, организиран от Република Австрия в рамките на консулските ѝ функции вследствие на отмяната на полета им от Austrian Airlines поради пандемията от COVID‑19.
Правна уредба
Правото на Съюза
Регламент № 261/2004
3
Съображения 1 и 4 от Регламент № 261/2004 гласят:
„(1)
Действия на Общността в областта на въздушния транспорт следва да целят, наред с други неща, гарантирането на високо равнище на защита на пътниците. Освен това, по принцип следва да се отчитат изцяло изискванията за защита на клиента.
[…]
(4)
Следователно Общността следва да повиши стандартите на защита, установени с [Регламент (ЕИО) № 295/91 на Съвета от 4 февруари 1991 година относно създаване на общи правила за система за обезщетяване при отказ за качване на борда при редовен въздушен транспорт (ОВ L 36, 1991 г., стр. 5)], за да се увеличат правата на пътниците и да се гарантира, че въздушните превозвачи оперират при хармонизирани условия на либерализиран пазар“.
4
Член 2 от този регламент е озаглавен „Определения“. В буква б) от този член „опериращият въздушен превозвач“ е определен като „въздушен превозвач, който изпълнява или има намерение да изпълнява полет съгласно договор с пътник или от името на друго лице, юридическо или физическо, имащо договор с този пътник“.
5
Член 3 от посочения регламент, озаглавен „Приложно поле“, предвижда в параграф 3:
„Настоящият регламент не се прилага за пътници, пътуващи безплатно или на намалена тарифа, която не се предлага директно или индиректно на всички клиенти. Въпреки това, той се прилага за пътници с билети, издадени в рамките на програма за формиране на редовни клиенти или на други търговски програма, от въздушен превозвач или туроператор“.
6
Съгласно член 5 от същия регламент, озаглавен „Отмяна“:
„1.   При отмяна на полет съответните пътници:
a)
получават помощ от опериращия въздушен превозвач по член 8; и
[…]
в)
имат право на обезщетение от опериращия въздушен превозвач по член 7, освен ако не са […] информирани за отмяната […]
[…]
2.   Когато пътниците са информирани за отмяната, се дава обяснение относно възможния алтернативен транспорт.
3.   Опериращ въздушен превозвач не е длъжен [д]а изплаща обезщетение по член 7, ако може да докаже, че отмяната е причинена от извънредни обстоятелства, които не са могли да бъдат избегнати, дори да са били взети всички необходими мерки.
[…]“.
7
Член 7 от Регламент № 261/2004, озаглавен „Право на обезщетение“, предвижда стандартизирано обезщетение на пътниците, чийто размер варира по-специално в зависимост от разстоянието на полета.
8
Член 8 от този регламент, озаглавен „Право на възстановяване стойността на билетите или премаршрутиране“, предвижда следното:
„1.   Когато се прави позоваване на този член, на пътниците се предлага избор между:
а)
–
възстановяване до седем дни по силата на член 7, параграф 3, на пълната стойност на билета на цената, на която е купен, за част или части от неосъществения път и за част или части от вече осъществения път, ако полетът повече не изпълнява предназначението си по отношение на първоначалния план за пътуване, заедно с, когато е уместно,
–
обратен полет до първоначалния пункт на излитане, при първа възможност;
б)
премаршрутиране, при сравними транспортни условия, до техния краен пункт на пристигане при първа възможност; или
в)
премаршрутиране, при сравними транспортни условия, до техния краен пункт на пристигане на по-късна дата, удобна за пътника, в зависимост от наличността на свободни места.
2.   Параграф 1, буква a) се прилага също за пътници, чиито полети формират част от пакет, освен правото на възстановяване стойността на билета, когато такова право възниква съгласно [Директива (ЕС) 2015/2302 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2015 година относно пакетните туристически пътувания и свързаните пътнически услуги, за изменение на Регламент (ЕО) № 2006/2004 и Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 90/314/ЕИО на Съвета (ОВ L 326, 2015 г., стр. 1].
[…]“.
9
Член 12 от посочения регламент е озаглавен „Допълнително обезщетяване“. В параграф 1 от него се предвижда следното:
„Настоящият регламент се прилага, без да се засягат правата на пътника за допълнително обезщетяване. Обезщетението, предоставено по този регламент, може да се приспадне от такова обезщетение“.
Директива (ЕС) 2015/637
10
Съгласно член 9 от Директива (ЕС) 2015/637 на Съвета от 20 април 2015 година относно мерките за координация и сътрудничество за улесняване на консулската закрила на непредставени граждани на Съюза в трети държави и за отмяна на Решение 95/553/ЕО (ОВ L 106, 2015 г., стр. 1):
„Консулската закрила, посочена в член 2, може да включва помощ, inter alia, в следните ситуации:
[…]
д)
помощ и репатриране при извънредна ситуация;
[…]“.
Австрийското право
11
Член 3, параграф 2, точка 5 от Bundesgesetz über die Wahrnehmung konsularischer Aufgaben (Konsulargesetz) (Федерален закон за упражняване на консулските функции (Закон за упражняване на консулските функции) (BGBl. I, 40/2019) (наричан по-нататък „Закон за упражняване на консулските функции“) гласи:
„Консулската закрила е тази част от консулските задължения, която включва оказване на помощ при нужда от правна защита и в спешни случаи. Това включва, наред с другото, оказване на помощ в случай на […] нужда от помощ и репатриране в спешен случай“.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
12
В рамките на пакетно туристическо пътуване TW и съпругата му имат потвърдени резервации за полет OS 17 на 7 март 2020 г. от летище Виена (Австрия) до остров Мавриций, както и за полет OS 18 от 20 март 2020 г. от летище Мавриций до Виена. Тези два полета е трябвало да бъдат изпълнени от Austrian Airlines.
13
Полет OS 17 е извършен. За сметка на това на 18 март 2020 г. Austrian Airlines отменя полет OS 18 вследствие на мерките, взети от австрийското правителство поради пандемията от COVID‑19.
14
Съгласно информацията, предоставена от Landesgericht Korneuburg (Областен съд Корнойбург, Австрия), който е запитващата юрисдикция, въпреки че Austrian Airlines разполага с координатите на TW и съпругата му, то не ги информира за тази отмяна, нито за правата, с които те разполагат на основание член 8, параграф 1 от Регламент № 261/2004. Едва на 19 март 2020 г. те са предупредени от организатора на пътуването им за отмяната на техния обратен полет, както и за организирането на полет за репатриране от австрийското министерство на външните работи, предвиден за 20 март 2020 г., към която дата вече не са били извършвани никакви редовни полети.
15
TW и съпругата му се регистрират за този полет за репатриране на уебсайта на Министерството на външните работи. На това основание всеки от тях е трябвало да плати задължителен дял от направените разходи в размер на 500 евро. Този полет за репатриране е извършен от Austrian Airlines под номер OS 1024 по разписанието, първоначално резервирано за полет OS 18.
16
С иск, предявен пред Bezirksgericht Schwechat (Районен съд Швехат, Австрия) на 14 септември 2020 г., TW, който действа от свое име и от името на съпругата си, иска Austrian Airlines да бъде осъдено да му заплати сумата от 1000 евро, заедно с лихвите, като тази сума съответства на задължителния дял от разходите, който съпругата и самият той е трябвало да платят за полета за репатриране.
17
В подкрепа на този иск TW се позовава на факта, че Austrian Airlines не само е пропуснало да предложи и организира премаршрутиране, но и е фактурирало разходи за превоза, организиран от самия TW, противно на предвиденото в член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 261/2004. Доколкото по този начин Austrian Airlines не е изпълнило задълженията си, наложени му от правото на Съюза, този въздушен превозвач бил отговорен за вредите, които TW и съпругата му са претърпели, тъй като са били принудени да намерят за своя сметка алтернатива на отменения обратен полет.
18
Тъй като Bezirksgericht Schwechat (Районен съд Швехат) уважава искането на TW в главното производство, Austrian Airlines сезира запитващата юрисдикция с жалба срещу това решение.
19
В преюдициалното си запитване запитващата юрисдикция изхожда от постулата, че помощта за подпомагане и репатриране в спешни случаи е сред консулските функции на Република Австрия. Според нея упражняването на тези функции е суверенна дейност на тази държава членка съгласно член 3, параграф 2, точка 5 от Закона за упражняване на консулските функции. Austrian Airlines е допринесло за това в качеството си на договорен партньор на Република Австрия, без да е имало каквото и да било влияние върху решението на тази държава членка. Този съд обаче счита, че макар Austrian Airlines да не е имало възможност самò да прехвърли пътници към полета за репатриране, то е могло самò да ги регистрира на уебсайта на Министерството на външните работи и да им възстанови задължителния дял от направените разходи.
20
Ето защо според посочената юрисдикция изходът на спора в главното производство зависи от тълкуването, което следва да се даде на понятията „получават“ и „премаршрутиране“, които се съдържат съответно в член 5, параграф 1, буква а) и в член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 261/2004.
21
При тези обстоятелства Landesgericht Korneuburg (Областен съд Корнойбург) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Трябва ли член 5, параграф 1, буква а) и член 8, параграф 1, буква б) от [Регламент № 261/2004] да се тълкуват в смисъл, че за „премаршрутиране, при сравними транспортни условия, до техния краен пункт на пристигане“, което опериращият въздушен превозвач е длъжен да предложи в случай на отмяна, следва да се счита и полет за репатриране, осъществен в рамките на свързана с властническите правомощия дейност на дадена държава в случаите, когато, макар да не може да обоснове право на превоз на пътника, все пак опериращият въздушен превозвач би могъл да регистрира пътника за този полет, както и да поеме разходите, и при положение че в крайна сметка по силата на договорно споразумение с държавата той осъществява полета със същия самолет и по същото разписание, предвидени за отменения първоначален полет?
2)
Трябва ли член 8, параграф 1 от Регламент № 261/2004 да се тълкува в смисъл, че пътник, който сам се регистрира за описания в първия въпрос полет за репатриране и за това плаща на държавата задължителен дял от направените разходи, има произтичащо пряко от Регламент № 261/2004 право да иска от [опериращия] въздушен превозвач възстановяване на тези разходи, включително и когато тези разходи не се състоят изключително от нетните разходи за полета?“.
По преюдициалните въпроси
По първия въпрос
22
С първия си въпрос запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали член 5, параграф 1, буква а) от Регламент № 261/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че полет за репатриране, организиран от държава членка в контекста на мярка за консулска помощ вследствие на отмяната на полет, представлява „премаршрутиране, при сравними транспортни условия, до крайния пункт на пристигане“ по смисъла на член 8, параграф 1, буква б) от този регламент, което трябва да бъде предложено от опериращия въздушен превозвач на пътника, чийто полет е бил отменен.
23
Съгласно член 5, параграф 1, буква а) от Регламент № 261/2004 при отмяна на полет опериращият въздушен превозвач трябва да предложи на съответните пътници помощ в съответствие с член 8 от този регламент.
24
Съгласно член 8, параграф 1 от посочения регламент съответните пътници имат право на избор между три възможности: или възстановяване на стойността на билета при определени условия, заедно с, когато е уместно, организиране на обратен полет до първоначалния пункт на излитане при първа възможност, или премаршрутиране, при сравними транспортни условия, до техния краен пункт на пристигане при първа възможност, или, накрая, премаршрутиране, при сравними транспортни условия, до техния краен пункт на пристигане на по-късна дата, удобна за пътника, в зависимост от наличността на свободни места.
25
Понятието „премаршрутиране“ не е дефинирано нито в член 8, параграф 1 от Регламент № 261/2004, нито в някоя друга негова разпоредба. При тези условия значението и обхватът на това понятие трябва да се определят в съответствие с обичайното му значение в разговорния език, като се държи сметка за контекста, в който то се използва, и за целите, преследвани от правната уредба, от която то е част (вж. в този смисъл решение от 31 януари 2013 г., McDonagh, C‑12/11, EU:C:2013:43, т. 28).
26
Що се отнася, най-напред, до обичайното значение на понятието „премаршрутиране“, то най-общо препраща към идеята за алтернативен маршрут на първоначално предвидения, по-специално по отношение на маршрута или разписанието, който обаче води до същия краен пункт на пристигане. В това отношение посоченото понятие не съдържа никаква особена характеристика, която да ограничава „премаршрутирането“ в рамките на търговското предлагане.
27
По-нататък, както следва от съображения 1 и 4 от Регламент № 261/2004, основната цел, която той преследва, е да се осигури високо равнище на защита на пътниците (вж. в този смисъл решения от 10 януари 2006 г., IATA и ELFAA, C‑344/04, EU:C:2006:10, т. 69, и от 19 ноември 2009 г., Sturgeon и др., C‑402/07 и C‑432/07, EU:C:2009:716, т. 44).
28
Следователно предлагането на „премаршрутиране“ по смисъла на член 8, параграф 1 от Регламент № 261/2004 не може да се ограничи до това съответният опериращ въздушен превозвач да предложи на пътника, ползващ въздушен транспорт, да го превози до неговия краен пункт на пристигане с полета, следващ този, който посоченият въздушен превозвач е отменил. Подобно предложение може да включва и други полети, включително директно свързващи полети, евентуално изпълнявани от други въздушни превозвачи от същия или друг въздушен алианс и с не толкова късно време на пристигане като това на полета, следващ анулирания полет (вж. в този смисъл решение от 11 юни 2020 г., Transportes Aéreos Portugueses, C‑74/19, EU:C:2020:460, т. 59).
29
Накрая, що се отнася до контекста, в който се вписва член 8, параграф 1 от Регламент № 261/2004, следва все пак да се отбележи, както по същество посочва генералният адвокат в точки 23 и 24 от заключението си, че Регламент № 261/2004 се основава на член 80, параграф 2 ЕО, понастоящем член 100, параграф 2 ДФЕС, който позволява на законодателя на Европейския съюз да приема съответните разпоредби по-специално относно въздушния транспорт в контекста на общата транспортна политика. От това следва, че приложното поле на този регламент не може да бъде разширено до нетърговски полети. Това тълкуване се потвърждава по-специално от съображение 4 от Регламент № 261/2004, което изрично се позовава на дейностите на въздушните превозвачи на либерализиран пазар, от член 2, буква б) от този регламент, който определя понятието „опериращ въздушен превозвач“, позовавайки се на договор с пътник, както и от член 3, параграф 3 от посочения регламент, който ограничава персоналния му обхват до пътниците, пътуващи по тарифа, която се предлага на всички клиенти.
30
От гореизложеното следва, че само търговски полети могат да бъдат включени в осъществяването на подобно премаршрутиране.
31
Полетът за репатриране обаче няма търговски характер, доколкото организирането му по принцип се вписва в контекста на мерките за консулска помощ на дадена държава, за което в случая свидетелстват член 3, параграф 2, точка 5 от Закона за упражняване на консулските функции, но също така в правото на Съюза — член 9, буква д) от Директива 2015/637.
32
От това обстоятелство следва, както подчертава генералният адвокат в точки 34, 35 и 38 от заключението си, че условията на полет за репатриране могат да се различават значително от условията на търговски полет както по отношение на условията за качване на борда, така и по отношение на услугите на борда. Най-вече опериращите въздушни превозвачи не биха могли да предлагат на пътниците си полет за репатриране като „премаршрутиране“ по смисъла на член 8, параграф 1 от Регламент № 261/2004, тъй като не са оправомощени да предоставят на тези пътници право да бъдат превозени с този полет.
33
От изложените по-горе съображения следва, че член 5, параграф 1, буква a) и член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 261/2004 трябва да се тълкуват в смисъл, че полет за репатриране, организиран от държава членка в контекста на мярка за консулска помощ вследствие на отмяната на полет, не представлява „премаршрутиране, при сравними транспортни условия, до крайния пункт на пристигане“ по смисъла на член 8, параграф 1, буква б) от този регламент, което трябва да бъде предложено от опериращия въздушен превозвач на пътника, чийто полет е бил отменен.
По втория въпрос
34
С втория си въпрос запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали член 8, параграф 1 от Регламент № 261/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че предоставя на пътник — който вследствие на отмяната на обратния си полет е трябвало да се регистрира сам за полет за репатриране, организиран от държава членка в контекста на мярка за консулска помощ, и на това основание да заплати на тази държава задължителен дял от направените разходи — право на възстановяване на тези разходи за сметка на опериращия въздушен превозвач.
35
В самото начало следва да се уточни, че от акта за преюдициално запитване е видно, че искът на TW цели Austrian Airlines да бъде осъдено да го обезщети за вредите, които той твърди, че е претърпял, като е трябвало да заплати 1000 евро задължителен дял от направените разходи за него и съпругата му, за да може да се ползва от две места за полета за репатриране, споменат в точка 15 от настоящото решение. Целта на този иск, доколкото се отнася до претърпяна от ТW вреда, която следва да се прецени самостоятелно и a posteriori и която произтича от отмяната на полет, за който последният и съпругата му имат потвърдена резервация, е да се получи допълнително обезщетение по смисъла на член 12, параграф 1 от Регламент № 261/2004 (вж. в този смисъл решение от 29 юли 2019 г., Rusu, C‑354/18, EU:C:2019:637, т. 35 и 36).
36
Макар от самия текст на тази разпоредба да следва, че този регламент се прилага, без да се засягат правата на пътника за допълнително обезщетяване, такова допълнително обезщетение трябва все пак да се основава на националното или международното право (вж. в този смисъл решение от 29 юли 2019 г., Rusu, C‑354/18, EU:C:2019:637, т. 35 и 36).
37
Следователно член 8, параграф 1 от Регламент № 261/2004 не може да се тълкува в смисъл, че пътник, който вследствие на отмяната на обратния му полет се регистрира сам за организиран от държава членка полет за репатриране, разполага въз основа на посочения регламент с право на възстановяване от опериращия въздушен превозвач на дела от допълнителните разходи, който е трябвало да заплати, за да бъде регистриран за този полет.
38
Такъв пътник обаче може да упражни правото си на обезщетяване, позовавайки се обстоятелствата, посочени в членове 8 и 9 от Регламент № 261/2004, когато опериращ въздушен превозвач не е изпълнил задълженията си по тези членове (вж. в този смисъл решение от 13 октомври 2011 г., Sousa Rodríguez и др., C‑83/10, EU:C:2011:652, т. 43 и 44).
39
В това отношение следва да се припомни, че член 8 от този регламент, озаглавен „Право на възстановяване стойността на билетите или премаршрутиране“ предвижда в параграф 1, че на пътниците се предлага избор между три възможности, а именно по същество, първо, възстановяване на пълната стойност на билета и евентуално обратен полет до първоначалния пункт на излитане при първа възможност, второ, премаршрутиране при сравними транспортни условия и при първа възможност до техния краен пункт на пристигане и трето, премаршрутиране при сравними транспортни условия до техния краен пункт на пристигане на по-късна дата, удобна за пътника в зависимост от наличността на свободни места.
40
Така този член изрично предвижда като алтернатива на премаршрутирането възстановяването на стойността на билета на цената, на която е купен, за част или части от неосъществения път или ако полетът повече не изпълнява предназначението си по отношение на първоначалния план за пътуване, при условие че този билет вече не може да бъде възстановен въз основа на Директива 2015/2302.
41
Следователно, както по същество отбелязва генералният адвокат в точки 62 и 63 от заключението си, когато премаршрутирането се окаже невъзможно при първа възможност или на по-късна удобна за съответния пътник дата, опериращият въздушен превозвач не може да бъде освободен от задължението си, произтичащо от член 8, параграф 1, буква а) от Регламент № 261/2004, да възстанови стойността на билета за част или части от неосъществения път или ако полетът повече не изпълнява предназначението си по отношение на първоначалния план за пътуване, при условие че този билет вече не може да бъде възстановен въз основа на Директива 2015/2302. Всъщност задължението за предлагане на предвидената в член 8, параграф 1 от този регламент помощ би било лишено от действие, ако не е възможно да бъде изпълнено, евентуално чрез предявен a posteriori иск за възстановяване на стойността на билетите.
42
Освен това подобно задължение за възстановяване е в съответствие с основната цел на Регламент № 261/2004, която, както бе посочено в точка 27 от настоящото решение, е да се гарантира високо равнище на защита на пътниците.
43
В допълнение задължението на опериращия въздушен превозвач да предложи на пътниците, чийто полет е бил отменен, различните възможности, посочени в член 8, параграф 1 от този регламент, предполага той да предостави на тези пътници цялата информация относно произтичащите от тази разпоредба права, за да могат те да упражнят ефективно правата си в случай на отмяна (вж. в този смисъл решения от 29 юли 2019 г., Rusu, C‑354/18, EU:C:2019:637, т. 53 и 54, и от 21 декември 2021 г., Azurair и др., C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 и C‑270/20, EU:C:2021:1038, т. 99 и 100).
44
Това право на пътниците да получат необходимата информация, за да могат да направят ефективен и информиран избор, изключва всякакво задължение от тяхна страна да съдействат активно при издирването на данните, които трябва да съдържа предложението на опериращия въздушен превозвач (решение от 29 юли 2019 г., Rusu, C‑354/18, EU:C:2019:637, т. 55). По същия начин последният трябва надлежно да информира пътниците, ползващи въздушен транспорт, когато премаршрутирането не е възможно.
45
В това отношение следва също да се подчертае, че задължението за помощ по член 8 от Регламент № 261/2004 обвързва опериращия въздушен превозвач независимо от събитието, което е довело до отмяната на полета. Всъщност дори при настъпване на извънредни обстоятелства член 5, параграф 3 от този регламент освобождава опериращия въздушен превозвач единствено от задължението му за обезщетяване по член 7 от посочения регламент (вж. по аналогия решение от 31 януари 2013 г., McDonagh, C‑12/11, EU:C:2013:43, т. 31).
46
В Регламент № 261/2004 няма никакво указание, позволяващо да се приеме, че той признава, освен споменатите в член 5, параграф 3 от него „извънредни обстоятелства“, отделна категория „особено извънредни“ събития като пандемията от COVID‑19, която би имала за последица да освободи опериращия въздушен превозвач от всичките му задължения, включително тези, произтичащи от член 8 от посочения регламент (вж. по аналогия решение от 31 януари 2013 г., McDonagh, C‑12/11, EU:C:2013:43, т. 30).
47
Тълкуване в обратен смисъл би довело до задължение на опериращ въздушен превозвач да предостави помощта по член 8, параграф 1 от Регламент № 261/2004 на пътници, които поради отмяна на полет се намират в ограничено по обхвата си некомфортно положение, докато пътници като ищеца в главното производство, които се намират в особено уязвимо състояние поради липсата на какъвто и да е търговски полет, биха били лишени от правото да получат тази помощ (вж. по аналогия решение от 31 януари 2013 г., McDonagh, C‑12/11, EU:C:2013:43, т. 33).
48
Следователно пътник, чийто полет е бил отменен, има право да получи обезщетение в еквивалентен размер за сметка на опериращия въздушен превозвач в случай на неизпълнение от негова страна на задължението му за помощ, произтичащо от член 8, параграф 1 от Регламент № 261/2004, включително на задължението му за предоставяне на информация, както е определено в точки 43 и 44 от настоящото решение.
49
Така този пътник може да се позове пред национална юрисдикция на неспазването от страна на опериращ въздушен превозвач, от една страна, на задължението му да възстанови стойността на билета на цената, на която е бил купен, за част или части от неосъществения път или ако полетът повече не изпълнява предназначението си по отношение на първоначалния план за пътуване, както и, от друга страна, на задължението му за оказване на помощ, включително на задължението му за предоставяне на информация по член 8, параграф 1 от Регламент № 261/2004, за да получи обезщетение за сметка на този опериращ въздушен превозвач (вж. по аналогия решение от 31 януари 2013 г., McDonagh, C‑12/11, EU:C:2013:43, т. 24). Посоченото обезщетение обаче ще бъде ограничено до това, което с оглед на конкретните обстоятелства във всеки отделен случай се оказва необходимо, подходящо и разумно за отстраняване на пропуска на посочения опериращ въздушен превозвач (вж. по аналогия решение от 22 април 2021 г., Austrian Airlines, C‑826/19, EU:C:2021:318, т. 73).
50
От изложените по-горе съображения следва, че член 8, параграф 1 от Регламент № 261/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че пътник, който поради отмяната на обратния му полет се регистрира сам за полет за репатриране, организиран от държава членка в контекста на мярка за консулска помощ, и който е длъжен на това основание да плати на тази държава задължителен дял от направените разходи, няма право на възстановяване на тези разходи за сметка на опериращия въздушен превозвач въз основа на този регламент. За сметка на това такъв пътник може да се позове пред национална юрисдикция на неспазването от страна на опериращ въздушен превозвач, от една страна, на задължението му да възстанови стойността на билета на цената, на която е бил купен, за част или части от неосъществения път или ако полетът повече не изпълнява предназначението си по отношение на първоначалния план за пътуване, както и, от друга страна, на задължението му за оказване на помощ, включително на задължението му за предоставяне на информация по член 8, параграф 1 от посочения регламент, за да получи обезщетение за сметка на този опериращ въздушен превозвач. Такова обезщетение обаче трябва да бъде ограничено до това, което с оглед на конкретните обстоятелства във всеки отделен случай се оказва необходимо, подходящо и разумно за отстраняване на пропуска на посочения опериращ въздушен превозвач.
По съдебните разноски
51
С оглед на обстоятелството, че за страните в главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения Съдът (трети състав) реши:
1)
Член 5, параграф 1, буква а) и член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91,
трябва да се тълкуват в смисъл, че
полет за репатриране, организиран от държава членка в контекста на мярка за консулска помощ вследствие на отмяната на полет, не представлява „премаршрутиране, при сравними транспортни условия, до крайния пункт на пристигане“ по смисъла на член 8, параграф 1, буква б) от този регламент, което трябва да бъде предложено от опериращия въздушен превозвач на пътник, чийто полет е бил отменен.
2)
Член 8, параграф 1 от Регламент № 261/2004
трябва да се тълкува в смисъл, че
пътник, който поради отмяната на обратния му полет се регистрира сам за полет за репатриране, организиран от държава членка в контекста на мярка за консулска помощ, и който е длъжен на това основание да плати на тази държава задължителен дял от направените разходи, няма право на възстановяване на тези разходи за сметка на опериращия въздушен превозвач въз основа на този регламент.
За сметка на това такъв пътник може да се позове пред национална юрисдикция на неспазването от страна на опериращ въздушен превозвач, от една страна, на задължението му да възстанови стойността на билета на цената, на която е бил купен, за част или части от неосъществения път или ако полетът повече не изпълнява предназначението си по отношение на първоначалния план за пътуване, както и, от друга страна, на задължението му за оказване на помощ, включително на задължението му за предоставяне на информация по член 8, параграф 1 от посочения регламент, за да получи обезщетение за сметка на този опериращ въздушен превозвач. Такова обезщетение обаче трябва да бъде ограничено до това, което с оглед на конкретните обстоятелства във всеки отделен случай се оказва необходимо, подходящо и разумно за отстраняване на пропуска на посочения опериращ въздушен превозвач.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: немски.