ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА СЪДА (шести състав)
6 септември 2022 година(*)
„Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Сирийската арабска република — Мерки, насочени срещу видни бизнесмени, извършващи дейност в Сирия — Списък на лицата, чиито финансови средства и икономически ресурси се замразяват — Доказване на основателността на включването в списъците — Явно недопустима или явно неоснователна жалба“
По дело C‑113/21 P
с предмет жалба на основание член 56 от Статута на Съда на Европейския съюз, подадена на 23 февруари 2021 г.,
Maen Haikal, с местожителство в Дамаск (Сирия), представляван от С. Коев, адвокат,
жалбоподател,
като другата страна в производството е:
Съвет на Европейския съюз, представляван от Б. Каралеев и V. Piessevaux,
ответник в първоинстанционното производство,
СЪДЪТ (шести състав),
състоящ се от: I. Ziemele, председател на състава, Aл. Арабаджиев (докладчик), председател на първи състав, и A. Kumin, съдия,
генерален адвокат: A. M. Collins,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, да се произнесе с мотивирано определение в съответствие с член 181 от Процедурния правилник на Съда,
постанови настоящото
Определение
1        С жалбата си г‑н Maen Haikal иска отмяна на решението на Общия съд на Европейския съюз от 16 декември 2020 г., Haikal/Съвет (T‑189/19, непубликувано, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“, EU:T:2020:607), с което посоченият съд отхвърля жалбата му за отмяна на Решение за изпълнение (ОВППС) 2019/87 на Съвета от 21 януари 2019 година за прилагане на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 18 I, 2019 г., стр. 13), на Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/85 на Съвета от 21 януари 2019 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 18 I, 2019 г., стр. 4), на Решение (ОВППС) 2019/806 на Съвета от 17 май 2019 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 132, 2019 г., стр. 36) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/798 на Съвета от 17 май 2019 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 132, 2019 г., стр. 1), в частта, в която тези актове се отнасят до жалбоподателя (наричани по-нататък „спорните актове“).
Правна уредба
2        Съображения 3 и 5 от Решение 2013/255/ОВППС на Съвета от 31 май 2013 година относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 147, 2013 г., стр. 14), изменено с Решение (ОВППС) 2015/1836 на Съвета от 12 октомври 2015 г. (ОВ L 266, 2015 г., стр. 75), гласят:
„(3)      Съветът [на Европейския съюз] многократно е отбелязвал с голяма загриженост опитите на сирийския режим да заобиколи ограничителните мерки на [Европейския съюз] с цел да продължи да финансира и подкрепя политиката си на жестоки репресии срещу цивилното население.
[…]
(5)      Съветът прецени, че поради строгия контрол, който упражнява сирийският режим върху икономиката, единствено тесен кръг от видни бизнесмени, извършващи дейност в Сирия са в състояние да поддържат своя статут, като се ползват от тесни връзки с режима и от неговата подкрепа и като упражняват влияние сред него. Съветът счита, че следва да предвиди ограничителни мерки за налагане на ограничения върху достъпа и замразяване на всички финансови средства и икономически ресурси, принадлежащи на, притежавани, държани или контролирани от посочените видни бизнесмени, извършващи дейност в Сирия, както са посочени от Съвета и включени в списъка в приложение I, с цел да им се попречи да предоставят материална или финансова подкрепа на режима, както и, посредством упражняваното от тях влияние, да се увеличи натискът върху самия режим да промени политиката си на репресии“.
3        Съгласно член 27 от Решение 2013/255, изменено с Решение 2015/1836:
„1.      Държавите членки предприемат необходимите мерки за предотвратяване на влизането или транзитното преминаване през тяхна територия на лицата, отговорни за жестоките репресии срещу цивилното население в Сирия, на лицата, които получават ползи от режима или го подкрепят, както и на свързаните с тях лица, включени в списъка в приложение I.
2.      В съответствие с оценките и решенията на Съвета в контекста на положението в Сирия, както е изложено в съображения 5—11, държавите членки също вземат необходимите мерки, за да предотвратят влизането или транзитното преминаване през тяхна територия на:
а)      видни бизнесмени, извършващи дейност в Сирия;
[…]
3.      Лицата, принадлежащи към една от категориите, посочени в параграф 2, не се включват или не остават в списъка на лицата и образуванията в приложение I, ако има достатъчно информация, че не са или вече не са свързани с режима, или че не упражняват или вече не упражняват влияние върху него, или че не представляват реален риск от заобикаляне на ограничителните мерки.
4.      Всички решения за включване в списъка се вземат индивидуално и за всеки конкретен случай, като се отчита пропорционалността на мярката.
[…]“.
4        Параграфи 5—11 от този член 27 предвиждат различни изключения от ограниченията, въведени с параграфи 1 и 2 от същия.
5        Член 28, параграфи 1—5 от Решение 2013/255, изменено с Решение 2015/1836, гласи:
„1.      Замразяват се всички финансови средства и икономически ресурси, принадлежащи на, притежавани, държани или контролирани от лица, отговорни за жестоките репресии срещу цивилното население в Сирия, както и лица и образувания, които получават ползи от режима или го подкрепят, и свързани с тях лица и образувания, включени в списъка в приложения I и II.
2.      В съответствие с оценките и решенията на Съвета в контекста на положението в Сирия, както е изложено в съображения 5—11, се замразяват всички финансови средства и икономически ресурси, принадлежащи на, притежавани, държани или контролирани от:
а)      видни бизнесмени, извършващи дейност в Сирия;
[…]
3.      Лицата, образуванията или органите, принадлежащи към една от категориите, посочени в параграф 2, не се включват или не остават в списъка на лицата и образуванията в приложение I, ако има достатъчно информация, че не са или вече не са свързани с режима, или че не упражняват или вече не упражняват влияние върху него, или че не представляват реален риск от заобикаляне на ограничителните мерки.
4.      Всички решения за включване в списъка се вземат индивидуално и за всеки конкретен случай, като се отчита пропорционалността на мярката.
5.      Никакви финансови средства или икономически ресурси не могат да се предоставят пряко или непряко на разположение или в полза на физическите или юридическите лица или образуванията, включени в списъка в приложения I и II“.
6        Член 15, параграфи 1а и 1б от Регламент (ЕС) № 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия и за отмяна на Регламент (ЕС) № 442/2011 (OВ L 16, 2012 г., стр. 1), изменен с Регламент (ЕС) 2015/1828 от 12 октомври 2015 г. (ОВ L 266, 2015 г., стр. 1), предвижда:
„1а.      Списъкът в приложение II включва и физически или юридически лица, образувания и органи, за които Съветът, в съответствие с член 28, параграф 2 от [Решение 2013/255], е установил, че попадат в една от следните категории:
а)      видни бизнесмени, извършващи дейност в Сирия;
[…]
1б.      Лицата, образуванията и органите, принадлежащи към една от категориите, посочени в параграф 1а, не се включват или не остават в списъка на лицата, образуванията и органите в приложение II, ако има достатъчно информация, че не са или вече не са свързани с режима, или че не упражняват или вече не упражняват влияние върху него, или че не представляват реален риск от заобикаляне на ограничителните мерки“.
Обстоятелствата по спора
7        Жалбоподателят е бизнесмен със сирийско гражданство, чието име е добавено с Решение за изпълнение 2019/87 и с Регламент за изпълнение 2019/85 съответно на ред 273 в таблица A от списъка в приложение I към Решение 2013/255 и на ред 273 в таблица А от списъка в приложение II към Регламент № 36/2012, изброяващи имената на лицата и образуванията, чиито активи се замразяват (наричани по-нататък заедно „спорните списъци“), с обозначението „втори по големина акционер в Exceed [for] Development and Investment Company [LLC]“ и с посочването на едни и същи основания, а именно:
„Водещ бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, притежаващ дял от 33 % от Exceed [for] Development and Investment [LLC], участващо в съвместно предприятие с капитал от 17,7 млн. щ.д. за изграждането на Marota City, луксозна жилищна и търговска застроена площ, ползваща се от подкрепата на режима. Чрез участието си в строителния проект Marota City Maen Rizk Allah [Haikal] се облагодетелства от сирийския режим и/или го подкрепя“.
8        С Решение 2019/806 и с Регламент за изпълнение 2019/798 Съветът решава, след преразглеждане, да остави името на жалбоподателя в спорните списъци до 1 юни 2020 г. в съответствие с това решение.
9        С Решение (ОВППС) 2020/719 на Съвета от 28 май 2020 година за изменение на Решение 2013/255 (ОВ L 168, 2020 г., стр. 66) и с Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/716 на Съвета от 28 май 2020 година за прилагане на Регламент № 36/2012 (ОВ L 168, 2020 г., стр. 1) Съветът решава, след преразглеждане, да извади името на жалбоподателя от спорните списъци.
Жалбата пред Общия съд и обжалваното съдебно решение
10      На 3 април 2019 г. жалбоподателят подава в секретариата на Общия съд жалба за отмяна на Решение за изпълнение 2019/87 и на Регламент за изпълнение 2019/85.
11      Тъй като в хода на производството Съветът приема Решение 2019/806 и Регламент за изпълнение 2019/798, жалбоподателят изменя тази жалба, така че тя да включва и искане за отмяна на тези актове в частите, които се отнасят до него.
12      Жалбоподателят изтъква седем основания за отмяна, а именно първо — нарушаване на правото на защита и на правото на справедлив съдебен процес, второ — нарушаване на задължението за мотивиране, трето — нарушаване на правото на ефективна съдебна защита, четвърто — грешка в преценката на Съвета, пето — нарушаване на правото на собственост, на принципа на пропорционалност и на свободата на упражняване на икономическа дейност, шесто — нарушаване на правото на нормални условия на живот, и седмо — нарушаване на правото на репутация.
13      След като в точки 26—29 от обжалваното съдебно решение най-напред посочва, че Съветът е приел „Решение 2015/1836, според което да бъдеш водещ бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, е правен критерий за прилагането на спорните ограничителни мерки“, че това решение на Съвета изменя членове 27 и 28 от Решение 2013/255 и че именно в светлината на този правен контекст следва да се разгледат седемте посочени основания за отмяна, в точки 31—85 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че първите три от тях не са налице.
14      При разглеждането на четвъртото основание за отмяна Общият съд констатира в точки 99 и 100 от обжалваното съдебно решение, че основанията за включването на жалбоподателя в спорните списъци са две, като първото е статутът му на виден (водещ) бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, съгласно критерия, посочен в член 27, параграф 2, буква а) и в член 28 от Решение 2013/255, изменено с Решение 2015/1836, както и в член 15, параграф 1а, буква а) от Регламент № 36/2012, изменен с Регламент 2015/1828 (наричан по-нататък „критерият „качество на виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия“), а второто — връзката му със сирийския режим. В точки 159 и 160 от обжалваното съдебно решение Общият съд стига до извода, че първото основание за включване е достатъчно подкрепено с доказателства, като съответно с оглед на този критерий въпросното включване е обосновано, и че без да е необходимо да се разглеждат доводите, с които жалбоподателят цели да постави под съмнение второто основание за включване, следва да се приеме, че четвъртото основание за отмяна не е налице.
15      След това в точки 161—177 от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че не са налице петото, шестото и седмото основание за отмяна, и съответно отхвърля жалбата в нейната цялост.
Искания на страните
16      Жалбоподателят иска от Съда:
–        да отмени обжалваното съдебно решение изцяло,
–        да отмени спорните актове в частта, в която се отнасят до него,
–        или да върне делото на Общия съд за постановяване на решение по същество, и
–        да осъди Съвета да заплати всички съдебни разноски на жалбоподателя, разходи, хонорари и други, свързани с настоящото производство по обжалване и с производството пред Общия съд.
17      Съветът иска от Съда:
–        да отхвърли жалбата и
–        да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
По жалбата
18      Съгласно член 181 от процедурния му правилник, когато жалбата е изцяло или частично явно недопустима или явно неоснователна, Съдът може във всеки един момент, по предложение на съдията докладчик и след изслушване на генералния адвокат, с мотивирано определение да отхвърли изцяло или частично жалбата.
19      По настоящото дело следва да се приложи тази разпоредба.
Доводи на страните
20      Жалбоподателят излага три основания за обжалване.
21      По първото от тях жалбоподателят поддържа, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че Съветът правилно е използвал презумпцията за виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, при положение че тази презумпция е лишена от правно основание и е непропорционална на преследваната законоустановена цел. В това отношение Общият съд неправилно приел в точка 108 и сл. от обжалваното съдебно решение, че представените от Съвета доказателства са достатъчно надеждни и убедителни и съответно обосновават включването на жалбоподателя в спорните списъци, въпреки че анализът им не разкрил наличието на обстоятелство, сочещо жалбоподателя като виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, и въпреки че Съветът не проверил дали той е свързан с управлението или дали е имал възможност да упражнява влияние върху него. Жалбоподателят добавя, че никога не е участвал в политическия живот в Сирия и че нито той, нито членовете на семейството му са видни бизнесмени в тази държава. Това се потвърждавало от изваждането на името му от спорните списъци през май 2020 г.
22      По второто основание за обжалване жалбоподателят твърди, че Общият съд неправилно е приел, че наложените му със спорните актове ограничителни мерки са в съответствие с принципа на пропорционалност и са оправдани с оглед на защитата на живота и здравето на мирното население в Сирия.
23      По третото основание за обжалване жалбоподателят твърди, че Общият съд е нарушил правилата относно доказването поради липса на доказателства за прилагането на посочената в точка 21 от настоящото определение презумпция и за изключване приложението на член 27, параграф 3 и член 28, параграф 3 от Решение 2013/255, изменено с Решение 2015/1836. В това отношение Съветът не успял да докаже наличието на каквито и да било настоящи връзки на жалбоподателя с управлението в Сирия. Представените доказателства били интернет статии и лични становища, а Общият съд издигнал в необорима презумпция твърдението, че участието в проекта Marota City е възможно само за видните бизнесмени в Сирия.
24      Накрая, в писмената си реплика жалбоподателят поддържа, че в член 169, параграф 2 от Процедурния правилник не се съдържа условие за недопустимост. Освен това той ясно и точно посочил оспорените части от мотивите на обжалваното съдебно решение. Добавя, че Общият съд е изопачил събраните доказателства и че изваждането на името му от спорните списъци през май 2020 г. доказва, че или никога не е бил виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, или че представените от него доказателства са били достатъчни за оборването на посочената презумпция.
25      Съветът счита, че трябва да бъдат отхвърлени като недопустими всички твърдения по основанията за обжалване, а оттам и самата жалба. При всяко положение твърденията по тези основания за обжалване трябвало да се отхвърлят като неоснователни.
Съображения на Съда
26      Що се отнася до първото основание за обжалване, следва да се припомни, че съгласно член 169, параграф 2 от Процедурния правилник с изтъкнатите в подкрепа на жалбата правни основания и доводи трябва ясно да се указват оспорените части от мотивите на съдебния акт на Общия съд.
27      Всъщност жалба, която не отговаря на тези изисквания, не може да бъде предмет на правна преценка, позволяваща на Съда да изпълни задачата, която му е възложена в съответната област, и да упражни своя контрол за законосъобразност (определение от 19 юни 2015 г., Makhlouf/Съвет, C‑136/15 P, непубликувано, EU:C:2015:411, т. 25 и решение от 17 декември 2020 г., Inpost Paczkomaty/Комисия, C‑431/19 P и C‑432/19 P, EU:C:2020:1051, т. 31 и цитираната съдебна практика).
28      Съгласно практиката на Съда от член 256, параграф 1, втора алинея ДФЕС, член 58, първа алинея от Статута на Съда на Европейския съюз и член 168, параграф 1, буква г) и член 169, параграф 2 от Процедурния правилник следва, че жалбата трябва точно да посочва критикуваните точки от съдебното решение, чиято отмяна се иска, както и конкретните правни доводи, с които се подкрепя това искане, тъй като в противен случай жалбата или твърденията по съответното основание ще бъдат недопустими (решение от 23 ноември 2021 г., Съвет/Hamas, C‑833/19 P, EU:C:2021:950, т. 50 и цитираната съдебна практика).
29      Доколкото в подкрепа на първото си основание за обжалване жалбоподателят най-напред изтъква, че Общият съд погрешно е приел, че Съветът е използвал правилно презумпцията за виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, следва да се отбележи, че жалбоподателят не посочва точно точката или точките от обжалваното съдебно решение, с които не е съгласен, нито конкретно обяснява защо тази презумпция е лишена от правно основание и е непропорционална на преследваната законоустановена цел.
30      Освен това, доколкото с доводите си жалбоподателят цели да оспори законосъобразността на критерия „качество на виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия“, с оглед на който при разглеждането на четвъртото основание в първоинстанционното производство Общият съд приема, както бе посочено в точка 14 от настоящото определение, че включването на името на жалбоподателя в спорните списъци е обосновано, следва да се отбележи, че видно от точка 143 от обжалваното съдебно решение, жалбоподателят не излага подобно основание пред Общия съд и в жалбата си до Съда нито оспорва този извод на Общия съд, нито критикува посочената точка 143.
31      Следва обаче да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика в производството по обжалване на съдебни актове на Общия съд правомощията на Съда се свеждат до преценка на приетото от правна страна по изложените в първоинстанционното производство основания. Следователно страната не може да изтъква за първи път пред Съда основание, на което не се е позовала пред Общия съд, тъй като това би означавало да ѝ се позволи да сезира Съда, чиито правомощия при обжалването на съдебни актове на Общия съд са ограничени, със спор с по-широк обхват от този, който е бил разгледан от Общия съд (решения от 29 юли 2019 г., Bayerische Motoren Werke и Freistaat Sachsen/Комисия, C‑654/17 P, EU:C:2019:634, т. 69 и цитираната съдебна практика и от 11 септември 2019 г., HX/Съвет, C‑540/18 P, непубликувано, EU:C:2019:707, т. 37).
32      При това положение съгласно съдебната практика, посочена в точки 28 и 31 от настоящото определение, подобни доводи са явно недопустими.
33      По-нататък, жалбоподателят упреква Общия съд, че неправилно е приел, че представените от Съвета доказателства са достатъчно надеждни и убедителни и съответно обосновават включване на името му в спорните списъци, въпреки че анализът им не разкрива обстоятелство, сочещо жалбоподателя като виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, но следва да се припомни, че в производството по обжалване на съдебни актове на Общия съд Съдът не е компетентен да установява фактите, нито по принцип да проверява доказателствата, които Общият съд е приел в подкрепа на тези факти. Всъщност, щом като тези доказателства са били редовно събрани и общите принципи на правото и приложимите процесуални правила относно доказателствената тежест и събирането на доказателствата са били спазени, само Общият съд може да преценява значението, което трябва да бъде дадено на доказателствата, които са му били представени. Следователно тази преценка не представлява правен въпрос, подлежащ на контрол от Съда, освен в случай на изопачаване на доказателствата, представени пред Общия съд. За разлика от това, правото на контрол на Съда върху направените от Общия съд фактически констатации обхваща по-специално въпроса дали правилата относно доказателствената тежест и събирането на доказателствата са били спазени (решение от 29 ноември 2018 г., Bank Tejarat/Съвет, C‑248/17 P, EU:C:2018:967, т. 37 и цитираната съдебна практика).
34      В това отношение следва да се отбележи, че в жалбата си жалбоподателят просто поддържа, че представените пред Общия съд доказателства не сочат, че той е виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, без да уточнява защо смята за погрешен направения от Общия съд в тази връзка извод и без да твърди изопачаване на фактите и на тези доказателства.
35      Освен това, макар в писмената си реплика жалбоподателят да твърди изопачаване на доказателствата, достатъчно е да се припомни, че съгласно член 127, параграф 1 от Процедурния правилник, приложим в производството по обжалване на съдебни актове на Общия съд по силата на член 190, параграф 1 от същия правилник, в хода на производството не могат да се въвеждат нови основания, освен ако те не почиват върху правни или фактически обстоятелства, установени в производството (вж. в този смисъл решение от 3 септември 2020 г., Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland и др./Комисия, C‑817/18 P, EU:C:2020:637, т. 116).
36      Жалбоподателят, от една страна, е можел в жалбата си до Съда да изложи довода за изопачаването, а от друга страна, само е изтъкнал наличието на това изопачаване, без да уточни кои доказателства са били изопачени от Общия съд, нито по аргумент за по-силното основание да посочи евентуалните грешки в анализа, които според него са довели до изопачаването.
37      Следва да се добави, че видно от точки 86—88 от обжалваното съдебно решение, жалбоподателят вече е изложил пред Общия съд доводите, че не е виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, и че никога не е участвал в политическия живот в Сирия, и в жалбата си до Съда само ги повтаря. Затова тези доводи представляват всъщност просто искане за преразглеждане на представената пред Общия съд жалба, което е извън компетентността на Съда (вж. в този смисъл решения от 10 септември 2020 г., Hamas/Съвет, C‑386/19 P, непубликувано, EU:C:2020:691, т. 54 и от 15 юли 2021 г., Deutsche Lufthansa/Комисия, C‑453/19 P, EU:C:2021:608, т. 96 и цитираната съдебна практика).
38      Също така, като се позовава на изваждането с Решение 2020/719 и Регламент за изпълнение 2020/716 на името му от спорните списъци, извършено на 28 май 2020 г. вследствие — според данните в писмения отговор, представен от Съвета пред Съда, които не са оспорени в писмената реплика — на прекратяването на съвместното предприятие, посочено в точка 7 от настоящото определение, жалбоподателят иска Съдът отново да прецени фактите и доказателствата, което съгласно съдебната практика, цитирана в точка 33 от настоящото определение, е извън компетентността на последния. Всъщност, макар обжалваното съдебно решение да е постановено след тази дата, това обстоятелство не е споменато в него и жалбоподателят не посочва в жалбата си до Съда, че то е било изложено пред Общия съд.
39      Освен това следва да се припомни, че при доказването на изопачаване не се вземат предвид нови доказателства (вж. в този смисъл решение от 9 юли 2015 г., Германия/Комисия, C‑360/14 P, непубликувано, EU:C:2015:457, т. 78 и цитираната съдебна практика).
40      Дори да се предположи, че с доводите, че Съветът не е проверил дали жалбоподателят е свързан с управлението в Сирия или дали е имал възможност да упражнява влияние върху него, се цели да се оспори това, че са спазени правилата относно тежестта на доказване и събирането на доказателствата, което съгласно припомнената в точка 33 от настоящото определение съдебна практика е в обхвата на контролните правомощия на Съда, тези доводи са явно неотносими. Всъщност, видно от точки 159 и 160 от обжалваното съдебно решение, Общият съд е приел, че включването на името на жалбоподателя в спорните списъци въз основа на критерия „качество на виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия“ е обосновано, поради което не е проверил дали второто основание за включване, посочено в точка 99 от това решение, а именно връзката на жалбоподателя със сирийския режим, също оправдава това включване. Жалбоподателят обаче не оспорва в жалбата си този извод на Общия съд.
41      Освен това, както Съдът вече е постановил, обстоятелството, че дадено лице принадлежи към категорията на видните бизнесмени, извършващи дейност в Сирия, само по себе си е достатъчно, за да се вземат необходимите ограничителни мерки, без за целта да е необходимо да се доказва връзка между качеството на влиятелен бизнесмен и сирийския режим, нито пък връзка между това качество и подкрепата за режима или получаването на ползи от него (вж. в този смисъл решение от 9 юли 2020 г., Haswani/Съвет, C‑241/19 P, EU:C:2020:545, т. 66).
42      Накрая, доколкото с доводите си жалбоподателят упреква Общия съд, че не е проверил дали са налице условията по член 27, параграф 3 и по член 28, параграф 3 от Решение 2013/255, изменено с Решение 2015/1836 — условия, възпроизведени във връзка със замразяването на финансови средства и икономически ресурси в член 15, параграф 1б от Регламент № 36/2012, изменен с Регламент 2015/1828 — следва да се констатира, че видно от точки 153—156 от обжалваното съдебно решение, Общият съд всъщност е извършил такава проверка и е изключил случаят да е такъв, поради което тези доводи са плод на неправилен прочит на това съдебно решение.
43      Следователно твърденията по първото основание за обжалване трябва да се отхвърлят отчасти като явно недопустими и отчасти като явно неоснователни.
44      Що се отнася до второто основание за обжалване, следва да се констатира, че в жалбата не се споменава нито една критикувана точка от обжалваното съдебно решение и не са ясно посочени оспорените части от това съдебно решение. Следователно съгласно цитираната в точка 28 от настоящото определение съдебна практика твърденията по това основание за обжалване трябва да се отхвърлят като явно недопустими.
45      И във връзка с третото основание за обжалване жалбата не съдържа посочване на критикуваните точки от обжалваното съдебно решение, нито пък с изискваната в тази съдебна практика яснота сочи мотивите на това съдебно решение, които съответно се оспорват, така че твърденията по това основание за обжалване също са явно недопустими.
46      При всички положения, доколкото изглежда, че това основание за обжалване се припокрива с първото основание за обжалване и има за цел да оспори съображенията на Общия съд във връзка с посоченото в точка 12 от настоящото определение четвърто основание в първоинстанционното производство, съгласно които включването на името на жалбоподателя в спорните списъци с оглед на критерия „качество на виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия“ е обосновано, следва да се констатира, че по същество доводите на жалбоподателя съответстват на изложените в подкрепа на първото основание за обжалване и поради това трябва да се отхвърлят със същите мотиви.
47      С оглед на гореизложеното жалбата следва да се отхвърли като отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна.
По съдебните разноски
48      Съгласно член 137 от Процедурния правилник, приложим към производството по обжалване на съдебни актове на Общия съд по силата на член 184, параграф 1 от същия правилник, Съдът се произнася по съдебните разноски в определението, с което слага край на производството.
49      Съгласно член 138, параграф 1 от посочения правилник, също приложим в производството по обжалване на съдебни актове на Общия съд по силата на член 184, параграф 1, загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
50      След като Съветът е направил искане за осъждането на жалбоподателя и последният е загубил делото, жалбоподателят следва да бъде осъден да понесе наред с направените от него съдебни разноски и тези на Съвета.
По изложените съображения Съдът (шести състав) определи:
1)      Отхвърля жалбата като отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна.
2)      Г‑н Maen Haikal понася, освен направените от него съдебни разноски, и тези на Съвета на Европейския съюз.
Съставено в Люксембург на 6 септември 2022 година.
Секретар
Председател на шести състав
A. Calot Escobar
I. Ziemele
*      Език на производството: български.