62004CC0034_BG
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Въведение
1. През 1996 г. два плавателни съда от риболовния флот на Нидерландия и от този на Обединеното кралство са прехвърлени в Аржентина. Общността финансира тези мерки със сума на обща стойност 7 464 585,60 ECU. По мнение на Комисията помощите въпреки това не са постигнали целта си, тъй като двете държави-членки ответници са предоставили риболовните лицензи на прехвърлените плавателни съдове на нови плавателни съдове. Поради тази причина Комисията предявява настоящите искове за установяване на неизпълнение на задължения, които по същество от правна гледна точка са обосновани по един и същ начин. При все това в следващото изложение ще покажа, че Комисията се позовава на погрешно правно основание.
II – Правна уредба
2. За да бъдат допуснати до рибарство, риболовните плавателни съдове се нуждаят от риболовен лиценз, който е обвързан с плавателния съд. Общностното право предвижда подобен лиценз за първи път в член 5 от Регламент (ЕИО) № 3760/92 на Съвета от 20 декември 1992 година за установяне на режим на Общността в областта на рибарството и аквакултурите(2) (наричан по-нататък „Риболовният регламент“):
„1. До 31 декември 1993 г. Съветът, като действа в съответствие с процедурата, установена в член 43 от Договора, въвежда режим на Общността, който ще започне да се прилага най-късно до 1 януари 1995 г. и ще определя правилата относно минимално необходимата информация, която трябва да се съдържа в риболовните лицензи, които ще бъдат издавани и управлявани от държавите-членки.
От датата на влизане в сила на режима на Общността държавите-членки са длъжни да прилагат национални режими за риболовните лицензи. Освен ако не е предвидено друго, всички риболовни съдове от Общността са длъжни да притежават риболовен лиценз за съответния плавателен съд.
Горните изисквания се прилагат, без да накърняват особените режими, които е възможно да съществуват на общностно равнище или които са необходими в рамките на настоящи и бъдещи международни споразумения.
2. Лицензионните режими са приложими за всички риболовни съдове на Общността, действащи в нейната риболовна зона, в териториалните води на трети страни или в открито море. Когато това е предвидено в международни споразумения, общностните правила относно минимално необходимата информация се прилагат и за плавателни съдове на трети страни, които извършват дейност в риболовната зона на Общността.“ [неофициален превод]
3. Обвързаните с плавателните съдове риболовни лицензи се уреждат по-подробно с Регламент (ЕО) № 3690/93 на Съвета от 20 декември 1993 година, установяващ режим на Общността за определяне на правилата за минимално необходимата информация, която трябва да се съдържа в риболовните лицензи(3) (наричан по-нататък „Регламент за минимално необходимата информация“). Основните разпоредби гласят, както следва:
„Член 1
1. Създава се режим на Общността, която определя правилата за минимално необходимата информация, която трябва да се съдържа в риболовните лицензи, предвидени в член 5 от Регламент (ЕИО) № 3760/92.
2. Всички риболовни съдове на Общността са длъжни да притежават риболовен лиценз за съответния плавателен съд.
3. Лицензът трябва да се съхранява на борда на плавателния съд.
4. На риболовните съдове се забранява да ловят, да съхраняват на борда, да прехвърлят или да разтоварват риба, когато не им е бил издаден риболовен лиценз или риболовният лиценз е бил отнет или е със спряно действие.
[…]
Член 3
Държавата-членка на флага издава и управлява риболовните лицензи за риболовните съдове, плаващи под неин флаг, като отчита разпоредбите на член 11 от Регламент (ЕИО) № 3760/92.
[...]
Член 5
„Държавата-членка на флага отнема временно или окончателно риболовните лицензи на плавателните съдове, които са временно спрени от плаване и отнема риболовните лицензи на плавателните съдове, на които е наложена мярка за окончателно преустановяване на риболовните дейности.“ [неофициален превод]
4. Посоченият в член 3 от Регламента за минимално необходимата информация член 11 от Риболовния регламент възлага на Съвета да определи целите на преструктурирането на флота на Общността:
„Като има предвид дял I, Съветът определя в съответствие с процедурата, установена в член 43 от Договора, на многогодишна основа и за първи път не по-късно от 1 януари 1994 г. включително, целите и подробните правила за преструктуриране на сектора на общностното рибарство с оглед постигането на трайно равновесие между ресурсите и тяхната експлоатация. Във всеки отделен случай преструктурирането отчита евентуалните икономически и обществени последици и особеностите на различните риболовни региони.“ [неофициален превод]
5. В съответствие с тази разпоредба Съветът взема Решение 94/15/ЕО от 20 декември 1993 г. за целите и подробните правила за преструктуриране на сектора на рибарството в Общността с цел установяване на устойчиво равновесие между ресурсите и тяхната експлоатация за периода от 1 януари 1994 г. до 31 декември 1996 г.(4) (решение за преструктуриране). То гласи следното:
„Член 1
(1) Най-късно до 31 декември 1996 г. риболовните усилия на риболовните флотове на отделните държави-членки се намаляват, както следва:
– с 20 % за плавателните съдове за ловене на видове, които живеят близко до дъното, с мрежа, която се влачи по дъното,
– с 15 % за драгите и за плавателните съдове за ловене на плоски риби с мрежа, чийто отвор е опънат с помощта на прът,
– с 0 %, или спиране на растежа за другите отрасли на рибарството,
като се вземат предвид поставените за 31 декември 1991 г. цели в преходните програми за ориентиране.
(2) Поне 55 % от намаляването на усилията за рибарство, посочено в член 1, трябва да засегне съкращаване на капацитета.
Член 2
Изпълнението на поставените в член 1 цели и подробни правила се гарантира от Комисията в рамките на многогодишни програми за ориентиране на риболовните флотове, както са одобрени от Комисията с решенията от 21 декември 1992 г., като евентуално в рамките на същата процедура могат да се променят.“ [неофициален превод]
6. Специфичните цели през съответните периоди за Нидерландия се установяват с Решение 92/590/ЕИО на Комисията от 21 декември 1992 г. относно представена от Нидерландия за периода 1993—1996 г. многогодишна програма за ориентиране на риболовния флот в съответствие с Регламент (ЕИО) № 4028/86 на Съвета(5), а за Обединеното кралство — с Решение 92/593/ЕИО на Комисията от 21 декември 1992 г. относно предоставена от Обединеното кралство за периода 1993—1996 г. многогодишна програма за ориентиране на риболовния флот в съответствие с Регламент (ЕИО) № 4028/86(6) .
7. Правилата относно средствата, с които да се постигнат тези цели, се съдържат в Регламент (ЕО) № 3699/93 на Съвета от 21 декември 1993 година за определяне на критериите и условията за предоставянето от Общността на структурна помощ в сектора на рибарството и аквакултурите и в областта на преработката и предлагането на пазара на продукти от тях(7) (наричан по-нататък „Регламент за структурната помощ“). По настоящите дела от значение са членове 7 и 8.
„Член 7 „Общи разпоредби“
(1) Ако единствено финансираното с публични помощи намаляване на капацитета доведе до това в края на многогодишната програма за ориентиране съкращаването на един определен флотен сегмент на държава-членка да надхвърли зададените цели, то новото положение, доколкото е постигнато изключително благодарение на помощите, не може да служи като правно основание за пускане в експлоатация на нови капацитети.
[...]
(2) [...]
Член 8 „Приспособяване на риболовните усилия“
(1) Държавите-членки вземат мерки за коригиране на риболовните усилия, за да постигнат поне целите на многогодишните програми за ориентиране по член 5.
При необходимост държавите-членки вземат мерки за окончателно преустановяване или за ограничаване на риболовните дейности на плавателните съдове.
(2) Мерките за окончателно преустановяване на риболовните дейности на плавателните съдове по-конкретно могат да включват :
– бракуване,
– окончателно прехвърляне в трета страна, при условие че това прехвърляне не нарушава разпоредбите на международното право и не накърнява опазването и управлението на рибните ресурси,
– окончателна промяна в предназначението на плавателния съд за цели, различни от риболова, във водите на Общността.
[...]
Държавите-членки осигуряват заличаването на плавателните съдове, засегнати от тези мерки, от регистрите на риболовните съдове и от регистъра на риболовните кораби на Общността. Те също осигуряват окончателното отстраняване на заличените плавателни съдове от извършването на риболовни дейности във водите на Общността.
(3) [...]“ [неофициален превод]
8. Прехвърлянето на корабите по настоящите дела във всеки случай се основава пряко не на регламента за структурната помощ, а на Споразумението между Европейската икономическа общност и Република Аржентина в сектора на морския риболов от 24 май 1994 година(8) .
9. В девето съображение от преамбюла се заявява:
„УБЕДЕНИ, че този нов вид сътрудничество в сектора на риболова ще осигури редовен достъп до нови възможности за риболов, като подкрепя целите за обновяване и преобразуване на аржентинския флот и преструктурирането на флота на Общността и насърчава рационалното експлоатиране на ресурсите в дългосрочен план:“ [неофициален превод].
10. Релевантните разпоредби на член 5 от Споразумението гласят:
„(1) Страните създават подходящи условия за установяването в Аржентина на предприятия, използващи капитал с произход от една или повече държави-членки на Общността, и създаването на смесени дружества и временни сдружения [да се чете: „на смесени дружества и на временни сдружения“] в риболовния сектор между аржентинските корабособственици и тези от Общността с цел съвместна експлоатация и когато е подходящо, съвместно преработване на рибните ресурси при условията, предвидени в протокол І и приложения І и ІІ.
(2) [...]
(3) Като част от политиката ѝ за преструктуриране на своя флот Общността улеснява включването на кораби на Общността в предприятия, установени или които ще бъдат установени в Аржентина. [...]“
11. Насърчаването от Общността следва от член 7, параграф 1 от Споразумението:
„(1) С цел насърчаване на установяването на предприятията, предвидени в член 5, проектите, подбрани от страните в съответствие с член 6, отговарят на изискванията за финансова помощ в съответствие с протокол І.“
III – Факти в основата на спора и искания на страните
Дело
C-34/04 — Комисия/Кралство Нидерландия
12. Производството срещу Нидерландия се отнася до прехвърлянето на два плавателни съда, а именно „Wiron III“ и „Wiron IV“, на смесено дружество съгласно споразумението с Аржентина. Плавателните съдове са прехвърлени през м. юли 1996 г. Комисията отпуска помощ с решение от 16 декември 1996 г., чиито адресати са Кралство Нидерландия, собствениците на плавателните съдове и смесеното дружество. Помощта възлиза съответно на 1 852 236 ECU за предишните собственици на всеки от плавателните съдове и 277 835,40 ECU за смесеното дружество.
13. Нидерландия предоставя впоследствие нови лицензи за други плавателни съдове, които в регистъра на плавателните съдове заемат мястото на двата прехвърлени плавателни съда.
14. Комисията иска от Съда:
1. да установи, че като не е отнело риболовните лицензи на плавателните съдове „Wirоn III“ и „Wiron IV“ след окончателното им прехвърляне в Аржентина, Кралство Нидерландия е нарушило член 5 от Регламент (ЕО) № 3690/93 на Съвета от 20 декември 1993 година, установяващ режим на Общността за определяне на правилата за минимално необходимата информация, която трябва да се съдържа в риболовните лицензи;
2. да осъди Кралство Нидерландия да заплати съдебните разноски.
15. Кралство Нидерландия иска от Съда:
1. да отхвърли искането на Комисията и
2. да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
Дело
C-64/04 — Комисия/Обединено кралство
16. Фактите по делото срещу Обединеното кралство са следните: през втората половина на 1996 г. собствениците на плавателните съдове „Cleopatra“ и „Ocean Quest“ искат от Министерството на селското стопанство, рибарството и хранителните продукти на Обединеното кралство помощ от Общността във връзка с прехвърлянето на плавателните съдове на смесено дружество съгласно споразумението с Аржентина. Министерството предава тези искания на Комисията. Освен това съобщава, че плавателните съдове са избрани, за да се намалят риболовните усилия в Северно море.
17. Собствениците на плавателните съдове прехвърлят впоследствие риболовните лицензи на плавателните съдове възмездно на трети лица. Според законодателството на Обединеното кралство те придобиват право на издаване на съответен риболовен лиценз за риболовен плавателен съд.
18. След като научават за прехвърлянето на лицензите, компетентните власти на Обединеното кралство отправят запитване до Комисията дали това е допустимо. Компетентните служби на Комисията отхвърлят такъв начин на действие.
19. Въпреки това на 16 декември 1996 г. Комисията приема решение, чиито адресати са Обединеното кралство, първоначалните собственици на плавателните съдове и съответното смесено дружество, с което решение Общността отпуска финансова помощ. Собствениците на плавателния съд „Cleopatra“ получават 1 469 592 ECU, а смесеното дружество — 220 438,80 ECU. По отношение на плавателния съд „Ocean Quest“ насърчаването възлиза на 1 316 880 ECU и на 197 532 ECU.
20. Въпреки че компетентните власти на Обединеното кралство отново обръщат внимание на прехвърлянето на лицензите, средствата са изплатени.
21. По дело C-64/04 Комисията иска от Съда:
1. да установи, че като не е отнело риболовните лицензи на плавателните съдове „Cleopatra“ и „Ocean Quest“ след окончателното им прехвърляне в Аржентина, Обединеното кралство е нарушило член 5 от Регламент (ЕО) № 3690/93 на Съвета от 20 декември 1993 година, установяващ режим на Общността за определяне на правилата за минимално необходимата информация, която трябва да се съдържа в риболовните лицензи;
2. да осъди Обединеното кралство да заплати съдебните разноски.
22. Обединеното кралство иска от Съда да отхвърли иска на Комисията и да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по делото.
IV – Правна квалификация
23. По двете дела Комисията упреква съответните държави-членки, че не са отнели риболовните лицензи на плавателните съдове след окончателното им прехвърляне.
А –	Относно член 5 от Регламента за минимално необходимата информация
24. Комисията основава твърдението си за неизпълнение на член 5 от регламента за минимално необходимата информация. Съгласно тази разпоредба държавата-членка на флага отнема временно или окончателно риболовните лицензи на плавателните съдове, на които е наложена мярка за временно спиране от плаване и отнема риболовните лицензи на съдовете, които окончателно са преустановили риболовни дейности. Следователно преди всичко трябва да се провери дали по смисъла на тази разпоредба на плавателните съдове е наложена мярка за окончателното преустановяване на риболовна дейност и съответно след това дали всяка от държавите-членки е отнела риболовните лицензи.
1. Относно спирането от плаване
25. Плавателните съдове, предмет на настоящите спорове, а именно „Wiron III“ и „Wiron IV“ в производството срещу Нидерландия и „Ocean Quest“ и „Cleopatra“ в производството срещу Обединеното кралство, са заличени от риболовния флот на Нидерландия, съответно на Обединеното кралство, с финансова помощ от Общността и са прехвърлени в риболовния флот на Аржентина.
26. Тъй като плавателните съдове ще продължат да се използват по-нататък за рибарство, мярката спиране от плаване изглежда на пръв поглед изключена. Член 8 от Регламента за структурната помощ във всеки случай ясно предвижда, че окончателното прехвърляне в трета страна е също така случай на мярка за спиране от плаване. Именно окончателно заличените плавателни съдове не са вече част от флота на Общността.
27. Въпреки че правителството на Нидерландия оспорва прилагането на член 8 от Регламента за структурната помощ спрямо прехвърлянето на плавателни съдове в съответствие със споразумението с Аржентина, би било неправилно това прехвърляне да не се разглежда за целите на лицензирането като окончателно спиране от плаване. Без отнемане на лицензите плавателните съдове най-вероятно щяха да могат да извършват риболов именно като плавателни съдове на Общността във води на Общността или в рамките на квоти на Общността.
28. Освен това в съответствие с член 5, параграф 3 и с девето съображение от преамбюла на споразумението прехвърлянето на плавателни съдове в Аржентина трябва между другото да насърчи преструктурирането на флота на Общността. Поради тази причина се прилагат пряко или по аналогия общи правила за преструктурирането спрямо прехвърлянето на плавателните съдове в Аржентина(9) . Тук не следва да се изяснява доколко особените правила от Споразумението изключват правилата на Регламента за структурната помощ(10), тъй като Споразумението не урежда дали прехвърлянето на плавателни съдове в Аржентина трябва да се разглежда като окончателно спиране от плаване.
29. Следователно в съответствие с член 5 от Регламента за минимално необходимата информация риболовните лицензи на прехвърлените плавателни съдове е трябвало да се отнемат.
2. Относно отнемането на лицензите
30. Страните, включително Комисията, са съгласни, че прехвърлените плавателни съдове не разполагат повече с риболовни лицензи.
31. По данни на нидерландското правителство лицензите на нидерландските плавателни съдове се отнемат автоматично по силата на закона. Свободните места в нидерландския регистър на плавателните съдове само били разпределяни на нови плавателни съдове, на които са издадени нови риболовни лицензи.
32. Обединеното кралство посочва, че притежателите на лицензите ги били продали на трети лица, които ги използвали за други плавателни съдове. При окончателно заличаване от британския флот те нямало да разполагат с лицензи, които да могат да бъдат отнети.
33. На пръв поглед този довод изглежда несъвместим с обвързаността на лицензите с плавателните съдове. В съответствие с член 5, параграф 1, втора алинея от риболовния регламент всички риболовни съдове от Общността са длъжни да притежават риболовен лиценз за съответния плавателен съд.
34. Действително, по данни на Обединеното кралство и на Комисията предмет на прехвърляне не е самият лиценз, а „licence entitlements“, т.е. правото на лиценз. Лицензът може да бъде издаден издаден само ако заявителят разполага с такова право. Изглежда това се е случило по настоящите дела въз основа на продадените права.
35. Поради това е налице изискуемото от член 5 от Регл амента за минимално необходимата информация положение заличените плавателни съдове да не разполагат повече с риболовни лицензи.
3. Относно възстановяването на лицензите на прехвърлените плавателни съдове
36. Същинското твърдение на Комисията за нарушение се състои в това, че Нидерландия и Обединеното кралство са издали нови лицензи за други
плавателни съдове, които съответстват на лицензите на прехвърлените в трета страна с финансовата помощ на Общността плавателни съдове. Поради това Комисията оспорва, че заличените капацитети са заместени с нови плавателни съдове на мястото на заличените.
37. Съгласно сега действащото законодателство това е ясно уредено от член 11, параграф 3 от Регламент № 2371/2002(11), според който публични помощи се отпускат едва след отнемане на лиценза. Този лиценз също така не може да бъде възстановен. За разглеждания период обаче липсва съответно изрично правило.
38. Комисията смята, че член 5 от Регламента за минимално необходимата информация, дори и без такова изрично правило, изисква окончателното отнемане на риболовния лиценз, без последният да бъде заменен(12) . Обединеното кралство приема това тълкуване, а Нидерландия го отхвърля.
39. Текстът на член 5 от Регламента за минимално необходимата информация все пак не е съдържал разпоредби относно възстановяването на отнети риболовни лицензи. Тази разпоредба се отнася по-скоро само до отнемането на лицензите.
40. Поради това Комисията се опитва да изведе забрана за възстановяването на отнети риболовни лицензи от целите на Регламента за структурната помощ според член 8 от него, и по-специално от целите на финансовата помощ за прехвърлянето на плавателни съдове в Аржентина.
41. Тъй като прехвърлянето на плавателни съдове в Аржентина съгласно споразумението с тази държава насърчава преструктурирането на флота на Общността, то цели намаляване на риболовния капацитет на Общността. Намаляването няма да се постигне, когато на мястото на прехвърлените плавателни съдове се предоставят лицензи на нови плавателни съдове.
42. Трябва следователно да се съгласим с Комисията, че възстановяването на лицензи в случай на прехвърляне на риболовни плавателни съдове, ползващи помощи, възпрепятства постигането на целите на помощта.
43. Това възпрепятстване на постигането на целите на финансовата помощ не позволява обаче да се заключи, че възстановяването на лицензи нарушава член 5 от Регламента за минимално необходимата информация, отделно или във връзка с член 8 от Регламента за структурната помощ.
44. Нито една от двете разпоредби не съдържа и най-малко основание за наличието на правило, което би гарантирало тази цели чрез забрана за възстановяване на риболовни лицензи. Член 8 от Регламента за структурната помощ не споменава нито веднъж за риболовен лиценз. Член 5 от Регламента за минимално необходимата информация съдържа само задължението за отнемане на риболовния лиценз на определен плавателен съд. Това задължение е изпълнено с отнемане на лиценза. Не е възможно от уредбата относно отнемането да се изведат условията, при които трябва да се издават нови лицензи за други плавателни съдове. Това е по-скоро предмет на друга уредба, която също взема предвид целите на финансовата помощ за спирането от плаване(13) .
45. Както посочва правителството на Нидерландия, Комисията е можела да посочи като правно основание на исковете си срещу съответните държави-членки правилото за издаване на лицензи по член 3 от Регламента за минимално необходимата информация. Член 7, параграф 1, първа алинея от Регламента за структурната помощ също е можел да бъде посочен като правно основание.
46. Въпреки това тези разпоредби не са предмет на настоящите искове. Поради тази причина не могат и да бъдат основание за постановяване на решение, което да уважи исковете(14) . Следователно нидерландското правителство правилно отбелязва, че Комисията е посочила погрешно правното основание на исковете.
47. Предвид гореизложеното, исковете следва да се отхвърлят.
Б –	При условията на евентуалност — изследване на други разпоредби
48. Само при условията на евентуалност, в случай че Съдът признае по-широк обхват на предмета на исковете, и за да се подчертае неуместността на предложеното от Комисията тълкуване на член 5 от Регламента за минимално необходимата информация във връзка с член 8 от Регламента за структурната помощ, бих искала по-нататък да поясня, че по настоящите дела Комисията не доказва нарушение на член 3 от Регламента за минимално необходимото съдържание или на член 7, параграф 1, първа алинея от Регламента за структурната помощ.
1.	Относно член 3 от Регламента за минимално необходимата информация
49. В съответствие с член 3 от Регламента за минимално необходимата информация държавата-членка на флага издава и администрира съгласно член 11 от Риболовния регламент риболовните лицензи за риболовните съдове, плаващи под неин флаг. Тази национална компетентност се подчертава и от първите две алинеи от член 5, параграф 1 от Риболовния регламент.
50. Обратно на становището, поддържано от Нидерландия в определен момент и впоследствие изоставено от нея, държавите-членки не могат да издават риболовни лицензи по свое усмотрение, а трябва да спазват член 11 от Риболовния регламент. Тази разпоредба възлага на Съвета да определи целите и подробните правила за преструктуриране на сектора на рибарството в Общността с оглед на постигането на трайно равновесие между ресурсите и тяхната експлоатация.
51. Съветът определя тези цели с решението за преструктуриране от 1993 г. Според решението риболовните усилия в определени отрасли трябва да се намалят и във всеки случай да не се увеличават в други. За да се постигнат целите, държавите-членки трябва да изпълнят под надзора на Комисията многогодишни програми за ориентация. Препращането в член 3 от Регламента за минимално необходимата информация към член 11 от Риболовния регламент косвено задължава държавите-членки да спазват целите на преструктурирането при издаването на лицензите.
52. Както потвърждават правителствата на Нидерландия и на Обединеното кралство, от това следва по принцип да не се допускат никакви нови риболовни капацитети. И двете правителства поддържат, че за сметка на това възстановяването
на заличени капацитети по принцип е възможно.
53. Тук не е необходимо да се изяснява подробно при какви обстоятелства е възможно възстановяването на заличени капацитети. По-специално не следва да се разглеждат в подробности аргументите на двете правителства(15) .
54. Нарушение на член 3 от Регламента за минимално необходимата информация, на член 11 от Риболовния регламент, на решението за преструктуриране от 1993 г. и съответно на приложимата многогодишна програма за ориентиране предполага най-малко във всеки случай възстановяването на прехвърлените капацитети да представлява пречка за постигане на целите на тази програма. Във връзка с това Комисията действително не привежда доводи. Не е известно дали двете държавите-членки не са изпълнили целите или дали невъзстановяването на отнетите лицензи би допринесло за осъществяването на неизпълнените цели(16) .
55. Следователно не може да се установи нарушение на член 3 от Регламента за минимално необходимата информация.
2.	Относно член 7, параграф 1, първа алинея от Регламента за структурната помощ
56. По-нататък, възможно е възстановяването на отнетите лицензи да нарушава член 7, параграф 1, първа алинея от Регламента за структурната помощ. Независимо от целите за намаляване на многогодишните програми за ориентиране, тази разпоредба забранява възстановяването на съкратени капацитети. Тя предполага все пак, че съкращаването ще се извърши единствено
с публични помощи.
57. Все пак Комисията не поддържа, че прехвърлянето е било финансирано само с публични финансови средства. По настоящите дела това може и да се оспори, тъй като очевидно собствениците на плавателните съдове са целели печалба от риболовна дейност в аржентински води. Освен това най-малко по отношение на прехвърлянето на плавателните съдове на Обединеното кралство приходът от продажбата на правото на лиценз представлява допълнителна причина, обясняваща прехвърлянето.
58. Следователно не може да се установи нарушение на член 7, параграф 1, първа алинея от Регламента за структурната помощ.
3.	Резултат от изследването при условията на евентуалност
59. Двата иска следва да се отхвърлят, ако Съдът възприеме член 3 от Регламента за минимално необходимата информация и член 7, параграф 1, първа алинея от Регламента за структурната помощ като част от предмета на исковете. Изследването на тези разпоредби показва по-скоро, че предложеното от Комисията тълкуване на член 5 от Регламента за минимално необходимата информация във връзка с член 8 от Регламента за структурната помощ би представлявало заобикаляне на изискванията по член 3 от Регламента за минимално необходимата информация и член 7, параграф 1, първа алинея от Регламента за структурната помощ.
V – По съдебните разноски
60. По силата на член 69, параграф 2 от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. След като правителствата на Нидерландия и на Обединеното кралство са направили искане за осъждане на Комисията и последната е загубила делото, тя следва да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.
VI – Заключение
61. Предлага на Съда както по дело C‑34/04, така и по дело C‑64/04 да реши следното:
1. да отхвърли иска.
2. да осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.
(1) .
(2)  –	ОВ L 389, стр. 1, в редакцията на Акта относно условията за присъединяване на Република Австрия, Република Финландия и Кралство Швеция и промените в Учредителните договори на Европейския съюз, приложение I — Списък по член 29 от Договора за присъединяване — X. Рибарство (ОВ C 241, 1994 г., стр. 189). Регламентът се заменя с Регламент (ЕО) № 2371/2002 на Съвета от 20 декември 2002 година относно опазването и устойчивата експлоатация на рибните ресурси в рамките на общата политика в областта на рибарството (ОВ L 358, стр. 59; Специално издание на български език, 2007 г.; глава 4, том 6, стр. 237), който влиза в сила на 1 януари 2003 г.
(3)  –	ОВ L 341, стр. 93. Този регламент се отменя с Регламент (ЕО) № 700/2006 на Съвета от 25 април 2006 година за отмяна на Регламент (ЕО) № 3690/93, установяващ режим на Общността за определяне на правилата за минимално необходимата информация, която трябва да се съдържа в риболовните лицензи (ОВ L 122, стр. 1), и се заменя с Регламент (ЕО) № 1281/2005 на Комисията от 3 август 2005 година за управление на разрешителните за риболов [другаде в текста: „риболовните лицензи“] и задължителното минимално съдържание на информация в тях (ОВ L 203, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 4, том 8, стр. 89).
(4)  –	ОВ L 10, 1994 г., стр. 20.
(5)  –	ОВ L 401, стр. 15.
(6)  –	ОВ L 401, стр. 33.
(7)  –	ОВ L 346, стр. 1 в редакцията на Регламент (ЕО) № 1624/95 на Съвета от 29 юни 1995 година (ОВ L 155, стр. 1), кодифициран с Регламент (ЕО) № 2468/98 на Съвета от 3 ноември 1998 година за определяне на критериите и условията за предоставянето от Общността на структурна помощ в сектора на рибарството и аквакултурите и в областта на преработката и предлагането на пазара на продукти от тях (ОВ L 312, стр. 19) и заменен с Регламент (ЕО) № 2792/1999 на Съвета от 17 декември 1999 година за установяване на подробни правила и условия относно структурната помощ от Общността за сектор рибарство (ОВ L 337, стр. 10).
(8)  –	ОВ L 318, 1993 г., стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 4, том 2, стр. 133.
(9)  –	Вж. в този смисъл Решение по дело Eduardo Vieira/Комисия от 13 януари 2005 г. (C‑254/03, Recueil, стр. I‑237, точка 36 и сл., както и точка 63 и сл.).
(10)  –	Вж. аргументите на жалбата в Решение по дело Vieira (посочено в бележка под линия 9, точка 58) и представеното по това дело заключение на генералния адвокат Tizzano от 16 септември 2004 г., точка 71 и сл.).
(11)  –	Посочен в бележка под линия 2.
(12)  –	Според мотивите на Комисията, изложени в предложението за Регламент (ЕО) № 2371/2002 (COM(2002) 185 окончателен, стр. 4), правилото в член 11, параграф 3 от Регламент № 2371/2002 съответства на вече действащото законодателство. Противно на това Кралство Испания, Република Франция, Република Гърция и Република Италия дълго време оспорват тази разпоредба — вж. документите на Съвета 14231/1/02 REV 1, бележка под линия 31 и 1571/02, бележка под линия 14.
(13)  –	Освен това Обединеното кралство посочва друга възможност за гарантиране на ефективността на финансовата помощ, а именно Комисията да има правомощието да изисква възстановяването на отпуснатите от Общността помощи или да ги да ги оформя така, че ако целите не бъдат постигнати, тя да може да изисква тяхното възстановяване. Това би била една разумна мярка за борба с разхищаването на публични финансови средства.
(14)  –	Относно разширяването на предмета на иска вж. Решение от 20 октомври 2005 г по дело Комисия/Обединено кралство (C‑6/04, Recueil, стр. I‑9017, точка 57 и сл.).
(15)  –	Правителството на Обединеното кралство поддържа по същество, че задължението за въздържане от възстановяване на отнет лиценз възниква едва когато плавателният съд не разполага повече с лиценз. Правителството на Нидерландия отхвърля прилагането на Регламента за структурната помощ спрямо прехвърлянето на плавателни съдове в съответствие със споразумението с Аржентина.
(16)  –	От гледна точка на Комисията това е ключов елемент, защото тя неправилно основава исковете си на член 5 от регламента за минимално необходимата информация във връзка с член 8 от Регламента за структурната помощ. Не трябва да се взема предвид по това производство фактът, че Комисията е информирала, че двете държави-членки не са изпълнили целите на програмата за ориентиране в периода 1993—1996 г. (Годишен доклад за Съвета и Европейския парламент относно резултатите от многогодишните програми за ориентиране във връзка с риболовните флотове за края на 1996 г. [COM(1997) 352, стр. 36 за Нидерландия и стр. 45 за Обединеното кралство]. При липса на приведени доводи от страна на Комисията двете държави-членки не е трябвало да вземат становище в хода на настоящото производство. Според годишния доклад, изготвен за края на 1997 г., COM(1999) 157, стр. 32 за Нидерландия и стр. 38 за Обединеното кралство, неизпълнението на целите също не е безспорно поне една година по-късно за последната държава-членка.