62023CJ0745
HOTĂRÂREA CURȚII (Camera a cincea)
30 aprilie 2025 (
*1
)
„Trimitere preliminară – Regulamentul (UE) 2018/1672 – Articolul 3 alineatul (1) – Nedeclararea unei sume în numerar – Determinarea valorii unei sume în numerar constituite din monede străine – Rata unei monede care nu este publicată de Banca Centrală Europeană – Grivnă ucraineană”
În cauza C‑745/23 [Alenopik] (
i
),
având ca obiect o cerere de decizie preliminară formulată în temeiul articolului 267 TFUE de Riigikohus (Curtea Supremă, Estonia), prin decizia din 4 decembrie 2023, primită de Curte la 5 decembrie 2023, în procedura
Maksu- ja Tolliamet
împotriva
UT,
CURTEA (Camera a cincea),
compusă din doamna M. L. Arastey Sahún, președintă de cameră, și domnii D. Gratsias, E. Regan (raportor), J. Passer și B. Smulders, judecători,
avocat general: doamna T. Ćapeta,
grefier: domnul A. Calot Escobar,
având în vedere procedura scrisă,
luând în considerare observațiile prezentate:
–
pentru guvernul eston, de M. Kriisa, în calitate de agent;
–
pentru Comisia Europeană, de F. Moro și E. Randvere, în calitate de agenți,
după ascultarea concluziilor avocatei generale în ședința din 28 noiembrie 2024,
pronunță prezenta
Hotărâre
1
Cererea de decizie preliminară privește interpretarea articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2018/1672 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2018 privind controlul numerarului care intră sau iese din Uniune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1889/2005 (JO 2018, L 284, p. 6).
2
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între UT, pe de o parte, și Maksu – ja Tolliamet (Administrația Fiscală și Vamală din Estonia, denumită în continuare „MTA” sau „autoritatea administrativă”), pe de altă parte, în legătură cu valoarea în euro a unei sume în numerar compuse din monede ucrainene, în vederea aplicării obligației de declarare prevăzute la articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul 2018/1672.
Cadrul juridic
Reglementarea vamală a Uniunii
3
Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 octombrie 2013 de stabilire a Codului vamal al Uniunii (JO 2013, L 269, p. 1) (denumit în continuare „CVU”) cuprinde titlul I, intitulat „Dispoziții generale”, care cuprinde capitolul 1, intitulat „Domeniul de aplicare a legislației vamale, misiunea vămii și definiții”, din care face parte articolul 1 din acest regulament, intitulat „Obiect și domeniu de aplicare”, care prevede la alineatul (1):
„Prezentul regulament instituie [CVU], care stabilește normele și procedurile generale aplicabile mărfurilor introduse sau scoase de pe teritoriul vamal al Uniunii [Europene].
[…]”
4
Titlul I din acest regulament cuprinde capitolul 3, intitulat „Conversii monetare și termene”, care include articolul 53 din regulamentul menționat, intitulat „Conversii monetare”, care prevede norme privind cursurile de schimb aplicabile în cazul în care o conversie monetară este necesară în scopul aplicării legislației vamale.
5
Articolele 48 și 146 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2447 al Comisiei din 24 noiembrie 2015 de stabilire a unor norme pentru punerea în aplicare a anumitor dispoziții din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a Codului vamal al Uniunii (JO 2015, L 343, p. 558) (denumit în continuare „Regulamentul de punere în aplicare a CVU”) cuprind de asemenea norme în această materie care pun în aplicare unele dintre normele prevăzute la articolul 53 din CVU.
Regulamentul 2018/1672
6
Considerentul (4) al Regulamentului 2018/1672 enunță:
„Regulamentul (CE) nr. 1889/2005 al Parlamentului European și al Consiliului [din 26 octombrie 2005 privind controlul numerarului la intrarea sau ieșirea din Comunitate (JO 2005, L 309, p. 9, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 238] urmărește să prevină și să depisteze spălarea banilor și finanțarea terorismului prin stabilirea unui sistem de controale aplicabile persoanelor fizice care intră sau ies din Uniune care transportă numerar sau instrumente negociabile la purtător cu o valoare egală sau mai mare de 10000 [de euro] sau echivalentul acestei valori în alte valute. Expresia «care intră sau iese din Uniune» ar trebui definită în raport cu teritoriul Uniunii, astfel cum acesta este definit la articolul 355 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), pentru a se asigura faptul că prezentul regulament are cel mai vast domeniu de aplicare posibil și că nicio zonă nu este scutită de la aplicarea acestuia și nu prezintă oportunități de eludare a controalelor aplicabile.”
7
Articolul 1 din acest regulament, intitulat „Obiect”, prevede:
„Prezentul regulament prevede un sistem de controale în ceea ce privește numerarul care intră sau iese din Uniune, în scopul de a completa cadrul juridic pentru prevenirea spălării banilor și a finanțării terorismului prevăzut în Directiva (UE) 2015/849 [a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 2015 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor sau finanțării terorismului, de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului și de abrogare a Directivei 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului și a Directivei 2006/70/CE a Comisiei (JO 2015, L 141, p. 73)].”
8
Articolul 2 din regulamentul menționat, intitulat „Definiții”, prevede la alineatul (1):
„În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:
(a)
«numerar» înseamnă:
(i)
valută;
[…]”
9
Articolul 3 din același regulament, intitulat „Obligația de declarare a numerarului însoțit”, prevede la alineatul (1):
„Purtătorii care transportă numerar în valoare de 10000 [de euro] sau mai mult declară numerarul respectiv autorităților competente din statul membru prin care aceștia intră sau ies din Uniune și pun numerarul la dispoziția acestora pentru control. Obligația de declarare a numerarului nu se consideră îndeplinită în cazul în care informațiile furnizate sunt incorecte sau incomplete sau numerarul nu este pus la dispoziție pentru control.”
Litigiul principal și întrebarea preliminară
10
La 13 ianuarie 2023, UT a trecut pe jos, împreună cu fiica sa, frontiera dintre Federația Rusă și Republica Estonia prin punctul de trecere a frontierei Narva (Estonia). Cu această ocazie, UT a folosit coridorul de trecere a frontierei denumit „coridorul verde”, ceea ce însemna că ea nu transporta mărfuri supuse unei obligații de declarare sau că cantitatea lor nu depășea limitele autorizate de reglementare. Întrucât UT a fost controlată, a fost găsit în buzunarele sale, sub îmbrăcămintea sa și sub dublura glugii hanoracului său, un total de 500000 de grivne ucrainene în numerar. În aceeași zi, MTA a întocmit un proces‑verbal de contravenție împotriva lui UT.
11
Pentru a determina valoarea în euro a celor 500000 de grivne ucrainene pe care UT le avea asupra sa în numerar, MTA a utilizat rata de schimb publicată pe site‑ul internet www.xe.com și a concluzionat că în ziua trecerii frontierei valoarea acestui numerar era de aproximativ 12565 de euro. Or, potrivit articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul 2018/1672, persoanele care transportă numerar în valoare de 10000 de euro sau mai mult trebuie să declare numerarul respectiv autorităților competente din statul membru prin care intră sau ies din Uniune. În consecință, MTA a considerat că banii transportați de UT ar fi trebuit să îi fie declarați.
12
Prin decizia din 13 februarie 2023, MTA i‑a aplicat lui UT o amendă de 600 de euro pentru nedeclararea numerarului, în temeiul tolliseadus (Legea vamală). MTA a decis de asemenea să procedeze, în temeiul acestei legi și al Codului penal estonian, la confiscarea sumei nedeclarate de 500000 de grivne ucrainene.
13
În fața MTA, UT explicase că nu era la curent cu obligația de a declara această sumă în numerar și că, prin urmare, nu avusese intenția de a introduce clandestin 500000 de grivne ucrainene în Estonia. În plus, acești bani nu i‑ar aparține, întrucât proprietarul lor ar fi un resortisant ucrainean cu reședința în Estonia, care nu era în măsură să efectueze el însuși tranzacții cu banii pe care îi deținea, din cauza războiului care a urmat invadării Ucrainei de către Federația Rusă. Ea ascunsese banii respectivi sub îmbrăcămintea sa tocmai din teama de a‑i fi furați. În sfârșit, acest proprietar ar fi verificat cursul grivnei ucrainene la data faptelor pe site‑ul internet www.tavid.ee și ar fi dedus de aici că UT nu avea obligația de a declara suma de 500000 de grivne ucrainene, întrucât echivalentul acesteia era mai mic de 10000 de euro.
14
UT a contestat decizia din 13 februarie 2023 la Viru Maakohus (Tribunalul de Primă Instanță din Viru, Estonia), care a admis în parte acțiunea și care, prin hotărârea din 28 aprilie 2023, a anulat această decizie în ceea ce privește sancțiunea și măsura confiscării. Prin această hotărâre, Viru Maakohus (Tribunalul de Primă Instanță din Viru) a obligat‑o pe UT la plata unei amenzi de 100 de puncte‑amendă, respectiv 400 de euro. Acesta nu a dispus nicio măsură de confiscare și a dispus restituirea către UT a celor 500000 de grivne ucrainene ce fuseseră confiscate ca mijloace de probă.
15
MTA a formulat recurs la Riigikohus (Curtea Supremă, Estonia) care este instanța de trimitere.
16
În cursul procedurii în fața acestei instanțe, MTA a explicat că, pentru a converti o monedă în vederea stabilirii valorii sale în vamă, se întemeiază pe metoda prevăzută la articolul 53 din CVU, precum și la articolele 48 și 146 din Regulamentul de punere în aplicare a CVU. Astfel, în cazul unor monede pentru care rata de schimb nu este publicată de Banca Centrală Europeană (BCE), autoritatea administrativă competentă, în speță MTA, utilizează ratele de schimb publicate pe site‑ul internet www.xe.com, așa cum ar proceda de altfel și alte state membre.
17
MTA a subliniat de asemenea că informații privind obligația de a declara numerarul la trecerea frontierei estoniene a celor care proveneau dintr‑o țară din afara Uniunii erau disponibile pe site‑ul său internet, precum și în broșuri în limba estonă și în limba rusă distribuite la punctele de trecere a frontierei și pe panouri informative. În cazul în care o persoană care trece frontiera nu s‑a informat cu privire la modalitățile de import sau de export de numerar înainte de trecerea frontierei, aceasta ar putea alege coridorul de trecere a frontierei denumit „coridorul roșu”, unde, în cooperare cu un agent MTA, se va decide dacă este necesar să declare numerarul.
18
Riigikohus (Curtea Supremă) are îndoieli cu privire la modul de determinare a ratei de schimb în cauza cu care este sesizată. Astfel, metoda de conversie în euro a numerarului introdus în Uniune în monedă străină nu este precizată nici în dreptul Uniunii, nici în dreptul național. Pentru a converti valoarea grivnelor ucrainene în euro, în absența unei rate de referință publicate de BCE, MTA s‑a bazat pe rata de schimb publicată pe site‑ul internet www.xe.com, la fel ca în practica altor state membre. Deși acest site este menționat pe pagina web a autorității administrative cu referire la obligația de a declara numerarul (www.emta.ee), nu ar exista niciun temei juridic care să permită să se considere că ratele de schimb publicate pe acest site ar fi relevante din punct de vedere juridic. Or, dacă ar fi fost aplicată rata de schimb menționată pe un alt site internet, și anume cel al Tavid AS, ca fiind cea aplicabilă la data trecerii frontierei de către UT și fiica sa, 500000 de grivne ucrainene nu ar fi valorat, la acea dată, decât 9487,67 euro.
19
Pe de altă parte, autoritatea administrativă s‑ar fi referit la articolul 53 din CVU privind conversia monetară, al cărui alineat (1) prevede că autoritățile competente publică și/sau pun la dispoziție pe internet cursul de schimb aplicabil, în cazul în care o conversie monetară este necesară fie pentru a determina valoarea în vamă a mărfurilor, fie pentru a determina clasificarea tarifară a acestora. Or, în temeiul alineatului (2) al acestui articol, în cazul în care o conversie monetară este necesară pentru alte motive decât cele menționate la alineatul (1) al articolului menționat, statul membru ar trebui să prevadă că, pentru a stabili cursul de schimb aplicabil, legislația vamală fixează acest curs cel puțin o dată pe an.
20
Cu toate acestea, instanța de trimitere are îndoieli cu privire la faptul că articolul 53 din CVU constituie temeiul juridic adecvat pentru declanșarea obligației prevăzute la articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul 2018/1672, din moment ce regulamentul menționat nu face referire la acesta.
21
În aceste condiții, Riigikohus (Curtea Supremă) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
„Care este modul de determinare a ratei de schimb care trebuie utilizată pentru stabilirea valorii numerarului în sensul articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul [2018/1672] în cazul în care este vorba despre o monedă a cărei rată de schimb nu este publicată de Banca Centrală Europeană?”
Cu privire la întrebarea preliminară
22
Prin intermediul întrebării formulate, instanța de trimitere solicită în esență să se stabilească dacă articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul 2018/1672 trebuie interpretat în sensul că se opune ca, pentru a determina dacă se aplică obligația de declarare prevăzută de această dispoziție, un stat membru să stabilească valoarea unei sume în numerar constituite din alte monede decât euro pentru conversia cărora BCE nu publică o rată de schimb de referință, întemeindu‑se pe rata menționată pe un site internet ca reflectând paritatea dintre euro și moneda în discuție la data la care persoana în cauză a intrat sau a ieșit de pe teritoriul Uniunii, deși această rată este mai ridicată decât cea menționată pe un alt site internet.
23
În această privință, trebuie amintit că Regulamentul 2018/1672 prevede, la articolul 3 alineatul (1), obligația oricărei persoane fizice care intră sau iese din Uniune de a declara numerarul în valoare de 10000 de euro sau mai mult pe care îl transportă.
24
Or, pe de o parte, articolul 2 alineatul (1) litera (a) punctul (i) din acest regulament precizează că noțiunea de „numerar”, în sensul regulamentului menționat, include valuta.
25
Pe de altă parte, aceste dispoziții trebuie interpretate în lumina considerentului (4) al Regulamentului 2018/1672, din care reiese că acest regulament urmărește printre altele definirea noțiunii „care intră sau iese din Uniune” ce figurează în Regulamentul nr. 1889/2005, în condițiile în care acesta stabilea, în condiții identice, un sistem de control al numerarului care se aplică sumei de 10000 de euro sau echivalentului acestei valori în alte valute. De aici rezultă că Regulamentul 2018/1672 a menținut, cu precizări, un astfel de sistem de control și în special pragurile care condiționează aplicarea sa.
26
În consecință, obligația de declarare prevăzută la articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul 2018/1672 se aplică situației unei persoane fizice care intră sau iese din Uniune și care transportă o sumă în numerar constituită din alte monede decât euro, atunci când această sumă are o valoare de 10000 de euro sau mai mult.
27
Cu toate acestea, dat fiind că nicio dispoziție din Regulamentul 2018/1672 nu precizează rata de schimb care trebuie aplicată pentru a stabili valoarea în euro a unei astfel de sume, le revine statelor membre sarcina de a determina această rată.
28
În măsura în care, la determinarea acestei rate, statele membre pun în aplicare Regulamentul 2018/1672 și, așadar, dreptul Uniunii, acestea trebuie să își exercite competențele într‑un mod care să mențină efectul util al dispozițiilor pe care le prevede acest regulament și care să respecte drepturile conferite justițiabililor de ordinea juridică a Uniunii, în situațiile reglementate de aceasta din urmă [a se vedea în acest sens Hotărârea din 11 ianuarie 2024, G (Comisioane pentru rezilierea anticipată), C‑371/22, EU:C:2024:21, punctul 50].
29
În această privință, contrar poziției susținute de MTA în cauza principală, statele membre nu sunt obligate, în scopul acestei determinări, să se conformeze articolului 53 din CVU și nici articolelor 48 și 146 din Regulamentul de punere în aplicare a CVU. Astfel, articolul 1 din CVU precizează că acesta din urmă stabilește normele și procedurile generale aplicabile mărfurilor care intră sau ies de pe teritoriul vamal al Uniunii. Or, așa cum a arătat doamna avocată generală la punctele 38-50 din concluzii, o sumă în numerar constituită din monede care sunt considerate pe piețele monetare ca fiind echivalente cu alte monede nu constituie o marfă în sensul dispozițiilor CVU, astfel încât, în orice caz, dispozițiile menționate mai sus nu pot fi aplicate transportului de către persoane fizice al unor sume de bani în numerar constituite din alte monede decât euro.
30
În schimb, trebuie arătat, pe de o parte, că articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul 2018/1672 stabilește la 10000 de euro pragul valoric sub care persoanele fizice pot transporta o anumită sumă de bani fără a trebui să o declare, această sumă constituind o valoare foarte precisă. În aceste condiții, s‑ar aduce atingere efectului util al dispoziției menționate dacă statele membre ar putea alege o rată de schimb care să nu fie de natură să reflecte valoarea reală a monedei în cauză. În consecință, deși nu există neapărat o singură rată de schimb aplicabilă pentru aceeași monedă, rata aleasă trebuie, pentru a fi validă, să corespundă cel puțin uneia dintre cele aplicate în mod real și frecvent unor operațiuni de schimb în euro al acestei monede.
31
Pe de altă parte, principiul statului de drept pe care, astfel cum garantează articolul 2 TUE, se întemeiază Uniunea și al cărui principiu al securității juridice constituie una dintre condițiile constitutive pe care statele membre sunt, prin urmare, obligate să le respecte impune în special ca justițiabilii să își poată cunoaște cu exactitate și fără ambiguitate drepturile și obligațiile. Aceasta presupune ca, pentru a fi opozabile justițiabililor, măsurile adoptate de statele membre pentru punerea în aplicare a dreptului Uniunii să fie clare, precise și previzibile în privința efectele lor, astfel încât persoanele interesate să se poată orienta în situații și în raporturi juridice care țin de ordinea juridică a Uniunii (a se vedea în acest sens Hotărârea din 26 martie 2020, Hungeod ș.a., C‑496/18 și C‑497/18, EU:C:2020:240, punctul 93, precum și Hotărârea din 22 februarie 2022, Stichting Rookpreventie Jeugd ș.a., C‑160/20, EU:C:2022:101, punctele 41, 42 și 45), precum și liber și ușor accesibile.
32
În consecință, în ceea ce privește aplicarea articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul 2018/1672, desigur, revine fiecărui stat membru sarcina de a decide cu privire la rata de schimb care trebuie aplicată pentru a determina valoarea în euro a unei sume în numerar constituite din alte monede decât euro, cu condiția ca rata reținută să corespundă uneia dintre cele aplicate în mod real și frecvent în practică unor operațiuni de schimb în euro al monedei în cauză. Cu toate acestea, pentru a fi opozabilă persoanelor în cauză care intră sau care ies din Uniune, rata pe care statul membru în cauză intenționează să o aplice trebuie, mai întâi, să fi fost desemnată ca atare în mod clar, inteligibil și univoc, așa încât să permită persoanelor respective să știe, fără ambiguitate, că această rată este cea care se aplică pentru a determina dacă trebuie să declare numerarul pe care îl transportă.
33
În continuare, informația referitoare la rata respectivă trebuie să fie ușor și liber accesibilă pentru persoanele menționate, ceea ce presupune în special ca ele să o poată cunoaște în mod gratuit, iar atunci când se face trimitere pentru determinarea aceleiași rate la informații publicate pe un site internet, să nu aibă nevoie să trebuiască să se înscrie pe site‑ul respectiv. În schimb, o astfel de obligație de accesibilitate nu impune statelor membre să indice fiecărei persoane fizice care intră sau iese din Uniune rata aplicabilă pentru fiecare monedă existentă, fiind suficient ca informațiile necesare să fie la dispoziția oricărui călător care dorește să se informeze cu privire la legislația aplicabilă.
34
În sfârșit, în ceea ce privește previzibilitatea ratei de schimb reținute, care este impusă de principiul securității juridice, trebuie subliniat că articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul 2018/1672 nu urmărește să interzică transportul sumelor în numerar constituite din alte monede decât euro și a căror valoare ar fi de 10000 de euro sau mai mult, ci numai să impună, în această situație, o obligație de declarare. Dat fiind că persoanele în cauză mai pot aprecia dacă trebuie să se conformeze unei asemenea obligații chiar în momentul în care intră sau ies de pe teritoriul Uniunii, este suficient, pentru a îndeplini cerința de previzibilitate a ratei reținute, ca statul membru în cauză să fi dat acestor persoane posibilitatea de a cunoaște, în mod cert, rata aplicabilă la un asemenea moment și, astfel, de a determina, la momentul la care intră sau ies de pe teritoriul Uniunii, dacă trebuie să declare numerarul pe care îl transportă.
35
În ceea ce privește litigiul principal, revine instanței de trimitere sarcina de a verifica dacă alegerea statului membru în cauză de a recurge, în scopul aplicării articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul 2018/1672, la rata de schimb a grivnei ucrainene în euro publicată pe site‑ul internet www.xe.com la momentul situației de fapt îndeplinea aceste condiții. Pentru a ghida instanța respectivă în această apreciere, Curtea poate totuși să îi furnizeze toate elementele de interpretare proprii dreptului Uniunii care i‑ar putea fi utile (a se vedea prin analogie Hotărârea din 7 aprilie 2022, Berlin Chemie A. Menarini, C‑333/20, EU:C:2022:291, punctul 46).
36
În speță, sub rezerva verificării de către instanța de trimitere, mai întâi, din dosarul prezentat Curții reiese că informațiile care figurează pe site‑ul internet www.xe.com arată că ratele de schimb care sunt publicate pe acesta sunt cele aplicate pe diferite piețe monetare, astfel încât ratele publicate de acest site corespund unor rate aplicate în mod real și frecvent unor operațiuni de schimb și că, în consecință, statul membru în cauză putea alege asemenea rate în scopul aplicării obligației de declarare prevăzute la articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul 2018/1672.
37
În continuare, astfel cum a subliniat în esență doamna avocată generală la punctul 68 din concluzii, autoritățile statului membru în cauză indicaseră pe site‑ul lor internet, aspect a cărui verificare revine însă instanței de trimitere, că ratele de schimb publicate pe site‑ul www.xe.com erau cele care trebuie utilizate de persoanele fizice care intră sau ies din Uniune pentru a stabili dacă le era aplicabilă obligația de declarare prevăzută la acest articol 3 alineatul (1).
38
Pe de altă parte, se pare și că informațiile referitoare la rata de schimb publicate pe acest site internet sunt accesibile în mod gratuit și liber, în măsura în care, printre altele, nu este necesară nicio înregistrare pentru a avea acces la acesta, aspect a cărui verificare este de asemenea de competența instanței de trimitere.
39
În schimb, dosarul prezentat Curții nu conține nicio indicație cu privire la aspectul dacă ratele de schimb menționate pe site‑ul www.xe.com sunt stabilite pentru anumite perioade sau dacă acestea fluctuează continuu și dacă, prin urmare, reclamanta din litigiul principal era în măsură să determine, în mod cert, la momentul la care a luat decizia de a nu declara numerarul pe care îl transporta, că obligația de declarare prevăzută la articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul 2018/1672 îi era aplicabilă.
40
În aceste condiții, având în vedere domeniul de aplicare al principiului securității juridice, în ipoteza în care rata de schimb în discuție în speță ar fluctua în mod continuu, ar rezulta de aici doar faptul că reclamantei din litigiul principal ar trebui să i se recunoască dreptul de a se prevala de rata de schimb a grivnei ucrainene în euro cea mai avantajoasă publicată de site‑ul www.xe.com pentru o perioadă scurtă apropiată de momentul în care se poate considera în mod rezonabil că aceasta a luat decizia de a intra în Uniune fără a declara suma în numerar pe care o transporta.
41
Având în vedere ansamblul considerațiilor care precedă, trebuie să se răspundă la întrebarea adresată că articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul 2018/1672 trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca, pentru a stabili dacă se aplică obligația de declarare prevăzută de această dispoziție, un stat membru să stabilească valoarea unei sume în numerar constituite din alte monede decât euro pentru conversia cărora BCE nu publică o rată de schimb de referință, întemeindu‑se pe rata menționată pe un site internet ca reflectând paritatea dintre euro și moneda în discuție la data la care persoana în cauză a intrat sau a ieșit de pe teritoriul Uniunii, deși această rată este mai ridicată decât cea menționată pe un alt site internet, cu condiția ca:
–
în primul rând, această rată să corespundă uneia dintre cele aplicate în mod real și frecvent unor operațiuni de schimb în euro ale monedei în cauză;
–
în al doilea rând, rata menționată să fi fost desemnată de statul membru în cauză într‑un mod clar, inteligibil și univoc ca fiind cea aplicabilă în acest scop;
–
în al treilea rând, informația referitoare la această rată să fie liber și ușor accesibilă și
–
în al patrulea rând, persoanele în cauză să fi fost astfel în măsură să o cunoască în mod cert cel târziu la momentul la care au intrat sau au ieșit de pe teritoriul Uniunii.
Cu privire la cheltuielile de judecată
42
Întrucât, în privința părților din litigiul principal, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.
Pentru aceste motive, Curtea (Camera a cincea) declară:
Articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2018/1672 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2018 privind controlul numerarului care intră sau iese din Uniune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1889/2005
trebuie interpretat în sensul că
nu se opune ca, pentru a stabili dacă se aplică obligația de declarare prevăzută de această dispoziție, un stat membru să stabilească valoarea unei sume în numerar constituite din alte monede decât euro pentru conversia cărora Banca Centrală Europeană (BCE) nu publică o rată de schimb de referință, întemeindu‑se pe rata menționată pe un site internet ca reflectând paritatea dintre euro și moneda în discuție la data la care persoana în cauză a intrat sau a ieșit de pe teritoriul Uniunii Europene, deși această rată este mai ridicată decât cea menționată pe un alt site internet, cu condiția ca:
–
în primul rând, această rată să corespundă uneia dintre cele aplicate în mod real și frecvent unor operațiuni de schimb în euro ale monedei în cauză;
–
în al doilea rând, rata menționată să fi fost desemnată de statul membru în cauză într‑un mod clar, inteligibil și univoc ca fiind cea aplicabilă în acest scop;
–
în al treilea rând, informația referitoare la această rată să fie liber și ușor accesibilă și
–
în al patrulea rând, persoanele în cauză să fi fost astfel în măsură să o cunoască în mod cert cel târziu la momentul la care au intrat sau au ieșit de pe teritoriul Uniunii.
Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: estona.
(
i
)	Numele prezentei cauze este un nume fictiv. El nu corespunde numelui real al niciuneia dintre părțile din procedură.