62024CJ0286_RES
C‑286/24. sz. ügy
Meliá Hotels International, S. A.
kontra
Associação Ius Omnibus
(a Supremo Tribunal de Justiça által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (második tanács), 2026. január 29.
„Előzetes döntéshozatal – A tagállamok és az Európai Unió versenyjogi rendelkezéseinek megsértésén alapuló, nemzeti jog szerinti kártérítési keresetek – 2014/104/EU irányelv – Az 5. cikk (1) bekezdése – Hatály – A kártérítési kereset esetleges megindítását megelőző, dokumentumok bemutatására irányuló különös megállapítási kereset – A kártérítési igény elfogadhatóságának értékelése”
Verseny – A versenyszabályok megsértése által okozott kár megtérítése iránti keresetek – 2014/104 irányelv – Az alperes vagy harmadik fél birtokában lévő releváns bizonyítékok feltárására vonatkozó rendelkezések – Hatály – A nemzeti jog szerinti, a kártérítési kereset megindítása előtti, a bizonyítékokhoz való hozzáférés iránti kereset – Bennfoglaltság
(2014/104 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 5. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 25–48. pont és a rendelkező rész 1. pontja)
Verseny – A versenyszabályok megsértése által okozott kár megtérítése iránti keresetek – 2014/104 irányelv – Az alperes vagy harmadik fél birtokában lévő releváns bizonyítékok feltárásának elrendelése – Feltételek – A kártérítési igény elfogadhatóságának a felperes általi bizonyítása – A jogsértés, a kár, valamint az e jogsértés és e kár közötti okozati összefüggés valószínűségének bizonyítására köteles felperes – Cél általi vertikális korlátozás formájában megvalósuló jogsértést megállapító bizottsági határozat – E jogsértés valószínűségét bizonyító határozat – A kár és az okozati összefüggés valószínűségének értékelése szempontjából releváns valószínűsítő körülményeket tartalmazó határozat – Vitarendezési eljárás keretében hozott határozat – A relevancia hiánya
(2014/104 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 5. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 53–72. pont és a rendelkező rész 2. pontja)
Verseny – A versenyszabályok megsértése által okozott kár megtérítése iránti keresetek – 2014/104 irányelv – Az alperes vagy harmadik fél birtokában lévő releváns bizonyítékok feltárásának elrendelése – Feltételek – A kártérítési igény elfogadhatóságának a felperes általi bizonyítása – A jogsértés, a kár, valamint az e jogsértés és e kár közötti okozati összefüggés valószínűségének bizonyítására köteles felperes – A bizonyító erő megkövetelt szintje – A jogsértés, a kár és okozati összefüggés fennállásának észszerűen elfogadható feltételezése
(2014/104 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 5. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 74–88. pont és a rendelkező rész 3. pontja)
Összefoglalás
A Supremo Tribunal de Justiça (legfelsőbb bíróság, Portugália) által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem alapján a Bíróság a 2014/104 irányelv (
1
) azon rendelkezéseit értelmezi, amelyek a versenyszabályok megsértésével okozott kár megtérítése iránti kereset keretében az alperes vagy harmadik személy birtokában lévő bizonyítékok nemzeti bíróságok előtti feltárását szabályozzák.
2020. február 21‑én az Európai Bizottság bírságot szabott ki a Meliá Hotels International, S. A. szállodaipari vállalkozással (a továbbiakban: Meliá) szemben, mivel az megsértette az EUMSZ 101. cikket és az EGT‑Megállapodás (
2
) 53. cikkét azáltal, hogy szerződésszerűen a fogyasztókat az állampolgárságuk vagy a lakóhelyük szerinti ország alapján megkülönböztető vertikális gyakorlatokat alkalmazott. (
3
)
Az Associação Ius Omnibus fogyasztói érdekvédelmi egyesület különös megállapítási keresetet indított a hatáskörrel rendelkező portugál bíróság előtt annak érdekében, hogy a Meliától olyan dokumentumok bemutatását kérjék, amelyek relevánsak a Bizottság által megállapított versenyellenes magatartás miatt sérelmet szenvedett, Portugáliában lakóhellyel rendelkező fogyasztók nevében egy esetleges kollektív kártérítési kereset megindítása tekintetében.
Mivel az első‑ és másodfokú bíróságok helyt adtak e különös megállapítási keresetnek, a Meliá fellebbezést nyújtott be a portugál legfelsőbb bírósághoz.
E körülmények között a portugál legfelsőbb bíróság úgy határozott, hogy előzetes döntéshozatal céljából több kérdést terjeszt a Bíróság elé a 2014/104 irányelv 5. cikkének (1) bekezdésével kapcsolatban, amely előírja a tagállamok számára annak biztosítását, hogy a versenyszabályok megsértésével okozott kár megtérítésére irányuló eljárásokban a felperes kérhesse a nemzeti bíróságtól, hogy kötelezze az alperest vagy harmadik felet a releváns bizonyítékok feltárására, feltéve, hogy a kárigény elfogadhatóságát elegendő, észszerűen rendelkezésre álló tények és bizonyítékok előterjesztésével támasztotta alá.
Ennek keretében a portugál legfelsőbb bíróság lényegében arra keres választ, hogy a 2014/104 irányelv 5. cikkének (1) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy:
–
e rendelkezés alkalmazandó a nemzeti jog szerinti, a versenyszabályok megsértésével okozott kár megtérítése iránti kereset megindítása előtti, bizonyítékok feltárására irányuló keresetre;
–
a kárigény e rendelkezés értelmében vett elfogadhatóságának felperes általi bizonyításához nem szükséges annak bizonyítása, hogy a versenyjog megsértéséért való felelősség megállapítása feltételeinek teljesülése inkább valószínű, mint valószínűtlen.
–
az uniós versenyjog cél általi vertikális korlátozás formájában megvalósuló megsértésének fennállását megállapító bizottsági határozat elegendő a kárigény elfogadhatóságának megállapításához, és hogy az e kérdésre adandó választ befolyásolja‑e az a körülmény, hogy e határozatot vitarendezési eljárás végén hozták.
A Bíróság álláspontja
Elsősorban a szó szerinti, rendszertani és teleologikus értelmezés eredményeként a Bíróság megerősíti, hogy a 2014/104 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése alkalmazandó a jelen ügyben a portugál jogban előírthoz hasonló olyan előzetes keresetre, amely lehetővé teszi a versenyszabályok megsértése miatt kárt szenvedett személyek számára, hogy az e címen indított kártérítési kereset megindítása előtt hozzáférjenek a releváns bizonyítékokhoz.
A Bíróság szerint ezt az értelmezést többek között a 2014/104 irányelv célkitűzései is megerősítik, amelyek a kártérítéshez való jog gyakorlásának megkönnyítésére irányulnak, figyelembe véve az e jogvitákra jellemző információs aszimmetria orvoslásának szükségességét, és ily módon biztosítva a versenyjog magánjogi érvényesítése hatékonyságát.
Másodsorban a Bíróság azt az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdést vizsgálja, hogy a 2014/104 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének első albekezdésében előírt azon feltétel, amely a kért bizonyítékok beszerzését ahhoz köti, hogy a kérelmező a kárigénye elfogadhatóságát alátámasztó, megalapozott indoklást nyújtson be, teljesül‑e, ha az uniós versenyjog cél általi vertikális korlátozás formájában történő megsértését megállapító bizottsági határozatot hoztak, és hogy az e kérdésre adandó választ érinti‑e az a körülmény, hogy e határozatot vitarendezési eljárás végén hozták.
E tekintetben a Bíróság mindenekelőtt megjegyzi, hogy a 2014/104 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése lényegében azt követeli meg, hogy a versenyjogi jogsértés károsultja a bizonyítékfeltárás iránti kérelmének alátámasztása érdekében olyan megalapozott indokolást nyújtson be, amely tartalmazza az észszerűen rendelkezésre álló tényeket és bizonyítékokat a kártérítési igény elfogadhatóságának alátámasztásához, vagyis a jogsértés, a kár, valamint az e jogsértés és e kár közötti okozati összefüggés valószínűségének alátámasztásához.
A jogsértés valószínűségének bizonyítását illetően a Bíróság ezt követően megállapítja, hogy az EUMSZ 101. cikk megsértését megállapító bizottsági határozat lehetővé teszi a nemzeti bíróság számára annak megállapítását, hogy a szóban forgó jogsértés fennállása, és a fortiori annak elfogadhatósága bizonyított, mivel a nemzeti bíróság nem hozhat olyan határozatokat, amelyek ellentétesek az ilyen határozattal. Ezzel szemben az említett határozat önmagában nem elegendő ahhoz, hogy minden körülmények között alátámassza a kártérítési kérelem elfogadhatóságát. Ehhez még a kár és az okozati összefüggés valószínűségét is bizonyítani kell.
A kár valószínűségének bizonyítását illetően a Bíróság ezenkívül emlékeztet arra, hogy a 2014/104 irányelv 17. cikkének (2) bekezdése megdönthető vélelmet állít fel a kartellből eredő kár fennállására vonatkozóan, amelyet – ahogyan az ezen irányelv 2. cikkének 14. pontjából következik – két vagy több versenytárs közötti horizontális versenykorlátozásként kell értelmezni. Ez tehát kizárja, hogy az ilyen megdönthető vélelem alkalmazható legyen a nem versenytárs, a termelési vagy értékesítési lánc különböző szintjein működő, nem versenytárs vállalkozásokat érintő vertikális versenykorlátozás esetén.
Így, noha a Bizottság tiltott kartellt megállapító határozata esetén a jogsértés által okozott kár valószínűségét bizonyítottnak kell tekinteni, kivéve ha az alperes megdönti a vélelmet, ez nem áll fenn az EUMSZ 101. cikk vertikális korlátozás formájában történő megsértését megállapító bizottsági határozat esetében, még akkor sem, ha cél általi versenykorlátozásról van szó. Mindemellett az ilyen határozat tartalmazhat a kár valószínűségének és az okozati összefüggésnek az értékelése szempontjából releváns elemeket.
A fenti indokok fényében a Bíróság megállapítja, hogy a 2014/104 irányelv 5. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az uniós versenyjog cél általi vertikális korlátozás formájában megvalósuló megsértésének fennállását megállapító bizottsági határozat nem elegendő a kártérítési kérelem elfogadhatóságának megállapításához, mivel az nemcsak az ilyen határozatban megállapított jogsértés valószínűségének, hanem a kár, valamint az e kár és e jogsértés közötti okozati összefüggés valószínűségének bizonyítását is megköveteli. Az a körülmény, hogy e határozatot vitarendezési eljárás végén hozták, nem indokolja eltérő válasz adását.
Végül a Bíróság megállapítja, hogy a kárigény 2014/104 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése értelmében vett elfogadhatóságának bizonyításához nem szükséges annak bizonyítása, hogy a versenyjog megsértéséért való felelősség megállapítása feltételeinek teljesülése inkább valószínű, mint valószínűtlen. Elegendő, ha a kérelmező bizonyítja, hogy e feltételek teljesülésének feltételezése észszerűen elfogadható.
Hangsúlyozva, hogy a 2014/104 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése értelmében vett elfogadhatóság fogalmát az uniós jogban önállóan kell értelmezni, a Bíróság rámutat arra, hogy szokásos jelentése szerint a kárigény elfogadhatóságának fogalma nem követeli meg annak különösen nagy valószínűségének bizonyítását, hogy a felelősség megállapításának feltételei teljesülnek, hanem éppen ellenkezőleg azt sugallja, hogy szükséges és elégséges meggyőzni a bizonyítékfeltárás iránti kérelemről határozó nemzeti bíróságot arról, hogy észszerűen elfogadható az a feltételezés, hogy e három feltétel teljesül.
Ezt az értelmezést megerősíti a kártérítési igény a 2014/104 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése szerinti „elfogadhatósága” fogalmának kontextuális elemzése. Egyrészt ugyanis e rendelkezésnek többek között ezen irányelv (6), (14) és (15) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett általános rendszerében a kártérítési igény elfogadhatóságának bizonyítása nem az érdemi kereset keretében történő kártérítés megítéléséhez, hanem az ilyen kereset hatékonyságához szükséges, bizonyítékok feltárását elrendelő előzetes intézkedés meghozatalához vezet. Az érdemi keresethez szükséges bizonyítékok megszerzéséhez megkövetelt bizonyítási szintnek alacsonyabbnak kell lennie annál, mint amely a felelősség érdemi megállapításának feltételei fennállásának alátámasztásához szükséges.
Másrészt a 2014/104 irányelv 5. cikkének (1) bekezdéséből és ezen irányelv (16) preambulumbekezdéséből kitűnik, hogy a kárigény elfogadhatóságát kizárólag a kérelmező számára észszerűen rendelkezésre álló tények és bizonyítékok alapján kell megállapítani, ami az uniós jogalkotó azon szándékát tükrözi, hogy ne rójon túlzott bizonyítási terhet e kérelmezőre., hanem az említett felperes számára egyszerűen arról van szó, hogy megalapozottan állítja, hogy a versenyjog megsértése kárt okozott neki.
A Bíróság szerint szintén ez az értelmezés az egyetlen olyan értelmezés, amely összeegyeztethető a 2014/104 irányelv célkitűzéseivel, amelyek különösen a versenyjog megsértése miatti kártérítési kereseteket jellemző információs aszimmetria orvoslására irányulnak. A kártérítési igény megalapozottságának igazolásához szükséges bizonyítékok ugyanis gyakran kizárólag az ellenérdekű fél vagy harmadik felek birtokában vannak; e bizonyítékokat a felperes kellő mértékben nem ismeri, vagy nem fér hozzájuk.
Márpedig a felperes arra való kötelezése, hogy a kártérítési keresetéhez szükséges bizonyítékok feltárása iránti kérelmének alátámasztása érdekében bizonyítsa, hogy a versenyjog megsértéséért való felelősség megállapítása feltételeinek teljesülése inkább valószínű, mint valószínűtlen, olyan szigorú jogi követelménynek minősülne, amely indokolatlanul akadályozhatja a kártérítéshez való joga tényleges gyakorlását. Az ilyen bizonyítási követelmény összeegyeztethetetlen lenne a kártérítési keresetek megkönnyítésére irányuló célkitűzéssel, mivel a bizonyítás megkövetelt szintje olyan volna, hogy szinte lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé tenné a felperes számára a kártérítési kereset benyújtását.
Következésképpen a 2014/104 irányelv célkitűzései a kártérítési kérelem elfogadhatósága fogalmának, valamint a felperesre háruló bizonyítási tehernek azon értelmezését támasztják alá, amely szerint a felperesnek a számára észszerűen rendelkezésre álló bizonyítékok alapján meg kell győznie a bizonyítékfeltárás iránti kérelmét elbíráló nemzeti bíróságot arról, hogy észszerűen elfogadható az a feltételezés, hogy a versenyjog megsértéséért való felelősség megállapításának három együttes feltétele teljesül.
(
1
)	A tagállamok és az Európai Unió versenyjogi rendelkezéseinek megsértésén alapuló, nemzeti jog szerinti kártérítési keresetekre irányadó egyes szabályokról szóló, 2014. november 26‑i 2014/104/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 349., 1. o.).
(
2
)	az Európai Gazdasági Térségről szóló 1992. május 2‑i megállapodás (HL 1994. L 1., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 52. kötet, 3. o.; a továbbiakban: EGT‑Megállapodás).
(
3
)	Az [EUMSZ] 101. cikk és az EGT‑Megállapodás 53. cikke szerinti eljárásban (AT.40528 – Meliá [Holiday Pricing] ügy) hozott C(2020) 893 final határozat.