62023CJ0256
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (második tanács)
2024. szeptember 5. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – EUMSZ 299. cikk – 1907/2006/EK rendelet – A vegyi anyagok regisztrálása, értékelése, engedélyezése és korlátozása (REACH) – A 94. cikk (1) bekezdése – 340/2008/EK rendelet – A 11. cikk (3) bekezdésének második bekezdése és a 13. cikk (4) bekezdésének harmadik bekezdése – Az Európai Vegyianyag–ügynökség (ECHA) részére fizetendő díjak – Valamely anyag regisztrálását terhelő díj – A kis‑ és középvállalkozások (kkv‑k) számára biztosított kedvezmény – A vállalkozás méretére vonatkozó nyilatkozat ECHA általi ellenőrzése – Bizonyos információk előírt határidőn belüli benyújtásának elmulasztása – A teljes érintett díj megfizetését követelő és igazgatási díjat kiszabó ECHA‑határozat – Végrehajtás – Az ECHA azon lehetősége, hogy ezen igazgatási díj megfizettetése érdekében nemzeti bíróság előtt indítson keresetet”
A C‑256/23. és C‑290/23. sz. egyesített ügyekben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott két előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyeket a Bayerisches Verwaltungsgericht Regensburg (regensburgi bajor közigazgatási bíróság, Németország) (C‑256/23) és az Oberverwaltungsgericht des Landes Sachsen‑Anhalt (Szász‑Anhalt tartomány közigazgatási felsőbírósága, Németország) (C‑290/23) a Bírósághoz 2023. április 20‑án, illetve 2023. május 8‑án érkezett, 2023. április 11‑i és 2023. április 6‑i határozataival terjesztett elő
az Európai Vegyianyag‑ügynökség (ECHA)
és
a Hallertauer Hopfenveredelungsges. m.b.H.
között,
a Regierung von Niederbayern
részvételével folyamatban lévő eljárásban (C‑256/23),
valamint
az Európai Vegyianyag‑ügynökség (ECHA)
és
a B. GmbH
között folyamatban lévő eljárásban (C‑290/23),
A BÍRÓSÁG (második tanács),
tagjai: A. Prechal tanácselnök (előadó), F. Biltgen, N. Wahl, J. Passer és M. L. Arastey Sahún bírák,
főtanácsnok: T. Ćapeta,
hivatalvezető: S. Spyropoulos tanácsos,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2024. március 20‑i tárgyalásra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
az Európai Vegyianyag‑ügynökség (ECHA) képviseletében F. Becker és M. Heikkilä, meghatalmazotti minőségben, segítőjük: H. Tammert Rechtsanwalt,
–
a Hallertauer Hopfenveredelungsges. m.b.H. képviseletében K. Lüdtke Rechtsanwältin,
–
a görög kormány képviseletében V. Baroutas és M. Tassopoulou, meghatalmazotti minőségben,
–
a lengyel kormány képviseletében B. Majczyna, meghatalmazotti minőségben,
–
az Európai Bizottság képviseletében F. Erlbacher, J. Flett, P. Ortega Sánchez de Lerín és S. Romoli, meghatalmazotti minőségben,
a főtanácsnok indítványának a 2024. június 6‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek az EUMSZ 299. cikknek, a 2008. december 16‑i 1272/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL 2008. L 353., 1. o.; helyesbítések: HL 2019. L 117., 8. o.; HL 2016. L 1. o.; HL 2011. L 16., 1. o.) módosított, a vegyi anyagok regisztrálásáról, értékeléséről, engedélyezéséről és korlátozásáról (REACH), az Európai Vegyianyag‑ügynökség létrehozásáról, az 1999/45/EK irányelv módosításáról, valamint a 793/93/EGK tanácsi rendelet, az 1488/94/EK bizottsági rendelet, a 76/769/EGK tanácsi irányelv, a 91/155/EGK, a 93/67/EGK, a 93/105/EK és a 2000/21/EK bizottsági irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. december 18‑i 1907/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2006. L 396., 1. o.; helyesbítések: HL 2007. L 136., 3. o.; HL 2008. L 141., 22. o.; HL 2009. L 36., 84. o.; HL 2010. L 118., 89. o.; HL 2015. L 212., 39. o.); a továbbiakban: REACH‑rendelet) 94. cikke (1) bekezdésének, valamint az 1907/2006 rendelet alapján az Európai Vegyianyag‑ügynökség részére fizetendő díjakról szóló, 2008. április 16‑i 340/2008/EK bizottsági rendelet (HL 2008. L 107., 6. o.) 11. cikke (3) bekezdése második albekezdésének és 13. cikke (4) bekezdése harmadik albekezdésének az értelmezésére vonatkoznak.
2
E kérelmeket a C‑256/23. sz. ügyben az Európai Vegyianyag‑ügynökség (ECHA) és a Hallertauer Hopfenveredelungsges. m.b.H. (a továbbiakban: Hallertauer) között, a C‑290/23. sz. ügyben pedig az ECHA és a B. GmbH között a REACH‑rendelet alapján vegyi anyag regisztrálása iránti kérelemnek az említett európai uniós ügynökséghez való benyújtását követően az e társaságok által fizetendő igazgatási díj beszedése tárgyában folyamatban lévő jogviták keretében terjesztették elő, miután az említett uniós ügynökség az általa hozott határozatban megállapította, hogy e vállalkozások nem jogosultak a kis‑ és középvállalkozásokra (kkv) alkalmazandó kedvezményes díjra, amelyet e társaságok kérelmük benyújtásakor igényeltek.
Jogi háttér
Az uniós jog
A REACH–rendelet
3
E rendelet 6. cikke (1) bekezdésének megfelelően az évente egy tonna vagy azt meghaladó mennyiségben vegyi anyagokat előállító vagy importáló gyártóknak és importőröknek ezen anyagokra vonatkozóan regisztrálási kérelmet kell benyújtaniuk az ECHA‑hoz. Az említett rendelet 6. cikkének (4) bekezdése előírja, hogy a IX. címmel összhangban meghatározott díjat a regisztrálás iránti kérelem benyújtásakor kell megfizetni.
4
E rendelet 20. cikkének (2) és (5) bekezdése értelmében:
„(2)   Az [ECHA] ellenőrzi minden egyes regisztrálási dokumentáció hiánytalanságát annak megállapítása érdekében, hogy […] valamennyi elemet benyújtották‑e, valamint hogy a 6. cikk (4) bekezdésében […] említett regisztrálási díjat befizették‑e. A hiánytalanság ellenőrzése nem foglalja magában a benyújtott adatok vagy indoklások minőségének vagy megfelelő voltának értékelését.
Az érkezési dátumtól számított három héten belül […] az [ECHA] elvégzi a hiánytalanság ellenőrzését.
Amennyiben egy regisztrálási kérelem hiányos, az [ECHA] a második albekezdésben említett háromhetes […] időszak lejárta előtt tájékoztatja a regisztrálót arról, hogy milyen további információkra van szükség ahhoz, hogy a regisztrálás hiánytalan legyen, és ezek megadására ésszerű határidőt szab. A regisztráló kiegészíti a regisztrálási kérelmét és a meghatározott határidőn belül benyújtja az [ECHA‑nak]. Az [ECHA] a további információk benyújtási dátumát a regisztráló felé megerősíti. Az [ECHA] a benyújtott további információk figyelembevételével újra ellenőrzi a hiánytalanságot.
Az [ECHA] elutasítja a regisztrálást, amennyiben a regisztráló a meghatározott határidőn belül nem gondoskodik a regisztrálás hiánytalanságáról. Ilyen esetben a regisztrálási díj nem visszatéríthető.
[…]
(5)   Az e cikk (2) bekezdése szerinti [ECHA] határozatok ellen a 91., 92. és 93. cikkel összhangban lehet fellebbezni.”
5
E rendeletnek a IX. címében szereplő „Díjak” című 74. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A 6. cikk (4) bekezdése […] szerint fizetendő díjakat 2008. június 1‑jéig, a 133. cikk (3) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően elfogadott [európai] bizottsági rendeletben kell meghatározni.
[…]
(3)   Az (1) bekezdésben említett díjak összetételének és összegének megállapítása során figyelembe kell venni az [ECHA] és az illetékes hatóság számára e rendelet által előírt munkát, és a díjak mértékét úgy kell meghatározni, hogy az azokból származó bevétel – az [ECHA‑nak] a 96. cikk (1) bekezdése szerinti egyéb bevételi forrásaival együtt – elégséges legyen az elvégzett szolgáltatások költségének fedezésére. […]
[…]
A kkv‑k számára minden esetben csökkentett díjat kell megállapítani.
[…]
(4)   Az (1) bekezdésben említett rendelet meghatározza, hogy a díjak egy részét mely körülmények esetén továbbítják az érintett tagállam illetékes hatóságának.
(5)   Az [ECHA] az általa nyújtott egyéb szolgáltatásokért díjat szedhet.”
6
A REACH‑rendelet 91–93. cikke az ECHA fellebbezési tanácsához benyújtott olyan fellebbezésekre vonatkozik, mint az e rendelet 20. cikkének (2) bekezdésében említett, a regisztrálást megtagadó határozatok.
7
A REACH‑rendeletnek „[A Törvényszékhez] és a Bírósághoz benyújtott keresetek” című 94. cikke az (1) bekezdésében így rendelkezik:
„[Az EUMSZ 263. cikkel] összhangban [a Törvényszékhez] vagy a Bírósághoz a fellebbezési tanács határozatait, vagy a tanács előtti fellebbezési jog hiányában az [ECHA] határozatait megtámadó kereset nyújtható be.”
A 340/2008 rendelet
8
A 340/2008 rendeletnek „[A REACH‑]rendelet 6., 7. vagy 11. cikke szerint benyújtott regisztráció díjai” című 3. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Az e cikk (2), (3) és (4) bekezdésének megfelelően az [ECHA] díjat vet ki bármely anyagnak [a REACH‑]rendelet 6., 7. vagy 11. cikke szerinti regisztrációjára.
[…]
(4)   Amennyiben a regisztráló kkv, az [ECHA] […] kedvezményes díjat veti ki.
[…]
(6)   Amennyiben a befizetésre nem kerül sor az (5) bekezdésben előírt határidő lejárta előtt, az [ECHA] póthatáridőt állapít meg a befizetésre. Amennyiben a befizetésre a póthatáridő lejárta előtt sem kerül sor, a regisztráció iránti kérelmet el kell utasítani.
[…]”
9
E rendelet „Egyéb díjak” című 11. cikke szerint:
„(1)   Díjat lehet kivetni az [ECHA] által valamely fél kérelmére nyújtott azon igazgatási és technikai szolgáltatásokra, amelyeket az ebben a rendeletben előírt más díjak nem fedeznek. A díj szintjének figyelembe kell vennie az elvégzendő munka mennyiségét.
[…]
(2)   Az igazgatási szolgáltatásokért fizetendő díjakat 30 naptári napon belül kell befizetni azt követően, hogy az [ECHA] a számlát megküldte.
(3)   Amennyiben a befizetésre nem kerül sor a (2) bekezdésben előírt határidő lejárta előtt, az [ECHA] póthatáridőt állapít meg a befizetésre.
Amennyiben a befizetésre a póthatáridőn belül sem kerül sor, az [ECHA] elutasítja a kérelmet.
[…]
(5)   A szolgáltatások és díjak kategóriáit az [ECHA] igazgatósága állítja össze és fogadja el a Bizottság kedvező állásfoglalását követően.”
10
Ugyanezen rendelet „Kedvezményes díjak és mentesség” című 13. cikke értelmében:
„(1)   Az a természetes vagy jogi személy, aki, illetve amely állítása szerint a 3–10. cikk szerinti kedvezményes díjra jogosult, erről a díjköteles regisztráció, a regisztráció naprakésszé tétele, a bejelentés, kérelem, felülvizsgálat, jelentés vagy fellebbezés benyújtásának időpontjában tájékoztatja az [ECHA‑t].
[…]
(3)   Az [ECHA] bármikor bizonyítékot kérhet arra vonatkozóan, hogy a kedvezményes díjak vagy a díjmentesség feltételei alkalmazandók.
(4)   Amennyiben a természetes vagy jogi személy, aki, illetve amely állítása szerint kedvezményes díjra vagy díjmentességre jogosult, nem tudja bizonyítani e jogosultságát, az [ECHA] kiveti a teljes díjat, továbbá az igazgatási díjat is.
Amennyiben a természetes vagy jogi személy, aki, illetve amely állítása szerint kedvezményes díjra jogosult, már befizette ezt a kedvezményes díjat, de nem tudja bizonyítani e jogosultságát, az [ECHA] kiveti a teljes díj fennmaradó részét, továbbá az igazgatási díjat.
A 11. cikk (2), (3) és (5) bekezdésének rendelkezései megfelelően alkalmazandók.”
A német jog
11
A 2023. március 14‑i Gesetz zur Beschleunigung von verwaltungsgerichtlichen Verfahren im Infrastrukturbereich (az infrastruktúra területén a közigazgatási eljárások felgyorsításáról szóló törvény; BGBl. 2023 I, 71. o.) 1. §‑ával módosított, 1960. január 21‑i Verwaltungsgerichtsordnung (a közigazgatási bírósági rendtartásról szóló törvény, BGBl. 1960 I, 17. o.) 1991. március 19‑én kihirdetett változata (BGBl. 1991 I, 686. szám.; a továbbiakban: VwGO) 40. §‑ának (1) bekezdése értelmében:
„A nem alkotmányjogi jellegű közjogi jogviták a közigazgatási bíróságok hatáskörébe tartoznak, amennyiben szövetségi törvény nem utalja a jogvitát kifejezetten másik bíróság hatáskörébe; a tartományok (Landok) hatáskörébe tartozó területen felmerülő közjogi jogvitákat is másik bíróság hatáskörébe utalhatja tartományi törvény.”
12
A VwGO 167. §‑a az (1) bekezdésében a következőképpen rendelkezik:
„E törvény különös rendelkezésének hiányában a végrehajtásra a Zivilprozessordnung (polgári perrendtartás, a továbbiakban: ZPO) nyolcadik könyvét megfelelően alkalmazni kell. Végrehajtási bíróságként az elsőfokú bíróság jár el.”
13
A 2023. február 22‑i Gesetz zur Umsetzung der Umwandlungsrichtlinie und zur Änderung weiterer Gesetze (a vállalkozások átalakulásáról és más törvények módosításáról szóló irányelv átültetéséről szóló törvény; BGBl. 2023 I, no 51) 19. §‑ával módosított ZPO 2005. december 5‑én kihirdetett változata (BGBl. 2005 I, 3202. o.) 753. §‑ának (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A végrehajtást, amennyiben az nem a bíróságok hatáskörébe tartozik, bírósági végrehajtó folytatja le a hitelező megbízásából.”
14
A ZPO 764. §‑a értelmében:
„(1)   A végrehajtási cselekmények bíróságok hatáskörébe tartozó elrendelése és az azokban való, bíróságok hatáskörébe tartozó közreműködés a helyi bíróságok mint végrehajtási bíróságok hatáskörébe tartozik.
(2)   Amennyiben a törvény nem jelöl ki másik helyi bíróságot, végrehajtási bíróságnak azt a helyi bíróságot kell tekinteni, amelynek illetékességi területén a végrehajtási eljárást le kell folytatni, vagy azt lefolytatták.
(3)   A végrehajtási bíróság végzés útján hozza meg határozatait.”
Az alapeljárások és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
A C‑256/23. sz. ügy
15
2010. november 16‑án a Hallertauer vegyi anyag regisztrálása iránti kérelmet nyújtott be az ECHA‑hoz, és a kedvezményes regisztrációs díj igénybevétele céljából azt állította, hogy kkv‑nak, konkrétan a mikro‑, kis‑ és középvállalkozások meghatározásáról szóló, 2003. május 6‑i 2003/361/EK bizottsági ajánlás [nem hivatalos fordítás] (HL 2003. L 124., 36. o.) értelmében vett „mikrovállalkozásnak” minősül.
16
2013‑ban az ECHA ellenőrizte az e társaság által az érintett vállalkozás méretére vonatkozóan szolgáltatott információkat. Ennek keretében az ECHA 2013. május 31‑i levelében arról tájékoztatta a társaságot, hogy ahhoz, hogy a kkv‑k számára biztosított kedvezményes díjakban részesülhessen, bizonyítékokat kell szolgáltatnia az érintett vállalkozás méretére vonatkozóan, és amennyiben az előírt határidőn belül nem nyújt be ilyen bizonyítékokat, nem biztosítható kedvezmény.
17
2013. november 20‑án az ECHA elfogadta az SME(2013) 4439 határozatot (a továbbiakban: a C‑256/23. sz. ügy tárgyát képező ECHA‑határozat), és arról értesítette a Hallertauert. Az ECHA e határozatban megállapította, hogy e társaság nem tarthat igényt a díjak csökkentésére, mivel nem szolgáltatott bizonyítékot a „mikrovállalkozás” minőségére vonatkozóan, következésképpen 9950 euró összegű igazgatási díjat kell vele szemben felszámítani. Az említett határozat a jogorvoslati lehetőségekre vonatkozó tájékoztatást is tartalmazott, amely szerint e társaság a határozat kézhezvételétől számított két hónapon belül keresetet nyújthat be a Törvényszékhez annak vitatása érdekében.
18
Az ECHA 2013. november 22‑i levelében megküldte a Hallertauernek az ezen igazgatási díj megfizetésére vonatkozó, 2013. december 22‑én esedékes számlát.
19
Az ECHA 2013. december 22‑én emlékeztető levelet küldött a Hallertauernek, amelyben e számla kifizetési határidejeként 2014. február 20‑át határozta meg.
20
A Hallertauer nem fizette meg az említett igazgatási díjat, és az előírt határidőn belül nem nyújtott be a Törvényszékhez keresetet a C‑256/23. sz. ügy tárgyát képező ECHA‑határozat megsemmisítése iránt.
21
2019. május 15‑én az ECHA keresetet nyújtott be a Bayerisches Verwaltungsgericht Regensburghoz (regensburgi bajor közigazgatási bíróság, Németország), amely a C‑256/23. sz. ügyben kérdést előterjesztő bíróság, és e kereset arra irányult, hogy a Hallertauert kötelezzék a C‑256/23. sz. ügy tárgyát képező ECHA‑határozatban megállapított 9950 euró összeg megfizetésére.
22
E bíróság elsőként azt a kérdést teszi fel, hogy a tagállami bíróságok hatáskörrel rendelkeznek‑e az ECHA‑hoz hasonló uniós ügynökségek azon keresetének elbírálására, amely olyan, a C‑256/23. sz. ügy tárgyát képező ECHA‑határozathoz hasonló határozatban megállapított pénzügyi kötelezettség végrehajtására irányul, amely az uniós bíróság előtt már nem támadható meg.
23
Az említett bíróság megjegyzi, hogy a német jogban a bíróságok csak akkor határozhatnak a kereset megalapozottságáról, ha többek között megvizsgálták, hogy ezen bírósági út nyitva áll‑e. Azon közigazgatási bíróság hatáskörét illetően, amelyek közé a kérdést előterjesztő bíróság is tartozik, felmerül a kérdés, hogy a C‑256/23. sz. ügy alapjául szolgáló ügyben benyújtott kereset a VwGO 40. §‑a (1) bekezdésének első mondata értelmében vett „nem alkotmányjogi jellegű közjogi jogvitára” vonatkozik‑e, amelyet elbírálhatnak a közigazgatási bíróságok.
24
A német közigazgatási bíróságoknak a C‑256/23. sz. ügyben szóban forgóhoz hasonló, olyan végrehajtási eljárás lefolytatására vonatkozó hatáskörét ugyanakkor, amelynek nem anyagi jogi igény tárgyában történő határozathozatal a tárgya, kizárólag a VwGO 167. §‑a szabályozza, amelylex specialisként elsőbbséget élvez a VwGO 40. §‑a (1) bekezdésének első mondatában foglalt általános szabállyal szemben. Márpedig e 167. § azt feltételezi, hogy a végrehajtható okiratot bírósági eljárásban adták ki, e feltétel azonban a C‑256/23. sz. ügyben nem teljesül.
25
Így az a kérdés merül fel, hogy az e jogvitában benyújtott kereset az uniós bíróságnak a REACH‑rendelet 94. cikkének (1) bekezdésében előírt különös hatáskörébe tartozik‑e, és így nem tartozik a tagállami bíróságok hatáskörébe.
26
Az előterjesztő bíróság inkább az alapeljárás alperese által kifejtett állásponttal ért egyet, amely szerint e rendelkezést úgy kell értelmezni, hogy az uniós bíróság rendelkezik hatáskörrel valamely uniós jogi aktus végrehajtására irányuló kereset elbírálására.
27
Az igazgatási és egyéb díjak megállapítása, illetve az azok beszedése közötti különbségtétel ugyanis mesterséges és kevéssé valószínű, mivel az említett rendelkezés arra irányul, hogy az alapeljárás felperese mint uniós hivatal közigazgatási eljárását teljes körű felülvizsgálat alá vesse.
28
A C‑256/23. sz. ügy alapjául szolgáló ügyhöz hasonló eset továbbá az uniós jog valamely uniós ügynökség általi közvetlen végrehajtását jelenti vagyoni kötelezettségeket előíró határozat elfogadása formájában. Márpedig a német bíróságok csak az uniós jog olyan közvetett végrehajtása esetén rendelkeznek hatáskörrel, amelyhez az érintett nemzeti hatóságok közhatalmi aktusa szükséges. Ezért az lenne a megfelelő, ha az uniós ügynökségek közhatalmi határozatai teljeskörűen az uniós bíróságok felülvizsgálata alá tartoznának.
29
Végül az uniós jog Unión belüli egységes alkalmazásának biztosítása érdekében az uniós bíróságnak nemcsak az uniós jogi aktusok végrehajtásának az EUMSZ 299. cikk negyedik bekezdésében előírt felfüggesztésével kapcsolatban kellene felülvizsgálati jogkört gyakorolni, hanem – az EUMSZ 299. cikk negyedik bekezdésének második mondatára is figyelemmel – az ilyen jogi aktusok végrehajtására irányuló teljes eljárás tekintetében is.
30
Amennyiben a Bíróság úgy ítélné meg, hogy a REACH‑rendelet 94. cikkének (1) bekezdése nem alkalmazandó az alapügyben benyújtotthoz hasonló beszedési eljárásra, a kérdést előterjesztő bíróság másodsorban arra vár választ, hogy a C‑256/23. sz. ügy tárgyát képező ECHA‑határozat az EUMSZ 299. cikk első bekezdése értelmében végrehajtható okiratnak minősül‑e.
31
E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy nem kizárt, hogy az EUMSZ 299. cikk első bekezdését – az EUM‑Szerződés rendszerében elfoglalt helyére, valamint tárgyára és céljára tekintettel – tágan kell értelmezni, oly módon, hogy az magában foglalja az ECHA‑hoz hasonló uniós ügynökségek által hozott, vagyoni kötelezettségeket előíró jogi aktusokat is.
32
Ezt az értelmezést ezenkívül az is alátámasztja, hogy sem a REACH‑rendelet, sem a 340/2008 rendelet nem tartalmaz a végrehajtásra vonatkozó különös szabályokat. Márpedig, mivel az ECHA hatáskörrel rendelkezik arra, hogy igazgatási és egyéb díjakat szedjen be, rendelkeznie kell az ezen díjakat kiszabó határozatok végrehajtásához szükséges eszközökkel is.
33
Harmadsorban, amennyiben a Bíróság azt állapítaná meg, hogy a C‑256/23. sz. ügy tárgyát képező ECHA‑határozat az EUMSZ 299. cikknek – az első bekezdésében meghatározott – hatálya alá tartozik, az előterjesztő bíróság arra vár választ, hogy az EUMSZ 299. cikk második bekezdésében szereplő, az azon államnak a hatályos polgári eljárási szabályaira vonatkozó utalást, amelynek területén a végrehajtásra sor kerül, „teljes utalásnak” kell‑e tekinteni, amely a hatáskörrel rendelkező végrehajtó szerv hatáskörére vonatkozó szabályokat is magában foglalja.
34
Ilyen körülmények között a Bayerisches Verwaltungsgericht Regensburg (regensburgi bajor közigazgatási bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggesztetti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni [a REACH‑rendelet] 94. cikkének (1) bekezdését, amely szerint az [ECHA] határozatával szemben kereset nyújtható be [a Törvényszékhez], hogy az [ECHA] határozatainak végrehajthatósága is kereset tárgyát képezheti?
2)
Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén: úgy kell‑e értelmezni az EUMSZ 299. cikk első bekezdését, hogy az nemcsak [az Európai Unió Tanácsa], a Bizottság vagy az Európai Központi Bank [(EKB)] által elfogadott jogi aktusokra alkalmazandó, hanem az [ECHA] által igazgatási díj kiszabása tárgyában hozott határozatokra is?
3)
A második kérdésre adandó igenlő válasz esetén: úgy kell‑e értelmezni az EUMSZ 299. cikk második bekezdését, hogy a tagállam hatályos polgári eljárási szabályaira való hivatkozás nemcsak az eljárási szabályokra, hanem a hatásköri szabályokra is vonatkozik?”
A C‑290/23. sz. ügy
35
2010‑ben B. a REACH‑rendelet alapján regisztrálási dokumentációt nyújtott be, jelezve, hogy a 2003/361 ajánlás értelmében vett középvállalkozás.
36
Mivel e társaság a kitűzött határidőn belül nem terjesztette elő a szükséges bizonyítékokat, az ECHA 2016. augusztus 9‑én elfogadta az SME (2016) 3729 határozatot (a továbbiakban: a C‑290/23. sz. ügy tárgyát képező ECHA‑határozat).
37
E határozatban az ECHA megállapította, hogy B. nem jogosult a többek között a közepes méretű vállalkozások számára biztosított kedvezményes díjra, tehát a 340/2008 rendelet 13. cikkének (4) bekezdése értelmében köteles a nagyvállalkozások által fizetendő teljes díj fennmaradó részét és következésképpen a 17437 euró összegű igazgatási díjat megfizetni. Az említett határozat a jogorvoslati lehetőségekről szóló tájékoztatást is tartalmazott, amelyben az szerepelt, hogy a REACH‑rendelet 94. cikke (1) bekezdése és az EUMSZ 263. cikk együttes alkalmazásának megfelelően ugyanezen határozat kézhezvételétől számított két hónapon belül keresetet lehet benyújtani a Törvényszékhez a határozat jogszerűségének felülvizsgálata céljából.
38
B. az előírt határidőn belül nem nyújtott be keresetet a Törvényszékhez a C‑290/23. sz. ügy tárgyát képező ECHA‑határozattal szemben, és az ECHA által neki küldött több emlékeztető levél ellenére sem fizette meg az e határozatban követelt összeget.
39
Az ECHA keresetet indított a Verwaltungsgericht Halle (hallei közigazgatási bíróság, Németország) előtt, amelyben azt kérte, hogy a bíróság kötelezze B.‑t a C‑290/23. sz. ügy tárgyát képező ECHA‑határozatban megállapított 17437 euró összeg részére történő megfizetésére.
40
E bíróság e keresetet mint elfogadhatatlant lényegében azzal az indokkal utasította el, hogy az ECHA állításával ellentétben nem volt lehetőség a VwGO 40. §‑ának megfelelő közigazgatási jogorvoslatra.
41
A Verwaltungsgericht Halle (hallei közigazgatási bíróság) ítéletével szemben benyújtott fellebbezés tárgyában eljáró Oberverwaltungsgericht des Landes Sachsen‑Anhalt (Szász‑Anhalt tartomány közigazgatási felsőbírósága, Németország), amely a C‑290/23. sz. ügyben kérdést előterjesztő bíróság, először is úgy véli, hogy az ezen ítéletben megállapítottakkal ellentétben a keresetet nem lehet elfogadhatatlanként elutasítani azzal az indokkal, hogy a VwGO 40. §‑ának (1) bekezdésében biztosított közigazgatási jogorvoslat német hatóság által kibocsátott jogi aktus hiányában nem áll rendelkezésre.
42
Mivel az EUMSZ 256. és azt követő cikkek értelmében az uniós bíróságok nem rendelkeznek hatáskörrel az uniós hivatalok közjogi követeléseinek végrehajtása iránti keresetek elbírálására, az EUMSZ 274. cikk értelmében a nemzeti bíróságok rendelkeznek hatáskörrel e keresetek elbírálására.
43
A REACH‑rendelet 94. cikkének (1) bekezdése nem biztosít hatáskört az uniós bíróság számára az ilyen keresetek elbírálására, mivel e rendelkezés – szövege szerint – csak akkor alkalmazandó, ha e bíróság az EUMSZ 263. cikk alapján hatáskörrel rendelkezik. Márpedig e keresetek esetében nem ez a helyzet, mivel azok vagyoni kötelezettségek teljesítésére, nem pedig valamely uniós jogi aktus megsemmisítésére irányulnak.
44
Másodsorban az a kérdés merül fel, hogy a C‑290/23. sz. ügy tárgyát képező ECHA‑határozat, amely a 340/2008 rendelet 13. cikke (4) bekezdésének megfelelően igazgatási díjat szabott ki, végrehajthatónak minősül‑e. Akkor lenne ez így, ha e határozat az EUMSZ 299. cikknek – az első bekezdésében meghatározott – hatálya alá tartozna.
45
A kérdést előterjesztő bíróság e tekintetben úgy véli, hogy kétséges, hogy az EUMSZ 299. cikk alkalmazható‑e a C‑290/23. sz. ügy tárgyát képező ECHA‑határozathoz hasonló határozatra.
46
Végül harmadsorban, ha megállapítást nyer, hogy a C‑290/23. sz. ügy tárgyát képező ECHA‑határozat nem tartozik az EUMSZ 299. cikk hatálya alá, a kérdést előterjesztő bíróság arra vár választ, hogy a 340/2008 rendelet 13. cikke (4) bekezdése harmadik albekezdésének és 11. cikke (3) bekezdése második albekezdésének rendelkezéseit úgy kell‑e együttesen értelmezni, hogy nem engedhető meg az igazgatási díj megfizetésére vonatkozó kötelezettség ECHA általi végrehajtása iránti kereset.
47
E bíróság szerint a 340/2008 rendelet ezen együttes rendelkezései értelmezhetők úgy, hogy abban az esetben, ha az ECHA által meghatározott póthatáridő lejárta előtt nem kerül sor az igazgatási vagy egyéb díjak megfizetésére, az e rendeletben előírt egyetlen következmény az érintett vegyi anyag regisztrálása iránti kérelem elutasítása, és ezért e jogalkotó ki kívánta zárni az igazgatási díjat kiszabó határozat nemzeti bíróságok előtti végrehajtása iránti eljárást.
48
E körülmények között az Oberverwaltungsgericht des Landes Sachsen‑Anhalt (Szász‑Anhalt tartomány közigazgatási felsőbírósága) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni az [EUMSZ 299. cikk] első bekezdését, hogy az kizárólag a Tanács, a Bizottság vagy az [EKB] által hozott határozatokra alkalmazandó, vagy az az [ECHA] által a [340/2008 rendelet] 13. cikkének (4) bekezdése szerinti igazgatási díj kivetése tárgyában hozott határozatokra is vonatkozik?
2)
Ha az [ECHA] ilyen igazgatási díj kivetése tárgyában hozott határozata nem minősül [az EUMSZ 299. cikk első bekezdése értelmében vett] végrehajtható okiratnak:
úgy kell‑e értelmezni a 340/2008 rendelet 13. cikke (4) bekezdésének a rendelet 11. cikke (3) bekezdésének második albekezdésével összefüggésben értelmezett harmadik albekezdését, hogy nem indítható az igazgatási díj befizetésére kötelezés iránti kereset?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
A C–256/23. sz. ügyben előterjesztett első kérdésről
49
A C‑256/23. sz. ügyben előterjesztett első kérdésével, amelyet elsőként kell megvizsgálni, az ebben az ügyben eljáró előterjesztő bíróság lényegében azt a kérdést teszi fel, hogy a REACH‑rendelet 94. cikkének (1) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy az ECHA keresetet indíthat az uniós bíróság előtt az ezen ügynökség által hozott határozatban valamely személy számára előírt pénzügyi kötelezettség végrehajtása iránt.
50
Mivel a REACH‑rendelet 91–93. cikke értelmében nem áll fenn az ECHA fellebbezési tanácsa előtti fellebbezési jog az ezen ügynökségnek a vegyi anyagok regisztrálásához kapcsolódó pénzügyi kötelezettségeket megállapító határozatainak vitatása tekintetében, e kérdés annak vizsgálatát teszi szükségessé, hogy a C‑256/23. sz. ügy tárgyát képezőhöz hasonló, vagyoni kötelezettség végrehajtására irányuló kereset az „[ECHA] határozatának” az említett rendelet 94. cikkének (1) bekezdése értelmében vett megtámadásának minősül‑e, amelyet az uniós bíróság az EUMSZ 263. cikk alapján elbírálhat.
51
E tekintetben először is meg kell állapítani, hogy a REACH‑rendelet 94. cikkének (1) bekezdése, bár kifejezetten utal az EUMSZ 263. cikkben az uniós bíróságra ruházott hatáskörre, deklaratív jellegű, és e hatáskör nem terjeszthető ki.
52
Ebben az összefüggésben emlékeztetni kell arra, hogy az EUMSZ 263. cikken alapuló megsemmisítés iránti keresettel lehet élni általában az uniós intézmények által hozott valamennyi olyan jogi aktussal szemben – függetlenül azok jellegétől vagy formájától –, amelyek olyan kötelező joghatásokat váltanak ki, amelyek a felperes jogi helyzetét jelentősen módosítva érinthetik az utóbbi érdekeit (2020. július 16‑iADR Center kontra Bizottság ítélet, C‑584/17 P, EU:C:2020:576, 62. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
53
Az EUMSZ 263. cikkben foglalt bírósági hatáskör többek között „az Unió szervei vagy hivatalai által elfogadott, harmadik személyekre joghatással járó jogi aktusok jogszerűségének” az uniós bíróság általi felülvizsgálatára irányul.
54
Közelebbről, valamely természetes vagy jogi személy az EUMSZ 263. cikk alapján keresetet indíthat az ECHA azon határozatának megsemmisítése iránt, amely vele szemben valamely vegyi anyagnak a REACH‑rendelet alapján történő regisztrálása iránti kérelmével összefüggésben vagyoni kötelezettséget ír elő, amennyiben az ilyen határozat harmadik személyekre joghatással járó olyan aktusnak minősül, amelyeknek e személy a címzettje.
55
A jelen ügyben nem vitatott, az ECHA az alapügyek tárgyát képező határozataiban kifejezetten tájékoztatta az érintett társaságokat a Törvényszék előtti jogorvoslathoz való jogukról azon határozattal szemben, amelynek címzettjei voltak, azonban e jogukat nem gyakorolták az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdésében előírt két hónapos határidőn belül.
56
Továbbá kétségtelen az is, hogy az EUMSZ 263. cikkének ötödik bekezdése lehetővé teszi az uniós jogalkotó számára, hogy az Unió szerveit és hivatalait létrehozó jogi aktusokban meghatározza azokat a „külön feltételeket”, amelyek alapján egy természetes vagy jogi személy az e szervek és hivatalok által elfogadott, rá nézve joghatás kiváltására irányuló jogi aktusokkal szemben keresettel élhet.
57
Ugyanakkor egyrészt a C‑256/23. sz. ügy egy uniós ügynökség által egy jogi személlyel szemben benyújtott keresetre vonatkozik, másrészt pedig az uniós jogalkotó ezen az alapon semmi esetre sem terjesztheti ki az EUMSZ 263. cikkben előírt hatáskört annak érdekében, hogy az kiterjedjen az ilyen szervek vagy hivatalok jogi aktusaiban előírt pénzügyi kötelezettségek végrehajtására irányuló keresetek vizsgálatára, mivel a jogalkotó ezáltal nem „külön feltételeket” ír elő az e rendelkezésben említett keresetekre vonatkozóan, hanem az EUM‑Szerződésben nem szereplő, új jogorvoslati lehetőséget hoz létre.
58
Ha ugyanis az uniós bíróság hatáskörrel rendelkezne az uniós szervek vagy hivatalok pénzügyi kötelezettségek végrehajtása iránti kereseteinek elbírálására, az azzal a veszéllyel járna, hogy hatásköre meghaladná az EUMSZ 274. cikkben rögzítettet, amely cikk a nemzeti bíróságokra ruházza az általános szabályok szerinti hatáskört azon jogviták elbírálására, amelyekben az Unió az egyik fél (lásd analógia útján: 2020. július 16‑iADR Center kontra Bizottság ítélet, C‑584/17 P, EU:C:2020:576, 64. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
59
Ehhez hasonlóan, az uniós jogalkotó másodlagos jogi aktus elfogadásával nem hozhat létre az EUM‑Szerződésben nem szereplő jogorvoslati lehetőséget, mivel e Szerződés teljes jogorvoslati és eljárási rendszert hozott létre, amelynek célja, hogy az uniós bíróságra ruházza az intézmények jogi aktusai jogszerűségének felülvizsgálatát (2002. július 25‑iUnión de Pequeños Agricultores kontra Tanács ítélet, C‑50/00 P, EU:C:2002:462, 40. pont).
60
Következésképpen az EUMSZ 263. cikkben biztosított hatáskör oly módon történő kiterjesztése, hogy az magában foglalja a pénzügyi kötelezettségek végrehajtása iránti keresetek vizsgálatát is, összeegyeztethetetlen lenne az e cikkben említett kereset alapvető jellemzőjével, vagyis azzal, hogy e kereset az érintett jogi aktus jogszerűségének vitatására irányuló megsemmisítés iránti keresetnek minősül, és így sértené az elsődleges uniós jogot.
61
E körülmények között, mivel az uniós bíróság nem rendelkezik hatáskörrel arra, hogy az EUMSZ 263. cikk alapján elbírálja az ECHA által indított, vegyi anyag regisztrálásához kapcsolódó költségek beszedésére irányuló keresetét, és az elsődleges uniós jog egyetlen rendelkezése sem ruház ilyen hatáskört e bíróságra, az EUMSZ 274. cikkből az következik, hogy az ilyen kereset elbírálása a nemzeti bíróságokra van bízva, amelyek az általános szabályok szerinti hatáskörrel rendelkeznek azon jogviták elbírálására, amelyekben az Unió az egyik fél (lásd analógia útján: 2020. július 16‑iADR Center kontra Bizottság ítélet, C‑584/17 P, EU:C:2020:576, 64. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
62
Nem fogadható el a Hallertauer által az előterjesztő bíróság előtt kifejtett, ezzel ellentétes álláspont.
63
Függetlenül ugyanis attól a kérdéstől, hogy gyakorlati szempontból célszerű lenne‑e a hatékonyság érdekében az, hogy az uniós bíróság ne csak az ECHA jogi aktusainak jogszerűségét, hanem az ezen aktusok által előírt vagyoni kötelezettségek végrehajtását is ismerje, a jelen ítélet 59. pontjából kitűnik, hogy nyilvánvalóan nem ez a helyzet a jogorvoslati lehetőségeknek és eljárásoknak az EUM‑Szerződésben foglalt jelenlegi rendszerére tekintettel.
64
Az ilyen bírósági hatáskör végeredményben nem nélkülözhetetlen az uniós jog egységes alkalmazásának biztosításához sem, mivel az érintett jogi aktusok jogszerűségét illetően lehetséges a Törvényszék előtt megsemmisítés iránti keresetet indítani, és az uniós jog értelmezésével kapcsolatos azon kérdések, amelyeket az ezen aktusok végrehajtására irányuló kereset a nemzeti bíróságok előtt felvethet, az EUMSZ 267. cikk alapján adott esetben a Bíróság elé terjeszthetők, illetve adott esetben azokat a Bíróság elé kell terjeszteni.
65
Végül – a jogorvoslati lehetőségeknek és eljárásoknak az EUM‑Szerződésben, különösen annak 274. cikkében foglalt jelenlegi rendszerére tekintettel – a nemzeti bíróságok hatásköre szempontjából nem releváns az, hogy a jelen ügyben az uniós jog valamely uniós ügynökség által vagyoni kötelezettség előírása formájában történő közvetlen végrehajtásának esete merült fel.
66
A fentiek összességére tekintettel a C‑256/23. sz. ügyben előterjesztett első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a REACH‑rendelet 94. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az ECHA nem indíthat keresetet az uniós bíróság előtt az ezen ügynökség által hozott határozatban valamely személy számára előírt pénzügyi kötelezettség végrehajtása iránt.
A C–256/23. sz. ügyben előterjesztett második kérdéséről és a C–290/23. sz. ügyben előterjesztett első kérdéséről
67
A C‑256/23. sz. ügyben előterjesztett második kérdéssel és a C‑290/23. sz. ügyben előterjesztett első kérdéssel, amelyeket célszerű másodikként együttesen vizsgálni, az ezen ügyekben eljáró előterjesztő bíróságok lényegében azt a kérdést teszik fel, hogy az EUMSZ 299. cikk első bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy e rendelkezés értelmében végrehajthatónak minősül az ECHA azon határozata, amely valamely vegyi anyag ezen ügynökségnél való regisztrálásával kapcsolatban vagyoni kötelezettséget ír elő valamely személy számára.
68
Az EUMSZ 299. cikk első bekezdése értelmében a Tanács, a Bizottság vagy az EKB által elfogadott azon jogi aktusok, amelyek – az államokat kivéve – a jogalanyokra vagyoni kötelezettséget rónak, végrehajthatók.
69
E rendelkezésből az következik, hogy e jogi aktusok végrehajthatók a bennük megnevezett, államoktól eltérő személyekkel szemben (2017. november 9‑iDimos Zagoriou ítélet, C‑217/16, EU:C:2017:841, 29. pont).
70
Mivel az EUMSZ 299. cikk első bekezdésében szereplő felsorolás a szövegére tekintettel nyilvánvalóan kimerítő jellegű, és e rendelkezést – figyelembe véve különösen azt, hogy annak célja közhatalmi jogosítványok biztosítása – nem lehet tágan értelmezni, meg kell állapítani, hogy az említett rendelkezés értelmében nem végrehajthatók sem az uniós intézmények e felsorolásban nem szereplő aktusai, sem az uniós szervek, illetve hivatalok – így az ECHA – jogi aktusai, még ha az államoktól eltérő személyekre rónak is vagyoni kötelezettséget, és így EUMSZ 299. cikk alapján nem hajtható végre az abban előírt részletes szabályok szerint.
71
Amint arra a főtanácsnok indítványának 48–50. pontjában lényegében rámutatott, az említett felsorolás kimerítő jellegét megerősíti az EUMSZ 299. cikk keletkezéstörténete is, így különösen az, hogy a Szerződések Lisszaboni Szerződéssel bevezetett módosításai keretében e módosító szerződés megalkotói mindössze az EKB‑ra való hivatkozással egészítették ki e felsorolást, és nem vettek fel arra más uniós intézményeket, és uniós szerveket vagy hivatalokat sem.
72
Egyébiránt meg kell állapítani, hogy a REACH‑rendelet nem tartalmaz az ECHA olyan határozatainak végrehajtására vonatkozó rendelkezéseket, mint amelyekről az alapügyben szó van.
73
Ezzel szemben, amint arra a főtanácsnok az indítványának 65–67. pontjában szintén rámutatott, több, uniós szervet vagy hivatalt létrehozó rendelet tartalmaz az e jogalanyok által hozott határozatok végrehajtására vonatkozó rendelkezéseket, különösen a bejegyzési eljárásokhoz kapcsolódó díjak területén, amelyek lényegében megegyeznek az EUMSZ 299. cikkben foglalt rendelkezésekkel.
74
Ez vonatkozik többek között az európai uniós védjegyről szóló, 2017. június 14‑i (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (HL 2017. L 154., 1. o.) „A költségek viselése tárgyában hozott határozatok végrehajtása” című 110. cikkére, amelynek (1) bekezdése előírja, hogy az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatalának (EUIPO) a költségek viselése tárgyában hozott jogerős határozata végrehajtható, (2)–(4) bekezdésében pedig az EUMSZ 299. cikk második–negyedik bekezdésével lényegében azonos rendelkezéseket tartalmaz.
75
Ehhez hasonlóan a hitelintézeteknek és bizonyos befektetési vállalkozásoknak az Egységes Szanálási Mechanizmus keretében történő szanálására vonatkozó egységes szabályok és egységes eljárás kialakításáról, valamint az Egységes Szanálási Alap létrehozásáról és az 1093/2010/EU rendelet módosításáról szóló, 2014. július 15‑i 806/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2014. L 225., 1. o.; helyesbítés: HL 2014. L 372., 9. o.) 41. cikkének (3) bekezdése az első albekezdésében úgy rendelkezik, hogy az Egységes Szanálási Testület (ESZT) által a 38. és 39. cikke alapján kiszabott pénzbírságok és kényszerítő bírságok végrehajtathatók, és második, harmadik és negyedik bekezdése pedig lényegében az EUMSZ 299. cikk második, harmadik és negyedik bekezdésében szereplőkkel azonos rendelkezéseket tartalmaz.
76
Ezzel szemben, különösen a költségek és terhek behajtását illetően meg kell állapítani, hogy – amint arra a főtanácsnok indítványának 69. és 70. pontjában lényegében rámutatott – uniós szervet vagy hivatalt létrehozó néhány rendelet, mint például az Európai Gyógyszerértékelő Ügynökségnek fizetendő díjakról szóló, 1995. február 10‑i 297/95/EK tanácsi rendelet (HL 1995. L 35., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 15. kötet, 3. o.). valamint számos olyan bizottsági rendelet, amelyekkel a Bizottság bizonyos hatásköreit már létrehozott uniós ügynökségekre ruházza át, nem tartalmaz az ezen ügynökségek által elfogadott jogi aktusok végrehajthatóságára vonatkozó olyan különös szabályokat, mint az EUMSZ 299. cikkben előírt szabályok alapján elfogadott különös szabályok.
77
Ebből következik, hogy az ECHA tekintetében meg kell állapítani, hogy az uniós jogalkotó a REACH‑rendeletben szándékosan nem írt elő az érintett ügynökség határozatainak végrehajtására vonatkozó olyan szabályokat, mint amelyeket az EUMSZ 299. cikk az uniós intézmények e cikk első bekezdésében említett jogi aktusai tekintetében előír.
78
Azt is meg kell jegyezni, hogy kétségtelen, hogy az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról, az 1296/2013/EU, az 1301/2013/EU, az 1303/2013/EU, az 1304/2013/EU, az 1309/2013/EU, az 1316/2013/EU, a 223/2014/EU és a 283/2014/EU rendelet és az 541/2014/EU határozat módosításáról, valamint a 966/2012/EU, Euratom rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. július 18‑i (EU, Euratom) 2018/1046 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2018. L 193., 1. o.; helyesbítés: HL 2019. L 60., 36. o.) 100. cikke (2) bekezdésének második albekezdése lehetővé teszi a „többi uniós intézmény” számára, hogy bizonyos feltételek mellett és „kivételes esetekben” felkérjék a Bizottságot, hogy javukra fogadjon el végrehajtandó határozatot.
79
Mindazonáltal, függetlenül attól a kérdéstől, hogy ez a lehetőség nyitva áll‑e az ECHA előtt, mindenképpen meg kell állapítani, hogy az az érintett intézmény alkalmazottaival, illetve tagjaival vagy korábbi tagjaival kapcsolatos követelésekre korlátozódik, és így nem terjed ki más típusú követelésekre, mint az ECHA‑nak az alapügyben szóban forgó, a magánjogi gazdasági szereplőket terhelő igazgatási díjak beszedésére vonatkozó követelései.
80
Végezetül, amint arra a főtanácsnok indítványának 63. és 64. pontjában lényegében rámutatott, az EUMSZ 299. cikk első bekezdésében említettektől eltérő egyes uniós intézmények számára ily módon biztosított azon lehetőség, hogy végrehajtható okiratra tegyenek szert, megerősíti az e rendelkezés azon értelmezését támogató álláspontot, amely szerint az abban szereplő felsorolás kimerítő jellegű.
81
Végül hozzá kell tenni, hogy az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének és az EUMSZ 274. cikknek az együttes olvasatából az következik, hogy a tagállamok, amelyek e tekintetben az őket megillető eljárási autonómia folytán széles mérlegelési mozgástérrel rendelkeznek, az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elvét tiszteletben tartva kötelesek belső jogrendjükben meghatározni a szükséges jogorvoslati lehetőségeket, és meghatározni e jogorvoslatok eljárási szabályait, amelyek célja, hogy biztosítsák az uniós intézmények, szervek és hivatalok olyan határozatai hatékony végrehajtását, amelyek az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló személyek terhére vagyoni kötelezettségeket írnak elő.
82
A tagállamokat terhelő ezen kötelezettség fennáll az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésében foglalt lojális együttműködés elve, és különösen e rendelkezés második albekezdése alapján is, amely előírja, hogy a tagállamok a Szerződésekből, illetve az Unió intézményeinek intézkedéseiből eredő kötelezettségek teljesítésének biztosítása érdekében megteszik a megfelelő általános vagy különös intézkedéseket.
83
A jogorvoslati lehetőségek és az eljárási szabályok ilyen rendszere nem sértheti az uniós jog alkalmazását és hatékonyságát. Ez lenne a helyzet többek között akkor, ha e rendelkezés alkalmazása gyakorlatilag lehetetlenné tenné az érintett összegek ECHA általi beszedését. E rendszer alkalmazásának a hasonló nemzeti jogviták eldöntésére szolgáló eljárásokhoz viszonyítva szintén hátrányos megkülönböztetéstől mentesen kell történnie, és a nemzeti hatóságoknak az adott területen ugyanolyan gondossággal kell eljárniuk, mint azokban az összehasonlítható esetekben, amikor kizárólag a megfelelő nemzeti jogszabályokat alkalmazzák, illetve nem alkalmazhatnak olyan szabályokat, amelyek nehezebbé teszik a szóban forgó összegek visszakövetelését (lásd ebben az értelemben: 2017. november 9‑iDimos Zagoriou ítélet, C‑217/16, EU:C:2017:841, 16. pont).
84
A fentiek összességére tekintettel a C‑256/23. sz. ügyben előterjesztett második kérdésre és a C‑290/23. sz. ügyben előterjesztett első kérdésre azt a választ kell adni, hogy az EUMSZ 299. cikk első bekezdését úgy kell értelmezni, hogy e rendelkezés értelmében nem minősül végrehajthatónak az ECHA azon határozata, amely valamely vegyi anyag ezen ügynökségnél való regisztrálása iránti kérelemmel kapcsolatban vagyoni kötelezettséget ír elő valamely személy számára.
A C–290/23. sz. ügyben előterjesztett második kérdésről
85
A C‑290/23. sz. ügyben előterjesztett második kérdésével, amelyet harmadikként kell megvizsgálni, az ebben az ügyben eljáró előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 340/2008 rendelet 11. cikke (3) bekezdése második albekezdésének és 13. cikke (4) bekezdése második és harmadik albekezdésének együttes rendelkezéseit úgy kell‑e értelmezni, hogy amennyiben az ECHA megállapítja, hogy a teljes díjat és igazgatási díjat kell fizetni, mivel az érintett személy, aki állítása szerint kedvezményes díjban részesülhet, nem tudja az előírt határidőn belül bizonyítani az ilyen díjkedvezményre való jogosultságát, e rendelkezések kizárják, hogy ezen uniós ügynökség a nemzeti bíróságok előtt az érintett igazgatási díj beszedése iránt végrehajtási keresetet indítson, amennyiben e díjat az előírt határidőn belül nem fizették meg.
86
E tekintetben elsőként meg kell állapítani, hogy a 340/2008 rendelet 11. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy díjat lehet kivetni az ECHA által valamely fél kérelmére nyújtott azon igazgatási és technikai szolgáltatásokra, amelyeket az ebben a rendeletben előírt más díjak nem fedeznek. E rendelet 11. cikk (2) bekezdése továbbá előírja, hogy az igazgatási szolgáltatásokért fizetendő díjakat 30 naptári napon belül kell befizetni azt követően, hogy az ECHA a számlát megküldte. Végül az említett 3. cikk (3) bekezdése előírja, hogy egyrészt amennyiben a befizetésre nem kerül sor e határidő lejárta előtt, az ECHA póthatáridőt állapít meg a befizetésre, másrészt pedig, amennyiben a befizetésre a póthatáridőn belül sem kerül sor, az ECHA „elutasítja a kérelmet.”
87
E rendelkezések összességéből az következik, hogy a 340/2008 rendelet 11. cikke (3) bekezdésének második albekezdése alapján az ECHA‑nak a 11. cikk (1) bekezdésében említett, igazgatási szolgáltatások iránti kérelmet kell elutasítania.
88
Másodsorban kétségtelen, hogy a 340/2008 rendelet 13. cikke (4) bekezdésének harmadik albekezdése szerint e rendelet 11. cikkének (2), (3) és (5) bekezdése „megfelelően alkalmazandó”.
89
A 340/2008 rendelet 11. cikke (3) bekezdése második albekezdésének az e rendelet 13. cikke (4) bekezdésének második albekezdése szerinti különleges igazgatási díj felszámíthatóságával összefüggésben történő „megfelelő” alkalmazása ugyanakkor nem jelenti azt, hogy amennyiben a teljes díjat nem fizetik meg a póthatáridő lejárta előtt, az ECHA ne szedhesse be az említett igazgatási díjat a nemzeti bíróságok előtti végrehajtási eljárás útján.
90
Mindenekelőtt ugyanis, amint az a jelen ítélet 87. pontjából kitűnik, a 340/2008 rendelet 11. cikke (3) bekezdésének második albekezdése nem a regisztrálás iránti kérelem elutasítására vonatkozik.
91
A 340/2008 rendelet 13. cikke továbbá kiegészíti a REACH‑rendelet 20. cikkének az ún. „kérelem hiánytalanságának ellenőrzésére” irányuló eljárásra vonatkozó rendelkezéseit.
92
Márpedig a regisztrálási díj megfizetésével ellentétben, amelyet e 20. cikk (2) bekezdése kifejezetten említ, a 340/2008 rendelet 13. cikke (4) bekezdésének második albekezdésében említett igazgatási díj megfizetése nem képezi ezen eljárás részét. Következésképpen a kérelem még ilyen fizetés hiányában is teljes, és az érintett regisztrációra sor kerülhet.
93
Végül ezt az értelmezést nem cáfolja az, hogy – az Európai Gyógyszerértékelő Ügynökség (jelenleg Európai Gyógyszerügynökség, EMA) tekintetében a 297/95 rendelet 10. cikkének (3) bekezdésében foglaltakkal szemben – a REACH‑rendelet nem tartalmaz kifejezett utalást arra, hogy az ECHA‑nak lehetősége van nemzeti bíróságokhoz fordulni, ha az előírt határidőn belül nem fizetik meg az igazgatási és egyéb díjakat.
94
E hivatkozás ugyanis nyilvánvalóan deklaratív jellegű. Amint az a jelen ítélet 81. és 82. pontjában szerepel, az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének és az EUMSZ 274. cikknek, valamint az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésében foglalt lojális együttműködés elvének együttes olvasatából kitűnik, hogy a tagállamok kötelesek előírni az annak biztosításához szükséges jogorvoslatokat és eljárási szabályokat, hogy az ECHA ténylegesen behajthassa a 340/2008 rendelet 13. cikke (4) bekezdésének második albekezdése alapján fizetendő összegeket.
95
A fentiek összességére tekintettel a C‑290/23. sz. ügyben előterjesztett második kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 340/2008 rendelet 11. cikke (3) bekezdése második albekezdésének és 13. cikke (4) bekezdése második és harmadik albekezdésének együttes rendelkezéseit úgy kell értelmezni, hogy amennyiben az ECHA megállapítja, hogy a teljes díjat és igazgatási díjat kell fizetni, mivel az érintett személy, aki állítása szerint kedvezményes díjban részesülhet, nem tudja az előírt határidőn belül bizonyítani az ilyen díjkedvezményre való jogosultságát, e rendelkezések nem zárják ki, hogy ezen uniós ügynökség a nemzeti bíróságok előtt az érintett igazgatási díj beszedése iránt végrehajtási keresetet indítson, amennyiben e díjat az előírt határidőn belül nem fizették meg.
A C–256/23. sz. ügyben előterjesztett harmadik kérdésről
96
A C‑256/23. sz. ügyben előterjesztett harmadik, az EUMSZ 299. cikk második bekezdésének értelmezésére vonatkozó kérdést nem kell megvizsgálni, mivel azt csak arra az esetre terjesztették elő, ha a Bíróság igenlő választ ad az ezen ügyben előterjesztett második, az EUMSZ 299. cikk első bekezdésének alkalmazására vonatkozó kérdésre. Márpedig a jelen ítélet 67–84. pontjában kifejtett indokokból az következik, hogy e második kérdésre nemleges választ kell adni.
A költségekről
97
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:
1)
A 2008. december 16‑i 1272/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, a vegyi anyagok regisztrálásáról, értékeléséről, engedélyezéséről és korlátozásáról (REACH), az Európai Vegyianyag‑ügynökség létrehozásáról, az 1999/45/EK irányelv módosításáról, valamint a 793/93/EGK tanácsi rendelet, az 1488/94/EK bizottsági rendelet, a 76/769/EGK tanácsi irányelv, a 91/155/EGK, a 93/67/EGK, a 93/105/EK és a 2000/21/EK bizottsági irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. december 18‑i 1907/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 94. cikkének (1) bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
az Európai Vegyianyag‑ügynökség (ECHA) nem indíthat keresetet az uniós bíróság előtt az ezen ügynökség által hozott határozatban valamely személy számára előírt pénzügyi kötelezettség végrehajtása iránt.
2)
Az EUMSZ 299. cikk első bekezdését
a következőképpen kell értelmezni:
e rendelkezés értelmében nem minősül végrehajthatónak az Európai Vegyianyag‑ügynökség (ECHA) azon határozata, amely egy vegyi anyag ezen ügynökségnél való regisztrálása iránti kérelemmel kapcsolatban vagyoni kötelezettséget ír elő valamely személy számára.
3)
Az 1907/2006 rendelet alapján az Európai Vegyianyag‑ügynökség részére fizetendő díjakról szóló, 2008. április 16‑i 340/2008 bizottsági rendelet 11. cikke (3) bekezdése második albekezdésének, valamint 13. cikke (4) bekezdése második és harmadik albekezdésének együttes rendelkezéseit
a következőképpen kell értelmezni:
amennyiben az Európai Vegyianyag‑ügynökség (ECHA) megállapítja, hogy teljes díjat és igazgatási díjat kell fizetni, mivel az érintett személy, aki állítása szerint kedvezményes díjban részesülhet, nem tudja az előírt határidőn belül bizonyítani az ilyen díjkedvezményre való jogosultságát, e rendelkezések nem zárják ki, hogy ezen uniós ügynökség a nemzeti bíróságok előtt az érintett igazgatási díj beszedése iránt végrehajtási keresetet indítson, amennyiben e díjat az előírt határidőn belül nem fizették meg.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: német.