62023CJ0461
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (sedmého senátu)
17. října 2024 (
*1
)
„Řízení o předběžné otázce – Životní prostředí – Směrnice 2001/42/ES – Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí – Článek 3 odst. 2 písm. b) – Směrnice 92/43/EHS – Článek 6 odst. 3 – Akty, u nichž je vyžadováno posouzení – Vnitrostátní akt, kterým se vyhlašuje lokalita jako zvláštní oblast ochrany – Výčet lidských činností, které jsou v této lokalitě až na výjimky zakázány“
Ve věci C‑461/23,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná na základě článku 267 SFEU rozhodnutím Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht (vrchní správní soud spolkové země Dolní Sasko, Německo) ze dne 4. července 2023, došlým Soudnímu dvoru dne 24. července 2023, v řízení
Umweltforum Osnabrücker Land eV
proti
Landkreis Osnabrück,
SOUDNÍ DVŮR (sedmý senát),
ve složení: F. Biltgen, předseda prvního senátu vykonávající funkci předsedy sedmého senátu, M. L. Arastey Sahún, předsedkyně pátého senátu, a J. Passer (zpravodaj), soudce,
generální advokát: M. Campos Sánchez-Bordona,
za soudní kancelář: A. Calot Escobar, vedoucí,
s přihlédnutím k písemné části řízení,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–
za Umweltforum Osnabrücker Land eV: F. Heß, Rechtsanwältin,
–
za Landkreis Osnabrück: A. Blume a R. Wiemann, Rechtsanwälte,
–
za německou vládu: J. Möller a A. Hoesch, jako zmocněnci, ve spolupráci s: K. Dingemann, F. Fellenberg, K. Reiter a D. Römling, Rechtsanwälte,
–
za Irsko: M. Browne, Chief State Solicitor, A. Joyce a M. Tierney, jako zmocněnci, ve spolupráci s: B. Kennedy, SC, a A. Caroll, BL,
–
za Evropskou komisi: C. Hermes a M. Noll-Ehlers, jako zmocněnci,
s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
vydává tento
Rozsudek
1
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (Úř. věst. 2001, L 197, s. 30; Zvl. vyd. 15/06, s. 157).
2
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Umweltforum Osnabrücker Land eV a Landkreis Osnabrück (zemský okres Osnabrück, Německo) ve věci legality vyhlášky přijaté uvedeným okresem, kterou se vyhlašuje chráněná krajinná oblast jako podstatný prvek lokality NATURA 2000.
Právní rámec
Unijní právo
Směrnice 2001/42
3
Článek 1 směrnice 2001/42, nadepsaný „Cíle“, stanoví:
„Cílem směrnice je zajistit vysokou úroveň ochrany životního prostředí a přispět k zahrnutí úvah o životním prostředí do přípravy a přijetí plánů a programů s cílem podporovat udržitelný rozvoj stanovením, aby v souladu s touto směrnicí některé plány a programy, které mohou mít významný vliv na životní prostředí, podléhaly posouzení vlivů na životní prostředí.“
4
Článek 2 této směrnice zní následovně:
„Pro účely této směrnice se:
a)
‚plány a programy‘ rozumějí plány a programy včetně těch, které jsou spolufinancovány Evropským společenstvím, a rovněž jejich veškeré změny:
–
které podléhají přípravě nebo přijetí orgánem na národní, regionální nebo místní úrovni nebo které připravuje úřad pro legislativní proces tak, aby mohly být přijaty parlamentem nebo vládou, a
–
které jsou vyžadovány právními a správními předpisy;
[…]“
5
Článek 3 uvedené směrnice, nadepsaný „Oblast působnosti“, stanoví:
„1.   Posouzení vlivů na životní prostředí se v souladu s články 4 až 9 provádí u plánů a programů uvedených v odstavcích 2 až 4, které mohou mít významný vliv na životní prostředí.
2.   S výhradou odstavce 3 se posouzení vlivů na životní prostředí provádí u všech plánů a programů,
a)
které se připravují v odvětvích zemědělství, lesnictví, rybolovu, energetiky, průmyslu, dopravy, nakládání s odpady, vodohospodářství, telekomunikací, turistiky, územního plánování nebo využívání půdy a které stanoví rámec pro budoucí schvalování záměrů uvedených v přílohách I a II směrnice [Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. 1985, L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248)] nebo
b)
u kterých je vyžadováno posouzení podle článků 6 a 7 směrnice [Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. 1992, L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102)] s ohledem na možný vliv na území.
3.   Plány a programy uvedené v odstavci 2, které stanoví využití menších oblastí na místní úrovni, a menší změny plánů a programů uvedených v odstavci 2 vyžadují posouzení vlivů na životní prostředí pouze tehdy, stanoví-li členské státy, že mohou mít významný vliv na životní prostředí.
4.   Členské státy určí, zda plány a programy neuvedené v odstavci 2, které stanoví rámec pro budoucí schvalování záměrů, mohou mít významný vliv na životní prostředí.
5.   Členské státy určí, zda plány nebo programy uvedené v odstavcích 3 a 4 mohou mít významný vliv na životní prostředí buď přezkoumáním jednotlivých případů, nebo stanovením druhů plánů a programů, nebo kombinací obou přístupů. Za tímto účelem vezmou členské státy ve všech případech v úvahu příslušná kritéria stanovená v příloze II, aby se zajistilo, že se na plány a programy s možným významným vlivem na životní prostředí vztahuje tato směrnice.
[…]“
6
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. 2012, L 26, s. 1), která vstoupila v platnost dne 17. února 2012, zrušila a nahradila směrnici 85/337. Podle čl. 14 druhého pododstavce směrnice 2011/92 se „[o]dkazy na [směrnici 85/337] […] považují za odkazy na [směrnici 2011/92]“.
Směrnice 92/43
7
Článek 4 odst. 4 směrnice 92/43 stanoví:
„Jakmile je lokalita významná pro Společenství přijata postupem podle odstavce 2, vyhlásí příslušný členský stát co nejdříve a nejpozději do šesti let tuto lokalitu jako zvláštní oblast ochrany a podle významu lokality stanoví priority pro uchování nebo obnovu příznivého stavu z hlediska ochrany u typu přírodního stanoviště uvedeného v příloze I nebo druhu uvedeného v příloze II a pro ekologickou soudržnost sítě NATURA 2000 a také podle toho, jak jsou tyto lokality ohroženy postupným znehodnocováním nebo zničením.“
8
Článek 6 této směrnice stanoví:
„1.   Pro zvláštní oblasti ochrany stanoví členské státy nezbytná ochranná opatření zahrnující v případě potřeby odpovídající plány péče vypracované speciálně pro dané lokality nebo integrované do jiných plánů rozvoje a vhodná opatření právního, správního nebo smluvního charakteru, která odpovídají ekologickým požadavkům typů přírodních stanovišť uvedených v příloze I a druhů uvedených v příloze II, jež se na těchto lokalitách vyskytují.
2.   Členské státy přijmou vhodná opatření, aby v oblastech zvláštní ochrany vyloučily poškozování přírodních stanovišť a stanovišť druhů ani k vyrušování druhů, pro něž jsou tato území určena, pokud by takové vyrušování mohlo být významné ve vztahu k cílům této směrnice.
3.   Jakýkoli plán nebo projekt, který [přímo nesouvisí s péčí o určitou lokalitu] nebo není [pro ni] nezbytný, avšak bude mít pravděpodobně na tuto lokalitu významný vliv, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty, podléhá odpovídajícímu posouzení jeho důsledků pro lokalitu z hlediska cílů její ochrany. S přihlédnutím k výsledkům uvedeného hodnocení důsledků pro lokalitu a s výhradou odstavce 4 schválí příslušné orgány příslušného státu tento plán nebo projekt teprve poté, co se ujistí, že nebude mít nepříznivý účinek na celistvost příslušné lokality, a co si v případě potřeby opatří stanovisko široké veřejnosti.
[…]“
9
Článek 7 uvedené směrnice zní takto:
„Povinnosti vyplývající z ustanovení čl. 6 odst. 2, 3 a 4 této směrnice nahrazují povinnosti vyplývající z první věty čl. 4 odst. 4 směrnice [Rady] 79/409/EHS [ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. 1979, L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98)], pokud jde o území označená podle čl. 4 odst. 1 nebo obdobně uznaná podle čl. 4 odst. 2 uvedené směrnice, a to ode dne [začátku] provádění této směrnice nebo ode dne označení nebo uznání členským státem podle směrnice 79/409[…], podle toho, které datum je pozdější.“
10
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. 2010, L 20, s. 7), která vstoupila v platnost dne 15. února 2010, zrušila a nahradila směrnici 79/409. Podle čl. 18 druhého pododstavce směrnice 2009/147 se „[o]dkazy na [směrnici 79/409] […] považují za odkazy na [směrnici 2009/147]“.
Německé právo
UVPG
11
Ustanovení § 35 Gesetz über die Umweltverträglichkeitsprüfung (zákon o posuzování vlivů na životní prostředí) ze dne 12. února 1990 (BGBl. 1990 I, s. 205), ve znění použitelném na spor v původním řízení (dále jen „UVPG“), stanoví:
„1.   Strategické posouzení vlivů na životní prostředí se provede u plánů a programů
1)
uvedených v příloze 5 bodě 1 nebo
2)
uvedených v příloze 5 bodě 2, které stanoví rámec pro rozhodnutí o přípustnosti záměrů uvedených v příloze 1 nebo záměrů, které podle právních předpisů spolkové země vyžadují posouzení vlivu na životní prostředí nebo předběžné posouzení konkrétního případu.
2.   U plánů a programů, na které se nevztahuje odstavec 1, se strategické posouzení vlivů na životní prostředí provede pouze tehdy, pokud stanoví rámec pro rozhodování o přípustnosti záměrů uvedených v příloze 1 nebo jiných záměrů a mohou mít na základě předběžného posouzení konkrétního případu ve smyslu odstavce 4 významný vliv na životní prostředí. […]
[…]“
12
Ustanovení § 36 UVPG zní takto:
„Strategické posouzení vlivů na životní prostředí se provede u plánů a programů, které podléhají posouzení vlivů na životní prostředí podle § 36 první věty bodu 2 [Gesetz über Naturschutz und Landschaftspflege (Bundesnaturschutzgesetz) (spolkový zákon o ochraně přírody a krajiny) ze dne 29. července 2009 (BGBl. 2009 I, s. 2542), ve znění použitelném na spor v původním řízení (dále jen ‚BNatSchG‘)].“
13
Znění ustanovení § 37 UVPG je následující:
„Pokud jsou plány nebo programy uvedené v § 35 odst. 1 nebo v § 36 předmětem pouze drobných změn nebo stanoví využití menších oblastí na místní úrovni, provede se strategické posouzení vlivů na životní prostředí pouze tehdy, pokud předběžné posouzení konkrétního případu v souladu s § 35 odst. 4 ukáže, že plán nebo program může mít významný vliv na životní prostředí. […]“
BNatSchG
14
Ustanovení § 20 odst. 2 BNatSchG stanoví:
„Části přírody a krajiny lze chránit
[…]
4. v souladu s § 26 jako chráněné krajinné oblasti;
[…]“
15
Ustanovení § 22 BNatSchG stanoví:
„(1)   Části přírody a krajiny jsou chráněny prostřednictvím prohlášení o klasifikaci. […]
[…]
(2a)   Klasifikace uvedené v odstavci 1, které
1.
byly stanoveny právními a správními předpisy nebo stanovami a
2.
nesplňují požadavky [směrnice 2001/42], protože nebylo provedeno strategické posouzení vlivů na životní prostředí požadované podle této směrnice;
platí i nadále, pokud nesplnění těchto požadavků vyplývá z rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie, pokud a dokud toto rozhodnutí povoluje jejich uplatňování. Akty nezbytné k nápravě nesouladu se [směrnicí 2001/42] musí být přijaty co nejdříve v rámci doplňkového postupu. […]
[…]“
16
Ustanovení § 26 odst. 1 BNatSchG zní takto:
„Chráněné krajinné oblasti jsou právně závazným způsobem určené oblasti, v nichž je zvláštní ochrana přírody a krajiny nezbytná
1.
k zachování, rozvoji nebo obnově životaschopné a účinné přírodní rovnováhy nebo schopnosti regenerace a trvale udržitelné využitelnosti přírodních zdrojů, včetně ochrany stanovišť a biotopů určitých druhů planě rostoucích rostlin a volně žijících živočichů,
[…]“
17
Ustanovení § 32 BNatSchG zní takto:
„[…]
(2)   Lokality zařazené na seznam uvedený v čl. 4 odst. 2 třetím pododstavci [směrnice 92/43] se v souladu s čl. 4 odst. 4 této směrnice […] a v závislosti na příslušných cílech ochrany klasifikují jako chráněné části přírody a krajiny ve smyslu § 20 odst. 2.
(3)   V prohlášení o klasifikaci se vymezí cíl ochrany v souladu s příslušnými cíli ochrany a hranicemi lokality. Upřesní, zda je třeba chránit prioritní typy přírodních stanovišť nebo prioritní druhy. Soulad s požadavky článku 6 směrnice [92/43] je zajištěn prostřednictvím povinností a zákazů, jakož i vhodných opatření v oblasti řízení a rozvoje. […]
[…]“
18
Ustanovení § 33 odst. 1 BNatSchG stanoví:
„Jakékoli změny a vyrušování, které mohou vést k výraznému zhoršení stavu lokality NATURA 2000 v jejích prvcích, které jsou podstatné z hlediska cílů zachování nebo ochrany, jsou zakázány. […]“
19
Ustanovení § 34 BNatSchG stanoví:
„(1)   Záměr musí být před schválením nebo provedením posouzen z hlediska jeho slučitelnosti s cíli ochrany lokality NATURA 2000, pokud by mohl mít samostatně nebo ve spojení s jinými plány a záměry významný vliv na tuto lokalitu a neslouží-li přímo k péči o lokalitu. Pokud je lokalita soustavy NATURA 2000 chráněnou částí přírody a krajiny ve smyslu § 20 odst. 2, závisí kritéria pro posouzení vlivů na cíli ochrany a na ustanoveních přijatých za tímto účelem, pokud již byly zohledněny různé cíle ochrany. […]
[…]
(6)   Pokud podle jiných ustanovení nevyžaduje záměr ve smyslu odst. 1 první věty, který není realizován orgánem, správní rozhodnutí nebo oznámení orgánu, musí být oznámen příslušnému orgánu ochrany přírody a krajiny. […]
(7)   Pokud jde o chráněné části přírody nebo krajiny ve smyslu § 20 odst. 2 […], odstavce 1 až 6 se použijí pouze za předpokladu, že ochranná ustanovení, včetně ustanovení o výjimkách a osvobození, nepodřizují přípustnost záměrů přísnějším pravidlům. […]
[…]“
20
Ustanovení § 36 BNatSchG zní takto:
„Ustanovení § 34 odst. 1 až 5 se použije obdobně
[…]
2.
na plány, které jsou orgány povinny dodržovat nebo zohledňovat při přijímání rozhodnutí.
[…]“
Zákon spolkové země Dolní Sasko o ochraně přírody
21
Ustanovení § 19 Niedersächsisches Naturschutzgesetz (zákon spolkové země Dolní Sasko o ochraně přírody) ze dne 19. února 2010, ve znění použitelném na spor v původním řízení, stanoví:
„Příslušný orgán ochrany přírody může prostřednictvím právní úpravy v souladu s § 26 odst. 1 BNatSchG označit oblasti za chráněné krajinné oblasti.“
Dotčená vyhláška
22
Ustanovení § 1 Verordnung über das Landschaftsschutzgebiet „Bäche im Artland“ in den Städten Quakenbrück, Fürstenau und Bersenbrück sowie den Gemeinden Menslage, Nortrup, Badbergen, Berge, Bippen, Eggermühlen, Kettenkamp, Ankum und Merzen, Landkreis Osnabrück [vyhláška o chráněné krajinné oblasti „Potoky v oblasti Artland“ ve městech Quakenbrück, Fürstenau a Bersenbrück, jakož i obcích Menslage, Nortrup, Badbergen, Berge, Bippen, Eggermühlen, Kettenkamp, Ankum a Merzen, zemský okres Osnabrück] ze dne 30. září 2019 (dále jen „dotčená vyhláška“), nadepsané „Chráněná krajinná oblast“, stanoví:
„(1)   Lokalita blíže určená v odstavcích 2 a 3 se označuje za chráněnou krajinnou oblast s názvem ‚Potoky v oblasti Artland‘.
[…]
(4)   Chráněná krajinná oblast je podstatným prvkem lokality [Natura 2000] ‚Potoky v oblasti Artland‘ […], která je klasifikována podle [směrnice 92/43]. Účelem klasifikace je podle § 32 odst. 2 BNatSchG zachovat lokalitu jako lokalitu [NATURA 2000] a zajistit soudržnost evropské ekologické soustavy ‚NATURA 2000‘.
(5)   Chráněná krajinná oblast má rozlohu přibližně 1095 ha.
[…]“
23
Ustanovení § 2 dotčené vyhlášky, nadepsané „Charakteristika oblasti“, zní takto:
„(1)   Přírodní oblast a charakteristika území
Chráněná krajinná oblast ‚Potoky v oblasti Artland‘ se nachází v zeměpisné oblasti ‚Ems-Hunte-Geest a nížina Dümmer-Geest‘. Potoky jsou považovány za vodní toky s ponořenou vodní vegetací, které jsou reprezentativní pro přírodní prostředí, a zejména za významné stanoviště druhů ryb a bezčelistnatců uvedených v příloze II směrnice 92/43. Aluviální olšiny (jasanové háje) podél potoků, jakož i přilehlé mokřady jsou prioritními přírodními stanovišti ve smyslu směrnice 92/43. Výskyt jiných neprioritních přírodních stanovišť, jako jsou vlhkomilná vysokostébelnatá společenstva, malá přechodová rašeliniště a třasoviska, smíšené acidofilní bukové a dubové lesy, jakož i čolek velký (Triturus cristatus) a roháč obecný (Lucanus cervus), druhy uvedené v příloze II, přispívá k hodnotě oblasti.
[…]“
24
Ustanovení § 3 dotčené vyhlášky, nadepsané „Zvláštní cíl ochrany“, v odstavci 4 stanoví:
„Nad rámec § 3 odst. 1 a 2 této vyhlášky má lokalita [NATURA 2000] v chráněné krajinné oblasti zvláštní cíl ochrany (cíle ochrany ve smyslu § 7 odst. 1 bodu 9 BNatSchG), kterým je zachování nebo obnova příznivého stavu z hlediska ochrany ve smyslu § 7 odst. 1 bodu 10 BNatSchG přírodních stanovišť v zájmu Společenství uvedených v příloze I a živočišných druhů uvedených v příloze II směrnice 92/43 vyskytujících se v dané lokalitě, které jsou relevantní z hlediska cíle ochrany, zejména
1.
prioritních přírodních stanovišť (příloha I směrnice 92/43):
[…]
2.
jiných přírodních stanovišť (příloha I směrnice 92/43):
[…]
3.
živočišných druhů (příloha II směrnice 92/43):
[…]“
25
Ustanovení § 4 dotčené vyhlášky, nadepsané „Zákazy“, stanoví:
„V souladu s § 26 odst. 2 BSchNatG jsou zakázány veškeré činnosti, které mění charakteristiky oblasti vymezené v § 2 této vyhlášky nebo které jsou v rozporu s obecným cílem nebo zvláštním cílem ochrany popsaným v § 3 této vyhlášky. V souladu s § 33 odst. 1 BNatSchG jsou zakázány veškeré činnosti, které mohou vést k výraznému zhoršení stavu lokality NATURA 2000 v jejích prvcích, které jsou podstatné z hlediska cílů zachování a cíle ochrany sledovaného touto vyhláškou.
V chráněné krajinné oblasti jsou proto zakázány tyto činnosti:
[…]
10. počáteční zalesnění,
11. přeměnit lesy na jiné využití,
[…]“
26
Ustanovení § 5 dotčené vyhlášky, nadepsané „Výjimky“, stanoví:
„(1)   Na činnosti nebo způsoby využití uvedené v odstavcích 2 až 7 se zákazy uvedené v § 4 nevztahují.
[…]
(3)   Není zakázána řádná údržba vod v souladu se zásadami [Wasserhaushaltsgesetz (zákon o vodním hospodářství a ochraně vod), Niedersächsisches Wassergesetz (zákon spolkové země Dolní Sasko o vodách)] a BNatSchG, jakož i s následujícími požadavky vyplývajícími z cíle ochrany:
1.
pokud osoba odpovědná za tuto údržbu předloží příslušnému okresnímu úřadu nejpozději do 31. ledna každého roku u vod druhého stupně plán údržby zahrnující všechna opatření údržby spadající do působnosti této vyhlášky plánovaná na příslušný rok údržby, požadavky podle § 5 odst. 3 bodu 2 písm. b) až c), e) a h) této vyhlášky se neuplatní, jestliže příslušný okres tento plán schválí.
2.
pokud nebyl předložen plán údržby v souladu s § 5 odst. 3 bodem 1 této vyhlášky, provádí se údržba vod druhého stupně uvedených v § 2 a jejich okolí podle následujících pravidel:
[…]
b)
prořezávání částečným sečením podél linie toku je povoleno po celý rok. Pokud koryto vodního toku není dostatečně široké, aby umožňovalo částečné sečení podél linie toku, provádí se sečení pouze na jedné straně nebo po částech; k odchýlení se od výše uvedených pravidel je nezbytný předchozí souhlas příslušného orgánu ochrany přírody;
[…]
(4)   Není zakázána rybolovná činnost v souladu s [Niedersächsisches Fischereigesetz (zákon spolkové země Dolní Sasko o rybolovu) a Binnenfischereiordnung (nařízení o rybolovu ve sladkých vodách)], která v co největší míře zachovává přirozené podmínky a společenstva dané lokality, zejména vodní a plovoucí listové vegetace a břehových porostů, a v souladu s následujícími požadavky vyplývajícími z cíle ochrany:
1.
zarybnění je povoleno pouze [druhy patřícími do] přirozeného spektra druhů tekoucích vod uvedených v dotyčném § 2 za podmínky, že zarybnění dotyčnými druhy nepodléhá povolení podle nařízení o rybolovu ve sladkých vodách, ve znění platném ke dni zarybnění, a že je zajištěno, že zarybnění nebude mít za následek ovlivnění nebo vytlačení prioritních druhů nebo druhů typických pro stanoviště uvedená v § 3.
[…]
(5)   Není zakázáno řádné využívání zemědělské půdy v souladu s osvědčenými postupy uvedenými v § 5 odst. 2 a s následujícími požadavky vyplývajícími z cíle ochrany:
[…]
(6)   Není zakázána lesnická činnost vykonávaná v souladu s § 11 [Niedersächsischen Gesetz über den Wald und die Landschaftsordnung (zákon spolkové země Dolní Sasko o lesích a krajinném plánování)] a § 5 odst. 3 BNatSchG, jakož i s následujícími požadavky vyplývajícími z cíle ochrany:
[…]
7.
Vytváření nových lesních ploch zalesňováním je povoleno pouze se souhlasem příslušného orgánu ochrany přírody.
[…]
(8)   V případech uvedených v odstavcích 2, 3, 5 a 6 udělí příslušný orgán ochrany přírody nezbytný souhlas […] za předpokladu a v rozsahu, v němž není důvod očekávat trvalé dopady nebo narušení chráněné krajinné oblasti nebo jejích prvků, které jsou podstatné z hlediska cílů zachování a cíle ochrany sledovaného touto vyhláškou. […]
(9)   Vyžaduje-li se oznámení podle odstavců 2, 4, 6 a 7, může příslušný orgán ochrany přírody přijmout opatření nezbytná k zajištění souladu s cílem ochrany sledovaným touto vyhláškou. […] Příslušný orgán ochrany přírody může v každém jednotlivém případě zakázat provádění oznámených činností nebo opatření, je-li dotčen cíl ochrany sledovaný touto vyhláškou.
[…]“
27
Ustanovení § 7 dotčené vyhlášky, nadepsané „Nařizovací pravomoc“, v odstavci 1 stanoví:
„[…] příslušný orgán ochrany přírody může nařídit obnovení předchozího stavu, pokud byly porušeny zákazy uvedené v § 4 nebo požadavky na schválení či oznámení uvedené v § 5 této vyhlášky a příroda nebo krajina byly protiprávně zničeny, poškozeny nebo změněny.“
28
Ustanovení § 9 dotčené vyhlášky, nadepsané „Provádění opatření na zachování a obnovu“, v odstavci 1 stanoví:
„Ustanovení obsažená v § 4 a § 5 této vyhlášky obecně odpovídají opatřením, jejichž cílem je zachovat příznivý stav z hlediska ochrany typů stanovišť uvedených v příloze I a živočišných druhů uvedených v příloze II směrnice [92/43], které se vyskytují v [chráněné krajinné oblasti].“
29
Ustanovení § 10 dotčené vyhlášky, nadepsané „Správní delikty“, v odstavci 1 stanoví:
„Každý, kdo v případě neexistence výjimky podle § 5 nebo odchylky podle § 6 úmyslně nebo z nedbalosti poruší zákazy stanovené v § 4 této vyhlášky, se dopustí deliktu […].“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
30
Dne 30. září 2019 přijal okres Osnabrück dotčenou vyhlášku, kterou byla vyhlášena chráněná krajinná oblast „Potoky v oblasti Artland“ jako podstatný prvek stejnojmenné lokality NATURA 2000 (dále jen „dotyčná lokalita“).
31
V průběhu procesu přijímání této vyhlášky okres Osnabrück zajistil účast veřejnosti, včetně účasti žalobce v původním řízení, tím, že umožnil veřejnosti nahlédnout do návrhu vyhlášky a jednotlivých map s ní souvisejících, jakož i do důvodové zprávy. Naproti tomu okres Osnabrück před přijetím dotčené vyhlášky neprovedl posouzení vlivů na životní prostředí podle směrnice 2001/42 ani předběžné posouzení potřeby takového posouzení.
32
Dne 13. října 2020 podal žalobce v původním řízení návrh na přezkum legality dotčené vyhlášky, přičemž se dovolával porušení ustanovení týkajících se životního prostředí, zejména ustanovení, jejichž cílem je provést unijní právo.
33
Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht (vrchní správní soud spolkové země Dolní Sasko, Německo), který je předkládajícím soudem v projednávané věci, má za to, že ve světle rozsudku ze dne 22. února 2022, Bund Naturschutz in Bayern (C‑300/20, EU:C:2022:102, body 60 až 69) neexistovala povinnost podle § 35 UVPG, který vychází z čl. 3 odst. 2 písm. a) směrnice 2001/42, provést před přijetím dotčené vyhlášky posouzení vlivů na životní prostředí.
34
Podle tohoto soudu je však možné, že před tímto přijetím bylo nezbytné provést posouzení vlivů na životní prostředí na základě ustanovení § 36 UVPG ve spojení s § 36 první větou bodem 2 a § 34 odst. 1 první větou BNatSchG, které vycházejí z ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/42 ve spojení s čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43.
35
V tomto ohledu si předkládající soud zaprvé klade otázku, zda ve světle zejména rozsudku ze dne 12. června 2019, CFE (C‑43/18, EU:C:2019:483, body 49 a 50) musí být takový akt, jako je dotčená vyhláška, kterým členský stát vyhlašuje lokalitu jako zvláštní oblast ochrany v souladu se směrnicí 92/43, v každém případě považován za akt, který s péčí o určitou lokalitu přímo souvisí nebo je pro ni nezbytný, bez ohledu na jeho normativní obsah.
36
Vzhledem k tomu, že podle jeho názoru proti takovému výkladu svědčí řada skutečností, se předkládající soud dále zadruhé táže, zda a za jakých podmínek musí být taková pravidla, jako jsou výjimky uvedené v § 5 odst. 3 až 6 dotčené vyhlášky, považována za přímo související s péčí o dotyčnou lokalitu nebo pro ni nezbytná.
37
Zatřetí za předpokladu, že tyto výjimky je třeba chápat nikoli pouze jako upřesnění rozsahu zákazů stanovených v § 4 dotčené vyhlášky, ale jako autonomní pravidla, která s péčí o dotyčnou lokalitu přímo nesouvisí nebo pro ni nejsou nezbytná, si předkládající soud klade otázku, jaký dopad na existenci povinnosti provést posouzení vlivů na životní prostředí podle směrnice 2001/42 má zaprvé okolnost, že činnosti, na které se uvedené výjimky vztahují, již nebudou před svým provedením podléhat posouzení vlivů v každém jednotlivém případě podle čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43, a i kdyby takovému posouzení podléhaly, bylo by provedeno s ohledem na konkrétní kritéria a podmínky stanovené těmito výjimkami, zadruhé skutečnost, že činnosti povolené na základě těchto výjimek jsou v dotyčné lokalitě již dlouho vykonávány, a zatřetí skutečnost, že dotčená vyhláška by měla být podle okolností považována za plán, který stanoví využití menších oblastí na místní úrovni ve smyslu čl. 3 odst. 3 směrnice 2001/42.
38
Začtvrté si předkládající soud klade otázku, jaké případné podmínky by mělo posouzení vlivů na životní prostředí splňovat.
39
Za těchto podmínek se Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht (vrchní správní soud spolkové země Dolní Sasko) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Musí být čl. 3 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/42 ve spojení s čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43 vykládán v tom smyslu, že veškerá ustanovení právního aktu, kterým členský stát vyhlašuje určitou lokalitu za zvláštní oblast ochrany podle směrnice 92/43, je bez ohledu na jejich normativní obsah třeba považovat za ustanovení, která přímo souvisejí s péčí o danou lokalitu nebo jsou pro ni nezbytná, což má za následek, že daný právní akt jakožto plán nepodléhá posouzení vlivů na životní prostředí podle čl. 3 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/42 ve spojení s čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43, nebo může být v závislosti na obsahu jednotlivých ustanovení namístě diferencovaný přístup, v důsledku čehož je nutné některá ustanovení tohoto právního aktu považovat za plán nebo jeho prvek, který přímo souvisí s péčí o danou lokalitu nebo je pro ni nezbytný, a jiná ustanovení tohoto právního aktu jakožto plán nebo jeho prvek nikoli?
2)
V případě, že první otázka bude zodpovězena ve druhém uvedeném smyslu: Musí být čl. 3 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/42 ve spojení s čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43 vykládán v tom smyslu, že konkrétní právní úpravu obsaženou v právním aktu členského státu, kterým se určitá lokalita vyhlašuje za zvláštní oblast ochrany ve smyslu směrnice 92/43, kterou se stanoví cíle ochrany a ukládají povinnosti a zákazy, lze považovat za plán nebo jeho prvek, který přímo nesouvisí s péčí o danou lokalitu nebo pro ni není nezbytný, pokud tato právní úprava z působnosti uložených povinností a zákazů vyjímá činnosti provozované v dané lokalitě, přičemž [pro jejich výkon] stanoví konkrétní kritéria a podmínky, a tyto činnosti neslouží přímo k naplnění cílů ochrany, nýbrž je třeba považovat je za obhospodařovací nebo udržovací práce, které mají povahu projektu ve smyslu čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43?
3)
V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Musí být čl. 3 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/42 ve spojení s čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43 vykládán v tom smyslu, že nelze považovat za vyloučené, že v důsledku takové právní úpravy obsažené v právním aktu, kterým se určitá lokalita vyhlašuje za oblast zvláštní ochrany ve smyslu směrnice 92/43, jako je právní úprava popsaná ve druhé otázce, která dostatečně konkrétně stanoví kritéria a podmínky výkonu činností, jež mají povahu projektu ve smyslu čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43 a na něž se vztahuje, dojde k významnému vlivu na lokalitu v případě, že vnitrostátní právo pro tyto činnosti nestanoví požadavek získat povolení a příslušný orgán vzhledem k uvedené právní úpravě obsažené v právním aktu u těchto činností v konkrétním případě upustí i od předchozího oznámení a od provedení posouzení důsledků daného projektu pro lokalitu podle čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43 nebo posouzení důsledků daného projektu pro lokalitu v konkrétním případě provede a v této souvislosti jako měřítko pro posouzení důsledků projektu použije splnění kritérií a podmínek obsažených v právní úpravě popsané ve druhé otázce?
4)
V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Musí být čl. 3 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/42 ve spojení s čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43 vykládán v tom smyslu, že se není třeba obávat, že v důsledku takové právní úpravy obsažené v právním aktu, kterým se určitá lokalita vyhlašuje za oblast zvláštní ochrany ve smyslu směrnice 92/43, jako je právní úprava popsaná ve druhé otázce, dojde k významnému vlivu na lokalitu v případě, že činnosti, na které se tato právní úprava vztahuje, jsou zpravidla vykonávány již po dlouhou dobu a kritéria a podmínky jejich výkonu stanovené uvedenou právní úpravou v dané lokalitě v zásadě neumožňují intenzifikaci nebo rozšíření těchto činností?
5)
Pokud je na základě odpovědí na výše uvedené otázky třeba mít za to, že vzhledem k obsahu jednotlivých ustanovení právního předpisu, kterým se určitá lokalita vyhlašuje za oblast zvláštní ochrany ve smyslu směrnice 92/43, existuje povinnost provést posouzení vlivů na životní prostředí podle čl. 3 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/42 ve spojení s čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43: Musí být čl. 3 odst. 3 směrnice 2001/42 vykládán v tom smyslu, že v případě, že je třeba vyhlášení lokality považovat za stanovení využití menších oblastí na místní úrovni, musí orgán členského státu na základě již dříve existující klasifikace dané lokality jako lokality významné pro Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 2 třetího pododstavce směrnice 92/43 zpravidla mít za to, že vyhlášení oblasti ochrany může mít významný vliv na životní prostředí?
6)
V případě, že z odpovědí na výše uvedené otázky vyplyne, že je třeba mít za to, že vzhledem k obsahu jednotlivých ustanovení právního předpisu, kterým se určitá lokalita vyhlašuje za oblast zvláštní ochrany ve smyslu směrnice 92/43, existuje povinnost provést posouzení vlivů na životní prostředí: Musí být čl. 3 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/42 ve spojení s čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43 vykládán v tom smyslu, že předmětem posouzení vlivů na životní prostředí je třeba učinit pouze tato jednotlivá ustanovení, nebo se toto posouzení vlivů na životní prostředí musí vztahovat na celý obsah daného právního aktu?
7)
V případě, že z odpovědí na výše uvedené otázky vyplyne, že je třeba mít za to, že vzhledem k obsahu jednotlivých ustanovení právního předpisu, kterým se určitá lokalita vyhlašuje za oblast zvláštní ochrany ve smyslu směrnice 92/43, existuje povinnost provést posouzení vlivů na životní prostředí: Musí být čl. 4 odst. 1 směrnice 2001/42, který stanoví, že posouzení vlivů na životní prostředí uvedené v článku 3 této směrnice se provádí během přípravy plánu nebo programu a před jeho přijetím, vykládán v tom smyslu, že neprovedené posouzení vlivů plánu nebo prvků plánu na životní prostředí nelze provést později prostřednictvím postupu jeho doplnění po přijetí plánu nebo prvků plánu, a dodatečně tak zhojit procesní vadu spočívající v neprovedení posouzení vlivů na životní prostředí?“
K předběžným otázkám
K první a druhé otázce
40
Podstatou první a druhé otázky předkládajícího soudu, které je třeba zkoumat společně, je, zda čl. 3 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/42 ve spojení s čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43 musí být vykládán v tom smyslu, že akt, kterým dotyčný členský stát vyhlašuje lokalitu jako zvláštní oblast ochrany podle směrnice 92/43 a který vyjmenovává lidské činnosti, které jsou v této lokalitě zakázány, s výhradou výjimek, které tento akt rovněž stanoví, spadá pod pojem „plány a programy“ ve smyslu směrnice 2001/42, u nichž je povinné provést posouzení vlivů na životní prostředí.
41
Článek 3 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/42 podmiňuje povinnost provést posouzení vlivů na životní prostředí podle této směrnice u zvláštního plánu nebo programu tím, že je vyžadováno posouzení podle článků 6 a 7 směrnice 92/43.
42
Podle čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43 se odpovídající posouzení vyžaduje pro jakýkoli plán nebo projekt, který přímo nesouvisí s péčí o určitou lokalitu nebo pro ni není nezbytný, avšak bude mít pravděpodobně na tuto lokalitu významný vliv, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty.
43
Soudní dvůr již přitom rozhodl, že akt, kterým členský stát vyhlašuje lokalitu jako zvláštní oblast ochrany podle směrnice 92/43, z podstaty přímo souvisí s péčí o danou lokalitu nebo je pro ni nezbytný. Článek 4 odst. 4 této směrnice totiž takové vyhlášení pro účely svého provedení požaduje (rozsudek ze dne 12. června 2019, CFE, C‑43/18, EU:C:2019:483, bod 49).
44
Toto posouzení zajisté nelze automaticky vztáhnout na všechna ustanovení takového aktu bez ověření jejich obsahu. Konkrétně nelze a priori vyloučit, že tento akt obsahuje i ustanovení, která nemají žádný vztah k plnění povinnosti stanovené v čl. 4 odst. 4 směrnice 92/43 dotyčným členským státem a která ani jinak přímo nesouvisí s péčí o dotčenou lokalitu nebo pro ni nejsou nezbytná.
45
S výhradou ověření, která musí provést předkládající soud, však podle všeho dotčená vyhláška taková ustanovení neobsahuje.
46
V této souvislosti je třeba připomenout, že podle čl. 4 odst. 4 směrnice 92/43 platí, že jakmile je lokalita významná pro Společenství vybrána, musí příslušný členský stát co nejdříve a nejpozději do šesti let vyhlásit tuto lokalitu za zvláštní oblast ochrany a podle významu lokality stanovit priority pro uchování nebo obnovu příznivého stavu z hlediska ochrany u typu přírodního stanoviště nebo druhu a pro soudržnost soustavy NATURA 2000. Tento členský stát musí v souladu s týmž ustanovením směrnice 92/43, jak je vykládáno Soudním dvorem, rovněž určit ve stejných lhůtách a před stanovením těchto priorit cíle ochrany, které musí být specifické, a stanovit v souladu s čl. 6 odst. 1 této směrnice ochranná opatření [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 29. června 2023, Komise v. Irsko (Ochrana zvláštních oblastí ochrany), C‑444/21, EU:C:2023:524, body 45, 53, 65 a 66].
47
Podle čl. 6 odst. 1 směrnice 92/43 zahrnují ochranná opatření v případě potřeby „vhodná opatření právního, správního nebo smluvního charakteru“.
48
Ochranná opatření, která musí dotyčný členský stát zavést na základě tohoto čl. 6 odst. 1, tedy mohou spočívat zejména v zavedení právního režimu, jehož cílem je omezit na území dotyčné lokality a s přihlédnutím ke stanoveným cílům ochrany lidské činnosti ve vztahu k tomu, co bylo v této lokalitě dosud povoleno.
49
Ustanovení aktu o vyhlášení lokality jako zvláštní oblasti ochrany, kterými má dotyčný členský stát zavést takový právní režim, tedy musí být považována za ustanovení, která „[přímo souvisí s péčí o určitou lokalitu] nebo [jsou pro ni] nezbytn[á]“.
50
Vzhledem k tomu, že směrnice 92/43 v tomto ohledu neobsahuje žádné upřesnění, mohou členské státy ve svém právním řádu mimo jiné určit druh norem, které považují za nejvhodnější pro účely zavedení takového právního režimu.
51
V projednávaném případě je právní režim zavedený dotčenou vyhláškou tvořen souborem ustanovení, včetně § 4 této vyhlášky, který stanoví zákazy, a § 5 této vyhlášky, který vyjmenovává „činnosti a způsoby využití“, na něž se tyto zákazy nevztahují.
52
V tomto ohledu předkládající soud zejména uvádí, že má za to, že účelem výjimek stanovených v § 5 dotčené vyhlášky je povolit v určitém rámci pokračování provozních činností, které již byly v dotyčné lokalitě prováděny a které jsou i v současnosti prováděny, zejména pro obchodní účely, jako je rybolov, zemědělství, lesnictví, jakož i některá opatření pro údržbu vod, s cílem zabránit nepřiměřenému zásahu do práv majitelů a nositelů práv dotčených ochranou dotyčné lokality.
53
Nic to však nemění na tom, že s výhradou ověření, které přísluší provést tomuto soudu, je § 5 dotčené vyhlášky součástí ustanovení, jejichž cílem je jako celek zavést právní režim, který je považován za nezbytný pro účely ochrany mimo jiné vyhlášené zvláštní oblasti ochrany, a sice v projednávané věci dotyčné lokality.
54
To patrně potvrzuje § 9 dotčené vyhlášky, který v odstavci 1 stanoví, že ustanovení obsažená v § 4 a § 5 této vyhlášky „obecně odpovídají opatřením, jejichž cílem je zachovat příznivý stav z hlediska ochrany typů stanovišť uvedených v příloze I a živočišných druhů uvedených v příloze II směrnice [92/43], které se vyskytují v [v dotyčné lokalitě]“, jakož i znění § 7 odst. 1 a § 10 odst. 1 uvedené vyhlášky.
55
Z toho vyplývá, že stále s výhradou ověření, která musí provést předkládající soud, je třeba učinit závěr, že dotčená vyhláška jako celek přímo souvisí s péčí o dotyčnou lokalitu nebo je pro péči o ni nezbytná.
56
S ohledem na všechny tyto důvody je třeba na první a druhou otázku odpovědět tak, že čl. 3 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/42 ve spojení s čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43 musí být vykládán v tom smyslu, že akt, kterým dotyčný členský stát vyhlašuje lokalitu jako zvláštní oblast ochrany podle směrnice 92/43 a který vyjmenovává lidské činnosti, jež jsou v této lokalitě zakázány, s výhradou výjimek, které tento akt rovněž stanoví, nespadá pod pojem „plány a programy“ ve smyslu směrnice 2001/42, u nichž je povinné provést posouzení vlivů na životní prostředí.
Ke třetí až sedmé otázce
57
Vzhledem k odpovědi na první a druhou otázku není namístě odpovídat na třetí až sedmou otázku.
K nákladům řízení
58
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (sedmý senát) rozhodl takto:
Článek 3 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí ve spojení s čl. 6 odst. 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin
musí být vykládán v tom smyslu, že
akt, kterým dotyčný členský stát vyhlašuje lokalitu jako zvláštní oblast ochrany podle směrnice 92/43 a který vyjmenovává lidské činnosti, jež jsou v této lokalitě zakázány, s výhradou výjimek, které tento akt rovněž stanoví, nespadá pod pojem „plány a programy“ ve smyslu směrnice 2001/42, u nichž je povinné provést posouzení vlivů na životní prostředí.
Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: němčina.