62011CC0401
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
NIILO JÄÄSKINEN
23 päivänä lokakuuta 2012 (
1
)
Asia C-401/11
Blanka Soukupová
vastaan
Ministerstvo zemědělství
(Ennakkoratkaisupyyntö – Nejvyšší správní soud (Tšekki))
”Maatalous — EMOTR — Asetus N:o 1257/1999 — Yhdenvertainen kohtelu — Yleisen eläkeiän käsite — Miesten ja naisten eri eläkeiät — Viljelijöiden varhaiseläketuki — Direktiivi 79/7/ETY”
I Johdanto
1.
Käsiteltävässä oikeusriidassa on kyse siitä, onko Tšekin tasavalta loukannut, ja jos on, millä tavalla, miesten ja naisten yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, kun se teki hallinnollisen päätöksen, jossa se kieltäytyi maksamasta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17.5.1999 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1257/1999 (
2
) (jäljempänä asetus N:o 1257/1999) tarkoitettua varhaiseläketukea.
2.
Tšekkiläinen viljelijä Blanka Soukupová väittää, että tätä periaatetta on loukattu. Häneltä evättiin varhaiseläketuki sillä perustella, että hän oli jo saavuttanut Tšekin lainsäädännön nojalla naisiin sovellettavan eläkeiän, joka on miesten eläkeikää alhaisempi. Soukupová riitautti tämän päätöksen, minkä johdosta Nejvyšší správní soud (Tšekin tasavallan ylin hallintotuomioistuin) on esittänyt unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä asetuksen N:o 1257/1999 tulkinnasta. Ennakkoratkaisua pyytänyt kansallinen tuomioistuin tiedustelee, ovatko unionin oikeuden yhdenvertaista kohtelua koskevat periaatteet esteenä sille, että Soukupoválta evätään varhaiseläketuki tilanteessa, jossa se olisi maksettu miehelle.
3.
Euroopan unionin varhaiseläketukijärjestelmän tarkoituksena on kannustaa viljelijöitä luovuttamaan maatilansa nuoremmille viljelijöille ennen kuin he saavuttavat yleisen eläkeiän. Käsiteltävässä asiassa ongelman aiheuttaa se, että Tšekin tasavallassa naisten eläkeikä on alhaisempi kuin miesten ja siinä otetaan huomioon naisen kasvattamien lasten lukumäärä. Tämä puolestaan tarkoittaa, että oikeus saada varhaiseläketukea vaihtelee samojen perusteiden mukaisesti. Herääkin mielenkiintoinen kysymys siitä, kuuluuko varhaiseläketuki miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä 19.12.1978 annetussa neuvoston direktiivissä 79/7/ETY (
3
) (jäljempänä direktiivi 79/7) tarkoitettuihin ”muihin etuuksiin”, joita voidaan maksaa miehille ja naisille erilaisin edellytyksin.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
A Unionin oikeus
4.
Direktiivin 79/7 3 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tätä direktiiviä sovelletaan:
a)
lakisääteisiin järjestelmiin, jotka antavat turvaa seuraavien tapausten varalta:
– –
vanhuus,
– –
b)
sosiaalihuoltoon niiltä osin kuin sillä täydennetään a alakohdassa tarkoitettuja järjestelmiä tai korvataan ne.”
5.
Direktiivin 79/7 7 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Tämä direktiivi ei rajoita jäsenvaltioiden oikeutta jättää sen soveltamisalan ulkopuolelle:
a)
eläkeiän määrittelyä vanhuus- ja työeläkkeen myöntämiseksi sekä sen mahdollisia vaikutuksia muihin etuuksiin;
b)
lapsia kasvattaneille henkilöille myönnettäviä, vanhuuseläkejärjestelmään kuuluvia etuuksia; oikeutta etuuksiin jaksoilta, joiden aikana työnteko on ollut keskeytyneenä lasten kasvattamisen vuoksi;
– –
2.   Jäsenvaltioiden on säännöllisesti tarkasteltava 1 kohdan mukaisesti soveltamisalan ulkopuolelle jätettyjä kysymyksiä arvioidakseen, onko niiden pysyttäminen soveltamisalan ulkopuolella niissä tapahtuneen sosiaalisen kehityksen kannalta perusteltua.”
6.
Asetuksen N:o 1257/1999 johdanto-osan 23 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”maatilojen kannattavuuden parantamiseksi maatalousyrittäjiä olisi kannustettava luopumaan ennenaikaisesti maatalouden harjoittamisesta ottaen huomioon asetuksen (ETY) N:o 2079/92 täytäntöönpanosta saatu kokemus.”
7.
Asetuksen N:o 1257/1999 johdanto-osan 40 perustelukappaleessa todetaan muun muassa seuraavaa:
”olisi tuettava toimenpiteitä epätasa-arvoisuuden poistamiseksi sekä miesten ja naisten välisten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämiseksi.”
8.
Asetuksen N:o 1257/1999 2 artiklan yhdennessätoista luetelmakohdassa säädetään seuraavaa:
”Maataloustoimintaan ja sitä koskevaan tuotantosuunnan muutokseen liittyvä maaseudun kehittämistuki voi koskea:
– –
—
epätasa-arvoisuuden poistamista sekä miesten ja naisten välisten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämistä erityisesti tukemalla naisten omasta aloitteestaan toteuttamia hankkeita.”
9.
Asetuksen N:o 1257/1999 10 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Maatalouden varhaiseläketuen avulla pyritään seuraaviin tavoitteisiin:
—
tulojen saannin turvaaminen ikääntyneille viljelijöille, jotka päättävät luopua maatalouden harjoittamisesta,
—
sen edistäminen, että ikääntyneiden viljelijöiden tilalle tulee viljelijöitä, jotka pystyvät tarvittaessa parantamaan jatkavien maatilojen taloudellista elinkelpoisuutta,
—
maatalousmaiden ohjaaminen muuhun kuin maatalouskäyttöön, jos niiden käyttö maatalouden tarkoituksiin ei täytä taloudelliselle elinkelpoisuudelle asetettuja edellytyksiä.
2.   Varhaiseläketukeen voi sisältyä toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on maataloustyöntekijöiden tulojen saannin varmistaminen.”
10.
Asetuksen N:o 1257/1999 11 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tilasta luopujan on:
—
luovuttava pysyvästi kaikesta kaupallisen maatalouden harjoittamisesta; hän voi kuitenkin jatkaa maataloutta muussa kuin kaupallisessa tarkoituksessa ja pitää hallussaan rakennuksia,
—
luovutushetkellä oltava vähintään 55-vuotias, mutta ei vielä yleisessä eläkeiässä ja
—
täytynyt harjoittaa maataloutta kymmenen vuoden ajan ennen luovutusta.”
11.
Asetuksen N:o 1257/1999 12 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Varhaiseläketuen kestoaika on enintään 15 vuotta luopujan osalta ja kymmenen vuotta maataloustyöntekijän osalta. Se ei saa jatkua sen jälkeen, kun luopuja on täyttänyt 75 vuotta, eikä se saa jatkua sen jälkeen, kun työntekijä on saavuttanut tavanomaisen eläkeiän.
Jos jäsenvaltio luopujan ollessa kyseessä maksaa tavanomaista vanhuuseläkettä, varhaiseläketuki myönnetään sen lisänä ottaen huomioon kansallisen vanhuuseläkkeen määrä.”
12.
Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21.6.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 (
4
) 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Tässä asetuksessa ’rakennerahastolla’ tarkoitetaan Euroopan aluekehitysrahastoa (EAKR), Euroopan sosiaalirahastoa (ESR), Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) ohjausosastoa sekä kalatalouden ohjauksen rahoitusvälinettä (KOR), jäljempänä ’rahastot’.
– –
5.   – – Komissio ja jäsenvaltiot huolehtivat, että rahastojen toimet sekä muut yhteisön politiikat ja toimet ovat keskenään yhdenmukaisia erityisesti työllisyyden, miesten ja naisten välisen tasa-arvon, sosiaalipolitiikan ja ammatillisen koulutuksen, yhteisen maatalouspolitiikan, yhteisen kalastuspolitiikan, liikenteen, energian ja Euroopan laajuisten verkkojen alalla ja että ympäristönsuojelun asettamat vaatimukset sisällytetään rahastojen toimien määritelmiin ja täytäntöönpanoon.”
13.
Asetuksen N:o 1260/1999 12 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Rahastoista rahoitettavien tai Euroopan investointipankista tai muusta rahoitusvälineestä tukea saavien toimien on oltava perustamissopimuksen määräysten ja sen nojalla annettujen säädösten sekä yhteisön politiikkojen mukaisia, mukaan lukien kilpailusäännöt sekä julkisia hankintoja, ympäristön suojelua ja parantamista, miesten ja naisten välisen eriarvoisuuden poistamista ja näiden välisen tasa-arvon lisäämistä koskevat säännöt.”
B Kansallinen lainsäädäntö
14.
Tšekin tasavalta antoi asetuksen N:o 1257/1999 mukaisesti 26.1.2005 hallituksen asetuksen nro 69/2005, jossa määritellään edellytykset, joiden mukaisesti maatalousyrittäjille myönnetään tukea heidän luopuessaan ennenaikaisesti maatalouden harjoittamisesta. Hallituksen asetuksen 1 §:n 1 momentin mukaan kyseisen asetuksen tavoitteena on myöntää tukia ohjelmasta, jolla maatalousyrittäjiä kannustetaan luopumaan ennenaikaisesti maatalouden harjoittamisesta.
15.
Hallituksen asetuksen nro 69/2005 3 §:n 1 momentin nojalla luonnollinen henkilö voi esittää hakemuksen järjestelmän mukaisesta rekisteröimisestä, jos hän on muun muassa rekisteröintihakemuksen jättöpäivänä saavuttanut vähintään 55 vuoden iän eikä ole rekisteröintihakemuksen jättöpäivänä saavuttanut ikää, jota edellytetään vanhuuseläkettä koskevan oikeuden saamiseksi.
16.
Hallituksen asetuksessa nro 69/2005 mainitun eläkevakuutuslain nro 155/1995 29 §:n säännösten mukaan, sellaisina kuin ne olivat voimassa 31.12.2009 saakka, vakuutettu henkilö on oikeutettu vanhuuseläkkeeseen, jos hän on ollut vakuutettuna vähintään a) 25 vuoden ajan ja saavuttanut vähintään vanhuuseläkettä koskevan oikeuden saamiseksi edellytetyn iän tai b) 15 vuoden ajan ja saavuttanut vähintään 65 vuoden iän, jos hän ei täytä a kohdan edellytystä.
17.
Hallituksen asetuksessa nro 69/2005 niin ikään mainitun eläkevakuutuslain nro 155/1995 32 §:n 1 momentin nojalla miesten eläkeikä on 60 vuotta ja naisten 53–57 vuotta (lapsimäärän mukaan). Nämä säännöt koskevat sellaisia vakuutettuja, jotka ovat saavuttaneet kyseisen iän 31.12.1995 mennessä. Lisäksi lain nro 155/1995 32 §:n 2 momentissa säädetään siitä, että sellaisten vakuutettujen eläkeikää korotetaan vaiheittain, jotka saavuttavat nämä ikärajat 1.1.1996 ja 31.12.2012 välisenä aikana, ja saman lain 32 §:n 3 momentissa vahvistetaan miesten eläkeiäksi 63 vuotta ja naisten 59–63 vuotta (lapsimäärän mukaan) 31.12.2012 jälkeen.
III Tosiseikat ja ennakkoratkaisukysymykset
18.
Kantaja Blanka Soukupová, joka on syntynyt 24.1.1947, haki 3.10.2006 rekisteröintiä maatalouden varhaiseläkejärjestelmän (jäljempänä järjestelmä) perusteella.
19.
Státní zemědělský intervenční fond (valtion maataloustukirahasto) hylkäsi Soukupován varhaiseläketukihakemuksen 20.12.2006 sillä perusteella, että tämä oli hakemuksensa jättämispäivänä jo saavuttanut vanhuuseläkkeeseen oikeuttavan iän. Hän sai sukupuolensa ja kasvattamiensa kahden lapsen perusteella eläkevakuutuslain nro 155/1995 32 §:n 1 ja 2 momentin nojalla oikeuden vanhuuseläkkeeseen 24.5.2004. Jos Soukupoválla ei olisi ollut lapsia tai hänellä olisi ollut vain yksi lapsi, hän olisi kuitenkin saanut oikeuden vanhuuseläkkeeseen vasta 24.5.2004 jälkeen.
20.
Miehellä, joka olisi syntynyt samana päivänä kuin Soukupová ja joka olisi hakenut rekisteröintiä saman järjestelmän perusteella, ei olisi ollut oikeutta vanhuuseläkkeeseen 3.10.2006. Hänelle olisi siis myönnetty varhaiseläketukea. Hän olisi saanut oikeuden eläkkeeseen vasta vuonna 2009. Tämän lisäksi missään Tšekin lain säännöksessä ei muuteta miehen eläkeikää sen perusteella, kuinka monta lasta hän on kasvattanut.
21.
Komissio selittää kirjallisissa huomautuksissaan, että Soukupoválla on merkittävä taloudellinen intressi osallistua järjestelmään, sillä vuonna 2005 naisten keskimääräinen vanhuuseläke oli 7030 Tšekin korunaa (CZK) (287,02 euroa) ja vuonna 2007 se oli 8747 CZK (357,09 euroa), kun taas varhaiseläkejärjestelmän osallistujien enimmäistulotuki saattoi olla lähes 13500 CZK (551,15 euroa) (netto) joko 15 vuodelta tai 75 ikävuoteen saakka sen mukaan, kumpi näistä saavutetaan aikaisemmin.
22.
Tämän vuoksi Soukupová valitti tästä hylkäävästä päätöksestä maatalousministeriöön, joka kuitenkin hylkäsi hänen valituksensa 12.4.2007 päivätyllä päätöksellä. Tämän jälkeen hän nosti kanteen Městský soud v Prazessa (Prahan kaupungin tuomioistuin). Soukupová väitti, että Tšekin lainsäädäntö johtaa siihen, että useita lapsia kasvattaneilla naisilla on objektiivisesti arvioituna vähemmän aikaa jättää varhaiseläketukea koskeva hakemus kuin naisilla, jotka ovat kasvattaneet vähemmän lapsia, tai miehillä.
23.
Městský soud v Praze kumosi maatalousministeriön päätöksen 30.4.2009 antamallaan tuomiolla ja hylkäsi tulkinnan, joka johtaisi perusteettomiin eroihin mies- ja naispuolisten viljelijöiden välillä. Městský soud v Praze totesi muun muassa, että yksi Tšekin lainsäädännössä asetettu vanhuuseläkkeen myöntämisen edellytys on eläkeiän saavuttaminen. Yhteiskunnallisista ja historiallisista syistä miesten ja naisten eläkeiät eroavat toisistaan niin, että naisten eläkeikä määräytyy hänen kasvattamiensa lasten lukumäärän mukaisesti. Městský soud v Prazen mukaan ei ollut olemassa lainmukaista perustetta ikään, sukupuoleen tai syntyneiden lasten määrään perustuvalle erilaiselle kohtelulle varhaiseläketuen myöntämisessä, ja se palautti Soukupováa koskevan asian maatalousministeriölle uudelleen käsiteltäväksi.
24.
Maatalousministeriö teki Městský soud v Prazen tuomiosta valituksen Nejvyšší správní soudiin. Se väitti muun muassa, että asetuksessa (EY) N:o 1257/1999 säädetään nimenomaisesti vain varhaiseläketuen hakijaa koskevasta alaikärajasta (ei yläikärajasta), että yleisestä eläkeiästä säädetään erikseen yksittäisissä jäsenvaltioissa ja että asetuksen N:o 1257/1999 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu yleisen eläkeiän käsite ja eläkevakuutuslain nro 155/1995 32 §:ssä tarkoitettu eläkeiän käsite ovat merkitykseltään toisiaan vastaavia.
25.
Nejvyšší správní soud on päättänyt esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Voidaanko Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17.5.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 11 artiklan käsitettä ’yleinen eläkeikä’ tilan luovutushetkellä tulkita siten, että sillä tarkoitetaan tietyltä hakijalta kansallisen lainsäädännön nojalla ’vanhuuseläkettä koskevan oikeuden saamiseksi edellytettyä ikää’?
2)
Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko unionin oikeuden ja unionin oikeuden yleisten periaatteiden mukaista, että yksittäisten hakijoiden ’yleinen eläkeikä’ tilan luovutushetkellä määritetään eri tavoin heidän sukupuolensa ja heidän kasvattamiensa lasten lukumäärän mukaan?
3)
Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, mitä perusteita kansallisen tuomioistuimen pitäisi ottaa huomioon, kun se tulkitsee Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17.5.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 11 artiklan käsitettä ’yleinen eläkeikä’ tilan luovutushetkellä?”
26.
Kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet Soukupová, Tšekin ja Puolan hallitukset sekä Euroopan komissio. Tšekin hallitus ja komissio osallistuivat 28.6.2012 pidettyyn suulliseen käsittelyyn.
IV Asian tarkastelu
A Alustavat huomautukset
27.
Käsiteltävässä asiassa on kyse siitä, voiko jäsenvaltio, joka on käyttänyt unionin oikeudessa sille myönnettyä oikeutta säätää eri eläkeikiä miehille ja naisille vanhuuseläkkeen saamiseksi vedota samoihin syrjiviin kansallisiin sääntöihin määrittääkseen asetuksen N:o 1257/1999 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ”yleisen eläkeiän”. Käsiteltävään asiaan kätkeytyy ongelmia erityisesti siksi, että direktiivin 79/7 7 artiklan 1 kohdassa jäsenvaltioille on jätetty liikkumavaraa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen noudattamisessa niiden määritellessä eläkeikää vanhuus- ja työeläkkeen myöntämiseksi, millä on mahdollisia vaikutuksia muihin etuuksiin.
28.
Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys on kuitenkin laadittu suorasanaisemmin, eivätkä nämä ongelmat käy siitä ilmi. Siinä ainoastaan tiedustellaan, voidaanko unionin oikeudessa tarkoitetun yleisen eläkeiän tulkita tarkoittavan kansallisen lainsäädännön mukaista ”vanhuuseläkettä koskevan oikeuden saamiseksi edellytettyä ikää”. Mielestäni asetusta N:o 1257/1999 on tulkittava tässä yhteydessä ja ensimmäiseen kysymykseen on vastattava siltä perustalta.
29.
Kysymys on kuitenkin tätäkin monimutkaisempi. Miesten ja naisten yhdenvertaisen kohtelun periaate sitoo Euroopan unionin lainsäätäjää samalla tavoin kuin jäsenvaltioita niiden soveltaessa tai pannessa täytäntöön unionin oikeutta. Mikä tahansa unionin lainsäädännön säännös, jota ei voida tulkita tämän periaatteen mukaisesti, on pätemätön. (
5
) Yleisen tulkintaa koskevan periaatteen mukaan yhteisön tointa on tulkittava niin pitkälle kuin mahdollista tavalla, joka ei aseta sen pätevyyttä kyseenalaiseksi, ja kaiken primaarioikeuden ja erityisesti yhdenvertaisen kohtelun periaatteen mukaisesti. (
6
)
30.
Tästä syystä on otettava huomioon niiden Tšekin tasavallan kaltaisten jäsenvaltioiden kanta, jotka ovat käyttäneet unionin oikeudessa niille myönnettyä oikeutta säätää eri eläkeikiä miehille ja naisille siltä osin kuin kyse on vanhuuseläkkeestä. Asiaa on siis tarkasteltava yleisemmin siten, että yhdenvertaisuutta koskevan unionin oikeuden yleiset periaatteet otetaan asianmukaisesti huomioon.
B Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
31.
Asetuksen N:o 1257/1999 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yleistä eläkeikää tilan luovutushetkellä koskevan käsitteen olisi lähtökohtaisesti tulkittava tarkoittavan vanhuuseläkettä koskevan oikeuden saamiseksi edellytettyä ikää. Tämä päätelmä johtuu asetuksella N:o 1257/1999 tavoitelluista päämääristä ja sen säännösten sanamuodosta.
32.
Varhaiseläketuella ei ole tarkoitus täydentää vanhuuseläkettä sosiaalisista syistä. Sen välittömänä tarkoituksena ei myöskään ole lisätulojen tarjoaminen ikääntyville viljelijöille. Nämä seuraukset sisältyvät asetukseen N:o 1257/1999 keinona saavuttaa varhaiseläketukijärjestelmän ensisijainen tavoite, joka on tarjota vanhemmille viljelijöille taloudellinen kannustin luopua maatalouden harjoittamisesta ennenaikaisesti tilanteessa, jossa he eivät muuten sitä tekisi.
33.
Varhaiseläketukijärjestelmän tavoitteena on siis helpottaa maatalousalan rakennemuutosta, jotta voidaan paremmin varmistaa maataloustoiminnan kannattavuus. Kuten komissio huomauttaa kirjallisissa huomautuksissaan, asetuksen N:o 1257/1999 taustalla olevan olettaman mukaan vanhemmat viljelijät eivät ole yhtä halukkaita siirtymään tilojen tuottavuutta edistävän uuden tekniikan käyttöön kuin nuoremmat viljelijät. Kuten asetuksen N:o 1257/1999 johdanto-osan 23 perustelukappaleessa todetaan, maatalousyrittäjiä kannustetaan luopumaan ennenaikaisesti maatalouden harjoittamisesta maatilojen kannattavuuden parantamiseksi.
34.
Voidaan kuitenkin olettaa, ettei viljelijä tavanomaisessa tilanteessa luovu maatalouden harjoittamisesta ennen kuin hän on saanut oikeuden vaihtoehtoiseen tulonlähteeseen jonkinlaisen eläkkeen muodossa. Näin ollen vaikuttaa loogiselta asettaa varhaiseläketuen maksamisen edellytykseksi, että hakemus tehdään ennen kuin henkilö saa oikeuden yleiseen vanhuuseläkkeeseen.
35.
Kuten komissio huomauttaa kirjallisissa huomautuksissaan, asetuksen N:o 1257/1999 12 artiklan 2 kohdassa tehdään selväksi, että kun jäsenvaltio maksaa tavanomaista vanhuuseläkettä, varhaiseläketuki myönnetään sen lisänä, jolloin vältetään liian suuret korvaukset vanhuuseläkkeen kanssa samanaikaisesti maksettavan etuuden muodossa. Se, että varhaiseläketukea maksetaan yleisen eläkeiän saavuttamisen jälkeenkin, osoittaa, että sen tavoitteena on tarjota riittävä kannustin niille viljelijöille, joiden kansallinen vanhuuseläke on pieni ja jotka olisivat muuten jatkaneet maatalouden harjoittamista vielä eläkeiän saavutettuaan.
36.
Huomautan vielä, että asetuksen N:o 1257/1999 12 artiklan 2 kohdan nojalla varhaiseläketukea maksetaan enintään 15 vuotta luopujan osalta ja sitä voidaan maksaa siihen asti, kun hän täyttää 75 vuotta. Koska asetuksen N:o 1257/1999 11 artiklan 1 kohdassa jäsenvaltioiden ei sallita ottavan järjestelmään viljelijöitä, jotka ovat jo saavuttaneet yleisen eläkeiän, näiden säännösten yhteisvaikutus toisaalta estää jäsenvaltioita ottamasta järjestelmään viljelijöitä, jotka ovat saavuttaneet yleisen eläkeiän, mutta niiden sallitaan kuitenkin jatkaa tuen maksamista viljelijöille sen jälkeen, kun he ovat saavuttaneet kyseisen iän.
37.
Asetuksen N:o 1257/1999 11 artiklan 1 kohdassa ja 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua yleisen eläkeiän käsitettä on nähdäkseni tulkittava yhdenmukaisesti koko Euroopan unionissa. Samalla tavoin kuin useat muut suoraan sovellettavissa Euroopan unionin asetuksissa käytetyt käsitteet tämäkin unionin oikeuden käsite viittaa implisiittisesti sellaisiin kansallisen lainsäädännön säännöksiin, joita ei ole yhdenmukaistettu. Vaikka asetuksessa käytettyä yleisen eläkeiän käsitettä on tulkittava siten, että se tarkoittaa vanhuuseläkkeen saamiseen oikeuttavaa ikää eikä esimerkiksi jotain tiettyä kansallista varhaiseläkejärjestelmää koskevaa ikärajaa, kyseinen ikä konkreettisesti määritetään sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä. (
7
)
38.
Yleisen eläkeiän käsitettä on kuitenkin sovellettava yhdenvertaisen kohtelun vaatimusten mukaisesti. Vaikka kyseisissä säännöksissä jäsenvaltioiden sallitaan lähtökohtaisesti samaistaa asetuksen N:o 1257/1999 tarkoitettu yleinen eläkeikä kansallisessa lainsäädännössä tarkoitettuun vanhuuseläkettä koskevan oikeuden saamiseksi edellytettyyn ikään, niiden edellytetään kuitenkin noudattavan miesten ja naisten yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. Käsittelen tähän liittyviä edellytyksiä toiseen ennakkoratkaisukysymykseen antamassani vastauksessa.
39.
Näin ollen ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
Asetuksen N:o 1257/1999 11 artiklan käsitettä ”yleinen eläkeikä” tilan luovutushetkellä voidaan tulkita siten, että sillä tarkoitetaan tietyltä hakijalta kansallisen lainsäädännön nojalla ”vanhuuseläkettä koskevan oikeuden saamiseksi edellytettyä ikää”.
C Toinen ennakkoratkaisukysymys
1. Alustavat huomautukset
40.
Toisella kysymyksellään Nejvyšší správní soud haluaa selvittää, onko unionin oikeuden ja unionin oikeuden yleisten periaatteiden mukaista, että yksittäisten hakijoiden ”yleinen eläkeikä” tilan luovutushetkellä määritetään eri tavoin heidän sukupuolensa ja heidän kasvattamiensa lasten lukumäärän mukaan.
41.
Tässä yhteydessä on muistettava, että Tšekin lainsäädännön mukaan vanhuuseläkettä koskevan oikeuden saamiseksi edellytetty ikä on miehillä eri kuin naisilla. Lisäksi oikeuden saamiseen vaikuttaa naisen kasvattamien lasten lukumäärä, muttei miehen kasvattamien lasten lukumäärä. Voidaanko tällä perustella se, että asetuksessa N:o 1257/1999 tarkoitettua varhaiseläketukea maksetaan eri edellytyksin?
42.
Tässä yhteydessä on ensiksi pohdittava sitä, voidaanko direktiivin 79/7 3 ja 7 artiklalla oikeuttaa Tšekin lainsäädännön mukainen mies- ja naispuolisten viljelijöiden erilainen kohtelu varhaiseläketuen myöntämisen yhteydessä. Lisäksi on tarkasteltava seuraavia seikkoja:
i)
Onko unionin oikeudessa olemassa jokin oikeudellinen järjestelmä, joka kattaa varhaiseläketuen maksamisen, vai onko asiaan sovellettava epäyhdenvertaisen kohtelun kieltäviä unionin oikeuden yleisiä periaatteita?
ii)
Kohdellaanko Soukupováa eri tavalla kuin vastaavassa tilanteessa olevaa miestä?
iii)
Jos kohdellaan, onko tälle erilaiselle kohtelulle objektiivisia perusteita? (
8
)
iv)
Jos on, onko erilainen kohtelu oikeassa suhteessa tavoiteltuun päämäärään? (
9
)
2. Direktiivillä 79/7 ei ole merkitystä asian ratkaisun kannalta
43.
Aivan aluksi huomautan, että direktiivin 79/7 7 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa todellakin säilytetään jäsenvaltioiden oikeus määritellä eläkeikä vanhuus- ja työeläkkeen myöntämiseksi sekä sen mahdolliset vaikutukset muihin etuuksiin (myös edut lapsia kasvattaneille henkilöille). (
10
) Kuten Puolan hallituksen kirjallisista huomautuksista ilmenee, voitaneen näin ollen väittää, että varhaiseläketuki on etuus, joka seuraa Tšekin lainsäädännössä tehdystä miesten ja naisten eläkeiän välisestä (lainmukaisesta) erosta.
44.
Kuten komissio kuitenkin huomautti kirjallisissa huomautuksissaan, varhaiseläketuki ei kuulu lakisääteisiin järjestelmiin, jotka luetellaan direktiivin 79/7 3 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa. (
11
) Avoimeksi jää siis, voiko varhaiseläketuki olla direktiivin 79/7 7 artiklassa tarkoitettu ”muu etuus”, jonka tapauksessa jäsenvaltioiden ei tosiasiassa tarvitse noudattaa miesten ja naisten yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.
45.
Kuten komissio huomautti istunnossa, direktiivin 79/7 7 artiklaa on johdonmukaisella tavalla tulkittu suppeasti. Oikeuskäytännössä on todettu, että ”siinä tapauksessa, että jäsenvaltio – – määrää eri vanhuus- ja työeläkeiän miehille ja naisille, sallitut poikkeukset rajoittuvat sellaiseen syrjintään, joka on välttämättä ja objektiivisesti yhteydessä eläkeiän eroon”. (
12
)
46.
Vakiintuneen oikeuskäytännön perusteella oikeutta varhaiseläketukeen ei nähdäkseni voida yhdistää direktiivin 79/7 7 artiklan 1 kohdan nojalla miesten ja naisten erilaiseen kohteluun, kun kyse on iästä, jonka saavutettuaan he saavat oikeuden vanhuuseläkkeeseen. Tämä johtuu siitä, että 7 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuihin ”muihin etuuksiin”, joiden soveltamisessa voi lain mukaan olla ikään perustuvia eroja miesten ja naisten kohtelussa, voi liittyä ainoastaan sellaista syrjintää, joka on ”objektiivisesti tarpeellista, jotta vältetään sosiaaliturvajärjestelmän taloudellisen tasapainon vaarantuminen tai jotta taataan yhdenmukaisuus työeläkejärjestelmän ja muita etuuksia koskevan järjestelmän välillä”. (
13
)
47.
Kuten jo mainitsin, varhaiseläketuki ei ole sosiaaliturvaetuus, vaan etuus, jonka tavoitteena on lisätä maatalouden tuottavuutta, eli se on yhteisen maatalouspolitiikan väline. Mikään asiakirja-aineistossa tai istunnossa esitetystä ei viittaa siihen, että varhaiseläketuen maksamisen sekä Tšekin tasavallan vanhuuseläkejärjestelmän ja sen laajemman sosiaaliturvajärjestelmän välillä olisi vaadittava verotuksellinen yhteys, jonka perusteella erilainen kohtelu olisi perusteltua tällaisen johdonmukaisuuden säilyttämiseksi. Lukuun ottamatta sitä, että varhaiseläketukea maksetaan vanhuuseläkkeen lisänä asetuksen N:o 1257/1999 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla, näille kahdelle maksulle on pikemminkin luonteenomaista se, että ne ovat toisistaan riippumattomia. Näin ollen en voi hyväksyä Puolan hallituksen väitteitä siitä, että direktiivin 79/7 7 artiklan 1 kohdan nojalla voidaan sallia Soukupován ja samanikäisen miespuolisen viljelijän erilainen kohtelu.
48.
Kuten Soukupován kirjallisissa huomautuksissa todettiin, on niin, että vaikka Tšekin perustuslakituomioistuin on todennut, että miesten ja naisten eriarvoinen kohtelu on perusteltua kansallisen eläkejärjestelmän ytimessä, tästä ei seuraa, että eriarvoista kohtelua olisi sovellettava muilla Tšekin kansalaisten elämänaloilla, kuten määriteltäessä henkilön oikeutta varhaiseläketukeen. (
14
)
49.
Myöskään direktiivin 79/7 7 artiklan 1 kohdan b alakohdasta ei löydy lainsäädännöllistä oikeuttamisperustaa Soukupován ja samassa tilanteessa olevan miehen väliselle erilaiselle kohtelulle, sillä siinä jäsenvaltioiden sallitaan jättävän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle ”b) lapsia kasvattaneille henkilöille myönnettävät, vanhuuseläkejärjestelmään kuuluvat etuudet”. Tämä johtuu yksinkertaisesti siitä, että Soukupová on joutunut eriarvoiseen asemaan varhaiseläketukea koskevan oikeuden saamisessa siksi, että hän on kasvattanut lapsia. Hänellä on merkittävä taloudellinen intressi osallistua järjestelmään. Tšekin hallitus on näin ollen väärässä väittäessään, ettei Soukupoválle koituisi mitään erityisen kielteisiä seuraamuksia siitä, että hän siirtyy eläkkeelle ja ottaa vastaan täysimääräisen kansallisen eläkkeen. Edellä mainitsemieni komission toimittamien tietojen mukaan hän päinvastoin kärsisi merkittävää taloudellista tappiota, jos hänet jätetään varhaiseläketukijärjestelmän ulkopuolelle.
50.
Samalla tavoin kuin varhaiseläketuki ei sisälly 7 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuihin poikkeuksiin katson, ettei se myöskään ole 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu ”vanhuuseläkejärjestelmään kuuluva etuus”. Se on pikemminkin EMOTR:sta suoritettava maksu.
51.
Vaikka myönnän, että asetuksen N:o 1257/1999 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu yleisen eläkeiän määrittely liittyy kansalliseen eläkelainsäädäntöön, en tästä syystä pysty tekemään sellaista päätelmää, jonka nojalla jäsenvaltiot voisivat asetusta N:o 1257/1999 soveltaessaan loukata unionin oikeuden perusperiaatteita, kuten sukupuoleen perustuvan syrjinnän kieltoa. (
15
) Unionin tuomioistuin onkin todennut, että ”yhteisön säädökseen sisältyvä säännös voi sellaisenaan olla ristiriidassa perusoikeuksien kanssa, jos siinä asetetaan jäsenvaltioille velvollisuus antaa tai pitää voimassa perusoikeuksien kanssa ristiriidassa olevia kansallisia lakeja tai sallitaan tämä nimenomaisesti tai implisiittisesti”. (
16
) Lisäksi julkisasiamies Kokott on huomauttanut, ”unionin lainsäätäjä ei saa valtuuttaa jäsenvaltioita toteuttamaan toimenpiteitä, jotka loukkaavat unionin perusoikeuksia”. (
17
)
52.
Näin ollen direktiivin 79/7 3 ja 7 artiklalla ei voida oikeuttaa mies- ja naispuolisten viljelijöiden erilaista kohtelua varhaiseläketuen myöntämisen yhteydessä. Kuten edellä totesin, tästä syystä on tarkasteltava edellä 42 kohdassa mainitsemiani neljää seikkaa.
3. Asiaankuuluva oikeudellinen järjestelmä
53.
Kuten Nejvyšší správní soud huomautti, ei ole lainkaan selvää, kuuluuko Soukupováan varhaiseläketuen myöntämisen yhteydessä mahdollisesti kohdistunut syrjintä jonkin sellaisen lainsäädäntötoimen soveltamisalaan, jonka Euroopan unioni on antanut torjuakseen sukupuoleen perustuvaa syrjintää. (
18
) Olen samaa mieltä myös komission kirjallisissa huomautuksissaan esittämästä väitteestä, jonka mukaan varhaiseläketuen ei voida katsoa olevan SEUT 157 artiklan mukaista ”palkkaa”, koska se ei ole työntekijälle aiemman työnantajan kanssa voimassa olleen työsuhteen perusteella myönnettyä eläkettä, kuten unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä edellytetään. (
19
)
54.
Kuten jo edellä mainitsin, Tšekin tasavalta kuitenkin sovelsi asetusta N:o 1257/1999, kun se kielsi Soukupoválta oikeuden varhaiseläketukeen. Asetuksen N:o 1257/1999 johdanto-osan 40 perustelukappaleessa, 2 artiklan yhdennessätoista alakohdassa sekä asetuksen N:o 1260/1999 2 artiklan 5 kohdassa ja 12 artiklassa viitataan nimenomaisesti miesten ja naisten yhdenvertaisen kohtelun periaatteeseen. On ilmeistä, että yhdenvertaisen kohtelun periaate sitoo jäsenvaltioita niiden soveltaessa ja pannessa täytäntöön unionin maatalouslainsäädäntöä. (
20
)
55.
Tämä tarkoittaa siis, että se, onko Soukupová joutunut unionin oikeuden vastaisen syrjinnän kohteeksi, on määritettävä yleisen yhdenvertaisuusperiaatteen perusteella. Mielestäni Soukupován voidaan katsoa tulleen syrjityksi sukupuolensa perusteella siltä osin kuin hänen eläkeikänsä määräytyy hänen lastensa lukumäärän perusteella, kun taas tämä seikka ei vaikuta miesten eläkeikään (joka on joka tapauksessa naisten eläkeikää korkeampi).
4. Kohdellaanko Soukupováa eri tavalla kuin samankaltaisessa tilanteessa olevaa miestä?
56.
Tšekin lainsäädännön mukaan Soukupováa kohdellaan eri tavalla kuin samanikäistä miestä, jolla on yhtä monta lasta kuin hänellä, sillä Soukupoválla on käytössään vähemmän aikaa hakea varhaiseläketukea. Tällä on puolestaan ollut merkittäviä kielteisiä taloudellisia vaikutuksia. Kuten komission kirjallisissa huomautuksissa todettiin, Soukupoválle myönnetty etu, jonka mukaan hän pääsee aikaisemmassa vaiheessa eläkkeelle sukupuolensa ja kahden lapsensa vuoksi, on muuttunut haitaksi varhaiseläketuen yhteydessä. Kuten jo totesin, tämä käy ilmi eroista, joita on naisille vanhuuseläkejärjestelmästä kaudella 2005–2007 maksettujen keskimääräisten summien ja varhaiseläketuen nojalla maksettujen enimmäismäärien välillä.
57.
Tšekin hallitus on väittänyt, ettei Soukupová ole samassa tilanteessa kuin samanikäinen mies. Tämä johtuu siitä, että miehen tapauksessa saavutetaan asetuksen N:o 1257/1999 tavoite, joka on varhaisen eläkkeelle siirtymisen kannustaminen, kun taas Soukupován tapauksessa samat toimenpiteet ovat tehottomia, koska hän on jo saavuttanut eläkeiän. Kuten Puolan hallitus väitti, on niin, että kun kuitenkin otetaan huomioon, että asetuksen N:o 1257/1999 tavoitteena on kannustaa luopumaan ennenaikaisesti maatalouden harjoittamisesta maatilojen kannattavuuden parantamiseksi, asetuksella N:o 1257/1999 tavoiteltu päämäärä menettää merkityksensä heti, kun Soukupová saavuttaa lainmukaisen eläkeiän, joka on alhaisempi kuin miesten eläkeikä.
58.
En voi hyväksyä näitä väitteitä. Nähdäkseni järjestelmän tavoite ei ensinnäkään ole varhainen eläkkeelle siirtyminen sinänsä vaan maataloustoiminnan luovuttaminen nuoremmille viljelijöille. Jollei ole kansallista sääntöä, joka kieltää yleisen eläkeiän saavuttanutta viljelijää jatkamasta maatalouden harjoittamista ja pakottaa kyseisen viljelijän luovuttamaan maataloustoiminnan toiselle viljelijälle, Tšekin ja Puolan hallitusten väitteitä ei voida hyväksyä. Toisin sanoen se, että naispuolinen viljelijä on saavuttanut häneen sovellettavan eläkeiän, ei välttämättä johda siihen, että hän luovuttaa maataloustoimintansa nuoremmalle viljelijälle. Näin ollen alemman eläkeiän soveltaminen naispuolisiin viljelijöihin tosiasiassa vähentää niiden tapauksien määrää, joissa maataloustoiminnan luovuttaminen on taloudellisesti kannattava vaihtoehto sille, että kyseinen vanhempi viljelijä jatkaa maatalouden harjoittamista niin kauan kuin mahdollista. Tšekin lainsäädännössä nimittäin suljetaan järjestelmän ulkopuolelle naispuoliset viljelijät, joilla on useita lapsia, ja estetään näin Euroopan unionin varhaiseläkejärjestelmän tehokas vaikutus.
59.
Kuten komissio huomautti kirjallisissa huomautuksissaan, Soukupoválle kyseisistä kansallisista säännöksistä aiheutuneen haitan vaikutukset ovat selvässä ristiriidassa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen kanssa. Sen paremmin kirjallisissa huomautuksissa kuin istunnossakaan ei kiistetty sitä, että varhaiseläketuki olisi myönnetty miehelle, jolla on saman verran lapsia kuin Soukupoválla. Tämä riittää osoittamaan erilaisen kohtelun.
5. Onko tälle erilaiselle kohtelulle objektiivisia perusteita?
60.
Tšekin hallitus väittää, että mahdolliselle erilaiselle kohtelulle on objektiiviset perusteet, nimittäin asetuksella N:o 1257/1999 tavoiteltu päämäärä, joka on kannustaa ikääntyviä viljelijöitä luopumaan ennenaikaisesti maatalouden harjoittamisesta siirtymällä varhaiseläkkeelle. (
21
) Puolan hallitus lisää, että varhaiseläketuen epääminen Soukupoválta oli perusteltua, sillä hänelle oli jo myönnetty vanhuuseläke, joten hänelle oli maatalouden harjoittamisesta luovuttuaan olemassa tulonlähde.
61.
En voi hyväksyä näitä väitteitä. Asetuksen N:o 1257/1999 rakennepoliittiset tavoitteet voidaan selvästi saavuttaa siten, ettei jäsenvaltioiden tarvitse turvautua syrjivään kohteluun. Se, että Soukupoválla on vähemmän varoja käytettävissään siksi, ettei hänen eläkettään täydennetä varhaiseläketuella, ei myöskään ole missään loogisessa yhteydessä objektiivisiin perusteluihin, joita unionin oikeudessa edellytetään, jotta syrjivä kohtelu voisi olla lainmukaista. Soukupován erilainen kohtelu ei ole asianmukainen tapa saavuttaa tavoite, joka koskee Euroopan unionin maatilojen tuottavuuden kasvattamista (varhaisen eläkkeelle siirtymisen kautta), joka sinänsä on tavoitteena lainmukainen. (
22
)
62.
Koska olen päätellyt, ettei erilaiselle kohtelulle ole objektiivisia perusteita, suhteellisuusperiaatteen noudattamista ei ole tarpeen tarkastella. Jos unionin tuomioistuin kuitenkin on eri mieltä kanssani tässä vaiheessa, mielestäni on riittävää verrata Soukupoválle aiheutunutta taloudellista menetystä etuihin, jotka hän olisi saanut, jos hänellä olisi ollut varhaisessa vaiheessa oikeus vanhuuseläkkeeseen. Koska varhaiseläketukea maksetaan enintään 15 vuoden ajan, Soukupová on todellakin jäänyt kauas jälkeen hänen tilanteessaan olevan miehen taloudellisesta asemasta. Ero on suhteeton verrattuna asetuksella N:o 1257/1999 tavoiteltuihin päämääriin.
63.
Näin ollen ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa toiseen ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
Se, että yksittäisten hakijoiden ”yleinen eläkeikä” tilan luovutushetkellä määritetään eri tavoin heidän sukupuolensa mukaan ei ole sopusoinnussa unionin oikeuden kanssa.
D Vastaus kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen
64.
Kolmas kysymys on nähdäkseni muotoiltava osittain uudelleen, sillä unionin tuomioistuinta pyydetään vastaamaan siihen ainoastaan, jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi. Kuten edellä selitin, käsiteltävään asiaan on mahdotonta antaa pelkkää kyllä- tai ei-vastausta. Tästä syystä jättäisin pois sanat ”Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi” ja antaisin kansalliselle tuomioistuimelle sen tarvitsemat ohjeet asetuksen N:o 1257/1999 11 artiklassa tarkoitetun yleisen eläkeiän soveltamisesta.
65.
Kuten komission kirjallisissa huomautuksissa todettiin, asianmukainen vertailuperuste määriteltäessä Soukupován oikeutta varhaiseläketukeen on asetuksen N:o 1257/1999 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu samanikäisen miehen yleinen eläkeikä.
66.
Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on niin, että kun yhdenvertaisen kohtelun palauttavia toimenpiteitä ei ole toteutettu, yhdenvertaisen kohtelun periaatteen noudattaminen voidaan varmistaa ainoastaan antamalla epäedullisessa asemassa olevaan ryhmään kuuluville henkilöille samat edut kuin etuoikeutettuun ryhmään kuuluville henkilöille. (
23
) Heikommassa asemassa oleva henkilö on asetettava samaan asemaan kuin edun saava henkilö. Tämä tarkoittaa, että vaikka Nejvyšší správní soud on ehdottanut useita vaihtoehtoisia arviointiperusteita, Tšekin kansallisten viranomaisten on käsiteltävässä asiassa kohdeltava Soukupováa samalla tavoin kuin samanikäistä miestä, kun ne tarkastelevat hänen oikeuttaan varhaiseläketukeen.
67.
Näin ollen ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
Kun sovelletaan Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17.5.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 11 artiklan käsitettä ”yleinen eläkeikä” tilan luovutushetkellä, miespuolisiin viljelijöihin sovellettavaa korkeampaa eläkeikää koskevaa edellytystä on sovellettava myös naispuolisiin viljelijöihin.
V Ratkaisuehdotus
68.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Nejvyšší správní soudin esittämiin kysymyksiin seuraavasti:
1)
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17.5.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 11 artiklan käsitettä ”yleinen eläkeikä” tilan luovutushetkellä voidaan tulkita siten, että sillä tarkoitetaan tietyltä hakijalta kansallisen lainsäädännön nojalla ”vanhuuseläkettä koskevan oikeuden saamiseksi edellytettyä ikää”.
2)
Se, että yksittäisten hakijoiden ”yleinen eläkeikä” tilan luovutushetkellä määritetään eri tavoin heidän sukupuolensa mukaan ei ole sopusoinnussa unionin oikeuden kanssa.
3)
Kun sovelletaan Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17.5.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 11 artiklan käsitettä ”yleinen eläkeikä” tilan luovutushetkellä, miespuolisiin viljelijöihin sovellettavaa korkeampaa eläkeikää koskevaa edellytystä on sovellettava myös naispuolisiin viljelijöihin.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: englanti.
(
2
)	EYVL L 160, s. 80. Kaikki asetuksen N:o 1257/1000 säännökset, joita sovelletaan käsiteltävässä asiassa, on korvattu 1.1.2007 alkaen Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen 20.9.2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 (EYVL 2005, L 277, s. 1) 93 artiklalla. Kuitenkin koska Soukupová oli hakenut hylättyä eläketukea 20.12.2006, sovelletaan ajallisesti asetusta N:o 1257/1999.
(
3
)	EYVL 1979, L 6, s. 24.
(
4
)	EYVL L 161, s. 1. Neuvoston asetus N:o 1260/1999 kumottiin Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta 11.7.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 (EUVL L 210, s. 25) 107 artiklalla siten, että kumoaminen tuli voimaan 1.1.2007. Kun kuitenkin otetaan huomioon, että Soukupován varhaiseläkettä koskeva hakemus hylättiin 20.12.2006, käsiteltävään asiaan sovelletaan ajallisesti asetusta N:o 1260/1999. Huomautan silti, että asetuksen N:o 1083/2006 16 artiklalla suojellaan miesten ja naisten yhdenvertaista kohtelua vielä edellä mainittua asetusta selkeämmin.
(
5
)	Ks. esim. asia C-236/09, Association belge des Consommateurs Test-Achats ym., tuomio 1.3.2011 (Kok., s. I-773).
(
6
)	Asia C-149/10, Chatzi, tuomio 16.9.2010 (Kok., s. I-8489, 43 kohta).
(
7
)	Ks. direktiivissä käytettyä käsitettä koskevasta analogisesta tilanteesta asia C-467/08, Padawan, tuomio 21.10.2010 (Kok., s. I-10055, 37 kohta).
(
8
)	Ks. esim. asia C-21/10, Nagy, tuomio 21.7.2011 (Kok., s. I-6769, 47 kohta).
(
9
)	Ks. julkisasiamies Kokottin 8.9.2005 esittämä ratkaisuehdotus asiassa C-540/03, parlamentti v. neuvosto, tuomio 27.6.2006 (Kok., s. I-5769, 107 kohta), jossa mainitaan mm. asia T-8/93, Huet, tuomio 23.3.1994 (Kok., s. II-365, 45 kohta) ja asia T-14/03, Di Marzio v. komissio, tuomio 2.3.2004 (Kok. H., s. I-A-43 ja II-167, 83 kohta). Esimerkki suhteellisuusperiaatteen soveltamisesta asiayhteydessä, jossa jäsenvaltio soveltaa asetusta N:o 1257/1999, ks. asia C-241/07, JK Otsa Talu, tuomio 4.6.2009 (Kok., s. I-4323).
(
10
)	Asia C-366/99, Griesmar, tuomio 29.11.2001 (Kok., s. I-9383).
(
11
)	Direktiivin 79/7 3 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa mainitut lakisääteiset järjestelmät suojelevat sairaudelta, työkyvyttömyydeltä, vanhuudelta, työtapaturmilta ja ammattitaudeilta sekä työttömyydeltä. Direktiiviä sovelletaan myös sosiaalihuoltoon niiltä osin kuin sillä on tarkoitus täydentää näitä järjestelmiä tai korvata ne.
(
12
)	Yhdistetyt asiat C-377/96-C-384/96, August De Vriendt, tuomio 30.4.1998 (Kok., s. I-2105, 25 kohta).
(
13
)	Asia C-137/94, Richardson, tuomio 19.10.1995 (Kok., s. I-3407, 19 kohta).
(
14
)	Näin ollen Tšekin hallitus ei voi vedota Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen asiassa 6268/08, Andrle v. Tšekin tasavalta, antamaan tuomioon, jossa oli kyse siitä, ovatko iän perusteella syrjivät vanhuuseläkelait, joissa otetaan huomioon äidin kasvattamien lasten määrä, sopusoinnussa Euroopan ihmisoikeussopimuksen 14 ja 1 artiklan sekä ensimmäisen lisäpöytäkirjan kanssa. Asiassa Andrle v. Tšekki annettua tuomiota ei voida soveltaa käsiteltävään asiaan aineellisesti, sillä Euroopan ihmisoikeustuomioistuin määritteli asiassa Andrle v. Tšekki lähinnä sen, oliko edun myöntäminen naisille oikeutettu tavoite, jolla voitiin perustella Euroopan ihmisoikeussopimuksen 14 artiklassa tarkoitettu yhdenvertainen kohtelu.
(
15
)	Ks. asia 149/77, Defrenne v. Sabena (nro 3), tuomio 15.6.1978 (Kok., s. 1365, Kok. Ep. IV, s. 127, 26 ja 27 kohta). Ks. myös SEU 2 artikla ja SEU 3 artiklan 3 kohta, SEUT 8 ja SEUT 10 artikla sekä Euroopan perusoikeuskirjan 21 ja 23 artikla. Ks. erityisesti maaseudun kehittämisestä asetuksen N:o 1257/1999 johdanto-osan 40 perustelukappale ja sen 2 artiklan yhdestoista alakohta sekä asetuksen N:o 1260/1990 2 artiklan 5 kohta ja 12 artikla.
(
16
)	Asia C-540/03, parlamentti v. neuvosto, tuomio 27.6.2006 (Kok., s. I-5769, 23 kohta).
(
17
)	Ks. julkisasiamies Kokottin 30.9.2010 esittämä ratkaisuehdotus em. asiassa Association Belge des Consommateurs Test-Achats ym., 30 kohta.
(
18
)	Ainoa yhdenvertaisen kohtelun takaava lainsäädäntötoimi, jota sovelletaan itsenäisinä ammatinharjoittajina toimiviin naispuolisiin viljelijöihin ja jota voidaan soveltaa ajallisesti, on miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen soveltamisesta itsenäisiin ammatinharjoittajiin, maatalousalalla toimivat ammatinharjoittajat mukaan lukien, ja itsenäisinä ammatinharjoittajina toimivien naisten suojeluun raskauden ja synnytyksen perusteella 11.12.1986 annettu neuvoston direktiivi 86/613/ETY (EYVL L 359, s. 56). Minkään sen säännöksen ei kuitenkaan voida tulkita kattavan varhaiseläketukeen liittyvää syrjintää.
Direktiivi 86/613 kumottiin 5.8.2012 alkaen miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen soveltamisesta itsenäisiin ammatinharjoittajiin sekä neuvoston direktiivin 86/613/ETY kumoamisesta 7.7.2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/41/EU (EUVL L 180, s. 1) 17 artiklan nojalla.
(
19
)	Asia C-46/07, komissio v. Italia, tuomio 13.11.2008 (Kok., s. I-151*, 35 kohta).
(
20
)	Käsiteltävässä asiassa on siis kyse täysin päinvastaisesta tilanteesta kuin asiassa C-309/96, Annibaldi, 18.12.1997 annetussa tuomiossa (Kok., s. I-7493), jossa kyseessä olleen kansallisen lainsäädännön, joka oli riitautettu muun muassa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen nojalla, todettiin jäävän ”yhteisön oikeuden alan” ulkopuolelle (ks. 24 kohta) useista syistä, joista yksi oli se, että ”tässä tapauksessa ei [ollut] olemassa mitään seikkaa, jonka perusteella voitaisiin päätellä, että alueellisen lain tavoitteena oli yhteisön oikeuden säännöksen täytäntöönpano maatalouden, ympäristön tai kulttuurin alalla”. Ks. tuomion 21 kohta.
(
21
)	Huomautan, että unionin tuomioistuimen asiassa C-356/09, Kleist, 18.11.2010 antaman tuomion (Kok., s. I-11939, 30 ja 31 kohta) perusteella Soukupováan kohdistunut syrjintä vaikuttaa olevan välitöntä. Tämä tarkoittaa, että jos tilanteeseen sovelletaan perussopimuksia tai yhtäläistä kohtelua koskevia direktiivejä, perustelumahdollisuudet rajoittuvat tiettyjä positiivisen toiminnan muotoja lukuun ottamatta perussopimuksiin ja merkitykselliseen johdettuun oikeuteen sisältyviin perusteluihin (ks. esim. julkisasiamies Kokottin 16.9.2010 esittämä ratkaisuehdotus em. asiassa Kleist, 33 kohta). Käsiteltävässä asiassa syrjintä on kuitenkin tapahtunut jäsenvaltion soveltaessa ja pannessa täytäntöön unionin lainsäädännön yleistä säädöstä. Miesten ja naisten välisen syrjinnän kieltäminen ilmentää tässä yhteydessä erityisesti yhdenvertaisen kohtelun yleisperiaatetta, johon sovelletaan aina objektiivisten perustelujen laajaa kirjoa. Ks. esim. em. asia Association belge des Consommateurs Test-Achats ym., tuomion 28 kohta.
(
22
)	Asia C-123/10, Brachner, tuomio 20.10.2011 (Kok., s. I-10003, 70 ja 71 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Unionin tuomioistuin totesi tuomion 69 kohdassa, että siltä tiedusteltiin, voitiinko epäedullinen asema oikeuttaa sillä, että kyseessä olleilla naisilla oli varhaisempi eläkeikä. Tuomion 76–78 kohdassa se totesi, ettei voitu.
(
23
)	Ks. esim. asia C-399/09, Landtová, tuomio 22.6.2011 (Kok., s. I-5573, 51 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Ks. myös jäsenvaltioiden ja niiden tuomioistuinten velvoitteista, kun on todettu unionin oikeuden vastaista syrjintää, yhdistetyt asiat C-231/06-C-233/06, Jonkman, tuomio 21.6.2007 (Kok., s. I-5149, 36–40 kohta).