YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)
10 päivänä marraskuuta 2004
Asia T‑165/03
Eduard Vonier
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio
Henkilöstö – Kilpailu – Hakijan jättäminen merkitsemättä varallaololuetteloon – Kansallinen seminaari – Suullinen koe – Yksityiselämä – Kielitaito
Täydellinen teksti saksan kielellä II ‑ 0000
Aihe:         Kanne, jossa kantaja vaaditaan kumottavaksi 30.7.2002 tehtyä päätöstä, jolla kilpailun KOM/A/6/01 valintalautakunta päätti
olla ottamatta kantajaa ulkosuhteiden alan hallintovirkamiesten varallaololuetteloon, sekä toisaalta vahingonkorvausta väitetysti
kärsitystä vahingosta.
Ratkaisu:         Kanne hylätään. Osapuolet vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Tiivistelmä
1.     Henkilöstö – Kilpailu – Valintalautakunta – Kokoonpano – Puheenjohtajan sijaisuuden edellytykset – Noudattamatta jättämisen
seuraukset
(Henkilöstösääntöjen liitteessä III oleva 3 artikla)
2.     Henkilöstö – Kilpailu – Valintalautakunta – Kokoonpano – Hakijoiden yhdenmukaisen arvostelun kannalta riittävän tasapainon
puuttuminen – Olennaisten menettelymääräysten rikkominen – Seuraukset
(Henkilöstösääntöjen liitteessä III oleva 3 artikla)
3.     Henkilöstö – Kilpailu – Tutkintoihin ja kokeisiin perustuva kilpailu – Valintakokeiden sisältö – Tuomioistuinvalvonnan rajat
4.     Yhteisön oikeus – Periaatteet – Perusoikeudet – Yksityis- ja perhe-elämän kunnioittaminen – Yleiseen etuun perustuva perusoikeuksien
rajoittaminen
5.     Oikeudenkäyntimenettely – Kannekirjelmä – Muotomääräykset – Oikeudenkäynnin kohteen yksilöinti – Yhteenveto kanneperusteista
– Yhteisön toimielimen aiheuttamien vahinkojen korvaamista koskeva kanne
(EY:n tuomioistuimen perussäännön 21 artiklan ensimmäinen kohta; ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44
artiklan 1 kohdan c alakohta)
6.     Henkilöstö – Sopimussuhteen ulkopuolinen toimielinten vastuu – Edellytykset – Lainvastaisuus – Vahinko – Syy-yhteys – Kumulatiiviset
edellytykset
1.     Varapuheenjohtaja voi toimia kilpailun valintalautakunnan puheenjohtajana ainoastaan silloin, kun puheenjohtaja on jättänyt
tehtävänsä tai kun ilmenee, että hallintoviranomaisen tahdosta riippumattomien tapahtumien seurauksena tämä ei voi osallistua
valintalautakunnan toimintaan.
Tämän säännön rikkominen ei kuitenkaan tee valintalautakunnan tekemiä päätöksiä laittomiksi, ellei sitä arvioida olennaisten
menettelymääräysten rikkomiseksi, kun säännön rikkominen ei ole johtanut hakijoiden yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen
erityisesti, kun sellaisen kilpailun valintalautakunta, johon osallistuu lukuisia hakijoita, joka koskee kahta alaa ja jonka
tarkoituksena on muodostaa kaksi erillistä palvelukseen ottamista koskevaa varallaololuetteloa, jakautuu suullisia kokeita
varten kahteen kokoonpanoon, joista ensimmäinen kuulee toisen alan hakijoita ja toinen toisen.
(ks. 37, 38, 40 ja 41 kohta)
Viittaukset: asia T‑44/91, Smets v. komissio, 17.3.1994 (Kok. H. 1994, s. I‑A‑97 ja II‑319, 58 kohta) ja asia T‑193/00, Félix
v. komissio, 7.2.2002 (Kok. H. 2002, s. I‑A‑23 ja II‑101, 37 kohta).
2.     Sen varmistamiseksi, että valintalautakunta arvioi kaikkia suulliseen kokeeseen osallistuvia hakijoita yhdenmukaisesti ja
objektiivisesti, valintalautakunnan kokoonpanon on pysyttävä mahdollisimman suuressa määrin samana, jotta arviointiperusteet
ovat yhdenmukaiset ja niitä sovelletaan johdonmukaisesti.
Tältä osin se, että kilpailun valintalautakunta ei pidä kokoonpanoansa samana, voidaan katsoa olennaisten menettelymääräyksien
rikkomiseksi, kun otetaan huomioon yhdenvertaisen kohtelun periaatteen merkitys palvelukseen ottamismenettelyssä. Näin ollen
tällä tavalla virheellinen päätös on kumottava ilman, että sen, jota asia koskee, olisi näytettävä, että päätös olisi vaikuttanut
hänen subjektiivisiin oikeuksiinsa erityisen haitallisesti, tai ilman, että hänen olisi osoitettava, että kilpailun tulos
olisi voinut olla erilainen, jos kysymyksessä olevia olennaisia menettelymääräyksiä olisi noudatettu.
(ks. 39 kohta)
Viittaukset: asia T‑95/98, Gogos v. komissio, 23.3.2000 (Kok. H. 2000, s. I‑A‑51 ja II‑219, 41 kohta) ja em. asia Félix v.
komissio, 37 kohta.
3.     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehtävänä ei ole puuttua kilpailun valintakokeen yksityiskohtaiseen sisältöön, paitsi
jos se poikkeaa kilpailuilmoituksessa mainitusta tai jos se ei liity kilpailun kokeen päämääriin.
(ks. 51 kohta)
Viittaukset: asia T‑195/02, Briganti v. komissio, 20.1.2004 (50 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
4.     Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklassa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 artiklassa vahvistettu yksityis- ja perhe-elämän
kunnioittaminen kuuluu olennaisena osana yleisiin oikeusperiaatteisiin, joiden kunnioittamisen yhteisöjen tuomioistuimet takaavat.
Se ei kuitenkaan ole ehdoton. Sitä voidaan rajoittaa sillä edellytyksellä, että rajoitukset palvelevat tosiasiallisesti yleisen
edun mukaisia yhteisön tavoitteita ja että rajoitukset eivät merkitse niiden tavoite huomioon ottaen suhteetonta ja sietämätöntä
puuttumista, jolla vahingoitettaisiin periaatteen keskeistä sisältöä.
(ks. 56 kohta)
Viittaukset: asia C‑404/92 P, X v. komissio, 5.10.1994 (Kok. 1994, s. I‑4737, 18 kohta) ja asia T‑273/94, N v. komissio, 15.5.1997
(Kok. H. 1997, s. I‑A‑97 ja II‑289, 73 kohta).
5.     Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 21 artiklan ensimmäisen kohdan ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen
44 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan kanteessa on mainittava oikeudenkäynnin kohde ja yhteenveto kanteen oikeudellisista
perusteista. Näiden mainintojen on oltava riittävän selkeitä ja täsmällisiä, jotta vastaaja voi valmistella puolustuksensa
ja jotta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi tarvittaessa ratkaista kanteen tukeutumatta muihin tietoihin. Näin ollen
kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksenä on se, että ne olennaiset tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joihin kanne perustuu,
käyvät ilmi ainakin pääpiirteittäin itse kannekirjelmästä, kunhan ne on esitetty johdonmukaisesti ja ymmärrettävästi.
Jotta nämä edellytykset täyttyisivät, kanteesta, jossa vaaditaan yhteisön toimielimen aiheuttamiksi väitettyjen vahinkojen
korvaamista, on ilmettävä seikat, joiden perusteella kantajan riitauttama toimielimen menettely voidaan yksilöidä, syyt, joiden
nojalla kantaja katsoo, että tämän menettelyn ja aiheutetuksi väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys, sekä vahingon laatu
ja sen laajuus.
(ks. 74 ja 75 kohta)
Viittaukset: asia T‑157/96, Affatato v. komissio, 29.1.1998 (Kok. H. 1998, s. I‑A‑41 ja II‑97, 44 ja 45 kohta).
6.     Koska sopimussuhteen ulkopuolinen yhteisön vastuu syntyy ainoastaan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: toimielinten moitittu
toiminta on lainvastaista, vahinkoa on tosiasiallisesti syntynyt ja toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys,
riittää, että yksi näistä edellytyksistä jää täyttymättä, jotta vahingonkorvausvaatimus on kokonaisuudessaan hylättävä ilman,
että on tarpeen tutkia tämän vastuun muita edellytyksiä.
(ks. 78 kohta)
Viittaukset: asia C‑104/97 P, Atlanta v. Euroopan yhteisö, 14.10.1999 (Kok. 1999, s. I‑6983, 65 kohta).