Väliaikainen versio
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
JULIANE KOKOTT
3 päivänä huhtikuuta 2025(1)
Yhdistetyt asiat C‑672/23 ja C‑673/23
Electricity & Water Authority of the Government of Bahrain,
GCC Interconnection Authority,
Kuwait Ministry of Electricity and Water ja
Oman Electricity Transmission Company SAOC
vastaan
Prysmian Netherlands BV,
Draka Holding BV,
Prysmian Cavi e Sistemi Srl,
Pirelli & C. SpA,
Prysmian SpA,
The Goldman Sachs Group Inc.,
ABB BV,
ABB Holdings BV,
ABB AB,
ABB Ltd,
Nexans Nederland BV,
Nexans Cabling Solutions BV,
Nexans Participations SA,
Nexans SA ja
Nexans France SAS (C‑672/23)
ja
Smurfit Kappa Europe BV,
Smurfit International BV,
Smurfit Kappa Italia SpA,
DS Smith Italy BV,
DS Smith plc,
DS Smith Packaging Italia SpA,
DS Smith Holding Italia SpA ja
Toscana Ondulati SpA
vastaan
Unilever Europe BV,
Unilever Supply Chain Company AG ja
Unilever Italy Holdings Srl (C‑673/23)
(Ennakkoratkaisupyyntö – Gerechtshof Amsterdam [ylioikeus, Amsterdam, Alankomaat])
Ennakkoratkaisupyyntö – Oikeudellinen yhteistyö siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa – Tuomioistuimen toimivalta siviili- ja kauppaoikeuden alalla – Asetus (EU) N:o 1215/2012 – Erityinen toimivalta – 8 artiklan 1 alakohta – Kansainvälinen ja alueellinen toimivalta – Useampia vastaajia – Läheinen liittymä – SEUT 101 artikla – Yrityksen käsite – Yhteisvastuu – Alas- tai ylöspäin kohdentuva vastuu – Unionin oikeuteen perustuva kartelliin liittyvä vahingonkorvausvaatimus – Syy-yhteys – ETA:n ulkopuolella ilmennyt vahinko
I       Johdanto
1.        Molemmissa ensimmäisessä oikeusasteessa käydyissä kartellioikeudellisissa vahingonkorvausmenettelyissä, jotka ovat nyt käsiteltävien ennakkoratkaisupyyntöjen perustana, Rechtbank Amsterdamissa (alioikeus, Amsterdam, Alankomaat) oli useita vastaajia (jäljempänä yhdessä vastaajat), jotka ovat sijoittautuneet eri paikkakunnille ja osittain eri maihin.
2.        Näistä vastaajista yksi kussakin menettelyssä on osallistunut unionin oikeuden kartellikiellon vastaisiin toimiin. Kantajien mukaan muut vastaajat kuuluvat näiden rikkomisiin syyllistyneiden tahojen kanssa samaan kartellioikeudelliseen yritykseen, minkä takia ne voivat olla yhteisvastuussa näistä rikkomisista.
3.        Muutoksenhakumenettelyissä Gerechtshof Amsterdamissa (ylioikeus, Amsterdam, Alankomaat) esille nousee kysymys siitä, missä määrin Rechtbank on sekä kansainvälisesti että alueellisesti toimivaltainen kaikkien kanteiden osalta. Keskeistä tämän kannalta on, kuten asiassa Athenian Brewery ja Heineken,(2) se, onko kanteiden välillä tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annetun asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (jäljempänä Bryssel I a –asetus)(3) 8 artiklan 1 alakohdan mukainen läheinen liittymä, jolloin kaikki menettelyt voidaan käydä yhden vastaajan eli ns. perusvastaajan kotipaikassa.
II     Asiaa koskevat oikeussäännöt
4.        Nyt tarkasteltavia tapauksia koskevat oikeussäännöt sisältyvät Bryssel I a ‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohtaan, jossa säädetään seuraavaa:
”Jos henkilöllä on kotipaikka jäsenvaltiossa, häntä vastaan voidaan nostaa kanne myös
1)       jos asiassa on useampia vastaajia, sen paikkakunnan tuomioistuimessa, missä jollakin vastaajista on kotipaikka, edellyttäen, että kanteiden välillä on niin läheinen liittymä, että niiden käsitteleminen ja ratkaiseminen yhdessä on toivottavaa, jotta kanteiden käsitteleminen eri oikeudenkäynneissä ei johtaisi ristiriitaisiin tuomioihin.”
III  Tosiseikat ja ennakkoratkaisupyynnöt
A       Asia C‑672/23
5.        Asia C‑672/23 koskee vastaajien yhteisvastuun toteamista vahingosta, joka on aiheutunut unionin oikeuteen sisältyvän kartellikiellon rikkomisesta; kartelli on koskenut maa- ja merikaapeleita ja niihin liittyviä tuotteita, töitä ja palveluita. Komissio on todennut tämän rikkomisen 2.4.2014 antamassaan päätöksessä (jäljempänä komission päätös)(4) 18.2.1999 ja 29.1.2009 välisen ajanjakson osalta. Kartellissa muun muassa sovittiin hinnoista ja jaettiin hankkeita maantieteellisten markkinoiden jaon yhteydessä sekä ETA:n alueella että sen ulkopuolella.
6.        Komissio totesi, että kartelliin osallistuivat Prysmian Cavi e Sistemi Srl, ABB AB ja Nexans France SAS. Prysmian SpA, Pirelli & C. SpA, The Goldman Sachs Group Inc., ABB Ltd. ja Nexans SA asetettiin komission päätöksessä ylöspäin kohdentuvaan vastuuseen kartelliin osallistuneiden yhtiöiden (välillisinä) emoyhtiöinä.
7.        Pääasiassa kanne ei kuitenkaan kohdistunut ainoastaan komission päätöksessä mainittuja yhtiöitä vaan myös muita yhtiöitä vastaan, jotka jakautuvat kolmeen yrityskokonaisuuteen. Ne ovat Prysmian Cavi e Sistemi Srl, ABB AB ja Nexans France SAS. Kaikista vastaajista ainoastaan Draka Holding BV, joka on Prysmian Cavi et Sistemin tytäryhtiö ja joka puolestaan omistaa kokonaan Prysmian Netherlands BV:n, on sijoittautunut Amsterdamiin Alankomaihin. Kaikilla muilla vastaajina olevilla yhtiöillä (jäljempänä yhdessä Draka ym.) on kotipaikka jollain muulla paikkakunnalla Alankomaissa tai sen ulkopuolella.
8.        Asian C‑672/23 kantajat Electricity & Water Authority of the Government of Bahrain ym. (jäljempänä yhdessä EWGB ym.) vastaavat suurjänniteverkkojen toiminnasta Persianlahden valtioissa.
9.        EWGB ym. vaativat Rechtbank Amsterdamia toteamaan, että Draka ym. ovat yhteisvastuussa niihin nähden kartelliin osallistumisensa vuoksi. Ne vaativat myös vahingonkorvausta, jonka määrä olisi määritettävä erillisessä menettelyssä. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tietojen mukaan kyse on ETA:n ulkopuolella aiheutuneesta vahingosta.
10.      Ratkaisussa, josta on valitettu pääasiassa, Rechtbank Amsterdam totesi, ettei se ole toimivaltainen Alankomaiden ulkopuolelle sijoittautuneita vastaajia vastaan nostettujen kanteiden osalta. EWGB ym. valittivat kyseisestä ratkaisusta. Alankomaihin sijoittautuneet vastaajat eivät kiistäneet alueellista toimivaltaa ensimmäisessä oikeusasteessa. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen Gerechtshof Amsterdamin on Alankomaiden prosessioikeuden nojalla näin ollen lähdettävä siitä, että Rechtbank Amsterdamilla on alueellinen toimivalta kaikkien Alankomaihin sijoittautuneiden vastaajien osalta.
B       Asia C‑673/23
11.      Myös asia C‑673/23 koskee pääasiassa ensimmäisessä oikeusasteessa vastaajina olleiden yhtiöiden yhteisvastuun toteamista vahingosta, jonka väitetään aiheutuneen unionin oikeuteen sisältyvän kartellikiellon kahdesta rikkomisesta. Italian kilpailuviranomainen Autorità garante della concorrenza e del mercato (jäljempänä AGCM) on todennut nämä rikkomiset 17.7.2019 antamassaan päätöksessä (jäljempänä AGCM:n päätös). Kyse on 2.2.2004–30.3.2017 toimineesta pahvilevykartellista ja 7.9.2005–30.3.2017 toimineesta pakkauskartellista.
12.      AGCM totesi päätöksessään, että Smurfit Kappa Italia SpA ja Toscana Ondulati SpA osallistuivat kartelleihin. DS Smith Holding Italia SpA asetettiin vastuuseen rikkomisesta (välillisenä) emoyhtiönä.
13.      Pääasiassa kanne ei kuitenkaan kohdistunut ainoastaan näitä AGCM:n päätöksessä mainittuja yhtiöitä vaan myös muita yhtiöitä vastaan, jotka jakautuvat kahteen yritysryhmään. Ne ovat yhtäältä Smurfit Kappa Italia SpA ja toisaalta Toscana Ondulati SpA. Näistä vastaajista ainoastaan Smurfit International BV on sijoittautunut Amsterdamiin. Kaikilla muilla yhtiöillä (jäljempänä yhdessä Smurfit ym.) on kotipaikka jollain muulla paikkakunnalla Alankomaissa tai sen ulkopuolella.
14.      Pääasiassa ensimmäisessä oikeusasteessa kantajina olleet yhtiöt (jäljempänä yhdessä Unilever ym.) ostivat pakkausmateriaalia kartelliin osallistujilta.
15.      Unilever ym. vaativat Rechtbank Amsterdamia toteamaan, että Smurfit ym. ovat niihin nähden yhteisvastuussa kartelleihin osallistumisensa vuoksi. Ne vaativat myös vahingonkorvausta, jonka määrä olisi määritettävä erillisessä menettelyssä.
16.      Tuomiossaan, josta pääasiassa on valitettu, Rechtbank Amsterdam totesi, että sillä on kansainvälinen ja alueellinen toimivalta Alankomaiden ulkopuolelle sijoittautuneita vastaajia vastaan nostettujen kanteiden osalta. Se katsoi lisäksi, että sen alueellinen toimivalta niiden vastaajien osalta, joiden kotipaikka on Alankomaissa mutta ei Amsterdamissa, seuraa Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdasta riippumatta Alankomaiden siviiliprosessioikeudesta ja siitä, että asianosaiset ovat vastanneet asiassa toimivaltaa kiistämättä. Smurfit ym. ovat valittaneet kyseisestä ratkaisusta Gerechtshof Amsterdamiin.
C       Ennakkoratkaisukysymykset
17.      Tässä yhteydessä Gerechtshof Amsterdam on esittänyt unionin tuomioistuimelle seuraavat, molemmissa asioissa pääosin samansisältöiset ennakkoratkaisukysymykset (kummassakin asiassa esitettyjen kysymysten erot on merkitty jäljempänä):
”Kysymys 1a
Onko Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettu läheinen liittymä olemassa
i) yhtäältä kanteen, joka on nostettu sellaista perusvastaajaa vastaan, jolle komission kartellipäätös (C‑672/23) / kansallisen kilpailuviranomaisen päätös (C‑673/23) ei ole osoitettu mutta jonka katsotaan olevan alaspäin (C‑672/23) / ylöspäin (C‑673/23) kohdentuvassa vastuussa unionin oikeudessa määrätyn kartellikiellon todetusta rikkomisesta yksikkönä, jonka väitetään muodostavan eurooppalaisessa kilpailuoikeudessa tarkoitetun yrityksen (jäljempänä yritys), ja
ii) toisaalta sellaisen kanteen välillä, joka on nostettu
A) sellaista kanssavastaajaa vastaan, jolle kyseinen päätös on osoitettu, ja/tai
B) sellaista kanssavastaajaa vastaan, jolle päätös ei ole osoitettu ja jonka osalta väitetään, että se kuuluu oikeudellisena yksikkönä yritykseen, joka on päätöksen mukaan julkisoikeudellisesti vastuussa unionin oikeudessa määrätyn kartellikiellon rikkomisesta?
Onko tässä yhteydessä merkitystä sillä,
a) onko ankkurivastaaja, jonka katsotaan olevan alaspäin (C‑672/23) / ylöspäin (C‑673/23) kohdentuvassa vastuussa, ainoastaan omistanut ja hallinnoinut osakkeita kartellin aikana,
b) – jos neljännen ennakkoratkaisukysymyksen a alakysymykseen vastataan myöntävästi – onko ankkurivastaaja, jonka katsotaan olevan alaspäin (C‑672/23) / ylöspäin (C‑673/23) kohdentuvassa vastuussa, osallistunut kartellin kohteena olevien tavaroiden tuotantoon, jakeluun, myyntiin ja/tai toimitukseen ja/tai kartellin kohteena olevien palvelujen tarjoamiseen,
c) (C‑673/23) onko ankkurivastaajan kotipaikka siinä jäsenvaltiossa, jossa kansallinen kilpailuviranomainen on todennut (vain) yhden unionin oikeudessa määrätyn kartellikiellon rikkomisen kansallisilla markkinoilla,
c) (C‑672/23) / d) (C‑673/23) onko kanssavastaaja, jolle päätös on osoitettu, merkitty päätökseen
i) kartellin tosiasiallisena osallistujana – siinä merkityksessä, että se on tosiasiallisesti osallistunut todettuun sääntöjenvastaiseen sopimukseen tai sopimuksiin ja/tai yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin, taikka
ii) oikeudellisena yksikkönä, joka muodostaa yrityksen, jonka katsotaan olevan julkisoikeudellisessa vastuussa unionin oikeudessa määrätyn kartellikiellon rikkomisesta,
d) (C‑672/23) / e) (C‑673/23) onko kanssavastaaja, jolle päätös ei ole osoitettu, tosiasiallisesti tuottanut, jaellut, myynyt ja/tai toimittanut kartellin kohteena olevia tavaroita ja/tai palveluja,
e) (C‑672/23) / f) (C‑673/23) kuuluvatko ankkurivastaaja ja kanssavastaaja samaan yritykseen vai eivät,
f) (C‑672/23) / g) (C‑673/23) ovatko kantajat suoraan tai välillisesti ostaneet tavaroita ja/tai ottaneet vastaan toimituksina palveluja ankkurivastaajalta ja/tai kanssavastaajalta?
Kysymys 1b
Onko ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen a alakysymykseen vastaamisen kannalta merkitystä sillä, onko ennakoitavissa, että asianomainen kanssavastaaja haastetaan kyseisen ankkurivastaajan osalta toimivaltaiseen tuomioistuimeen? Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko ennakoitavuus erillinen arviointiperuste Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohtaa sovellettaessa? Onko ennakoitavuus lähtökohtaisesti olemassa, kun otetaan huomioon unionin tuomioistuimen 6.10.2021 antama tuomio Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800)? Missä määrin ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen a alakysymyksessä mainitut olosuhteet a–f (C‑672/23) / a–g (C‑673/23) vaikuttavat esillä olevassa tapauksessa sen ennakoitavuuteen, että kanssavastaaja haastetaan ankkurivastaajan osalta toimivaltaiseen tuomioistuimeen?
Kysymys 2
Onko tuomioistuimen toimivallan määrittämisessä otettava huomioon myös ankkurivastaajaa vastaan nostetun kanteen menestymismahdollisuus? Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, riittääkö sen toteaminen, ettei etukäteen voida sulkea pois kanteen hyväksymisen mahdollisuutta?
Kysymys 3a (C‑672/23)
Sisältääkö unionin oikeudessa vahvistettu jokaiselle kuuluva oikeus vahingonkorvaukseen unionin oikeudessa määrätyn kartellikiellon todetun rikkomisen johdosta oikeuden vaatia korvausta ETA-alueen ulkopuolella aiheutuneesta vahingosta?
Kysymys 3b (C‑672/23) / Kysymys 3 (C‑673/23)
Onko (siviilioikeudellisissa) kartellivahinkoasioissa sovellettava tai voidaanko niissä soveltaa kilpailuoikeudessa hyväksyttyä olettamaa, jonka mukaan emoyhtiöillä (joille on määrätty sakko) on ratkaiseva vaikutusvalta tytäryhtiöiden taloudelliseen toimintaan (Akzo-olettama)?
Kysymys 3c (C‑672/23)
Täyttääkö väliyhtiönä toimiva holding-yhtiö, joka ainoastaan hallinnoi ja omistaa osakkeita, Sumal-oikeuskäytännössä vahvistetun toisen vaatimuksen (sellaisen taloudellisen toiminnan harjoittaminen, jolla on konkreettinen yhteys siihen rikkomiseen, josta emoyhtiön on katsottu olevan vastuussa)?
Kysymys 4a
Voivatko Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohtaa sovellettaessa samaan jäsenvaltioon sijoittautuneet eri vastaajat olla (yhdessä) ankkurivastaajana?
Kysymys 4b
Nimetäänkö alueellisesti toimivaltainen tuomioistuin Bryssel I a asetuksen 8 artiklan 1 alakohdassa suoraan ja välittömästi, eikä kansallista oikeutta sovelleta?
Kysymys 4c
Jos neljännen ennakkoratkaisukysymyksen a alakysymykseen vastataan kieltävästi – eli siten, että vain yksi vastaaja voi olla ankkurivastaaja – ja neljännen ennakkoratkaisukysymyksen b alakysymykseen vastataan myöntävästi – eli siten, että Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdassa nimetään suoraan alueellisesti toimivaltainen tuomioistuin, eikä kansallista oikeutta sovelleta,
onko Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohtaa sovellettaessa mahdollista siirtää asia sisäisesti vastaajan kotipaikan tuomioistuimeen samassa jäsenvaltiossa?”
IV     Menettely unionin tuomioistuimessa
18.      Unionin tuomioistuimen presidentti yhdisti 18.1.2024 antamallaan päätöksellä asiat C‑672/23 ja C‑673/23 kirjallista ja suullista käsittelyä sekä tuomion antamista varten.
19.      EWGB ym., Nexans Nederland, Pirelli & C., ABB, Prysmian Netherlands ym. ja Prysmian, The Goldman Sachs Group, DS Smith Italy, Unilever Europe, Smurfit Kappa Europe ym. sekä Euroopan komissio esittivät kirjallisia huomautuksia ja 23.1.2025 pidetyssä istunnossa suullisia lausumia.
V       Oikeudellinen arviointi
20.      Ensimmäisellä kysymyksellään, joka on muutamia pieniä yksityiskohtia lukuun ottamatta sama molemmissa asioissa, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, onko näiden asioiden olosuhteissa Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdan mukainen kansainvälinen toimivalta olemassa.
21.      Molemmissa asioissa samalla kysymyksellä 4 pyritään selvittämään, säädetäänkö Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdassa myös alueellisesta toimivallasta, ja jos on, niin missä määrin.
22.      Toinen ja kolmas ennakkoratkaisukysymys koskevat molemmissa asioissa sitä, onko perusvastaajaa vastaan nostetun kanteen menestymismahdollisuudet otettava huomioon toimivaltaa määritettäessä, ja jos on, niin missä määrin.
23.      Vastaajien näkemyksen mukaan kanteet eivät voi menestyä. Tästä syystä toimivallan määrittämistä koskevat kysymykset eivät ole merkityksellisiä asioiden ratkaisemisen kannalta eikä niihin pidä lainkaan vastata.
24.      Tässä tilanteessa esittelen aluksi lyhyesti kartellioikeudellista yrityksen käsitettä koskevaa tähänastista oikeuskäytäntöä ja sen toimivaltaoikeudellisia seurauksia, joista vastaukset esitettyihin kysymyksiin jo suureksi osaksi ilmenevät (A.), minkä jälkeen käsittelen kysymyksiä kanteen menestymismahdollisuuksien huomioon ottamisesta toimivallan tutkimisen yhteydessä (B.) ennen kuin tarkastelen kansainvälistä (C.) ja alueellista toimivaltaa (D.) koskevia kysymyksiä.
A       Kartellilainsäädäntöön sisältyvä yrityksen käsite ja kansainvälinen toimivalta
25.      SEUT 101 artiklaan sisältyvään yrityksen käsitteeseen kuuluvat kaikki taloudellista toimintaa harjoittavat yksiköt riippumatta niiden oikeudellisesta muodosta. Sillä tarkoitetaan siten taloudellista kokonaisuutta, vaikka oikeudellisesti taloudellisen kokonaisuuden muodostaisikin useampi kuin yksi luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö.(5)
26.      Kun oikeudellisesti toisistaan erilliset henkilöt ovat järjestäytyneet konserniksi, ne muodostavat yhden ja saman yrityksen, kun ne eivät päätä itsenäisesti toiminnastaan relevanteilla markkinoilla vaan – kun otetaan erityisesti huomioon ne taloudelliset, organisatoriset ja oikeudelliset siteet, jotka yhdistävät ne emoyhtiöön – niihin kohdistuvat tässä tarkoituksessa sen vaikutukset, että kyseinen johtava yksikkö käyttää tosiasiallisesti ratkaisevaa vaikutusvaltaa.(6)
27.      Jos emoyhtiö omistaa (lähes) 100 prosenttia tytäryhtiöstä, sovelletaan kumottavissa olevaa olettamaa, jonka mukaan emoyhtiö käyttää ratkaisevaa vaikutusvaltaa tytäryhtiön taloudellisessa toiminnassa (jäljempänä määräysvaltaa koskeva olettama), jolloin tytäryhtiön tekemä rikkominen voidaan lukea emoyhtiön syyksi ja ne voidaan asettaa yhteisvastuuseen siitä.(7)
28.      Yksikköinä, joiden on korvattava SEUT 101 artiklassa kielletystä kartellista tai menettelytavasta aiheutunut vahinko, ovat juuri ne kyseisessä määräyksessä tarkoitetut yritykset, jotka ovat osallistuneet tähän kartelliin tai menettelytapaan.(8)
29.      Kilpailua rajoittavasta käytännöstä kärsineen mahdollisuutta vedota vahingonkorvauskanteen yhteydessä pikemminkin tytäryhtiön vastuuseen kuin emoyhtiön vastuuseen ei voida kuitenkaan automaattisesti käyttää mitä tahansa emoyhtiön tytäryhtiötä vastaan.(9)
30.      Jotta voidaan todeta, että emo- ja tytäryhtiö muodostavat taloudellisen kokonaisuuden, on pikemminkin näytettävä toteen myös konkreettinen yhteys kyseisen tytäryhtiön taloudellisen toiminnan ja sen rikkomisen kohteen välillä, josta emoyhtiön on katsottu olevan vastuussa.(10)
31.      Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdan mukaan henkilöä vastaan voidaan nostaa kanne myös, jos asiassa on useampia vastaajia, sen paikkakunnan tuomioistuimessa, missä jollakin vastaajista on kotipaikka, edellyttäen, että kanteiden välillä on ”niin läheinen liittymä”, että niiden käsitteleminen ja ratkaiseminen yhdessä on toivottavaa, jotta kanteiden käsitteleminen eri oikeudenkäynneissä ei johtaisi ristiriitaisiin tuomioihin. Tämän riita-asioiden ratkaisujen eron on liityttävä samaan tosiseikastoon ja samaan oikeudelliseen tilanteeseen.(11)
32.      Tämä edellytys täyttyy, kun useampaa komission päätöksellä todettuun unionin kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistunutta yritystä vastaan on nostettu kanteita, jotka perustuvat niiden osallistumiseen tähän rikkomiseen huolimatta siitä, että ne ovat osallistuneet siihen maantieteellisesti ja ajallisesti eri tavalla.(12)
33.      Sama toteamus pätee myös sellaisiin kanteisiin, jotka perustuvat yhtiön osallistumiseen unionin oikeuden kilpailusääntöjen rikkomiseen ja jotka on esitetty tätä yhtiötä ja sen emoyhtiötä vastaan ja joiden yhteydessä niiden väitetään muodostavan yhdessä yhden ja saman yrityksen.(13)
B       Perusvastaajia vastaan nostetun kanteen menestymismahdollisuudet
34.      Toiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastaamiseksi on tutkittava, onko perusvastaajaa vastaan nostetun kanteen mahdollinen menestyminen otettava huomioon toimivaltaa määritettäessä ja jos on, niin missä määrin (1.). Sen jälkeen käsittelen kysymyksiä, jotka koskevat käsiteltävien asioiden perusvastaajia vastaan nostettujen kanteiden asiasisällön tutkimista ja jotka ovat ennakkoratkaisukysymyksen 3 kohteena, sikäli kuin ne osoittautuvat merkitykselliseksi toimivallan toteamisen kannalta (2.).
1.     Perusvastaajaa vastaan nostetun kanteen menestymismahdollisuuksien huomioon ottaminen toimivallan tutkimisen yhteydessä
35.      Kysymyksellä 2, joka on molemmissa asioissa samansisältöinen, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii selvittämään, onko toimivallan toteamisen yhteydessä otettava huomioon myös perusvastaajaa vastaan nostetun kanteen mahdollinen menestyminen. Jos on, se tiedustelee, riittääkö tässä arvioinnissa, ettei kanteen menestymistä voida alun alkaen sulkea pois.
36.      Kuten asiassa Athenian Brewery ja Heineken(14) korostetaan, tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, ei kansainvälisen toimivallan tarkistusvaiheessa arvioi, onko kanne otettava tutkittavaksi tai onko se perusteltu, vaan se toteaa ainoastaan ne liittymät tuomioistuinvaltioon, jotka ovat perusteena sen toimivallalle. Tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, on ratkaistava oma toimivaltaisuutensa tutkimatta pääasiaa.(15)
37.      Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohtaa ei kuitenkaan saa käyttää väärin nostamalla kanteen useampia vastaajia vastaan vain, jotta toimivaltaa ei olisi sellaisen valtion tuomioistuimilla, jonka alueella jollakin näistä vastaajista on kotipaikka.(16) Näin olisi siinä tapauksessa, että on olemassa riittävästi näyttöä, jonka perusteella tuomioistuin voi päätellä, että kantaja on luonut tai säilyttänyt keinotekoisesti kyseisen säännöksen soveltamista koskevat edellytykset.(17)
38.      Tähän ei riitä se, että perusvastaajaa vastaan nostettu kanne vaikuttaa (mahdollisesti) perusteettomalta. Kyseisen kanteen on nostamisajankohtanaan sitä vastoin oltava selvästi täysin perusteeton tai keinotekoinen tai vailla mitään todellista intressiä kantajan kannalta.(18)
39.      Molemmissa asioissa esitettyyn toiseen kysymykseen on näin ollen vastattava, että Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdan mukaisen toimivallan tutkimisen yhteydessä perusvastaajaa vastaan nostetun kanteen menestymismahdollisuudet on tosin otettava huomioon, mutta ainoastaan näyttönä siitä, ettei kantaja ole luonut keinotekoisesti kyseisen säännöksen soveltamista koskevia edellytyksiä, kuten voi olla ilmeisen perusteettoman kanteen tapauksessa.
2.     Pääasioiden menestymismahdollisuudet
40.      Kysymyksillä 3a–3c asiassa C‑672/23 ja kysymyksellä 3 asiassa C‑673/23 pyritään selvittämään niissä kyseessä olevia perusvastaajia(19) vastaan nostettujen kanteiden menestymismahdollisuuksia. Koska ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin käsittelee pääasioiden oikeudenkäynneissä pelkästään toimivaltaa,(20) nämä kysymykset ovat merkityksellisiä käsiteltävien asioiden ratkaisemisen kannalta vain siltä osin kuin ne ovat merkityksellisiä toimivallan toteamiseksi.
41.      Tarkastelen näin ollen jäljempänä ainoastaan sitä, vaikuttavatko perusvastaajia vastaan nostetut kanteet ilmeisen perusteettomilta ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mainitsemien seikkojen (ETA:n ulkopuolella aiheutunut vahinko [a], määräysvaltaa koskevan olettaman soveltaminen [b] ja väliyhtiönä toimivan holdingyhtiön käyttö [c]) perusteella.
a)     Unionin oikeudessa vahvistettu kartellivahingonkorvausta koskeva oikeus ja ETA:n ulkopuolella aiheutuneet vahingot
42.      Asiassa C‑672/23 esitetyllä kysymyksellä 3 a ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa selvittää, sisältääkö unionin oikeudessa vahvistettu oikeus vahingonkorvaukseen, johon kenellä tahansa on oikeus unionin oikeuden mukaisen kartellikiellon rikkomisen vuoksi, oikeuden saada korvausta ETA:n ulkopuolella aiheutuneesta vahingosta. Tämä kysymys johtuu siitä seikasta, että EWGB ym. ovat sijoittautuneet Persianlahden maihin ja toimivat siellä ja ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin lähtee siitä, että sille on aiheutunut siellä vahinkoa.(21)
43.      Vastaajien väitteistä poiketen asianosaisten nyt käsiteltävässä asiassa esittämät vastakkaiset näkemykset osoittavat, että kanne, jossa vaaditaan korvausta tällaisesta vahingosta, ei vaikuta olevan niin vailla menestymisen mahdollisuuksia, että sitä olisi pidettävä ilmeisen perusteettomana. Sen yhteydessä tulee pikemminkin esille monitahoinen oikeuskysymys, jota on tarpeen tarkastella lähemmin.
44.      Menettelyn osapuolet ovat tosin aluksi pitkälti yhtä mieltä siitä, että ETA:n ulkopuolella aiheutunut vahinko voidaan korvata SEUT 101 artiklan mukaisen vahingonkorvausoikeuden perusteella vain, jos se johtuu kyseisen määräyksen rikkomisesta.
45.      Seikka, josta ne eivät enää ole samaa mieltä, koskee kuitenkin sitä, missä määrin ETA:n ulkopuolella aiheutunut vahinko voi täyttää tämän edellytyksen. EWGB ym. katsovat, että niille aiheutuneen vahingon ja SEUT 101 artiklan rikkomisen välinen syy-yhteys on ilmeinen, koska ne ovat ostaneet kartellin piiriin kuuluneita tavaroita suoraan kartellin osallistujilta. Draka ym. sitä vastoin katsovat, ettei Persianlahden maissa aiheutunut vahinko voi missään tapauksessa kuulua SEUT 101 artiklan soveltamisalaan. Komissio puolestaan tyytyy väittämään, että jotta vahinko voi tämän perusteella oikeuttaa korvaukseen, sen on aiheuduttava kilpailun rajoittamisesta sisämarkkinoilla, täsmentämättä, mitä tämä sen näkemyksen mukaan tarkoittaa käsiteltävän asian olosuhteissa.
46.      Jos asian C‑672/23 pääasian oikeudenkäynnissä tutkitaan EWGB ym:iden esittämiä vahingonkorvausvaatimuksia aineellisesti, tosiseikkoihin liittyvän kolmansia maita koskevan yhteyden vuoksi olisi tutkittava ensin unionin oikeudessa vahvistetun kartellivahingonkorvausta koskevan oikeuden sovellettavuutta. Tätä oikeutta voidaan soveltaa sellaisten tosiseikkojen yhteydessä, joilla on yhteys kolmansiin maihin, jos toimivaltaisen tuomioistuimen jäsenvaltion asiaa koskeva kansainvälinen yksityisoikeus johtaa sen soveltamiseen. Näin on todennäköisesti nyt tarkasteltavassa tapauksessa, koska kyse on oikeudesta, joka johtuu muun muassa unionin alueella kaapelikartellin(22) muodossa harjoitetusta kielletystä toiminnasta. Tällainen rikkominen johtaa siihen, että unionissa suoraan sovellettavaa SEUT 101 artiklaa(23) voidaan soveltaa joko osana unionin jäsenvaltioiden yksityisoikeutta(24) tai jäsenvaltioiden tuomioistuinten lex forin kansainvälisesti pakottavana säännöksenä.(25) Käsiteltävässä asiassa on kyse viimeksi mainitusta, koska SEUT 101 artiklaan sisältyvä kartellikielto ja sen käytännön vaikutusta voimistava vahingonkorvausoikeus ovat välttämättömiä unionin oikeusjärjestyksen perusteiden (ordre public) kannalta.(26)
47.      Jos unionin oikeudessa vahvistettua kartellivahingonkorvausta koskevaa oikeutta voidaan soveltaa, on tutkittava, täyttyvätkö sen edellytykset.
48.      Näin on silloin, jos vahingon ja SEUT 101 artiklassa kielletyn kartellin tai menettelytavan välillä on syy-yhteys.(27) Siten on näytettävä toteen SEUT 101 artiklan kieltomääräyksen rikkominen, vahinko ja näiden kahden välinen syy-yhteys.
49.      SEUT 101 artiklaa on rikottu, jos riidanalainen menettely kuuluu sen alueelliseen soveltamisalaan. Näin on sellaisten menettelytapojen tapauksessa, jotka joko toteutetaan tai joilla on kvalifioituja vaikutuksia ETA:ssa.(28) Käsiteltävässä asiassa kyseessä oleva menettely täyttää kiistatta nämä edellytykset, sillä kaapelikartellissa muun muassa sovittiin hinnoista ja jaettiin hankkeita maantieteellisten markkinoiden jaon yhteydessä sekä ETA:n alueella että sen ulkopuolella.(29)
50.      Kolmannessa maassa aiheutunut vahinko voi prima facie olla syy-yhteydessä tähän menettelyyn, jos se aiheutui kartellin täytäntöönpanosta tai sen vaikutuksista ETA:ssa (ja siten tällöin sovellettavan SEUT 101 artiklan rikkomisesta). Tämä vaikuttaa varsin todennäköiseltä EWGB ym:iden väittämän vahingon tapauksessa. Niiden antamien tietojen mukaan tämä vahinko on nimittäin aiheutunut tavaroiden, joita ne ovat ostaneet suoraan kartellin eurooppalaisilta osallistujilta, kartellin seurauksena nousseista hinnoista.
51.      Selvittämättä on kuitenkin vielä se kysymys, voivatko kolmansien maiden kansalaiset vedota unionin oikeudessa vahvistettuun kartellivahingonkorvausta koskevaan oikeuteen saadakseen korvausta ETA:n ulkopuolella aiheutuneesta vahingosta.
52.      Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jokaisella on tosin oikeus vaatia kunkin aiheutuneen vahingon korvaamista, jos tämän vahingon ja SEUT 101 artiklassa kielletyn kartellin tai menettelytavan välillä on syy-yhteys.(30) Tämä oikeus seuraa siitä, että SEUT 101 artiklan 1 kohta tuottaa välittömiä oikeusvaikutuksia yksityisten välisissä suhteissa ja sillä perustetaan yksityisten hyväksi oikeuksia, joita kansallisten tuomioistuinten on suojeltava.(31)
53.      Unionin tuomioistuimella ei kuitenkaan ole nähdäkseni ollut vielä tilaisuutta ratkaista, päteekö tämä myös kolmansien maiden kansalaisille kolmansissa maissa aiheutuneisiin vahinkoihin ja jos, niin millä edellytyksillä.(32)
54.      Tässä tilanteessa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiassa C‑672/23 esittämään kysymykseen 3 a on vastattava seuraavasti: Se seikka, että vahinko, johon vedotaan kartellilainsäädäntöön perustuvan vahingonkorvauskanteen yhteydessä jäsenvaltion tuomioistuimessa, on aiheutunut ETA:n ulkopuolella, ei johda siihen, että kannetta on pidettävä ilmeisen perusteettomana toimivallan tutkimisen yhteydessä.
b)     Kartellilainsäädännön mukainen määräysvaltaa koskeva olettama ja kartellilainsäädännön yksityinen täytäntöönpano
55.      Asiassa C‑672/23 esittämällään kysymyksellä 3 b ja asiassa C‑673/23 esittämällään kysymyksellä 3 ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, onko määräysvaltaa koskevaa olettamaa(33) sovellettava tai voidaanko sitä soveltaa kartellista aiheutuneita vahinkoja koskevissa asioissa.
56.      Unionin tuomioistuin vastasi tähän kysymykseen myöntävästi asiassa Athenian Brewery ja Heineken,(34) mikä on loogista. Kuten unionin tuomioistuin on jo aiemmin selventänyt, unionin kilpailusäännöissä tarkoitetulla yrityksen käsitteellä, joka on unionin oikeuden itsenäinen käsite, ei nimittäin voi olla eri ulottuvuutta siinä asiayhteydessä, jossa komissio määrää sakkoja, ja siinä asiayhteydessä, jossa on kyse näiden sääntöjen rikkomisesta johtuvista vahingonkorvauskanteista.(35)
57.      Jos kantaja vetoaa Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdan yhteydessä kartellilainsäädännön mukaiseen yrityksen käsitteeseen ja erityisesti siihen seikkaan, että emoyhtiö omistaa tytäryhtiön lähes kokonaan, jolloin sovelletaan määräysvaltaa koskevaa olettamaa, osoittaakseen, että perusvastaaja ja muut vastaajat kuuluvat samaan kartellilainsäädännössä tarkoitettuun yritykseen ja että kanteiden välillä on tämän vuoksi läheinen liittymä, tuomioistuin voi tutkia pelkästään, eikö ole alun alkaenkin poissuljettua, että kyseiset vastaajat kuuluvat samaan yritykseen, jotta se voi todeta olevansa toimivaltainen.(36) Sitä, kuuluvatko kyseiset yhtiöt samaan yritykseen, tarkastellaan täysimääräisesti sitä vastoin vasta, kun kanteita tutkitaan aineellisesti, mikäli tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, toteaa olevansa toimivaltainen.(37)
58.      Asiassa C‑672/23 esitettyyn kysymykseen 3 b ja asiassa C‑673/23 esitettyyn kysymykseen 3 on näin ollen vastattava, että kumottavissa olevaa olettamaa, jonka mukaan emoyhtiö, joka omistaa suoraan tai välillisesti tytäryhtiön kokonaan tai lähes kokonaan, käyttää ratkaisevaa vaikutusvaltaa tässä tytäryhtiössä, voidaan soveltaa kartelleista aiheutuneita vahinkoja koskevissa asioissa.
c)     Väliyhtiönä toimiva holdingyhtiö ja kartellilainsäädäntöön sisältyvä yrityksen käsite
59.      Asiassa C‑672/23 esitetty kysymys 3 c johtuu siitä, että Draka Holding BV, joka on perusvastaajana pääasian oikeudenkäynnissä kyseisessä asiassa, on holdingyhtiö, joka asetetaan alaspäin kohdentuvaan vastuuseen sen emoyhtiön, Prysmian Cavi et Sistemin, tekemästä kartellilainsäädännön rikkomisesta.(38)
60.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedusteleekin, voiko tällainen väliyhtiönä toimiva holdingyhtiö, joka yksinomaan hallinnoi ja pitää hallussaan osuuksia, täyttää toisen Sumal-vaatimuksen (sellaisen taloudellisen toiminnan harjoittaminen, jolla on konkreettinen yhteys siihen rikkomiseen, josta emoyhtiön on katsottu olevan vastuussa).(39)
61.      Tämän konkreettisen yhteyden edellyttämää taloudellista toimintaa on kaikki toiminta, jossa tavaroita tai palveluja tarjotaan tietyillä markkinoilla.(40)
62.      Erikseen tarkasteltuna holdingyhtiö, joka yksinomaan hallinnoi ja pitää hallussaan osuuksia, ei voi harjoittaa tässä tarkoitettua taloudellista toimintaa. Pelkästään pitämällä hallussa ja hallinnoimalla osuuksia se ei nimittäin vielä osallistu markkinoille tavalla, joka koostuu tavaroiden ja palvelujen tarjoamisesta.
63.      Alussa tiivistettyjä periaatteita, jotka koskevat syyksilukemista taloudellisen kokonaisuuden sisällä,(41) voidaan kuitenkin soveltaa vastaavasti holdingyhtiön taloudellista toimintaa koskevaan kysymykseen.
64.      Niiden mukaan holdingyhtiön voidaan katsoa olevan vastuussa tytäryhtiönsä taloudellisesta toiminnasta silloin, kun siitä huolimatta, että tytäryhtiö on erillinen oikeushenkilö, se ei päätä itsenäisesti markkinakäyttäytymisestään vaan noudattaa olennaisilta osin emoyhtiönä toimivan holdingyhtiön sille antamia ohjeita (ns. määräysvaltaa käyttävä holdingyhtiö). Näin oletetaan vastaavasti olevan sellaisen emoyhtiön tapauksessa, joka omistaa tytäryhtiönsä kokonaan tai lähes kokonaan, joskin tämä olettama voidaan myös kumota.(42) Käsiteltävässä asiassa on siten oletettava, että koska Draka Holding BV omistaa Prysmian Netherlands BV:n kokonaan,(43) se käyttää määräysvaltaa kyseisessä tytäryhtiössä, ja sen on tästä syystä katsottava olevan vastuussa viimeksi mainitun taloudellisesta toiminnasta.
65.      Pelkästään se seikka, että se, kenen syyksi tytäryhtiön menettely luetaan, on holdingyhtiö, ei voi olla esteenä menettelyn syyksilukemiselle.(44) Tämä syyksilukeminen perustuu nimittäin siihen, että emoyhtiö saattoi kartellitoiminnan ajankohtana käyttää määräysvaltaa tytäryhtiönsä liiketoimintapolitiikkaan. Holdingyhtiö voi käyttää tällaista määräysvaltaa kuten mikä tahansa muu emoyhtiö, joka omistaa riittävän suuren osuuden tytäryhtiöstään.
66.      Asiassa C‑672/23 esitettyyn kysymykseen 3 c on näin ollen vastattava, että väliyhtiönä toimivan holdingyhtiön, joka yksinomaan hallinnoi ja pitää hallussa osuuksia, toiminnalla voi olla konkreettinen yhteys kilpailuoikeuden rikkomisen, josta siinä määräysvaltaa käyttävän emoyhtiön katsotaan olevan vastuussa, kohteeseen. Tämä edellyttää, että holdingyhtiön tytäryhtiö, jossa holdingyhtiö puolestaan käyttää määräysvaltaa, harjoittaa taloudellista toimintaa, jolla on konkreettinen yhteys ylimmän tason emoyhtiön rikkomisen kohteeseen.
C       Kansainvälinen toimivalta
67.      Molemmissa asioissa lähes samansisältöisellä kysymyksellään 1 a ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy lähinnä perusteista, joiden mukaan on arvioitava sitä, onko Rechtbank Amsterdamilla kansainvälinen toimivalta sekä perusvastaajia(45) vastaan nostettujen kanteiden että muita vastaajia vastaan nostettujen kanteiden osalta, koska näiden kanteiden välillä on Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettu lähteinen liittymä (1.). Kysymyksellä 1 b pyritään selvittämään, onko tällaisen kanteiden kumuloitumisen ennakoitavuus erillinen arviointiperuste sovellettaessa kyseistä säännöstä (2.).
1.     Läheinen liittymä ja yrityksen käsite
68.      Kuten aluksi esitin, eri yrityksiä, joita vastaan on nostettu kanne SEUT 101 artiklan yhteiseen rikkomiseen osallistumisesta, vastaan nostettujen kanteiden välillä on yhtäältä Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettu läheinen liittymä, ja siten niissä on kyse samasta tosiseikastosta ja samasta oikeudellisesta tilanteesta.(46)
69.      Toisaalta, kuten samoin jo selvensin, tällainen läheinen liittymä ja siten sama tosiseikasto ja sama oikeudellinen tilanne on olemassa samaan yritykseen kuuluvia eri yhtiöitä vastaan tämän yrityksen kartellirikkomuksen vuoksi nostettujen kanteiden tapauksessa.(47)
70.      Yhdessä nämä molemmat lähestymistavat merkitsevät sitä, että nyt tarkasteltavien kaltaisissa tapauksissa, joissa eri yhtiöt ovat yhdessä rikkoneet unionin oikeuteen sisältyvää kartellikieltoa, näitä yhtiöitä ja kaikkia yhtiöitä, joiden kanssa ne muodostavat yhden yrityksen, vastaan nostettujen kanteiden välillä on läheinen liittymä. Syynä tähän on se, että rikkominen luetaan jokaisen yrityksen osan syyksi ikään kuin se olisi itse syyllistynyt siihen,(48) ja siten myös tällaisessa tapauksessa kaikkien vastaajien vastuu perustuu samoihin tosiseikkoihin ja oikeudellisiin perusteisiin, joten kyse on samasta tosiseikastosta ja oikeudellisesta tilanteesta.
71.      Kuten olen jo selventänyt, kansainvälisen toimivallan tutkimisen yhteydessä riittää, ettei alun pitäenkin vaikuta poissuljetulta, että kyseiset yhtiöt kuuluvat samaan yritykseen.(49)
72.      Tässä yhteydessä, erityisesti kun on kyse tytäryhtiön alaspäin kohdentuvasta vastuusta sen emoyhtiön rikkomisesta (kuten asiassa C‑672/23), on täytyttävä edellytys, joka koskee tytäryhtiön (tai, jos kyseessä on holdingyhtiö, tytäryhtiön tytäryhtiön)(50) taloudellisen toiminnan ja emoyhtiön rikkomisen kohteen välistä konkreettista yhteyttä. Syynä tähän on taloudellisen kokonaisuuden käsitteen, joka koskee aina konkreettista rikkomista, ”toiminnallinen” luonne.(51)
73.      Tämän kannalta ei ole tarpeen, että kartelliin osallistuneiden tytäryhtiö tai tytäryhtiön tytäryhtiö on itse myynyt kartellin kohteena olevia tuotteita suoraan vahinkoa kärsineille, kuten asiassa Sumal tapahtui.(52) Tällaista lisäedellytystä ei perustellusti asetettu kyseisessä asiassa annetussa tuomiossa, koska tällä ei ole merkitystä sen kannalta, onko konkreettisen rikkomisen osalta olemassa taloudellinen kokonaisuus. Ratkaisevaa on pikemminkin pelkästään se, onko tytäryhtiön tai tytäryhtiön tytäryhtiön taloudellisen toiminnan ja rikkomisen kohteen välillä konkreettinen yhteys, esimerkiksi koska emoyhtiön tai ylimmän tason emoyhtiön kilpailunvastainen sopimus koski samoja tuotteita kuin ne, joita tytäryhtiö tai tytäryhtiön tytäryhtiö myy,(53) tai koska tämä valmistaa kyseisiä tuotteita.
74.      Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kysymyksen 1 a yhteydessä mainitsemat muut eri seikat, etenkin kyseisten yhtiöiden nimeäminen komission tai kansallisen kilpailuviranomaisen päätöksissä, eivät ole sinänsä merkityksellisiä kanteiden välistä lähteistä liittymää koskevan perusteen olemassaolon kannalta vaan ainoastaan tällaisen liittymän olemassaolon tosiasiallisen toteennäyttämisen kannalta.(54)
75.      Myös se, että kantaja on ostanut kartellin kohteena olevia tuotteita tai palveluja osalta vastaajana olevista yhtiöistä, on toimivallan tutkimisen yhteydessä ainoastaan yksi mahdollinen, muttei pakollinen,(55) osoitus vahingon olemassaolosta ja sen aiheutumisesta rikkomisen seurauksena.
76.      Lisäksi on huomautettava, että kun kyse on yrityksen käsitteen käytöstä Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdan sovellettavuuden tutkimisen yhteydessä, ratkaisevaa ei ole se, käytetäänkö tätä käsitettä myöhemmin määritettävässä, asiakysymyksen tutkimiseen sovellettavassa laissa.(56) Tämän tutkimisessa ratkaisevaa on nimittäin vain se, onko läheinen liittymä olemassa. Tätä käsitettä on kuitenkin tulkittava itsenäisesti käyttäen perustana Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdan järjestelmää ja tavoitteita.(57) Tämän itsenäisen tulkinnan kannalta ratkaiseva on yksin unionin oikeus.
77.      Edellä esitetyn perusteella molemmissa asioissa esitettyyn kysymykseen 1 a on siten vastattava, että yhtiöitä, joiden osalta on vahvoja viitteitä siitä, että ne ovat kartellilainsäädännössä tarkoitettujen yritysten osia, jotka ovat yhdessä rikkoneet unionin oikeuteen sisältyvää kartellikieltoa, vastaan nostettavien kanteiden välillä on Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettu läheinen liittymä, ellei ole alun alkaenkin poissuljettua, että vastaajina olevat yhtiöt kuuluvat kyseisiin yrityksiin.
2.     Läheinen liittymä ja ennakoitavuus
78.      Molemmissa asioissa samansisältöisellä kysymyksellä 1 b pyritään selvittämään, millainen asema sen ennakoitavuudella, että kanne nostetaan perusvastaajan kotipaikkakunnan tuomioistuimessa, on muille vastaajille sovellettaessa Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohtaa.
79.      Tuomioistuimen toimivaltaa koskevien sääntöjen ennakoitavuus on Bryssel I a
‑asetuksen toimivaltasääntöjen tavoite.(58)
80.      Ennakoitavuus ei ole tämän vuoksi mikään itsenäinen edellytys, jota tutkitaan muiden tunnusmerkistöjen ohella. Se on pikemminkin yleinen periaate, jota konkretisoidaan tutkittavilla edellytyksillä. Tulkinnan yhteydessä on näin ollen tutkittava, onko sen lopputulos ennakoitavuuden periaatteen mukainen.(59)
81.      Tässä yhteydessä Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdassa ei kuitenkaan edellytetä, että vastaaja, joka ei ole perusvastaaja, on voinut konkreettisesti itse ennakoida, että kanne sitä vastaan nostetaan sen paikkakunnan tuomioistuimessa, missä perusvastaajalla on kotipaikka. Tältä osin riittää pikemminkin abstrakti ennakoitavuus, joka on olemassa silloin, kun tavanomaisen valveutunut vastaaja voi kohtuullisesti ennakoida, missä muussa tuomioistuimessa kuin sen valtion tuomioistuimessa, jossa hänen kotipaikkansa on, häntä vastaan voidaan nostaa kanne.(60)
82.      Ennakoitavuuden periaate, joka on otettava huomioon Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohtaa tulkittaessa, ei ole esteenä sille, että kyseisessä säännöksessä tarkoitetun läheisen liittymän katsotaan olevan olemassa nyt tarkasteltavien kaltaisissa tapauksissa.
83.      Molemmissa asioissa esitettyyn kysymykseen 1 b on siten vastattava, että oikeuspaikan ennakoitavuus Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdan mukaisen toimivallan määrittämisen yhteydessä ei ole tunnusmerkistö vaan yleinen periaate, joka on otettava huomioon kyseisen asetuksen jokaisen erityisen toimivaltasäännön tulkinnassa.
D       Alueellinen toimivalta
84.      Molemmissa asioissa samansisältöisillä kysymyksillä 4 a–4 c pyritään selvittämään, säädetäänkö Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdassa kansainvälisen toimivallan ohella myös alueellisesta toimivallasta ja jos, missä määrin. Näihin kysymyksiin voidaan vastata yhdessä.
85.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksessä 4 b, nimetäänkö alueellisesti toimivaltainen tuomioistuin Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdassa suoraan ja välittömästi siten, ettei kansallista oikeutta sovelleta.
86.      Se, että asia on näin, käy ilmi kyseisen säännöksen sanamuodosta ”sen paikkakunnan tuomioistuimessa, missä jollakin vastaajista on kotipaikka”. Tällä tarkoitetaan ainoastaan tuomioistuinta, joka on kansallisen oikeuden mukaan toimivaltainen kyseiselle paikkakunnalle sijoittautuneiden henkilöiden osalta. Tämä sulkee pois muiden perusteiden (esim. paikka, jossa vahinko aiheutuu, tai kantajan kotipaikka) mukaisesti määräytyvät tuomioistuimet asianomaisessa jäsenvaltiossa.
87.      Tämä tulkinta on myös sopusoinnussa sen kanssa, että 8 artiklan 1 alakohtaa on muiden Bryssel I a
‑asetuksen 4 artiklassa tavanomaiseen oikeuspaikkaan säädettyjen poikkeusten tapaan tulkittava suppeasti eikä sen voida tulkita koskevan muita kuin kyseisessä asetuksessa nimenomaisesti tarkoitettuja tilanteita.(61)
88.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksellä 4 a lähinnä, voiko samanaikaisesti olla useita eri perusvastaajia. Se haluaa etenkin selvittää, voiko se olla toimivaltainen käsittelemään yhtä muuta vastaajaa vastaan nostetun kanteen myös siinä tapauksessa, että muita vastaajia vastaan nostettujen kanteiden ja sen tuomiopiiriin sijoittautunutta perusvastaajaa vastaan nostetun kanteen välillä ei ole läheistä liittymää, mutta sellainen on muita vastaajia vastaan nostettujen kanteiden ja erästä toista Alankomaihin sijoittautunutta vastaajaa vastaan nostetun kanteen välillä.
89.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin esittää tämän kysymyksen vain siinä tapauksessa, että asianomaiset perusvastaajat(62) eivät voi olla päävastaajia. Tämä kysymys vaikuttaa hypoteettiselta, koska edellä esitettyjen näkökohtien perusteella – ja jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen selvityksistä muuta johdu – nämä perusvastaajat ovat kuitenkin päävastaajia ja alueellinen toimivalta pääasioiden oikeudenkäynneissä on lisäksi selvä, koska vastaajat eivät ole kiistäneet sitä.(63)
90.      Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdassa otetaan sen sanamuodon mukaan joka tapauksessa selvästi lähtökohdaksi yksi tietty vastaaja, jolla on kotipaikka sen tuomioistuimen tuomiopiirissä, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu. Toinen vastaaja, jolla on kotipaikka toisessa tuomiopiirissä, ei siten voi perusvastaajana olla peruste sen tuomioistuimen toimivallalle, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu.
91.      Tämän jälkeen ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii selvittämään kysymyksellään 4 c, onko Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdan nojalla mahdollista siirtää asia sisäisesti asianomaisen jäsenvaltion tuomioistuinten välillä, jos tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, ei ole toimivaltainen käsittelemään perusvastaajaa vastaan nostettua kannetta.
92.      Bryssel I a
‑asetuksessa säädetään pelkästään kansainvälisestä toimivallasta ja tuomioiden tunnustamisesta, muttei jäsenvaltioiden sisäisistä menettelysäännöistä.(64) Tältä osin on näin ollen turvauduttava kansalliseen tuomioistuimeen sovellettaviin kansallisiin säännöksiin, sikäli kuin niiden soveltaminen ei heikennä unionin oikeuteen sisältyvien toimivaltasääntöjen tehokasta vaikutusta.(65) Tuomioistuin, joka katsoo, ettei se ole toimivaltainen, voi siten käyttää kansallisen prosessioikeutensa mukaista mahdollisuutta siirtää asia toiselle tuomioistuimelle, mikäli tästä ei aiheudu haittaa Bryssel I a
‑asetuksen täytäntöönpanon tehokkuudelle.
93.      Edellä esitetyn perusteella kysymykseen 4 on siten vastattava, että Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdan nojalla ainoastaan yksi vastaaja voi olla perusvastaaja, jolla on kotipaikka sen tuomioistuimen tuomiopiirissä, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, koska kyseisessä säännöksessä säädetään suoraan paitsi kansainvälisestä myös alueellisesta toimivallasta. Tämä ei ole esteenä asian sisäiselle siirtämiselle saman jäsenvaltion toiselle tuomioistuimelle, mikäli tästä ei aiheudu haittaa asetuksen täytäntöönpanon tehokkuudelle.
VI     Ratkaisuehdotus
94.      Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Gerechtshof Amsterdamin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
1a.      Yhtiöitä, joiden osalta on vahvoja viitteitä siitä, että ne ovat kartellilainsäädännössä tarkoitettujen yritysten osia, jotka ovat yhdessä rikkoneet unionin oikeuteen sisältyvää kartellikieltoa, vastaan nostettavien kanteiden välillä on Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettu läheinen liittymä, ellei ole alun alkaenkin poissuljettua, että vastaajina olevat yhtiöt kuuluvat kyseisiin yrityksiin.
1b.      Oikeuspaikan ennakoitavuus Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdan mukaisen toimivallan määrittämisen yhteydessä ei ole tunnusmerkistö vaan yleinen periaate, joka on otettava huomioon kyseisen asetuksen jokaisen erityisen toimivaltasäännön tulkinnassa.
2.      Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdan mukaisen toimivallan tutkimisen yhteydessä perusvastaajaa vastaan nostetun kanteen menestymismahdollisuudet on tosin otettava huomioon, mutta ainoastaan näyttönä siitä, ettei kantaja ole luonut keinotekoisesti kyseisen säännöksen soveltamista koskevia edellytyksiä, kuten voi olla ilmeisen perusteettoman kanteen tapauksessa.
3a.      Se seikka, että vahinko, johon vedotaan kartellilainsäädäntöön perustuvan vahingonkorvauskanteen yhteydessä jäsenvaltion tuomioistuimessa, on aiheutunut ETA:n ulkopuolella, ei johda siihen, että kannetta on pidettävä ilmeisen perusteettomana toimivallan tutkimisen yhteydessä.
3b.      Kumottavissa olevaa olettamaa, jonka mukaan emoyhtiö, joka omistaa suoraan tai välillisesti tytäryhtiön kokonaan tai lähes kokonaan, käyttää ratkaisevaa vaikutusvaltaa tässä tytäryhtiössä, voidaan soveltaa kartelleista aiheutuneita vahinkoja koskevissa asioissa.
3c.      Väliyhtiönä toimivan holdingyhtiön, joka yksinomaan hallinnoi ja pitää hallussa osuuksia, toiminnalla voi olla konkreettinen yhteys kilpailuoikeuden rikkomisen, josta siinä määräysvaltaa käyttävän emoyhtiön katsotaan olevan vastuussa, kohteeseen. Tämä edellyttää, että holdingyhtiön tytäryhtiö, jossa holdingyhtiö puolestaan käyttää määräysvaltaa, harjoittaa taloudellista toimintaa, jolla on konkreettinen yhteys ylimmän tason emoyhtiön rikkomisen kohteeseen.
4.      Bryssel I a
‑asetuksen 8 artiklan 1 alakohdan nojalla ainoastaan yksi vastaaja voi olla perusvastaaja, jolla on kotipaikka sen tuomioistuimen tuomiopiirissä, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, koska kyseisessä säännöksessä säädetään suoraan paitsi kansainvälisestä myös alueellisesta toimivallasta. Tämä ei ole esteenä asian sisäiselle siirtämiselle saman jäsenvaltion toiselle tuomioistuimelle, mikäli tästä ei aiheudu haittaa asetuksen täytäntöönpanon tehokkuudelle.
1      Alkuperäinen kieli: saksa.
2      Ks. tuomio 13.2.2025, Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85) ja ratkaisuehdotukseni Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2024:798).
3      12.12.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EUVL 2012, L 351, s. 1).
4      Komission päätös C(2014) 2139 final (asia AT.39610 – Voimakaapelit).
5      Tuomio 10.9.2009, Akzo Nobel ym. v. komissio (C‑97/08 P, EU:C:2009:536, 54 ja 55 kohta); tuomio 27.4.2017, Akzo Nobel ym. v. komissio (C‑516/15 P, EU:C:2017:314, 47 ja 48 kohta) ja tuomio 6.10.2021, Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, 41 kohta).
6      Ks. tuomio 12.5.2022, Servizio Elettrico Nazionale ym. (C‑377/20, EU:C:2022:379, 108 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
7      10.9.2009 annetusta tuomiosta Akzo Nobel ym. v. komissio (C‑97/08 P, EU:C:2009:536, 54 kohta ja sitä seuraavat kohdat) lähtien vakiintunut oikeuskäytäntö.
8      Tuomio 14.3.2019, Skanska Industrial Solutions ym. (C‑724/17, EU:C:2019:204, 32 kohta).
9      Tuomio 6.10.2021, Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, 46 kohta).
10      Tuomio 6.10.2021, Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, 52 kohta).
11      Tuomio 21.5.2015, CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, 20 kohta) ja tuomio 13.2.2025, Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, 22 kohta).
12      Tuomio 21.5.2015, CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, 21 kohta) ja tuomio 13.2.2025, Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, 26 kohta).
13      Tuomio 13.2.2025, Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, 27 kohta).
14      Tuomio 13.2.2025, Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, 41 kohta).
15      Tuomio 13.2.2025, Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, 42 kohta); ks. myös ratkaisuehdotukseni Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2024:798, 52 kohta); tuomio 3.7.1997, Benincasa (C‑269/95, EU:C:1997:337, 27 kohta) ja tuomio 28.1.2015, Kolassa (C‑375/13, EU:C:2015:37, 61 kohta).
16      Ks. ratkaisuehdotukseni Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2024:798, 59 kohta) sekä vastaavasti tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (EYVL 2001, L 12, s. 1; jäljempänä Bryssel I
‑asetus) 6 artiklan 1 alakohdasta tuomio 21.5.2015, CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, 27 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen); tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla 27.9.1968 tehdyn Brysselin yleissopimuksen (EYVL 1972, L 299, s. 32) 6 artiklan 1 alakohdasta ks. tuomio 27.9.1988, Kalfelis (189/87, EU:C:1988:459, 9 kohta).
17      Ks. vastaavasti Bryssel I
‑asetuksen 6 artiklan 1 alakohdasta tuomio 21.5.2015, CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, 29 kohta).
18      Ks. samansuuntaisesti Bryssel I
‑asetuksen 6 artiklan 1 alakohdasta tuomio 13.7.2006, Reisch Montage (C‑103/05, EU:C:2006:471, 33 kohta) ja julkisasiamies Mengozzin ratkaisuehdotus Freeport (C‑98/06, EU:C:2007:302, 66 kohta). Ks. myös ratkaisuehdotukseni Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2024:798, 59 kohta).
19      Draka Holding BV (asia C‑672/23) ja Smurfit International BV (asia C‑673/23), ks. tämän ratkaisuehdotuksen 6 ja 12 kohta.
20      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 9 ja 15 kohta.
21      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 7 ja 8 kohta.
22      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 4 kohta.
23      Tuomio 28.1.2025, ASG 2 (C‑253/23, EU:C:2025:40, 60 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
24      Sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista (Rooma II) 11.7.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 864/2007 (jäljempänä Rooma II
‑asetus) 6 artiklaa (Vilpillinen kilpailu ja vapaata kilpailua rajoittavat toimet) voidaan tosin soveltaa käsiteltävässä asiassa ainoastaan murto-osaan esitetyistä vaatimuksista. Vaatimukset koskevat nimittäin vahinkoa, joka on aiheutunut kartellin ollessa toiminnassa 18.2.1999–29.1.2009 (ks. tämän ratkaisuehdotuksen 4 kohta). Rooma II
‑asetuksen 31 ja 32 artiklan mukaan kyseistä asetusta voidaan kuitenkin soveltaa ainoastaan vahinkoja aiheuttaviin tapahtumiin, jotka sattuvat 11.1.2009 jälkeen. On kuitenkin todennäköistä, että myös jäsenvaltioiden kansainvälinen yksityisoikeus johtaa kiellettyyn toimintaan perustuvien vaatimusten osalta sen valtion lain soveltamiseen, jossa korvausvelvollinen on toiminut, ks. esim. Saksan osalta siviililain täytäntöönpanosta annetun lain (Einführungsgesetz zum Bürgerlichen Gesetzbuche (jäljempänä EGBGB)), sellaisena kuin se on julkaistuna 21.9.1994 (BGBl. I s. 2494; 1997 I s. 1061) 40 § (Kielletty toiminta), jota on muutettu viimeksi 23.10.2024 annetun lain (BGBl. 2024 I nro 323) 15 §:llä.
25      Ks. kansainvälisesti pakottavista säännöksistä Rooma II
‑asetuksen 16 artikla, sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 17.6.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 593/2008 (jäljempänä Rooma I
‑asetus) 9 artikla ja EGBGB:n 34 §, sellaisena kuin se oli voimassa ennen Rooma I
‑asetuksen käyttöönottoa; ks. kansainvälisesti pakottavien säännösten metodiikasta myös tuomio 9.11.2000, Ingmar (C‑381/98, EU:C:2000:605, 24 kohta ja sitä seuraavat kohdat).
26      Tuomio 20.9.2001, Courage ja Crehan (C‑453/99, EU:C:2001:465, 20 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen); ks. myös 26.11.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/104/EU (EUVL 2014, L 349, s. 1) johdanto-osan ensimmäinen perustelukappale.
27      Tuomio 20.9.2001, Courage ja Crehan (C‑453/99, EU:C:2001:465, 26 kohta); tuomio 13.7.2006, Manfredi ym. (C‑295/04–C‑298/04, EU:C:2006:461, 61 ja 63 kohta) ja tuomio 6.10.2021, Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, 34 kohta).
28      Ks. tuomio 27.9.1988, Ahlström Osakeyhtiö ym. v. komissio (89/85, 104/85, 114/85, 116/85, 117/85 ja 125/85–129/85, EU:C:1988:447, 17 ja 18 kohta); tuomio 9.11.2000, Ingmar (C‑381/98, EU:C:2000:605, 25 kohta) ja tuomio 6.9.2017, Intel v. komissio (C‑413/14 P, EU:C:2017:632, 41–49 kohta). Ks. myös julkisasiamies Wahlin ratkaisuehdotus Intel Corporation v. komissio (C‑413/14 P, EU:C:2016:788, 280 kohta ja sitä seuraavat kohdat).
29      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 4 kohta.
30      Tuomio 12.12.2019, Otis Gesellschaft ym. (C‑435/18, EU:C:2019:1069, 22, 23 ja 30 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen); ks. myös direktiivin 2014/104 johdanto.-osan 11, 12 ja 13 perustelukappale sekä 1 artiklan 1 kohta, 2 artiklan 6 alakohta ja 3 artiklan 1 kohta.
31      Tuomio 28.1.2025, ASG 2 (C‑253/23, EU:C:2025:40, 60 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen); ks. myös direktiivin 2014/104 johdanto-osan kolmas perustelukappale.
32      Ks. tästä mutatis mutandis julkisia hankintoja koskevan unionin lainsäädännön yhteydessä tuomio 22.10.2024, Kolin Inşaat Turizm Sanayi ve Ticaret (C‑652/22, EU:C:2024:910, 39 kohta ja sitä seuraavat kohdat). Kyseisessä tapauksessa asianomaisten kolmansien maiden kansalaisten poissulkemisesta säädettiin kuitenkin laissa.
33      Tämän kumottavissa olevan olettaman mukaan emoyhtiö, joka omistaa (lähes) 100 prosenttia tytäryhtiöstä, käyttää ratkaisevaa vaikutusvaltaa tytäryhtiön taloudellisessa toiminnassa, ks. tämän ratkaisuehdotuksen 26 kohta.
34      Tuomio 13.2.2025, Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, 39 kohta).
35      Tuomio 14.3.2019, Skanska Industrial Solutions ym. (C‑724/17, EU:C:2019:204, 47 kohta) ja tuomio 6.10.2021, Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, 38 kohta).
36      Ks. vastaavasti tuomio 13.2.2025, Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, 45 ja 46 kohta); ks. myös ratkaisuehdotukseni Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2024:798, 46, 47 ja 59 kohta).
37      Ks. ratkaisuehdotukseni Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2024:798, 48–51 kohta).
38      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 6 kohta.
39      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 29 kohta.
40      Ks. vastaavasti tuomio 10.1.2006, Cassa di Risparmio di Firenze ym. (C‑222/04, EU:C:2006:8, 108 kohta).
41      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 25–29 kohta.
42      Ks. vastaavasti tuomio 11.7.2013, komissio v. Stichting Administratiekantoor Portielje (C‑440/11 P, EU:C:2013:514, 42–44 kohta).
43      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 6 kohta.
44      Ks. vastaavasti tuomio 11.7.2013, komissio v. Stichting Administratiekantoor Portielje (C‑440/11 P, EU:C:2013:514, 43 kohta) ja tuomio 18.7.2013, Schindler Holding ym. v. komissio (C‑501/11 P, EU:C:2013:522, 85 kohta ja sitä seuraavat kohdat).
45      Draka Holding BV (asia C‑672/23) ja Smurfit International BV (asia C‑673/23), ks. tämän ratkaisuehdotuksen 6 ja 12 kohta.
46      Tuomio 21.5.2015, CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, 21 kohta) ja tuomio 13.2.2025, Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, 26 kohta) sekä tämän ratkaisuehdotuksen 31 kohta.
47      Ks. vastaavasti tämän ratkaisuehdotuksen 32 kohdassa mainitun 13.2.2025 annetun tuomion
Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85) 27 kohta.
48      Ks. tuomio 6.10.2021, Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, 42–44 kohta) ja ratkaisuehdotukseni Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2024:798, 40 kohta).
49      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 56 kohta.
50      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 63 kohta.
51      Ks. tästä tuomio 6.10.2021, Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, 46 kohta) ja julkisasiamies Pitruzzellan ratkaisuehdotus Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:293, 23 kohta ja sitä seuraavat kohdat); ks. myös Bauermeister, T., ”Das Unternehmen im europäischen Wettbewerbsrecht”, Neue Zeitschrift für Gesellschaftsrecht 2022, s. 59– ja s. 66–.
52      Tuomio 6.10.2021, Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, 8–10 kohta).
53      Tuomio 6.10.2021, Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, 51 ja 52 kohta).
54      Ks. erityisesti kansallisten kilpailuviranomaisten päätöksistä tuomio 13.2.2025, Athenian Brewery ja Heineken (C‑393/23, EU:C:2025:85, 30–32 kohta).
55      Vahingonkorvausoikeus voi olla myös silloin, kun vahingot eivät aiheudu tuotteiden tai palvelujen ostamisesta suoraan tai välillisesti kartellin osallistujilta; ks. tästä tuomio 5.6.2014, Kone ym. (C‑557/12, EU:C:2014:1317) (ylihinnoittelusta (umbrella pricing) ja tuomio 12.12.2019, Otis Gesellschaft ym. (C‑435/18, EU:C:2019:1069) (julkiselle elimelle, joka on myöntänyt lainoja edullisemmin ehdoin kartellin kohteena olevien tavaroiden hankkimiseksi, aiheutuneista vahingoista).
56      Ks. tästä tämän ratkaisuehdotuksen 45 kohta.
57      Tuomio 13.7.2006, Reisch Montage (C‑103/05, EU:C:2006:471, 29 kohta) ja tuomio 21.5.2015, CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, 16 kohta).
58      Ks. erityisesti Bryssel I a
‑asetuksen johdanto-osan 15 ja 16 perustelukappale ja tuomio 15.7.2021, Volvo ym. (C‑30/20, EU:C:2021:604, 42 kohta) ja tuomio 29.7.2024, FTI Touristik (Kansainvälinen tekijä) (C‑774/22, EU:C:2024:646, 33 kohta).
59      Ks. tuomio 1.12.2011, Painer (C‑145/10, EU:C:2011:798, 81 kohta); tuomio 21.5.2015, CDC Hydrogen Peroxide (C‑352/13, EU:C:2015:335, 23 kohta); tuomio 5.7.2018, flyLAL-Lithuanian Airlines (C‑27/17, EU:C:2018:533, 40 kohta) ja tuomio 29.7.2019, Tibor-Trans (C‑451/18, EU:C:2019:635, 34 kohta).
60      Ks. samansuuntaisesti Bryssel I
‑asetuksen 6 artiklan 1 alakohdasta tuomio 13.7.2006, Reisch Montage (C‑103/05, EU:C:2006:471, 24 ja 25 kohta).
61      Ks. Bryssel I a
‑asetuksen 11 artiklasta tuomio 30.6.2022, Allianz Elementar Versicherung (C‑652/20, EU:C:2022:514, 46 kohta) ja Bryssel I
‑asetuksen 15 artiklasta tuomio 28.1.2015, Kolassa (C‑375/13, EU:C:2015:37, 28 kohta).
62      Draka Holding BV (asia C‑672/23) ja Smurfit International BV (asia C‑673/23), ks. tämän ratkaisuehdotuksen 6 ja 12 kohta.
63      Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 9 ja 15 kohta.
64      Tuomio 15.5.1990, Hagen (C‑365/88, EU:C:1990:203, 17 kohta) ja tuomio 6.10.2021, TOTO ja Vianini Lavori (C‑581/20, EU:C:2021:808, 68 kohta).
65      Tuomio 7.3.1995, Shevill ym. (C‑68/93, EU:C:1995:61, 36 kohta).