62022CC0305(01)
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
JEAN RICHARD DE LA TOUR
12 päivänä joulukuuta 2024 (
1
)
Asia C‑305/22
C.J.
Rikosoikeudellinen menettely
(Ennakkoratkaisupyyntö – Curtea de Apel Bucureşti (Bukarestin ylioikeus, Romania))
Ennakkoratkaisupyyntö – Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue – Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Puitepäätös 2002/584/YOS – Eurooppalainen pidätysmääräys vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen täytäntöönpanoa varten – Eurooppalaisen pidätysmääräyksen harkinnanvarainen kieltäytymisperuste – Täytäntöönpanojäsenvaltion sitoumus panna täytäntöön etsitylle henkilölle määrätty vapaudenmenetyksen käsittävä rangaistus – Puitepäätös 2008/909/YOS – Rikosasioissa annettujen tuomioiden vastavuoroinen tunnustaminen niiden täytäntöönpanemiseksi eri jäsenvaltiossa – Pidätysmääräyksen antanut jäsenvaltio ei ole antanut suostumustaan – Pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion oikeus panna rangaistus täytäntöön – Eurooppalaisen pidätysmääräyksen pitäminen voimassa – Täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen velvollisuus panna eurooppalainen pidätysmääräys täytäntöön
ja
Asia C‑595/23 (Cuprea) (
i
)
EDS
Rikosoikeudellinen menettely,
jossa asian käsittelyyn osallistuu
Procura generale presso la Corte d’appello di Napoli
(Ennakkoratkaisupyyntö – Corte d’appello di Napoli (Napolin ylioikeus, Italia))
Ennakkoratkaisupyyntö – Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue – Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Eurooppalainen pidätysmääräys – Puitepäätös 2002/584/YOS – Eurooppalainen pidätysmääräys vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen täytäntöönpanoa varten – Luovuttamisesta kieltäytyminen – 4 artiklan 6 alakohta – Harkinnanvarainen kieltäytymisperuste – Puitepäätös 2008/909/YOS – Rikosasioissa annettujen tuomioiden vastavuoroinen tunnustaminen – 8 artikla, 22 artiklan 1 kohta ja 25 artikla – Rangaistuksen täytäntöönpano eurooppalaisen pidätysmääräyksen johdosta – Pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion mahdollinen velvollisuus peruuttaa kyseinen pidätysmääräys – Asetus (EU) 2018/1862 – Schengenin tietojärjestelmä (SIS) – 26 artiklan 1 kohta, 27 artiklan 1 kohta, 53 artiklan 1 kohta, 55 artiklan 1 kohta sekä 59 artiklan 1 ja 3 kohta – Pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion mahdollinen velvollisuus poistaa etsittyä henkilöä koskeva kuulutus SIS-järjestelmästä
I Johdanto
1.
Asian C‑305/22 ja asian C‑595/23 välinen yhteys huomioon ottaen vaikuttaa asianmukaiselta esittää yhteinen ratkaisuehdotus näissä kahdessa asiassa. Tällä tavoin saadaan mielestäni korostuneesti esiin ongelmat, joita voi aiheutua tavasta, jolla Italian oikeusviranomaiset käsittävät eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS 4 artiklan 6 alakohdassa säädetyn harkinnanvaraisen kieltäytymisperusteen soveltamisen. (
2
)
2.
Asia C‑595/23 on erinomainen esimerkki siitä, millaisia häiriöitä voi aiheutua siitä, ettei täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen kyseistä harkinnanvaraista kieltäytymisperustetta soveltaessaan noudata vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta rikosasioissa annettuihin tuomioihin, joissa määrätään vapausrangaistus tai vapauden menetyksen käsittävä toimenpide, niiden täytäntöön panemiseksi Euroopan unionissa 27.11.2008 tehdyssä neuvoston puitepäätöksessä 2008/909/YOS (
3
) vahvistettuja sääntöjä.
A
Asia C‑305/22
3.
Asiassa C‑305/22 esitetty ennakkoratkaisupyyntö koskee puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 5 ja 6 alakohdan sekä 8 artiklan 1 kohdan c alakohdan sekä puitepäätöksen 2008/909 4 artiklan 2 kohdan, 22 artiklan 1 kohdan ja 25 artiklan tulkintaa.
4.
Tämä pyyntö on esitetty kansallisessa menettelyssä, jossa Curtea de Apel Bucureştin (Bukarestin ylioikeus, Romania) on lausuttava Italiassa asuvalle C.J:lle määrätyn vankeusrangaistuksen täytäntöönpanoa koskevan kansallisen määräyksen pätevyydestä ja häntä koskevan eurooppalaisen pidätysmääräyksen pätevyydestä. Italian oikeusviranomaiset kieltäytyivät panemasta eurooppalaista pidätysmääräystä täytäntöön puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohdassa säädetyn harkinnanvaraisen kieltäytymisperusteen nojalla. (
4
) Kyseiset viranomaiset tekivät samanaikaisesti päätöksen C.J:lle annetun tuomion tunnustamisesta ja rangaistuksen täytäntöönpanosta, vaikka Romanian oikeusviranomaiset vastustivat kyseisen tuomion täytäntöönpanoa Italiassa.
5.
Unionin tuomioistuin päätti 23.1.2024 siirtää asian C‑305/22 ensimmäisen jaoston käsiteltäväksi. Suullinen käsittely pidettiin 13.3.2024, ja 13.6.2024 esitin ratkaisuehdotukseni, (
5
) jossa keskityin unionin tuomioistuimen pyynnön mukaisesti Curtea de Apel Bucureştin (Bukarestin ylioikeus, Romania) esittämiin ensimmäiseen, toiseen ja kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen.
6.
Kyseisessä ratkaisuehdotuksessa ehdotin, että unionin tuomioistuin vastaa ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle, että puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohtaa ja 8 artiklan 1 kohdan c alakohtaa sekä puitepäätöksen 2008/909 4 artiklan 2 ja 5 kohtaa, 8 artiklan 1 kohtaa, 22 artiklan 1 kohtaa ja 25 artiklaa on tulkittava siten, ettei oikeusviranomainen voi kieltäytyä panemasta täytäntöön eurooppalaista pidätysmääräystä, joka on annettu vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen täytäntöönpanoa varten, vetoamalla ensimmäisessä edellä mainitussa säännöksessä säädettyyn harkinnanvaraiseen kieltäytymisperusteeseen, jos langettava tuomio tunnustetaan ja pannaan täytäntöön noudattamatta puitepäätöksessä 2008/909 säädettyä menettelyä ja siinä säädettyjä edellytyksiä. Pidätysmääräyksen antaneella jäsenvaltiolla on tässä tilanteessa edelleenkin oikeus panna rangaistus täytäntöön ja täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen on pantava eurooppalainen pidätysmääräys täytäntöön luovuttamalla etsitty henkilö pidätysmääräyksen antaneeseen jäsenvaltioon.
7.
Unionin tuomioistuin päätti 9.7.2024 ensimmäisen jaoston unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 60 artiklan 3 kohdan nojalla esittämästä pyynnöstä siirtää asian C‑305/22 suuren jaoston ratkaistavaksi ja katsoi, että ratkaisuehdotuksessa on syytä keskittyä ensimmäiseen, toiseen ja kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen.
8.
Näin ollen unionin tuomioistuin päätti työjärjestyksensä 83 artiklan mukaisesti 13.9.2024 antamallaan määräyksellä C.J. (Rangaistuksen täytäntöönpano eurooppalaisen pidätysmääräyksen johdosta) (
6
) määrätä asian käsittelyn suullisen vaiheen aloitettavaksi uudelleen ja kutsua asianosaiset uuteen istuntoon. Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 23 artiklassa tarkoitettuja osapuolia pyydettiin tässä istunnossa esittämään mahdollinen kantansa kyseisen määräyksen liitteessä lueteltuihin kysymyksiin.
9.
Romanian, Tšekin, Ranskan ja Alankomaiden hallitukset sekä Euroopan komissio osallistuivat 14.10.2024 pidettyyn istuntoon.
10.
Kyseisessä istunnossa toistettiin osanottajien 13.3.2024 pidetyssä istunnossa esittämät kannat olennaisilta osin samojen väitteiden pohjalta.
11.
Asiassa on näin ollen edelleen vastakkain kaksi toisistaan täysin poikkeavaa näkemystä. Alankomaiden hallitus väittää, että puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohdassa tarkoitettua harkinnanvaraista kieltäytymisperustetta voidaan soveltaa soveltamatta samalla puitepäätöksessä 2008/909 vahvistettuja oikeussääntöjä, kun taas muut tähän menettelyyn osallistuneet asianosaiset ja osapuolet puoltavat päinvastaista tulkintaa. Näistä Tšekin hallituksen kanta eroaa Romanian ja Ranskan hallitusten sekä komission kannasta, koska se näyttää katsovan, toisin kuin viimeksi mainitut, ettei tämän harkinnanvaraisen kieltäytymisperusteen soveltaminen edellytä tuomion antaneen jäsenvaltion suostumusta, vaikka se myöntääkin, että tuomion tunnustamisessa ja rangaistuksen täytäntöönpanossa on noudatettava puitepäätöksen 2008/909 säännöksiä.
12.
Kuultuani uudelleen tämän menettelyn osapuolten esittämät kannat katson omalta osaltani edelleen, että 13.6.2024 antamassani ratkaisuehdotuksessa esittämäni arviointi on ainoa, jonka avulla voidaan taata yhtäältä puitepäätöksellä 2002/584 tavoiteltava rankaisematta jäämisen estämistä koskeva tavoite ja toisaalta tuomitun sosiaalisen kuntoutuksen helpottamista koskeva tavoite, josta säädetään sekä kyseisen puitepäätöksen 4 artiklan 6 alakohdassa että puitepäätöksessä 2008/909. Etenkään kyseisen puitepäätöksen 25 artiklaa ei mielestäni pidä tulkita siten, että se vaarantaisi asianomaisen henkilön rankaisematta jäämisen estämistä koskevan tavoitteen, joka edellyttää rangaistuksen tehokasta täytäntöönpanoa sekä sen luonteen että keston osalta. (
7
) Lisäksi on tärkeää korostaa, että tämä tavoite mainitaan nimenomaisesti tämän artiklan loppuosassa.
13.
Näin ollen viittaan aikaisempaan ratkaisuehdotukseeni, jonka vahvistan ja toistan kokonaisuudessaan.
B
Asia C‑595/23
14.
Asiassa C‑595/23 esitetty ennakkoratkaisupyyntö koskee puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohdan, puitepäätöksen 2008/909 22 artiklan 1 kohdan ja 25 artiklan sekä Schengenin tietojärjestelmän (SIS) perustamisesta, toiminnasta ja käytöstä poliisiyhteistyössä ja rikosasioissa tehtävässä oikeudellisessa yhteistyössä, neuvoston päätöksen 2007/533/YOS muuttamisesta ja kumoamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1986/2006 ja komission päätöksen 2010/261/EU kumoamisesta 28.11.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2018/1862, (
8
) sellaisena kuin se on muutettuna 6.7.2022 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2022/1190, (
9
) johdanto-osan 46 perustelukappaleen, 24, 25 ja 26 artiklan sekä 55 artiklan 1 kohdan tulkintaa.
15.
Tämä pyyntö on esitetty menettelyssä, joka koskee Romanian viranomaisten EDS:stä vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen täytäntöönpanoa varten antaman eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa Italiassa.
16.
Käsiteltävän asian tausta on sama kuin asiassa C‑305/22 eli Romanian ja Italian oikeusviranomaisten väliset näkemyserot puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohdassa tarkoitetun harkinnanvaraisen kieltäytymisperusteen soveltamisessa noudatettavien ehtojen osalta.
17.
Kyseinen näkemysero on taustalla nyt käsiteltävän asian ytimessä olevassa kysymyksessä eli sen määrittämisessä, millä viranomaisella on toimivalta poistaa SIS-järjestelmästä sellaista henkilöä koskeva kuulutus, (
10
) josta on annettu eurooppalainen pidätysmääräys, jota täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen kieltäytyy panemasta täytäntöön kyseisen säännöksen nojalla mutta noudattamatta puitepäätöksessä 2008/909 säädettyä menettelyä ja siinä säädettyjä edellytyksiä.
II Pääasian tosiseikat ja ennakkoratkaisukysymykset asiassa C‑595/23
18.
EDS tuomittiin Romaniassa 10.7.2017 viiden vuoden ja kuuden kuukauden vankeusrangaistukseen.
19.
Curtea de Apel București (Bukarestin ylioikeus, Romania) antoi 8.2.2019 EDS:ää koskevan eurooppalaisen pidätysmääräyksen kyseisen tuomion täytäntöönpanoa varten. Samaan aikaan Romanian toimivaltaiset viranomaiset tallensivat SIS-järjestelmään kuulutuksen EDS:n pidättämiseksi, jotta hänet luovutettaisiin Romaniaan kyseisen eurooppalaisen pidätysmääräyksen perusteella.
20.
EDS pidätettiin Italiassa 13.1.2020.
21.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin eli Corte d'appello di Napoli (Napolin ylioikeus, Italia) kieltäytyi 15.9.2020 antamallaan ratkaisulla yhtäältä luovuttamasta EDS:ää Romaniassa määrätyn rangaistuksen täytäntöönpanoa varten puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohdassa säädetyn kieltäytymisperusteen nojalla. Toisaalta kyseinen tuomioistuin tunnusti eurooppalaisen pidätysmääräyksen perusteena olevan Romanian tuomioistuimen 10.7.2017 antaman tuomion ja määräsi, että rangaistus pantaisiin täytäntöön Italiassa maan kansallisen oikeuden mukaisesti. (
11
) Rangaistuksen täytäntöönpano alkoi 15.7.2022. (
12
)
22.
Romanian hallituksen kirjallisista huomautuksista ilmenee, että Corte d'appello di Napoli (Napolin ylioikeus, Italia) tiedusteli 20.9.2022 etsityn henkilön pyynnöstä Romanian viranomaisilta, katsottiinko oikeus panna määrätty rangaistus täytäntöön vanhentuneeksi rikosoikeudellisen vastuun vanhentumista koskevan Curtea Constituționalăn (perustuslakituomioistuin, Romania) oikeuskäytännön (
13
) mukaisesti. Romanian viranomaiset ilmoittivat 29.9.2022, ettei asiassa ollut annettu lopullista tuomioistuimen päätöstä, jossa rikosoikeudellinen vastuu olisi todettu vanhentuneeksi.
23.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin määräsi 11.10.2022 rangaistuksen täytäntöönpanon päättyneeksi ja kumosi romanialaisen langettavan tuomion tunnustamista koskevan päätöksen sillä perusteella, että mainittu tuomio oli menettänyt täytäntöönpanokelpoisuutensa, nojautuen Curtea Constituționalăn (perustuslakituomioistuin, Romania) tuomioon nro 297/2018 ja tuomioon nro 358/2022.
24.
Ministero della Giustizia (Italian oikeusministeriö) pyysi 24.8.2022 Romanian viranomaisia poistamaan kuulutuksen SIS-järjestelmästä. Romanian viranomaiset vastasivat 30.8.2022, ettei eurooppalaista pidätysmääräystä ollut peruutettu, koska asiassa oli esitetty ennakkoratkaisupyyntö Euroopan unionin tuomioistuimelle ja asian käsittelyä oli sen vuoksi lykätty.
25.
Curtea de Apel București (Bukarestin ylioikeus, Romania) peruutti 2.2.2023 antamallaan tuomiolla unionin tuomioistuimelle asiassa AR (C‑179/22) esittämänsä ennakkoratkaisupyynnön ja hylkäsi EDS:n pyynnön peruuttaa häntä koskeva eurooppalainen pidätysmääräys ja poistaa kuulutus SIS-järjestelmästä.
26.
Tämän jälkeen Italian oikeusministeriö esitti kaksi pyyntöä, ensimmäisen 9.3.2023 Curtea de Apel Bucureștille (Bukarestin ylioikeus, Romania) ja toisen 9.5.2023 Ministerului Justiţieille (Romanian oikeusministeriö), joilla se pyysi Romanian viranomaisia peruuttamaan eurooppalaisen pidätysmääräyksen ja poistamaan kuulutuksen SIS-järjestelmästä.
27.
Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Romanian ylin tuomioistuin) hylkäsi 11.3.2023 antamallaan tuomiolla EDS:n 2.2.2023 annetusta Curtea de Apel Bucureștin (Bukarestin ylioikeus, Romania) tuomiosta tekemän valituksen todeten, että koska romanialainen langettava rikostuomio oli tunnustettu Italiassa täytäntöönpanoa varten, kyseistä täytäntöönpanoa koskevat kysymykset kuuluivat yksinomaan täytäntöönpanosta vastaavan Italian tuomioistuimen eli tunnustetun tuomion täytäntöönpanosta vastaavan jäsenvaltion tuomioistuimen toimivaltaan.
28.
Tässä tilanteessa EDS saattoi asian ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen käsiteltäväksi ja väitti, että hän oli käyttänyt kaikki Romanian oikeusjärjestyksen mukaiset muutoksenhaku- ja oikeussuojakeinot ja että edellä kuvattu tilanne rajoittaa oikeudenvastaisesti hänen henkilökohtaista vapauttaan ja oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, koska ennen kuin kuulutus poistetaan SIS-järjestelmästä, hän ei voi matkustaa toisen jäsenvaltion alueelle joutumatta todelliseen vaaraan joutua pidätetyksi.
29.
EDS toteaa tältä osin, että vuoden 2021 elokuussa sen jälkeen, kun Corte d’appello di Napoli (Napolin ylioikeus, Italia) oli antanut ratkaisun, jossa kieltäydyttiin hänen luovuttamisestaan, ja ennen kuin tunnustetun rangaistuksen täytäntöönpano alkoi, hän matkusti lomalle Kreikkaan, missä Mykonoksen saaren poliisi otti hänet kiinni Curtea de Apel Bucureștin (Bukarestin ylioikeus, Romania) 8.2.2019 antaman eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanemiseksi.
30.
EDS pyysi näin ollen ennakkoratkaisua pyytänyttä tuomioistuinta määräämään, että kuulutus on poistettava SIS-järjestelmästä ja hänestä annettu eurooppalainen pidätysmääräys kumottava.
31.
Voidakseen lausua tästä pyynnöstä kyseinen tuomioistuin esittää kuvauksen Italian lainsäädännön tilanteesta kyseisellä alalla.
32.
22.4.2005 annetun lain nro 69, jonka säännöksillä kansallinen lainsäädäntö saatetaan yhdenmukaiseksi [puitepäätöksen 2002/584] (
14
) kanssa (legge n. 69 – Disposizioni per conformare il diritto interno alla decisione quadro 2002/584/GAI del Consiglio, del 13 giugno 2002, relativa al mandato d’arresto europeo e alle procedure di consegna tra Stati membri), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiaan, 18 bis §:stä, jonka otsikko on ”Luovuttamista koskevat harkinnanvaraiset kieltäytymisperusteet”, ilmenee, että jos eurooppalainen pidätysmääräys on annettu vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai turvaamistoimenpiteen täytäntöönpanoa varten, Corte d’appello (ylioikeus, Italia) voi kieltäytyä luovuttamisesta, mikäli etsitty henkilö on Italian alueella laillisesti ja tosiasiallisesti asuva tai oleskeleva Italian tai Euroopan unionin muun jäsenvaltion kansalainen, edellyttäen, että kyseinen tuomioistuin määrää, että asianomainen rangaistus tai turvaamistoimenpide on pantava täytäntöön Italiassa sen kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
33.
Kansallisen lainsäädännön yhdenmukaistamiseksi [puitepäätöksen 2008/909] kanssa 7.9.2010 annetun asetuksen nro 161/2010 (decreto legislativo n. 161 – Disposizioni per conformare il diritto interno alla Decisione quadro 2008/909/GAI relativa all’applicazione del principio del reciproco riconoscimento alle sentenze penali che irrogano pene detentive o misure privative della libertà personale, ai fini della loro esecuzione nell’Unione europea) (
15
) 16 §:ssä säädetään, että kun ulkomaisen tuomioistuimen ratkaisu on tunnustettu, rangaistus pannaan täytäntöön Italian lainsäädännön mukaisesti rangaistuksen yksittäistä armahdusta, yleistä armahdusta ja presidentin antamaa armahdusta koskevat säännökset mukaan luettuina.
34.
Kyseisen asetuksen 24 §:stä ilmenee lisäksi, että jos Corte d’appello (ylioikeus, Italia) kieltäytyy langettavaan rikostuomioon perustuvan eurooppalaisen pidätysmääräyksen nojalla vaaditusta luovuttamisesta ja määrää rangaistuksen suoritettavaksi Italiassa, sen on samassa yhteydessä Italiassa tapahtuvaa täytäntöönpanoa varten tunnustettava se rikostuomio, johon eurooppalainen pidätysmääräys perustuu, mikäli edellytykset tähän täyttyvät.
35.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin täsmentää, että tunnustettu rangaistus eli viisi vuotta ja kuusi kuukautta vankeutta todettiin suoritetuksi kolmen vuoden jälkeen, koska EDS:n osalta täyttyivät edellytykset lieventämiselle armahduksen myöntämisestä 31.7.2006 annetun lain nro 241 (legge n. 241 – Concessione di indulto) (
16
) mukaisesti.
36.
Kyseinen tuomioistuin katsoo, että koska EDS:n luovuttamisesta Romanian viranomaisille on kieltäydytty ja koska langettava rikostuomio on Italiassa täytäntöönpanoa varten tunnustettu ja koska tunnustetun rangaistuksen täytäntöönpano on alkanut Italiassa, EDS:llä on oikeus saada hänestä annettu eurooppalainen pidätysmääräys peruutetuksi ja vastaava SIS-järjestelmään tallennettu kuulutus poistetuksi.
37.
Mainittu tuomioistuin toteaa kuitenkin, ettei Italian kansallisessa oikeudessa myönnetä italialaiselle tuomioistuimelle täytäntöönpanojäsenvaltion tuomioistuimena toimivaltaa määrätä toisen jäsenvaltion antamaa eurooppalaista pidätysmääräystä kumottavaksi eikä pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion SIS-järjestelmään tallentamaa kuulutusta poistettavaksi. Näin ollen yksinomaan Italian lainsäädännön perusteella EDS:n pyyntöä ei voida hyväksyä.
38.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan on näin ollen ratkaistava, voidaanko täytäntöönpanojäsenvaltion tuomioistuimelle tunnustaa unionin oikeuden nojalla toimivalta määrätä toisen jäsenvaltion antama eurooppalainen pidätysmääräys kumottavaksi ja pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion SIS-järjestelmään tallentama kuulutus poistettavaksi.
39.
Kyseinen tuomioistuin viittaa tältä osin SIS-asetuksen 55 artiklan 1 kohtaan, jossa säädetään, että ”kuulutukset henkilöistä, joita etsitään kiinniottoa ja eurooppalaisen pidätysmääräyksen tai luovutussopimuksen perusteella tapahtuvaa luovuttamista varten 26 artiklan nojalla, on poistettava, kun henkilö on luovutettu kuulutuksen tehneen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Kuulutukset on poistettava myös silloin, kun toimivaltainen oikeusviranomainen on kansallisen lainsäädännön mukaisesti kumonnut oikeuden päätöksen, johon kuulutus perustui. Kuulutukset on poistettava myös silloin, kun kuulutuksen voimassaolo on päättynyt 53 artiklan mukaisesti”.
40.
Mainittu tuomioistuin toteaa, ettei kyseisessä säännöksessä säädetä SIS-järjestelmään tallennetun kuulutuksen poistamisesta, kun luovuttamisesta on kieltäydytty puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohdan nojalla ja kun rangaistus on määrätty pantavaksi täytäntöön täytäntöönpanojäsenvaltion alueella sen kansallisen lainsäädännön mukaisesti sen jälkeen, kun rikostuomio on tunnustettu puitepäätöksen 2008/909 25 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Tällaisessa tilanteessa olisi katsottava, että eurooppalainen pidätysmääräys on samoin kuin tilanteessa, jossa etsitty henkilö on luovutettu, jo saanut tarkoitetut oikeusvaikutuksensa, eikä asianomaista henkilöä enää tarvitse etsiä eikä pidättää kyseisen pidätysmääräyksen perusteella. Lisäksi kuulutuksen poistamista tukee SIS-asetuksen johdanto-osan 46 perustelukappale, koska siinä todetaan, että ”kuulutukset olisi säilytettävä vain niin kauan kuin on tarpeen niihin tarkoituksiin, joita varten ne on tallennettu”.
41.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan kyseisessä asetuksessa on näin ollen lainaukko, joka unionin tuomioistuimen on täytettävä tulkinnan avulla ulottamalla sääntö, jonka mukaan kuulutus on poistettava, jos etsitty henkilö on luovutettu, myös sellaiseen tilanteeseen, jossa sovelletaan puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohdassa säädettyä harkinnanvaraista kieltäytymisperustetta.
42.
Kyseinen tuomioistuin katsoo näin ollen, että jos pidätysmääräyksen antanut jäsenvaltio, joka on tallentanut kuulutuksen SIS-järjestelmään SIS-asetuksen 26 artiklan mukaisesti, ei poista kuulutusta asetuksen 55 artiklan 1 kohdan mukaisesti, sitä näin tulkittaessa täytäntöönpanojäsenvaltio voisi pyytää poistamista pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion SIRENE-toimistolta. (
17
) Tässä kohdin mainittu tuomioistuin viittaa mainitun asetuksen 24 ja 25 artiklaan, joissa säädetään jäsenvaltion mahdollisuudesta pyytää kuulutuksen tehnyttä jäsenvaltiota liittämään kuulutukseen liputus. (
18
)
43.
Tässä tilanteessa Corte d’appello di Napoli (Napolin ylioikeus, Italia) on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”Onko seuraavia säännöksiä:
–
puitepäätöksen [2002/584] 4 artiklan 6 alakohta
–
puitepäätöksen [2008/909] 22 artiklan 1 kohta ja 25 artikla
–
[SIS]-asetuksen 24, 25 ja 26 artikla sekä 55 artiklan 1 kohta ja
–
[SIS]-asetuksen johdanto-osan 46 perustelukappale
yhdessä luettuina tulkittava siten, että
a)
kun täytäntöönpanovaltio on kieltäytynyt luovuttamisesta, jota eurooppalaisen pidätysmääräyksen antanut valtio on pyytänyt langettavan rikostuomion täytäntöönpanoa varten, ja tunnustanut tuomion ja määrännyt rangaistuksen täytäntöönpantavaksi omalla alueellaan oman kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti ja rangaistuksen täytäntöönpano on alkanut, pidätysmääräyksen antanut valtio on velvollinen poistamaan SIS-järjestelmään tallennetun kuulutuksen ja peruuttamaan eurooppalaisen pidätysmääräyksen?
b)
niin kauan kuin eurooppalaisen pidätysmääräyksen antanut valtio ei ole peruuttanut [eurooppalaista] pidätysmääräystä eikä poistanut kuulutusta, täytäntöönpanovaltion oikeusviranomaisella on toimivalta vaatia, että pidätysmääräyksen antaneen valtion SIRENE-toimisto poistaa kuulutuksen SIS-järjestelmästä, ja kyseinen SIRENE-toimisto on velvollinen poistamaan sen?”
44.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyysi työjärjestyksen 107 artiklassa määrätyn kiireellisen ennakkoratkaisumenettelyn aloittamista. Unionin tuomioistuin päätti 9.10.2023 tekemällään päätöksellä hylätä tämän pyynnön.
45.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin esitti unionin tuomioistuimen kirjaamoon 18.10.2023 toimittamallaan erillisellä hakemuksella lisäksi pyynnön, joka koski asian käsittelemistä työjärjestyksen 105 artiklassa säädetyssä nopeutetussa menettelyssä ja joka hylättiin unionin tuomioistuimen presidentin 5.12.2023 tekemällä päätöksellä. (
19
)
46.
Unionin tuomioistuimen presidentin 24.4.2024 tekemällä päätöksellä ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle osoitettiin tietopyyntö, jolla pyrittiin selvittämään, oliko EDS:ää koskeva kuulutus kuluneesta ajasta huolimatta edelleen tallennettuna SIS-järjestelmään, ja jos tähän kysymykseen vastattaisiin kieltävästi, halusiko kyseinen tuomioistuin pysyttää ennakkoratkaisupyyntönsä.
47.
Mainitun tuomioistuimen annettua vastauksensa tähän tietopyyntöön 3.5.2024 asian käsittelyä unionin tuomioistuimessa jatkettiin.
48.
Nyt käsiteltävän asian käsittelyä lykättiin 17.6.2024 työjärjestyksen 55 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla, kunnes asiassa C‑305/22 olisi annettu lopullinen ratkaisu.
49.
Ensimmäisen jaoston päätettyä pyytää unionin tuomioistuinta siirtämään asia C‑305/22 suuren jaoston käsiteltäväksi työjärjestyksen 60 artiklan 3 kohdan nojalla ja aloittamaan suullinen käsittely uudelleen työjärjestyksen 83 artiklan mukaisesti asian käsittelyä päätettiin 18.7.2024 jatkaa.
50.
EDS, Italian ja Romanian hallitukset sekä komissio esittivät kirjallisia huomautuksia ja osallistuivat 14.10.2024 pidettyyn istuntoon, jossa ne vastasivat muun muassa unionin tuomioistuimen niille suullista vastausta varten esittämiin kysymyksiin.
III Asian tarkastelu
51.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin esittää asiassa C‑595/23 esittämässään ennakkoratkaisupyynnössä unionin tuomioistuimelle kaksi ennakkoratkaisukysymystä.
52.
Yhtäältä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, onko niin, että kun jäsenvaltion oikeusviranomainen on puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohdan nojalla kieltäytynyt panemasta täytäntöön eurooppalaista pidätysmääräystä, joka on annettu vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen täytäntöönpanoa varten, ja kun se on tunnustanut tuomion, jolla kyseinen rangaistus on määrätty, ja kun rangaistuksen täytäntöönpano on alkanut kyseisessä jäsenvaltiossa, pidätysmääräyksen antanut jäsenvaltio on velvollinen poistamaan SIS-järjestelmään tallennetun kuulutuksen ja peruuttamaan kyseisen eurooppalaisen pidätysmääräyksen.
53.
Toisaalta mainittu tuomioistuin tiedustelee, onko täytäntöönpanosta vastaavalla jäsenvaltiolla, niin kauan kuin eurooppalaisen pidätysmääräyksen antanut jäsenvaltio ei ole peruuttanut pidätysmääräystä eikä poistanut kuulutusta, oikeus pyytää kyseistä jäsenvaltiota poistamaan kuulutus SIS-järjestelmästä ja onko tällä velvollisuus suostua pyyntöön.
A
Tutkittavaksi ottaminen
54.
Komissio huomauttaa ensinnäkin, että koska nyt käsiteltävä asia koskee Romanian viranomaisten antamaa eurooppalaista pidätysmääräystä ja niiden tekemää kuulutusta, ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys koskee Romanian viranomaisilla mahdollisesti olevaa velvollisuutta, koska italialainen tuomioistuin ei ole tältä osin toimivaltainen. Tämä kysymys on siis komission mukaan italialaisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa abstrakti ja hypoteettinen ja se voidaan ottaa huomioon ainoastaan ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämän toisen ennakkoratkaisukysymyksen yhteydessä.
55.
Mielestäni siitä seikasta, että ensimmäinen kysymys koskee pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion mahdollista velvollisuutta poistaa SIS-järjestelmään tallennettu kuulutus pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, ei voida päätellä, että kysymys olisi hypoteettinen. Koska EDS ei saanut Romanian oikeusviranomaisia poistamaan kuulutustaan, hän saattoi asian ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen käsiteltäväksi, joka tiedustelee perustellusti unionin tuomioistuimelta, onko niillä tällainen velvollisuus, voidakseen määrittää oman toimivaltansa rajat tässä asiassa, joten mielestäni ei ole mitään syytä katsoa, että ensimmäinen kysymys olisi jätettävä tutkimatta. Tämän täsmennyksen jälkeen on mielestäni asianmukaista, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämiä kahta kysymystä tarkastellaan yhdessä, koska niillä pyritään määrittämään pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion ja täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten velvollisuudet ja toimivalta siltä osin, kuin kyse on kuulutuksen poistamisesta sen jälkeen, kun eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta on kieltäydytty puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohdan nojalla.
56.
Toiseksi huomautan, että eurooppalainen pidätysmääräys EDS:stä annettiin 8.2.2019 ja että SIS-asetuksen 26 artiklan 1 kohdan mukainen kuulutus tallennettiin SIS-järjestelmään 11.2.2019.
57.
Kyseisen asetuksen 53 artiklan 2 kohdan mukaan pääasiassa kyseessä olevan kaltainen kuulutus on voimassa, jollei sen voimassaoloaikaa pidennetä, enintään viisi vuotta, ja tarve säilyttää kuulutus on tarkistettava tämän viiden vuoden ajanjakson aikana. SIS-asetuksen 53 artiklan 7 kohdan mukaan kuulutus poistetaan automaattisesti kyseisen artiklan 2, 3 ja 4 kohdassa tarkoitetun tarkistusjakson päätyttyä, jollei kuulutuksen voimassaoloa ole jatkettu kyseisen artiklan 6 kohdan mukaisesti.
58.
Ennakkoratkaisua pyytäneeltä tuomioistuimelta tiedusteltiin, oliko EDS:ää koskeva kuulutus edelleen aktiivinen vai oliko se poistettu automaattisesti vuoden 2024 helmikuussa, minkä vuoksi ennakkoratkaisupyyntö olisi menettänyt kohteensa. Kyseiseltä tuomioistuimelta tiedusteltiin myös, halusiko se siinä tapauksessa, ettei SIS-järjestelmässä olisi EDS:ää koskevaa aktiivista kuulutusta, pysyttää ennakkoratkaisupyyntönsä.
59.
Kyseinen tuomioistuin vahvisti 3.5.2024 päivätyssä kirjeessään haluavansa pysyttää ennakkoratkaisupyyntönsä. Unionin tuomioistuimen sille lähettämän tietopyynnön johdosta ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin oli pyytänyt Italian SIRENE-jaostoa tarkistamaan, oliko 11.2.2019 tallennettu kuulutus edelleen SIS-järjestelmässä, oliko se edelleen voimassa, oliko sen voimassaoloa jatkettu ja oliko Romanian SIRENE-jaosto tallentanut muita samaan eurooppalaiseen pidätysmääräykseen liittyviä kuulutuksia.
60.
Italian SIRENE-jaosto vastasi kyseiselle tuomioistuimelle 2.5.2024 päivätyllä ilmoituksellaan, että ”kyseinen kuulutus on edelleen tallennettuna SIS II ‑tietokantaan. Tähän kuulutukseen on lisätty liputus (flag) etsityn henkilön pidätyksen jälkeen”.
61.
Kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin korostaa, näissä olosuhteissa on lähtökohtaisesti katsottava, että EDS:ää koskeva kuulutus on edelleen aktiivinen. Romanian hallitus vahvisti tämän suullisessa käsittelyssä todeten, että kuulutuksen voimassaoloa oli jatkettu.
62.
Näiden seikkojen perusteella katson, että ennakkoratkaisupyyntö voidaan ottaa tutkittavaksi.
B
Asiakysymys
63.
SIS-järjestelmä on mekanismi, jonka kautta kansalliset viranomaiset välittävät toisilleen tietoja rikosasioissa tehtävää poliisiyhteistyötä ja oikeudellista yhteistyötä varten. SIS-asetuksen 1 artiklan mukaan ”SIS-järjestelmän tavoitteena on varmistaa korkea turvallisuustaso unionin vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueella, mukaan lukien yleisen järjestyksen ylläpitäminen sekä turvallisuuden takaaminen jäsenvaltioiden alueella, ja varmistaa niiden alueella henkilöiden liikkuvuutta koskevien [EUT]-sopimuksen kolmannen osan V osaston 4 ja 5 luvun määräysten soveltaminen kyseisellä järjestelmällä toimitettujen tietojen avulla”.
64.
SIS-asetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti SIS-järjestelmä muodostuu keskusjärjestelmästä ja kunkin jäsenvaltion kansallisesta järjestelmästä, jotka ovat yhteydessä toisiinsa. Kyseisen asetuksen 4 artiklan 2 kohdasta ilmenee, että jäsenvaltiot tallentavat, päivittävät, poistavat ja hakevat SIS-järjestelmän tietoja kukin oman kansallisen järjestelmänsä kautta.
65.
Koko tietojenvaihtomekanismi perustuu henkilöistä ja esineistä tehtyihin kuulutuksiin.
66.
On syytä korostaa, että keskeisessä asemassa on SIS-järjestelmään kuulutuksen tallentanut jäsenvaltio, joka on SIS-asetuksen 3 artiklan 9 kohdassa tarkoitettu ”kuulutuksen tehnyt jäsenvaltio”.
67.
Kyseisen asetuksen 26 artiklan 1 kohdan mukaan ”kuulutukset henkilöistä, joita etsitään kiinniottoa ja eurooppalaisen pidätysmääräyksen tai luovutussopimuksen perusteella tapahtuvaa luovuttamista varten, tallennetaan kuulutuksen tehneen jäsenvaltion oikeusviranomaisen pyynnöstä”. Lisäksi kyseisen asetuksen 27 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ”jos henkilöä etsitään kiinniottoa ja eurooppalaisen pidätysmääräyksen perusteella tapahtuvaa luovuttamista varten, kuulutuksen tehneen jäsenvaltion on tallennettava SIS-järjestelmään kopio alkuperäisestä eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä”.
68.
SIS-asetuksen 59 artiklan 1 kohdan mukaan ”kuulutuksen tehnyt jäsenvaltio on vastuussa siitä, että tiedot ovat paikkansapitäviä ja ajantasaisia ja että ne tallennetaan SIS-järjestelmään lainmukaisesti”.
69.
Lisäksi kyseisen asetuksen 59 artiklan 3 kohdassa säädetään, että ”ainoastaan kuulutuksen tehneellä jäsenvaltiolla on lupa muuttaa, täydentää, oikaista, päivittää tai poistaa SIS-järjestelmään tallentamiaan tietoja”.
70.
Näistä säännöksistä seuraa, että kuulutuksen tehneellä jäsenvaltiolla on yksinomainen vastuu kuulutuksen voimassa pitämisestä tai poistamisesta. Vaikka täytäntöönpanojäsenvaltio voi pyytää kuulutuksen poistamista kuulutuksen tehneen jäsenvaltion SIRENE-toimistolta ja vaikka henkilöt, joita asia koskee, voivat saattaa asian kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten käsiteltäväksi SIS-asetuksen 67 artiklan 1 kohdan ja 68 artiklan 1 kohdan (
20
) mukaisesti, mainittu jäsenvaltio tekee kuitenkin lopullisen päätöksen tältä osin tutkittuaan kunkin yksittäistapauksen erityiset olosuhteet. On myös korostettava, että kuulutuksen tehneen jäsenvaltion yksinomainen vastuu kuulutuksen voimassa pitämisestä tai poistamisesta on johdonmukainen sen yksinomaisen vastuun kanssa, joka saman jäsenvaltion pidätysmääräyksen antaneella oikeusviranomaisella on tällaisen kuulutuksen perustana mahdollisesti olevan eurooppalaisen pidätysmääräyksen voimassa pitämisestä tai peruuttamisesta.
71.
Niiden tilanteiden osalta, joissa kuulutuksen tehnyttä jäsenvaltiota voidaan vaatia poistamaan SIS-järjestelmään tallentamansa kuulutus, huomautan, että SIS-asetuksen 53 artiklan 1 kohdan mukaan ”kuulutuksia henkilöistä saadaan säilyttää ainoastaan sen ajan, joka on tarpeen niihin tarkoituksiin, joita varten ne on tehty”. (
21
) Kyseisessä artiklassa säädetään myös kuulutusten tarkistusjaksoista ja erityisesti siitä, että muun muassa SIS-asetuksen 26 artiklassa tarkoitettu kuulutus on voimassa viisi vuotta. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää lyhyemmistä tarkistusjaksoista kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti. (
22
) Kuulutuksen tehnyt jäsenvaltio voi tarkistusjakson kuluessa päättää kattavan yksilöllisen arvioinnin perusteella säilyttää henkilöä koskevan kuulutuksen pidemmän aikaa kuin tarkistusjakson ajan, jos säilyttäminen on tarpeen ja oikeasuhteista niiden tavoitteiden saavuttamiseksi, joita varten kuulutus tallennettiin. (
23
)
72.
Muistutan lisäksi, että SIS-asetuksen 55 artiklan 1 kohdan mukaan ”kuulutukset henkilöistä, joita etsitään kiinniottoa ja eurooppalaisen pidätysmääräyksen tai luovutussopimuksen perusteella tapahtuvaa luovuttamista varten 26 artiklan nojalla, on poistettava, kun henkilö on luovutettu kuulutuksen tehneen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Kuulutukset on poistettava myös silloin, kun toimivaltainen oikeusviranomainen on kansallisen lainsäädännön mukaisesti kumonnut oikeuden päätöksen, johon kuulutus perustui. Kuulutukset on poistettava myös silloin, kun kuulutuksen voimassaolo on päättynyt 53 artiklan mukaisesti”.
73.
Kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin perustellusti korostaa, kyseisessä säännöksessä ei säädetä nimenomaisesti SIS-järjestelmään tallennetun kuulutuksen poistamisesta, jos luovuttamisesta on kieltäydytty puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohdan nojalla ja jos rangaistus on määrätty täytäntöönpantavaksi täytäntöönpanojäsenvaltion alueella sen kansallisen lainsäädännön mukaisesti sen jälkeen, kun rikostuomio on tunnustettu puitepäätöksen 2008/909 mukaisesti.
74.
Katson kuitenkin, että SIS-asetuksen 53 artiklan 1 kohdan mukaan kuulutuksen tehneen jäsenvaltion on tarkistettava, onko tarkoitus, jota varten etsittyä henkilöä koskeva kuulutus on tallennettu SIS-järjestelmään, saavutettu silloin, kun täytäntöönpanojäsenvaltio soveltaa puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohdassa säädettyä harkinnanvaraista kieltäytymisperustetta. Jos näin on, kuulutuksen tehneellä jäsenvaltiolla on velvollisuus poistaa kuulutus. (
24
) Kyseisen jäsenvaltion päätös riippuu tällöin läheisesti pidätysmääräyksen antaneen oikeusviranomaisen arvioinnista siitä, onko eurooppalainen pidätysmääräys pidettävä voimassa kyseisen henkilön osalta.
75.
Unionin tuomioistuin totesi tältä osin 29.7.2024 antamassaan tuomiossa Breian, (
25
) että ”mikään puitepäätöksen 2002/584 säännös ei estä pidätysmääräyksen antaneen viranomaisen mahdollisuutta pitää voimassa eurooppalaista pidätysmääräystä, kun jäsenvaltion täytäntöönpanoviranomainen on kieltäytynyt kyseisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta”, (
26
) vaikka tällaisen kieltäytymisen on kuitenkin herätettävä pidätysmääräyksen antaneen viranomaisen valppaus. (
27
)
76.
Erityisesti se, että pidätysmääräyksen antanut oikeusviranomainen pitää eurooppalaisen pidätysmääräyksen voimassa, voi osoittautua tarpeelliseksi muun muassa sen jälkeen, kun seikat, jotka johtivat aikaisemman luovuttamispyynnön hylkäämiseen, on sivuutettu tai kun kieltäytymispäätös ei ollut unionin oikeuden mukainen, jotta etsityn henkilön luovuttamismenettely voidaan saattaa päätökseen ja tällä tavoin edistää sen kyseiselle puitepäätökselle asetetun tavoitteen toteutumista, etteivät rikokset jää rankaisematta. (
28
)
77.
Mielestäni oikeusviranomainen ei voi kieltäytyä panemasta täytäntöön eurooppalaista pidätysmääräystä, joka on annettu vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen täytäntöönpanoa varten, vetoamalla puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohdassa tarkoitettuun harkinnanvaraiseen kieltäytymisperusteeseen, jos langettava tuomio tunnustetaan ja pannaan täytäntöön noudattamatta puitepäätöksessä 2008/909 säädettyä menettelyä ja siinä säädettyjä edellytyksiä. Tässä tilanteessa pidätysmääräyksen antanut oikeusviranomainen voi pitää eurooppalaisen pidätysmääräyksen voimassa, pidätysmääräyksen antaneella jäsenvaltiolla säilyy oikeus panna kyseinen rangaistus täytäntöön ja täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen tehtävänä on panna eurooppalainen pidätysmääräys täytäntöön luovuttamalla etsitty henkilö kyseiseen jäsenvaltioon.
78.
Nyt käsiteltävän asian osalta huomautan, että Italian lainsäädännöstä ilmenee, että luovuttamisesta kieltäytyminen puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohdan nojalla edellyttää eurooppalaisen pidätysmääräyksen perustana olevan langettavan tuomion tunnustamista mutta tuomion antaneen jäsenvaltion suostumusta ei vaadita. Tästä seuraa, että täytäntöönpanojäsenvaltio voisi yksipuolisesti päättää panna kyseisen tuomion täytäntöön alueellaan myös silloin, kun tuomion antanut jäsenvaltio nimenomaisesti vastustaa täytäntöönpanoa. Olen 13.6.2024 esittämässäni ratkaisuehdotuksessa C.J. (Rangaistuksen täytäntöönpano eurooppalaisen pidätysmääräyksen johdosta), (
29
) johon viittaan, esittänyt yksityiskohtaisesti syyt, joiden vuoksi katson – toisin kuin ilmenee Italian lainsäädännöstä ja Italian oikeusviranomaisten käytännöstä –, että kun täytäntöönpanojäsenvaltion oikeusviranomaiset soveltavat tämän säännöksen mukaista harkinnanvaraista kieltäytymisperustetta, niiden on langettavaa tuomiota tunnustaessaan ja täytäntöön pannessaan noudatettava puitepäätöksessä 2008/909 säädettyä menettelyä ja siinä säädettyjä edellytyksiä, mikä edellyttää tuomion antaneen jäsenvaltion suostumusta rangaistuksen täytäntöönpanoon täytäntöönpanojäsenvaltiossa.
79.
Lisäksi epäilen vahvasti, ettei vaihtoehtoinen toimenpide eli EDS:n luovuttaminen sosiaalipalvelujen piiriin, joita hän käytti 15.7.2022 alkaen, kunnes Corte d'appello di Napoli (Napolin ylioikeus, Italia) päätti 11.10.2022 määrätä rangaistuksen täytäntöönpanon päättyneeksi ja kumota langettavan tuomion tunnustamista koskevan päätöksen, ole puitepäätöksen 2008/909 22 artiklan 1 kohdan mukainen.
80.
Tässä säännöksessä vahvistetaan sääntö, jonka mukaan tuomion antanut jäsenvaltio ei saa jatkaa rangaistuksen täytäntöönpanoa sen jälkeen, kun sen täytäntöönpano on alkanut täytäntöönpanojäsenvaltiossa. Mielestäni tämän säännön soveltaminen edellyttää kahden edellytyksen täyttymistä.
81.
Ensinnäkin rangaistuksen täytäntöönpanon täytäntöönpanojäsenvaltiossa on täytynyt tapahtua puitepäätöksessä 2008/909 vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. Näin ei ole silloin, kun rikosasiassa annettu tuomio on tunnustettu noudattamatta kyseisessä puitepäätöksessä säädettyä menettelyä ja siinä säädettyjä edellytyksiä ja erityisesti ilman, että tuomion antanut jäsenvaltio olisi antanut tiedoksi tuomion ja sen liitteenä mainitussa puitepäätöksessä tarkoitetun todistuksen. Jos hyväksyttäisiin, että rangaistuksen täytäntöönpanon aloittaminen täytäntöönpanojäsenvaltiossa tällaisessa tilanteessa veisi tuomion antaneelta jäsenvaltiolta sen toimivallan panna kyseinen rangaistus täytäntöön, annettaisiin mahdollisuus juuri kyseisessä puitepäätöksessä vahvistettujen sääntöjen kiertämiseen.
82.
Toiseksi tuomion täytäntöönpanon aloittaminen puitepäätöksen 2008/909 22 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla edellyttää, että täytäntöönpanosta vastaavassa jäsenvaltiossa täytäntöönpantava rangaistus vastaa sekä luonteeltaan että kestoltaan tuomion antaneen jäsenvaltion toimivaltaisen oikeusviranomaisen määräämää rangaistusta. Huomautan kuitenkin, että EDS:lle Romaniassa määrätyn vankeusrangaistuksen täytäntöönpanoa Italiassa lykättiin 15.7.2022 saakka, vaikka kyseistä rangaistusta ei ollut määrätty ehdollisena. Lisäksi on todettava, ettei tuosta ajankohdasta alkaen pantu täytäntöön mainittua vankeusrangaistusta vaan vaihtoehtoisena toimenpiteenä sosiaalipalvelujen piiriin saattaminen, joka jatkui 11.10.2022 saakka, jolloin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin määräsi rangaistuksen täytäntöönpanon päättyneeksi ja kumosi romanialaisen langettavan tuomion tunnustamista koskevan päätöksen. Sekä rangaistuksen täytäntöönpanon lykkääminen että sen luonteen muuttaminen, lukuun ottamatta puitepäätöksen 2008/909 8 artiklan 2–4 kohdassa (
30
) säädettyä rangaistuksen mukauttamista, ovat mielestäni ristiriidassa sen toteamuksen kanssa, jonka mukaan EDS:lle Romaniassa määrätyn vankeusrangaistuksen täytäntöönpano Italiassa oli aloitettu kyseisen puitepäätöksen 22 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
83.
Korostan, että näiden edellytysten noudattaminen on ratkaisevan tärkeää sen varmistamiseksi, ettei sääntö, jonka mukaan eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta kieltäytyminen puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohdan nojalla edellyttää täytäntöönpanojäsenvaltion todellista sitoutumista etsitylle henkilölle määrätyn vapausrangaistuksen täytäntöönpanoon, (
31
) jää kuolleeksi kirjaimeksi. (
32
)
84.
On myös täsmennettävä, että sitoumus, joka täytäntöönpanosta vastaavalta jäsenvaltiolta vaaditaan etsitylle henkilölle määrätyn vapausrangaistuksen tehokkaasta täytäntöönpanosta sekä sen luonteen että keston osalta, on ristiriidassa sen päätöksen kanssa, jonka tämän jäsenvaltion oikeusviranomainen on tehnyt pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa annetun langettavan tuomion tunnustamista koskevan päätöksen kumoamisesta sillä perusteella, että kyseinen tuomio on menettänyt täytäntöönpanokelpoisuutensa. Lisään vielä, että analogisesti sen kanssa, mitä unionin tuomioistuin totesi 31.1.2023 antamassaan tuomiossa Puig Gordi ym., (
33
) täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen toteamus, jonka mukaan rikosoikeudellinen vastuu on vanhentunut pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa, vaikka viimeksi mainittu on todennut, ettei tästä ole annettu mitään tuomioistuinratkaisua, on vastoin vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta, joka on puitepäätöksen 2002/584 johdanto-osan kuudennen perustelukappaleen mukaan oikeudellisen yhteistyön kulmakivi. (
34
)
85.
Kun otetaan huomioon nämä seikat ja jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtäviin kuuluvista tarkistuksista muuta johdu, on mielestäni poissuljettua, että kuulutuksen antaneella jäsenvaltiolla voitaisiin pääasian olosuhteissa katsoa olevan velvollisuus sillä perusteella, että täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen soveltaa puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohdassa tarkoitettua harkinnanvaraista kieltäytymisperustetta, poistaa EDS:ää koskeva kuulutus SIS-järjestelmästä.
IV Ratkaisuehdotus
86.
Kaiken edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Curtea de Apel Bucureştin (Bukarestin ylioikeus, Romania) asiassa C‑305/22 esittämiin ensimmäiseen, toiseen ja kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS 4 artiklan 6 alakohtaa ja 8 artiklan 1 kohdan c alakohtaa sekä vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta rikosasioissa annettuihin tuomioihin, joissa määrätään vapausrangaistus tai vapauden menetyksen käsittävä toimenpide, niiden täytäntöön panemiseksi Euroopan unionissa 27.11.2008 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2008/909/YOS 4 artiklan 2 ja 5 kohtaa, 8 artiklan 1 kohtaa, 22 artiklan 1 kohtaa ja 25 artiklaa
on tulkittava siten, että
oikeusviranomainen ei voi kieltäytyä panemasta täytäntöön eurooppalaista pidätysmääräystä, joka on annettu vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen täytäntöönpanoa varten, vetoamalla ensimmäisessä edellä mainitussa säännöksessä tarkoitettuun harkinnanvaraiseen kieltäytymisperusteeseen, jos langettava tuomio tunnustetaan ja pannaan täytäntöön noudattamatta puitepäätöksessä 2008/909 säädettyä menettelyä ja siinä säädettyjä edellytyksiä. Tässä tilanteessa eurooppalaisen pidätysmääräyksen antanut oikeusviranomainen voi pitää voimassa kyseisen pidätysmääräyksen, pidätysmääräyksen antaneella jäsenvaltiolla säilyy oikeus panna kyseinen rangaistus täytäntöön ja täytäntöönpanosta vastaavalla oikeusviranomaisella on velvollisuus panna mainittu eurooppalainen pidätysmääräys täytäntöön luovuttamalla etsitty henkilö kyseiseen jäsenvaltioon.
87.
Kaiken edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Corte d’appello di Napolin (Napolin ylioikeus, Italia) asiassa C‑595/23 esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
Schengenin tietojärjestelmän (SIS) perustamisesta, toiminnasta ja käytöstä poliisiyhteistyössä ja rikosasioissa tehtävässä oikeudellisessa yhteistyössä, neuvoston päätöksen 2007/533/YOS muuttamisesta ja kumoamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1986/2006 ja komission päätöksen 2010/261/EU kumoamisesta 28.11.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2018/1862, sellaisena kuin se on muutettuna 6.7.2022 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2022/1190, 26 artiklan 1 kohtaa, 27 artiklan 1 kohtaa, 53 artiklan 1 kohtaa, 55 artiklan 1 kohtaa sekä 59 artiklan 1 ja 3 kohtaa
on tulkittava siten, että
jos oikeusviranomainen kieltäytyy puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohdan nojalla panemasta täytäntöön eurooppalaista pidätysmääräystä, joka on annettu vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen täytäntöönpanoa varten, on yksinomaan pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion tehtävänä tarkistaa, onko tarkoitus, jota varten etsittyä henkilöä koskeva kuulutus on tallennettu SIS-järjestelmään, saavutettu, ja mikäli näin on, kyseinen kuulutus olisi poistettava.
Kyseisellä jäsenvaltiolla on oikeus katsoa, ettei mainittua tarkoitusta ole saavutettu ja että mainittu kuulutus on siten säilytettävä, jos täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen soveltaa kyseisen säännöksen mukaista harkinnanvaraista kieltäytymisperustetta ja langettava tuomio tunnustetaan ja pannaan täytäntöön noudattamatta puitepäätöksessä 2008/909 säädettyä menettelyä ja siinä säädettyjä edellytyksiä. Tuomion antanut oikeusviranomainen voi tässä tilanteessa katsoa tarpeelliseksi pitää voimassa eurooppalaisen pidätysmääräyksen, joka on etsittyä henkilöä koskevan kuulutuksen perustana.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: ranska.
(
i
)	Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.
(
2
)	EYVL 2002, L 190, s. 1.
(
3
)	EUVL 2008, L 327, s. 27.
(
4
)	Kyseisessä säännöksessä säädetään, että täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen voi kieltäytyä panemasta eurooppalaista pidätysmääräystä täytäntöön, ”jos eurooppalainen pidätysmääräys on annettu vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai turvaamistoimenpiteen täytäntöönpanoa varten, kun etsitty henkilö oleskelee täytäntöönpanosta vastaavassa jäsenvaltiossa, on sen kansalainen tai asuu siellä vakinaisesti, ja tämä valtio sitoutuu panemaan tämän rangaistuksen tai toimenpiteen itse täytäntöön kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti”.
(
5
)	Ratkaisuehdotus C.J. (Rangaistuksen täytäntöönpano eurooppalaisen pidätysmääräyksen johdosta) (C‑305/22, EU:C:2024:508).
(
6
)	C‑305/22, ei julkaistu, EU:C:2024:783.
(
7
)	Ks. vastaavasti mm. tuomio 15.4.2021, AV (Yhtenäistuomio) (C‑221/19, EU:C:2021:278, 35 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Mielestäni unionin tuomioistuimen olisi täsmennettävä 13.12.2018 annetun tuomion Sut (C‑514/17, EU:C:2018:1016) 48 kohtaa toteamalla selvästi, että puitepäätöksen 2002/584 4 artiklan 6 alakohdassa säädetyn harkinnanvaraisen kieltäytymisperusteen soveltaminen ei saa haitata asianomaisen henkilön rankaisematta jäämisen estämistä koskevaa tavoitetta, mikä edellyttää puitepäätöksessä 2008/909 säädetyn menettelyn ja siinä säädettyjen edellytysten noudattamista.
(
8
)	EUVL 2018, L 312, s. 56.
(
9
)	EUVL 2022, L 185, s. 1; jäljempänä SIS-asetus.
(
10
)	SIS-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan mukaan kuulutuksella tarkoitetaan ”SIS-järjestelmään tallennettuja tietoja, joiden avulla toimivaltaiset viranomaiset voivat tunnistaa henkilön tai esineen tietyn toimenpiteen toteuttamiseksi”.
(
11
)	Romanian hallitus täsmentää kirjallisissa huomautuksissaan, että Romanian viranomaiset ovat ilmoittaneet Italian viranomaisille yhtäältä, etteivät ne olleet antaneet suostumustaan siihen, että Italian viranomaiset tunnustavat Romaniassa annetun lopullisen rikostuomion, ja toisaalta, että niin kauan kuin rangaistuksen täytäntöönpanon aloittamisesta Italiassa ei ole ilmoitettu Romanian viranomaisille, Romanialla säilyy oikeus panna kyseinen rangaistus täytäntöön alueellaan.
(
12
)	Romanian hallitus toteaa kirjallisissa huomautuksissaan, ettei EDS aloittanut sen vankeusrangaistuksen suorittamista, joka hänelle oli määrätty, vaan vaihtoehtoisena toimenpiteenä hänet luovutettiin sosiaalipalvelujen piiriin.
(
13
)	Oikeuskäytäntö, johon tässä viitataan, muodostuu Curtea Constituționalăn (perustuslakituomioistuin, Romania) tuomiosta nro 297/2018, julkaistu Monitorul Oficial al Românieissa nro 518, 25.6.2018, ja tuomiosta nro 358/2022, julkaistu Monitorul Oficial al Românieissa nro 565, 9.6.2022, jotka koskevat rikoskoodeksin (Codul penal) 155 §:n 1 momentin säännösten perustuslainvastaisuutta koskevaa väitettä. Ks. rikosoikeudellisen vastuun vanhentumisajan katkaisemisesta tapauksissa, jotka liittyvät Euroopan unionin taloudellisia etuja vahingoittaviin rikoksiin, tuomio 24.7.2023, Lin (C‑107/23 PPU, EU:C:2023:606).
(
14
)	GURI nro 98, 29.4.2005, s. 6.
(
15
)	GURI nro 230, 1.10.2010, s. 1.
(
16
)	GURI nro 176, 31.7.2006, s. 4.
(
17
)	SIS-järjestelmään kuuluu kansallisten toimistojen verkosto, jota kutsutaan nimellä ”SIRENE-toimistot”, jotka ovat toiminnassa ympäri vuorokauden seitsemänä päivänä viikossa ja vastaavat kaikkien lisätietojen vaihdosta ja saatavuudesta (ks. SIS-asetuksen johdanto-osan 5 perustelukappale ja 7 artikla).
(
18
)	Tämä koskee erityisesti tapauksia, joissa jäsenvaltio arvioi, että kuulutuksen täytäntöönpano on ristiriidassa sen kansallisen lainsäädännön, kansainvälisten velvoitteiden tai oleellisten kansallisten etujen kanssa (24 artiklan 1 kohta), tai joissa täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen on kieltäytynyt panemasta eurooppalaista pidätysmääräystä täytäntöön jonkin kieltäytymisperusteen nojalla (25 artiklan 1 kohta). SIS-asetuksen 3 artiklan 8 alakohdan mukaan liputuksella tarkoitetaan ”kuulutuksen voimassaolon keskeyttämistä kansallisella tasolla; liputus voidaan lisätä kiinniottoa varten tehtyihin kuulutuksiin, kadonneista ja haavoittuvassa asemassa olevista henkilöistä tehtyihin kuulutuksiin, salaista tarkkailua, tiedustelutarkastuksia ja erityistarkastuksia varten tehtyihin kuulutuksiin sekä tiedottaviin kuulutuksiin”.
(
19
)	Ks. määräys 5.12.2023, Cuprea (C‑595/23, EU:C:2023:955).
(
20
)	Kyseisen asetuksen 67 artiklan 1 kohdan mukaan ”rekisteröidyt voivat käyttää [luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta 27.4.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston] asetuksen (EU) 2016/679 [(EUVL 2016, L 119, s. 1)] 15, 16 ja 17 artiklassa ja [luonnollisten henkilöiden suojelusta toimivaltaisten viranomaisten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä rikosten ennalta estämistä, tutkimista, paljastamista tai rikoksiin liittyviä syytetoimia tai rikosoikeudellisten seuraamusten täytäntöönpanoa varten sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja neuvoston puitepäätöksen 2008/977/YOS kumoamisesta 27.4.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston] direktiivin (EU) 2016/680 [(EUVL 2016, L 119, s. 89)] 14 artiklassa ja 16 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädettyjä oikeuksia”. Lisäksi SIS-asetuksen 68 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ”kuka tahansa voi saattaa jäsenvaltion lainsäädännön mukaan toimivaltaisen viranomaisen, tuomioistuimet mukaan luettuina, ratkaistavaksi vaatimuksen tietoihin pääsemiseksi, niiden oikaisemiseksi, poistamiseksi tai tietojen tai vahingonkorvauksen saamiseksi häntä itseään koskevan kuulutuksen osalta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen [2016/679] ja direktiivin [2016/680] oikeussuojakeinoja koskevien säännösten soveltamista”.
(
21
)	Ks. myös kyseisen asetuksen johdanto-osan 46 perustelukappale. Lisäksi on huomattava, että Sirene-käsikirjasta ja muista toisen sukupolven Schengenin tietojärjestelmän (SIS II) täytäntöönpanotoimenpiteistä annetun täytäntöönpanopäätöksen 2013/115/EU liitteen korvaamisesta 29.1.2015 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2015/219 (EUVL 2015 L 44, s. 75) liitteessä olevan Sirene-käsikirjan 2.9 kohdan mukaan on niin, että ”kun kuulutuksen säilyttämisen edellytykset eivät enää täyty, kuulutuksen tehneen jäsenvaltion on poistettava se viipymättä”.
(
22
)	Ks. SIS-asetuksen 53 artiklan 5 kohta.
(
23
)	Ks. SIS-asetuksen 53 artiklan 6 kohta.
(
24
)	Ks. analogisesti tuomio 15.12.2022, Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerija (Kuulutetun ajoneuvon rekisteröinti) (C‑88/21, EU:C:2022:982, 46 ja 47 kohta). Huomautan myös, että SIS-asetuksen 55 artiklan 1 kohdan viimeisessä virkkeessä viitataan kyseisen asetuksen 53 artiklaan, mikä tukee tätä tulkintaa.
(
25
)	C‑318/24 PPU, EU:C:2024:658.
(
26
)	Tuomio 29.7.2024, Breian (C‑318/24 PPU, EU:C:2024:658, 48 kohta).
(
27
)	Ks. tuomio 29.7.2024, Breian (C‑318/24 PPU, EU:C:2024:658, 49 kohta).
(
28
)	Ks. tuomio 29.7.2024, Breian (C‑318/24 PPU, EU:C:2024:658, 51 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Unionin tuomioistuin täsmensi kuitenkin kyseisessä tuomiossa, että sen oikeuskäytännöstä ilmenee, että koska eurooppalaisen pidätysmääräyksen, jonka täytäntöönpanosta on kieltäydytty jossakin jäsenvaltiossa, voimassa pitäminen voi johtaa sen kohteena olevan henkilön pidättämiseen toisessa jäsenvaltiossa ja sillä voidaan näin ollen loukata hänen henkilökohtaista vapauttaan, pidätysmääräyksen antaneen oikeusviranomaisen on tutkittava, onko pidätysmääräyksen voimassa pitämistä pidettävä käsiteltävän asian erityispiirteiden kannalta oikeasuhteisena. Tätä arvioidessaan kyseisen oikeusviranomaisen on erityisesti otettava huomioon sen rikoksen luonne ja vakavuus, josta etsittyä henkilöä syytetään, hänestä annetun eurooppalaisen pidätysmääräyksen voimassa pitämisen vaikutukset häneen sekä pidätysmääräyksen täytäntöönpanomahdollisuudet (em. tuomion 54 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
29
)	C‑305/22, EU:C:2024:508.
(
30
)	Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että ”puitepäätöksen 2008/909 8 artiklan 2–4 kohdassa asetetaan – – täytäntöönpanovaltion toimivaltaiselle viranomaiselle tuomion antaneessa valtiossa määrätyn rangaistuksen mukauttamista koskevat tiukat edellytykset, jotka ovat ainoat poikkeukset kyseisen viranomaisen kyseisen puitepäätöksen 8 artiklan 1 kohtaan perustuvasta lähtökohtaisesta velvollisuudesta tunnustaa sille lähetetty tuomio ja toteuttaa viipymättä kaikki tarvittavat toimenpiteet sellaisen rangaistuksen täytäntöön panemiseksi, jonka kesto ja luonne vastaavat tuomion antaneessa valtiossa annetussa tuomiossa määrättyjä”: ks. mm. tuomio 15.4.2021, AV (Yhtenäistuomio) (C‑221/19, EU:C:2021:278, 35 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Lisäksi puitepäätöksen 2008/909 12 artiklan 1 kohdasta, 13 artiklasta ja 21 artiklan e alakohdasta yhdessä luettuina seuraa yhtäältä, että täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltaisella viranomaisella on velvollisuus ilmoittaa tuomion antaneelle jäsenvaltiolle puitepäätöksen 8 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti mahdollisesta päätöksestä mukauttaa rangaistusta, ja toisaalta, että jos tuomion antanut jäsenvaltio ei hyväksy tällaista mukauttamispäätöstä, se voi niin kauan kuin rangaistuksen täytäntöönpano ei ole alkanut täytäntöönpanojäsenvaltiossa vetää todistuksen pois mainitusta valtiosta (mikä edellyttää, että tuomion antaneen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on lähettänyt todistuksen etukäteen mainitun puitepäätöksen 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti). Lisään vielä, että puitepäätöksen 2008/909 8 artiklan 2–4 kohdassa säädetyt rangaistuksen mukauttamistilanteet on erotettava kyseisen rangaistuksen täytäntöönpanomenettelyistä, joihin kyseisen puitepäätöksen 17 artiklan 1 kohdan mukaan sovelletaan täytäntöönpanojäsenvaltion lainsäädäntöä. Tältä osin unionin tuomioistuin on täsmentänyt muun muassa, että viimeksi mainittu säännös kattaa toimenpiteet, joilla pyritään takaamaan vapausrangaistuksen aineellinen täytäntöönpano: ks. tuomio 15.4.2021, AV (Yhtenäistuomio) (C‑221/19, EU:C:2021:278, 39 kohta). Tämä erottelu on keskeisessä asemassa vireillä olevassa asiassa Fira (C‑215/24), joka koskee täytäntöönpanojäsenvaltion oikeusviranomaisen suorittamaa tuomion antaneen jäsenvaltion oikeusviranomaisen määräämän vapausrangaistuksen määräämistä ehdollisena.
(
31
)	Ks. erityisesti tuomio 6.6.2023, O. G. (Eurooppalainen pidätysmääräys kolmannen maan kansalaisesta) (C‑700/21, EU:C:2023:444, 48 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Ennen kuin eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta kieltäydytään, täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen on lisäksi aina varmistuttava siitä, että rangaistus on todella mahdollista panna täytäntöön sen kansallisen lainsäädännön mukaisesti: ks. mm. tuomio 24.6.2019, Popławski (C‑573/17, EU:C:2019:530, 88 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
32
)	Se, että täytäntöönpanojäsenvaltio tunnustaa tuomion, merkitsee myös sitä, että kuten puitepäätöksen 2008/909 19 artiklan 2 kohdassa todetaan, ”vain tuomion antanut valtio voi tehdä päätöksen sellaisen tuomion uudelleenkäsittelyä koskevien hakemusten johdosta, jolla on määrätty tämän puitepäätöksen mukaisesti täytäntöön pantava rangaistus”.
(
33
)	C‑158/21, EU:C:2023:57.
(
34
)	Ks. tuomio 31.1.2023, Puig Gordi ym. (C‑158/21, EU:C:2023:57, 88 kohta). Romanian hallitus on lisäksi suullisessa käsittelyssä kiistänyt yksityiskohtaisesti tällaisen vanhentumisen käsiteltävässä asiassa.