61993CC0451_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1 Tässä asiassa Landessozialgericht für das Saarland pyytää ennakkoratkaisua sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 tiettyjen säännösten (sellaisina kuin ne ovat koonnettuina neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2001/83(1)) tulkinnasta.
2 Pääasian kantaja Claudine Delavant on Ranskan kansalainen ja työskentelee Ranskassa, jossa hän kuuluu sairausvakuutuskassaan (Metzin Caisse Primaire d'Assurance Maladie). Hän on avioitunut Saksan kansalaisen kanssa ja asuu tämän ja heidän kahden lapsensa kanssa Saarbrückenissä. Claudine Delavant'n aviomies työskentelee Saksassa, jossa hän kuuluu yksityisen sairausvakuutuksen piiriin. Saksan lainsäädännön mukaan häneen ei sovelleta lakisääteistä vakuutusjärjestelmää, koska hänen kuukausitulonsa ovat suuremmat kuin kahdestoistaosa tietystä laissa säädetystä määrästä ("vuotuisesta tulorajasta").
3 Vastaaja pääasiassa, Allgemeine Ortskrankenkasse für das Saarland, on saksalainen sairausvakuutuskassa.
4 Vuonna 1989 Claudine Delavant'n lapset olivat hoidettavina Punaisen ristin poliklinikalla Saarbrückenissä. Delavant pyysi vastaajana olevaa laitosta korvaamaan hoidon kustannukset. Kieltäydyttyään aluksi vastaaja suostui pyyntöön valituksen jälkeen, mutta kieltäytyi antamasta lausuntoa, jonka mukaan Claudine Delavant'lla ja hänen perheensä jäsenillä oli oikeus saada luontoisetuuksia (tällä tarkoitetaan lääkehoitoa, sairaalahoitoa, lääkkeitä, jne.) ikään kuin hänet olisi vakuutettu vastaajana olevassa laitoksessa ja riippumatta hänen ja hänen aviomiehensä tuloista. Delavant vastusti tätä kieltäytymistä turhaan Sozialgericht für das Saarlandissa ja valitti tämän jälkeen Landessozialgericht für das Saarlandiin.
5 Claudine Delavant perusti valituksensa asetuksen N:o 1408/71
19 artiklan 1 kohdan a alakohtaan ja 2 kohtaan. Asetuksen 19 artiklassa säädetään seuraavaa:
"1. Palkattu työntekijä tai itsenäinen ammatinharjoittaja, joka asuu muun jäsenvaltion kuin toimivaltaisen valtion alueella ja joka täyttää toimivaltaisen valtion lainsäädännössä asetetut edellytykset etuuksien saamiseksi ottaen tarpeen mukaan huomioon 18 artiklan säännökset, saa asuinvaltiossaan:
a) toimivaltaisen laitoksen puolesta luontoisetuudet asuinpaikan laitoksesta tämän laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaisesti ikään kuin hänet olisi vakuutettu siinä; ja
b) rahaetuudet toimivaltaisesta laitoksesta sen soveltaman lainsäädännön mukaisesti. Kuitenkin toimivaltaisen laitoksen ja asuinpaikan laitoksen välisellä sopimuksella tällaiset etuudet voidaan maksaa viimeksi mainitusta laitoksesta ensiksi mainitun puolesta, toimivaltaisen valtion lainsäädännön mukaisesti.
2. Edellä 1 kohdan säännöksiä sovelletaan vastaavasti perheenjäseniin, jotka asuvat muun jäsenvaltion kuin toimivaltaisen valtion alueella, sikäli kuin heillä ei ole oikeutta tällaisiin etuuksiin sen valtion lainsäädännön mukaan, jonka alueella he asuvat.
Jos perheenjäsenet asuvat sellaisen jäsenvaltion alueella, jonka lainsäädännön mukaan oikeus saada luontoisetuuksia ei edellytä vakuutusta tai työskentelyä, heidän saamiaan luontoisetuuksia pidetään sen laitoksen puolesta suoritettuina, jossa palkattu työntekijä tai itsenäinen ammatinharjoittaja on vakuutettu, paitsi jos puoliso tai lapsista huolehtiva henkilö harjoittaa ammattia mainitun jäsenvaltion alueella."
6 Claudine Delavant'n mukaan 19 artiklan 2 kohdan perusteella hänellä itsellään on oikeus saada luontoisetuuksia vastaajalta hänen ranskalaisen vakuutusyhtiönsä puolesta suoritettuina ja sen lisäksi hänen lapsillaan on sama oikeus. Vastaaja katsoo, että vaikka sen (vastaajan) on suoritettava Claudine Delavant'lle luontoisetuuksia tämän ranskalaisen vakuutusyhtiön puolesta 19 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti ikään kuin hänet olisi vakuutettu vastaajana olevassa laitoksessa, se ei ole velvollinen suorittamaan hänen lapsilleen näitä etuuksia 19 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Vastaaja perustaa kieltäytymisensä suorittaa luontoisetuuksia lapsille Sozialgesetzbuchin (sosiaaliturvalain) kirjan V 10 §:n 3 momenttiin. Tämän säännöksen (jäljempänä SGB V:n 10 § 3 momentti) mukaisesti sairausvakuutuskassaan kuuluvan henkilön lapset eivät ole vakuutettuja, jos kassaan kuuluvan henkilön aviopuoliso, jonka jälkeläisiä lapset ovat, ei itse kuulu lakisääteiseen sairausvakuutuskassaan ja hänen kokonaistulonsa kuukaudessa ylittävät kahdestoistaosan vuotuisesta tulorajasta ja ovat yleensä suuremmat kuin kassaan kuuluvan kokonaistulot. Claudine Delavant'n aviomies, joka on lapsien biologinen isä, ei kuulu lakisääteiseen sairausvakuutuskassaan, ja hänen tulonsa ylittävät edellä tarkoitetun rajan, ja ne ovat yleensä suuremmat kuin Claudine Delavant'n tulot.
7 Landessozialgericht für das Saarland pyytää ennakkoratkaisua seuraavasta kysymyksestä:
"Sisältyykö sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 1 artiklan f kohdan i alakohtaan, 2 artiklan 1 kohtaan, 3 artiklan 1 kohtaan, 19 artiklan 1 kohdan a alakohtaan ja 2 kohtaan sekä 20 artiklaan sellainen oikeusperiaate, joka kieltää jäsenvaltioita asettamasta toisessa jäsenvaltiossa vakuutetun rajatyöntekijän biologisten lasten sosiaalivakuutusjärjestelmään kuulumiselle edellytystä, joka liittyy rajatyöntekijän aviomiehen tuloihin, lapsien itsensä henkilökohtaiseen asemaan liittyvien edellytysten lisäksi?"
8 Asetuksen N:o 1408/71 19 artiklaa on jo edellä lainattu. Jotta esitys olisi kattava, lainaan nyt muita edellä olevassa kysymyksessä mainittuja artikloja. Ilmaisu "perheenjäsen" määritellään 1 artiklan f alakohdassa seuraavasti:
"... 'perheenjäsenellä' tarkoitetaan henkilöä, joka määritellään tai tunnustetaan perheenjäseneksi tai osoitetaan talouteen kuuluvaksi jäseneksi lainsäädännössä, jonka perusteella etuudet annetaan, tai tapauksissa, joita tarkoitetaan 22 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 31 artiklassa, sen jäsenvaltion lainsäädännössä, jonka alueella tällainen henkilö asuu; kuitenkin jos sanotussa lainsäädännössä perheenjäseneksi tai talouteen kuuluvaksi henkilöksi katsotaan vain henkilö, joka asuu samassa taloudessa kuin palkattu työntekijä tai itsenäinen ammatinharjoittaja, tämä edellytys katsotaan täytetyksi, jos se, jonka etua asia koskee, on pääasiallisesti riippuvainen tästä henkilöstä. Jos sairauden tai äitiyden perusteella annettavia luontoisetuuksia koskeva jäsenvaltion lainsäädäntö ei anna mahdollisuutta perheenjäsenten erottamiseen muista henkilöistä, joihin sitä sovelletaan, käsitteellä 'perheenjäsen' on merkitys, joka sille annetaan liitteessä I."
9 Asetuksen 2 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
"Tätä asetusta sovelletaan palkattuihin työntekijöihin tai itsenäisiin ammatinharjoittajiin, jotka ovat tai ovat olleet yhden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön alaisia ja jotka ovat jäsenvaltion kansalaisia tai jotka ovat valtiottomia henkilöitä tai pakolaisia, jotka asuvat jäsenvaltion alueella, sekä heidän perheenjäseniinsä ja jälkeenjääneisiinsä."
10 Asetuksen 3 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
"Jollei tämän asetuksen erityisistä säännöksistä muuta johdu, jäsenvaltion alueella asuvat henkilöt, joihin tätä asetusta sovelletaan, ovat jäsenvaltion lainsäädännön mukaan samojen velvoitteiden alaisia ja nauttivat samoja etuja kuin tämän valtion kansalaiset."
11 Asetuksen 20 artiklassa säädetään seuraavaa:
"Rajatyöntekijä voi myös saada etuuksia toimivaltaisen valtion alueella. Tällaiset etuudet antaa toimivaltainen laitos tämän valtion lainsäädännön mukaisesti, niin kuin se, jonka etua asia koskee, asuisi tässä valtiossa. Hänen perheenjäsenensä voivat saada etuuksia samoin edellytyksin; kuitenkin tällaisten etuuksien saaminen, kiireellisiä tapauksia lukuun ottamatta, edellyttää kyseisten valtioiden tai näiden valtioiden toimivaltaisten viranomaisten välistä sopimusta tai, jollei sellaista ole, toimivaltaisen laitoksen etukäteen antamaa valtuutusta."
12 Kirjallisissa huomautuksissaan komissio sekä Belgian, Ranskan, Saksan ja Alankomaiden hallitukset ovat kaikki yhtä mieltä siitä, että asetuksen N:o 1408/71 asianomaisiin säännöksiin ei sisälly edellä esitetyssä kysymyksessä tarkoitettua periaatetta. Ne kaikki perustavat tämän näkemyksensä ilmaisun "perheenjäsen" tulkintaan asetuksen 19 artiklan 2 kohdassa. Ne huomauttavat, että asetuksen 1 artiklan f kohdan i alakohdassa ilmaisulla "perheenjäsen" tarkoitetaan "henkilöä, joka määritellään tai tunnustetaan perheenjäseneksi tai osoitetaan talouteen kuuluvaksi jäseneksi lainsäädännössä, jonka perusteella etuudet annetaan ..." Ne esittävät, että tämän tapauksen olosuhteissa on siten Saksan lainsäädännön asiana määritellä, kuka on Claudine Delavant'n perheenjäsen ja kenellä on sellaisena oikeus saada asetuksen 19 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja luontoisetuuksia sovellettaessa tätä säännöstä vastaavasti 19 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Ne katsovat, että yhteisöoikeudessa ei - eikä varsinkaan asetuksessa N:o 1408/71 - ole mitään, mikä estäisi Saksan oikeudessa kieltämästä Claudine Delavant'n lapsilta luontoisetuuksia, kun hänen aviomiehensä, joka on hänen lapsiensa biologinen isä, ei itse kuulu lakisääteiseen sairausvakuutuskassaan Saksassa ja hänen kuukausitulonsa, jotka ylittävät tietyn määrän, ovat suuremmat kuin Claudine Delavant'n omat tulot.
13 Vaikka olenkin lopputuloksen osalta samaa mieltä kuin komissio ja Belgian, Ranskan, Saksan ja Alankomaiden hallitukset, en ole vakuuttunut siitä, että ne ovat saavuttaneet tämän lopputuloksen oikealla menetelmällä.
14 Lapset, joista on kyse, ovat Claudine Delavant'n biologisia lapsia, ja he asuvat hänen
ja heidän isänsä kanssa perheen kodissa Saarbrückenissä. Kyseisenä ajankohtana lapset olivat 11 vuoden ja 9 vuoden ikäisiä. Heitä on selvästi pidettävä Claudine Delavant'n perheenjäseninä minkä tahansa sellaisen oikeusjärjestyksen mukaisesti, joka voi tulla kyseeseen. Itse asiassa ei vaikuta siltä, että SGB V:n 10 §:n 3 momentin mukaisesti Delavant'n lapset eivät olisi hänen perheensä jäseniä; tästä lainkohdasta johtuu ainoastaan, että heillä ei ole, käsiteltävänä olevan tapauksen olosuhteissa, oikeutta sairausvakuutukseen sillä perusteella, että heidän äitinsä kuuluu sairausvakuutuskassaan. Komission ja neljän hallituksen ehdottama tulkinta merkitsisi sitä, että ilmaisu "perheenjäsen(et)" asetuksen 1 artiklan f kohdan i alakohdassa ja 19 artiklan 2 kohdassa tarkoittaa "perheenjäseniä, joilla on sellaisina oikeus sosiaaliturvaetuuksiin". Saattaa olla totta, että tällainen tulkinta on kohtuullinen käsiteltävänä olevassa tapauksessa. Minkäänlaista taetta ei kuitenkaan ole siitä, että tällainen tulkinta aina olisi kohtuullinen (erityisesti, jos otetaan huomioon, että tätä ilmaisua käytetään monissa muissa asetuksen N:o 1408/71 säännöksissä), ja joka tapauksessa tällaista tulkintaa voidaan vastustaa sillä perustavaa laatua olevalla seikalla, että tämä ei ole sanojen "perheenjäsen(et)" tavanomainen merkitys. Jos asetuksen antajat olisivat halunneet käyttää virkettä, jolla on näin täsmällinen sisältö, ne olisivat varmasti valinneet tarkoitukseensa sopivammat sanat kuin äärimmäisen epämääräisen ilmaisun "perheenjäsen(et)".
15 Sen sijaan, että keskitytään tietyn ilmaisun merkitykseen, on mielestäni aiheellisempaa tarkastella kyseisten säännöksien systematiikkaa ja tarkoitusta. Asetuksen 19 artiklassa säännellään sitä yleistä tilannetta, jossa palkattu työntekijä tai itsenäinen ammatinharjoittaja asuu muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa jäsenvaltiossa (eli valtiossa, jossa hän on vakuutettu(2) ja joka on tavallisesti valtio, jossa hän työskentelee). Asetuksen 20 artiklassa säädetään tietystä esimerkistä tällaisesta tilanteesta, nimittäin rajatyöntekijästä, joka säännöllisesti ylittää rajan mennäkseen töihin. Kaikkiin tällaisiin tilanteisiin sovellettavana yleisenä periaatteena on se, että kustannuksista, jotka aiheutuvat etuuksien suorittamisesta muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa jäsenvaltiossa asuville henkilöille, vastaa - luonnollisesti - "toimivaltainen laitos" (eli laitos, jossa kyseinen henkilö on vakuutettu(3)).
16 Asetuksen antajat ovat kuitenkin tunnustaneet, että tietyissä olosuhteissa henkilö, jonka asuinvaltio ei ole sama kuin valtio, jossa hän on vakuutettu, saattaa vaatia lääkinnällistä hoitoa ensiksi mainitussa valtiossa, koska ihmiset voivat yhtä todennäköisesti sairastua siellä, missä he asuvat, kuin siellä, missä he työskentelevät. Asetuksen 19 artiklan 1 kohdan a alakohdassa vaaditaan tämän vuoksi työntekijän työskentelyvaltion laitosta suorittamaan hänelle luontoisetuuksia "toimivaltaisen laitoksen puolesta". On tärkeä painottaa sitä, että tällaisten etuuksien kustannuksista vastaa täysin laitos, jossa työntekijä on vakuutettu, kuten asetuksen 36 artiklan 1 kohdassa säädetään. Tämän vuoksi olisi voitu johdonmukaisesti vaatia asuinvaltion laitosta suorittamaan etuudet toimivaltaisen laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaisesti; onhan viimeksi mainitun laitoksen joka tapauksessa korvattava kustannukset. Tällainen ratkaisu ei kuitenkaan olisi ollut käytännöllinen, sillä se edellyttäisi laitoksen soveltavan toisen jäsenvaltion lainsäädäntöä. Tämä epäilemättä selittää sen, miksi asetuksen säätäjät ovat sen sijaan päättäneet, että asuinpaikan laitos suorittaa luontoisetuudet tämän laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaisesti ikään kuin kyseinen henkilö olisi vakuutettu siinä. Ilmeisenä käytännöllisenä etuutena tästä ratkaisusta on se, että laitos, joka suorittaa luontoisetuudet, tekee tämän sen ainoan lainsäädännön mukaisesti, jonka sen voidaan olettaa tuntevan, eli sen itsensä soveltaman lainsäädännön mukaisesti.
17 Kysymyksenä, johon käsiteltävänä olevassa asiassa on vastattava, on se, mitä 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitetaan 19 artiklan 1 kohdan soveltamisella vastaavasti perheenjäseniin, jotka asuvat muun jäsenvaltion kuin toimivaltaisen valtion alueella. Vaikka käsitteestä "sovelletaan vastaavasti" ei ole aina apua, vaikuttaa tässä yhteydessä riittävän selkeältä, että asetuksessa on tarkoitettu vakuutetun henkilön perheenjäsenillä olevan oikeus saada asuinpaikassaan luontoisetuuksia, joita heillä olisi oikeus saada asuinpaikan laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaisesti silloin, jos vakuutettu henkilö olisi vakuutettu tässä laitoksessa. Käsiteltävänä olevaan tapaukseen sovellettuna tämä tarkoittaa sitä, että Claudine Delavant'n lapsilla on oikeus saada Saksassa ne luontoisetuudet, joihin heillä olisi oikeus, jos Claudine Delavant olisi vakuutettu Saksassa. Ja kuten olen todennut, jos Claudine Delavant kuuluisi Allgemeine Ortskrankenkasse für das Saarlandiin, hänen lapsillaan ei olisi SGB V:n 10 §:n 3 momentin mukaisesti oikeutta saada luontoisetuuksia tältä laitokselta, koska hänen aviomiehensä ei kuulu lakisääteiseen sairausvakuutuskassaan ja tämän tulot ylittävät Saksan lainsäädännössä asetetun rajan ja ovat yleensä suuremmat kuin hänen tulonsa.
18 Claudine Delavant'n esittämä näkemys olisi hyväksyttävä ainoastaan, jos 19 artiklan 1 kohdan a alakohdan lopussa olevien sanojen "ikään kuin hänet olisi vakuutettu siinä" katsottaisiin, kun tätä säännöstä sovelletaan vastaavasti vakuutetun henkilön perheenjäseniin, tarkoittavan "ikään kuin perheenjäsenet olisi vakuutettu siinä". Tällainen tulkinta ei kuitenkaan olisi johdonmukainen. Kuten kirjallisissa huomautuksissa on esitetty, jos Claudine Delavant työskentelisi Saksassa, sovellettaisiin epäilemättä SGB V:n 10 §:n 3 momenttia, ja hänen lapsillaan ei olisi oikeutta sairausvakuutukseen Saksassa ainoastaan sen perusteella, että heidän äitinsä kuuluu vastaajana olevaan sairausvakuutuskassaan. Ei ole mitään pakottavaa syytä siihen, että heillä voisi olla Saksassa oikeus sairausvakuutusturvaan (jonka korvaa ranskalainen laitos, johon Delavant kuuluu) ainoastaan sillä perusteella, että Claudine Delavant työskentelee Ranskassa eikä Saksassa. Tämä olisi vastoin 19 artiklaan sisältyvää perusperiaatetta, eli sitä periaatetta, että jos työntekijä asuu muussa valtiossa kuin siinä, jossa hänet on vakuutettu, hänellä on asuinvaltiossaan oikeus saada samaa hoitoa kuin hän saisi silloin, jos hänet olisi vakuutettu siellä. Kun tätä periaatetta sovelletaan työntekijän perheenjäseniin, tulkinnan tuloksena voi olla ainoastaan se, että heillä on oikeus saada asuinvaltiossaan hoitoa, jonka he saisivat, jos työntekijä olisi vakuutettu tässä valtiossa. Tämän osalta on muistettava, että työntekijän perheenjäsenten oikeudet ovat johdettuja oikeuksia, eli oikeuksia, jotka syntyvät perheenjäsenen suhteesta vakuutettuun henkilöön, vastakohtana oikeuksille, jotka perheenjäsen saa omissa nimissään. Claudine Delavant'n esittämä perustelu merkitsee sitä, että perheenjäsenille, jotka asuvat muussa valtiossa kuin siinä, jossa työntekijä on vakuutettu, on automaattisesti annettava vakuutettujen henkilöiden täydellinen asema heidän omana oikeutenaan. Tällainen perustelu ei ole hyväksyttävä, koska siinä ei oteta huomioon työntekijöiden perheenjäsenten oikeuksien johdettua luonnetta.
19 Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin mainitsee useita syitä, joiden vuoksi voidaan epäillä sitä, onko SGB V:n 10 §:n 3 momentin soveltaminen käsiteltävänä olevassa tapauksessa sopusoinnussa yhteisöoikeuden kanssa. Erityisesti ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin viittaa tuomioon asiassa Petroni(4), jossa yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että sosiaaliturvaa koskevalla yhteisön lainsäädännöllä ei voi olla sitä vaikutusta, että työntekijät menettävät etuja, jotka heille on taattu yksittäisen valtion lainsäädännössä. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa, että SGB V:n 10 §:n 3 momentilla voi olla se vaikutus, että Claudine Delavant'n tai hänen aviomiehensä on suoritettava lisävakuutusmaksuja sen varmistamiseksi, että heidän lapsensa kuuluvat lakisääteisen sairausvakuutuksen piiriin Saksassa, vaikka Ranskan lainsäädännön mukaan perheenjäsenet kuuluvat tavallisesti vakuutuksen piiriin vanhempiensa tuloista riippumatta, jos heillä itsellään ei ole mitään tuloja. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että SGB V:n 10 §:n 3 momentin soveltaminen voi myös johtaa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen rikkomiseen: niiden vakuutusmaksujen määrässä, jotka rajatyöntekijä suorittaa Ranskassa, otetaan huomioon se riski, että hänen perheensä jäsenet voivat vaatia luontoisetuuksia, ja kuitenkin 20 artiklassa estetään perheenjäseniä saamasta luontoisetuuksia, kiireellisiä tapauksia lukuun ottamatta, jolleivät kyseiset laitokset tee sopimusta tai jollei toimivaltainen laitos anna etukäteen valtuutusta; tämän vuoksi rajatyöntekijän on maksettava enemmän saadakseen vakuutusturvaa perheensä jäsenille kuin henkilön, jolla on samat tulot työstä, joka ei edellytä rajan ylittämistä. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin mainitsee myös epävarmuuden, joka saattaa aiheutua siitä, että Ranskan ja Saksan valuuttojen vaihtokurssit muuttuvat.
20 Mielestäni mikään näistä näkökohdista ei voi vaikuttaa edellä lainattuun kysymykseen annettavaan vastaukseen. Asetuksen N:o 1408/71 asianomaisten säännöksien vuoksi Claudine Delavant tai hänen lapsensa eivät menetä mitään etuutta, johon heillä olisi oikeus yksinomaan Saksan oikeuden mukaisesti. Myöskään mitään väärää ei ole sinänsä siinä, että henkilöiden, joiden tulot ylittävät tietyn rajan, on suoritettava lisävakuutusmaksuja saadakseen lapsilleen sairausvakuutuksen. Merkitystä ei ole sillä seikalla, että asiat on järjestetty eri tavalla toisessa jäsenvaltiossa, koska asetuksella N:o 1408/71 ei pyritä yhdenmukaistamaan sosiaaliturvaoikeutta, vaan ainoastaan yhteensovittamaan jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmiä.
21 Vaihtokurssien muutoksien osalta on totta, että Claudine Delavant'n lasten oikeus luontoisetuuksiin Saksassa saattaa vaihdella ajoittain valuuttakursseihin liittyvistä syistä, sillä hänen tulonsa saattavat joskus ylittää hänen aviomiehensä tulot. Tämä epävarmuus ei ole kuitenkaan luonteeltaan erilainen kuin se epävarmuus, joka aiheutuu muista avioparin suhteellisiin tulotasoihin vaikuttavista tekijöistä, kuten ylennyksistä ja ylityöstä. On myös huomattava, että SGB V:n 10 §:n 3 momentin mukaisesti sairausvakuutuskassan jäsenen lapset menettävät oikeutensa luontoisetuuksiin ainoastaan, jos jäsenen aviopuolison tulot yleensä ovat suuremmat kuin jäsenen tulot. Tämä vaikuttaisi estävän oikeuden menettämisen lyhytaikaisten vaihtokurssien muutoksien vuoksi.
22 Edellä lainatussa kysymyksessä mainitaan asetuksen N:o 1408/71 3 artiklan 1 kohta, jossa säädetään asetuksen soveltamisalaan kuuluviin jäsenvaltiossa asuviin henkilöihin sovellettavasta "kansallisen kohtelun periaatteesta". Tätä periaatetta ei selvästikään rikota SGB V:n 10 §:n 3 momentissa, jossa ei syrjitä ketään avoimesti tai muuten kansalaisuuden perusteella. Sen huomauttaminen riittää, että Claudine Delavant'a kohdellaan täsmälleen samalla tavoin kuin samassa tilanteessa olevaa Saksan kansalaista.
23 On kuitenkin totta, että ensi näkemältä vaikuttaa siltä, että asetuksen 20 artiklalla voidaan rikkoa asiassa Petroni hyväksyttyä periaatetta, jos siinä estetään Claudine Delavant'n lapsia saamasta Ranskassa luontoisetuuksia, joihin heillä olisi muutoin oikeus Ranskan lainsäädännön mukaisesti. Komissio esittää, että itse asiassa yksinomaan Ranskan lainsäädännön mukaisesti lapset eivät voisi saada tällaisia Ranskan etuuksia Saksassa asuessaan. Joka tapauksessa tämä kysymys ei ole ratkaistavana tässä asiassa, joka koskee ainoastaan Saksan sosiaaliturvalaitoksen noudattaman käytännön laillisuutta.
Ratkaisuehdotus
24 Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että Landessozialgericht für das Saarlandin yhteisöjen tuomioistuimelle esittämään kysymykseen vastattaisiin seuraavasti:
Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 1 artiklan f kohdan i alakohdassa, 2 artiklan 1 kohdassa, 3 artiklan 1 kohdassa, 19 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 2 kohdassa sekä 20 artiklassa ei kielletä jäsenvaltiota asettamasta toisessa jäsenvaltiossa vakuutetun rajatyöntekijän biologisten lasten sosiaalivakuutusjärjestelmään kuulumiselle edellytystä, joka liittyy rajatyöntekijän aviomiehen tuloihin, lapsien itsensä henkilökohtaiseen asemaan liittyvien edellytysten lisäksi.
(1) - EYVL L 230, s. 6. Asetuksesta on konsolidoitu versio, katso EYVL C 325, s. 1.
(2) - Katso asetuksen N:o 1408/71 1 artiklan o kohta ja q kohta.
(3) - Katso asetuksen N:o 1408/71 1 artiklan o alakohta.
(4) - Asia 24/75 Petroni v. ONPTS (Kok. 1975, s. 1149).