62005CC0430_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
1. Yhteisön lainsäädännön mukaan yhtiön arvopaperien ottaminen pörssilistalle edellyttää sellaisen listalleottoesitteen julkaisemista, joka sisältää tietyt tiedot ja muun muassa yksityiskohtaiset tiedot siitä vastuussa olevista luonnollisista henkilöistä ja oikeushenkilöistä. Esillä oleva, Kreikan Symvoulio tis Epikrateiasin esittämä ennakkoratkaisupyyntö koskee jäsenvaltioiden toimivaltaa määrätä rangaistusseuraamuksia yhtiölle ja yhdelle sen johtajista tilanteessa, jossa listalleottoesite sisältää virheellisiä tietoja mutta yhtiötä tai kyseistä johtajaa ei mainita vastuulliseksi henkilöksi.
Asiaa koskeva yhteisön lainsäädäntö
2. Arvopaperien ottamisesta viralliselle pörssilistalle sekä siihen liittyvästä tiedonantovelvollisuudesta 28.5.2001 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/34/EY(2) kodifioidaan muun muassa arvopaperien viralliselle pörssilistalle ottamista koskevien vaatimusten yhteensovittamisesta 5.3.1979 annettu neuvoston direktiivi 79/279/ETY(3) ja arvopaperien viralliselle pörssilistalle ottamisen yhteydessä julkistettavan listalleottoesitteen laatimista, tarkastusta ja levittämistä koskevien vaatimusten yhteensovittamisesta 17.3.1980 annettu neuvoston direktiivi 80/390/ETY.(4)
3. Direktiivit 79/279 ja 80/390 olivat ensimmäinen ja toinen neljästä direktiivistä, joilla yhdenmukaistettiin edellytykset, jotka on täytettävä listalle ottamisen yhteydessä ja sen jälkeen.(5)
4. Direktiivissä 79/279 vahvistettiin edellytykset, jotka sellaisen yhtiön on täytettävä, joka haluaa saada arvopaperinsa jäsenvaltion pörssilistalle. Yhtiön on esimerkiksi pitänyt kansallisen lainsäädännön mukaisesti julkistaa tilinpäätöksensä kolmelta viimeiseltä tilikaudelta, jotka edeltävät listalle ottamista koskevaa hakemusta, niiden osakkeiden, joiden ottamista listalle haetaan, ennustettavan markkina-arvon on oltava tietyn vähimmäisarvon yläpuolella, osakkeiden on oltava vapaasti luovutettavissa ja yleisön hallussa on oltava vähintään 25 prosenttia asianomaisesta osakelajista.
5. Direktiivissä 80/390 säädettiin vaatimuksista, jotka koskivat sen asiakirjan sisältöä, ulkoasua, hyväksymistä ja julkaisua, joka julkaistaan arvopaperien listalle ottamisen yhteydessä (”listing particulars” englanniksi, ”prospectus” ranskaksi(6) ).
6. Kuten edellä mainittiin, direktiivillä 2001/34 kodifioidaan direktiivit 79/279 ja 80/390.(7)
7. Direktiivin 2001/34 johdanto-osassa todetaan seuraavaa:
”(5) Arvopaperien viralliselle listalle ottamisen edellytysten yhteensovittamisen tulisi alkuvaiheessa olla riittävän joustavaa, jotta jäsenvaltioiden arvopaperimarkkinoiden nykyiset rakenteelliset erot voidaan ottaa huomioon ja jotta jäsenvaltioilla on mahdollisuus ottaa kohtaamansa erityistilanteet huomioon.
(6) Tästä syystä yhteensovittaminen tulisi aluksi rajoittaa niiden vähimmäisvaatimusten määrittelemiseen, jotka koskevat jäsenvaltioiden alueella sijaitsevien tai toimivien arvopaperipörssien viralliselle pörssilistalle otettavia arvopapereita, luomatta kuitenkaan liikkeeseenlaskijoille oikeutta saada arvopapereitaan pörssilistalle.
(7) Tämä arvopaperien viralliselle listalle ottamista koskevien ehtojen osittainen yhteensovittaminen on ensimmäinen askel kohti myöhempää jäsenvaltioiden säännösten lähentämistä tällä alalla.
– –
(9) Useimmissa jäsenvaltioissa vaaditaan yrityksiltä, jotka tarjoavat arvopapereitaan yleisölle, joko tarjouksen tekoajankohtana tai viralliselle pörssilistalle ottamisen ajankohtana takeita nykyisten ja tulevien sijoittajien turvaamiseksi. Tällaiset takeet edellyttävät riittävän ja mahdollisimman luotettavan tiedon antamista sekä liikkeeseenlaskijan taloudellisesta tilasta että arvopapereista, joiden ottamista viralliselle listalle haetaan. Näiden tietojen antamista vaaditaan tavallisesti listalleottoesitteen julkistamisen muodossa.
(10) Vaadittavat takeet poikkeavat toisistaan eri jäsenvaltioissa sekä listalleottoesitteen sisällön ja ulkoasun että siinä annettujen tietojen tarkastamisen tehokkuuden ja tarkastusmenettelyn ja ‑ajankohdan suhteen. Nämä erot eivät ainoastaan tee yrityksille vaikeammaksi saada arvopapereitaan usean jäsenvaltion arvopaperipörssien viralliselle listalle, vaan ne estävät myös yhdessä jäsenvaltiossa asuvia sijoittajia hankkimasta toisten jäsenvaltioiden arvopaperipörsseissä virallisella listalla olevia arvopapereita, joten ne vaikuttavat ehkäisevästi yritysten rahoittamiseen ja sijoitustoimintaan koko yhteisön alueella.
(11) Nämä erot tulisi – pyrkimättä kuitenkaan täydelliseen yhdenmukaisuuteen – poistaa sovittamalla yhteen säännöksiä, jotta saavutettaisiin riittävä samankaltaisuus niiden takeiden suhteen, jotka kussakin jäsenvaltiossa vaaditaan riittävän ja mahdollisimman luotettavan tiedon turvaamiseksi nykyisille ja tuleville arvopaperien haltijoille.”(8)
8. Direktiivin 2001/34 20 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on huolehdittava, että arvopaperien ottaminen listalle edellyttää listalleottoesitteen julkistamista.
9. Tärkein vaatimus listalleottoesitteen sisällöstä asetetaan nyt direktiivin 2001/34 21 artiklan 1 kohdassa, jossa säädetään seuraavaa:
”Listalleottoesitteessä on oltava tiedot, jotka liikkeeseenlaskijan sekä viralliselle listalle ottamista koskevassa hakemuksessa tarkoitettujen arvopaperien erityispiirteet huomioon ottaen ovat tarpeen, jotta sijoittajat ja heidän sijoitusneuvojansa pystyisivät tekemään perustellun arvion liikkeeseenlaskijan varoista ja vastuista, rahoitusasemasta, tuloksesta ja tulevaisuudennäkymistä sekä arvopapereihin liittyvistä oikeuksista.”
10. Direktiivin 2001/34 21 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että 1 kohdassa mainittu velvollisuus koskee niitä henkilöitä, jotka ovat vastuussa listalleottoesitteestä liitteessä I olevien A ja B luetteloiden 1.1 kohdassa säädetyllä tavalla.”
11. Liitteessä I olevassa A luettelossa säädetään ”osakkeiden viralliselle pörssilistalle ottamisen yhteydessä laadittavan listalleottoesitteen sisällöstä”; B luettelossa säädetään vastaavasta sisällöstä, kun on kyse joukkovelkakirjojen viralliselle pörssilistalle ottamisesta.
12. A luettelon 1.1 kohdassa luetellaan annettavien tietojen joukossa ”niiden luonnollisten henkilöiden nimi ja tehtävä sekä oikeushenkilöiden nimi ja kotipaikka, jotka ovat vastuussa listalleottoesitteestä – –”
13. Direktiivin 2001/34 100 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Jokainen merkittävä uusi seikka, joka ilmenee listalleottoesitteen hyväksymisen ja sen hetken välisenä aikana, jolloin kaupankäynti arvopaperipörssissä alkaa, ja joka saattaa vaikuttaa arvopaperien arviointiin, on esitettävä listalleottoesitteen lisäyksenä, joka on tarkastettava samalla tavalla kuin listalleottoesite ja julkistettava toimivaltaisten viranomaisten määräämää menettelyä noudattaen.”
14. Direktiivin 2001/34 105 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on nimettävä toimivaltainen viranomainen tai toimivaltaiset viranomaiset.
15. Pääasian tosiseikkojen tapahtumahetken jälkeen direktiiviä 2001/34 on muutettu direktiivillä 2003/71.(9) Erityisesti direktiivin 2001/34 21 artikla on kumottu ja se on korvattu direktiivin 2003/71 5 artiklan 1 kohdalla ja 6 artiklan 1 kohdalla.
16. Direktiivin 2003/71 5 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Esitteen on sisällettävä kaikki tiedot, jotka liikkeeseenlaskijan sekä yleisölle tarjottujen tai säännellyillä markkinoilla tapahtuvan kaupankäynnin kohteeksi otettujen arvopaperien erityispiirteet huomioon ottaen ovat tarpeellisia, jotta sijoittajat pystyvät muodostamaan perustellun arvion liikkeeseenlaskijan ja mahdollisen takaajan varoista ja vastuista, taloudellisesta asemasta, tuloksesta ja tulevaisuudennäkymistä sekä arvopapereiden tuottamista oikeuksista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 8 artiklan 2 kohdan säännösten soveltamista. Nämä tiedot on esitettävä helposti analysoitavassa ja ymmärrettävässä muodossa.”
17. Direktiivin 2003/71 6 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.	Jäsenvaltioiden on varmistettava, että esitteessä annetuista tiedoista ovat vastuussa tapauksen mukaan ainakin liikkeeseenlaskija tai sen hallinto-, johto- tai valvontaelimet, tarjoaja, kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla ottamista hakeva osapuoli tai takaaja. Vastuussa olevat henkilöt on yksilöitävä esitteessä selkeästi ilmoittamalla heidän nimensä ja asemansa tai oikeushenkilöiden kyseessä ollessa näiden nimet ja kotipaikat. Esitteeseen on sisällytettävä näiden henkilöiden antama vakuutus siitä, että esitteen sisältö vastaa heidän parhaan ymmärryksensä mukaan tosiasioita ja että esitteestä ei ole jätetty pois mitään, millä voisi todennäköisesti olla vaikutusta asiaan.
2.	Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden kansallisia siviilioikeudellista vastuuta koskevia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä sovelletaan esitteen sisältämistä tiedoista vastuussa oleviin henkilöihin.
Jäsenvaltioiden on kuitenkin varmistettava, ettei siviilioikeudellista vastuuta sovelleta kehenkään pelkästään tiivistelmän perusteella, sen käännös mukaan luettuna, ellei tiivistelmä ole harhaanjohtava, epätarkka tai epäjohdonmukainen suhteessa esitteen muihin osiin.”
18. Direktiivin 2003/71 25 artiklassa, jonka otsikko on ”Seuraamukset”, säädetään seuraavaa:
”1.	Jäsenvaltioiden on kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti varmistettava, tämän kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden oikeutta ottaa käyttöön rikosoikeudellisia seuraamuksia tai siviilioikeudellista vastuuta koskevaa järjestelmää, että voidaan toteuttaa asianmukaiset hallinnolliset toimenpiteet tai hallinnolliset seuraamukset vastuullisia henkilöitä kohtaan, jos tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettuja säännöksiä ei ole noudatettu. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että nämä toimenpiteet ovat tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
2.	Jäsenvaltioiden on säädettävä, että toimivaltainen viranomainen voi julkistaa jokaisen toimenpiteen tai seuraamuksen, jonka tämän direktiivin nojalla annettujen säännösten rikkominen on aiheuttanut, jollei julkistaminen vaaranna vakavasti rahoitusmarkkinoita tai aiheuta kohtuutonta vahinkoa asianomaisille osapuolille.”
Asiaa koskeva kansallinen lainsäädäntö
19. Direktiivi 80/390 pantiin Kreikassa täytäntöön presidentin asetuksella 348/1985,(10) jonka 24 §:llä pannaan direktiivin 80/390 23 artikla (nyt direktiivin 2001/34 100 artikla) täytäntöön sanasta sanaan.
20. Asian kannalta merkityksellisenä ajankohtana lain 1969/1991 72 §:n 2 momentissa, sellaisena kuin se oli muutettuna, säädettiin seuraavaa:(11)
”Rahoitustarkastus määrää luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle, joka julkistaa tai levittää arvopapereista, jotka hyväksytään tai on hyväksytty noteerattaviksi virallisessa pörssissä, millä tavalla tahansa virheellisiä tai harhaanjohtavia tietoja, jotka luonteensa puolesta voivat vaikuttaa näiden arvopapereiden hintaan tai kauppaan, seuraamusmaksun, jonka suuruus on enintään viisisataa miljoonaa (500 000 000) drakmaa – – Tätä säännöstä sovelletaan myös sellaisten yhtiöiden hallituksen jäseniin, jotka hakevat osakkeidensa noteeraamista tunnustetussa pörssissä, kun virheelliset tai harhaanjohtavat tiedot sisältyvät listalleottoesitteeseen, jota vaaditaan edellä mainittuun listautumiseen, tai kun kyseiset tiedot julkistetaan tai kun niitä levitetään millä tahansa tavalla.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
21. Tosiseikat esitetään ennakkoratkaisupyynnössä – ja toistetaan tietyissä kirjallisissa huomautuksissa – hyvin yksityiskohtaisesti. Esitettyyn kysymykseen vastaamiseksi ne voidaan kuitenkin mielestäni tiivistää seuraavasti.
22. Kantajat ovat Ntionik Anonymi Etaireia Emporias I/Y, Logismikou kai Parochis Ypiresion Michanografisis ‑osakeyhtiö (jäljempänä Ntionik AE), jonka osakkeet on listattu Ateenan arvopaperipörssin rinnakkaismarkkinoilla, ja Ioannis Michail Pikoulas, joka on yksi Ntionik AE:n johtajista. Kantajat riitauttavat kaksi Epitropi Kefalaiagoraksen (rahoitustarkastus, direktiivissä 2001/34 tarkoitettu toimivaltainen viranomainen Kreikassa) tekemää päätöstä, joissa määrättiin seuraamusmaksu i) (kummassakin tapauksessa) lain 1969/1991 72 §:n 2 momentin mukaisesti ja ii) (lisäksi Ntionik AE:n tapauksessa) presidentin asetuksen 348/1985 24 §:n rikkomisen vuoksi.
23. Rahoitustarkastus määräsi seuraamusmaksun, koska se katsoi, että Ntionik AE:n osakepääomansa korotukseen vuonna 2001 liittyen julkaisema listalleottoesite sisälsi sellaisia virheellisiä ja harhaanjohtavia tietoja sen tuloksen osalta tilikaudelta 2000, jotka saattoivat vaikuttaa Ntionik AE:n arvopapereiden hintaan tai kaupankäyntiin.
24. Ntionik AE:tä tai Pikoulasta ei nimetty listalleottoesitteessä henkilöinä, ”jotka ovat vastuussa listalleottoesitteestä”, direktiivin 2 001/34 liitteessä I olevan A luettelon 1.1 kohdan mukaisesti.
25. Asia on saatettu Symvoulio tis Epikrateiasin käsiteltäväksi. Kyseinen tuomioistuin katsoo, että direktiivin 2001/34 21 artiklan nojalla jäsenvaltiot voivat tilanteessa, jossa listalleottoesitteen sisältämät tiedot osoittautuvat virheellisiksi tai harhaanjohtaviksi, määrätä hallinnollisia seuraamuksia yksinomaan liikkeeseenlaskijalle ja henkilöille, jotka on nimenomaisesti nimetty listalleottoesitteessä vastuuhenkilöiksi. Näin ollen lain 1969/1991 72 §:n 2 momentti ei ole ristiriidassa direktiivin 21 artiklan kanssa sikäli kuin seuraamusmaksu voidaan sen mukaan määrätä liikkeeseenlaskijalle. Sikäli kuin 72 §:n 2 momentissa kuitenkin säädetään seuraamusmaksun määräämisestä liikkeeseenlaskijan hallituksen jäsenille siitä riippumatta, onko heidät yksilöity asianomaisessa listalleottoesitteessä henkilöiksi, jotka ovat vastuussa sen sisältämistä tiedoista, kyseinen säännös vaikuttaa olevan ristiriidassa direktiivin 21 artiklan kanssa. Koska Symvoulio tis Epikrateias katsoo, että direktiivin 2001/34 21 artiklan tulkinnasta on kuitenkin epäselvyyttä, se on esittänyt seuraavan kysymyksen yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisua varten:
”Kun otetaan huomioon – – direktiivin 2001/34/EY 21 artiklassa säädetty, voiko kansallinen lainsäätäjä säätää sitä tapausta varten, että listalleottoesitteessä esitetyt tiedot osoittautuvat virheellisiksi tai harhaanjohtaviksi, hallinnollisista seuraamuksista, jotka määrätään paitsi niille henkilöille, jotka nimenomaisesti mainitaan kyseisessä esitteessä vastuullisiksi, myös sille, joka on laskenut liikkeeseen arvopaperipörssiin viralliselle listalle otetut arvopaperit, sekä myös erotuksetta liikkeeseenlaskijan hallituksen jäsenille riippumatta siitä, onko heidät nimetty edellä tarkoitetulla tavalla vastuullisiksi?”
26. Ntionik AE, Kreikan, Italian ja Portugalin hallitukset sekä komissio ovat esittäneet kirjallisia huomautuksia. Ntionik AE, Kreikan hallitus ja komissio olivat edustettuina suullisessa käsittelyssä.
Tutkittavaksi ottaminen
27. Italian hallitus väittää, että kysymystä ei voida ottaa tutkittavaksi, koska ennakkoratkaisupyynnön perusteella ei ole selvää, että direktiivin 2001/34 21 artikla on sovellettavissa. Vaikuttaa siltä, että Ntionik AE oli jo noteerattu ja että se oli pelkästään päättänyt laskea liikkeelle enemmän osakkeita korottaakseen osakepääomaansa. Direktiivin 64 artiklassa säädetään, että tällaisessa tilanteessa listalleottoesitettä ei vaadita (vaikka jäsenvaltiot voivat direktiivin 8 artiklan 2 kohdan nojalla asettaa tällaisen vaatimuksen).
28. Tämä väite ei vakuuta minua. Italia vaikuttaa olettavan, että koska Ntionik AE oli jo noteerattu, sen osakepääoman korottaminen ei edellyttänyt hakemusta arvopaperien listalleottamiseksi. Noteerattuja ovat kuitenkin arvopaperit eivätkä yhtiöt (vaikka ”noteeratut yhtiöt” on kätevä lyhenne). Direktiivissä 2001/34 toki säädetään osittaisesta tai täydellisestä vapautuksesta, joka koskee velvollisuutta julkaista listalleottoesite, tietyissä tilanteissa (23 artikla), ja siinä sallitaan tiettyjen tietojen poisjättäminen listalleottoesitteestä joissakin muissa tilanteissa (24–34 artikla). Missään ei kuitenkaan anneta ymmärtää, että käsiteltävänä olevassa asiassa näiden säännösten vaikutus on se, että Ntionik AE:n velvollisuutena ei ollut julkaista listalleottoesitettä lainkaan tai että sillä oli lupa jättää pois tietoja, jotka vaaditaan A luettelon 1.1 kohdan nojalla. Lisäksi Ntionik AE vahvisti suullisessa käsittelyssä, että asianomaisten osakkeiden listalle ottaminen ei tapahtunut ”ilman erillistä hakemusta” 64 artiklassa tarkoitetulla tavalla, että osakepääoman korottaminen oli yleisölle tehty tarjous, johon sovellettiin olemassa olleiden osakkeenomistajien merkintäetuoikeutta, ja että A luettelon 1.1 kohta oli näin ollen sovellettavissa.
Asian tarkastelu
29. Ntionik AE katsoo, että esitettyyn kysymykseen on vastattava kieltävästi. Edellä mainitut kolme hallitusta ja komissio ovat päinvastaista mieltä.
30. Ntionik AE väittää, että direktiivissä 2001/34 asetetaan selvät ja täsmälliset rajat harkintavallalle, joka kansallisilla viranomaisilla on sen täytäntöönpanossa. Direktiivin 21 artiklan 2 kohta osoittaa selvästi, että harkintavalta rajoittuu seuraamusten määräysmekanismin valintaan. Kyseisen kohdan kirjaimellinen tulkinta osoittaa selvästi, että seuraamukset rikkomisista, joihin on syyllistytty listalleottoesitettä laadittaessa, on asetettava yksinomaan tästä vastuussa oleville henkilöille eikä liikkeeseenlaskijayhtiön johtajille. Jos direktiivillä olisi todella aiottu ulottaa vastuu esitteen sisällöstä kaikkiin johtajiin ja yhtiöön itseensä, liitteessä I ei olisi vaadittu, että listalleottoesitteestä vastuussa olevista henkilöistä on ilmoitettava tietoja.
31. Olen eri mieltä.
32. Ensinnäkin, kuten Kreikan ja Portugalin hallitukset sekä komissio esittävät, direktiivin 2001/34 johdanto-osassa tehdään täysin selväksi, että lainsäädännön tavoitteena on vähimmäisvaatimusten asettaminen. Erityisesti johdanto-osan 11 perustelukappaleessa todetaan, että erot takeissa, joita kussakin jäsenvaltiossa edellytetään riittävän ja mahdollisimman luotettavan tiedon turvaamiseksi nykyisille tai tuleville arvopaperien haltijoille, ”tulisi – pyrkimättä kuitenkaan täydelliseen yhdenmukaisuuteen
– poistaa sovittamalla yhteen säännöksiä, jotta saavutettaisiin riittävä samankaltaisuus ”.(12)
33. Tässä lähestymistavassa ei ole mielestäni mitään yllättävää. Kuten olen todennut, direktiivillä 2001/34 kodifioidaan direktiivi 80/390. Ehdotus direktiiviksi 80/390 on peräisin vuodelta 1972.(13) Direktiivin 2001/34 johdanto-osan 11 perustelukappale seuraa suoraan tätä ehdotusta.(14) Vuonna 1972 ilmoitusvelvollisuus arvopaperien listalleottamisen osalta vaihteli suuresti.(15) Tätä taustaa vasten komissio olisi toiminut todella kunnianhimoisesti, jos se olisi pyrkinyt pitkälle menevään yhdenmukaistamiseen ensimmäisessä säädöksessään.
34. Tämä todettiin Euroopan arvopaperimarkkinoiden sääntelyä tarkastelevan asiantuntijatyöryhmän alustavassa kertomuksessa (nk. Lamfalussy-kertomus),(16) jonka III luvun, jonka otsikko on ”Eurooppalaisen sääntelyn huomattavimmat tämänhetkiset puutteet”, ensimmäisessä kohdassa todettiin, että ”arvopaperimarkkinoita koskeva tämänhetkinen yhteisön lainsäädäntö – – perustuu vähimmäisyhdenmukaistamiseen”.(17)
35. Minusta näyttää siltä, kuten Italian hallitus esittää, että direktiivin 2001/34 21 artiklan 2 kohdan kirjaimellinen tulkinta antaa niin ikään ymmärtää, että lainsäädännössä pyritään asettamaan vähimmäisvaatimuksia pikemminkin kuin toteuttamaan kattava yhdenmukaistaminen. Itse asiassa 21 artiklan 2 kohdassa jäsenvaltioiden edellytetään huolehtivan siitä, että vastuu listalleottoesitteen sisältämien tietojen paikkansapitävyydestä on henkilöillä, ”jotka ovat vastuussa listalleottoesitteestä liitteessä I olevien A ja B luettelon 1.1 kohdassa säädetyllä tavalla”. Kyseisten luetteloiden 1.1 kohdassa edellytetään yksinomaan, että tiedot, jotka koskevat henkilöitä, jotka ovat vastuussa listalleottoesitteestä, sisällytetään siihen. En katso, että näiden säännösten yhteisvaikutus estäisi jäsenvaltioita määrittämästä henkilöryhmiä, jotka ovat vastuussa kyseisistä tiedoista. Kyseisessä 1.1 kohdassa esitetty vaatimus siitä, että vastuuhenkilöt on mainittava listalleottoesitteessä, on aivan ilmeisesti suunniteltu sellaisten sijoittajien suojelemiseksi, jotka luottavat kyseisiin tietoihin,(18) pikemminkin kuin sellaisten henkilöiden vapauttamiseksi vastuusta, jotka on kansallisessa lainsäädännössä selvästi nimetty vastuuhenkilöiksi ja joita ei syystä tai toisesta ole mainittu listalleottoesitteessä.
36. Lisäksi direktiivissä 2001/34 ei mielestäni ole mitään, mikä antaisi ymmärtää, että jäsenvaltio, joka on määritellyt tiettyjä henkilöryhmiä vastuullisiksi virheellisistä tai harhaanjohtavista tiedoista listalleottoesitteessä, ei voisi määrätä rikosoikeudellisia tai hallinnollisia seuraamuksia, kuten käsiteltävänä olevassa asiassa, tällaisille henkilöille, kun julkaistut tiedot ovat virheellisiä tai puutteellisia.
37. Minun on todettava lopuksi, että direktiivin 2001/34 21 artikla on sen jälkeen, kun käsiteltävänä olevan asian pääasian tosiseikat tapahtuivat, korvattu direktiivin 2003/71 5 artiklan 1 kohdalla ja 6 artiklan 1 kohdalla.(19) Sekä Kreikan että Italian hallitukset pitävät direktiiviä 2003/71 jossain määrin merkityksellisenä. Kreikan hallitus väittää, että direktiivissä, jossa aivan ilmeisesti pyritään suurimpaan mahdolliseen yhdenmukaistamiseen, ei kuitenkaan yhdenmukaisesti säännellä kysymystä siitä, kuka on vastuussa listalleottoesitteessä annetuista tiedoista, vaan jätetään se jäsenvaltioille. Direktiivissä 2003/71 ei lisäksi luetella tyhjentävästi vastuuhenkilöitä, vaan edellytetään yksinomaan, että vastuussa ”ovat ainakin ”(20) mainitut henkilöt. Italian hallitus väittää, että hallinnollisten seuraamusten järjestelmä otettiin käyttöön vasta direktiivin 2003/71 25 artiklalla sellaisin sanamuodoin, joilla ei selvästikään rajoiteta tällaisten seuraamusten soveltamista listalleottoesitteestä muodollisesti ”vastuussa” oleviin henkilöihin.
38. On todellakin niin, että direktiivin 2003/71 6 artiklan 1 kohdassa säädetään nimenomaisesti, että jäsenvaltiot voivat asettaa vastuuseen esitteessä annetuista tiedoista suuremman joukon henkilöitä kuin siinä mainitut henkilöt, ja että 25 artiklan 1 kohdan sanamuoto on myös yleinen. Koska kumpikaan näistä säännöksistä ei kuitenkaan ole suoraan käsiteltävänä olevan asian aiheena, en aio viipyä niiden mahdollisessa tulkinnassa.
Ratkaisuehdotus
39. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että Symvoulio tis Epikrateiasin esittämään kysymykseen vastataan seuraavasti:
Arvopaperien ottamisesta viralliselle pörssilistalle sekä siihen liittyvästä tiedonantovelvollisuudesta 28.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/34/EY 21 artikla ei ole esteenä sille, että kansallinen lainsäätäjä säätää tilanteessa, jossa listalleottoesitteessä esitetyt tiedot osoittautuvat virheellisiksi tai harhaanjohtaviksi, hallinnollisista seuraamuksista, joita voidaan määrätä paitsi henkilöille, jotka nimenomaisesti mainitaan kyseisessä esitteessä vastuullisiksi, myös pörssilistalle otettujen arvopaperien liikkeeseenlaskijalle ja erotuksetta sen hallituksen jäsenille riippumatta siitä, onko heidät nimetty edellä tarkoitetulla tavalla vastuullisiksi.
(1) .
(2)  –	EYVL L 184, s. 1.
(3)  –	EYVL L 66, s. 21.
(4)  –	EYVL L 100, s. 1.
(5)  –	Kaksi muuta ovat yhtiöiden, joiden osakkeet on otettu arvopaperipörssin viralliselle pörssilistalle, säännöllisestä tiedonantovelvollisuudesta 15.2.1982 annettu neuvoston direktiivi 82/121/ETY (EYVL L 48, s. 26) ja tiedoista, jotka on julkistettava, kun huomattava osuus pörssiyhtiöstä on hankittu tai luovutettu, 12.12.1988 annettu neuvoston direktiivi 88/627/ETY (EYVL L 348, s. 62).
(6)  –	Hämmentävästi englannin sanalla ”prospectus” on perinteisesti viitattu (viime aikoihin saakka erikseen säänneltyyn) asiakirjaan, joka julkaistaan, kun arvopapereita, jotka eivät ole aiemmin olleet listalla, tarjotaan ensimmäistä kertaa yleisölle, siitä riippumatta, onko ne tarkoitus ottaa sittemmin listalle. Kyseisen asiakirjan nimi on niin ikään prospectus ranskaksi, vaikka ranskassa tehdään ero prospectus d’émissionin ja prospectus d’admissionin välillä. Kummankin asiakirjan sisältöä, ulkoasua, hyväksymistä ja julkaisemista koskevat vaatimukset on nyt yhdenmukaistettu (ja kummastakin asiakirjasta käytetään nyt englanniksi nimitystä prospectus ainakin yhteisön lainsäädännössä) arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisen yhteydessä julkistettavasta esitteestä ja direktiivin 2001/34/EY muuttamisesta 4.11.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/71/EY (EUVL L 345, s. 64). Käsiteltävänä olevassa asiassa pääasian tosiseikat tapahtuivat ennen direktiivin 2003/71 voimaantuloa (ja jopa antamista).
(7)  –	Ks. johdanto-osan ensimmäinen perustelukappale. Olennaisia säännöksiä ei näin ollen muutettu. Direktiivin 2001/34 liitteessä III on vastaavuustaulukko, joka osoittaa kyseisen direktiivin kunkin säännöksen osalta sen lähdesäännöksen neljässä kodifioidussa direktiivissä.
(8)  – Johdanto-osan 5–7 perustelukappale vastaavat sanamuodoltaan direktiivin 79/279 johdanto-osan 4–6 perustelukappaletta; johdanto-osan 9–11 perustelukappale vastaavat sanamuodoltaan direktiivin 80/390 johdanto-osan 2–4 perustelukappaletta.
(9)  –	Mainittu alaviitteessä 6.
(10)  –	FEK A’ 125.
(11)  –	Lain 1969/1991 72 §:n 2 momentti on tällä välin kumottu lailla 3340/2005. Tällä ei kuitenkaan ole mitään vaikutusta käsiteltävänä olevaan asiaan.
(12)  –	Kursivointi tässä.
(13)  –	Proposition de directive du Conseil concernant le contenu, le contrôle et la diffusion du prospectus à publier lors de l’admission à la cote officielle d’une bourse de valeurs de titres émis par des sociétés au sens de l’article 58 alinéa 2 du traité (EYVL C 131, s. 61).
(14)  –	Ks. ehdotuksen johdanto-osan neljäs perustelukappale, jonka sanamuoto on lähes kokonaan sama kuin direktiivin 2001/34 johdanto-osan 11 perustelukappaleen sanamuoto.
(15)  –	Ks. Suckow, Samuel, ”The European Prospectus”, American Journal of Comparative Law,
1975, s. 50, 52; Buxbaum, Richard M. ja Hopt, Klaus, Legal Harmonization and the Business Enterprise,
1988, s. 189–192; Edwards, Vanessa, EC Company Law,
1999, s. 233 ja Moloney, Niamh, EC Securities Regulation,
2002, s. 64.
(16)  –	Päivätty 9.11.2000. Kertomukseen voi tutustua komission Internet-sivuilla osoitteessa http://ec.europa.eu/internal_market/securities/docs/lamfalussy/wisemen/initial-report-wise-men_en.pdf.
(17)  –	Sivulla 15.
(18)  –	Ks. direktiivin 2001/34 johdanto-osan 9–11 perustelukappale.
(19)  –	Ks. direktiivin 2003/71 27 artiklan 1 kohta.
(20)  –	Kursivointi tässä.