Laikina versija
GENERALINĖS ADVOKATĖS
LAILA MEDINA IŠVADA,
pateikta 2025 m. birželio 5 d.(1)
Byla C‑111/24 P
German Khan
prieš
Europos Sąjungos Tarybą
„ Apeliacinis skundas – Bendra užsienio ir saugumo politika – Ribojamosios priemonės, taikytinos atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi – Lėšų įšaldymas – Apelianto pavardės įtraukimas į atitinkamų asmenų, organizacijų ir subjektų sąrašus – Sprendimo 2014/145/BUSP 2 straipsnio 1 dalies g punktas – Aiškinimas – Sąvoka „įtakingi verslininkai“ – Konkretus asmens elgesys, kiek tai susiję su įtaka Rusijos Federacijos vyriausybei – Ieškinio pagrindų, kuriais ginčijami visi įtraukimo į sąrašus kriterijai, pagrįstumo nagrinėjimas Bendrajame Teisme – Teismo proceso ekonomiškumas – Veiksminga teisminė gynyba – Teisė į reputaciją – Neveiksmingumas “
I.      Įvadas
1.        Ši išvada susijusi su German Khan(2) apeliaciniu skundu, kuriuo jis prašo panaikinti 2023 m. lapkričio 29 d. Sprendimą Khan / Taryba (T‑333/22, EU:T:2023:758)(3). Tuo sprendimu Bendrasis Teismas atmetė apelianto pagal SESV 263 straipsnį pareikštą ieškinį dėl:
–        2022 m. kovo 15 d. Tarybos sprendimo (BUSP) 2022/429, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/145/BUSP dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi (OL L 87 I, 2022, p. 44), ir 2022 m. kovo 15 d. Tarybos įgyvendinimo reglamento (ES) 2022/427, kuriuo įgyvendinamas Reglamentas (ES) Nr. 269/2014 dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi (OL L 87 I, 2022, p. 1)(4), ir
–        2022 m. rugsėjo 14 d. Tarybos sprendimo (BUSP) 2022/1530, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/145/BUSP dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi (OL L 239, 2022, p. 149), ir 2022 m. rugsėjo 14 d. Tarybos įgyvendinimo reglamento (ES) 2022/1529, kuriuo įgyvendinamas Reglamentas (ES) Nr. 269/2014 dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi (OL L 239, 2022, p. 1)(5),
kiek tais teisės aktais apelianto pavardė buvo įtraukta į prie jų pridėtus sąrašus. Tais aktais Europos Sąjungos Taryba užkirto kelią apeliantui atvykti į valstybių narių teritoriją ar vykti per ją tranzitu ir įšaldė visas jo lėšas ir ekonominius išteklius valstybių narių teritorijoje.
2.        Šioje byloje nagrinėjamas vienas iš pirmųjų apeliacinių skundų, pateiktų Teisingumo Teismui dėl ribojamųjų priemonių, kurių Taryba ėmėsi 2022 m. po Rusijos Federacijos ginkluotųjų pajėgų įsiveržimo į Ukrainą(6). Ji iš esmės suteikia Teisingumo Teismo didžiajai kolegijai galimybę išaiškinti Sprendimo 2014/145/BUSP(7), iš dalies pakeisto Sprendimu (BUSP) 2022/329(8), 1 straipsnio 1 dalies e punkte ir 2 straipsnio 1 dalies g punkte bei Reglamento (ES) Nr. 269/2014(9), iš dalies pakeisto Reglamentu (ES) 2022/330(10), 3 straipsnio 1 dalies g punkte nustatytą kriterijų. Pagal šį kriterijų, paprastai vadinamą „g punkto“ kriterijumi, numatyta įtraukti į sąrašus įtakingus verslininkus, veikiančius ekonomikos sektoriuose, užtikrinančiuose didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei.
3.        Apeliantas, be kita ko, teigia, kad Bendrasis Teismas klaidingai aiškino iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punktą(11), kai iš esmės padarė išvadą, jog tam, kad būtų įvykdytas jame nustatytas kriterijus, nereikalaujama, kad Taryba įrodytų kokį nors konkretų į sąrašą įtraukto asmens elgesį ar įnašą, be kita ko, kiek tai susiję su įtaka Rusijos Federacijos vyriausybei, ar nustatytų ryšį su šios šalies režimu. Apeliantas taip pat teigia, kad Bendrasis Teismas nepagrįstai atsisakė nagrinėti pirmojoje instancijoje pateiktus ieškinio pagrindus, kuriais buvo ginčijamas apelianto įtraukimas į sąrašus pagal iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies d punktą.
4.        Ši byla susijusi su bylomis C‑696/23 P, C‑704/23 P, C‑711/23 P ir C‑35/24 P, kurių pagrindas – atitinkamai Dmitry Alexandrovich Pumpyanskiy, Tigran Khudaverdyan, Viktor Filippovich Rashnikov ir Dmitry Arkadievich Mazepin pateikti apeliaciniai skundai dėl Bendrojo Teismo sprendimų, kuriais patvirtinamas jų pavardžių įtraukimas į asmenų, kuriems pagal iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punktą taikomos ribojamosios priemonės, sąrašus. Išvados tose bylose taip pat pateikiamos šiandien, ir jose daugiausia dėmesio skiriu konkretiems klausimams, kuriuos Teisingumo Teismas prašė manęs išnagrinėti ir kurie susiję, be kita ko, su toje nuostatoje įtvirtinto įtraukimo į sąrašą kriterijaus aiškinimu, visų pirma atsižvelgdama į apeliantų pateiktus pagrindinius sutampančius
argumentus.
II.    Faktinės aplinkybės ir procesas
A.      Bylos aplinkybės
5.        Šios bylos aplinkybės aprašytos skundžiamo sprendimo 2–18 punktuose. Šioje išvadoje tas aplinkybes galima apibendrinti nurodant toliau išdėstytus
neginčijamus faktus.
6.        Apeliantas yra Rusijos ir Izraelio pilietybes turintis verslininkas.
7.        2014 m. kovo 17 d. Europos Sąjungos Taryba, remdamasi ESS 29 straipsniu, priėmė Sprendimą 2014/145. Tą pačią dieną Taryba, remdamasi SESV 215 straipsnio 2 dalimi, priėmė Reglamentą Nr. 269/2014. Abu teisės aktai buvo susiję su ribojamosiomis priemonėmis, atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi.
8.        2022 m. vasario 25 d. Taryba priėmė Sprendimą 2022/329, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/145, ir Reglamentą 2022/330, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas Nr. 269/2014; jais, be kita ko, buvo iš dalies pakeisti kriterijai, pagal kuriuos fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar įstaigoms gali būti taikomos nagrinėjamos ribojamosios priemonės.
9.        Pagal Sprendimo 2014/145, iš dalies pakeisto Sprendimu 2022/329(12), 1 straipsnio 1 dalies b ir e punktus fiziniams asmenims, atitinkantiems tam tikrus kriterijus, kurie yra iš esmės tokie patys kaip to sprendimo 2 straipsnio 1 dalies d ir g punktuose nustatyti kriterijai, draudžiama atvykti į valstybių narių teritoriją ar vykti per ją tranzitu. Pastarojoje nuostatoje atitinkamai numatytas tokį kriterijų atitinkančių fizinių asmenų lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymas.
10.      Kalbant konkrečiau, iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies d ir g punktai suformuluoti taip:
„1.      Visos lėšos ir ekonominiai ištekliai, kurie nuosavybės teise priklauso, kuriuos turi, valdo ar kontroliuoja:
<…>
d)      fiziniai arba juridiniai asmenys, subjektai ar organizacijos, kurie teikia materialinę arba finansinę paramą Rusijos sprendimus priimantiems asmenims, atsakingiems už Krymo aneksiją arba Ukrainos destabilizaciją, arba gauna naudos iš jų;
<…>
g)      įtakingi verslininkai arba juridiniai asmenys, subjektai ar organizacijos, susiję su ekonomikos sektoriais, užtikrinančiais didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei, atsakingai už Krymo aneksiją ir Ukrainos destabilizaciją,
<…> yra įšaldomi.“
11.      Reglamente Nr. 269/2014, iš dalies pakeistame Reglamentu 2022/330(13), reikalaujama imtis lėšų įšaldymo priemonių ir nustatytos tokį lėšų įšaldymą reglamentuojančios išsamios taisyklės, iš esmės tapačios toms, kurios nustatytos iš dalies pakeistame Sprendime 2014/145. Iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 269/2014 3 straipsnio 1 dalies d ir g punktuose iš esmės pakartojami to sprendimo 2 straipsnio 1 dalies d ir g punktai.
12.      2022 m. kovo 15 d.
Taryba, atsižvelgdama į padėties Ukrainoje rimtumą, priėmė pradinius aktus. Apelianto pavardė buvo įtraukta į sąrašą, pridėtą prie iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145, ir į iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 269/2014 I priede pateiktą sąrašą, remiantis šiais motyvais:
„[Apeliantas] yra vienas pagrindinių konglomerato „Alfa Group“, kuris apima „Alfa Bank“, vieno stambiausių Rusijos mokesčių mokėtojų, akcininkų. Manoma, kad jis yra vienas įtakingiausių asmenų Rusijoje. Kaip ir kiti „Alfa Bank“ savininkai (Mikhail Fridman ir Petr Aven), jis palaiko glaudžius santykius su Vladimiru Putinu, jie ir toliau teikia vienas kitam reikšmingas paslaugas. „Alfa Group“ savininkai iš šių santykių gauna naudos verslo ir teisės požiūriu. Vladimiro Putino vyriausia duktė Maria vadovavo „Alfa Bank“ finansuotam labdaros projektui „Alfa-Endo“. Vladimiras Putinas už „Alfa Group“ lojalumą Rusijos valdžios institucijoms atsidėkojo teikdamas politinę pagalbą „Alfa Group“ investicijų užsienyje planams.
Taigi jis aktyviai teikia materialinę arba finansinę paramą Rusijos sprendimus priimantiems asmenims, atsakingiems už Krymo aneksiją arba Ukrainos destabilizaciją, ir gauna iš jų naudos. Taip pat jis yra vienas iš pagrindinių Rusijos verslininkų, vykdantis veiklą ekonomikos sektoriuose, užtikrinančiuose didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei, atsakingai už Krymo aneksiją ir Ukrainos destabilizaciją.“
13.      2022 m. kovo 16 d.
Taryba Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbė Pranešimą asmenims, kuriems taikomos pradiniuose
aktuose numatytos ribojamosios priemonės (OL C 121 I, 2022, p. 1).
14.      2022 m. kovo 21 d. apeliantas paprašė Tarybos leisti susipažinti su dokumentais, kuriais remiantis buvo nustatytos jam poveikį turinčios ribojamosios priemonės. Taryba šį prašymą įvykdė 2022 m. kovo 29 d.
15.      2022 m. birželio 1 d. apeliantas pateikė Tarybai prašymą dėl peržiūros.
16.      2022 m. rugsėjo 14 d. Taryba priėmė aktus dėl palikimo sąrašuose, jais pratęsė apeliantui taikytas priemones iki 2023 m. kovo 15 d., nepakeitusi jo pavardės įtraukimo į nagrinėjamus sąrašus motyvų.
B.      Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
17.      2022 m. birželio 6 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo apelianto ieškinį dėl pradinių aktų panaikinimo. Vėliau apeliantas pateikė prašymą, juo
siekė pakeisti ieškinio reikalavimus, kad būtų įtrauktas prašymas panaikinti aktus dėl palikimo sąrašuose.
18.      Grįsdamas ieškinį apeliantas nurodė tris pagrindus, iš esmės grindžiamus, pirma, tuo, kad iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto kriterijus buvo priimtas be teisinio pagrindo, antra, proporcingumo principo nesilaikymu ir, trečia, akivaizdžia vertinimo klaida. Per teismo posėdį apeliantas nurodė, kad minėtais pirmais dviem ieškinio pagrindais jis iš tikrųjų siekė pateikti neteisėtumu grindžiamą prieštaravimą pagal SESV 277 straipsnį dėl iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto. Be to, prašyme pakeisti ieškinio reikalavimus apeliantas nurodė ketvirtąjį pagrindą dėl aktų dėl palikimo sąrašuose, teigdamas, kad buvo pažeistas esminis procedūrinis reikalavimas ir, be kita ko, pareiga atlikti periodinę peržiūrą, taip pat pareiga motyvuoti.
19.      Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas atmetė apelianto ieškinį, be kita ko, pateikęs toliau nurodytus motyvus.
20.      Pirma, Bendrasis Teismas atmetė apelianto ieškinio pagrindą, kad iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte numatytas kriterijus yra neteisėtas, nes neturi teisinio pagrindo. Šiuo klausimu Bendrasis Teismas pažymėjo, kad nagrinėjami aktai grindžiami Sutartimis, visų pirma ESS 29 straipsniu, kiek tai susiję su sprendimais 2022/429 ir 2022/1530, ir SESV 215 straipsniu, kiek tai susiję su įgyvendinimo reglamentais 2022/427 ir 2022/1529. Taigi šie aktai turėjo tinkamus teisinius pagrindus bendros užsienio ir saugumo politikos srityje(14). Be to, Bendrasis Teismas pripažino, kad pagal SESV 215 straipsnio 2 dalį Tarybai leidžiama imtis ribojamųjų priemonių su vienintele sąlyga – kad pagal ESS V antraštinės dalies 2 skyrių priimtame sprendime būtų numatytos tokios priemonės. Bendrasis Teismas laikėsi pozicijos, kad jeigu ši sąlyga įvykdoma, SESV 215 straipsnio 2 dalis yra tinkamas teisinis pagrindas priimti aktus, kuriais nustatomos ribojamosios priemonės, net tiems adresatams, kurie neturi jokios sąsajos su trečiosios šalies valdančiuoju režimu(15).
21.      Antra, dėl proporcingumo principo galimo pažeidimo Bendrasis Teismas laikėsi pozicijos, kad priemonės, kurios imtasi srityse, susijusiose su politiniais sprendimais, teisėtumas gali būti paveiktas, tik jeigu ta priemonė yra akivaizdžiai netinkama, atsižvelgiant į kompetentingos institucijos siekiamą tikslą. Bendrasis Teismas nurodė, kad yra logiškas ryšys: tarp i) ribojamųjų priemonių taikymo įtakingiems verslininkams, vykdantiems veiklą ekonomikos sektoriuose, iš kurių vyriausybė gauna didelių pajamų, atsižvelgiant į šių sektorių svarbą Rusijos ekonomikai; ir ii) šioje byloje nagrinėjamų ribojamųjų priemonių tikslo didinti spaudimą Rusijos Federacijai ir jos veiksmų, kuriais siekiama pakenkti Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei, sąnaudas. Iš to Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad tokių asmenų įtraukimas turi būti laikomas atitinkančiu tokį
tikslą ir jo negalima laikyti akivaizdžiai netinkamu atsižvelgiant į tą tikslą(16).
22.      Trečia, dėl galimos vertinimo klaidos taikant iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punktą apeliantui Bendrasis Teismas nusprendė, kad šioje nuostatoje nustatytas kriterijus reiškia įtakos, susijusios su veiklos vykdymu ekonomikos sektoriuose, užtikrinančiuose didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei, sąvoką, netaikant jokių kitų sąlygų dėl ryšio su šios vyriausybės režimu. Bendrojo Teismo teigimu, nustatydama tokį kriterijų Taryba siekė išnaudoti įtaką, kurią atitinkamos kategorijos asmenys gali daryti Rusijos režimui, siekdama paskatinti juos daryti spaudimą šiam režimui, kad jis pakeistų savo politiką. Taigi sąvoka „įtakingas verslininkas“ turėjo būti suprantama kaip nurodanti šių asmenų svarbą, atsižvelgiant, be kita ko, į jų profesinį statusą, ekonominės veiklos svarbą, turimo kapitalo dydį ar pareigas vienoje ar keliose įmonėse, kuriose jie vykdo šią veiklą(17). Kalbant apie šią bylą, pažymėtina, jog Bendrasis Teismas nurodė, kad Taryba pateikė pakankamai konkrečių, tikslių ir nuoseklių įrodymų, galinčių patvirtinti, kad apeliantas buvo susijęs su ekonomikos sektoriumi, t. y. bankų sektoriumi, kuris yra didelių pajamų šaltinis Rusijos Federacijos vyriausybei(18).
23.      Atsižvelgdamas į tokius argumentus Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad apelianto pavardės įtraukimas į pradinius aktus remiantis iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte nustatytu kriterijumi buvo pakankamai pagrįstas. Šiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas dar nurodė, kad nebuvo būtina nagrinėti apelianto nurodyto pagrindo, kad nepakanka įrodymų, kurie pateisintų iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies d punkte nustatyto kriterijaus taikymą(19).
III. Šalių reikalavimai ir procesas Teisingumo Teisme
24.      Apeliaciniame skunde, kurį Teisingumo Teismo kanceliarija gavo 2024 m. vasario 8 d., apeliantas Teisingumo Teismo prašo:
–        panaikinti skundžiamą sprendimą,
–        panaikinti nagrinėjamus aktus,
–        papildomai – grąžinti bylą Bendrajam Teismui,
–        priteisti iš Tarybos bylinėjimosi išlaidas.
25.      2024 m. gegužės 15 d.
pateiktame atsiliepime į apeliacinį skundą Taryba prašo Teisingumo Teismo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš apelianto bylinėjimosi išlaidas.
26.      2025 m. vasario 11 d.
įvyko teismo posėdis, jame apeliantas ir Taryba atsakė į Teisingumo Teismo žodžiu pateiktus klausimus, be kita ko, dėl iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte vartojamo žodžių junginio „įtakingi verslininkai“ išaiškinimo ir dėl to, ar Bendrasis Teismas turėjo išnagrinėti pagrindų, kuriais buvo ginčijami visi įtraukimo į sąrašus kriterijai, Tarybos taikytais apeliantui nagrinėjamuose aktuose, pagrįstumą atsižvelgiant į 2018 m. lapkričio 29 d. Sprendimą Bank Tejarat / Taryba (C‑248/17 P, EU:C:2018:967).
IV.    Vertinimas
27.      Grįsdamas apeliacinį skundą apeliantas remiasi septyniais pagrindais, juose iš esmės nurodo:
–        pirma, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes neišnagrinėjo, ar iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies d punkto taikymas apeliantui buvo pagrįstas,
–        antra, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą aiškindamas iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte vartojamą žodžių junginį „įtakingi verslininkai“,
–        trečia, kad Bendrasis Teismas pažeidė SESV 215 straipsnio 2 dalį,
–        ketvirta, kad Bendrojo Teismo pateiktu iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte vartojamo žodžių junginio „įtakingi verslininkai“ išaiškinimu pažeidžiamas teisinio saugumo principas, teisė į nuosavybę ir laisvė užsiimti verslu,
–        penkta, kad Bendrasis Teismas iškraipė įrodymų, kuriais remtasi prieš apeliantą, prasmę ir pažeidė pareigą motyvuoti,
–        šešta, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai konstatavo, kad bankų sektorius yra sektorius, užtikrinantis esminį pajamų šaltinį vyriausybei, kaip tai suprantama pagal iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punktą,
–        septinta, kad Bendrasis Teismas pažeidė teisę į teisingą bylos nagrinėjimą ir procesinės lygybės principą.
28.      Teisingumo Teismas paprašė išnagrinėti konkrečius argumentus, susijusius su iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte vartojamo žodžių junginio „įtakingi verslininkai“ išaiškinimu – jie iš esmės susiję su apeliacinio skundo antruoju ir ketvirtuoju pagrindais. Be to, Teisingumo Teismas paprašė išnagrinėti apelianto argumentus, susijusius su tuo, ar Bendrasis Teismas padarė klaidą, nes neišnagrinėjo iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies d punkto taikymo apeliantui pagrįstumo. Šie argumentai pateikiami apeliacinio skundo pirmajame pagrinde. Vertinsiu tuos pagrindinius klausimus, į kuriuos šalys sutelkė savo dėmesį pateikdamos žodines pastabas per teismo posėdį, kaip to prašė Teisingumo Teismas.
A.      Dėl apeliacinio skundo antrojo ir ketvirtojo pagrindų
29.      Apeliacinio skundo antrajame ir ketvirtajame pagrinduose apeliantas teigia, kad Bendrasis Teismas klaidingai aiškino iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte nustatytą kriterijų. Iš esmės jis priekaištauja Bendrajam Teismui dėl to, jog šis nusprendė, kad toje nuostatoje vartojamas žodžių junginys „įtakingi verslininkai“ nereikalauja, kad Taryba įrodytų kokį nors konkretų į sąrašą įtraukto asmens elgesį, be kita ko, kiek tai susiję su įtaka Rusijos Federacijos vyriausybei, ar nustatytų kokį nors ryšį su šios šalies režimu. Apeliantas teigia, kad iš kai kurių iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto kalbinių versijų, kaip yra versijoje prancūzų kalba, kurioje vartojamas žodžių junginys „femmes et hommes d’affaires influents“, matyti, jog norint taikyti šią nuostatą būtina, kad būtų įtakingas elgesys tos vyriausybės atžvilgiu arba sąsaja su ta vyriausybe, kad jai būtų daroma tokia įtaka.
30.      Taryba ginčija tokius argumentus.
31.      Kaip matyti iš šios išvados 10 punkto, iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte numatyta įšaldyti visas lėšas ir ekonominius išteklius, priklausančius „įtakingi[ems] verslininka[ms] <...> susijus[iems] su ekonomikos sektoriais, užtikrinančiais didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei, atsakingai už Krymo aneksiją ir Ukrainos destabilizaciją“.
32.      Pagal suformuotą jurisprudenciją aiškinant Sąjungos teisės nuostatą reikia atsižvelgti ne tik į jos tekstą, bet ir į kontekstą bei teisės aktu, kuriame ji įtvirtinta, siekiamus tikslus. Taip yra, be kita ko, tuo atveju, kai atitinkamoje Sąjungos teisės nuostatoje aiškiai nedaroma nuorodos į valstybių narių teisę, norint nustatyti šios nuostatos prasmę ir apimtį, o taip yra nagrinėjamu
atveju, kiek tai susiję su iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punktu(20).
33.      Pirma, dėl pažodinio sąvokos „įtakingi verslininkai“ aiškinimo reikėtų pažymėti, jog visuotinai žinoma, kad žodis „verslininkas“ reiškia asmenį, kuris užsiima
verslu, paprastai dirba bendrovėje, vadovaujamuoju lygmeniu. Be to, žodis „verslas“ reiškia ekonominės ar komercinės veiklos vykdymą. Taigi iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte vartojama sąvoka „businesspersons“ (lietuvių k. „verslininkai“)
reiškia asmenis, vykdančius ekonominę ar komercinę veiklą bendrovėje, kuri jiems priklauso arba kurioje jie eina svarbias pareigas(21).
34.      Savo ruožtu žodis „leading“ (lietuvių k. „įtakingas“) yra būdvardis, kurio reikšmė anglų kalboje apibrėžiama kaip „very important or most important“ (lietuvių k. „labai svarbus arba svarbiausias“)(22). Kadangi iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte po žodžių junginio „leading businesspersons“
(lietuvių k. „įtakingi verslininkai“) yra žodžiai „involved in economic sectors“ (lietuvių k. „susiję su ekonomikos sektoriais“), sąvoka „leading“ turi būti suprantama kaip reiškianti atitinkamo verslininko svarbą sektoriuje, kuriame jis vykdo veiklą, ir įtaką, kurią toks asmuo gali daryti tame sektoriuje, ir iš esmės būtent tokią išvadą Bendrasis Teismas padarė skundžiamo sprendimo 91 punkte. Be to, kaip nurodyta tame pat
punkte, verslininko „įtakingumas“ gali būti nustatytas atsižvelgiant, be kita ko, į jo profesinį statusą, ekonominės veiklos svarbą, turimo kapitalo dydį arba pareigas vienoje ar keliose bendrovėse, kuriose jis vykdo tokią veiklą. Apeliantas savo apeliaciniame skunde konkrečiai neginčija tokios išvados.
35.      Darytina išvada, kad, vertinant pagal pažodinį aiškinimą, Bendrasis Teismas nepadarė jokios klaidos, kai skundžiamo sprendimo 88–90 punktuose iš esmės konstatavo, kad Taryba, siekdama nustatyti, kad asmuo yra „įtakingas verslininkas“, kaip tai suprantama pagal Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punktą, privalo įrodyti tik tai, kad atitinkamas asmuo vykdo ekonominę ar komercinę veiklą bendrovėje ir kad šis asmuo, remiantis skundžiamo sprendimo 91 punkte apibūdintais aspektais, laikomas labai svarbiu arba svarbiausiu verslininku ekonomikos sektoriuje, kuriame jis veikia, kad galėtų daryti įtaką šiame sektoriuje.
36.      Išties kai kuriose iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto kalbinėse versijose daiktavardis „verslininkai“ apibūdinamas vartojant žodį, kuris yra lygiavertis angliškam žodžiui „influential“, o versijoje anglų k. vartojamas žodis „leading“. Apeliantas remiasi šia aplinkybe, teigdamas, kad verslininkai, kuriems taikoma ši nuostata, turi galėti daryti įtaką ne tik ekonomikos sektoriuje, kuriame vykdo veiklą, bet būtent pačiai Rusijos Federacijos vyriausybei.
37.      Vis dėlto šiuo klausimu primenu, kad pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją vienoje ar keliose Sąjungos teisės nuostatos kalbinėse versijose vartojama formuluotė negali būti vienintelis šios nuostatos aiškinimo pagrindas. Sąjungos teisės nuostatos turi būti aiškinamos ir taikomos vienodai, atsižvelgiant į visomis Sąjungos kalbomis parengtas versijas(23).
38.      Šioje byloje, pritardama Tarybos per teismo posėdį pateiktiems paaiškinimams, pažymiu, kad iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto versijose 12
kalbų daiktavardis „verslininkai“ iš esmės apibūdinamas žodžiu, kuris yra lygiavertis angliškam žodžiui „leading“(24). Be minėtų versijų, kai kuriose kitose versijose vartojamas žodis, kuris gali būti verčiamas į anglų kalbą kaip „prominent“ arba „principal“, o šie semantiniu požiūriu atspindi žodį „leading“(25). Taigi šios išvados 34 punkte pateikti argumentai, susiję su anglų kalba vartojamo žodžių junginio „leading businesspersons“ aiškinimu, visiškai taikytini visoms toms versijoms.
39.      Kita vertus, tik versijose prancūzų, latvių ir lietuvių kalbomis iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte esantis daiktavardis „verslininkai“ apibūdinamas būdvardžiu, kuris būtų verčiamas į anglų kalbą kaip „influential“. Vis dėlto net ir tomis kalbomis viena iš pagrindinių „influential“ reikšmių yra buvimas „svarbiu“(26). Taigi, siekiant užtikrinti vienodą iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto aiškinimą ir taikymą, kaip reikalaujama pagal šios išvados 37 punkte nurodytą jurisprudenciją, žodžių junginį „įtakingi verslininkai“, vartojamą versijose prancūzų, latvių ir lietuvių kalbomis, reikėtų aiškinti taip pat kaip ir daugumoje šios nuostatos kalbinių versijų, t. y. kad jis reiškia atitinkamo verslininko svarbą ekonomikos sektoriuje, su kuriuos jis susijęs ir kuriame gali daryti įtaką. Taigi Bendrasis Teismas nepadarė jokios klaidos skundžiamo sprendimo 92 punkte, kuriame priėjo prie
tokios pačios išvados.
40.      Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad, vertinant pagal pažodinį aiškinimą, apelianto argumentas, jog iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte vartojamas žodžių junginys „įtakingi verslininkai“ reikalauja, kad Taryba įrodytų konkretų į sąrašą įtraukto asmens elgesį, be kita ko, kiek tai susiję su įtaka Rusijos Federacijos vyriausybei, arba nustatytų ryšį su šios šalies režimu, nėra pagrįstas.
41.      Antra, dėl kontekstinio aiškinimo pirmiausia norėčiau priminti, kad įtraukimo į sąrašą kriterijus, skirtas „įtakingiems verslininkams“, kaip numatyta iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte, pirmą kartą buvo nustatytas Sprendime 2022/329. Pastarasis sprendimas buvo priimtas 2022 m. vasario 25 d., t. y. kitą dieną po to, kai Rusijos Federacijos prezidentas paskelbė apie karinę operaciją Ukrainoje ir Rusijos ginkluotosios pajėgos užpuolė šią šalį(27).
42.      Be to, svarbu pažymėti, kad iki pakeitimo Sprendimu 2022/329 Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalyje jau buvo nurodytas įtraukimo į sąrašą kriterijus, iš esmės leidęs įtraukti asmenis, galinčius daryti individualią įtaką Rusijos Federacijos vyriausybei. Tai pasakytina, be kita ko, apie Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies d punktą, kuriame iš esmės buvo nurodyti fiziniai asmenys, aktyviai materialiai ar finansiškai remiantys Rusijos sprendimus priimančius asmenis, atsakingus už kenkimą Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba kėsinimąsi į juos, arba gaunantys naudos iš šių sprendimus priimančių asmenų. Kaip jau buvo nurodyta šioje išvadoje(28), tas kriterijus išliko iš dalies pakeistame Sprendime 2014/145, todėl manau, kad toks šio sprendimo 2 straipsnio 1 dalies g punkto aiškinimas, kad pagal jį reikalaujama įrodyti įtakingą elgesį Rusijos Federacijos vyriausybės atžvilgiu ir ryšį su šią šalį valdančiu režimu, kaip teigia apeliantas, paprasčiausiai būtų perteklinis, tad neatitiktų konteksto.
43.      Taigi nemanau, kad iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto kontekstinis aiškinimas patvirtina apelianto teiginį.
44.      Trečia, kiek tai susiję su teleologiniu aiškinimu, iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punktas yra nuostata, įtraukta į teisės aktus, nustatančius beprecedentį ribojamųjų priemonių rinkinį, kuriuo, kaip skundžiamo sprendimo 52 ir 88 punktuose teisingai priminė Bendrasis Teismas(29), siekiama daryti maksimalų spaudimą Rusijos Federacijai, didinant jos veiksmų, kuriais siekiama pakenkti Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei, sąnaudas.
45.      Tokie yra Rusijai nustatytų ribojamųjų priemonių tikslai, kaip jie iš esmės suformuluoti 2020 m. birželio 25 d. Teisingumo Teismo sprendime VTB Bank / Taryba (C‑729/18 P, EU:C:2020:499, 59 punktas)(30) – jame taip pat cituojamas 2017 m. kovo 28 d. Sprendimas Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, 123 punktas)(31). Abu sprendimai buvo susiję su sektorinių ribojamųjų priemonių, nustatytų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais destabilizuojama padėtis Ukrainoje, dar prieš 2022 m. vasario 24 d. Rusijos ginkluotųjų pajėgų įvykdytą šios šalies užpuolimą, aiškinimu(32). Vis dėlto, priešingai, nei teigia apeliantas, tuose sprendimuose Teisingumo Teismo nustatyti tikslai išlieka taikytini aiškinant šioje byloje nagrinėjamas individualias ribojamąsias priemones, turint omenyje tai, kad, kaip aiškiai nurodyta Sprendimo 2022/329, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/145, 10 ir 11 konstatuojamosiose dalyse, tiek sektorinių, tiek individualių ribojamųjų priemonių imtasi bendrai reaguojant į situaciją, kuri po šio užpuolimo tik dar pablogėjo(33).
46.      Šiomis aplinkybėmis manau, kad, kaip Bendrasis Teismas konstatavo skundžiamo sprendimo 52 ir 53 punktuose, galima pagrįstai tikėtis, kad ribojamųjų priemonių nustatymas įtakingiems verslininkams, kuriems skirtas iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punktas, kuo labiau padidins spaudimą Rusijos Federacijos vyriausybei atsisakyti karinės agresijos Ukrainos teritorijoje. Galiausiai juk šie įtakingi verslininkai atlieka pagrindinį vaidmenį išlaikant ekonomikos sektorių, su kuriais jie susiję ir kurie galiausiai didina Rusijos Federacijos vyriausybės turimus finansinius išteklius savo veiksmams ir politikai vykdyti, pelningumą. Taigi, paveikiant atitinkamų įtakingų verslininkų veiklą, šioje byloje nagrinėjamos ribojamosios priemonės gali sumažinti pajamas, kurias Rusijos Federacijos vyriausybė gauna iš atitinkamų savo ekonomikos sektorių, taip padidinant jos karinių veiksmų sąnaudas ir apribojant galimybę kenkti Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei.
47.      Darytina išvada, kad, kaip Bendrasis Teismas pažymėjo skundžiamo sprendimo 54 ir 89 punktuose, yra logiškas ryšys tarp, viena vertus, taikymo įtakingiems verslininkams, susijusiems su ekonomikos sektoriais, užtikrinančiais didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei, ir, kita vertus, šioje byloje nagrinėjamų ribojamųjų priemonių tikslo. Priešingai, nei teigia apeliantas, toks ryšys išlieka net ir nesant į sąrašą įtraukto asmens konkretaus elgesio, visų pirma kiek tai susiję su įtaka Rusijos Federacijos vyriausybei, arba nesant sąsajos tarp šio asmens ir šią šalį valdančio režimo.
48.      Taigi teleologinis iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto aiškinimas nereikalauja persvarstyti šios nuostatos pažodinio ir kontekstinio aiškinimo, pateikto šios išvados 40 ir 43 punktuose. Iš tikrųjų jis patvirtina teiginį, kad šioje nuostatoje vartojama sąvoka „įtakingi verslininkai“ reikalauja, kad
Taryba įrodytų tik tai, kad atitinkamas asmuo vykdo ekonominę ar komercinę veiklą bendrovėje ir kad šis asmuo laikomas bent labai svarbiu verslininku sektoriuje, su kuriuo jis susijęs, todėl gali daryti įtaką jame.
49.      Kadangi apeliantas dar teigia, kad sunku sužinoti, kaip į sąrašą įtraukti asmenys turėtų elgtis, kad nebebūtų įtraukti į jį
arba išbraukti iš jo, svarbu pažymėti, kad įtakingi verslininkai gali būti išbraukti iš sąrašo, jeigu gali įrodyti, kad nebėra tokioje padėtyje, kuria remiantis buvo įtraukti į sąrašą. Vėlgi, nors tokia padėtis iš pradžių gali pateisinti įtraukimą į sąrašą, ji negali lemti to, kad atitinkamo asmens situacija nesikeistų laikui bėgant ir kad periodinės peržiūros procedūra taptų visiškai neveiksminga, nebent Taryba dar galėtų įrodyti apėjimo riziką, tačiau šis klausimas nėra konkrečiai keliamas šioje byloje.
50.      Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, nė vienas iš Teisingumo Teismo jurisprudencijoje apibrėžtų aiškinimo metodų, skirtų Sąjungos teisės nuostatos prasmei nustatyti, nereikalauja, kaip teigia apeliantas, atitinkamo asmens įtakingo elgesio Rusijos Federacijos vyriausybės atžvilgiu ar sąsajos su ja buvimo, kad toks asmuo galėtų būti laikomas „įtakingu verslininku“, kaip tai suprantama pagal iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punktą.
51.      Taigi manau, jog Bendrajam Teismui negalima priekaištauti dėl to, kad jis padarė teisės klaidą ar pažeidė teisinio saugumo principą,
aiškindamas žodžių junginį „įtakingi verslininkai“, numatytą iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte.
52.      Taigi apeliacinio skundo antrąjį ir ketvirtąjį pagrindus reikėtų atmesti.
B.      Apeliacinio skundo pirmasis pagrindas
53.      Apeliacinio skundo pirmajame pagrinde apeliantas kritikuoja Bendrąjį Teismą, kad šis atsisakė nagrinėti pirmojoje instancijoje pateiktus ieškinio pagrindus, kuriais ginčijamas apelianto įtraukimas į sąrašus pagal iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies d punktą. Apeliantas teigia, jog net darant prielaidą, kad Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, kad toks įtraukimas į sąrašus buvo pagrįstas pagal iš dalies pakeisto to sprendimo 2 straipsnio 1 dalies g punktą, nes
Bendrasis Teismas neišnagrinėjo apelianto argumentų, susijusių su to paties sprendimo 2 straipsnio 2 dalies d punktu, jis pažeidė apelianto teisę į veiksmingą teisminę gynybą ir teisę į reputaciją. Kalbant konkrečiau, apeliantas teigia, kad jeigu aktas, kuris yra ginčijamas, turi skirtingus teisinius pagrindus, Bendrasis Teismas negali apsiriboti tik vieno iš tokių teisinių pagrindų galiojimo nagrinėjimu. Taip juo labiau yra šiuo atveju, kai kriterijai, nustatyti atitinkamai iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies d ir g punktuose, taikomi visiškai skirtingoms situacijoms.
54.      Taryba ginčija tokius argumentus. Ji teigia, kad Bendrojo Teismo pozicija skundžiamame sprendime buvo tinkamai patvirtinta Teisingumo Teismo suformuota jurisprudencija. Be to, Taryba nesutinka su apelianto daromu skirtumu dėl kriterijų, nustatytų atitinkamai iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies d ir g punktuose. Ji teigia, kad abu kriterijai yra neutralūs, nes nė vienu iš jų nevertinamas atitinkamo asmens elgesio tinkamumas ar netinkamumas ir nė vienas iš jų nereiškia, kad Taryba kaip nors smerkia tokio asmens elgesį.
55.      Pirmiausia reikėtų priminti, kad šioje byloje nagrinėjamuose aktuose(34) Taryba grindė apelianto įtraukimą į sąrašus ne tik iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte nustatytu kriterijumi, bet ir jo 2 straipsnio 1 dalies d punkte nurodytu
kriterijumi. Iš esmės Taryba nusprendė, kad apeliantas aktyviai materialiai arba finansiškai rėmė Rusijos sprendimus priimančius asmenis, atsakingus už Krymo aneksiją ar Ukrainos destabilizavimą, ir gavo iš jų naudos. Kaip yra aišku iš Tarybos pateiktų motyvų(35), tarp tokį įtraukimą patvirtinančių pagrindų buvo glaudus apelianto ryšys su Rusijos Federacijos Prezidentu Vladimiru Putinu ir reikšmingų paslaugų darymas vienas kitam. Taryba šiuo tikslu taip pat rėmėsi V. Putino politine parama Alfa Group, kurios pagrindinis akcininkas buvo apeliantas, taip atsidėkojant už šios grupės lojalumą parama jos užsienio investicijų planų vystymui.
56.      Svarbu pažymėti, jog skundžiamo sprendimo 133–135 punktuose Bendrasis Teismas konstatavo, kad pagrindas, kuriuo remiantis apelianto pavardė buvo įtraukta į nagrinėjamus sąrašus, grindžiamas jo, kaip įtakingo verslininko, susijusio su ekonomikos sektoriais, užtikrinančiais didelių pajamų šaltinį Rusijos Federacijos vyriausybei, statusu, atitinkantis iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punktą, buvo pakankamai pagrįstas. Šiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas nusprendė, kad nebūtina nagrinėti kitų apelianto pateiktų priekaištų, kuriais jis siekė ginčyti Tarybos vertinimą dėl apelianto įtraukimo į sąrašus pagal iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies d punktą, pagrįstumo.
57.      Pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją, kurią Bendrasis Teismas nurodė skundžiamo sprendimo 134 punkte, dėl sprendimo, kuriuo nustatomos ribojamosios priemonės, teisėtumo kontrolės pažymėtina, kad,
atsižvelgiant į šių priemonių prevencinį pobūdį,
jeigu Sąjungos teismai nusprendžia, kad bent vienas iš nurodytų motyvų yra pakankamai tikslus ir konkretus, kad jis pagrįstas ir pats savaime yra pakankamas pagrindas patvirtinti tokį sprendimą, tai, kad kiti iš šių motyvų tokie nėra, negali pateisinti to sprendimo panaikinimo.
58.      Toks teiginys iš pradžių buvo suformuluotas 2013 m. liepos 18 d. Sprendime Komisija ir kt. / Kadi
(C‑584/10 P, C‑593/10 P ir C‑595/10 P, EU:C:2013:518)(36); jame Teisingumo Teismas konkrečiai nurodė motyvus, kuriais buvo grindžiamas įtraukimo į sąrašus kriterijaus taikymas atitinkamam asmeniui. Jeigu bent vienas iš tokių motyvų yra pagrįstas ir pakankamas, tai, kad kiti tokie nėra, nereiškia, kad toks kriterijus taikytas netinkamai ir kad dėl to Tarybos sprendimas yra neteisėtas(37). Savo vėlesnėje jurisprudencijoje, t. y. 2018 m. lapkričio 29 d. Sprendime Bank Tejarat / Taryba (C‑248/17 P, EU:C:2018:967)(38), Teisingumo Teismas pagal analogiją taikė tokius pat motyvus situacijai, kai vienas iš įtraukimo į sąrašus kriterijų, o ne tiesiog motyvai, kuriais pateisinamas tokio kriterijaus taikymas, laikomas pagrįstu apeliaciniame skunde. Iš esmės, kaip nurodė Teisingumo Teismas, apeliacinio skundo pagrindas, susijęs su kuriuo nors papildomu įtraukimo į sąrašus kriterijumi, tokiomis aplinkybėmis tampa neveiksmingas, nes skundžiamo sprendimo rezoliucinė dalis turi būti laikoma pagrįsta(39).
59.      Nagrinėjamu atveju pirmiausia norėčiau pažymėti, kad Bendrojo Teismo praktika ribojamųjų priemonių srityje neatrodo nuosekli, kaip tai rodo dar nagrinėjamos bylos, kuriose neseniai pateikiau išvadą (Timchenko / Taryba (C‑702/23 P, EU:C:2025:273)
ir Timchenko / Taryba (C‑703/23 P, EU:C:2025:274)). Tose bylose apskųstuose sprendimuose Bendrasis Teismas nesirėmė Teisingumo Teismo jurisprudencija, pavyzdžiui, suformuota Sprendime
Bank Tejarat / Taryba. Jis analizavo toje byloje nagrinėtų Tarybos sprendimų teisėtumą atsižvelgdamas į, viena vertus, iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies a punktą ir, kita vertus, jo 2 straipsnio 1 dalies d punktą. Tai reiškia, kad pozicija, kurios Teisingumo Teismas laikysis šioje byloje, gali turėti reikšmingų padarinių Bendrojo Teismo sprendimų praktikai.
60.      Atsižvelgiant į tai, svarbu priminti, kad ieškinyje dėl panaikinimo pateikto pagrindo neveiksmingumas reiškia, kad, jeigu jis būtų pagrįstas, nebūtų patenkintas ieškovo reikalavimas panaikinti(40). Paprastai neveiksmingas pagrindas yra toks, kuriuo kritikuojamas tam tikras priemonės aspektas tais atvejais, kai priemonė gali būti teisėtai pagrįsta remiantis vien kitais motyvais ar aplinkybėmis(41). Tokiomis aplinkybėmis pagal proceso ekonomiškumo principą Bendrajam Teismui leidžiama nenagrinėti tokio pagrindo, nes jis bet kuriuo atveju neturėtų įtakos nagrinėjamo akto teisėtumui(42).
61.      Šioje byloje, net jei Bendrasis Teismas būtų nusprendęs, kad Taryba netinkamai taikė apeliantui iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies d punktą, Tarybos sprendimo rezoliucinei daliai, kurioje nurodyta, kad apeliantui draudžiama atvykti į valstybių narių teritoriją ir įšaldomos jo lėšos, tai neturėtų įtakos, o nagrinėjami aktai vis dar turėtų būti pripažinti teisėtais. Būtent tokia situacija minima Sprendime Bank Tejarat, kuris grindžiamas pagrįsta prielaida, kad akto panaikinimas turi poveikį tik akto, kurio teisminė kontrolė atliekama, rezoliucinei daliai, o ne motyvams, kuriais atitinkama institucija grindė savo sprendimą.
62.      Be to, nors, kaip teigia apeliantas, Sąjungos institucijų aktams taikoma teisėtumo prezumpcija, ji taikoma tik atitinkamo akto rezoliucinei daliai, o ne motyvams, kuriais grindžiama ši rezoliucinė dalis. Tai reiškia, kad, kai Bendrasis Teismas proceso ekonomiškumo sumetimais atsisako nagrinėti vieno iš įtraukimo į sąrašus kriterijų, taikomų asmeniui, kuriam nustatytos ribojamosios priemonės, pagrįstumą, kaip yra nagrinėjamu atveju, Bendrojo Teismo sprendimas negali paveikti Tarybos vertinimo, susijusio su papildomu kriterijumi. Atsižvelgdama į tai, manau, kad apeliantas klysta teigdamas, jog tai, kad Bendrasis Teismas nenagrinėjo jo įtraukimo į sąrašą pagal iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies d punktą, galėjo pažeisti jo teisę į veiksmingą teisminę gynybą.
63.      Taip pat pažymėtina, kad šiuo atveju, skirtingai nei Sprendime Bank Tejarat, apeliantui taikyti du įtraukimo į sąrašus kriterijai taikomi ne tik skirtingoms situacijoms, bet ir yra labai skirtingo pobūdžio. Kaip aišku iš šios išvados pirmosios dalies, iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punktas galiausiai leidžia įtraukti asmenį į sąrašus dėl jo, kaip įtakingo verslininko, dalyvavimo Rusijos Federacijos vyriausybei pelningame ekonomikos sektoriuje. O iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies d punkte į sąrašus įtrauktam asmeniui priskiriamas materialinės arba finansinės paramos teikimas Rusijos sprendimus priimantiems asmenims, atsakingiems už Krymo aneksiją ir Ukrainos destabilizaciją, arba naudos gavimas iš jų.
64.      Vis dėlto skirtingas įtraukimo į sąrašą kriterijų, taikytų apeliantei nagrinėjamuose aktuose, pobūdis negali leisti abejoti šios išvados 60 ir 61 punktuose išdėstytais konceptualiais argumentais. Be to, dėl tokio skirtingo pobūdžio šie įtraukimo į sąrašą kriterijai netampa atskiri elementai, kuriuos būtų galima atskirti nuo likusios Tarybos sprendimo dalies ir dėl to, remiantis Teisingumo Teismo jurisprudencija(43), iš dalies panaikinti tą sprendimą.
65.      Galiausiai pažymėtina, jog
Teisingumo Teismas yra konstatavęs, kad asmuo ar subjektas, kurio atitinkamai pavardė arba pavadinimas buvo įrašyti į asmenų arba subjektų, kurių turtas įšaldomas, sąrašą, atsižvelgiant į pasekmes reputacijai, toliau turėjo bent neturtinį suinteresuotumą dėl šio įrašymo panaikinimo net ir tada, kai jo pavardė išbraukta iš minėto sąrašo arba turto įšaldymas sustabdytas, siekdamas, kad Sąjungos teismas pripažintų, kad jis niekada neturėjo būti įtrauktas į tokį sąrašą(44). Tame sprendime Teisingumo Teismas konstatavo, kad asmuo išlaiko jo teise į reputaciją grindžiamą suinteresuotumą siekti, kad būtų panaikintas Tarybos sprendimas įtraukti jį į sąrašą, net ir tuomet, kai po periodinės peržiūros ši institucija nusprendžia išbraukti jį iš sąrašo. Vis dėlto nagrinėjamu atveju situacija skiriasi, nes, kaip jau minėta, tai, kad Bendrasis Teismas išnagrinėtų papildomą įtraukimo į sąrašą kriterijų, bet kuriuo atveju negalėtų lemti nagrinėjamų aktų panaikinimo. Todėl, kaip aptarta per posėdį, siekdamas apsaugoti savo reputaciją apeliantas galėtų pareikšti ieškinį dėl žalos atlyginimo pagal SESV 340 straipsnį(45).
66.      Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, manau, kad Bendrasis Teismas turi teisę prieiti prie išvados, kad,
kai vienas iš kriterijų, pagal kuriuos asmuo įtrauktas į sąrašą, pripažįstamas pagrįstu, nebereikia nagrinėti priežasčių, dėl kurių Taryba kaip to paties sprendimo pagrindu rėmėsi papildomu
įtraukimo į sąrašą kriterijumi.
Vadinasi, taip pat ir dėl to, kad Bendrasis Teismas neturėjo išnagrinėti įtraukimo į sąrašus pagrįstumo pagal iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies d punktą, apeliantas klaidingai
teigia, kad tas teismas padarė teisės klaidą.
67.      Taigi apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą reikėtų atmesti.
V.      Išvada
68.      Atsižvelgdama į šioje išvadoje pateiktą analizę, siūlau Teisingumo Teismui atmesti apeliacinio skundo antrąjį ir ketvirtąjį pagrindus, kiek jie susiję su iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto aiškinimu. Taip pat siūlau atmesti ir apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą.
69.      Nereiškiu nuomonės nei dėl likusių apelianto pateiktų apeliacinio skundo pagrindų, nei dėl klausimo, iš kurios šalies turėtų būti priteistos bylinėjimosi išlaidos pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį.
1      Originalo kalba: anglų.
2      Toliau – apeliantas.
3      Toliau – skundžiamas sprendimas.
4      Toliau kartu – pradiniai aktai.
5      Toliau – aktai dėl palikimo sąrašuose, o kartu su pradiniais aktais – nagrinėjami aktai.
6      Taip pat žr. 2025 m. kovo 13 d. Sprendimą Shuvalov / Taryba (C‑271/24 P, EU:C:2025:180) ir mano išvadas bylose Timchenko / Taryba (C‑702/23 P, EU:C:2025:273) ir Timchenko / Taryba (C‑703/23 P, EU:C:2025:274).
7      2014 m. kovo 17 d. Tarybos sprendimas dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi (OL L 78, 2014, p. 16).
8      2022 m. vasario 25 d. Tarybos sprendimas, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/145 (OL L 50, 2022, p. 1).
9      2014 m. kovo 17 d. Tarybos reglamentas dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų atsižvelgiant į veiksmus, kuriais kenkiama Ukrainos teritoriniam vientisumui, suverenitetui ir nepriklausomybei arba į juos kėsinamasi (OL L 78, 2014, p. 6).
10      2022 m. vasario 25 d. Tarybos reglamentas, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas Nr. 269/2014 (OL L 51, 2022, p. 1).
11      Glaustumo sumetimais nuorodos į iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkte nustatytą kriterijų turėtų būti suprantamos ir kaip nuorodos į šio sprendimo 1 straipsnio 1 dalies e punkte bei iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 269/2014 3 straipsnio 1 dalies g punkte nustatytą kriterijų. Žr. šios išvados 9 ir 11 punktus.
12      Toliau – iš dalies pakeistas Sprendimas 2014/145.
13      Toliau – iš dalies pakeistas Reglamentas Nr. 269/2014.
14      Skundžiamo sprendimo 31 ir 32 punktai.
15      Skundžiamo sprendimo 37–39 punktai.
16      Skundžiamo sprendimo 51–56 punktai.
17      Skundžiamo sprendimo 88–91 punktai.
18      Skundžiamo sprendimo 111 punktas.
19      Skundžiamo sprendimo 133 ir 134 punktai.
20      2025 m. kovo 20 d. Sprendimas DL (C‑61/24, EU:C:2025:197, 38 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
21      Šiuo klausimu žr. Cambridge Dictionary pateiktą apibrėžtį adresu https://dictionary.cambridge.org/dictionary/english/businessperson
22      Žr., be kita ko, Cambridge Dictionary pateiktą apibrėžtį adresu https://dictionary.cambridge.org/dictionary/learner-english/leading
23      Žr. 2024 m. lapkričio 28 d. Sprendimą Másdi (C‑169/23, EU:C:2024:988, 42 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
24      Žr. iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto versijas bulgarų, čekų, vokiečių, estų, italų, vengrų, lenkų, slovakų, slovėnų, suomių ir švedų kalbomis.
25      Žr. iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto versijas nyderlandų, portugalų, ispanų, airių ir rumunų kalbomis.
26      Žr., be kita ko, Le Robert pateiktą apibrėžtį adresu https://dictionnaire.lerobert.com/definition/influent
27      Žr. Sprendimo 2022/329 9 konstatuojamąją dalį.
28      Žr. šios išvados 10 punktą.
29      Reikėtų trumpai pažymėti, kad skundžiamo sprendimo 52–54 punktuose Bendrojo Teismo padarytos išvados dėl šioje byloje nagrinėjamomis ribojamosiomis priemonėmis siekiamų tikslų įeina į Bendrojo Teismo pateiktą apelianto pirmojoje instancijoje pagal SESV 277 straipsnį pareikšto neteisėtumu grindžiamo prieštaravimo vertinimą, atsižvelgiant į proporcingumo principą. Vis dėlto jos atitinka skundžiamo sprendimo 88 punkte Bendrojo Teismo padarytą išvadą vertinant iš dalies pakeisto Sprendimo 2014/145 2 straipsnio 1 dalies g punkto aiškinimą, ir tai leidžia vertinti visas šias išvadas kartu.
30      Taip pat žr. 2020 m. rugsėjo 17 d. Sprendimą Rosneft ir kt. / Taryba (C‑732/18 P, EU:C:2020:727, 85 punktas).
31      Žr. mano išvadą byloje Timchenko / Taryba (C‑703/23 P, EU:C:2025:274, 52 punktas).
32      Žr. 2014 m. liepos 31 d. Tarybos sprendimą 2014/512/BUSP dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į Rusijos veiksmus, kuriais destabilizuojama padėtis Ukrainoje (OL L 229, 2014, p. 13), su pakeitimais, ir 2014 m. liepos 31 d. Tarybos reglamentą (ES) Nr. 833/2014 dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į Rusijos veiksmus, kuriais destabilizuojama padėtis Ukrainoje (OL L 229, 2014, p. 1).
33      Taip pat reikėtų atkreipti Teisingumo Teismo dėmesį į Sprendimo 2022/329 2 ir 4 konstatuojamąsias dalis, kuriose teigiama, kad Europos Sąjunga ir toliau „tvirtai remia Ukrainos suverenitetą ir teritorinį vientisumą“, ir nurodoma, kad reikia imtis naujų ribojamųjų priemonių, kurios turėtų didžiulių padarinių ir didelę kainą Rusijai dėl jos karinės agresijos. Be to, Sprendimo 2022/329 10 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad Europos Sąjungos atsakas „apims ir sektorines, ir individualias ribojamąsias priemones“ reaguojant į „neišprovokuotą Rusijos Federacijos ginkluotųjų pajėgų įsiveržimą į Ukrainą“. Iš šio teiginio matyti, kad šių dviejų rūšių priemonės yra glaudžiai susijusios tarpusavyje ir jomis siekiama to paties tikslo.
34      Žr. šios išvados 13 punktą.
35      Žr. šios išvados 12 punktą.
36      Toliau – Sprendimas Kadi II.
37      Sprendimo Kadi II 130 punktas.
38      Toliau – Sprendimas Bank Tejarat.
39      Sprendimo Bank Tejarat 60 ir 61 punktai. Teisingumo Teismo tuose punktuose vartojamos sąvokos atrodo dviprasmiškos, nes jis nurodo „motyvus“, o ne „kriterijus“. Vis dėlto iš 57 punkto aišku, kad Teisingumo Teismas turi omenyje toje byloje nagrinėtus įtraukimo į sąrašus kriterijus, o ne motyvus, kuriais buvo grindžiamas tų kriterijų taikymas.
40      Žr. 2000 m. rugsėjo 21 d. Sprendimą EFMA / Taryba (C‑46/98 P, EU:C:2000:474, 38 punktas).
41      Žr. generalinio advokato P. Mengozzi išvadą byloje
Evropaïki Dynamiki / ECB (C‑401/09 P, EU:C:2011:31, 88 punktas).
42      Žr. generalinio advokato A. M. La Pergola išvadą byloje
EFMA / Taryba (C‑46/98 P, EU:C:1999:547, 10 punktas).
43      Šiuo klausimu žr. 2015 m. liepos 16 d. Sprendimą Komisija / Taryba
(C‑425/13, EU:C:2015:483, 94 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
44      Žr. 2019 m. sausio 31 d. Sprendimą Islamic Republic of Iran Shipping Lines ir kt. / Taryba (C‑225/17 P, EU:C:2019:82, 31 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
45      Šiuo klausimu žr. 2017 m. gegužės 30 d. Sprendimą Safa Nicu Sepahan / Taryba (C‑45/15 P, EU:C:2017:402, 49 punktas).