____________________________________________________________ 
Systém ASPI - stav k 26.2.2014 do čiastky 15/2014 Z.z. - RA528 
JUD887088SK - JUD887088SK - 17CoE/80/2013 - posledný stav textu  
 
  Súd:                                  Krajský súd Banská Bystrica 
  Spisová značka:                       17CoE/80/2013 
  Identifikačné číslo súdneho spisu:    6812205660 
  Dátum vydania rozhodnutia:            31.10.2013 
  Meno a priezvisko sudcu, VSÚ:         JUDr. Mária Trubanová, PhD. 
  ECLI:                                 ECLI:SK:KSBB:2013:6812205660.2 
  Oblasti právnej úpravy:                
  Povaha rozhodnutia:                    
 
  
  
 Uznesenie 
 
  
 Krajský súd v Banskej Bystrici v právnej veci navrhovate ľa Plzeňské městské dopravní 
podniky, a.s., IČ:  
 25 220 683, sídlom Plzeň, Denisovo nábř. 920/12, zast. Mgr. Martinom Zikmundom, advokátom 
so  
 sídlom AK v Plzni, Šafaříkovy sady 5, proti odporcovi U. Y., nar. XX.XX.XXXX, bytom C., 
okres C., o  
 vyhlásenie rozsudku Okresného súdu Plzeň - mesto č.k. 28C/162/2009 zo dňa 05. 03. 2010 za  
 vykonateľný v Slovenskej republike, o odvolaní navrhovateľa proti uzneseniu Okresného  
 súdu Revúca č. k. 3Ecud/7/2012-31 zo dňa 06. 06. 2013, takto  
  
 r o z h o d o l :  
  
 Uznesenie okresného súdu p o t v r d z u j e.  
  
 o d ô v o d n e n i e :  
 
 Odvolaním napadnutým uznesením, ktoré vydala vyššia súdna úradníčka, súd zastavil konanie 
podľa  
 ustanovenia § 10 ods. 1 zákona č. 71/1992 Zb. o súdnych poplatkoch a poplatku za výpis z 
registra  
 trestov (ďalej Zákon o súdnych poplatkoch), keďže navrhovateľ si riadne a včas nesplnil 
poplatkovú  
 povinnosť, ktorá mu vznikla podaním návrhu na za čatie súdneho konania o vyhlásenie 
vykonateľnosti  
 cudzieho rozhodnutia v zmysle položky 18d Sadzobníka súdnych poplatkov. O následkoch  
 nezaplatenia poplatku bol poučený. Súčasne súd rozhodol o trovách zastaveného konania s 
poukazom  
 na ustanovenie § 146 ods. 1 písm. c/ zákona č. 99/1963 Zb. Občianskeho súdneho poriadku 
v znení  
 neskorších predpisov (ďalej „O. s. p.“).  
  
 Proti uzneseniu okresného súdu podal oprávnený v zákonom stanovenej lehote odvolanie. 
Namietal  
 nesprávne právne posúdenie veci. Poukázal na čl. 52 Nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. 
12. 2000  
 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (ďalej len  
 „Nariadenie Rady č. 44/2001“, „nariadenie“), pričom podľa jeho názoru uvedené ustanovenie 
výslovne  
 zakazuje vyberať akékoľvek poplatky za konanie o vyhlásenie rozsudku za vykonateľný (konanie 
sui  
 generis), a to aj súdny poplatok určený paušálnou čiastkou. Zdôraznil, že nariadenie má 
aplikačnú  
 prednosť pred zákonnými normami vydanými Slovenskou republikou, pričom pri aplikácii daného  
 ustanovenia je potrebné zaoberať sa aj účelovým výkladom. Toto ustanovenie je nato ľko 
precízne, že  
 sa snaží prostredníctvom viacerých pojmov (poplatok, odvod alebo iná platba) nadefinovať, 
že vôbec  
 žiadny súdny poplatok vyberať nemožno. Odvolateľ uviedol, že ide o celkom jednoduché 
konanie, ktoré  
 nevyžaduje žiadne zložité dokazovanie či zložité právne posúdenie veci a vyberanie súdneho 
poplatku  
 je potom v rozpore s účelom a zmyslom daného nariadenia. Vzhľadom na tieto odvolacie námietky  
 navrhol uznesenie súdu prvého stupňa zrušiť a vec mu vrátiť na ďalšie konanie. Pokiaľ by 
sa odvolací  
 súd nestotožnil s názorom odvolateľa, navrhol, aby odvolací súd predložil prejudiciálnu 
otázku
Európskemu súdnemu dvoru a to v nasledujúcom znení : „Je možné za konanie o vyhlásenie 
cudzieho  
 rozhodnutia za vykonateľné v inom členskom štáte podľa Nariadenia Rady ES č. 44/2001 vyberať  
 akékoľvek poplatky? Je možné vykladať čl. 52 Nariadenia Rady ES č. 44/2001 tým spôsobom, 
že je  
 možné za konanie o vyhlásenie cudzieho rozhodnutia za vykonateľné v inom členskom štáte 
podľa  
 Nariadenia Rady ES č. 44/2001 vyberať súdny poplatok určený paušálnou čiastkou?“  
  
 Vyjadrenie k odvolaniu podané nebolo.  
  
 Rozhodnutie okresného súdu bolo vydané vyššou súdnou úradníčkou. Zákonný sudca uviedol, 
že  
 odvolaniu nemieni vyhovieť a podľa ust. § 374 ods. 4, druhej vety O. s. p. vec predložil 
na rozhodnutie  
 odvolaciemu súdu.  
  
 Krajský súd ako súd odvolací (§ 10 ods. 1 O. s. p.) preskúmal vec podľa § 212 ods. 1 O. 
s. p. bez  
 nariadenia pojednávania podľa § 214 ods. 2 O. s. p. a uznesenie okresného súdu podľa § 219 
ods. 1 O.  
 s. p. ako vecne správne potvrdil.  
  
 Odvolací súd zo spisu zistil, že navrhovate ľ sa návrhom domáhal vyhlásenia rozsudku 
Okresného súdu  
 Plzeň-mesto zo sp. zn. 28C/162/2009 zo d ňa 05. 03. 2010 za vykonate ľný v Slovenskej 
republike. K  
 návrhu pripojil rozsudok spolu s osvedčením podľa článkov 54 a 58 nariadenia pre rozsudky 
a súdne  
 zmiery zo dňa 27. 08. 2012. Okresný súd rozhodnutím č.k. 3Ecud/7/2012-13 zo dňa 30. 10. 
2012  
 konanie o návrhu navrhovate ľa na vyhlásenie rozhodnutia za vykonate ľné v Slovenskej 
republike v  
 súlade s čl. 38 ods. l, čl. 40 ods. 3 a čl. 53 ods. l a 2 nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 
zastavil a vyslovil,  
 že žiaden z účastníkov nemá právo na náhradu trov konania opierajúc sa najmä o § 68c ods. 
2 a ods. 3  
 a § 64 písm. d/ Zákona o medzinárodnom práve súkromnom a procesnom č. 97/1963 Zb. v znení  
 neskorších predpisov ( ďalej len „ZMPSP“, „Zákon o medzinárodnom práve súkromnom a 
procesnom“) s  
 odôvodnením, že návrh navrhovateľa považoval za neúplný, nakoľko v ňom absentovali podstatné  
 náležitosti návrhu a k návrhu neboli doložené listinné dôkazy podľa zákona o medzinárodnom 
práve  
 súkromnom a procesnom aj napriek výzve súdu zo dňa 18. 09. 2012 s poučením, že ak návrh 
nedoplní  
 a pre tento nedostatok nebude možné v konaní pokračovať, súd konanie zastaví. Na základe 
odvolania  
 navrhovateľa odvolací súd uznesením č.k. 17CoE/249/2012-22 zo dňa 26. 02. 2013, uznesenie  
 okresného súdu zrušil a vec mu vrátil na ďalšie konanie vzhľadom na nesprávne právne 
posúdenie veci  
 a vzhľadom na to, že svojím postupom odňal navrhovateľovi možnosť konať pred súdom. Súd 
mal  
 vzhľadom na vstup SR do EÚ vychádzať z nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 ako všeobecne záväzného  
 a v každom členskom štáte Európskej Únie priamo uplatniteľného prameňa komunitárneho práva 
a nie  
 aplikovať ustanovenia Zákona o medzinárodnom práve súkromnom a procesnom. Dňa 14. 05. 2013  
 okresný súd výzvou doručenou právnemu zástupcovi navrhovateľa dňa 17. 05. 2013 uložil  
 navrhovateľovi povinnosť zaplatiť súdny poplatok vo výške 66,- Eur podľa Položky č. 18d/ 
Sadzobníka  
 Zákona o súdnych poplatkoch, za podaný náv rh na vyhlásenie vykonate ľnosti cudzieho 
rozhodnutia, a  
 to v lehote 10 dní od doručenia výzvy. Vzhľadom na to, že navrhovateľ na výzvu súdu na 
zaplatenie  
 súdneho poplatku nereagoval, riadne a v čas nesplnil poplatkovú povinnos ť, odvolaním 
napadnutým  
 uznesením súd konanie zastavil. Dňa 17. 06. 2013 bolo okresnému súdu doručené vyjadrenie  
 navrhovateľa k výzve súdu na zaplatenie súdneho poplatku, v ktorom nesúhlasil s povinnosťou 
platiť  
 súdny poplatok 66,-Eur a zároveň pre prípad, že by sa súd s jeho názorom nestotožnil, navrhol, 
aby  
 súd položil Európskemu súdnemu dvoru predbežnú otázku o tom, či je možné za konanie o 
vyhlásenie  
 cudzieho rozhodnutia za vykonateľné v inom členskom štáte podľa nariadenia vyberať akékoľvek 
súdne  
 poplatky a či je možné vykladať čl. 52 nariadenia tým spôsobom, že by sa mohol vyberať súdny  
 poplatok určený aj paušálnou čiastkou.
Konanie o návrhu na vyhlásenie cudzieho rozhodnutia má základ v právnej úprave Nariadenia 
Rady č.  
 44/2001, konkrétne v Kapitole III, pričom v právnom poriadku Slovenskej republiky je konanie 
upravené  
 v § 352b ods. 1 O.s.p.. Z príslušných ustanovení Nariadenia Rady č. 44/2001 vyplýva, že 
miestne  
 príslušný súd na výkon rozhodnutia v Slovenskej republike (Článok 39 ods. 2) má podľa Článku 
42  
 vydať rozhodnutie o návrhu na vyhlásenie vykonateľnosti, oznámiť rozhodnutie navrhovateľovi 
a doručiť  
 rozhodnutie o vyhlásení vykonateľnosti účastníkovi, proti ktorému sa výkon žiada. Oddiel 
2 III. Kapitoly  
 Nariadenia Rady č. 44/2001 upravuje ďalšie podrobnosti konania o vyhlásenie vykonateľnosti. 
Proti  
 rozhodnutiu je prípustné odvolanie (Článok 43 ods. 1), o odvolaní sa koná podľa noriem 
upravujúcich  
 sporové konanie. Ďalší postup je v takom prípade upravený v Článkoch 43 až 46 Nariadenia 
Rady č.  
 44/2001. 
 
 Podľa Článku 38 ods. 1 Nariadenie Rady č. 44/2001 rozsudok vydaný v členskom štáte a 
vykonateľný v  
 tomto štáte sa vykoná v inom členskom štáte, ak tam bol vyhlásený za vykonateľný na návrh  
 zainteresovaného účastníka. Podľa Článku 39 ods. 2 miestna príslušnos ť sa určí podľa 
bydliska  
 účastníka, proti ktorému sa rozsudok má vykonať, alebo podľa miesta výkonu. Podľa Článku 
40 ods. 1  
 ods. 3 podanie návrhu sa spravuje právnym poriadkom členského štátu, v ktorom sa žiada o 
výkon a k  
 návrhu treba pripojiť písomnosti uvedené v článku 53.  
 Podľa Článku 50 Nariadenie Rady č. 44/2001 navrhovateľ, ktorému sa v členskom štáte pôvodu  
 poskytla úplná alebo čiastočná bezplatná právna pomoc alebo oslobodenie od platenia trov 
alebo  
 výdavkov, má v konaní podľa tohto oddielu nárok na poskytnutie najvýhodnejšej právnej pomoci 
alebo  
 najrozsiahlejšieho oslobodenia od platenia trov alebo výdavkov podľa právneho poriadku 
dožiadaného  
 členského štátu.  
  
 Podľa § 352b ods. 1 O.s.p. súd na základe žiadosti vydá osvedčenie o európskom exekučnom 
titule,  
 ako aj iné osvedčenia podľa osobitných predpisov alebo takéto osvedčenia na základe žiadosti 
zruší.  
  
 Podľa § 1 ods. 1 Zákona o súdnych poplatkoch, súdne poplatky sa vyberajú za jednotlivé úkony 
alebo  
 konanie súdov, ak sa vykonávajú na návrh a za úkony orgánov štátnej správy súdov a prokuratúry  
 (ďalej len „poplatkový úkon“) uvedené v sadzobníku súdnych poplatkov a poplatku za výpis 
z registra  
 trestov (ďalej len „sadzobník“), ktorý tvorí prílohu tohto zákona.  
  
 Podľa § 2 ods. 1 písm. a) Zákona o súdnych poplatkoch, poplatníkom je navrhovate ľ 
poplatkového  
 úkonu, ak je podľa sadzobníka ustanovený poplatok z návrhu.  
  
 Podľa § 10 ods. 1 veta prvá a druhá Zákona o súdnych poplatkoch, ak nebol zaplatený poplatok 
splatný  
 podaním návrhu na začatie konania alebo dovolania, prvostupňový súd vyzve poplatníka, aby 
poplatok  
 zaplatil v lehote, ktorú určí spravidla v lehote desiatich dní od doručenia výzvy; ak aj 
napriek výzve  
 poplatok nebol zaplatený v lehote, súd konanie zastaví. O následkoch nezaplatenia poplatku 
musí byť  
 poplatník vo výzve poučený.  
  
 Podľa položky 18d/ sadzobníka súdnych poplatkov Zákona o súdnych poplatkoch z návrhu na  
 uznanie alebo vyhlásenie vykonateľnosti cudzích rozhodnutí sa platí súdny poplatok 66,- 
Eur.  
  
 Odvolanie navrhovateľa odvolací súd nepovažuje za opodstatnené a ani výklad príslušných 
predpisov,  
 podľa ktorých okresný súd konal, za sporný. Odvolací súd, reagujúc na právnu argumentáciu  
 navrhovateľa obsiahnutú v odvolaní, uvádza, že súdny poplatok podľa položky 18d Sadzobníka  
 súdnych poplatkov sa vyberá z návrhu na uznanie alebo vyhlásenie vykonateľnosti cudzích 
rozhodnutí  
 sumou 66,- Eur bez ohľadu na to, či rozhodnutie pochádza z EÚ alebo mimo EÚ. Výška súdneho  
 poplatku podľa položky 18d/ sadzobníka súdnych poplatkov je určená paušálnou sumou bez
ohľadu na  
 druh súdneho konania, ktorého sa návrh na uznanie alebo vyhlásenie vykonateľnosti cudzieho  
 rozhodnutia týka a nie je závislý na výške vymáhaného nároku. Pokiaľ odvolateľ namietal, 
že článok 52  
 Nariadenia Rady ES č. 44/2001 výslovne zakazuje vyberať akékoľvek poplatky za konanie o 
vyhlásenie  
 rozsudku za vykonateľný, a to aj súdny poplatok určený paušálnou čiastkou, s týmto názorom 
odvolací  
 súd nesúhlasí. Uvedený článok nariadenia ustanovuje iba to, že v členskom štáte, v ktorom 
sa žiada o  
 výkon rozhodnutia, nemožno za konanie o vydanie vyhlásenia vykonateľnosti vyberať poplatok, 
odvod  
 alebo inú platbu vypočítanú z výšky vymáhaného nároku, nie, že by sa súdny poplatok vôbec  
 nevyberal. Odvolací súd je toho názoru, že článok 52 nariadenia Rady ES č. 44/2001 nebráni  
 vyrubovaniu súdneho poplatku z návrhu na vyhlásenie vykonateľnosti cudzieho rozhodnutia, 
ak sa  
 poplatok neodvíja od výšky vymáhaného nároku. Vychádzajúc z obsahového znenia článku je 
zrejmé,  
 že jeho účelom bolo zjednotiť prax v jednotlivých členských štátoch, pretože niektoré 
ukladali povinnosť  
 platiť poplatok za návrh na vyhlásenie vykonateľnosti pevnou sumou a v iných členských 
štátoch bola  
 ukladaná povinnosť v závislosti na výške plnenia stanovenej v rozhodnutí, ktoré malo byť 
vyhlásené za  
 vykonateľné. Súdny poplatok ur čený týmto spôsobom (paušál) je v súlade s článkom 52 
nariadenia  
 Rady č. 44/2001, podľa ktorého sa v členskom štáte, v ktorom sa žiada o výkon, nemožno za 
konanie o  
 vydanie vyhlásenia vykonateľnosti vyberať poplatok, odvod alebo inú platbu vypočítanú z 
výšky  
 vymáhaného nároku.  
  
 Pokiaľ navrhovateľ navrhol predložiť prejudiciálnu otázku Euró pskemu súdnemu dvoru, 
odvolací súd  
 uvádza, že z ustálenej judikatúry Súdneho dvora Európskej únie vyplýva, že rozhodnutie o 
predložení  
 prejudiciálnej otázky je vecou výlučnej kompetencii vnútroštátneho súdu po zistení, že pre 
vydanie jeho  
 rozhodnutia je potrebné rozhodnúť o výklade práva Únie. „Pánom“ rozhodnutia o predložení  
 prejudiciálnej otázky nie sú účastníci konania, ale len (predkladajúci) súd, ktorý dospel 
k názoru, že pre  
 kvalifikované s právom Únie konformné rozhodnutie potrebuje interpretačnú pomoc Súdneho 
dvora  
 Európskej únie. Konanie je založené na výlučnej právomoci Súdneho dvora EÚ rozhodovať o 
platnosti  
 sekundárneho práva Európskej únie a o výklade práva Európskej únie, pričom rozhodnutie je 
možné  
 len za podmienky existencie sporového konania prebiehajúceho pred vnútroštátnym súdom, keď 
je na  
 rozhodnutie v danej veci nevyhnutné rozhodnutie Európskeho súdneho dvora. Odvolací súd v 
danej  
 veci nepovažuje za nutné postupovať v zmysle čl. 267 Zmluvy o EÚ, pretože prejudiciálne 
rozhodnutie  
 Súdneho dvora EÚ o navrhovaných otázkach výkladu komunitárneho práva nepovažuje za potrebné 
a  
 nevyhnutné pre rozhodnutie súdu a to z dôvodu, že nejde o sporové konanie prebiehajúce pred  
 vnútroštátnym súdom, v ktorom by zodpovedanie otázky, ktorú súd v danom prípade nepovažuje 
za  
 spornú, bolo na rozhodnutie v danej veci nevyhnutné. Slovenská republika zaviedla do svojho 
právneho  
 poriadku takú právnu úpravu pre platenie súdneho poplatku za návrh na vyhlásenie cudzieho  
 rozhodnutia za vykonateľné, ktorá je kompatibilná s komunitárnym právom, a teda aj s čl. 
52 nariadenia.  
  
 Odvolací súd po preskúmaní dôvodov odvolania a postupu exekučného súdu uznesenie okresného  
 súdu podľa ustanovenia § 219 ods. 1 a 2 O.s.p. ako vecne správne potvrdil.  
  
 Poučenie: 
 
  
 Proti tomuto uzneseniu odvolanie nie je prípustné.