62020TJ0111_RES
Vec T‑111/20
PT Wilmar Bioenergi Indonesia a i.
proti
Európskej komisii
Rozsudok Všeobecného súdu (štvrtá rozšírená komora) zo 14. decembra 2022
„Subvencie – Dovoz bionafty s pôvodom v Indonézii – Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2019/2092 – Konečné vyrovnávacie clo – Článok 3 bod 1 písm. a) nariadenia (EÚ) 2016/1037 – Finančná pomoc – Článok 3 bod 2 nariadenia 2016/1037 – Výhoda – Článok 7 ods. 1 písm. a) nariadenia 2016/1037 – Výpočet výšky napadnuteľnej subvencie – Článok 3 bod 1 písm. a) bod iv) a článok 3 bod 2 nariadenia 2016/1037 – Činnosť spočívajúca v ‚poverení‘ súkromného subjektu vykonávať funkciu predstavujúcu finančnú pomoc alebo v ‚nariadení‘, aby tak urobil – Nižšia než primeraná odplata – Podpora príjmov alebo cien – Článok 28 ods. 5 nariadenia 2016/1037 – Použitie dostupných údajov – Článok 3 bod 2 a článok 6 písm. d) nariadenia 2016/1037 – Výhoda – Článok 8 ods. 8 nariadenia 2016/1037 – Hrozba značnej ujmy pre výrobné odvetvie Únie – Článok 8 ods. 5 a 6 nariadenia 2016/1037 – Príčinná súvislosť – Analýza pripísania – Analýza nepripísania“
Spoločná obchodná politika – Ochrana pred subvenčnými praktikami tretích štátov – Voľná úvaha inštitúcií – Súdne preskúmanie – Hranice
(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady 2016/1037)
(pozri body 26, 149)
Spoločná obchodná politika – Ochrana pred subvenčnými praktikami tretích štátov – Subvencia – Pojem – Finančná pomoc vlády krajiny pôvodu alebo vývozu – Priamy prevod finančných prostriedkov – Pojem – Pôvod finančných prostriedkov – Vývozný poplatok – Stanovenie referenčnej ceny – Náhrada rozdielu medzi referenčnou cenou nafty a referenčnou cenou bionafty vyplatená výrobcovi bionafty zo strany verejnoprávneho orgánu – Zahrnutie
[Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady 2016/1037, článok 3 bod 1 písm. a) bod i)]
(pozri body 27 – 36, 43 – 60)
Právo Európskej únie – Výklad – Metódy – Výklad vzhľadom na medzinárodné dohody uzavreté Úniou – Výklad nariadenia 2016/1037 vzhľadom na antidumpingovú dohodu GATT z roku 1994 – Zohľadnenie výkladu podaného Orgánom na urovnávanie sporov
[Dohoda o uplatňovaní článku VI Všeobecnej dohody o clách a obchode (antidumpingová dohoda z roku 1994); nariadenie Európskeho parlamentu a Rady 2016/1037]
(pozri bod 39)
Spoločná obchodná politika – Ochrana pred subvenčnými praktikami tretích štátov – Subvencia – Pojem – Výhoda poskytnutá príjemcovi – Výpočet výhody – Voľná úvaha Komisie – Prijatie usmernení k výpočtu výšky subvencií zo strany Komisie – Dôsledky – Obmedzenie svojej vlastnej voľnej úvahy
[Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady 2016/1037, článok 3 body 1 a 2, článok 6 písm. d) a článok 7]
(pozri body 63 – 68, 70 – 87, 90 – 98, 100 – 105, 199 – 211)
Spoločná obchodná politika – Ochrana pred subvenčnými praktikami tretích štátov – Subvencia – Pojem – Finančná pomoc vlády krajiny pôvodu alebo vývozu – Schéma zavádzajúca vývozné obmedzenia na surový palmový olej, v dôsledku ktorých sa jeho vývoz stal po obchodnej stránke neatraktívny – Zahrnutie
[Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady 2016/1037, článok 3 bod 1 písm. a) bod iv)]
(pozri body 111 – 118, 121 – 148, 150 – 152, 164, 165)
Spoločná obchodná politika – Ochrana pred subvenčnými praktikami tretích štátov – Priebeh prešetrovania – Použitie dostupných údajov v prípade odmietnutia spolupráce dotknutých strán – Voľná úvaha – Povinnosť inštitúcií využiť najlepšie možné údaje – Neexistencia
(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady 2016/1037, článok 28 ods. 1 a 5)
(pozri body 155 – 162, 167 – 171)
Spoločná obchodná politika – Ochrana pred subvenčnými praktikami tretích štátov – Subvencia – Pojem – Podpora príjmov a cenová podpora v zmysle článku XVI GATT z roku 1994 – Opatrenia, ktoré mali umožniť výrobcom bionafty prístup k ich hlavnej surovine za cenu nižšiu ako bola cena na svetovom trhu – Zahrnutie
[Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady 2016/1037, článok 3 bod 1 písm. b)]
(pozri body 180 – 191, 194 – 197)
Spoločná obchodná politika – Ochrana pred subvenčnými praktikami tretích štátov – Ujma – Hrozba značnej ujmy – Dôkaz – Analýza faktorov, ktoré treba vziať do úvahy – Zohľadnenie údajov vzťahujúcich sa na obdobie, ktoré nasleduje po období prešetrovania – Súdne preskúmanie – Zjavne nesprávne posúdenie – Dôkazné bremeno
[Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady 2016/1037, článok 2 písm. d) a článok 8 ods. 1, 2, 4, 5 a 8]
(pozri body 217 – 256)
Spoločná obchodná politika – Ochrana pred subvenčnými praktikami tretích štátov – Ujma – Stanovenie príčinnej súvislosti – Zohľadnenie faktorov nesúvisiacich so subvencovanými dovozmi – Vplyv takýchto faktorov na stanovenie príčinnej súvislosti – Súdne preskúmanie – Zjavne nesprávne posúdenie – Dôkazné bremeno
(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady 2016/1037, článok 1 ods. 1 a článok 8 ods. 5 a 6)
(pozri body 259 – 263, 266 – 277, 280 – 294)
Zhrnutie
Po antisubvenčnom prešetrovaní začatom v roku 2018 prijala Európska komisia vykonávacie nariadenie 2019/2092, ktorým sa ukladá konečné vyrovnávacie clo na dovoz bionafty s pôvodom v Indonézii (
1
).
Indonézske spoločnosti PT Wilmar Bioenergi Indonesia, PT Wilmar Nabati Indonesia a PT Multi Nabati Sulawesi, ktoré vyrábajú a vyvážajú bionaftu do Európskej únie, podali žalobu, ktorou sa domáhali zrušenia tohto vykonávacieho nariadenia.
Všeobecný súd, ktorý zamietol ich žalobu, spresnil rozsah viacerých pojmov uvedených v základnom antisubvenčnom nariadení 2016/1037 (
2
). Okrem toho skúmal vplyv dovozu z Argentíny na príčinnú súvislosť medzi dovozom bionafty z Indonézie a hrozbou značnej ujmy pre výrobné odvetvie Únie.
Posúdenie Všeobecným súdom
Všeobecný súd v prvom rade zamietol výhradu založenú na zjavne nesprávnom posúdení, ktorého sa údajne dopustila Komisia tým, že konštatovala, že platby uskutočnené Fondom pre pestovanie palmy olejovej, verejnoprávnym orgánom, v prospech indonézskych výrobcov bionafty predstavovali „finančnú pomoc“ vo forme priameho prevodu finančných prostriedkov v súlade s článkom 3 bodom 1 písm. a) bodom i) základného antisubvenčného nariadenia.
V tejto súvislosti Všeobecný súd na jednej strane poznamenal, že pojem „finančná pomoc vlády“ v zmysle tohto ustanovenia neobsahuje žiadne spresnenie, pokiaľ ide o pôvod prevedených finančných prostriedkov, a zahŕňa tak všetky peňažné prostriedky, ktoré môže vláda skutočne použiť. Z toho vyplýva, že pôvod prostriedkov, ktoré vláda vyplatila výrobcom bionafty, nemá nijaký vplyv na ich kvalifikáciu ako finančnej pomoci. Okrem toho skutočnosť, že finančné prostriedky pochádzajú z vývozného poplatku plateného vyvážajúcimi výrobcami, neznamená, že keď sú tieto prostriedky vyplácané výrobcom bionafty, nie je tým zaťažený orgán, ktorý ich vypláca.
Na druhej strane Všeobecný súd uviedol, že na účely posúdenia, či priamy prevod finančných prostriedkov môže odôvodniť uloženie vyrovnávacieho cla, treba zohľadniť neexistenciu protihodnoty alebo rovnocennej protihodnoty na strane podniku, ktorý je príjemcom tohto prevodu. V tomto kontexte, keďže žalobkyne nepreukázali, že tieto platby boli splatné na základe kúpnej zmluvy uzavretej medzi indonézskou vládou a výrobcami bionafty, Komisia mohla oprávnene uznať existenciu finančnej pomoci vo forme priameho prevodu finančných prostriedkov.
Všeobecný súd tiež zamietol výhrady založené na pochybení, ktorého sa údajne dopustila Komisia pri výpočte výhody poskytnutej indonézskym výrobcom bionafty prostredníctvom platieb uskutočnených Fondom pre pestovanie palmy olejovej. Podľa žalobkýň mala Komisia určiť výhodu poskytnutú výrobcom bionafty tak, že z výšky napadnuteľnej subvencie odpočíta náklady na prepravu bionafty v súlade s článkom 7 ods. 1 písm. a) základného antisubvenčného nariadenia. V tomto rámci Všeobecný súd uviedol, že Komisia na účely výpočtu výšky subvencie správne vychádzala zo svojho oznámenia o výpočte výšky subvencií pri prešetrovaní vyrovnávacích ciel. (
3
) Podľa usmernení obsiahnutých v tomto oznámení odpočítateľnosť poplatkov a nákladov podlieha okrem iného podmienkam, že boli zaplatené priamo vláde počas obdobia prešetrovania a že bolo preukázané, že sú povinné na získanie subvencie. Keďže tieto podmienky sú zlučiteľné so základným antisubvenčným nariadením, žalobkyne nepreukázali, že predmetné náklady na prepravu boli zaplatené priamo indonézskej vláde, ani že boli povinné.
Všeobecný súd ďalej rozhodol, že indonézska vláda prostredníctvom vývozných obmedzení, ktoré uložila na surový palmový olej (
4
) vo forme vývoznej dane a vývozného poplatku, a prostredníctvom určovania cien zo strany výrobcu surového palmového oleja vo vlastníctve indonézskej vlády, „poverila“ dodávateľov surového palmového oleja alebo im „nariadila“ v zmysle článku 3 bodu 1 písm. a) bodu iv) druhej zarážky základného antisubvenčného nariadenia, aby poskytovali ich výrobky za nižšiu než primeranú odplatu.
V tejto súvislosti Všeobecný súd uviedol, že toto ustanovenie je opatrením proti obchádzaniu a že na to, aby sa v plnej miere zabezpečil jeho potrebný účinok, pod pojmom „poveriť“ treba rozumieť akúkoľvek činnosť vlády, ktorou sa priamo alebo nepriamo prizná súkromnému subjektu zodpovednosť za plnenie takej funkcie, ako sú uvedené v článku 3 ods. 1 písm. a) bodoch i) až iii) uvedeného nariadenia, a pod pojmom „nariadiť“ akúkoľvek činnosť vlády, ktorá spočíva v priamom alebo nepriamom výkone jej právomoci voči súkromnému subjektu tak, aby tento subjekt vykonával takúto funkciu. O taký prípad pritom išlo v prejednávanej veci, keďže predmetné vývozné obmedzenia boli indonézskou vládou koncipované s jasným cieľom prinášať indonézskemu odvetviu bionafty výhody vďaka umelému udržiavaniu cien surového palmového oleja na domácom trhu na nízkej úrovni. Okrem toho, keďže tieto vývozné obmedzenia viedli k obmedzeniu slobody činnosti domácich výrobcov surového palmového oleja tým, že obmedzili ich schopnosť rozhodovať o tom, na akom trhu predajú svoje výrobky, konanie indonézskej vlády nemožno považovať len za pobádanie vo vzťahu k domácim výrobcom surového palmového oleja.
Navyše tieto vývozné obmedzenia možno tiež kvalifikovať ako subvencie vo forme „podpory príjmov alebo cenovej intervencie v zmysle článku XVI GATT 1994“ podľa článku 3 bodu 1 písm. b) základného antisubvenčného nariadenia, keďže prispeli k príjmom výrobcov bionafty tým, že im umožnili získať prístup k ich hlavnej surovine a nákladovému prvku za cenu nižšiu ako na svetovom trhu. Výraz „podpora príjmov alebo cien“ v zmysle tohto ustanovenia totiž zahŕňa akúkoľvek činnosť orgánov verejnej moci, ktorá priamo alebo nepriamo vedie k udržaniu stability príjmov alebo cien alebo k ich nárastu, pričom odkaz na článok XVI GATT znamená, že treba zohľadniť aj účinky tejto činnosti na vývoz a dovoz.
Všeobecný súd napokon zamietol výhrady založené na údajných pochybeniach Komisie pri stanovení existencie hrozby značnej ujmy výrobnému odvetviu Únie v tom zmysle, že dospela k záveru o existencii príčinnej súvislosti medzi dovozom z Indonézie a hrozbou značnej ujmy pre výrobné odvetvie Únie bez toho, aby zohľadnila vplyv dovozu bionafty z Argentíny.
V tejto súvislosti Všeobecný súd pripomenul, že v súlade s článkom 8 ods. 6 základného antisubvenčného nariadenia musí Komisia pri skúmaní príčinnej súvislosti medzi ujmou spôsobenou výrobnému odvetviu Únie a subvencovaným dovozom výrobku vylúčiť akúkoľvek ujmu vyplývajúcu z iných faktorov a overiť tak, či účinky týchto faktorov nie sú takej povahy, že by prerušili príčinnú súvislosť, ktorú stanovila. Na to, aby existovala príčinná súvislosť však nie je nevyhnutné, aby bol subvencovaný dovoz výrobku jedinou príčinou ujmy spôsobenej výrobnému odvetviu Únie, pričom Komisia môže pripísať ujmu tomuto dovozu, aj keď jeho účinky predstavujú iba časť rozsiahlejšej ujmy pripísateľnej iným faktorom.
Práve vzhľadom na tieto úvahy Všeobecný súd na jednej strane rozhodol, že pretrvávanie hrozby ujmy spojenej s dovozom bionafty z Argentíny nevylučuje existenciu ďalšej hrozby ujmy spôsobenej dovozom bionafty z Indonézie. Na druhej strane, keďže na dovoz z Argentíny sa už uplatňovali vyrovnávacie opatrenia, tento dovoz nebol takej povahy, že by prerušil príčinnú súvislosť medzi dovozom z Indonézie a hrozbou ujmy pre výrobné odvetvie Únie. Okrem toho Všeobecný súd konštatoval, že napriek tomuto dovozu z Argentíny bola hrozba ujmy spôsobenej dovozom z Indonézie značná a príčinnú súvislosť medzi týmto posledným uvedeným dovozom a hrozbou ujmy pre výrobné odvetvie Únie bolo možné stanoviť.
Vzhľadom na vyššie uvedené Všeobecný súd zamietol žalobu v celom rozsahu.
(
1
)	Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2019/2092 z 28. novembra 2019, ktorým sa ukladá konečné vyrovnávacie clo na dovoz bionafty s pôvodom v Indonézii (Ú. v. EÚ L 317, 2019, s. 42).
(
2
)	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1037 z 8. júna 2016 o ochrane pred subvencovanými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskej únie (Ú. v. EÚ L 176, 2016, s. 55), zmeneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/825 z 30. mája 2018 (Ú. v. EÚ L 143, 2018, s. 1) (ďalej len „základné antisubvenčné nariadenie“).
(
3
)	Oznámenie Komisie o výpočte výšky subvencií pri prešetrovaní vyrovnávacích ciel [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES C 394, 1998, s. 6).
(
4
)	Surový palmový olej je zdrojom výroby indonézskej bionafty.