62021CO0649
EUROOPA KOHTU ASEPRESIDENDI MÄÄRUS
22. veebruar 2022 (
*1
)
[23. märtsi 2022. aasta määrusega parandatud tekst]
Apellatsioonkaebus – Menetlusse astumine – Konkurents – Koondumised – Otsus, millega tunnistatakse koondumine siseturu ja Euroopa Majanduspiirkonna lepingu toimimisega kokkusobivaks teatud kohustuste täitmise korral – Ettevõtja, kes tegutseb turgudel, mida koondumine puudutab – Huvi kohtuasja tulemuse vastu – Menetlusse astumine
Kohtuasjas C‑649/21 P(I),
mille ese on Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 57 teise lõigu alusel 25. oktoobril 2021 esitatud apellatsioonkaebus,
Fastweb SpA, asukoht Milano (Itaalia), esindajad: avvocati E. Cerchi, M. Merola ja F. Caliento,
apellant,
teised pooled menetluses:
Iliad Italia SpA, asukoht Milano, esindajad: avocats D. Fosselard ja D. Waelbroeck,
hageja esimeses kohtuastmes,
Euroopa Komisjon, esindajad: G. Conte, J. Szczodrowski ja C. Sjödin,
kostja esimeses kohtuastmes,
[23. märtsi 2022. aasta määrusega parandatud kujul]
EUROOPA KOHTU ASEPRESIDENT
olles ära kuulanud kohtujurist M. Szpunari,
on andnud järgmise
määruse
1
Fastweb SpA palub oma apellatsioonkaebuses tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 27. septembri 2021. aasta määrus Iliad Italia vs. komisjon (T‑692/20, ei avaldata, edaspidi „vaidlustatud kohtumäärus“, EU:T:2021:686), millega Üldkohus jättis rahuldamata tema taotluse astuda kohtuasjas T‑692/20 esimeses kohtuastmes menetlusse hageja Iliad Italia SpA nõuete toetuseks.
Õiguslik raamistik
2
Nõukogu 20. jaanuari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 139/2004 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle (ELT 2004, L 24, lk 1; ELT eriväljaanne 08/03, lk 40) artikli 2 lõikes 3 on sätestatud:
„Koondumine, mis eelkõige turgu valitseva seisundi tekitamise või tugevdamise kaudu takistaks märkimisväärselt konkurentsi ühisturul või selle olulises osas, kuulutatakse ühisturuga kokkusobimatuks.“
3
Määruse artikli 8 lõige 3 näeb ette:
„Kui komisjon leiab, et koondumine vastab artikli 2 lõikes 3 määratletud kriteeriumidele […], teeb ta otsuse, millega kuulutatakse koondumine ühisturuga kokkusobimatuks.“
Vaidluse taust
4
Vaidluse tausta on kirjeldatud vaidlustatud kohtumääruse punktides 1–8. Käesoleva menetluse vajadusest lähtudes võib selle kokku võtta järgmiselt.
5
17. jaanuaril 2020 teatati Euroopa Komisjonile kavandatavast koondumisest (edaspidi „teatatud tehing“), mille raames Vodafone Europe BV ja Telecom Italia SpA kavatsesid oma passiivse infrastruktuuri käitamise tegevuse Itaalias üle anda uuele ühiselt kontrollitavale ettevõtjale ärinimega Infrastrutture Wireless Italiane SpA (edaspidi „INWIT“).
6
Komisjon võttis 6. märtsil 2020 määruse nr 139/2004 alusel vastu otsuse C(2020) 1573 final, millega kuulutatakse teatatud tehing siseturu ja EMP lepinguga kokkusobivaks (juhtum COMP/M.9674 – Vodafone ITALIA/TIM/INWIT JV (edaspidi „vaidlusalune otsus“).
7
Vaidlusaluses otsuses hindas komisjon kõigepealt teatatud tehingu tõenäolisi mõjusid. Sellega seoses leidis komisjon esimesena, et tal on tõsiseid kahtlusi teatatud tehingu siseturuga kokkusobivuse suhtes, kuna see avaldab kooskõlastamata vertikaalset mõju mobiilsideteenuste jae- ja hulgimüügiturule. Teisena ei välistanud komisjon võimalust, et teatatud tehing võib tekitada tõsiseid kahtlusi selle siseturuga kokkusobivuse suhtes seetõttu, et see võib esiteks avaldada kooskõlastamata kahjustavat vertikaalset mõju nendele traadita side püsiühenduse jae- ja hulgiteenuse pakkujatele, kes kasutavad fixed wireless access-tehnoloogiat, ning teiseks avaldada kooskõlastamata horisontaalset mõju seoses passiivse infrastruktuuri hosting-teenuste osutamisega mobiilsideoperaatoritele, fixed wireless access-tehnoloogiat kasutavatele teenusepakkujatele ning televisiooni- ja raadioringhäälinguorganisatsioonidest erinevatele klientidele.
8
Seejärel leidis komisjon, et Vodafone Europe’i ja Telecom Italia võetud kohustused on sellised, mis muudavad teatatud tehingu siseturuga ja 2. mai 1992. aasta Euroopa Majanduspiirkonna lepinguga (EMP) (EÜT 1994, L 1, lk 3; ELT eriväljaanne 11/52, lk 3) kokkusobivaks. Komisjon jõudis järeldusele, et teatatud tehing, koondumise poolte pakutud kohustustega muudetud kujul, ei takista märkimisväärselt tõhusat konkurentsi turgudel, kus konkurentsiprobleemid tuvastati.
9
Seega on vaidlusaluses otsuses märgitud, et teatatud tehing on siseturuga ja EMP lepinguga kokkusobiv, tingimusel et koondumise pooled täidavad sellele otsusele lisatud kohustustes nimetatud tingimusi ja kohustusi.
Menetlus Üldkohtus ja vaidlustatud kohtumäärus
10
Iliad Italia esitas vaidlusaluse otsuse tühistamiseks hagiavalduse, mis saabus Üldkohtu kantseleisse 18. novembril 2020.
11
Üldkohtu kantseleisse 11. märtsil 2021 esitatud dokumendiga taotles Fastweb kohtuasjas T‑692/20 menetlusse astumist Iliad Italia nõuete toetuseks.
12
Vaidlustatud kohtumäärusega jättis Üldkohus selle menetlusse astumise taotluse rahuldamata.
13
Üldkohus märkis esimesena selle kohtumääruse punktis 24, et Fastweb ei olnud vaidlusaluse otsus adressaat.
14
Teisena otsustas Üldkohus vaidlustatud kohtumääruse punktis 33, et Fastweb ei tõendanud, et ta pidi tellima või kavatses tegelikult tellida INWITilt oma ülekandeseadmete hosting-teenuseid, mistõttu ei olnud ta täitnud oma tõendamiskohustust. Sellega seoses märkis Üldkohus eelkõige selle määruse punktides 26, 29 ja 31, et vaidlusalusest otsusest ja komisjoni märkustest nähtub selgelt, et Fastweb kasutas INWITi passiivsele infrastruktuurile alternatiivseid struktuure, ja et ta ei ole tõendanud, et need alternatiivid osutuvad tõenäoliselt tema vajadusi arvestades ebapiisavaks või et Fastwebi ja teiste ettevõtjate vahel loodud partnerluse ja koostöö ebaõnnestumine nende alternatiivide kasutamist ohustab.
15
Üldkohus täpsustas nimetatud kohtumääruse punktis 34, et igal juhul, kui Fastwebi seisukohti tuleb mõista nii, et sellise partnerluse või koostöö ebaõnnestumine tähendaks, et ta vajab INWITi hosting-teenuseid, on selline ebaõnnestumine ikkagi tulevikus aset leidev hüpoteetiline sündmus, mille alusel ei saa tekkida otsest ja olemasolevat huvi kohtuvaidluse lahenduse vastu.
16
Kolmandana leidis Üldkohus vaidlustatud kohtumääruse punktis 36, et Fastweb ei olnud suutnud tõendada, et koondumise pooltele kehtestatud tingimused ja kohustused avaldavad tema olukorrale mõju, mis erineb mõjust, mida avaldab tema partnerlus ja koostöö teiste ettevõtjatega või mis lisandub mõjule, mis tuleneb sellest partnerlusest ja koostööst.
Poolte nõuded
17
Apellatsioonkaebuses palub Fastweb Euroopa Kohtul:
–
tühistada vaidlustatud kohtumäärus;
–
rahuldada tema avaldus astuda kohtuasjas T‑692/20 menetlusse Iliad Italia nõuete toetuseks ja
–
mõista apellatsioonimenetlusega seotud kohtukulud välja komisjonilt.
18
Komisjon palub Euroopa Kohtul:
–
jätta apellatsioonkaebus rahuldamata ja
–
mõista apellatsioonimenetlusega seotud kohtukulud välja Fastwebilt.
Apellatsioonkaebus
19
Fastweb esitab oma apellatsioonkaebuse toetuseks kaks väidet, millest esimeses tuginetakse ebaõigele põhjendusele ja asjaolude moonutamisele ning teises õigusnormi rikkumisele Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 40 kohaldamisel.
Esimene väide
Väited
20
Oma esimeses väites leiab Fastweb, et vaidlustatud kohtumääruse põhjendus on väär ning et selles on moonutatud asjaolusid, kuna Üldkohus eitas selles Fastwebi huvi vaidluse lahenduse vastu üksnes seetõttu, et ta kasutab praegu INWITi passiivse infrastruktuuri alternatiivi.
21
Ent ainus asjakohane küsimus on see, kas Fastwebi õiguslik või majanduslik olukord muutub või võib muutuda, kui Iliad Italia vaidlusaluse otsuse tühistamise nõue rahuldatakse. Seetõttu oleks Üldkohus pidanud menetlusse astumise avalduse üle otsustama seda hinnates, milline on vaidlusaluse otsuse tühistamise tagajärg Fastwebi äritegevusele. Sel juhul ei oleks ta saanud vältida koondumise mõju „eeldustele“ tuginemist, sest igasugune huvi koondumist puudutava vaidluse lahenduse vastu tugineb tingimata sellistele „eeldustele“.
22
Käesoleval juhul on Fastwebi huvi menetlusse astuda tõendatud, kuna vaidlusaluse otsuse tühistamine võimaldaks talle paremaid konkurentsitingimusi, võimaldades talle juurdepääsu INWITi hosting‑teenustele lisaks või alternatiivina nendele, millele tal on juurdepääs tänu oma partnerlusele ja koostööle. Selle otsuse osaline tühistamine annaks aga Fastwebile juurdepääsu INWITi parematele saitidele ning tagaks suurema selguse nende saitide omaduste ja juurdepääsu korra osas.
23
Üldkohus jättis seega tähelepanuta vaidluse olulised asjaolud, eelkõige asjaolu, et INWITi praegu kasutatavatele saitidele turul alternatiivide puudumine võtab talt läbirääkimisjõu oma partneritega ja piirab konkurentsi turul.
24
Fastweb väidab ka, et arvesse tuleks võtta täiendavaid faktilisi asjaolusid, nimelt tema osalemist komisjoni haldusmenetluses, tema staatust uue võrguoperaatorina sisendturul, komisjonile teabe edastamist INWITi saitidele juurdepääsu puudumise tõttu tekkinud kahju kohta ning tema ja Iliad Italia positsiooni sarnasust.
25
Komisjon väidab, et esimene väide on vastuvõetamatu, sest Fastweb seab ühelt poolt kahtluse alla Üldkohtu faktilised järeldused, ilma et ta väidaks või tõendaks faktide moonutamist, ja teiselt poolt tugineb faktidele, mida Üldkohtule ei esitatud.
Hinnang
26
Kõigepealt tuleb analüüsida komisjoni argumente, millega vaidlustatakse esimese väite vastuvõetavus.
27
Sellega seoses tuleb esiteks meenutada, et Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on vastavalt ELTL artikli 256 lõike 1 teisele lõigule ja Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 58 esimesele lõigule apellatsioonkaebus piiratud õigusküsimustega, välistades igasuguse faktiliste asjaolude hindamise. Seega on tõendite hindamine Üldkohtu ainupädevuses. Faktiliste asjaolude ja tõendite hindamine ei ole õigusküsimus, mis kuuluks iseenesest Euroopa Kohtu poolt apellatsiooni korras läbivaatamisele, välja arvatud juhul, kui tegemist on nende moonutamisega (vt selle kohta 21. juuni 2016. aasta kohtuotsus Bundesverband der Pharmazeutischen Industrie vs. Allergopharma, C‑157/16 P(I), ei avaldata, EU:C:2016:476, punkt 9 ning seal viidatud kohtupraktika).
28
Kuigi Fastwebi poolt oma esimese väite toetuseks esitatud argumentide teatud aspektid lubavad arvata, et selle väite eesmärk on osaliselt vaidlustada Üldkohtu faktilisi hinnanguid, väidab Fastweb siiski selles sisuliselt, et Üldkohus hindas tema huvi olemasolu vaidluse lahenduse vastu eksliku kriteeriumi alusel, st et praegu ega eeldatavalt tulevikus vaidlusaluse koondumise osaliste teenuseid ei kasutata, kuigi Üldkohus oleks pidanud kindlaks tegema üksnes selle, kas vaidlusaluse otsuse tühistamine võib muuta tema õiguslikku seisundit või majanduslikku olukorda, arvestades selle koondumise prognoositavat mõju selle ettevõtja konkurentsitingimustele.
29
Selline etteheide kuulub apellatsioonkaebust läbi vaatava kohtu pädevusse, kuivõrd see puudutab väidetavalt Üldkohtu toime pandud õigusnormi rikkumist, mistõttu esimene väide tuleb lugeda vastuvõetavaks osas, milles see puudutab seda etteheidet.
30
Teiseks tähendaks vastavalt Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktikale see, kui poolel lubataks esitada esimest korda Euroopa Kohtus väide, mida ta ei ole esitanud Üldkohtus, et tal on võimalik Euroopa Kohtu – kellel on apellatsioonimenetluses piiratud pädevus – poole pöörduda vaidlusega, mis on laiaulatuslikum kui Üldkohtus arutatu. Apellatsioonkaebuse läbivaatamisel piirdub Euroopa Kohtu pädevus seega esimeses kohtuastmes vaidluse esemeks olnud väidetele antud õigusliku lahenduse hindamisega (Euroopa Kohtu asepresidendi 13. novembri 2019. aasta kohtumäärus EDP España vs. komisjon, C‑536/19 P(I), ei avaldata, EU:C:2019:965, punkt 22 ja seal viidatud kohtupraktika).
31
Väites aga, et Üldkohus jättis vääralt arvesse võtmata käesoleva määruse punktis 24 nimetatud asjaolud, millele tõesti esimeses kohtuastmes ei tuginetud, esitab Fastweb Euroopa Kohtule tegelikult väite, mida Üldkohtule ei esitatud, nimelt, et tema menetlusse astumise avaldus oleks tulnud nende asjaolude tõttu rahuldada. Seetõttu tuleb nimetatud faktilistele asjaoludele tuginevad argumendid vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata.
32
Kuid vastupidi komisjoni väidetule tuleb käesoleva määruse punktides 22 ja 23 kokku võetud Fastwebi argumente pidada üksnes selgituseks selle ettevõtja majandusliku olukorra kohta, nagu see nähtub Üldkohtule esitatud menetlusse astumise avalduse punktist 7 ja mis on asjakohane selle hindamisel, kas tal on huvi kohtuvaidluse lahenduse vastu, ning seega ei saa neid argumente jätta vastuvõetamatuna arvesse võtmata.
33
Esimese väite põhjendatuse sisulisel analüüsimisel on oluline märkida, et vaidlustatud kohtumääruse punktidest 25–34 nähtub, et Üldkohtu hinnangul oleks Fastwebi menetlusse astumise avaldus tulnud rahuldada üksnes siis, kui selles oleks olnud tõendatud – tema praegust tegevuskorraldust arvestades –, et tal on hetkel või tulevikus vaja juurdepääsu INWITi passiivsele infrastruktuurile ning et ta pidi või peaks seega tegelikult tellima INWITi hosting-teenuseid.
34
Selle kohta tuleb meenutada, et Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 40 teise lõigu kohaselt on õigus Euroopa Liidu kohtute menetlusse astuda igal isikul, kes tõendab oma põhjendatud huvi ühesse neist kohtutest esitatud kohtuvaidluse lahenduse vastu.
35
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb mõiste „huvi kohtuvaidluse lahenduse vastu“ nimetatud artikli 40 teise lõigu tähenduses määratleda kohtuasja eset arvestades ning käsitleda seda otsese ja olemasoleva huvina nõuete endi suhtes tehtava lahendi vastu, mitte huvina esitatud väidete ja argumentide vastu. Nimelt viitavad sõnad „kohtuvaidluse lahendus“ nõutavale lõplikule otsusele, nagu see fikseeritakse tehtava kohtuotsuse resolutsioonis (Euroopa Kohtu asepresidendi 24. juuni 2021. aasta määrus ratiopharm jt vs. komisjon, C‑220/21 P(I), ei avaldata, EU:C:2021:521, punkt 18 ja seal viidatud kohtupraktika).
36
Eelkõige tuleb kindlaks teha, kas vaidlustatud akt mõjutab menetlusse astumist taotlevat isikut otse ning kas tema huvi kohtuvaidluse lahenduse vastu on kindel. Põhimõtteliselt saab huvi vaidluse lahenduse vastu pidada piisavalt otseseks vaid siis, kui see lahendus muudab menetlusse astumist taotleva isiku õiguslikku seisundit (Euroopa Kohtu asepresidendi 24. juuni 2021. aasta määrus ratiopharm jt vs. komisjon, C‑220/21 P(I), ei avaldata, EU:C:2021:521, punkt 19 ja seal viidatud kohtupraktika).
37
Lisaks tuleb eristada menetlusse astumist taotlevaid isikuid, kellel on otsene huvi poolte nõuete suhtes tehtava lahendi vastu selles vaidluses, mille menetluses nad soovivad osaleda, ja neid, kellel on vaid kaudne huvi vaidluse lahenduse vastu, kuna nende olukorral on sarnasusi ühe poole omaga (Euroopa Kohtu asepresidendi 24. juuni 2021. aasta määrus ratiopharm jt vs. komisjon, C‑220/21 P(I), ei avaldata, EU:C:2021:521, punkt 20 ja seal viidatud kohtupraktika).
38
Mis puudutab täpsemalt sellise huvi olemasolu konkurentsiõiguse valdkonnas, siis tuleb rõhutada, et EL toimimise lepingu konkurentsieeskirju käsitlevad sätted näevad ette õiguse sellele, et konkurentsi ei moonutataks meetmetega, mis on vastuolus ELTL artiklitega 101, 102 ja 107 (vt selle kohta 6. novembri 2018. aasta kohtuotsused Scuola Elementare Maria Montessori vs. komisjon, komisjon vs. Scuola Elementare Maria Montessori ja komisjon vs. Ferracci, C‑622/16 P–C‑624/16 P, EU:C:2018:873, punkt 43, ning 5. novembri 2019. aasta kohtuotsus EKP jt vs. Trasta Komercbanka jt, C‑663/17 P, C‑665/17 P ja C‑669/17 P, EU:C:2019:923, punkt 112).
39
Seega on tunnistatud menetlusse astumist taotleva isiku huvi vaidluse lahenduse vastu, kui vaidluse esemeks oleval riigiabi kaval võivad olla otsesed ja kohesed tagajärjed isiku majanduslikule olukorrale, eriti kui ei saa välistada, et sellise kava kaudu rahastatav projekt pakub alternatiivi taotleja pakutavatele teenustele ja võib seega mõjutada tema tegevust (vt selle kohta Euroopa Kohtu presidendi 22. oktoobri 2019. aasta kohtumäärus Scandlines Danmark ja Scandlines Deutschland vs. komisjon, C‑174/19 P, ei avaldata, EU:C:2019:1096, punktid 9, 22 ja 40).
40
Samuti on tunnustatud huvi menetlusse astuda komisjoni otsuse tühistamise nõude rahuldamata jätmise toetuseks, kui seda on taotlenud ettevõtja, kelle osas on komisjoni otsuses tehtud kindlaks turgu valitseva seisundi kuritarvitamine ELTL artikli 102 tähenduses, niisugused konkurendid, kelle majanduslik olukord selle kuritarvitamise tõttu muutus (vt selle kohta Euroopa Kohtu presidendi 21. veebruari 2008. aasta kohtumäärus Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland vs. komisjon, C‑385/07 P, ei avaldata, EU:C:2008:114, punktid 9 ja 10, ning Euroopa Kohtu presidendi 8. juuni 2012. aasta kohtumäärus Schenker vs. Deutsche Lufthansa jt, C‑602/11 P(I), ei avaldata, EU:C:2012:337, punktid 11 ja 12).
41
Määruse 139/2004 artikli 2 lõikest 3 ja artikli 8 lõikest 3 tuleneb aga, et komisjon peab kuulutama koondumised siseturuga kokkusobimatuks, kui need takistavad märkimisväärselt tõhusat konkurentsi siseturul või selle olulises osas, eelkõige turgu valitseva seisundi loomise või tugevdamise tagajärjel.
42
Nende asjaolude kontekstis tuleb ettevõtjat, kes tegutseb ühel või mitmel turul, mille komisjon on kindlaks teinud kui turu, mida koondumise tõenäoline konkurentsivastane mõju võib kahjustada, põhimõtteliselt käsitada ettevõtjana, kellel on otsene ja olemasolev huvi koondumist lubava otsuse peale esitatud hagi nõude suhtes tehtava lahendi vastu, kuivõrd selles hagimenetluse algstaadiumis ei saa välistada, et selle koondumise lubamine ja võimalik, et ka selle loa tingimused ning võetud kohustused võivad mõjutada nimetatud ettevõtja tegevust.
43
Asjaolu, et selline ettevõtja kasutab hetkel mõne muu ettevõtja, mitte koondumise poolte teenuseid, ei saa sellise huvi olemasolu välistada, kuna on tõenäoline, nagu väidab Fastweb, et teatatud tehingu tõttu tekkinud konkurentsiolukorra muutus mõjutab isegi sellisel juhul asjasse puutuva ettevõtja majanduslikke valikuid ja tema läbirääkimisjõudu oma tegevuse korraldamisel.
44
Sellest tuleneb, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta leidis, et Fastwebil – kes pidi tõendama oma huvi kohtuasjas T‑692/20 tehtava lahendi vastu – tuli tõendada, et ta ei saa oma tegevust jätkata, kasutades infrastruktuuri, millele tal hetkel on juurdepääs partnerluse ja koostöö alusel teiste operaatoritega, ja seega, et ta pidi või peaks tõesti tellima INWITilt hosting‑teenuseid oma ülekandeseadmete jaoks.
45
Järelikult tuleb esimese väitega nõustuda.
46
Kuna aga vaidlustatud kohtumääruse resolutsioon tugineb ka põhjusele, mis on seotud vaidlusaluse otsusega kehtestatud tingimuste ja kohustuste võrdlusele, tuleb uurida teist väidet, millega soovitakse seda põhjust vaidlustada.
Teine väide
Argumendid
47
Teises väites leiab Fastweb, et Üldkohus on vaidlustatud määruse punktis 36 teinud kaks õigusnormi rikkumist.
48
Esiteks rikkus Üldkohus Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 40 teist lõiku, kuna ta hindas huvi vaidluse lahenduse vastu, tuginedes komisjoni poolt vaidlusaluses otsuses tehtud analüüsile, mitte lähtudes Iliad Italia esitatud seisukohtadest. Üldkohus ei saanud seega langetada oma otsust selles otsuses esitatud hinnangute alusel, mis olid väidetavalt ekslikud.
49
Teiseks võrdles Üldkohus vääralt Fastwebi olukorda teiste füüsiliste ja juriidiliste isikute omaga, nõudes, et Fastweb tõendaks, et vaidlusaluse otsusega kehtestatud tingimused ja kohustused avaldavad talle konkreetset mõju.
50
Komisjoni hinnangul põhineb teine väide vaidlustatud kohtumääruse vääral tõlgendusel, kuna Üldkohus hindas Fastwebi huvi vaidluse lahenduse vastu tegelikult liidu kohtute väljakujunenud kohtupraktikast tulenevate kriteeriumide alusel.
Hinnang
51
Vastupidi Üldkohtu poolt vaidlustatud kohtumääruse punktis 36 otsustatule ei saa ettevõtjalt, kes tegutseb ühel või mitmel turul, mille komisjon on kindlaks teinud kui turu, mida koondumise tõenäoline konkurentsivastane mõju võib kahjustada, nõuda, et ta tõendaks, et koondumise pooltele kehtestatud tingimuste ja kohustuste mõju tema olukorrale erineb sellest, mis tuleneb tema praegustest suhetest teiste ettevõtjatega.
52
Nimelt märgib Fastweb õigesti, et kuna koondumist lubava otsuse peale esitatud tühistamishagi analüüsimisel tuleb muu hulgas hinnata, mil määral on selle otsusega kehtestatud tingimused ja kohustused piisavad, et välistada konkurentsivastase mõju tekkimine koondumise läbiviimisel, ei saa menetlusse astumist taotlevalt isikult nõuda, et ta menetluse algstaadiumis tõendaks, et need tingimused ja kohustused on selliste mõjude vältimiseks ebapiisavad.
53
Lisaks, nagu nähtub käesoleva määruse punktidest 42 ja 43, tuleb ettevõtja huvi koondumist lubava otsuse tühistamise vastu hinnata nii, et määravat tähtsust ei omistata asjaolule, et see ettevõtja ostab hetkel teenuseid muudelt ettevõtjatelt kui koondumise pooled, sest igal juhul ei saa selle hinnangu andmisel määravat tähtsust olla võimalikul võrdlusel nende ettevõtjatega sõlmitud lepingute mõju ja selle otsusega kehtestatud tingimuste ja kohustuste mõju vahel.
54
Sellest järeldub, et teise väitega tuleb nõustuda ja seega vaidlustatud kohtumäärus tühistada.
Üldkohtule esitatud menetlusse astumise taotlus
55
Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 61 esimese lõigu kohaselt võib Euroopa Kohus Üldkohtu otsuse tühistamise korral ise teha asja suhtes lõpliku kohtuotsuse, kui menetlusstaadium lubab, või suunata asja tagasi Üldkohtusse otsustamiseks.
56
Käesolevas asjas on Euroopa Kohtul piisavalt teavet, et teha Fastwebi menetlusse astumise avalduse suhtes ise lõplik otsus.
57
Oma menetlusse astumise avalduses väidab Fastweb, et mobiilside- ja tavatelefoniteenuste jae- ja hulgimüügiteenuste pakkujana on ta üks ettevõtjatest, kes ostab passiivse võrguinfrastruktuuri hosting-teenuseid. Sellega seoses väidab ta, et tal on vaja juurdepääsu INWITi saitidele ja et ta ostab hosting-teenuseid makrosaitidel sellistelt operaatoritelt nagu INWIT. Seetõttu leiab ta, et vaidlusaluse otsuse tühistamine mõjutaks oluliselt tema positsiooni.
58
Nagu nähtub käesoleva määruse punktist 42, on need asjaolud – mille tõelevastavust kinnitab vaidlusalune otsus ja mida komisjon ei vaidlusta – piisavad, et tuvastada, et Fastwebil on otsene ja olemasolev huvi Iliad Italia esitatud vaidlusaluse otsuse tühistamise nõude suhtes tehtava lahendi vastu, sest need tõendavad vaieldamatult, et Fastweb tegutseb ühel või mitmel turul, mille komisjon on kindlaks teinud kui turu, mida koondumise tõenäoline konkurentsivastane mõju võib kahjustada.
59
Neil asjaoludel ja vastupidi komisjoni väitele ei saa nõuda, et Fastweb täpsemalt selgitaks, kuidas võib teatatud tehing muuta tema positsiooni püsiühenduse jae- ja hulgiteenuste pakkujana.
60
Lisaks sellele ei saa käesoleva määruse punktis 43 esitatud põhjustel seda järeldust muuta komisjoni argumendid, mille kohaselt Fastwebi huvi menetlusse astumise vastu ei ole põhjendatud, kuna ta ei ole tõendanud, et Fastwebi praegused partnerlus- ja koostöösuhted on ohus või et ta ostab või hakkab ostma INWITilt hosting-teenuseid.
61
Seetõttu tuleb Fastwebi menetlusse astumise avaldus kohtuasjas T‑692/20 rahuldada.
Kohtukulud
62
Mis puudutab käesoleva apellatsioonkaebusega seotud kulusid, siis vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artikli 184 lõikele 2 otsustab Euroopa Kohus kohtukulude jaotamise, kui apellatsioonkaebus on põhjendatud ja Euroopa Kohus teeb ise kohtuasjas lõpliku otsuse. Kodukorra artikli 138 lõike 1 kohaselt, mida kodukorra artikli 184 lõike 1 alusel kohaldatakse apellatsioonkaebuste suhtes, on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
63
Kuna Fastwebi väited komisjoni vastu on põhjendatuks tunnistatud ja kuna komisjoni väited on tagasi lükatud, tuleb jätta viimase apellatsioonimenetluse kohtukulud tema enda kanda ja temalt ka välja mõista Fastwebi kohtukulud selles menetluses.
64
Mis puudutab menetlusse astumise avaldusega seotud kulusid, siis vastavalt kodukorra artiklile 137, mis on artikli 184 lõike 1 alusel kohaldatav ka apellatsioonimenetluses, tehakse otsus kulude kohta kohtuotsuses või kohtumääruses, millega menetlus lõpetatakse.
65
Kuna käesolevas asjas Fastwebi menetlusse astumise avaldus rahuldatakse, tuleb tema menetlusse astumisega seotud kulude üle otsustada edaspidi.
Esitatud põhjendustest lähtudes otsustab Euroopa Kohtu asepresident:
1.
Tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 27. septembri 2021. aasta kohtumäärus Iliad Italia vs. komisjon (T‑692/20, ei avaldata, EU:T:2021:686).
2.
Lubada Fastweb SpA‑l astuda kohtuasjas T‑692/20 menetlusse Iliad Italia SpA nõuete toetuseks.
3.
Jätta käesoleva apellatsioonimenetlusega seotud Euroopa Komisjoni kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Fastweb SpA selle menetluse kohtukulud.
4.
Otsustada Fastweb SpA menetlusse astumisega seotud kulude üle edaspidi.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.