62024CJ0391
EUROOPA KOHTU OTSUS (kümnes koda)
2. oktoober 2025 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala – Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Raamotsus 2008/947/JSK – Kohtuotsuste ja vangistuse tingimisi kohaldamata jätmist käsitlevate otsuste vastastikune tunnustamine – Artikkel 1 – Kohaldamisala – Vabastamine isiku allutamisega käitumiskontrollile, pannes talle kohustuse läbida kinnises raviasutuses statsionaarne ravi – Vabadust piirav meede – Tunnustamise ja täitmise kohustus
Kohtuasjas C‑391/24 [Nolgers] (
i
),
mille ese on ELTL artikli 267 alusel strafuitvoeringsrechtbank van de Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brusseli (Brüsseli hollandikeelse esimese astme kohtu kriminaalkaristuste täitmiskohus, Belgia) 3. juuni 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 4. juunil 2024, kriminaalmenetluses järgmise isiku suhtes:
LZ,
EUROOPA KOHUS (kümnes koda),
koosseisus: koja president D. Gratsias, kohtunikud E. Regan (ettekandja) ja B. Smulders,
kohtujurist: M. Szpunar,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Belgia valitsus, esindajad: L. Jans, C. Pochet ja M. Van Regemorter,
–
Madalmaade valitsus, esindajad: M. K. Bulterman ja J. Langer,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: T. Franchoo, H. Leupold ja J. Vondung,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb nõukogu 27. novembri 2008. aasta raamotsuse 2008/947/JSK vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta kohtuotsuste ja vangistuse tingimisi kohaldamata jätmist käsitlevate otsuste suhtes, et teostada tingimuslike meetmete ja alternatiivsete mõjutusvahendite järelevalvet (ELT 2008, L 337, lk 102), tõlgendamist.
2
Eelotsusetaotlus on esitatud menetluses, mis puudutab LZi taotlust vabastada ta allutamisega käitumiskontrollile.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Raamotsus 2008/909
3
Nõukogu 27. novembri 2008. aasta raamotsuse 2008/909/JSK vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta kriminaalasjades tehtud otsuste suhtes, millega määratakse vabadusekaotuslikud karistused või vabadust piiravad meetmed, nende Euroopa Liidus täideviimise eesmärgil (ELT 2008, L 327, lk 27), artiklis 1 „Mõisted“ on sätestatud:
„Käesolevas raamotsuses kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)
„kohtuotsus“ – väljaandjariigi kohtu jõustunud kohtuotsus või korraldus, millega määratakse füüsilisele isikule karistus;
b)
„karistus“ – mis tahes vabadusekaotuslik karistus või vabadust piirav meede, mis on mõistetud määratud või määramata tähtajaks kriminaalmenetluse alusel kuriteo eest;
[…]“.
4
Raamotsuse artikli 3 „Eesmärk ja reguleerimisala“ lõikes 1 on ette nähtud:
„Käesoleva raamotsuse eesmärgiks on kehtestada eeskirjad, mille kohaselt liikmesriigil, selleks et hõlbustada süüdimõistetud isiku sotsiaalset rehabilitatsiooni, tuleb tunnustada kohtuotsust ja viia mõistetud karistus täide.“
5
Raamotsuse artikli 8 „Kohtuotsuse tunnustamine ja karistuse täideviimine“ lõikes 3 on sätestatud:
„Kui karistus on oma olemuselt vastuolus täidesaatva riigi õigusega, võib täidesaatva riigi pädev asutus viia selle vastavusse oma õigusaktides sätestatud karistuse või meetmega sama liiki teo eest. Selline karistus või meede vastab võimalikult täpselt väljaandjariigi määratud karistusele ning seega ei saa karistust muuta rahaliseks karistuseks.“
6
Raamotsuse artikli 9 „Mittetunnustamise või täideviimisest keeldumise põhjused“ lõikes 1 on sätestatud:
„Täidesaatva riigi pädev asutus võib keelduda kohtuotsuse tunnustamisest ja karistuse täideviimisest juhul, kui:
[…]
k)
määratud karistus hõlmab psühhiaatrilist abi või ravi või muud vabadusekaotust hõlmavat meedet, mida ei saa vaatamata artikli 8 lõikele 3 teostada täidesaatvas riigis kooskõlas selle liikmesriigi õigus- või tervishoiusüsteemiga;
[…]“.
Raamotsus 2008/947
7
Raamotsuse 2008/947 põhjendus 3 on sõnastatud järgmiselt:
„[Raamotsus 2008/909] käsitleb vabadusekaotuslike karistuste või vabadust piiravate meetmete vastastikust tunnustamist ja täideviimist. Vaja on täiendavaid ühiseeskirju, eelkõige juhul, kui vabadusekaotuseta karistusega määratakse tingimuslike meetmete või alternatiivsete mõjutusvahendite järelevalve isiku suhtes, kelle seaduslik ja alaline elukoht ei ole süüdimõistva otsuse teinud riigis.“
8
Raamotsuse artikli 1 „Eesmärgid ja reguleerimisala“ lõigetes 1–3 on ette nähtud:
„1.   Raamotsusega püütakse hõlbustada süüdimõistetud isikute sotsiaalset taasintegreerumist, parandada kannatanute ja avalikkuse kaitset ning hõlbustada sobivate tingimuslike meetmete ja alternatiivsete mõjutusvahendite kohaldamist õigusrikkujate puhul, kes ei ela süüdimõistva otsuse teinud riigis. Nende eesmärkide saavutamiseks sätestatakse käesolevas raamotsuses eeskirjad, mille kohaselt liikmesriik, mis ei ole isiku süüdi mõistnud liikmesriik, tunnustab kohtuotsuseid ja vajadusel vangistuse tingimisi kohaldamata jätmist käsitlevaid otsuseid ning teostab kohtuotsuse alusel määratud tingimuslike meetmete või sellises kohtuotsuses sisalduvate alternatiivsete mõjutusvahendite järelevalvet ning võtab vastu kõik muud selle kohtuotsusega seotud otsused, kui käesolevas määruses ei ole sätestatud teisiti.
2.   Käesolevat raamotsust kohaldatakse üksnes:
a)
kohtuotsuste ja vajadusel vangistuse tingimisi kohaldamata jätmist käsitlevate otsuste tunnustamise suhtes;
b)
tingimuslike meetmete ja alternatiivsete mõjutusvahendite järelevalve eest vastutuse ülevõtmise suhtes;
c)
kõigi muude punktidega a ja b seotud otsuste suhtes,
nagu on ette nähtud ja sätestatud käesolevas raamotsuses.
3.   Raamotsust ei kohaldata:
a)
selliste kriminaalasjades tehtud kohtuotsuste täitmise suhtes, millega määratakse vabadusekaotuslikud karistused või vabadust piiravad meetmed ning mis kuuluvad [raamotsuse 2008/909] reguleerimisalasse;
[…]“.
9
Raamotsuse artikkel 2 „Mõisted“ on sõnastatud järgmiselt:
„Käesolevas raamotsuses kasutatakse järgmisi mõisteid:
1.
„kohtuotsus“ – otsuse teinud riigi kohtu lõplik otsus või korraldus, millega tuvastatakse, et füüsiline isik on toime pannud kuriteo, ja määratakse:
a)
vabadusekaotuslik karistus või vabadust piirav meede, kui selle kohtuotsuse alusel või sellest tuleneva vangistuse tingimisi kohaldamata jätmist käsitleva otsusega on toimunud tingimisi vabastamine;
b)
täitmisele mittepööratud karistus;
c)
tingimisi karistus;
d)
alternatiivne mõjutusvahend;
2.
„täitmisele mittepööratud karistus“ – vabadusekaotuslik karistus või vabadust piirav meede, mille täitmisele pööramine on karistuse mõistmise ajal tingimisi osaliselt või täielikult peatatud ning on määratud üks või mitu tingimuslikku meedet. Sellised tingimuslikud meetmed võivad olla lisatud kohtuotsusele või olla kindlaks määratud vangistuse tingimisi kohaldamata jätmist käsitlevas eraldi otsuses, mille on teinud pädev asutus;
3.
„tingimisi karistus“ – kohtuotsus, millega tingimisi lükatakse edasi karistuse kohaldamine ning millega määratakse üks või mitu tingimuslikku meedet või millega määratakse vabadusekaotusliku karistuse või vabadust piirava meetme asemel üks või mitu tingimuslikku meedet. Sellised tingimuslikud meetmed võivad olla lisatud kohtuotsusele või olla kindlaks määratud vangistuse tingimisi kohaldamata jätmist käsitlevas eraldi otsuses, mille on teinud pädev asutus;
4.
„alternatiivne mõjutusvahend“ – karistus, millega määratakse kohustus või juhis, välja arvatud vabadusekaotuslik karistus, vabadust piirav meede või rahaline karistus;
5.
„vangistuse tingimisi kohaldamata jätmist käsitlev otsus“ – kohtuotsus või sellise kohtuotsuse alusel riigi pädeva asutuse tehtud lõplik otsus, millega:
a)
määratakse tingimisi vabastamine või
b)
määratakse tingimuslikud meetmed;
6.
„tingimisi vabastamine“ – pädeva asutuse või siseriiklikest õigusaktidest tulenev lõplik otsus süüdimõistetud isiku ennetähtaegse vabastamise kohta pärast seda, kui on kantud osa vabadusekaotuslikust karistusest või vabadust piiravast meetmest, määrates ühe või mitu tingimuslikku meedet;
7.
„tingimuslikud meetmed“ – pädeva asutuse poolt määratud kohustused ja juhised, mis otsuse teinud riigi siseriiklike õigusaktide kohaselt kehtestatakse füüsilise isiku suhtes seoses täitmisele mittepööratud karistusega, tingimisi karistuse või tingimisi vabastamisega;
[…]“.
10
Raamotsuse artikli 4 „Tingimuslike meetmete ja alternatiivsete mõjutusvahendite liigid“ lõikes 1 on sätestatud:
„Käesolevat raamotsust kohaldatakse järgmiste tingimuslike meetmete või alternatiivsete mõjutusvahendite suhtes:
[…]
k) kohustus läbida ravi […]“.
11
Raamotsuse 2008/947 artikli 9 „Tingimuslike meetmete või alternatiivsete mõjutusvahendite kohandamine“ lõigetes 1 ja 3 on sätestatud:
„1.   Juhul kui asjakohaste tingimuslike meetmete või alternatiivsete mõjutusvahendite laad või kestus või tingimisi karistuse kestus on täidesaatva riigi õigusega vastuolus, võib täidesaatva riigi pädev asutus neid tingimuslikke meetmeid või alternatiivseid mõjutusvahendeid kohandada nii, et need oleksid kooskõlas täidesaatva riigi õiguse alusel samaväärsete kuritegude suhtes kohaldatavate tingimuslike meetmete või alternatiivsete mõjutusvahendite laadi ja kestusega või tingimisi karistuse kestusega. Kohandatud tingimuslik meede, alternatiivne mõjutusvahend või tingimisi karistuse kestus peavad võimalikult täpselt vastama otsuse teinud riigis määratud meetmele, mõjutusvahendile või kestusele.
[…]
3.   Kohandatud tingimuslik meede, alternatiivne mõjutusvahend või tingimisi karistuse kestus ei tohi olla rangem või pikem kui esialgselt määratud tingimuslik meede, alternatiivne mõjutusvahend või tingimisi karistuse kestus.“
12
Raamotsuse artikli 11 „Tunnustamisest ning järelevalvest keeldumise põhjused“ lõikes 1 on ette nähtud:
„Täidesaatva riigi pädev asutus võib keelduda kohtuotsuse või vajadusel vangistuse tingimisi kohaldamata jätmist käsitleva otsuse tunnustamisest ning tingimuslike meetmete või alternatiivsete mõjutusvahendite järelevalve eest vastutuse võtmisest, kui:
[…]
i)
kohtuotsusega või vajadusel vangistuse tingimisi kohaldamata jätmist käsitleva otsusega nähakse ette ravi, mille järelevalvet täidesaatev riik artikli 9 sätetest olenemata oma õigus- või tervishoiusüsteemi eripära tõttu ei ole võimeline teostama;
[…]“.
Belgia õigus
13
Karistusseadustiku (Strafwetboek) artiklis 34bis on sätestatud:
„Täitmiskohtu järelevalve alla andmine on lisakaristus, mis tuleb või mille võib määrata seaduses sätestatud juhtudel eesmärgiga kaitsta ühiskonda isikute eest, kes on toime pannud raske süüteo, millega on rikutud isikupuutumatust. Selle lisakaristuse kandmine algab siis, kui põhikaristus või vangistus on lõppenud.“
14
17. mai 2006. aasta seaduse, mis käsitleb selliste isikute õiguslikku seisundit, kellele on mõistetud vabadusekaotuslik karistus, ja kannatanu õigusi karistuse täideviimise korral (wet betreffende de externe rechtspositie van de veroordeelden tot een vrijheidsstraf en de aan het slachtoffer toegekende rechten in het raam van de strafuitvoeringsmodaliteiten) (Belgisch Staatsblad, 15.6.2006, lk 30455), põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis (edaspidi „WERV“) on artiklis 56 ette nähtud:
„§ 1.   Täitmiskohus võib seada süüdimõistetule individuaalseid tingimusi, mis võimaldavad täita taasühiskonnastamise kava, võimaldavad vastata artikli 47 §‑s 1 nimetatud vastunäidustustele või on kannatanute huvides vajalikud.
[…]“.
15
WERV artiklis 95/2 on sätestatud:
„§ 1. Süüdimõistetule karistusseadustiku artiklite 34bis–34quater kohaselt määratud täitmiskohtu järelevalve alla antakse isik põhikaristuse lõppemisel.
§ 2. Enne põhikaristuse täideviimise lõppemist otsustab täitmiskohus vastavalt 2. jaos sätestatud menetlusele, kas võtta järelevalve alla antud süüdimõistetult vabadus või vabastada ta käitumiskontrollile allutades.
Kui täitmiskohus on esimeses lõigus sätestatud küsimuse läbi vaadanud, vabastatakse tingimisi vabastatud süüdimõistetu tema katseaja lõppedes, allutades ta käitumiskontrollile, vajaduse korral artikli 95/7 §‑s 2 ette nähtud tingimustel.
§ 3. Järelevalve alla antud süüdimõistetult võetakse vabadus juhul, kui on oht, et ta võib toime panna raskeid süütegusid, mis rikuvad teiste isikute füüsilist või vaimset puutumatust, ning kui seda ohtu ei ole võimalik leevendada nii, et vabastamisel käitumiskontrollile allutamisega kehtestatakse eritingimused.“
16
WERV artikkel 95/7 on sõnastatud järgmiselt:
„[…]
§ 2. Kui täitmiskohus otsustab isiku vabastada käitumiskontrollile allutamisega, määrab ta kindlaks, et järelevalve alla antud süüdimõistetu suhtes kohaldatakse artiklis 55 sätestatud üldtingimusi.
Täitmiskohus võib kehtestada järelevalve alla antud süüdimõistetule individuaalseid eritingimusi, mis leevendavad ohtu, et ta võiks toime panna isikute füüsilist või vaimset puutumatust rikkuvaid raskeid süütegusid, või mis on vajalikud kannatanute huvides.
Kui süüdimõistetu antakse täitmiskohtu järelevalve alla mõne teo eest, millele on viidatud karistusseadustiku artiklites 371/1, 371/2, 372, artikli 373 §‑des 2 ja 3, artiklis 375, artikli 376 §‑des 2 ja 3 või artikli 377 §‑des 1, 2, 4 ja 6, võib kriminaalkaristuste täitmise kohus seada tema vabastamiseks käitumiskontrollile allutamisega tingimuse, et ta peab järgima seksuaalkurjategijate nõustamisele või ravile spetsialiseerunud teenistuse nõuandeid või ravi. Täitmiskohus määrab kindlaks ajavahemiku, mille jooksul süüdimõistetu peab neid nõuandeid või ravi järgima.
[…]“.
17
WERV artiklis 95/21 on ette nähtud:
„Kui vabaduse võtmine, mis põhineb üksnes täitmiskohtu järelevalve alla andmise otsusel, on kestnud ühe aasta, analüüsib täitmiskohus omal algatusel võimalust vabastada isik, allutades ta käitumiskontrollile. Järelevalve alla antud süüdimõistetu kinnipidamist jätkatakse juhul, kui on oht, et ta võib toime panna raskeid süütegusid, mis rikuvad teiste isikute füüsilist või vaimset puutumatust, ning kui seda ohtu ei ole võimalik leevendada nii, et vabastamisel käitumiskontrollile allutamisega kehtestatakse eritingimused.
Direktor esitab arvamuse neli kuud enne §‑s 1 osutatud tähtaega. Kohaldatakse artikli 95/3 § 2.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
18
Rechtbank van eerste aanleg van Antwerpen (Antwerpeni esimese astme kohus, Belgia) mõistis 2. detsembril 2011 Madalmaade kodanikule LZile kaheksa-aastase vangistuse tema alaealise tütre – kes oli teo toimepanemise ajal alla 14‑aastane – vägivallaga vägistamise eest, võttes raskendava asjaoluna arvesse seda, et LZ oli otseliinis üleneja sugulane, tema alaealise tütre ja tütre sõbranna suhtes toime pandud sugulise iseloomuga teo eest, lapsporno valdamise ja levitamise ning ähvarduste eest. Talle määrati karistuseks ka täitmiskohtu järelevalve alla andmine kümneks aastaks, kohaldades muu hulgas karistusseadustiku artiklit 34bis.
19
LZ taotles 26. novembril 2013, et ta viidaks karistuse täideviimise jätkamiseks üle Madalmaade kinnipidamisasutusse. Madalmaade ametiasutused jätsid tema taotluse rahuldamata põhjendusel, et LZil ei ole Madalmaadega piisavalt sidemeid ning et ta ei ole kantud selle liikmesriigi kohaliku omavalitsuse baasnimekirjadesse.
20
LZ esitas 27. augustil 2015 sama taotluse, lisades soovi tagada oma taasühiskonnastamine Madalmaades. Madalmaade ametiasutused märkisid oma vastuses, et nad on valmis tunnustama vangistust, kuid mitte täitmiskohtu järelevalve alla andmist, kuna sellel meetmel ei ole Madalmaade õiguses vastet. Praktikas oleks Madalmaadele üleandmine tähendanud LZi vabastamist tema vangistuse lõppemisel, mistõttu ei saanud sellist üleviimist toimuda.
21
3. juulil 2019 lõppes LZile mõistetud kaheksa-aastane vangistus ja jõustus täitmiskohtu järelevalve alla andmine.
22
Selles kontekstis peab eelotsusetaotluse esitanud kohus, strafuitvoeringsrechtbank van de Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Brüsseli hollandikeelse esimese astme kohtu kriminaalkaristuste täitmiskohus, Belgia), tegema otsuse, kas LZ „vabastada, allutades ta käitumiskontrollile“, või jätkata tema kinnipidamist vastavalt WERV artiklitele 95/2–95/30.
23
See kohus täpsustab, et WERV artikli 95/21 kohaselt jätkatakse järelevalve alla antud süüdimõistetu kinnipidamist juhul, kui on oht, et ta võib toime panna raskeid süütegusid, mis rikuvad teiste isikute füüsilist või vaimset puutumatust, ning kui seda ohtu ei ole võimalik leevendada nii, et vabastamisel käitumiskontrollile allutamisega kehtestatakse eritingimused.
24
Võttes käesoleval juhul arvesse eelkõige selle kinnipidamisasutuse psühhosotsiaalse teenistuse koostatud aruannet, kus LZi kinni peetakse, järeldas nimetatud kohus, et on suur oht, et LZ võib toime panna raskeid süütegusid, mis rikuvad teiste isikute füüsilist või vaimset puutumatust, ning et psüühiliste häirete pikaajaline „statsionaarne ravi“ on sellise ohu vältimiseks tingimata vajalik.
25
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib aga, et Belgias ei olnud võimalik sellist „statsionaarset ravi“ läbi viia, kuna LZil, kes on Madalmaade kodanik, ei ole Belgias elamise õigust ning tal ei ole ravikindlustust, kuigi ta on alati Belgias elanud ja on seal sündinud.
26
Suheldes Madalmaade ametiasutustega, et kaaluda võimalust viia vastavalt LZi soovile see „statsionaarne ravi“ läbi Madalmaades, märkisid need asutused 29. jaanuaril 2024, et see meede kujutab endast vabadusekaotuslikku karistust, mida ei saa raamotsuse 2008/947 alusel tunnustada ega täide viia.
27
Seega on eelotsusetaotluse esitanud kohtul tekkinud kahtlus, kas raamotsuse 2008/947 alusel on võimalik taotleda sellise kohtuotsuse tunnustamist ja täitmist, millega isik vabastatakse karistusest tingimisi, allutades ta käitumiskontrollile, lisades eritingimuse, et isik peab läbima kinnises raviasutuses pikaajalise „statsionaarse ravi“. Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab sellega seoses siiski, et tal ei ole kahtlusi raamotsuse 2008/909 ulatuse osas, kuna see ei oma tema hinnangul siin tähtsust.
28
Kuna LZi taotletud vabastamist tema allutamisega käitumiskontrollile ei saa kohaldada hetkel, mil nimetatud kohus peab otsuse tegema, jättis see kohus taotluse rahuldamata, otsustades samas, et see küsimus vaadatakse uuesti läbi, kui Euroopa Kohus on tema küsimustele vastanud.
29
Neil asjaoludel otsustas strafuitvoeringsrechtbank van de Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Brüsseli hollandikeelse esimese astme kohtu kriminaalkaristuste täitmiskohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas raamotsust 2008/947 tuleb tõlgendada nii, et kui [Belgia Kuningriigis] tehakse järelevalve alla määramise raames kohtuotsus, millega süüdimõistetu vabastatakse karistusest tingimisi, allutades ta käitumiskontrollile eritingimustel, ning Belgia pädev asutus edastab selle kohtuotsuse koos raamotsuses nimetatud tunnistusega Madalmaade pädevale asutusele, [peab] Madalmaad[e Kuningriik] seda kohtuotsust tunnustama ja täitma, tehes muu hulgas järelevalvet eritingimuste nõuetekohase kohaldamise üle, võttes arvesse, et süüdimõistetul on Madalmaade kodakondsus ja ta soovib Madalmaadesse tagasi pöörduda?
Kas see kehtib ka juhul, kui kehtestatakse eritingimus, mille kohaselt süüdimõistetu peab seksuaalhälvete tõttu olema Madalmaades statsionaarsel ravil ja ta tuleb vanglast üle viia Madalmaade kinnisesse raviasutusse?“
Menetlus Euroopa Kohtus
30
Eelotsusetaotluse esitanud kohus on palunud menetleda asja Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artiklis 23a ja Euroopa Kohtu kodukorra artiklis 107 ette nähtud eelotsuse kiirmenetluses.
31
Euroopa Kohus otsustas 18. juunil 2024 ettekandja-kohtuniku ettepanekul ja pärast kohtujuristi ärakuulamist jätta see taotlus rahuldamata, kuna artiklis 107 ette nähtud kiireloomulisuse tingimused ei olnud täidetud.
Eelotsusetaotluse vastuvõetavus
32
Esitamata formaalselt vastuvõetamatuse vastuväidet, väljendab Madalmaade valitsus siiski kahtlust, kas eelotsuse küsimuses taotletud liidu õiguse tõlgenduse ja põhikohtuasja faktiliste asjaolude või eseme vahel on seos. Nimelt nähtub eelotsusetaotlusest, et LZi poolt eelotsusetaotluse esitanud kohtule esitatud taotlus vabastada ta allutamisega käitumiskontrollile jäeti rahuldamata. Seetõttu ei ole selles kohtus enam pooleli menetlust, mis puudutaks talle esitatud taotlust, kuna nimetatud kohus esitas oma eelotsuse küsimuse Euroopa Kohtule enne selle taotluse hilisemat läbivaatamist.
33
Nagu tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, on ELTL artiklis 267 sätestatud menetlus Euroopa Kohtu ja liikmesriigi kohtute koostöö vahend, mille abil annab Euroopa Kohus liikmesriigi kohtutele liidu õiguse tõlgendusi, mida viimased vajavad nende menetluses olevate vaidluste lahendamiseks. Eelotsusetaotluse lahendamise eesmärk ei ole nõuandva arvamuse andmine üldistes või hüpoteetilistes küsimustes, vaid selle peab olema tinginud vaidluse tõhusa lahendamisega lahutamatult seotud vajadus. Nagu nähtub ELTL artikli 267 sõnastusest endast, peab esitatud eelotsusetaotlus olema „vajalik“ selleks, et eelotsusetaotluse esitanud kohus saaks tema menetluses olevas kohtuasjas „teha otsuse“ (8. mai 2025. aasta kohtuotsus Zimir, C‑662/23, EU:C:2025:326, punkt 25 ja seal viidatud kohtupraktika).
34
Euroopa Kohus on korduvalt tõdenud, et nii ELTL artikli 267 sõnastusest kui ka ülesehitusest tuleneb, et eelotsusemenetlus eeldab eelkõige liikmesriigi kohtus tegelikult pooleli olevat menetlust, mille raames palutakse sellel kohtul teha otsus, milles saab eelotsust arvesse võtta (vt selle kohta 8. mai 2025. aasta kohtuotsus Zimir, C‑662/23, EU:C:2025:326, punkt 26 ja seal viidatud kohtupraktika).
35
Järelikult peab Euroopa Kohus omal algatusel kontrollima, kas vaidlus põhikohtuasjas jätkub (vt selle kohta 8. mai 2025. aasta kohtuotsus Zimir, C‑662/23, EU:C:2025:326, punkt 27 ja seal viidatud kohtupraktika).
36
Sellega seoses nähtub eelotsusetaotlusest, et kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohus jättis rahuldamata LZi taotluse vabastada ta allutamisega käitumiskontrollile, otsustas ta samas, et see taotlus vaadatakse uuesti läbi, kui ta on saanud vastuse Euroopa Kohtule esitatud eelotsuse küsimusele.
37
Järelikult tuleb asuda seisukohale, et põhikohtuasi on selles kohtus endiselt pooleli ja et Euroopa Kohtu vastust esitatud küsimusele võib selles menetluses otsuse tegemisel arvesse võtta.
38
Neil asjaoludel on eelotsusetaotlus vastuvõetav.
Eelotsuse küsimuse analüüs
39
Oma küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas raamotsust 2008/947 tuleb tõlgendada nii, et täidesaatva riigi pädev asutus on selle raamotsuse alusel kohustatud tunnustama ja täitma kohtuotsust, mille on talle edastanud otsuse teinud riigi pädev asutus ja millega vabastatakse vabadusekaotuslikku karistust kandev isik tingimisi, allutades ta käitumiskontrollile, lisades eritingimuse, et see isik peab läbima kinnises raviasutuses psüühiliste häirete „statsionaarse ravi“.
40
Sellele küsimusele vastamiseks tuleb kontrollida, kas selline kohtuotsus kuulub nimetatud raamotsuse kohaldamisalasse.
41
Raamotsuse 2008/947 artikkel 1 käsitleb vastavalt selle pealkirjale raamotsuse eesmärke ja kohaldamisala. Nagu tuleneb selle raamotsuse artikli 1 lõikest 1, sätestatakse raamotsuses eeskirjad, mille kohaselt liikmesriik, mis ei ole isiku süüdi mõistnud liikmesriik, tunnustab kohtuotsuseid ja vajaduse korral vangistuse tingimisi kohaldamata jätmist käsitlevaid kohtuotsuseid ning teostab kohtuotsuse alusel määratud tingimuslike meetmete või sellises kohtuotsuses sisalduvate alternatiivsete mõjutusvahendite järelevalvet.
42
Raamotsuse artikli 1 lõike 2 kohaselt kohaldatakse raamotsust üksnes kohtuotsuste ja vajaduse korral vangistuse tingimisi kohaldamata jätmist käsitlevate otsuste tunnustamise suhtes, mis on ette nähtud selle lõike punktis a, tingimuslike meetmete ja alternatiivsete mõjutusvahendite järelevalve eest vastutuse ülevõtmise suhtes, millele on viidatud nimetatud lõike punktis b, ning sama lõike punkti c kohaselt kõigi muude artikli 1 lõike 2 punktidega a ja b seotud otsuste suhtes, nagu on kirjeldatud ja ette nähtud selles raamotsuses.
43
Mõiste „kohtuotsus“ on raamotsuse 2008/947 tähenduses määratletud selle raamotsuse artikli 2 punkti 1 alapunktis a, mis viitab otsuse teinud riigi kohtu lõplikule otsusele, millega tuvastatakse, et füüsiline isik on toime pannud kuriteo, ja millega määratakse esiteks vabadusekaotuslik karistus või vabadust piirav meede, kui selle kohtuotsuse alusel või sellest tuleneva vangistuse tingimisi kohaldamata jätmist käsitleva otsusega on toimunud tingimisi vabastamine, teiseks täitmisele mittepööratud karistus, kolmandaks tingimisi karistus või neljandaks alternatiivne mõjutusvahend. Artikli 2 punkti 5 kohaselt on „vangistuse tingimisi kohaldamata jätmist käsitlev otsus“ kohtuotsus või sellise kohtuotsuse alusel riigi pädeva asutuse tehtud lõplik otsus, millega määratakse tingimisi vabastamine või tingimuslikud meetmed, kusjuures nimetatud artikli punkti 7 kohaselt on need meetmed pädeva asutuse määratud kohustused ja juhised, mis otsuse teinud riigi õigusaktide kohaselt kehtestatakse füüsilise isiku suhtes seoses karistusest tingimisi vabastamisega süüdlase allutamisel käitumiskontrollile, tingimisi karistusega või tingimisi vabastamisega. Lisaks tuleb põhikohtuasjas kõne all olevaid asjaolusid arvestades märkida, et nimetatud artikli punkti 6 kohaselt viitab mõiste „tingimisi vabastamine“ pädeva asutuse tehtud või riigisisestest õigusaktidest tulenevale lõplikule otsusele süüdimõistetud isiku ennetähtaegse vabastamise kohta pärast seda, kui on kantud osa vabadusekaotuslikust karistusest või vabadust piiravast meetmest, määrates ühe või mitu tingimuslikku meedet.
44
Eelmises punktis esitatud määratlustest, nagu ka vastavalt raamotsuse 2008/947 artikli 2 punktides 2, 3 ja 4 kasutatud mõistete „täitmisele mittepööratud karistus“, „tingimisi karistus“ ja „alternatiivne mõjutusvahend“ määratlustest nähtub, et raamotsuse kohaldamisala hõlmab selle artikli 1 lõike 2 kohaselt selliste kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist, millega allutatakse kuriteo toime pannud isikud selliste karistuste või meetmete täideviimisele, mis ei võta neilt vabadust.
45
Sellist tõlgendust kinnitab artikli 1 lõike 3 punkt a, milles on täpsustatud, et raamotsus 2008/947 ei ole kohaldatav selliste kriminaalasjades tehtud kohtuotsuste täitmise suhtes, millega mõistetakse vabadusekaotuslik karistus või vabadust piirav meede, mis kuulub raamotsuse 2008/909 reguleerimisalasse. Nimelt, nagu Euroopa Kohus on otsustanud, nähtub sellest sättest, et nende kahe raamotsuse reguleerimisalad välistavad teineteist (vt selle kohta 5. oktoobri 2023. aasta kohtuotsus QS (tingimisi mõistetud karistuse täitmisele pööramine), C‑219/22, EU:C:2023:732, punkt 41 ja seal viidatud kohtupraktika).
46
Sellega seoses on raamotsuse 2008/909 artikli 3, mis vastavalt selle pealkirjale määratleb raamotsuse eseme ja reguleerimisala, lõikes 1 sätestatud, et raamotsuse eesmärgiks on kehtestada eeskirjad, mille kohaselt tuleb liikmesriigil, selleks et hõlbustada süüdimõistetud isiku taasühiskonnastamist, tunnustada kohtuotsust ja viia mõistetud karistus täide, ning mõisted „kohtuotsus“ ja „karistus“ on määratletud vastavalt selle raamotsuse artikli 1 punktides a ja b kui ühelt poolt väljaandjariigi kohtu jõustunud kohtuotsus, millega määratakse füüsilisele isikule karistus, ja teiselt poolt mis tahes vabadusekaotuslik karistus või vabadust piirav meede, mis on kriminaalmenetluse tulemusel mõistetud määratud või määramata tähtajaks kuriteo eest.
47
Vastavalt raamotsuse 2008/947 artikli 1 lõikele 1 koostoimes artikli 1 lõike 3 punktiga a ja arvestades raamotsuse põhjendust 3, puudutab raamotsus vabadusekaotuslike karistuste või vabadusekaotuseta meetmete vastastikust tunnustamist ja täideviimist, samas kui vabadusekaotuslike karistuste või vabadust piiravate meetmete vastastikune tunnustamine ja täideviimine kuulub raamotsuse 2008/909 kohaldamisalasse.
48
Seda järeldust raamotsuste 2008/909 ja 2008/947 reguleerimisala kohta kinnitavad nende raamotsuste sätted, mis käsitlevad konkreetsemalt ravimeetmeid.
49
Raamotsuse 2008/947 kohta on selle raamotsuse artikli 4 lõike 1 punktis k märgitud, et raamotsust kohaldatakse muu hulgas tingimuslike meetmete ja alternatiivsete mõjutusvahendite suhtes, mis seisnevad kohustuses läbida ravi. Lisaks on selle raamotsuse artikli 11 lõike 1 punktis i selliste tunnustamisest või järelevalvest keeldumise põhjustena, millele täidesaatva riigi pädev asutus võib tugineda, nimetatud kohtuotsust või vajaduse korral vangistuse tingimisi kohaldamata jätmist käsitlevat otsust, millega nähakse ette ravi, mille järelevalvet ei ole täidesaatev riik artikli 9 sätetest olenemata oma õigus- või tervishoiusüsteemi eripära tõttu võimeline teostama.
50
Mis puudutab raamotsust 2008/909, siis raamotsuse artiklis 9 nimetatud mittetunnustamise ja täideviimisest keeldumise põhjused viitavad vastavalt artikli 9 lõike 1 punktile k olukorrale, kus mõistetud karistus sisaldab psühhiaatrilist abi või ravi või muud vabadusekaotust hõlmavat meedet, mida ei saa vaatamata selle raamotsuse artikli 8 lõikele 3 teostada täidesaatvas riigis kooskõlas selle liikmesriigi õigus- või tervishoiusüsteemiga. Sellest tuleneb, et selles sättes ette nähtud ravi seisneb vabadust piiravates meetmetes.
51
Nendest sätetest tuleneb, et ravimeetme kohaldamise otsused kuuluvad kas raamotsuse 2008/947 kohaldamisalasse, kui meede ei ole vabadusekaotuslik, või raamotsuse 2008/909 kohaldamisalasse, kui see vastupidi on vabadusekaotuslik.
52
Järelikult võib kohtuotsuse puhul, millega on kohtuotsuse teinud liikmesriigi õiguse kohaselt määratud vabastamine isiku allutamisega käitumiskontrollile, esitada raamotsuse 2008/947 alusel tunnustamise ja täitmise taotluse, tingimusel et selle kohtuotsusega seotud tingimus ei kujuta endast vabadust piiravat meedet, kuna sellisel juhul kuuluks see kohtuotsus raamotsuse 2008/909 kohaldamisalasse.
53
Käesoleval juhul tuleb aga märkida, et arvestades eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud teavet kavandatava meetme kohta ja käesoleva kohtuotsuse punktis 46 esitatud kaalutlusi, kujutab meede – millega vabadusekaotuslikku karistust kandev isik vabastatakse, allutades ta käitumiskontrollile, ja mis on määratud karistuse raames, millega see isik antakse täitmiskohtu järelevalve alla, kui sellega kaasneb eritingimus, mis nõuab, et isik läbiks kinnises raviasutuses psüühiliste häirete statsionaarse ravi – endast kuriteo eest määratud meedet, mis selle eritingimuse laadi tõttu toob tagajärjena kaasa selle, et sellelt isikult võetakse vabadus.
54
Järelikult ei kuulu sellise kohtuotsuse tunnustamine ja täitmine, millega see meede on määratud, mitte raamotsuse 2008/947, vaid raamotsuse 2008/909 kohaldamisalasse.
55
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et raamotsust 2008/947 tuleb tõlgendada nii, et sellise kohtuotsuse tunnustamine ja täitmine, millega vabastatakse vabadusekaotuslikku karistust kandev isik tingimisi, allutades ta käitumiskontrollile, lisades eritingimuse, et see isik peab läbima kinnises raviasutuses psüühiliste häirete „statsionaarse ravi“, ei kuulu selle raamotsuse kohaldamisalasse, mistõttu ei saa täidesaatva riigi pädev asutus olla kohustatud sellist kohtuotsust nimetatud raamotsuse alusel tunnustama ja täitma.
Kohtukulud
56
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kümnes koda) otsustab:
Nõukogu 27. novembri 2008. aasta raamotsust 2008/947/JSK vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta kohtuotsuste ja vangistuse tingimisi kohaldamata jätmist käsitlevate otsuste suhtes, et teostada tingimuslike meetmete ja alternatiivsete mõjutusvahendite järelevalvet,
tuleb tõlgendada nii, et
sellise kohtuotsuse tunnustamine ja täitmine, millega vabastatakse vabadusekaotuslikku karistust kandev isik tingimisi, allutades ta käitumiskontrollile, lisades eritingimuse, et see isik peab läbima kinnises raviasutuses psüühiliste häirete „statsionaarse ravi“, ei kuulu selle raamotsuse kohaldamisalasse, mistõttu ei saa täidesaatva riigi pädev asutus olla kohustatud sellist kohtuotsust nimetatud raamotsuse alusel tunnustama ja täitma.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: hollandi.
(
i
)	Kohtuasjal on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetlusosalise tegelikule nimele.