62013CC0021_ET
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Käesolevas eelotsusetaotluses küsib Finanzgericht Hamburg (Saksamaa) Euroopa Kohtult, kas nõukogu 11. juuni 2009. aasta määrus (EÜ) nr 499/2009, millega laiendatakse Hiina Rahvavabariigist pärit käsikahveltõstukite ja nende oluliste osade impordi suhtes määrusega (EÜ) nr 1174/2005 kehtestatud lõplikku dumpinguvastast tollimaksu Taist lähetatud sama toote impordile, olenemata sellest, kas see deklareeritakse Taist pärinevana või mitte(2), on kehtiv menetluse tulemusena, mis algatati kõrvalehoidmise tõttu nõukogu 22. detsembri 1995. aasta määruse (EÜ) nr 384/96 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed,(3) (muudetud nõukogu 8. märtsi 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 461/2004)(4) artikli 13 tähenduses.
2. See taotlus esitati vaidluse raames, mille pooled on Simon, Evers & Co. GmbH(5) ja Hauptzollamt Hamburg-Hafen (Hamburgi sadama põhitollibüroo)(6) ning mis käsitleb viimase otsust kohustada SECO‑t tasuma dumpinguvastast tollimaksu.
3. Käesolev kohtuasi annab Euroopa Kohtule võimaluse täpsustada nõudeid, mis kehtivad dumpinguvastasest tollimaksust kõrvalehoidmise koosseisu iseloomustamise ja tõendamise suhtes, eelkõige juhul, kui liidu institutsioonid põrkuvad asjaomaste poolte keeldumisele teha koostööd.
4. Ma näitan käesolevas ettepanekus, et kuigi liidu institutsioonid peavad juhul, kui nad otsustavad dumpinguvastast tollimaksu laiendada, tõendama, et kogu sellest maksust kõrvalehoidmise koosseis on olemas, lubab asjaomaste poolte keeldumine koostööst nendel institutsioonidel tugineda üksnes nende käsutuses olevatele andmetele ja tuletada nendest andmetest eeldused, mis põhinevad mõistlikul tõenäosusel.
5. Ma näitan ka, et kui asjaomased pooled keelduvad koostööst, peab liidu kohtu kontroll Euroopa Liidu Nõukogu otsuse üle piirduma selle kontrollimisega, ega olemasolevate andmete väljavalimisel ja kasutamisel ning loogilise ja tõenäolise seose olemasolu tuvastamisel nende andmetega tõendatud faktiliste asjaolude ja eeldatavate faktiliste asjaolude vahel ei tehtud ilmset hindamisviga.
6. Ma väidan käesoleval juhul, et olles tuvastanud Taist pärit käsikahveltõstukite impordi määratu suurenemise pärast dumpinguvastase tollimaksu kehtestamist samadele Hiinast pärit toodetele, ei teinud nõukogu ilmset hindamisviga, kui järeldas, et tegemist on asjaomaste kolmandate riikide ja Euroopa Liidu vahelise kaubanduse struktuuri muutusega algmääruse artikli 13 lõike 1 tähenduses, sest Hiinast importimise samaaegne suurenemine ei ole asjaolu, mis seaks selle hinnangu kahtluse alla, eelkõige seepärast, et see suurenemine jäi tunduvalt alla impordile Taist.
7. Ma väidan ka, et tuvastatud ajaline kokkulangevus kaubandusstruktuuri muutuse ja dumpinguvastase tollimaksu kehtestamine vahel ning igasuguste tõendite puudumine selle kohta, et asjaomases kolmandas riigis tegeletakse uurimisaluse toote valmistamisega, võimaldasid mõistlikult järeldada, et tavad, protsessid või toimingud, millel ei ole muud põhjendust või majanduslikku õigustust peale dumpinguvastaste maksude kehtestamise, on tõenäolised.
8. Ma järeldan sellest, et vaidlusaluse määrust puudutav analüüs eelotsusetaotluse põhjendustest lähtudes ei toonud ilmsiks midagi, mis mõjutaks selle kehtivust.
I. Õiguslik raamistik
A. 	Kõrvalehoidmisvastased õigusnormid
9. Esimene ühenduse kõrvalehoidmisvastane meede oli määrus (EMÜ) nr 1761/87(7) . Et võidelda praktikaga, mis seisneb valmistoodete ekspordi asendamises üksikute osade ekspordiga, kusjuures need osad pannakse seejärel liikmesriigi territooriumil kokku nn kruvikeerajatehastes, lisati määruse nr 1761/87 artikliga 1 määruse (EMÜ) nr 2176/84(8) artiklisse 13 lõige 10, milles nähti teatavatel tingimustel ette lõplik dumpinguvastane tollimaks toodetelt, mis on toodud Euroopa Ühenduse turule nii, et need on pandud kokku või valmistatud ühenduses. See õigusnorm võeti täpselt samasugusena üle määrusega (EMÜ) nr 2423/88(9), millega määrus nr 2176/84 asendati.
10. Seejärel arutati kõrvalehoidmise küsimust läbirääkimistel, mille eesmärk oli sõlmida kokkulepe 1994. aasta üldise tolli‑ ja kaubanduskokkuleppe VI artikli elluviimise kohta (WTO-GATT 1994)(10), kuid et mingile kokkuleppele ei jõutud,(11) ei ole 1994. aasta dumpinguvastases seadustikus lõpuks ühtegi sellesisulist sätet.(12)
11. Selles olukorras otsustas ühendus ühepoolselt võtta uued meetmed, mis erinevad eelmistest selle poolest, et esiteks laienevad need teistele kõrvalehoidmise vormidele peale nn klassikalise kõrvalehoidmise, mis seisneb kokkupanemistoimingutes, ning teiseks mõeldakse nende all kokkupanemistoimingute puhul nii toiminguid, mis tehakse kolmandates riikides, kui ka toiminguid, mis tehakse liikmesriigis.
12. Algmääruse artiklis 13 toodud dumpinguvastased õigusnormid nägid ette:
„1. Käesoleva määruse alusel kehtestatud dumpinguvastaseid tollimakse võib laiendada kolmandatest riikidest pärineva samasuguse toote [...] impordile või [...] samasuguse toote impordile riigist, kus meetmeid kohaldatakse, või selle toote osade impordile, kui esineb kehtivatest meetmetest kõrvalehoidmine. [...] Kõrvalehoidmiseks loetakse kolmandate riikide ja ühenduse või riigi, kus meetmeid kohaldatakse, üksikute äriühingute ja ühenduse vahelise kaubandusstruktuuri muutust, mis tuleneb tavast, protsessist või toimingust, millel ei ole piisavat nõuetekohast põhjendust või majanduslikku õigustust peale tollimaksu kehtestamise, ja kui on tõendeid kahju kohta või selle kohta, et tollimaksu parandav mõju on samasuguse toote hindade ja/või koguste tõttu ohustatud ning et dumping esineb seoses samasuguste või sarnaste toodete puhul varem kindlaksmääratud normaalväärtustega, vajadusel artikli 2 sätete kohaselt.
[...]
2. Ühenduses või kolmandas riigis toimuvat kokkupanekut käsitletakse kehtivatest meetmetest kõrvalehoidmisena, kui:
a) tegevus algas või laienes oluliselt alates dumpinguvastase uurimise algatamisest või vahetult enne seda ning vaatlusalused tooteosad pärinevad riigist, mille suhtes meetmeid kohaldatakse; ja
[...]
ja
c) tollimaksu parandav mõju on ohustatud kokkupandava samasuguse toote hindade ja/või koguste osas ning kui on tõendeid dumpingu esinemise kohta seoses samasuguse või sarnase toote puhul varem kindlaksmääratud normaalväärtustega.
3. Uurimised algatatakse käesoleva artikli kohaselt komisjoni algatusel või liikmesriigi või huvitatud isikute taotlusel, kui on olemas piisavalt tõendeid lõikes 1 sätestatud asjaolude kohta. Uurimised algatatakse pärast nõuandekomiteega konsulteerimist komisjoni määrusega, millega võib anda tolliasutustele ka korralduse nõuda impordi registreerimist artikli 14 lõike 5 kohaselt või nõuda tagatisi. Uurimisi toimetab komisjon, keda võivad abistada tolliasutused, ning see viiakse lõpule üheksa kuu jooksul. Kui lõplikult tuvastatud faktid õigustavad meetmete kohaldamisala laiendamist, teeb seda nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal pärast konsulteerimist nõuandekomiteega. [...]
[...]”
13. Lisaks on algmääruse artikli 14 „Üldsätted” lõikes 6 sätestatud:
„Liikmesriigid esitavad komisjonile iga kuu aruande uuritavate toodete ja selliste toodete impordi kohta, mille suhtes kohaldatakse meetmeid, ning käesoleva määruse alusel sisse nõutud tollimaksusummade kohta.”
14. Lõpuks on algmääruse artiklis 18 „Koostöösoovimatus” ette nähtud:
„1. Kui mõni huvitatud isik ei võimalda juurdepääsu vajalikule teabele või ei esita vajalikku teavet käesolevas määruses ette nähtud tähtaegade jooksul või märkimisväärselt takistab uurimist, siis võib nii negatiivsed kui ka positiivsed esialgsed ja lõplikud järeldused teha kättesaadavate faktide põhjal. Kui selgub, et huvitatud isik on esitanud ebaõiget või eksitavat teavet, siis jäetakse selline teave arvesse võtmata ning võidakse toetuda kasutamiseks kättesaadavatele faktidele. Huvitatud isikutele tuleks koostööst keeldumise tagajärjed teatavaks teha.
[...]
5. Kui otsused, k.a normaalväärtuse määramisega seotud otsused, tuginevad lõike 1 sätetele, eelkõige kaebuses sisalduvale teabele, siis tuleb seda teavet asjakohaselt ning uurimise tähtaega arvesse võttes kontrollida muude, võimaluse korral kättesaadavate sõltumatute allikate alusel [...].
6. Kui huvitatud isik ei tee koostööd või teeb koostööd osaliselt ning kõnealust asjakohast teavet seetõttu ei anta, võib tulemus olla kõnealusele isikule vähem soodne kui koostöö puhul.”
B. Hiinast pärit käsikahveltõstukite impordi suhtes kohaldatavaid dumpinguvastaseid meetmeid käsitlevad õigusnormid
15. Kui mõned ühenduse tootjad olid esitanud kaebuse ja viidi läbi esialgne uurimine, mis hõlmas ajavahemikku 2003. aasta 1. aprillist kuni 2004. aasta 31. märtsini, avaldas komisjon 29. aprillil 2004 teate dumpinguvastase menetluse algatamise kohta, mis puudutab Hiina Rahvavabariigist pärit käsikahveltõstukite ja nende oluliste osade importi.(13)
16. Selle menetluse tulemusena andis komisjon 27. jaanuaril 2005 määruse (EÜ) nr 128/2005, millega kehtestatakse ajutine dumpinguvastane tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist pärinevate kaubaaluste käsivedukite ja nende oluliste osade impordi suhtes.(14)
17. Nõukogu andis seejärel määruse (EÜ) nr 1174/2005(15), millega kehtestati lõplik dumpinguvastane tollimaks Hiinast pärinevate CN-koodide ex 8427 90 00 ja ex 8431 20 00 00 (TARIC‑koodide 8427 90 00 10 ja 8431 20 00 10) alla kuuluvate kaubaaluste käsivedukite ja nende olulistele osade, st kerede ja hüdraulikasüsteemide impordi suhtes.(16)
18. Hiljem andis nõukogu 17. juuli 2008. aasta määruse (EÜ) nr 684/2008, milles täpsustatakse määrusega (EÜ) nr 1174/2005 kehtestatud dumpinguvastaste meetmete kohaldamisala(17) .
1. Õigusnormide laiendamine Taist lähetatud käsikahveltõstukite impordi suhtes
19. Tõendite põhjal, mis näitasid komisjoni sõnul esmapilgul, et Hiinast pärit käsikahveltõstukite impordi suhtes kohaldatavatest dumpinguvastastest meetmetest hoiti kõrvale nii, et kõnesoleva toote kokkupanemise toimingud tehti Tais, andis see institutsioon määruse (EÜ) nr 923/2008(18) .
20. Selle võimaliku, ajavahemikku 2007. aasta 1. septembrist kuni 2008. aasta 31. augustini hõlmava kõrvalehoidmise asjus läbi viidud uurimise tulemusena tegi komisjon nõukogule ettepaneku anda vaidlusalune määrus, millega laiendati määrusega nr 1174/2005 kehtestatud lõplikku dumpinguvastast tollimaksu Taist lähetatud käsikahveltõstukite ja nende oluliste osade impordile, olenemata sellest, kas see deklareeritakse Taist pärinevana või mitte.
21. Uurimise käigu kohta on vaidlusaluse määruse põhjendustes 6−9 märgitud:
„(6) Komisjon teatas ametlikult Hiina ja Tai ametiasutustele ning tootjatele/eksportijatele, teadaolevalt asjast huvitatud ühenduse importijatele ja ühenduse tootmisharule uurimismenetluse algatamisest. Küsimustikud saadeti Hiina ja Tai teadaolevatele eksportijatele/tootjatele, ühenduse importijatele, kes olid komisjonile teada esialgsest uurimisest, ja isikutele, kes andsid endast teada [määruse nr 923/2008] artiklis 3 sätestatud tähtaja jooksul. Huvitatud isikutele anti võimalus teha oma seisukohad kirjalikult teatavaks ja taotleda ärakuulamist [selles] määruses sätestatud tähtaja jooksul. Kõikidele isikutele teatati sellest, et koostööst keeldumine võib viia algmääruse artikli 18 kohaldamiseni ning järeldused võidakse teha kättesaadavate faktide põhjal.
(7) Küsimustikule ei vastanud Tai eksportijad/tootjad ning ka Tai ametiasutustelt ei saanud komisjon märkusi. Ainult üks Tai käsikahveltõstuki eksportija/tootja, kes algatamise ajal komisjoni käsutuses oleva teabe põhjal eksportis käsikahveltõstukit ühendusse ajavahemikul aastast 2005 kuni uurimisperioodini (nagu on määratletud põhjenduses 10) ning kes lasi käsikahveltõstukid [ja nende olulisi osasid] kokku panna Tais, teatas, et ta on alates 2008. aasta aprillist tegevuse lõpetanud.
(8) Küsimustikule vastas üks Hiina eksportiv tootja, kes teatas oma EÜsse suunduva eksportmüügi mahu ning väikese Taisse suunduva käsikahveltõstukite ekspordi mahu. Hiina ametiasutustelt märkusi ei saadud.
(9) Küsimustikule vastasid üheksa ühenduse importijat, kes teatasid oma Hiinast ja Taist pärineva impordi mahu. Üldiselt järeldati nende vastuste põhjal, et import Taist kasvas ja import [Hiina Rahvavabariigist] vähenes järsult 2006. aastal, st aasta pärast lõplike dumpinguvastaste tollimaksude jõustumist. Järgmistel aastatel import [Hiina Rahvavabariigist] suurenes uuesti, samas kui samal ajal import Taist veidi vähenes, kuid jäi siiski oluliselt suuremaks 2005. aasta tasemest.”
22. Kolmandate riikide ja ühenduse vahelise kaubanduse struktuuri muutuse osas on vaidlusaluse määruse põhjendustes 16−20 märgitud:
„(16)	Tai äriühingute koostööst keeldumise tõttu määrati vaatlusaluse toote Taist ühendusse suunduva ekspordi maht ja väärtus kättesaadava teabe põhjal, mis käesoleval juhul koosnes liikmesriikide kogutud statistilistest andmetest, mille komisjon võttis kokku algmääruse artikli 14 lõike 6 kohaselt, ning Eurostati andmetest. Ühenduse importijate küsimustiku vastustes esitatud andmete põhjal tehti uurimise käigus kindlaks, et ühenduse importijate teatatud Taist pärit eksport moodustas ainult väga väikese osa Tai käsikahveltõstukite [ja nende oluliste osade] koguekspordist uurimisperioodi jooksul, s.o alla 5%. Sellest tulenevalt leiti, et komisjoni käsutuses olevad statistilised andmed kirjeldavad olukorda seoses Tai ekspordi mahu ja väärtusega täpsemalt, kui see vähene teave, mille esitasid ühenduse importijad.
(17) Pärast dumpinguvastaste meetmete kehtestamist suurenes Taist pärit käsikahveltõstukite [ja nende oluliste osade] import 7 458 tõstukilt 2005. aastal kuni 64 706 tõstukini 2007. aastal ja vähenes uurimisperioodi jooksul kuni 42 056 tõstukini.
(18) Hiinast EÜsse imporditud käsikahveltõstukite [ja nende oluliste osade] arv kasvas 240 639 tõstukilt 2005. aastal kuni 538 271 tõstukini 2007. aastal ja 584 786 tõstukini uurimisperioodi jooksul. Vastavalt kättesaadavale teabele omistatakse kõnealune kasv peamiselt sellele, et suurenes eksport ainsalt Hiina eksportivalt tootjalt, kelle dumpinguvastase tollimaksu määr oli kõige madalam. Sellelt konkreetselt isikult pärit Hiina eksport moodustas tõesti suurema osa [Hiina Rahvavabariigist] EÜsse imporditavate käsikahvlite impordi kasvust ajavahemikul aastast 2005 kuni uurimisperioodi lõpuni.
(19) Eespool kirjeldatud olukorda arvesse võttes järeldatakse, et kaubandusstruktuur EÜ, Hiina [Rahvavabariigi] ja Tai vahel muutus. Hiinast [Rahvavabariigist] pärit import kasvas jätkuvalt, kuid see omistati otseselt kõnealuse ühe Hiina eksportiva tootja eksporditulemustele, kes tegi esialgse uurimise käigus koostööd ja kellele määrati kõige madalam dumpinguvastase tollimaksu määr. Samas suurenes Taist pärit import aastatel 2005–2007 868% ning stabiliseerus uurimisperioodi jooksul tasemele, mis oli 564% 2005. aasta tasemest.
(20) Kokkuvõttena leiti kindlaks tehtud kaubandusstruktuuri kohta, et kuigi [Hiina Rahvavabariigist] pärit eksport jätkus, kasvas samas Taist pärit import oluliselt. Kuigi [Hiina Rahvavabariigist] pärit jätkuv eksport või selle edasine kasv oli ajavahemikus aastast 2007 kuni uurimisperioodini palju väiksem esialgse uurimise käigus kindlaks tehtud eksporditasemest, on kasv seletatav sellega, et suurem osa ekspordist on pärit Hiina äriühingult, kelle dumpinguvastase tollimaksu määr oli kõige madalam. Samas saab Taiga seotud kaubandusstruktuur tuleneda ainult tegevusest, mille eesmärk on meetmetest kõrvale hoida.”
II. Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
23. SECO importis 6. oktoobril 2008 Taist käsikahveltõstukeid.
24. Leides, et nende toodete impordi suhtes kohaldatakse vaidlusaluses määruses ette nähtud dumpinguvastast tollimaksu, määras Hauptzollamt 12. augusti 2009. aasta teatega SECO‑le dumpinguvastase tollimaksu summas 9666,90 eurot.
25. Et Hauptzollamt jättis 21. veebruari 2011. aasta otsusega põhjendamatuse tõttu rahuldamata vaide, mille SECO selle teate peale esitas, pöördus SECO eelotsusetaotluse esitanud kohtu poole.
26. See kohus kahtleb, kas algmääruse artikli 13 lõikes 1 ette nähtud dumpinguvastasest tollimaksust kõrvalehoidmise tuvastamise tingimused on käesoleval juhul täidetud.
27. Konreetsemalt leiab Finanzgericht Hamburg, et Taist pärit impordi muutumise kohta oleks tulnud esitada selgitusi, sest pärast seda, kui see import 2007. aastal märgatavalt suurenes, vähenes see uurimisperioodil märkimisväärselt. Finanzgericht Hamburg arvab aga, et kui kolmandate riikide ja liidu vahelise kaubanduse struktuuri muutuse on põhjustanud dumpinguvastastest meetmetest kõrvalehoidmine, suureneks eksport kolmandast riigist, mida kasutatakse kõrvalehoidmiseks, reeglina pidevalt ja jääks pärast märgatavat suurenemist muutumatuks.
28. Eelotsusetaotluse esitanud kohus kahtleb ka, kas kolmandate riikide ja liidu vahelise kaubanduse struktuuri muutuse võis põhjustada dumpinguvastase tollimaksu kehtestamine Hiinast pärit käsikahveltõstukite suhtes, samas kui vaadeldaval perioodil suurenes import Hiinast ise märkimisväärselt. Ajavahemikul 2005. aastast kuni 2007. aastani tegi ka eksport Hiinast läbi suure tõusu, samas kui hilisemal uurimisperioodil vähenes eksport Taist – mis moodustas ainult 7,19% Hiinas ekspordiks toodetud käsikahveltõstukitest – umbes 35% võrra, vastupidi ekspordile Hiinast, mis aina suurenes.
29. Lõpuks kerkib Finanzgericht Hamburgil küsimus, missugused praktikad, protsessid või toimingud võisid kolmandate riikide ja liidu vahelise kaubanduse struktuuri muutuse kaasa tuua, leides et selle kohta ei ole vaidlusaluse määruse põhjendustes esitatud ühtegi täpsustust.
30. Selles olukorras otsustas Finanzgericht Hamburg menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas [vaidlusalune määrus] on kehtetu, sest komisjon ei järginud [algmääruse] artiklis 13 dumpinguvastastest tollimeetmetest kõrvalehoidmise tuvastamisele esitatud nõudeid ja tegi järelduse kõrvalehoidmise kohta ainuüksi selle põhjal, et pärast asjaomaste meetmete võtmist on kõnealuste toodete eksport Taist märgatavalt suurenenud, kuigi komisjon viitas kõigest koostöö puudumisele Tai eksportijatega ega tuvastanud muid konkreetseid asjaolusid?”
III. Õiguslik analüüs
31. Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib sisuliselt, kas vaidlusalune määrus on kehtetu seetõttu, et selles ei ole piisavalt tuvastatud kõrvalehoidmist algmääruse artikli 13 lõike 1 tähenduses, sest esiteks ei ole iseloomustatud kolmandate riikide ja liidu vahelise kaubanduse struktuuri muutust ning teiseks praktikaid, protsesse või toiminguid, millel ei ole piisavat nõuetekohast põhjendust või muud majanduslikku õigustust peale dumpinguvastase tollimaksu kehtestamise Hiinast pärit käsikahveltõstukitele.
A. Vaidlusaluse määruse õigusvastasuse väite vastuvõetavus
32. Et hinnata vaidlusaluse määruse kehtivust, näib mulle vajalik analüüsida küsimust, kas SECO võis esitada siseriiklikus kohtus väite, et see on õigusvastane.
33. Kohtuotsusest TWD Textilwerke Deggendorf(19) alguse saanud kohtupraktikast ilmneb nimelt, et füüsiline või juriidiline isik ei saa siseriiklikus kohtus liidu akti õiguspärasust õigusvastasuse väite esitamisega tõhusalt vaidlustada, kui ta oleks saanud selle akti vaidlustada otsese tühistamishagiga ja ta lasi mööda selleks ette nähtud tähtaja, mille jooksul see hagi tuleb esitada.(20) See tähtaja lõppemine sõltub siiski sellest, kas tuvastatakse, et tühistamishagi tuleb ilma vähimagi kahtluseta tunnistada ilmselgelt vastuvõetavaks.(21)
34. Väljakujunenud kohtupraktikast ilmneb ka, et kuigi määrused, millega kehtestatakse dumpinguvastased tollimaksud, on oma olemuselt ja ulatuselt normatiivset laadi, sest neid kohaldatakse kõikide asjaomaste ettevõtjate suhtes, võivad need puudutada mõnda ettevõtjat otseselt ja isiklikult, sh neid impordiettevõtjaid, kes on seotud kolmandate riikide ekspordiettevõtjatega ja kelle asjaomaste toodete edasimüügihinda võeti ekspordihindade kujundamisel arvesse.(22)
35. Kohtutoimikust ei ilmne aga, et SECO‑t, kes tegutseb liidus asuva importijana, peaks pidama ettevõtjaks, keda vaidlusalune määrus otseselt ja isiklikult puudutab, ning et seega oleks ta kahtlemata saanud esitada selle akti peale otse tühistamishagi.
36. Järelikult võib SECO, keda vaidlusalune määrus puudutab ainult niivõrd, kui ta „kuulub objektiivselt” selles sätestatud õigusnormide „kohaldamisalasse”(23) kui asjaomase sektori ettevõtja, väita siseriiklikus kohtus õigusvastasuse väite esitamisega, et see akt on õigusvastane, ja see kohus võib seega esitada selle küsimuse eelotsusemenetluse raames Euroopa Kohtule.
B. Sisulised küsimused
1. Poolte seisukohad
37. SECO väidab, et Euroopa Kohus peab vastama sellele küsimusele jaatavalt, ning esitab mitu põhjust, mille võib kokku võtta järgmiselt.
38. Kaubandusstruktuuri muutus algmääruse artikli 13 lõike 1 tähenduses eeldab kolmandast riigist pärit dumpinguvastase tollimaksuga maksustatava impordi vähenemist ja kõrvalehoidmiseks kasutatavast riigist pärit impordi samaaegset suurenemist, sest teine asendab esimese.(24) Käesoleval juhul on aga ilmne, et Hiinast pärit käsikahveltõstukite importi ei asendanud vastav import Taist, sest esimene kahekordistus esialgse uurimise perioodi ja kõrvalehoidmisvastase uurimise perioodi vahel.
39. Ka eeldab dumpinguvastase tollimaksu laiendamine seda, et leiab aset kõrvalehoidmistoiming algmääruse artikli 13 lõike 1 tähenduses ning et kokkupanemistoimingute tuvastamise korral oleksid täidetud selle määruse artikli 13 lõikes 2 sätestatud tingimused. Vaidlusaluses määruses ei ole aga mingit üksikasjalikku selgitust ükskõik missuguse kõrvalehoidmistoimingu kohta ja eeldusel, et kõrvalehoidmine seisneb uurimise algatamise hetkel tuvastatud kokkupanemistoimingutes, algmääruse artikli 13 lõikega 2 kehtestatud tingimuste täidetuse kohta.
40. Lisaks ei ole liidu institutsioonid tõendanud, et kaubandusstruktuuri muudatus oli piisavalt nõuetekohaselt põhjendatud või majanduslikult õigustatud ainuüksi dumpinguvastase tollimaksu kehtestamisega.
41. Lõpuks ei ole need institutsioonid tõendanud, et parandav mõju on samasuguse toote hindade ja/või koguste tõttu ohustatud.
42. Menetlusse astunud valitsused ning nõukogu ja komisjon vaidlustavad vaidlusaluse määruse kehtetuse ja põhjendavad oma seisukohta järgmiste argumentidega.
43. Kreeka valitsus väidab, et algmääruse artikliga 18 kehtestatakse eeldus, mis peab aitama liidu institutsioonidel kõrvalehoidmisvastast uurimist läbi viia, ning kui asjaomased pooled ei tee koostööd, võivad liidu institutsioonid kvalifitseerida otsekohe pärast dumpinguvastase tollimaksu kehtestamist toimunud kaubandusstruktuuri muutuse kõrvalehoidmiseks, v.a juhul, kui asjaomased pooled tõendavad vastupidist.
44. Portugali valitsus leiab samuti, et algmääruse artiklit 13 tuleb tõlgendada üsna paindlikult, kui asjaomased pooled ei tee koostööd, selleks et koostöö puudumine ei saaks üksinda takistada kaubandust kaitsvate meetmete võtmist. Tema arvates võib seda, et tegemist on kõrvalehoidmisega, nii algmääruse artiklis 18 kui ka 1994. aasta dumpinguvastase seadustiku VI artiklis ja II lisas ette nähtud asjaomaste poolte koostöö puudumisest tulenevat eeldust arvestades järeldada sellest, et täheldati käsikahveltõstukite Taist liitu eksportimise märgatav suurenemine ja see suurenemine langes ajaliselt kokku samade toodete Hiinast eksportimise suhtes kohaldavate dumpinguvastaste meetmete jõustumisega. Muide, see, kuidas komisjon algmäärust kohaldab, näitab, et peamised näitajad, mis viitavad kõrvalehoidmisele, on alati seotud teatava toote impordi äkilise ja märgatava suurenemisega ühest või mitmest tavatust kohast ning ajalise kokkulangevusega selle suurenemise ja dumpinguvastaste meetmete kohaldamise vahel.(25)
45. Nõukogu ja komisjon rõhutavad, et Tai tootjate/eksportijate koostööst keeldumise tõttu määrati Taist eksporditavate käsikahveltõstukite maht ja väärtus kindlaks ainult kättesaadava teabe põhjal, st liikmesriikide kogutud statistiliste andmete põhjal, mille komisjon võttis kokku algmääruse artikli 14 lõike 6 kohaselt, ning Eurostati andmete põhjal.
46. Need institutsioonid leiavad, et olles tuvastanud olemasolevate andmete põhjal kaubandusstruktuuri muutuse, tõendasid nad, et import Taist hakkas suurenema veidi pärast seda, kui oli kehtestatud maks impordile Hiinast, ning selgitavad, et neile ei esitatud ühtegi tõendit, mis selgitaks seda märgatavat suurenemist, ja eelkõige mitte ühtegi asjaolu, mis võimaldaks järeldada, et Tais tegeleti tõesti aset käsikahveltõstukite valmistamisega.
47. Nende arvates peavad seda, et kaubandusstruktuuri muutusel on piisav nõuetekohane põhjendus või majanduslik õigustus, algmääruse artikli 13 lõike 1 kohaselt tõendama asjaomased pooled. Euroopa Kohus kinnitas muide seda lähenemist oma otsuses Brother International(26) .
48. Nõukogu ja komisjon väidavad ka, et algmäärusega ei ole neile antud mingit pädevust, mis võimaldaks neil sundida ettevõtjaid, keda uurimine puudutab, uurimises osalema või teavet andma.
49. Nõustudes küll, et klassikalise struktuuri korral iseloomustab kõrvalehoidmist see, et väheneb eksport riigist, milles suhtes dumpinguvastaseid meetmeid kohaldatakse, ja suureneb vastavalt eksport riigist, mida puudutab kõrvalehoidmisevastane menetlus, väidavad need institutsioonid, et niisugune struktuur ei kujuta endast kõrvalehoidmisevastaste meetmete kehtestamise hädävajalikku eeltingimust, ega ole ka algmääruse artikli 13 lõikes 1 või kohtupraktikas nõutud, et tõendataks niisugust asendamist.
50. Komisjon täpsustab, et tema käsutuses oli Tai valitsuselt saadud ametlik kaubandusstatistika, millest ilmneb, et käsikahveltõstukite oluliste osade import Hiinast Taisse suurenes järsult ajavahemikul 2005. aastast kuni 2007. aastani, st et see tõusis 77 tonnilt ajavahemikul 2004. aasta augustist detsembrini 1271 tonnini ajavahemikul 2007. aasta augustist detsembrini.
51. Ta lisab, et arvestades asjaomaste ettevõtjate koostööst keeldumist, ei olnud tal võimalik saada täpsemat infot selle kohta, kuidas said Tais käsikahveltõstukite olulisest osadest valmis käsikahveltõstukid.
52. Komisjon väidab ka, et terminid „tavad”, „protsessid” ja „toimingud” algmääruse artikli 13 lõikes 1 ei kujuta endast sõltumatut kõrvalehoidmiskriteeriumit, vähemalt mitte koostööst keeldumise korral, ning et Tai eksportijad pidid tõendama, et oluliste osade Hiinast importimise järsk suurenemine ja samaaegne käsikahveltõstukite liitu eksportimise äkiline suurenemine on seletatavad muu piisava nõuetekohase põhjenduse ja majandusliku õigustusega peale dumpinguvastase tollimaksu kehtestamise. Seda tõendamiskoormise nõuet kinnitab tema sõnul muide eespool viidatud kohtuotsus Brother International(27), kuigi komisjon rõhutab, et see kohtuotsus ei käsitle dumpinguvastase tollimaksu laiendamise määruse õiguspärasust.
2. Õiguslik hinnang
a. 	Kehtivusele antava hinnangu ulatus
53. Tuleb märkida, et Finnazgericht Hamburg pidas – nagu ilmneb eelotsusetaotlusest – vajalikuks ainult paluda Euroopa Kohtul kontrollida, kas vaidlusalune määrus on kehtiv, võttes arvesse kõrvalehoidmise kahte koostisosa algmääruse artikli 13 lõike 1 tähenduses, s.o esiteks kolmandate riikide ja liidu vahelise kaubanduse struktuuri muutust ning teiseks tavasid, protsesse või toiminguid, millel ei ole muud piisavat nõuetekohast põhjendust või majanduslikku õigustust peale dumpinguvastase tollimaksu kehtestamise. SECO palub Euroopa Kohtul siiski oma kontrolli laiendada ja analüüsida ka küsimust, kas liidu institutsioonid on tõendanud, et maksu parandav mõju on samasuguse toote hindade ja/või koguste tõttu ohustatud.
54. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt valitseb põhimõte, et vaid siseriiklik kohus, kes asja menetleb ja kes vastutab tehtava lahendi eest, on pädev hindama kohtuasja eripärasid arvestades, kas kohtuotsuse tegemiseks on vaja eelotsust ja kas Euroopa Kohtule esitatud küsimused on kohtuasja seisukohast asjakohased; liidu akti kehtivuse hindamist ei tohi laiendada, võttes arvesse põhjendusi, mida eelotsusetaotluses ei ole, näiteks põhjendused, mille on esitanud põhikohtuasja pooled.(28)
55. Kui siseriiklik kohus piirab põhjendusi, mille tõttu kavatseb ta taotleda liidu õigusnormi kehtivuse kontrollimist, peab Euroopa Kohtu kontroll kehtivuse hindamiseks esitatud eelotsusetaotluse raames selles olukorras piirduma nende põhjenduste analüüsiga, v.a avalikul huvil põhineva väite tõstatamine omal algatusel.
56. Seega ei peaks Euroopa Kohus hindama vaidlusaluse määruse kehtetuse põhjendusi, millele SECO oma seisukohtades tugineb ning mille kohaselt on rikutud algmääruse artikli 13 lõiget 1 ja põhjendamiskohustust, sest liidu institutsioonid ei suutnud tõendada, et Hiinast pärit impordi suhtes kehtestatud dumpinguvastase maksu parandav mõju on Taist importimise hindade ja/või koguste tõttu ohustatud.
b. 	Vaidlusaluse määruse kehtivus
i. 	Üldised kaalutlused asjaomaste poolte koostööst keeldumise tagajärgede kohta
57. Enne kui käsitleda üksikasjalikumalt põhjendusi, miks eelotsusetaotluse esitanud kohus vaidlusaluse määruse kehtivuses kahtleb, tuleb arutada, missugused järeldused võib teha asjaomaste poolte koostööst keeldumisest, mille põhjal väidavad Kreeka ja Portugali valitsus ning nõukogu ja komisjon eelkõige, et võib piirduda olemasolevate andmete kasutamisega ja et algmääruse artikli 13 lõikes 1 nõutud kõrvalehoidmise tehiolusid tuleb sel juhul tõlgendada paindlikumalt.
58. Algmääruses on artikkel, mis käsitleb konkreetselt koostööst keeldumist, nimelt artikkel 18, millega on liidu õigusesse üle võetud 1994. aasta dumpinguvastase seadustiku punkt 6.8 ja II lisa, millest lähtudes tuleb seda artiklit nii palju kui võimalik tõlgendada.(29)
59. Algmääruse artiklis 18 on kuus lõiget, mis käsitlevad vastavalt juhtumeid, mil olemasolevaid andmeid võib kasutada ühe või mitme asjaomase poole andmete asemel; vastamist mitte infotehnoloogilisel andmekandjal; juhtumeid, mil teave anti, kuid see ei ole igas mõttes just kõige parem; juhtumeid, mil poole edastatud asjaoludega ei nõustuta; vajalikku kontrolli, kui järeldused põhinevad olemasolevatel andmetel, ja lõpuks juhtumit, mil üks asjaomane pool ei tee koostööd.
60. Kaks lõiget peaksid erilist tähelepanu pälvima.
61. Esiteks on algmääruse artikli 18 lõikes 1 märgitud, et kui mõni huvitatud isik ei võimalda juurdepääsu vajalikule teabele või ei esita vajalikku teavet käesolevas määruses ette nähtud tähtaegade jooksul või märkimisväärselt takistab uurimist, siis võib nii negatiivsed kui ka positiivsed esialgsed ja lõplikud järeldused teha kättesaadavate faktide põhjal.
62. Teiseks on algmääruse artikli 18 lõikes 6 sätestatud, et kui huvitatud pool ei tee koostööd või teeb koostööd osaliselt ning kõnealust asjakohast informatsiooni seetõttu ei anta, võib tulemus olla kõnealusele osapoolele vähem soodne kui koostöö puhul.
63. Kui esimene õigusnorm pakub selge lahenduse, siis teist on raskem üheselt tõlgendada. Nende õigusnormide põhjal koostoimes võib asjaomaste poolte koostööst keeldumisest minu arvates teha kolm järeldust. Esimene on liidu institutsioonide võimalus tugineda üksnes olemasolevatele andmetele, samas kui teine on nende institutsioonide õigus tuletada nendest andmetest eeldused, mis põhinevad mõistlikul tõenäosusel. Kolmas järeldus, mille võib koostööst keeldumisest teha, on viimaks kohtuliku kontrolli põhjalikkuse piiramine.
– Liidu institutsioonide võimalus tugineda ainult olemasolevatele andmetele
64. Tuleb tõdeda, et kuigi algmääruse artikli 13 lõikes 3 ette nähtud kõrvalehoidmisvastase meetme kohaselt peab komisjon algatama ja seejärel üheksa kuu jooksul läbi viima uurimise, et selgitada välja, kas kaebuses näidatud faktilised asjaolud on lõplikult tõendatud, ei anna algmäärus komisjonile mingit uurimisõigust, mis võimaldaks sundida kaebuses nimetatud tootjaid või eksportijaid uurimises osalema ja teavet andma, ning nõukogu ja komisjon peavad seega lootma asjaomaste ettevõtjate vabatahtlikule koostööle, et saada vajalik teave määratud tähtaegade jooksul.(30)
65. Selles olukorras väljendab algmääruse artikli 18 lõige 1, milles on lubatud järeldusi teha olemasolevate andmete põhjal, vaieldamatult liidu seadusandja kavatsust lihtsustada nõukogu ja komisjoni tõendamisülesannet, kui nad põrkuvad materiaalsetele takistustele, mis on tingitud asjaomaste ettevõtjate soovimatusest koostööd teha.
66. Tuleb siiski märkida, et liidu institutsioonide õigust kasutada olemasolevaid andmeid, kui ettevõtja keeldub koostööd tegemast või kui ta annab valeteavet või eksitavat infot, tasakaalustab algmääruse artikli 18 lõikes 5 ette nähtud kohustus seda teavet kontrollida muudest olemasolevatest infoallikatest.
67. See nende andmete kasutamise piiramise nõue, mille kohta võib arvata, et see tuleneb hea halduse põhimõttest,(31) on seda olulisem, et asjaomaste ettevõtjate keeldumine koostööst näib lubavat liidu institutsioonidel mitte üksnes tuvastada faktilisi asjaolusid ebatäielike andmete põhjal, vaid ka tuletada tuvastatust faktilised eeldused, mis võimaldavad tõendada faktilisi asjaolusid, mis moodustavad kõrvalehoidmise algmääruse artikli 13 lõike 1 tähenduses.
– Liidu institutsioonide õigus tuletada olemasolevatest andmetest eeldused, mis põhinevad mõistlikul tõenäosusel
68. Algmääruse artikli 18 sõnastusest endast ilmneb vaieldamatult, et liidu seadusandja ei soovinud luua seaduslikku eeldust, mis võimaldab tuletada asjaomaste poolte koostööst keeldumisest otseselt, et leidis aset kõrvalehoidmine, ja vabastab liidu institutsioonid seega igasugusest tõendamise nõudest.
69. Võttes siiski arvesse võimalust teha järeldusi, isegi lõplikke järeldusi, olemasolevate andmete põhjal ja kohelda poolt, kes ei tee koostööd või teeb seda üksnes osaliselt, vähem soodsalt kui tema koostöö korral, on minu arvates täpselt sama ilmne, et liidu institutsioonidel on lubatud tuletada nende faktiliste asjaolude otsesest tõendist, mida nad suutsid enda käsutuses olevate andmete põhjal tõendada, kaudne tõend nende faktiliste asjaolude kohta, mis jäävad neile poolte koostööst keeldumise tõttu teadmata. Teiste sõnadega võimaldab algmääruse artikkel 18 liidu institutsioonidel tugineda eeldustele, kui tõendatud faktiliste asjaolude ja teadmata faktiliste asjaolude vahel on loogiline ja mõistlik seos. See, kui nendel institutsioonidel keelatakse tugineda niisugustele eeldustele, looks ületamatu takistuse, mis ei võimaldaks võtta kõrvalehoidmisvastaseid meetmeid, kui ettevõtjad, keda uurimine puudutab, keelduvad koostööst.
70. Liidu institutsioonide praktika, mis seisneb selles, et asjaomaste ettevõtjate koostööst keeldumise korral tuginetakse eeldustele, näib mulle niisiis olevat õigusnormidega täielikus kooskõlas.
71. Seda praktikat kasutatakse mõistagi liidu kohtu järelevalve all, kuigi sellel järelevalvel on teatavad piirid.
– Liidu institutsioonide antud aktide üle teostatava kohtuliku kontrolli põhjalikkuse piiramine
72. Käesolev kehtivuse hindamise taotlus sunnib Euroopa Kohut kontrollima vaidlusaluse määruse õiguspärasust eelotsusetaotluses esitatud põhjendustest lähtudes, mis tõstatab küsimuse, missugune peaks olema nõukogu võetud dumpinguvastaste meetmete ja konkreetsemalt laiendamismääruste üle teostatava kohtuliku kontrolli ulatus.
73. Niisugusel juhtumil nagu põhikohtuasjas õigustavad kohtuliku kontrolli piiramist kaks põhjust.
74. Esimene piirang on seotud asjaomase valdkonnaga.
75. Selles küsimuses ilmneb väljakujunenud kohtupraktikast, et liidu institutsioonidel on ühise kaubanduspoliitika ja iseäranis kaubanduse kaitsemeetmete valdkonnas ulatuslik kaalutlusõigus nende majanduslike, poliitiliste ja õiguslike olukordade keerulisuse tõttu, mida nad uurima peavad. Sellest tuleneb, et kohtulik kontroll institutsioonide hinnangute üle peab olema piiratud menetlusnormidest kinnipidamise, vaidlustatud otsuse tegemise aluseks olevate asjaolude sisulise õigsuse, nende faktiliste asjaolude hindamisel ilmsete vigade puudumise ja võimu kuritarvitamise puudumise kontrollimisega.(32)
76. Euroopa Kohus on näiteks leidnud, et valik erinevate dumpingumarginaali või dumpinguvastase tollimaksu arvutamise meetodite vahel(33), toote normaalväärtuse hindamine või selle võrdlusriigi valik, mille põhjal see väärtus kindlaks määratakse, kui tooted pärinevat riigist, kus ei valitse turumajandus,(34) selle mõju hindamine, mida dumpinguhinnaga import liidu tööstuse olukorrale avaldab,(35) kahju tuvastamisel arvessevõetava ajavahemiku kindlaksmääramine(36) või ka küsimus, kas liidu huvide tõttu on vaja liidu meedet,(37) eeldavad keerukate majanduslike olukordade hindamist.
77. Teine piirang tuleneb asjaomaste poolte käitumisest.
78. Minu arvates peab liidu kohtu kontroll nõukogu otsuse üle asjaomaste poolte koostööst keeldumise korral piirduma selle kontrollimisega, kas olemasolevate andmete väljavalimisel ja kasutamisel ning mõistlikul tõenäosusel põhinevate eelduste appivõtmisel ei ole tehtud ilmset hindamisviga.
79. Teiste sõnadega võib öelda, et kuna koostööst keeldumine lubab liidu institutsioonidel tõelise veendumise puudumisel, mida ei ole võimalik saavutada, tugineda suurele tõenäosusele, toob see kaasa kohtuliku kontrolli eseme paigastnihkumise, sest see kontroll peab puudutama nende eelduste tõenäosust, mille liidu institutsioonid on tuletanud nende käsutuses olevatest andmetest.
80. Vastavalt oma klassikalisele kohtupraktikale, mille kohaselt jääb eeldus, isegi kui seda on raske ümber lükata, mõistlikkuse piiridesse, kui see on proportsionaalne taotletava õiguspärase eesmärgiga, kui on olemas võimalus esitada vastupidiseid tõendeid ning kui kaitseõigused on tagatud,(38) peab liidu kohus lõpuks kontrollima, kas eelduste mõistlik kasutamine on proportsionaalne.
81. Niisugune on kontroll, mida ma soovitan teostada vaidlusaluse määruse üle, lähtudes kehtetuse põhjustest, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus on välja toonud.
ii. 	Kehtetuse põhjuste analüüs
82. Tuleb kontrollida, kas nõukogu tegi ilmse hindamisvea, kui tuvastas kolmandate riikide ja liidu vahelise kaubanduse struktuuri muutuse, mis on põhjustatud tavadest, protsessidest või toimingutest, millel ei ole muud piisavat nõuetekohast põhjendust või majanduslikku õigustust peale dumpinguvastase maksu kehtestamine.
83. Esiteks arvan, et nõukogu ei rikkunud algmääruse artikli 13 lõiget 1 ega teinud ilmset hindamisviga, kui tuvastas kolmandate riikide ja liidu vahelise kaubanduse struktuuri muutuse.
84. Olemasolevatest andmetest ilmnes, et Taist pärit käsikahveltõstukite import suurenes 7458 tõstukilt 2005. aastal kuni 64 706 tõstukini 2007. aastal, mis moodustab 868‑protsendilise tõusu, ning lange s siis uurimisperioodil 42 056 tõstukini, mis moodustab võrreldes 2005. aastaga siiski 564‑protsendilise tõusu.
85. Arvan seega, et nõukogu iseloomustas kaubandusstruktuuri muutust ainuüksi sellega, et tuvastas, et pärast dumpinguvastase maksu kehtestamist suurenes import Taist tohutult ja see tõus säilis uurimisperioodil – kuigi veidi madalamal tasemel –, sest Taist imporditavate käsikahveltõstukite arv jäi sel perioodil määratult kõrgeks võrreldes enne maksu kehtestamist imporditud käsikahveltõstukite arvuga.
86. Ma ei leia, et selle hinnangu seaks kahtluse alla käsikahveltõstukite Hiinast importimise samaaegne tõus. Kuigi vaidlusaluse määruse põhjenduses 20 toodud tõdemus, et eksport Hiinast „jätkus”, näib – nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus märkis – väär, sest see eksport hoopis suurenes 2005. aastast kuni uurimisperioodini, ei ole see tõus – mis oli küll märkimisväärne − sellegipoolest võrreldav tohutu tõusuga, mille tegi läbi käsikahveltõstukite import Taist vahetult pärast dumpinguvastase maksu kehtestamist.
87. Selles küsimuses tuleb rõhutada, et „kõrvalehoidmise” määratlus on toodud algmääruse artikli 13 lõikes 1 väga üldises sõnastuses, mis jätab liidu institutsioonidele kaalutulusruumi, ning et eelkõige ei ole esitatud ühtegi täpsustust „kolmandate riikide ja [liidu] vahelise kaubandusstruktuuri muutuse” laadi ja viisi kohta.(39) Nagu nõukogu ja komisjon õigesti märgivad, ei eelda see lai määratlus, et import riigist, mille suhtes kohaldatakse dumpinguvastast maksu, asenduks impordiga riigist, mida puudutab kõrvalehoidmisevastane menetlus.
88. Teiseks arvan, et olukorras, kus asjaomased pooled keeldusid koostööst, võimaldasid tuvastatud ajaline kokkulangevus kaubandusstruktuuri muutuse ja dumpinguvastase tollimaksu kehtestamine vahel ning igasuguste tõendite puudumine selle kohta, et asjaomases kolmandas riigis tegeletakse uurimisaluse toote valmistamisega, mõistlikult järeldada, et tavad, protsessid või toimingud, millel ei ole muud põhjendust või majanduslikku õigustust peale dumpinguvastaste maksude kehtestamise, on tõenäolised.
89. See ajaline kokkulangevus annab juba iseenesest alust eelduseks ja seega ei saa nõukogule ette heita, et ta ei iseloomustanud täpsemalt tavasid, protsesse või toiminguid, mis tõid kaasa kaubandusstruktuuri muutuse, ehkki võib kahetseda, et ta ei toonud vaidlusaluse määruse põhjendustes ära mõningaid olemasolevaid andmeid eelkõige käsikahveltõstukite oluliste osade impordi kohta Hiina Rahvavabariigist Taisse.(40)
90. Kuigi kohtuotsus Brother International(41) käsitleb ühte teist valdkonda kui dumpinguvastastest tollimaksudest kõrvalehoidmise vastu võetud meetmed, näib mulle, et arutluskäiku, mille ma soovitan Euroopa Kohtul valida, kinnitab selles kohtuotsuses valitud lähenemine, millest võib vastupidi järeldada, et ainuüksi sellest, kui kokkupanemine viiakse osade valmistamise riigist üle teise riiki, piisab, et õigustada eeldust, et selle üleviimise ainus põhjus oli hoida kõrvale kohaldatavatest õigusnormidest, kui esineb ajaline kokkulangevus asjakohaste õigusnormide jõustumise ja kokkupanemise üleviimise vahel.(42)
91. Veelgi enam, ma ei arva – vastupidi SECO väitele –, et nõukogule saaks heita ette, et ta tuvastas kokkupanemistoimingute olemasolu, tuvastamata, et need vastavad algmääruse artikli 13 lõikes 2 sätestatud nõuetele. Kuigi vaidlusaluse määruse põhjendustes 4 ja 21 on meenutatud, et uurimise algatamise hetkel näisid komisjoni käsutuses olevad andmed näitavat, et olulised kokkupanemistoimingud leidsid aset Tais, on vaidlusaluse määruse põhjenduses 11 täpsustatud, et Tai käsikahveltõstukite eksportijate/tootjate koostööst keeldumise tõttu ei suutnud komisjon kindlaks teha, mis laadi on Taist lähetatud import. Seega ei saadud kontrollida lähte-eeldust, mis puudutab neid kokkupanemistoiminguid. Kui see eeldus oleks kinnitust leidnud, õigustaks võimatus tõendada faktilisi asjaolusid asjaomaste poolte koostööst keeldumise tõttu igal juhul seda, et kohaldatakse eeldust, mille kohaselt on algmääruse artikli 13 lõikes 2 sätestatud tingimused täidetud.(43)
92. Selles olukorras ei ilmne, et nõukogu oleks teinud faktilisi asjaolusid hinnates ilmse hindamisvea, kui andis vaidlusaluse määruse.
93. Tuleb lisada, et miski ei näita, et liidu institutsioonid rikkusid menetluslikke kohustusi, mis neil dumpinguvastastest maksudest kõrvalehoidmise uurimise raames on.
94. Eelkõige tuleb märkida, et komisjon jättis asjaomastele pooltele võimaluse esitada kirjalikult oma seisukoht ja paluda ennast ära kuulata ning et kõiki pooli informeeriti sellest, et koostöö puudumise korral võidakse kohaldada algmääruse artiklit 18 ja teha järeldused olemasolevate andmete põhjal.
95. Lisaks ei piirdunud komisjon esmapilgul olemasolevate tõenditega, mis olid tema käsutuses esialgse uurimise algatamise hetkel. Ta võttis arvesse ka liikmesriikide kogutud statistilisi andmeid, mille ta võttis kokku algmääruse artikli 14 lõike 6 kohaselt, ning Eurostati andmeid.
96. Arvan seega, et vaidlusalust määrust puudutav analüüs eelotsusetaotluse põhjendustest lähtudes ei toonud ilmsiks midagi, mis mõjutaks selle kehtivust.
IV. Ettepanek
97. Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Finanzgericht Hamburgi küsimusele järgmiselt:
Nõukogu 11. juuni 2009. aasta määrust (EÜ) nr 499/2009, millega laiendatakse Hiina Rahvavabariigist pärit käsikahveltõstukite ja nende oluliste osade impordi suhtes määrusega (EÜ) nr 1174/2005 kehtestatud lõplikku dumpinguvastast tollimaksu Taist lähetatud sama toote impordile, olenemata sellest, kas see deklareeritakse Taist pärinevana või mitte, puudutav analüüs eelotsusetaotluse põhjendustest lähtudes ei toonud ilmsiks midagi, mis mõjutaks selle kehtivust.
(1) .
(2)  −	ELT L 151, lk 1; edaspidi „vaidlusalune määrus”.
(3)  –	EÜT 1996, L 56, lk 1; ELT eriväljaanne 11/10, lk 45.
(4)  −	ELT L 77, lk 12; ELT eriväljaanne 11/10, lk 150; edaspidi „algmäärus”. See määrus asendati hiljem ja kodifitseeriti nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (ELT L 343, lk 51; parandus ELT 2010, L 7, lk 22). Võttes siiski arvesse vaidlusaluse määruse andmise kuupäeva, tuleb vaidlust analüüsida algmäärusest lähtudes. Tuleb märkida, et kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole võtnud oma eelotsusetaotluses arvesse muudatusi, mis tehti mõiste „kõrvalehoidmine” määratluses määrusega nr 461/2004, ei mõjuta need muudatused vastust esitatud küsimusele.
(5)  −	Edaspidi „SECO”.
(6)  −	Edaspidi „Hauptzollamt”.
(7)  −	Nõukogu 22. juuni 1987. aasta määrus, millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 2176/84 kaitse kohta impordi eest dumpinghinnaga või subsiidiumitega riikidest, mis ei ole Euroopa Majandusühenduse liikmed (EÜT L 167, lk 9).
(8)  −	Nõukogu 23. juuli 1984. aasta määrus kaitse kohta impordi eest dumpinghinnaga või subsiidiumitega riikidest, mis ei ole Euroopa Majandusühenduse liikmed (EÜT L 201, lk 1).
(9)  −	Nõukogu 11. juuli 1988. aasta määrus kaitse kohta impordi eest dumpinghinnaga või subsiidiumitega riikidest, mis ei ole Euroopa Majandusühenduse liikmed (EÜT L 209, lk 1).
(10)  −	EÜT 1994, L 336, lk 103; edaspidi „1994. aasta dumpinguvastane seadustik”.
(11)  −	See küsimus oli isegi keskne eesmärk kõnelustel Uruguay tsükli mitmepoolsete läbirääkimiste raames. Vt selle kohta Holmes, S., „Anti-circumvention under the European Union’s new anti-dumping rules”, Journal of World Trade,
1995, lk 161.
(12)  −	Läbirääkimiste tulemusena võeti vastu ainult ministeeriumide deklaratsioon „Otsus kõrvalehoidmise kohta”, millega ministrid, „kes on teadlikud sellest, et on soovitav, et [dumpinguvastaste meetmetest kõrvalehoidmise] valdkonnas võiks kohaldada ühetaolisi nõudeid niipea kui võimalik, otsustavad tõstatada selle küsimuse dumpinguvastaste praktikate komitees”.
(13)  –	ELT 2004, C 103, lk 85.
(14)  –	ELT L 25, lk 16.
(15)  −	18. juuli 2005. aasta määrus, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks Hiina Rahvavabariigist pärinevate kaubaaluste käsivedukitele ja nende olulistele osadele ja nõutakse lõplikult sisse nende suhtes kehtestatud ajutine tollimaks (ELT L 189, lk 1).
(16)  −	Vt määruse nr 1174/2005 artikkel 1.
(17)  –	ELT L 192, lk 1. Kuigi esialgses uurimises olid asjaomased tooted ilma muu täpsustuseta „mitteiseliikuvad käsikahveltõstukid, mida kasutatakse tavaliselt kaubaalustele paigutatavate materjalide käitlemiseks, ja nende olulised osad, s.o kered ja hüdraulikasüsteemid” (määruse nr 684/2008 põhjendus 9), on selles määruses täpsustatud, mida tuleb mõista „käsikahveltõstuki” all. Need on „ratastega ning kaubaaluste käitlemiseks ette nähtud tõstekahvlitega masinad, mis on ette nähtud liigendkäepideme abil käsitsi lükkamiseks, tõmbamiseks ja juhtimiseks siledal, tasasel ja kõval pinnal” (määruse artikkel 1). On lisatud, et need kahveltõstukid „on ette nähtud koorma tõstmiseks (käepideme pumpamise abil) üksnes transportimiseks vajalikule kõrgusele ning neil puuduvad lisafunktsioonid ja -kasutusalad” ( idem ).
(18)  –	12. septembri 2008. aasta määrus, millega algatatakse uurimine, mis käsitleb võimalikku kõrvalehoidmist nõukogu määrusega (EÜ) nr 1174/2005, mida on muudetud määrusega (EÜ) nr 684/2008, Hiina Rahvavabariigist pärit teatavate käsikahveltõstukite ja nende oluliste osade impordi suhtes kehtestatud dumpinguvastastest meetmetest käsikahveltõstukite ja nende olu liste osade importimisega Taist, olenemata sellest, kas neid deklareeritakse Taist pärinevana või mitte, ning muudetakse kõnealuse impordi registreerimine kohustuslikuks (ELT L 252, lk 3).
(19)  −	C‑188/92, EU:C:1994:90.
(20)  –	Punktid 17 ja 18.
(21)  −	Vt eelkõige kohtuotsus Pringle (C‑370/12, EU:C:2012:756, punktid 41 ja 42).
(22)  −	Vt eelkõige kohtuotsus Nachi Europe (C‑239/99, EU:C:2001:101, punkt 21).
(23)  −	See väljend on pärit kohtuotsusest Allied Corporation jt vs. komisjon (239/82 ja 275/82, EU:C:1984:68, punkt 15).
(24)  −	SECO viitab oma argumentide põhjendamiseks mitmele määrusele, millega dumpinguvastaseid tollimakse laiendatakse ja milles on väidetavalt tuvastatud asendamine.
(25)  −	Portugali valitsus viitab näitena nõukogu 9. jaanuari 2012. aasta rakendusmäärusele (EL) nr 14/2012, millega laiendatakse rakendusmäärusega (EÜ) nr 511/2010 Hiina Rahvavabariigist pärit teatava molübdeentraadi impordi suhtes kehtestatud lõplikku dumpinguvastast tollimaksu Malaisiast lähetatud teatava molübdeentraadi impordile, olenemata sellest, kas molübdeentraati deklareeritakse Malaisiast pärinevana või mitte, ning millega lõpetatakse Šveitsist lähetatud importi käsitlev uurimine (ELT L 8, lk 22).
(26)  −	C‑26/88, EU:C:1989:637.
(27)  −	EU:C:1989:637.
(28)  −	Vt selle kohta kohtuotsused Ordre des barreaux francophones et germanophone jt (C‑305/05, EU:C:2007:383, punktid 17−19), Nuova Agricast (C‑390/06, EU:C:2008:224, punktid 43 ja 44), ja Hoesch Metals and Alloys (C‑373/08, EU:C:2010:68, punktid 59 ja 60). See kehtivuse kontrolli piirang on seletatav mitte üksnes ELTL artikliga 267 loodud Euroopa Kohtu ja siseriiklike kohtute koostöö süsteemi eesmärgi endaga, vaid ka – nagu märkis kohtujurist Poiares Maduro kohtuasjas Arcelor Atlantique et Lorraine jt esitatud ettepaneku punktis 23 (C‑127/07, EU:C:2008:292) – selle ülesande austamisega, mida täidab liidu kohtuna siseriiklik kohus, kellel on õigus analüüsida liidu õigusaktide õiguspärasust, kusjuures Euroopa Kohtul on üksnes kehtetuse tuvastamise ainuõigus.
(29)  −	Vt selle tõlgendamisreegli kohta eelkõige kohtuotsus Petrotub ja Republica (C‑76/00 P, EU:C:2003:4, punkt 56). Vt selle reegli kohaldamise kohta ka algmääruse artikli 18 tõlgendamist erijuhtumil Üldkohtu otsus Sun Sang Kong Yuen Shoes Factory vs. nõukogu (T‑409/06, EU:T:2010:69, punkt 103).
(30)  −	Vt selle kohta kohtuotsus Transnational Company „Kazchrome” ja ENRC Marketing vs. nõukogu (T‑192/08, EU:T:2011:619, punkt 272).
(31)  −	Vt selle kohta Stanbrook, C., ja Bentley, P., Dumping and subsidies – The Law and Procedures Governing the Imposition of Anti-dumping and Countervailing Duties in the European Community,
3. trükk, Kluwer Law International, London, 1996, lk 168.
(32)  −	Vt kohtuotsus nõukogu ja komisjon vs. Interpipe Niko Tube ja Interpipe NTRP (C‑191/09 P ja C‑200/09 P, EU:C:2012:78, punkt 63 ja seal viidatud kohtupraktika).
(33)  −	Vt kohtuotsus Minolta Camera vs. nõukogu (C‑178/87, EU:C:1992:112, punkt 41).
(34)  −	Vt kohtuotsus Nölle (C‑16/90, EU:C:1991:402, punkt 11).
(35)  −	Vt kohtuotsus Ikea Wholesale (C‑351/04, EU:C:2007:547, punktid 61−63).
(36)  −	Vt kohtuotsus Nakajima vs. nõukogu (C‑69/89, EU:C:1991:186, punkt 86).
(37)  −	Vt kohtuotsus Sharp Corporation vs. nõukogu (C‑179/87, EU:C:1992:113, punkt 58).
(38)  −	Vt kohtuotsus Elf Aquitaine vs. komisjon (C‑521/09 P, EU:C:2011:620, punkt 62 ja seal viidatud kohtupraktika).
(39)  −	Mitu kommentaatorit on rõhutanud, et algmääruse artikli 13 lõike 1 sõnastus on iseäranis lai. Vt eelkõige Van Bael & Bellis, Anti-Dumping and other Trade Protection Laws of the EC,
4. trükk, Kluwer Law International, Haag, 2004, kes märgivad, et see säte is intended to catch all forms of circumvention
(lk 485). Vt ka Yu, Y., „Circumvention and anti-circumvention measures – „The impact on anti-dumping practice in international trade”, Kluwer Law International, 2008, kes nimetab „kõrvalehoidmise” määratlust liidu õiguses catchall definition ’iks (lk 22).
(40)  −	Vt komisjoni seisukohad (punkt 12 ja lisa K.1).
(41)  –	EU:C:1989:637.
(42)  −	Punkt 28.
(43)  −	Vt selle eelduse kohaldamise kohta nõukogu 6. juuni 2005. aasta määrus (EÜ) nr 866/2005, millega laiendatakse määrusega (EÜ) nr 1470/2001 kehtestatud Hiina Rahvavabariigist pärit kompaktluminofoorlampide impordi suhtes kehtestatud lõplikku dumpinguvastast tollimaksu Vietnami Sotsialistlikust Vabariigist, Pakistani Islamivabariigist ja Filipiini Vabariigist lähetatud sama toote impordi suhtes (ELT L 145, lk 1).