62023CJ0336
EUROOPA KOHTU OTSUS (kümnes koda)
21. november 2024 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Õigusaktide ühtlustamine – Avaandmed ja avaliku sektori valduses oleva teabe taaskasutamine – Direktiiv (EL) 2019/1024 – Artikkel 1 – Kohaldamisala – Artikkel 2 – Dokumentide taaskasutamise mõiste – Õigus tutvuda avaliku sektori asutuse valduses olevate dokumentidega
Kohtuasjas C‑336/23,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Visoki upravni sudi (Horvaatia Vabariigi kõrgem halduskohus) 25. mai 2023. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 26. mail 2023, menetluses
HP – Hrvatska pošta d.d.
versus
Povjerenik za informiranje,
menetluses osales:
STAS d.o.o.,
EUROOPA KOHUS (kümnes koda),
koosseisus: koja president D. Gratsias (ettekandja), neljanda koja president I. Jarukaitis ja kohtunik Z. Csehi,
kohtujurist: P. Pikamäe,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Povjerenik za informiranje, esindaja: Z. Pičuljan,
–
Horvaatia valitsus, esindaja: G. Vidović Mesarek,
–
Tšehhi valitsus, esindajad: J. Očková, M. Smolek ja J. Vláčil,
–
Austria valitsus, esindajad: A. Posch ja J. Schmoll,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: U. Małecka, M. Mataija ja G. Meessen,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuni 2019. aasta direktiivi (EL) 2019/1024 avaandmete ja avaliku sektori valduses oleva teabe taaskasutamise kohta (ELT 2019, L 172, lk 56) artikli 1 lõiget 2 ja artiklit 2.
2
Taotlus on esitatud HP – Hrvatska pošta d.d. (edaspidi „HP“) ja Povjerenik za informiranje (teabevolinik, Horvaatia) vahelises kohtuvaidluses, mis käsitleb HP‑le esitatud teabe saamise taotlust, milles sooviti eeskätt, et HP edastaks ehituslepingud, vahemaksete tõendid ja hoone üleandmise protokollid.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
3
Direktiivi 2019/1024 põhjendustes 9, 13, 23 ja 70 on märgitud:
„(9)
Avaliku sektori teave kujutab harukordset andmeallikat, mis võib aidata kaasa siseturu tugevdamisele ning tarbijate ja juriidiliste isikute jaoks uute rakenduste väljaarendamisele. Arukal andmekasutusel, sh nende töötlemisel tehisintellekti rakenduste kaudu, võib olla kõigile majandussektoritele ümberkujundav mõju.
[…]
(13)
Siseturu loomise üks peamisi eesmärke on mõnede liiduüleste ja liikmesriigisiseste teenuste ja toodete arengut soodustavate tingimuste loomine. Avaliku sektori valduses olev või avalik-õigusliku ülesande täitmisel või üldhuviteenuse osutamisel kogutav, koostatav, paljundatav ja levitatav teave on digitaalse infosisuga seotud toodete ja teenuste oluliseks algmaterjaliks ning muutub täiustatud digitehnoloogiate, nagu tehisintellekti, hajusraamatu tehnoloogia ja asjade interneti arenedes veelgi olulisemaks andmeallikaks. […]
[…]
(23)
[…] Käesoleva direktiiviga kehtestatakse liikmesriikidele kohustus teha kõik olemasolevad dokumendid taaskasutatavaks, välja arvatud juhul, kui juurdepääs on piiratud või välistatud siseriiklike juurdepääsu reguleerivate eeskirjade alusel või kuulub muude käesoleva direktiiviga kehtestatud erandite alla. Direktiiv rajaneb liikmesriikide olemasoleval juurdepääsukorral ning ei muuda siseriiklikke dokumentidele juurdepääsu norme. Seda ei kohaldata juhtudel, kus dokumendid on kodanikele või juriidilistele isikutele asjakohase juurdepääsukorra raames kättesaadavad üksnes juhul, kui nad tõendavad konkreetse huvi olemasolu. […] Avaliku sektori asutusi tuleks innustada kõiki nende valduses olevaid dokumente kättesaadavaks tegema. […]
[…]
(70)
Kuna käesoleva direktiivi eesmärke, nimelt hõlbustada kogu liitu hõlmavate avaliku sektori dokumentidel põhinevate teabetoodete ja -teenuste väljaarendamist ning selle tagamist, et avaliku sektori dokumente saavad tõhusalt ja piiriüleselt kasutada ühelt poolt eraettevõtjad, eriti [väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad (edaspidi „VKEd“)], lisaväärtusega teabetoodete ja -teenuste puhul ning teiselt poolt kodanikud teabe vaba liikumise ja kommunikatsiooni hõlbustamiseks, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada, vaid kavandatava meetme kogu liitu hõlmavat ulatust silmas pidades on neid parem saavutada pigem liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas [ELL] artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. […]“.
4
Direktiivi artiklis 1 „Reguleerimisese ja kohaldamisala“ on sätestatud:
„1.   Avaandmete kasutamise edendamiseks ning toodete ja teenuste innovatsiooni stimuleerimiseks kehtestatakse käesoleva direktiiviga miinimumnormid, mis reguleerivad järgmiste dokumentide ja andmete taaskasutamist ja nende taaskasutamist soodustavate praktiliste vahendite kasutuselevõttu:
a)
liikmesriikide avaliku sektori asutuste valduses olemas olevad dokumendid;
b)
olemasolevad dokumendid, mis on sellise riigi osalusega äriühingu valduses, kes:
i)
tegutseb [Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta] direktiivis 2014/25/EL[, milles käsitletakse vee‑, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris tegutsevate üksuste riigihankeid ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2004/17/EÜ (ELT 2014, L 94, lk 243),] määratletud valdkondades;
[…]
c)
teadusandmed artiklis 10 sätestatud tingimustel.
2.   Käesolevat direktiivi ei kohaldata:
[…]
b)
riigi osalusega äriühingute valduses olevate järgmiste dokumentide suhtes:
i)
dokumendid, mille koostamine ei kuulu liikmesriigi õiguses või muudes siduvates õigusnormides määratletud üldhuviteenuste pakkumise alla;
ii)
dokumendid, mis on seotud tegevusega, mis on otseselt avatud konkurentsile ja mille suhtes seetõttu vastavalt direktiivi 2014/25/EL artiklile 34 hanke-eeskirju ei kohaldata;
[…]
d)
dokumentide, näiteks tundlikke andmeid sisaldavate dokumentide suhtes, millele juurdepääs on liikmesriikide juurdepääsukorra kohaselt välistatud, sealhulgas järgmistel põhjustel:
i)
riikliku julgeoleku (st riigi julgeoleku) kaitse, riigikaitse või avaliku julgeoleku kaitse;
ii)
statistiliste andmete konfidentsiaalsus;
iii)
ärisaladus (sealhulgas äri-, kutseala- või äriühingu saladused);
[…]
f)
dokumentide suhtes, millele juurdepääs on liikmesriikide juurdepääsukorraga piiratud, sealhulgas juhud, kus dokumentidele juurdepääsu saamiseks peavad kodanikud või juriidilised isikud tõendama oma konkreetse huvi olemasolu;
[…]
3.   Käesolev direktiiv rajaneb liidu ja liikmesriikide juurdepääsukordadel ega piira nende kohaldamist.
[…]
7.   Käesolev direktiiv reguleerib liikmesriikide avaliku sektori asutuste ja riigi osalusega äriühingute valduses olevate olemas olevate dokumentide taaskasutamist […].“
5
Direktiivi 2019/1024 artikkel 2 „Mõisted“ on sõnastatud järgmiselt:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
1)
„avaliku sektori asutus“ – riigiasutused, piirkondlikud asutused ja kohalikud asutused, avalik-õiguslikud isikud või ühest või mitmest kõnealusest asutusest või avalik-õiguslikust isikust koosnevad ühendused;
2)
„avalik-õiguslik isik“ – isik, mis vastab kõigile järgmistele tingimustele:
a)
see on asutatud konkreetse eesmärgiga rahuldada vajadusi, mille rahuldamine on üldistes huvides, ega tegele tööstuse või kaubandusega;
b)
sellel on juriidilise isiku staatus, ning
c)
seda rahastavad suuremas osas riigiasutused, piirkondlikud asutused või kohalikud asutused või muud avalik-õiguslikud isikud; või selle juhtimine toimub kõnealuste asutuste või isikute järelevalve all; või sellel on haldus-, juhtimis- või järelevalveorgan, mille liikmetest üle poole nimetavad riigiasutused, piirkondlikud asutused või kohalikud asutused või muud avalik-õiguslikud isikud;
3)
„riigi osalusega äriühing“ – artikli 1 lõike 1 punktis b määratletud valdkondades tegutsev äriühing, mille suhtes võivad avaliku sektori asutused otseselt või kaudselt kasutada valitsevat mõju omandiõiguse, finantsosaluse või äriühingu suhtes kehtivate õigusnormide alusel. Eeldatakse, et avaliku sektori asutustel on valitsev mõju järgmistel juhtudel, kui need asutused otseselt või kaudselt:
a)
omavad enamust äriühingu märgitud kapitalist;
b)
omavad kontrolli äriühingu emiteeritud aktsiatega määratud häälte enamuse üle;
c)
võivad nimetada rohkem kui pooled äriühingu haldus-, juhtimis- või järelevalveorgani liikmetest;
[…]
6)
„dokument“ –
a)
igasugune andmesisu mis tahes andmekandjal (nii paberil kui elektroonilises vormis või heli-, visuaal- või audiovisuaalsalvestisena);
b)
osa sellisest andmesisust;
[…]
11)
„taaskasutamine“ – järgmiste dokumentide kasutamine füüsiliste ja juriidiliste isikute poolt:
a)
dokumendid, mis on avaliku sektori asutuste valduses ärilisel või mitteärilisel eesmärgil, mis ei lange kokku algse eesmärgiga, mille täitmiseks dokumendid avalik-õigusliku ülesande raames loodi, välja arvatud avaliku sektori asutuste vaheline dokumentide vahetamine puhtalt avalik-õiguslike ülesannete täitmiseks; või
b)
dokumendid, mis on riigi osalusega äriühingute valduses ärilisel või mitteärilisel eesmärgil, mis ei lange kokku algse eesmärgiga osutada üldhuviteenuseid, mille jaoks dokumendid koostati, välja arvatud riigi osalusega äriühingute ja avaliku sektori asutuste vaheline dokumentide vahetamine puhtalt avaliku sektori asutuste avalik-õiguslike ülesannete täitmiseks;
[…]“.
Horvaatia õigus
6
Teabega tutvumise õiguse seaduse (zakon o pravu na pristup informacijama) (Narodne novine, br. 25/13, 85/15 ja 69/22, edaspidi „teabega tutvumise õiguse seadus“) §‑s 5 on sätestatud:
„Käesoleva seaduse kohaldamisel on mõistetel järgmine tähendus:
[…]
2)
„ametiasutused“ – avalik-õiguslikud asutused, muud riigiasutused, kohaliku (piirkondliku) omavalitsuse üksused, juriidilised isikud ja muud üksused, kes teostavad avalikku võimu, Horvaatia Vabariigi või kohaliku (piirkondliku) omavalitsuse üksuse asutatud juriidilised isikud, avalikku teenust osutavad juriidilised isikud, juriidilised isikud, keda rahastatakse eraldi määruste alusel peamiselt või täielikult riigieelarvest või kohaliku (piirkondliku) omavalitsuse üksuste eelarvest, s.o avalikest vahenditest (maksud, lõivud jne), samuti äriühingud, milles Horvaatia Vabariigil või kohaliku (piirkondliku) omavalitsuse üksustel on eraldi või ühiselt enamusosalus;
[…]
5)
„õigus teabega tutvuda“ – kasutaja õigus nõuda ja saada teavet ning ametiasutuse kohustus võimaldada ligipääs taotletud teabele, s.o avaldada teave olenemata esitatud taotlusest, kui selline avaldamine tuleneb seadustes või muudes õigusaktides sätestatud kohustusest;
6)
„taaskasutamine“ – ametiasutuse valduses oleva teabe kasutamine füüsiliste või juriidiliste isikute poolt ärilistel või mitteärilistel eesmärkidel, mis ei ole algne eesmärk, milleks teave loodi, ja mis toimub seaduse või muude õigusaktidega määratletud tegevuste või ülesannete raames, mida tavaliselt peetakse avaliku halduse ülesanneteks. Teabevahetus ametiasutuste vahel nende tegevuse raames ülesannete täitmiseks ei ole taaskasutamine;
[…]“.
7
Selle seaduse IV peatükis „Teabega tutvumise õiguse piirangud“ olevas §‑s 15 on ette nähtud:
„[…]
(2)   Ametiasutused võivad piirata õigust teabega tutvuda:
[…]
2)
kui teave on äri- või ametisaladus seaduse kohaselt;
[…]
(4)   Ametiasutused võivad piirata õigust teabega tutvuda, kui:
1)
teave on väljatöötamisel ühes või mitmes ametiasutuses ning selle avaldamine enne täieliku ja lõpliku teabe koostamise lõpetamist võib selle väljatöötamist tõsiselt häirida;
[…]
(8)
Õigust käesoleva paragrahvi lõike 4 punktis 1 nimetatud teabega tutvuda võib piirata ka pärast teabe koostamist, eriti kui selline avaldamine häiriks tõsiselt otsustamise ja seisukohtade väljendamise protsessi või tooks kaasa teabe sisu väärtõlgenduse, välja arvatud juhul, kui teabe avaldamise põhjus on ülekaalukas avalik huvi.
[…]“.
8
Sama seaduse VI peatükki „Teabe taaskasutamine“ kuuluvas §‑s 27 on sätestatud:
„[…]
(2)
Ametiasutus tagab avaandmete kättesaadavuse ja teabe taaskasutatavuse kasutajate jaoks taaskasutatava teabe avaldamise teel või taaskasutamistaotluste alusel.
[…]
(5)
Ametiasutused ei ole kohustatud taaskasutamiseks teavet koostama, kohandama või teabe osasid välja võtma, kui see nõuab ebaproportsionaalselt palju aega või ressursse; samuti ei saa ametiasutuselt nõuda teabe edasist uuendamist, täiustamist ja taaskasutamiseks säilitamist.
[…]“.
9
Teabega tutvumise õiguse seaduse §‑s 29 „Teabe taaskasutamise ja kasutajaõiguste kaitse taotlus“ on sätestatud:
„(1)   Teabe taaskasutamise taotluses peab taotleja lisaks käesoleva seaduse § 18 lõikes 3 nimetatud andmetele märkima teabe, mida ta soovib taaskasutada, millisel kujul ja viisil ta soovib saada taotletud teabe sisu, samuti teabe kasutamise eesmärgi (äriline või mitteäriline).
(2)   Teabe taaskasutamise taotlust ei ole kohustatud rahuldama järgmised üksused:
[…]
2.
äriühingud, milles Horvaatia Vabariigil või kohaliku (piirkondliku) omavalitsuse üksusel on või võib olla otseselt või kaudselt valitsev mõju oma omandiõiguse, finantsosaluse või äriühingu tegevust reguleerivate eeskirjade tõttu ning mis:
–
tegutsevad gaasisektoris, soojusenergia, elektrienergia, veemajanduse, transporditeenuste, lennujaamade, mere- ja jõesadamate, postiteenuste, nafta ja gaasi ammutamise, samuti kivisöe või muude tahkekütuste uurimise või kaevandamise sektoris riigihangete seaduse kohaselt,
[…]
(7)   Teabe taaskasutamise otsuse võib edasi kaevata [teabe]volinikule 15 päeva jooksul otsuse kättetoimetamisest arvates. [Teabe]voliniku korraldused edasikaebamisele ei kuulu, kuid Visoki upravni sudis [(Horvaatia Vabariigi kõrgem halduskohus)] võib algatada halduskohtumenetluse.
[…]“.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
10
HP, mis on 100% Horvaatia Vabariigile kuuluv äriühing, osutab selles liikmesriigis universaalset postiteenust. Peale selle tegeleb ta muu äritegevusega.
11
HP‑le esitati teabega tutvumise taotlus, mis puudutas eeskätt ehituslepinguid, vahemaksete tõendeid ja hoone üleandmise protokolle.
12
Kuna HP jättis selle taotluse rahuldamata, esitati rahuldamata jätmise otsuse peale kaebus teabevolinikule, kes kohustas HP‑d seda taotlust rahuldama.
13
HP esitas teabevoliniku korralduse peale kaebuse Visoki upravni sudile (kõrgem halduskohus), kes saatis asja teabevolinikule uueks läbivaatamiseks, sest kuupäeval, mil teabevolinik oma korralduse tegi, oli direktiivi 2019/1024 ülevõtmise tähtaeg möödunud, ja samuti leidis see kohus, et HP‑le pandud teabe andmise kohustust tuleks analüüsida lähtudes direktiivis ette nähtud uutest mõistetest ja eranditest.
14
Pärast asja uuesti läbi vaatamist kohustas teabevolinik taas HP‑d taotletud teavet andma.
15
HP esitas selle korralduse peale kaebuse Visoki upravni sudile (kõrgem halduskohus), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus.
16
Oma kaebust põhjendades märgib HP eelkõige, et direktiiv 2019/1024 on Horvaatia õigusesse vääralt üle võetud, sest mõistel „ametiasutus“ teabega tutvumise õiguse seaduse tähenduses ei ole sama ulatus kui mõistel „riigi osalusega äriühing“ selle direktiivi artikli 2 punkti 3 tähenduses. Lisaks on see direktiivis sisalduva mõiste määratlus kohaldatav nii teabe taaskasutamisele kui ka õigusele teabega tutvuda. HP väidab viimaks, et teave, mille väljaandmist temalt nõuti, on seotud tema valdkondliku tegevusega ning kujutab endast ärisaladust.
17
Teabevolinik väidab omakorda, et põhikohtuasjas ei ole kõne all mitte teabe taaskasutamise õiguse, vaid teabega tutvumise õiguse teostamine. Tema hinnangul reguleerib direktiiv 2019/1024 aga avaandmeid ja avaliku sektori valduses oleva teabe taaskasutamist, mitte õigust tutvuda teabega.
18
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et tema menetluses olevas vaidluses otsuse tegemiseks peab ta lahendama küsimuse, kas HP oli põhikohtuasjas kohustatud edastama teavet, mis ei ole otseselt seotud üldhuviteenuste osutamisega, mis tähendab eelkõige, et tuleb kindlaks määrata mõiste „taaskasutamine“ ulatus direktiivi 2019/1024 tähenduses.
19
Neil asjaoludel otsustas Visoki upravni sud (kõrgem halduskohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas teabe „taaskasutamine“ mõiste all direktiivi [2019/1024] artikli 2 punkti 11 tähenduses tuleb mõista juurdepääsu mis tahes teabele, mille avaliku sektori asutus või riigi osalusega äriühing on koostanud või mis on tema valduses ja mida kasutaja (füüsiline või juriidiline isik) taotleb avaliku sektori asutuselt esimest korda?
2.
Kas taotlust tutvuda avaliku sektori asutuse või riigi osalusega äriühingu koostatud või tema valduses oleva teabega, mis on loodud niisuguse asutuse või äriühingu tegevusvaldkonnas või seoses selle korralduse ja tööga, võib käsitada taotlusena tutvuda teabega, mille suhtes kohaldatakse selle direktiivi sätteid, st kas kõnealuse direktiivi sätteid kohaldatakse kõigile taotlustele tutvuda avaliku sektori asutuste valduses oleva teabega?
3.
Kas direktiivi [2019/1024] artikli 2 järgi teabe andmiseks kohustatud üksused on ainult need avaliku sektori asutused, kellelt on teabe taaskasutamist taotletud, või kehtivad uued määratlused kõigile avaliku sektori asutustele ja kogu nende valduses olevale teabele, st kas direktiivi artiklis 2 nimetatud üksused on kohustatud andma nende üksuste koostatud või nende valduses olevat teavet, või on mõeldud, et direktiivi artiklis 2 nimetatud üksused on kohustatud teavet andma ainult teabe taaskasutamise korral?
4.
Kas direktiivi [2019/1024] artikli 1 lõikest 2 tulenevaid erandeid teabe andmise kohustusest võib käsitada eranditena, mille alusel avaliku sektori asutused võivad keelduda andmast nende asutuste koostatud või valduses olevat teavet, või on tegemist eranditega, mis kehtivad ainult siis, kui avaliku sektori asutustelt on taotletud teabe taaskasutust?“
Menetlus Euroopa Kohtus
20
Euroopa Kohtu presidendi 27. juuli 2023. aasta määrusega HP – Hrvatska pošta (C‑336/23, EU:C:2023:617) jäeti rahuldamata Visoki upravni sudi (kõrgem halduskohus) taotlus lahendada käesolev kohtuasi Euroopa Kohtu kodukorra artiklis 105 ette nähtud kiirendatud menetluses.
Eelotsuse küsimuste analüüs
21
Kõigepealt tuleb märkida, et esiteks nähtub eelotsusetaotlusest, et käesoleva kohtuotsuse punktis 11 viidatud põhikohtuasja aluseks olev taotlus käsitles üksnes avaliku sektori asutuse valduses olevate dokumentidega tutvumise õigust, mitte nende taaskasutamist.
22
Teiseks nähtub eelotsusetaotlusest, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul on põhikohtuasjas ratione temporis kohaldatava õiguse kindlakstegemiseks asjakohane kuupäev see, mil teabevolinik tegi korralduse, millega kohustatakse HP‑d kõnealust taotlust rahuldama, kusjuures see on samuti kuupäev, mil möödus direktiivi 2019/1024 ülevõtmiseks ette nähtud tähtaeg.
23
Seoses sellega tuleb meelde tuletada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt esitab liikmesriigi kohus liidu õiguse tõlgendamist käsitlevad küsimused õiguslikus ja faktilises raamistikus, mille ta on määratlenud omal vastutusel ja mille paikapidavuse kontrollimine ei ole Euroopa Kohtu ülesanne (27. aprilli 2023. aasta kohtuotsus M. D. (Ungarisse sisenemise keeld), C‑528/21, EU:C:2023:341, punkt 55 ja seal viidatud kohtupraktika).
24
Seega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus oma küsimustega, mida tuleb analüüsida koos, sisuliselt selgitada, kas direktiivi 2019/1024 tuleb tõlgendada nii, et avaliku sektori asutuse valduses olevate dokumentidega tutvumise taotlus kuulub selle kohaldamisalasse.
25
Siinkohal tuleb märkida, et nagu nähtub direktiivi 2019/1024 artikli 1 lõikest 1, arvestades põhjendusi 9, 13 ja 70, on direktiivi eesmärk edendada avaandmete kasutamist ning luua tingimused, mis soodustavad liiduüleste ja liikmesriigisiseste digitaalse sisuga teenuste ja toodete arendamist avaliku sektori dokumentide põhjal, eesmärgiga parandada siseturu toimimist.
26
Selleks on kõnealuses direktiivis kehtestatud miinimumnormid, mis reguleerivad avaliku sektori asutuste ja teatavate riigi osalusega äriühingute valduses olevate dokumentide taaskasutamist ning teadusandmete taaskasutamist.
27
Nimetatud direktiivi artikli 2 punkti 11 kohaselt on „taaskasutamine“ selliste dokumentide kasutamine füüsiliste või juriidiliste isikute poolt ärilisel või mitteärilisel eesmärgil, mis ei lange kokku algse eesmärgiga, mille täitmiseks dokumendid avalik-õigusliku ülesande raames või üldhuviteenuse osutamiseks loodi.
28
Kuigi „taaskasutamine“ direktiivi 2019/1024 tähenduses eeldab asjaomaste dokumentidega tutvumise võimalust, on siiski tegemist kahe ilmselgelt eraldiseisva toiminguga (vt analoogia alusel 27. oktoobri 2011. aasta kohtuotsus komisjon vs. Poola, C‑362/10, EU:C:2011:703, punkt 54).
29
Nagu on sätestatud kõnealuse direktiivi artikli 1 lõikes 7, reguleerib see direktiiv aga liikmesriikide avaliku sektori asutuste ja riigi osalusega äriühingute valduses olemas olevate dokumentide taaskasutamist, nägemata siiski ette dokumentidega tutvumise kohustust.
30
Vastavalt direktiivi 2019/1024 artikli 1 lõikele 3, arvestades direktiivi põhjendust 23, rajaneb kõnealune direktiiv liidu ja liikmesriikide juurdepääsukordadel ega piira nende kohaldamist. Direktiivi artikli 1 lõike 2 punktides d ja f on lisaks sätestatud, et direktiivi ei kohaldata dokumentide suhtes, millele juurdepääs on liikmesriikide juurdepääsukorra kohaselt välistatud või piiratud.
31
Seega ei näe direktiiv 2019/1024 ette õigust tutvuda avaliku sektori dokumentidega, vaid eeldab niisuguse õiguse olemasolu liikmesriikide õiguses või liidu õiguses, mistõttu ei kuulu nende dokumentidega tutvumise tingimused selle direktiivi kohaldamisalasse (vt analoogia alusel 14. novembri 2018. aasta kohtuotsus NKBM, C‑215/17, EU:C:2018:901, punkt 32).
32
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimustele vastata, et direktiivi 2019/1024 tuleb tõlgendada nii, et avaliku sektori asutuse valduses olevate dokumentidega tutvumise taotlus ei kuulu selle kohaldamisalasse.
Kohtukulud
33
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kümnes koda) otsustab:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuni 2019. aasta direktiivi (EL) 2019/1024 avaandmete ja avaliku sektori valduses oleva teabe taaskasutamise kohta
tuleb tõlgendada nii, et
avaliku sektori asutuse valduses olevate dokumentidega tutvumise taotlus ei kuulu selle kohaldamisalasse.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: horvaadi.