62024CJ0562_RES
Kohtuasi C‑562/24 [Munik] (
i
)
S. H. d.o.o.jaM. A. d.o.o
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Okrožno sodišče v Kopru)
Euroopa Kohtu (viies koda) 29. jaanuari 2026. aasta kohtuotsus
Eelotsusetaotlus – Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Konfiskeerimisotsuste vastastikune tunnustamine – Raamotsus 2006/783/JSK – Artikli 8 lõike 2 punkt d – Mittetunnustamise või mittetäitmise põhjus – Huvitatud isikute õigused – Heausksed kolmandad isikud – Hüpoteegiga tagatud nõude võlausaldaja – Kuriteost saadud tuluna käsitatav kinnisasi – Konfiskeerimisotsuse tunnustamise ja täitmise menetlus – Enne selle otsuse tegemist registrisse kantud kohtulik hüpoteek
Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Konfiskeerimisotsuste suhtes vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamine – Raamotsus 2006/783 – Mittetunnustamise või mittetäitmise põhjus – Ulatus – Põhiõigused – Omandiõigus – Täidesaatva liikmesriigi õigusasutuse keeldumine tunnustada või täita teises liikmesriigis tehtud konfiskeerimisotsust seoses kinnisasjaga, mis on käsitatav kuriteost saadud tuluna – Lubatavus – Tingimus – Hüpoteegiga tagatud nõude võlausaldajal, kes on heauskne kolmas isik, olevad õigused, mis muudavad selle otsuse täitmise võimatuks – Kohtulik hüpoteek, mis on võlausaldaja kasuks selle kinnisasja kohta registrisse kantud enne konfiskeerimisotsuse tunnustamise ja täitmise menetluse alustamist – Heauskse kolmanda isiku staatuse kontrollimine eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 17; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/42, põhjendused 24 ja 33, artikli 2 punktid 1 ja 2 ning artikkel 6; nõukogu raamotsus 2005/212, põhjendus 3, ja nõukogu raamotsus 2006/783, põhjendused 1 ja 8, artiklid 1 ja 7, artikli 8 lõike 2 punkt d ja artikli 9 lõige 1)
(vt punktid 31–51 ja 55 ning resolutsioon)
Kokkuvõte
Euroopa Kohus, kellele Okrožno sodišče v Kopru (Koperi regionaalne kohus, Sloveenia) esitas eelotsusetaotluse, täpsustas raamotsuse 2006/783 (
1
) artikli 8 lõike 2 punktis d sätestatud põhjust, mille kohaselt võib täidesaatva liikmesriigi pädev õigusasutus keelduda konfiskeerimisotsuse tunnustamisest või täitmisest, kui „kõikide huvitatud isikute, sealhulgas heausksete kolmandate isikute õigused“ muudavad selle liikmesriigi õiguse kohaselt konfiskeerimisotsuse täitmise võimatuks.
Horvaatia õiguse alusel asutatud äriühing S. H. ja kaks Itaalia kodanikku mõisteti Itaalias lõplikult süüdi sellistes kuritegudes nagu kuritegelikus ühenduses osalemine ning raskendavatel asjaoludel kelmus ja rahapesu, sest nad olid isikuid petnud, lubades neile, et nende raha investeeritakse Forexi platvormil, kuigi tegelikult kasutasid nad seda raha isiklikel eesmärkidel, eelkõige Itaalias, Sloveenias ja Horvaatias asuvate kinnisasjade omandamiseks.
Äriühingu M. A. kasuks kanti 2018. aasta oktoobris ja 2019. aasta veebruaris Sloveenia Vabariigis S. H. suhtes läbi viidud sundtäitmise menetluses registrisse kahe nõude tagatisena kaks kohtulikku hüpoteeki S. H. omandis olevale Plavjes (Sloveenia) asuvale kinnisasjale. Itaalia kohus andis 2019. aasta märtsis tehtud kohtuotsusega (edaspidi „konfiskeerimisotsus“) korralduse konfiskeerida kinnisasjad, mis kujutavad endast nende kuritegude tulemusel saadud tulu, milles S. H. süüdi mõisteti, sealhulgas üks Koperis (Sloveenia) ja teine Plavjes asuv kinnisasi. Konfiskeerimisotsus edastati selle tunnustamiseks ja täitmiseks Sloveenia pädevatele asutustele. Itaalias toimunud kriminaalmenetluse ajal kanti selle otsuse kohaselt kinnisasjade võõrandamise ja uute koormatiste seadmise keelumärge Sloveenia kasuks Sloveenia Vabariigi kinnistusraamatusse.
Lisaks nendele menetlustele kuulutas Horvaatia kohus 2020. aasta detsembris välja S. H. pankroti. 2019. aasta aprillis algatati M. A. taotlusel ka Sloveenia Vabariigis eelotsusetaotluse esitanud kohtus, st Koperi regionaalses kohtus, S. H. suhtes teine pankrotimenetlus. M. A. leidis, et kinnisasjad, mis on kantud kinnistusraamatusse S. H. omandina, peavad kuuluma pankrotivara hulka. Sellega seoses väitis M. A., et tal on oma nõude rahuldamisel eelisõigus, samas kui Sloveenia Vabariik ei olnud esitanud oma nõuet, mis tulenes keelumärke kandmisest kinnistusraamatusse.
Koperi eeluurimiskohtunik tunnustas 2022. aasta novembris konfiskeerimisotsust ja määras selle täitmise, mille tulemusel kanti kinnistusraamatusse Koperis ja Plavjes asuvate kinnisasjade omanikuna Sloveenia Vabariik. Nii S. H. likvideerija kui ka M. A. esitasid selle otsuse peale apellatsioonkaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule.
See kohus jättis need kaebused rahuldamata, leides, et asjaolu, et M. A. kasuks kanti registrisse kohtulikud hüpoteegid Plavjes asuvale ja S. H‑le kuuluvale kinnisasjale enne seda, kui Sloveenia Vabariigi kasuks kanti kinnistusraamatusse selle kinnisasja võõrandamise ja sellele uute koormatiste seadmise keelumärge, ei mõjutanud konfiskeerimisotsuse tunnustamist ja täitmist puudutava otsuse õiguspärasust. Pärast seda otsust tühistas Ustavno sodišče (Sloveenia konstitutsioonikohus), kellele M. A. esitas põhiseaduslikkuse järelevalve kaebuse, selle otsuse ja saatis asja tagasi eelotsusetaotluse esitanud kohtule, märkides, et Euroopa Kohus ei ole veel täpsustanud, millistel asjaoludel võib hüpoteegiga tagatud nõude võlausaldajaid pidada „heauskseteks kolmandateks isikuteks“.
Neil asjaoludel palus eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas raamotsuse 2006/783 artikli 8 lõike 2 punkti d tuleb Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikli 17 lõiget 1 arvestades tõlgendada nii, et täidesaatva liikmesriigi pädev õigusasutus võib keelduda teises liikmesriigis tehtud konfiskeerimisotsuse tunnustamisest või täitmisest seoses kinnisasjaga, mis kujutab endast kuriteost saadud „tulu“ selle raamotsuse artikli 2 punkti e tähenduses, sest hüpoteegiga tagatud nõude võlausaldaja õigused muudavad sel põhjusel, et ta on „heauskne kolmas isik“ artikli 8 lõike 2 punkti d tähenduses, selle otsuse täitmise võimatuks, kui kõnealuse võlausaldaja kasuks oli kantud selle kinnisasja kohta täidesaatvas liikmesriigis registrisse kohtulik hüpoteek enne konfiskeerimisotsuse tunnustamise ja täitmise menetluse algatamist selles liikmesriigis.
Euroopa Kohtu hinnang
Euroopa Kohus märkis, et sellele küsimusele vastamiseks tuleb kindlaks teha raamotsuse 2006/783 artikli 8 lõike 2 punktis d kasutatud mõiste „heausksed kolmandad isikud“ ulatus. Esiteks täpsustas ta sellega seoses, et nimetatud artikli sõnastusest koostoimes raamotsuse 2006/783 artikli 9 lõike 1 sõnastusega nähtub, et isikud, kelle õigused võivad takistada konfiskeerimisotsuse tunnustamist ja täitmist esimesena nimetatud sätte tähenduses, vastavad isikutele, kellel peab olema võimalik kasutada tõhusat õiguskaitsevahendit sellise otsuse vaidlustamiseks vastavalt teisena nimetatud sättele. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt kuuluvad nende isikute hulka lisaks kuriteos süüdi mõistetud isikutele ka kolmandad isikud, kelle vara konfiskeerimisotsus kahjustab või puudutab.
Teiseks märkis Euroopa Kohus, et raamotsus 2006/783 on tihedalt seotud konfiskeerimisotsuseid käsitlevate ühiste miinimumeeskirjadega, mis on sätestatud direktiivis 2014/42 (
2
). Nimelt nähtub selle direktiivi sätetest, et kolmandale isikule üle antud või sellise kolmanda isiku poolt omandatud kuriteost saadud tulu konfiskeerimist saab takistada üksnes juhul, kui on tõendatud, et see kolmas isik ei olnud teadlik asjaolust, et nimetatud üleandmise või omandamise eesmärk kahtlustatava või süüdistatava jaoks oli vältida konfiskeerimist. Järelikult võib hüpoteegiga tagatud nõude võlausaldajat pidada „huvitatud isikuks“, kes kvalifitseerub „heauskseks kolmandaks isikuks“ raamotsuse 2006/783 artikli 8 lõike 2 punkti d tähenduses, kelle õigusi võib kuriteost saadud tuluna käsitatava kinnisasja konfiskeerimise otsus kahjustada, kui selle võlausaldaja kasuks on enne konfiskeerimise otsuse tegemist ja seega enne selle otsuse tunnustamise menetluse alustamist seatud kõnealusele kinnisasjale kohtulik hüpoteek. Euroopa Kohus lisas, et tõendatud peab olema see, et nimetatud kolmas isik ei teadnud või ei saanudki teada, et selle hüpoteegi eesmärk kahtlustatava või süüdistatava jaoks oli vältida konfiskeerimist sel viisil, et kõnealune kinnisasi koormatakse kolmanda isiku kasuks asjaõigusega.
Lõpuks rõhutas Euroopa Kohus, et see tõlgendus on täielikult kooskõlas raamotsuse 2006/783 eesmärkidega, eelkõige vastastikuse tunnustamise põhimõttega. Sellega seoses tuletas ta meelde, et see põhimõte tuleb ühitada põhiõiguste austamisega. Selleks et saavutada õiglane tasakaal vastastikuse tunnustamise põhimõtte ja harta artikliga 17 tagatud omandiõiguse austamise vahel, soovitakse raamotsuse 2006/783 artikli 8 lõike 2 punktiga d tagada huvitatud heausksete kolmandate isikute õiguste kaitse.
Euroopa Kohus jõudis järeldusele, et raamotsuse 2006/783 artikli 8 lõike 2 punkti d tuleb harta artikli 17 lõiget 1 arvestades tõlgendada nii, et täidesaatva liikmesriigi pädev õigusasutus võib keelduda teises liikmesriigis tehtud konfiskeerimisotsuse tunnustamisest või täitmisest seoses kinnisasjaga, mis kujutab endast kuriteost saadud „tulu“ selle raamotsuse artikli 2 punkti e tähenduses, sest hüpoteegiga tagatud nõude võlausaldaja õigused muudavad sel põhjusel, et ta on „heauskne kolmas isik“ artikli 8 lõike 2 punkti d tähenduses, selle otsuse täitmise võimatuks, kui kõnealuse võlausaldaja kasuks oli kantud selle kinnisasja kohta täidesaatvas liikmesriigis registrisse kohtulik hüpoteek enne konfiskeerimisotsuse tunnustamise ja täitmise menetluse algatamist selles liikmesriigis, kusjuures eelotsusetaotluse esitanud kohus peab tegema kindlaks, kas seda võlausaldajat saab käsitada selle sätte tähenduses „heausksena“, võttes seejuures arvesse kõiki asjaolusid, mille põhjal väljastati täidesaatvas liikmesriigis hüpoteegiga tagatud nõude aluseks olev täitedokument.
(
i
)	Kohtuasjal on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetlusosalise tegelikule nimele.
(
1
)	Nõukogu 6. oktoobri 2006. aasta raamotsus 2006/783/JSK konfiskeerimisotsuste suhtes vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta (ELT 2006, L 328, lk 59).
(
2
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. aprilli 2014. aasta direktiiv 2014/42/EL kuriteovahendite ja kriminaaltulu arestimise ja konfiskeerimise kohta Euroopa Liidus (ELT 2014, L 127, lk 39).