62021CJ0636
EUROOPA KOHTU OTSUS (kolmas koda)
8. juuni 2023 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Põllumajandus – Ühine turukorraldus – Määrus (EL) nr 1308/2013 – Artikkel 220 – Loomahaigustega seotud turutoetusmeetmed – Rakendusmäärus (EL) 2019/1323 – Muna- ja kodulinnulihasektori erakorralised turutoetusmeetmed Itaalias – Riigisisesed õigusnormid – Abi andmise tingimused – Taotluse esitamise kuupäeval kõnealusel turul tegutsevad põllumajandusettevõtjad – Liikmesriikide kaalutlusõigus
Kohtuasjas C‑636/21,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Consiglio di Stato (kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu, Itaalia) 13. oktoobri 2021. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 15. oktoobril 2021, menetluses
NN
versus
Regione Lombardia,
EUROOPA KOHUS (kolmas koda),
koosseisus: koja president K. Jürimäe, kohtunikud M. Safjan, N. Piçarra, N. Jääskinen ja M. Gavalec (ettekandja),
kohtujurist: L. Medina,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
NN, esindaja: avvocato E. Barilà,
–
Regione Lombardia, esindajad: avvocate S. Gallonetto, A. Santagostino ja M. Tamborino,
–
Itaalia valitsus, esindaja: G. Palmieri, keda abistas avvocato dello Stato E. Feola,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: A. C. Becker ja F. Moro,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
otsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb seda, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1308/2013, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 922/72, (EMÜ) nr 234/79, (EÜ) nr 1037/2001 ja (EÜ) nr 1234/2007 (ELT 2013, L 347, lk 671), artiklit 220 ja komisjoni 2. augusti 2019. aasta rakendusmäärust (EL) 2019/1323 muna- ja kodulinnulihasektori erakorraliste turutoetusmeetmete kohta Itaalias (ELT 2019, L 206, lk 12).
2
Taotlus on esitatud kohtuvaidluses linnukasvatussektoris tegutseva põllumajandusettevõtja NNi ja Regione Lombardia (Lombardia maakond, Itaalia) vahel NNi rahalise abi taotluse rahuldamata jätmise üle.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Määrus nr 1308/2013
3
Määruse nr 1308/2013 (põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis) artiklis 220 „Loomahaiguste ning inimeste, loomade või taimede tervisele avalduvast ohust tingitud tarbijate usalduse kaotusega seotud meetmed“ on ette nähtud:
„1.   [Euroopa] Komisjon võib võtta vastu rakendusaktid, millega võetakse erakorralised toetusmeetmed mõjutatud turu toetamiseks, et võtta arvesse:
a)
liidusisese kaubanduse või kolmandate riikidega toimuva kaubanduse piiranguid, mis võivad tuleneda loomahaiguste leviku tõkestamise meetmete kohaldamisest, ning
b)
tõsiseid turuhäireid, mis on otseselt tingitud tarbija usalduse kaotusest seoses riskidega inimeste, loomade või taimede tervisele ja seoses haiguse riskiga.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 229 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
2.   Lõikes 1 sätestatud meetmeid kohaldatakse mis tahes järgmiste sektorite suhtes:
[…]
e)
munad;
f)
linnuliha.
Lõike 1 esimese lõigu punktis b sätestatud meetmeid, mis on seotud inimeste või taimede terviseriskidest tingitud tarbijate usalduse kaotusega, kohaldatakse ka kõikide muude põllumajandustoodete suhtes, välja arvatud I lisa XXIV osa 2. jaos loetletud tooted.
Komisjonil on õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte kooskõlas artiklis 228 osutatud kiirmenetlusega, et laiendada käesoleva lõike kahes esimeses lõigus osutatud toodete loetelu.
3.   Lõikes 1 sätestatud meetmed võetakse asjaomase liikmesriigi taotluse korral.
4.   Lõike 1 esimese lõigu punktis a sätestatud meetmeid võib võtta üksnes juhul, kui asjaomane liikmesriik on võtnud loomahaiguste puhangute kiireks tõkestamiseks vajalikud tervishoiu- ja veterinaarmeetmed, ning nii suures ulatuses ja nii pikaks ajaks, kui on asjaomase turu toetamiseks tingimata vajalik.
5.   Liit rahastab lõikes 1 sätestatud meetmeid osaliselt, hüvitades kuni 50% liikmesriigi kantud kuludest.
[…]
6.   Liikmesriigid tagavad, et kui tootjad kannavad osa liikmesriikide kantud kuludest, ei põhjusta see konkurentsimoonutusi eri liikmesriikide tootjate vahel.“
Rakendusmäärus 2019/1323
4
Rakendusmääruse 2019/1323 põhjendused 3, 4, 6 ja 10 on sõnastatud nii:
„(3)
[…] Itaalia [võttis] tõrje-, järelevalve- ja ennetusmeetmed ning kehtestas kaitse- ja järelevalvetsoonid (edaspidi „reguleeritud tsoonid“) vastavalt komisjoni rakendusotsustele […].
(4)
Itaalia teatas komisjonile, et taudi leviku ohjeldamiseks ja tõkestamiseks võetud vajalikud tervise- ja veterinaarmeetmed kahjustasid väga paljusid ettevõtjaid ning et kõnealustel ettevõtjatel jäi saamata tulu, mis ei ole rahastamiskõlblik Euroopa Parlamendi ja nõukogu [15. mai 2014. aasta] määruse (EL) nr 652/2014[, millega nähakse ette sätted toiduahela, loomade tervise ja heaolu ning taimetervise ja taimse paljundusmaterjaliga seotud kulude haldamise kohta ning muudetakse nõukogu direktiive 98/56/EÜ, 2000/29/EÜ ja 2008/90/EÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruseid (EÜ) nr 178/2002, (EÜ) nr 882/2004 ja (EÜ) nr 396/2005, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/128/EÜ ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 1107/2009 ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu otsused 66/399/EMÜ, 76/894/EMÜ ja 2009/470/EÜ (ELT 2014, L 189, lk 1),] alusel.
[…]
(6)
Põhjenduses 3 osutatud loomatervise- ja veterinaarmeetmete kohaldamise tulemusena pikendati sulgemisperioode […] reguleeritud tsoonides asuvates kodulindude kasvatusega tegelevates põllumajandusettevõtetes sõltumata nende liigist ning kehtestati nende suhtes lindude paigutamise keeld ja liikumispiirangud. Meetmed olid seotud järgmiste liikidega: [eelkõige] Gallus domesticus. Meetmete kohaldamine tingis kõnealustes põllumajandusettevõtetes haudemunade, toidumunade, eluslindude ja kodulinnuliha tootmiskao. Seepärast on asjakohane hüvitada tootmiskaost tingitud kahju, mis tulenes hävitatud või töödeldud munadest ning tootmata jäänud lindudest, pikemast kasvatamisajast või hukkamisest.
[…]
(10)
Käesolevas määruses sätestatud erakorraliste turutoetusmeetmete ulatus ja kestus peaks piirduma sellega, mis on turu toetamiseks rangelt vajalik. Eelkõige tuleks erakorralisi turutoetusmeetmeid kohaldada üksnes reguleeritud tsoonides asuvate põllumajandusettevõtete muna- ja kodulinnutootmise suhtes selliste loomatervise ja veterinaarmeetmete kehtimisaja vältel, mis on sätestatud sellistes liidu ja Itaalia õigusaktides, mis käsitlevad ajavahemikul 1. oktoobrist 2017 kuni 30. juunini 2018 toimunud tõendatud kõrge patogeensusega linnugripi 45 puhangut, ning vastavates reguleeritud tsoonides.“
5
Määruse artiklis 1 on sätestatud:
„Liit rahastab toetusmeetmeid osaliselt, hüvitades kuni 50% Itaalia kantud kuludest, et toetada haudemunade, toidumunade ja kodulinnuliha turgu, mis on oluliselt kahjustatud alatüüpi H5 kuuluva viiruse põhjustatud kõrge patogeensusega linnugripist, millest Itaalia teatas ajavahemikul 1. oktoobrist 2017 kuni 30. juunini 2018 ja kinnitas 45 puhangu esinemist.“
6
Määruse artiklis 2 on sätestatud:
„Itaalia kantud kulud on liidu osalise rahastamise jaoks kõlblikud üksnes
a)
lisas loetletud liidu ja Itaalia õigusaktides osutatud loomatervise ja veterinaarmeetmete kohaldamisaja vältel, mis on seotud artiklis 1 sätestatud ajavahemikuga;
b)
selliste kodulinnukasvatusega tegelevate põllumajandusettevõtete puhul, mille suhtes kohaldatakse loomatervise ja veterinaarmeetmeid ning mis asuvad [reguleeritud tsoonides], ning
c)
juhul, kui Itaalia on toetuse selle saajatele välja maksnud hiljemalt 30. septembril 2020. [Komisjoni 11. märtsi 2014. aasta] delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014[, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1306/2013 makse- ja muude asutuste finantsjuhtimise, raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise, tagatiste ja euro kasutamise osas (ELT 2014, L 255, lk 18),] artikli 5 lõiget 2 ei kohaldata ning
d)
kui linnu või tootega seoses ei ole punktis a osutatud ajavahemikul makstud hüvitist riigiabi raames või kindlustuse alusel ja selle eest ei ole saadud liidu rahalist toetust määruse (EL) nr 652/2014 alusel.“
7
Sama määruse artikli 3 lõike 1 punktis b on sätestatud:
„Liidupoolse osalise rahastamise maksimumsumma on 32147498 eurot ja see jaguneb järgmiselt:
[…]
b)
tootmiskao suhtes, mis on seotud kasvatamisajaga kohandamisega liikumispiirangu tõttu, kohaldatakse linnu kohta järgmisi kindlaid summasid […]“.
8
Rakendusmääruse 2019/1323 artiklis 4 on sätestatud:
„Itaalia teeb haldus- ja füüsilisi kontrolle vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1306/2013 artiklitele 58 ja 59.
Itaalia kontrollib eelkõige järgmist:
a)
abitaotluse esitanud taotleja abikõlblikkust;
b)
iga abikõlbliku taotleja puhul: tegeliku tootmiskao rahastamiskõlblikkust, mahtu ja väärtust;
c)
seda, et ükski abikõlblik taotleja ei oleks saanud käesoleva määruse artiklis 2 osutatud kahjude hüvitamiseks toetust mis tahes muudest allikatest.
Rahastamiskõlblikele taotlejatele, kelle suhtes halduskontrollid on lõpetatud, võib abi välja maksta, ilma et oodataks kõikide, nimelt kohapealsete kontrollide jaoks valitud taotlejate suhtes tehtavate kontrollide lõpetamist.
Juhul kui taotleja kõlblikkust ei kinnitatud, tuleb abi tagasi nõuda ja kohaldada sanktsioone.“
Itaalia õigus
9
Rakendusmääruse 2019/1323 alusel võttis Ministro delle Politiche agricole alimentari e forestali (põllumajandus-, toidu- ja metsandusminister) vastu 15. jaanuari 2020. aasta dekreedi nr 383/2020 (Decreto ministeriale n. 383/2020 del 15 gennaio 2020), mille ese oli „Rakendusmääruse (EL) 2019/1323 (muna- ja kodulinnulihasektori erakorraliste turutoetusmeetmete kohta Itaalias) rakenduseeskirjad“ (Modalità di attuazione del regolamento di esecuzione (UE) n. 2019/1323 della Commissione, relativo a misure eccezionali di sostegno del mercato nei settori delle uova e delle carni di pollame in Italia) (GURI nr 55, 4.3.2020). Dekreedi artikli 2 lõige 1 on sõnastatud nii:
„1.   Rakendusmääruse (EL) 2019/1323 artikli 3 lõikes 1 nimetatud sekkumisi käsitatakse Itaalia kodulinnulihaturu erakorraliste toetusmeetmetena määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 220 tähenduses.“
10
Dekreedi artiklis 3 „Abisaajate kindlakstegemine“ on sätestatud:
„Abitaotluse kahju korvamiseks võivad esitada järgmised isikud:
a)
haudemunade tootmisega tegelevad ettevõtted;
b)
tibude tootmisega tegelevad ettevõtted (haudejaamad);
c)
artiklis 1 osutatud liikidesse kuuluvate kanade, munakanade ja lihalindude kasvatuse ettevõtted;
d)
munatoodete pakendamise ettevõtted.“
11
Sama dekreedi artiklis 4 on sätestatud:
„1.   Isikud, kes soovivad saada käesolevas dekreedis nimetatud abi, esitavad taotluse territoriaalselt pädevale akrediteeritud makseasutusele olenevalt sellest, kus on ettevõtte registrijärgne asukoht.
2.   Abi saamiseks peavad taotlejad tõendama, et neil tekkis ajavahemikul 1. oktoobrist 2017 kuni 30. juunini 2018 kahju niisuguste sanitaarmeetmete rakendamise tõttu, mis on kehtestatud alatüüpi H5 kuuluva kõrge patogeensusega linnugripi epideemia ohjamiseks.
[…]
4.   Taotlusele lisatakse huvitatud isikute avaldus koos ad hoc dokumentidega, mis tõendavad esitatud taotluse põhjendatust. Selliseks dokumendiks võib olla ettevõtete peetav ametlik register või mis tahes muu põllumajandusettevõtte valduses olev konkreetne raamatupidamis-, tervise- või äridokument.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
12
NNil oli Itaalias kolm linnukasvatusettevõtet. Linnugripiepideemia tõttu võetud sanitaarpiirangute tõttu pidi NN peatama oma tegevuse neist kahes 10. detsembrist 2017 kuni 26. detsembrini 2017 ja kolmandas 29. oktoobrist 2017 kuni 26. detsembrini 2017. Oma kõrge vanuse tõttu andis NN 4. novembril 2019 linnukasvatusettevõtted üle oma lastele.
13
NN esitas dekreedi nr 383/2020 alusel 10. aprillil 2020 Lombardia maakonna makseasutusele taotluse abi saamiseks kõnealusele kolmele linnukasvatusettevõttele linnugripist põhjustatud kahju korvamiseks.
14
Lombardia maakond jättis dekreediga nr 1419/2020 NNi abitaotluse rahuldamata põhjusel, et kuna taotluse esitamise ajal ei kuulunud talle ühtegi linnukasvatust, ei olnud ta „abisaaja“ ministri dekreedi nr 383/2020 tähenduses.
15
NN esitas selle dekreedi peale kaebuse Tribunale amministrativo regionale per la Lombardiale (Lombardia maakonna halduskohus, Itaalia), kes jättis kaebuse oma otsusega nr 59/2021 rahuldamata.
16
See kohus leidis, et rakendusmääruses 2019/1323 ette nähtud toetusmeedet tuleb pidada meetmeks, millega soovitakse esmajoones toetada vastavat turgu ja seega üksnes ettevõtjaid, kes olid tegevad asjaomast turgu puudutava abitaotluse esitamise kuupäeval. Ta leidis, et kõnealuse toetusmeetme eesmärk ei olnud seega hüvitada põllumajandustootjatele kahju, mida nad varem olid saanud, vaid toetada puudutatud ettevõtjat muu hulgas viimasele tekitatud kahju hüvitamise teel. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul eeldab see paratamatult, et see ettevõte peab antud kuupäeval veel olema tegev.
17
NN esitas 19. märtsil 2021 selle kohtuotsuse peale apellatsioonkaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule, Consiglio di Statole (Itaalia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu), väites, et kõnealune kohtuotsus on vastuolus liidu õigusega, see tähendab määruse nr 1308/2013 artikliga 220 ja rakendusmäärusega 2019/1323.
18
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et tuleb kindlaks teha, kas liidu õigusnormides ette nähtud toetusmeedet tuleb pidada kahju hüvitamise meetmeks, mis toob kasu kahju kannatanud põllumajandustootjale, isegi kui ta ei olnud abitaotluse esitamise ajal enam põllumajandusettevõtte omanik, või on selle meetme ainus eesmärk toetada vastavat turgu ja see on suunatud üksnes neile põllumajandustootjatele, kes sel kuupäeval kõnealusel turul tegutsesid.
19
See kohus leiab, et liidu õigusnormide sisu ei ole kõnealuse abi andmiseks nõutavate subjektiivsete tingimuste osas selge. Ta märgib, et juhul kui eelistada kõnealuse meetme puhtalt kahju hüvitamise funktsiooni, võib tagajärjeks olla moonutav mõju, kui abisaajate hulgast tuleks välja jätta isikud, kellele põllumajandusettevõtted võõrandati, st nende põllumajandusettevõtete praegused omanikud, kes aitavad koos kaasa toetatava turu loomisele.
20
Nendel asjaoludel otsustas Consiglio di Stato (kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) menetluse peatada ja esitas Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas […] määruse (EL) nr 1308/2013 artikliga 220 ning […] rakendusmäärusega (EL) 2019/1323 on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid (nagu need, mis on sätestatud [dekreedis nr 383/2020]), mida mõistetakse ja kohaldatakse nii, et linnugripist põhjustatud kahju hüvitamise meetmetest saavad abi ainult ettevõtted, mis ei ole taotluse esitamise ajaks tegevust lõpetanud?“
Eelotsuse küsimuse analüüs
21
Oma küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas määruse nr 1308/2013 artiklit 220 koostoimes rakendusmäärusega 2019/1323 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mida tõlgendatakse ja kohaldatakse nii, et teisena nimetatud määruses ette nähtud toetusmeetmete saajate ring on piiratud üksnes põllumajandusettevõtjatega, kes olid abitaotluse esitamise ajal jätkuvalt tegevad kodulinnukasvatussektoris.
22
Kõigepealt olgu märgitud, et määruse nr 1308/2013 artikli 220 lõikes 1 on ette nähtud komisjoni võimalus võtta vastu rakendusaktid, millega võetakse erakorralised toetusmeetmed mõjutatud turu toetamiseks, et võtta arvesse: a) piiranguid, mis võivad tuleneda loomahaiguste leviku tõkestamise meetmete kohaldamisest, ning b) tõsiseid turuhäireid, mis on otseselt tingitud tarbija usalduse kaotusest. Selle artikli lõikes 4 on täpsustatud, et lõike 1 esimese lõigu punktis a ette nähtud meetmeid võib võtta üksnes nii suures ulatuses ja nii pikaks ajaks, kui on asjaomase turu toetamiseks tingimata vajalik.
23
Itaalia muna- ja kodulinnulihasektori erakorralised turutoetusmeetmed nimetatud määruse artikli 220 lõike 1 punkti a tähenduses võeti rakendusmäärusega 2019/1323.
24
Rakendusmääruse 2019/1323 artiklis 2 on määratletud kulud, mida Itaalia Vabariik on kandnud määruse nr 1308/2013 alusel vastu võetud toetusmeetmete raames ja mis on liidu kaasrahastamiseks kõlblikud – nagu on märgitud rakendusmääruse 2019/1323 artiklis 1. Täpsemalt tuleneb selle määruse artikli 2 punktist b, et neid toetusmeetmeid võivad saada kodulinnukasvatused, mille suhtes kohaldatakse loomatervise ja veterinaarmeetmeid ning mis asuvad liidu ja Itaalia Vabariigi õigusaktides nimetatud tsoonides, mis on loetletud sama määruse lisas. Vastavalt nimetatud määruse artiklile 4 peavad Itaalia ametiasutused eelkõige kontrollima, et abitaotluse esitanud taotleja on abikõlblik.
25
Tuleb aga tõdeda, et rakendusmääruse 2019/1323 artiklis 2 määratletud abikõlblikkuse tingimustes ei ole täpsustatud, kas – nagu on nõutud Itaalia õigusnormides – see taotleja peab abitaotluse esitamise kuupäeval olema tegev kodulinnukasvatussektoris.
26
Kuna see kohustus ei tulene liidu õigusest, kuulub see liikmesriikide kaalutlusruumi. Niisugune nõue ei tohi aga kahjustada kõnealuste liidu õigusnormidega taotletavaid eesmärke ja liidu õiguse üldpõhimõtteid (vt selle kohta 17. detsembri 2015. aasta kohtuotsus Szemerey, C‑330/14, EU:C:2015:826, punkt 42, ja 7. aprilli 2022. aasta kohtuotsus Avio Lucos, C‑116/20, EU:C:2022:273, punkt 72).
27
Järelikult tuleb kindlaks teha, millised on määruse nr 1308/2013 ja rakendusmääruse 2019/1323 eesmärgid.
28
Määrusega nr 1308/2013 taotletakse üldist eesmärki, milleks selle määruse põhjenduse 10 kohaselt on näha ette rida sekkumis- ja turutoetusmeetmeid turgude stabiliseerimiseks ja põllumajandusega tegelevale rahvastikuosale rahuldava elatustaseme tagamiseks.
29
Mis puudutab eesmärki, mida taotletakse rakendusmäärusega 2019/1323, millega rakendatakse määruse nr 1308/2013 artikli 220 lõike 1 punkti a, siis nähtub rakendusmääruse 2019/1323 põhjendustest 4 ja 10, et kõnealuse rakendusmääruse eesmärk on võtta Itaalia muna- ja kodulinnulihasektori jaoks erakorralised turutoetusmeetmed. Nii on seal muu hulgas ette nähtud selle liikmesriigi poolt alatüüpi H5 kuuluva gripi leviku piiramiseks ja takistamiseks võetud vajalike loomatervise- ja veterinaarmeetmete rakendamise tõttu põllumajandusettevõtjate sissetuleku hüvitamine.
30
Seda silmas pidades on rakendusmääruse 2019/1323 artikli 3 lõike 1 punktis b muu hulgas sätestatud, et kulud on ette nähtud selleks, et hüvitada tootmiskadu, mis on seotud kasvatamisaja kohandamisega reguleeritud tsoonides kehtestatud liikumispiirangu tõttu. Sellest järeldub, et määruses nr 1308/2013 ette nähtud erakorralisi meetmeid on rakendusmääruses 2019/1323 täpsustatud konkreetses vormis, mis seisneb selles, et hüvitatakse loomahaiguse leviku tõkestamiseks võetud sanitaar- ja veterinaarmeetmetest tingitud kahju, toetades põllumajandusettevõtjaid, kelle ettevõtet need meetmed otseselt mõjutasid.
31
Eeltoodud kaalutlustest tuleneb, et rakendusmääruse 2019/1323 vastuvõtmisega soovis liidu seadusandja näha põllumajandusettevõtjatele ette võimaluse saada kasu asjaomase turu toetusmeetmetest, et hüvitada neile saamata jäänud tulu, mis tekkis loomatervise ja veterinaarmeetmete kohaldamise tõttu, ning õhutada seega neid põllumajandusettevõtjaid viimati nimetatud meetmeid nõuetekohaselt rakendama.
32
Seega nähtub määruse nr 1308/2013 ja rakendusmääruse 2019/1323 eesmärkidest, et ainus tähtis asjaolu, mida tuleb viimati nimetatud määruses ette nähtud toetusmeetmete taotleja abikõlblikkuse kindlakstegemiseks kontrollida, on see, kas taotleja oli kahju tekkimise ajal asjaomasel turul tegev, sõltumata sellest, kas taotleja tegutses veel abitaotluse esitamise ajal.
33
Seega kahjustab niisugune tingimus põllumajandusettevõtja abikõlblikkusele toetusmeetmetest abi saamiseks – nagu põhikohtuasjas kõne all olev tingimus, mis seisneb selles, et põllumajandusettevõtja peab abitaotluse esitamise kuupäeval olema asjaomasel turul tegev – põllumajandusettevõtjal tekkinud kahju sellise hüvitamise tõhusust, mis on liidu õiguses ette nähtud, ning seega määruse nr 1308/2013 ja rakendusmäärusega 2019/1323 taotletavat eesmärki. Nimelt toob kõnealune abikõlblikkuse tingimus kaasa selle, et põllumajandusettevõtjate puhul, kes tegutsesid loomatervise- ja veterinaarmeetmete rakendamise ajal turul, kuid kes seda abitaotluse esitamise ajal enam ei teinud, on välistatud võimalus taotleda sellise kahju hüvitamist, mida nad kandsid linnugripiepideemia tõrje meetmete võtmise tõttu.
34
Lisaks, nagu komisjon oma seisukohtades sisuliselt väidab, jäi Itaalias 2017. ja 2018. aastal linnugripiepideemia puhkemise ning rakendusmääruse 2019/1323 ja seejärel dekreedi nr 383/2020 (millega rakendatakse seda rakendusmäärust Itaalias) vastuvõtmise vahele märkimisväärne ajavahemik ning selle aja möödumise tagajärjed ei tohi jääda puudutatud põllumajandusettevõtjate kanda. Põllumajandusettevõtjatele, kelle suhtes kohaldati loomatervise- ja veterinaarmeetmeid tegelikult, peab olema tagatud, et niisuguste meetmete rakendamisega seotud kahju korral võivad nad saada abi, mis on ette nähtud määruses nr 1308/2013 ja rakendusmääruses 2019/1323, mille eesmärk on see kahju hüvitada.
35
Eeltoodud põhjendusi arvestades ja ilma, et oleks vaja otsustada, kas Itaalia õigusnormid on kooskõlas õiguse üldpõhimõtetega, tuleb esitatud küsimusele vastata, et määruse nr 1308/2013 artiklit 220 koostoimes rakendusmäärusega 2019/1323 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mida tõlgendatakse ja kohaldatakse nii, et teisena nimetatud määruses ette nähtud toetusmeetmete määramisel tuleb piirduda üksnes põllumajandusettevõtjatega, kes olid abitaotluse esitamise ajal jätkuvalt tegevad kodulinnukasvatussektoris.
Kohtukulud
36
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) otsustab:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1308/2013, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 922/72, (EMÜ) nr 234/79, (EÜ) nr 1037/2001 ja (EÜ) nr 1234/2007, artiklit 220 koostoimes komisjoni 2. augusti 2019. aasta rakendusmäärusega (EL) 2019/1323 muna- ja kodulinnulihasektori erakorraliste turutoetusmeetmete kohta Itaalias
tuleb tõlgendada nii, et
sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mida tõlgendatakse ja kohaldatakse nii, et teisena nimetatud määruses ette nähtud toetusmeetmete määramisel tuleb piirduda üksnes põllumajandusettevõtjatega, kes olid abitaotluse esitamise ajal jätkuvalt tegevad kodulinnukasvatussektoris.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: itaalia.