Tsiviilasi nr 2-14-60723 
 
 1(9) 
 
 
K O H T U M Ä Ä R U S 
Kohus Tallinna Ringkonnakohus 
 
Kohtuasja number Tsiviilasi 2-14-60723 
 
Määruse tegemise aeg ja koht 15.12.2015.a, Tallinn 
 
Kohtukoosseis Krista Kirspuu, Ulvi Loonurm, Kaupo Paal 
Kohtuasi 
 
 
 
Aktsiaseltsi FERREKS TT (pankrotis) 
pankrotihalduri Mari Männiko hagi Slåttland Mek. 
Industri AS vastu võla nõudes 
 
Vaidlustatud kohtulahend Harju Maakohtu 03.09.2015.a määrus  hagi 
läbivaatamata jätmiseks 
 
Kaebuse esitaja ja kaebuse liik Aktsiaseltsi FERREKS TT (pankrotis)  pankrotihalduri 
Mari Männiko määruskaebus 
 
Menetlusosalised ja nende 
esindajad 
Hageja (määruskaebuse esitaja): Aktsiaseltsi FERREKS 
TT (pankrotis, registrikood 10375341)  pankrotihaldur 
Mari Männiko (isikukood 47210180373) 
 
Kostja: S låttland Mek. Industri AS (välisriigi 
registrikood 965910115, asukoht Rakkestad, Norra 
Kuningriik), tehinguline esindaja advokaat Thorer 
Ytterbøl 
 
Menetluse liik Kirjalik menetlus 
 
Resolutsioon: 
1. Jätta Harju Maakohtu 03.09.2015.a määrus muutmata.  
2. Jätta Aktsiaseltsi FERREKS TT (pankrotis)  pankrotihalduri Mari Männiko  
määruskaebus rahuldamata. 
3. Jätta maakohtu ja ringkonnakohtu menetluskulud Aktsiaseltsi FERREKS TT 
(pankrotis) kanda. Mitte mõista määruskaebuse menetlemisel tekkinud kulusid 
Aktsiaseltsilt FERREKS TT (pankrotis) välja. 
4. Määruse peale võib Riigikohtule esitada määruskaebuse 15 päeva jooksul 
määruse ärakirja kättesaamisest alates. Hagimenetluses võib Riigikohtus 
menetlusosaline menetlustoiminguid teha ning avaldusi ja taotlusi esitada üksnes 
vandeadvokaadi vahendusel. Menetlusosaline võib ise esitada menetlusabi 
taotluse ja teise menetlusosalise kaebuse või taotluse kohta seisukohti ja
Tsiviilasi nr 2-14-60723 
 
 2(9) 
vastuväiteid. Menetlusabi taotluse esitamine ei peata seaduses sätestatud ega 
kohtu määratud menetlustähtaja ku lgemist. Seaduses sätestatud tähtaja 
järgimiseks peab menetlusabi taotleja tegema tähtaja kestel ka 
menetlustoimingu, mille tegemiseks ta menetlusabi taotleb. 
 
Asjaolud 
1. Harju Maakohus võttis 21.11.20 14.a määrusega menetlusse  hagi kostja vastu võla 
nõudes. Hagiavalduse kohaselt sõlmisid Aktsiaselts FERREKS TT (pankrotis) (edaspidi 
Ferreks) ja kostja suulise töövõtulepingu metallkonstruktsioonide tootmiseks. Ferreks 
valmistas kostjale metallkonstruktsioone, kuid kostja jättis nende eest osaliselt tasumata. H agi 
on esitatud nõudmaks töövõtulepingu alusel tasu tehtud t öö eest ja viivist. Ferreks leidis, et 
kuigi kostja asukoht on Norras, allub asi Eesti kohtule, kuna lepingu täitmise koht oli Eesti. 
Ferreks valmistas kostja e-posti teel antud juhistele vastavalt tooteid Eestis ning andis Eestis ka 
valminud toodangu üle. 
 
2. Kostja esitas 02.02.2015 .a vastuse hagile, mille kohaselt vaidle s kostja vastu, et hagi 
allub Eesti kohtule. Kostja väitel toimus koostöö Ferreksiga selliselt, et kostja esitas tellimuse 
ja tooted pidid olema toimetatud Rakkestadi Norras. Ferreks pidi korraldama transpordi Eestist 
Norrasse. Poolte vahel kokkulepitud hind ei sisaldanud transpordikulu, transpordi eest maksis 
kostja pärast seda kui Ferreks transpordi korraldas. Lepingu täitmise koht oli Norra ja seetõttu 
allub asi Norra kohtule.  Ferreks pidi dokumenteerima toodete kvaliteedi enne 
kohaletoimetamist (Ferreks pidi saatma toodetest pildid üks nädal enne kohale  toimetamist), 
kuid Ferreks ei täitnud seda toodete kvaliteedi tagamise kokkulepet korrektselt. 
 
3. 20.05.2015.a esitas Ferreks kohtualluvuse osas täiendava seisukoha , mille kohaselt 
selgitas, et Ferreksi majandustegevus seisnes Eestis metallitoodete tootmises. Kostja tegele s 
Norras seadmete ehitamisega. Seadmete ehitamiseks kasutas kostja metallkonstruktsioone, mis 
ta oli Ferreksilt tellinud. Tellija spetsiifiliste juhiste ja skeemide järgi metallosade tootmine on 
teenuse osutamine, seega pooled olid sõlminud teenuse osutamise lepingu. Ferreks võib kostja 
vastu kohtusse pöörduda riigis, kus teenust osutati, s .o Eestis, kus metallkonstruktsioonid 
valmistati. Toodang transporditi kolmandate isikute poolt kostja kulul ja tellimusel Norrasse. 
Ferreks andis toodangu üle autojuhtide le, kes toodangu kostjani tr ansportisid. Enne kaupade 
väljasaatmist saatis Ferreks kostjale kaubast pilte, et kostja saaks vajadusel kohe esitada 
nõudeid toodete kvaliteedi suhtes. Oluline on, kus teenus osutati ehk kus toodeti. Kuna toodeti 
Eestis ja saad eti kostjale pärast seda, kui kostja oli saanud toodetest ka pildid, anti järelikult 
tooted üle Eestis. Kostja poolt tellitud teenuse sisu ei olnud mistahes teenuse osutamine 
väljaspool Eestit, teenuse sisu oli metallosade allhankena tootmine, mis toimus Eestis. Asi allub 
Eesti kohtule. 
 
4. Harju Maakohus jättis 03.09.2015.a määrusega hagi läbi vaatamata. Määruse 
põhjenduste kohaselt puudub vaidlus, et Ferreks ja kostja sõlmisid suulise töövõtulepingu. 
Kostja tellis Ferreksilt metallitooteid, Ferreks valmistas need kostja juhiste järgi ja saatis 
valminud kauba, kasutades kolmanda isiku poolt osutatud transporditeenust, kostja kulul 
kostjale. Ferreksi väitel oli kostjale osutatud teenuse sisu ainult toodete valmistamine. Kostja 
väitel toimus kauba transportimine Norrasse küll kostja kulul, kuid transpordi pidi korraldama 
Ferreks. Kostja on esitanud kohtule tellimused, millel on märgitud, et kaup tuleb kätte toimetada 
Rakkestadi. Ka Ferreksi esitatud tõendite hulgas on kostja tellimus, millel on märgitud, et kaup 
tuleb toimetada Rakkestadi. Nimetatud tõenditega luges kohus tõendatuks, et Ferreks ja kostja 
olid kokku leppinud, et Ferreks korraldab kauba saatmise Rakkestadi Norras.  Lugano II 
konventsiooni art 5 p 1 regulatsioon on identn e Euroopa Nõukogu määruse 44/2001
Tsiviilasi nr 2-14-60723 
 
 3(9) 
kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil - ja kaubandusasjades (Brüssel I) art 5 p 1 
regulatsiooniga. Euroopa Kohus on kohtuasjas C-381/08 Car Trim GmbH v KeySafety Systems 
Srl 25.02.2010.a tehtud otsuses selgitanud, et Brüssel I määruse artiklit 5 p 1 b tuleb tõlgendada 
selliselt, et kui lepingu järgi tuleb valmistatavad või toodetavad kaubad kohale toimetada, siis 
isegi juhul, kui tellija on andnud valmistatavate toodete hankimise, töötlemise või tarnimise 
kohta spetsiifilisi juhiseid, kuid tellimus ei ole valmistatud tellija materjalist ning müüja 
vastutab kauba kvaliteedi j a lepingule vastavuse eest,  tuleb selline leping kvalifitseerida 
müügilepinguks Brüssel I art 5 p 1 tähenduses. Kohus leidis, et kuna Lugano II konventsiooni 
art 5 p 1 ja Brüssel I art 5 p 1 regulatsioonid on identsed, on ka Lugano II konventsiooni art 5 
p 1 tõlgendamisel võimalik lähtuda viidatud Euroopa Kohtu lahendist. Kuna Ferreksi ja kostja 
lepingu kohaselt pidi kauba transpordi kostjani  korraldama Ferreks, siis vaatamata sellele, et 
lepingu esemeks olnud metallosad valmistati kostja täpsete juhiste järgi, on pooltevahelise 
lepingu puhul tegemist müügilepingu, mitte teenuse osutamise lepinguga Lugano II 
konventsiooni art 5 p 1 tähenduses.  Seejuures ei oma tähendust, et Ferreksi põhitegevusalaks 
oli toodete valmistamine, mitte transport. Euroopa Kohus on viidatud kohtuasjas ka selgitanud, 
et Brüssel I määruse artiklit 5 p 1 b esimest alternatiivi tuleb sisustada selliselt, et kui müü k 
hõlmab kohaletoimetamist, peab koha, kus lepingu kohaselt kaubad üle anti või kus need oleks 
tulnud üle anda, kindlaks määrama lepingutingimuste põhjal. Kui kaupade üleandmise kohta 
on võimatu selle alusel kindlaks määrata ilma lepingu suhtes kohaldatavale mate riaalõigusele 
tuginemata, on kõnealune koht see, kus kaubad anti füüsiliselt ostja käsutusse, millest tulenevalt 
ostja sai või oleks pidanud saama müügitehingu lõppsihtkohas nende kaupade valduse.  Kohus 
tuvastas, et vastavalt Ferreksi ja kostja kokkuleppel e pidi Ferreks korraldama kauba 
toimetamise kostjale Rakkestadi Norras. Kohtu hinnangul puudus vaidlus, et tellimuste täitmine 
faktiliselt selliselt ka toimus. Seetõttu asus kohus seisukohale , et lepingu täitmise koht oli 
Norras. Kuna lepingu täitmise koht  oli Norras, ei allu  hagi Eesti kohtule Lugano II 
konventsiooni art 5 p 1 a ja b alusel. Lugano II konventsiooni artikkel 3 p 1 järgi isikuid, kelle 
alaline elukoht on konventsiooniga seotud riigis, saab käesoleva konventsiooniga seotud teise 
riigi kohtusse kaevata üksnes käesoleva jaotise 2. –7. jaos sätestatud korras. Kohus lei dis, et 
käesoleval juhul konventsiooni 2. -7. jaos märgitud erandeid ei esine nud. Kohus leidis, et 
kuivõrd kostja asukoht on Norras, allub asi Lugano II art 2 p 1 üldise kohtualluvuse sätte alusel 
pädevale Norra Kuningriigi kohtule ning kohus jättis hagi tsiviilkohtumenetluse seadustiku 
(TsMS) § 423 lg 1 p 13 kohaselt läbi vaatamata. Riigikohus on lahendis 3 -2-1-179-14 (p 10) 
selgitanud, et pädevuse puudumine TsMS § 423 lg 1 p 13 tähen duses tuleb vajalikel juhtudel 
võrdsustada analoogia alusel rahvusvahelise kohtualluvuse puudumisega.  Kohus jättis 
menetluskulud TsMS § 168 lg 2 alusel hageja kanda. Vastavalt PankrS § 54 1 lg 1 halduri 
tegevuse tulemusena tekkivate õiguste ja  kohustuste ka ndja on võlgnik . Kohus nõudis 
25.05.2015.a pooltelt menetluskulude nimekirjade esitamist. Kostja menetluskulude nimekirja 
ei esitanud. Kuivõrd ka toimikumaterjalidest ei nähtu, et kostjal oleks menetluskulusid asjas 
tekkinud, asus kohus seisukohale, et kostjal menetluskulusid ei ole. Seoses asja menetlemisega 
on riigi vahenditest tasutud tõlkekulu 30,96 eurot, mis tuleb välja mõista hagejalt. 
 
5. Hageja esitas 15.09.2015.a määruskaebuse , milles palub maakohtu määruse tühistada. 
Määruskaebuse kohaselt ei olnud poolte vahel vaidlust selles , kas tegemist oli teenuse 
osutamise lepinguga või müügilepinguga ning määruses teenuse osutamise lepingu pooltest 
erinev kvalifitseerimine oli hagejale üllatuslik. Hagejale ei ole antud võimalust esita da enda 
seisukohti selles valguses, et kohtu hinnangul võib olla tegemist müügilepinguga. 04.05.2015.a 
kohtu kirjas hagejale ei nõudnud kohus hageja seisukohta küsimuses, kas võib olla tegemist 
müügilepingutega. Kostja eestikeelses menetlusdokumendis puudu vad mistahes viited, et 
kostja vaidleks vastu sellele, et poolte vahel ei oleks olnud töövõtusuhe (st teenuse osutamise 
leping).
Tsiviilasi nr 2-14-60723 
 
 4(9) 
 
Maakohus jättis tähelepanuta, et kohtu poolt viidatud Euroopa Kohtu lahend C-381/08 Car Trim 
GmbH v KeySafety Systems Srl sis aldab kahte tõlgendusreeglit (mitte ühte, millele viitab 
kohus määruses). Teise tõlgendusreegli järgi on tegemi st teenuse osutamise lepinguga. EK C -
381/08 teine tõlgendamisreegel, mille on jätnud maakohus hindamata ja sisustamata, on Brüssel 
I määruse kommentaaride järgi alljärgnev (edaspidi teine tõlgendamisreegel): juhul kui tarnija 
vastutab ainult tellija instruktsioonide täitmise eest, tähendab see, et lepingut tuleb tõlgendada 
teenuse osutamise lepinguna. Maakohus on jätnud selle reegli kohaldamata. Ma akohtu otsuse 
põhjendustes toodud parafraseeringust nähtub, et maakohus võib -olla toonud teise 
tõlgendusreegli („tellija juhiste järgi korrektselt tootmise“ ehk correct implementation of buyers 
specifications reegli) esimese tõlgendusreegli üheks alternatiivseks eelduseks, kuid sel juhul on 
see selgelt ebaõige EK praktika tõlgendamine. Kui maakohus oleks t eist tõlgendamisreeglit 
järginud, siis oleks maakohus pidanud tuvastama, et tegemist on teenuse osutamise lepinguga. 
Esiteks, hageja on esitanud kohtule tõendi, mille järgi Ferreksi ja kostja tavapärane praktika oli, 
et kostja saatis Ferreksile juhised, mille järgi Ferreks tootma pidi. Ferreks tegi kostjale 
allhanget. Sellisel puhul toimub asja tootmine väga selgelt tellija juhiste järgi ning tegemist on 
olukorraga, mil Ferreks vastutab ainult selle eest, et toode on toodetud vastavalt juhist ele. See 
tähendab, et kohaldub teine reegel, mille järgi tuvastatakse, et tegemist on teenuse osutamisega, 
kui töövõtja toodab tooteid vastavalt tellija juhistele ning töövõtja vastutab selle eest, et tooted 
saaksid vastavalt tellija juhistele toodetud. Teiseks ei olnud poolte vahel vaidlust, et tooted tehti 
kostja poolt antud spetsiifilistele juhistele. Kohus on TsMS § 436 lg 1 ja 4 rikkudes jõudnud 
(ebaõigele) järelduse le, et tootmine ei toimunud vastavalt kostja spetsiifilistele juhistele. 
Seejärel on kohus ebaõigesti kohaldanud Brüssel I määruse ja Lugano II konventsiooni norme. 
Kui kohus oleks lähtunud sellest, et poolte vahel ei olnud vaidlust antud küsimuses, oleks kohus 
jõudnud järeldusele, et tegemist on „tellija juhiste järgi tootmisega“ ehk teenuse osutamisega. 
Ka kostja on menetlusdokumendis väljendanud hageja positsiooniga kattuvat arusaama, et tööd 
tehti spetsiifiliselt vastavalt kostja esitatud spetsifikatsioonidele. Kostja on seega teinud 
etteheiteid selgelt suunatuna täpsete kostja poolt esitatud juhiste mittetäitmise vastu. Tegemist 
oli väga spetsiifiliste toodete ehitamisega. Seega on selge, et tegemist oli „tellija juhiste järgi 
tootmisega“, mille puhul kohaldub teine reegel ja lepinguline suhe kvalifitseeritakse töövõtuks 
(teenuse osutamiseks). Neljandaks ei ole kostja tõendanud, et Ferreksi poolt kostjale tootmine 
käis Ferreksipoolse tootekataloogi alusel. Seega on selge, et tegemist oli teenuse osutamisega, 
mis seisnes vastavalt kostja esitatud juhistele tootmises. 
 
Isegi, kui teg emist oleks müügilepinguga,  on kohus jätnud lepingu täitmise koha osas 
kohaldamata CISGi reeglid ja sisustamata Ex Works tingimustel lepingu täitmise.  Maakohtu 
määrusest ei nähtu, millise õigusnormi alusel oleks maakohus täitmiskoha kindlaks määranud. 
Maakohus on jätnud tähelepanuta, et kui maakohtu hinnangul on tegemist müügilepinguga, siis 
tuleb kohustuse täitmiskoht määratleda kohaldades vastavasisulist õigus t, sest kohustuse 
täitmise koht on õiguslik küsimus ning täitmise koha kindlaksmääramine toimub 
vastavasisulise õigusnormi alusel. Maakohus oleks CISG-i alusel pidanud jõudma järeldusele, 
et täitmiskoht oli Eesti Vabariik (art 31a). Samas on kaheldav CISG art 3 p 2 alusel, et tegemist 
on CISG -i järgi müügilepinguga. Kui Eesti Vabariik on täitmiskoht, siis Lugano II 
Konventsiooni järgi on vaidluste lahendamine Eesti Vabariigi kohtute jurisdiktsioonis. Kostja 
märkis samuti, et pooled kohaldasid lepingule Ex Works tingimusi, mis tähendab 
INCOTERMS tingimuste järgi seda, et kaup antakse üle müüja (tootja) tehase territooriumil, 
mis on ka lepingu täitmise koht.  Seega loetakse lepingust tuleneva kohustuse täitmise kohaks 
müüja või tootja tehast. Maakohus on jätnud tähelepanuta, et kostja on nõustunud ning pooled 
ei vaidle selle üle, et lepingu täitmise koht oli Eesti Vabariigis.   Lugano II konventsiooni ja 
Brüsseli I määruse järgi võib tellijat (ostjat) hageda riigis, kus leping täideti. Ex Works (EXW)
Tsiviilasi nr 2-14-60723 
 
 5(9) 
klausli alusel on müüja oma tarnekohustuse täitnud, kui ta on võimaldanud ostjal kauba oma 
territooriumil (tehases, laos jms.) vastu võtta. Müüja ei vastuta kauba pealelaadimise eest ostja 
transpordivahendile ega ekspordi tolliformaalsuste täitmise eest juhul, kui teisiti pole kokku 
lepitud. Ostja kannab kõik kaubaga seonduvad kulud ja riskid kauba toimetamisel soovitud 
sihtkohta alates müüja territooriumist. See tähendab, et müüja koh ustused on täidetud müüja 
territooriumil, kus kaubad antakse üle. Edasise (sh transp ordi) eest vastutab ja kannab r iski 
ostja. Ex Works tingimuse osas on Euroopa Kohus asjas C ‑87/10 Electrosteel Europe SA v 
Edil Centro SpA lahendanud sisuliselt samasuguse vaidluse, kus Euroopa Kohus ütles, et kui 
kaubad anti vastavalt Ex Works tingimusele üle müüj a (tootja) tehase asukohas,  saab ostjat 
(tellijat) hageda riigis, kus müüja (tootja) tehas asus. Seega saab käesolevas vaidluses hageja 
esitada hagi Eesti Vabariigi kohtusse.  Hageja on esitanud kohtule tõendid, mille järgi andis 
Ferreks üle kaubad vedajale Eesti Vabariigis – Ferreksi asukohas. Isegi kui kohaldada CISG art 
31 punkte b või c on tulemus igal juhul sama.  Maakohtu seisukoht, mille järgi on tõenditest 
nähtuv, et täitmise koht oli Rakkestad, vale. Kui tellimusele on märgitud Delivery in Rakkestad 
19.05.2014 (eesti keeles: kohaletoimetamine Rakkestadis 19.05.2014), siis selle põhjal ei saa 
järeldada, et Rakkestadi toodete tr ansportimine oli Ferreksi kohustus. Esiteks on kostja 
möönnud, et Ferreksi kohustus täideti Eesti Vabariigis, sest Ex Works tingimuste järgi vastutab 
alates tootja (Ferreks) tehases kauba laadimisest tellija (kostja). Kostja on sellega kinnitanud , 
et Slattland võttis tooted vastu alates Ferreksi tehasest, mis asub Eestis. Seega ei tulene poolte 
selgitustest ega esitatud tõendistest, et Ferreksi kohustus oli toimetada toodang Rakkestadi.  
Teiseks on hageja esitanud kohtule tõendid, mille järgi Ferreks saatis kostjale pildid valmis 
toodetest kaubikutest, millele tooted olid laaditud. Juhul, kui Ferreks oleks vastutanud 
transpordil tekkinud puuduste eest, ei oleks omanud pooltevahelistes suhetest tähtsust asjaolu, 
millise kvaliteediga olid tooted Ferreksi tehases. Tähtsust omanuks üksnes millise kvaliteediga 
tooted jõudsid kostjani – seega ei oleks mingit elulist põhjust olnud Ferreksi poolt Slattlandile 
enne vedu piltide saatmisel. Kolmandaks, kui tõepoolest oleks olnud Ferreksi kohustus tooted 
kostjale transportida, oleks tellimusel selgelt kirjas, kus kohas Rakkestadis täpselt kaubad üle 
anda tuli. Rakkestad on ca 400 km2 suurune asula – kui tellimuslehel ei ol e täpset asukohta 
märgitud, järelikult ei ole pooled kokku leppinud tarne teostamises Ferreksi poolt, sest mainitud 
täpsusega määratledes ei ole võimalik vedu teostada. Kuivõrd kohtu viidatud tõendite s on 
viidatud vaid linnale,  on loogiline järeldus, et Slattland ise (nagu on Slattland vastuses ka 
viidatud) vastutas transpordi eest ning Ferreks jaoks olid kohustused täidetud üleandmisega Ex 
Works tingimuste järgi Ferreksi tehases. 
 
Juhul kui lepingu täitmiskoha kindlaks määramisel ei kohaldu CISG,  kohaldub Brüsseli I 
määrus. EK on asjas C‑87/10 Electrosteel Europe SA v Edil Centro SpA lahendanud käesoleva 
vaidlusega praktiliselt identse küsimuse. Pooled olid kokku leppinud Ex Works tingimuse 
kohaldamises. Poolte vahel oli vaidlus, kas kauba üleandmine Ex Works tingimuste järgi müüja 
asukohas tähendas, et leping täideti müüja asukohas. EK leidis, et Ex Works tingimust tuleb 
arvesse võtta, sest see tähistab õiguslikku asjaolu, et kaup antakse ostjale üle müüja asukohas.  
Selle põhjal EK järeldas, et lepingu täitmise koht oli müüja asukohas. Käesolev vaidlus on 
samasuguse sisuga nagu EK asjas C‑87/10 Electrosteel Europe SA v Edil Centro SpA. Müüja 
(teenuse osutaja) on hagenud ostjat (tellijat) seal, kus kaubad valmistati. Ostja (tellija) on 
vaielnud vastu, et ostjat (tellijat) saab hageda ainult ostja (tellija) asukohariigis. EK leidis asjas 
C‑87/10, et ostjat (tellijat) saab hageda ka riigis, kus asus tehas, kus kaubad üle anti. Järelikult 
saab Brüsseli I määruse (Lugano II konventsiooni järgi, mis kattub Brüsseli I määrusega) järgi 
Ferreks hageda Slattlandi Eesti Vabariigis.
Tsiviilasi nr 2-14-60723 
 
 6(9) 
6. Maakohus võtti s määruskaebuse menetlusse, jättis selle rahuldamata ja edastas 
läbivaatamiseks Tallinna Ringkonnakohtule.  Kostja määruskaebuse osas seisukohta ei 
esitanud. 
 
Määruse põhjendused 
7. Tallinna Ringkonnakohus, tutvunud tsiviilasja materjalidega, leiab et Harju Maakohtu 
03.09.2015.a määrus on seaduslik ja põhjendatud ning määruskaebuse väited ei anna alust selle 
tühistamiseks. Vastavalt  TsMS § -le 659 ja § 657 lg 1 p -le 1 tuleb maakohtu mä ärus jätta 
muutmata ja määruskaebus rahuldamata. 
 
8. Maakohus leidis õigesti, et asi tuleb TsMS § 423 lg 1 p 13 alusel jätta läbi vaatamata , 
kuna kohtu ette ei ole toodud selliseid asjaolusid, milles t saaks järeldada, et Lugano II 
konventsiooni (konventsioon) alusel saab kostjat hageda Eestis. Maakohus peab TsMS § 75 lg 
1 esimese lause alusel avalduse saamise järel kontrollima, kas rahvusvahelise kohtualluvuse 
sätete järgi võib avalduse esitada Eesti kohtule. See säte ei välista rahvusvahelise kohtualluvuse 
sätete järgimise kontrollimist ka hiljem . Rahvusvahelise kohtualluvuse sätete kontrollimist 
menetluse kestel ei välista ka see, et kui hagi menetlusse võtmata jätmise alusena eristab TsMS 
§ 371 lg 1 p-des 1 ja 2 kohtupädevuse või kohtualluvuse puudumist, sii s TsMS § 423 sätestab 
hagi läbi vaatamata jätmise alusena sõnaselgelt lg 1 p -s 13 vaid pädevuse puudumise. 
Riigikohtu praktika kohaselt tuleb pädevuse puudumine TsMS § 423 lg 1 p 13 tähenduses 
vajalikel juhtudel võrdsustada analoogia alusel rahvusvahelise kohtualluvuse puudumisega 
(RKTKm 3-2-1-179-14, p 10). 
 
9. Ringkonnakohus nõustub maakohtuga, et Eesti kohtul ei ole pädevust asja menetleda 
konventsiooni art 5 (1) (b) kohaselt.  Käesoleval juhul on  asja materjalide alusel võimalik 
tuvastada, et Ferreksi puhul on tegemist Eesti äriühinguga (äriregistri andmetel asukohaga Eesti 
Vabariik) ning kostja puhul on tegemist Norra äriühinguga  (Euroopa äriregistri andmetel 
asukohaga Norra Kuningriik (I kd, tl 114)). Seega on maakohus õigesti leidnud, et kohtualluvust 
reguleerib käesoleval juhul Lugano II konventsioon , mille osalisriikideks Norra Kuningriik 
ning Eesti Vabariik Euroopa Liidu kaudu on. Konventsiooni art 2 lg 1 sätestab üldreegli, mille 
alusel saab Norra Kuningriigis asuva isiku kaevata Norra kohtusse. Samas annab konventsiooni 
art 3 lg 1 võimaluse kaevata konventsiooniga seotud riigis asuva isiku ka teise konventsiooniga 
seotud riigi kohtusse , kui konventsiooni valikulise kohtualluvuse sätted seda lubavad. 
Valikulise kohtualluvuse sätetest on käesoleval juhul asjakohane art 5 lg 1, mille kohaselt tuleb 
lepingutega seotud asjade puhul  kaevata isik  selle paiga kohtusse, kus tuli täita lepingus 
sätestatud kohustus. Hageja lei dis, et see koht  on Eesti Vabariik ning kostja lei dis, et see on 
Norra Kuningriik. 
 
10. Hageja heitis maakohtule ette seda, et maakohus tuvastas, et konventsiooni art 5 (1) (b) 
mõttes on tegemist müügiga ning mitte teenuse osutamisega ning kohaldama peaks art 5 lg (1) 
(b) teist taanet, mis sätestab, et teenuste osutamise puhul lepingus sätestatud kohustuse täitmise 
koht on riigis, kus lepingu kohaselt teenuseid osutati või oleks tulnud osutada. Ringkonnakohus 
märgib, et õigust kohaldab kohus , tuvastades asja õigeks lahendamiseks vajalikud asjaolud . 
Pooled peavad kohtu ette tooma asjaolu d, mille alusel saab kohus otsustada sellise õigusliku 
kvalifitseerimise üle ning vaidluse puudumine omab tähtsust vaid asjaolude tuvastamise puhul, 
mitte õiguse kohaldamisel  (sh kvalifitseerimisel, kas tegemist on konventsiooni mõttes 
müügilepingu või teenuse osutamise lepinguga). Hageja sai esimese astme kohtus nii avalduses 
kui ka täiendavas seisukohas selgitada ja tuua kohtu ette kõik asjaolud, mis seonduvad 
kohtualluvuse määramisega, sh lepingu kvalifitseerimisega ning see, et hageja leidis kohtust 
erinevalt, mis lepingutüübile poolte leping vastas kohtualluvuse määramise sätete järgi , ei saa
Tsiviilasi nr 2-14-60723 
 
 7(9) 
olla poolele üllatuslik  asjaolu kohtulahendi tühistamise tähenduses . Kohtu ettepanekust 
kohtualluvust täiendavalt põhistada (I kd, tl 168) pidi hageja esindaja aru  saama, et 
kohtualluvuse põhistamine hõlmab ka seda, millise lepinguna rahvusvahelise kohtualluvuse 
sätete järgi leping kvalifitseerub  ning kostja on müügilepingu ja teenuse osutamise lepingu 
kvalifitseerimise küsimust ka käsitlenud enda seisukohas (I kd, tl 183, p 20-22). Arvestades, et 
Brüssel I  (ning ka Brüssel I bis)  määruse ja konventsiooni sätted kattuvad sõna -sõnalt, on 
maakohus lepingu kvalifitseerinud müügilepinguks Euroopa Kohtu poolt kohtuasjas C-381/08 
avaldatud seisukohale tuginedes, mille koha selt kui lepingu järgi tuleb valmistatavad või 
toodetavad kaubad kohale toimetada, siis isegi juhul, kui tellija on andnud valmistatavate 
toodete hankimise, töötlemise või tarnimise kohta spetsiifilisi juhiseid, kuid tellimus ei ole 
valmistatud tellija materjalist ning müüja vastutab kauba kvaliteedi ja lepingule vastavuse eest, 
tuleb selline leping kvalifitseerida müügilepinguks Brüssel I art 5 p 1 tähenduses. Hageja leidis, 
et maakohus ei ole analüüsinud lepingut samas kohtuasjas väljendatud teise tõlgendusreegli 
abil, mille alusel tuleks tuvastada, et tegemist on teenuse osutamise lepinguga. Samas lahendis 
on Euroopa Kohus leidnud (p 42), et kui müüja vastutab tema tegevuse tulemuseks oleva kauba 
kvaliteedi ja lepingule vastavuse eest, tuleb kalduda „k aupade müügi“ lepingu määratluse 
poole, kuid kui müüja vastutab vaid nõuetekohase, ostja juhiseid järgiva täitmise eest, räägib 
see asjaolu pigem selle poolt, et lepin g tuleks määratleda „teenuste osutamisena“. Nimetatud 
Euroopa Kohtu lahendis on antud mitmeid tõlgendusreegleid. Kõigepealt on kohus märkinud, 
et teistest rahvusvahelise õiguse aktidest tuleneb, et see, mingisugused kaubad peab enne kohale 
toimetamist tootma, ei tähenda seda, et lepingut ei saaks kvalifitseerida müügilepinguks (p 38). 
Samuti rõhutas kohus, et oluline on võtta arvesse toormaterjali päritolu (p 40). Käesoleval juhul 
ei ole vaidlusalune, et kostja ei ole Ferreksile materjali metallkonstruktsioonide jaoks andnud 
ning see viitab, et tegemist oleks müügilepinguga. Samas aga on Euroopa Kohus rõhutanud, nii 
nagu hageja märkis, et toodete valmistaja vastutus on samuti oluline asjaolu, mida arvesse võtta 
kohustuse iseloomu väljaselgitamisel.  Nimetatud tõlgendusreegli puhul on tegemist 
eraldiseisva kriteeriumiga sõltumata materjali kriteer iumi tulemustest.  Asja materjalidest 
nähtub, ning nii hageja kui ka kostja on enda seisukohtades väitnud , et Ferreks tootis jooniste 
järgi (I kd, tl 69-71, 74, 80, 94, 97) kostjale metallkonstruktsioone ning kokkuleppe kohaselt 
pärast toodete valmimist pidi Ferreks tegema toodetest pildi  ning saatma kostjale pildid 
vähemalt üks nädal enne transportimist (I kd, tl 45); I kd, tl 74, 80, 94)). Eelnimetatud asjaolude 
üle pooled ei vaidle ning nimetatud as jaoludest on võimalik  tuvastada, et käesoleval juhul 
vastutas Ferreks nõuetekohase ning ostja  juhiseid järgiva täitmise eest  (eritellimused joonise 
järgi), mida kinnitab ka pooltevaheline kirjavahetus juhiste täpse järgimise osas (I kd, tl 67-68) 
ning ka kostja etteheited Ferreksi poolt tehtud töö osas (I kd, tl  19-20, 147, 149-150), ning 
seetõttu leiab ringkonnakohus, et käesoleval juhul on iseloomulik kohustus pigem teenuse 
osutamine ning pädeva kohtu tuvastamisel on võimalik lähtuda ka konventsiooni art 5 lg 1 (b) 
teisest taandest. 
 
11. Samas ei anna ringkonnakohtu hinnangul ka konventsiooni art 5 lg 1 (b) teine taane 
hagejale õigust hageda kostjat Eestis. Konventsiooni ar t 5 lg 1 (b) teise taande kohaselt  on 
oluline koht, kus teenuseid osu tati või oleks tulnud osutada . Hageja hinnangul tegi Ferreks 
valmis (tootis) ja andis kostjale toodetu üle Eestis (I kd, tl 4) ning kostja tellimus täideti seega 
Eestis ( I kd, tl 183).  Kostja seisukoha kohaselt pidi tooted toimetama Rakkestadi (nii nagu 
nähtub ka tellimustest) ning seega oli lepingu täitmise koht kostja juures. Ringkonnakohus ei 
nõustu määruskaebuse väitega, et pooled ei vaidle selle üle, et lepingu täitmise koht oli Eesti 
Vabariigis. Olenemata sellest, et kostja on enda seisukoha ühes lauses kasutanud sõnapaari „ex 
works“, on kostja edasiselt selgelt väljendanud, et kostja hinnangul oli täitmise koht Norras 
ning seega ei saa selle sõnapaari kasutamisest järeldada, et selles vaidlust pole. Kostja viitab 
„Ex works“ terminit kasutades pigem tr anspordiga seotud kulude kandmisele, arvestades, et
Tsiviilasi nr 2-14-60723 
 
 8(9) 
kostja sõnade kohaselt „the price should be ex works“ ning tõlke kohaselt „hinnad pidi 
arvestama ex works“. Ka Euroopa Kohus on hageja poolt viidatud lahendis (Electrosteel Europe 
SA vs Edil Centro SpA: C -87/10) leidnud, et (p 23): „Kui asjaomane leping sisaldab selliseid 
mõisteid või tingimusi, võib osutuda vajalikuks kontrollida, kas tegemist on kokkuleppega, 
milles määratakse üksnes kindlaks kauba transpordi risk ja sellega seotud kulude jagamine 
lepingupoolte vahel või on tegemist ka kauba üleandmise koha määratlusega“.  Sellest 
tulenevalt viitas kostja esindaja pigem kulude jagamisele poolte vahel. Samas ei nähtu termini 
„ex works“ kasutamist ja selles kokkuleppimist  poolte vahel kohtule esitatud tõenditest, mh 
poolte kirjavahetusest ega tellimustest/arvetest, mis tähendab, et käesoleval juhul ei ole vaidlus 
samasuguse sisuga ning ei ole asjakohane lähtuda Euroopa Kohtu otsuse s C-87/10 märgitust. 
Seega ei ole pooltel ühist seisuko hta, kus oli teenuse osutamise koht. Seega tuleb nimetatu t 
hinnata esitatud asjaolude ja tõendite alusel. 
 
12. Nii hageja kui ka kostja poolt lisatud tellimustest (I kd, tl 37, 45, 63, 69, 74, 80, 94, 97, 
147, 148) nähtub, et poolte vahel oli kokkulepe, et too detud metallkonstruktsioonid 
toimetatakse kohale Rakkestadi Norras. Samuti nähtub tellimustest ka konkreetne kuupäev, mis 
ajaks kostja nimetatud metallkonstruktsioonid tellis. Lisaks nähtub e -kirjavahetusest, et 
konstruktsioonid la aditi peale Tallinnas, Fe rreksis (I kd, tl 53, 75 , 81, 86 , 95). Esitatud 
saatelehtedest nähtub, et pärast toote valmimist Eestis, andis Ferreks toodangu üle autojuhtidele 
(I kd, tl 91, 93) ning saatelehtedest nähtub, et kaup saadeti Ferreksi poolt kostjale (I kd, tl 44, 
52, 58, 60, 62, 73, 79). Kostja väidete kohaselt pidi Ferreks hoolitsema transpordi korraldamise 
eest ning kostja maksis transpordiarved kinni.  Seda on kinnitanud ka hageja, väites, et 
metallosad toodeti kostja juhiste järgi ja transpordi ti kolmandate isikute poolt kostja kulul ja 
tellimusel Norrasse. Seega ei ole vaidlust selles, et kostja maksis transpordiarved kinni. Samuti 
ei ole hageja vaidlustanud kostja väidet, et Ferreks pidi hoolitsema transportimise korraldamise 
eest (olenemata sellest, et transportimise korraldamise tellis kostja). Nimetatu nähtub ka hageja 
poolt esitatud materjalidest asja toimikus . Kuigi sõnaselgelt ei ole kohtule esitatud e-kirjades 
ega ka muudes dokumentides  pooled kokku leppinud, kas teenuse osutamise koht  on Ferreks 
või kostja asukoht , siis leiab ringkonnakohus, arvestades kõiki asjas kohtu ette toodud 
asjaolusid ja esitatud tõendeid, et määrav oli toodete jõudmine kostjani (ning mitte see, kus 
tooted toodeti) ehk teenuse osutamise koht oli Norras. Tegevusi alates tellimuse andmisest kuni 
toodete jõudmiseni kostjani on võimalik vaadelda ühtse teenusena ehk kostja tellis Ferreksilt 
teenuse, mis muuhulgas hõlmas ka selle korraldamist, et tooted jõuaksid kostjani. Asja 
materjalidest nähtub selgelt, et kostja huvi oli, et too ted jõuaksid temani Rakkestadis 
konkreetseks kuupäevaks, olenemata sellest, mis kuupäeval asjad laaditi veo autodesse ja anti 
vedajale üle: 1) tellimislehtedelt ja e -kirjadest nähtub, et kostja soovis, et tooted toimetataks 
kohale Norra sse, Rakkestadi (I kd , tl 37, 45, 63, 69, 74, 80, 94, 97, 147, 148);  2) kostja 
20.03.2014.a tellimusest nähtub, et kostja on parandanud 24.03.2014.a toodete kohalejõudmise 
kuupäeva, mis viitab veelkord sellele, et toodete jõudmine kindlal kuupäeval oli kostja jaoks 
oluline (I kd, tl  147); 3) Ferreksi esindaja juhataja Tõnu Siirus’e 25.04.2015.a e-kirjast nähtub, 
et Ferreks informeeris kostjat, et vedaja ei saa kokkulepitud ajal (25.04.2015) kaupa peale 
laadida, vaid see lükkub edasi hilisemaks (28.04.2014), paludes olukorra e est ka vabandust (I 
kd, tl 87 -88). Kõik eeltoodud tõendid viitavad sellele, et  Ferreksi kohustus oli korraldada 
toodete jõudmine kostjani konkreetseks k uupäevaks ning  teenuse osutamine „lõppes“ alles 
toodete Norrasse jõudmisel ning mitte kauba valmispanemi sel Ferreksi juures ega ka kauba 
laadimisel veoautodesse nagu väitis hageja.  Seega leidis maakohus õigesti, et hagi tuleb jätta 
läbi vaatamata TsMS § 423 lg 1 p 13 kohaselt. 
 
13. Vastuseks määruskaebusele märgib ringkonnakohus, et valmis toodetest Ferreksi 
tehases piltide tegemine ning nende kostjale saatmine enne transportimist ei mõjuta samuti
Tsiviilasi nr 2-14-60723 
 
 9(9) 
järeldust, et teenust osutati Norras. Asja materjalidest ei nähtu, et piltide saatmisega oleks 
sooritus tehtud . Ringkonnakohus leiab, et asja materjalidest nähtub, e t Ferreks kandis ri ski 
toodete eest kuni toodete jõudmiseni kostjani, sh et tooted jõuaksid kostjani kindlaks ajaks. 
Hageja ei ole toonud kohtu ette asjaolusid, millest saaks järeldada vastupidist. Piltide tegemine 
ei võtnud Ferreksilt vastutust, vaid toimikust nähtub, et see oli pigem enne teenuse osutamise 
lõpule viimist vaheetapp kvaliteedi kontrollimehhanism ina, mis oleks võimaldanud teatud 
juhtudel toodete kvaliteedi osas esitada etteheiteid juba enne vedu  ja oleks võimaldanud 
Ferreksil viia parandused sisse enne nende kostjani jõudmist. Samas ei saa sellest järeldada, et 
kui tooted ei olnud joonistele vastavad,  siis pärast piltide tegemist vastuväidete 
mitteesitamisega oleks kostja kaotanud õiguse esitada vastuväiteid pärast toodete 
kohalejõudmist ning koha peal toodete ülevaatamist . Samuti ei saa sellest järeldada, et see ei 
oleks Ferreksi risk, kui vedamisel oleks toodetega midagi juhtunud. Asjas esitatud tõenditest ei 
ole võimalik teha järeldust, et piltide edastamisega oleks tulemus üle antud. Arvestades kostja 
kaugust Ferreksist on eluliselt usutav, et praktilistel põhjustel ning hilisemate ümbertegemiste 
vältimiseks nõuti n.ö pildiraportit enne toodete saatmist.  Samuti ei ole tellimustel  ja 
saatelehtedel täpse saatja aadressi puudumine  asjaolu, mis annaks aluse jõud a teenuse 
osutamise koha osas teisele järeldusele. Asja materjalidest ei nähtu, et kostja oleks täpsustanud, 
kes peab tooted transportima (kas Ferreks ise või Ferreks kolmandate isikute kaudu), vaid kostja 
jaoks oli asja mate rjalidest nähtuvalt oluline vaid see, et tooted jõuaksid temani konkreetseks 
kuupäevaks ning ta oli nõus kandma transpordi kulud.  Seega ei ole teenuse osutamise ko ha 
määramisel oluline ka see, kas  Ferreks kasutas vedamisel kolmandaid isikuid ning  vedamise 
kulud maksis kinni lõppkokkuvõttes kostja. Toodete üleandmisel vedajale ei saa samuti lugeda 
teenuse osutamist lõppenuks, kuna kostja ja Ferreksi vahel oli kokkulepe, mis kuupäevadeks 
tooted pidid jõudma kostjani. Juhul kui pooltevahelises suhtes oleks Ferreksipoolne teenuse 
osutamine lõppenud sellega, et Ferreks oleks tooted kostjale üle andnud vedajale andmisega, ei 
oleks kostjal olnud vajadust tellimuslehtedel eraldi välja tuua ka kuupäev a, mis ajaks need 
peavad kostjani jõudma vaid oleks märgitud kuupäe v, mis ajaks peavad tooted olema valmis 
Ferreksi asukohas. Eeltoodust lähtuvalt on käesoleval juhul määrav see koht, kus kostja sai 
kätte teenuse tulemuse (soorituse), milleks on Norra, mitte see koht, kus tooteid toodeti. 
 
14. Kuivõrd ringkonnakohus ei rahulda määruskaebust, ei ole alust muuta maakohtu poolt 
määratud maakohtu menetluskulude jaotust. Määruskaebuse rahuldamata jätmise tõttu jäävad 
ringkonnakohtu menetluskulud kaebuse esitaja kanda. Kuivõrd käesoleval juhul asja 
materjalidest nähtuvalt ei vastanud kostja määruskaebusele  ning kostjal ei saanud 
määruskaebuse menetluses vastaspoolelt väljamõistmisele kuuluvaid menetluskulusid tekkida, 
ei mõista  ringkonnakohus Aktsiaseltsilt FERREKS TT (pankrotis)  kostja kasuks 
määruskaebemenetluse kulusid välja. 
 
 
 Krista Kirspuu  Ulvi Loonurm   Kaupo Paal 
/allkirjastatud digitaalselt/ /allkirjastatud digitaalselt/ /allkirjastatud digitaalselt/