62020TO0771(01)
ÜLDKOHTU MÄÄRUS (kuues koda)
25. september 2025 (
*1
)
Kahju hüvitamise hagi – Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Väidetava põhiõiguste rikkumise tõttu tekkinud kahju – 1999. aastal Kosovos toime pandud kuriteod – Euroopa Liidu õigusriigimissioon Kosovos (Eulex Kosovo) – Vorminõuete rikkumine – Kodukorra artikli 76 punkt d – Ilmselge osaline vastuvõetamatus – Väidetava tegevusetuse omistatavuse puudumine – Osaliselt ilmselgelt õiguslikult põhjendamatu hagi
Kohtuasjas T‑771/20 RENV,
KS,
KD,
esindajad: advokaat P. Koutrakos, F. Randolph, KC, ja solicitor J. Stojsavljevic-Savic,
hagejad,
versus
Euroopa Liidu Nõukogu, esindajad: P. Mahnič ja S. Lejeune,
Euroopa Komisjon, esindajad: M. Carpus-Carcea ja Y. Marinova,
ja
Euroopa välisteenistus, esindajad: L. Havas, S. Marquardt ja E. Orgován,
kostjad,
keda toetavad
Tšehhi Vabariik, esindajad: J. Vláčil, D. Czechová, K. Najmanová ja O. Šváb,
ja
Prantsuse Vabariik, esindajad: M. de Lisi, B. Fodda, S. Royon, T. Stéhelin ja B. Travard,
nõukogu toetuseks menetlusse astujad,
Belgia Kuningriik, esindajad: M. Jacobs ja C. Pochet,
Luksemburgi Suurhertsogiriik, esindajad: A. Germeaux ja T. Schell,
Madalmaade Kuningriik, esindajad: M. Bulterman ja J. Langer,
Austria Vabariik, esindajad: J. Schmoll, M. Meisel ja E. Samoilova,
Rumeenia, esindajad: R. Antonie, L.‑E. Baţagoi, E. Gane ja L. Ghiţă,
Soome Vabariik, esindajad: H. Leppo ja M. Pere,
ja
Rootsi Kuningriik, esindajad: H. Eklinder, F.‑L. Göransson ja R. Shahsavan Eriksson,
menetlusse astujad,
ÜLDKOHUS (kuues koda),
kuulutamise ajal koosseisus: koja president M. J. Costeira (ettekandja), kohtunikud M. Kancheva ja E. Tichy-Fisslberger,
kohtusekretär: V. Di Bucci,
on teinud järgmise
kohtumääruse
1
KS ja KD paluvad oma ELTL artiklil 268 – tõlgendatuna koostoimes ELTL artikli 340 teise lõiguga – põhinevas hagis mõista välja hüvitis kahju eest, mis neil väidetavalt tekkis Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjoni ja Euroopa välisteenistuse aktide ja tegevusetuse tõttu nõukogu 4. veebruari 2008. aasta ühismeetme 2008/124/ÜVJP Euroopa Liidu õigusriigimissiooni kohta Kosovos EULEX KOSOVO (ELT 2008, L 42, lk 92) (edaspidi vastavalt „ühismeede“ ja „Eulex Kosovo missioon“) rakendamisel, eelkõige selle missiooni käigus tehtud uurimisel seoses hagejate pereliikmete kadumise ja mõrvamisega 1999. aastal Prištinas (Kosovo).
Vaidluse taust
2
Hagejad on Kosovos 1999. aasta juunis ja juulis toime pandud sõjakuritegude tõttu piinatud, tapetud või kadunud isikute lähedased (abikaasad ja ema).
3
Ühismeetme – 4. veebruaril 2008 vastu võetud redaktsioonis – artikli 2 esimese lõigu kohaselt on Eulex Kosovo missiooniks abistada Kosovo institutsioone, õigusorganeid ja õiguskaitseasutusi nende edusammudes, et saavutada jätkusuutlikkus ja vastutus, ning abistada neid sõltumatu paljurahvuselise õigussüsteemi ning politsei- ja tolliteenistuse arendamisel ja tugevdamisel, tagades, et nimetatud institutsioonid on poliitiliselt sõltumatud ning järgivad rahvusvaheliselt tunnustatud standardeid ja Euroopa tavasid.
4
Euroopa Liit asutas 2009. aasta oktoobris ühismeetme artikli 12 lõikes 2 ette nähtud menetluse kohaselt inimõiguste järelevalve komisjoni (edaspidi „järelevalvekomisjon“), kelle ülesanne on läbi vaadata kaebusi inimõiguste rikkumiste kohta, mille Eulex Kosovo missioon on oma volituste täitmisel toime pannud. Järelevalvekomisjon on sõltumatu väline järelevalveorgan, kes pärast kaebuste läbivaatamist teeb järelduse, kas see missioon on rikkunud Kosovos tagatud inimõigusi või mitte. Kui järelevalvekomisjon leiab, et selline rikkumine on toimunud, võivad tema järeldused sisaldada mittesiduvaid soovitusi missiooni juhile parandusmeetmete võtmiseks.
5
KD esitas 11. märtsil 2014 järelevalvekomisjonile kaebuse seoses tema abikaasa ja poja röövimise ja tapmise uurimisega.
6
KS esitas 11. juunil 2014 järelevalvekomisjonile kaebuse seoses tema abikaasa kadumise uurimisega.
7
Järelevalvekomisjon järeldas 11. novembril 2015 seoses KS‑i kaebusega, et rikutud on Roomas 4. novembril 1950 alla kirjutatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (edaspidi „EIÕK“) artiklit 2 (õigus elule), artiklit 3 (piinamise keelamine), artiklit 8 (õigus era- ja perekonnaelu austamisele) ja artiklit 13 (õigus tõhusale õiguskaitsevahendile), ning andis Eulex Kosovo missiooni juhile soovitusi parandusmeetmete võtmiseks.
8
19. oktoobril 2016 järeldas järelevalvekomisjon seoses KD kaebusega, et rikutud on EIÕK artiklit 2 (õigus elule), artiklit 3 (piinamise keelamine) ja artiklit 13 (õigus tõhusale õiguskaitsevahendile) koostoimes selle konventsiooni artikliga 2, ning andis Eulex Kosovo missiooni juhile soovitusi parandusmeetmete võtmiseks.
Varasemad menetlused Üldkohtus ja Euroopa Kohtus
9
Hagejad esitasid ELTL artikli 268 alusel hagiavalduse, mis saabus Üldkohtu kantseleisse 29. detsembril 2020 ja registreeriti numbriga T‑771/20 ning milles nad palusid hüvitada kahju, mis neile väidetavalt tekkis nõukogu, komisjoni, Euroopa välisteenistuse ja Eulex Kosovo missiooni mitmesuguste aktide ja tegevusetuse tõttu uurimistes, mis puudutasid hagejate pereliikmete kadumist ja mõrvamist 1999. aastal Prištinas.
10
Oma hagi toetuseks väitsid hagejad muu hulgas, et:
–
on rikutud EIÕK artikleid 2, 3 ja 8 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikleid 2 ja 4, kuna ei uuritud piisavalt nende pereliikmete kadumise ja mõrvamise kohta, sest konkreetsemalt puudusid sobivad töötajad Eulex Kosovo missiooni volituste täitmiseks, kusjuures järelevalvekomisjon tuvastas KS‑i puudutava rikkumise 11. novembril 2015 ja KD‑d puudutava rikkumise 19. oktoobril 2016;
–
on rikutud EIÕK artikli 6 lõiget 1 ja artiklit 13 ning harta artiklit 47, kuna puuduvad sätted, mis näeksid ette tasuta õigusabi nendele kaebajatele, kellel on õigus osaleda järelevalvekomisjonis toimuvates menetlustes, ning kuna järelevalvekomisjon on moodustatud ilma, et tal oleks pädevus oma otsuseid täide viia ja ilma et neil pooltel oleks tuvastatud rikkumiste puhul võimalik kasutada õiguskaitsevahendit;
–
ei ole võetud parandusmeetmeid, mis võimaldaks esimeses ja teises taandes nimetatud rikkumised täielikult või osaliselt heastada, samas kui missiooni juht oli liitu 29. aprillil 2016 järelevalvekomisjoni järeldustest teavitanud;
–
nõukogu ja Euroopa välisteenistus väärkasutasid või kuritarvitasid täitevvõimu 12. oktoobril 2017, kui nad leidsid, et Eulex Kosovo missioon andis endast parima, et uurida KS‑i abikaasa röövimist ja võimalikku mõrva ning KD abikaasa ja poja mõrva, ning et järelevalvekomisjonil ei olnud kohtuvõimu pädevust;
–
täitevvõimu või avalikku võimu on väärkasutatud või kuritarvitatud, kuna ei ole tagatud KD asja, mis puudutab prima facie sõjakuritegu, õiguslikult usaldusväärset uurimist Eulex Kosovo missiooni ja/või Kosovo eriprokuratuuri poolt ega menetlemist Kosovo erikojas.
11
Lisaks palusid hagejad Üldkohtul teha esialgne otsus küsimuses, kas Eulex Kosovo missioon tuleks lisada kostjate hulka, kinnitades samas, et nende hagi põhjendamiseks välja toodud rikkumised kuuluvad nõukogu, komisjoni ja Euroopa välisteenistuse ainupädevusse.
12
Komisjon esitas 18. mai 2021. aasta dokumendiga vastuvõetamatuse vastuväite, väites sisuliselt, et hagi põhjendamiseks väidetud rikkumised ei ole talle omistatavad.
13
Nõukogu ja Euroopa välisteenistus esitasid 19. mai 2022. aasta dokumentidega kumbki ka pädevuse puudumise ja vastuvõetamatuse vastuväited, märkides eelkõige, et väidetavad aktid ja tegevusetus ei ole neile omistatavad ning et hagiavaldus on esitatud hilinenult ega ole täpne.
14
Hagejad esitasid 5. juunil 2021 Üldkohtu kodukorra artikli 88 alusel menetlustoimingu taotluse, et saada kätte Eulex Kosovo missiooni operatsiooniplaan tervikuna (edaspidi „OPLAN“) kõikides selle versioonides alates selle missiooni loomisest 2008. aastal.
15
Eespool punktis 14 nimetatud menetlustoimingu taotluse kohta esitatud seisukohtades, mis saabusid Üldkohtu kantseleisse 23. juunil 2021, vaidlesid nõukogu ja Euroopa välisteenistus vastu OPLANi tervikuna edastamisele põhjendusel, et see dokument on liigitatud kategooriasse „EU restricted“, märkides samas, et järelevalvekomisjoni puudutavale OPLANi lisale võib anda eelisjuurdepääsu.
16
Hagejad esitasid 23. juuli 2021. aasta dokumendiga oma seisukohad, paludes Üldkohtul lükata tagasi kostjate esitatud pädevuse puudumise ja vastuvõetamatuse vastuväited.
17
Üldkohus nõustus 10. novembri 2021. aasta kohtumäärusega KS ja KD vs. nõukogu jt (T‑771/20, ei avaldata, edaspidi algne kohtumäärus, EU:T:2021:798) pädevuse puudumise vastuväidetega ja jättis seetõttu hagi läbi vaatamata.
18
Algse kohtumääruse punktides 28–33 märkis Üldkohus sisuliselt, et hagi tuleneb aktidest või käitumisest, mis puudutavad selliseid poliitilisi või strateegilisi küsimusi, mis on seotud Eulex Kosovo missiooni ülesannete, prioriteetide ja vahendite määratlemisega ning otsusega moodustada selle missiooni osana järelevalvekomisjon, ning need küsimused kuuluvad liidu ühise välis- ja julgeolekupoliitika valdkonda (edaspidi „ÜVJP“). Üldkohus tuletas vastavalt ELL artikli 24 lõike 1 teise lõigu viimasele lausele ja ELTL artikli 275 esimesele lõigule meelde, et liidu kohus ei ole põhimõtteliselt pädev ÜVJPga seotud sätete ega nende alusel vastu võetud aktide osas, leides, et erandid sellest põhimõttest ei ole käesoleva juhtumi asjaoludel kohaldatavad.
19
Euroopa Kohus liitis hagejate ja komisjoni apellatsioonkaebused algse kohtumääruse peale, mis esitati vastavalt 12. ja 19. jaanuaril 2022, menetluse suulise osa ja kohtuotsuse huvides.
20
Samal ajal otsustas Euroopa Kohus – kellele tribunal du travail francophone de Bruxelles (Brüsseli prantsuskeelne töökohus, Belgia) esitas ELTL artikli 267 alusel eelotsusetaotluse – 24. veebruari 2022. aasta kohtuotsuses Eulex Kosovo (C‑283/20, EU:C:2022:126), et ühismeetme 2008/124, mida on muudetud nõukogu 12. juuni 2014. aasta otsusega 2014/349/ÜVJP (ELT 2014, L 174, lk 42), artikli 16 lõiget 5, mille kohaselt „[vastutab] Eulex Kosovo […] alates 15. juunist 2014 volituste täitmisest tulenevate mis tahes nõuete ja kohustuste eest, välja arvatud nõuete eest, mis on seotud missiooni juhi tõsiste üleastumistega, mille eest vastutab tema“, tuleb tõlgendada nii, et selles on täpsustatud kuupäeva, millest alates Eulex Kosovot tuleb pidada vastutavaks mis tahes kahju ja kohustuste eest, mis olid tekkinud või tekivad seoses talle usaldatud missiooni täitmisega, ja seetõttu nii, et alates sellest kuupäevast lähevad talle üle missiooni täitmise eest varem vastutava isiku või isikute õigused ja kohustused, välja arvatud kohustused, mis on seotud missiooni juhi tõsiste üleastumistega, mille eest vastutab tema (24. veebruari 2022. aasta kohtuotsus Eulex Kosovo, C‑283/20, EU:C:2022:126, punkt 41).
21
Euroopa Kohus tühistas 10. septembri 2024. aasta kohtuotsusega KS jt vs. nõukogu jt (C‑29/22 P ja C‑44/22 P, edaspidi apellatsioonimenetluses tehtud kohtuotsus, EU:C:2024:725) algse kohtumääruse osaliselt osas, milles Üldkohus leidis, et tal puudub ilmselgelt pädevus eespool punktis 10 nimetatud etteheidete läbivaatamiseks.
22
Jättes apellatsioonkaebused ülejäänud osas rahuldamata, leidis Euroopa Kohus, et tal ei ole asja suhtes lõpliku otsuse tegemiseks vajalikku teavet, ning saatis kohtuasja tagasi Üldkohtule, et viimane teeks otsuse hagi vastuvõetavuse ja vajaduse korral sisuliste küsimuste kohta ning apellantide esitatud menetlustoimingu taotluse kohta.
Menetlus pärast tagasisaatmist ja poolte nõuded
23
18. detsembri 2024. aasta menetlust korraldava meetmega paluti pooltel võtta seisukoht eelkõige 24. veebruari 2022. aasta kohtuotsusest Eulex Kosovo (C‑283/20, EU:C:2022:126) tehtavate võimalike järelduste kohta, mis puudutavad muu hulgas Üldkohtule tagasi saadetud hagis väidetud rikkumiste omistamist. Komisjon vastas sellele menetlust korraldavale meetmele 24. jaanuaril 2025. Hagejad, nõukogu ja Euroopa välisteenistus vastasid samale meetmele 27. jaanuaril 2025.
24
Hagejad paluvad Üldkohtul:
–
mõista neile nõukogult, komisjonilt ja Euroopa välisteenistuselt ühiselt või solidaarselt välja hüvitis käsitletavas hagis viidatud põhiõiguste rikkumisega tekitatud kahju eest, sealhulgas intressi maksmine määras ja tähtajaks, mida Üldkohus peab sobivaks;
–
mõista kohtukulud, sealhulgas järelevalvekomisjoni menetlusega seotud kulud, välja nõukogult, komisjonilt ja Euroopa välisteenistuselt.
25
Nõukogu palub Üldkohtul:
–
jätta hagi pädevuse puudumise tõttu rahuldamata;
–
jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata või teise võimalusena jätta hagi tema suhtes ilmselge põhjendamatuse tõttu rahuldamata;
–
mõista kohtukulud välja hagejatelt.
26
Komisjon palub Üldkohtul:
–
jätta hagi tema vastu suunatud osas vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata;
–
mõista kohtukulud välja hagejatelt.
27
Euroopa välisteenistus palub Üldkohtul jätta hagi pädevuse puudumise tõttu läbi vaatamata ja teise võimalusena tunnistada see vastuvõetamatuks osas, milles see on esitatud tema vastu.
28
Oma seisukohtades pädevuse puudumise ja vastuvõetamatuse vastuväidete kohta paluvad hagejad sisuliselt, et Üldkohus lükkaks tagasi kõik nõukogu, komisjoni ja Euroopa välisteenistuse vastuväited.
Õiguslik käsitlus
29
Üldkohtu kodukorra artiklis 126 on ette nähtud, et kui Üldkohus ei ole ilmselgelt pädev hagi läbi vaatama või kui hagi on ilmselgelt vastuvõetamatu või ilmselgelt õiguslikult põhjendamatu, võib Üldkohus ettekandja-kohtuniku ettepanekul ilma menetlust jätkamata lahendada kohtuasja põhistatud määrusega.
30
Üldkohus leiab, et käesolevas asjas on tal kohtuasja toimikus olevate dokumentide põhjal piisavalt teavet, et lahendada kohtuasi menetlust jätkamata.
Eelotsusetaotluse ulatus
31
Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 61 teine lõik näeb ette, et kui apellatsioonkaebus on põhjendatud ja kohtuasi saadetakse tagasi Üldkohtusse vaidluse lahendamiseks, on Euroopa Kohtu otsus õigusküsimustes Üldkohtu jaoks siduv.
32
Pärast seda, kui Euroopa Kohus on kohtuotsuse tühistanud ja saatnud kohtuasja Üldkohtule uueks arutamiseks, läheb kohtuasi kodukorra artikli 191 alusel vastavalt Euroopa Kohtu lahendile tagasi Üldkohtu menetlusse ning Üldkohus peab uuesti tegema otsuse kõigi esimeses kohtuastmes esitatud nõuete ja väidete kohta, välja arvatud esiteks need, millest pooled on pärast tagasisaatmist loobunud, ja teiseks need, millele vastavad algse otsuse resolutsiooni need osad, mida Euroopa Kohus ei ole tühistanud, ning põhjendused, mis on nende osade aluseks (vt selle kohta 14. septembri 2011. aasta kohtuotsus Marcuccio vs. komisjon, T‑236/02, EU:T:2011:465, punktid 83 ja 85, ning 25. jaanuari 2023. aasta kohtuotsus GEA Group vs. komisjon, T‑640/16 RENV, ei avaldata, EU:T:2023:18, punktid 50 ja 52 ning seal viidatud kohtupraktika).
33
Käesolevas asjas jättis Euroopa Kohus algse kohtumääruse osaliselt muutmata osas, milles Üldkohus leidis, et tal puudub ilmselgelt pädevus vaadata läbi etteheiteid, mis puudutavad esiteks Eulex Kosovo missioonile eraldatud vajalike vahendite väidetavat puudumist ja teiseks selle missiooni volituste kehtetuks tunnistamist nõukogu 8. juuni 2018. aasta otsuse (ÜVJP) 2018/856, millega muudetakse ühismeedet 2008/124 (ELT 2018, L 146, lk 5), alusel (apellatsioonimenetluses tehtud kohtuotsuse punktid 126 ja 136 ning selle kohtuotsuse resolutsiooni punkt 2).
34
Järelikult ei ole enam vaja teha otsust nõuete ja väidete kohta, mis puudutavad eespool punktis 33 nimetatud etteheiteid.
35
Mis puudutab hagiavalduse teisi etteheiteid, nagu need on esitatud eespool punktis 10, siis tühistas Euroopa Kohus algse kohtumääruse osas, milles Üldkohus leidis, et tal puudub pädevus põhjusel, et need etteheited seadsid kahtluse alla aktid või tegevusetuse, mis on seotud poliitiliste või strateegiliste küsimustega ja puudutavad ÜVJP kindlaksmääramist ja rakendamist (apellatsioonimenetluses tehtud kohtuotsuse punktid 120, 128, 130, 131 ja 135).
36
Seega tuleb nõukogu ja Euroopa välisteenistuse poolt Üldkohtule esitatud pädevuse puudumise vastuväited, mis põhinevad eespool punktis 35 nimetatud alusel, tagasi lükata osas, milles need puudutavad eespool punktis 10 nimetatud etteheiteid.
37
Lisaks märkisid hagejad vastuseks 18. detsembri 2024. aasta menetlust korraldavale meetmele sisuliselt, et ühismeetme artikli 16 lõike 5 sätted, nagu neid on tõlgendatud 24. veebruari 2022. aasta kohtuotsuses Eulex Kosovo (C‑283/20, EU:C:2022:126), ei tähenda, et Eulex Kosovo missioon kuuluks käesolevas kohtuasjas kostjate hulka. Nende arvates peab nimetatud kohtuotsuse ulatus olema rangelt piiratud selle eelotsusetaotluse faktilise ja õigusliku kontekstiga, mida Euroopa Kohus kõnealuses asjas analüüsis, nii et selle missiooni puhul on kohtumenetlusteovõime piiratud vaidlustega, milles käsitletakse haldusküsimusi.
38
Hagejate vastusest 18. detsembri 2024. aasta menetlust korraldavale meetmele tuleneb, et neid tuleb mõista nii, et nad loobusid oma taotlusest, et Üldkohus teeks esialgse otsuse küsimuses, kas kostjate hulka tuleks lisada Eulex Kosovo missioon. Järelikult on selle taotluse kohta otsuse tegemise vajadus ära langenud, kuna Üldkohtul puudub pädevus teha deklaratiivseid kohtuotsuseid (vt 27. novembri 2012. aasta kohtumäärus H‑Holding vs. parlament, T‑672/11, ei avaldata, EU:T:2012:628, punkt 20 ja seal viidatud kohtupraktika).
Sissejuhatavad märkused
39
Kõigepealt tuleb meenutada, et liidu lepinguvälise vastutuse tuvastamise hagi peab vormiliselt olema esitatud selle institutsiooni vastu, kellele on omistatavad teod, mis hageja väitel tekitasid kahju, mille hüvitamist ta nõuab (vt selle kohta 17. detsembri 2021. aasta kohtumäärus Theodorakis ja Theodoraki vs. nõukogu, T‑495/14, ei avaldata, EU:T:2021:941, punkt 47).
40
Sellega seoses tuleb märkida, et ELTL artikli 268 ja ELTL artikli 340 teise lõigu alusel esitatud lepinguvälise vastutuse hagi menetluses liitu esindava institutsiooni, organi või asutuse kindlaksmääramise küsimus kuulub hagi vastuvõetavuse hindamise alla (vt selle kohta 2. veebruari 2015. aasta kohtumäärus Gascogne Sack Deutschland ja Gascogne vs. Euroopa Liit, T‑577/14, ei avaldata, EU:T:2015:80, punkt 22 ja seal viidatud kohtupraktika).
41
Seevastu osas, milles nõukogu, komisjon ja Euroopa välisteenistus vaidlevad käesolevas asjas vastu sellele, et tegevusetus, mida hagejad neile ette heidavad, on neile omistatav põhjusel, et neil ei olnud tegutsemiskohustust, tuleb tõdeda, et need argumendid on seotud küsimusega, mis puudutab nende institutsioonide ja selle liidu organi tegevuse õiguspärasust ja puudutab seega kahju hüvitamise hagi sisulist hindamist, mitte selle vastuvõetavust (vt selle kohta 8. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Sánchez-Gavito León vs. nõukogu ja komisjon, T‑100/21, ei avaldata, EU:T:2023:109, punktid 83 ja 84, ning 23. mai 2019. aasta kohtuotsus Steinhoff jt vs. EKP, T‑107/17, EU:T:2019:353, punktid 61–63).
Esimene etteheide
42
Esimeses etteheites väidavad hagejad, et asjaolu, et nende lähedaste kadumist ei uuritud piisavalt, mis tulenes Eulex Kosovo missiooni sobiva personali puudumisest, kujutab endast EIÕK artiklite 2, 3 ja 8 ning harta artiklite 2 ja 4 rikkumist, mille pani toime nimetatud missioon oma volituste täitmisel, mille eest vastutavad ühiselt või solidaarselt nõukogu, komisjon ja Euroopa välisteenistus.
43
Lisaks on hagejad seisukohal, et väidetav rikkumine tuleneb ka nõukogule, komisjonile ja Euroopa välisteenistusele omistatavast tegevusetusest, kuna nad ei taganud, et Eulex Kosovo missioonil oleks sobiv personal oma volituste täitmiseks vastavalt EIÕK artiklitele 2 ja 3.
44
Nõukogu, komisjon ja Euroopa välisteenistus väidavad eelkõige, et väidetavad rikkumised ei ole neile omistatavad ning seetõttu tuleb hagi jätta vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata.
45
Selles osas tuleb esiteks märkida, et ühismeetme – otsusega 2014/349 muudetud redaktsioonis – artikli 16 lõiget 5 tuleb tõlgendada nii, et selle kohaselt läheb alates 15. juunist 2014 Eulex Kosovo missioonile põhimõtteliselt üle vastutus mis tahes nõuete ja kohustuste eest, mis olid tekkinud või tekivad seoses tema volituste täitmisega, ja seetõttu lähevad alates sellest kuupäevast talle üle volituste täitmise eest varem vastutanud isikute õigused ja kohustused, sealhulgas need, mis on seotud pooleliolevate kohtuvaidlustega (vt selle kohta 24. veebruari 2022. aasta kohtuotsus Eulex Kosovo, C‑283/20, EU:C:2022:126, punkt 46).
46
Teiseks, mis puudutab väidetavat sobiva personali puudumist, siis otsustas Euroopa Kohus, et Eulex Kosovo missiooni võime värvata töötajaid on osa tema igapäevasest juhtimisest tema volituste täitmisel. Seega peab missioon tema käsutusse antud vahenditega hoolitsema selle eest, et tema värvatud töötajad oleksid sobivad (vt selle kohta apellatsioonimenetluses tehtud kohtuotsus, punkt 127).
47
Sellest järeldub, et väidetav sobivate töötajate puudumine tuleneb Eulex Kosovo missiooni igapäevases juhtimises toime pandud rikkumistest, mille kahjulikud tagajärjed – eeldusel, et need on tõendatud – kuuluvad selle missiooni ainuvastutusse tema volituste täitmisel.
48
Seega osas, milles hagejad viitavad personali haldamises esinenud rikkumistele, mille pani toime Eulex Kosovo missioon, kelle vastu ei ole käsitletav hagi aga suunatud, on esimeses etteheites tehtud viga kostja määratlemisel ning see tuleb ilmselge vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata (vt selle kohta 17. detsembri 2021. aasta kohtumäärus Theodorakis ja Theodoraki vs. nõukogu, T‑495/14, ei avaldata, EU:T:2021:941, punkt 61).
49
Ülejäänud osas, nagu nähtub apellatsioonimenetluses tehtud kohtuotsuse punktist 127, peab Eulex Kosovo missioon tagama tema käsutusse antud vahendite raames, et tema töötajad oleksid sobivad. Järelikult osas, milles nõukogule, komisjonile ja Euroopa välisteenistusele heidetakse ette, et nad seda ei taganud, tuleb esimene etteheide ilmselge õigusliku põhjendamatuse tõttu tagasi lükata, kuna väidetav tegevusetus ei ole neile omistatav.
50
Lisaks tuleb väljakujunenud kohtupraktikast tulenevalt meenutada, et ülevaates fakti- ja õigusväidetest, mis tuleb esitada igas hagiavalduses Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 21 tähenduses, mida kohaldatakse Üldkohtule selle põhikirja artikli 53 esimese lõigu ja Üldkohtu kodukorra artikli 76 punkti d alusel, tuleb selgitada, milles seisneb hagi aluseks olev väide. Nimelt selleks, et hagi oleks Üldkohtus vastuvõetav, peavad hagi aluseks olevad peamised õiguslikud ja faktilised asjaolud kas või kokkuvõtlikult, ent seostatult ja arusaadavalt tulenema hagiavalduse tekstist endast. Kuigi teatavate punktide osas saab hagiavalduse teksti toetada ja täiendada viidetega hagiavaldusele lisatud dokumentide osadele, ei saa üldine viide teistele dokumentidele, isegi kui need on hagiavaldusele lisatud, asendada selliste sisuliste õiguslike argumentide puudumist, mis nende sätete kohaselt peavad olema märgitud hagiavalduses endas (vt 13. veebruari 2025. aasta kohtuotsus komisjon jt vs. Carpatair, C‑244/23 P – C‑246/23 P, EU:C:2025:87 punkt 76 ja seal viidatud kohtupraktika).
51
Kui hagiavaldus ei vasta kodukorra artikli 76 punktis d väidete kohta ette nähtud nõuetele, võib Üldkohus hagi tunnistada ilmselgelt vastuvõetamatuks (vt selle kohta 6. juuni 2024. aasta kohtumäärus Lucaccioni vs. komisjon, T‑516/23, ei avaldata, EU:T:2024:386, punkt 19 ja seal viidatud kohtupraktika).
52
Eeltoodut arvestades tuleb märkida, et hagiavaldus ei sisalda ühtegi argumenti, mis võiks kinnitada, et nõukogul, komisjonil ja Euroopa välisteenistusel on EIÕK artiklite 2, 3 ja 8, harta artiklite 2 ja 4 või mis tahes muu liidu õiguse põhimõtte või sätte alusel see väidetav kohustus tagada Eulex Kosovo missiooni igapäevane juhtimine nii, et ta värbaks sobiva personali.
53
Järelikult tuleb esimene etteheide igal juhul ilmselge vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata.
Teine etteheide
54
Teises etteheites väidavad hagejad, et EIÕK artikli 6 lõike 1 ja artikli 13 ning harta artikli 47 sätted nõuavad ühelt poolt, et pooltel, kellel on õigus osaleda järelevalvekomisjonis toimuvates menetlustes, oleks võimalik saada tasuta õigusabi, ja teiselt poolt väidavad nad, et nende sätetega on vastuolus see, kui nimetatud komisjoni võib asutada ja säilitada, ilma et tal oleks pädevust tagada oma otsuste täitmist ja ilma et asjaomastel pooltel oleks pärast rikkumisi, mille ta tuvastab, võimalik kasutada õiguskaitsevahendit.
55
Nõukogu ja Euroopa välisteenistus väidavad, et teine etteheide on vastuvõetamatu, kuna hagiavaldus ei ole väidetava õigusvastasuse laadi osas selge ja täpne. Lisaks väidavad nõukogu, komisjon ja Euroopa välisteenistus, et nad ei vastuta väidetavate rikkumiste eest.
56
Sellega seoses tuleb märkida, et hagiavalduse punktides 54 ja 58 väitsid hagejad, et kuna nõukogu, komisjon ja Euroopa välisteenistus asutasid ja säilitasid järelevalvekomisjoni, võimaldamata tal tasuta õigusabi anda, ilma et talle oleks antud pädevust oma otsuseid täita ja ilma et huvitatud isikutele oleks pärast selle komisjoni tuvastatud rikkumisi pakutud õiguskaitsevahendit, siis panid nõukogu, komisjon ja Euroopa välisteenistus ühiselt või solidaarselt toime liidu õiguse piisavalt selged rikkumised, rikkudes EIÕK artikli 6 lõiget 1 ja artiklit 13 ning harta artiklit 47.
57
Eespool punktis 56 nimetatud väiteid arvestades tuleb tagasi lükata nõukogu ja Euroopa välisteenistuse esitatud asja läbivaatamist takistavad asjaolud, kuna nendest nähtub piisavalt selgelt, et hagejad heidavad nõukogule, komisjonile ja Euroopa välisteenistusele ette, et nad asutasid järelevalvekomisjoni, ilma et sellel oleks piisavalt pädevust tõhusa õiguskaitsevahendi ja õiglase kohtuliku arutamise nõuete seisukohast, kuna selle komisjoni järeldused sarnanevad pelgalt soovitustega ega ole siduvad ega täitmisele pööratavad, ja ilma et oleks ette nähtud piisavaid menetluslikke tagatisi, nagu võimalus saada tasuta õigusabi või õiguskaitsevahend, mis võimaldaks huvitatud isikutel tugineda komisjoni tuvastatud rikkumistele.
58
Mis puudutab eespool punktis 56 nimetatud väidete sisu, siis tuleb meenutada, et harta artiklis 47 ja EIÕK artikli 6 lõikes 1 sätestatud tõhusa õiguskaitsevahendi ja õiglase kohtuliku arutamise nõuete järgimist hinnatakse põhimõtteliselt igast küljest, võttes arvesse kõiki olemasolevaid õiguskaitsevahendeid ja eelkõige kohtusse kaebamise võimalust, mida huvitatud isikud saavad kasutada. Mis puudutab EIÕK artiklis 13 sätestatud õigust tõhusale õiguskaitsevahendile, siis sellest tulenevad tagatised on juba hõlmatud sama konventsiooni artikli 6 lõikes 1 sätestatud rangemate tagatistega (vt selle kohta 9. märtsi 2023. aasta kohtuotsus Intermarché Casino Achats vs. komisjon, C‑693/20 P, EU:C:2023:172, punktid 40–49 ja seal viidatud kohtupraktika).
59
Seega, isegi kui eeldada, et järelevalvekomisjonile kaebuse esitamise kord sellisena ei vasta tõhusa õiguskaitsevahendi ja õiglase kohtumenetluse nõuetele, ei saa see asjaolu viia selleni, et Üldkohus nõustuks teise etteheitega, kuna liidu kohtusse esitatud hagid kujutavad endast õiguskaitsevahendit, mis on hagejatele kättesaadavad pärast selle komisjoni tuvastatud rikkumisi, andes neile kõik tagatised, mis on ette nähtud teises etteheites viidatud sätetes, eelkõige võimaluse taotleda tasuta õigusabi ja võimaluse saada täitmisele pööratav kohtuotsus, millel on seadusjõud.
60
Sellest järeldub, et teine etteheide tuleb ilmselge õigusliku põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
Kolmas etteheide
61
Kolmanda etteheite kohaselt puuduvad endiselt parandusmeetmed, mis suudaksid heastada kahes esimeses etteheites väidetavad rikkumised, mistõttu on tegemist liidu õiguse piisavalt selge rikkumisega.
62
Sellega seoses väidavad hagejad, et nende esitatud tõendid kinnitavad teesi, et väidetavad rikkumised tulenevad sellest, et liidu õiguslike kohustuste täitmiseks ei ole seatud prioriteete ega eraldatud piisavalt vahendeid ja personali, mitte Eulex Kosovo missiooni halvast toimimisest konkreetsetes asjades.
63
Hagejate sõnul kinnitab eespool punktis 62 mainitud väidet Eulex Kosovo missiooni juhi 29. aprilli 2016. aasta kiri järelevalvekomisjonile, mille kohaselt ei kuulu nimetatud komisjoni esitatud soovituste rakendamine selle missiooni pädevusse. Sellest nähtub, et asjaolu, et järelevalvekomisjon ei ole võimeline nõudma oma volituse täitmist kooskõlas õiguslike nõuetega, tuleneb sellest, et nõukogu keeldus jätkuvalt andmast sellele komisjonile volitusi ja vahendeid, mis võimaldaksid tal tagada oma soovituste täitmise ja pakkuda asjaomastele isikutele õiguskaitsevahendit rikkumiste korral, mille ta tuvastab.
64
Hagejate arvates oleksid liidu institutsioonid hiljemalt alates 29. aprillist 2016 pidanud võtma sobivaid parandusmeetmeid, et tagada Eulex Kosovo missioonile piisavad vahendid, et teha EIÕK artikli 2 kohaseid uurimisi, lõpetada hagejate selline kohtlemine, mis on vastuolus selle konventsiooni artikliga 3, ning hüvitada neile nende põhiõiguste rikkumine, mille järelevalvekomisjon tuvastas. Kõnealused parandusmeetmed oleksid pidanud seisnema ühismeetme ja järelevalvekomisjoni põhikirjalise aluse muutmises.
65
Oma vastuses 18. detsembril 2024 võetud menetlust korraldavale meetmele täpsustasid hagejad, et kolmandas etteheites väidetud rikkumised on omistatavad nõukogule, komisjonile ja Euroopa välisteenistusele seoses ühismeetmes määratletud käsuliiniga, kuna neil oli tsiviiloperatsiooni ülema kaudu missiooni juhi suhtes uurimispädevus.
66
Nõukogu, komisjon ja Euroopa välisteenistus vaidlustavad väidetava tegevusetuse neile omistamise. Nõukogu ja Euroopa välisteenistus väidavad lisaks, et kolmas etteheide ei ole piisavalt täpne, väites, et puuduvad igasugused õiguslikud argumendid, mis põhjendaksid neil lasuvat tegutsemiskohustust seoses järelevalvekomisjoni soovitustega.
67
Viimati nimetatud aspekti kohta väidab nõukogu samuti, et tema osalemine kriisiohjamisoperatsioonides toimub poliitilise kontrolli ja strateegilise juhtimise tasandil, ilma et teda saaks kohapeal taktikaliselt kaasata liidu missioonidele usaldatud ülesannete igapäevasesse haldamisse.
68
Poolte argumente arvestades võib kolmanda väite jagada kolme ossa.
Esimene väiteosa, mis puudutab Eulex Kosovo missiooni piisavate vahendite ja personali puudumist
69
Kolmanda etteheite esimeses osas väidavad hagejad, et järelevalvekomisjoni tuvastatud rikkumiste heastamiseks sobivate meetmete puudumine tuleneb sellest, et nõukogu, komisjon ja Euroopa välisteenistus keeldusid endiselt andmast Eulex Kosovo missioonile piisavalt vahendeid ja töötajaid.
70
Sellega seoses tuleb esiteks vastavalt apellatsioonimenetluses tehtud kohtuotsuse punktis 126 antud hinnangutele meenutada, et Üldkohus ei ole pädev lahendama kahju hüvitamise hagi, millega taotletakse Eulex Kosovo missioonile eraldatud vahendite väidetava ebapiisavuse tõttu tekkinud kahju hüvitamist, kui selles valdkonnas tehtud otsused on otseselt seotud ÜVJP raames tehtud poliitiliste või strateegiliste valikutega.
71
Järelikult ei ole vastavalt eespool punktidest 33 ja 34 nähtuvale vaja teha otsust etteheite kohta, et Eulex Kosovo missioonile eraldatud vahendid on ebapiisavad.
72
Mis teiseks puudutab Eulex Kosovo missiooni sobiva personali väidetavat puudumist, siis tuleb vastavalt eespool punktides 45–49 esitatud esimese etteheite analüüsile meelde tuletada, et väidetavaid rikkumisi, mis pandi toime selle missiooni igapäevases juhtimises, ei saa omistada nõukogule, komisjonile ja Euroopa välisteenistusele, kuna need on seotud selle missiooni volituste täitmisega ja toovad seetõttu kaasa missiooni ainuvastutuse vastavalt ühismeetme, mida on muudetud otsusega 2014/349, artikli 16 lõikele 5.
73
Sellest järeldub, et kolmanda etteheite esimene osa tuleb osaliselt ilmselge vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata, kuna kostja määratlemisel on tehtud viga, ja ülejäänud osas ilmselge õigusliku põhjendamatuse tõttu tagasi lükata, kuna väidetavad rikkumised ei ole omistatavad nõukogule, komisjonile ja Euroopa välisteenistusele.
Kolmanda etteheite teine osa, et nõukogul, komisjonil ja Euroopa välisteenistusel on uurimispädevus
74
Kolmanda etteheite teises osas väidavad hagejad, et nõukogu, komisjon ja Euroopa välisteenistus jätsid lõpetamata rikkumised, mille järelevalvekomisjon tuvastas seoses hagejate lähedaste kadumise uurimisega, kuna nad ei kasutanud neil Eulex Kosovo missiooni suhtes olevat uurimispädevust.
75
Mis puudutab viimati nimetatud aspekti, siis vastavalt apellatsioonimenetluses tehtud kohtuotsuse punktides 132 ja 133 esitatud hinnangutele tuleb märkida, et väited, mis puudutavad nii järelevalvekomisjoni tuvastatud rikkumiste kõrvaldamiseks vajalike parandusmeetmete kui ka KD asja õiguslikult usaldusväärse uurimise puudumist, viitavad sellele, et hagejate konkreetset olukorda puudutavaid individuaalseid meetmeid ei ole võetud.
76
Võttes aga arvesse ühismeetme sätteid ja eelkõige selle artikleid 7, 8, 11 ja 12, tuleb tõdeda, et selliste individuaalsete meetmete võtmine jääb väljapoole nõukogu, komisjoni ja Euroopa välisteenistuse poliitilist kontrolli ja strateegilist juhtimist poliitika- ja julgeolekukomitee ning missiooni tsiviiloperatsiooni ülema kaudu, eelkõige seetõttu, et viimasele antud juhiste andmise pädevust teostatakse strateegiliselt, mitte missiooni juhi ülesannete igapäevase haldamise käigus kohapeal.
77
Mis puudutab viimati nimetatud aspekti, siis nähtub ühismeetme – enne otsust 2018/856 kehtinud redaktsioonis – artiklitest 2 ja 3 koostoimes eelkõige artikli 3 punktidega d ja i, et selliste individuaalsete meetmete võtmist, mis võivad heastada järelevalvekomisjoni tuvastatud põhiõiguste rikkumisi, ei saa lahutada Eulex Kosovo missiooni volituste täitmisest, kuna need volitused seisnesid esiteks selles, et tagada sõjakuritegude ja muude raskete kuritegude nõuetekohane uurimine, nende eest vastutusele võtmine, otsuste tegemine ja sobivad karistused, ning teiseks selles, et tagada, et missiooni tegevus toimub kooskõlas rahvusvaheliste inimõiguste standarditega.
78
Sama järeldus tuleb teha, arvestades ühismeetme artiklite 2 ja 3 ning eelkõige ühismeetme otsusega 2018/856 muudetud redaktsiooni artikli 3 punktide a ja e sisu, mille kohaselt jälgib Eulex Kosovo missioon esiteks valitud kohtuasju ja kohtumenetlusi Kosovo kriminaal- ja tsiviilkohtu institutsioonides tihedas koostöös teiste liidu osapooltega ning jälgib asjakohaseid piirkondliku koostöö kohtumisi sõjakuritegude asjades ning teiseks tagab, et kogu see tegevus toimub kooskõlas rahvusvaheliste inimõiguste standarditega.
79
Kõiki eespool punktides 76–78 mainitud ühismeetme sätteid arvestades tuleb tagasi lükata hagejate argumendid, mis põhinevad Eulex Kosovo missiooni juhi 29. aprilli 2016. aasta kirjal, mille kohaselt ei kuulu järelevalvekomisjoni soovituste rakendamine selle missiooni pädevusse.
80
Seda järeldust kinnitab järelevalvekomisjoni 19. oktoobri 2016. aasta otsus, mis võeti vastu vastuseks eespool punktis 79 mainitud 29. aprilli 2016. aasta kirjale ja millest nähtub sõnaselgelt, et tema soovituste rakendamise eest vastutab täielikult ja eranditult Eulex Kosovo missiooni juht, mitte teised liidu organid või institutsioonid.
81
Eeltoodut arvestades tuleb asuda seisukohale, et kolmanda etteheite teises osas väidetud puudused seavad kahtluse alla Eulex Kosovo missiooni poolt volituste täitmise ja kuuluvad seetõttu selle missiooni ainuvastutusse, mistõttu ei saa neid omistada nõukogule, komisjonile ja Euroopa välisteenistusele.
82
Järelikult tuleb kolmanda etteheite teine osa ilmselge õigusliku põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
Kolmanda etteheite kolmas osa, mille kohaselt puuduvad järelevalvekomisjonil piisavad õigused
83
Kolmanda etteheite kolmandas osas heidavad hagejad nõukogule, komisjonile ja Euroopa välisteenistusele ette, et nad keeldusid endiselt andmast järelevalvekomisjonile õigusi ja piisavaid vahendeid, kuna nimetatud komisjonil ei ole võimalik tagada oma otsuste täitmist ja kuna huvitatud isikutele ei ole pärast tuvastatud rikkumisi pakutud ühtegi õiguskaitsevahendit.
84
Selles küsimuses tuleb märkida, et hagejad ei esita ühtegi argumenti, mis võiks põhjendada kolmanda etteheite kolmandat osa, mis puudutab järelevalvekomisjonile antud menetluslike õiguste või vahendite väidetavat ebapiisavust.
85
Sellega seoses väidavad hagejad üksnes esiteks hagiavalduse punkti 54 alapunktis ii ja punktis 58 seda, et kuna nõukogu, komisjon ja Euroopa välisteenistus asutasid ja säilitasid järelevalvekomisjoni, ilma et oleks talle andnud pädevust anda tasuta õigusabi või pädevust täita oma otsuseid või pakkuda õiguskaitsevahendit pärast tuvastatud rikkumisi, siis on nad rikkunud EIÕK artikli 6 lõiget 1 ja artiklit 13 ning harta artiklit 47, ning teiseks hagiavalduse punktis 59 seda, et jättes pärast järelevalvekomisjoni järeldusi võtmata parandusmeetmed, rikkusid nad liidu õigust piisavalt selgelt.
86
Seega tuleb eespool punktides 58 ja 59 teises etteheites juba esitatud põhjustel kolmanda etteheite kolmas osa ilmselge õigusliku põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
Neljas etteheide
87
Neljanda etteheite kohaselt väärkasutasid nõukogu ja Euroopa välisteenistus täidesaatvat võimu või kuritarvitasid seda, kuna nad kinnitasid esiteks, et Eulex Kosovo missioon andis endast parima, et uurida hagejate lähedaste kadumisega seotud asju (edaspidi „esimene vaidlusalune väide“), ja teiseks, et järelevalvekomisjonil ei olnud kohtuvõimu pädevust (edaspidi „teine vaidlusalune väide“).
88
Vaidlusalused väited nähtuvad nõukogu ja Euroopa välisteenistuse 12. oktoobri 2017. aasta kirjadest, mis saadeti vastuseks hagejate 3. oktoobri, 3. novembri ja 5. detsembri 2016. aasta kirjadele, milles viimased palusid liidu institutsioonidel eelkõige tagada, et nende lähedaste kadumise juhtumite suhtes viidaks läbi nõuetekohane uurimine, ning tugevdada järelevalvekomisjoni õigusi.
89
Selles kontekstis väidavad hagejad, et vaidlusalused väited väljendavad keeldumist rahuldada nende kahju hüvitamise nõue ning kujutavad endast täidesaatva võimu väärkasutamist või kuritarvitamist.
90
Nõukogu väidab vastu, et tema 12. oktoobri 2017. aasta kirjas sisalduv vastus on faktilist laadi ega ole vastuoluline, väites, et hagejad ei ole tõendanud, millist liiki rikkumist või vastutust võib talle selle kirja sisu osas omistada.
91
Euroopa välisteenistus väidab, et hagiavalduses ei ole selgitatud, kuidas tema 12. oktoobri 2017. aasta kiri tekitab liidu lepinguvälise vastutuse, ning et üldiselt ei ole selles selgitatud, milline õiguslik väärtus on järelevalvekomisjoni aktidel või kuidas on need aktid käesolevas kohtuasjas kõne all olevatele institutsioonidele ja organile siduvad.
92
Nõukogu ja Euroopa välisteenistus järeldavad sellest, et etteheide tuleb vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata.
93
Kõigepealt tuleb vastavalt apellatsioonimenetluses tehtud kohtuotsuse punktides 132 ja 133 antud hinnangutele märkida, et esimene vaidlusalune väide puudutab hagejate konkreetsete olukordadega seotud individuaalsete meetmete väidetavat võtmata jätmist ning kolmanda etteheite teises osas esitatud väited puudutavad järelevalvekomisjoni tuvastatud rikkumiste kõrvaldamiseks vajalike parandusmeetmete võtmata jätmist.
94
Mis puudutab teist vaidlusalust väidet, siis leidis Euroopa Kohus apellatsioonimenetluses tehtud kohtuotsuse punktis 134, et tegemist on aktiga, mis ei ole siduv.
95
Neljandat etteheidet tuleb analüüsida nendest Euroopa Kohtu hinnangutest lähtudes.
96
Võttes esiteks eelkõige arvesse nõukogu ja Euroopa välisteenistuse 12. oktoobri 2017. aasta kirjade eesmärki, nagu see nähtub nende kirjade esimesest lõigust, tuleb tõdeda, et hagejad ei esita ühtegi argumenti, mis tõendaks, et vaidlusaluseid väiteid võiks tõlgendada nii, et need väljendavad keeldumist rahuldada nende kahju hüvitamise nõue, isegi kui eeldada, et konkreetselt sellele institutsioonile ja sellele organile adresseeritud nõude võib tuletada hagejate varasematest menetlusdokumentidest ja eelkõige nende 3. oktoobri 2016. aasta kirjast, mida nad samuti ei püüdnud põhjendatult tõendada.
97
Seega osas, milles neljas etteheide puudutab hagejate väidetava kahju hüvitamise nõude rahuldamata jätmist, ei ole see täpne ja tuleb vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata.
98
Mis teiseks puudutab esimest vaidlusalust väidet, siis tuleb märkida, et hagejate menetlusdokumendid ei sisalda ühtegi argumenti, mis võiks kinnitada nõukogu ja Euroopa välisteenistuse süüstamist võimu väärkasutamises või kuritarvitamises.
99
Eelkõige ei ole täpsustatud, millisel alusel on nõukogu ja Euroopa välisteenistus aluslepingutes ja ühismeetme sätetes ette nähtud pädevust arvestades kohustatud sekkuma, et võtta individuaalseid uurimismeetmeid hagejaid puudutavate konkreetsete olukordade suhtes, samas kui nõukogu väidab sellega seoses, et tema osalemine kriisiohjamisoperatsioonides piirdub Eulex Kosovo missiooni poliitilise kontrolli ja strateegilise juhtimisega vastavalt ELL artikli 38 teisele lõigule.
100
Mis puudutab viimati nimetatud aspekti, siis tuleb tõdeda, et hagejate seisukohad, mille nad esitasid oma vastuses 18. detsembri 2024. aasta menetlust korraldavale meetmele ja mis käsitlevad nõukogule ja Euroopa välisteenistusele Eulex Kosovo missiooni käsuliinis antud juhiste andmise pädevust, ei saa korvata hagiavalduse ebatäpsust.
101
Nimelt, isegi kui eeldada, et tsiviiloperatsiooni ülema poolne strateegiline juhtimine võib viia selleni, et ta juhib missiooni eesmärgiga võtta konkreetseid olukordi puudutavaid individuaalseid meetmeid, ei ole hagejad märkinud, millisel alusel on nõukogu ja Euroopa välisteenistus kohustatud seda tegema poliitilise kontrolli ja strateegilise juhtimise käigus, mida neil tuleb poliitika- ja julgeolekukomitee ning missiooni tsiviiloperatsiooni ülema kaudu teha.
102
Eeltoodut arvestades tuleb asuda seisukohale, et neljas etteheide ei ole põhjendatud osas, milles see tugineb esimesele vaidlusalusele väitele, ning see tuleb ilmselge vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata.
103
Igal juhul, isegi kui eeldada, et esimest vaidlusalust väidet ei tule käsitada mitte kui iseseisva õigusliku ulatuseta faktilist hinnangut, nagu väidab nõukogu, vaid otsuse vormis seisukohavõttu, mis väljendab nõukogu ja Euroopa välisteenistuse keeldumist sekkuda, et võtta individuaalsed meetmed – millele on viidatud apellatsioonimenetluses tehtud kohtuotsuse punktis 133 –, mis puudutavad hagejate konkreetseid olukordi, siis tuleb asuda seisukohale, et selline sekkumine ei ole seotud pädevusega, mida see institutsioon ja organ Eulex Kosovo missiooni suhtes teostavad.
104
Nimelt, nagu nähtub sisuliselt juba eespool punktidest 76–81, ei kuulu selliste individuaalsete meetmete võtmine poliitilise kontrolli ja strateegilise juhtimise alla, mida nõukogu ja Euroopa välisteenistus poliitika- ja julgeolekukomitee ning tsiviiloperatsiooni ülema kaudu peavad tegema.
105
Sellest järeldub, et nõukogu ja Euroopa välisteenistuse oletatavaid seisukohavõtte osas, milles nendega keeldutakse sekkumast, et võtta individuaalsed meetmed, mis puudutavad hagejate konkreetseid olukordi, ei saa pidada õigusvastasteks.
106
Järelikult tuleb esimest vaidlusalust väidet puudutav etteheide igal juhul ilmselge õigusliku põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
107
Kolmandaks, mis puudutab teist vaidlusalust väidet, siis tuleb märkida, et asjaolu, et see ei ole siduv akt, ei takista esmapilgul seda, et see võiks kaasa tuua liidu lepinguvälise vastutuse tekkimise (vt selle kohta 9. veebruari 2022. aasta kohtuotsus QI jt vs. komisjon ja EKP, T‑868/16, EU:T:2022:58, punkt 71 ja seal viidatud kohtupraktika).
108
Kuid isegi kui eeldada, et kõnealune väide väljendab keeldumist anda järelevalvekomisjonile kohtuorgani staatus, tuleb siiski tõdeda, et hagejad ei ole kuidagi tõendanud, et nõukogul ja Euroopa välisteenistusel oleks sellega seoses kohustus, mis seisneks selles, et kohtueelses menetluses ja enne liidu kohtule hagide esitamist antakse kõik tagatised, mis tulenevad õigusest tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele.
109
Järelikult tuleb neljas etteheide osas, milles see puudutab teist vaidlusalust väidet, ilmselge vastuvõetamatuse tõttu ja igal juhul eespool punktides 58 ja 59 juba esitatud põhjustel ilmselge õigusliku põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
Viies etteheide
110
Viiendas etteheites heidetakse nõukogule, komisjonile ja Euroopa välisteenistusele ette võimu väärkasutamist või kuritarvitamist seetõttu, et viimased ei taganud, et KD asja, mis puudutas prima facie sõjakuritegu, uuriks põhjalikult Eulex Kosovo missioon või Kosovo eriprokuratuur ning seda menetletaks Kosovo erikojas.
111
Sellega seoses piisab, kui tõdeda, et viies etteheide vastab sisuliselt kolmanda etteheite teises osas esitatud väidetele ja on seega seotud esimese vaidlusaluse väitega, nagu seda on käsitletud neljandas etteheites.
112
Seega tuleb viies etteheide eespool punktides 76–81 ja 103–106 esitatud põhjustel ilmselge õigusliku põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
113
Lisaks tuleb märkida, et viiendale etteheitele ei ole lisatud ühtegi argumenti, mis võimaldaks Üldkohtul hinnata, kas nõukogul, komisjonil ja Euroopa välisteenistusel on kohustus jälgida Eulex Kosovo missiooni volitustega seotud konkreetseid uurimisi.
114
Seega tuleb viies etteheide vastavalt eespool punktides 50 ja 51 viidatud kohtupraktikale igal juhul ilmselge vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata.
115
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb käesolev hagi jätta osaliselt ilmselge vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata ja osaliselt ilmselge põhjendamatuse tõttu rahuldamata, ilma et oleks vaja teha otsust nõukogu ja Euroopa välisteenistuse esitatud hilinenult esitamise vastuväidete või hagejate esitatud menetlustoimingu taotluse kohta.
Kohtukulud
116
Vastavalt Üldkohtu kodukorra artiklile 195 otsustab Üldkohus pärast lahendi tühistamist ja tagasisaatmist tehtud lahendis nii tema menetluse kui ka Euroopa Kohtu apellatsioonimenetlusega seotud kohtukulude üle.
117
Kuna Euroopa Kohus tühistas apellatsioonimenetluses tehtud kohtuotsuses algse kohtumääruse osaliselt, saatis kohtuasja tagasi Üldkohtusse ja jättis kohtukulude üle otsustamise edaspidiseks, peab Üldkohus käesolevas kohtumääruses tegema otsuse kõigi tema menetluses olevate kohtukulude kohta, sealhulgas algse menetluse kohta, ning kohtuasjade C‑29/22 P ja C‑44/22 P apellatsioonimenetlusega seotud kohtukulude kohta.
118
Kodukorra artikli 134 lõike 3 kohaselt jäävad kummagi poole kohtukulud põhimõtteliselt tema enda kanda, kui osa nõudeid rahuldatakse ühe poole, osa teise poole kasuks.
119
Lisaks on kodukorra artikli 135 lõikes 1 on ette nähtud, et kui õiglus seda nõuab, võib Üldkohus otsustada, et kaotanud pool kannab lisaks enda kohtukuludele vaid osa vastaspoole kohtukuludest, või ei mõista temalt üldse kohtukulusid välja.
120
Vastavalt kodukorra artikli 138 lõikele 1 kannavad menetlusse astunud liikmesriigid ise oma kohtukulud.
121
Kuna käesolevas asjas on hagejate, nõukogu ja Euroopa välisteenistuse nõuded Üldkohtus osaliselt rahuldamata jäetud, sealhulgas algses menetluses ja apellatsioonimenetluses kohtuasjades C‑29/22 P ja C‑44/22 P, siis tuleb otsustada, et kumbki pool kannab ise oma kohtukulud, mis on seotud kõigi Üldkohtu ja Euroopa Kohtu menetlustega, ilma et oleks vaja teha otsust hagejate poolt järelevalvekomisjoni menetlustes kantud kulude kohta.
122
Lisaks tuleb arvesse võtta käesoleva kohtuasja erilisi asjaolusid, eelkõige selgitusi, mis esitati 24. veebruari 2022. aasta kohtuotsuses Eulex Kosovo (C‑283/20, EU:C:2022:126), mis on käesoleva hagi esitamisest hilisem, ning vabastada hagejad komisjoni kohtukulude kandmisest kõigis Üldkohtu ja Euroopa Kohtu menetlustes.
123
Kodukorra artikli 138 lõike 1 alusel kannavad Belgia Kuningriik, Tšehhi Vabariik, Prantsuse Vabariik, Luksemburgi Suurhertsogiriik, Madalmaade Kuningriik, Austria Vabariik, Rumeenia, Soome Vabariik ja Rootsi Kuningriik ise oma kohtukulud, mis on seotud menetlustega Üldkohtus ja Euroopa Kohtus.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (kuues koda)
määrab
1.
Jätta hagi rahuldamata.
2.
KS, KD, Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjon, Euroopa välisteenistus, Belgia Kuningriik, Tšehhi Vabariik, Prantsuse Vabariik, Luksemburgi Suurhertsogiriik, Madalmaade Kuningriik, Austria Vabariik, Rumeenia, Soome Vabariik ja Rootsi Kuningriik kannavad ise oma kohtukulud, mis on seotud menetlustega Üldkohtus ja Euroopa Kohtus.
Luxembourg, 25. september 2025
Kohtusekretär
V. Di Bucci
President
M. J. Costeira
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.