62016TJ0273
ROZSUDEK TRIBUNÁLU (třetího senátu)
16. ledna 2018 (
*1
)
„Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie METAPORN – Starší slovní ochranné známky Evropské unie a národní slovní ochranné známky META4 a starší obrazové ochranné známky meta4 – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] – Podobnost služeb – Pojem ‚komplementární služby‘ – Podobnost označení – Nebezpečí záměny“
Ve věci T‑273/16,
Sun Media Ltd, se sídlem v Hong Kongu (Čína), zastoupená A. Schniderem, advokátem,
žalobkyně,
proti
Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), zastoupenému S. Bonne, jako zmocněnkyní,
žalovanému,
přičemž další účastnicí řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem, je
Meta4 Spain, SA, se sídlem v Las Rozas (Španělsko), zastoupená I. Temiño Cenicerosem, advokátem,
jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. března 2016 (spojené věci R 653/2015-2 a R 674/2015-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Meta4 Spain a Sun Media,
TRIBUNÁL (třetí senát),
ve složení S. Frimodt Nielsen, předseda, I. S. Forrester (zpravodaj) a E. Perillo, soudci,
vedoucí soudní kanceláře: I. Dragan, rada,
s přihlédnutím k žalobě došlé kanceláři Tribunálu dne 30. května 2016,
s přihlédnutím k vyjádření EUIPO k žalobě došlému kanceláři Tribunálu dne 11. srpna 2016,
s přihlédnutím k vyjádření vedlejší účastnice k žalobě došlému kanceláři Tribunálu dne 11. srpna 2016,
po jednání konaném dne 4. července 2017,
vydává tento
Rozsudek (
1
)
[omissis]
Právní otázky
[omissis]
K prvnímu žalobnímu důvodu, vycházejícímu z porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009
[omissis]
Ke srovnání služeb
32
Podle ustálené judikatury je při posouzení podobnosti mezi dotčenými výrobky nebo službami třeba přihlédnout ke všem relevantním faktorům, které charakterizují vztah mezi nimi. Tyto faktory zahrnují zejména jejich povahu, účel, jejich užívání, jakož i jejich konkurenční nebo komplementární charakter. Mohou být zohledněny rovněž jiné faktory, jako jsou například distribuční kanály dotyčných výrobků [viz rozsudek ze dne 11. července 2007, El Corte Inglés v. OHIM – Bolaños Sabri (PiraÑAM diseño original Juan Bolaños), T‑443/05, EU:T:2007:219, bod 37 a citovaná judikatura].
33
Komplementárními službami jsou takové služby, mezi kterými existuje úzký vztah v tom smyslu, že jedna je nezbytná nebo důležitá pro užití druhé, takže si mohou spotřebitelé myslet, že odpovědnost za poskytování těchto služeb nese stejný podnik [viz rozsudek ze dne 2. října 2013, Cartoon Network v. OHIM – Boomerang TV (BOOMERANG), T‑285/12, nezveřejněný, EU:T:2013:520, bod 26 a citovaná judikatura].
34
V projednávané věci měl odvolací senát za to, že dotčené služby jsou zčásti totožné a zčásti podobné. Odvolací senát měl konkrétně za to, že služby náležející do třídy 41, na které se vztahuje přihlášená ochranná známka, vykazují přinejmenším nízký stupeň podobnosti jak s vysílacími službami, tak s telekomunikačními službami náležejícími do třídy 38, na které se vztahují starší ochranné známky Evropské unie z důvodu jejich komplementárního charakteru.
35
Žalobkyně nezpochybňuje závěry odvolacího senátu, pokud jde o totožnost nebo podobnost služeb náležejících do tříd 35, 38 a 42, na které se vztahuje přihlášená ochranná známka. Žalobkyně uvádí pouze to, že se odvolací senát dopustil nesprávného posouzení, když dospěl k závěru, že zábavní služby pro dospělé, náležející do třídy 41, na které se vztahuje přihlášená ochranná známka, vykazují přinejmenším nízký stupeň podobnosti ve vztahu k telekomunikačním službám náležejícím do třídy 38, na které se vztahují starší ochranné známky.
36
V tomto ohledu zaprvé zábavní služby pro dospělé náležející do třídy 41, na které se vztahuje přihlášená ochranná známka, mají zajisté jinou povahu a účel, než je povaha a účel služeb náležejících do třídy 38, na které se vztahují starší ochranné známky Evropské unie. Jak však odvolací senát právem uvedl v bodě 78 napadeného rozhodnutí, takové zjištění nemůže samo o sobě zpochybnit případnou komplementaritu mezi těmito službami (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 2. října 2013, BOOMERANG, T‑285/12, nezveřejněný, EU:T:2013:520, body 29 až 35).
37
Zadruhé, pokud jde o komplementaritu mezi zábavními službami pro dospělé náležejícími do třídy 41, na které se vztahuje přihlášená ochranná známka a vysílacími službami, náležejícími do třídy 38, na které se vztahují starší ochranné známky Evropské unie, je třeba konstatovat, že odvolací senát měl za to, že uvedené zábavní služby pro dospělé zahrnují služby výroby filmů (napadené rozhodnutí, bod 79). Dále měl odvolací senát za to, že telekomunikační služby náležející do třídy 38, na které se vztahují starší ochranné známky Evropské unie, zahrnují vysílací služby, včetně služeb rozhlasového a televizního vysílání, a uvedl, že starší obrazová ochranná známka Evropské unie zapsaná pod číslem 1669720 se vztahuje výslovně na služby rozhlasového vysílání (napadené rozhodnutí, bod 76). Ačkoli žalobkyně zpochybnila závěr, k němuž odvolací senát dospěl, pokud jde o komplementární charakter dotčených služeb a o jejich podobnost, je nutno konstatovat, že žalobkyně nezpochybnila posouzení odvolacího senátu uvedená v bodech 76 a 79 napadeného rozhodnutí, pokud jde o rozsah služeb, na které se vztahují kolidující označení.
38
Bylo již přitom rozhodnuto, že služby výroby filmů, náležející do třídy 41, vykazují určitou podobnost s vysílacími službami, náležejícími do třídy 38, z důvodu jejich komplementárního charakteru (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 2. října 2013, BOOMERANG, T‑285/12, nezveřejněný, EU:T:2013:520, bod 35). Je tomu tak tím spíše, že jako v projednávané věci služby náležející do třídy 41, na které se vztahuje přihlášená ochranná známka, a vysílací služby náležející do třídy 38, na které se vztahují starší ochranné známky Evropské unie, vykazují společnou vlastnost spočívající v tom, že jsou nabízeny v elektronické podobě, případně na internetu, v rozsahu, v němž tento společný způsob šíření může posílit podobnost mezi uvedenými službami [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 4. června 2014, Free v. OHIM – Conradi + Kaiser (FreeLounge), T‑161/12, nezveřejněný, EU:T:2014:350, bod 29].
39
Kromě toho je nutno konstatovat, podobně jako odvolací senát, že je v současné době stále obvyklejší, že jsou rozhlasové a televizní programy šířeny prostřednictvím připojení k internetu nebo širokopásmového připojení (napadené rozhodnutí, bod 80).
40
Zatřetí, pokud jde o komplementaritu mezi zábavními službami pro dospělé a telekomunikačními službami, na které se vztahují starší ochranné známky Evropské unie, je třeba uvést, jak správně uvedl odvolací senát v bodě 81 napadeného rozhodnutí, že je v přihlášce ochranné známky k zápisu upřesněno, že zábavní služby pro dospělé, náležející do třídy 41, na které se vztahuje přihlášená ochranná známka, jsou poskytovány „zvláště“ elektronickou cestou a on-line. Bylo již přitom stanoveno, že služby náležející do třídy 41, které jsou jako v projednávané věci poskytovány on-line, jsou podobné službám „telekomunikace; komunikace prostřednictvím počítačových terminálů, přenos zpráv a obrázků pomocí počítačů“, na které se vztahují starší ochranné známky Evropské unie [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 12. července 2012, Wall v. OHIM – Bluepod Media Worldwide (bluepod MEDIA), T‑227/11, nezveřejněný, EU:T:2012:375, body 44 a 51].
41
Je zajisté pravda, že Tribunál v tomtéž rozsudku rovněž potvrdil závěr odvolacího senátu v předmětné věci, podle něhož i když některé telekomunikační subjekty poskytují určité zábavní služby náležející do třídy 41 prostřednictvím specializovaných dceřiných společností, nebude spotřebitel zpravidla očekávat, že mezi poskytováním těchto zábavních služeb a službami souvisejícími s přenosem dat prostřednictvím počítačů a datových sítí existuje spojitost (rozsudek ze dne 12. července 2012, bluepod MEDIA, T‑227/11, nezveřejněný, EU:T:2012:375, bod 48).
42
Podobně jako odvolací senát je však třeba zohlednit hospodářskou realitu na trhu, která existuje v současné době, za účelem ověření, zda skutkové zjištění provedené ve věci, ve které byl vydán rozsudek ze dne 12. července 2012, bluepod MEDIA (T‑227/11, nezveřejněný, EU:T:2012:375), je stále platné. Je přitom nutno konstatovat, že se tato realita velmi liší od reality, která panovala, byť jen před několika lety, zejména vzhledem k rychlému technologickému vývoji, který radikálně změnil způsob, jakým je využíván audiovizuální zábavní obsah. Navíc i když se tradiční poskytovatelé telekomunikačních služeb vývoje zábavního obsahu předtím účastnili jen příležitostně, účastní se ho v současné době pravidelně, kdežto společnosti poskytující zábavu nabízejí služby, které byly předtím vyhrazeny telekomunikačnímu průmyslu. Některé podniky ostatně nabízejí paušální předplatné poskytující spotřebitelům jak telekomunikační připojení, tak přístup k zábavnímu obsahu prostřednictvím tohoto připojení. Spotřebitelé telekomunikačních služeb se tedy mohou domnívat, že zábavní obsah poskytnutý prostřednictvím jejich připojení k internetu pochází od téhož podniku (napadený rozsudek, body 83 až 86).
[omissis]
Z těchto důvodů
TRIBUNÁL (třetí senát)
rozhodl takto:
1)
Žaloba se zamítá.
2)
Společnosti Sun Media Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
Frimodt Nielsen
Forrester
Perillo
Takto vyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 16. ledna 2018.
Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: angličtina.
(
1
) – Jsou uvedeny pouze body tohoto rozsudku, jejichž zveřejnění Tribunál považuje za účelné.