VSL sklep II Ip 2486/2014
Sodišče: Višje sodišče v Ljubljani
Oddelek: Izvršilni oddelek
ECLI: ECLI:SI:VSLJ:2014:II.IP.2486.2014
Evidenčna številka: VSL0069085
Datum odločbe: 02.07.2014
Senat, sodnik posameznik: Irena Balažic (preds.), Magda Gombač Gluhak (poroč.), Urška Jordan
Področje: IZVRŠILNO PRAVO - DRUŽINSKO PRAVO - CIVILNO PROCESNO PRAVO -
MEDNARODNO ZASEBNO PRAVO
Institut: novo izvršilno sredstvo - spor z mednarodnim elementom - pristojnost - izključna pristojnost -
izvršba na denarna sredstva na dolžnikovem računu
Zveza: Uredba Sveta ES številka 44/2001 z dne 22. 12. 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju
sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah člen 22, 22-5. ZPP člen 18, 18/3.
Jedro
Uredba Sveta ES številka 44/2001 z dne 22. 12. 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih
odločb v civilnih in gospodarskih zadevah v 5. točki 22. člena določa, da so v postopkih v zvezi z izvršitvijo
sodnih odločb izključno pristojna sodišča države članice, v kateri je bila sodna odločba izvršena ali naj bi bila
izvršena. To pomeni, da je za dovolitev in opravo izvršbe na denarna sredstva na dolžnikovem računu v
Avstriji izključno pristojno avstrijsko sodišče.
Izrek
I. Pritožba se zavrne in sklep potrdi.
II. Upnika sama krijeta svoje stroške pritožbenega postopka.
Obrazložitev
1. Okrajno sodišče v Cerknici je z izpodbijanim sklepom odločilo, da ni pristojno za odločanje o predlogu
upnika, da se izvršba nadaljuje tudi z rubežem in prenosom denarnih sredstev, ki jih ima dolžnik na računu
pri banki X. (I. točka izreka sklepa), zavrglo je predlog upnika, da se izvršba nadaljuje tudi z rubežem in
prenosom denarnih sredstev na dolžnikovem računu pri banki X. (II. točka izreka sklepa), in odločilo, da
mora upnik sam trpeti stroške, nastale s sestavo vloge z dne 5. 7. 2010 in vloge z dne 27. 9. 2013 (III. točka
izreka sklepa).
                               1 / 3
2. Zoper sklep se pravočasno po pooblaščenki pritožujeta upnika zaradi napačne uporabe materialnega prava
in določb procesnega prava. Strinjata se, da je treba glede pristojnosti uporabiti Uredbo Sveta ES št. 44/2001
z dne 22. 12. 2000, vendar menita, da je sodišče določbe te uredbe napačno interpretiralo. Pojasnjujeta, da je
Okrajno sodišče v Cerknici na podlagi pravnomočne sodbe že izdalo sklep o izvršbi, ki je pravnomočen,
opravilo pa je tudi že določena izvršilna dejanja, ki za poplačilo terjatve ne zadoščajo. Sodna odločba se je
torej že začela izvrševati v Sloveniji, le do celotnega poplačila še ni prišlo, to pa je mogoče z novim
predmetom izvršbe, ki je v tujini in je tudi točno določen in znan. Sodna odločba je bila v Sloveniji že delno
izvršena, pa tudi sicer bi morala v celoti biti izvršena v Sloveniji. Razen novega predmeta izvršbe, ki je v
tujini, ni nobene druge navezne okoliščine, ki bi kazala na pristojnost tujega sodišča. V Sloveniji so tako oba
upnika kot dolžnik, vsi imajo v Sloveniji stalno prebivališče, pa tudi del premoženja, na katerega se opravlja
izvršba, je v Sloveniji. Ko sodišče pravi, da za dovolitev in opravo izvršbe zunaj območja Slovenije ni
pristojno, prezre, da je bila v tej zadevi izvršba že dovoljena in na določene predmete že opravljena, vendar
ni bila zadostna. Z izpodbijano odločitvijo je po mnenju upnikov sodišče onemogočilo poplačilo njune
terjatve, kajti ne gre, da bi upnika na podlagi navedene uredbe ali Uredbe Sveta ES 2201/2003 vlagala nov
predlog za izvršbo pri tujem sodišču, saj bi sicer prišlo do litispendence (27. člen Uredbe Sveta ES 44/2001,
oddelek 9). Ker sodišče ni pojasnilo, kako naj upnika prideta do tega predmeta izvršbe, je po mnenju
upnikov ravnalo v nasprotju z nameni, zaradi katerih je bila sprejeta Uredba Sveta ES 44/2001. Odločitev
sodišča ne cilja na hitro in enostavno izvršitev sodne odločbe (točka 2 uvodnega dela), ne upošteva, da je
bistveno stalno bivališče upnikov (točke 7, 8, 9 in 10), ter tudi ne upošteva, da je treba zmanjšati možnost
sočasnih postopkov (preambula). Predlagata spremembo sklepa tako, da se izvršba dovoli tudi s tem
predmetom izvršbe, podredno pa razveljavitev sklepa in vrnitev zadeve v ponovno odločanje sodišču prve
stopnje. Priglašata stroške pritožbenega postopka.
3. Pritožba ni utemeljena.
4. Višje sodišče je izpodbijani sklep preizkusilo v okviru pritožbenih razlogov in razlogov, na katere pazi po
uradni dolžnosti po drugem odstavku 350. člena v zvezi s 366. členom Zakona o pravdnem postopku (v
nadaljevanju ZPP) in v zvezi s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ).
5. Upnika sta v predmetni zadevi predlagala nadaljevanje izvršbe z novim izvršilnim sredstvom - z rubežem in
prenosom denarnih sredstev na računu dolžnika pri banki X. Predlagala sta torej izvršbo na premoženje, ki ga
ima dolžnik v tuji državi (Avstriji), zato je sodišče prve stopnje pravilno zaključilo, da gre za spor z
mednarodnim elementom. Ker gre za razmerje med državama, ki sta članici Evropske unije, je sodišče prve
stopnje (kljub nepotrebnemu navajanju določb Zakona o mednarodnem zasebnem pravu in postopku, v
nadaljevanju ZMZPP) kot podlago za odločanje pravilno uporabilo Uredbo Sveta ES številka 44/2001 z dne
22. 12. 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (v
nadaljevanju Uredba).
6. Uredba v 5. točki 22. člena določa, da so v postopkih v zvezi z izvršitvijo sodnih odločb (za tak postopek
gre tudi v konkretnem primeru) izključno pristojna sodišča države članice, v kateri je bila sodna odločba
izvršena ali naj bi bila izvršena. To pomeni, da je za dovolitev in opravo izvršbe na denarna sredstva na
dolžnikovem računu v Avstriji izključno pristojno avstrijsko sodišče. Okrajno sodišče v Cerknici se je glede
na navedeno pravilno izreklo za nepristojno in predlog upnikov zavrglo (tretji odstavek 18. člena ZPP v zvezi
s 15. členom ZIZ). Pri tem je pravilno pojasnilo tudi, da bi morebitna drugačna odločitev pomenila
nedopusten poseg v jurisdikcijo druge države in njeno državno suverenost.
                               2 / 3
7. Glede na navedeno je sodišče prve stopnje pravilno uporabilo in interpretiralo določbe Uredbe, zato so
pritožbene navedbe v tej smeri neutemeljene, slediti pa tudi ni mogoče očitkom o grozeči litispendenci (gre
namreč za drug predmet oziroma premoženje, za izvršbo na katerega je izključno pristojno sodišče druge
države članice, ne glede na dejstvo, da je bila sicer izvršba na dolžnikovo premoženje v Republiki Sloveniji
že dovoljena in se je že pričela opravljati). Sodišče prve stopnje tudi ni bilo dolžno poučevati upnikov (ki ju
zastopa odvetnica), kako priti do izvršbe na dolžnikov račun v tujini, kot neutemeljeno uveljavljata v pritožbi.
8. Ker upnika s predlogom za nadaljevanje izvršbe z novim izvršilnim sredstvom - rubežem in prenosom
denarnih sredstev na računu dolžnika pri banki v tujini nista uspela, je pravilna tudi odločitev, da sama krijeta
stroške vloge z dne 27. 9. 2013, s katero sta ta predlog podala.
9. Pritožbeni razlogi tako niso podani in ker višje sodišče tudi ni našlo kršitev, na katere mora paziti po uradni
dolžnosti (drugi odstavek 350. člena v zvezi s 366. členom ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ), je pritožbo
zavrnilo kot neutemeljeno ter kot pravilen in zakonit potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena
ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ).
10. Upnika s pritožbo nista uspela, zato sama krijeta svoje stroške pritožbenega postopka (prvi odstavek 165.
člena ZPP in prvi odstavek 154. člena ZPP, oba v zvezi s 15. členom ZIZ).
Datum zadnje spremembe: 16.02.2015
Powered by TCPDF (www.tcpdf.org)
                               3 / 3