62024CC0323
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
NICHOLASA EMILIOUJA,
predstavljeni 19. junija 2025 (
1
)
Zadeva C-323/24
Deity Shoes, S.L.
proti
Mundorama Confort, S.L.,
Stay Design, S.L
(predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante (sodišče za gospodarske spore št. 1 v Alicanteju, Španija))
„Predhodno odločanje – Intelektualna in industrijska lastnina – Modeli Skupnosti – Uredba (ES) št. 6/2002 – Člen 4 – Pogoji za varstvo modela – Novost – Individualna narava – Vidne značilnosti, ki jih vnaprej določi tretja oseba – Prilagoditev sestavnih delov, ponujenih v obstoječem katalogu – Zahtevana stopnja prilagoditve – Svoboda oblikovalca pri razvijanju modela – Možnost varstva izgleda celotnega izdelka ali dela izdelka, izdelanega na podlagi znanih modnih trendov“
I. Uvod
1.
„Ti škornji so za hojo in to bodo tudi počeli.“ (
2
) V sodni praksi Splošnega sodišča o razlagi Uredbe (ES) št. 6/2002 (
3
) je splošno sprejeto, da je svoboda oblikovalca izdelka (npr. čevlja) omejena s tehnično funkcijo izdelka (npr. z dejstvom, da se čevelj nosi na nogi in da mora ustrezati določenemu namenu, kot je hoja ali tek) ter z normativnimi zahtevami, ki se uporabljajo za izdelek in katerih posledica je standardizacija nekaterih njegovih značilnosti. (
4
) V obravnavani zadevi se med drugim pojavlja vprašanje, ali je ta svoboda omejena tudi z modnimi trendi.
2.
Spor o glavni stvari zadeva tri družbe iz obutvene industrije, in sicer Deity Shoes S.L. na eni strani ter Mundorama Confort S.L. in Stay Design S.L. na drugi strani. Prva od navedenih družb trdi, da sta drugi dve za več modelov čevljev kršili njene modele Skupnosti (v nadaljevanju: izpodbijani modeli). Nasprotno pa Mundorama Confort in Stay Design trdita, da so izpodbijani modeli nični, ker temeljijo na obstoječih modelih, prikazanih v katalogih dobaviteljev družbe Deity Shoes, od katerih se le malo razlikujejo, na primer v zvezi s prilagoditvijo podplata, vezalk ali zaponk pod vplivom najnovejših modnih trendov. Po njunem mnenju zato izpodbijani modeli ne izhajajo iz morebitne „resnične oblikovalske dejavnosti“, „intelektualnega napora“ ali inovacije.
3.
Z vprašanji Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante (sodišče za gospodarske spore št. 1 v Alicanteju, Španija) Sodišče v bistvu prosi, naj opredeli, ali lahko v navedenih okoliščinah model še vedno uživa varstvo v obliki registriranega ali neregistriranega (
5
) modela Skupnosti na podlagi Uredbe št. 6/2002. Dalje sprašuje, ali lahko modni trendi toliko omejujejo svobodo oblikovalca, da že majhne razlike lahko zadostujejo, da zadevni model daje drugačen celotni vtis kot eden ali več predhodnih modelov, kar torej temu modelu daje „individualno naravo“ v smislu člena 6 Uredbe št. 6/2002.
II. Pravni okvir
4.
Člen 4 Uredbe št. 6/2002 z naslovom „Zahteve za varstvo“ določa:
„1.   Videz izdelka je varovan z modelom Skupnosti, če je nov in ima individualno naravo.
[…]“
5.
Člen 5 te uredbe z naslovom „Novost“ določa:
„1.   Videz izdelka šteje za novega, če javnosti še ni bil dostopen enak videz izdelka:
(a)
v primeru neregistriranega modela Skupnosti, pred datumom, na katerega je bil videz izdelka, za katerega se zahteva varstvo, prvič dostopen javnosti;
(b)
v primeru registriranega modela Skupnosti, pred datumom vložitve prijave za registracijo videza izdelka, za katerega se zahteva varstvo, ali, če se zahteva prednostna pravica, datumom prednostne pravice.
2.   Videzi izdelka štejejo za enake, če se njihove značilnosti razlikujejo le v nepomembnih podrobnostih.“
6.
V skladu s členom 6 Uredbe št. 6/2002 z naslovom „Individualna narava“ velja:
„1.   Šteje se, da ima videz izdelka individualno naravo, če se celotni vtis, ki ga naredi na seznanjenega uporabnika, razlikuje od celotnega vtisa, ki ga na takega uporabnika naredi videz izdelka, ki je bil dostopen javnosti:
(a)
v primeru neregistriranega modela Skupnosti, pred datumom, na katerega je bil videz izdelka, za katerega se zahteva varstvo, prvič dostopen javnosti;
(b)
v primeru registriranega modela Skupnosti, pred datumom vložitve prijave za registracijo, ali, če se zahteva prednostna pravica, datumom prednostne pravice.
2.   Pri ocenjevanju individualne narave se upošteva stopnja svobode oblikovalca pri razvijanju modela.“
7.
Člen 10 te uredbe z naslovom „Obseg varstva“ določa:
„1.   Obseg varstva iz modela Skupnosti zajema vsak videz izdelka, ki na seznanjenega uporabnika ne naredi drugačnega celotnega vtisa.
2.   Pri ocenjevanju obsega varstva se upošteva stopnja svobode oblikovalca pri razvoju videza izdelka.“
8.
Člen 14 Uredbe št. 6/2002 z naslovom „Pravica do modela Skupnosti“ določa:
„1.   Pravico do modela Skupnosti ima oblikovalec ali njegov pravni naslednik.
[…]“
9.
Člen 25 te uredbe z naslovom „Razlogi za ničnost“ določa:
„1.   Model Skupnosti se lahko razglasi za ničnega le v naslednjih primerih:
(a)
če model ne ustreza opredelitvi iz člena 3(a);
(b)
če ne izpolnjuje zahtev členov 4 do 9;
(c)
če imetnik pravice na podlagi odločbe sodišča ni upravičen do modela Skupnosti po členu 14;
[…]“
III. Dejansko stanje, postopek pred Sodiščem in predložena vprašanja
10.
Družba Deity Shoes je 10. decembra 2021 pri Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante (sodišče za gospodarske spore št. 1 v Alicanteju) vložila tožbo zoper družbi Mundorama Confort in Stay Design, pri čemer je zatrjevala kršitev izpodbijanih modelov.
11.
Družbi Mundorama Confort in Stay Design sta 12. aprila 2022 vložili nasprotno tožbo in zahtevali razglasitev ničnosti teh modelov. (
6
)
12.
Ti družbi sta zlasti trdili, da pri razvoju izpodbijanih modelov ni šlo za inovacijo ali „resnično oblikovalsko dejavnost“ ter da ti modeli niso rezultat „intelektualnega napora“. Razen nekaterih prilagojenih elementov (na primer barve, nekaterih materialov, mesta zaponk, vezalk in drugih okrasnih elementov) izpodbijani modeli predstavljajo modele čevljev iz katalogov, ki so jih družbi Deity Shoes zagotovili njihovi kitajski dobavitelji (v nadaljevanju: dobavitelji). Po mnenju družb Mundorama Confort in Stay Design ti modeli ne izpolnjujejo pogojev „novosti“ in „individualne narave“, določenih v členih 5 oziroma 6 Uredbe št. 6/2002.
13.
Predložitveno sodišče ugotavlja, da ima cena pri poslovanju družbe Deity Shoes – katerega namen je prodaja čevljev v velikem obsegu – pomembno vlogo. Ker vsaka sprememba ali prilagoditev modelov, vsebovanih v katalogih dobaviteljev, povzroči povečanje stroškov, družba, kot je Deity Shoes, nima prave spodbude, da bi bistveno spremenila modele čevljev, prikazane v teh katalogih.
14.
Predložitveno sodišče še poudarja, da so razne možnosti prilagoditve (npr. barva, materiali ter mesto zaponk, vezalk in drugih okrasnih elementov) že prikazane v katalogih dobaviteljev. Poleg tega so modeli, prikazani v teh katalogih ter možnosti njihove prilagoditve ter izpodbijani modeli vsi pod vplivom znanih modnih trendov. Navedeno sodišče se sprašuje, ali bi bilo mogoče šteti, da ti modni trendi enako omejujejo svobodo oblikovalca, kot jo včasih omejujejo tehnična funkcija izdelka ali zanj veljavne normativne zahteve.
15.
Glede na te elemente je Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante (sodišče za gospodarske spore št. 1 v Alicanteju) prekinilo postopek in Sodišču predložilo naslednja vprašanja:
(1)
„Ali mora za to, da bi bil model zajet s sistemom varstva iz [Uredbe št. 6/2002], obstajati resnična oblikovalska dejavnost, tako da je ta model rezultat intelektualnega napora njegovega oblikovalca? […] [A]li je v tem smislu mogoče kombiniranje elementov na podlagi [obstoječih] modelov [šteti za resnično oblikovalsko dejavnost, če so njegove] značilnosti videza […] večinoma vnaprej določene s strani [dobaviteljev], tako da je treba spremembe nekaterih elementov obravnavati kot omejene in postranske?
(2)
Ali se lahko glede na navedeno vse ali del značilnosti videza izdelka, ki izhajajo iz prilagoditve modelov, ki jih ponujajo kitajsk[i] [dobavitelji], v skladu s katalogi teh [dobaviteljev], štejejo za individualne v smislu člena 6 [Uredbe št. 6/2002], če je dejavnost imetnika modela omejena na trženje teh modelov v [Evropski uniji] brez sprememb ali z omejenimi spremembami elementov (kot so podplati, zakovice, vezalke, zaponke in tako dalje) in so značilnosti videza večinoma vnaprej določene s strani [dobaviteljev]? Ali je pri tem pomembno, da [same] elemente [dobavitelji že ponujajo v svojih katalogih]?
(3)
Ali je treba člen 14 [Uredbe št. 6/2002] razlagati tako, da se lahko oseba, ki je na podlagi [predhodnega] modela, ki so ga v skladu s katalogom ponudil[i] [dobavitelji], zgolj prilagodila ta predhodni model s spreminjanjem elementov, ki jih je […] ponudi[l] [dobavitelj, ne da bi jih sama oblikovala], šteje za oblikovalca? Ali je v tem smislu za uveljavljanje avtorstva mogoče zahtevati, da se izkaže določena stopnja prilagoditve, da bi se dokazalo, da končna oblika pomembno odstopa od [predhodnega] modela?
(4)
Ali je treba, brez poseganja v zgoraj navedeno, v primeru, kot je obravnavani, glede na posebne značilnosti obutve, oblikovane na podlagi zbirk vzorcev [dobaviteljev], ter če je ‚[dejavnost oblikovanja]‘ omejen[a] na izbiro že obstoječih modelov iz zbirke vzorcev in po potrebi na spremembo nekaterih njihovih elementov […] v skladu z modnimi trendi, šteti, da ti modni trendi: (a) omejujejo svobodo oblikovalca, tako da lahko majhne razlike med registriranim (ali neregistriranim) modelom in [predhodnim] modelom zadoščajo za ustvarjanje drugačnega celotnega vtisa, ali, nasprotno, (b) [zmanjšujejo] individualnost registriranega (ali neregistriranega) modela, tako da bodo ti elementi ali deli[, ki izhajajo iz znanih modnih trendov,] manj pomembni pri celotnem vtisu, ki ga naredijo na seznanjenega uporabnika, […] v primerjavi z drugim [predhodnim] modelom?“
16.
Predlog za sprejetje predhodne odločbe z dne 13. decembra 2023 je bil v sodnem tajništvu Sodišča vložen 2. maja 2024. Družba Deity Shoes in Komisija sta predložili pisna stališča. Obravnave ni bilo.
IV. Analiza
17.
Člen 4(1) Uredbe št. 6/2002 določa, da morata biti za to, da je videz izdelka varovan z neregistriranim ali registriranim „modelom Skupnosti“ na podlagi te uredbe, izpolnjena dva pogoja. Videz izdelka mora biti „nov“ in imeti mora „individualno naravo“. Za to, da je videz izdelka nov in da torej izpolnjuje prvi pogoj, se zahteva, da javnosti še ni bil dostopen enak videz izdelka bodisi pred datumom, na katerega je bil videz izdelka, za katerega se zahteva varstvo, prvič dostopen javnosti (
7
) (če gre za neregistrirane modele Skupnosti), bodisi pred datumom vložitve prijave za registracijo videza izdelka v zvezi s katerih se zahteva varstvo (če gre za registrirane modele Skupnosti). (
8
) Pri drugem pogoju, ki se nanaša na „individualno naravo“ videza izdelka, se mora celotni vtis, ki ga videz izdelka naredi na seznanjenega uporabnika, razlikovati od celotnega vtisa, ki ga na takega uporabnika naredi videz izdelka, ki je bil dostopen javnosti pred zgoraj navedenimi datumi. (
9
)
18.
V okviru teh določb se vprašanja, ki jih je zastavilo Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante (sodišče za gospodarske spore št. 1, Alicante), v bistvu nanašajo na dve temeljni vprašanji. Prvo temeljno vprašanje (ki je v jedru prvega dela prvega vprašanja in tretjega vprašanja) je, ali mora videz izdelka izhajati iz „resnične oblikovalske dejavnosti“ ali „intelektualnega napora“ oblikovalca, da lahko uživa varstvo v obliki modela Skupnosti. Začel bom z razlago, zakaj menim, da ta dejavnika v obravnavanem primeru nimata nobenega vpliva (Oddelek A). Drugo temeljno vprašanje (izraženo z drugim delom prvega vprašanja ter drugim in četrtim vprašanjem) se nanaša na to, ali lahko videz izdelka uživa varstvo v obliki modela Skupnosti v okoliščinah, kjer je vnaprej določen s predhodnimi modeli, vsebovanimi v katalogih dobaviteljev, in se od teh modelov razlikuje zgolj glede nekaterih manjših elementov prilagoditve (ki so prav tako predstavljeni v teh katalogih), na katere vplivajo modni trendi. V tem smislu skuša predložitveno sodišče izvedeti, ali se lahko šteje, da modni trendi toliko omejujejo svobodo oblikovalca, da majhne razlike med enim ali več predhodnimi modeli ter obravnavanim modelom zadoščajo, da lahko zadnji daje drugačen celotni vtis kot prvi in ima zato „individualno naravo“ v smislu člena 6 Uredbe št. 6/2002 (B).
A.
Ali mora model Skupnosti izhajati iz „resnične oblikovalske dejavnosti“ ali „intelektualnega napora“ (prvi del prvega vprašanja in tretje vprašanje)
19.
Odgovor na prvo temeljno vprašanje, ki ga je postavilo predložitveno sodišče, je po mojem mnenju dokaj preprost.
20.
Kot sem že pojasnil zgoraj v točki 17, morata biti za to, da lahko videz izdelka uživa varstvo v obliki registriranega ali neregistriranega modela Skupnosti, izpolnjena dva pogoja, ki se nanašata na „novost“ oziroma „individualno naravo“.
21.
Oba pogoja sta izčrpna, Uredba št. 6/2002 pa ne vsebuje dodatnih pogojev, da bi morala pri izdelavi modela potekati „resnična oblikovalska dejavnost“ ali da bi moral biti model rezultat „intelektualnega napora“, če uporabim različne izraze, ki jih je v predlogu za sprejetje predhodne odločbe uporabilo predložitveno sodišče. Dejansko družbi Mundorama Confort in Stay Design pred predložitvenim sodiščem sami priznavata, da se niti člen 4(1) te uredbe (ki navaja zahteve za varstvo) niti njen člen 25(1)(b) (ki obravnava ničnost modela Skupnosti zaradi neizpolnjevanja navedenih zahtev) ne sklicujeta na tako „resnično oblikovalsko dejavnost“ ali „intelektualni napor“.
22.
Hkrati menim, da želi predložitveno sodišče z uporabo teh izrazov dejansko izvedeti, ali se v zvezi z varstvom modelov Skupnosti uporablja pogoj, ki je podoben pogoju „izvirnosti“, opredeljenemu v sodni praksi Sodišča glede razlage Direktive 2001/29/ES, uporablja na področju varstva modelov Skupnosti . (
10
) Sodišče je namreč odločilo, da je za to, da se predmet lahko šteje za izviren in uživa varstvo na podlagi člena 2(a) navedene direktive, hkrati nujno in zadostno, da ta odraža osebnost njegovega avtorja in njegove svobodne in ustvarjalne izbire. (
11
) Različni deli „dela“ torej uživajo varstvo, če vsebujejo elemente, ki izražajo intelektualno stvaritev avtorja dela. (
12
)
23.
Po mojem mnenju je sicer jasno, da ni potrebna izpolnitev nobenega podobnega pogoja, da bi bil videz izdelka varovan kot model Skupnosti. Dejansko je Sodišče navedlo, da se po mnenju zakonodajalca Unije „predmeti, varovani z modelom, načeloma ne morejo enačiti s predmeti, ki so dela, varovana z Direktivo 2001/29“. (
13
) Sicer pa „varstvo modelov na eni strani in avtorskopravno varstvo na drugi strani zasledujeta popolnoma drugačne cilje in sta predmet ločenih ureditev“. Kot je pojasnilo Sodišče, „je namen varstva modelov varovati predmete, ki so, čeprav so novi in individualizirani, uporabni in primerni za masovno proizvodnjo“, medtem ko se „avtorskopravno varstvo, katerega trajanje je bistveno daljše, […] uporablja samo za predmete, ki se opredelijo kot dela“. (
14
)
24.
Če se zdaj vrnem k vprašanju, ali je treba sama pogoja „novosti“ in „individualne narave“ razlagati tako, da je moral oblikovalec za njuno izpolnitev izvesti „resnično oblikovalsko dejavnost“ ali „intelektualni napor“, najprej opozarjam, da se navedena pogoja, kot sta v svojih stališčih poudarili tudi Komisija in družba Deity Shoes, nanašata na izgled modela ne glede na to, kako je bil ustvarjen, in torej tudi ne glede na morebiten „intelektualni napor“ ali ustvarjalno dejavnost oblikovalca. Člen 3(a) Uredbe št. 6/2002 namreč „videz“ opredeljuje kot „izgled celotnega izdelka ali njegovega dela, ki izhaja iz značilnosti zlasti linij, obrisov, barv, oblike, teksture in/ali materialov samega izdelka in/ali značilnosti ornamentov na njem“. (
15
)
25.
Kot sem že pojasnil, pa pogoj „novosti“ pomeni le, da javnosti pred tem še ni bil dostopen enak videz izdelka. Ta pogoj posledično zahteva primerjavo videza obstoječega izdelka z videzom izdelka, za katerega se zahteva model Skupnosti ali katerega veljavnost se izpodbija. Ni pa potrebna ocena, ali obravnavani videz izdelka izhaja iz določenega „intelektualnega napora“ ali „resnične oblikovalske dejavnosti“.
26.
Enako velja za pogoj „individualne narave“. V tem smislu opozarjam, da je v uvodni izjavi 14 Uredbe št. 6/2002 navedeno, da naj „ocena o tem, ali ima model individualno naravo, […] temelji na tem, ali se celotni vtis na seznanjenega uporabnika, ki vidi videz izdelka, jasno razlikuje od celotnega vtisa, ki ga nanj naredijo obstoječi videzi izdelkov, ob upoštevanju narave izdelka, za katerega se videz izdelka uporablja ali v katerega je vključen …“.
27.
Vendar priznam, prvič, da je v tej uvodni izjavi še navedeno, da je treba pri preverjanju, ali ima model „individualno naravo“, upoštevati „industrijski sektor, v katerega [ta videz izdelka] spada, in stopnjo svobode oblikovalca pri razvijanju videza izdelka“. (
16
) V členu 6(2) Uredbe št. 6/2002 je uporabljeno podobno besedilo, saj ta določa, da se „[p]ri ocenjevanju individualne narave […] upošteva stopnja svobode oblikovalca pri razvijanju modela“. Verjetno bi to lahko pomenilo, da je treba upoštevati „resnično oblikovalsko dejavnost“ ali „intelektualni napor“, na katerih je temeljilo razvijanje modela.
28.
Vendar je po mojem mnenju jasno, da omembe svobode oblikovalca v uvodni izjavi 14 Uredbe št. 6/2002 in členu 6(2) te uredbe ni mogoče razlagati v tem smislu; prej nasprotno. Pravzaprav sodna praksa Splošnega sodišča, ki sem jo navedel v uvodu, (
17
) ponazarja, da se člen 6(2) razlaga tako, da varstva v obliki modela Skupnosti ni mogoče zavrniti zgolj zato, ker nekatere značilnosti modela narekujejo omejitve, ki so na primer povezane s tehnično funkcijo izdelka (o tem bom govoril v oddelku B spodaj). Povedano preprosto, modelu čevlja se varstvo v obliki modela Skupnosti ne zavrne zgolj zato, ker je njegova celotna oblika podobna obliki noge.
29.
Drugič, predložitveno sodišče v tretjem vprašanju ugotavlja, da je „oblikovalec“ v členu 14 Uredbe št. 6/2002 opredeljen kot oseba, ki je razvila videz izdelka. Glede na to določbo navedeno sodišče skuša izvedeti, ali je za to, da je videz izdelka varovan kot model Skupnosti, potrebno, da je oseba, ki ga je razvila, opravila „resnično oblikovalsko dejavnost“ ali „intelektualni napor“, da se jo lahko šteje za „oblikovalca“. Tudi s temi dvomi se ne strinjam.
30.
Najprej poudarjam, da člen 14 Uredbe št. 6/2002, naslovljen „Pravica do modela Skupnosti“, v odstavku 1 določa, da ima „[p]ravico do modela Skupnosti […] oblikovalec ali njegov pravni naslednik“. V odstavkih 2 in 3 te določbe so podrobno opredeljena pravila, ki veljajo, kadar sta videz izdelka skupaj razvili dve ali več oseb ter kadar „model razvije zaposleni pri izvrševanju svojih dolžnostih ali po navodilih delodajalca“.
31.
Glede na te elemente je po mojem mnenju jasno, da je namen člena 14 Uredbe št. 6/2002 določiti, katera oseba ali subjekt ima pravico do modela Skupnosti, in ne da se za pogoja „novosti“ in „individualne narave“ določi zahtevo, povezano z „resnično oblikovalsko dejavnostjo“ ali „intelektualnim naporom“ oblikovalca.
32.
V zvezi s tem tudi poudarjam, da se pojem „oblikovalec“ iz te določbe ne sme zamenjevati s pojmom „avtor“, uporabljenim v Direktivi 2001/29, ki se nanaša na avtorske in sorodne pravice. Pri razlagi te direktive je Sodišče pojem „delo“ dosledno povezovalo s pojmom „avtor“. (
18
) Vendar na podlagi Uredbe št. 6/2002 ni podobne povezave med pojmoma „delo“ in „avtor“ oziroma „videz izdelka“ in „oblikovalec“. Varstvo v obliki modela Skupnosti se lahko podeli, ne da bi bilo treba upoštevati katero koli značilnost njegovega oblikovalca (na primer njegovo osebnost, ustvarjalno izbiro ali intelektualno stvaritev). Iz člena 14 Uredbe št. 6/2002 je jasno, da je istovetnost oblikovalca pomembna pri določanju, katera oseba ali subjekt ima pravico do varstva, ne pa pri oceni, ali je videz izdelka mogoče varovati v obliki modela Skupnosti. V tem smislu za avtorja dela na podlagi Direktive 2001/29 ter oblikovalca modela Skupnosti na podlagi Uredbe št. 6/2002 veljajo različni standardi: avtor mora ustvariti izvirno delo, ki mora izražati njegovo avtorjevo osebnost, medtem ko mora oblikovalec le razviti videz izdelka, ki je „nov“ in ima „individualno naravo“.
33.
Iz teh elementov po mojem mnenju izhaja, da za to, da videz izdelka uživa varstvo kot model Skupnosti na podlagi Uredbe št. 6/2002, ni treba dokazati, da tak videz izdelka izhaja iz „resnične oblikovalske dejavnosti“ ali „intelektualnega napora“ oblikovalca. Prav tako ni treba osebi ali subjektu, ki je razvil videz izdelka, opraviti take „resnične oblikovalske dejavnosti“ ali „intelektualnega napora“, da bi se štel za „oblikovalca“.
B.
Relativna pomembnost majhnih razlik med modelom in predhodnim modelom v okoliščinah, kjer na take razlike vplivajo modni trendi (drugi del prvega vprašanja ter drugo in četrto vprašanje)
34.
Drugo temeljno vprašanje, ki ga je postavilo predložitveno sodišče (z drugim delom prvega vprašanja ter drugim in četrtim vprašanjem), pa se posebej nanaša na „individualno naravo“ videza izdelka, kot je določeno v členu 6 Uredbe št. 6/2002.
35.
Za začetek bi spomnil, da ima po navedbi Splošnega sodišča videz izdelka „individualno naravo“, če pri seznanjenem uporabniku ustvari drugačen celotni vtis ali neobstoj „že videnega“ glede na vse prej obstoječe videze izdelkov, tako da se ne upoštevajo razlike, ki niso dovolj izstopajoče, da bi vplivale na ta celotni vtis, temveč razlike, ki so dovolj izstopajoče, da ustvarijo različne celotne vtise. (
19
)
36.
Dalje, kot sem že pojasnil v točki 27, je treba v okviru ocenjevanja upoštevati tudi stopnjo svobode oblikovalca pri razvoju videza izdelka. Splošno sodišče je v tem smislu priznalo, da je treba upoštevati omejitve, ki jih narekujejo tehnična funkcija izdelka (ali njegovega elementa) ter normativne zahteve, ki se uporabljajo za izdelek in vodijo do standardizacije nekaterih njegovih lastnosti in tako postanejo skupne vsem videzom, ki se uporabijo za zadevni izdelek. (
20
)
37.
Pojasnilo je še, da je svobodo oblikovalca treba razumeti kot dejavnik, na podlagi katerega se ocenjuje individualna narava zadevnega videza izdelka, in ne kot neodvisen dejavnik, ki določa zahtevano stopnjo razlike med dvema videzoma. (
21
) Konkretno to pomeni, da velja naslednje pravilo „obratne sorazmernosti“: (
22
) bolj ko je svoboda oblikovalca pri razvijanju videza izdelka omejena, bolj bodo majhne razlike pri seznanjenem uporabniku zadoščale za drugačen celotni vtis.
38.
Iz tega sledi, da visoka stopnja svobode oblikovalca podpira sklep, da videzi brez bistvenih razlik pri seznanjenem uporabniku ustvarjajo enak celotni vtis in da zato zadevni videz izdelka nima individualne narave. Nasprotno pa nizka stopnja svobode oblikovalca podpira sklep, da dovolj izstopajoče razlike med videzi pri seznanjenem uporabniku ustvarjajo drugačen celotni vtis in da zato zadevni videz izdelka ima individualno naravo. (
23
)
39.
Čeprav mora Sodišče te navedbe Splošnega sodišča še potrditi se povsem strinjam z njihovo vsebino.
40.
Naj se vrnem k primeru, ki sem ga uporabil že prej in je v obravnavani zadevi osrednjega pomena. Čevelj je namenjen temu, da se nosi na nogi. Zaradi te tehnične funkcije mora biti videz čevlja oblikovan dovolj podolgovato, da se stopalo prilega čevlju. Ta tehnična funkcija nedvomno omejuje svobodo oblikovalca, zato je v teh okoliščinah manj bistvenim razlikam, ki so na primer povezane s peto (njena višina in oblika) ali obliko konice čevlja (zašiljena, zaobljena ali oglata), treba dati večji pomen v celotnem videzu izdelka (
24
), ob upoštevanju pravila „obratne sorazmernosti“, ki sem ga pravkar pojasnil.
41.
Po mojem mnenju je edino logično, da se v teh okoliščinah večji pomen daje takim manj bistvenim razlikam. Za začetek je skladno z dejstvom, da je po Uredbi št. 6/2002 „individualno naravo“ videza izdelka treba oceniti z vidika „seznanjenega uporabnika“. (
25
) Sodišče je pojasnilo, da „[o]znaka ‚seznanjen‘ […] nakazuje na to, da uporabnik, ne da bi bil snovalec ali tehnični strokovnjak, pozna različne modele, ki obstajajo v zadevnem sektorju, ima nekaj znanja o sestavnih delih, ki jih ti modeli po navadi vsebujejo in je zaradi zanimanja za zadevne izdelke izkazal relativno stopnjo pozornosti pri njihovi uporabi“. (
26
) Tak uporabnik bo zato lahko zaznal, katere značilnosti videza bi lahko bile povezane s tehnično funkcijo izdelka ali njegovo standardizacijo zaradi veljavnih normativnih zahtev in dal večji pomen sestavnim delom, ki ne spadajo pod nobeno od teh dveh kategorij.
42.
Če hkrati take manj bistvene razlike ne bi imele dovolj teže, kadar je svoboda oblikovalca v takih okoliščinah omejena, bi videz izdelka zelo težko užival varstvo v Evropski uniji. V bistvu bi Uredba št. 6/2002 gospodarskemu subjektu (prvemu, ki bi pridobil varstvo za videz določenega izdelka) omogočila, da pridobi monopol nad značilnostmi, ki so v praksi skupne vsem videzom tega izdelka. Kot pojasnjuje Sodišče, bi to takemu subjektu omogočilo, da bi v zvezi s tem izdelkom užival varstvo, ki bi bilo praktično ekskluzivno in enakovredno varstvu, ki ga zagotavlja patent, ne da bi mu bilo treba izpolniti pogoje, ki se uporabijo za pridobitev patenta, ter bi konkurentom preprečilo ponujanje izdelkov z nekaterimi funkcionalnimi značilnostmi ali omejilo možne tehnične rešitve. (
27
) To bi bilo v nasprotju s ciljema prava modelov EU, ki sta v skladu z uvodno izjavo 7 te uredbe zagotoviti „povečano varstvo industrijskega modela“ ter spodbuditi „razvoj novih izdelkov ter naložbe v njihovo izdelovanje“. S tem bi tudi odvzeli polni učinek členu 8(1) Uredbe št. 6/2002, ki določa, da „[m]odel Skupnosti ne obstaja za značilnosti izgleda izdelka, ki jih določa izključno njegova tehnična funkcija“.
43.
Po teh pripombah mi preostane le še, da pojasnim, ali je za „modne trende“ mogoče šteti, da izgled modela omejujejo enako, kot ga lahko omejujeta tehnična funkcija ali standardizacija nekaterih značilnosti izdelka. V tem primeru bi, kot predložitveno sodišče pojasnjuje v četrtem vprašanju, majhne (ali manj bistvene) razlike med zadevnim registriranim (ali neregistriranim) modelom in predhodnim modelom zadoščale, da bi zadevni model pri seznanjenem uporabniku ustvaril drugačen celotni vtis.
44.
V zvezi s tem je Splošno sodišče ugotovilo, da vprašanje, ali model sledi ali ne sledi splošni težnji pri oblikovanju, pri presoji, ali je svoboda oblikovalca omejena, ni upoštevno. Prvič je to pojasnilo v sodbi Shenzhen Taiden/UUNT – Bosch Security Systems (Komunikacijska oprema). (
28
) V navedeni zadevi je bil zadevni model konferenčna enota (tj. sistem mikrofonov, ki je navadno postavljen v ospredje vsake mize v konferenčni sobi). Tožeča stranka je trdila, da je številne sestavne dele narekovala ne le tehnična funkcija naprave, temveč tudi obstoj splošne težnje dajanja prednosti majhnim, ploščatim in pravokotnim napravam, ki pogosto vsebujejo gibljive sestavne dele. Vendar je Splošno sodišče to trditev zavrnilo. V poznejši sodbi je pojasnilo, da je odločitev, da splošnega trenda pri oblikovanju ni mogoče šteti za dejavnik, ki omejuje svobodo oblikovalca, utemeljena na dejstvu, da je ravno ta svoboda oblikovalca tista, ki mu omogoča odkrivanje novih oblik in trendov ali inovacijo v okviru obstoječega trenda. (
29
)
45.
Po mojem mnenju je obravnavana zadeva za Sodišče priložnost, da ta pristop potrdi.
46.
Namreč, prvič, čeprav namen Uredbe št. 6/2002 ni zagotoviti varstvo za značilnosti, ki so povezane s tehnično funkcijo izdelka ali zanj veljavnimi normativnimi zahtevami, je bila uvedena zato, da bi se med drugim omogočilo varstvo značilnosti, povezanih z modnimi trendi, kot elementov modela Skupnosti. (
30
) Modni sektor proizvaja veliko število „kolekcij“, ki pa na trgu preživijo razmeroma kratek čas. S tem nastaja potreba po učinkovitem, kratkoročnem varstvu modelov, ki je skladno s sistemom, uvedenim s to uredbo. (
31
)
47.
Drugič, varstvo značilnosti, povezanih z modnimi trendi, spodbuja inovacije v skladu s ciljem Uredbe št. 6/2002, na kar sem opozoril zgoraj v točki 42. Avtorji člankov v modnih revijah zdaj na primer pišejo o trendu, da so mnoge vrste čevljev (tudi balerinke, superge in kavbojski škornji) opremljene z nartnim jermenčkom. (
32
) Če so ti modeli varovani v okviru sistema modelov EU, jih drugi gospodarski subjekti ali oblikovalci ne smejo kopirati in so spodbujeni k ustvarjanju novih modelov.
48.
Tretjič, značilnosti, povezane z modnimi trendi, se hkrati toliko razlikujejo od značilnosti, povezanih s tehnično funkcijo izdelka ali veljavnimi normativnimi zahtevami, da so te neizogibne (v smislu, da morajo biti vsi videzi zadevnega izdelka nujno skladni z njimi) in tudi trajne ali dolgotrajne. Težko vidim, kako bi podoben sklep lahko veljal glede značilnosti, povezanih z modnimi trendi, ki so že po naravi minljivi.
49.
Dodajam, da so modni trendi neločljivo povezani s „pričakovanji trga“, ki pa po naravi zelo nihajo. V zvezi s tem je Splošno sodišče že presodilo, da pričakovanja potrošnikov ne pomenijo omejitve, ki nujno omejuje svobodo oblikovalca, in da dejstva, da splošni trend pri oblikovanju lahko zadovolji pričakovanja zainteresiranih potrošnikov, ni mogoče šteti za dejavnik, ki omejuje svobodo oblikovalca, ker taka svoboda oblikovalcu omogoča odkrivanje novih oblik in linij ali inovacijo v okviru obstoječega figurativnega trenda. „Morebitnih pričakovanj trga“ torej ni mogoče upoštevati za to, da se opredeli stopnja svobode oblikovalca. (
33
)
50.
Glede na navedene elemente menim, da za modne trende ni mogoče šteti, da toliko omejujejo svobodo oblikovalca, da lahko majhne razlike med predhodnimi modeli ter njegovim neregistriranim ali registriranim modelom zadoščajo, da zadnji ustvarja drugačen celotni vtis kot prvi in ima zato „individualno naravo“ v smislu člena 6 Uredbe št. 6/2002.
51.
Po teh pripombah opozarjam, da družbi Mundorama Confort in Stay Design pred predložitvenim sodiščem očitno menita, da izpodbijani modeli nimajo „individualne narave“ v smislu člena 6 Uredbe št. 6/2002, ker temeljijo na predhodnih modelih, vsebovanih v katalogih dobaviteljev in se od teh razlikujejo le v manjših vidikih, na primer v zvezi s prilagoditvijo podplata, vezalk ali zaponk.
52.
Glede tega ugotavljam, da je Sodišče v bistvu že presodilo, da je videz lahko upravičen do varstva z modelom Skupnosti, tudi če je skupek specifičnih elementov ali delcev prejšnjih modelov, če le ustvari na uporabnika drugačen celotni vtis kot posamični in določeni prejšnji modeli. (
34
)
53.
Po mojem mnenju se torej model Skupnosti ne sme razglasiti za ničen zgolj zato, ker je sestavljen iz omejene prilagoditve enega ali več predhodnih modelov. Ta sklep je skladen s cilji Uredbe št. 6/2002, na katere sem opozoril zgoraj v točki 42.
C.
Posledice za postopek v glavni stvari
54.
Ugotovitve, ki sem jih podal v predhodnem oddelku, so me privedle do naslednjih pripomb v zvezi s postopkom v glavni stvari.
55.
Po eni strani samo dejstvo, da razlike med izpodbijanimi modeli in predhodnimi modeli, vključenimi v kataloge dobaviteljev družbe Deity Shoes (v konkretnem primeru elementi prilagoditve, povezani s podplatom, vezalkami ali zaponkami čevlja, pri izpodbijanih modelih), temeljijo na modnih trendih, ne pomeni nujno, da je tem elementom treba dati manjši pomen pri presojanju celotnega vtisa, ki ga ti modeli ustvarjajo pri „seznanjenem uporabniku“, in torej njihove „individualne narave“. Drugače od tehnične funkcije izdelka ali normativnih zahtev, ki veljajo zanj (in vodijo do določene standardizacije izdelka), za modne trende ni mogoče šteti, da omejujejo svobodo oblikovalca. Kot kaže primer vsesplošnega opremljanja čevljev z nartnimi jermenčki, naveden zgoraj v točki 47, dodan pašček na čevlju lahko (včasih) ustvari zelo drugačen celotni vtis in tako daje „individualno naravo“. Enako tudi samo dejstvo, da izpodbijani modeli izhajajo iz prilagoditve predhodnih modelov, ni ovira za njihovo varstvo z modelom Skupnosti in zato samo po sebi ne sme biti razlog za njihovo ničnost.
56.
Po drugi strani pa je to, ali imajo izpodbijani modeli „individualno naravo“ v smislu člena 6 Uredbe št. 6/2002 in so upravičeni do varstva z modelom Skupnosti, še vedno odvisno od tega, ali so razlike med temi modeli in predhodnimi modeli dovolj izstopajoče ali se nanašajo le na nepomembne podrobnosti, kar pa mora oceniti predložitveno sodišče. V zvezi s tem bi navedel le, da cilj Uredbe št. 6/2002 ni, da se z modelom Skupnosti varuje model, ki je razen nepomembnih razlik le kopija predhodnega modela in na seznanjenega uporabnika ne ustvarja drugačnega celotnega vtisa, kot ga ustvarja tak predhodni model.
V. Predlog
57.
Glede na vse zgornje premisleke Sodišču predlagam, naj na vprašanja, ki jih je v predhodno odločanje predložilo Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante (sodišče za gospodarske spore št. 1, Alicante, Španija), odgovori:
1.
Uredbo Sveta (ES) št. 6/2002 z dne 12. decembra 2001 o modelih Skupnosti
je treba razlagati tako, da za to, da je videz izdelka varovan kot model Skupnosti, ni potrebno, da je bila opravljena „resnična oblikovalska dejavnost“ ali da videz izhaja iz „intelektualnega napora“ oblikovalca. Prav tako osebi ali subjektu, ki je razvil videz izdelka, ni treba opraviti take „resnične oblikovalske dejavnosti“ ali „intelektualnega napora“, da bi se štel za „oblikovalca“.
2.
Člen 6 Uredbe št. 6/2002
je treba razlagati tako, da drugače od tehnične funkcije izdelka ali normativnih zahtev, ki veljajo zanj, za modne trende ni mogoče šteti, da toliko omejujejo svobodo oblikovalca, da majhne razlike med enim ali več predhodnimi modeli in spornim modelom zadoščajo za to, da zadnji pri seznanjenem uporabniku ustvarja drugačen celotni vtis kot prvi in ima zato „individualno naravo“ v smislu te določbe. Posledično model, ki se od predhodnega modela razlikuje le v nepomembnih podrobnostih, na katere vplivajo modni trendi, morda nima „individualne narave“ v smislu te določbe in ne more biti upravičen do varstva z modelom Skupnosti.
(
1
)	Jezik izvirnika: angleščina.
(
2
)	Iz pesmi „These Boots Are Made for Walkin'“ Nancy Sinatra (iz leta 1966).
(
3
)	Uredba Sveta z dne 12. decembra 2001 o modelih Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 27, str. 142).
(
4
)	Glej v tem smislu sodbo z dne 21. novembra 2013, El Hogar Perfecto del Siglo XXI/UUNT – Wenf International Advisers (Odpirač za steklenice) (T-337/12, EU:T:2013:601, točka 32). Glej tudi sodbo z dne 6. septembra 2023, Cayago Tec/EUIPO – iAqua (Shenzhen) (Vodni skuterji, motorni čolni) (T-377/22, EU:T:2023:504, točka 46 in navedena sodna praksa).
(
5
)	V skladu s členom 1(2) Uredbe št. 6/2002 je videz izdelka varovan z „neregistriranim modelom Skupnosti“, če je ta dostopen javnosti na način, predviden v tej uredbi, ter z „registriranim modelom Skupnosti“, če je registriran na način, predviden s to uredbo. V obravnavani zadevi gre pri sporu o glavni stvari tako za registrirane kot za neregistrirane modele Skupnosti.
(
6
)	Glej člen 24(1) in (3) Uredbe št. 6/2002, ki v bistvu določa, da sodišče za modele Skupnosti na podlagi nasprotne tožbe v postopku za ugotavljanje kršitev registrirani ali neregistrirani model Skupnosti lahko razglasi za ničen. Člen 26 te uredbe podrobno določa posledice ničnosti, in, natančneje, v njegovem odstavku 1 je navedeno: „Šteje se, da model Skupnosti od začetka ni imel učinkov, opredeljenih v tej uredbi, v takem obsegu, v katerem je bil razglašen za ničnega“.
(
7
)	Za razlago, kdaj se šteje, da je bil videz izdelka dostopen javnosti, glej člen 7(1) Uredbe št. 6/2002.
(
8
)	Glej člen 5(1) Uredbe št. 6/2002.
(
9
)	Glej člen 6 Uredbe št. 6/2002.
(
10
)	Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o usklajevanju določenih vidikov avtorske in sorodnih pravic v informacijski družbi (UL 2001, L 167, str. 10).
(
11
)	Sodba z dne 12. septembra 2019, Cofemel (C-683/17, EU:C:2019:721, točka 30 in navedena sodna praksa). Moj poudarek.
(
12
)	Glej sodbo z dne 16. julija 2009, Infopaq International (C-5/08, EU:C:2009:465, točka 39). Moj poudarek.
(
13
)	Sodba z dne 12. septembra 2019, Cofemel (C-683/17, EU:C:2019:721, točka 40).
(
14
)	Prav tam, točka 50. Sodišče je v isti točki še dodalo, da se „[v]arstvo [na podlagi Uredbe št. 6/2002] poleg tega uporablja v omejenem, vendar dovolj dolgem obdobju, da se omogoči donosnost naložb, potrebnih za oblikovanje in proizvodnjo teh predmetov, ne da bi se pri tem pretirano ovirala konkurenca“.
(
15
)	Moj poudarek.
(
16
)	Moj poudarek.
(
17
)	Glej opombo 4.
(
18
)	Kot sem že poudaril zgoraj v točki 22, je namreč Sodišče presodilo, da pojem dela, kakor je uporabljen v Direktivi 2001/29, pomeni obstoj izvirnega predmeta, za katerega se bo štelo, da je avtorjeva lastna intelektualna stvaritev, za kar bi šlo v primeru, ko predmet izraža osebnost svojega avtorja kot izraz njegove svobodne in ustvarjalne izbire.
(
19
)	Glej sodbo z dne 8. maja 2024, Puma/EUIPO – Road Star Group (Obutev) (T-757/22, EU:T:2024:291, točka 57 in navedena sodna praksa).
(
20
)	Glej opombo 4.
(
21
)	Glej sodbo z dne 6. septembra 2023, Cayago Tec/EUIPO – iAqua (Shenzhen) (Vodni skuterji, motorni čolni) (T-377/22, EU:T:2023:504, točka 47 in navedena sodna praksa).
(
22
)	Prav tam, točka 48 in navedena sodna praksa. Glej tudi sklepne predloge generalnega pravobranilca M. Szpunarja v zadevi LEGO (Pojem seznanjenega uporabnika modela) (C-211/24, EU:C:2025:153, točka 36).
(
23
)	Glej sodbo z dne 6. septembra 2023, Cayago Tec/EUIPO – iAqua (Shenzhen) (Vodni skuterji, motorni čolni) (T-377/22, neobjavljena, EU:T:2023:504, točka 48 in navedena sodna praksa).
(
24
)	Za druge primere glej Hartwig, H., „The concept of aesthetic creative freedom in design, copyright, and trademark law – a European perspective“, v: Design Law, Edward Elgar Publishing, Cheltenham, ZK: Edward Elgar Publishing (2024), str. 562: „v primeru košar za kolesa je ustvarjalna svoboda oblikovalca le toliko omejena s tehničnimi specifikacijami, da morajo biti košare pritrjene na kolo ter zadrževati predmete, da ti med vožnjo ne padejo ven. Vendar oblikovalec lahko izbira med najrazličnejšimi barvami, materiali (npr. plastika, kovina, ratan ali blago) in oblikami (okrogla, ovalna ali oglata) košar.“
(
25
)	Glej člen 6(1) te uredbe.
(
26
)	Glej sodbo z dne 20. oktobra 2011, PepsiCo/Grupo Promer Mon Graphic (C-281/10 P, EU:C:2011:679, točka 59).
(
27
)	Glej sodbo z dne 8. marca 2018, DOCERAM (C-395/16, EU:C:2018:172, točka 30).
(
28
)	Sodba z dne 22. junija 2010 (T-153/08, EU:T:2010:248, točka 58).
(
29
)	Glej sodbo z dne 13. novembra 2012, Antrax It/UUNT – THC (Radiatorji za ogrevanje) (T-83/11 in T-84/11, EU:T:2012:592, točka 95).
(
30
)	V zvezi s tem glej Wennersten, U., idr., „Fashion and Design Law“, v: Design Law, Cheltenham, ZK: Edward Elgar Publishing (2024), str. 586.
(
31
)	Prav tam, str. 589. Kot pojasnjujejo navedeni avtorji: „Registracija modelov skupnosti v EU ima nekatere edinstvene značilnosti [zlasti ker ni roka za vložitev ugovora]. Zato je postopek registracije razmeroma hiter, saj je odobritev mogoča celo že isti dan.“ Glej tudi str. 594: „V tej dobi industrije hitre mode, kjer se trendi hitro spreminjajo, je pridobitev varstva za neregistrirani model [kot ga dovoljuje Uredba št. 6/2002] za industrijo koristna.“
(
32
)	Glej Jones, D., „Please, Can We Stop Mary Jane-ifying Everything?“, British Vogue, 11. februarja 2025, na voljo na: https://www.vogue.co.uk/article/mary-jane-shoe-trend.
(
33
)	Glej sodbo z dne 6. junija 2019, Porsche/EUIPO – Autec (Motorna vozila) (T-209/18, EU:T:2019:377, točke 57, 59 in 61).
(
34
)	Glej sodbo z dne 19. junija 2014, Karen Millen Fashions (C-345/13, EU:C:2014:2013, točki 26 in 33).