62024TJ0093
SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA (tretji senat v sestavi petih sodnikov)
z dne 21. januarja 2026 (
*1
)
„Konkurenca – Omejevalni sporazumi – Trga bioetanola in etanola – Sklep o ugotovitvi kršitve člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP – Večstopenjski ‚mešani‘ postopek – Domneva nedolžnosti – Nepristranskost“
V zadevi T‑93/24,
Lantmännen ek för s sedežem v Stockholmu (Švedska),
Lantmännen Biorefineries AB s sedežem v Norrköpingu (Švedska),
ki ju zastopajo R. Bachour, S. Perván Lindeborg, M. Nicolin, odvetniki, in A. Van Cauwelaert, solicitor,
tožeči stranki,
proti
Evropski komisiji, ki jo zastopata T. Baumé in P. Berghe, agenta,
tožena stranka,
SPLOŠNO SODIŠČE (tretji senat v sestavi petih sodnikov),
ob posvetovanju v sestavi P. Škvařilová-Pelzl, predsednica, I. Nõmm, sodnik, G. Steinfatt, sodnica, D. Kukovec (poročevalec) in R. Meyer, sodnika,
sodna tajnica: M. Zwozdziak‑Carbonne, administratorka,
na podlagi pisnega dela postopka,
na podlagi obravnave z dne 9. julija 2025,
izreka naslednjo
Sodbo
1
Tožeči stranki, družbi Lantmännen ek för in Lantmännen Biorefineries AB, s tožbo na podlagi člena 263 PDEU Splošnemu sodišču predlagata, naj Sklep Evropske komisije C(2023) 8320 final z dne 7. decembra 2023 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva AT.40054 – Ethanol Benchmarks) (v nadaljevanju: izpodbijani sklep) razglasi za ničen. Komisija je v izpodbijanem sklepu ugotovila, da sta tožeči stranki kršili navedeni določbi, ker sta sodelovali pri enotni in trajajoči kršitvi, katere cilj je bil usklajeno vplivati na mehanizem oblikovanja veleprodajnih cen na evropskem trgu etanola, pri čemer je bil navedeni sklep sprejet v okviru večstopenjskega „mešanega“ postopka, v katerem je bil najprej sprejet sklep o poravnavi, nato pa sklep, s katerim se je končal redni postopek.
Dejansko stanje
2
Družba Lantmännen ek för je matična družba družbe Lantmännen Biorefineries, pri čemer gospodarska dejavnost drugonavedene obsega proizvodnjo in trženje etanola. Etanol se proizvaja bodisi s sintezo vode in etilena bodisi iz obnovljivih surovin, kot so sladkor, nekatera žita, škrob ali celuloza z vsebnostjo biomas. Etanol se uporablja bodisi kot dodatek v proizvodnji fosilnih goriv bodisi kot običajna sestavina pri proizvodnji pijač ter proizvodnji farmacevtskih, kemičnih in kozmetičnih izdelkov.
3
Komisija je 7. decembra 2015 začela postopek preiskave z namenom sprejetja odločbe na podlagi poglavja III Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov [101 in 102 PDEU] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205). Namen tega postopka je bil ugotoviti, ali sta tožeči stranki skupaj z družbama Alcogroup S.A. in Alcodis S.A. (v nadaljevanju skupaj: Alcogroup) ter družbo Abengoa usklajeno manipulirali izračun referenčnih indeksov cen, ki jih je pripravila in objavila agencija S&P Global Platts.
4
Tožeči stranki, družba Abengoa in Alcogroup (v nadaljevanju skupaj: stranke iz preiskave) so maja 2016 izrazile interes za sodelovanje v pogovorih o poravnavi. Sestanki Komisije s strankami iz preiskave, katerih namen je bil, da bi se dosegla sklenitev poravnave, so potekali med junijem 2016 in junijem 2017. Na teh sestankih je Komisija stranke obvestila o očitkih, ki jih je nameravala uveljavljati proti njim, in jim predstavila glavne dokaze iz spisa, na katere se je nameravala sklicevati v utemeljitev teh očitkov.
5
Komisija je junija 2017 strankam iz preiskave sporočila razpon verjetnih glob v smislu člena 10a(2), prvi pododstavek, točka (d), Uredbe Komisije (ES) št. 773/2004 z dne 7. aprila 2004 v zvezi z vodenjem postopkov Komisije v skladu s členoma [101 in 102 PDEU] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 3, str. 81).
6
Družba Abengoa in Alcogroup nista sprejeli predvidenega najvišjega zneska globe iz razpona verjetnih glob. Zato se je redni postopek v zvezi z njima aprila 2018 nadaljeval.
7
Tožeči stranki, ki sta bili predhodno obveščeni o nadaljevanju rednega postopka v zvezi z družbo Abengoa in Alcogroup, sta marca 2018 potrdili, da sta pripravljeni sprejeti najvišji znesek globe in vložiti formalno zahtevo za poravnavo.
8
Tožeči stranki sta 16. julija 2018 Komisiji predložili vlogo za poravnavo.
9
Komisija je 24. julija 2018 v okviru rednega postopka sprejela obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, ki ga je poslala družbi Abengoa in Alcogroup. Ti sta predložili pripombe glede navedenega obvestila in se januarja 2020 udeležili obravnave v zvezi s tem.
10
Komisija je 2. marca 2021 družbi Abengoa in Alcogroup poslala dopis o ugotovljenih dejstvih v utemeljitev očitkov iz obvestila z dne 24. julija 2018, navedenega v točki 9 zgoraj, in julija 2021 še dodatni dopis k navedenemu dopisu o ugotovljenih dejstvih.
11
Družba Abengoa, ki je navedla, da se sooča s finančnimi težavami, je 13. septembra 2021 Komisijo obvestila, da ima interes za nadaljevanje postopka poravnave, da bi dosegla predvidljivost glede izida postopka v zvezi s kršitvijo, ki ji je očitana, in zagotovila naložbe, potrebne za njeno prestrukturiranje.
12
V tem okviru je Komisija Alcogroup obvestila o nadaljevanju postopka poravnave v zvezi z družbo Abengoa ter tako Alcogroup kot tudi družbo Abengoa pozvala, naj vsaka zase izrazi interes za nadaljevanje tega postopka. Le družba Abengoa, ki je nato 28. oktobra 2021 predložila vlogo za poravnavo, je poziv Komisije sprejela.
13
Komisija je 11. novembra 2021 sprejela obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, naslovljeno na tožeči stranki in družbo Abengoa v okviru postopka poravnave.
14
Tožeči stranki sta 25. novembra 2021 Komisijo obvestili, da nimata druge možnosti, kot da se umakneta iz postopka poravnave, saj obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah z dne 11. novembra 2021 ne odraža niti njune vloge za poravnavo niti pogovorov o taki poravnavi. Zato naj bi v postopku poravnave odtlej sodelovala samo družba Abengoa.
Sklep o poravnavi
15
Komisija je 10. decembra 2021 sprejela Sklep C(2021) 8913 final (v nadaljevanju: sklep o poravnavi), s katerim je družbi Abengoa, ki je edina naslovnica sklepa o poravnavi, naložila globo v višini 20 milijonov EUR zaradi njenega sodelovanja v omejevalnem sporazumu v zvezi z mehanizmom oblikovanja veleprodajnih cen na evropskem trgu etanola v obdobju od 6. septembra 2011 do 16. maja 2014.
16
Komisija se v točki 4 obrazložitve sklepa o poravnavi sklicuje na tožeči stranki in Alcogroup, pri čemer uporablja izraz „druge stranke iz preiskave“, ter pojasnjuje, po eni strani, da te stranke niso naslovnice navedenega sklepa in, po drugi strani, da v sklepu o poravnavi ni ugotovljena in se tudi ne poskuša ugotoviti, niti predhodno, odgovornost „drugih strank iz preiskave“ za njihovo sodelovanje pri kateri koli kršitvi. Druge navedbe v zvezi z nevplivanjem sklepa o poravnavi na opredelitev ravnanj „drugih strank iz preiskave“ in na njihovo odgovornost v zvezi s tem so bile vključene v točki 41 in 49 obrazložitve tega sklepa.
17
Tožeči stranki sta posamično navedeni v točkah 4, 13, 18, 24 in 40 obrazložitve sklepa o poravnavi. Prav tako se nekatere točke obrazložitve tega sklepa v razdelkih, namenjenih uvodnim opombam („1. Introduction“), opisu upravnega postopka („3. Procedure“), opisu kršitvenih ravnanj („4. Description of the conduct“), pravni presoji navedenih ravnanj („5. Legal assessment“) in korektivnim ukrepom („8. Remedies“), sklicujejo na „druge stranke iz preiskave“. Poleg tega Komisija v členu 1 izreka sklepa o poravnavi ugotavlja, da je družba Abengoa kršila člen 101 PDEU in člen 53 Sporazuma EGP zaradi njenega rednega usklajevanja z „drugimi strankami iz preiskave“.
Nadaljevanje rednega postopka v zvezi s tožečima strankama in konec tega postopka v zvezi z Alcogroup
18
Komisija je z dopisom z dne 28. februarja 2022 tožeči stranki obvestila o svoji odločitvi, da zoper njiju nadaljuje redni postopek.
19
Komisija je 7. julija 2022 sprejela obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, ki ga je poslala Alcogroup in tožečima strankama.
20
Tožeči stranki sta 10. novembra 2022 predložili pripombe glede obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah z dne 7. julija 2022. Alcogroup pa je pripombe predložila 3. novembra 2022.
21
Komisija je 20. aprila 2023 tožečima strankama poslala dopis, s katerim ju je obvestila, da po njihovih izmenjavah in ob upoštevanju pripomb glede obvestila o ugotovitvah o možnih kršitvah z dne 7. julija 2022 premišljuje o možnosti skrajšanja trajanja kršitve, tako da se kot končni datum določi 25. marec 2014 namesto 16. maja 2014, kot je bilo to prvotno navedeno v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah. Ker ima tako skrajšanje nek vpliv na izračun zneska globe, je Komisija tožeči stranki obvestila o možnosti, da v zvezi s tem predložita pripombe v roku petih dni.
22
Komisija je 20. aprila 2023 tožečima strankama poslala tudi zahtevo za pojasnila v zvezi z informacijami o vrednosti njune prodaje v obdobju kršitve in podatki o prometu za leto 2022. Tožeči stranki sta na to zahtevo za pojasnila odgovorili 27. aprila 2023.
23
Komisija je v dopisu z dne 2. maja 2023 tožečima strankama sporočila, da se dokazi, zbrani zoper Alcogroup v zvezi z njeno odgovornostjo za kršitev, ne štejejo za zadostne za celotno obdobje, na katero se nanaša obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah z dne 7. julija 2022 (glej točko 19 zgoraj).
24
Tožeči stranki sta 4. maja 2023 predložili pripombe glede možnosti skrajšanja trajanja kršitve in posledic, ki bi iz tega izhajale za izračun zneska globe (glej točko 21 zgoraj).
25
Komisija je 23. maja 2023, ker se je rok za predložitev pripomb glede dopisa z dne 2. maja 2023, navedenega v točki 23 zgoraj, iztekel, sprejela Sklep C(2023) 3486 final o koncu rednega postopka v zvezi z Alcogroup.
26
Komisija je 12. junija 2023 tožečima strankama poslala dopis, v katerem je pojasnila, kako namerava za določitev morebitne globe izračunati vrednost prodaje, ne da bi ti v zvezi s tem predložili pripombe.
Izpodbijani sklep
27
Komisija je 7. decembra 2023 sprejela izpodbijani sklep, v katerem je bilo ugotovljeno, da sta tožeči stranki, ki sta edini naslovnici tega sklepa, s tem, da sta sodelovali pri enotni in trajajoči kršitvi, katere cilj je bil usklajeno vplivati na mehanizem oblikovanja veleprodajnih cen v evropskem sektorju etanola, kršili člen 101(1) PDEU in člen 53(1) Sporazuma EGP. Komisija je tožečima strankama naložila globo v višini 47,718 milijona EUR.
Opis določanja cen na evropskem trgu etanola v izpodbijanem sklepu
28
Proizvod, na katerega se nanaša kršitev, zajeta z izpodbijanim sklepom, je etanol, ki se ob primešanju bencinu uporablja v proizvodnji biogoriv (v angleščini običajno imenovan „fuel-grade ethanol“).
29
V skladu z izpodbijanim sklepom se pogodbe o prodaji etanola na evropskem trgu sklepajo bodisi dolgoročno bodisi na promptnem trgu. Veliko število dogovorov o prodaji etanola v Evropski uniji se izvaja na podlagi dolgoročnih dvostranskih pogodb in razpisnih postopkov. Cena teh pogodb pogosto vključuje fiksni in variabilni del, pri čemer so referenca za zadnjenavedeni del običajno indeksi, ki jih objavi agencija S&P Global Platts.
30
Za transakcije na promptnem trgu (v angleščini pogosto imenovane „spot trades“) se šteje, da so takojšnje in sklenjene za dobavo na določeni datum („spot date“). Najpomembnejši promptni trg etanola v Evropskem gospodarskem prostoru (EGP) v referenčnem obdobju je bil trg „barž Amsterdam-Rotterdam-Antwerpen“ (v nadaljevanju: območje Rotterdama), pri čemer je agencija S&P Global Platts njegovo dejavnost upoštevala pri oblikovanju svojih referenčnih indeksov cen.
31
Družba S&P Global, ameriško podjetje, katere evropski sedež je v Londonu (Združeno kraljestvo), je bila v obdobju poročanja organizirana v več oddelkih, med katerimi je bila agencija S&P Global Platts, ki je najpomembnejša agencija za spremljanje cen na trgu etanola. V referenčnem obdobju so bili namreč v 90 odstotkih dvostranskih pogodb o prodaji etanola kot referenca uporabljeni indeksi, ki jih je objavila agencija S&P Global Platts.
32
Agencija S&P Global Platts daje javnosti na voljo referenčne indekse cen na evropskem trgu etanola (Platts ethanol benchmarks), ki naj bi odražali cene transakcij, do katerih je prišlo na območju Rotterdama. Agencija S&P Global Platts za to uporablja postopek priprave referenčnih indeksov, imenovan „Market‑on‑Close“ (v nadaljevanju: postopek MOC).
33
Postopek MOC temelji na informacijah, zbranih od udeležencev, vključno z vsemi ponudbami za nakup in prodajo, namerami za pogajanja in potrjenimi transakcijami, ki so bile prostovoljno sporočene v posameznem dnevu, zlasti v času od 16.00 do 16.30 (po londonskem času), znanem kot „okno MOC“ (MOC window).
34
Čeprav agencija S&P Global Platts v pripravo svojih referenčnih indeksov cen etanola vključuje informacije iz različnih virov, daje prednost informacijam, pridobljenim v „oknu MOC“.
35
Komisija meni, da bi lahko, ker se indeksi cen etanola pogosto uporabljajo kot referenca v dolgoročnih pogodbah za prodajo etanola, izkrivljanje – celo minimalno – cen, sporočenih za pripravo navedenih indeksov, znatno vplivalo na tržno ceno etanola in s tem na prihodke podjetij, ki so stranke takih dolgoročnih prodajnih pogodb.
Ravnanja, ki so tožečima strankama očitana v izpodbijanem sklepu
36
V izpodbijanem sklepu je ugotovljeno, da so tožeči stranki, družba Abengoa in Alcogroup sklenile sporazume ali sodelovale pri usklajenih ravnanjih, katerih namen je bil umetno zvišanje, ohranitev ali preprečitev znižanja ravni referenčnih indeksov etanola, ki jih je objavila agencija S&P Global Platts.
37
V skladu z analizo Komisije je kršitveno ravnanje dvojno. Po eni strani naj bi tožeči stranki pred „oknom MOC“, med njim in po njem usklajevali svoje ravnanje pri pogajanjih z družbo Abengoa in Alcogroup. Po drugi strani naj bi se tožeči stranki z družbo Abengoa in Alcogroup dogovorili o omejitvi ponudbe – na območju Rotterdama – etanola v fizični obliki, ki bi lahko bil na voljo za pogajanja v „oknu MOC“. Tožeči stranki naj bi si za izvajanje kršitvenega ravnanja redno izmenjevali poslovno občutljive informacije z družbo Abengoa in Alcogroup.
38
Komisija ugotavlja, da sta bila cilj in možna posledica usklajenega ravnanja, opisanega v točki 37 zgoraj, povzročitev zvišanja cen za prodajo etanola tožečih strank, družbe Abengoa in Alcogroup v okviru pogodb o dobavi etanola, sklenjenih z njihovimi strankami, pri čemer so bili pri teh pogodbah kot referenca vzeti indeksi, ki jih je objavila agencija S&P Global Platts.
Predlogi strank
39
Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:
–
izpodbijani sklep razglasi za ničen v celoti ali delno;
–
Komisiji naloži plačilo stroškov.
40
Komisija Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–
tožbo zavrne;
–
tožečima strankama naloži plačilo stroškov.
Pravo
41
Tožeči stranki v utemeljitev tožbe navajata dva tožbena razloga, od katerih se prvi nanaša na kršitev njune pravice do domneve nedolžnosti, drugi pa na to, da naj bi Komisija kršila zahtevo po nepristranskosti, ki izhaja iz načela dobrega upravljanja.
Prvi tožbeni razlog: kršitev pravice tožečih strank do domneve nedolžnosti
42
Tožeči stranki v utemeljitev prvega tožbenega razloga trdita, da je Komisija s tem, da je uporabila večstopenjski „mešani“ postopek z enim samim podjetjem, ki je sodelovalo pri poravnavi, in s tem, da je v zvezi z družbo Abengoa sprejela sklep o poravnavi, kršila njuno pravico do domneve nedolžnosti. Bremena, ki so jima naložena, in – nazadnje – izpodbijani sklep naj bi bili torej sami po sebi napačni.
43
Kršitev domneve nedolžnosti tožečih strank naj bi nastala s tem, da naj bi Komisija storila dve večji, resni in nepopravljivi napaki, ki naj bi upravičevali razglasitev ničnosti izpodbijanega sklepa.
44
Po eni strani naj bi se Komisija napačno odločila za uporabo večstopenjskega „mešanega“ postopka z enim samim podjetjem, ki je sodelovalo v poravnavi (prvi in tretji del prvega tožbenega razloga). V tem okviru tožeči stranki navajata, da Komisija sklepa o poravnavi v zvezi z družbo Abengoa ni mogla sprejeti pred koncem rednega postopka, ne da bi kršila njuno pravico do domneve nedolžnosti.
45
Po drugi strani tožeči stranki menita, da je Komisija njuno pravico do domneve nedolžnosti kršila pri pripravi sklepa o poravnavi, ker je ta sklep vseboval jasna in nedvoumna sklicevanja v zvezi s sodelovanjem „drugih strank iz preiskave“, ki niso sklenile poravnave v zvezi s kršitvenim ravnanjem, na katero se nanaša ta sklep, in njihovo odgovornostjo za to ravnanje, pri čemer ta sklicevanja niso bila potrebna za ugotovitev odgovornosti družbe Abengoa (drugi del prvega tožbenega razloga).
Prvi in tretji del prvega tožbenega razloga: uporaba večstopenjskega „mešanega“ postopka
46
V okviru prvega in tretjega dela prvega tožbenega razloga, ki ju je treba preučiti skupaj, tožeči stranki trdita, po eni strani, da uporaba časovno večstopenjskega „mešanega“ postopka, medtem ko je v postopku poravnave sodelovala le družba Abengoa, pomeni kršitev njune pravice do domneve nedolžnosti in, po drugi strani, da ni bila navedena nobena dopustna utemeljitev v zvezi z uporabo takega postopka v okoliščinah obravnavane zadeve.
47
Komisija trditve tožečih strank prereka.
48
V zvezi s tem je treba ugotoviti, na prvem mestu, da trditve tožečih strank temeljijo na premisi, da bi lahko uporaba večstopenjskega „mešanega“ postopka ob sodelovanju enega samega podjetja v postopku poravnave pomenila kršitev domneve nedolžnosti, neodvisno od konkretne analize sklepa o poravnavi. Glede na sodno prakso pa je taka premisa napačna.
49
Prvič, navesti je treba, da člen 10a Uredbe št. 773/2004 ne izključuje in ne nasprotuje možnosti Komisije, da uporabi „mešani“ postopek v okviru uporabe člena 101 PDEU (glej v tem smislu sodbo z dne 2. februarja 2022, Scania in drugi/Komisija, T‑799/17, EU:T:2022:48, točki 98 in 99).
50
Komisija je namreč upravičena uporabiti „mešani“ pristop in za podjetja, ki predložijo vloge za poravnavo, uporabiti postopek poravnave, medtem ko za podjetja, ki ne želijo poravnave, uporabi postopek, ki ga urejajo splošne določbe Uredbe št. 773/2004, namesto določb, ki urejajo postopek poravnave (glej v tem smislu sodbo z dne 20. maja 2015, Timab Industries in CFPR/Komisija, T‑456/10, EU:T:2015:296, točke 70, 71 in 104).
51
Sodišče Unije je ugotovilo, da Komisija lahko v prvi fazi sprejme sklep o poravnavi v zvezi s strankami, ki so se odločile za poravnavo, in v drugi fazi sklep po koncu rednega postopka v zvezi s strankami, ki se niso odločile za poravnavo, pri čemer pa mora v okviru sprejetja sklepa o poravnavi zagotoviti spoštovanje načela domneve nedolžnosti v zvezi s strankami, ki v poravnavi ne sodelujejo (glej v tem smislu sodbi z dne 18. marca 2021, Pometon/Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, točki 64 in 65, in z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, točki 88 in 89).
52
V tem okviru ima Komisija široko diskrecijsko pravico za odločitev, v katerih primerih bi bilo ustrezno preveriti interes stranke za sodelovanje v pogovorih o poravnavi ter se odločiti za sodelovanje v teh pogovorih oziroma prekiniti to sodelovanje ali skleniti končno poravnavo, kot je to razvidno iz uvodne izjave 4 Uredbe Komisije (ES) št. 622/2008 z dne 30. junija 2008 o spremembi Uredbe (ES) št. 773/2004 glede vodenja postopkov poravnave v kartelnih zadevah (UL 2008, L 171, str. 3) (glej v tem smislu sodbo z dne 29. februarja 2016, Deutsche Bahn in drugi/Komisija, T‑267/12, neobjavljena, EU:T:2016:110, točka 417).
53
Poleg tega je lahko objektivno nujno, da Komisija v sklepu, s katerim se konča postopek poravnave, obravnava nekatera dejstva in ravnanja udeležencev zatrjevanega omejevalnega sporazuma, zoper katere se vodi redni postopek (sodbi z dne 18. marca 2021, Pometon/Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, točka 65, in z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, točka 89). V tem okviru nobeno od sklicevanj, ki se nanašajo na stranke, ki niso sklenile poravnave, ne more biti dokončno, kar zadeva njihovo sodelovanje pri zadevnem ravnanju.
54
Drugič, kar natančneje zadeva načelo domneve nedolžnosti, gre za splošno načelo prava Unije, ki je določeno v členu 48(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina) (sodbi z dne 22. novembra 2012, E.ON Energie/Komisija, C‑89/11 P, EU:C:2012:738, točka 72, in z dne 18. marca 2021, Pometon/Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, točka 60). Člen 48 Listine ustreza členu 6(2) in (3) Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisane 4. novembra 1950 v Rimu, kot je razvidno iz pojasnil k tej določbi Listine. Iz tega sledi, da je treba v skladu s členom 52(3) Listine za razlago člena 48 Listine upoštevati člen 6(2) in (3) Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin kot minimalno raven varstva (sodbi z dne 5. septembra 2019, AH in drugi (Domneva nedolžnosti), C‑377/18, EU:C:2019:670, točka 41, in z dne 18. marca 2021, Pometon/Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, točka 61).
55
V teh okoliščinah je načelo domneve nedolžnosti kršeno, če sodna odločba ali izjava nosilca uradne funkcije, ki se nanaša na obdolženo osebo, vsebuje jasno izjavo – brez pravnomočne obsodbe – da je zadevna oseba storila zadevno kaznivo dejanje. V tem okviru je treba poudariti pomembnost izbire izrazov, ki jih uporabijo sodni organi, in posebnih okoliščin, v katerih so bili ti uporabljeni, ter narave in okvira zadevnega postopka (glej v tem smislu sodbe z dne 5. septembra 2019, AH in drugi (Domneva nedolžnosti), C‑377/18, EU:C:2019:670, točka 43; z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, točka 79 in navedena sodna praksa, ter ESČP, 27. februar 2014, Karaman proti Nemčiji, CE:ECHR:2014:0227JUD001710310, točka 63).
56
Tretjič in posledično, obstoj morebitne kršitve pravice tožečih strank do domneve nedolžnosti je mogoče presoditi le ob upoštevanju konkretne analize sklepa o poravnavi in presoj, ki jih ta vsebuje. Zgolj z očitki, usmerjenimi zoper uporabo časovno večstopenjskega „mešanega“ postopka ob prisotnosti ene same stranke v poravnavi, zato ni mogoče dokazati obstoja take kršitve.
57
Natančneje v zvezi z očitkom, da je postopkovna izbira, ki ji je dala prednost Komisija, sama po sebi pomenila ugotovitev sodelovanja tožečih strank pri zadevni kršitvi in njune krivde v zvezi z ravnanjem, na katero se nanaša sklep o poravnavi, je treba poleg tega opozoriti, da iz sodne prakse v zvezi s sestavljenimi kazenskimi postopki, ki se smiselno uporabi v obravnavani zadevi (glej v tem smislu sodbo z dne 18. marca 2021, Pometon/Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, točka 64), izhaja, da sprejetje sklepa o poravnavi v zvezi z eno samo osebo, proti kateri poteka postopek, čeprav mora za ravnanje, na katero se navedeni sklep nanaša, obstajati kolektivno sodelovanje, samo po sebi ne pomeni kršitve pravice drugih oseb, ki niso sklenile poravnave, do domneve nedolžnosti (glej v tem smislu sodbo z dne 5. septembra 2019, AH in drugi (Domneva nedolžnosti), C‑377/18, EU:C:2019:670, točka 45, in sklep z dne 28. maja 2020, UL in VM, C‑709/18, neobjavljen, EU:C:2020:411, točka 35).
58
Tožeči stranki v zvezi s tem v bistvu napačno trdita, da je bilo s sklepom o poravnavi Komisiji naloženo, da sprejme sklep po koncu rednega postopka. Postopek poravnave je namreč upravni postopek, ki je alternativen rednemu postopku, ki je ločen od rednega postopka in ki ima nekatere posebnosti. Če v okviru postopka poravnave zadevno podjetje ne predloži vloge za poravnavo, bo postopek za sprejetje končnega sklepa potekal v skladu s splošnimi določbami Uredbe št. 773/2004, in ne v skladu z določbami, ki urejajo postopek poravnave. Kar, nasprotno, zadeva redni postopek, v okviru katerega je treba odgovornosti še ugotoviti, je Komisija vezana le na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah in mora upoštevati nove elemente, s katerimi je bila seznanjena v tem postopku (glej v tem smislu sodbi z dne 12. januarja 2017, Timab Industries in CFPR/Komisija, C‑411/15 P, EU:C:2017:11, točka 136, in z dne 1. februarja 2024, Scania in drugi/Komisija, C‑251/22 P, EU:C:2024:103, točka 75).
59
Tako – nasprotno od tega, kar trdita tožeči stranki – sprejetje sklepa o poravnavi samo po sebi ne povzroči nobene pravne posledice, ki bi vplivala na sklepe, ki se pozneje sprejmejo v okviru rednega postopka v zvezi s stranko, ki ni sklenila poravnave.
60
Zato s sprejetjem sklepa o poravnavi ni bil določen izid rednega postopka, kot je to razvidno iz sklepa, sprejetega v zvezi z Alcogroup, v katerem je Komisija nazadnje ugotovila, da dokazi, vloženi v spis, niso zadostni za utemeljitev ugotovitve, da je Alcogroup sodelovala pri kršitvi po 14. marcu 2013, tako da ji Komisija ni več mogla naložiti globe. V zvezi s tem je treba poudariti, da Komisiji nič ni preprečevalo, da po preučitvi dokazov, vloženih v spis v okviru rednega postopka, sklep, podoben tistemu v zvezi z Alcogroup, sprejme v zvezi s tožečima strankama, in to celo po koncu rednega postopka v zvezi z Alcogroup.
61
Na drugem mestu, kar zadeva to, da Komisija domnevno ni utemeljila uporabe časovno večstopenjskega „mešanega“ postopka, ni mogoče sprejeti nobene od preostalih trditev tožečih strank.
62
Prvič, nasprotno od tega, kar trdita tožeči stranki, sodba z dne 5. septembra 2019, AH in drugi (Domneva nedolžnosti) (C‑377/18, EU:C:2019:670), ne pomeni, da mora Komisija dokazati, da je uporaba večstopenjskega „mešanega“ postopka „nujna“, kar naj po mnenju tožečih strank v obravnavani zadevi ne bi bilo tako.
63
Sodna praksa, ki izhaja iz sodbe z dne 5. septembra 2019, AH in drugi (Domneva nedolžnosti) (C‑377/18, EU:C:2019:670), je sicer smiselno upoštevna, kadar Komisija v zvezi z enim samim omejevalnim sporazumom zaporedoma sprejme dva sklepa, ki imata po izvedbi dveh ločenih postopkov različne naslovnike, in sicer po eni strani sklep, ki je sprejet po koncu postopka poravnave in ki je naslovljen na podjetja, ki so sklenila poravnavo, in po drugi strani sklep, ki je sprejet po koncu rednega postopka in ki je naslovljen na druga podjetja, ki so sodelovala v omejevalnem sporazumu (glej točko 57 zgoraj).
64
Vendar sodne prakse, ki izhaja iz sodbe z dne 5. septembra 2019, AH in drugi (Domneva nedolžnosti) (C‑377/18, EU:C:2019:670), ni mogoče razlagati tako, da je z njo Komisiji naloženo, da v vsakem primeru dokaže, da je uporaba večstopenjskega „mešanega“ postopka „nujna“. Za Komisijo se namreč šteje, da izvršuje svojo diskrecijsko pravico pri preučitvi, ali ji uporaba večstopenjskega „mešanega“ postopka omogoča, da zagotovi hitrejšo in učinkovitejšo obravnavo zadeve glede podjetij, ki so se odločila za poravnavo, ob upoštevanju omejitev, določenih s pravili, ki se uporabljajo, vključno s pravico do domneve nedolžnosti podjetij, ki niso sklenila poravnave (glej točke od 51 do 53 zgoraj).
65
Drugič, tožeči stranki nista dokazali, kako naj bi bila z razlogi, ki so v obravnavani zadevi utemeljevali uporabo večstopenjskega „mešanega“ postopka, kot so navedeni v točkah od 428 do 448 obrazložitve izpodbijanega sklepa, kršena njuna pravica do domneve nedolžnosti.
66
Glede na izpodbijani sklep sta tožeči stranki takrat, ko se je družba Abengoa odločila ponovno vključiti v postopek poravnave, v tem postopku še vedno sodelovali, tako da je obstajala možnost, da se bi ta postopek končal za večino strank, ki so bile predmet preiskave (točka 441 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
67
S sprejetjem sklepa o poravnavi, ki je vključeval družbo Abengoa, je bilo poleg tega mogoče zajeti celotno obdobje kršitve, kar je pomenilo očitne prednosti za Komisijo v primerjavi s sprejetjem sklepa o poravnavi, naslovljenega izključno na tožeči stranki (točka 442 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
68
V skladu s točko 443 obrazložitve izpodbijanega sklepa je bil namen načrtovanega pristopa Komisije torej čim prejšnji zaključek upravnega postopka, najprej ob osredotočenju na postopek poravnave, nato pa ob mobilizaciji njenih sredstev za sprejetje sklepa, s katerim se konča redni postopek, za katerega se je štelo, da ga bo Alcogroup najverjetneje izpodbijala.
69
Komisija v zvezi s tveganjem, da bi bili tožeči stranki izpostavljeni odškodninskim zahtevkom tretjih oseb zaradi večstopenjskega sprejetja sklepa o poravnavi in sklepa, s katerim se konča redni postopek, trdi, da je bilo načrtovano, da bo sklep o poravnavi jedrnat in objavljen le v nezaupni različici, kar bi moralo bistveno zmanjšati navedeno tveganje (točka 444 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
70
Kot je razvidno iz točke 445 obrazložitve izpodbijanega sklepa, se je o prednostih pristopa, ki ga je nameravala uporabiti Komisija, predhodno razpravljalo s tožečima strankama, česar ti ne prerekata.
71
Poleg tega je bilo glede na točko 447 obrazložitve izpodbijanega sklepa sprejetje sklepa o poravnavi, katerega edina naslovnica je bila družba Abengoa, utemeljeno z razlogi učinkovitosti. Čeprav se je ta družba v postopek poravnave ponovno vključila v pozni fazi, je sprejetje navedenega sklepa omogočilo znatno povečanje učinkovitosti, med drugim možnost, da se pripravi sklep o poravnavi, ki je veliko bolj jedrnat od sklepa iz rednega postopka, in zmanjšanje tveganja, da bi družba Abengoa sklep o poravnavi izpodbijala.
72
Glede na vsebino zgoraj navedenih točk obrazložitve izpodbijanega sklepa na podlagi nobene od teh točk ni mogoče sklepati, da je Komisija s tem, da se je odločila za uporabo večstopenjskega „mešanega“ postopka, kršila pravico tožečih strank do domneve nedolžnosti.
73
Vsekakor bi bilo zavlačevanje ali opustitev postopka poravnave, ker se je eno od zadevnih podjetij odločilo, da ne bo sodelovalo v pogovorih o poravnavi, v nasprotju s ciljem, ki se dosega s postopkom poravnave, kot je naveden v uvodni izjavi 4 Uredbe št. 622/2008, ki je zagotoviti hitrejšo in učinkovitejšo obravnavo zadeve glede podjetij, ki so se odločila za poravnavo (glej v tem smislu sodbo z dne 2. februarja 2022, Scania in drugi/Komisija, T‑799/17, EU:T:2022:48, točka 102).
74
Tretjič, trditev, ki se nanaša na kršitev časovne klavzule, dogovorjene med Komisijo in tožečima strankama v okviru postopka poravnave, v skladu s katero bi bilo treba končne sklepe v postopku poravnave in v rednem postopku sprejeti „bolj ali manj istočasno“, je le ena od okoliščin, ki jih navajata tožeči stranki, za katero se je izkazalo, da je v okviru preučitve zakonitosti izpodbijanega sklepa brezpredmetna.
75
Kot je namreč razvidno iz pisnih odgovorov tožečih strank na ukrepe procesnega vodstva, ti ne zatrjujeta kršitve nobenega od pravil, ki urejajo postopek poravnave, niti ne zatrjujeta nezakonitosti takih pravil v zvezi s tem, da naj Komisija ne bi spoštovala časovne klavzule.
76
Enako velja za nespoštovanje klavzule o obratnem pregledu, v skladu s katero naj bi bila poravnava pogojena s tem, da Komisija udeležencem iz rednega postopka ne izda sklepa, ki bi bil ugodnejši od sklepa o poravnavi.
77
Kot navaja Komisija, ne da bi tožeči stranki to prerekali, je bila vsekakor v obvestilu o ugotovitvah o možnih kršitvah z dne 11. novembra 2021 v zvezi s poravnavo povzeta vloga tožečih strank za poravnavo v zvezi s predmetom kršitve, njeno izvršitvijo, glavnimi dejstvi in njihovo pravno opredelitvijo, vključno z vlogo tožečih strank in trajanjem njunega sodelovanja pri kršitvi. Obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah je tako odražalo vsebino vloge za poravnavo glede elementov, navedenih v točki 20(a) Obvestila Komisije o vodenju postopkov poravnave za sprejetje odločb v skladu s členoma 7 in 23 Uredbe št. 1/2003 v kartelnih zadevah (UL 2008, C 167, str. 1). Med temi elementi namreč ni zavez, kot sta časovna klavzula in klavzula o obratnem pregledu.
78
Zato je bila v skladu s točko 22 obvestila Komisije o vodenju postopkov poravnave vloga tožečih strank za poravnavo z obvestilom Komisije o ugotovitvah o možnih kršitvah potrjena.
79
Glede na navedeno nobena od trditev, ki sta jih tožeči stranki navedli v okviru prvega in tretjega dela prvega tožbenega razloga, ne omogoča ugotoviti, da bi Komisija kršila njuno pravico do domneve nedolžnosti, tako da je treba ta dela zavrniti.
Drugi del prvega tožbenega razloga: priprava sklepa o poravnavi
80
Po mnenju tožečih strank je Komisija kršila njuno pravico do domneve nedolžnosti pri sprejetju sklepa o poravnavi, ki naj bi vseboval jasna in nedvoumna sklicevanja v zvezi z domnevnim sodelovanjem pri zadevni kršitvi in domnevno odgovornostjo podjetij, ki niso sklenila poravnave, ne da bi bile take navedbe potrebne za ugotovitev odgovornosti družbe Abengoa.
81
Prvič, sklep o poravnavi naj bi vseboval prezgodnjo ugotovitev, ker je v njem navedeno, da sta tožeči stranki med podjetji, imenovanimi „druge stranke iz preiskave“, katerih odgovornost je ugotovljena v členu 1 izreka navedenega sklepa, in ker se ta sklep nanaša na njuno ravnanje, vključno s pravno presojo tega ravnanja. Poleg tega naj bi se s poznejšo opustitvijo preiskave zoper Alcogroup okrepil vtis, da sklep o poravnavi obsega skupno odgovornost tožečih strank in družbe Abengoa. Nazadnje, izjave o omejitvi odgovornosti naj ne bi zadostovale za odpravo teh sklicevanj.
82
Drugič, pristop Komisije naj bi odstopal od njenih prejšnjih praks v „mešanih“ postopkih.
83
Tretjič, navedbe v sklepu o poravnavi naj bi presegale to, kar je po presoji Sodišča potrebno za opredelitev in ugotovitev odgovornosti strank poravnave.
84
Komisija trditve tožečih strank prereka.
85
Kot izhaja iz sodne prakse, navedene v točki 55 zgoraj, je domneva nedolžnosti kršena, če sodna odločba ali izjava nosilca uradne funkcije, ki se nanaša na obdolženo osebo, vsebuje jasno izjavo – brez pravnomočne obsodbe – da je zadevna oseba storila zadevno kaznivo dejanje, zaradi česar so pomembni izrazi, ki so jih zadevni organi uporabili, posebne okoliščine, v katerih so bili ti izrazi uporabljeni, ter narava in okvir zadevnega postopka.
86
V okviru sestavljenih kazenskih postopkov, v katerih se obravnava več osumljencev, ki jim ni mogoče soditi skupaj, je bilo že priznano, da mora pristojno sodišče, da bi presodilo krivdo obdolžencev, nujno navesti sodelovanje tretjih oseb, ki se jim lahko pozneje sodi ločeno. Če pa je treba navesti dejstva v zvezi z vpletenostjo tretjih oseb, bi se moralo zadevno sodišče izogniti temu, da bi se posredovalo več informacij, kot je potrebno za presojo pravne odgovornosti oseb, ki so obtožene v postopku pred njim. Poleg tega je treba obrazložitev sodnih odločb formulirati tako, da se je mogoče izogniti morebitni prezgodnji ugotovitvi krivde zadevnih tretjih oseb, ki bi lahko ogrozila pravično obravnavo obtožb proti zadnjenavedenim v okviru ločenega postopka (glej v tem smislu sodbi z dne 5. septembra 2019, AH in drugi (Domneva nedolžnosti), C‑377/18, EU:C:2019:670, točka 44, in z dne 18. marca 2021, Pometon/Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, točka 63, ter ESČP, 27. februar 2014, Karaman proti Nemčiji, CE:ECHR:2014:0227JUD001710310, točki 64 in 65).
87
Kot je bilo navedeno v točki 57 zgoraj, se domneva nedolžnosti uporabi tudi, kadar Komisija v zvezi z enim samim omejevalnim sporazumom zaporedoma sprejme dva sklepa, ki imata različne naslovnike, po izvedbi dveh ločenih postopkov, in sicer po eni strani sklep, ki je sprejet po koncu postopka poravnave in ki je naslovljen na podjetja, ki so sklenila poravnavo, in po drugi strani sklep, ki je sprejet po koncu rednega postopka in ki je naslovljen na druga podjetja, ki so sodelovala v omejevalnem sporazumu (sodbi z dne 18. marca 2021, Pometon/Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, točka 64, in z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, točka 88).
88
V tem okviru mora Komisija izpolniti obveznost obrazložitve pravnih aktov, določeno v členu 296, drugi odstavek, PDEU, pri čemer mora vsebina teh aktov zadevnim osebam omogočati, da se seznanijo z razlogi, na katerih odločba temelji, sodnemu organu pa, da ima na voljo dovolj elementov za nadzor v okviru tožbe (glej po analogiji sodbo z dne 26. novembra 2013, Groupe Gascogne/Komisija, C‑58/12 P, EU:C:2013:770, točka 37).
89
Kot je bilo opozorjeno v točki 53 zgoraj, je lahko objektivno nujno, da Komisija v sklepu, s katerim se konča postopek poravnave, obravnava nekatera dejstva in ravnanja udeležencev zatrjevanega omejevalnega sporazuma, zoper katere se vodi redni postopek, pri čemer nobeno od sklicevanj, ki se nanaša nanje, ne more biti dokončno, kar zadeva njihovo sodelovanje pri zadevnem ravnanju.
90
Komisija mora v sklepu, s katerim se konča postopek poravnave, zagotoviti, da se ohrani pravica podjetij, ki so poravnavo zavrnila in zoper katere se vodi redni postopek, do domneve nedolžnosti. V tem okviru namreč to, da Komisija krši pravico podjetij, ki niso sklenila poravnave, do domneve nedolžnosti, zaradi česar bi bile kršene temeljne pravice zadevnih podjetij, pomeni dovolj resno kršitev, da je neveljaven celoten postopek, v katerem je bil sprejet sklep, s katerim se konča redni postopek (sodba z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, točka 95).
91
Da bi sodišče Unije preverilo, ali je Komisija spoštovala pravico do domneve nedolžnosti, mora preučiti sklep, s katerim se konča postopek poravnave, in njegovo obrazložitev v celoti, ob upoštevanju posebnih okoliščin, v katerih je bil ta sklep sprejet. Vsako izrecno sklicevanje na neobstoj odgovornosti drugih udeležencev domnevnega omejevalnega sporazuma v nekaterih odstavkih tega sklepa bi bilo namreč brez smisla, če bi bilo mogoče druge odstavke navedenega sklepa razumeti kot prezgodnji izraz odgovornosti teh udeležencev (sodbi z dne 18. marca 2021, Pometon/Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, točka 66, in z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, točka 90).
92
Zato je treba preveriti, po eni strani, ali je Komisija v sklepu o poravnavi ravnala z zadostno redakcijsko previdnostjo, da bi se izognila prezgodnji ugotovitvi glede sodelovanja tožečih strank pri omejevalnem sporazumu, in po drugi strani, ali so bila sklicevanja na ti stranki v navedenem sklepu potrebna (glej v tem smislu sodbi z dne 18. marca 2021, Pometon/Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, točka 68, in z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, točka 219).
93
V obravnavani zadevi je iz pisnih odgovorov tožečih strank na ukrepe procesnega vodstva, ki jih je nanju naslovilo Splošno sodišče, razvidno, da tožeči stranki ne izpodbijata redakcijske previdnosti Komisije v sklepu o poravnavi, ampak trdita, da navedena previdnost ni bila zadostna.
94
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da je Komisija v točki 4 obrazložitve sklepa o poravnavi določila opredeljen izraz „druge stranke iz preiskave“ za skupno sklicevanje na tožeči stranki in Alcogroup. Dalje, Komisija je pojasnila, da „druge stranke iz preiskave“ niso naslovnice sklepa o poravnavi in da z njim ni ugotovljena in se tudi ne poskuša ugotoviti, niti predhodno, odgovornost teh strank za njihovo sodelovanje pri kateri koli kršitvi. V njem je tudi navedeno, da je bil opis ravnanja, ki vključuje „druge stranke iz preiskave“, uporabljen le v obsegu, potrebnem za ugotovitev odgovornosti družbe Abengoa.
95
Drugi podobni izrazi, ki se nanašajo na „druge stranke iz preiskave“ in neobstoj njihove odgovornosti zaradi sprejetja sklepa o poravnavi, so bili vključeni v točki 41 in 49 obrazložitve tega sklepa.
96
Komisija je s sklicevanji, navedenimi v točkah 94 in 95 zgoraj, jasno poudarila, da ni odločala o odgovornosti „drugih strank iz preiskave“, tako da je treba ugotoviti, da je bila v zvezi s tožečima strankama dejansko uporabljena redakcijska previdnost.
97
Po teh navedbah je treba preveriti, ali je mogoče druge odlomke sklepa o poravnavi razumeti kot prezgodnji izraz odgovornosti tožečih strank, kar bi lahko redakcijski previdnosti, ki jo je uporabila Komisija, odvzelo učinkovitost v smislu sodne prakse, navedene v točki 91 zgoraj.
98
Glede na točke od 60 do 63 tožbe naj bi bila sklicevanja na „druge stranke iz preiskave“, iz katerih naj bi bila razvidna kršitev pravice tožečih strank do domneve nedolžnosti, zlasti sklicevanja v točkah 33, 35, 46, 47, od 53 do 55 in 60 obrazložitve sklepa o poravnavi ter v členu 1 izreka tega sklepa.
99
V zvezi s tem je treba navesti, na prvem mestu, da so omembe „drugih strank iz preiskave“ v razdelkih, namenjenih opisu kršitvenega ravnanja družbe Abengoa, in sicer omembe v točkah 33 in 35 obrazložitve sklepa o poravnavi, glede na svoj namen povsem opisne za ravnanje, na katero se nanaša sklep o poravnavi v zvezi z družbo Abengoa.
100
Poleg tega nobena od navedb, navedenih v točki 99 zgoraj, niti izrecno niti implicitno ne vključuje pravne opredelitve ravnanja tožečih strank, tako da jih je mogoče šteti za združljive s sodno prakso, navedeno v točki 91 zgoraj.
101
Na drugem mestu, analizirati je treba sklicevanja v razdelku, ki se nanaša na pravno presojo ravnanja družbe Abengoa („Legal assessment“), to je, natančneje, sklicevanja v točkah 46, 47, od 53 do 55 in 60 obrazložitve sklepa o poravnavi. Ta sklicevanja so v delih sklepa, ki se nanašajo na uporabo načel v zvezi s členom 101 PDEU in členom 53 Sporazuma EGP (točka 5.1.2, točki 46 in 47 obrazložitve sklepa o poravnavi), načel v zvezi z obstojem enotne in trajajoče kršitve (točka 5.2.2, točke od 53 do 55 obrazložitve sklepa o poravnavi) in načel v zvezi z omejevanjem konkurence (točka 5.3.2, točka 60 obrazložitve sklepa o poravnavi) v obravnavani zadevi.
102
V zvezi s tem je treba, prvič, opozoriti, da se – kot je bilo ugotovljeno v točki 57 zgoraj – zaradi uporabe večstopenjskega „mešanega“ postopka ob sodelovanju enega samega podjetja v postopku poravnave ne zahteva ugotovitev, da sta tožeči stranki storili kršitev, na katero se nanaša sklep o poravnavi.
103
Poleg tega, kot je razvidno iz sodne prakse, navedene v točkah 86, 87 in 89 zgoraj, omembe podjetij, ki niso sklenila poravnave, same po sebi niso problematične in se lahko izkažejo za objektivno nujne za opis in opredelitev sodelovanja podjetja, ki sklepa poravnavo, v omejevalnem sporazumu, če ne pomenijo prezgodnjega pripisa odgovornosti udeležencem rednega postopka.
104
V tem okviru to, da se Komisija na tožeči stranki in Alcogroup sklicuje z opredeljenim izrazom „druge stranke iz preiskave“, potrjuje dejstvo, da ni nameravala opredeliti njihove odgovornosti za ravnanje, na katero se nanaša sklep o poravnavi (glej v tem smislu ESČP, 17. september 2024, C. O. proti Nemčiji, CE:ECHR:2024:0917JUD001667822, točka 68).
105
Poleg tega je treba ugotoviti, da je Komisija tako v javni različici sklepa o poravnavi iz zadeve, v kateri je bila izdana sodba z dne 18. marca 2021, Pometon/Komisija (C‑440/19 P, EU:C:2021:214), kot tudi v tisti iz zadeve, v kateri je bila izdana sodba z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija (C‑883/19 P, EU:C:2023:11), uporabila opredeljeni izraz „stranke“ kot označbo za vsa podjetja, na katera se je nanašala preiskava.
106
Komisija pa je v sklepu o poravnavi, ki se obravnava v tej zadevi, uporabila opredeljeni izraz „druge stranke iz preiskave“, ki omogoča jasneje razlikovati med sklicevanji, ki se nanašajo na naslovnika navedenega sklepa, in tistimi, ki se nanašajo na podjetja, ki niso sklenila poravnave. Poleg tega sklep o poravnavi nasprotno od točk 26, 28, 29 in 31 obrazložitve sklepa o poravnavi v zadevi, v kateri je bila izdana sodba z dne 18. marca 2021, Pometon/Komisija (C‑440/19 P, EU:C:2021:214), ne vsebuje nobenega izrecnega sklicevanja na tožeči stranki v okviru opisa kršitvenega ravnanja.
107
Drugič, čeprav so „druge stranke iz preiskave“ navedene v delu, namenjenemu pravni opredelitvi ravnanja družbe Abengoa, iz besedila sklepa o poravnavi ni jasno razvidno stališče Komisije glede sodelovanja tožečih strank pri zadevni kršitvi in pravne opredelitve njunega ravnanja ter glede njune odgovornosti za to kršitev (glej v tem smislu sodbo z dne 10. novembra 2017, Icap in drugi/Komisija, T‑180/15, EU:T:2017:795, točki 259 in 260).
108
Iz več elementov v sklepu o poravnavi je glede na redakcijsko previdnost, navedeno v točkah 94 in 95 zgoraj, tako namreč razvidno:
–
da je treba le za družbo Abengoa šteti, da je odgovorna za kršitev, na katero se nanaša sklep o poravnavi (točka 25 obrazložitve);
–
da je točka 4.1.2 navedenega sklepa pod naslovom 4, namenjenim opisu ravnanja, naslovljena „Abengoa’s behaviour in the MOC process“ (Ravnanje družbe Abengoa v postopku MOC);
–
da se presoja, opravljena pod naslovom 5, ki se nanaša na pravno opredelitev ravnanja družbe Abengoa, nanaša le na ravnanje te družbe (točka 42 obrazložitve);
–
da obstaja jasna razlika med ravnanjem družbe Abengoa in ravnanjem „drugih strank iz preiskave“, saj je v njem pojasnjeno, da je družba Abengoa svoje ravnanje usklajevala z „drugimi strankami iz preiskave“ (točka 47 obrazložitve), tako da je njeno ravnanje („[i]ts behaviour“), in ne ravnanje „drugih strank iz preiskave“, imelo vse značilnosti sporazuma ali usklajenega ravnanja (točka 48 obrazložitve); prav tako se ugotovitve iz točke 49 obrazložitve v povezavi s točkami od 46 do 48 nanašajo izključno na družbo Abengoa in poleg tega vsebujejo naslednjo dodatno redakcijsko previdnost: „[a]s already stressed in recital (4) above, this Decision is only addressed to Abengoa and not to any other undertaking. In particular, this Decision does not establish or seek to establish, even on a preliminary basis, any liability of the other parties to the investigation for any participation in any infringement“ (kot je bilo poudarjeno že v točki 4 obrazložitve zgoraj, je edini naslovnik te odločbe družba Abengoa in nobeno drugo podjetje. Natančneje, s tem sklepom ni ugotovljena in se tudi ne poskuša ugotoviti, niti predhodno, odgovornost drugih strank iz preiskave za katero koli sodelovanje pri kateri koli kršitvi);
–
da naj bi družba Abengoa dvostranske stike z „drugimi strankami iz preiskave“ uporabila za nadaljevanje svojega protikonkurenčnega ravnanja, pri katerem je šlo za usklajevanje njenega ravnanja z „drugimi strankami iz preiskave“, pri čemer gre za formulacijo, iz katere je razvidno, da je imela Komisija namen opredeliti le ravnanje družbe Abengoa, in ne drugih ravnanj (točka 55 obrazložitve);
–
da je sicer v točki 60 obrazložitve ugotovljeno, da je družba Abengoa izvajala protikonkurenčne prakse skupaj z „drugimi strankami iz preiskave“, vendar se je Komisija v zadnjem stavku navedene točke obrazložitve omejila na navedbo, da je samo družba Abengoa omejevala konkurenco; poleg tega se ugotovitev Komisije iz točke 61 obrazložitve nanaša izključno na „ravnanje družbe Abengoa“, kot je opisano v razdelku 4.
109
Poleg tega je sodišče Unije za omembo strank, ki niso sklenile poravnave, v delu, namenjenem pravni opredelitvi zadevnega ravnanja, že štelo, čeprav implicitno, da je sprejemljiva (glej v tem smislu po eni strani točke od 50 do 55 obrazložitve sklepa o poravnavi v zadevi, v kateri je bila izdana sodba z dne 18. marca 2021, Pometon/Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, in sicer Sklepa Komisije C(2014) 2074 final, ter po drugi strani sodbo z dne 20. decembra 2023, Crédit agricole in Crédit agricole Corporate and Investment Bank/Komisija, T‑113/17, v pritožbenem postopku, EU:T:2023:847, točka 96 (neobjavljena), v zvezi s točkami 53 in od 57 do 59 obrazložitve sklepa o poravnavi v zadevi, v kateri je bila izdana tudi sodba z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, in sicer Sklepa Komisije C(2013) 8512 final).
110
Na tretjem mestu, sklicevanje na „druge stranke iz preiskave“ v členu 1 izreka sklepa o poravnavi ne pomeni jasne izjave, da so navedene stranke storile zadevno kršitev.
111
Po eni strani namreč zgolj omemba „drugih strank iz preiskave“ v izreku ne pomeni posredovanja informacij v zvezi z njimi v smislu sodne prakse, navedene v točki 86 zgoraj. Kot je bilo opozorjeno v točki 103 zgoraj, omembe podjetij, ki niso sklenila poravnave, same po sebi niso problematične in se lahko izkažejo za objektivno nujne za opis in opredelitev sodelovanja podjetja, ki sklepa poravnavo, v omejevalnem sporazumu, če ne pomenijo prezgodnjega pripisa odgovornosti udeležencem rednega postopka.
112
Po drugi strani sklicevanje na „druge stranke iz preiskave“ v izreku samo po sebi ne pomeni prezgodnje ugotovitve v zvezi s krivdo tožečih strank, ki bi lahko ogrozila pravično obravnavo obtožb zoper njiju v okviru rednega postopka.
113
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da ima izrek sklepa o poravnavi pravne učinke le za družbo Abengoa kot naslovnico navedenega sklepa.
114
Poleg tega Komisija v členu 1 izreka sklepa o poravnavi ugotavlja, da je le družba Abengoa kršila pravila, ki se uporabljajo na področju omejevalnih sporazumov.
115
Prav tako je glede na vsebino izreka sklepa o poravnavi samo družba Abengoa odgovorna za zadevno kršitev, kot to izhaja zlasti iz členov 2, 4 in 5 navedenega sklepa.
116
Tako iz izreka sklepa o poravnavi nikakor ne izhaja, da je Komisija nameravala opredeliti ravnanje „drugih strank iz preiskave“ v zvezi z njihovo udeležbo v zadevnem omejevalnem sporazumu.
117
Na četrtem mestu, obseg nekaterih izpodbijanih navedb, med katerimi so zlasti tiste iz točk 46, od 53 do 55 in 60 sklepa o poravnavi, bi bilo sicer mogoče šteti za nenatančen glede tega, ali v njih oblikovana pravna opredelitev ne zajema le ravnanja družbe Abengoa, ampak tudi ravnanje „drugih strank iz preiskave“.
118
Vendar sklicevanja na „druge stranke iz preiskave“ v zgoraj navedenih točkah obrazložitve sklepa o poravnavi, čeprav se nanašajo na pravno opredelitev ravnanj, ugotovljenih zoper stranko, ki je sklenila poravnavo, to je družbo Abengoa, pomenijo kvečjemu redakcijske nepremišljenosti, ki same po sebi ne pomenijo nobene izrecne ali implicitne jasne presoje krivde strank, ki niso sklenile poravnave (glej v tem smislu sodbi z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, točki 79 in 231, in z dne 20. decembra 2023, Crédit agricole in Crédit agricole Corporate and Investment Bank/Komisija, T‑113/17, v pritožbenem postopku, EU:T:2023:847, točka 97 (neobjavljena)).
119
Po eni strani namreč preučitev obstoja pravne opredelitve ravnanja tožečih strank v sklepu o poravnavi ne more biti omejena na ugotovitev, da so „druge stranke iz preiskave“ omenjene v delu, namenjenem pravni opredelitvi ravnanj, ugotovljenih zoper družbo Abengoa (glej v tem smislu sodbo z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, točka 231).
120
Po drugi strani, kot izhaja iz sodne prakse Evropskega sodišča za človekove pravice, kljub pomembnosti izbire izrazov, ki jih uporabijo zadevni organi, uporaba nekaterih neposrečenih formulacij sama po sebi ne more biti odločilna za morebitno ugotovitev kršitve pravice do domneve nedolžnosti glede na naravo in okvir zadevnega postopka (glej v tem smislu ESČP, 27. februar 2014, Karaman proti Nemčiji, CE:ECHR:2014:0227JUD001710310, točka 63, in ESČP, 25. november 2021, Mucha proti Slovaški, CE:ECHR:2021:1125JUD006370319, točka 57).
121
Iz tega izhaja, da glede na obrazložitev in kontekst navedb „drugih strank iz preiskave“, ki so vključene v sklep o poravnavi, nobene od teh navedb ni mogoče razumeti kot jasno izjavo, ki pomeni prezgodnji izraz krivde tožečih strank.
122
Zato je treba ugotoviti, da redakcijska previdnost, ki jo je uporabila Komisija, ni izgubila smisla in da je treba glede na njeno vsebino (glej točko 91 zgoraj) zanjo šteti, da zadostuje.
123
Poleg tega je treba preučiti, ali je Komisija posredovala več informacij o vpletenosti tožečih strank, kot je bilo potrebno za ugotovitev odgovornosti družbe Abengoa.
124
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da z nobeno od izpodbijanih navedb ni opisano ali posamično opredeljeno ravnanje tožečih strank.
125
Edine posamične navedbe v zvezi s tožečima strankama, vključene v sklep o poravnavi, so tiste iz točk 4, 13, 18, 24 in 40 obrazložitve tega sklepa, ki se v bistvu nanašajo na opis postopka poravnave in katerih vsebine tožeči stranki nista izpodbijali, kar zadeva kršitev njune pravice do domneve nedolžnosti.
126
Izpodbijane navedbe glede „drugih strank iz preiskave“ v sklepu o poravnavi, vključno s tistimi, ki so navedene v točki 101 zgoraj, pa so bile brez izjeme navedene skupaj z družbo Abengoa, ki je bila predstavljena kot glavni subjekt kršitvenega ravnanja. Tako se navedena sklicevanja uporabljajo le za opis in opredelitev ravnanja družbe Abengoa ter jih je torej mogoče šteti za objektivno nujna za ta namen.
127
V tem okviru prav to, da kršitev, ki je predmet sklepa o poravnavi, nujno vključuje kolektivno ravnanje, omogoča utemeljitev nujnosti omembe „drugih strank iz preiskave“ (glej v tem smislu ESČP, 17. september 2024, C. O. proti Nemčiji, CE:ECHR:2024:0917JUD001667822, točka 63; glej po analogiji tudi sodbo z dne 5. septembra 2019, AH in drugi (Domneva nedolžnosti), C‑377/18, EU:C:2019:670, točka 47).
128
Enako velja za sklicevanje na „druge stranke iz preiskave“ v izreku sklepa o poravnavi.
129
V zvezi s tem je treba obravnavano zadevo razlikovati od zadev, v katerih sta bili izdani sodbi z dne 18. marca 2021, Pometon/Komisija (C‑440/19 P, EU:C:2021:214), in z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija (C‑883/19 P, EU:C:2023:11), v katerih izreka sklepov o poravnavi nista vsebovala omembe strank, ki niso sklenile poravnave. V obravnavanem primeru je pri poravnavi sodelovala samo družba Abengoa, tako da se je še dodatno izkazalo, da je treba omeniti „druge stranke iz preiskave“, da bi se lahko kršitev, na katero se nanaša sklep o poravnavi, opredelila v razmerju do družbe Abengoa, ki se je odločila za poravnavo.
130
Vsekakor je to, ali je Komisija kršila pravico tožečih strank do domneve nedolžnosti, odvisno od sklepov o poravnavi iz vsake zadeve posamično, vključno z njihovo obrazložitvijo, in od posebnih okoliščin, v katerih so bili ti sklepi sprejeti (sodba z dne 18. marca 2021, Pometon/Komisija, C‑440/19 P, EU:C:2021:214, točka 86).
131
Omembe „drugih strank iz preiskave“, vključene v izpodbijane odlomke sklepa o poravnavi, pa so se glede na svojo obrazložitev in kontekst izkazale za objektivno nujne za opis izvora omejevalnega sporazuma kot celote.
132
Zato trditev, ki sta jih tožeči stranki navedli v utemeljitev drugega dela prvega tožbenega razloga, ni mogoče sprejeti in jih je treba zavrniti.
133
Iz vseh zgoraj navedenih preudarkov izhaja, da je treba prvi tožbeni razlog v celoti zavrniti kot neutemeljen.
Drugi tožbeni razlog: kršitev zahteve po nepristranskosti
134
Tožeči stranki podredno trdita, da je bilo z izbiro večstopenjskega „mešanega“ postopka in sprejetjem sklepa o poravnavi za družbo Abengoa pred koncem rednega postopka poseženo v nepristranskost Komisije ter da je bila z njima kršena njuna pravica do obrambe.
135
Prvič, zaradi predhodnega sprejetja sklepa o poravnavi naj bi morala Komisija ugotoviti odgovornost vsaj še enega drugega podjetja.
136
Drugič, v okoliščinah, navedenih v točki 135 zgoraj, naj v skladu s sodno prakso ne bi bilo mogoče „izključiti vsakega upravičenega dvoma“ o zmožnosti Komisije, da v zvezi z vprašanjem sodelovanja tožečih strank pri protikonkurenčnem ravnanju, na katero se nanaša izpodbijani sklep, ravna objektivno nepristransko. Zato Komisija ni mogla spoštovati tako imenovanega načela „tabula rasa“.
137
Tretjič, tožeči stranki trdita, da razlogovanje Komisije v več odlomkih izpodbijanega sklepa, zlasti v točkah 556, 557 in 560 obrazložitve, ter v nekaterih izmenjavah z njima med celotnim rednim postopkom ponazarja ta neobstoj nepristranskosti.
138
Nazadnje, četrtič, tožeči stranki navajata, da so trditve Komisije o njeni nepristranskosti brezpredmetne in vsekakor neprepričljive, izpodbijata njeno trditev, da je treba njeno dobro vero domnevati, in opozarjata, da v skladu s sodno prakso zadostuje, da obstajajo upravičeni dvomi o njeni nepristranskosti.
139
Komisija trditve tožečih strank prereka.
140
V zvezi s tem je treba opozoriti, da mora Komisija med upravnim postopkom spoštovati temeljne pravice zadevnih podjetij. Za to je treba načelo nepristranskosti, ki izhaja iz pravice do dobrega upravljanja, razlikovati od domneve nedolžnosti (sodbi z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, točka 76, in z dne 1. februarja 2024, Scania in drugi/Komisija, C‑251/22 P, EU:C:2024:103, točka 69).
141
Pravica do dobrega upravljanja iz člena 41 Listine določa, da ima vsakdo med drugim pravico, da institucije Unije njegove zadeve obravnavajo nepristransko. Ta zahteva po nepristranskosti po eni strani zajema subjektivno nepristranskost v smislu, da noben član zadevne institucije, ki vodi postopek v zadevi, ne sme biti pristranski in ne sme imeti osebnih predsodkov, ter po drugi strani objektivno nepristranskost v smislu, da mora institucija zagotoviti ustrezna jamstva, da se v zvezi s tem izključi vsak upravičen dvom (sodbi z dne 12. januarja 2023, HSBC Holdings in drugi/Komisija, C‑883/19 P, EU:C:2023:11, točka 77, in z dne 1. februarja 2024, Scania in drugi/Komisija, C‑251/22 P, EU:C:2024:103, točka 70).
142
V obravnavanem primeru je predmet drugega tožbenega razloga le pojem „objektivna nepristranskost“.
143
V zvezi s pojmom „objektivna nepristranskost“ je Sodišče pojasnilo, da se za dokaz tega, da organizacija upravnega postopka ne zagotavlja zadostnih jamstev, da bi se izključil vsak upravičen dvom o morebitnem predsodku, ne zahteva, da se ugotovi neobstoj nepristranskosti. Zadostuje, da obstaja upravičen dvom in da ga ni mogoče odpraviti (glej v tem smislu sodbi z dne 27. marca 2019, August Wolff in Remedia/Komisija, C‑680/16 P, EU:C:2019:257, točka 37, in z dne 21. oktobra 2021, Parlament/UZ, C‑894/19 P, EU:C:2021:863, točka 54).
144
V zvezi s tem je treba najprej ugotoviti, da tožeči stranki ne navajata nobene kršitve svoje pravice do obrambe, ki bi bila neodvisna od tiste, na katero se sklicujeta iz naslova dolžnosti nepristranskosti.
145
Kot je namreč razvidno iz vlog, odgovorov na ukrepe procesnega vodstva in ustnih navedb, tožeči stranki menita, da to, da je Komisija kršila njuno pravico do obrambe, izhaja iz njene neizpolnitve dolžnosti nepristranskosti.
146
Zato je treba v skladu s sodno prakso, navedeno v točki 141 zgoraj, preučiti, ali trditve tožečih strank omogočajo ugotoviti obstoj upravičenih dvomov o morebitni pristranskosti Komisije v zvezi z njuno krivdo glede zadevne kršitve.
147
Na prvem mestu, zavrniti je treba trditev tožečih strank, da to, da je bil sklep o poravnavi naslovljen izključno na eno samo podjetje, pomeni, da je Komisija morala ugotoviti, da je vsaj še ena od „drugih strank iz preiskave“ sodelovala pri kršitvi, da bi se izognili izgubi pravne logike in pravne podlage, na katerih temelji sklep o poravnavi.
148
Kot izhaja iz sodne prakse, navedene v točki 58 zgoraj, je Komisija v rednem postopku vezana le na obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah in mora upoštevati nove elemente, s katerimi je bila seznanjena v zadnjenavedenem postopku.
149
Kot je bilo namreč navedeno v točki 60 zgoraj, s sprejetjem sklepa o poravnavi ni bil določen izid rednega postopka, tako da Komisiji nič ni preprečevalo, da bi po preučitvi dokazov, vloženih v spis v okviru rednega postopka, sklep, podoben tistemu v zvezi z Alcogroup, sprejela v zvezi s tožečima strankama, in to celo po koncu tega postopka v zvezi z Alcogroup.
150
Zato tožeči stranki neupravičeno trdita, da bi sklep o poravnavi izgubil svojo pravno logiko in pravno podlago, če Komisija v izpodbijanem sklepu ne bi ugotovila njune krivde.
151
Enako velja za trditev, da interes Komisije za zaščito privlačnosti mehanizma poravnave dokazuje neobstoj njene objektivne nepristranskosti v okviru obravnavanega postopka.
152
Take abstraktne trditve, ki temelji na razlagi tožečih strank v zvezi z interesi Komisije pri oblikovanju politike konkurence, ni mogoče sprejeti, saj sama po sebi ne omogoča ugotovitve, da organizacija postopka iz obravnavane zadeve ni zagotavljala zadostnih jamstev, da bi se izključil vsak upravičen dvom o morebitnem predsodku.
153
Na drugem mestu, zavrniti je treba trditev, da naj bi se lahko z razlogovanjem Komisije v več odlomkih izpodbijanega sklepa in v nekaterih izmenjavah s tožečima strankama med rednim postopkom ponazoril neobstoj nepristranskosti te institucije.
154
Po mnenju tožečih strank je iz točk 556 in 557 obrazložitve izpodbijanega sklepa razvidno, da je bil namen preučitve, ki jo je opravila Komisija, upravičiti protikonkurenčno ravnanje, za katerega je Komisija štela, da je že pravno dokazano. To naj bi dokazovalo krožno razlogovanje iz točke 560 obrazložitve navedenega sklepa, v kateri naj bi Komisija izhajala iz premise, da sta se tožeči stranki usklajevali z drugima dvema podjetjema, na kateri se je nanašala preiskava, s ciljem umetnega zvišanja, ohranitve ali preprečitve znižanja ravni referenčnih indeksov etanola, ki jih je objavila agencija S&P Global Platts.
155
V zvezi s tem zadostuje ugotoviti, da tožeči stranki nista izpodbijali ugotovitve dejanskega stanja v izpodbijanem sklepu niti ugotovitev iz pravne analize, opravljene v zvezi z njima v tem sklepu.
156
Ni namreč mogoče sprejeti trditve tožečih strank, da je bilo „izhodišče“ analize Komisije njuna krivda, saj ta trditev nikakor ne omaje trdnosti in utemeljenosti izpodbijanega sklepa.
157
Trditev tožečih strank, ki se nanašajo na vsebino izpodbijanega sklepa, nikakor ni mogoče sprejeti.
158
Po eni strani Komisija v točkah 556 in 557 obrazložitve izpodbijanega sklepa navaja, da je opravila celovito analizo trga etanola in delovanja referenčnih indeksov cen, ki jih je pripravila in objavila agencija S&P Global Platts, kot je razvidno iz naslova 2 tega sklepa, ki se glasi „Industrija etanola“ (točke od 6 do 86 obrazložitve izpodbijanega sklepa). Ta analiza je bila uporabljena kot podlaga za opis kršitvenega ravnanja v razlogovanjih iz naslova 5 navedenega sklepa (točke od 213 do 401 obrazložitve), pri čemer so bili analizirani dokazi navedeni v točki 5.2 tega sklepa („Kronologija obdobja kršitve [tožečih strank]“, točke od 254 do 390 obrazložitve izpodbijanega sklepa), sklepi pa so bili vključeni v točki 5.3 („Sklepi o dokazih“, točke od 391 do 393 obrazložitve izpodbijanega sklepa) in točki 5.4 izpodbijanega sklepa („Sklepi o podatkih Platts“, točke od 394 do 401 obrazložitve izpodbijanega sklepa).
159
Tako iz nobene od točk obrazložitve, navedenih v točki 158 zgoraj, ni razvidno, da bi bilo izhodišče analize Komisije krivda tožečih strank. Te točke obrazložitve pa pričajo o stopnji podrobnosti analize, ki jo je ta institucija opravila v zvezi z njunim sodelovanjem v omejevalnem sporazumu.
160
Po drugi strani enako velja za točko 560 obrazložitve izpodbijanega sklepa, v kateri Komisija analizira usklajeno ravnanje tožečih strank in „drugih strank iz preiskave“ na podlagi presoj iz točk od 470 do 474 obrazložitve tega sklepa, ki temeljijo na sklenjenem krogu bistvenih in prepričljivih indicev (glej za ponazoritev točki 472 in 473 obrazložitve izpodbijanega sklepa) in ne, kot to trdita tožeči stranki, na vnaprej izoblikovanem stališču glede njune krivde.
161
Zato trditve, ki jih navajata tožeči stranki, ne dokazujejo, da Komisija upravnega postopka ni organizirala tako, da bi zagotovila zadostna jamstva, da bi se izključil vsak upravičen dvom o morebitnem predsodku.
162
Take ugotovitve ni mogoče ovreči z upoštevanjem sodne prakse, ki izhaja iz sodbe z dne 14. marca 2024, D & A Pharma/Komisija in EMA (C‑291/22 P, EU:C:2024:228). Po mnenju tožečih strank ta sodna praksa omogoča ugotovitev, da jima ni treba dokazati obstoja pristranskosti Komisije, ampak mora Splošno sodišče pravno presoditi, ali pristop Komisije vzbuja upravičene dvome o njeni nepristranskosti.
163
V skladu z zgoraj navedeno sodno prakso od oseb, katerih zadeve obravnava institucija, organ, urad ali agencija Unije, ni mogoče zahtevati, da v utemeljitev svojih trditev, da zahteva po objektivni nepristranskosti v upravnem postopku Unije ni bila spoštovana, predložijo dokaz o konkretnih indicih o pristranskosti (sodba z dne 14. marca 2024, D & A Pharma/Komisija in EMA, C‑291/22 P, EU:C:2024:228, točki 77 in 80).
164
Vendar se glede na ugotovitev iz točke 161 zgoraj sodna praksa, na katero se sklicujeta tožeči stranki, ne uporablja v obravnavani zadevi, v kateri neobstoj objektivne nepristranskosti Komisije ni bil dokazan in v kateri iz nobenega od elementov spisa, predloženega v presojo Splošnemu sodišču, ni razvidno, da upravni postopek ni bil organiziran tako, da bi zagotavljal zadostna jamstva, da bi se izključil vsak upravičen dvom o morebitni pristranskosti.
165
Iz tega izhaja, da je treba drugi tožbeni razlog zavrniti kot neutemeljen. Zato je treba tožbo zavrniti v celoti.
Stroški
166
V skladu s členom 134(1) Poslovnika Splošnega sodišča se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki.
167
Ker tožeči stranki nista uspeli, se jima v skladu s predlogom Komisije naloži, da poleg lastnih stroškov nosita tudi stroške te institucije.
Iz teh razlogov je
SPLOŠNO SODIŠČE (tretji senat v sestavi petih sodnikov)
razsodilo:
1.
Tožba se zavrne.
2.
Družbi Lantmännen ek för in Lantmännen Biorefineries AB nosita svoje stroške in stroške Evropske komisije.
Škvařilová-Pelzl
Nõmm
Steinfatt
Kukovec
Meyer
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 21. januarja 2026.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: angleščina.