62020TJ0384(01)_RES
Zadeva T‑384/20 RENV
OC
proti
Evropski komisiji
Sodba Splošnega sodišča (tretji senat) z dne 1. oktobra 2025
„Nepogodbena odgovornost – Preiskava urada OLAF – Sporočilo za javnost – Obdelava osebnih podatkov – Domneva nedolžnosti – Načelo dobrega upravljanja – Dolžnost skrbnega ravnanja – Zaupnost preiskav urada OLAF – Dovolj resna kršitev pravnega pravila, s katerim so posameznikom podeljene pravice – Vzročna zveza – Škoda“
Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Nezakonitost – Dovolj resna kršitev pravnega pravila, s katerim so posameznikom podeljene pravice – Institucija z omejeno diskrecijsko pravico ali brez nje – Zadostnost enostavne kršitve prava Unije
(člen 340, drugi odstavek, PDEU)
(Glej točke od 26 do 29.)
Institucije Evropske unije – Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov – Uredba 2018/1725 – Področje uporabe – Pojem obdelave osebnih podatkov – Objava sporočila Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF) za javnost – Vključitev
(Uredba Evropskega parlamenta in Sveta 2018/1725, člen 3, točka 3)
(Glej točko 48.)
Institucije Evropske unije – Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov – Uredba 2018/1725 – Pogoji za zakonitost obdelave osebnih podatkov – Obdelava, ki je potrebna za opravljanje naloge v javnem interesu ali pri izvajanju javne oblasti – Pojem – Objava sporočila Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF) za javnost – Obveščanje javnosti o dejavnostih OLAF – Vključitev
(Uredba Parlamenta in Sveta 2018/1725, člena 4(1)(a) in 5(1)(a))
(Glej točke 52, 56 in 57.)
Institucije Evropske unije – Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov – Uredba 2018/1725 – Objava sporočila Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF) za javnost, ki vsebuje informacije o spolu, državljanstvu in sorodstvenem razmerju zadevne osebe, ki omogočajo njeno identifikacijo – Nezakonita obdelava osebnih podatkov
(Uredba Parlamenta in Sveta 2018/1725, člena 4(1)(a) in 5(1)(a))
(Glej točke od 59 do 61, 79 in 80.)
Institucije Evropske unije – Varstvo posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov – Uredba 2018/1725 – Nadaljnja obdelava osebnih podatkov – Pogoji – Skladnost nadaljnje obdelave podatkov s cilji njihovega prvotnega zbiranja – Objava sporočila Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF) za javnost – Prvotno zbrani podatki med preiskavo urada OLAF – Pozneje obdelani podatki zaradi obveščanja javnosti o dejavnostih urada OLAF – Kršitev
(Uredba Parlamenta in Sveta 2018/1725, člen 4(1)(b) in (6))
(Glej točke 67, 68 in od 70 do 76.)
Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Nezakonitost – Dovolj resna kršitev pravnega pravila, s katerim so posameznikom podeljene pravice – Pravno pravilo, s katerim so posameznikom podeljene pravice – Pojem – Načelo domneve nedolžnosti – Vključitev – Obveščanje javnosti o dejavnostih Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF) s sporočilom za javnost – Dopustnost – Oseba, ki je identificirana ali se jo lahko identificira v sporočilu za javnost, ki jo označuje kot storilca kršitve, preden bi sodišče dokazalo njeno krivdo – Dovolj resna kršitev načela domneve nedolžnosti
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 48(1); Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 883/2013, člena 9(1) in 10(5))
(Glej točke od 86 do 93, 110, 111, od 114 do 117 in od 119 do 122.)
Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Nezakonitost – Dovolj resna kršitev pravnega pravila, s katerim so posameznikom podeljene pravice – Pravno pravilo, s katerim so posameznikom podeljene pravice – Pojem – Pravica do dobrega upravljanja in obveznost skrbnega ravnanja – Obveznost nevtralnosti in nepristranskosti – Vključitev – Razkritje netočnih informacij v sporočilu Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF) za javnost – Napeljevanje na krivdo zadevne osebe z uporabo izraza goljufija – Dovolj resna kršitev teh obveznosti
(Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, člen 41; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta št. 883/2013, člen 10(5))
(Glej točke 126, 127, 142, od 156 do 159, od 164 do 167 in 172.)
Nepogodbena odgovornost – Pogoji – Škoda – Vzročna zveza – Škode, povzročene z objavo sporočila Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF) za javnost – Nepremoženjska škoda, povezana s škodovanjem časti in ugledu – Nepremoženjska škoda, povzročena poklicni karieri – Škoda, povezana z zdravstvenim stanjem – Vključitev
(člen 340, drugi odstavek, PDEU; Uredba Evropskega parlamenta in Sveta 2018/1725, člen 65)
(Glej točke od 181 do 187, od 200 do 202, 216, 222 in od 225 do 229.)
Povzetek
Splošno sodišče, ki je odločalo o tožbi zaradi nepogodbene odgovornosti Evropske unije, je podalo usmeritve sodne prakse o varstvu osebnih podatkov in Evropski komisiji naložilo, da povrne škodo, povzročeno z objavo sporočila Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF) za javnost (v nadaljevanju: sporno sporočilo za javnost).
Komisija in grška univerza sta septembra 2008 podpisali sporazum o dodelitvi nepovratnih sredstev za projekt tožeče stranke, ki je univerzitetna raziskovalka.
Po zaključku projekta je ta univerza na podlagi sporazuma o nepovratnih sredstvih pri Izvajalski agenciji Evropskega raziskovalnega sveta (ERCEA), ki je nadomestila Komisijo kot sopogodbenico, zahtevala plačilo zneska, ki ustreza nastalim stroškom, med katerimi so stroški za osebje. Agencija ERCEA je po naknadni finančni reviziji ugotovila, da določen znesek stroškov za osebje ni upravičen, in je torej od grške univerze zahtevala njegovo vračilo, pri čemer je v ta namen izdala obvestilo o dolgovanem znesku.
Istočasno je generalni direktor urada OLAF, ki ga je agencija ERCEA obvestila o rezultatih svoje revizije, maja 2015 odločil, da začne preiskavo o morebitnih nepravilnostih ali goljufijah pri izvedbi raziskovalnega projekta. (
1
)
Urad OLAF je v končnem poročilu o tej preiskavi agenciji ERCEA priporočil, prvič, naj sprejme ustrezne ukrepe, da izterja zneske, za katere meni, da jih je grška univerza neupravičeno prejela, in drugič, nacionalnim pravosodnim organom, ki so prejeli to poročilo, priporočil, naj proti tožeči stranki uvedejo postopke zaradi goljufije in ponarejanja. Nato je urad OLAF maja 2020 na svojem spletnem mestu objavil sporno sporočilo za javnost.
Naslednji mesec je tožeča stranka pri Splošnem sodišču vložila tožbo na podlagi člena 268 PDEU, s katero je predlagala, naj se Komisiji naloži povrnitev nepremoženjske škode, ki ji je domnevno nastala s tem sporočilom za javnost. Splošno sodišče je s sodbo z dne 4. maja 2022, OC/Komisija, (
2
) v celoti zavrnilo tožbo tožeče stranke, saj je presodilo, da ni mogla dokazati obstoja nezakonitega ravnanja urada OLAF.
Tožeča stranka je zato pri Sodišču vložila pritožbo, s katero je predlagala razveljavitev odločbe Splošnega sodišča. Sodišče je s sodbo z dne 7. marca 2024, OC/Komisija, (
3
) med drugim razsodilo, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo z ugotovitvijo, da tožeča stranka v spornem sporočilu za javnost ni bila določena ali določljiva in da informacije iz tega sporočila niso zajete s pojmom „osebni podatki“. Sodišče je zato razveljavilo sodbo Splošnega sodišča in mu zadevo vrnilo v razsojanje.
Presoja Splošnega sodišča
Na prvem mestu, Splošno sodišče je opozorilo na tri kumulativne pogoje za vzpostavitev nepogodbene odgovornosti Unije in nato preučilo zakonitost obdelave osebnih podatkov ob objavi spornega sporočila za javnost.
Prvič, ugotovilo je, da je obveščanje javnosti o dejavnostih urada OLAF, zlasti z objavo sporočil za javnost, nujno za opravljanje naloge v javnem interesu ali pri izvajanju javne oblasti, dodeljene temu organu Unije. (
4
) Zato je Splošno sodišče menilo, da urad OLAF – ne da bi to vplivalo na njegove obveznosti – ni prekoračil svojih pristojnosti z objavo spornega sporočila za javnost.
Vendar je Splošno sodišče ugotovilo, da informacije v zvezi s tožečo stranko iz tega sporočila za javnost, in sicer njena starost, državljanstvo in spol, dejstvo, da njen oče dela na grški univerzi, in znesek dodeljenih nepovratnih sredstev, ne le omogočajo njeno identifikacijo, ampak poleg tega niso nujne, razen zneska dodeljenih sredstev, za obveščanje javnosti o dejavnostih urada OLAF v boju proti goljufijam. Splošno sodišče je tako razsodilo, da objava teh podatkov pomeni nezakonito obdelavo osebnih podatkov tožeče stranke.
Drugič, Splošno sodišče je preverilo združljivost nadaljnje obdelave podatkov, kakor je bila izvedena, s cilji, za katere so bili ti podatki prvotno zbrani. V obravnavani zadevi so bili osebni podatki tožeče stranke prvotno zbrani v okviru preiskave, ki jo je vodil urad OLAF, za določen namen, ki ustreza nalogi boja proti goljufijam, ki zavezuje ta urad. Niso bili zbrani za namen objave spornega sporočila za javnost, ki ustreza sicer povezanemu, vendar drugačnemu cilju, in sicer obveščanju javnosti o dejavnostih urada OLAF.
Dalje, Splošno sodišče je poleg povezave, ki obstaja med cilji prvotnega zbiranja podatkov in njihovo nadaljnjo obdelavo, navedlo, da ni mogoče šteti, da je urad OLAF upošteval naravo obdelanih podatkov, zlasti v delu, v katerem omogočajo identifikacijo tožeče stranke v povezavi z domnevnimi kaznivimi dejanji. Ob upoštevanju trditev zoper tožečo stranko in glede na vsebino novinarskih člankov, ki so sledili objavi spornega sporočila za javnost, je Splošno sodišče menilo, da urad OLAF ni dovolj upošteval morebitnih posledic nadaljnje obdelave teh podatkov za tožečo stranko. (
5
) Na tej podlagi je presodilo, da je urad OLAF z objavo spornega sporočila za javnost nezakonito obdelal osebne podatke tožeče stranke, s čimer je kršil Uredbo 2018/1725. (
6
)
Tretjič, za ugotovitev, ali zatrjevana kršitev pomeni dovolj resno kršitev, ki lahko vzpostavi nepogodbeno odgovornost Unije, je treba določiti diskrecijsko pravico, ki jo imajo institucije. V zvezi s tem je Splošno sodišče ugotovilo, da je tudi ob predpostavki, da ima urad OLAF pri uporabi določb Uredbe 2018/1725 (
7
) določeno diskrecijsko pravico, treba ugotoviti, da je resno in očitno kršil te določbe s tem, da je v spornem sporočilu za javnost objavil državljanstvo, starost in sorodstveno razmerje tožeče stranke. Poleg tega trditev Komisije, da bi bila brez informacij, navedenih v spornem sporočilu za javnost, verjetnost, da bi mediji povzeli njegovo vsebino, zmanjšana, ne omogoča le izključitev vsake opravičljivosti napake, ki jo je storil urad OLAF, ampak tudi opredelitev elementa namena.
Zato je Splošno sodišče razsodilo, da je urad OLAF z objavo sporočila za javnost nezakonito obdelal osebne podatke tožeče stranke, s čimer je kršil Uredbo 2018/1725 (
8
), kar je dovolj resna kršitev, ki lahko privede do vzpostavitve odgovornosti Unije.
Na drugem mestu, Splošno sodišče je preverilo resničnost kršitve načela domneve nedolžnosti in obveznosti spoštovanja zaupnosti preiskav, ki jo je zatrjevala tožeča stranka. V zvezi s tem je opozorilo, da iz sodbe, izdane v pritožbenem postopku, izhaja, da je mogoče tožečo stranko vsaj posredno identificirati zaradi elementov iz spornega sporočila za javnost, kar je bistvena predpostavka za preučitev morebitne kršitve načela domneve nedolžnosti.
V zvezi z zatrjevano kršitvijo je Splošno sodišče navedlo, da je že bilo razsojeno, da spoštovanje načela domneve nedolžnosti ne nasprotuje temu, da se institucija Unije v skrbi za obveščanje javnosti o ukrepih, ki se uvedejo v okviru morebitnih kršitev ali goljufij, sklicuje na glavne ugotovitve končnega poročila urada OLAF v zvezi z enim od članov institucije. Vendar mora ta urad to storiti na uravnotežen, zmeren in predvsem utemeljen način. (
9
)
Splošno sodišče je zato menilo, da uradu OLAF ni mogoče očitati kršitve načela domneve nedolžnosti in zaupnosti preiskav zgolj zaradi tega, ker je javnost obvestil o ugotovitvah iz svojega končnega poročila.
Nasprotno, navedlo je, da je treba upoštevati izbiro uporabljenih izrazov, pri tem pa upoštevati dejanski pomen izjav in ne njihove dobesedne oblike. V obravnavanem primeru je ugotovilo, da uporaba izraza „goljufija“ v spornem sporočilu za javnost izhaja iz pravne kvalifikacije dejstev in napeljuje na obstoj krivde tožeče stranke.
Poleg tega je pojasnilo, da to, da je spornemu sporočilu za javnost priložen opis preiskovalne naloge urada OLAF, v katerem je pojasnjeno, da se morajo pristojni nacionalni organi izreči o krivdi tožeče stranke, ne zadostuje za odpravo vtisa krivde, ki izhaja iz uporabe izraza „goljufija“. Prav tako dejstvo, da gre za „vse raziskovalce“ ali „deset raziskovalcev“, ni odločilno za ugotovitev krivde tožeče stranke. Vendar tak element s tem, da poudarja število zadevnih oseb, krepi občutek krivde tožeče stranke, ki izhaja iz uporabe izraza „goljufija“ v sporočilu za javnost.
Zato uporaba izraza „goljufija“ v tem okviru ni merljiva v smislu zgoraj navedenih meril. Prav tako kvalifikacija ravnanja tožeče stranke kot „goljufije“ presega dejansko predstavitev ugotovitev iz končnega poročila urada OLAF.
Glede na navedeno je Splošno sodišče presodilo, da je urad OLAF z uporabo izraza „goljufija“ v sporočilu za javnost kršil načelo domneve nedolžnosti.
Glede obstoja dovolj resne kršitve je Splošno sodišče ugotovilo, da čeprav ima urad OLAF določeno diskrecijsko pravico glede smotrnosti in vsebine sporočil za javnost, je ta diskrecijska pravica vseeno omejena na spoštovanje temeljnih pravic zadevnih oseb. Vendar je Splošno sodišče opozorilo, da je že razsodilo, da Komisija nima nobene diskrecijske pravice glede obveznosti spoštovanja domneve nedolžnosti. (
10
)
Uporabe izraza „goljufija“ v spornem sporočilu ni mogoče šteti za opravičljivo napako. Gre namreč za kvalifikacijo dejstev, očitanih tožeči stranki, ki presega preprost dejanski opis ugotovitev iz končnega poročila urada OLAF in je del njegove komunikacijske strategije, za katero ni mogoče šteti, da priča o zadržanosti, ki se pričakuje od organa Unije. Zato uporaba izraza „goljufija“ v spornem sporočilu za javnost pomeni dovolj resno kršitev načela domneve nedolžnosti, ki lahko privede do vzpostavitve odgovornosti Unije.
Zato je Splošno sodišče po preučitvi drugih kršitev, ki jih je zatrjevala tožeča stranka, obstoja škod in vzročne zveze med njimi in kršitvami, ki jih je storil urad OLAF, Komisiji naložilo, naj tožeči stranki plača znesek 50.000 EUR za škode, ki jih je utrpela zaradi objave spornega sporočila za javnost.
(
1
)	V skladu s členom 5 Uredbe (EU, Euratom) št. 883/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. septembra 2013 o preiskavah, ki jih izvaja Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF), ter razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1073/1999 Evropskega parlamenta in Sveta in Uredbe Sveta (Euratom) št. 1074/1999 (UL 2013, L 248, str. 1).
(
2
)	Sodba z dne 4. maja 2022, OC/Komisija (T‑384/20, neobjavljena, EU:T:2022:273).
(
3
)	Sodba z dne 7. marca 2024, OC/Komisija (C‑479/22 P, EU:C:2024:215).
(
4
)	V smislu člena 5(1)(a) Uredbe 2018/1725.
(
5
)	V smislu člena 6(d) Uredbe 2018/1725.
(
6
)	Natančneje, v nasprotju s členom 4(1)(b) in členom 6, od (c) do (e), Uredbe 2018/1725.
(
7
)	Natančneje, člen 4(1)(a) in (b), člen 5(1)(a) in člen 6, od (c) do (e), Uredbe 2018/1725.
(
8
)	Natančneje, v nasprotju s členom 5(1)(a) in (b) Uredbe 2018/1725.
(
9
)	Sodba z dne 30. novembra 2022, KN/Parlament, T‑401/21, EU:T:2022:736, točka 67 in navedena sodna praksa).
(
10
)	Sodba z dne 8. julija 2008, Franchet in Byk/Komisija (T‑48/05, EU:T:2008:257, točki 219 in 314).