62018CJ0752_RES
C‑752/18. sz. ügy
Deutsche Umwelthilfe eV
kontra
Freistaat Bayern
(a Bayerischer Verwaltungsgerichtshof [Németország] által benyújtottelőzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (nagytanács), 2019. december 19.
„Előzetes döntéshozatal – Környezet – Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 6. cikke, 47. cikkének első bekezdése és 52. cikkének (1) bekezdése – 2008/50/EK irányelv – Levegőszennyezés – A környezeti levegő minősége – Levegőminőségi terv – A nitrogén‑dioxidra vonatkozó határértékek – A túllépés minimális időtartamának biztosítása érdekében megfelelő intézkedések meghozatalára vonatkozó kötelezettség – A nemzeti bíróságok azon kötelezettsége, hogy minden szükséges intézkedést meghozzanak – A bírósági meghagyásban foglaltak teljesítésének regionális kormány általi megtagadása – Az érintett régió magas rangú politikai képviselőivel, illetve magas rangú tisztviselőivel szemben tervezett kényszerítő elzárás – Hatékony bírói jogvédelem – A személyi szabadsághoz való jog – Jogalap – Arányosság”
Környezet – Levegőszennyezés – A környezeti levegő minősége – 2008/50 irányelv – Ezen irányelvből eredő, egyértelmű, pontos és feltétel nélküli kötelezettségek – Tagállam általi megsértés – A nemzeti bíróságok azon kötelezettsége, hogy az említett kötelezettségek betartásának biztosítása érdekében minden szükséges intézkedést meghozzanak – Közhatalmi feladatot ellátó személyekkel szemben kényszerítő elzárás elrendelése – Feltételek – Kellőképpen hozzáférhető, pontos és előre látható jogalap – A hatékony jogorvoslathoz való jog és a szabadsághoz való jog egymással szembeni mérlegelése
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 6. cikk, 47. cikk, első bekezdés, és 52. cikk, (1) bekezdés; 2008/50 európai parlamenti és tanácsi irányelv)
(lásd: 29–33., 41–45., 51., 52., 56. pont és a rendelkező rész)
Környezet – Levegőszennyezés – A környezeti levegő minősége – 2008/50 irányelv – Ezen irányelvből eredő, egyértelmű, pontos és feltétel nélküli kötelezettségek – Tagállam általi megsértés – Az említett kötelezettségek betartására irányuló kereset – Hatékony jogorvoslathoz való jog – Terjedelem
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 47. cikk, első bekezdés; 2008/50 európai parlamenti és tanácsi irányelv)
(lásd: 34–40. pont)
Alapvető jogok – A hatékony bírói jogvédelemhez való jog – Korlátok – Mások szabadsághoz való jogának tiszteletben tartása – Valamely személy hatékony bírói jogvédelemhez való joga tiszteletben tartásának biztosítása érdekében más személlyel szemben kényszerítő elzárás elrendelése – Feltételek – Az ilyen kényszerintézkedés elrendeléséhez kellőképpen hozzáférhető, pontos és előre látható jogalap – Az arányosság elvének tiszteletben tartása
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 6. cikk, és 47. cikk, első bekezdés)
(lásd: 46–50. pont)
Összefoglalás
Bajorország politikai képviselőinek arra való kötelezése érdekében, hogy Münchenben a környezeti levegő minőségének javítását célzó intézkedéseket (úgymint a bizonyos dízelüzemű gépjárművek tekintetében előírt közlekedési tilalmat) rendeljenek el, e politikai képviselőkkel szemben kényszerítő elzárás csak akkor rendelhető el, ha ennek a nemzeti jogban kellőképpen hozzáférhető, pontos és alkalmazását tekintve előre látható jogalapja van, és ha e kényszerintézkedés arányos. A bajor tartományi közigazgatási felsőbíróság feladata annak vizsgálata, hogy e feltételek teljesülnek‑e.
A 2019. december 19‑én kihirdetett Deutsche Umwelthilfe ítéletben (C‑752/18) a nagytanácsban eljáró Bíróság első alkalommal határozott arról a kérdésről, hogy a nemzeti bíróságok jogosultak, sőt kötelesek‑e arra, hogy a nemzeti hatóságok képviselőivel szemben kényszerítő elzárást rendeljenek el, amennyiben azok következetesen megtagadják az őket az uniós jogból eredő kötelezettségeik teljesítésére kötelező bírósági határozat végrehajtását.
A Deutsche Umwelthilfe, egy német környezetvédelmi szervezet és Bajorország között azzal kapcsolatban folyamatban lévő jogvita keretében fordultak a Bírósághoz, hogy Bajorország következetesen megtagadta a környezeti levegő minőségéről szóló 2008/50 irányelv (
1
) végrehajtása keretében ahhoz szükséges intézkedések meghozatalát, hogy München városában megfeleljenek a nitrogén‑dioxidra vonatkozóan megállapított határértéknek. Bajorország, miután először 2012‑ben arra kötelezték, hogy módosítsa az e városban alkalmazandó levegőminőségi cselekvési tervet, majd másodszor 2016‑ban kényszerítő bírság terhe mellett arra kötelezték, hogy tegyen eleget kötelezettségeinek, ideértve azt is, hogy egyes városi övezetekben bizonyos dízelüzemű gépjárművek tekintetében írjon elő közlekedési tilalmat, megtagadta az e meghagyásokban foglaltak teljesítését, következésképpen 2017‑ben harmadszor is kötelezték 4000 euró összegű kényszerítő bírság megfizetésére, amelyet megfizetett. Mivel Bajorország továbbra is megtagadta az e meghagyásokban foglaltak teljesítését, és nyilvánosan is bejelentette, hogy nem fog eleget tenni a kötelezettségeinek, a Deutsche Umwelthilfe újabb keresetet nyújtott be egyrészt egy újabb, 4000 euró összegű kényszerítő bírság kiszabása érdekében, amely kérelemnek a 2018. január 28‑i végzéssel helyt adtak, másrészt pedig annak érdekében, hogy Bajorország politikai képviselőivel (azaz a környezetvédelmi és fogyasztóvédelmi miniszterrel, illetve ennek hiányában a miniszterelnökkel) szemben rendeljenek el kényszerítő elzárást, amely kérelmet az ugyanezen a napon hozott végzéssel elutasították. A kérdést előterjesztő bíróság, azaz a bajor tartományi közigazgatási felsőbíróság, amelyhez Bajorország fordult, egyrészt helybenhagyta a kényszerítő bírság kiszabását, másrészt pedig úgy határozott, hogy az esetleges kényszerítő elzárás elrendelése tárgyában előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjeszt a Bíróság elé. Az említett bíróság – megállapítva ugyanis azt, hogy a kényszerítő bírság megfizetésére kötelezés nem változtat Bajorország magatartásán, mivel e bírságokat az említett szövetségi tartomány bevételeként számolják el, így azok semmilyen vagyoni veszteséggel nem járnak, és hogy belső alkotmányos okokból a kényszerítő elzárás alkalmazása kizárt – lényegében annak eldöntésére irányuló előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdéssel fordult a Bírósághoz, hogy az uniós jogot, és különösen az Európai Unió Alapjogi Chartájának (a továbbiakban: Charta) 47. cikkében biztosított hatékony jogorvoslathoz való jogot úgy kell‑e értelmezni, hogy az feljogosítja, sőt kötelezi a nemzeti bíróságokat ilyen intézkedés elrendelésére.
A Bíróság kimondta, hogy olyan körülmények között, amikor valamely nemzeti hatóság következetesen megtagadja az őt az említett jogból, különösen a 2008/50 irányelvből eredő, egyértelmű, pontos és feltétel nélküli kötelezettség teljesítésére kötelező bírósági határozat végrehajtását, a hatáskörrel rendelkező nemzeti bíróság köteles a szövetségi tartomány politikai képviselőivel szemben kényszerítő elzárást elrendelni, amennyiben két feltétel teljesül. Egyrészt a belső jognak ezen intézkedés elrendeléséhez olyan jogalapot kell nyújtania, amely kellőképpen hozzáférhető, pontos és alkalmazását tekintve előre látható. Másrészt tiszteletben kell tartani az arányosság elvét.
E tekintetben a Bíróság mindenekelőtt emlékeztetett arra, hogy a tagállamoknak az uniós jog végrehajtása során biztosítaniuk kell a Charta 47. cikkében, valamint a környezetvédelem területén az Aarhusi Egyezmény (
2
) 9. cikkének (4) bekezdésében egyaránt biztosított hatékony bírói jogvédelemhez való jogot. Az említett jog annál is inkább fontos, mivel a 2008/50 irányelv által megkövetelt intézkedések meghozatalának elmulasztása az emberi egészséget veszélyeztetné. Márpedig azon nemzeti jogszabály, amely olyan helyzetet eredményez, hogy valamely bíróság ítélete hatástalan marad, sérti e jog lényeges tartalmát, és teljesen megfosztja e jogot a hatékony érvényesüléstől. A Bíróság emlékeztetett arra, hogy ilyen helyzetben a nemzeti bíróságnak a nemzeti jogot úgy kell értelmeznie, hogy az a lehető legteljesebb mértékben megfeleljen az e rendelkezésekben kitűzött céloknak, illetve ennek hiányában mellőznie kell mindazon nemzeti rendelkezések alkalmazását, amelyek ellentétesek az uniós jog közvetlen hatállyal bíró rendelkezéseivel.
Mindazonáltal a Bíróság azt is kifejtette, hogy ez utóbbi kötelezettség betartása nem vezethet egy másik alapvető jog, azaz a Charta 6. cikkében biztosított szabadsághoz való jog megsértéséhez, amely jogot korlátozza a kényszerítő elzárás. Mivel a hatékony bírói jogvédelemhez való jog nem abszolút jog, és a Charta 52. cikke (1) bekezdésének megfelelően korlátozható, mérlegelni kell a szóban forgó alapvető jogokat. Márpedig a bíróság számára valamely személy szabadságának elvonását lehetővé tevő jogszabály akkor felel meg az e rendelkezésben foglalt követelményeknek, ha először is e jogszabály – az önkényesség veszélyét elkerülendő – kellőképpen hozzáférhető, pontos és alkalmazását tekintve előre látható, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia. Egyébiránt, mivel a kényszerítő elzárás elrendelése szabadságelvonással jár, az arányosság elvéből eredő követelmények tiszteletben tartása mellett e kényszerintézkedés csak abban az esetben rendelhető el, ha nem áll rendelkezésre kevésbé korlátozó intézkedés (mint például olyan, rövid időn belül megismételt, jelentős összegű kényszerítő bírságok kiszabása, amelyek a megfizetésüket követően végső soron nem azon költségvetés bevételei lesznek, amelyből származnak), amit szintén a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia. Az uniós jog kizárólag abban az esetben tenné nem csupán lehetővé, hanem kötelezővé kényszerítő elzárás elrendelését, ha megállapítást nyer, hogy a szabadsághoz való jog ezen intézkedés elrendeléséből eredő korlátozása megfelel e feltételeknek, azzal, hogy a 2008/50 irányelv megsértését egyébiránt a Bíróság megállapíthatja kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset keretében, illetve az állam e jogsértésből eredő károkért való felelőssége is megállapítható.
(
1
)	A környezeti levegő minőségéről és a Tisztább levegőt Európának elnevezésű programról szóló, 2008. május 21‑i 2008/50/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008. L 152., 1. o.; helyesbítés: HL 2014. L 346., 62. o.).
(
2
)	A környezeti ügyekben az információhoz való hozzáférésről, a nyilvánosságnak a döntéshozatalban történő részvételéről és az igazságszolgáltatáshoz való jog biztosításáról szóló, 1998. június 25‑én Aarhusban aláírt és az Európai Közösség nevében a 2005. február 17‑i 2005/370/EK tanácsi határozattal (HL 2005. L 124., 1. o.) jóváhagyott egyezmény (kihirdette: a 2001. évi LXXXI. tv.).