62021CC0511
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNE PRAVOBRANILKE
LAILE MEDINE,
predstavljeni 17. novembra 2022 (
1
)
Zadeva C‑511/21 P
Evropska komisija
proti
Ani Calhau Correia de Paiva
„Pritožba – Natečaj EPSO – Ugovor nezakonitosti – Člen 277 PDEU – Dopustnost – Razpis natečaja – Jezikovna ureditev – Omejitev izbire drugega jezika natečaja na angleščino, francoščino in nemščino – Razpis natečaja, ki se izpodbija v poznejši fazi natečaja – Podlaga za posamično odločbo ali neposredna pravna povezava“
1.
Ludwig Wittgenstein je zapisal: „Meje mojega jezika so meje mojega sveta“. (
2
) V okviru institucij Unije je mogoče trditi, da so meje jezikov meje Evropske unije. Sodišče je že poudarilo pomen „jezikovne raznolikosti [Unije]“. (
3
) Ta pomen se izraža v odločitvi zakonodajalca Unije, da se vseh 24 jezikov uporablja kot delovni jeziki njenih institucij. (
4
) V tem okviru lahko kandidati natečajev za zaposlitev pri institucijah Unije izpodbijajo jezikovno ureditev, ki jo je določila Komisija.
2.
V tej zadevi je A. Calhau Correia de Paiva, kandidatka natečaja Evropskega urada za izbor osebja (EPSO) in tožeča stranka na prvi stopnji (v nadaljevanju: kandidatka), predlagala razglasitev ničnosti odločbe natečajne komisije javnega natečaja EPSO/AD/293/14 na področju konkurenčnega prava (v nadaljevanju: zadevni natečaj) z dne 23. junija 2016, s katero je bila zavrnjena zahteva za pregled, ki jo je vložila po izključitvi z rezervnega seznama tega natečaja. Z ugovorom nezakonitosti na podlagi člena 277 PDEU je izpodbijala tudi jezikovno ureditev tega natečaja, določeno v razpisu javnega natečaja (
5
) (v nadaljevanju: sporni razpis natečaja). Splošno sodišče je s sodbo z dne 9. junija 2021, Calhau Correia de Paiva/Komisija (
6
) (v nadaljevanju: izpodbijana sodba), navedeno odločbo razglasilo za nično.
3.
Evropska komisija s pritožbo predlaga razveljavitev izpodbijane sodbe. V bistvu izpodbija ugotovitev Splošnega sodišča, da obstaja tesna povezava med obrazložitvijo sporne odločbe in določbami spornega razpisa natečaja, ki se nanašajo na jezikovno ureditev, ki določa, da lahko kandidati svoj drugi jezik izberejo le med angleščino, francoščino in nemščino.
4.
Z obravnavano zadevo se tako postavlja občutljivo vprašanje o pogojih dopustnosti ugovora nezakonitosti na podlagi člena 277 PDEU, s katerim kandidat izpodbija razpis natečaja zaradi jezikovne ureditve, ki je v njem določena. Na podlagi te določbe lahko vsaka stranka v sporu, v katerem gre za pravni akt, ki se splošno uporablja in ga je sprejela institucija, organ, urad ali agencija Unije, pred Sodiščem uveljavlja, da se ta akt iz razlogov, navedenih v drugem odstavku člena 263 PDEU, ne uporablja.
5.
Sodišče mora zlasti odločiti, pod kakšnimi pogoji se lahko kandidat v okviru ničnostne tožbe, vložene na podlagi člena 270 PDEU zoper posamične odločbe, sklicuje na nezakonitost predhodnih splošnih aktov, kot je razpis natečaja. Poleg tega se mora Sodišče izreči, ali bo v zvezi z razpisi natečajev uporabilo poseben standard dopustnosti, drugačen od splošnih meril dopustnosti, določenih v sodni praksi v zvezi s členom 277 PDEU. V tej zadevi se postavljajo tudi vprašanja, kako presojati obstoj tesne povezave, kot je opisana v točki 3 teh sklepnih predlogov, v okviru izpodbijanja jezikovne ureditve.
I. Dejansko stanje spora
6.
EPSO je 23. oktobra 2014 v Uradnem listu Evropske unije objavil sporni razpis natečaja. Natečaj je bil organiziran v obliki natečaja na podlagi kvalifikacij in preizkusov.
7.
V spornem razpisu natečaja so bili v oddelku IV predvideni trije računalniško podprti pristopni testi z vprašanji z več možnimi odgovori, v oddelku VI pa testi, ki potekajo v ocenjevalnem centru in so sestavljeni iz študije primera, skupinske vaje in strukturiranega razgovora. Poleg tega je bilo v spornem razpisu natečaja navedeno, da se najprej preveri izpolnjevanje splošnih in posebnih pogojev za sprejem na natečaj, določenih v oddelku III tega razpisa, in opravi izbor na podlagi kvalifikacij, določenih v oddelku V tega razpisa, in sicer na podlagi podatkov, navedenih v prijavnici, ter da natečajna komisija vsakemu izbirnemu merilu pripiše vrednost (od 1 do 3) in vsak odgovor kandidata oceni z od 0 do 4 točkami, skupna ocena pa se določi s seštevanjem točk, pomnoženih s pripisano vrednostjo.
8.
V zvezi s posebnimi pogoji za sprejem na natečaj je bilo v spornem razpisu natečaja v oddelku III.2.3, naslovljenem „Znanje jezikov“, prvič, glede glavnega jezika (jezik 1) zahtevano temeljito znanje enega od uradnih jezikov Evropske unije, ki ustreza vsaj stopnji C1 Skupnega evropskega referenčnega okvira za jezike. Drugič, glede drugega jezika (jezik 2) je bilo v tej določbi zahtevano zadovoljivo znanje angleščine, francoščine ali nemščine, ki ustreza vsaj stopnji B2 navedenega okvira. Poleg tega je bilo zahtevano, da ta drugi jezik ne sme biti isti kot glavni jezik. V tem oddelku je bilo med drugim navedeno, da so bile možnosti izbire drugega jezika v spornem razpisu natečaja določene v skladu z interesom službe, ki zahteva, da so na novo zaposleni sodelavci sposobni nemudoma začeti opravljati svoje delo in lahko učinkovito komunicirajo pri svojem vsakdanjem delu. Poleg tega je bilo v Splošnih pravilih za javne natečaje (
7
) (v nadaljevanju: Splošna pravila), na katera je bilo napoteno v spornem razpisu natečaja in ki so bila, kot je bilo navedeno v tem razpisu, njegov sestavni del, v Prilogi II k tem splošnim pravilom navedeno, da omejitev izbire drugega jezika utemeljuje tudi narava testov.
9.
V oddelku IV.3 spornega razpisa natečaja je bilo navedeno, da bodo pristopni testi potekali v glavnem jeziku natečaja, v oddelku VI.3 pa, da bodo testi v ocenjevalnem centru, da se oceni splošne in posebne sposobnosti kandidatov, potekali v drugem jeziku natečaja.
10.
Kandidatka, portugalska državljanka, se je 25. novembra 2014 prijavila na zadevni natečaj. Iz njene prijave je razvidno, da je kot glavni jezik izbrala portugalščino, ki je njen materni jezik, za drugi jezik pa francoščino.
11.
Z dopisom z dne 19. marca 2015, ki je bil kandidatki istega dne poslan prek njenega računa EPSO, je bila obveščena, da je uspešno opravila presejalne računalniške teste.
12.
Z dopisom z dne 16. aprila 2015 je bila kandidatka povabljena k testni študiji primera, ki naj bi potekala 13. maja 2015. V tem dopisu je urad EPSO kandidatki ponudil, da pri tem testu uporablja tipkovnico AZERTY FR, hkrati pa ji je dal možnost, da namesto nje izbere tipkovnico QWERTY UK, AZERTY FR/BE ali QWERTZ DE. (
8
) Kandidatka je zaprosila za zamenjavo tipkovnice, da bi test opravljala s tipkovnico QWERTY UK.
13.
Kandidatka se je udeležila testov, ki so potekali v ocenjevalnem centru v Bruslju (Belgija) 13. maja 2015 in 11. junija 2015.
14.
Urad EPSO je kandidatko z dopisom z dne 9. novembra 2015, ki ji je bil istega dne poslan prek njenega računa EPSO, obvestil, da se je natečajna komisija zadevnega natečaja odločila, da njenega imena ne bo vpisala na rezervni seznam tega natečaja, ker „ni [bila] med kandidati, ki so v ocenjevalnem centru dosegli najvišje skupno število točk (vsaj 68,59)“. Kot je bilo razvidno iz dokumenta, naslovljenega „potni list znanj in spretnosti“, priloženega temu dopisu, je kandidatka dosegla skupno 61,13 točke od 100 možnih.
15.
Potem ko je kandidatka z dopisom z dne 19. novembra 2015 zahtevala pregled odločbe o nevpisu na rezervni seznam, je bila z dopisom z dne 23. junija 2016 obveščena, da se je natečajna komisija zadevnega natečaja odločila potrditi to odločbo (v nadaljevanju: sporna odločba).
16.
Kandidatka je 24. avgusta 2016 vložila pritožbo v smislu člena 90(2) Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi) zoper odločbo, da se je ne vpiše na rezervni seznam. V tej pritožbi je trdila, da omejitev izbire vrste tipkovnice, ki se uporablja za izvedbo študije primera, pomeni neenako obravnavanje, in se sklicevala na pomanjkljivo obrazložitev glede omejitev v zvezi z vrstami tipkovnic, ki so na voljo kandidatom, in izbiro drugega jezika zadevnega natečaja. Poleg tega se je kandidatka pritožila zaradi trajanja postopka pregleda.
17.
Urad EPSO je kot organ, pristojen za imenovanja, z odločbo z dne 22. decembra 2016 pritožbo zavrnil kot neutemeljeno in jo zavrgel kot nedopustno zaradi prepozne vložitve.
II. Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba
18.
Kandidatka je s tožbo, vloženo v sodnem tajništvu Splošnega sodišča 31. marca 2017, predlagala razglasitev ničnosti dopisa z dne 9. novembra 2015 in po potrebi razglasitev, da sporni razpis natečaja in v njem določena jezikovna ureditev nista zakonita in da se v skladu s členom 277 PDEU zanjo ne uporabljata. Kandidatka je prav tako predlagala razglasitev ničnosti odločbe o nevpisu na rezervni seznam, sporne odločbe, odločbe z dne 22. decembra 2016 o zavrnitvi pritožbe in rezervnega seznama zadevnega natečaja.
19.
Kandidatka je v utemeljitev tožbe navedla pet tožbenih razlogov, od katerih se je prvi nanašal na kršitev člena 1(d) Kadrovskih predpisov ter načel prepovedi diskriminacije, sorazmernosti in enakih možnosti, ker je urad EPSO zahteval, da se za izdelavo študije primera uporabi tipkovnica QWERTY UK, AZERTY FR/BE ali QWERTZ DE. Z drugim, tretjim in četrtim tožbenim razlogom je v bistvu trdila, da je sporni razpis natečaja nezakonit zaradi omejitve glede jezika zadevnega natečaja. S petim tožbenim razlogom je trdila, da urad EPSO ni obrazložil svoje odločitve o potrditvi in spodbujanju določene jezikovne ureditve.
20.
Splošno sodišče je z izpodbijano sodbo, potem ko je predhodno ugotovilo, da je sporna odločba akt, ki posega v položaj kandidatke, najprej preučilo ugovor nezakonitosti, naveden v okviru drugega, tretjega in četrtega tožbenega razloga, katerega dopustnost je Komisija izpodbijala, ter njegovo utemeljenost.
21.
Splošno sodišče je v zvezi z dopustnostjo tega ugovora nezakonitosti opozorilo, da je Sodišče v okviru ničnostne tožbe, vložene zoper posamične odločbe, priznalo, da so lahko določbe splošnega akta, ki so podlaga za navedene odločbe ali imajo neposredno pravno povezavo s takimi odločbami, utemeljeno predmet ugovora nezakonitosti. (
9
)
22.
Natančneje, glede razpisov natečaja je Splošno sodišče poudarilo, da lahko v skladu z ustaljeno sodno prakso v okviru postopka zaposlovanja, ki je zapleten upravni postopek, sestavljen iz več povezanih odločb, kandidat natečaja ob vložitvi pritožbe zoper poznejši akt zatrjuje nepravilnost prejšnjih aktov, ki so z njim tesno povezani, (
10
) in se zlasti sklicuje na nezakonitost razpisa natečaja, na podlagi katerega je bil sprejet zadevni akt (
11
).
23.
Če ne obstaja tesna povezava med obrazložitvijo posamične zadevne odločbe in ugovorom nezakonitosti, ki se nanaša na razpis natečaja, ki ni bil pravočasno izpodbijan, pa je treba po navedbah Splošnega sodišča ta ugovor razglasiti za nedopusten na podlagi kogentnih predpisov v zvezi z roki za vložitev pravnih sredstev, od katerih v takem primeru ni mogoče odstopati, ne da bi se kršilo načelo pravne varnosti. (
12
)
24.
Splošno sodišče je glede na sodno prakso, navedeno v točkah od 21 do 23 zgoraj, v točkah od 52 do 59 navedlo šest ugotovitev.
25.
Prvič, Splošno sodišče je ugotovilo, da kandidatka z ugovorom nezakonitosti v bistvu izpodbija določbe spornega razpisa natečaja v zvezi z jezikovno ureditvijo.
26.
Drugič, Splošno sodišče je navedlo, da je bila kandidatka z obrazložitvijo sporne odločbe v dopisu z dne 9. novembra 2015 obveščena, da njeno ime ni bilo vpisano na rezervni seznam, ker pri preizkusih v ocenjevalnem centru ni dobila najvišjega števila točk.
27.
Tretjič, Splošno sodišče je menilo, da je iz „potnega lista znanj in spretnosti“, izdanega kandidatki, razvidno, da je za splošno sposobnost „Komunikacija“ dobila 5,5 točk od 10, kar spada med najnižje presoje in ocene, ki jih je dobila v zvezi z ocenitvijo njenih splošnih sposobnosti, ki je potekala v ocenjevalnem centru. Namen ocenitve teh sposobnosti je bil v skladu s točko 1.2 splošnih pravil, na katero je napoteno v opombi št. 7 spornega razpisa natečaja, oceniti sposobnost kandidata, da „se ustno in pisno jasno in natančno izraža“. Splošno sodišče je menilo, da iz tega izhaja ugotovitev natečajne komisije v zvezi s kandidatkinim znanjem francoskega jezika oziroma vsaj z obvladovanjem sposobnosti, ki je močno odvisna od njenega znanja tega jezika.
28.
Četrtič, Splošno sodišče je navedlo, da v spornem razpisu natečaja sicer res ni bil določen preizkus, povezan s posebnimi znanji kandidatke glede besedišča ali slovnice v angleškem, francoskem ali nemškem jeziku, da pa ni mogoče zanikati, da obstaja tesna povezava med kandidatkinim znanjem francoskega jezika, ki ga je izbrala kot drugi jezik, in preizkusi, ki jih je morala opraviti v tem jeziku. Splošno sodišče je ugotovilo, da se je znanje francoskega jezika, ki ga ima kandidatka, namreč neizogibno in nujno izrazilo pri preizkusih, katerih namen je preveriti splošne in posebne sposobnosti, kot so bile določene v zadevnem spornem razpisu natečaja.
29.
Petič, Splošno sodišče je poudarilo, da omejitev izbire drugega jezika zadevnega natečaja na tri zadevne jezike ne vpliva le na sposobnost ustnega ali pisnega izražanja kandidatov, ampak se z njo določi tudi vrsta tipkovnice, ki jo lahko kandidati uporabijo za izdelavo študije primera. Ni sporno, da je bila kandidatka primorana uporabljati vrsto tipkovnice, ki je ni bila navajena uporabljati. Po mnenju Splošnega sodišča je ta okoliščina vplivala na izvedbo in torej verjetno na rezultat preizkusa, pri katerem se zahteva, da se z uporabo tipkovnico napiše besedilo določene dolžine v omejenem času.
30.
Šestič, Splošno sodišče je zavrnilo trditev, ki jo je Komisija navedla na obravnavi, da lahko tesna povezava obstaja le, če bi se rezultati preizkusov za ocenjevanje splošnih sposobnosti kandidatov izkazali za negativne ali katastrofalne. Splošno sodišče je navedlo, da se s tako trditvijo brez utemeljitve priporoča strožja uporaba pogoja obstoja tesne povezave, kadar je zatrjevana nezakonitost povezana z jezikovno ureditvijo natečaja.
31.
Splošno sodišče je ob upoštevanju navedene sodne prakse in teh šestih ugotovitev v točki 60 izpodbijane sodbe presodilo, da obstaja tesna povezava med obrazložitvijo sporne odločbe in določbami spornega razpisa natečaja v zvezi z jezikovno ureditvijo zadevnega natečaja, katerih zakonitost se izpodbija. Splošno sodišče je zato ugovor nezakonitosti spornega razpisa natečaja razglasilo za dopusten.
32.
Splošno sodišče je nato menilo, da niti razlogi, navedeni v spornem razpisu natečaja, niti dokazi, ki jih je Komisija predložila v podporo tem razlogom, ne morejo utemeljiti zadevne omejitve. Splošno sodišče je zato ugotovilo, da je treba ugoditi temu ugovoru nezakonitosti, ugotoviti, da se sporni razpis natečaja ne uporablja za obravnavano zadevo, ter ugoditi drugemu, tretjemu in četrtemu tožbenemu razlogu.
33.
Nazadnje je Splošno sodišče, ki je menilo, da ni več treba odločati o prvem in petem tožbenem razlogu, sporno odločbo razglasilo za nično.
III. Predlogi
34.
Komisija Sodišču predlaga, naj:
–
razveljavi izpodbijano sodbo;
–
zavrne drugi, tretji in četrti tožbeni razlog, ki jih je kandidatka navedla na prvi stopnji;
–
zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da bo odločilo o prvem in petem tožbenem razlogu, ki ju je kandidatka navedla na prvi stopnji, in
–
pridrži odločitev o stroških.
35.
Komisija v utemeljitev teh predlogov navaja en pritožbeni razlog, ki ima tri dele. Prvi del se nanaša na to, da naj bi bilo v točki 54 izpodbijane sodbe napačno opredeljeno dejansko stanje, ker je Splošno sodišče iz ugotovitve natečajne komisije o kandidatkinem znanju francoskega jezika sklepalo, da obstaja tesna povezava med obrazložitvijo sporne odločbe in določbami spornega razpisa natečaja, ki se nanašajo na jezikovno ureditev.
36.
Z drugim delom se izpodbijajo točke od 55 do 57 izpodbijane sodbe. Komisija trdi, da je Splošno sodišče napačno opredelilo dejansko stanje in izkrivilo dokaze s tem, da je na podlagi nenatančnega merila ugotovilo, da obstaja tesna povezava med obrazložitvijo sporne odločbe in določbami spornega razpisa natečaja, katerih zakonitost se izpodbija.
37.
V tretjem delu Komisija navaja, da je Splošno sodišče v točki 58 izpodbijane sodbe napačno opredelilo dejansko stanje, ker je „tesno povezavo“, ki se zahteva na podlagi sodne prakse, oprlo tudi na dejstvo, da je kandidatka pisni preizkus opravljala z drugačno vrsto tipkovnice, kot je QWERTY-PT, ki jo je navajena uporabljati.
38.
Kandidatka prereka trditve Komisije. Sodišču predlaga, naj:
–
pritožbo razglasi za nedopustno;
–
podredno, če bi Sodišče menilo, da je pritožba dopustna, to pravno sredstvo zavrne kot neutemeljeno;
–
Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka in stroškov postopka pred Splošnim sodiščem.
IV. Presoja
39.
Analizo pritožbe bom začela z uvodnimi ugotovitvami v zvezi z ugovorom nezakonitosti iz člena 277 PDEU in dopustnostjo tega ugovora (A). Nato bom preučila posebna merila dopustnosti v zvezi z razpisom natečaja EPSO (B) in ob upoštevanju teh meril tri dele edinega pritožbenega razloga Komisije v zvezi z ugovorom nedopustnosti, ki ga je navedla pred Splošnim sodiščem (C).
A.
Uvodne ugotovitve v zvezi z ugovorom nezakonitosti iz člena 277 PDEU in dopustnostjo tega ugovora
40.
Sodišče od sodbe Les Verts (
13
) dalje trdi, da sta Pogodbi vzpostavili „celosten sistem pravnih sredstev in postopkov“. Ta sistem je na podlagi sprejetja členov 263 in 277 PDEU na eni strani ter člena 267 PDEU na drugi strani namenjen zagotavljanju nadzora nad zakonitostjo vseh aktov Evropske unije, ta nadzor pa je zaupan sodiščem Unije. (
14
) Natančneje, na podlagi člena 277 PDEU lahko vsaka stranka pred sodiščem Unije izpodbija ukrepe Unije, s katerimi se neposredno izvajajo splošni akti Unije, in se v utemeljitev tožbe sklicuje na nezakonitost teh aktov.
41.
V skladu z ustaljeno sodno prakso je člen 277 PDEU konkreten izraz splošnega načela, ki vsaki stranki zagotavlja pravico, da za dosego razglasitve ničnosti odločbe, ki se na to stranko neposredno in posamično nanaša, izpodbija veljavnost prejšnjih aktov institucij, ki so pravna podlaga take odločbe, če ta stranka nima pravice vložiti direktne tožbe zoper te akte, čeprav tako nosi njihove posledice, ne da bi imela možnost zanje predlagati razglasitev ničnosti. (
15
)
42.
Poleg tega, ker namen člena 277 PDEU ni omogočiti stranki, da v vseh primerih izpodbija zakonitost splošnega akta, se mora izpodbijani akt, s katerim se izvaja tak splošni akt, neposredno ali posredno uporabljati za zadevo, ki je predmet direktne tožbe. (
16
)
43.
V skladu z ustaljeno sodno prakso so tako lahko v okviru ničnostne tožbe, vložene zoper posamične odločbe, določbe splošnega akta utemeljeno predmet ugovora nezakonitosti, če so podlaga za navedene odločbe (
17
) ali imajo z njimi neposredno pravno povezavo (
18
). Sodišče je ob sklicevanju na to sodno prakso na navedena alternativna pridržka opozorilo v nedavni sodbi velikega senata Komisija in Svet/Carreras Sequeros in drugi. (
19
) Tako je razsodilo, da kadar izpodbijana posamična odločba ni niti izvedbeni ukrep splošnega akta niti nima z njim neposredne pravne povezave, ugovor nezakonitosti, podan zoper ta splošni akt, ni dopusten. (
20
)
44.
S sprejetjem teh dveh alternativnih zahtev je Sodišče sprejelo precej široko razlago področja uporabe ugovora nezakonitosti iz člena 277 PDEU, ki presega paradigmo „pravne podlage“. Splošno sodišče je zlasti s sprejetjem zahteve po neposredni pravni povezavi, ki se je v sodni praksi uveljavila že zelo zgodaj, (
21
) izrecno dopustilo ugovor nezakonitosti zoper akte institucij, ki formalno niso pravna podlaga zadevne posamične odločbe, vendar so z njo neposredno povezani (
22
).
45.
Menim, da je ta široka razlaga utemeljena, prvič, s potrebo po olajšanju dostopa do pravnega varstva osebam, ki nimajo pravice do vlaganja direktnih tožb zoper splošne akte Unije. (
23
) Drugič, razložiti jo je mogoče z omejenim normativnim učinkom ugovora nezakonitosti iz člena 277 PDEU: ta določba Pogodbe omogoča le, da se splošni akt v konkretni zadevi „ne uporablja“. V primeru člena 277 PDEU takšni razlogi za nezakonitost ne povzročijo neveljavnosti ali nezakonitosti zadevne določbe, temveč le njeno neuporabljivost v konkretni zadevi in inter partes. (
24
)
46.
Iz te sodne prakse izhaja, da je ugovor nezakonitosti na podlagi člena 277 PDEU mogoče uveljavljati le, če so izpolnjeni trije kumulativni pogoji. Prvič, akt, ki je pravna podlaga izpodbijane posamične odločbe, je splošen (v nadaljevanju: prvo merilo). Drugič, posameznik, ki se sklicuje na ugovor nezakonitosti, ni imel pravice do vložitve direktne tožbe za razglasitev ničnosti tega akta (v nadaljevanju: drugo merilo). (
25
) Tretjič in zadnjič, določbe splošnega akta Unije so podlaga posamične odločbe ali imajo z njo neposredno pravno povezavo (v nadaljevanju: tretje merilo). Vendar se zdi, da se na področju razpisov natečajev EPSO zahteve glede dopustnosti razlikujejo od zgoraj navedenih zahtev.
B.
Merila za dopustnost ugovorov nezakonitosti zoper razpise natečajev EPSO
47.
V obravnavani zadevi Komisija v bistvu trdi, da je Splošno sodišče napačno opredelilo dejansko stanje, ker je ugotovilo, da obstaja tesna povezava med obrazložitvijo sporne odločbe in ugovorom nezakonitosti, ki je bil podan zoper sporni razpis natečaja. Poleg tega Komisija trdi, da je treba, ker med obrazložitvijo sporne odločbe in ugovorom nezakonitosti, ki je bil podan zoper sporni razpis natečaja, ki ni bil pravočasno izpodbijan, ni tesne povezave, ta ugovor razglasiti za nedopusten.
48.
Opozoriti moram, da se trditve, ki jih je predložila Komisija, opirajo na standard dopustnosti, ki sta ga Sodišče in Splošno sodišče posebej razvila v okviru natečajev EPSO. Za to, da lahko kandidat uveljavlja ugovor nezakonitosti zoper razpis natečaja več kot dva meseca po njegovi objavi, so bile v zadevni sodni praksi določene zahteve, ki so značilne za natečaje EPSO, razlog njihovega obstoja pa temelji na doktrini zapletenega upravnega postopka. V skladu s to doktrino mora obstajati „tesna povezava“ ali „tesna povezanost“ med obrazložitvijo posamične zadevne odločbe in ugovorom nezakonitosti zoper razpis natečaja.
1. Doktrina „zapletenega upravnega postopka“
49.
Komisija trdi, da se v sodni praksi v zvezi z dopustnostjo ugovorov nezakonitosti, vloženih zoper razpise natečajev, uporablja omejevalen pristop, ki je utemeljen s potrebo po vzpostavitvi ustreznega ravnovesja med pravico do sodnega nadzora in pravno varnostjo. Po mnenju Komisije je ta pravica ustrezno varovana s tem, da lahko kandidat z ničnostno tožbo na podlagi člena 270 PDEU izpodbija vse določbe razpisa natečaja po postopku iz členov 90 in 91 Kadrovskih predpisov in z ugovorom nezakonitosti izpodbija zakonitost določb iz razpisa natečaja, ki so tesno povezane z obrazložitvijo odločbe, ki posega v njen položaj.
50.
Na začetku naj navedem, da je razpis natečaja splošni akt, ki ga izda institucija Unije in ki je naslovljen na vse morebitne kandidate. V skladu s členom 90(2) Kadrovskih predpisov ima tožeča stranka za vložitev upravne pritožbe na voljo tri mesece od dneva objave razpisa natečaja v Uradnem listu. V skladu s členom 270 PDEU lahko kandidat natečaja izpodbija posamično odločbo, kot je odločba o nevpisu njegovega imena na rezervni seznam, sestavljen na koncu izbirnega postopka.
51.
V zvezi s tem v nasprotju s stališči kandidatke menim, da se sporni razpis natečaja, ki določa jezikovno ureditev natečaja, na kandidata neposredno in posamično nanaša od trenutka, ko se prijavi na natečaj. Iz ustaljene sodne prakse Sodišča prav tako izhaja, da postane odločba, zoper katero naslovnik ne sproži postopka v roku, določenem v členu 263, šesti odstavek, PDEU, zanj dokončna. (
26
) Vendar med pripravo na natečaj kandidat morda nima interesa za vložitev take tožbe, ker se boji, da bi to negativno vplivalo na njegove možnosti za uspeh na natečaju, ali ker za takšno izpodbijanje ni dovolj časa. Zato sodna praksa v bistvu omogoča, da kandidati izpodbijajo zakonitost razpisa natečaja v kasnejši fazi, če obstaja tesna povezava med obrazložitvijo posamične zadevne odločbe in tožbenim razlogom, ki se nanaša na nepravilnosti v razpisu natečaja. (
27
) Ob predpostavki, da lahko kandidati vložijo direktno tožbo zoper razpis natečaja, ker se ta neposredno in posamično nanaša nanje, ta sodna praksa uvaja odstopanje od drugega merila. Poleg tega ta sodna praksa z uvedbo „lex specialis“ odstopa tudi od tretjega merila.
52.
V zvezi s tem moram poudariti, da se je sodna praksa precej spremenila. V sodbi Adams in drugi/Komisija je Sodišče najprej zavrnilo dopustnost ugovora nezakonitosti, ki se nanaša na razpis natečaja. Presodilo je, da mora kandidat, ki meni, da nezakonitost razpisa natečaja posega v njegov položaj, ta razpis pravočasno izpodbijati. Če bi bilo drugače, bi bilo mogoče izpodbijati razpis natečaja dolgo po tem, ko je bil objavljen in ko je bila večina ali vsi postopki, izvedeni v zvezi z natečajem, že opravljeni, kar bi bilo v nasprotju z načeli pravne varnosti, legitimnih pričakovanj in dobrega upravljanja. (
28
)
53.
Vendar je Sodišče v zadevi Komisija/Noonan, opirajoč se na doktrino „zapletenega upravnega postopka“ (
29
), svojo prejšnjo sodno prakso omililo. Ugotovilo je, da se lahko tožeča stranka v okviru postopka zaposlovanja, ki se šteje za „zapleten upravni postopek“, sestavljen iz več tesno povezanih odločb, v tožbi zoper poznejšo posamično odločbo, kot je odločba, da se kandidata ne pripusti k testom, sklicuje na nepravilnosti, do katerih je prišlo med izvajanjem natečaja ali v zvezi z organizacijo natečaja, če je prejšnja nepravilnost, na katero se sklicuje, tesno povezana s poznejšo sporno odločbo. (
30
)
54.
Pri tem se postavlja vprašanje, kaj se šteje za „zapleten upravni postopek“. Menim, da mora biti natečajni postopek, da bi bil zapleten, objektivno zapleten. Natečaji EPSO vključujejo vrsto tesno povezanih odločitev, ki so tehnične narave in jih je treba sprejeti ob upoštevanju načel enakosti, sorazmernosti in preglednosti. (
31
) Zahteve, ki jih določi EPSO, morajo biti jasne, objektivne in predvidljive. Vendar objektivna zapletenost sama po sebi ne upravičuje opredelitve natečaja kot zapletenega. Natečajni postopek mora biti tudi subjektivno zapleten, kar pomeni, da je zadevni kandidat v položaju, v katerem ne more pravočasno izpodbijati razpisa natečaja, ker so se težave ali nepravilnosti, ki izhajajo iz tega razpisa, pojavile pozneje – bodisi ob prejemu sporočil urada EPSO in povabila na teste ali med izpiti bodisi ob prejemu odločbe o neuvrstitvi na rezervni seznam. Poleg tega kandidat, ki je osredotočen na uspeh na natečaju, morda ne more vložiti ničnostne tožbe zoper razpis natečaja. (
32
) Tako je mogoče upravni postopek opredeliti kot „zapleten upravni postopek“ le, če je objektivno in subjektivno zapleten.
55.
Pristop, sprejet v sodbi Komisija/Noonan, v bistvu pomeni odstopanje od drugega merila, saj kandidatu omogoča, da izpodbija razpis natečaja ne glede na to, ali ima ta oseba pravico do vložitve direktne tožbe zoper ta razpis. Ker se Komisija v svoji argumentaciji opira na zahtevo glede „tesne povezave“ ali „tesne povezanosti“ (
33
), ki jo je Splošno sodišče navedlo v izpodbijani sodbi (
34
) in ki odstopa od drugega merila ter tako omejuje tretje merilo in se prekriva z njim, bom to zahtevo podrobno obravnavala.
2. Zahteva po „tesni povezavi“ ali „tesni povezanosti“
56.
Uvodoma naj poudarim, da se zdi, da se je pojem „tesne povezave“ ali „tesne povezanosti“ med splošnim aktom in sporno posamično odločbo že zgodaj pojavil v sodni praksi Sodišča. V sodbah Ley/Komisija (
35
) in Alfieri/Parlament (
36
) je Sodišče odločilo, da lahko kandidat v okviru postopka zaposlovanja s tožbo zoper akte tega postopka izpodbija zakonitost prejšnjih aktov, ki so z njimi tesno povezani. V poznejši sodbi Sergio in drugi/Komisija (
37
) je Sodišče razsodilo, da se lahko kandidati, ki niso pravočasno izpodbijali razpisa natečaja, kljub temu sklicujejo na nepravilnosti, do katerih je prišlo med natečajem, tudi če je bil izvor teh nepravilnosti v besedilu razpisa natečaja.
57.
Kot je bilo že navedeno, je Sodišče v sodbi Komisija/Noonan (
38
) odločilo, da je ob upoštevanju posebne narave postopka zaposlovanja, „ki je zapleten upravni postopek, sestavljen iz vrste tesno povezanih odločitev“, mogoče razpise natečajev izpodbijati naknadno. (
39
) Zato se zdi, da dopustnost ugovora nezakonitosti v zvezi z razpisom natečaja pomeni odstopanje od drugega merila, ki je utemeljeno s sklicevanjem na pojem „zapletenega upravnega postopka“. (
40
) Menim, da je ta sodna praksa, ki odstopa od splošne ureditve, saj lahko kandidat uveljavlja ugovor nezakonitosti, čeprav bi teoretično lahko izpodbijal razpis natečaja, ko je postal kandidat natečaja, upravičena iz naslednjih razlogov.
58.
Prvič, v skladu s splošno ureditvijo kandidat ob uporabi navedene sodne prakse zaradi prekoračitve roka ne bi mogel uveljavljati ugovora nezakonitosti na podlagi člena 277 PDEU. (
41
) Tako se zdi, da razlogovanje v sodbah Giulietti/Komisija in PB/Komisija, na kateri se opira izpodbijana sodba, temelji na ideji, da se razpis natečaja „ni pravočasno izpodbijal“. (
42
) Vendar zgoraj navedeno odstopanje neizbranemu kandidatu omogoča, da ugovor nezakonitosti uveljavlja neodvisno od procesnega upravičenja za izpodbijanje razpisa natečaja. Poleg tega, da kandidat med natečajem morda ne more (ali ne želi) izpodbijati razpisa natečaja, se morda ne zaveda praktičnih vprašanj v zvezi z razpisom natečaja, ki se lahko pojavijo v poznejših fazah natečaja, kot je na primer jezikovna ureditev. Ta praktična vprašanja se lahko pojavijo v poznejših fazah natečaja, ko kandidat komunicira z uradom EPSO ali opravlja teste. Zlasti nekatere zahteve urada EPSO, ki izhajajo iz razpisa natečaja, se lahko izvedejo ali navedejo v vabilih na izpite. V tem okviru menim, da bi moral imeti kandidat možnost uveljavljati ugovor nezakonitosti razpisa natečaja v poznejših fazah natečaja. Da se doseže polni učinek načela učinkovitega sodnega varstva (
43
), je torej treba šteti, da zadevni kandidat v trenutku, ko se je prijavil na natečaj, ni imel možnosti predlagati razveljavitve tega splošnega akta.
59.
Drugič, kot sem že navedla, je Sodišče za namene dopustnosti ugovora nezakonitosti na podlagi člena 277 PDEU v sodbi Komisija in Svet/Carreras Sequeros in drugi (
44
) to določbo in zlasti njeno tretje merilo, ki se nanaša na merilo podlage ali neposredne pravne povezave, razlagalo široko. (
45
) Če bi Sodišče zahtevo po „tesni povezavi“ ali „tesni pravni povezavi“ (
46
) med obrazložitvijo posamične zadevne odločbe in ugovorom nezakonitosti razlagalo zelo ozko, bi s takšno razlago neupravičeno omejilo to tretje merilo.
60.
Poleg tega bi preveč omejevalen pristop lahko povzročil, da bi bilo pretirano težko izpodbijati jezikovno ureditev natečajev, kar bi pomenilo posredno odobravanje prakse običajnega uveljavljanja angleščine, francoščine in nemščine kot drugega jezika natečajev, ne da bi bilo mogoče preveriti, ali je zadevna institucija izpolnila obveznosti, ki izhajajo iz sodne prakse Sodišča. Naj še poudarim, da je Splošno sodišče v obravnavani zadevi ugodilo ugovoru nezakonitosti v zvezi s spornim razpisom natečaja, saj niti utemeljitve, ki so bile v njem navedene, niti dokazi, ki jih je Komisija predložila v podporo tem utemeljitvam, niso bili takšni, da bi lahko upravičili jezikovno ureditev za zadevni natečaj. Komisija v pritožbi ni izpodbijala dela izpodbijane sodbe, ki se nanaša na utemeljenost ugovora nezakonitosti.
61.
Tretjič, ugotavljam, da je v Pogodbi določeno, da je učinek ugovora nezakonitosti na podlagi člena 277 PDEU omejen, saj se splošni akt ne razglasi za ničen, temveč zgolj za neuporabljiv v konkretnem primeru. (
47
) Učinek ugotovitve nezakonitosti ima le učinek inter partes in ne erga omnes; za splošni akt se razglasi, da je neuporabljiv v delu, v katerem je bil uporabljen v posamični odločbi. Iz tega razloga se tudi nagibam k zavrnitvi preudarka v zvezi z načelom pravne varnosti.
62.
Ne vidim torej razlogov, iz katerih bi moralo Sodišče zavrniti dopustitev tožbe zoper razpis natečaja na podlagi ugovora nezakonitosti, če obstaja tesna povezanost ali tesna pravna povezava med obrazložitvijo sporne odločbe in določbami razpisa natečaja v zvezi z jezikovno ureditvijo.
63.
Glede na navedeno je treba zahtevo po tesni povezanosti ali tesni pravni povezavi razlagati dovolj omejevalno, saj gre za odstopanje od splošne ureditve, ki omogoča, da stranka glede izpodbijanja zakonitosti splošnega akta ni prekludirana. Poleg tega je takšna razlaga upravičena zaradi vzpostavitve ravnovesja med možnostjo izpodbijanja splošnega akta tudi precej po objavi razpisa natečaja na eni strani in vložitvijo številnih ločenih tožb zoper razpis natečaja, ki bi preobremenile Komisijo in Splošno sodišče, na drugi strani.
64.
Zato menim, da je Splošno sodišče pravilno ugotovilo, da kadar se tožbeni razlog v zvezi z nezakonitostjo razpisa javnega natečaja, ki se ni pravočasno izpodbijal, nanaša na obrazložitev posamične zadevne odločbe, se tožba v skladu s sodno prakso sprejme kot dopustna. (
48
) Nasprotno pa je treba v primeru, ko take povezave ni, ta razlog razglasiti za nedopusten. (
49
)
65.
Glede na te preudarke bom zdaj preverila, ali je Splošno sodišče pravilno zavrnilo ugovor nedopustnosti, ki ga je Komisija uveljavljala v okviru ničnostne tožbe pred Splošnim sodiščem zoper ugovor nezakonitosti v zvezi s spornim razpisom natečaja.
C.
Ugovor nedopustnosti, ki ga je vložila Komisija
66.
Najprej moram opozoriti, da Komisija izpodbija točke od 54 do 61 izpodbijane sodbe. Ne izpodbija dveh ugotovitev Splošnega sodišča, ki sta navedeni v točkah 52 in 53 te sodbe. Prvič, Splošno sodišče je navedlo, da kandidatka z ugovorom nezakonitosti v bistvu izpodbija določbe spornega razpisa natečaja v zvezi z jezikovno ureditvijo, in sicer omejitev izbire drugega jezika na angleščino, francoščino in nemščino. Drugič, poudarilo je, da je bila kandidatka z dopisom z dne 9. novembra 2015 obveščena, da njeno ime ni bilo vpisano na rezervni seznam, ker pri preizkusih v ocenjevalnem centru ni dobila najvišjega števila točk.
67.
Kandidatka trdi, da Komisija s tem, da je edini pritožbeni razlog razdelila na tri dele, poskuša umetno razdeliti razlogovanje Splošnega sodišča iz točk od 51 do 61 izpodbijane sodbe. Strinjam se, da Splošno sodišče v navedenih točkah pojasnjuje, zakaj obstaja tesna povezava med obrazložitvijo sporne odločbe in določbami spornega razpisa natečaja v zvezi z jezikovno ureditvijo zadevnega natečaja, katerih zakonitost se izpodbija. Kljub temu menim, da je mogoče razlogovanje v teh točkah preučiti ločeno, ker se vsak od treh delov pritožbenega razloga nanaša na drugo trditev.
68.
Kandidatka poleg tega meni, da se želi s temi tremi deli izpodbijati dejansko stanje, kot ga je ugotovilo Splošno sodišče. Zato Sodišču predlaga, naj pritožbeni razlog v celoti ali vsakega od treh delov zavrže kot nedopusten. Podredno predlaga, naj se pritožbeni razlog oziroma vsi trije deli zavrnejo kot neutemeljeni. Te predloge bom obravnavala v analizi vsakega od navedenih treh delov.
1. Prvi del edinega pritožbenega razloga
69.
Komisija trdi, da je v točki 54 izpodbijane sodbe napačno opredeljeno dejansko stanje, ker je Splošno sodišče potrdilo, da obstaja tesna povezava med obrazložitvijo sporne odločbe in določbami spornega razpisa natečaja, ki se nanašajo na jezikovno ureditev. Trdi, da bi kandidatka, tudi če bi pri splošni sposobnosti „Komunikacija“ dosegla oceno 10/10, potrebovala dodatnih 7,46 točke, da bi bila uvrščena na rezervni seznam. Zato naj bi vse nadaljnje ugotovitve Splošnega sodišča v zvezi z dopustnostjo ugovora nezakonitosti iz točk od 55 do 58 izpodbijane sodbe temeljile na predpostavki, da obstaja tesna povezava, in naj bi bilo pri vseh teh ugotovitvah pravo uporabljeno napačno.
70.
Najprej naj, kot je bilo že navedeno, (
50
) opozorim, da je Splošno sodišče v točki 54 razsodilo, da je bil namen ocenitve splošne sposobnosti „komunikacija“ v ocenjevalnem centru oceniti sposobnost kandidatke, da „se ustno in pisno jasno in natančno izraža“. Zato je iz tega implicitno, vendar nujno izhajala ugotovitev natečajne komisije v zvezi z njenim znanjem francoskega jezika oziroma vsaj z obvladovanjem sposobnosti, ki je močno odvisna od njenega znanja tega jezika.
71.
Opozoriti moram, da trditev Komisije temelji na predpostavki, da neuspeh kandidatke spornega natečaja ni bil posledica splošne sposobnosti „komunikacija“, temveč drugih sposobnosti, pri katerih ni prejela zadostnega števila točk. Vendar Splošno sodišče v izpodbijani sodbi ni podalo take ugotovitve dejanskega stanja. Medtem ko Sodišče kot pritožbeno sodišče ni pristojno za presojo dejanskega stanja, (
51
) razen v primeru očitka o izkrivljanju, je predmet njegovega nadzora v pritožbenem postopku pravna opredelitev dejstev (
52
).
72.
Ker se Splošno sodišče v izpodbijani sodbi ni izreklo o sposobnosti, ki je bila odločilna za nevpis kandidatke na rezervni seznam, bi moralo Sodišče po mojem mnenju ostati znotraj dejanskega okvira, določenega v tej sodbi, v kateri je glede ocen kandidatke navedeno le, da je „kandidatka dosegla skupno 61,13 točke od 100 možnih“ in da je za splošno sposobnost „Komunikacija“„dobila 5,5 točk od 10, kar spada med najnižje presoje in ocene, ki jih je dobila v zvezi z ocenitvijo njenih splošnih sposobnosti, ki je potekala v ocenjevalnem centru“. (
53
) Zato bi se moralo Sodišče pri preučitvi trditev Komisije upreti skušnjavi, da bi s svojo presojo dejstev nadomestilo presojo Splošnega sodišča. Sodišče pa mora ugotoviti, ali je neobstoj takšne ugotovitve upošteven za pravno opredelitev dejanskega stanja, to je za ugotovitev obstoja tesne povezave med obrazložitvijo sporne odločbe in določbami spornega razpisa natečaja, ki se nanašajo na jezikovno ureditev.
73.
V zvezi s tem menim, da pravna opredelitev zadevnih dejstev ne bi smela biti odvisna od zunanjih elementov, kot je ocena, ki jo je kandidatka dobila pri drugi splošni ali posebni sposobnosti, temveč od konkretne obrazložitve posamične odločbe v zvezi z zadevno posebno sposobnostjo. Drugače povedano, za dopustnost ugovora nezakonitosti zadostuje, da kandidatka dokaže, da je zadevna sposobnost, pri kateri je prejela oceno nezadostno, tesno povezana z izpodbijanimi določbami spornega razpisa natečaja. V ta namen druge ocene po mojem mnenju niso upoštevne.
74.
Poleg tega, če bi Sodišče moralo ugotoviti, katera od ocen je bila odločilna za nevpis kandidatke na rezervni seznam, se takšna ugotovitev ne bi nanašala na nedopustnost, temveč na vsebino razlogov, ki jih je navedla kandidatka, saj vključuje presojo rezultatov, navedenih v posamični odločbi, in utemeljenost trditev, ki jih je navedla kandidatka.
75.
Ker torej ocena sposobnosti „komunikacija“, ki jo je opravila natečajna komisija, izhaja iz izpodbijanih določb spornega razpisa natečaja, lahko kandidatka zoper te določbe uveljavlja ugovor nezakonitosti na podlagi člena 277 PDEU. Poleg tega iz izpodbijane sodbe, zlasti iz točke 54 te sodbe, ni razvidno, da bi Splošno sodišče izkrivilo dejstva, ko je ugotovilo, da je obstajala tesna povezava med ugotovitvijo natečajne komisije glede znanja francoskega jezika kandidatke in ravnjo obvladovanja sposobnosti „komunikacija“. Splošno sodišče je v tej točki pravilno uporabilo merilo tesne povezave ali tesne povezanosti, kot je bilo pojasnjeno zgoraj (
54
), in zdi se, da v tej točki pravo ni bilo napačno uporabljeno.
76.
Na podlagi vsega navedenega menim, da je Splošno sodišče na podlagi ugotovitve iz točke 54 pravilno sklepalo, da obstaja tesna povezava med obrazložitvijo sporne odločbe in določbami spornega razpisa natečaja v zvezi z jezikovno ureditvijo v obravnavani zadevi, zaradi katere je bil ugovor nezakonitosti dopusten. Takšna ugotovitev zadostuje za ugotovitev te povezave. Vendar bom zaradi izčrpnosti vseeno preučila, ali taka tesna povezava obstaja iz drugih razlogov poleg tistih, ki so že bili navedeni, to je iz razlogov, navedenih v točkah od 55 do 57 izpodbijane sodbe.
2. Drugi del edinega pritožbenega razloga
77.
Komisija trdi, da je Splošno sodišče napačno opredelilo dejansko stanje in izkrivilo dokaze, ker je v točkah od 55 do 57 izpodbijane sodbe ugotovilo, da obstaja tesna povezava med obrazložitvijo sporne odločbe in določbami spornega razpisa natečaja na podlagi merila, ki temelji na tem, da je kandidatu težje opravljati izpite v drugem jeziku kot v svojem maternem jeziku. Komisija trdi, da je primerjava kandidatkine ravni znanja portugalščine z njeno ravnjo znanja francoščine neupoštevna za ugotovitev take tesne povezave.
78.
Komisija poudarja, da je kandidatka izpodbijala dejstvo, da je lahko drugi jezik izbrala le med angleščino, francoščino in nemščino. Kandidatka naj bi trdila, da bi lahko dosegla boljše rezultate, če bi ji bilo dovoljeno opravljati teste v španščini, in da naj bi na podlagi tega menila, da obstaja tesna povezava med sporno odločbo in jezikovno ureditvijo zadevnega natečaja. Splošno sodišče naj bi, namesto da je primerjalo kandidatkino raven znanja portugalščine z njeno ravnjo znanja francoščine, moralo to raven primerjati z njeno ravnjo znanja španščine.
79.
Komisija poleg tega trdi, da Splošno sodišče v teh točkah ni upoštevalo dejstva, da sta bila v obravnavani zadevi jezika, ki ju je kandidatka najbolje obvladala, angleščina in francoščina. Tako naj omejitev izbire drugega jezika ne bi bila takšna, da bi jo postavljala v slabši položaj, saj je kandidatka trdila, da bolje obvlada ta dva jezika, to je na ravni C2. Prijavila naj bi še en jezik, in sicer španščino, vendar naj bi navedla nižjo raven znanja kot raven znanja pri francoščini in angleščini. Zato naj ne bi bilo mogoče šteti, da je ta omejitev negativno vplivala na uspešnost kandidatke ali da je tesno povezana z obrazložitvijo sporne odločbe.
80.
Kandidatka v bistvu trdi, da je treba točke od 56 do 58 izpodbijane sodbe razlagati skupaj in da trditev Komisije pomeni umetno ločevanje teh točk.
81.
Najprej naj spomnim, da Splošno sodišče v točki 52 navaja, da kandidatka z ugovorom nezakonitosti v bistvu izpodbija določbe spornega razpisa natečaja v zvezi z jezikovno ureditvijo, in sicer omejitev izbire drugega jezika na angleščino, francoščino in nemščino. V točki 55 izpodbijane sodbe je želelo pokazati, da obstaja tesna povezava med znanjem francoskega jezika kandidatke in preizkusi, ki jih je morala opraviti v tem jeziku. V ta namen je Splošno sodišče v točki 57 izpodbijane sodbe poudarilo, da kandidatka bolje obvlada portugalščino kot francoščino.
82.
Takšna primerjava ne more biti pravilna, saj je bila portugalščina njen glavni jezik, raven tega jezika pa ne more biti upoštevna za primernost omejitve izbire drugega jezika. Zato ugotovitve Splošnega sodišča iz točk od 55 do 57 izpodbijane sodbe pravno ne zadoščajo za ugotovitev obstoja tesne povezave med obrazložitvijo sporne odločbe in določbami spornega razpisa natečaja, katerega zakonitost se izpodbija. (
55
)
83.
Pri primerjavi, opravljeni v navedenih točkah, je bilo tako pravo napačno uporabljeno. Vendar če se izkaže, da je bilo v obrazložitvi sodbe Splošnega sodišča kršeno pravo Unije, izrek te sodbe pa je utemeljen z drugimi pravnimi razlogi, taka kršitev ne more povzročiti razveljavitve izpodbijane sodbe. Pač pa je treba nadomestiti obrazložitev. (
56
) V obravnavani zadevi je treba enostavno razveljaviti razlogovanje iz točk od 55 do 57 izpodbijane sodbe.
3. Tretji del edinega pritožbenega razloga
84.
Komisija trdi, da je Splošno sodišče v točki 58 izpodbijane sodbe napačno opredelilo dejansko stanje, ker je tesno povezavo, ki se zahteva v sodni praksi, utemeljilo z dejstvom, da je kandidatka pisni preizkus opravljala z drugo vrsto tipkovnice, kot je tipkovnica QWERTY PT, na katero je navajena.
85.
Komisija najprej trdi, da izbira vrste tipkovnice ni povezana z obrazložitvijo sporne odločbe. Komisija je na obravnavi veliko pozornosti namenila dejstvu, da v spornem razpisu natečaja ni bilo nobene navedbe glede izbire tipkovnice. Drugič, Komisija trdi, da čeprav je res, da je EPSO za študijo primera predlagal omejeno izbiro vrst tipkovnic, je to ločeno vprašanje od vprašanja jezikovne ureditve zadevnega natečaja. V razpisu spornega natečaja vrste tipkovnic dejansko niso navedene. Poleg tega naj bi dejstvo, da se je kandidatka odločila za tipkovnico QWERTY UK, čeprav se je odločila, da bo študijo primera pripravila v francoščini, dokazovalo, da sta vprašanji različni in nepovezani.
86.
V zvezi s tem naj opozorim, da je Splošno sodišče v točki 58 izpodbijane sodbe navedlo, da „omejitev izbire drugega jezika zadevnega natečaja na tri zadevne jezike ne vpliva le na ustno in pisno sposobnost izražanja kandidatov, ampak se z njo določi tudi vrsta tipkovnice, ki jo lahko kandidati uporabijo za izdelavo študije primera, saj urad EPSO v skladu s svojo prakso, ki jo je Komisija pred Splošnim sodiščem potrdila, tipkovnico dodeli le v jeziku (in, odvisno od primera, v jezikih), v katerih bodo potekali preizkusi“. Splošno sodišče je dodalo, da v obravnavani zadevi ni sporno, da je bila tožeča stranka primorana uporabljati vrsto tipkovnice, ki je zaradi svojega maternega jezika ni bila navajena uporabljati. Po mnenju tega sodišča to vpliva na izvedbo in torej verjetno na rezultat preizkusa, pri katerem se zahteva, da se z uporabo tipkovnice napiše besedilo določene dolžine v omejenem času.
87.
Vprašanje, ali se izbira tipkovnice lahko opredeli kot upoštevno dejstvo za ugotovitev tesne povezave, lahko Sodišče analizira v pritožbenem postopku na podlagi dejstev, ki jih je ugotovilo Splošno sodišče.
88.
V zvezi s tem je z vidika urada EPSO res, da je izbira tipkovnic praktično in tehnično vprašanje, ki v spornem razpisu natečaja ni nikjer navedeno. Vendar menim, da z vidika kandidata jezikovna ureditev vpliva na njegovo ustno in pisno izražanje. Ker je zadnjenavedeno odvisno od izbire tipkovnice, ni mogoče izključiti povezave med tema dvema elementoma. Ker se pisni jezik izraža s tehničnim sredstvom tipkovnice, je mogoče ugotoviti povezavo med jezikom, ki ga uporablja kandidat, in jezikovno ureditvijo. Po mojem mnenju ni dvoma, da je to dvoje med seboj povezano in da je ta tesna povezava značilna za posebne okoliščine obravnavane zadeve. Zdi se, da dejstvo, da je bila izbira jezikov v spornem razpisu natečaja omejena na zgoraj navedene tri jezike, vpliva na zagotavljanje tipkovnic s strani urada EPSO, katerih izbira je bila omejena na te iste jezike. Zdi se, da se je urad EPSO za takšno vzporednost odločil zaradi odločitve o omejitvi izbire drugega jezika.
89.
Poleg tega sem zelo kritična do trditve, ki jo je Komisija navedla na obravnavi, da takšna povezava ne obstaja, ker možnosti izbire tipkovnice niso navedene v spornem razpisu natečaja. Če bi Sodišče sprejelo to trditev, bi se Komisija lahko sklicevala na nejasne ali nenatančne objave natečajev, da bi se izognila sodnemu nadzoru. Dejstvo, da je Komisija uporabila vabilo k opravljanju testov, da bi podrobno določila možnosti izbire tipkovnic, kaže, da so v primeru zapletenega upravnega postopka, kot je natečaj EPSO, akti tesno povezani in da mora biti razpis natečaja dovolj jasen in podroben. Pomemben element, kot je izbira tipkovnice, uporabljene na natečaju, bi moral biti predmet sodnega nadzora.
90.
Iz tega sledi, da Splošno sodišče v navedenih konkretnih okoliščinah ni storilo napake s tem, da je v točkah 60 in 61 izpodbijane sodbe ugotovilo, da obstaja tesna povezava med obrazložitvijo sporne odločbe in določbami spornega razpisa natečaja v zvezi z jezikovno ureditvijo zadevnega natečaja, ter je zato ugovor nezakonitosti razglasilo za dopusten.
91.
Zato menim, da je treba tretji del edinega pritožbenega razloga zavrniti.
92.
Glede na navedeno Sodišču predlagam, naj razveljavi izpodbijano sodbo v delu, v katerem se je Splošno sodišče v točkah od 55 do 57 te sodbe oprlo na primerjavo med ravnjo kandidatkinega znanja portugalskega jezika in njeno ravnjo znanja francoskega jezika, da bi ugotovilo, da obstaja tesna povezava med obrazložitvijo sporne odločbe in določbami spornega razpisa natečaja. V preostalem je treba pritožbo zavrniti.
D.
Stroški
93.
Sodišče v skladu s členom 184(2) Poslovnika Sodišča odloči o stroških, če je pritožba utemeljena in če samo dokončno odloči o sporu.
94.
V skladu s členom 138(1) Poslovnika, ki se na podlagi člena 184(1) Poslovnika uporablja za pritožbeni postopek, se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki. Člen 138(3) tega poslovnika še določa, da vsaka stranka nosi svoje stroške, če vsaka stranka uspe samo deloma. Vendar lahko Sodišče, če se zdi to glede na okoliščine v zadevi upravičeno, odloči, da ena stranka poleg svojih stroškov nosi tudi del stroškov druge stranke.
95.
V obravnavani zadevi menim, da če bo Sodišče sledilo razlogovanju, ki sem ga predlagala, bi bilo glede na okoliščine obravnavane zadeve treba Komisiji naložiti, da poleg svojih stroškov postopka na prvi stopnji in pritožbenega postopka nosi tudi vse stroške kandidatke v pritožbenem postopku in postopku na prvi stopnji.
E.
Predlog
96.
Glede na navedeno Sodišču predlagam, naj pritožbo, razen točk od 55 do 57 sodbe z dne 9. junija 2021, Calhau Correia de Paiva/Komisija (T‑202/17, EU:T:2021:323), zavrne in Komisiji naloži plačilo stroškov.
(
1
)	Jezik izvirnika: angleščina.
(
2
)	Wittgenstein, L., Tractatus Logico Philosophicus. Routledge, 1961, 5.6, str. 70.
(
3
)	Katere pomen je razviden iz člena 3(3), četrti pododstavek, PEU in iz člena 22 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Glej v tem smislu sodbo z dne 26. marca 2019, Španija/Parlament (C‑377/16, EU:C:2019:249, točka 36).
(
4
)	Člen 1 Uredbe Sveta št. 1 z dne 15. aprila 1958 o določitvi jezikov, ki se uporabljajo v Evropski gospodarski skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 1, str. 3), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (EU) št. 517/2013 z dne 13. maja 2013 (UL 2013, L 158, str. 1) (v nadaljevanju: Uredba št. 1/58).
(
5
)	Razpis natečaja EPSO/AD/293/14 za oblikovanje rezervnih seznamov za zaposlitev upravnih uslužbencev v razredu AD 7 v okviru Evropske komisije na področjih konkurenčnega prava, poslovnih financ, finančne ekonomije, ekonomike podjetij in makroekonomije (UL 2014, C 376 A, str. 1, popravek: UL 2014, C 425 A, str. 1).
(
6
)	T‑202/17, EU:T:2021:323.
(
7
)	UL 2014 C 60 A, str. 1.
(
8
)	AZERTY, QWERTY in QWERTZ so različne razporeditve znakov latinice na tipkah pisalnih strojev in računalniških tipkovnic. Razporeditve so poimenovane po prvih šestih črkah, ki se pojavijo v prvi vrsti črkovnih tipk. V imenu razporeditve je označena država, v kateri se razporeditev uporablja, in sicer FR/BE (Francija ali Belgija), UK (Združeno kraljestvo) ali DE (Nemčija).
(
9
)	Glej sodbo z dne 8. septembra 2020, Komisija in Svet/Carreras Sequeros in drugi (C‑119/19 P in C‑126/19 P, EU:C:2020:676, točka 69 in navedena sodna praksa).
(
10
)	Glej v tem smislu sodbo z dne 11. avgusta 1995, Komisija/Noonan (C‑448/93 P, EU:C:1995:264, točka 17 in navedena sodna praksa).
(
11
)	Glej sodbo z dne 14. decembra 2017, PB/Komisija (T‑609/16, EU:T:2017:910, točka 26 in navedena sodna praksa).
(
12
)	Prav tam (točki 28 in 29).
(
13
)	Glej sodbo z dne 23. aprila 1986, Les Verts/Parlament (294/83, EU:C:1986:166, točka 23).
(
14
)	Sodbe z dne 25. julija 2002, Unión de Pequeños Agricultores/Svet (C‑50/00 P, EU:C:2002:462, točka 40); z dne 12. septembra 2006, Reynolds Tobacco in drugi/Komisija (C‑131/03 P, EU:C:2006:541, točka 80); z dne 12. julija 2012, Association Kokopelli (C‑59/11, EU:C:2012:447, točka 34); z dne 3. oktobra 2013, Inuit Tapiriit Kanatami in drugi/Parlament in Svet (C‑583/11 P, EU:C:2013:625, točka 92), in z dne 28. marca 2017, Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, točka 66).
(
15
)	Glej v tem smislu sodbi z dne 6. marca 1979, Simmenthal/Komisija (92/78, EU:C:1979:53, točka 39), in z dne 19. januarja 1984, Andersen in drugi/Parlament (262/80, EU:C:1984:18, točka 6). Iz sodne prakse je med drugim razvidno, da je ugovor nezakonitosti mogoče uporabiti le ob neobstoju drugih razpoložljivih pravnih sredstev (glej v tem smislu sodbe z dne 9. marca 1994, TWD Textilwerke Deggendorf, C‑188/92, EU:C:1994:90, točka 17; z dne 15. februarja 2001, Nachi Europe, C‑239/99, EU:C:2001:101, točka 37, in z dne 8. marca 2007, Roquette Frères, C‑441/05, EU:C:2007:150, točka 40).
(
16
)	Sodba z dne 8. septembra 2020, Komisija in Svet/Carreras Sequeros in drugi (C‑119/19 P in C‑126/19 P, EU:C:2020:676, točka 68 in navedena sodna praksa). V zvezi s Splošnim sodiščem, glej sodbi z dne 15. marca 2017, Fernández González/Komisija (T‑455/16 P, neobjavljena, EU:T:2017:169, točka 34), in z dne 22. novembra 2017, von Blumenthal in drugi/EIB (T‑558/16, neobjavljena, EU:T:2017:827, točka 71).
(
17
)	Glej v tem smislu zlasti sodbi z dne 28. oktobra 1981, Krupp Stahl/Komisija (275/80 in 24/81, EU:C:1981:247, točka 32), in z dne 11. julija 1985, Salerno in drugi/Komisija in Svet (87/77, 130/77, 22/83, 9/84 in 10/84, neobjavljena, EU:C:1985:318, točka 36).
(
18
)	Glej v tem smislu zlasti sodbe z dne 31. marca 1965, Macchiorlati Dalmas/Visoka oblast (21/64, EU:C:1965:30, str. 175, 187); z dne 10. junija 1986, Usinor/Komisija (81/85 in 119/85, EU:C:1986:234, točka 13); z dne 9. septembra 2003, Kik/UUNT (C‑361/01 P, EU:C:2003:434, točka 76), in z dne 28. junija 2005, Dansk Rørindustri in drugi/Komisija (C‑189/02 P, C‑202/02 P, od C‑205/02 P do C‑208/02 P in C‑213/02 P, EU:C:2005:408, točka 237).
(
19
)	Sodba z dne 8. septembra 2020 (C‑119/19 P in C‑126/19 P, EU:C:2020:676, točka 69 in navedena sodna praksa).
(
20
)	Prav tam (točka 70 in navedena sodna praksa).
(
21
)	Glej v tem smislu sodbo z dne 31. marca 1965, Macchiorlati Dalmas/Visoka oblast (21/64, EU:C:1965:30, str. 187).
(
22
)	Sodbi z dne 13. julija 1966, Italija/Svet in Komisija (32/65, EU:C:1966:42), in z dne 16. marca 2022, MEKH in FGSZ/ACER (T‑684/19 in T‑704/19, EU:T:2022:138, točka 58). V zvezi s Splošnim sodiščem, glej zlasti sodbe z dne 2. oktobra 2001, Martinez in drugi/Parlament (T‑222/99, T‑327/99 in T‑329/99, EU:T:2001:242, točka 135); z dne 20. novembra 2007, Ianniello/Komisija (T‑308/04, EU:T:2007:347, točka 33), in z dne 2. oktobra 2014, Spraylat/ECHA (T‑177/12, EU:T:2014:849, točka 25).
(
23
)	Sodbi z dne 26. oktobra 1993, Reinarz/Komisija (T‑6/92 in T‑52/92, EU:T:1993:89, točka 56), in z dne 21. oktobra 2010, Agapiou Joséphidès/Komisija in EACEA (T‑439/08, neobjavljena, EU:T:2010:442, točka 50).
(
24
)	Sklepni predlogi generalnega pravobranilca P. Cruza Villalóna v zadevi National Iranian Oil Company/Svet (C‑440/14 P, EU:C:2015:545, točka 66).
(
25
)	V zvezi z drugim merilom naj spomnim, da je treba v skladu s členom 263, šesti odstavek, PDEU ničnostno tožbo vložiti v dveh mesecih od – glede na posamezni primer – objave akta ali uradnega obvestila kandidatu o tem aktu, če tega ni bilo, pa od dneva, ko je zanj izvedel. Lahko bi trdili, da bi posameznik, ki želi izpodbijati razpis natečaja EPSO, teoretično lahko izpodbijal splošni akt od trenutka, ko je sprejet kot kandidat natečaja.
(
26
)	Sodba z dne 14. novembra 2017, British Airways/Komisija (C‑122/16 P, EU:C:2017:861, točka 83 in navedena sodna praksa).
(
27
)	Glej v tem smislu sodbi z dne 16. septembra 1993, Noonan/Komisija (T‑60/92, EU:T:1993:74, točka 27), in z dne 31. januarja 2006, Giulietti/Komisija (T‑293/03, EU:T:2006:37, točka 42).
(
28
)	Glej v tem smislu sodbi z dne 11. marca 1986, Adams in drugi/Komisija (294/84, EU:C:1986:112, točka 17), in z dne 31. januarja 2006, Giulietti/Komisija (T‑293/03, EU:T:2006:37, točka 42).
(
29
)	Glej v tem smislu sodbo z dne 11. avgusta 1995, Komisija/Noonan (C‑448/93 P, EU:C:1995:264, točki 17 in 19).
(
30
)	Prav tam. Glej tudi sodbo z dne 14. decembra 2017, PB/Komisija (T‑609/16, EU:T:2017:910, točka 26 in naslednje).
(
31
)	Glej v tem smislu tudi sodbo z dne 27. novembra 2012, Italija/Komisija (C‑566/10 P, EU:C:2012:752, točki 90 in 92).
(
32
)	Glej točko 51 teh sklepnih predlogov.
(
33
)	Točka 13 pritožbe.
(
34
)	Glej točke 50, 55, 59 in 60 izpodbijane sodbe.
(
35
)	Sodba z dne 31. marca 1965, Ley/Komisija (12/64 in 29/64, EU:C:1965:28, str. 118).
(
36
)	Sodba z dne 7. aprila 1965, Alfieri/Parlament (35/64, EU:C:1965:40, str. 266).
(
37
)	Sodba z dne 8. marca 1988, Sergio in drugi/Komisija (64/86, od 71/86 do 73/86 in 78/86, EU:C:1988:119, točka 15).
(
38
)	Sodba z dne 11. avgusta 1995, Komisija/Noonan (C‑448/93 P, EU:C:1995:264, točka 12).
(
39
)	Glej točko 53 teh sklepnih predlogov.
(
40
)	V zvezi s tem je treba opozoriti, da Sodišče v sodbi Komisija in Svet/Carreras Sequeros in drugi (C‑119/19 P in C‑126/19 P, EU:C:2020:676) ni navedlo merila tesne povezave niti diskrecijske pravice organa odločanja. Namesto tega je opozorilo na uveljavljeno merilo, v skladu s katerim lahko obstajata dve alternativni možnosti: splošni akt je podlaga za zadevno posamično odločbo ali pa med aktoma obstaja neposredna pravna povezava.
(
41
)	Glej opombo 15.
(
42
)	Sodbi z dne 31. januarja 2006, Giulietti/Komisija (T‑293/03, EU:T:2006:37, točka 41), in z dne 14. decembra 2017, PB/Komisija (T‑609/16, EU:T:2017:910, točka 28).
(
43
)	V skladu z ustaljeno sodno prakso velja, da člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki pomeni potrditev načela učinkovitega sodnega varstva, v korist vsakogar, ki so mu kršene pravice in svoboščine, zagotovljene s pravom Unije, določa pravico do učinkovitega pravnega sredstva pred sodiščem (glej med drugim sodbo z dne 20. aprila 2021, Repubblika, C‑896/19, EU:C:2021:311, točka 40).
(
44
)	Glej tudi točki 44 in 45 teh sklepnih predlogov.
(
45
)	Glej točke od 44 do 46 teh sklepnih predlogov.
(
46
)	Sodba z dne 14. decembra 2017, PB/Komisija (T‑609/16, EU:T:2017:910, točka 29 in navedena sodna praksa).
(
47
)	Sklepni predlogi generalnega pravobranilca P. Cruza Villalóna v zadevi National Iranian Oil Company/Svet (C‑440/14 P, EU:C:2015:545, točka 66).
(
48
)	Točka 49 izpodbijane sodbe.
(
49
)	Točka 50 izpodbijane sodbe.
(
50
)	Glej točko 27 teh sklepnih predlogov.
(
51
)	Glej v tem smislu sodbo z dne 13. junija 2013, Versalis/Komisija (C‑511/11 P, EU:C:2013:386, točka 66).
(
52
)	Glej sodbi z dne 1. junija 1994, Komisija/Brazzelli Lualdi in drugi (C‑136/92 P, EU:C:1994:211, točka 49), in z dne 23. novembra 2017, Bionorica in Diapharm/Komisija (C‑596/15 P in C‑597/15 P, EU:C:2017:886, točka 55 in navedena sodna praksa).
(
53
)	Točki 11 in 54 izpodbijane sodbe.
(
54
)	Glej točke od 57 do 63 teh sklepnih predlogov.
(
55
)	Namesto da je Splošno sodišče primerjalo raven kandidatkinega znanja portugalščine z njeno ravnjo znanja francoščine, bi jo moralo primerjati z njeno ravnjo znanja španščine.
(
56
)	Sodbe z dne 9. septembra 2008, FIAMM in drugi/Svet in Komisija (C‑120/06 P in C‑121/06 P, EU:C:2008:476, točka 187); z dne 6. septembra 2017, Intel/Komisija (C‑413/14 P, EU:C:2017:632, točka 94), in z dne 6. novembra 2018, Scuola Elementare Maria Montessori/Komisija, Komisija/Scuola Elementare Maria Montessori in Komisija/Ferracci (od C‑622/16 P do C‑624/16 P, EU:C:2018:873, točka 48).