62018CC0823
SKLEPNI PREDLOGI GENERALNEGA PRAVOBRANILCA
GIOVANNIJA PITRUZZELLE,
predstavljeni 4. junija 2020 (
1
)
Zadeva C‑823/18 P
Evropska komisija
proti
GEA Group AG
„Pritožba – Omejevalni sporazumi – Toplotni stabilizatorji – Razveljavitev sklepa o spremembi globe, določene v prvotni odločbi o ugotovitvi kršitve – Uporaba zgornje meje 10 % prometa za enega od subjektov, ki sestavljajo podjetje – Vpliv na solidarno odgovornost za plačilo globe – Pojem podjetja – Rok za plačilo globe v primeru spremembe“
1.
Komisija s pritožbo, ki je predmet teh sklepnih predlogov, predlaga razveljavitev sodbe z dne 18. oktobra 2018, GEA Group/Komisija. (
2
)
I. Ozadje spora
2.
Družba GEA Group AG (v nadaljevanju: GEA) je nastala leta 2005 z združitvijo družbe Metallgesellschaft AG (v nadaljevanju: MG) in še ene družbe. Družba MG je bila krovna družba, ki je imela pred letom 2000 neposredno ali prek hčerinskih družb v lasti družbi Chemson Gesellschaft für Polymer‑Additive mbH (v nadaljevanju: OCG) in Polymer‑Additive Produktions‑ und Vertriebs GmbH (v nadaljevanju: OCA). Družba MG je 17. maja 2000 odsvojila družbo OCG, ki se je preimenovala v Aachener Chemische Werke Gesellschaft für glastechnische Produkte und Verfahren mbH (v nadaljevanju: ACW). Po prenehanju družbe OCA maja 2000 je njene dejavnosti prevzela družba, ki se je od 30. avgusta 2000 imenovala Chemson Polymer‑Additive AG (v nadaljevanju: CPA), ki sedaj ni več članica skupine, katere krovna družba je bila družba GEA.
3.
Komisija je z Odločbo z dne 11. novembra 2009 (v nadaljevanju: odločba iz leta 2009) ugotovila, da so nekatera podjetja kršila člen 81 ES in člen 53 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (EGP) s tem, da so bila udeležena pri dveh skupinah protikonkurenčnih sporazumov in usklajenih ravnanj, ki so zajemali ozemlje EGP, in sicer, prvič, v sektorju kositrnih stabilizatorjev, in drugič, v sektorju epoksidiranega sojinega olja in estrov (v nadaljevanju: sektor ESBO/estri). (
3
)
4.
V členu 1(2)(k) odločbe iz leta 2009 je bilo ugotovljeno, da je družba GEA odgovorna za kršitve, ki so bile na trgu sektorja ESBO/estri storjene od 11. septembra 1991 do 17. maja 2000. Njena odgovornost v vlogi naslednice družbe MG je bila ugotovljena za celotno obdobje kršitve za kršitev, ki jo je po eni strani v obdobju od 11. septembra 1991 do 17. maja 2000 storila družba OCG in po drugi strani od 13. marca 1997 do 17. maja 2000 družba OCA. Poleg tega je bila družba ACW kot naslednica družbe OCG sankcionirana za kršitev, ki jo je družba OCG storila v celotnem obdobju kršitve, to je od 11. septembra 1991 do 17. maja 2000, in za kršitev, ki jo je družba OCA storila od 30. septembra 1999 do 17. maja 2000, ko je bila ta družba v stoodstotni lasti družbe OCG [člen 1(2)(m) odločbe iz leta 2009]. Poleg tega je bila družba CPA kot naslednica družbe OCA sankcionirana, prvič, za kršitev, ki jo je družba OCA storila od 13. marca 1997 do 17. maja 2000, in drugič, za kršitev, ki jo je družba OCG storila od 30. septembra 1995 do 30. septembra 1999, ko je bila ta družba v stoodstotni lasti družbe OCA [člen 1(2)(l) odločbe iz leta 2009].
5.
Člen 2, drugi odstavek, točki 31 in 32, odločbe iz leta 2009 določa:
„Za kršitev oziroma kršitve v sektorju ESBO/estri […] se naložijo naslednje globe:
31.
Družbe GEA, ACW in CPA so solidarno odgovorne za plačilo 1.913.971 EUR;
32.
Družbi GEA in ACW sta solidarno odgovorni za plačilo 1.432.229 EUR.“
6.
GEA je odločbo iz leta 2009 izpodbijala pred Splošnim sodiščem. Slednje je s sodbo z dne 15. julija 2015, GEA Group/Komisija (
4
) tožbo zavrnilo.
7.
Družba ACW, ki ob sprejetju odločbe iz leta 2009 ni bila več hčerinska družba družbe GEA, je 15. decembra 2009 Evropsko komisijo opozorila na dejstvo, da globa, ki ji je bila naložena z odločbo iz leta 2009, presega dovoljeno zgornjo mejo 10 % njenega prometa iz člena 23(2) Uredbe št. 1/2003. (
5
)
8.
Komisija je 8. februarja 2010 sprejela sklep o spremembi odločbe iz leta 2009 (
6
) (v nadaljevanju: sklep iz leta 2010). Ugotovila je, da globa, ki je bila naložena družbi ACW, v prvem delu solidarno z družbama GEA in CPA ter v drugem delu solidarno z družbo GEA, presega zgornjo mejo 10 %, zaradi česar je treba odločbo iz leta 2009 spremeniti (glej točko 2 obrazložitve sklepa iz leta 2010). Komisija je pojasnila tudi, da globa, naložena družbama GEA in CPA ostane enaka, globo, naloženo družbi ACW, pa je treba zmanjšati, in da sklep iz leta 2010 ne vpliva na druge naslovnike odločbe iz leta 2009. S členom 1 sklepa iz leta 2010 je bil člen 2, drugi odstavek, odločbe iz leta 2009 spremenjen tako:
„Člen 2, [točka] (31), se nadomesti z naslednjim besedilom:
‚31. [Družbe GEA], [ACW] in [CPA] so [solidarno] odgovorne za plačilo 1.086.129 EUR;
‚31b. [Družbi GEA] in [CPA] sta [solidarno] odgovorni za plačilo 827.842 EUR‘.
Člen 2, [točka] (32), se nadomesti z naslednjim besedilom:
_32. [Družba GEA] je odgovorna za plačilo 1.432.229 [EUR]‘.“
9.
Splošno sodišče je po pritožbi družbe GEA s sodbo z dne 15. julija 2015, GEA Group/Komisija, (
7
) sklep iz leta 2010 razglasilo za ničen v delu, v katerem se je nanašal na tožečo stranko. Presodilo je, da je Komisija s tem, da je sklep iz leta 2010 sprejela, ne da bi družbi GEA prej dala možnost, da predloži svoja stališča, kršila njeno pravico do obrambe.
10.
Komisija je z dopisom z dne 5. februarja 2016 obvestila družbo GEA o svoji nameri, da sprejme nov sklep, in jo je skupaj z družbama ACW in CPA pozvala, naj predložijo pisna stališča. Družba GEA je svoje pisno stališče posredovala Komisiji 24. marca 2016. Komisija je na stališče tožeče stranke odgovorila z dopisom z dne 2. maja 2016.
11.
Komisija je 29. junija 2016 sprejela drugi sklep o spremembi odločbe iz leta 2009 (
8
) (v nadaljevanju: izpodbijani sklep). Člen 1 tega sklepa brez sprememb povzema člen 1 sklepa iz leta 2010. S členom 2 izpodbijanega sklepa je bil rok za plačilo glob določen na 10. maj 2010.
II. Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba
12.
Družba GEA je 8. septembra 2016 vložila tožbo zoper izpodbijani sklep. V tožbi je Splošnemu sodišču predlagala, primarno, naj razglasi ničnost tega sklepa, in podredno, zmanjša globo in določi nov rok, ki se izteče po sprejetju izpodbijanega sklepa, za plačilo globe in za določitev začetka teka zamudnih obresti.
13.
V utemeljitev tožbe je družba GEA navedla pet tožbenih razlogov. S prvim tožbenim razlogom se je sklicevala na kršitev pravil o zastaranju, z drugim na kršitev člena 266 PDEU in pravic do obrambe, s tretjim na kršitev člena 23(2) in (3) Uredbe št. 1/2003, s četrtim na kršitev načela enakega obravnavanja in s petim na prekoračitev pooblastil in neobrazložitev. Komisija se je sklicevala na nedopustnost tožbe, ker GEA ni imela pravnega interesa.
14.
Splošno sodišče je v izpodbijani sodbi zlasti zavrnilo ugovor nedopustnosti, ki ga je predložila Komisija. Glede tega je po eni strani menilo, da sta sklep iz leta 2010, ki je bil pozneje razveljavljen, in izpodbijani sklep določila zunanje razmerje med solidarnimi dolžnicami, to je družbami GEA, ACW in CPA, tako da se je spremenil njihov pravni položaj, in po drugi, da bi lahko bila s tožbo dosežena razdelitev zneska glob, naloženih družbi GEA, ki bi bila za slednjo ugodnejša. (
9
)
15.
Glede tega je Splošno sodišče preučilo, prvič, četrti tožbeni razlog zoper člen 1 izpodbijanega sklepa, ki temelji na kršitvi načela enakega obravnavanja, in ga sprejelo. (
10
) Drugič, obravnavalo je prvi del petega tožbenega razloga v zvezi s prekoračitvijo pristojnosti, ki naj bi jo vseboval člen 2 izpodbijanega sklepa, s katerim je Komisija rok za plačilo glob, naloženih družbam GEA, ACW in CPA, določila na 10. maj 2010. Splošno sodišče je menilo, da je tudi ta očitek utemeljen, zato je razveljavilo sklep v celoti in Komisiji naložilo plačilo stroškov.
III. Postopek pred Sodiščem in predlogi strank
16.
Komisija je 27. decembra 2018 v sodnem tajništvu Sodišča vložila pritožbo, ki je predmet teh sklepnih predlogov. Pisni postopek je bil predmet dvojne izmenjave vlog. Sodišče je od strank zahtevalo pisni odgovor na nekaj vprašanj, ki jim jih je zastavilo. Stranke so odgovorile v določenem roku. Stranke so 5. februarja 2020 na obravnavi pred Sodiščem predstavile ustna stališča.
17.
Komisija v svoji pritožbi Sodišču predlaga, naj izpodbijano sodbo razveljavi in družbi GEA naloži plačilo vseh stroškov postopka pred Sodiščem in postopka na prvi stopnji. Družba GEA Sodišču predlaga, naj pritožbo zavrne in plačilo stroškov naloži Komisiji.
IV. Pravna presoja
A.
Dopustnost
1. Trditve strank
18.
GEA trdi, da pritožba ni dopustna, ker Komisija nima pravnega interesa. Meni, da Komisija ne bi bila več upravičena zahtevati plačilo globe, tudi če bi Sodišče pritožbi ugodilo. Po eni strani naj odločba iz leta 2009 za to ne bi bila veljavna pravna podlaga, ker sta bili v tej odločbi tako globa kot solidarna odgovornost družb ACW, CPA in GEA določeni napačno. Po drugi strani pa naj bi desetletni zakonski rok iz člena 25(5) Uredbe št. 1/2003 za določitev globe potekel pred sprejetjem izpodbijanega sklepa. (
11
)
19.
Komisija je odgovorila, da je treba ugovor družbe GEA zavrniti kot nedopusten, ker v nasprotju z določbami iz člena 174 Poslovnika Sodišča navaja vidike nezakonitosti izpodbijane sodbe v odgovoru na pritožbo in ne v okviru samostojne ali nasprotne pritožbe. Vsebinsko Komisija trdi, da ima pravni interes zoper izpodbijano sodbo v zvezi z delom, v katerem je bil razveljavljen sklep, ki ima pravne posledice za družbe, na katere je naslovljen, in v katerem so bile podane napačne ugotovitve glede solidarne odgovornosti in pristojnosti Komisije, da določi rok plačila glob.
2. Presoja
20.
V skladu z ustaljeno sodno prakso je predpostavka za obstoj pravnega interesa pritožnice ta, da lahko pritožba zaradi svojega izida prinese korist za stranko, ki jo je vložila. (
12
)
21.
Družba GEA trdi, prvič, da glede na to, da je pravica Komisije, da naloži globo, zastarala ob sprejetju izpodbijanega sklepa, morebitna ugoditev pritožbi Komisiji ne bi prinesla nobene koristi. (
13
) Glede tega ugotavljam, da tudi če bi se priznalo, da je bil, kot trdi družba GEA, izpodbijani sklep sprejet po desetletnem zastaralnem roku iz člena 25(5) Uredbe št. 1/2003, taka okoliščina ne omogoča zaključka, da je prišlo do zastaranja. V skladu z navedeno določbo namreč zastaranje na področju naložitve glob preteče najpozneje na dan, ko je obdobje desetih let od dne, ko je kršitev prenehala, „minilo in Komisija ni naložila globe […]“. V obravnavani zadevi pa ni sporno, da je bila družba GEA sankcionirana zaradi kršitve, storjene na trgu ESBO/estrov, z odločbo iz leta 2009, ki je bila sprejeta v roku desetih let, kot je določen v členu 25(5) Uredbe št. 1/2003. Dejstvo, da je bil napačno določen najvišji znesek izrečene sankcije za enega od subjektov, ki so sestavljali podjetje, odgovorno za kršitev, zaradi prekoračitve zgornje meje 10 % prometa, kot je določena v členu 23(2), drugi odstavek, Uredbe št. 1/2003, in da je zato Komisija sklenila spremeniti to določbo navedenega sklepa, da bi odpravila napako, ne vpliva na čas, ko je Komisija izvajala pristojnost za sankcioniranje za uporabo zastaralnega roka. (
14
) Sklep iz leta 2010 in izpodbijani sklep namreč nista spremenila odločitve Komisije v odločbi iz leta 2009, ki je bila sprejeta v skladu s členom 23(2) Uredbe št. 1/2003, da naloži globo podjetju, sestavljenem iz družb ACW, CPA in GEA, (
15
) niti nista spremenila višine globe, naložene družbi GEA, ampak sta samo zmanjšala višino plačila, za katero se lahko šteje odgovorna družba ACW, in ponovno opredelila razmerja solidarne in izključne odgovornosti med tremi obravnavanimi subjekti. Ker torej ni mogoče šteti, da je izpodbijani sklep nov sklep o naložitvi globe, je treba zavrniti trditev družbe GEA, da razveljavitev izpodbijane sodbe in torej ponovna veljavnost tega sklepa ne bi prinesla Komisiji nobene koristi zaradi zastaranja, ker temelji na napačni predpostavki.
22.
Drugič, družba GEA trdi, da zato, ker bi z izpodbijano sodbo zanjo „ponovno veljal“ izrek odločbe iz leta 2009, kakor je bil spremenjen, glede družb CPA in ACW, s sklepom iz leta 2010, in ker Komisija meni, da je že odločba iz leta 2009 pravna osnova za globo, naloženo družbi GEA, ta institucija ne bi imela nobenega interesa, da bi predlagala razveljavitev izpodbijane sodbe. Tudi to trditev je treba zavrniti. Glede tega zadostuje ugotoviti, da bi z razveljavitvijo izpodbijane sodbe ponovno veljal izpodbijani sklep, s katerim je Komisija s spremembo odločbe iz leta 2009 po eni strani ponovno opredelila solidarno in izključno odgovornost družbe GEA za plačilo globe, naloženo družbam GEA, CPA in ACW, po znižanju globe slednje družbe in po sklepu iz leta 2010, ki je bil razveljavljen samo za družbo GEA, po drugi strani pa je določila nov rok za plačilo globe za družbo GEA, tako da ga je uskladila z rokom, ki je na podlagi sklepa iz leta 2010 že veljal za družbi CPA in ACW. Ne glede na vse druge pomisleke pa so cilji izpodbijanega sklepa zlasti pravna varnost in dobro upravljanje. Torej ni mogoče zanikati, da ima Komisija pravni interes zoper sodbo, s katero je bila odrejena razglasitev ničnosti tega sklepa.
23.
Iz spisa tudi izhaja, da je družba GEA 22. julija 2016, ob izvršitvi izpodbijanega sklepa in začasno, v pričakovanju pritožbe pred Splošnim sodiščem zoper navedeni sklep, izvedla plačilo naložene globe. Potem ko je bil z izpodbijano sodbo razveljavljen izpodbijani sklep, je družba GEA predlagala Komisiji povračilo plačanih zneskov, ki pa je bilo zavrnjeno. Družba GEA je torej vložila pritožbo zoper sklep, s katerim je Komisija zavrnila njen predlog, (
16
) pri čemer je po eni strani trdila, da mora na podlagi člena 266 PDEU ta institucija izvršiti izpodbijano sodbo in vrniti plačane zneske v skladu z izpodbijanim sklepom, in po drugi strani, da Komisija z zavrnitvijo vračila dejansko še naprej uporablja ta sklep, čeprav ga je Splošno sodišče razglasilo za ničnega. Če pa bi Sodišče razveljavilo izpodbijano sodbo, bi izpodbijani sklep ponovno imel pravne učinke, s čimer bi se izničila dejanska in pravna podlaga tožbe družbe GEA. Tudi s tega vidika ima torej Komisija pravni interes zoper izpodbijano sodbo.
24.
Iz zgoraj navedenih razlogov menim, da ugovor nedopustnosti pritožbe, ki ga je vložila družba GEA, in sicer, da Komisija nima pravnega interesa, ni utemeljen in ga je zato treba zavrniti.
B.
Vsebinska presoja
25.
Komisija v utemeljitev svoje pritožbe navaja dva razloga. S prvim pritožbenim razlogom trdi, da Splošno sodišče ni pravilno uporabilo načela enakega obravnavanja in je zanemarilo sodno prakso v zvezi s pojmom podjetja, solidarno odgovornostjo in posledicami znižanja globe, odobrenega hčerinski družbi. Z drugim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče napačno menilo, da rok plačila globe ponovno začne teči za vse pravne subjekte solidarno odgovorne družbe na datum vročitve sklepa o spremembi, s katerim je bila globa znižana za samo enega od njih.
1. Prvi pritožbeni razlog
a) Izpodbijana sodba
26.
Prvi pritožbeni razlog se nanaša na točke od 106 do 111 izpodbijane sodbe.
27.
Potem ko je Splošno sodišče v točki 105 omenjene sodbe navedlo, da bi lahko Komisija po mnenju družbe GEA med solidarne dolžnike, in sicer družbe GEA, ACW in CPA, drugače razdelila znižanje globe, za katero je bila sprva zavezana družba ACW, je v točki 106 izjavilo: „ker je treba pri preizkusu enakega obravnavanja upoštevati ne le globo, ki je bila naložena solidarno [družbam ACW, CPA in GEA], temveč tudi globo, ki je bila naložena solidarno [družbama ACW in GEA], je treba v zvezi s tem ugotoviti, da Komisija v tem primeru ni spoštovala svojih obveznosti, ki izhajajo iz načela enakega obravnavanja“. Splošno sodišče po eni strani meni, da sta bili družbi GEA in CPA v primerljivem položaju, ker sta obe družbi solidarno odgovorni za plačilo globe skupaj z družbo ACW. (
17
) Po drugi strani bi lahko Komisija, „zato da bi omejila del globe, za plačilo katere je lahko odgovorna samo matična družba, vsekakor lahko drugače določila del globe, za katere plačilo ostajata [družbi ACW in GEA] solidarno odgovorni“, (
18
) tako da bi znižanje globe družbi ACW „sorazmerno razdelila med zadevni razmerji solidarnosti“. (
19
) Tako po eni strani „celotni znesek glob, ki bi jih morala Komisiji plačati družba ACW, ne bi presegel 10 % njenega prometa, po drugi strani pa bi bilo to znižanje enakomerno razdeljeno med globo, ki je bila naložena solidarno [družbama ACW in GEA], ter globo, ki je bila naložena solidarno [družbam GEA, ACW in CPA]“. V točki 111 izpodbijane sodbe je Splošno sodišče torej ugotovilo, da je Komisija s tem, da je zmanjšanje globe, ki je v korist družbe ACW, odštela le od globe, ki je bila naložena solidarno tožeči stranki ter družbama CPA in ACW, kršila načelo enakega obravnavanja, za kar ni navedla nobene objektivne utemeljitve.
b) Trditve strank
28.
Komisija Splošnemu sodišču očita, da je v točkah od 106 do 111 izpodbijane sodbe uporabilo nezadostno in protislovno obrazložitev. Po mnenju Komisije zlasti ni jasno niti, kaj je predmet razdelitve med dvema razmerjema solidarnosti, ki jo je predlagalo Splošno sodišče v točki 109 izpodbijane sodbe – ali znesek, ki ustreza znižanju globe, odobrenemu družbi ACW, ali znesek, ki ustreza znižani globi – niti način, kako je treba to razdelitev izvesti.
29.
V zvezi z delom, v katerem je v navedeni sodbi Komisiji očitano, da ni znižala dela globe, ki izhaja iz izključne odgovornosti družbe GEA, ob omejitvi solidarne odgovornosti družb GEA, CPA in ACW na del globe, ki je tem družbam skupen, Komisija navaja, da bi bila taka razdelitev v nasprotju s pojmoma podjetja in solidarne odgovornosti. Splošno sodišče, ki je razmišljajo podobno kot v svoji teoriji notranje razdelitve solidarne odgovornosti, kot jo je predstavilo v sodbi z dne 3. marca 2011, Siemens in VA Tech Transmission & Distribution/Komisija (
20
) (v nadaljevanju: sodba Splošnega sodišča v zadevi Siemens), in jo je Sodišče v sodbah z dne 10. aprila 2014, Komisija/Siemens Österreich in drugi (
21
) (v nadaljevanju: sodba Sodišča v zadevi Siemens), in z dne 10. aprila 2014, Areva/Komisija (
22
) (v nadaljevanju: sodba Areva), zavrnilo, po mnenju Komisije dejansko predlaga odpravo zunanjega razmerja solidarnosti med subjekti istega podjetja v zvezi z določenimi deli globe. Komisija poudarja, da je v odločbi iz leta 2009 uporabila pravilo, ki ga upošteva v vseh primerih, ko je pravnim subjektom iz istega podjetja naložena globa različne višine, in po katerem se taki subjekti vsi štejejo za solidarno odgovorne do plačila celotnega zneska nižje globe.
30.
Komisija trdi tudi, da je Splošno sodišče, ko je umetno ločilo dve skupini solidarno odgovornih subjektov in zanje uporabilo načelo enakega obravnavanja, obravnavalo subjekte iz iste gospodarske enote kot ločena podjetja. Po eni strani pa se v zadevah s področja konkurence to načelo običajno uporablja samo za ločena podjetja, obsojena za isto kršitev v okviru iste odločbe. Po drugi pa naj bi Splošno sodišče samo kršilo to načelo s tem, da je različno obravnavalo primerljive okoliščine in s tem, da je razveljavilo solidarno odgovornost družb GEA, CPA in ACW za del naložene globe.
31.
Ko je Splošno sodišče očitalo Komisiji, da ni omejila dela globe, za katerega bi lahko bila družba GEA odgovorna posamično, naj bi poleg tega kršilo načelo, ki ga je potrdilo Sodišče v sodbi z dne 26. novembra 2013, Kendrion/Komisija (
23
) (v nadaljevanju: sodba Kendrion), po katerem znižanje globe, odobreno subjektu, ki je del podjetja, zaradi okoliščin, ki veljajo posamično za ta subjekt, ne vpliva na globo ali na odgovornost drugih pravnih subjektov, ki sestavljajo podjetje.
32.
Komisija tudi pojasnjuje, da najvišji znesek globe, za katere plačilo je solidarno zavezana vsaka družba, ne ustreza določenemu obdobju sodelovanja pri kršitvi, in da izpodbijani sklep ni spremenil pripisane odgovornosti družb GEA, CPA in ACW iz odločbe iz leta 2009. Komisija je v repliki, v odgovorih na pisna vprašanja, ki jih je zastavilo Sodišče, in na obravnavi posebej vztrajala pri dejstvu, da točki 31 in 32 člena 2 odločbe iz leta 2009 „ne ustrezata določenim obdobjem kršitve, ampak določata najvišje zneske globe, za katere se lahko vsak pravni subjekt, ki sestavlja isto podjetje, šteje za solidarno odgovornega“. Razdelitev globe naj bi bila posledica tega, da je družba CPA sodelovala pri kršitvi kot subjekt dveh različnih podjetij, in sicer družbe GEA in Chemson. Zgornja meja odgovornosti, ker je hčerinska družba družbe GEA, naj bi ustrezala globi, določeni v točki 31 člena 2 odločbe iz leta 2009, točka 32 v nadaljevanju pa naj bi ustrezala preostalemu delu globe, naložene skupini GEA, za katero bi se lahko šteli za odgovorni samo družbi GEA in ACW. Globa, naložena v zgoraj navedenih točkah 31 in 32, naj bi bila torej ena sama, naložena pa naj bi bila podjetju, ki ga sestavljajo družba GEA in njene hčerinske družbe, v različnih sestavah, v katerih je to podjetje sodelovalo pri kršitvi.
33.
Poleg tega Komisija trdi, da glede na dokončnost sklepa iz leta 2010 za družbi ACW in CPA ne bi mogla spremeniti solidarne in izključne odgovornosti družbe GEA, ne da bi znižala višino globe, naložene tej družbi. Vendar pa bi bilo tako zmanjšanje v nasprotju s sodbo Kendrion in bi omajalo dokončnost odločbe iz leta 2009, kot jo je potrdilo Splošno sodišče.
34.
Komisija nazadnje trdi, da zgolj dejstvo, da obstajajo alternativne metode razdelitve solidarne odgovornosti poleg te, ki jo je uporabila Komisija v izpodbijanem sklepu, ne omogoča, da se ugotovi nezakonitost tega sklepa, kot je storilo Splošno sodišče. Izpodbijana sodba naj glede tega ne bi bila zadostno obrazložena.
35.
Družba GEA trdi, da trditve Komisije temeljijo na napačnem razumevanju izpodbijane sodbe. Predvsem pa, v nasprotju s tem, kar trdi Komisija, naj Splošno sodišče ne bi izhajalo iz „teorije notranje razdelitve solidarne odgovornosti“, ampak je samo uporabilo načelo enakega obravnavanja, ko je štelo, da sta družbi CPA in GEA v primerljivem položaju, da sta bili obravnavani različno in da ni nobenega opravičila za tako različno obravnavanje. Splošno sodišče naj bi torej štelo samo zunanjo odgovornost, in sicer znesek, za katerega lahko Komisija šteje za solidarno ali izključno odgovornega vsak subjekt, ki mu je naložena globa.
36.
Družba GEA poleg tega trdi, da Komisija v skladu z ugotovitvami Splošnega sodišča, ki jih ni mogoče izpodbijati s pritožbo, v odločbi iz leta 2009 ni določila le ene globe, ampak dve ločeni globi za dve različni skupini subjektov, solidarno odgovornih za dve ločeni obdobji kršitve. Kot je navedeno v točkah 61 in 62 izpodbijane sodbe, naj bi se točki 31 in 32 člena 2 odločbe iz leta 2009 nanašali na obdobje od 30. septembra 1995 do 17. maja 2000 oziroma od 11. septembra 1991 do 29. septembra 1995. Ta razdelitev na bi bila posledica dejstva, da je družba CPA sodelovala pri kršitvi samo v obdobju od 11. septembra 1991 do 29. septembra 1995. Komisija pa je uporabila znižanje globe za družbo ACW, kot da bi obstajalo eno samo razmerje solidarnosti med to družbo ter družbama CPA in GEA. Komisija naj bi torej napačno štela, da v teh okoliščinah pojem podjetja v obravnavani zadevi izključuje uporabo načela enakega obravnavanja. Družba GEA opozarja, da mora Komisija to načelo spoštovati, ker je splošno načelo prava Unije, priznano v členih 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, tudi pri izvajanju pristojnosti nalaganja glob v smislu člena 23(2) Uredbe št. 1/2003. V nasprotju s trditvami Komisije naj se navedeno načelo ne bi uporabljajo samo za različna podjetja, ampak tudi v razmerjih med družbami, ki tvorijo isto podjetje. (
24
)
37.
Glede navedbe Komisije v zvezi s tem, da naj bi Splošno sodišče kršilo sodbo Kendrion, družba GEA trdi, da ta sodba ne izključuje, da uporaba zgornje meje 10 % za nekdanjo hčerinsko družbo nikakor ne more vplivati na položaj matične družbe, ampak samo, da se za slednjo ne more uporabiti ista zgornja meja kot za nekdanjo hčerinsko družbo. Niti morebitno znižanje globe družbe GEA naj ne bi bilo v nasprotju s sodbo Kendrion, ker naj ne bi pomenilo uporabe zgornje meje 10 %, ki je bila uporabljena za družbo ACW, tudi za družbo GEA, ampak uporabo te zgornje meje v skladu z načelom enakega obravnavanja.
c) Analiza
38.
Na prvem mestu je treba zavrniti očitek Komisije glede nezadostnosti in protislovnosti obrazložitve izpodbijane sodbe. Ta obrazložitev je nedvomno jedrnata, vendar omogoča razumevanje razlogovanja Splošnega sodišča, ki je videti linearno in brez protislovij. Dejansko se mi zdi dovolj jasno, da se Splošno sodišče v točkah od 106 do 111 izpodbijane sodbe sklicuje na sorazmerno (
25
) razdelitev znižanja višine globe družbe ACW (
26
) v dveh razmerjih solidarnosti, ki jih je Komisija identificirala v točkah 31 in 32 člena 2 odločbe iz leta 2009. To v bistvu pomeni, da bi po mnenju Splošnega sodišča morala Komisija najprej opredeliti obstoječe razmerje med delom globe, za katerega je bila družba ACW solidarno odgovorna skupaj z družbama CPA in GEA, in delom, za katerega je bila solidarno odgovorna samo z družbo GEA, nato pa razdeliti znižanje globe družbe ACW med obe razmerji solidarnosti z uporabo istega razmerja. Ker se nanaša na razdelitev, izvedeno v sklepu iz leta 2010 in v izpodbijanem sklepu, naj bi uporaba te metode povzročila: (i) da naj bi bile družbe ACW, CPA in GEA solidarno odgovorne za nižji znesek od tistega, ki je naveden v členu 2(31)(a) odločbe iz leta 2009, kakor je bil spremenjen v navedenih sklepih, (ii) da naj bi bili družbi CPA in GEA solidarno odgovorni za višji znesek od tistega, ki je naveden v členu 2(31)(b), in nazadnje, (iii) da naj bi bila družba GEA izključno odgovorna za nižji znesek od tistega, ki je naveden v točki 32 člena 2 odločbe iz leta 2009, kakor je bila spremenjena, ker naj bi del globe, določene v navedeni točki, spadal v solidarno odgovornost družb ACW in GEA. V skladu s stališčem Splošnega sodišča naj bi bila z uporabo take metode razdelitve znižanja globe, odobrenega družbi ACW, določitev solidarne odgovornosti za znižano globo družbe ACW (točka 110) enakomernejša, ker bi omejila „del globe, za katero bi lahko bila [družba GEA] odgovorna sama“ (točka 108). Čeprav je jedrnata, obrazložitev Splošnega sodišča po mojem mnenju ne izkazuje pomanjkljivosti.
39.
Na drugem mestu je treba zavrniti očitek, ki ga je predložila Komisija, in sicer, da izpodbijana sodba krši načela, ki jih je Sodišče določilo v sodbi Kendrion. (
27
) V navedeni sodbi je Sodišče izjavilo, da če „dve ločeni pravni osebi, kot sta matična družba in njena hčerinska družba, ne tvorita več enega podjetja v smislu člena [101 PDEU] na dan sprejetja odločbe, s katero jima je bila naložena globa zaradi kršitve pravil o konkurenci, ima vsaka od njiju pravico, da se zanjo posamično uporabi zgornja meja 10 % prometa“ in da v teh okoliščinah matična družba ne more zahtevati, da se zanjo uporabi zgornja meja, ki se uporabi za njeno nekdanjo hčerinsko družbo. (
28
) Kot je pravilno ugotovila družba GEA, pa se ta sodba omejuje na to, da izključi uporabo navedene zgornje meje za matično družbo. Šteti je namreč treba, da je zadnjenavedena, ki je del gospodarskega subjekta, ki je kršil člen 101 PDEU, sama zagrešila kršitev, (
29
) posledica tega pa je, da na globo, za katero je solidarno odgovorna s hčerinsko družbo, ne vpliva znižanje, ki se uporablja za zadnjenavedeno družbo (
30
) iz razlogov, ki so povezani izključno z njo. (
31
) Iz te sodbe pa ne izhaja, kot naj bi nasprotno menila Komisija, da če je treba po uporabi zgornje meje 10 % za hčerinsko družbo ponovno določiti razmerje zunanje solidarnosti med hčerinsko družbo, matično družbo in drugimi subjekti, ki tvorijo podjetje, ta ponovna določitev ne more biti opravljena z upoštevanjem interesov vseh vpletenih subjektov, vključno z nadrejeno družbo. Ugotavljam tudi, da bi ne glede na to, kakšno metodo bi uporabila Komisija, ponovna določitev razmerij solidarne odgovornosti med družbami GEA, CPA in ACW po znižanju globe, naložene družbi ACW, vsekakor družbi GEA in CPA postavila v manj ugoden položaj v primerjavi s tistim iz odločbe iz leta 2009. Vprašanje, ki se zastavlja v obravnavani zadevi, torej ni, ali lahko tako znižanje koristi družbi GEA, ampak ali je lahko razdelitev solidarne odgovornosti med obravnavane družbe po uporabi omenjenega znižanja, ne da bi kršila načelo enakega obravnavanja, manj ugodna za družbo GEA kakor CPA. Obravnavana zadeva se torej očitno razlikuje od tiste v sodbi Kendrion. Glede trditve Komisije, po kateri bi morala, če bi obveljala izpodbijana sodba, znižati globo družbi GEA, ker ne bi mogla spremeniti določb sklepa iz leta 2010, ki je postal za družbi CPA in ACW pravnomočen, bom opozoril samo, da bi bilo tako znižanje, ne glede na vse druge pomisleke, posledica tega, da bi Komisija kršila načelo enakega obravnavanja, in to kršitev bi morala ta institucija odpraviti, in ne tega, da bi na družbo GEA razširila morebitne koristi, ki bi nastale zaradi uporabe zgornje meje 10 % za družbo ACW. Tudi v tem primeru torej načela, ki jih je Sodišče določilo v sodbi Kendrion, ne bi bila omajana.
40.
Nazadnje je treba zavrniti tudi očitek Komisije, po katerem naj bi izpodbijana sodba temeljila na enakem razlogovanju, kot ga je predstavilo Splošno sodišče v sodbi Siemens. Splošno sodišče je v navedeni sodbi izjavilo, da zato, ker „iz načela individualizacije kazenskih sankcij […] izhaja, da mora imeti vsaka družba možnost, da iz odločbe, s katero se ji nalaga globa, ki jo mora plačati solidarno z eno ali več drugimi družbami, razbere delež, ki ga ima po plačilu globe Komisiji v razmerju do preostalih solidarnih dolžnikov“, Komisija „ne more prosto določati zneskov, ki jih je treba plačati solidarno“, ampak „mora […] natančno določiti obdobja, v katerih so bile te družbe (so)odgovorne za kršitve podjetij, ki so sodelovala pri omejevalnem sporazumu, in po potrebi raven odgovornosti teh družb za svoja ravnanja“. (
32
) Splošno sodišče je na podlagi teh predpostavk v točkah 157 in 158 zaključilo, da „[…] je v izključni pristojnosti Komisije, da v okviru svoje pristojnosti za naložitev glob na podlagi člena 23(2) Uredbe št. 1/2003 vsaki od družb, ki so spadale v isto podjetje, v okviru zneskov, ki jih morajo plačati solidarno, določi lastni delež […]“ in da „odločba, s katero je Komisija zaradi kršitve nekega podjetja naložila solidarno plačilo globe več družbam, če ne določa nasprotnega, tem družbam nalaga enako odgovornost za to ravnanje […]“. (
33
) Na pritožbo Komisije je Sodišče sodbo Splošnega sodišča v zadevi Siemens razveljavilo in navedlo, da „čeprav iz člena 23(2) Uredbe št. 1/2003 izhaja, da Komisija lahko solidarno naloži globo več družbam, ker so del enega samega podjetja, pa niti iz besedila te določbe niti iz cilja mehanizma solidarnosti ni mogoče ugotoviti, da bi se ta pristojnost za sankcioniranje širila onkraj določanja zunanjega razmerja solidarnosti na določanje deležev solidarnih dolžnikov v okviru njihovega internega razmerja“. Po mnenju Sodišča je določitev teh deležev vprašanje, „ki nastopi v poznejši fazi, v katerem Komisija načeloma nima interesa, saj ji je en ali več dolžnikov globo plačalo v celoti“. (
34
) Te deleže morajo „določiti nacionalna sodišča […] ob upoštevanju prava Unije“. (
35
)
41.
Kot je pravilno ugotovila družba GEA, pa se izpodbijana sodba nanaša samo na določitev zunanjega razmerja solidarnosti med družbami GEA, CPA in ACW, kar je vprašanje, ki nedvomno spada v obseg pristojnosti Komisije za sankcioniranje, (
36
) in v navedeni sodbi je Komisiji očitano, da te pristojnosti ni izvajala v skladu z načelom enakega obravnavanja. Splošno sodišče pa se nikakor ni dotaknilo vprašanja razdelitve globe, naložene navedenim družbam, v njihovem internem razmerju.
42.
Vendar menim, da so, kot pravilno trdi Komisija, iste ugotovitve, zaradi katerih je Sodišče zavrnilo mnenje, ki ga je izrazilo Splošno sodišče v zadevi Siemens, ki se nanašajo na vpliv pojma podjetja v konkurenčnem pravu Unije na pravila, ki urejajo izvajanje pooblastil Komisije za sankcioniranje, upoštevne tudi v okviru te pritožbe.
43.
Pojem podjetja je uporabljen v Pogodbah za opredelitev storilca kršitve konkurenčnega prava, ki se lahko kaznuje na podlagi členov 101 in 102 PDEU. (
37
) V skladu z ustaljeno sodno prakso pojem podjetja označuje vsak subjekt, ki opravlja gospodarsko dejavnost, ne glede na njegov pravni status in način financiranja. Ta pojem je treba razumeti tako, da označuje gospodarsko enoto, čeprav je ta s pravnega vidika sestavljena iz več fizičnih ali pravnih oseb. (
38
) V skladu z ustaljeno sodno prakso se namreč, „če se kršitveno ravnanje hčerinske družbe lahko pripiše njeni matični družbi, lahko šteje, da te družbe v obdobju kršitve tvorijo ekonomsko enoto in s tem eno samo podjetje v smislu konkurenčnega prava Unije“. (
39
) Če tak subjekt krši pravila o konkurenci, mora po načelu osebne odgovornosti za to kršitev odgovarjati. (
40
) Odločba Komisije o naložitvi glob pa ne more biti naslovljena na splošno na eno gospodarsko enoto, ampak mora biti iz povsem praktičnih razlogov naslovljena na pravne osebe, ki tvorijo podjetje. (
41
)
44.
Če je mogoče več oseb šteti za osebno odgovorne za sodelovanje pri kršitvi istega podjetja v smislu konkurenčnega prava – ne glede na to, ali je njihova odgovornost neposredna ali izvedena iz odgovornosti hčerinske družbe – jim lahko Komisija v skladu s členom 23(2) Uredbe št. 1/2003 solidarno naloži globo. (
42
) Sodišče je pojasnilo, da je cilj mehanizma solidarnosti v tem, da je dodaten pravni instrument, ki ga ima na voljo Komisija za krepitev učinkovitosti svojih ukrepov za izterjavo globe, naložene zaradi kršitev konkurenčnega prava, saj ta mehanizem zmanjšuje tveganje Komisije kot upnika dolga, ki ga predstavljajo globe, za plačilno nesposobnost. To prispeva k doseganju cilja odvračanja, ki mu konkurenčno pravo na splošno sledi. (
43
)
45.
V obravnavani zadevi je Komisija v odločbi iz leta 2009 uporabila ta instrument, ko je družbam GEA, CPA in ACW, subjektom, ki so bili del istega podjetja, naložila solidarno plačilo globe zaradi kršitve člena 81 ES (ki je postal člen 101 PDEU), ki je nastala s sodelovanjem tega podjetja v kartelu na trgu ESBO/estri. Vendar pa družba GEA meni, da Komisija v členu 2, točki 31 in 32, te odločbe dejansko ni naložila ene, ampak dve različni globi, ki ustrezata različnim obdobjem kršitve, v katerih sta dejansko udeleženi dve podjetji. Komisija tej trditvi nasprotuje.
46.
Poudarjam, da je rekonstrukcija razmerja med dvema zneskoma, navedenima v omenjenih točkah, osrednje vprašanje za namen preučitve prvega pritožbenega razloga, ki je med strankama močno sporen, kar ni naključje.
47.
Glede tega ni dvoma, da točki 31 in 32 člena 2 odločbe iz leta 2009 vsaj posredno izkazujeta različne konfiguracije, v katerih je podjetje, ki se šteje za odgovorno za kršitev, v različnih obdobjih sodelovalo v omejevalnem sporazumu. Iz odločbe iz leta 2009 namreč izhaja, da je bila družba CPA kot naslednica družbe OCA del le ene gospodarske enote skupaj z družbama GEA in ACW samo v določenem obdobju kršitve, pripisane tej enoti, in sicer od 30. septembra 1995 do 17. maja 2000. (
44
) Torej obstaja razmerje med zneski, določenimi v točkah 31 in 32 člena 2 odločbe iz leta 2009, in obdobji, v katerih je bila družba CPA skupaj z družbama GEA in ACW del istega podjetja, in v katerih sta podjetje sestavljali samo ti družbi.
48.
Na podlagi te ugotovitve pa ni mogoče sklepati, da navedeni zneski niso del ene same globe, naložene enemu samemu podjetju, v različnih in zaporednih sestavah.
49.
Pri določitvi razmerij solidarnosti med različnimi subjekti, ki sestavljajo podjetje, ki je kršilo člen 101 PDEU, mora Komisija poleg razvoja razmerij nadzora med temi subjektu upoštevati tudi spremembe sestave podjetja. (
45
) Sestava podjetja je lahko v času sodelovanja pri kršitvi različna, in sicer glede na različne subjekte, ki se mu pridružijo ali ga zapustijo. S temi spremembami, ki se pojavijo zlasti, če kršitev traja dlje časa, kot je bilo v obravnavani zadevi, se ne more podvomiti o enotnosti podjetja, ki mu je mogoče pripisati odgovornost za kršitev, niti o enotnosti globe, ki mu je bila naložena. V tem smislu je treba torej razumeti razlikovanje, ki ga je izvedla Komisija v točkah 31 in 32 člena 2 odločbe iz leta 2009 pri določitvi solidarne odgovornosti družb GEA, CPA in ACW za enotno globo, naloženo gospodarski enoti, v kateri so bile udeležene v določenih obdobjih.
50.
Zneski iz teh točk se v skladu z načelom individualizacije kazenskih sankcij in v skladu s členom 23(3) Uredbe št. 1/2003 določijo glede na težo kršitve, ki se individualno očita zadevnemu podjetju, in glede na njeno trajanje. V zvezi s tem je Sodišče pojasnilo, da je spoštovanje tega načela, kot tudi načela pravne varnosti, ena od obveznosti, ki jih ima Komisija pri določanju zunanjega razmerja solidarnosti, na podlagi katerega lahko zahteva plačilo celotnega zneska globe od različnih subjektov, ki sestavljajo podjetje, ki mu je globa naložena. (
46
) V obravnavani zadevi je Komisija pri razdelitvi zneskov, ki jih je solidarno naložila družbam GEA, CPA in ACW ter družbama GEA in ACW, upoštevala okoliščino, da je družba CPA v določenem obdobju sodelovala pri kršitvi kot hčerinska družba druge matične družbe, s katero ji je bilo naloženo solidarno plačilo druge globe, (
47
) da se je izognila kršitvi načela individualizacije kazenskih sankcij, ki ji jo je očitalo Sodišče v sodbi. (
48
)
51.
Trditev tožeče stranke, po kateri točki 31 in 32 člena 2 odločbe iz leta 2009 ustrezata obdobjem sodelovanja družb GEA, CPA in ACW v omejevalnem sporazumu in določata dve različni globi, je torej treba zavrniti. Ugotavljam tudi, da je Splošno sodišče to trditev vsaj deloma že zavrnilo, ko je – podobno kot Komisija v svoji pritožbi – v točki 102 izpodbijane sodbe navedlo, da „globa, ki je bila naložena vsaki od družb, ki sestavljajo isto podjetje v smislu člena 101 PDEU, ne odraža sodelovanja teh družb pri kršitvi, temveč le najvišji znesek, ki ga lahko, odvisno od primera, Komisija terja za sodelovanje podjetja pri kršitvi v smislu člena 101 PDEU“. V nasprotju s trditvami družbe GEA pa ni videti enako jasno, ali je Splošno sodišče menilo, da točki 31 in 32 člena 2 odločbe iz leta 2009 določata dve različni globi in dve različni podjetji. Videti je, da je treba točki 54 in 55 izpodbijane sodbe razlagati v tem smislu. V točkah obrazložitve, ki jim Komisija oporeka v svojem prvem pritožbenem razlogu, pa se Splošno sodišče omejuje na to, da ločuje med dvema različnima razmerjema solidarnosti.
52.
Zgoraj navedeno po mojem mnenju omogoča, da se zavrne tudi predpostavka, iz katere izhaja obrazložitev Splošnega sodišča, in sicer, da razmerja solidarnosti, opredeljena v točkah 31 in 32 člena 2 odločbe iz leta 2009, ustrezajo trajanju sodelovanja družb GEA, ACW in CPA pri kršitvi in zadevajo plačila, določena sorazmerno s sodelovanjem. Kot sem že omenil, in kot trdi tudi Komisija, namreč ti točki ne izkazujeta sodelovanja posameznih subjektov pri kršitvi, ampak njihovo pripadnost istemu podjetju in torej možnost, da se štejejo za solidarno odgovorne za plačilo navedenih zneskov.
53.
Znižanje globe družbe ACW neposredno vpliva na zunanjo solidarnost tega subjekta v smislu, da Komisija ne bo mogla zahtevati plačila višjega zneska od tistega, ki ustreza zgornji meji 10 %, ki se ji lahko naloži, ne spreminja pa zunanje solidarnosti drugih družb, ki bodo še naprej odgovorne Komisiji v mejah, ki se zanje uporabljajo individualno, tako glede na ustrezne zgornje meje 10 % kot tudi glede na trajanje obdobja, v katerem so bile del istega podjetja, ki je storilo kršitev. Dejstvo, da mora družba GEA sama odgovarjati za del globe, je povsem samodejna posledica znižanja, ki se uporabi za družbo ACW, in dejstva, da so ti subjekti tvorili enotno podjetje za celoten čas trajanja kršitve.
54.
Iz tega razloga, kot je po mojem mnenju pravilno trdila Komisija, slednja nikakor ni bila zavezana posebej razdeliti znižanja, odobrenega družbi ACW, ali znižane globe družbe ACW. Kot je pojasnilo Sodišče v sodbi Siemens, pojem solidarnosti za plačilo globe v pravu Unije v obsegu, v katerem zgolj odraža neposredno pravno posledico pojma podjetja, zadeva le podjetje, in ne družb, ki ga tvorijo. (
49
) V tem okviru ni mogoče primerjati položaja družbe CPA in položaja družbe GEA, ker sta ti družbi sestavni del ene same gospodarske enote, in sta bili kot taki sankcionirani v odločbi iz leta 2009. (
50
)
55.
Na podlagi zgoraj navedenega menim, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo v točkah od 105 do 111 izpodbijane sodbe v delu, v katerem je štelo, da je Komisija odgovorna za kršitev načela enakega obravnavanja. Zato je treba po mojem mnenju prvemu pritožbenemu razlogu Komisije ugoditi.
2. Drugi pritožbeni razlog
a) Izpodbijana sodba
56.
Drugi pritožbeni razlog se nanaša na točke od 119 do 126 izpodbijane sodbe.
57.
V točkah 122 in 123 te sodbe je Splošno sodišče ugotovilo, da se na dan začetka veljavnosti sklepa iz leta 2010 in njegove vročitve niso več uporabljale določbe iz člena 2, točki 31 in 32, odločbe iz leta 2009 v njihovi prvotni različici, ker so bile nadomeščene s sklepom iz leta 2010, zato ne morejo biti pravna podlaga za določitev roka za plačilo zadevnih glob. Po mnenju Splošnega sodišča se „[k]ot začetek teka tega roka […] lahko šteje le datum vročitve sklepa iz leta 2010, ki je bil od takrat pravna podlaga za obveznost plačila teh glob“. (
51
) V točki 124 izpodbijane sodbe je Splošno sodišče ugotovilo, da je bil ta sklep razglašen za ničen v sodbi z dne 15. julija 2015, GEA Group/Komisija, (
52
) zato ne more biti pravna podlaga „niti za obveznost tožeče stranke za plačilo zadevnih glob niti za določitev roka za njihovo plačilo“. Splošno sodišče je v nadaljevanju v točki 125 izpodbijane sodbe ugotovilo, da je ta razglasitev ničnosti sicer učinkovala tako, da je ponovno uveljavila prvotno besedilo člena 2, točki 31 in 32, odločbe iz leta 2009, vendar je bila ta različica spet nadomeščena z različico iz člena 1 izpodbijanega sklepa. Zato je v točki 126 izpodbijane sodbe ugotovilo, da „obveznost plačila glob izhaja le iz člena 1 [izpodbijanega] sklepa in da se rok za plačilo teh glob lahko določi le od dne vročitve tega sklepa naprej“.
b) Trditve strank
58.
Komisija meni, da je Splošno sodišče napačno štelo, da je člen 2, točki 31 in 32, odločbe iz leta 2009 podlaga za določitev roka plačila globe. Ta datum naj bi bil namreč določen s členom 2, drugi odstavek, odločbe iz leta 2009 in torej v drugem delu izreka odločbe. Če pa člen ali del člena izreka odločbe ni bil obravnavan v sklepu o spremembi, ima še naprej pravne učinke. Po mnenju Komisije iz tega izhaja, da je sprememba roka za plačilo globe tožeče stranke v sklepu iz leta 2010 (
53
) in v izpodbijanem sklepu rezultat lastne izbire in ni samodejna posledica spremembe določb v zvezi z višino globe. Sprememba globe v nasprotju s tem, kar izhaja iz izpodbijane sodbe, ni enaka njeni nadomestitvi, in sicer določitvi nove globe. Komisija naj bi v izpodbijanem sklepu določila, da uskladi rok plačila globe družbe GEA z rokom plačila globe družb ACW in CPA po sklepu iz leta 2010, da družbe GEA ne bi postavila v manj ugoden položaj v primerjavi z navedenima družbama. Komisija nazadnje ugotavlja, da napaka Splošnega sodišča povzroča izgubo zamudnih obresti, ki jih dolgujejo vsi subjekti podjetja v vseh primerih, v katerih se globa spremeni za samo enega od njih, in s to napako naj bi poleg tega nastalo tveganje, da se neupravičeno omeji polje proste presoje Komisije v vseh primerih, ko se izkaže, da je treba globo spremeniti.
59.
Po mnenju družbe GEA Komisija ne more po lastni presoji določiti datuma, od katerega začnejo teči zamudne obresti, na datum, ki nastopi pred datumom vročitve sklepa o določitvi globe. Ker je bil v obravnavani zadevi, kot je pravilno navedeno v izpodbijani sodbi, ta sklep lahko le izpodbijani sklep, naj bi Splošno sodišče pravilno ugotovilo, da rok za plačilo globe ne more nastopiti pred datumom vročitve tega sklepa. GEA tudi ugotavlja, da v nasprotju s tem, kar trdi Komisija, izpodbijani sklep ni samo spremenil člena 2, točki 31 in 32, odločbe iz leta 2009, ampak ga je nadomestil, ta nadomestitev pa se nanaša na celoten izrek naložitve globe. Družba GEA nazadnje poudarja, da bi se v primeru spremembe sklepa o določitvi globe za več subjektov istega podjetja izguba zamudnih obresti nanašala samo na subjekte, ki jih ta sprememba zadeva, in ne na druge subjekte.
c) Presoja
60.
Čeprav je načelo, iz katerega izhaja Splošno sodišče – po katerem rok plačila globe, od katerega začnejo teči morebitne zamudne obresti, ne more biti določen na datum, ki nastopi pred datumom vročitve sklepa o določitvi globe – v bistvu pravilno, po mojem mnenju tega ni mogoče trditi za uporabo tega načela v izpodbijani sodbi.
61.
Iz razlogov, navedenih v točki 21 teh sklepnih predlogov, namreč menim, da je v nasprotju s tem, kar trdi Splošno sodišče v točkah od 123 do 126 izpodbijane sodbe, pravna podlaga za globo, naloženo družbam GEA, CPA in ACW, odločba iz leta 2009, in ne poznejši sklepi o spremembi. (
54
)
62.
Poleg tega, kot je pravilno navedla Komisija, s spremembo člena 2, točki 31 in 32, odločbe iz leta 2009, najprej s sklepom iz leta 2010 in nato z izpodbijanim sklepom, ni bila določena samodejna sprememba zadnjega odstavka člena 2, na podlagi katerega se „globe plačajo v roku treh mesecev od datuma vročitve te odločbe“. Ta sprememba se je nanašala samo na višino globe, naložene družbi ACW, in ponovno določitev zunanjih razmerij solidarnosti med družbami GEA, CPA, in ACW, vendar ni vplivala na rok plačila globe, kakor je bila spremenjena.
63.
Komisija je najprej v dopisu o vročitvi sklepa iz leta 2010 in nato v izreku izpodbijanega sklepa odločila, čeprav tega ni bila zavezana storiti, da ta datum premakne na poznejši datum, kot izhaja iz zadnjega odstavka člena 2 odločbe iz leta 2009, in ga določi na 10. maj 2010.
64.
Vprašati pa bi se bilo treba, ali taka odločitev ne krši načela enakega obravnavanja do drugih podjetij, ki so bila sankcionirana za isto kršitev, katerih rok plačila je v nasprotju s tistim za družbo GEA, CPA in ACW ostal tak, kot je bil določen v zadnjem odstavku člena 2 odločbe iz leta 2009, in ali ima Komisija, kot sama trdi, torej dejansko pravico po lastni presoji spremeniti rok plačila globe v sklepu, s katerim spreminja njeno višino, da bi upoštevala zgornjo mejo 10 %, ki se uporablja za eno od sankcioniranih pravnih oseb. Vendar iz zgoraj navedenih razlogov menim, da navedene odločitve ni mogoče šteti za nezakonito iz razlogov, ki jih je navedlo Splošno sodišče.
65.
Na podlagi zgoraj navedenega zato menim, da je treba ugoditi tudi drugemu pritožbenemu razlogu.
3. Vmesni predlogi
66.
Oba pritožbena razloga, ki jih je predstavila Komisija, sta po mojem mnenju utemeljena in jima je treba ugoditi. Zato je treba izpodbijano sodbo razveljaviti.
67.
Člen 61, prvi odstavek, Statuta Sodišča določa, da če je pritožba utemeljena, Sodišče razveljavi odločitev Splošnega sodišča. Če stanje postopka to dovoljuje, lahko samo dokončno odloči o zadevi ali pa jo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču. Ker je Splošno sodišče odločilo samo o četrtem tožbenem razlogu in o prvem delu petega tožbenega razloga, stanje postopka Sodišču ne dovoljuje, da bi odločilo o zadevi. Zadevo je torej treba vrniti Splošnemu sodišču.
V. Stroški
68.
Člen 184(2) Poslovnika Sodišča določa, da o stroških odloči Sodišče, če pritožba ni utemeljena ali če je utemeljena in Sodišče samo dokončno odloči v sporu. Ker je treba zadevo vrniti Splošnemu sodišču, se odločitev o stroških pridrži.
VI. Predlog
69.
Glede na zgornje ugotovitve Sodišču predlagam, naj:
–
razglasi dopustnost pritožbe Komisije;
–
razveljavi sodbo z dne 18. oktobra 2018, GEA Group/Komisija (T‑640/16, EU:T:2018:700);
–
zadevo vrne Splošnemu sodišču, da odloči o zadevi;
–
pridrži odločitev o stroških.
(
1
)	Jezik izvirnika: italijanščina.
(
2
)	T‑640/16, EU:T:2018:700.
(
3
)	Odločba C(2009) 8682 final v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva COMP/38589 – Toplotni stabilizatorji).
(
4
)	T‑45/10, neobjavljena, EU:T:2015:507.
(
5
)	Uredba Sveta z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).
(
6
)	Sklep C(2010) 727 final o spremembi odločbe [iz leta 2009].
(
7
)	T‑189/10, EU:T:2015:504.
(
8
)	Sklep C(2016) 3920 final o spremembi odločbe iz leta 2009.
(
9
)	Glej točke od 51 do 77 izpodbijane sodbe.
(
10
)	Glej točke od 97 do 113 izpodbijane sodbe.
(
11
)	Po izračunih družbe GEA je zastaralni rok iz člena 25(5) Uredbe št. 1/2003 začel teči 18. maja 2000, in sicer na datum prenehanja kršitve, ob upoštevanju prekinitev zaradi pritožb družbe GEA zoper odločbo iz leta 2009 in sklep iz leta 2010 pa naj bi se iztekel 10. avgusta oz. 3. novembra 2015.
(
12
)	Sodba z dne 24. junija 2015, Fresh Del Monte Produce/Komisija in Komisija/Fresh Del Monte Produce (C‑293/13 P in C‑294/13 P, EU:C:2015:416, točka 46).
(
13
)	Ker utemeljitev družbe GEA sovpada z utemeljitvijo, ki jo je predstavila v okviru svojega prvega pritožbenega razloga pred Splošnim sodiščem, je treba pojasniti, da se preverjanje predpostavke, na kateri temelji ta utemeljitev – in sicer, da odločba iz leta 2009 ni veljavna odločba v smislu člena 23(2) Uredbe št. 1/2003 – v okviru teh sklepnih predlogov izvede, da se odgovori na ugovor nedopustnosti, ki ga je vložila družba GEA, in da ni preučitev zakonitosti izpodbijanega sklepa.
(
14
)	To jasno ne pomeni, da uporaba teh rokov ne more privesti do drugačnega izida, če sprememba višine globe izhaja iz spremembe parametrov, ki vplivajo na uporabo predpisov o zastaranju, na primer, če bi Komisija z dodatnim sklepom določila, da je datum prenehanja kršitve, očitane enemu od sodelujočih subjektov, nastopil prej, in torej določila, da je datum, na katerega je začel teči zastaralni rok, nastopil prej; glede tega glej sodbo z dne 6. oktobra 2015, Corporación Empresarial de Materiales de Construcción/Komisija (T‑250/12, EU:T:2015:749, točke od 46 do 48).
(
15
)	Glej v tem smislu, v zvezi s tem, da je Splošno sodišče razveljavilo višino globe, ki jo je naložila Komisija, sodbo z dne 6. oktobra 2015, Corporación Empresarial de Materiales de Construcción/Komisjia (T‑250/12, EU:T:2015:749, točka 74). Tako razlago podpira med drugim tudi člen 26(3) Uredbe št. 1/2003, na podlagi katerega sklep o spremembi začetne višine globe prekine zastaralni rok na področju izvrševanja sankcij, in torej ni pomemben za namen zastaranja pravice za naložitev globe, če ostajajo nespremenjeni parametri, na podlagi katerih teče zastaralni rok.
(
16
)	Ta pritožba je predmet zadeve T‑195/19, ki poteka pred Splošnim sodiščem. Predsednik petega senata Splošnega sodišča je na predlog Komisije prekinil postopek v pričakovanju zaključka pritožbenega postopka, ki je predmet teh sklepnih predlogov.
(
17
)	Glej točko 107 izpodbijane sodbe.
(
18
)	Glej točko 108 izpodbijane sodbe.
(
19
)	Glej točko 109 izpodbijane sodbe.
(
20
)	Od T‑122/07 do T‑124/07, EU:T:2011:70.
(
21
)	Od C‑231/11 P do C‑233/11 P, EU:C:2014:256.
(
22
)	C‑247/11 P in C‑253/11 P, EU:C:2014:257.
(
23
)	C‑50/12 P, EU:C:2013:771.
(
24
)	Glede tega družba GEA navaja sodbo z dne 19. julija 2012, Alliance One International in Standard Commercial Tobacco/Komisija (C‑628/10 P in C‑14/11 P, EU:C:2012:479, točka 59), in sklep z dne 18. septembra 2014, Sasol in drugi/Komisija (T‑541/08 REC, neobjavljen, EU:T:2014:823, točka 181 in naslednje).
(
25
)	Komisija meni, da je točka 109 izpodbijane sodbe, v kateri je Splošno sodišče v jeziku postopka, in sicer angleščini, uporabilo prislov „proportionately“, v nasprotju s točko 110, v kateri je uporabljen prislov „equally“. Po primerjavi s francosko različico izpodbijane sodbe, ki sicer ni verodostojna, je pa jezik izvirnika, in v kateri je v točki 110 uporabljen izraz „équitablement“ („enakomerno“ v slovenski različici), bi se lahko sklepalo, da ta izraz v angleški različici ni bil preveden pravilno. Vsekakor pa zadevnega prislova glede na skupni pomen točke 110 in okvir, v katerega je umeščena, po mojem mnenju ni mogoče brati drugače, kot da se nanaša na „enakomerno razdelitev“ in ne na „razdelitev na enake dele“. Nasprotje, ki ga očita Komisija, torej ne obstaja.
(
26
)	Na razdelitev „znižanja“ globe družbe ACW se Splošno sodišče razen v točki 105 sklicuje še v točkah 109, 110 in 111, nikjer v obrazložitvi pa ne govori o razdelitvi „znižane globe“ družbe ACW.
(
27
)	Predmet postopka, v katerem je bila sprejeta ta sodba, je bila pritožba, ki jo je vložila družba Kendrion, ki ji je bilo naloženo plačilo globe zaradi kršitve člena 101 PDEU solidarno z njeno hčerinsko družbo, zoper sodbo, s katero je Splošno sodišče med drugim zavrnilo trditev družbe Kendrion, po kateri naj bi Komisija kršila pojem solidarne odgovornosti, ko ji je naložilo višjo globo, kakor je bila naložena hčerinski družbi, potem ko je bila znižana z uporabo zgornje meje 10 % iz člena 23(2) Uredbe št. 1/2003.
(
28
)	Glej točke od 55 do 58 sodbe Kendrion.
(
29
)	Glej točko 55 sodbe Kendrion; glej med drugim tudi sodbo z dne 27. aprila 2017, Akzo Nobel in drugi/Komisija (C‑516/15 P, EU:C:2017:314, točka 56).
(
30
)	Splošno sodišče je poleg tega pravilno uporabilo ta načela v točkah do 99 do 101 izpodbijane sodbe.
(
31
)	Drugačna pa je možnost znižanj, ki vplivajo na odgovornost hčerinske družbe. Sodišče je glede tega namreč pojasnilo, da če je odgovornost matične družbe v celoti izvedena iz odgovornosti njene hčerinske družbe in če noben drugi dejavnik samostojno ne opredeljuje ravnanja, ki se očita matični družbi, odgovornost te matične družbe ne more presegati odgovornosti njene hčerinske družbe (glej v tem smislu sodbi z dne 22. januarja 2013, Komisija/Tomkins, C‑286/11 P, EU:C:2013:29, točke 37, 39, 43 in 49, in z dne 17. septembra 2015, Total/Komisija (C‑597/13 P, EU:C:2015:613, točka 38).
(
32
)	Glej točko 153 sodbe Splošnega sodišča v zadevi Siemens.
(
33
)	Glej točko 158 sodbe Splošnega sodišča v zadevi Siemens.
(
34
)	Glej točko 60 sodbe Sodišča v zadevi Siemens; glej tudi sodbo z dne 26. januarja 2017, Villeroy & Boch/Komisija (C‑625/13 P, EU:C:2017:52, točke od 151 do 153).
(
35
)	Glej točko 62 sodbe Sodišča v zadevi Siemens, sodbo z dne 26. januarja 2017, Villeroy & Boch/Komisija (C‑625/13 P, EU:C:2017:52, točke od 151 do 153).
(
36
)	Glej sodbo Sodišča v zadevi Siemens (točka 68).
(
37
)	Glej točko 42 sodbe Sodišča v zadevi Siemens in navedeno sodno prakso.
(
38
)	Glej zlasti sodbe z dne 19. julija 2012, Alliance One International in Standard Commercial Tobacco/Komisija (C‑628/10 P in C‑14/11 P, EU:C:2012:479, točka 42 in navedena sodna praksa); z dne 17. septembra 2015, Total/Komisija (C‑597/13 P, EU:C:2015:613, točka 33); z dne 27. aprila 2017, Akzo Nobel in drugi/Komisija (C‑516/15 P, EU:C:2017:314, točka 48), in sodbo Sodišča v zadevi Siemens (točka 43).
(
39
)	Glej med drugim sodbo Areva (točka 49 in navedena sodna praksa).
(
40
)	Glej sodbo Sodišča v zadevi Siemens (točka 44), in, med drugim, sodbi z dne 10. septembra 2009, Akzo Nobel in drugi/Komisija (C‑97/08 P, EU:C:2009:536, točka 56), in z dne 27. aprila 2017, Akzo Nobel in drugi/Komisija (C‑516/15 P, EU:C:2017:314, točka 49).
(
41
)	Glej točko 55 sodbe Sodišča v zadevi Siemens.
(
42
)	Glej točke od 47 do 51 sodbe Sodišča v zadevi Siemens.
(
43
)	Glej točko 59 sodbe Sodišča v zadevi Siemens.
(
44
)	Družba CPA je še naprej sodelovala pri kršitvi po 17. maju 2000 in do 26. septembra 2000, vendar v okviru druge gospodarske enote z družbo Chemson GmbH, s katero jima je bila solidarno naložena globa v višini 137.606 EUR (glej člen 2(33) odločbe iz leta 2009).
(
45
)	Naj spomnim, da je Sodišče v točki 51 sodbe v zadevi Siemens pojasnilo, da za določitev zneska globe, ki jo opravi Komisija, „ker ta v posameznem primeru izhaja iz uporabe pojma podjetja, ki je pojem prava Unije – veljajo določene omejitve, ki zahtevajo, da se ustrezno upoštevajo značilnosti zadevnega podjetja, kakor je bilo organizirano v obdobju, ko je bila storjena kršitev“. Glej tudi sodbo Areva (točke od 129 do 133).
(
46
)	Glej sodbo Areva (točke od 126 do 128).
(
47
)	Gre za družbo Chemson GmbH, s katero je bilo družbi CPA solidarno naložena globa v višini 137.606 EUR, glej člen 2(33) odločbe iz leta 2009.
(
48
)	Glej sodbo Areva (točka 129 in naslednje). V obravnavani zadevi je Komisija namreč postopala točno tako, kot je določeno v točki 133 te sodbe.
(
49
)	Glej točko 57 sodbe Sodišča v zadevi Siemens. Glej v istem smislu sodbo z dne 17. septembra 2015, Total/Komisija (C‑597/13 P, EU:C:2015:613, točka 71), v zvezi z uporabo olajševalnih okoliščin.
(
50
)	Taka primerjava bi bila smiselna le če bi se lahko štelo, da je Komisija v odločbi iz leta 2009 naložila dve različni globi dvema različnima podjetjema. Kot je bilo prikazano, pa je treba po mojem mnenju to možnost zavrniti.
(
51
)	Glej točko 123 izpodbijane sodbe.
(
52
)	T‑189/10, EU:T:2015:504.
(
53
)	Komisija pojasnjuje, da je samo v dopisu, s katerim je bil vročen sklep iz leta 2010 družbam ACW, CPA in GEA, navedla, da se globa plača v roku treh mesecev od tega sklepa. Sklep iz leta 2010 torej v nasprotju z izpodbijanim sklepom ne vsebuje posebne določbe o roku plačila.
(
54
)	O dejstvu, da sprememba višine globe ni nujno pravno ločena globa, glej, mutatis mutandis, tudi sodbo z dne 14. julija 1995, CB/Komisija (T‑275/94, EU:T:1995:141, točka 65), na katero se je Komisija sklicevala v svoji pritožbi.