62018CJ0363_RES
Věc C‑363/18
Organisation juive européenne a Vignoble Psagot Ltd
v.
Ministre de l’Économie et des Finances
[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d’État (Státní rada, Francie)]
Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. listopadu 2019
„Řízení o předběžné otázce – Nařízení (EU) č. 1169/2011 – Poskytování informací o potravinách spotřebitelům – Povinné uvedení země původu nebo místa provenience potraviny, pokud opomenutí tohoto údaje může uvést spotřebitele v omyl – Povinnost, aby byl na potravinách pocházejících z území okupovaných Státem Izrael uveden údaj o území jejich původu, a pocházejí-li z izraelské osady nacházející se na tomto území, také údaj o takové provenienci“
Sbližování právních předpisů – Poskytování informací o potravinách spotřebitelům – Nařízení č. 1169/2011 – Povinné informace o potravinách – Povinné uvedení země původu nebo místa provenience potraviny – Opomenutí takového údaje, které může uvést spotřebitele v omyl – Potraviny pocházející z území okupovaných Izraelem – Povinnost, aby byl na těchto potravinách uveden údaj o území jejich původu, a pocházejí-li potraviny z izraelské osady nacházející se na tomto území, také údaj o takové provenienci
[Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1169/2011, čl. 9 odst. 1 písm. i) a čl. 26 odst. 2 písm. a)]
(viz body 25, 28, 32, 36–38, 41, 43–45, 48–51, 53–58)
Shrnutí
Na potravinách pocházejících z území okupovaných Státem Izrael musí být uveden údaj o území jejich původu, a pocházejí-li tyto potraviny z izraelské osady nacházející se na tomto území, také údaj o této provenienci
Velký senát Soudního dvora v rozsudku ze dne 12. listopadu 2019, Organisation juive européenne a Vignoble Psagot (C‑363/18), který se týká výkladu nařízení (EU) č. 1169/2011 (
1
), rozhodl, že na potravinách pocházejících z území okupovaných Státem Izrael musí být uveden údaj o území jejich původu, a pocházejí-li z jedné nebo několika lokalit tvořících izraelskou osadu na tomto území, také údaj o této provenienci.
V původním řízení se jednalo o spor mezi Organisation juive européenne a Vignoble Psagot Ltd na jedné straně a francouzským ministre de l’Économie et des Finances (ministr hospodářství a financí) na druhé straně ve věci legality vyhlášky, která se týká označování původu zboží pocházejícího z území okupovaných Státem Izrael od června roku 1967 a vyžaduje, aby na těchto potravinách byly uvedeny dotčené údaje. Tato vyhláška byla přijata poté, co Evropská komise zveřejnila Výkladové oznámení k označování původu zboží pocházejícího z těchto území (
2
).
Soudní dvůr zaprvé poznamenal, že země původu nebo místo provenience potraviny musí být v souladu s články 9 a 26 nařízení č. 1169/2011 uvedeny, pokud opomenutí takového údaje může uvést spotřebitele v omyl tím, že u nich vyvolá dojem, že tato potravina je z jiné země původu nebo místa provenience, než je její skutečná země původu nebo místo provenience. Kromě toho uvedl, že pokud je údaj o původu nebo provenienci uveden na potravině, nesmí být klamavý.
Zadruhé Soudní dvůr upřesnil výklad pojmu „země původu“ (
3
) i výrazů „země“ a „území“ ve smyslu nařízení č. 1169/2011. V tomto ohledu uvedl, že tento pojem je v čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení definován odkazem na celní kodex Unie (
4
), který uvádí, že za zboží pocházející z dané „země“ nebo z daného „území“ se považuje zboží, které buď bylo zcela získané v této zemi nebo na tomto území, nebo v uvedené zemi či na uvedeném území došlo k jeho poslednímu podstatnému zpracování nebo opracování (
5
).
Pokud jde o výraz „země“, který je opakovaně použit ve Smlouvě o EU a ve Smlouvě o FEU jako synonymum výrazu „stát“, Soudní dvůr uvedl, že k zajištění konzistentního výkladu unijního práva je třeba tomuto výrazu přiznat stejný význam v celním kodexu Unie, a tudíž v nařízení č. 1169/2011. Pojem „stát“ přitom označuje svrchovanou entitu, která v rámci svých zeměpisných hranic vykonává veškeré pravomoci přiznané mezinárodním právem. Pokud jde o výraz „území“, Soudní dvůr uvedl, že ze samotné formulace celního kodexu Unie (
6
) vyplývá, že označuje jiné entity než „země“, a v důsledku toho jiné než „státy“. V této souvislosti Soudní dvůr upřesnil, že pokud by byl na potravinách uveden údaj, že Stát Izrael je jejich „zemí původu“, ačkoli tyto potraviny ve skutečnosti pocházejí z území, která disponují vlastním mezinárodním statusem, který je odlišný od statusu tohoto státu, jímž jsou okupovány a pod jehož omezenou jurisdikci jakožto okupující mocnosti ve smyslu mezinárodního humanitárního práva spadají, mohli by být spotřebitelé uvedeni v omyl. Soudní dvůr proto rozhodl, že údaj o území původu dotčených potravin je povinný ve smyslu nařízení č. 1169/2011, aby se zabránilo tomu, že by spotřebitelé mohli být uvedeni v omyl ohledně skutečnosti, že Stát Izrael je na dotyčných územích přítomen jako okupující mocnost, a nikoli jako svrchovaná entita.
Pokud jde na třetím a posledním místě o pojem „místo provenience“ (
7
), Soudní dvůr uvedl, že musí být chápán tak, že odkazuje na jakoukoli konkrétní zeměpisnou oblast v rámci země nebo území původu potraviny, s výjimkou adresy výrobce. Údaj, že potravina pochází z „izraelské osady“ nacházející se na „území okupovaných Státem Izrael“, tak může být považován za údaj o „místu provenience“, pokud výraz „osada“ odkazuje na konkrétní zeměpisné místo.
Kromě toho pokud jde o otázku, zda je údaj „izraelská osada“ povinný, Soudní dvůr nejprve zdůraznil, že osady nacházející se na některých z území okupovaných Státem Izrael se vyznačují tím, že jsou konkrétním vyjádřením politiky přesídlování obyvatelstva, kterou vede tento stát mimo své území v rozporu s pravidly mezinárodního humanitárního práva (
8
). Soudní dvůr poté rozhodl, že opomenutí takového údaje, v důsledku kterého je uvedeno pouze území původu, může uvést spotřebitele v omyl. Spotřebitelé totiž nemohou při neexistenci jakékoli informace, která by jim mohla tuto otázku objasnit, vědět, že místem provenience potraviny je lokalita nebo všechny lokality tvořící osadu nacházející se na jednom z uvedených území v rozporu s pravidly mezinárodního humanitárního práva. Soudní dvůr přitom uvedl, že poskytování informací spotřebitelům jim musí na základě ustanovení nařízení č. 1169/2011 (
9
) umožnit informovaný výběr potravin se zvláštním ohledem nejen na zdravotní, hospodářská, environmentální, sociální a etická hlediska, ale i na úvahy týkající se dodržování mezinárodního práva. Soudní dvůr v tomto ohledu zdůraznil, že takové úvahy mohou ovlivnit rozhodnutí spotřebitelů o koupi.
(
1
) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a o zrušení směrnice Komise 87/250/EHS, směrnice Rady 90/496/EHS, směrnice Komise 1999/10/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES, směrnic Komise 2002/67/ES a 2008/5/ES a nařízení Komise (ES) č. 608/2004 (Úř. věst. 2011, L 304, s. 18).
(
2
) – Výkladové oznámení k označování původu zboží pocházejícího z území okupovaných Izraelem od června roku 1967 (Úř. věst. 2015, C 375, s. 4).
(
3
) – Článek 9 odst. 1 písm. i) a čl. 26 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1169/2011.
(
4
) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie (Úř. věst. 2013, L 269, s. 1).
(
5
) – Článek 60 nařízení č. 952/2013.
(
6
) – Článek 60 nařízení č. 952/2013.
(
7
) – Článek 9 odst. 1 písm. i) a čl. 26 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1169/2011.
(
8
) – Článek 49 šestý pododstavec Ženevské úmluvy o ochraně civilních osob za války, uzavřené dne 12. srpna 1949.
(
9
) – Body 3 a 4 odůvodnění a čl. 3 odst. 1 nařízení č. 1169/2011.