Mål C‑617/13 P
Repsol Lubricantes y Especialidades SA m.fl.
mot
Europeiska kommissionen
”Överklagande – Artikel 81 EG – Konkurrensbegränsande samverkan – Den spanska marknaden för vägbitumen – Uppdelning av marknaden och samordning av priser – Meddelande om immunitet mot böter och nedsättning av böter i kartellärenden (2002) – Punkt 23 b sista stycket – Partiell immunitet mot böter– Bevismaterial som gäller för Europeiska kommissionen tidigare okända sakförhållanden”
Sammanfattning – Domstolens dom (femte avdelningen) av den 9 juni 2016
1.        Överklagande – Grunder – Felaktig bedömning av de faktiska omständigheterna – Avvisning – Domstolens prövning av bedömningen av de faktiska omständigheterna och bevisvärderingen – Ej möjlig utom vid missuppfattning
(Artikel 256.1 FEUF; domstolens stadga, artikel 58 första stycket)
2.        Konkurrens – Böter – Belopp – Fastställande – Nedsättning av böter då det företag som är föremål för utredning samarbetar – Villkor – Bevisning avseende omständigheter som tidigare inte beaktats av kommissionen – Restriktiv tolkning – Nödvändigt att kommissionen har kännedom om innehållet i denna bevisning – Föreligger inte
(Artikel 101.1 FEUF; rådets förordning nr 1/2003, artikel 23.2; kommissionens meddelande 2002/C 45/03, punkt 23 b tredje stycket)
3.        Överklagande – Domstolens behörighet – Ändring, av skälighetshänsyn, av tribunalens bedömning av det bötesbelopp som företag har ålagts på grund av att de har överträtt fördragets konkurrensregler – Omfattas inte – Denna bedömning ifrågasatt på grund av åsidosättande av proportionalitetsprincipen – Tillåtet
(Artiklarna 101 FEUF, 102 FEUF, 256.1 FEUF och 261 FEUF; domstolens stadga, artikel 58 första stycket; rådets förordning nr 1/2003, artikel 31)
4.        Konkurrens – Böter – Belopp – Fastställande – Kommissionens utrymme för skönsmässig bedömning – Domstolsprövning – Unionsdomstolens obegränsade behörighet – Räckvidd
(Artiklarna 261 FEUF och 263 FEUF; Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 47; rådets förordning nr 1/2003, artiklarna 23.3 och 31)
5.        Domstolsförfarande – Handläggningstid vid tribunalen – Rimlig tidsfrist – Tvist avseende förekomsten av en överträdelse av konkurrensreglerna – Åsidosättande av en rimlig tidsfrist – Följder – Utomobligatoriskt skadeståndsansvar – Domstolens dömande sammansättning
(Artiklarna 101 FEUF, 102 FEUF, 256.1 FEUF, 268 FEUF och 340 andra stycket FEUF; Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 47 andra stycket)
6.        Domstolsförfarande – Handläggningstid vid tribunalen – Rimlig tidsfrist – Bedömningskriterier
(Artiklarna 101 FEUF, 102 FEUF, 256.1 FEUF, 268 FEUF och 340 andra stycket FEUF; Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 47 andra stycket)
1.        Se domen.
(se punkterna 47 och 63)
2.        I samband med fastställandet av böter för överträdelse av unionens konkurrensrätt ska punkt 23 b sista stycket i meddelandet om immunitet mot böter och nedsättning av böter i kartellärenden (nedan kallat 2002 års meddelande om samarbete) ska nämligen tolkas så, att bevismaterial som lämnas av ett företag inom ramen för en ansökan i enlighet med detta meddelande kan anses utgöra bevismaterial rörande för kommissionen tidigare okända sakförhållanden endast för det fall att det objektivt sett företer ett betydande mervärde jämfört med bevisning som kommissionen redan samlat in. Denna tolkning följer av den allmänna systematiken i 2002 års meddelande om samarbete. Det följer nämligen av punkterna 7, 21 och 23 a i detta meddelande att en nedsättning i enlighet med nämnda meddelande av de böter som kommissionen ålägger endast kan beviljas under förutsättning att de företag som önskar komma i åtnjutande av en sådan nedsättning förser kommissionen med bevismaterial som har ett betydande mervärde jämfört med bevisning som kommissionen redan samlat in. Detsamma gäller beträffande partiell immunitet enligt punkt 23 b sista stycket i det aktuella meddelandet. Det förhållandet att kommissionen förfogar över ett bevismaterial, såvitt avser tillämpningen av sistnämnda bestämmelse, ska vidare anses likställt med kännedom om dess innehåll, oberoende av huruvida bevismaterialet faktiskt har undersökts och bedömts av kommissionen.
(se punkterna 70–72)
3.        Se domen.
(se punkterna 81 och 82)
4.        Se domen.
(se punkterna 84–86)
5.        Se domen.
(se punkterna 98 och 99)
6.        Ett yrkande om ersättning för den skada som åsamkats på grund av tribunalens underlåtenhet att avgöra ett mål inom skälig tid kan således inte framställas direkt vid domstolen inom ramen för ett överklagande, utan det ska framställas vid tribunalen, eftersom en sådan talan utgör ett effektivt medel för avhjälpande.
Om det är uppenbart att tribunalen har gjort sig skyldig till en tillräckligt klar överträdelse av skyldigheten att avgöra målet inom skälig tid, kan domstolen konstatera att så skett, utan att parterna behöver förebringa bevisning i detta avseende.
Det är fråga om ett åsidosättande av denna princip när handläggningstiden vid tribunalen uppgår till närmare fem år och nio månader, och innefattar bland annat en period på nästan fyra år och fyra månader från tidpunkten då det skriftliga förfarandet avslutades till tidpunkten då förhandling hölls. Denna tidsutdräkt kan inte förklaras av vare sig målets art eller komplexitet och inte heller av dess sammanhang.
(se punkterna 98, 100 och 101)