61999CC0003_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
I - Rättslig och faktisk bakgrund
1 Förevarande begäran om förhandsavgörande från Kungariket Belgien avser den talan Cidrerie Ruwet SA har väckt i syfte att hindra Cidre Stassen SA (på vars sida det brittiska företaget H.P. Bulmer Ltd har intervenerat) från att i strid med belgisk lag saluföra cider i 33-centilitersbehållare. Den tolkningsfråga som har ställts gäller tolkningen av direktiven om harmonisering av storlekar på flaskor samt av artiklarna 30 och 36 i EG-fördraget (nu artiklarna 28 EG och 30 EG i ändrad lydelse).
2 Den kungliga förordningen av den 16 februari 1982 om de mängdserier för nominella kvantiteter och nominella volymer som är tillåtna för vissa färdigförpackade produkter(1) (nedan kallad den kungliga förordningen) föreskriver att vissa produkter, däribland cider i 33-centilitersförpackningar, inte får föras ut på marknaden, om de inte - bland annat - är avsedda uteslutande för kommersiell användning (se artiklarna 1 och 3 i den kungliga förordningen). Förordningen syftar till att införliva rådets direktiv 75/106/EEG(2) i dess lydelse enligt direktiv 79/1005(3) med belgisk rätt.
3 Trots det förbud som föreskrivs i den kungliga förordningen har Cidre Stassen sålt 33-centilitersflaskor med ciderprodukter till detaljhandeln (stormarknader). Saluföring av dessa i Belgien är tillåten inom den så kallade "horeca-sektorn" (hotell, restauranger, caféer). Till sitt försvar har Cidre Stassen anfört att utländska tillverkare sedan en tid har exporterat 33-centilitersflaskor med cider till hela gemenskapen och särskilt till Belgien, vilket föranledde företaget att importera ett antal 33-centilitersflaskor till Belgien, och därefter att börja framställa cider i 33-centilitersflaskor avsedda för hotell och restauranger. Cidrerie Ruwet SA anmodade genom en skrivelse av den 29 maj 1998 Cidre Stassen att upphöra med denna saluföring.
4 I sitt svar gjorde Cidre Stassen gällande att direktivet inte hade införlivats med belgisk rätt på ett korrekt sätt, alternativt att direktivet i sig stred mot artikel 30 i EG-fördraget och därmed var ogiltigt. Cidre Stassen och H.P. Bulmer väckte talan (nedan kallad den första talan) mot belgiska staten, vid sidan av Cidrerie Ruwet, vid Tribunal de Première Instance i Bryssel med yrkande om en interlokutoriedom, att fråga om den kungliga förordningens förenlighet med gemenskapsrätten skulle hänskjutas för förhandsavgörande och en förklaring om, bland annat, att produktion, import och saluföring på belgiskt territorium av 33-centilitersflaskor med cider inte utgjorde ett brott mot den kungliga förordningen, om denna tolkades i enlighet med gemenskapsrättens regler och bestämmelser.
5 I den första talan gjorde den belgiska staten gällande att direktivet, i och med att artikel 4.2 i direktiv 75/106/EEG upphävdes genom direktiv 79/1005/EEG, ändrades från att ha varit ett direktiv om total harmonisering till att vara ett direktiv om delvis harmonisering. Den belgiska staten åberopade Europeiska kommissionens ståndpunkt att frivillig harmonisering gav medlemsstaterna rätt att godkänna användningen av andra storlekar och volymer. De som inte gjorde detta kunde emellertid ändå blockera importen av varor som inte överensstämde med direktivets standarder.(4) Denna ståndpunkt motiverades av målet att ge små och medelstora företag möjlighet att bedriva verksamhet på den nationella marknaden under tiden som fullständig harmonisering genomfördes. Enligt den belgiska statens sätt att uppfatta kommissionens ståndpunkt, hade en medlemsstat som angav direktivets standarder som de enda tillåtna genomfört en fullständig harmonisering och den linje i rättspraxis som inleddes genom domen i målet Cassis de Dijon var inte tillämplig.(5) Dessutom gjorde den belgiska staten gällande att lagen inte var oproportionerlig, eftersom kravet att respektera angivna nominella standardkvantiteter var det lämpligaste sättet att ge konsumenten möjlighet att jämföra priserna på färdigförpackade varor, särskilt innan skyldigheten att ange både försäljningspris och jämförpris infördes.
6 Ett antal dagar efter det att den första talan hade inletts väckte Cidrerie Ruwet i sin tur en talan mot Cidre Stassen vid Tribunal de commerce de Bruxelles (nedan kallad den nationella domstolen), med yrkande om att den domstolen skulle förklara att Cidre Stassens saluföring i Belgien av i landet tillverkade 33-centilitersflaskor med cider avsedda för försäljning till slutkonsumenter, särskilt av märkena "Pêche", "Classique", "Passion Lime" och "Woodpecker", stod i strid med den kungliga förordningen och därmed utgjorde ett brott mot god handelssed i den mening som avses i artikel 93 i Loi sur les Pratiques du Commerce et sur l$Information et la Protection des Consommateurs (Lagen om handelssed och om konsumentinformation och konsumentskydd) av den 14 juli 1991. Cidrerie Ruwet yrkade att Cidre Stassen skulle föreläggas att vid löpande vite upphöra med saluföringen av dessa flaskor i Belgien.
7 Den nationella domstolen noterade att den övergångsperiod som föreskrevs i direktiv 79/1005/EEG hade varat i 20 år och att medlemsstaternas olika lagar fortfarande inte hade harmoniserats.
8 Under tiden har den faktiska situationen förändrats avsevärt. 33-centilitersbehållare har blivit allt mer populära och konsumenterna har vant sig vid formatet. Det används för alla de drycker som konkurrerar med cider, särskilt öl och läskedrycker. Saluföringen av cider i den volym som föreskrivs i den belgiska lagen, 37,5-centilitersflaskor, har i det närmaste upphört. Däremot tas cider i 33-centilitersflaskor mycket väl emot utomlands och de flesta medlemsstater godkänner och tillåter saluföring av cider i 33-centilitersflaskor.
9 Det faktum att vissa medlemsstater godkänner saluföring av cider i 33-centilitersbehållare medan andra, såsom Belgien, inte gör det, utgör enligt den nationella domstolens uppfattning en begränsning av den fria rörligheten för varor. Dessutom används jämförpriser i allt större utsträckning av belgiska detaljister, särskilt på stormarknader, vilket medför att konsumenten har möjlighet att jämföra priser utan att det är nödvändigt att stänga den belgiska marknaden för en behållare som har utbredd användning i andra medlemsstater.
II - Tolkningsfrågorna och synpunkter
10 Tribunal de commerce de Bruxelles har med stöd av artikel 177 i EG-fördraget (nu artikel 234 EG) ställt följande frågor till domstolen:
"1) Utgör artikel 30 i EG-fördraget hinder mot att direktiv 75/106/EG av den 19 december 1974 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om färdigförpackning av vissa vätskor efter volym, i dess lydelse enligt direktiv 79/1005/EEG av den 23 november 1979, som föreskriver en övergångsperiod, fortfarande - det vill säga efter tjugo år och med hänsyn till att vanorna under denna tid har förändrats och 33-centilitersbehållaren har blivit populär och spridd världen över - ger medlemsstaterna rätt att efter fritt val tillåta eller inte tillåta saluföring av andra behållare än dem som uppräknas i direktivets bilaga 3? Frågan ställs mot bakgrund av att detta kan resultera i, och i det aktuella fallet har resulterat i, skillnader mellan de olika nationella lagstiftningarna med den följden att de medlemsstater som begränsar mängdserien behållare - såsom Belgien som har begränsat mängdserien behållare för cider - förfogar över en bestämmelse som har till syfte eller verkan att inskränka den fria rörligheten för varor.
2) Ger direktiv 75/106/EEG av den 19 december 1974 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om färdigförpackning av vissa vätskor efter volym, i dess lydelse enligt direktiv 79/1005/EEG av den 23 november 1979, med beaktande av principen om fri rörlighet för varor, medlemsstaterna rätt att införliva direktivet på ett sätt som innebär att den nationella regleringen förbjuder saluföring av behållare med en mängd som inte uppräknas i direktivets bilaga 3, som i det aktuella fallet 33-centilitersbehållaren för saluföring av cider?"
11 Cidre Stassen och H.P. Bulmer (nedan kallade Stassen), Kungariket Belgien, Förbundsrepubliken Tyskland, Förenade kungariket och Nordirland, rådet och kommissionen har ingivit skriftliga yttranden. Till dem anslöt sig vid den muntliga förhandlingen Cidrerie Ruwet.
III - Prövning i sak
A - Frågan är inte rent intern
12 Cidrerie Ruwet har gjort gällande att frågan är rent intern. Den kungliga förordningen är dock generellt tillämplig och man kan inte bortse från artikel 30 i EG-fördraget endast av det skälet att alla omständigheter i det konkreta mål som är anhängigt vid den nationella domstolen inskränker sig till en enda medlemsstat.(6) Den kungliga förordningen kan utan tvivel påverka den fria rörligheten för varor mellan medlemsstaterna.
B - Direktivets viktigaste grunddrag
13 Innan uppmärksamheten riktas på artikel 30 i EG-fördraget är det först nödvändigt att erinra om de huvudsakliga relevanta bestämmelserna i de direktiv som är föremål för bedömning. Grunddirektivet är rådets direktiv 75/106/EEG och det har ändrats vid många tillfällen.(7)
14 Som framgår både av dess titel och av det första övervägandet antogs direktiv 75/106/EEG med stöd av artikel 100 i EG-fördraget (nu artikel 94 EG) för att tillnärma medlemsstaternas lagstiftning om färdigförpackning av vissa vätskor efter volym på grund av att dessa hade en hindrande inverkan på handeln mellan medlemsstaterna. Det gäller försäljning av flytande produkter "i individuella volymer på 5 ml till 10 liter".(8)
15 Den centrala bestämmelsen i direktiv 75/106/EEG är angivelsen av detaljerade villkor för användning av ett EEG-märke i form av ett litet "e" placerat på varje färdigförpackning. Detta mål gäller dock endast bestämmelsen om mängdserierna av färdigförpackad cider som saluförs inom gemenskapen.
16 I fjärde övervägandet i ingressen till direktiv 75/106/EEG slås fast att:
"[d]et är nödvändigt att så långt det är möjligt minska antalet volymer för samma produkt vilka ligger för nära varandra och följaktligen utgör en risk för att konsumenterna kan vilseledas. Med hänsyn till de synnerligen stora lagren av färdigförpackningar i gemenskapen kan en sådan minskning dock endast ske gradvis."
17 Artikel 4.2 i direktiv 75/106/EEG lyder i sin ursprungsversion:
"För sådana färdigförpackningar är endast de nominella volymer som anges i bilaga 3 tillåtna."
18 Den typ av total harmonisering av storlekarna på behållare som därigenom föreslogs visade sig dock inte genomförbar och väsentliga ändringar infördes senare. I tredje övervägandet i ingressen till direktiv 79/1005/EEG konstateras följande:
"Vid den tidpunkt då direktiv 75/106/EEG antogs, anmodade rådet i avsikt att införa ett bättre skydd för konsumenten kommissionen att före den 31 december 1980 framlägga ett nytt förslag, i vilket förteckningen över nominella volymer i bilaga 3 skulle kortas ned genom att värden som låg alltför nära varandra togs bort."
I sjätte övervägandet i ingressen till direktivet anges följande:
"För vissa medlemsstater kommer det att bli svårt att minska antalet nominella volymer. Därför bör övergångsbestämmelser för dessa medlemsstater utfärdas. Bestämmelserna får dock inte hindra handeln med ifrågavarande varor inom gemenskapen och inte heller äventyra genomförandet av detta direktiv i de andra medlemsstaterna."
19 Följaktligen ändrades artikel 4. Artikel 4.1 har nu följande lydelse:
"1. Alla de färdigförpackningar som avses i artikel 3 skall, i enlighet med bilaga 1, vara försedda med en uppgift kallad 'nominell volym' om den vätskevolym som de skall innehålla."
Artikel 4.2 i direktiv 75/106/EEG har tagits bort och ersatts med en bestämmelse som saknar relevans för förevarande mål.
20 Dessa åtgärder är samtliga utformade för att underlätta användningen av "EEG-märket" som ett slags "pass". Således lyder artikel 3:
"1. De färdigförpackningar, som uppfyller kraven i bilaga 1, får förses med EEG-märkning enligt avsnitt 3.3 i bilaga 1.
2. De skall underkastas metrologisk kontroll enligt villkoren i bilaga 1, avsnitt 5, och i bilaga 2."
21 Äppel- och päroncider inkluderas i bilaga 3 till direktivet.(9) Punkt 1 c i den bilagan inkluderar storleken 0,375 liter, men inte 0,33 liter, under rubriken "Nominellt volyminnehåll i liter" som "slutligt tillåten" för de produkterna.
22 Sedan artikel 4.2 upphävts framgår den rättsliga betydelsen av denna punkt i bilaga 3 av artikel 5.1,(10) som lyder:
"5.1 Medlemsstaterna får inte av skäl som hänför sig till volymbestämningen, de kontrollmetoder som använts eller de nominella volymerna om dessa angivits i bilaga 3, vägra, förbjuda eller begränsa utsläppandet på marknaden av färdigförpackningar som uppfyller kraven i detta direktiv."
C - Den grad av harmonisering som direktivet föreskriver
23 Från och med det att artikel 4.2 i direktiv 75/106/EEG upphävdes genom direktiv 79/1005/EEG övergavs, åtminstone temporärt, försöket att åstadkomma total harmonisering. Med utgångspunkt från detta är det allmänt godtaget att direktivet innebär en frivillig harmonisering. Det förbjuder inte att medlemsstater tillåter saluföring av produkter i andra volymer än de angivna.
24 Avseende de angivna volymerna förhindrar artikel 5 i direktiv 75/106/EEG, i ändrad lydelse, medlemsstaterna från att förbjuda saluföring av färdigförpackningar som i övrigt överensstämmer med direktivet. Belgien har emellertid, med stöd av Cidrerie Ruwet, e contrario gjort gällande att direktivet utgör hinder för en tillämpning av artikel 30, och till och med kravet på att respektera proportionalitetsprincipen, på en medlemsstats vägran att tillåta saluföring av produkter som inte överensstämmer med direktivet.
25 Enligt min uppfattning är det dock uppenbart att direktiv 75/106/EEG, i och med att artikel 4.2 upphävdes genom direktiv 79/1005/EEG,(11) blev ett direktiv om partiell harmonisering. Det påverkar inte direkt den kontroll som utövas enligt artikel 30 i EG-fördraget avseende produkter som säljs i volymer som inte omfattas av direktivet.
26 Gemenskapens sekundärrätt antas med stöd av fördraget. Den måste respektera fördragets grundläggande bestämmelser och måste följaktligen, såsom Stassen har påpekat, tolkas i linje med fördraget och i det konkreta fallet "med hänsyn tagen till fördragets regler om den fria rörligheten för varor".(12) Även om gemenskapens sekundärrätt i sig, om omständigheterna kräver det, kan innebära en viss begränsning av handeln, skall detta vara följden av en genomtänkt avvägning mellan olika målsättningar.(13) Jag anser inte att direktivet kan tolkas så att det underförstått, i enlighet med det e contrario-resonemang som har förts av Belgien, i förevarande fall skapar immunitet för begränsningen av handeln. Jag delar Stassens uppfattning att följden av Belgiens ståndpunkt blir att direktivet, uteslutande för den medlemsstaten, behandlas som ett direktiv om total harmonisering av storlekarna på flaskor. Detta skulle leda till en uppdelning av den belgiska marknaden.
27 Som Cidrerie Ruwet har framhållit slog domstolen i målet Cassis de Dijon dessutom fast att artikel 30 i fördraget var tillämplig "[i] avsaknad av gemensamma regler för framställning och saluföring av alkohol".(14) I förevarande mål gäller detta avseende storleken på flaskor. Det följer av domstolens fasta rättspraxis att "... [s]åvitt lagstiftningen inte har harmoniserats, är handelshinder inom gemenskapen som följer av att regler om krav på varor i fråga om egenskaper som till exempel framställning och märkning tillämpas på varor med ursprung i andra medlemsstater - i vilka dessa varor framställts och marknadsförts lagligen - förbjudna enligt artikel 30, oavsett om dessa regler skall tillämpas på inhemska och importerade produkter utan åtskillnad."(15)
28 Det är i detta fall inte fråga fråga, såsom Belien har anfört, om en lex specialis som gör avsteg från en lex generalis, utan om en situation som inte täcks av skyldigheten enligt artikel 5 i direktiv 75/106/EEG i ändrad lydelse, och som därmed fortfarande omfattas av artikel 30 i fördraget. Kommissionens motsatta uppfattning, som uttrycktes i ett svar på en parlamentsfråga(16) och som har åberopats av Belgien, har som kommissionen tillstod i sitt muntliga yttrande ändrats med åren. Detta kan dock inte begränsa domstolens tolkning av direktivet.
29 Mot bakgrund av dessa slutsatser råder ingen tvekan om giltigheten av direktiv 75/106/EEG i ändrad lydelse, till stöd för vilket rådet har intervenerat för att invända mot Stassens andrahandsargument.
D - Proportionalitet
30 Belgien har, som alternativ till sitt huvudargument och med stöd av Cidrerie Ruwet, gjort gällande att den kungliga förordningen innehåller en berättigad begränsning av handeln som har införts i konsumentskyddets intresse. Detta intresse hör onekligen "... till de tvingande hänsyn som [enligt domstolens rättspraxis] kan motivera hinder för den fria rörligheten för varor enligt artikel 30 i fördraget".(17)
31 Ramen för prövningen av den fråga som ställts av den hänskjutande domstolen är artikel 30 i EG-fördraget, som förbjuder alla "kvantitativa importrestriktioner samt åtgärder med motsvarande verkan". Eftersom artikeln fastslår en grundläggande frihet enligt fördraget tolkas den extensivt:
"Alla handelsregler antagna av medlemsstater som kan utgöra ett hinder, direkt eller indirekt, faktiskt eller potentiellt, för handeln inom gemenskapen skall anses som åtgärder med motsvarande verkan som kvantitativa restriktioner".(18)
32 Den nationella domstolen har funnit att den belgiska bestämmelsen faktiskt utgör ett hinder för handeln med cider inom gemenskapen. Följaktligen är den, prima facie, förbjuden enligt artikel 30.
33 Frågan är då om den belgiska begränsningen av den fria rörligheten för 33-centilitersflaskor med cider är nödvändig för att tillgodose tvingande hänsyn i fråga om konsumentskyddet.(19)
34 Det måste likafullt erinras om att även i fråga om ett direktiv om total harmonisering som ålägger medlemsstaterna att vidta åtgärder till skydd för konsumenterna, så måste dessa ändå vara proportionerliga(20) och överensstämma med fördraget.(21)
35 Som Förenade kungariket och kommissionen har påpekat, är inte frågan huruvida begränsningen teoretiskt sett är nödvändig, utan huruvida den specifika begränsningen faktiskt kan rättfärdigas, med hänsyn tagen till samtliga relevanta omständigheter.(22) I det senare avseendet vill jag, liksom i mitt förslag till avgörande i målet Bluhme,(23) betona att det enligt gemenskapsrätten ankommer på den nationella domstolen att med hjälp av de tolkningskriterier som domstolen tillhandahåller pröva om begränsningen faktiskt kan rättfärdigas.
36 Domstolen kan bistå med att peka på överväganden som bör beaktas och att definiera konsumentens ståndpunkt ur ett gemenskapsrättsligt perspektiv.(24)
37 Standarden utgörs av de förväntningar som en normalt informerad samt skäligen uppmärksam och upplyst genomsnittskonsument kan tänkas ha.(25) Den faktiska skyddsnivån kommer att variera med hänsyn till produkten och marknaden. Domstolen har exempelvis beaktat kvalitetsskillnader som inte är lätt urskiljbara för konsumenten (kristallglas och kristallin), särskilt när inköp av produkten sker mera sällan, som skäl för att kräva så tydlig information som möjligt.(26)
38 Den nationella bestämmelsen måste, eftersom den utgör ett undantag från artikel 30, vara nödvändig och proportionerlig med hänsyn till skyddsföremålet, i detta fall konsumentskyddet, och det skall inte ha varit möjligt att uppnå samma resultat genom mindre restriktiva åtgärder.(27) De frågor som kan beaktas av den nationella domstolen vid bedömningen av nödvändigheten är inte begränsade varken i lag eller a priori. Ett antal hänsyn aktualiseras i förevarande mål
39 För det första kan närheten till konkurrerande produktvolymer vara förvirrande. Såsom Belgien har påpekat är direktivet baserat på antagandet att en begränsning av det antal volymer av färdigförpackningar av vätskor som får saluföras skall förhindra att konsumenter vilseleds i fråga om vilken mängd av en produkt de erbjuds, särskilt när volymerna ligger nära varandra. Risk för sammanblandning kan föreligga när det gäller värdet per volymenhet. Om exempelvis två ciderflaskor exponeras på en hylla, dels den omtvistade 33-centilitersflaskan och dels den 37,5-centilitersflaska som är tillåten enligt bilaga 3 i direktiv 75/106/EEG, och om båda säljs till samma pris, kan det hända att konsumenten inte är tillräckligt uppmärksam för att upptäcka att 37,5-centilitersflaskan är mer prisvärd, eftersom skillnaden på 4,5 cl inte är tillräcklig för att konsumenten skall lägga märke till den. Den nationella domstolen måste dock utgå från att konsumenten är normalt informerad samt skäligen uppmärksam och upplyst.
40 För det andra kan risken för sammanblandning minskas genom andra åtgärder. Tyskland har påpekat att domstolen i målet Kelderman(28) hade att ta ställning till en liknande fråga. I det målet gjorde Nederländerna gällande att det nederländska brödbeslutet (Broodbesluit) införde klara avgränsningar mellan olika former och vikter på bröd för att förhindra att konsumenter vilseleddes i fråga om mängden bröd.(29) Domstolen slog fast att "tillhandahållandet av lämplig information till konsumenterna kan lätt säkerställas på lämpligt sätt, exempelvis genom att kräva märkning som visar en importerad produkts vikt och specifika sammansättning."(30)
41 Andra sådana åtgärder som minskar risken för misstag kan härledas av andra rättsliga skyldigheter enligt gemenskapsrätten.(31) Härvidlag finns det, vilket framgår av samtliga avgivna yttranden, utom Belgiens och Cidrerie Ruwets, andra direktiv som föreskriver åtgärder för att garantera att konsumenter inte vilseleds på grund av att volymerna av konkurrerande produkter som saluförs ligger nära varandra. Kommissionen har hänvisat till Europaparlamentets och rådets direktiv 98/6/EG av den 16 februari 1998 om konsumentskydd i samband med prismärkning av varor som erbjuds konsumenter.(32) Detta direktiv skulle ha införlivats av medlemsstaterna senast den 18 mars 2000.(33) Enligt dess artikel 3 skall försäljningspriset och jämförpriset anges, vilket gör det möjligt att direkt jämföra priset per volym mellan ciderflaskor av olika storlek som saknar volymangivelse. Förenade kungariket har dock framhållit att en skyldighet att ange jämförpris inte i sig nödvändigtvis utgör ett tillräckligt skydd för konsumenten, eftersom andra frågor som förpackningstyp och -storlek återstår.
42 Frågan om 33-centilitersförpackningen faktiskt har vunnit utbredd popularitet på bekostnad av 37,5-centilitersstorleken är givetvis relevant för bedömningen av om det är sannolikt att konsumenten kommer att vilseledas, liksom att ta hänsyn till vilken förpackningsstorlek som används i fråga om konkurrerande produkter som öl och läskedrycker.
43 Mot bakgrund av ovanstående anser jag att direktiv 75/106/EEG och direktiv 79/1005/EEG, i nuvarande lydelser, vilka inte innebär en total harmonisering, i sig varken tillåter eller ålägger en medlemsstat att inom sitt territorium förbjuda försäljning av cider i andra färdigförpackade volymer än de som anges i punkt 1 c i bilaga 3 till direktiv 75/106/EEG i ändrad lydelse. Varje bestämmelse som stadgar om ett sådant förbud omfattas av tillämpningsområdet för artikel 30 i EG-fördraget och kan endast rättfärdigas som ett tvingande hänsyn till konsumentskyddet om den är nödvändig och proportionerlig med hänsyn till skyddsföremålet.
IV - Förslag till avgörande
Jag föreslår att de frågor som har ställts av Tribunal de commerce de Bruxelles skall besvaras på följande sätt:
1) Rådets direktiv 75/106/EEG av den 19 december 1974 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om färdigförpackning av vissa vätskor efter volym, i dess lydelse enligt rådets direktiv 79/1005/EEG av den 23 november 1979 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om färdigförpackning av vissa vätskor efter volym, ålägger inte medlemsstaterna att förbjuda saluföring inom sitt territorium av cider i andra volymer än de som anges i direktivets bilaga 3.
2) Ett sådant förbud utgör en åtgärd som är förbjuden enligt artikel 30 i EG-fördraget (nu artikel 28 EG i ändrad lydelse) och som står i strid med gemenskapsrätten om den inte är nödvändig för att tillgodose ett tvingande hänsyn till allmänintresset, i detta fall konsumentskyddet, om det har fastslagits att en normalt informerad samt skäligen uppmärksam och upplyst genomsnittskonsument förleds att blanda samman färdigförpackningarna för vätskor på grund av deras varandra närliggande storlekar.
(1) - Moniteur Belge av den 12 mars 1982.
(2) - Rådets direktiv 75/106/EEG av den 19 december 1974 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om färdigförpackning av vissa vätskor efter volym (EGT L 42, 1975, s. 1; svensk specialutgåva, område 15, volym 1, s. 201).
(3) - Rådets direktiv 79/1005/EEG av den 23 november 1979 om ändring av direktiv 75/106/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om färdigförpackning av vissa vätskor efter volym (EGT L 308, s. 25; svensk specialutgåva, område 15, volym 2, s. 206).
(4) - Europeiska parlamentets fråga nr 1176/81 och kommissionens svar, EGT C 92, 1982, s. 2.
(5) - Dom av den 20 februari 1979 i mål 120/78, Rewe-Zentral (REG 1979, s. 649), nedan kallat målet Cassis de Dijon.
(6) - Dom av den 7 maj 1997 i de förenade målen C-321/94-C-324/94, Pistre m.fl. (REG 1997, s. I-2343), punkt 44, nedan kallat målet Pistre.
(7) - Ändrat genom kommissionens direktiv 78/891/EEG av den 28 september 1978 om anpassning till den tekniska utvecklingen av bilagorna till rådets direktiv 75/106/EEG och 76/211/EEG om färdigförpackningar (EGT L 311, s. 21; svensk specialutgåva, område 15, volym 2, s. 112), rådets direktiv 79/1005/EEG av den 23 november 1979, rådets direktiv 85/10/EEG av den 18 december 1984 (EGT L 4, 1985, s. 20; svensk specialutgåva, område 15, volym 6, s. 211), rådets direktiv 88/316/EEG av den 7 juni 1988 (EGT L 143, s. 26; svensk specialutgåva, område 15, volym 8, s. 89) och rådets direktiv 89/676/EEG av den 21 december 1989 (EGT L 398, s. 18; svensk specialutgåva, område 15, volym 9, s. 145).
(8) - Artikel 1 i dess lydelse enligt artikel 1 i direktiv 79/1005/EEG.
(9) - Bilaga 3 till direktiv 75/106/EEG i dess lydelse enligt artikel 8 i direktiv 79/1005/EEG.
(10) - I dess lydelse enligt artikel 5 i direktiv 79/1005/EEG.
(11) - Det bör noteras att domen av den 12 juli 1979 i mål C-244/78, Union Laitière Normande (REG 1978, s. 2663) punkterna 11 och 12, avgjordes innan direktiv 79/1005/EEG antogs. Dessutom berörde det målet huvudsakligen tillämpningen av ett undantag avseende Förenade kungariket som då fanns i artikel 7 i direktivet. Slutligen berörde omständigheterna i det målet en medlemsstats förbud, enligt ett uttryckligt undantag, mot saluföring av en produkt i en volym som angavs som tillåten enligt direktivet, inte som i detta fall en medlemsstats förbud utan stöd av ett uttryckligt undantag avseende en produkt i en volym som inte anges i direktivet.
(12) - Dom av den 2 februari 1994 i mål C-315/92, Verband Sozialer Wettbewerb (REG 1994, s. I-317, volym 15, s. 13), punkt 12.
(13) - Se mitt förslag till avgörande av den 16 september 1999 i mål C-220/98, Estée Lauder (dom av den 13 januari 2000, REG 2000, s. I-0000), nedan kallat målet Estée Lauder.
(14) - Ovan fotnot 5, punkt 8.
(15) - Dom av den 6 juli 1995 i mål C-470/93, Mars (REG 1995, s. I-1923), punkt 12.
(16) - Kommissionens svar på skriftlig fråga nr 1176/81 (EGT C 92, 1982, s. 2), ovan fotnot 4.
(17) - Det ovannämnda målet Estée Lauder, punkt 25.
(18) - Dom av den 11 juli 1974 i mål 8/74, Dassonville (REG 1974, s. 837; svensk specialutgåva, volym 2, s. 343), punkt 5, och i målet Pistre, (ovan fotnot 6), punkt 43.
(19) - Det ovannämnda målet Cassis de Dijon, punkt 8.
(20) - Mål av den 28 januari 1999 i mål C-77/97, Unilever (REG 1999, s. I-431), punkt 27.
(21) - Dom av den 28 april 1998 i mål C-120/95, Decker (REG 1998, s. I-1831), punkt 27.
(22) - Dom av den 17 mars 1983 i mål 94/82, De Kikvorsch Groothandel-Import-Export (REG 1983, s. 947), punkt 12.
(23) - Dom av den 3 december 1998 i mål C-67/97, Ditlev Bluhme (REG 1998, s. I-8033), punkterna 34 och 35 i förslaget till avgörande.
(24) - Se mitt förslag till avgörande i målet Estée Lauder, (ovan fotnot 13), punkterna 27 och 28.
(25) - Ibidem, punkt 27.
(26) - Dom av den 9 augusti 1994 i mål C-51/93, Meyhui (REG 1994, s. I-3879), punkt 11.
(27) - Domen i målet Bluhme, (ovan fotnot 23), punkt 35.
(28) - Dom av den 19 februari 1981 i mål 130/80, Kelderman (REG 1981, s. 527).
(29) - Ibidem, punkt 11.
(30) - Punkt 12.
(31) - Domen i målet Bluhme, (ovan fotnot 23), punkt 36 och dom av den 9 februari 1999 i mål C-383/97, Van Der Laan (REG 1999, s. I-731).
(32) - EGT L 80, s. 27.
(33) - Artikel 11 i direktivet.