62023CC0269
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT
TAMARA ĆAPETA
föredraget den 16 maj 2024 (
1
)
Förenade målen C‑269/23 P och C‑272/23 P
Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics SAE,
Jushi Egypt for Fiberglass Industry SAE (C‑269/23 P)
Jushi Egypt for Fiberglass Industry SAE (C‑272/23 P)
mot
Europeiska kommissionen
”Överklagande – Subventioner – Förordning (EU) 2016/1037 – Världshandelsorganisationens (WTO) avtal om subventioner och utjämningsåtgärder – Utjämning av ett finansiellt bidrag från en tredjestat på en annan tredjestats territorium – Giltighet)”
I. Inledning
1.
Att reglera subventioner är en svår uppgift. Beviljandet av dem är mycket nära kopplat till staters suveränitet, eftersom det i allmänhet står de sistnämnda fritt att gynna sina industrier utan att behöva motivera sina åtgärder. (
2
)
2.
Vissa av Europeiska unionens handelspartner använder sig dock i allt högre grad av subventioner som ett illa dolt medel för ekonomisk statskonst. (
3
) I synnerhet har Folkrepubliken Kinas (nedan kallad Kina) agerande hamnat i centrum för en internationell insats för att komma till rätta med ”subventioner som snedvrider marknader och handel”, (
4
) framför allt landets så kallade Go Global-strategi, (
5
) som uppmuntrar kinesiska företag att investera utomlands. (
6
)
3.
Förevarande mål om överklagande avser de snedvridande effekter som Kinas strategi kan ha på den inre marknaden. Tvistefrågan är huruvida Europeiska kommissionen hade rätt att använda det antisubventionsinstrument som regleras i den grundläggande antisubventionsförordningen (
7
) och i WTO-avtalet om subventioner och utjämningsåtgärder (nedan kallat SCM-avtalet) (
8
) för att utjämna subventioner som beviljats av en WTO-medlem (Kina) på en annan WTO-medlems (Arabrepubliken Egypten) (nedan kallad Egypten) territorium. (
9
)
4.
I domen i målet Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics och Jushi Egypt for Fiberglass Industry/kommissionen (
10
) respektive i domen i målet Jushi Egypt for Fiberglass Industry/kommissionen (
11
) (nedan tillsammans kallade de överklagade domarna) slog tribunalen fast att det var befogat att använda utjämningstullar under just dessa faktiska omständigheter. Denna bedömning har nu ifrågasatts av de berörda bolagen (nedan kallade klagandebolagen).
5.
Eftersom de bakomliggande undersökningarna är första gången som en WTO-medlem har utjämnat de skadliga effekterna av ”gränsöverskridande subventioner” (
12
) är den problematiken ny och ifrågasatt, (
13
) inte bara ur ett unionsrättsligt perspektiv. (
14
)
II. Bakgrund till tvisterna
6.
Bakgrunden till de bakomliggande målen beskrivs i punkterna 2‑26 i de överklagade domarna. Med avseende på förevarande bedömning ska det erinras om följande.
7.
China-Egypt TEDA Suez Economic and Trade Cooperation Zone (samarbetszonen för ekonomi och handel mellan Kina och Egypten) (nedan kallad SETC‑zonen) ingår i en större fri ekonomisk zon i norra Suezviken och är därmed en del av Egyptens territorium. (
15
)
8.
I den egyptiska lagen nr 83/2002 om särskilda ekonomiska zoner har egyptiska staten klassificerat den zonen som en särskild ekonomisk zon. (
16
)
9.
Kina har identifierat zonen som en av de första 18 officiellt godkända ”utländska handels- och samarbetszoner[na]”, (
17
) och sedan år 2013 kan kinesiska företag som ”etablerar sig utomlands”, inbegripet för att bedriva verksamhet i SETC‑zonen, åtnjuta finanspolitiskt och skattemässigt stöd, subventionerade lån, finansiellt stöd genom syndikerade lån, exportkrediter, projektfinansiering, investeringar i eget kapital och exportkreditförsäkringar. (
18
)
10.
År 2016 undertecknade Kinas respektive Egyptens president ett samarbetsavtal om SETC‑zonen mellan Folkrepubliken Kinas handelsministerium och Arabrepubliken Egyptens allmänna myndighet för Suezkanalens ekonomiska zon. (
19
)
11.
Enligt detta samarbetsavtal ska den kinesiska och den egyptiska staten gemensamt utveckla SETC‑zonen, i enlighet med sina respektive nationella strategier. (
20
) Enligt den uppgörelsen ska egyptiska staten tillhandahålla mark, arbetskraft och vissa skattelättnader, medan de kinesiska företag som verkar i området ska driva produktionsanläggningen med sina tillgångar och företagsledare. Ytterligare finansiering ska erhållas direkt från Kina. (
21
)
12.
Klagandebolagen, Jushi Egypt for Fiberglass Industry SAE (nedan kallat Jushi Egypt) och Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics SAE (nedan kallat Hengshi Egypt), är bolag som har bildats enligt egyptisk rätt och som har etablerats i Egypten av klagandebolagens kinesiska moderbolag, Jushi China och Hengshi China. Dessa bolag är närstående och är ytterst en del av koncernen China National Building Material (nedan kallad CNBM Group), som är ett statsägt företag. (
22
)
13.
CNBM Group ägs i sin tur av kinesiska statens råds kommission för tillsyn och förvaltning av statsägda tillgångar (Assets Supervision and Administration Commission of the State Council) (nedan kallad SASAC). (
23
) SASAC står under direkt kontroll av kinesiska statens råd, som är det landets högsta förvaltningsorgan, och beskrivs i de omtvistade förordningarna som ”det centrala verktyg genom vilket de kinesiska myndigheterna på flera sätt kontrollerar statsägda företag i syfte att genomföra sin statliga politik och sina planer i stället för att följa en marknadslogik i sina affärsverksamheter”. (
24
)
14.
De produkter som är aktuella i förevarande mål om överklagande är parallella, kontinuerliga, icke tvinnade knippen av glasfiber (nedan kallade glasfiberroving) och glasfibermaterial. Glasfiberroving är en direkt insatsvara i glasfibermaterial.
15.
Glasfiberroving är i grund och botten sand som omvandlas till böjbara glasfiberfilament. Dessa filament kan sedan antingen användas som sådana eller vävas och/eller sys till glasfibermaterial. I kombination med hartser för att skapa lättviktiga kompositmaterial kan de användas för att förbättra komponenters seghet, lätthet och hållbarhet. De används därför bland annat inom fordons-, sjöfarts-, rymdfarts- och vindkraftsindustrin, inom industriell infrastruktur samt inom rör- och byggindustrin.
16.
Europeiska unionens ambitiösa klimatpolitik har lett till en väsentlig ökning av efterfrågan inom EU på glasfiberroving och glasfibermaterial. (
25
)
17.
Jushi Egypt och Hengshi Egypt tillverkar båda glasfibermaterial i SETC‑zonen. Jushi Egypt tillverkar även glasfiberroving där. (
26
) Båda företagen exporterar dessa produkter till Europeiska unionen från SETC‑zonen. (
27
)
18.
I de omtvistade förordningarna konstaterade kommissionen, på grundval av den bevisning som den hade tillgång till, (
28
) bland annat att det fanns ett samband (
29
) mellan de åtgärder som vidtagits av den kinesiska och den egyptiska staten, exempelvis när det gäller förmånliga lån (
30
) och stöd till kapitalinvesteringar (
31
) till förmån för Jushi Egypt och Hengshi Egypt, vilket innebar att de finansiella bidragen från kinesiska staten till de företagen kunde tillskrivas egyptiska staten. (
32
)
19.
I de omtvistade förordningarna tillämpade kommissionen utjämningstullar på import av glasfibermaterial och glasfiberroving till Europeiska unionen. För klagandebolagens del fastställdes denna tull till 13,1 procent.
III. De överklagade domarna
20.
Genom ansökningar som inkom till tribunalens kansli den 28 juli 2020 respektive den 27 augusti 2020, väckte klagandebolagen talan om ogiltigförklaring av de omtvistade förordningarna.
21.
Tribunalen meddelade de överklagade domarna den 1 mars 2023, i vilka den ogillade klagandebolagens talan och beslutade att bolagen skulle bära sina rättegångskostnader och ersätta kommissionens rättegångskostnader.
IV. Förfarandet vid domstolen
22.
Genom sina överklaganden, som ingavs den 25 april 2023 respektive den 27 april 2023, har klagandebolagen yrkat att domstolen ska upphäva de överklagade domarna, delvis bifalla talan om ogiltigförklaring i målet vid tribunalen såvitt avser vissa av de i det målet åberopade grunderna samt förplikta kommissionen och intervenienterna att ersätta rättegångskostnaderna.
23.
Kommissionen har yrkat att domstolen ska ogilla överklagandena i sin helhet och förplikta klagandebolagen att ersätta rättegångskostnaderna.
24.
Tech-Fab Europe eV (i mål C‑269/23 P) och av European Glass Fibre Producers Association (i mål C‑272/23 P) har tillåtits att intervenera i målet på kommissionens sida.
V. Bedömning
25.
Förevarande förslag till avgörande är uppbyggt enligt följande. Eftersom överklagandena framför allt rör den rättsliga frågan om giltigheten av den metod som kommissionen har använt för att utjämna Kinas ”gränsöverskridande subventioner” i Egypten, kommer jag att behandla den frågan först. Jag kommer att föreslå att tribunalen inte ska anses ha begått något fel när den godkände den omtvistade metoden med stöd av den grundläggande antisubventionsförordningen och SCM‑avtalet (avsnitt A). (
33
)
26.
Först därefter kommer jag att gå in på de mer tekniska gemensamma grunderna för de båda överklagandena: fastställandet av den jämförbara situationen vid utjämningen av det egyptiska systemet för importtullavdrag (avsnitt B) och huruvida den skattemässiga behandlingen av valutakursförluster är utjämningsbar (avsnitt C). Slutligen kommer jag att behandla den enda grund som skiljer de båda överklagandena från varandra: storleken på den utjämningsbara subventionen för koncernenheter (avsnitt D).
A.
Tillämpningen av antisubventionsinstrumentet på ”gränsöverskridande” subventioner
27.
Den andra och den tredje grunden för överklagandet i mål C‑269/23 P samt den första och den andra grunden för överklagandet i mål C‑272/23 P avser, i huvudsak, frågan huruvida kommissionen hade rätt att tillämpa antisubventionsinstrumentet, såsom det regleras i den grundläggande antisubventionsförordningen, för att utjämna det direkta och indirekta finansiella stöd som klagandebolagen hade erhållit från kinesiska staten för sin tillverkning av den berörda produkten i Egypten. (
34
)
28.
Tribunalen fann i de överklagade domarna att så var fallet. På grundval av en textuell, kontextuell och teleologisk tolkning drog tribunalen slutsatsen att ”[a]ntisubventionsförordningen [inte] utesluter … att ett finansiellt bidrag kan tillskrivas de offentliga myndigheterna i ursprungslandet eller exportlandet, även om bidraget inte kommer direkt från dem”. (
35
) Tribunalen gjorde den bedömningen utifrån en tolkning av artikel 3.1 a i den grundläggande antisubventionsförordningen, där begreppet ”subvention” definieras, jämförd med skäl 5 i den förordningen. (
36
)
29.
Jag instämmer i tribunalens bedömning och kommer i det följande att ge några ytterligare skäl för detta.
30.
Den rättsliga fråga som ligger till grund för överklagandena rör, i grund och botten, räckvidden av begreppet ”subvention”, som definieras i artikel 3 i den grundläggande antisubventionsförordningen.
31.
I den engelska språkversionen av den bestämmelsen föreskrivs att med en subvention avses ”a financial contribution by a government in the country of origin or export” (
37
) på grundval av vilket en förmån beviljas. (
38
)
32.
Kommissionens argument har ett direkt samband med de markerade delarna av ordalydelsen i den engelska språkversionen. Dess argument rör i huvudsak skillnaderna mellan användningen av den obestämda artikeln ”a” och den bestämda artikeln ”the” i artikel 3.1 a i den grundläggande antisubventionsförordningen och den därav följande öppenheten i det instrumentet till utjämning av kinesiska subventioner som beviljas företag som är etablerade i Egypten.
33.
Vid en språklig granskning av de olika språkversionerna av artikel 3.1 a i den grundläggande antisubventionsförordningen framgår emellertid att skillnader föreligger, såsom klagandebolagen med rätta har påpekat.
34.
Vissa språkversioner av den bestämmelsen kan nämligen, i likhet med den engelska språkversionen, tolkas på så sätt att det råder en viss öppenhet kring källan till det finansiella bidrag som den berörda produkten gynnas av i ursprungs- eller exportlandet. (
39
) Andra språkversioner har emellertid utformats på ett sådant sätt att begreppet subvention enbart tycks avse finansiella bidrag som beviljas av de offentliga myndigheterna i ursprungs- eller exportlandet för den berörda produkten. (
40
)
35.
För att säkerställa en enhetlig tillämpning och tolkning av den grundläggande antisubventionsförordningen, ska artikel 3 i förordningen därför tolkas med hänsyn till ändamålet med och systematiken i de föreskrifter i vilka den ingår. (
41
)
36.
De principer som ligger till grund för tillämpningsområdet för och tillämpningen av antisubventionsinstrumentet fastställs i artikel 1.1 i den grundläggande antisubventionsförordningen. Enligt den bestämmelsen får en utjämningstull införas för att kompensera för ”en subvention som direkt eller indirekt har beviljats för tillverkning, export eller transport av en produkt vars övergång till fri omsättning inom unionen vållar skada”. (
42
)
37.
Det framgår tydligt av denna definition att den grundläggande antisubventionsförordningen är avsedd att tillämpas i alla situationer där en utjämningstull kan behöva införas för att kompensera för subventioneringen av en utländsk produkt genom ett brett spektrum av värdeöverföringar som kan vålla skada för EU-industrin för en likadan produkt.
38.
Det föreskrivs inte i artikel 1.1 i den grundläggande antisubventionsförordningen att den skadevållande subventionen måste härröra direkt från det land som den berörda produkten har sitt ursprung i eller exporteras från. Hänvisningen till ett ”indirekt” beviljande av en sådan subvention innebär tvärtom att det inte nödvändigtvis måste finnas någon territoriell anknytning till ursprungs- eller exportlandet, så länge som det beviljandet kan vara kopplat till tillverkning, export eller transport av en produkt vars utsläppande på den inre marknaden vållar skada.
39.
Denna tolkning bekräftas även av artikel 2 a i den grundläggande antisubventionsförordningen, där det i den relevanta delen slås fast att en utjämningsbar ”subvention kan beviljas av de offentliga myndigheterna antingen i den importerade produktens ursprungsland eller i ett mellanliggande land från vilket produkten exporteras till unionen”. (
43
) Genom användningen av det modala verbet ”kan” i den bestämmelsen lämnas det således även öppet vilka som eventuellt kan bevilja en utjämningsbar subvention, eftersom det inte anges att de måste vara etablerade i den berörda produktens ursprungs- eller exportland.
40.
Härtill kommer att – i motsats till vad klagandebolagen har hävdat – någon annan bedömning inte föranleds av ordalydelsen i artikel 4.2 och 4.3 i den grundläggande antisubventionsförordningen, där frågan behandlas huruvida en utjämningsbar subvention är selektivt riktad och där det fastställs att detta ska bedömas med hänsyn till ”den beviljande myndighetens behörighet”.
41.
Det framgår i själva verket inte av den bestämmelsen huruvida den myndighet som beviljar subventionen måste finnas i den berörda produktens export- eller ursprungsland.
42.
Artikel 4.2 och 4.3 i den grundläggande antisubventionsförordningen innebär följaktligen, såsom tribunalen med rätta har slagit fast, (
44
) att kommissionen får behandla de offentliga myndigheterna i den berörda produktens ursprungs- eller exportland som ”beviljande myndighet” för ett finansiellt bidrag, i fall där den, såsom i det bakomliggande förfarandet, kan tillskriva just det finansiella bidraget till de offentliga myndigheterna i den berörda produktens ursprungs- eller exportland på grundval av den bevisning som den har tillgång till, trots att det bidraget ursprungligen kommer från ett tredjelands offentliga myndigheter eller organ. (
45
)
43.
Slutligen har en sådan tolkning, såsom kommissionen med rätta har påpekat, även stöd i skäl 5 i den grundläggande antisubventionsförordningen, där det på ett till synes enhetligt sätt förklaras i de olika språkversionerna (
46
) att en subvention föreligger när det visas att ”ett finansiellt bidrag har beviljats av en offentlig myndighet eller annat offentligt organ inom ett lands territorium”. (
47
)
44.
Tolkad mot denna bakgrund kan en produkt inte bara anses vara subventionerad när en subvention kan tillskrivas den berörda produktens ursprungs- eller exportland, utan även när en annan offentlig myndighet eller ett annat offentligt organ kan fastställas vara källan till den skadevållande subventioneringen, på grundval av den bevisning som finns tillgänglig.
45.
Den tolkningen bekräftas också av syftet med den grundläggande antisubventionsförordningen som, alltsedan sin ursprungliga lydelse år 1968, (
48
) huvudsakligen syftar till att hjälpa EU-industrin att återställa balansen i de konkurrensvillkor på den inre marknaden som påverkas av förbjudna subventioner som beviljas utomlands. (
49
)
46.
Sammanfattningsvis avser den grundläggande antisubventionsförordningen inte enbart subventioner som beviljats av en stats offentliga myndigheter på det ”egna” territoriet.
47.
Klagandebolagen har emellertid hävdat att syftet med antisubventionsregelverket, tolkat på detta sätt, strider mot Europeiska unionens förpliktelser enligt Gatt-avtalet och SCM-avtalet. (
50
)
48.
Jag instämmer i att dessa internationella avtal måste beaktas, eftersom Europeiska unionen har undertecknat WTO-avtalen, som innefattar Gatt-avtalet och SCM-avtalet och som därför utgör en integrerad av del av unionens rättsordning och är bindande för dess institutioner. (
51
)
49.
Det är visserligen fastslaget att dessa avtal i regel inte har direkt effekt, (
52
) men Europeiska unionens konstitutionella skyldighet att iaktta de skyldigheter som följer av unionens internationella åtaganden, (
53
) vilken återspeglar den allmänna folkrättsliga principen om att ingångna avtal ska hållas (pacta sunt servanda), (
54
) innebär att unionen, där så krävs, ska tolka unionsrätten i enlighet med WTO:s regelverk. (
55
)
50.
Enligt skäl 3 syftar den grundläggande antisubventionsförordningen till att ”i möjligaste mån” införliva de åtaganden som gjorts inom ramen för SCM-avtalet med unionsrätten.
51.
Domstolen har redan förklarat att samma ordalydelse, om än i samband med den grundläggande antidumpningsförordningen, (
56
) inte i sig får tolkas som en avsikt från unionslagstiftarens sida att införliva alla de bestämmelser som finns i SCM-avtalet med unionsrätten. (
57
)
52.
Det är således felaktigt att dra slutsatsen, såsom tribunalen gjorde, (
58
) att det på grundval av den ordalydelsen kan antas att lagstiftaren har haft för avsikt att fullgöra de särskilda förpliktelser som unionen har åtagit sig genom artikel 1.1 a 1) i SCM-avtalet.
53.
Med hänsyn härtill återspeglar ordalydelsen i artikel 3.1 a i den grundläggande antisubventionsförordningen i allt väsentligt den i artikel 1.1 a i SCM-avtalet. Den förstnämnda ska således tolkas i enlighet med den sistnämnda. (
59
)
54.
I artikel 1.1 a 1) i det avtalet föreskrivs att ”en subvention ska anses föreligga om … ett finansiellt bidrag från regering eller en offentlig myndighet inom en medlems territorium … förekommer”. (
60
)
55.
Av en tolkning av den bestämmelsen ärligt och i överensstämmelse med den gängse meningen av dess uttryck sedda i sitt sammanhang, såsom krävs enligt artikel 31.1 i Wienkonventionen om traktaträtten (United Nations Treaty Series, vol. 1155, s. 331), framgår att den särskilda användningen av den obestämda formen av ”regering” i uttrycket ”finansiellt bidrag från regering” i början av artikel 1.1 a 1) i SCM-avtalet lämnar det öppet var källan till ifrågavarande finansiella bidrag har sitt geografiska ursprung, så länge som den aktuella subventionen härrör från en WTO-medlem.
56.
Jag anser inte att den tolkningen påverkas av prepositionsattributet ”inom en medlems territorium” i artikel 1.1 a 1) i SCM-avtalet, eftersom den frasen avser begreppet ”regering eller en offentlig myndighet” och inte begreppet ”finansiellt bidrag”.
57.
Denna slutsats är även förenlig med SCM-avtalet, som tolkar och tillämpar artikel VI i Gatt 1994 och vars ”huvudsakliga syfte och ändamål är att utöka och förbättra Gatt‑regelverket när det gäller användningen av såväl subventioner som utjämningsåtgärder”. (
61
)
58.
I detta hänseende hänvisar jag i synnerhet till artikel VI.3 i Gatt 1994, där en utjämningstull definieras som en särskild tull som tas ut för att uppväga ”en premie eller en subvention … för tillverkning, produktion eller export av en vara”, utan att det anges vem som tillhandahåller denna premie eller denna subvention eller att någon territoriell begränsning görs vad gäller den tillhandahållande enheten.
59.
Artikel VI i Gatt 1994 omfattar således i princip (
62
) alla subventioner oavsett ursprung. (
63
)
60.
Sett även ur det perspektivet skulle en annan tolkning inte bara strida mot den gängse innebörden av de begrepp som används i SCM‑avtalet och i artikel VI i Gatt 1994, utan den skulle även motverka syftet och ändamålet med de bestämmelserna om Europeiska unionen inte skulle kunna utjämna finansiella bidrag, såsom de som är i fråga i förevarande mål, enbart på grund av deras territoriella ursprung.
61.
Eftersom ingen annan tolkning kan härledas från de förhandlingar som låg till grund för artikel 1.1 a 1 i SCM-avtalet, (
64
) som kan användas som ett kompletterande hjälpmedel för att tolka det avtalet, i den mening som avses i artikel 32 i Wienkonventionen om traktaträtten, står det enligt min mening klart att artikel 1.1 a 1) i SCM‑avtalet inte territoriellt begränsar källan till ett finansiellt bidrag till den WTO-medlem på vars territorium tillverkningen av den aktuella produkten äger rum. (
65
)
62.
Jag anser följaktligen att artikel 1.1 1 a i WTO:s SCM-avtal inte utgör hinder för att som subvention betrakta en uppgörelse varigenom en WTO-medlem ger ett finansiellt bidrag för en produkt som tillverkas på en annan WTO-medlems territorium.
63.
Mot bakgrund av det ovan anförda anser jag följaktligen att tribunalen inte gjorde någon oriktig bedömning när den slog fast att den grundläggande antisubventionsförordningen, såsom det i synnerhet framgår av artiklarna 1.1 och 3.1 a i denna, även är tillämplig på en situation där kommissionen, på grundval av tillräcklig bevisning, kan tillskriva en regering i ett tredjeland ett finansiellt bidrag som har erhållits från ett annat tredjelands regering.
64.
Jag föreslår därför att domstolen ska slå fast att överklagandet i mål C‑269/23 P inte kan vinna bifall såvitt avser den andra och den tredje grunden samt att överklagandet i mål C‑272/23 P inte kan vinna bifall såvitt avser den första och den andra grunden.
B.
Fastställandet av jämförbar situation vid utjämning av det egyptiska systemet för importtullavdrag för importerade material
65.
I den fjärde grunden för överklagandet i mål C‑269/23 P och den tredje grunden för överklagandet i mål C‑272/23 P har klagandebolagen, i huvudsak, gjort gällande att tribunalen gjorde en felaktig bedömning när den bekräftade kommissionens tillvägagångssätt när den jämförde deras situation med situationen för ett företag som också är etablerat i SETC‑zonen men som säljer till den egyptiska marknaden, för utjämning av system för importtullavdrag gällande klagandebolagens förmåner. (
66
) klagandebolagen har dessutom hävdat att deras situation borde ha jämförts med ett teoretiskt scenario där de var etablerade utanför SETC‑zonen men ändå exporterade de berörda produkterna till Europeiska unionen. I en sådan situation skulle den egyptiska regeringen, enligt klagandebolagen, inte ha efterskänkt intäkter genom systemet för importtullavdrag, eftersom regeringen aldrig skulle ha försökt att ta ut importtullar för importerade insatsvaror för tillverkning av de berörda produkterna.
66.
Kärnan i klagandebolagens argument är således, i huvudsak, frågan om vilken den jämförbara situationen ska vara i förevarande fall. (
67
)
67.
Den enda rättsliga bestämmelse som klagandebolagen har åberopat i sina överklaganden till stöd för sina argument är dock artikel 5 i den grundläggande antisubventionsförordningen. Den bestämmelsen, som avser beräkningen av storleken på den utjämningsbara subventionen, reglerar inte den jämförbara situationen vid fastställandet av huruvida den egyptiska regeringen valde att efterskänka vissa intäkter som normalt sett ska tas ut, i den mening som avses i artikel 3.1 a ii) i den grundläggande antisubventionsförordningen (eftersom beräkningen av denna uteblivna intäkt logiskt sett sker efter det att det har fastställts att den existerar). (
68
)
68.
Klagandebolagen har inte heller förklarat på vilket sätt tribunalen gjorde fel när den tolkade eller tillämpade det tillämpliga regelverket.
69.
Den förklaringen är dock avgörande för att klagandebolagens argument ska kunna tas upp till prövning. Även om det hade varit artikel 3.1 a ii) i den grundläggande antisubventionsförordningen som klagandebolagen hade velat åberopa (vilket inte är fallet), föreskrivs det emellertid inte i den bestämmelsen någon metod för att fastställa den lämpliga jämförbara situationen vid avgörandet av huruvida offentliga intäkter som normalt sett skulle tas ut inte drivs in eller efterskänks.
70.
Kommissionen har följaktligen ett visst utrymme för skönsmässig bedömning när det gäller att välja mellan de olika parametrar och scenarier som ligger till grund för dess uppgift att fastställa huruvida den egyptiska regeringen valde att efterskänka intäkter som normalt sett skulle tas ut. (
69
)
71.
I avsaknad av andra argument för motsatsen kan tribunalen inte kritiseras för att ha godtagit kommissionens val av en lämplig jämförbar situation i de antisubventionsundersökningar som ligger till grund för förevarande överklaganden. (
70
)
72.
Jag föreslår därför att domstolen ska slå fast att överklagandet i mål C‑269/23 P inte kan vinna bifall såvitt avser den fjärde grunden och att överklagandet i mål C‑272/23 P inte kan vinna bifall såvitt avser den tredje grunden.
C.
Utjämning av den skattemässiga behandlingen av valutakursförluster till följd av devalveringen av det egyptiska pundet år 2016
73.
Som femte grund för överklagandet i mål C‑269/23 P och fjärde grund för överklagandet i mål C‑272/23 P har klagandebolagen, i huvudsak, åberopat att tribunalen underlät att bedöma huruvida kommissionen hade fastställt den rätta subventionsordningen i de omtvistade förordningarna. Enligt klagandebolagen gjorde kommissionen en felaktig bedömning när den ansåg att det var den skattemässiga behandlingen av valutakursförluster, vilken infördes till följd av devalveringen av det egyptiska pundet år 2016, (
71
) som utgjorde den subventionsordning som gav en förmån som i själva verket är selektiv, i den mening som avses i artiklarna 3.2 och 4.2 c i den grundläggande antisubventionsförordningen. Enligt klagandebolagen kunde alla egyptiska företag åtnjuta denna behandling, vilket i teorin innebar att alla egyptiska företag kunde dra av de förluster från sin beskattningsbara inkomst som orsakats av verkningarna av 2016 års devalvering av det egyptiska pundet. Kommissionen gjorde därför fel när den hänförde den förmån som följde av devalveringen år 2016 till den skattemässiga behandlingen av valutakursförluster.
74.
Det framgår visserligen inte tydligt av överklagandena, men enligt min mening syftar inte de grunderna till att få till stånd en förnyad prövning av de faktiska omständigheterna, i motsats till vad kommissionen har hävdat. En generös tolkning av argumenten tyder snarare på att klagandebolagen vill att domstolen ska pröva tribunalens slutsats att en gemensam bedömning av den skattemässiga behandlingen och de särskilda redovisningsreglerna kunde medföra en förmån som i själva verket är selektiv.
75.
Den typen av argument omfattas av domstolens behörighet. (
72
)
76.
Jag vill i detta avseende påpeka att syftet med artikel 4.2 c i den grundläggande antisubventionsförordningen är just att reglera sådana typer av scenarier där en åtgärd i sig kan framstå som selektiv, men som i praktiken och på grundval av objektiva kriterier eller villkor innebär att det inrättas ett särskilt arrangemang för att bevilja en subvention till vissa företag.
77.
Vid en sådan bedömning ska domstolen, för att avgöra huruvida en subvention i själva verket är selektiv, inte koncentrera sig på de nationella bestämmelserna som sådana, utan på den grad av påverkan som de bestämmelserna har på vissa företag, (
73
) mot bakgrund av det sammanhang i vilket de infördes. (
74
)
78.
Tribunalen gjorde just detta i de överklagade domarna.
79.
För det första ansåg tribunalen att klagandebolagens argument grundade sig på ett felaktigt antagande, nämligen att ”kommissionen inte ansåg att den skattemässiga behandlingen i sig utgjorde en subvention som kunde bli föremål för en utjämningsåtgärd”. (
75
)
80.
För det andra förklarade tribunalen att kommissionen, när den behandlade den skattemässiga behandlingen och de särskilda redovisningsreglerna tillsammans, hade konstaterat att nämnda regler visserligen kunde gynna alla egyptiska företag, men att de i praktiken var avsedda att göra det möjligt att kompensera för de negativa effekterna av devalveringen av det egyptiska pundet år 2016, vilket medförde att en viss kategori av företag, (
76
) såsom klagandebolagen, (
77
) erhöll en betydande förmån. (
78
)
81.
Slutligen förklarade tribunalen att klagandebolagen inte hade lagt fram någon bevisning för att bestrida dessa bedömningar av de faktiska omständigheterna. (
79
)
82.
Jag föreslår således att domstolen ska slå fast att överklagandet i mål C‑269/23 P inte kan vinna bifall såvitt avser den femte grunden och att överklagandet i mål C‑272/23 P inte kan vinna bifall såvitt avser den fjärde grunden.
D.
Fastställande av nivån på den utjämningsbara subventionen för koncernenheter
83.
Som första grund för överklagandet i mål C‑269/23 P har klagandebolagen, i huvudsak, åberopat att tribunalen gjorde en oriktig bedömning när den godkände kommissionens metod för att beräkna storleken på den utjämningsbara subvention som bolagen erhållit på grundval av deras sammanlagda omsättning. (
80
)
84.
Prövningen av denna grund kräver således en tolkning av artiklarna 5 och 6 i den grundläggande antisubventionsförordningen.
85.
I artikel 5 i den förordningen, med rubriken ”Beräkning av storleken på den utjämningsbara subventionen”, föreskrivs att det är den förmån som ”mottagaren” konstateras få under den tid som subventionsundersökningen avser som ska ligga till grund för beräkningen av storleken på den utjämningsbara subventionen. På samma sätt anges därefter i artikel 6 i den förordningen, med rubriken ”Beräkning av förmånen för mottagaren”, vissa riktlinjer för beräkning av storleken på förmånen och därmed subventionen ”för mottagaren”.
86.
Enligt klagandebolagen innebär användningen av ordet ”mottagare” i singularis, såsom tribunalen konstaterade i sin dom i mål Jindal Saw och Jindal Saw Italia/kommissionen, (
81
) att ”förmånen ska fastställas och beräknas för varje mottagare i förhållande till mottagarens situation”. (
82
) Det är endast när en subvention beviljas gemensamt till båda enheterna tillsammans som storleken på den utjämningsbara subventionen också kan fastställas för de enheterna tillsammans. Kommissionen borde följaktligen ha beräknat den procentuella förmånen separat för Jushi Egypt och Hengshi Egypt, tillämpat den procentuella förmånen på deras respektive omsättning för den berörda produkten och beräknat ett enda totalt vägt genomsnitt av subventionsmarginalen för klagandebolagen tillsammans. (
83
)
87.
Samtidigt har klagandebolagen inte bestritt – utan i själva verket uttryckligen medgett i sina skriftliga yttranden – att trots användningen av ordet ”mottagare” i singularis i artiklarna 5 och 6 i den grundläggande antisubventionsförordningen, kan begreppet ”mottagare” tolkas så, att det även omfattar en grupp av företag. (
84
)
88.
Jag anser inte att det är logiskt att göra den åtskillnad som klagandebolagen har föreslagit.
89.
För det första har bolagen inte åberopat några hänvisningar eller någon rättspraxis till stöd för sitt resonemang. (
85
) Artiklarna 5 och 6 i den grundläggande antisubventionsförordningen innehåller dessutom inga bestämningsord som innebär att begreppet ”mottagare” ska tolkas restriktivt.
90.
För det andra är en vid tolkning av det begreppet inte bara förenlig med den tolkning som domstolen har gjort av liknande begrepp i fråga om statligt stöd och konkurrensrätten, nämligen begreppen ”ekonomisk enhet” eller ”företag”, (
86
) utan det är även den tolkning som WTO:s överprövningsorgan har gjort av begreppet ”mottagare”, såsom det används i SCM-avtalet. (
87
)
91.
För det tredje anser jag att synsättet att behandla enheter som ingår i en odelbar helhet, i industriellt och ekonomiskt avseende, som närstående ligger i linje med den ekonomiska verkligheten av det skälet att det därigenom säkerställs att koncerninterna kapitalöverföringar inte kan undkomma antisubventionsinstrumentet. (
88
)
92.
Den därav följande breda tolkningen av begreppet ”mottagare” tjänar därför syftet med den grundläggande antisubventionsförordningen, vilket är att ”kompensera för en subvention som direkt eller indirekt har beviljats för tillverkning, export eller transport av en produkt vars övergång till fri omsättning inom unionen vållar skada”. (
89
)
93.
Jag anser följaktligen inte att domstolen ska slå fast att tribunalen gjorde en oriktig bedömning när den tillämpade ovannämnda tolkning och fann att kommissionen hade gjort en korrekt beräkning av klagandebolagens utjämningsbara subvention.
94.
Jag föreslår således att domstolen ska slå fast att överklagandet i mål C‑269/23 P inte kan vinna bifall såvitt avser den första grunden.
VI. Rättegångskostnader
95.
Enligt artiklarna 137 och 184.2 i rättegångsreglerna ska domstolen besluta om rättegångskostnaderna när den själv slutligt avgör saken.
96.
Enligt artikel 138.1 i rättegångsreglerna, som enligt artikel 184.1 i rättegångsreglerna ska tillämpas i mål om överklagande, ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats.
97.
Enligt min mening har klagandebolagen, av de skäl som jag har anfört ovan, tappat målet. Jag anser därför att bolagen ska bära sina rättegångskostnader och förpliktas att ersätta kommissionens rättegångskostnader, såväl i första instans som i målen om överklagande.
98.
Enligt artikel 140.3 i rättegångsreglerna, som enligt artikel 184.1 i rättegångsreglerna också ska tillämpas i mål om överklagande, ska Tech-Fab Europe eV och European Glass Fibre Producers Association bära sina rättegångskostnader.
VII. Förslag till avgörande
99.
Mot bakgrund av ovanstående föreslår jag att domstolen ska
–
ogilla överklagandena,
–
fastställa domen av den 1 mars 2023, Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics och Jushi Egypt for Fiberglass Industry/kommissionen (T‑480/20, EU:T:2023:90), och domen av den 1 mars 2023, Jushi Egypt for Fiberglass Industry/kommissionen (T‑540/20, EU:T:2023:91),
–
besluta att Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics SAE och Jushi Egypt Fiberglass Industry SAE ska bära sina rättegångskostnader och förplikta dem att ersätta de rättegångskostnader som har uppkommit för Europeiska kommissionen såväl i första instans som i målen om överklagande, samt
–
besluta att Tech-Fab Europe eV och European Glass Fibre Producers Association ska bära sina rättegångskostnader.
(
1
)	Originalspråk: engelska.
(
2
)	Se, för ett liknande resonemang, Luengo Hernández de Madrid, G. E., Regulation of Subsidies and State Aids in WTO and EC Law, Kluwer Law International, Alphen aan den Rijn, 2007, s. 4.
(
3
)	Se, allmänt, Bräutigam, D. och Xiaoyang, T., Economic statecraft in China’s new overseas special economic zones: Soft power, business, or resource security?, IFPRI Discussion Paper 01168 (mars 2012), s. 9.
(
4
)	Se det gemensamma uttalandet från trepartsmötet mellan handelsministrarna i Japan, Förenta staterna och Europeiska unionen, den 14 januari 2020, som finns tillgängligt på följande webbplats: https://ustr.gov/about-us/policy-offices/press-office/press-releases/2020/january/joint-statement-trilateral-meeting-trade-ministers-japan-united-states-and-european-union.
(
5
)	Se, närmare, arbetsdokument från kommissionens avdelningar, Significant Distortions in the Economy of the People’s Republic of China for the Purposes of Trade Defence Investigations [inte översatt till svenska] (SWD(2024) 91 final, s. 618 och följande sidor), där det förklaras att det i politiken för utvidgning av företagens verksamhet utomlands påpekas att kinesiska företag fullt ut kan utnyttja både inhemska och internationella medel för att kompensera för eventuella brister på den inhemska marknaden.
(
6
)	Se, allmänt, Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling, China’s Belt and Road Initiative in the Global Trade, Investment and Finance Landscape, OECD Business and Finance Outlook, 2018, s. 3 och 33.
(
7
)	Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1037 av den 8 juni 2016 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (EUT L 176, 2016, s. 55) (nedan kallad den grundläggande antisubventionsförordningen).
(
8
)	WTO-avtalet om subventioner och utjämningsåtgärder (nedan kallat SCM-avtalet).
(
9
)	Se kommissionens genomförandeförordning (EU) 2020/776 av den 12 juni 2020 om införande av slutgiltiga utjämningstullar på import av vissa vävda och/eller sydda glasfibermaterial med ursprung i Folkrepubliken Kina och Egypten och om ändring av kommissionens genomförandeförordning (EU) 2020/492 om införande av slutgiltiga antidumpningstullar beträffande import av vissa vävda och/eller sydda glasfibermaterial med ursprung i Folkrepubliken Kina och Egypten (EUT L 189, 2020, s. 1) (nedan kallad GFM-förordningen) och kommissionens genomförandeförordning (EU) 2020/870 av den 24 juni 2020 om införande av en slutgiltig utjämningstull och slutgiltigt uttag av den provisoriska utjämningstull som införts på import av produkter av ändlösa glasfiberfilament med ursprung i Egypten och om uttag av den slutgiltiga utjämningstullen på registrerad import av produkter av ändlösa glasfiberfilament med ursprung i Egypten (EUT L 201, 2020, s. 10) (nedan kallad GFR-förordningen) (nedan gemensamt kallade de omtvistade förordningarna).
(
10
)	Dom av den 1 mars 2023, Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics och Jushi Egypt for Fiberglass Industry/kommissionen (T‑480/20, EU:T:2023:90) (nedan kallad domen Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics och Jushi Egypt for Fiberglass Industry/kommissionen).
(
11
)	Dom av den 1 mars 2023, Jushi Egypt for Fiberglass Industry/kommissionen (T‑540/20, EU:T:2023:91) (nedan kallad domen Jushi Egypt for Fiberglass Industry/kommissionen).
(
12
)	Under tiden ändrade Förenta staterna, den 25 mars 2024, sina antisubventionsbestämmelser så att det uttryckligen blev tillåtet att införa utjämningstullar på gränsöverskridande subventioner; se Förenta staternas handelsministerium, ”Regulations improving and strengthening the enforcement of trade remedies through the administration of the antidumping and countervailing duty laws”, Federal Register, vol. 89, s. 20766, av den 25 mars 2024, särskilt s. 20826 och följande sidor.
(
13
)	Se Benitah, M., The WTO Law of Subsidies – A Comprehensive Approach, Leiden: Kluwer Law International, Leiden, 2019, s. 605, där det förklaras att ”det i befintlig rättspraxis, skenet till trots, aldrig har handlat om” en situation där en subvention beviljas en förmånstagare som tillverkar den berörda produkten utanför den beviljande regeringens land.
(
14
)	I skrivande stund hade Europeiska unionen emellertid avslutat en annan antisubventionsundersökning där antisubventionsinstrumentet hade tillämpats för att hantera en liknande situation med ”gränsöverskridande subventioner”, vilken avsåg om Republiken Indonesien och Kina; se kommissionens genomförandeförordning (EU) 2022/433 av den 15 mars 2022 om införande av slutgiltiga utjämningstullar på import av kallvalsade platta produkter av rostfritt stål med ursprung i Indien och Indonesien och om ändring av genomförandeförordning (EU) 2021/2012 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av den provisoriska tull som införts på import av kallvalsade platta produkter av rostfritt stål med ursprung i Indien och Indonesien (EUT L 88, 2022, s. 24). Den förordningen bestreds vid tribunalen i mål T‑348/22, PT Indonesia Ruipu Nickel och Chrome Alloy/kommissionen, vilket fortfarande är anhängigt. Samma förordning gav även upphov till ett förfarande vid WTO:s tvistlösningsorgan, vilket fortfarande är anhängigt och som har registrerats som European Union – Countervailing and Anti-Dumping Duties on Stainless Steel Cold-Rolled Flat Products from Indonesia (DS616).
(
15
)	De överklagade domarna, punkt 3. Beträffande den geografiska utvidgningen av den zonen, se även punkterna 4, 7 och 9 i dessa domar.
(
16
)	De överklagade domarna, punkt 4. Se, även, skäl 650 i GFM-förordningen och skäl 38 i GFR-förordningen.
(
17
)	Se skäl 651 i GFM-förordningen och skäl 39 i GFR-förordningen.
(
18
)	De överklagade domarna, punkt 7.
(
19
)	De överklagade domarna, punkt 9. Se, även, skäl 656 i GFM-förordningen och skäl 44 i GFR-förordningen.
(
20
)	Drivkraften bakom utvecklingen av SETC-zonen är ett företag med namnet Egypt TEDA Investment Co., som är bildat som ett gemensamt företag mellan å ena sidan China-Africa TEDA Investment Co., Ltd – som i sig är ett bolag bildat av China-Africa Development Fund och det statsägda bolaget Tianjin TEDA Investment Holding Co. Ltd – och å andra sidan Egypt China Joint Venture Company. Både Egypt TEDA Investment Co. och China-Africa Development Fund har själva inrättats som gemensamma företag mellan egyptiska och kinesiska statsägda företag. Se skälen 649 och 652 i GFM-förordningen och skälen 37 och 40 i GFR-förordningen.
(
21
)	De överklagade domarna, punkt 10. Se, även, skäl 658 i GFM-förordningen och skäl 46 i GFR-förordningen.
(
22
)	Domen Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics och Jushi Egypt for Fiberglass Industry/kommissionen, punkt 2. Se, även, skäl 93 i GFM-förordningen och skäl 187 i GFR-förordningen.
(
23
)	Skäl 93 i GFM-förordningen och skäl 187 i GFR-förordningen.
(
24
)	Skäl 774 i GFM-förordningen och skäl 212 i GFR-förordningen. Sedan år 2017 har SASAC bland annat till uppgift att ”främja en optimal tilldelning av statligt kapital genom att koncentrera sig på uppdrag som tjänar nationella strategiska mål”. Se arbetsdokument från kommissionens avdelningar, Significant Distortions in the Economy of the People’s Republic of China for the Purposes of Trade Defence Investigations (inte översatt till svenska), SWD(2024)91, s. 111.
(
25
)	Se, exempelvis, Yttrande av Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Europas glasindustri vid ett vägskäl: att skapa en grönare och energieffektiv industri och samtidigt stärka konkurrenskraften och bibehålla arbetstillfällen av hög kvalitet (2022/C‑105/04), punkterna 3.1.1.1, 3.1.2.1 och 3.4 (där glasfiberderivat anges vara ”av avgörande betydelse när det gäller att få till stånd en optimal isolering i byggnader” och där det påpekas att de används i vindturbiner, bildskärmar, smartphones, surfplattor och andra (pek)skärmar).
(
26
)	Se skäl 659 i GFM-förordningen och skäl 47 i GFR-förordningen.
(
27
)	Se de överklagade domarna, punkt 14.
(
28
)	I artikel 28.1 i den grundläggande antisubventionsförordningen föreskrivs att i fall då en berörd part vägrar att ge tillgång till eller på något annat sätt inte tillhandahåller nödvändiga uppgifter inom en viss tid, får kommissionen besluta om positiva eller negativa avgöranden på grundval av de uppgifter som den har tillgång till. I skälen 661–664 i GFM-förordningen och i skälen 49–57 i GFR-förordningen förklarar kommissionen att den var tvungen att tillämpa den bestämmelsen bland annat vad gäller den rättsliga och institutionella ramen och förvaltningen av SETC‑zonen samt vad gäller det exakta samarbetet mellan den kinesiska och den egyptiska staten i fråga om den zonen.
(
29
)	Se skälen 676, 678 och 683 i GFM-förordningen och skälen 61, 66 och 71 i GFR‑förordningen (där det konstateras att ”den egyptiska regeringen förväntade sig och välkomnade kinesisk finansiering av det nära samarbetet inom SETC-zonen för att driva på utvecklingen av en av landets fattigaste regioner. Den kinesiska regeringen hoppades att kinesiska företag skulle kunna verka utanför Kinas territorier och öka sin export inom ramen för initiativet ’One Belt, One Road’ (möjligen för att undvika handelspolitiska skyddsåtgärder)”).
(
30
)	Se skälen 726–757 i GFM-förordningen och skälen 143–147 i GFR-förordningen.
(
31
)	Se skälen 758–804 i GFM-förordningen och skälen 230–241 i GFR-förordningen. Se, även, den allmänna slutunderrättelsen (AS657), den 29 april 2020 (bilaga A.24 till mål T‑540/20), punkterna 158–206.
(
32
)	Se skälen 670–699 i GFM-förordningen och skälen 58–87 i GFR-förordningen. Se, även, skäl 659 i GFM-förordningen och skäl 47 i GFR-förordningen: ”[Jushi Egypt och Hengshi Egypt] finansieras med medel från Kina, använder insatsvaror och utrustning som har importerats från Kina, leds av kinesiska chefer och använder kinesisk sakkunskap”.
(
33
)	Eftersom tribunalen inte prövade frågan huruvida Kinas finansiella bidrag kunde tillskrivas Egypten, inbegripet kommissionens tillämpning av utkastet till bestämmelser om staters ansvar för folkrättsstridiga handlingar, vilket antogs år 2001 av FN:s folkrättskommission, och eftersom den frågan inte har överklagats till domstolen (se de överklagade domarna, punkt 103 (T‑480/20) respektive punkt 70 (T‑540/20)), kommer jag inte att ta ställning till den delen av den övergripande diskussionen. Se även skälen 686, 707, 708, 718 och 719 i GFM-förordningen och skälen 74, 95, 102 och 103 i GFR-förordningen.
(
34
)	För fullständighetens skull vill jag påpeka att klagandebolagen i sina överklaganden har angett att de punkter i de överklagade domarna som de invänder mot är punkterna 81–103 (T‑480/20) respektive punkterna 48–70 (T‑540/20). Många av dessa punkter avser dock faktiska omständigheter som tribunalen har fastställt på grundval av de omtvistade förordningarna. Eftersom domstolens behörighet, enligt artikel 256.1 FEUF och artikel 58 första stycket i stadgan för Europeiska unionens domstol, i princip ska vara begränsad till rättsfrågor, ska den andra grunden för överklagandet i mål C‑269/23 P och den första grunden för överklagandet i mål C‑272/23 P underkännas, för det fall de ska förstås som ett ifrågasättande av tribunalens fastställande av de faktiska omständigheterna men emellertid inte förklarar på vilket sätt tribunalen har missuppfattat den bevisning som lagts fram vid den; se, bland annat, dom av den 8 juni 2023, Severstal och NLMK/kommissionen (C‑747/21 P och C‑748/21 P, EU:C:2023:459, punkterna 44–46 och där angiven rättspraxis).
(
35
)	De överklagade domarna, punkt 84 (T‑480/20) respektive punkt 51 (T‑540/20).
(
36
)	De överklagade domarna, punkterna 79–83 (T‑480/20) respektive 46–50 (T‑540/20).
(
37
)	Artikel 3.1 a och b i den grundläggande antisubventionsförordningen (min kursivering). Denna begreppsdefinition åtföljs av en lista över åtgärder som vidtas av en offentlig myndighet eller ett offentligt organ och som utgör en subvention, såsom en direkt överföring av medel i form av exempelvis bidrag eller lån, eller mer indirekta former av prisstöd, såsom offentliga intäkter som normalt sett efterskänks; se artikel 3.1 a i–iv i den förordningen. Såsom tribunalen också förklarade i domen av den 10 april 2019, Jindal Saw och Jindal Saw Italia/kommissionen (T‑300/16, EU:T:2019:235, punkt 107), fullbordas den listan genom ”[a]rtikel 3.1 a iv andra strecksatsen i [den grundläggande antisubventionsförordningen, som] är … en bestämmelse som är avsedd att säkerställa att de offentliga myndigheterna i tredjeländer inte kan kringgå subventionsbestämmelser genom att vidta åtgärder som i strikt mening ger sken av att inte omfattas av tillämpningsområdet för artikel 3.1 a i–iii i [nämnda förordning] men i praktiken har likvärdig verkan”. Se, för ett liknande resonemang, rapporten från WTO:s överprövningsorgan med titeln United States – Final Countervailing Duty Determination with respect to certain Softwood Lumber from Kanada (WT/DS257/AB/R), punkt 52.
(
38
)	Artikel 3.2 i den grundläggande antisubventionsförordningen (min kursivering).
(
39
)	Se, exempelvis, den tyska språkversionen (”eine Regierung im Ursprungs- oder Ausfuhrland”), den spanska språkversionen (”los poderes públicos en el territorio del país de origen o de exportación”), den danska språkversionen (”staten i oprindelses- eller eksportlandet”) och den irländska språkversionen (”go bhfuil ranníocaíocht airgeadais ó rialtas sa tír thionscnaimh nó sa tír is onnmhaireoir”).
(
40
)	Se, exempelvis den franska språkversionen (”des pouvoirs publics du pays d’origine ou d’exportation”), den italienska språkversionen (”una pubblica amministrazione del paese d’origine o di esportazione”), den kroatiska språkversionen (”postoji financijski doprinos vlade zemlje podrijetla ili izvoza”) och den slovenska språkversionen (”gre za finančni prispevek vlade v državi porekla ali izvoza”).
(
41
)	Se, bland annat, dom av den 27 oktober 1977, Bouchereau (30/77, EU:C:1977:172, punkt 14), och dom av den 12 september 2019, kommissionen/Kolachi Raj Industrial (C‑709/17 P, EU:C:2019:717, punkt 88 och där angiven rättspraxis).
(
42
)	Min kursivering.
(
43
)	Min kursivering.
(
44
)	Se de överklagade domarna, punkterna 106–108 (T‑480/20) respektive punkterna 73–75 (T‑540/20).
(
45
)	Jag kan tillägga att det omvända skulle innebära att antisubventionsinstrumentet kan tillämpas beroende på var ifrågavarande finansiella flöden kommer ifrån, vilket mycket väl skulle kunna möjliggöra ett kringgående av tillämpningsområdet för den grundläggande antisubventionsförordningen, även i fall där kapitalrörelserna skulle kunna spåras med rimlig noggrannhet.
(
46
)	Se, exempelvis, den franska språkversionen (”une contribution financière par les pouvoirs publics ou tout organisme public, sur le territoire d’un pays”), den tyska språkversionen (”eine Regierung oder eine öffentliche Körperschaft im Gebiet eines Landes eine finanzielle Beihilfe leistet”), den spanska språkversionen (”una contribución financiera por los poderes públicos o un organismo público en el territorio de un país”), den italienska språkversionen (”un contributo finanziario da parte di una pubblica amministrazione o di un ente pubblico nel territorio di un paese”), den irländska språkversionen (”ranníocaíocht airgeadais ó rialtas nó ó chomhlacht poiblí éigin laistigh de chríoch tíre”), den kroatiska språkversionen (”financijski doprinos vlade ili javnog tijela na državnom području zemlje”) och den danska språkversionen (”en statslig eller en offentlig myndighed har ydet et finansielt bidrag inden for et lands område”).
(
47
)	Min kursivering. Hela det skälet har följande lydelse: ”När förekomsten av en subvention fastställs är det nödvändigt att visa att ett finansiellt bidrag har beviljats av en offentlig myndighet eller annat offentligt organ inom ett lands territorium, eller att någon annan form av inkomst- eller prisstöd enligt artikel XVI i [allmänna tull- och handelsavtalet (Gatt)] 1994 har förelegat och att ett mottagande företag härigenom har beviljats en förmån.”
(
48
)	Se rådets förordning (EEG) nr 459/68 av den 5 april 1968 om skydd mot dumpning eller bidrag eller subventioner från länder som inte är medlemmar i Europeiska ekonomiska gemenskapen (EGT L 93, 1968, s. 1; svensk specialutgåva, område 11, volym 3, s. 0108).
(
49
)	Se, för ett liknande resonemang, dom av den 14 juli 1988, Fediol/kommissionen (187/85, EU:C:1988:399, punkt 14), av vilken framgår att en subvention omfattas av tillämpningsområdet för den grundläggande antisubventionsförordningen ”om den ekonomiska fördel som beviljas inverkar menligt på den normala konkurrensen eftersom den beviljas ett företag eller sektorsvis, till en grupp av företag”. Se även, analogt, dom av den 3 oktober 2000, Industrie des poudres sphériques/rådet (C‑458/98 P, EU:C:2000:531, punkt 91), och dom av den 8 juni 2023, Severstal och NLMK/kommissionen (C‑747/21 P och C‑748/21 P, EU:C:2023:459, punkt 73), i vilka handelspolitiska skyddsinstrument betecknas som ”skyddsåtgärder mot illojal konkurrens … [för att] återställa en bristande jämvikt … på den inhemska marknaden”.
(
50
)	Båda dessa avtal godkändes av Europeiska unionen inom ramen för dess godkännande av avtalet om upprättande av WTO; se rådets beslut 94/800/EC av den 22 december 1994 om ingående, på Europeiska gemenskapens vägnar – vad beträffar frågor som omfattas av dess behörighet – av de avtal som är resultatet av de multilaterala förhandlingarna i Uruguayrundan (1986–1994) (EGT L 336, 1994, s. 1).
(
51
)	Se, bland annat, dom av den 30 april 1974, Haegeman (181/73, EU:C:1974:41, punkterna 5 och 6), och dom av den 6 oktober 2020, kommissionen/Ungern (Högre utbildning) (C‑66/18, EU:C:2020:792, punkt 69 och där angiven rättspraxis).
(
52
)	Se, särskilt, dom av den 5 oktober 1994, Tyskland/rådet (C‑280/93, EU:C:1994:367, punkterna 106–109), och dom av den 23 november 1999, Portugal/rådet (C‑149/96, EU:C:1999:574, punkt 47).
(
53
)	Det åtagandet återfinns i artikel 216.2 FEUF.
(
54
)	Se även, för ett liknande resonemang, mitt förslag till avgörande i målet Changmao Biochemical Engineering/kommissionen (C‑123/21 P, EU:C:2022:890, punkt 34).
(
55
)	Se, för ett liknande resonemang, dom av den 20 januari 2022, kommissionen/Hubei Xinyegang Special Tube (C‑891/19 P, EU:C:2022:38, punkterna 31 och 32).
(
56
)	Det vill säga Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1036 av den 8 juni 2016 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (EUT L 176, 2016, s. 21).
(
57
)	Se, e contrario, dom av den 16 juli 2015, kommissionen/Rusal Armenal (C‑21/14 P, EU:C:2015:494, punkterna 52 och 53).
(
58
)	Se de överklagade domarna, punkt 99 (T‑480/20) respektive punkt 66 (T‑540/20).
(
59
)	Se, för ett liknande resonemang, dom av den 12 maj 2022, kommissionen/Hansol Paper (C‑260/20 P, EU:C:2022:370, punkt 82), och dom av den 27 februari 2024, EUIPO/The KaiKai Company Jaeger Wichmann (C‑382/21 P, EU:C:2024:172, punkt 74). För en konkret tillämpning av ett fall där en sådan tolkning var möjlig, se dom av den 20 januari 2022, kommissionen/Hubei Xinyegang Special Tube (C‑891/19 P, EU:C:2022:38, punkterna 30 och 34).
(
60
)	Min kursivering.
(
61
)	Se rapporten från WTO:s överprövningsorgan med titeln United States – Countervailing Duties on Certain Corrosion-Resistant Carbon Steel Flat Products from Germany (WT/DS213/AB/R), punkt 73. Se även, för ett liknande resonemang, rapporten från WTO:s överprövningsorgan med titeln United States – Final Countervailing Duty Determination with respect to certain Softwood Lumber from Kanada (WT/DS257/AB/R), punkt 95.
(
62
)	Jag vill understryka att enbart den omständigheten att en åtgärd utgör en ”subvention” i den mening som avses i artikel VI i Gatt 1994 inte nödvändigtvis innebär att varje typ av reglering på marknaden med nödvändighet omfattas av SCM-avtalets tillämpningsområde; se rapporten från WTO:s överprövningsorgan med titeln United States – Countervailing Duty Investigation on Dynamic Random Access Memory Semiconductors (DRAMS) from Korea (WT/DS296/AB/R), punkt 115.
(
63
)	Se även WTO:s analytiska index, Article VI - Anti-Dumping and Countervailing Duties, s. 239, där det med avseende på begreppet ”vederlag eller subvention” hänvisas till expertgruppens andra rapport Anti-Dumping and Countervailing Duties från den 29 januari 1960 (L/1141) och förklaras att ”tre experter ansåg att ordet skulle ges en bredare tolkning och att det omfattade alla subventioner, oavsett deras art och ursprung, inbegripet även subventioner som beviljats av privata organ”.
(
64
)	Även om förhandlingstexten till (den dåvarande) artikel 3.1 a ändrades så att begreppet ”regering” även innefattar alla offentliga myndigheter på en WTO‑medlems territorium, finns det, såsom kommissionen har förklarat, i själva verket inget som tyder på att den ändringen av texten, eller någon annan ändring, gjordes i syfte att begränsa det territoriella tillämpningsområdet för finansiella bidrag som kan tillskrivas en WTO-medlem. Se förhandlingsgruppen för subventioner och utjämningsåtgärder (Negotiating Group on Subsidies and Countervailing Measures), Status of Work in the Negotiating Group, Report by the Chairman to the Group of Negotiation on Goods, dokument MTN.GNG/NG10/W/38 (den 18 juli 1990), s. 2 och dokument MTN.GNG/NG10/W/38/Rev.1 (den 4 september 1990), s. 2.
(
65
)	Till stöd för denna slutsats, se även Crochet, och V., Hegde, V., China’s ”Going Global”policy: Transnational protection subsidies under the WTO SCM Agreement, 23 Journal of International Economic Law (2020), s. 847 och Reinhold, P., Strategische Autonomie und Handelsschutz – Länderübergreifende Subventionen vor den EU-Gerichten, Jean Monnet Working Paper nr 1/24, s. 7, som båda förklarar att artikel 1.1 a 1) i SCM-avtalet inte anger var mottagaren av det finansiella bidrag som beviljats av en ”regering eller en offentlig myndighet” ska vara belägen.
(
66
)	I överklagandena ifrågasätts de överklagade domarna vad gäller punkterna 167–169 (T‑480/20) respektive punkterna 134–136 (T‑540/20).
(
67
)	Som fjärde grund för överklagandet i mål C‑269/23 P och i den tredje grunden för överklagandet i mål C‑272/23 P, har klagandebolagen även åberopat ett åsidosättande av artikel 3.1 a ii och 3.2 i den grundläggande antisubventionsförordningen. Bolagen har emellertid inte utvecklat det påstådda åsidosättandet av de bestämmelserna i sina yrkanden. Därför anser jag att överklagandena ska ogillas i denna del eftersom de inte uppfyller kraven i artikel 169.2 i domstolens rättegångsregler. Se i det avseendet dom av den 28 september 2023, Changmao Biochemical Engineering/kommissionen (C‑123/21 P, EU:C:2023:708, punkt 87).
(
68
)	Såsom tribunalen har förklarat anser WTO:s överprövningsorgan att kravet på att fastställa en lämplig jämförbar situation följer av artikel 1.1 a 1 ii) i SCM-avtalet (se de överklagade domarna, punkt 164 (T‑480/20) respektive punkt 131 (T‑540/20)). I synnerhet vad gäller formuleringen ”normalt sett efterskänks” i artikel 1.1 a 1 ii) i SCM-avtalet, har WTO:s överprövningsorgan påpekat att ett avstående från intäkter som normalt sett ska tas ut innebär att regeringen har erhållit mindre intäkter än vad som skulle ha varit fallet i en annan situation. Den rätt till intäkter som det avstås från på detta sätt ska fastställas med hänvisning till ”vissa fastställda, normativa riktmärken mot vilka en jämförelse kan göras mellan de intäkter som faktiskt erhålls och de intäkter som ’normalt sett’ skulle ha erhållits”. Se rapporten från WTO:s överprövningsorgan med titeln United States – Measures Affecting Trade in Large Civil Aircraft (Second Complaint) (WT/DS353/AB/R), punkt 806. Se, även, WTO:s överprövningsorgan, United States – Tax Treatment for ”Foreign Sales Corporations” (WT/DS108/AB/R), punkt 90.
(
69
)	Se, för ett liknande resonemang, dom av den 7 maj 1987, NTN Toyo Bearing m.fl./rådet (240/84, EU:C:1987:202, punkt 19), där det förklaras att när det i unionslagstiftningen inte föreskrivs någon särskild metod, förutsätter valet mellan de olika metoderna för att uppnå det mål som föreskrivs i unionsrätten en bedömning av komplicerade ekonomiska förhållanden angående vilka domstolen endast undersöker huruvida uppenbara fel föreligger.
(
70
)	Se de överklagade domarna, punkt 168 (T‑480/20) respektive punkt 135 (T‑540/20).
(
71
)	Såsom kommissionen har förklarat i de omtvistade förordningarna ”beslutade Egyptens regering [under 2016] att ändra den fasta växelkursen för det egyptiska pundet (EGP) till en rörlig växelkurs, på grundval av en rekommendation från Internationella valutafonden. Till följd av detta förlorade det egyptiska pundet omkring hälften av sitt värde mot andra större valutor såsom US-dollarn och euron inom en månad. För att hantera denna plötsliga valutafluktuation utfärdade de egyptiska myndigheterna en särskild redovisningsstandard samt en särskild skattebestämmelse för att hantera växelkursdifferenser. Till följd av detta tilläts företag att i större utsträckning göra avdrag för växelkursdifferenser, på grund av devalveringen av det egyptiska pundet, från sin beskattningsbara inkomst”. Se skäl 860 i GFM-förordningen och skäl 287 i GFR-förordningen.
(
72
)	Se dom av den 1 juni 1994, kommissionen/Brazzelli Lualdi m.fl. (C‑136/92 P, EU:C:1994:211, punkt 49), av vilken framgår att tribunalen visserligen är ensam behörig att bedöma de faktiska omständigheterna, men ”när [tribunalen] har fastställt eller bedömt de faktiska omständigheterna, är domstolen däremot behörig … att pröva [tribunalens] rättsliga bedömning av dessa omständigheter och de rättsliga följderna därav”.
(
73
)	Se, för ett liknande resonemang, rapporten från WTO:s överprövningsorgan med titeln United States – Measures Affecting Trade in Large Civil Aircraft (Second Complaint) – Recourse to Article 21.5 of the DSU by the European Union (WT/DS353/AB/RW), punkt 5.1813. Se även, för ett liknande resonemang, Rubini, L., The Definition of Subsidy and State Aid: WTO and EC Law in Comparative Perspective (Oxford University Press, Oxford, 2009), s. 373 och följande sidor.
(
74
)	Se, för ett liknande resonemang och analogt, inom området för statligt stöd, dom av den 15 november 2011, kommissionen och Spanien/Government of Gibraltar och Förenade kungariket (C‑106/09 P och C‑107/09 P, EU:C:2011:732, punkt 106), där domstolen slog fast följande: ”[D]et förhållandet att offshorebolagen undgår beskattning [är] inte … en slumpartad följd av den aktuella ordningen. Detta är tvärtom en oundviklig konsekvens av att beskattningsunderlagen utformats just på ett sådant sätt att offshorebolag, vilka till sin natur varken har anställda eller nyttjar affärslokaler, inte har något beskattningsunderlag i den mening som avses med beskattningsunderlag i förslaget till skattereform”.
(
75
)	De överklagade domarna, punkterna 176 och 177 (T‑480/20) respektive punkterna 143 och 144 (T‑540/20).
(
76
)	Se, skäl 861 i GFR-förordningen och skäl 288 i GFM-förordningen, där följande anges: ”[På grund av den särskilda redovisningsstandarden] förefaller företag som bedriver verksamhet i en utländsk valuta vara förlustbringande i skattehänseende, även om deras ekonomiska situation kan uppvisa en god vinst. Däremot har de egyptiska företag som använder egyptiska pund för sina affärer drabbats av faktiska förluster som haft en verklig inverkan på verksamheten, vilket hanterades genom den särskilda skattebestämmelse som utfärdades av de egyptiska myndigheterna”.
(
77
)	Se skäl 862 i GFR-förordningen och skäl 289 i GFM-förordningen, där följande anges: ”[Klagandebolagen] är nästan uteslutande exportinriktade, importerar nästan all sin utrustning, och deras lån samt en större del av deras materialinköp är i angivna utländsk valuta. Som en följd är de förluster som registrerats av [klagandebolagen] på grund av devalveringen av det egyptiska pundet, i synnerhet på grund av de betydande lånen i utländsk valuta, inte faktiska förluster, utan förlusterna utnyttjas endast för skatteändamål för att minska den beskattningsbara inkomsten”.
(
78
)	De överklagade domarna, punkt 176 (T‑480/20) respektive punkt 143 (T‑540/20).
(
79
)	De överklagade domarna, punkt 177 (T‑480/20) respektive punkt 144 (T‑540/20).
(
80
)	Klagandebolagen till stöd för sitt överklagande hänvisat till punkterna 32, 37, 42, 43, 46‑48, 51–55 och 58 i domen Jushi Egypt for Fiberglass Industry/kommissionen.
(
81
)	Dom av den 10 april 2019, Jindal Saw och Jindal Saw Italia/kommissionen (T‑300/16, EU:T:2019:235).
(
82
)	Dom av den 10 april 2019, Jindal Saw och Jindal Saw Italia/kommissionen (T‑300/16, EU:T:2019:235), punkterna 207, 210 och 211.
(
83
)	Enligt klagandebolagen skulle detta ha resulterat i en total utjämningstullsats på 4,6 procent i stället för den på 10,9 procent som kommissionen hade fastställt.
(
84
)	Se domen Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics och Jushi Egypt for Fiberglass Industry/kommissionen, punkt 47, där det hänvisas till rapporten från WTO:s överprövningsorgan med titeln United States – Countervailing Measures Concerning Certain Products from the European Communities (WT/DS212/AB/R, punkt 108), där följande konstaterades: ”Begreppet ’mottagare’ kan tolkas på så sätt att det avser både ett företag … och dess ägare …. Begreppet ’grupp av personer’ kan tolkas på så sätt att det avser en grupp av ’fysiska personer’, en grupp av ’fysiska och juridiska personer’ eller en grupp bestående enbart av ’juridiska personer’”.
(
85
)	Klagandebolagens hänvisningar till hur de behandlades i de parallella antidumpnings- och antisubventionsundersökningarna är malplacerade. Även om beslutspraxis på området för handelspolitiska skyddsåtgärder skulle kunna vara bindande för kommissionen (vilket inte är fallet; se dom av den 24 februari 2022, Eurofer/kommissionen (C‑226/20 P, EU:C:2022:122, punkt 60 och där angiven rättspraxis)), har kommissionen förklarat att det endast var Jushi Egypt som var den exporterande tillverkaren av glasfiberroving till Europeiska unionen, varför det inte var nödvändigt att undersöka möjligheten att överföra förmånen från Jushi Egypt till Hengshi Egypt. Se, för ett liknande resonemang, domen Jushi Egypt for Fiberglass Industry/kommissionen, punkt 55.
(
86
)	Se, för ett liknande resonemang, dom av den 14 november 1984, Intermills/kommissionen (323/82, EU:C:1984:345, punkterna 11 och 12), och dom av den 10 januari 2006, Cassa di Risparmio di Firenze m.fl. (C‑222/04, EU:C:2006:8, punkterna 112–114) (inom området för statligt stöd), och dom av den 12 juli 1984, Hydrotherm Gerätebau (170/83, EU:C:1984:271, punkt 11), och dom av den 6 oktober 2021, Sumal (C‑882/19, EU:C:2021:800, punkt 48 och där angiven rättspraxis) (inom området för konkurrensrätten).
(
87
)	Se domen Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics och Jushi Egypt for Fiberglass Industry/kommissionen, punkt 47.
(
88
)	Se även domen Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics och Jushi Egypt for Fiberglass Industry/kommissionen, punkt 56, och hänvisningen till rapporten från WTO:s överprövningsorgan med titeln United States – Final Countervailing Duty Determination with Respect to Certain Softwood Lumber from Kanada (WT/DS257/AB/R, punkt 146). Se även, i fråga om statligt stöd, dom av den 10 januari 2006, Cassa di Risparmio di Firenze m.fl. (C‑222/04, EU:C:2006:8, punkt 114).
(
89
)	Artikel 1.1 i den grundläggande antisubventionsförordningen.