62012CJ0612_ET
Pooled
Kohtuotsuse põhistus
Resolutiivosa
Pooled
Kohtuasjas C‑612/12 P,
mille ese on Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 56 alusel 21. detsembril 2012 esitatud apellatsioonkaebus,
Ballast Nedam NV, asukoht Nieuwegein (Madalmaad), esindajad: advokaat A. Bosman ja advocaat
E. Oude Elferink,
apellant,
teine menetlusosaline:
Euroopa Komisjon,
esindajad: F. Ronkes Agerbeek ja P. Van Nuffel, keda abistas avocat
F. Tuytschaever, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,
kostja esimeses kohtuastmes,
EUROOPA KOHUS (viies koda),
koosseisus: koja president T. von Danwitz, kohtunikud E. Juhász, A. Rosas, D. Šváby (ettekandja) ja S. Rodin,
kohtujurist: J. Kokott,
kohtusekretär: vanemametnik M. Ferreira,
arvestades kirjalikus menetluses ja 13. novembri 2013. aasta kohtuistungil esitatut,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
otsuse
Kohtuotsuse põhistus
1. Apellatsioonkaebuses palub Ballast Nedam NV (edaspidi „Ballast Nedam”) tühistada otsuse kohtuasjas Ballast Nedam vs.
komisjon (T‑361/06, EU:T:2012:491; edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus”), millega Euroopa Liidu Üldkohus jättis rahuldamata apellandi hagi, milles apellant palus teda puudutavas osas tühistada komisjoni 13. septembri 2006. aasta otsuse K(2006) 4090 (lõplik), mis käsitleb [EÜ] artikli 81 alusel algatatud menetlust (juhtum COMP/F/38.456 – Bituumen (NL)) (edaspidi „vaidlusalune otsus”), ning teise võimalusena esiteks tühistada osaliselt nimetatud otsus osas, milles määratakse kindlaks apellandi rikkumise kestus, ja teiseks vähendada talle määratud trahvi summat.
Õiguslik raamistik
2. Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 1/2003 [EÜ] artiklites [81] ja [82] sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT 2003, L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205) artikli 27 lõikes 1 on sätestatud:
„Enne artiklites 7, 8 ja 23 ning artikli 24 lõikes 2 sätestatud otsuste tegemist annab komisjon ettevõtjatele ja ettevõtjate ühendustele, kelle suhtes komisjon on algatanud menetluse, võimaluse olla ära kuulatud küsimustes, mis on kutsunud esile komisjoni vastuväiteid. Komisjoni otsused võivad põhineda üksnes sellistel vastuväidetel, mille kohta asjaomastel osapooltel on olnud võimalik esitada oma seisukoht. Kaebuste esitajad võtavad menetlusest aktiivselt osa.”
Vaidluse taust ja vaidlusalune otsus
3. Vaidluse taust on välja toodud vaidlustatud kohtuotsuse punktides 1–7 ja selle võib kokku võtta alljärgnevalt.
4. Apellant juhib Madalmaades ehitussektoris tegutsevat kontserni Ballast Nedam. Alates 1995. aastast koondati kontserni tee‑ehitustegevus äriühingusse Ballast Nedam Grond en Wegen BV (edaspidi „BNGW”), milles 100% osalus kuulub Ballast Nedam Infra BV‑le (edaspidi „BN Infra”), milles Ballast Nedam omab 100% osalust. Alates 1. oktoobrist 2000 teostas Ballast Nedami kontserni tee‑ehitustegevust otseselt BN Infra.
5. Pärast seda, kui British Petroleum plc esitas komisjoni 19. veebruari 2002. aasta teatise alusel, mis käsitleb kaitset trahvide eest ja trahvide vähendamist kartellide puhul (EÜT 2002, C 45, lk 3; ELT eriväljaanne 08/02, lk 155), taotluse trahvi eest kaitse saamiseks seoses väidetava kartelliga Madalmaade tee‑ehitusel kasutatava bituumeni turul, viis komisjon 1. ja 2. oktoobril 2002 teatavate äriühingute ruumides läbi üllatuskontrollid ja saatis mitmele äriühingule, sh BN Infrale 4. juulil 2003 teabenõuded. Viimane vastas sellele 12. septembril 2003. Komisjon saatis 10. veebruaril 2004 Ballast Nedamile teabenõude, kes vastas sellele 9. märtsil 2004.
6. Komisjon alustas 18. oktoobril 2004 haldusmenetlust ning võttis vastu vastuväiteteatise, mis saadeti järgmisel päeval mitmele äriühingule, sh Ballast Nedamile ja BN Infrale ning millele Ballast Nedam vastas 20. mail 2005.
7. Komisjon tegi 13. septembril 2006 vaidlusaluse otsuse, milles ta tuvastas, et otsuse adressaatideks olevad äriühingud osalesid EÜ artikli 81 ühes vältavas rikkumises, mis seisnes selles, et asjaomastel ajavahemikel leppisid nad regulaarselt kokku Madalmaades tee-ehituses kasutatava bituumeni müügi ja ostu brutohinna, ühtse allahindluse kartellis osalevate tee-ehitajate brutohinnast ja väiksema maksimaalse allahindluse ülejäänud tee-ehitajate brutohinnast.
8. Ballast Nedamit ja tema tütarettevõtjat BN Infra peeti selle rikkumise eest vastutavaks ajavahemikus 21. juunist 1996 kuni 15. aprillini 2002.
9. Arvestades esiteks asjaolu, et BN Infra osales otseselt rikkumises ajavahemikus 1. oktoobrist 2000 kuni 15. aprillini 2002 ja talle kuulus BNGW kapitalis 100% suurune osalus ajavahemikus 21. juunist 1996 kuni 30. septembrini 2000, ning teiseks asjaolu, et Ballast Nedamile kuulus otseselt ja kaudselt 100% suurune osalus BN Infra ja BNGW kapitalis, määrati Ballast Nedamile ja BN Infrale solidaarselt 4,65 miljoni euro suurune trahv.
Menetlus Üldkohtus ja vaidlustatud kohtuotsus
10. Üldkohtu kantseleisse 5. detsembril 2006 esitatud hagiavalduses palus Ballast Nedam tühistada vaidlusaluse otsuse ja teise võimalusena esiteks tühistada nimetatud otsus osas, millega määrati kindlaks temaga seotud rikkumise kestus, ja teiseks vähendada talle määratud trahvi summat.
11. Ballast Nedam esitas oma hagi põhjenduseks kaks väidet.
12. Oma teises väites, mis ainsana on asjakohane käesoleva apellatsioonkaebuse puhul, leidis Ballast Nedam, et komisjon rikkus määruse nr 1/2003 artikli 27 lõiget 1 ja kaitseõigusi, kuna ta jättis vastuväiteteatises märkimata, et ta eeldas Ballast Nedami vastutust tema tütarettevõtja BNGW tõttu põhjusel, et esimene avaldas tegelikult otsustavat mõju teisele ajavahemikul 21. juunist 1996 kuni 1. oktoobrini 2000.
13. Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 64 meenutas Üldkohus kohtupraktikat vastuväiteteatise puhul nõutava täpsuse kohta, selleks et ettevõtjal oleks haldusmenetluses võimalik avaldada oma seisukoht etteheidetavate faktide asjakohasuse suhtes. Nimetatud kohtupraktikast tuleneb, et vastuväiteteatises peab eelkõige olema märgitud, millises rollis ettevõtjale väidetavaid asjaolusid ette heidetakse (kohtuotsus Papierfabrik August Koehler jt vs. komisjon, C‑322/07 P, C‑327/07 P ja C‑338/07 P, EU:C:2009:500, punkt 39).
14. Vaidlustatud kohtuotsuse punktides 68–71 tõdes Üldkohus järgmist:
„68 Vastuväiteteatises meenutas komisjon kõigepealt, et iga asjassepuutuv ettevõtjate kontsern moodustas ühe ettevõtja ning et kontserni emaettevõtjal oli võimalik avaldada oma tütarettevõtjate tegevusele otsustavat mõju (punkt 324). Seejärel märkis ta, et hageja osales kartellis BNGW direktori kaudu (vastuväiteteatise punkt [235]) ning seejärel BN Infra kaudu (vastuväiteteatis punkt 339) ning kuna hagejale kuulus täielik kontroll BN Infra (varem Ballast Nedam Wegenbouw BV ja BNGW) kapitali üle vahetasandi üksuse Ballast Nedam Nederland kaudu, eeldas ta emaettevõtja otsustava mõju avaldamist nende kahe tütarettevõtja tegevusele. Lõpuks esitas komisjon teatavad täiendavad asjaolud selle kohta, et hageja ja BN Infra moodustasid üheainsa ettevõtja (vastuväiteteatise punkt 340). Kõiki neid asjaolusid arvestades otsustas komisjon, et vastuväiteteatis tuli adresseerida BN Infrale tema (ja tema õiguseellaste) otsese osaluse tõttu kokkulepetes ning hagejale osaluse tõttu BN Infra tegevusele otsustava mõju tegeliku avaldamise kaudu (vastuväiteteatise punkt 342).
69 Kõikidest nendest asjaoludest nähtub, et kuigi vastuväiteteatises kasutatud sõnastus oleks võinud olla selgem, eeskätt BN Infra ja BNGW suhte küsimuses, esitas komisjon hagejale piisava teabe, et mõista fakte ja asjaolusid, mida ta kasutas oma rikkumise väite põhjendamiseks, ning täpsustas ühetimõistetavalt juriidilised isikud, kellele võidakse trahvid määrata. Nimelt, pelk asjaolu, et komisjon ei esitanud vastuväiteteatises ühtegi täiendavat tõendit, et hageja ja BNGW moodustasid ühe ettevõtja, ei ole piisav, et asuda seisukohale, et ta ei märkinud selgelt, et ta kavatses kohaldada eeldust, mille kohaselt avaldas hageja BN Infra ja BNGW äritegevusele tegelikult otsustavat mõju. Üldkohus on seega seisukohal, et vastuväiteteatises sisalduva teabe põhjal ei saanud hagejale olla teadmata, et ta võib BNGW emaettevõtjana olla komisjoni lõpliku otsuse adressaat.
70 Lisaks tuleb nentida, et vastuseks sellele vastuväiteteatises esitatud väitele kinnitab hageja […], et BN Infra ei olnud BNGW õigusjärglane, vaid tema 100% osalusega emaettevõtja, ning esitas argumente, mille eesmärk oli tõendada BNGW sõltumatust temast.
71 Neid asjaolusid arvestades on Üldkohus seisukohal, et hagejal oli juba vastuväiteteatise staadiumis võimalik mõista komisjoni selle vastuväite ulatust, mis puudutas tema rikkumises osalemist BNGW emaettevõtjana, ning seega tõhusalt end kaitsta.”
15. Üldkohus jättis hagi täies ulatuses rahuldamata.
Poolte nõuded
16. Ballast Nedam palub Euroopa Kohtul:
– täielikult või osaliselt tühistada Üldkohtu otsus, nagu see on sõnastatud vaidlustatud kohtuotsuse resolutsioonis;
– juhul kui apellatsioonkaebus rahuldatakse, täielikult või osaliselt rahuldada Ballast Nedami esimeses kohtuastmes esitatud nõuded, ja
– mõista mõlema kohtuastme kohtukulud välja komisjonilt.
17. Komisjon palub Euroopa Kohtul:
– jätta apellatsioonkaebus rahuldamata, ja
– mõista kohtukulud välja apellandilt.
Apellatsioonkaebus
18. Apellatsioonkaebuse põhjenduseks esitab Ballast Nedam kaks väidet, mis puudutavad vastavalt määruse nr 1/2003 artikli 27 lõike 1 ja kaitseõiguste rikkumist ning asjaolu, et Üldkohus on valesti kohaldanud aluspõhimõtteid, mis reguleerivad tütarettevõtjate toime pandud konkurentsiõigusrikkumiste omistamist emaettevõtjale.
Esimene väide, et õigusnormi on rikutud seoses määruse nr 1/2003 artikli 27 lõike 1 tõlgendamisega ja kaitseõigustega
Poolte argumendid
19. Esimeses väites, mis on suunatud vaidlustatud kohtuotsuse punktide 68–71 vastu, leiab Ballast Nedam, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta järeldas kohtuotsuse punktis 69, et vastuväiteteatises sisalduva teabe põhjal ei saanud apellandile olla teadmata, et ta võib BNGW emaettevõtjana olla komisjoni lõppotsuse adressaat.
20. Apellatsioonkaebuses kinnitab Ballast Nedam, et vastuväiteteatises oleks komisjon pidanud tuvastama BNGW, kui rikkumise toime pannud üksuse, ja sõnaselgelt teavitama Ballast Nedamit asjaolust, et viimane võidakse tunnistada solidaarselt vastutavaks BNGW‑le määratud trahvi tasumise eest. Vastuväiteteatise punktis 342 ei mainita aga BNGW‑d, kes ei olnud ka vastuväiteteatise adressaat.
21. Komisjon leiab, et väide ei ole põhjendatud.
Euroopa Kohtu hinnang
22. Ilma et Üldkohus oleks rikkunud õigusnormi, meenutas ta vaidlustatud kohtuotsuse punktis 64 kohtupraktikat vastuväiteteatise puhul nõutava täpsuse kohta, selleks et ettevõtjal oleks haldusmenetluses võimalik avaldada oma seisukoht etteheidetavate faktide asjakohasuse suhtes.
23. Nagu tuleneb vaidlustatud kohtuotsuse punktist 68, tõdes Üldkohus, et vastuväiteteatises tuvastas komisjon apellandi ja BN Infra vahelised seosed, mistõttu otsustas komisjon vastuväiteteatise punktis 342, et vastuväiteteatis tuli adresseerida BN Infrale tema (ja tema õiguseellaste) otsese osaluse tõttu kokkulepetes ning apellandile tema osaluse tõttu BN Infra tegevusele otsustava mõju tegeliku avaldamise kaudu.
24. Mis puudutab BNGW osalust, siis möönis Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 69, et komisjon ei esitanud vastuväiteteatises ühtegi täiendavat tõendit, et apellant ja BNGW moodustasid ühe ettevõtja, ning et selles osas oleks vastuväiteteatis võinud olla selgem. Üldkohus tõdes siiski, et see ei ole piisav, et asuda seisukohale, et komisjon ei märkinud selgelt, et ta kavatses kohaldada eeldust, mille kohaselt avaldas apellant BN Infra ja BNGW äritegevusele tegelikult otsustavat mõju.
25. Sellega rikkus Üldkohus õigusnormi vastuväiteteatise täpsuse nõude osas, millest tuleneb, et vastuväiteteatises peab olema märgitud, millises rollis ettevõtjale väidetavaid asjaolusid ette heidetakse (kohtuotsus Papierfabrik August Koehler jt vs.
komisjon, EU:C:2009:500, punkt 39).
26. Üldkohus järeldas vaidlustatud kohtuotsuse punktis 69 ekslikult, et apellandile ei saanud olla teadmata, et ta võib BNGW emaettevõtjana olla komisjoni lõppotsuse adressaat, samas kui Üldkohtu kaalutlustest endist ilmneb, et vastuväiteteatise punktis 342 ei märkinud komisjon, et kõnealune vastuväiteteatis oli adresseeritud apellandile, kuna viimane avaldas BNGW äritegevusele otsustavat mõju, ning Üldkohus möönis, et vastuväiteteatis ei olnud selles osas selge.
27. Nimelt ei saanud Üldkohus tõdeda, et vastuväiteteatise punktis 235 esitatud järeldus, mille kohaselt apellant osales kartellis BNGW direktori kaudu, kinnitas tema jaoks selgelt, et komisjon kavatses tema kui BNGW emaettevõtja suhtes kohaldada tuletatud vastut ust, samas kui vastuväiteteatises mainitakse seda ettevõtjat üksnes BN Infra õiguseellasena.
28. Lisaks suurendab vastuväiteteatise sõnastuse mitmetähenduslikkust asjaolu, et BNGW‑le ei adresseeritud ühtegi vastuväiteteatist.
29. Mis puudutab vaidlustatud kohtuotsuse punktis 70 mainitud ja BNGW‑d puudutavat apellandi vastust vastuväiteteatisele, siis sellest ei saa järeldada, et apellant mõistis vastuväiteteatise lugemisel, et komisjon luges tema vastutavaks BNGW tegevuse eest.
30. Neid asjaolusid arvestades rikkus Üldkohus õigusnormi, kui ta leidis, et komisjon ei olnud rikkunud apellandi kaitseõigusi.
31. Kuna apellatsioonkaebuse esimene väide on põhjendatud, tuleb sellega nõustuda ja järelikult tühistada vaidlustatud kohtuotsus osas, milles lükatakse tagasi apellandi väide, et vaidlusaluse otsuseni viinud haldusmenetluses rikuti määruse nr 1/2003 artikli 27 lõiget 1 ja kaitseõigusi.
Teine väide, et rikkumise omistamisega Ballast Nedamile on rikutud õigusnormi
32. Teises väites, mis on suunatud vaidlustatud kohtuotsuse punktide 72–77 vastu, heidab apellant Üldkohtule ette, et viimane mõistis valesti apellandi esitatud argumentide tähendust 30. juuni 2011. aasta kohtuistungil ja rikkus seetõttu õigusnormi, tõdedes vaidlustatud kohtuotsuse punktis 75, et „[Ballast Nedam] ei saa […] väita, et komisjon ei saanud talle BNGW rikkumist ajavahemikus 21. juunist 1996 kuni 1. septembrini 2000 süüks panna ega pidada teda trahvi maksmise eest solidaarselt vastutavaks”, kuigi tema tütarettevõtja BNGW puhul ei tuvastatud ühtegi rikkumist.
33. Kuna käesoleva väite eesmärk – isegi kui põhjendused erinevad eelmise väite toetuseks esitatust – on samuti seada kahtluse alla apellandile tema tütarettevõtja BNGW tegevuse eest vastutuse omistamine, ei too see väide isegi põhjendatuse korral kaasa vaidlustatud kohtuotsuse tühistamist laiemas ulatuses kui see, mis kaasneb esimese väitega nõustumisel.
34. Seetõttu ei tule seda väidet analüüsida.
Hagi Üldkohtus
35. Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 61 esimeses lõigus on ette nähtud, et kui apellatsioonkaebus on põhjendatud, tühistab Euroopa Kohus Üldkohtu otsuse. Sellisel juhul võib Euroopa Kohus ise teha asja suhtes lõpliku kohtuotsuse, kui menetlusstaadium seda lubab.
36. Käesoleval juhul on see nii.
37. Selles osas palub apellant, tuginedes esimeses kohtuastmes sõnastatud seisukohtadele, tühistada vaidlusalune otsus apellanti puudutavas osas ja vähendada talle selle otsuse artikli 2 punktis a solidaarselt määratud trahvi summas 4,65 miljonit eurot.
38. Kuna käesoleval juhul ei antud apellandile esiteks võimalust end haldusmenetluses tõhusalt kaitsta küsimuses, mis puudutab tema kui BNGW 100% osalusega emaettevõtja osalemist kõnealuses rikkumises, siis tuleb vaidlusaluse otsuse artikli 1 punkt a tühistada osas, mis puudutab apellandile BNGW tegevuse süükspanemist ajavahemikus 21. juunist 1996 kuni 30. septembrini 2000.
39. Teiseks vähendas Üldkohus BN Infra tegevuse osas, mille eest pandi vaidlustatud otsusega vastutus samuti apellandile, määratud trahvi lõplikult 3,45 miljoni euro suurusele summale, tõdedes, et BN Infra suhtes ei saa BNGW tegevuse eest kohaldada tuletatud vastutust ajavahemikus 21. juunist 1996 kuni 1. oktoobrini 2000 (kohtuotsus Ballast Nedam Infra vs.
komisjon, T‑362/06, EU:T:2012:492).
40. Neil asjaoludel tuleb apellandile vaidlusaluse otsuse artikli 2 punktis a solidaarselt määratud trahvi summa suuruseks kinnitada 3,45 miljonit eurot.
Kohtukulud
41. Euroopa Kohtu kodukorra artikli 184 lõikes 2 on sätestatud, et kui apellatsioonkaebus on põhjendatud ja Euroopa Kohus teeb ise kohtuasjas lõpliku otsuse, otsustab ta kohtukulude jaotamise.
42. Vastavalt kodukorra artikli 138 lõikele 1, mida kodukorra artikli 184 lõike 1 alusel kohaldatakse apellatsioonkaebuste suhtes, on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
43. Kuna Ballast Nedami apellatsioonkaebus rahuldati ja Euroopa Kohus vähendas Ballast Nedamile määratud trahvi, tuleb komisjonilt mõista välja kõik käesoleva menetlusega seotud kohtukulud. Lisaks, mis puudutab Üldkohtus Ballast Nedami esitatud väiteid, millest üks osa lükati lõplikult tagasi, siis tuleb kummagi poole kohtukulud esimeses kohtuastmes jätta nende endi kanda.
Resolutiivosa
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (viies koda) otsustab:
1. Tühistada otsus kohtuasjas T‑361/06: Ballast Nedam vs.
komisjon osas, millega lükati tagasi Ballast Nedam NV esitatud väide nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 1/2003 ([EÜ] artiklites [81] ja [82] sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta) artikli 27 lõike 1 ja kaitseõiguste rikkumise kohta haldusmenetluses, milles tehti komisjoni 13. septembri 2006. aasta otsus K(2006) 4090 (lõplik), mis käsitleb [EÜ] artikli 81 alusel algatatud menetlust (juhtum COMP/F/38.456 – Bituumen (NL)).
2. Tühistada otsuse K(2006) 4090 (lõplik) artikli 1 punkt a osas, mis puudutab Ballast Nedam NV poolt toime pandud EÜ artikli 81 rikkumist ajavahemikus 21. juunist 1996 kuni 30. septembrini 2000.
3. Tühistada otsuse K(2006) 4090 (lõplik) artikli 2 punkt a osas, millega määrati Ballast Nedam NV trahvi summaks 4,65 miljonit eurot.
4. Kinnitada otsuse K(2006) 4090 (lõplik) artikli 2 punktis a Ballast Nedam NV‑le solidaarselt määratud trahvi summaks 3,45 miljonit eurot.
5. Mõista Euroopa Komisjonilt välja kõik käesoleva apellatsioonkaebusega seotud kohtukulud.
6. Jätta kummagi poole kohtukulud esimeses kohtuastmes nende endi kanda.