62004CC0331_ET
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Käesoleva eelotsusetaotluse ese on nõukogu direktiivi 92/50/EMÜ artikli 36 lõike 2 ja nõukogu direktiivi 93/38/EMÜ artikli 34 lõike 2, millega ühtlustatakse avalike teenuslepingute sõlmimise kord(2) ning teatud sektorites lepingute sõlmimise kord(3), tõlgendamine.
2. Consiglio di Stato küsimus, mis seondub hankelepingu sõlmimisega majanduslikult kõige soodsama pakkumise alusel ja sellise pakkumise kindlaksmääramise kriteeriumidega, puudutab tellija ja žürii volitusi, et välja selgitada, kas tellija võib piirduda selliste kriteeriumide kehtestamisega hanketeates või lepingudokumentides, delegeerides žüriile õiguse neid täpsustada ja täiendada.
3. Eelotsusetaotluse esitanud kohtule vastamise lihtsustamiseks tuleb järgida riigihangetes kohustuslikke põhimõtteid, mille eesmärk on kehtestada objektiivsed eeskirjad hangetes osalemiseks ja lepingute sõlmimiseks läbipaistvate menetluste abil, milles on keelatud diskrimineerivad meetmed ja klauslid.
I. Tõlgendatavad õigusnormid
4. Mõlemad direktiivid, mille keskmes on teenusepakkujate võrdne kohtlemine (direktiivi 92/50 artikli 3 lõige 2 ja direktiivi 93/38 artikli 4 lõige 2), korraldavad neutraalsel viisil lepingute sõlmimise, kas madalaima hinna või majanduslikult sobivaima pakkumise alusel (vastavalt artikli 36 lõige 1 ja artikli 34 lõige 1).
5. Kui lähtutakse viimati nimetatud kriteeriumist, sätestab direktiivi 92/50 artikli 36 lõige 2, et „tellija nimetab lepingudokumentides või hanketeates […] tähtsuse järjekorras lepingu sõlmimise kriteeriumid”. Peaaegu samamoodi on sõnastatud direktiivi 93/38 artikli 34 lõige 2.
II. Põhikohtuasja asjaolud ja eelotsuse küsimused
6. Ajutine konsortsium E.A.C. Srl ja „Viaggi di Maio” Snc (edaspidi «EAC») osales läbirääkimismenetluses, mille algatas Azienda del Consorcio Trasporti Veneciano (edaspidi „ACTV”) vastavalt teisele meetodile neist, mis on nimetatud seadusandliku dekreedi nr 158/1995(4) reisijateveo maanteeteenuste allhanke kohta artikli 24 lõike 1 punktis b.(5)
7. Lepingudokumendid sisaldasid suuniseid sobivaima pakkumise kindlakstegemiseks; kolmas suunis puudutas teenuse osutamise korraldust ja tugistruktuure, mida žürii võis hinnata maksimaalselt 25 punktiga.(6) Tuli kirjeldada (a) depoosid ja/või bussiparklaid, (b) teenuste kontrollimise korda ja kontrolle läbiviivaid isikuid, (c) liinibusside juhtide arvu ja juhiloa kategooriat, millega on lubatud busse juhtida, (d) ettevõtja rajatisi Veneetsia provintsis ja (e) sõidukitega töötava personali töövahetuste korraldamisega tegelevat personali.
8. Pärast pakkumiste esitamist ja enne nende avamist, ent olles igal juhul pakkujate nimekirjaga tutvunud, jaotas žürii punktid viie eespool nimetatud alarubriigi vahel, andes 8 punkti esimesele, 7 teisele, 6 kolmandale ja kahele ülejäänule kummalegi 2.
9. Teenusepakkujaks määrati ajutine konsortsium „La Línea”, kes sai 86,53 punkti; EAC sai ainult 83,50, mistõttu ta vaidlustas tulemuse Tribunale Amministrativo Regionale del Veneto’s, väites, et tema vastane võitis hanke tänu korralduse ja tugistruktuuride kohta antud punktide jaotamisele a posteriori, ning tuginedes direktiivi 92/50 artikli 36 ja seadusandliku dekreedi nr 158/1995 artikli 24 lõike 1 punktile b.
10. Kohus jättis kaebuse 15. aprilli 2003. aasta otsusega rahuldamata, mille peale EAC kaebas edasi Consiglio di Stato’le, mille kohtupraktikas kiidetakse heaks žüriide teatava täiendava sekkumise pädevuse tunnustamise tava, mis võimaldab neil hanketeates esitatud üldsuuniseid täpsustada ja eelnevalt kehtestatud põhikategooriaid alarubriikidesse jagada.
11. Et välja selgitada, kas direktiivi 92/50 artiklit 36 ja direktiivi 93/38 artiklit 34 võib selliselt tõlgendada, esitas Consiglio di Stato Euroopa Kohtule järgmised küsimused:
„1. Kas neid sätteid võib tõlgendada kui paindlikke norme, mis võimaldavad riigihanke tellijal juhul, kui leping sõlmitakse majanduslikult soodsaima pakkumise alusel, määrata kriteeriumid hanketeates või lepingudokumentides kindlaks üldiselt, jättes žüriile võimaluse hiljem vajaduse korral neid täpsustada ja/või täiendada tingimusel, et sellised täpsustused ja/või täiendused tehakse enne pakkumiste avamist ja nendega ei muudeta hanketeates eelnevalt määratletud kriteeriume, või vastupidi, tuleb kõnealuseid norme käsitleda jäikade normidena, mille alusel peab tellija hanketeates või lepingudokumentides analüütiliselt määratlema lepingu sõlmimise kriteeriumid enne eelvaliku või hanketeate staadiumi, ning žürii ei või mingil viisil sekkuda kriteeriumide täpsustamiseks ja/või täiendamiseks ega alakriteeriumide ja alapunktide kasutusele võtmiseks, kuna läbipaistvuse eesmärgil peab lepingu sõlmimise kriteeriumidega seotud kogu teave sisalduma hanketeates või lepingudokumentides?
Kas ühenduse õigusega arvestades on õiguspärane Consiglio di Stato kohtupraktikast tulenev traditsiooniline tõlgendamisviis, mis võimaldab žürii sekkumist kriteeriumide täiendamiseks enne pakkumiste avamist?
2. Kas arvestades nende õigusnormide väljendist „võimaluse korral” lähtuvat paindlikku tõlgendamist, on õiguspärane, kui tellija kehtestab osalemistingimused, mis näevad seoses ühe lepingu sõlmimise kriteeriumiga (käesolevas kohtuasjas on selleks korraldus ja tugimeetmed) ette, et tellijal on punktide andmisel diskretsiooniõigus keeruka kriteeriumide kogumi alusel, mille puhul hanketeade ei näe ette tähtsuse järjekorda, mistõttu see on selles osas osaliselt määratlemata, või eeldab kõnealune norm, et kriteeriumid tuleb siiski esitada võimalikult ammendavalt – millega hanketeates kriteeriumide tähtsuse järjekorra määratlemata jätmine on vastuolus – ja kas juhul, kui eespool nimetatud meede on õiguspärane normi eeldatava paindlikkuse ja kõigi elementide tähtsuse alusel järjestamise kohustuse puudumise tõttu, võib žürii – juhul, kui hanketeade teda selleks sõnaselgelt ei volita – kriteeriumide täiendamiseks-täpsustamiseks sekkuda (mis väljendub lihtsalt individuaalse tähtsuse ja kaalu omistamises igale üksikule elemendile, mida hanketeate kohaselt sooviti hinnata nii, et neile antakse kokku 25 punkti), või tuleb, vastupidi, kohaldada osalemistingimusi sõna-sõnalt, andes punkte lex specialis
määratletud mitmesuguste ja keerukate elementide üldise hindamise alusel?
3. Kas kõnealust normi arvestades on õiguspärane tunnustada üldiselt žürii, kes peab pakkumisi hindama – olenemata sellest, kuidas kriteeriumid on hanketeates määratletud – pädevust piirata ise üldiselt oma tegevust menetluses, kus leping sõlmitakse soodsaima pakkumise alusel, kuid üksnes hinnatavate elementide keerukuse korral, täpsustades hanketeates eelnevalt määratletud kriteeriumide kohaldamise parameetrid, ja kas žürii võib oma sellist pädevust teostada ka võttes kasutusele alakriteeriumid ja alapunktid või lihtsalt määratledes hanketeates või lepingudokumentides üldiselt esitatud kriteeriumide täpsemad kohaldamiskriteeriumid, tehes seda loomulikult enne pakkumiste avamist?”
III. Menetlus Euroopa Kohtus
12. Euroopa Kohtu põhikirja artiklis 20 ette nähtud tähtajaks esitasid kirjalikke märkusi komisjon, Austria ja Madalmaade valitsus ning EAC ja ACTV, olles esitanud suulised väited kohtuistungil, mis toimus 7. juulil 2005.
IV. Eelotsuse küsimuste vastuvõetavus
13. Austria valitsus ja ACTV väidavad, et eelotsuse küsimused on eri põhjustel ja eri ulatuses vastuvõetamatud.
14. Esimene leiab, et eelotsusetaotlus on ebatäpne sätete osas, mille tõlgendamist taotletakse, järeldades taotluse leheküljest 10, et direktiivi 93/38 artikkel 34 ei ole põhikohtuasjas kohaldatav. Kumbki neist etteheiteist ei ole veenev, sest Consiglio di Stato väljendab oma kahtlusi „seoses direktiivi 93/38 artikliga 34 ja eelkõige direktiivi 92/50 analoogse artikliga 36”, märkides, et hagis tuginetakse neist viimasele, mille sõnastus on sarnane teisega, „mis on käesolevale kohtuasjale kohaldatav, isegi kui apellatsioonkaebuse esitaja ei ole sellele sõnaselgelt ja kirjalikult viidanud”.
15. Teatud viisil ei nõua nimetatud valitsus taotluse a limine
rahuldamata jätmist, vaid seda, et analüüs piirduks teise viidatud õigusnormiga, mis on sisuliselt identne direktiivi 93/38 artikliga 34. Seega tuleb see vastuvõetamatuse väide ülearuseks lugeda, sest olenemata antavast tõlgendusest kehtib see mõlema õigusnormi puhul, millest kohaldamisele kuuluva valik on siseriikliku kohtu ülesanne, millesse Euroopa Kohus ei või sekkuda, välja arvatud juhul, kui asjaolud ei kuulu ühenduse õiguse reguleerimisalasse või kui tõstatatud küsimus on pelgalt oletuslik ning sel puudub seos vaidluse tegelike asjaoludega.
16. Sellel teisel alusel on esitatud ACTV vastuvõetamatuse vastuväide, mis ainult näib veenvam. Ta väidab, et Itaalia kohtu küsimus, kas žürii võib „täiendada” või „täpsustada” hanketeate või lepingudokumentide hindamiskriteeriume, ei ole asjakohane, sest antud juhul ta seda ei teinud, vaid piirdus, nagu on kirjas eelotsusetaotluses, selliste teisejärguliste hindamiselementide kasutuselevõtuga, mis täpsustavad selle dokumendi tingimusi, lisamata uusi elemente (punkti 5 viimane lõik).
17. Eelotsuse küsimuse oletusliku olemuse kindlaks tegemise raskusest sõltumata(7) on see argument vastuoluline, sest sellega tunnistatakse, et kinnitatud kriteeriume täpsustati, et seejärel selgitada, et Consiglio di Stato’l ei ole vaja teada saada, kas direktiivi 92/50 artikli 36 ja direktiivi 93/38 artikli 34 kohaselt on selline hilisem toiming lubatud. Pealegi on küsimused esitatud selleks, et kontrollida niisuguse vaidluse lahendamiseks kohaldatava Itaalia kohtupraktika õiguspärasust, mis lubab žüriil kriteeriume enne pakkumiste avamist täiendada; sellest tulenevalt on eelotsusetaotlus õigustatud.
V. Riigihangete korraldamise põhimõtted
18. Consiglio di Stato soovib teada, kas menetlustes, kus hankeleping sõlmitakse majanduslikult soodsaima pakkumise alusel, võimaldavad kõnesolevad õigusnormid tellijal kehtestada hanketeates või lepingudokumentides üldiselt pakkumiste hindamise kriteeriumid, volitades žüriid neid täpsustama või täiendama (esimene küsimus).
19. Ta soovib samuti välja selgitada, kas selle laia tõlgenduse ja kahes vaidlustatud artiklis kasutatud väljendiga „võimaluse korral” arvestades, võib ametiasutus määrata ühe hindamiskriteeriumi eest selliste keerukate kriteeriumide alusel antavad punktid, mis on loetletud nende tähtsuse järjekorda määratlemata nii, et nende tähtsuse järjekorra määrab hiljem kindlaks žürii, kes võib piirduda eelnevalt hanketeates kehtestatud eeskirjade täpsustamisega, seda eelkõige võttes kasutusele alakriteeriumid või alapunktid (teine ja kolmas küsimus).
20. Eespool esitatud küsimustele vastamiseks tuleb, nagu liidetud kohtuasjades C‑285/99 ja C‑286/99(8) tehtud ettepanekus, meenutada pakkumise valiku põhimõtteid, et paremini mõista direktiivi 92/50 artiklit 36 ja direktiivi 93/38 artiklit 34.
21. Avalikke hankelepinguid käsitlevad direktiivid soodustavad igaüks oma konkreetses valdkonnas avatud konkurentsi arendamist nelja Euroopa integratsiooni aluseks oleva liikumisvabaduse (kaupade, isikute, teenuste ja kapitali)(9) kaudu täites ühenduse seadusandja poolt EÜ asutamislepingu artiklites 9, 52, 59 ja 73b (muudetuna EÜ artiklid 23, 43, 49 ja 56) sisalduvat ettekirjutust.
22. Seda ülesannet saab täita ja eesmärki saavutada ainult tingimusel, et avaliku hankelepingu kandidaadid konkureerivad võrdsetel alusel mistahes õigustamatute eelistusteta; seetõttu on vajalik nii sisuliselt kui ka formaalselt objektiivse süsteemi kehtestamine. See saavutatakse esimesel tasandil hankes osalemise ja lepingute sõlmimise kohta neutraalsete normide kehtestamisega(10) ja teisel läbipaistvate menetluste sätestamisega, kus reegliks on avalikkus.
23. Osalejate valikul arvestatakse kandidaatide erialast pädevust ning majanduslikku ja tehnilist suutlikkust. Diskrimineeriva mõju välistamine saavutatakse, määrates iga hanke puhul eelnevalt kindlaks kriteeriumid, millest tuleb valikul juhinduda, ning nõutav suutlikkus ja kogemus.(11)
24. Kui kandidaadid on valitud, põhineb hankelepingu sõlmimine objektiivsetel kriteeriumidel – kas madalaimal hinnal või majanduslikult soodsaimal pakkumisel. Sellel teisel juhul kehtestab ametiasutus lepingudokumentides või hanketeates lepingu sõlmimise kriteeriumid, täpsustades nende tähtsust(12), nagu näevad ette käesolevas eelotsusetaotluses käsitletavad sätted.
25. Süsteem ei jäta seega midagi juhuse hooleks ega lõpliku otsuse tegija valida. Võrdsuse põhimõte nõuab, et nõuded on lepingukandidaatidele eelnevalt teada, nii et otsusetegija piirdub tehnilisest kaalutlusõigusest tuleneva kaalutlusruumi raames nii riigihankeid üldiselt kui ka konkreetseid hankeid reguleeriva lex contractus
sätestatud kriteeriumide järgimisega.
26. Tegeliku võrdsuse tagamiseks ja mistahes diskrimineerimise välistamiseks ei piisa sellest, et menetlus toimub objektiivsete eeskirjade järgi, vaid on vaja ka seda, et nende kohaldamine toimuks avalikkuse põhimõttel. Alates hanketeatest ja lepingudokumentidest kuni valikuhetkeni välja(13), nii avatud kui ka piiratud menetlustes.
VI. Vastus eelotsuse küsimustele
27. Mõned kohtuistungil esitatud väited viisid Euroopa Kohtu Luksemburgist kaugele – Itaalia kohtusaali, kus tehakse otsus põhikohtuasjas – kuid tuleb kindlalt märkida, et Euroopa Kohtu pädevuses ei ole otsustada, kas vaidlusaluse veoteenuse lepingu sõlmimine toimus õiguspäraselt – see on Consiglio di Stato ülesanne.
28. Euroopa Kohtu ülesanne on keerukam ja tähtsam; tuleb kindlaks teha, kas artiklitega, mille tõlgendamist taotletakse, on viidatud põhimõtetega arvestades kooskõlas see, kui žürii ei piirdu esitatud pakkumiste hindamisega vajaliku hindamisruumi piires vastavalt hanketeates või lepingudokumentides loetletud kriteeriumidele, sest talle on antud teatud loov pädevus neid täpsustada, lisada ja täiendada. Kokkuvõttes tuleb kindlaks teha, kas see üksnes täidesaatva pädevusega organ võib teostada „peaaegu normatiivset” pädevust, määratledes mingil moel lex contractus
sisu .
A. Esimene eelotsuse küsimus
29. Direktiivi 92/50 artikkel 36 ja direktiivi 93/38 artikkel 34 on hankelepingute sõlmimist käsitlevad õigusnormid, mis näevad selles osas ette kaks juba nimetatud põhikriteeriumi: madalaim hind ja majanduslikult soodsaim pakkumine. Esimene ei jäta selle määratletud olemuse tõttu tellijale hindamisruumi; teine on aga juriidiliselt määramata mõiste, mida ametiasutus peab igal juhul eraldi täpsustama, milleks nimetatakse mõlema sätte lõigete 1 punktides a mitteammendavalt erinevaid elemente, mis peavad lepingudokumentides või hanketeates kirjas olema tähtsuse järjekorras, nagu sätestavad nende samade sätete lõiked 2.
30. Sellest tuleneb seega, et tellija peab hanketeates või lepingudokumentides märkima elemendid, mida žürii peab sobivaima pakkumise valikul arvesse võtma, ilma et oleks võimalik nende sätestamist edasi volitada või seda hiljem teha.
31. See on ühenduse kohtupraktika kohaselt läbipaistvuse, avalikkuse ja mittediskrimineerimise põhimõtete seisukohast vältimatult vajalik. Hindamiskriteeriumid peavad võimaldama kindlaks teha sobivaimat pakkumist, mistõttu need peavad tingimata seonduma lepingu esemega(14) ja olema esitatud korduvalt nimetatud dokumentides,(15) et kõigil piisavalt informeeritud ja mõistlikult tähelepanelikel pakkujatel oleks võimalus nendest ühtmoodi aru saada;(16) samuti peab olema märgitud nende tähtsuse järjekord.(17)
32. Seega ei ole ametiasutusel vaba voli ega kaalutlusõigust pakkumiste hindamiskriteeriume kehtestada; samuti ei ole tal õigust valida nende kriteeriumide avalikustamise hetke ega neid valikumenetluse vältel muuta, mis takistab tal lisaks nende tähendust muuta.(18)
33. Kõikidest nendest põhjendustest tulenevalt ei ole žüriil loova sekkumise õigust, ning tema tegevus peab piirduma tellija poolt eelnevalt kehtestatud kriteeriumide kohaldamisega, millest kõik kandidaadid on nõuetekohaselt teadlikud tänu nimetatud kriteeriumide läbipaistvusele ja avalikustamisele. Järelikult, kuivõrd täpsustamine ja täiendamine, millele vihjab Consiglio di Stato oma esimeses küsimuses, hõlmavad loovat tegevust ja mitte pelgalt eelnevalt kehtestatud eeskirjade järgimist, on see vastuolus direktiividega 92/50 ja 93/38, sest seeläbi eiratakse direktiivide aluspõhimõtteid.
34. Ei ole oluline, et seda tehakse enne pakkumiste avamist, sest võrdsus peab olema tagatud mitte ainult otsustamisel, vaid ka osalemisel, mistõttu täieliku teabe puudumine valikumenetluse tingimuste kohta kujutab endast puudulikku avalikustamist, millest tulenevalt võivad välja jääda võimalikud kandidaadid, kes oleks kõiki nõudeid teades võinud otsustada konkureerida.(19) Teiselt poolt, nagu arvavad komisjon ja Austria valitsus, oleks sobivaima pakkumise kindlaks tegemise ülesandega organil sellisel juhul võimalus lõpptulemust mõjutada, millega kaasneb erapooletuse puudumise risk, sest otsustamise hetkel võib ta, isegi pakkumiste sisu teadmata, kuid kandidaate teades, mõnda neist soosida.
35. Kokkuvõttes peab tellija direktiivi 92/50 artikli 36 lõike 2 ja direktiivi 93/38 artikli 34 lõike 2 kohaselt hanketeates või lepingudokumentides üksikasjalikult märkima lepingu sõlmimise kriteeriumid, ilma et žüriil oleks lubatud teha midagi muud peale nende kohaldamise, kusjuures tal on keelatud teha muudatusi, seda ka enne pakkumiste avamist.
B. Teine ja kolmas eelotsuse küsimus
36. Seega tuleb kõik kaalutluselemendid eelnevalt teatavaks teha, märkides need tähtsuse järjekorras.
37. Niisiis peavad lepingu sõlmimisel määravad elemendid olema alati märgitud hanketeates või lepingudokumentides, ilma et žürii võiks neist mõne välja jätta, lisada uusi või esialgu ettenähtuid alarubriikidesse jaotada. Nagu ma juba märkisin, ei ole ta pädev uusi elemente lisama, olemasolevaid muutma ega täiendama.
38. Kui erinevaid hindamiskriteeriume on hanketeates või lepingudokumentides võimatu kaaluda, võiks arvata, et see on žürii ülesanne, kuid direktiivi 92/50 artikli 36 lõike 2 ja direktiivi 93/38 artikli 34 lõike 2 sõnastus kooskõlas avalike hangete üldpõhimõtetega seda ei luba, sest see võib muuta kriteeriume, mõjutades valikumenetluse tulemust. Sellisel juhul näib direktiivi mõttega olevat paremini kooskõlas selle töö tellimine eksperdilt, kes pole lõppotsusega seotud.(20)
39. Eespool viidatud kehtivad direktiivid 2004/18 ja 2004/17/EÜ(21) kinnitavad esitatud mõtteid, nõudes vastavalt artiklites 53 ja 55, et ametiasutus märgiks ära kõik kriteeriumid, mis valiti soodsaima pakkumise kindlakstegemiseks, kasutades sobiva ulatusega pallisüsteemi. Kui see ei ole põhjendatult võimalik, peab ta need märkima kahanevas tähtsuse järjekorras, ilma et žüriil oleks õigus selles osas sekkuda.
40. Seda enam tuleb lugeda vastuvõetamatuks niisugune modus operandi
nagu põhikohtuasjas, kus tellija on kehtestanud selliste eri elementide alusel hinnatava kriteeriumi, mille jaoks on määratud ühine punktisumma, mille tähtsuse järjekord on märkimata, kusjuures žüriile usaldatakse mitte üksnes punktide jaotamise, vaid ka nende tähtsuse järjekorra kehtestamise ülesanne.
41. Olen seega seisukohal, et kui hanketeates või lepingutingimustes ei ole võimalik lepingu sõlmimise kriteeriume tähtsuse järjekorras esitada, ei luba direktiivi 92/50 artikli 36 lõige 2 ja direktiivi 93/38 artikli 34 lõige 2 seda teha žüriil pärast ega ka enne pakkumiste avamist, ja järelikult ei ole tal ka õigust võtta vastu eeskirju sellise sekkumise reguleerimiseks ega jaotada eri hindamiskriteeriumide vahel nendes dokumentides eelnevalt ette nähtud punktide arvu, järjestades neid kriteeriume vastavalt nende tähtsusele.
VII. Ettepanek
42. Esitatud põhjendustest lähtuvalt teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Itaalia Vabariigi Consiglio di Stato eelotsuse küsimustele järgmiselt:
1. Nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiivi 92/50/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord, artikli 36 lõige 2 ja nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiivi 93/38/EMÜ, millega kooskõlastatakse veevarustus-, energeetika-, transpordi- ja telekommunikatsioonisektoris tegutsevate tellijate hankemenetlused, artikli 34 lõige 2 kohustavad tellijat märkima hanketeates või lepingudokumentides üksikasjalikult lepingu sõlmimise kriteeriumid, ilma et žüriil oleks õigus teha midagi muud peale nende kohaldamise, kusjuures tal on keelatud teha muudatusi, seda ka enne pakkumisi sisaldavate ümbrikute avamist.
2. Kui kõnesolevaid kriteeriume ei ole võimalik hanketeadetes või lepingudokumentides kahanevas tähtsuse järjekorras esitada, ei luba kõnesolevad sätted seda teha žüriil pärast ega ka enne pakkumiste avamist, ja järelikult ei ole tal ka õigust võtta vastu eeskirju sellise sekkumise reguleerimiseks ega jaotada eri kriteeriumide vahel eelnevalt ette nähtud punktide arvu, järjestades neid kriteeriume vastavalt nende tähtsusele.
(1) .
(2)
–	18. juuni 1992. aasta direktiiv 92/50/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord (EÜT L 209, lk 1; ELT eriväljaanne 06/01, lk 322).
(3)  –	14. juuni 1993. aasta direktiiv 93/38/EMÜ, millega kooskõlastatakse veevarustus-, energeetika-, transpordi- ja telekommunikatsioonisektoris tegutsevate tellijate hankemenetlused (EÜT L 199, lk 84; ELT eriväljaanne 06/02, lk 194).
(4)
–	Gazzeta Ufficiale della Repubblica Italiana
nr 104, 6.5.1995. Viidatud artikli kohaselt „majanduslikult soodsaima pakkumise [kriteeriumi] korral, mida hinnatakse mitmesuguste riigihankest olenevalt varieeruvate elementide alusel […], märgib tellija lepingudokumentides või hanketeates tähtsuse järjekorras kõik lepingu sõlmimise kriteeriumid […]”. [mitteametlik tõlge].
(5)  –	Tegemist oli munitsipaalteenuse osutamisega Mestres, osa nr 1, perioodil 16. juuni 2002–31. detsember 2003.
(6)
–	Lepingudokumentide punkt 3.10, nr 6.
(7)
–	Ainsat kohtupraktikat, mis kaldub oletuslikke küsimusi keelama, nimelt kohtuasjades Foglia (11. märtsi 1980. aasta otsus kohtuasjas 104/79, EKL 1980, lk 745, ja 16. detsembri 1981. aasta otsus kohtuasjas 244/80, EKL 1981, lk 3045), hiljem ei kinnitatud ja see on tekitanud kõige autoriteetsema õigusteooria kriitikat (Barav, A., „Preliminary Censorship? The Judgment of the European Court in Foglia v . Novello”, European Law Review,
1980, lk 443–468).
(8)
–	2. juuni 2001. aasta ettepanek viidatud kohtuasjades Lombardini ja Mantovani, milles tehti otsus 27. novembril 2001. aastal (EKL 2001, lk I‑9233).
(9)
–	Eriti direktiivi 92/50 teine ja direktiivi 93/38 esimene põhjendus. Sama mõtet on väljendatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta (ELT L 134, lk 114; ELT eriväljaanne 06/07, lk 132) – millega asendatakse muu hulgas direktiiv 92/50 selle ülevõtmise tähtaja möödumisel aastal 2006 – teises põhjenduses.
(10)
–	Neid kahte liiki kriteeriumide eristamist, mille tõi esile kohtujurist M. Darmon ettepanekus 20. septembri 1988. aasta otsusele kohtuasjas 31/87: Beentjes (EKL 1988, lk 4635), kasutatakse ka direktiivis 2004/18 (39. ja 46. põhjendus).
(11)  –	Direktiivi 92/50 artiklid 29–35 ja direktiivi 93/38 artiklid 30–33 käsitlevad seda aspekti.
(12)
–	Lepingutäitja valik peab põhinema lepingu esemega seonduvatel tingimustel, mis võivad puudutada kvaliteeti, tehnilist väärtust, esteetilisi ja funktsionaalseid omadusi, tehnilist abi, müügijärgset hooldust, tarne või pakkumise täitmise kuupäeva või tähtaega, samuti tulukust, hinda või kasutusmaksumust (direktiivi 92/50 artikli 36 lõike 1 punkt a ja direktiivi 93/38 artikli 34 lõike 1 punkt a).
(13)
–	Direktiivi 92/50 artikkel 15 jj, samuti direktiivi 93/38 artikkel 21 jj.
(14)
–	Seda mõtet väljendati 17. septembri 2002. aasta otsuses kohtuasjas C‑513/99: Concordia Bus Finland (EKL 2002, lk I‑7213, punkt 59) direktiivi 92/50 artikli 36 lõike 1 punkti a kohaldamisel.
(15)
–	Eespool viidatud kohtuotsuses Beentjes selgitati, et selle avalikustamisnõude täitmiseks ei piisa üldisest viitest siseriiklikule õigusnormile (punkt 35).
(16)
–	18. oktoobri 2001. aasta otsus kohtuasjas C‑19/00: SIAC Construction (EKL 2001, lk I‑7725, punkt 42). 4. detsembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑448/01: EVN ja Wienstrom (EKL 2003, lk I‑14527, punkt 57) kordab seda lähenemisviisi.
(17)  –	12. detsembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑470/99: Universale-Bau jt (EKL 2002, lk I‑11617, punkt 97).
(18)  –	See viimane tagajärg kajastub eespool viidatud kohtuotsustes SIAC Construction, punkt 43, ja EVN ja Wienstrom, punkt 92.
(19)
–	25. aprilli 1996. aasta otsus kohtuasjas C‑87/94: komisjon v.
Belgia (EKL 1996, lk I‑2043, punkt 88) ja eespool viidatud otsus Universale-Bau (punkt 98) põhjendavad tellijate kohustust vajadusega tagada, et võimalikud pakkujad teaksid enne pakkumise koostamist kõiki elemente, mida parima pakkumise valimisel arvesse võetakse, ja nende vastavat tähtsust, tagades seeläbi võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse põhimõtete järgimise.
(20)  –	Eespool viidatud kohtuotsuses SIAC Construction tunnistas Euroopa Kohus seda vaikimisi, tuvastades, et eksperdi arvamus ühe aspekti kohta, mis saab teatavaks hiljem, tagab kriteeriumide kohaldamise objektiivselt ja ühetaoliselt kõikide pakkujate suhtes (punkt 44).
(21)
–	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiiv, millega kooskõlastatakse vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris tegutsevate ostjate hankemenetlused (ELT L 134, lk 1; ELT eriväljaanne 06/07, lk 19), millega asendatakse direktiiv 93/38 selle ülevõtmise tähtaja möödumisel.