62022CJ0240_RES
Lieta C‑240/22 P
Eiropas Komisija
pret
Intel Corporation Inc.
Tiesas (piektā palāta) 2024. gada 24. oktobra spriedums
Apelācija – Konkurence – Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana – Mikroprocesoru tirgus – Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 102. panta un EEZ līguma 54. panta pārkāpums – Lojalitātes atlaides – Atzīšana par ļaunprātīgu rīcību – Stratēģija, kuras mērķis ir izstumt konkurentus, kas ir vismaz tikpat efektīvi kā dominējošā stāvoklī esošais uzņēmums
Apelācija – Pamati – Aizlieguma lemt “ultra petita” pārkāpums – Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru konstatēts konkurences tiesību normu pārkāpums – Neesamība – Argumentu, kas neesot izvirzīti dokumentā par lietas ierosināšanu, pārbaude Vispārējā tiesā – Esoša pamata papildināšana, kam ir cieša saikne ar šo pamatu – Pieļaujamība
(Tiesas statūtu 21. pants; Vispārējās tiesas Reglamenta 76. pants un 84. panta 1. punkts)
(skat. 96.–106. punktu)
Konkurence – Administratīvais process – Komisijas lēmums, ar kuru konstatēts pārkāpums – Tiesas kontrole – Tiesiskuma kontrole – Apjoms – Apstrīdētā akta pamatojuma aizstāšana – Izslēgšana
(LESD 102. un 263. pants)
(skat. 138., 158., 163., 166., 293., 316. un 317. punktu)
Dominējošais stāvoklis – Ļaunprātīga izmantošana – Jēdziens – Objektīvs jēdziens, kas attiecas uz tāda veida rīcību, kura var ietekmēt tirgus struktūru un kuras dēļ tiek radīts šķērslis konkurences saglabāšanai vai attīstībai – Dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma pienākumi – Tikai uz sniegumu balstīta konkurēšana – Vērtējuma kritēriji
(LESD 102. pants; EEZ līguma 54. pants)
(skat. 175.–180. punktu)
Dominējošais stāvoklis – Ļaunprātīga izmantošana – Ekskluzivitātes vai lojalitātes atlaides – Spēja ierobežot konkurenci un radīt izstumšanas iedarbību – Tikpat efektīva konkurenta analīze – Vērtējuma kritēriji
(LESD 102. pants; EEZ līguma 54. pants)
(skat. 181., 182., 201. un 203. punktu)
Dominējošais stāvoklis – Ļaunprātīga izmantošana – Ekskluzivitātes vai lojalitātes atlaides – Spēja ierobežot konkurenci un radīt izstumšanas iedarbību – Tikpat efektīva konkurenta analīze – Dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma, kas apstrīd šajā analīzē veikto aprēķinu pareizību, pierādīšanas pienākumi
(LESD 102. pants; EEZ līguma 54. pants)
(skat. 204.–208. punktu)
Dominējošais stāvoklis – Ļaunprātīga izmantošana – Ekskluzivitātes vai lojalitātes atlaides – Spēja ierobežot konkurenci un radīt izstumšanas iedarbību – Komisijas pierādīšanas pienākums – Tikpat efektīva konkurenta analīze – Tiesas kontrole – Apjoms – Sarežģīts ekonomisks vērtējums – Pierādījumu saturiskās pareizības, ticamības un savstarpējās atbilstības pārbaude – Nozīmīgo datu izsmeļoša rakstura pārbaude
(LESD 102. pants)
(skat. 267.–271. punktu)
Dominējošais stāvoklis – Ļaunprātīga izmantošana – Ekskluzivitātes vai lojalitātes atlaides – Spēja ierobežot konkurenci un radīt izstumšanas iedarbību – Tikpat efektīva konkurenta analīze – Tiesas kontrole – Administratīvajā procesā neapstrīdēto faktisko vai tiesisko apstākļu ņemšana vērā – Pieļaujamība
(LESD 102. pants)
(skat. 273.–279. punktu)
Dominējošais stāvoklis – Ļaunprātīga izmantošana – Ekskluzivitātes vai lojalitātes atlaides – Spēja ierobežot konkurenci un radīt izstumšanas iedarbību – Tikpat efektīva konkurenta analīze – Atlaide, kas piešķirta kā priekšrocība natūrā – Atlaižu vērtības noteikšana – Kritēriji
(LESD 102. pants; EEZ līguma 54. pants)
(skat. 309.–315. punktu)
Dominējošais stāvoklis – Ļaunprātīga izmantošana – Ekskluzivitātes vai lojalitātes atlaides – Spēja ierobežot konkurenci un radīt izstumšanas iedarbību – Tikpat efektīva konkurenta analīze – Šīs analīzes atbalstam izmantoto elementu nepietiekamība – Vispārējās tiesas pienākums pārbaudīt citus elementus, kas ļautu konstatēt minēto izstumšanas spēju – Neesamība
(LESD 102. un 263. pants)
(skat. 328.–343. punktu)
Rezumējums
Savā spriedumā Tiesa noraida Eiropas Komisijas apelācijas sūdzību par Vispārējās tiesas 2022. gada 26. janvāra spriedumu (
1
), ar kuru minētā tiesa bija daļēji atcēlusi Komisijas lēmumu uzlikt Intel sodu par to, ka šis uzņēmums ļaunprātīgi izmantojis savu dominējošo stāvokli mikroprocesoru pasaules tirgū, īstenojot stratēģiju, kuras mērķis bija izslēgt no tirgus Intel galveno konkurentu. Tādējādi Tiesa galīgi izspriež strīdu, kurš kopš 2009. gada pastāvēja starp Intel un Komisiju, šoreiz apstiprinot analīzi, ko veikusi Vispārējā tiesa, lai nospriestu, ka apstrīdēto ekskluzivitātes atlaižu izstumšanas spēja nebija pietiekami pierādīta, un līdz ar to atzītu par spēkā neesošu pārkāpuma konstatējumu šajā daļā. Šajā sakarā Tiesa sniedz precizējumus par tās tiesiskuma kontroles apjomu, kas Vispārējai tiesai jāveic gadījumos, kad tai jāspriež par šādas prakses potenciālo pret konkurenci vērstu seku analīzi, kā arī par as efficient competitor test (tikpat efektīva konkurenta tests; turpmāk tekstā – “TEK tests”) veikšanu.
Ar 2009. gada 13. maija lēmumu (
2
) Eiropas Komisija mikroprocesoru ražotājam Intel uzlika 1,06 miljardu EUR naudas sodu par to, ka laikā no 2002. gada oktobra līdz 2007. gada decembrim Intel esot ļaunprātīgi izmantojusi savu dominējošo stāvokli mikroprocesoru (Central Processing Units) (
3
), kas balstīti uz x86 arhitektūru (
4
) (turpmāk tekstā – “CPU x86”), pasaules tirgū, īstenojot stratēģiju, kuras mērķis bija izslēgt no tirgus tās galveno konkurentu.
Komisija lēmumā inkriminēja Intel divus ļaunprātīgas rīcības veidus attiecībā pret Intel komerciālajiem partneriem, proti, klajus ierobežojumus un nosacījuma atlaides. Runājot konkrētāk par pēdējām minētajām, Intel četriem stratēģiskajiem oriģinālās aparatūras ražotājiem (Dell, Hewlett‑Packard
(HP), NEC un Lenovo) esot piešķīrusi atlaides ar nosacījumu, ka tie visu vai gandrīz visu CPU x86 iegādi veic pie Intel. Turklāt Intel esot piešķīrusi maksājumus vienam Eiropas mikroelektronikas iekārtu mazumtirgotājam (MSH) ar nosacījumu, ka tas pārdod vienīgi tādus datorus, kas aprīkoti ar Intel ražotajiem CPU x86. Šīs atlaides un maksājumi (turpmāk tekstā – “apstrīdētās atlaides”) esot nodrošinājuši četru minēto aparatūras ražotāju un Media‑Saturn lojalitāti un tādējādi esot būtiski samazinājuši Intel konkurentu spēju īstenot uz to CPU x86 sniegumu balstītu konkurenci.
Ar 2014. gada 12. jūnija spriedumu (
5
) Vispārējā tiesa pilnībā noraidīja Intel prasību atcelt strīdīgo lēmumu. Izskatījusi Intel apelācijas sūdzību, Tiesa ar 2017. gada 6. septembra spriedumu (
6
) atcēla sākotnējo spriedumu un nodeva lietu atpakaļ Vispārējai tiesai. Apelācijas spriedumā Tiesa konstatēja, ka Vispārējā tiesa – tāpat kā Komisija – ir balstījusies uz premisu, ka dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma piešķirtām lojalitātes atlaidēm jau pēc to rakstura piemīt spēja ierobežot konkurenci un ka tāpēc nav nedz jāveic visu konkrētās lietas apstākļu analīze, nedz arī it īpaši TEK tests. Tajā pašā laikā, tā kā Komisija tomēr ir veikusi šādu testu, kuram ir bijusi reāla nozīme, izvērtējot šo atlaižu spēju izstumt tikpat efektīvu konkurentu kā Intel, Tiesa nosprieda, ka Vispārējai tiesai ir bijis jāizskata visi Intel argumenti saistībā ar veidu, kādā Komisija veikusi šo testu, jo Komisijai jāanalizē ne tikai uzņēmuma dominējošā stāvokļa konkrētajā tirgū nozīmīgums, apstrīdēto atlaižu tirgus seguma likme, šo atlaižu piešķiršanas nosacījumi un kārtība, to ilgums un apmērs, bet arī tādas iespējamās stratēģijas esamība, kas būtu vērsta uz vismaz tikpat efektīvu konkurentu kā šis uzņēmums izstumšanu.
Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa ir pārņēmusi sākotnējā spriedumā izdarītos konstatējumus par klajiem ierobežojumiem un to prettiesiskumu no LESD 102. panta skatpunkta, kā arī minētajā spriedumā iekļautos vērtējumus par apstrīdēto atlaižu kā “ekskluzivitātes atlaižu” kvalifikāciju.
Savukārt atbilstoši apelācijas spriedumā izlemtajiem tiesību jautājumiem Vispārējā tiesa izvērtēja Intel argumentus saistībā ar veidu, kādā Komisija veikusi TEK testu. Šādi rīkodamas, Vispārējā tiesa identificēja kļūdas šī testa piemērošanā, kuras pieļāvusi Komisija attiecībā uz četriem aparatūras ražotājiem un MSH. Tāpat Vispārējā tiesa identificēja kļūdas, kuras Komisija pieļāvusi apstrīdēto atlaižu tirgus seguma likmes un to piemērošanas ilguma novērtējumā un kuras, ciktāl Komisija apstrīdētās atlaides kvalificējusi kā LESD 102. pantam pretējo praksi, pamatoja strīdīgā lēmuma daļēju atcelšanu un Intel uzliktā naudas soda atcelšanu (
7
).
Komisija iesniedza apelācijas sūdzību par Vispārējās tiesas spriedumu. Tā norādīja, pirmkārt, uz kļūdām Vispārējās tiesas veiktajā TEK testa pārbaudē un, otrkārt, uz tiesas kontroles, ko Vispārējā tiesa veikusi, analizējot apstrīdēto atlaižu spēju ierobežot konkurenci, apjoma neievērošanu.
Tiesas vērtējums
Tiesa vispirms pievēršas iebildumiem, kas izteikti pirmajos divos apelācijas sūdzības pamatos, kuri būtībā attiecas uz tiesas kontroles, kas būtu jāveic Vispārējai tiesai, analizējot apstrīdēto atlaižu spēju ierobežot konkurenci, apjoma neievērošanu. Šajā ziņā Tiesas ieskatā Vispārējai tiesai nevar tikt pārmests, ka tā neesot pārbaudījusi, vai kādi citi strīdīgā lēmuma elementi, kas nav tie, uz kuriem balstījusies Komisija, lai konstatētu LESD 102. panta pārkāpumu, ļautu pierādīt apstrīdēto atlaižu spēju radīt pret konkurenci vērstu izstumšanas iedarbību, jo Vispārējā tiesa nedrīkst aizstāt tiesību akta, kura tiesiskumu tā pārbauda, izdevēja pamatojumu ar savējo. Turklāt attiecībā uz lietas materiālos esošajiem pierādījumiem un dokumentiem, kurus Vispārējā tiesa var ņemt vērā savos vērtējumos, Tiesa atgādina, ka Vispārējā tiesa nedrīkst balstīties nedz uz pierādījumiem, kas Komisijai netika paziņoti administratīvā procesa gaitā, nedz arī uz apstākļiem, kuri neizriet no strīdīgā lēmuma. Aplūkojamajā gadījumā kritizēto pārsūdzētā sprieduma motīvu pārbaude neatklāj šādi atgādināto principu neievērošanu.
Par Komisijas veiktā TEK testa novērtējumu
Pēc tam Tiesa secīgi analizē Komisijas iebildumus par Vispārējās tiesas veikto TEK testa piemērošanas pārbaudi saistībā ar atsevišķiem aparatūras ražotājiem.
Attiecībā uz Dell Tiesa konkrētāk pārbauda, vai, kā to apgalvo Komisija, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, analizējot pierādījumus, kas ļautu apšaubīt Komisijas iegūto TEK testa rezultātu.
Konkrētajā gadījumā Komisija izmantoja TEK testu, lai novērtētu apstrīdēto atlaižu spēju izstumt tādu konkurentu, kurš būtu tikpat efektīvs kā Intel, bet kurš tomēr nebūtu dominējošā stāvoklī. Šajā ziņā Tiesa norāda, ka veiktajā TEK testā bija jānosaka cena, par kādu konkurentam, kurš ir tikpat efektīvs kā Intel un kuram rodas tādas pašas izmaksas ka Intel, būtu jāpiedāvā savi CPU x86, lai stratēģiskajiem oriģinālās aparatūras ražotājiem un MSH kompensētu apstrīdēto atlaižu zaudēšanu, lai noteiktu, vai šādā gadījumā šis konkurents joprojām var segt savas izmaksas.
Šis tests tātad balstās uz salīdzinājumu starp apstrīdamo daļu (
8
) un vajadzīgo daļu (
9
) katram oriģinālās aparatūras ražotājam, kā arī MSH. Šajā kontekstā Tiesa norāda, ka Komisija ir pamatojusies uz pieņēmumiem, kuros jāņem vērā daudzu skaitlisku datu kopums.
Precizējot pierādījumu apjomu, kas nepieciešams, lai dominējošā stāvoklī esošais uzņēmums varētu apstrīdēt Komisijas izmantoto rezultātu, Tiesa uzsver, ka nepietiek ar to, ka šis uzņēmums apšauba kāda no aprēķiniem, kas veikti TEK testā, pareizību, bet tam jāpierāda tāda trūkuma vai kļūdas esamību, kas varētu mainīt testa rezultātu no negatīva uz pozitīvu, tādējādi radot pamatotas šaubas par iegūtā rezultāta pamatotību.
Šajā gadījumā Tiesa norāda, ka Vispārējā tiesa, veicot neatkarīgu Intel pierādījumu izvērtējumu, ir secinājusi, ka visu nozīmīgo datu kopums, kuri būtu jāņem vērā, novērtējot Dell apstrīdamo daļu, liecina, ka šī apstrīdamā daļa, visticamāk, varētu būt lielāka par likmi 7,1 % apmērā, ko izmantojusi Komisija, kura izvēlējusies balstīties tikai uz daļu no datiem, tādējādi, ka TEK testa rezultāts būtu varējis mainīties no negatīva uz pozitīvu, ja būtu ņemti vērā visi šie dati. Turklāt šo apstrīdamo daļu bija iespējams paredzēt pašai Komisijai, kura tomēr izvēlējās balstīties tikai uz noteiktiem datiem.
Tādējādi Vispārējā tiesa varēja pamatoti konstatēt, ka Komisija nav juridiski pietiekami pierādījusi Dell apstrīdamās daļas novērtējuma pamatotību.
Noraidījusi arī iebildumus par tiesību kļūdām un Komisijas tiesību uz aizstāvību pārkāpumu saistībā ar TEK testa pārbaudi attiecībā uz HP, Tiesa izvērtē iebildumus par TEK testa pārbaudi saistībā ar Lenovo; šī pārbaude konkrētāk skar šim aparatūras ražotājam piešķirto atlaižu apmēra novērtējumu.
Konkrētajā gadījumā daļa no atlaidēm, ko Intel piešķīrusi Lenovo, ir piešķirtas kā divas priekšrocības natūrā, proti, Intel standarta viena gada garantijas pagarinājums un priekšlikums par Intel platformas Ķīnā labāku izmantošanu.
Kā precizējusi Vispārējā tiesa, piešķirto apstrīdēto atlaižu mērogs un raksturs ir faktori, kas ņemti vērā vajadzīgās daļas aprēķinā, lai noteiktu TEK testa rezultātu. Tātad, ja šīs atlaides ir piešķirtas natūrā – kaut vai daļēji –, šīs atlaides jānovērtē.
Šajā ziņā Tiesa norāda, ka konkurenta, kas ir tikpat efektīvs kā Intel, piedāvātajai kompensācijai nav obligāti jābūt sniegtai naudas formā tādā apmērā, kas būtu vienāds ar attiecīgajam klientam sniegtā izpildījuma natūrā vērtību, bet tā var būt līdzvērtīgs izpildījums natūrā. Nav nozīmes arī tam, vai no klienta subjektīvā viedokļa šim izpildījumam var būt vērtība, kas atšķiras no izmaksām, kādas tikpat efektīvam konkurentam kā Intel būtu radušās, lai to sniegtu šim klientam.
Tādēļ atbilstoši TEK testa pamatiem atlaide, kas piešķirta kā priekšrocība natūrā, jānovērtē, ņemot vērā hipotētisku konkurentu, kuram izmaksu struktūra ir analoga Intel izmaksu struktūrai. Tiesa piebilst, ka tomēr var izrādīties nepieciešama šo izmaksu korekcija, lai ņemtu vērā, ka tikpat efektīva konkurenta izmaksas var tikt ietekmētas tādēļ, ka šis konkurents apmierina tikai klientu apstrīdamo daļu, kas ir mazāka nekā Intel neapstrīdamā daļa.
No tā izriet, Komisija, kas savā argumentācijā nav ņēmusi vērā hipotētisku konkurentu, kas būtu spējīgs Lenovo pārdot CPU x86, vienlaikus piedāvājot tai priekšrocības natūrā ar tādiem pašiem nosacījumiem kā Intel, ir balstījusies uz pieņēmumu, kas ir pretrunā strīdīgajā lēmumā izklāstītajiem TEK testa pamatiem. Tātad Vispārējā tiesa, pārsūdzētajā spriedumā norādot uz iekšējām pretrunām TEK testā, nav aizstājusi Komisijas vērtējumu ar savējo.
Par sekām, kādām jāizriet no TEK testā konstatētajām kļūdām
Visbeidzot Tiesa analizē Komisijas iebildumus par to, ka Vispārējā tiesa esot nepareizi novērtējusi sekas, kādām jāizriet no TEK testā konstatētajām kļūdām.
Šajā kontekstā Tiesa precizē tās tiesas kontroles apjomu, kas Vispārējai tiesai jāveic, pārbaudot Komisijas analīzi par apstrīdēto atlaižu izstumšanas spēju.
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru pārkāpumu veidojošajiem elementiem jāizriet no tiesību akta, ar kuru konstatēts pārkāpums, pamatojuma, un Savienības tiesas nevar tos grozīt, LESD 263. pantā paredzētās tiesiskuma kontroles ietvaros aizstājot attiecīgā tiesību akta izdevēja pamatojumu ar savējo.
Konkrētajā gadījumā Vispārējā tiesa ir secinājusi – un tās veiktā vērtējuma konkrētos elementus Komisija apelācijas sūdzībā neapstrīdēja –, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdas TEK testā, nav pienācīgi izvērtējusi kritēriju par tirgus seguma likmi un nav veikusi apstrīdēto atlaižu ilguma pareizu analīzi.
Ņemot vērā šo vērtējumus, Vispārējai tiesai, izmantojot argumentāciju, kurā nebūtu pieļautas kļūdas, ko tā konstatējusi pārsūdzētajā spriedumā, nebija jāpārbauda, vai apstrīdētajām atlaidēm bija spēja izstumt tikpat efektīvu konkurentu kā Intel, šajā pārbaudē balstoties uz elementiem, kas atšķirtos no tiem, uz kuriem bija balstījusies Komisija, lai pierādītu šo spēju.
It īpaši vienīgā strīdīgajā lēmumā sniegtā atsauce uz laikposmu, kurā Intel īstenoja apstrīdētās atlaides, un to īstenošanas grafiku pati par sevi, neraugoties uz secinājumiem, kurus var izdarīt no TEK testa, nav pietiekama, lai pamatotu galīgus secinājumus attiecībā uz šādi radīto izstumšanas iedarbību. Vispārējai tiesai nebija arī jāņem vērā Intel galvenā konkurenta faktiskā spēja palikt tirgū tā izstrādājumu efektīvā, inovatīvā un pievilcīgā rakstura dēļ, jo šī analīze nav atkarīga no TEK testa.
(
1
)	Spriedums, 2022. gada 26. janvāris, IntelCorporation/Komisija (T‑286/09 RENV, EU:T:2022:19, turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”).
(
2
)	Komisijas 2009. gada 13. maija Lēmums C(2009) 3726, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [LESD 102.] pantu un EEZ līguma 54. pantu (Lieta COMP/C‑3/37.990 – Intel) (turpmāk tekstā – “strīdīgais lēmums”).
(
3
)	Procesors ir jebkura datora būtiska sastāvdaļa gan sistēmas vispārēja snieguma ziņā, gan tā kopējo izmaksu ziņā.
(
4
)	Datoros izmantojamos mikroprocesorus var iedalīt divās kategorijās, proti, mikroprocesoros x86 un procesoros, kas balstīti uz kādu citu arhitektūru. Šī x86 arhitektūra ir Intel izveidotais standarts, ko var izmantot gan ar Windows, gan Linux operētājsistēmām.
(
5
)	Spriedums, 2014. gada 12. jūnijs, Intel/Komisija (T‑286/09, EU:T:2014:547, turpmāk tekstā – “sākotnējais spriedums”).
(
6
)	Spriedums, 2017. gada 6. septembris, Intel/Komisija (C‑413/14 P, EU:C:2017:632, turpmāk tekstā – “apelācijas spriedums”).
(
7
)	Uzskatīdama, ka tā nevar identificēt naudas soda apmēru, kas attiektos vienīgi uz klajiem ierobežojumiem, Vispārējā tiesa pilnībā atcēlusi strīdīgā lēmuma pantu, kurā Intel par konstatēto pārkāpumu uzlikts naudas sods 1,06 miljardu EUR.
(
8
)	Šis izteiciens konkrētajā gadījumā nozīmē tirgus daļu, kas bija pieejama Intel klientiem un kas tiem varētu ļaut savas apgādes vajadzības pārnest uz kādu citu piegādātāju; šī tirgus daļa noteikti ir ierobežota, ņemot vērā tostarp izstrādājuma raksturu, kā arī Intel zīmola tēlu un šī uzņēmuma profilu.
(
9
)	Šis izteiciens konkrētajā gadījumā nozīmē klienta vajadzību daļu, kura tikpat efektīvam konkurentam kā Intel jāiegūst, lai tas varētu ienākt tirgū, neciešot zaudējumus.