62022CJ0132
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (hatodik tanács)
2023. június 15. (
*1
)
„Előzetes döntéshozatal – Munkavállalók szabad mozgása – EUMSZ 45. cikk – 492/2011/EU rendelet – A 3. cikk (1) bekezdése – Akadály – Egyenlő bánásmód – Egyes nemzeti közintézmények álláshelyeinek odaítélésére irányuló rangsorolási eljárás – Az ezen intézményekben megszerzett korábbi szakmai gyakorlathoz kapcsolódó részvételi feltétel – Nemzeti szabályozás, amely nem teszi lehetővé más tagállamokban megszerzett szakmai tapasztalat figyelembevételét – Igazolás – A foglalkoztatási bizonytalanság elleni küzdelem célja”
A C‑132/22. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lazio tartomány közigazgatási bírósága, Olaszország) a Bírósághoz 2022. február 25‑én érkezett, 2021. december 13‑i határozatával terjesztett elő a
BM,
NP
és
a Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca – MIUR
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (hatodik tanács),
tagjai: P. G. Xuereb tanácselnök, A. Arabadjiev, az első tanács elnöke (előadó) és A. Kumin bíró,
főtanácsnok: M. Szpunar,
hivatalvezető: A. Calot Escobar,
tekintettel az írásbeli szakaszra,
figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
–
BM és NP képviseletében D. Terracciano avvocata,
–
az olasz kormány képviseletében G. Palmieri, meghatalmazotti minőségben, segítői: L. Fiandaca és A. Jacoangeli avvocati dello Stato,
–
az Európai Bizottság képviseletében B.‑R. Killmann és D. Recchia, meghatalmazotti minőségben,
tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
meghozta a következő
Ítéletet
1
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az EUMSZ 45. cikk (1) és (2) bekezdésének, valamint a munkavállalók Unión belüli szabad mozgásáról szóló, 2011. április 5‑i 492/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2011. L 141., 1. o.) 3. cikke (1) bekezdésének az értelmezésére irányul.
2
Ezt a kérelmet az olasz állampolgársággal rendelkező és szakmai tapasztalatot az Olasz Köztársaságtól eltérő tagállamokban megszerző BM és NP, valamint a Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca – MIUR (a közoktatásért, felsőoktatásért és kutatásokért felelős minisztérium, Olaszország) (a továbbiakban: minisztérium) között, azon miniszteri rendelet jogszerűségének tárgyában folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő, amely akként rendelkezik, hogy az olasz felsőfokú művészeti, zenei és táncművészeti képzést nyújtó nemzeti közintézményekben határozatlan és határozott idejű szerződések útján történő alkalmazás alapjául szolgáló alkalmassági listára való felvételre irányuló eljárásban csak azok a pályázók vehetnek részt, akik ezen intézményekben szereztek bizonyos szakmai tapasztalatot.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 492/2011 rendelet
3
A 492/2011 rendelet 3. cikkének (1) bekezdése így rendelkezik:
„E rendelet értelmében egy tagállam törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezései, illetve közigazgatási gyakorlata nem alkalmazható:
[…]
b)
ha annak ellenére, hogy állampolgárságtól függetlenül alkalmazandó, kizárólagos vagy fő célja, illetve hatása a többi tagállam állampolgárainak távoltartása a betölthető munkahelytől.
[…]”
A határozott ideig tartó munkaviszonyról szóló keretmegállapodás
4
Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló, 1999. június 28‑i 1999/70/EK tanácsi irányelv (HL 1999. L 175., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 368. o.) mellékletében szereplő, a határozott ideig tartó munkaviszonyról szóló, 1999. március 18‑án kötött keretmegállapodás „A visszaélés megakadályozására irányuló intézkedések” címet viselő 5. szakasza így szól:
1. Az egymást követő, határozott időre létrejött munkaszerződések vagy munkaviszonyok alkalmazásából származó visszaélés megakadályozása érdekében a tagállamok a szociális partnerekkel a nemzeti jognak, kollektív szerződéseknek vagy gyakorlatnak megfelelően folytatott konzultációt követően és/vagy a szociális partnerek, a visszaélés megakadályozására irányuló megfelelő jogi intézkedések hiányában, meghatározott ágazatok és/vagy a munkavállalói kategóriák igényeinek figyelembevételével, a következő intézkedések közül vezetnek be egyet vagy többet:
a)
az ilyen szerződések vagy munkaviszonyok megújítását alátámasztó objektív okok;
b)
az egymást követő, határozott időre létrejött munkaszerződések vagy munkaviszonyok maximális teljes időtartama;
c)
az ilyen szerződések vagy jogviszonyok [helyesen: munkaviszonyok] megújításának száma.
2. A szociális partnerekkel folytatott konzultációt követően a tagállamok és/vagy a szociális partnerek, ha szükséges, meghatározzák, hogy a határozott időre létrejött munkaszerződéseket vagy munkaviszonyokat milyen feltételek mellett tekintik:
a)
»egymást követőnek«;
b)
a szerződéseket vagy jogviszonyokat határozatlan időre szólónak [helyesen: b) határozatlan időre szólónak].”
Az olasz jog
5
A 2017. december 27‑i legge n. 205 ‑ Bilancio di previsione dello Stato per l’anno finanziario 2018 e bilancio pluriennale per il triennio 2018–2020 (a 2018. évre vonatkozó költségvetés tervezetéről és a 2019–2021 közötti hároméves időszakra vonatkozó többéves költségvetésről szóló 205. sz. törvény; a továbbiakban: 205/2017. sz. törvény) 1. cikkének 653. és 655. bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„653.   A felsőfokú művészeti, zenei és táncművészeti képzést nyújtó közintézményekben a foglalkoztatási bizonytalanság orvoslása céljából a 2018‑as évre 1 millió eurót, a 2019‑es évre 6,6 millió eurót, a 2020‑as évre 11,6 millió eurót, a 2021‑es évre 15,9 millió eurót, a 2022‑es évre 16,4 millió eurót, 2023‑tól 2025‑ig minden évre 16,8 millió eurót, a 2026‑os évre 16,9 millió eurót, a 2027‑es évre 17,5 millió eurót, a 2028‑as évre 18,1 millió eurót, 2029‑től kezdve évente 18,5 millió eurót kell elkülöníteni […]
[…]
655.   A rendelkezésre álló üres álláshelyek keretein belül az aktuális és a 653. bekezdés szerinti képesítés szerinti nemzeti alkalmassági listák függvényében fel kell venni az állandó és határozott idejű oktatói álláshelyek odaítélésének alapjául szolgáló speciális nemzeti alkalmassági listákra azokat az oktatókat, akik még nem rendelkeznek határozatlan idejű szerződéssel a 653. bekezdésben említett intézményekben, akik az intézményi alkalmassági listára való felvételre irányuló versenyvizsgán megfeleltek, és akik a 2020/2021‑es tanévig bezárólag legalább három tanévben végeztek oktatási tevékenységet – beleértve a nem folyamatos oktatási tevékenységet is – az elmúlt nyolc tanévben a fent említett intézmények valamelyikében a 2005. július 8‑i 212. sz. köztársasági elnöki rendelet 3. cikkében előírt képzéseken és a közoktatásért, felsőoktatásért és kutatásért felelős miniszter 2010. szeptember 10‑i 249. sz. végrehajtási rendelete 3. cikkének (3) bekezdésében meghatározott képzéseken”.
6
A 2018. augusztus 4‑i decreto ministeriale n. 597 ‑ Costituzione graduatorie riservate per il personale docente delle Istituzioni (A felsőfokú művészeti, zenei és táncművészeti képzést nyújtó közintézmények oktatószemélyzete számára fenntartott alkalmassági listák létrehozására irányuló 597. sz. miniszteri rendelet (a továbbiakban: 597/2018. sz. miniszteri rendelet) úgy rendelkezik, hogy ezen eljárásban csak azok a pályázók vehetnek részt, akik legalább három tanévben a 212/2005. sz. köztársasági elnöki rendelet 3. cikkében előírt képzéseken és a közoktatásért, felsőoktatásért és kutatásért felelős miniszter 2010. szeptember 10-i 249. sz. rendelete 3. cikkének (3) bekezdésében meghatározott képzéseken oktattak.
7
Az 597/2018. sz. miniszteri rendelet 8. cikke (1) bekezdésének A pontja rendelkezik annak lehetőségéről, hogy azon pályázók képesítéseinek értékelése céljából, akik számára engedélyezték az említett eljárásban való részvételt, figyelembe vegyék az olasz felsőfokú művészeti, zenei és táncművészeti képzést nyújtó közintézményekkel azonos szintű, külföldön található intézményekben szerzett szakmai tapasztalatot.
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
8
Az alapeljárás felperesei 2018 folyamán a Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lazio tartomány közigazgatási bírósága, Olaszország), a kérdést előterjesztő bíróság előtt benyújtott kereseteikkel az 597/2018. sz. miniszteri rendelet megsemmisítését kérték, többek között arra való hivatkozással, hogy az említett miniszteri rendelet azzal, hogy a 205/2017. sz. törvény 1. cikkének (655) bekezdésében említett olasz felsőfokú művészeti, zenei és táncművészeti képzést nyújtó közintézmények határozatlan és határozott idejű oktatói álláshelyeinek odaítélésére irányuló eljárásban való részvétel céljából nem ismeri el az Olasz Köztársaságtól eltérő tagállamokban található ugyanilyen szintű intézményekben szerzett hároméves vagy annál hosszabb szakmai tapasztalatot, sérti az EUMSZ 45. cikket és a 492/2011 rendelet 3. cikkét.
9
A minisztérium azt állítja, hogy az 597/2018. sz. miniszteri rendelet nem tekinthető jogellenesnek, mivel azt a 205/2017. sz. törvény alapján fogadták el, amelynek célja – amint az 1. cikkének 653. cikkéből kitűnik – a felsőfokú művészeti, zenei és táncművészeti képzés ágazatát hagyományosan jellemző foglalkoztatási bizonytalanság orvoslása, és a minisztériumot felruházza a vonatkozó hatáskörrel. Továbbá nem sérül sem az EUMSZ 45. cikk, sem a 492/2011 rendelet, mivel nem valósul meg a pályázók állampolgárságán alapuló eltérő bánásmód, hiszen a 205/2017. sz. törvény 1. cikkének (655) bekezdése szerinti eljárás nyitva áll mind az olasz állampolgárok, mind a külföldiek előtt. Egyébiránt az, ha valamely más tagállamban tapasztalatot szerzett személyek számára lehetővé tennék az ezen eljárásban való részvételt, elferdítené az ügy tárgyát képező nemzeti jogszabályok logikáját, amely annak elősegítését célozza, hogy az olasz felsőfokú művészeti, zenei és táncművészeti képzést nyújtó intézményekben a foglalkoztatási bizonytalanságot olyan oktatók listájának összeállítása útján számolja fel, akik ezen intézményekben, nem pedig külföldön szereztek szakmai tapasztalatot.
10
A kérdést előterjesztő bíróság rámutat, hogy az 597/2018. sz. miniszteri rendelet elfogadása során a minisztériumnak a 205/2017. sz. törvény rendelkezéseire kellett hivatkoznia az e törvény 1. cikkének (655) bekezdése szerinti eljárásban való részvétel feltételeinek meghatározása céljából.
11
A kérdést előterjesztő bíróság szerint úgy tűnik, a 205/2017. sz. törvény a munkavállalók szabad mozgásának korlátozását valósítja meg, mivel az olasz felsőfokú művészeti, zenei és táncművészeti képzést nyújtó közintézmények határozatlan és határozott idejű oktatói álláshelyeinek odaítélésére irányuló eljáráshoz való hozzáférést azon oktatók számára tartja fenn, akik előzetesen legalább hároméves tapasztalatot szereztek ezen intézményekben.
12
Ugyanakkor a 2019. október 10‑iKrah ítéletből (C‑703/17, EU:C:2019:850) és a 2020. április 23‑iLand Niedersachsen (Korábbi releváns tevékenységi időszakok) ítéletből (C‑710/18, EU:C:2020:299) az következik, hogy a munkavállalók szabad mozgását korlátozó intézkedések elfogadhatók, amennyiben azok az EUM‑Szerződésben megfogalmazott célok valamelyikét követik, vagy ha azokat közérdeken alapuló nyomós indokok támasztják alá, és tiszteletben tartják az arányosság elvét.
13
Ami azt a kérdést illeti, hogy az olasz felsőfokú művészeti, zenei és táncművészeti képzést nyújtó közintézményekben fennálló foglalkoztatási bizonytalanság jelenségének felszámolását célzó, a 205/2017. sz. törvényben kimondott cél olyan közérdeken alapuló nyomós oknak tekinthető‑e, amely alkalmas e korlátozás igazolására, és hogy az e céllal arányos‑e, a kérdést előterjesztő bíróság rámutat először is arra, hogy a 2014. november 26‑iMascolo és társai ítéletből (C‑22/13, C‑61/13–C‑63/13 és C‑418/13, EU:C:2014:2401) az következik, a közszférában az egymást követő határozott idejű szerződésekből eredő foglalkoztatási bizonytalanság jelensége elleni küzdelmet célzó intézkedések tagállamok általi elfogadása nemcsak nemzeti, hanem európai uniós érdekek kielégítését is célozza.
14
Másodszor, a 205/2017. sz. törvény 1. cikkének 655. cikke szerinti eljárásban való részvétel nem az egyetlen módját jelenti az olasz felsőfokú művészeti, zenei és táncművészeti képzést nyújtó közintézmények határozatlan vagy határozott idejű oktatói álláshelyei megszerzésének. Ugyanis ezen intézményekben az állandó személyi állomány mintegy felét a speciális nemzeti alkalmassági listák alapján alkalmazzák, míg e személyi állomány fennmaradó részét képesítéseken és vizsgákon alapuló nyilvános kiválasztási eljárás végén veszik fel. Egyébiránt a határozott idejű munkaszerződéseket elsősorban az e listákon szereplő tanárokkal kötik. Amennyiben nem lehetséges minden üres álláshely ilyen módon történő betöltése, az érintett intézmények pályázati felhívást tehetnek közzé az egyes intézményekre vonatkozó speciális listák összeállítása céljából.
15
Harmadszor, a Corte costituzionale (alkotmánybíróság, Olaszország) ítélkezési gyakorlatából az következik, hogy az olyan szabályok, amelyek – az kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő jogvita tárgyát képező szabályokhoz hasonlóan – rendkívüli versenyvizsgákat írnak elő, főszabály szerint összhangban vannak az olasz alkotmánnyal, amennyiben azokat azzal a céllal alkotják meg, hogy biztosítsák a közigazgatás megfelelő működését, biztonságos jogviszonyokat teremtsenek, valamint orvosolják a foglalkoztatási bizonytalanságot, és nem korlátozzák észszerűtlen módon a közszolgálati álláshelyekhez való hozzáféréshez való jogot, sem a nyílt versenyvizsga elvét.
16
E körülmények között határozott úgy a Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lazio tartomány közigazgatási bírósága), hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Úgy kell‑e értelmezni az EUMSZ 45. cikk (1) és (2) bekezdését, valamint a 492/2011/EU rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontját, hogy azokkal ellentétes a 205/2017. sz. törvény 1. cikke (655) bekezdésében foglalthoz hasonló azon szabály, amelynek értelmében az olasz [felsőfokú művészeti, zenei és táncművészeti képzést nyújtó] intézményekben történő oktatásra irányuló, határozatlan és határozott idejű szerződések megkötésének alapjául szolgáló alkalmassági listára való felvételre irányuló eljárásban való részvételhez csak a pályázók által az említett nemzeti intézményekben szerzett szakmai tapasztalatot veszik figyelembe, a más európai országok azonos szintű intézményeiben szerzett szakmai tapasztalatot pedig nem, tekintettel a szóban forgó eljárás sajátos céljára, amely az olaszországi foglalkoztatási bizonytalanság jelensége elleni küzdelem, és amennyiben a Bíróság nem állapítja meg, hogy az olasz szabályozás absztrakt módon ellentétes az európai jogi kerettel, az e szabályozásban foglalt intézkedések a konkrét esetben arányosaknak tekinthetők‑e a fent említett, elérni kívánt közérdekű célhoz képest?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
17
Kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy úgy kell‑e értelmezni az EUMSZ 45. cikket és a 492/2011 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontját, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében a felsőfokú művészeti, zenei és táncművészeti képzést nyújtó nemzeti közintézményekben határozatlan és határozott idejű szerződések útján történő alkalmazás alapjául szolgáló alkalmassági listára való felvételre irányuló eljárásban csak azok a pályázók vehetnek részt, akik ezen intézményekben szereztek bizonyos szakmai tapasztalatot, és amely ekként megakadályozza a más tagállamokban szerzett szakmai tapasztalat figyelembevételét az ezen eljárásban való részvétel céljából.
18
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az EUM‑Szerződés személyek szabad mozgására vonatkozó rendelkezéseinek összessége annak megkönnyítését szolgálja, hogy a tagállamok állampolgárai az Unió egész területén bármilyen kereső tevékenységet folytathassanak, és e rendelkezésekkel ellentétes minden olyan intézkedés, amely ezeket az állampolgárokat hátrányosan érintheti, amennyiben másik tagállam területén kívánnak kereső tevékenységet folytatni (2020. április 23‑iLand Niedersachsen [Korábbi releváns tevékenységi időszakok] ítélet, C‑710/18, EU:C:2020:299, 24. pont; 2022. április 28‑iGerencia Regional de Salud de Castilla y León ítélet, C‑86/21, EU:C:2022:310).
19
Az ítélkezési gyakorlatból az következik, hogy a felvételi felételek, többek között az e rendelkezés 4. cikkében foglaltakon kívüli közigazgatási álláshelyek tekintetében, az EUMSZ 45. cikk hatálya alá tartoznak (lásd ebben az értelemben: 1982. május 26‑iBizottság kontra Belgium ítélet, 149/79, EU:C:1982:195, 11. pont; 2021. február 11‑iKatoen Natie Bulk Terminals és General Services Antwerp ítélet, C‑407/19 és C‑471/19, EU:C:2021:107, 82. pont).
20
Az olyan nemzeti rendelkezések, amelyek megakadályozzák valamely tagállam állampolgárát abban vagy visszatartják őt attól, hogy a szabad mozgásra vonatkozó jogát gyakorolva elhagyja származási államát, e szabadság EUMSZ 45. cikk (1) bekezdése szerinti korlátozásának minősülnek, még abban az esetben is, ha azok az érintett munkavállalók állampolgárságától függetlenül alkalmazandók (2022. április 28‑iGerencia Regional de Salud de Castilla y León ítélet, C‑86/21, EU:C:2022:310, 23. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
21
Továbbá az EUMSZ 45. cikk célja többek között annak elkerülése, hogy az a munkavállaló, aki a szabad mozgáshoz való jogával élve több tagállamban állt alkalmazásban, ne kerüljön – objektív igazolás nélkül – kedvezőtlenebb helyzetbe azzal szemben, aki teljes pályafutását egyetlen tagállamban töltötte (2022. április 28‑iGerencia Regional de Salud de Castilla y León ítélet, C‑86/21, EU:C:2022:310, 24. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
22
A személyek szabad mozgása ugyanis nem valósulna meg teljes mértékben, ha a tagállamok megtagadhatnák az említett rendelkezés által biztosított kedvezményeket azon állampolgáraiktól, akik éltek az uniós jog által meghatározott könnyítésekkel, és akik e könnyítéseknek köszönhetően az állampolgárságuk szerinti tagállamtól eltérő tagállamban szereztek szakmai képesítést (2022. április 28‑iGerencia Regional de Salud de Castilla y León ítélet, C‑86/21, EU:C:2022:310, 25. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
23
A Bíróság ily módon megállapította, hogy az olyan nemzeti szabályozás, amely nem veszi figyelembe egészében a migráns munkavállaló által a származási tagállamától eltérő tagállamban szerzett korábbi egyenértékű tevékenységi időszakokat, alkalmas arra, hogy kevésbé vonzóvá tegye a munkavállalók szabad mozgását, megsértve ezzel az EUMSZ 45. cikk (1) bekezdését (lásd ebben az értelemben: 2003. szeptember 30-iKöbler ítélet, C‑224/01, EU:C:2003:513, 74. pont; 2019. október 10-iKrah ítélet, C‑703/17, EU:C:2019:850, 54. pont; 2020. április 23‑i Land Niedersachsen [Korábbi releváns tevékenységi időszakok] ítélet, C‑710/18, EU:C:2020:299, 26. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2022. április 28‑iGerencia Regional de Salud de Castilla y León ítélet, C‑86/21, EU:C:2022:310, 26. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
24
Egyébiránt az ítélkezési gyakorlatból az következik, hogy amennyiben valamely tagállam közigazgatási intézménye munkavállalót vesz fel az EUMSZ 45. cikk (4) bekezdésének hatálya alá nem tartozó álláshelyre, és figyelembe kívánja venni a pályázók által valamely közigazgatási szervnél korábban gyakorolt szakmai tevékenységet, az intézmény nem tehet különbséget aszerint, hogy a pályázók tevékenységüket e tagállam vagy egy másik tagállam közszolgálatában végezték (lásd ebben az értelemben: 1994. február 23‑iScholz ítélet, C‑419/92, EU:C:1994:62, 12. pont; 2005. május 12‑iBizottság kontra Olaszország ítélet, C‑278/03, EU:C:2005:281, 14. pont).
25
Meg kell állapítani, hogy az alapügy tárgyát képező nemzeti szabályozás visszatarthatja a munkavállalókat attól, hogy az EUMSZ 45. cikkben előírt szabad mozgásra vonatkozó jogukat gyakorolják, amennyiben az olasz felsőfokú művészeti, zenei és táncművészeti képzést nyújtó nemzeti közintézményekben határozatlan és határozott idejű szerződések útján történő alkalmazás alapjául szolgáló, az 597/2018 miniszteri rendelet alapján összeállított alkalmassági listára való felvételre irányuló eljárásban való részvétel feltételként előír egy minimális szakmai gyakorlatot, de megakadályozza azt, hogy e tekintetben figyelembe vegyék az Olasz Köztársaságtól eltérő tagállamban szerzett szakmai tapasztalatot.
26
Az ilyen munkavállalót ugyanis e szabályozás visszatarthatja attól, hogy elhagyja származási tagállamát azért, hogy másik tagállamban dolgozzon vagy telepedjen le, ha ez megfosztja őt attól a lehetőségtől, hogy az első tagállamba történő visszatérésekor a második tagállamban megszerzett szakmai tapasztalatát figyelembe vegyék az e listára való felvétel szempontjából.
27
Ezenfelül emlékeztetni kell arra, hogy az EUMSZ 45. cikk (2) bekezdése kimondja, hogy a munkavállalók szabad mozgása magában foglalja az állampolgárság alapján történő minden megkülönböztetés megszüntetését a tagállamok munkavállalói között a foglalkoztatás, a javadalmazás, valamint az egyéb munka‑ és foglalkoztatási feltételek tekintetében (lásd ebben az értelemben: 2022. április 28‑iGerencia Regional de Salud de Castilla y León ítélet, C‑86/21, EU:C:2022:310, 29. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
28
E tekintetben arra is emlékeztetni kell, hogy az EUMSZ 45. cikkben szereplő egyenlő bánásmód elve nem csupán az állampolgárságon alapuló, közvetlen hátrányos megkülönböztetést tiltja, hanem a hátrányos megkülönböztetés valamennyi leplezett formáját is, ezek ugyanis más megkülönböztető ismérvek alkalmazásával valójában ugyanahhoz az eredményhez vezetnek (2022. április 28‑iGerencia Regional de Salud de Castilla y León ítélet, C‑86/21, EU:C:2022:310, 30. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
29
Ezzel összefüggésben a Bíróság pontosította, hogy a nemzeti jog valamely rendelkezése, még ha állampolgárság szerinti különbségtétel nélkül alkalmazandó is az összes munkavállalóra, közvetetten hátrányosan megkülönböztetőnek tekintendő, amennyiben jellegénél fogva inkább a más tagállamok állampolgárságával rendelkező munkavállalókat érintheti, mint a belföldi munkavállalókat, és következésképpen fennáll annak a veszélye, hogy különösen az előbbieket hozza hátrányosabb helyzetbe, kivéve ha azt objektív okok igazolják, és az arányos az elérni kívánt céllal (2022. április 28‑iGerencia Regional de Salud de Castilla y León ítélet, C‑86/21, EU:C:2022:310, 31. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
30
Ahhoz, hogy valamely intézkedést közvetetten hátrányosan megkülönböztetőnek lehessen minősíteni, nem szükséges, hogy az összes belföldi állampolgárt előnyben részesítse, vagy kizárólag a határ menti ingázó munkavállalókat érintse hátrányosan, a belföldi állampolgárokat kivéve (2022. április 28‑iGerencia Regional de Salud de Castilla y León ítélet, C‑86/21, EU:C:2022:310, 32. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
31
A jelen ügyben az alapügy tárgyát képező nemzeti szabályozás – mivel megtagadja a migráns munkavállaló által az Olasz Köztársaságtól eltérő tagállam intézményében szerzett szakmai tapasztalat figyelembevételét – inkább a migráns munkavállalókat érintheti, mint a belföldi munkavállalókat, és ezzel különösen az előbbieket hozza hátrányosabb helyzetbe, mivel e munkavállalók nagy valószínűség szerint az Olasz Köztársaságtól eltérő tagállamban szereztek szakmai tapasztalatot, mielőtt az előbbi tagállam felsőfokú művészeti, zenei és táncművészeti képzést nyújtó intézményeibe léptek volna (2022. április 28‑iGerencia Regional de Salud de Castilla y León ítélet, C‑86/21, EU:C:2022:310, 33. pont). Ez a szabályozás tehát alkalmas arra, hogy közvetetten állampolgárságon alapuló eltérő bánásmódot vezessen be.
32
E körülmények között meg kell állapítani, hogy az alapügy tárgyát képező szabályozás a munkavállalók szabad mozgásának az EUMSZ 45. cikkben főszabály szerint tiltott korlátozását képezi.
33
Az ilyen korlátozás igazolását illetően az állandó ítélkezési gyakorlat szerint azon tagállami rendelkezések, amelyek alkalmasak arra, hogy zavarják vagy kevésbé vonzóvá tegyék a Szerződés által biztosított alapvető szabadságok gyakorlását, kizárólag azzal a feltétellel fogadhatók el, hogy közérdekű célt szolgálnak, alkalmasak e célok megvalósításának biztosítására, és nem haladják meg az elérni kívánt cél megvalósításához szükséges mértéket (2022. április 28‑iGerencia Regional de Salud de Castilla y León ítélet, C‑86/21, EU:C:2022:310, 35. pont).
34
A kérdést előterjesztő bíróság által nyújtott információkból az következik, hogy az alapügy tárgyát képező nemzeti szabályozás az Olaszországban a felsőfokú művészeti, zenei és táncművészeti képzés ágazatát hagyományosan jellemző foglalkoztatási bizonytalanság orvoslátát célozza, ezen ágazat foglalkoztatási bizonytalansága felszámolásának elősegítésével.
35
E tekintetben meg kell állapítani, hogy még azt feltételezve is, hogy e célt közérdekű, jogszerű célnak lehet tekinteni, amely alkalmas a munkavállalók szabad mozgása korlátozásának igazolására, az alapügy tárgyát képező korlátozás nem tűnik megfelelőnek az említett cél megvalósításának biztosításához.
36
Ugyanis, amint azt az Európai Bizottság helytállóan megjegyezte, az olyan pályázóknak a 205/2017. sz. törvény 1. cikkének 655. cikke szerinti eljárásból való kizárása, akik az Olasz Köztársaságtól eltérő tagállamban szereztek szakmai gyakorlatot, önmagában nem tűnik szükségesnek a foglalkoztatási bizonytalanság felszámolásának elősegítéséhez, azaz a határozatlan időre alkalmazott munkavállalók arányának növeléséhez Olaszországban a felsőfokú művészeti, zenei és táncművészeti képzés ágazatában, mivel ez az eljárás lehetővé teszi az ágazat intézményei számára mind határozatlan, mind határozott idejű munkavállalók felvételét.
37
Ezenfelül, még azt feltételezve is, hogy az említett eljárás lehetővé teszi, hogy több határozatlan időre alkalmazott munkavállalót vegyenek fel, mint határozott időre alkalmazott munkavállalót, az a cél, hogy ezen előbbi kategória arányát növeljék az ágazatban, ugyanilyen hatékony módon elérhető lehet akkor is, ha ugyanezen eljárást megnyitják az olyan pályázók előtt, akik az Olasz Köztársaságtól eltérő tagállamban szereztek szakmai tapasztalatot, anélkül hogy a határozatlan idejű álláshelyeket az említett ágazat „régóta” határozott időre alkalmazott munkavállalói számára tartanák fent.
38
Egyébiránt egy ilyen intézkedés nem akadálya annak, hogy az Olasz Köztársaság orvosolja ‑ többek között a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodás 5. szakaszában foglalt rendelkezések végrehajtásával vagy e munkavállalók véglegesítésével ‑ kifejezetten ezen utóbbi munkavállalók bizonytalan helyzetét, amely, amint azt a kérdést előterjesztő bíróság kifejti, a határozott idejű szerződések ismételt alkalmazásából ered.
39
E körülmények között meg kell állapítani, hogy a munkavállalók szabad mozgásának korlátozása, amelyhez az alapügy tárgyát képező nemzeti szabályozás vezet, nem igazolható.
40
Ami a 492/2011 rendelet 3. cikkét illeti, amelynek (1) bekezdése változatlan formában átveszi a munkavállalók Közösségen belüli szabad mozgásáról szóló, 1968. október 15‑i 1612/68/EGK tanácsi rendelet (HL 1968. L 257., 2. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 1. kötet, 15.) 3. cikke (1) bekezdésének szövegét (2015. február 5‑iBizottság kontra Belgium ítélet, C‑317/14, EU:C:2015:63, 2. pont), elegendő arra emlékeztetni, hogy az csak az EUMSZ 45. cikkben foglalt jogokat fejti ki, különösen a munkavállalás vonatkozásában, és ezért azt e cikkel azonos módon kell értelmezni (lásd analógia útján: 1994. február 23‑iScholz ítélet, C‑419/92, EU:C:1994:62, 6. pont; 2005. május 12‑iBizottság kontra Olaszország ítélet, C‑278/03, EU:C:2005:281, 3. és 15. pont).
41
A fenti megfontolások fényében az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre akként kell válaszolni, hogy úgy kell értelmezni az EUMSZ 45. cikket és a 492/2011 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontját, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében a felsőfokú művészeti, zenei és táncművészeti képzést nyújtó nemzeti közintézményekben határozatlan és határozott idejű munkaszerződések útján történő alkalmazás alapjául szolgáló alkalmassági listára való felvételre irányuló eljárásban csak azok a pályázók vehetnek részt, akik ezen intézményekben szereztek bizonyos szakmai tapasztalatot, és amely ekként megakadályozza a más tagállamokban szerzett szakmai tapasztalat figyelembevételét az ezen eljárásban való részvétel céljából.
A költségekről
42
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (hatodik tanács) a következőképpen határozott:
Az EUMSZ 45. cikket és a munkavállalók Unión belüli szabad mozgásáról szóló, 2011. április 5‑i 492/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontját
a következőképpen kell értelmezni:
azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében a felsőfokú művészeti, zenei és táncművészeti képzést nyújtó nemzeti közintézményekben határozatlan és határozott idejű munkaszerződések útján történő alkalmazás alapjául szolgáló alkalmassági listára való felvételre irányuló eljárásban csak azok a pályázók vehetnek részt, akik ezen intézményekben szereztek bizonyos szakmai tapasztalatot, és amely ekként megakadályozza a más tagállamokban szerzett szakmai tapasztalat figyelembevételét az ezen eljárásban való részvétel céljából.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: olasz.