62012CC0435_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. A Bíróság elé jelen ügyben több olyan új kérdést terjesztenek előzetes döntéshozatalra, amelyek elsődlegesen az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22‑i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv és különösen annak 5. cikke (2) bekezdése b) pontjának(2) értelmezését érintik, amely lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy a magáncélú másolat címén kivételt állapítsanak meg a szerzői és szomszédos jogok jogosultjainak(3) kizárólagos többszörözési joga alól.
2. A kérdést előterjesztő bíróság által feltett fő kérdés konkrétabban arra vonatkozik, hogy a magáncélú másolat kivétele csak a jogszerű forrásokból történő többszörözésekre alkalmazható‑e, valamint ezen túlmenően, hogy a magáncélú másolat után járó díjat csak a jogszerű forrásokból történő többszörözések után lehet‑e kiszámítani és beszedni.(4)
3. A 2001/29 irányelv értelmezésével kapcsolatos olyan, több nemzeti bíróság által felvetett kérdésről(5) van tehát szó, amelyet egyes tagállamokban vagy a nemzeti jogalkotó(6) vagy a nemzeti bíróságok(7) már eldöntöttek, e kérdés kapcsán azonban a Bíróság még nem adott választ,(8) az vitatott a jogtudományban is,(9) és ebből következően bizonyos jelentőséggel bír.
4. E jelentőséget fokozza az a körülmény, hogy a magáncélú másolat kivételére az alapeljárás egyes felei, illetve jogelméleti tudósok egy része is úgy hivatkozik, mint a jogosultak részére a művek és más védelem alatt álló teljesítmények interneten, engedély nélkül történő terjesztése által okozott károk kompenzációjára, legalábbis a „szerzői jogi kalózkodás” elleni hatékony küzdelmet lehetővé tévő műszaki intézkedések hiányában.
I – Jogi háttér
A – A nemzetközi jog
5. Három nemzetközi egyezmény releváns az alapeljárás eldöntése szempontjából. Az első, egyben elsődleges az utoljára Párizsban 1971. július 24‑én felülvizsgált, az irodalmi és művészeti művek védelméről szóló, 1886. szeptember 9‑i Berni Uniós Egyezménynek(10) az 1979. július 28‑i módosítást követő változata (a továbbiakban: Berni Uniós Egyezmény).(11)
6. A két másik egyfelől a többoldalú tárgyalások uruguayi fordulóján (1986–1994) elért megállapodásoknak a Közösség nevében a hatáskörébe tartozó ügyek tekintetében történő megkötéséről szóló, 1994. december 22–i 94/800/EK tanácsi határozattal jóváhagyott, a Kereskedelmi Világszervezet (WTO) létrehozásáról szóló Marrakeshi Egyezmény 1 C. mellékletében található, a szellemi tulajdonjogok kereskedelmi vonatkozásairól szóló egyezmény,(12) másrészt pedig a Szellemi Tulajdon Világszervezetének (WIPO) 1996. december 20‑án Genfben elfogadott Szerzői Jogi Szerződése (a továbbiakban: WCT), amelyet az Európai Közösség nevében a WIPO Szerzői Jogi Szerződésének, valamint a WIPO Előadásokról és Hangfelvételekről szóló Szerződésének az Európai Közösség nevében történő jóváhagyásáról szóló, 2000. március 16‑i 2000/278/EK tanácsi határozat(13) hagyott jóvá, és amelynek rendelkezései hivatkoznak a Berni Uniós Egyezményre.(14)
B – Az uniós jog
7. A kérdést előterjesztő bíróság által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések egyrészt a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdése b) pontjának, valamint ezen irányelv 5. cikke (5) bekezdésének(15) értelmezésére, másrészt pedig a szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29‑i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek,(16) és különösen 14. cikkének az értelmezésére vonatkoznak. A releváns rendelkezések szövege, szükség szerint, hivatkozásra kerül érvelésem során.
C – A holland jog
8. A szerzői jogról szóló holland törvény (a továbbiakban: LDA) 1. cikke elismeri az irodalmi, tudományos vagy művészeti mű szerzőjének vagy jogutódainak kizárólagos jogát többek között a mű többszörözésére, a törvény által előírt korlátozásokkal. Az LDA e tekintetben a magáncélú másolat kivételét kialakító, illetve ellenszolgáltatásként méltányos díjazást, nevezetesen a magáncélú másolat után járó díjat előíró rendelkezéseket tartalmaz.
9. Az LDA 16c. cikkének (1) bekezdése – amely a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdése b) pontjának átültetése – a következőképpen rendelkezik:
„Nem minősül az irodalmi, tudományos vagy művészeti művön fennálló szerzői jog megsértésének, ha a műről az erre szolgáló adathordozóra másolatot készítenek, amennyiben a másolásnak nincs közvetlen vagy közvetett kereskedelmi célja, és az kizárólag a másolatot készítő természetes személy magáncélú felhasználását, tanulmányait vagy használatát szolgálja.”
10. A szerzői jogról szóló törvény 16c. cikkének (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„[A 16c. cikk (1) bekezdése] értelmében vett másolásra tekintettel a másolást végző személy méltányos díjat köteles fizetni a szerző vagy annak jogutódja részére. A díjfizetési kötelezettség az (1) bekezdésben meghatározott adathordozó gyártóját vagy importőrét terheli.”
11. Egyébként a polgári perrendtartásról szóló holland törvénykönyv 1019h. cikke, amely a 2004/48 irányelv 14. cikkét ülteti át, a következőket írja elő:
„Szükség esetén, eltérve az első könyv második címe tizenkettedik szakaszának második bekezdésétől, illetve a 843a. cikk (1) bekezdésétől, a vesztes felet kell kötelezni az ésszerű és arányos bírósági költségek és a pernyertes félnél felmerült egyéb költségek viselésére, ha méltányossági okok ennek nem mondanak ellent.”
II – Az alapeljárás alapját képező tényállás
12. Az alapeljárás alperesei a Stichting de Thuiskopie az LDA 16c. cikkének (2) bekezdése alapján a magáncélú másolat utáni díj beszedésére, illetve a befolyt pénz felosztására jogosult alapítvány, valamint a Stichting Onderhandelingen Thuiskopie vergoeding(17), a magáncélú másolat utáni díj összegének meghatározására jogosult alapítvány.
13. Az alapeljárás felperesi társaságai a műveknek az LDA 16c. cikkének (1) bekezdése értelmében vett másolására szolgáló adathordozók gyártói és/vagy importőrei, akiknek e minőségükben meg kell fizetniük a magáncélú másolat után járó díjat.
14. Mivel úgy vélték, hogy a magáncélú másolat után járó díj célja kizárólag a jogosultakat az LDA 16c. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozó többszörözések folytán ért kár kompenzációja, az alapeljárás felperesei a Rechtbank te ‘s‑Gravenhage (te ’s‑Gravenhage‑i elsőfokú bíróság, Hollandia) előtt pert indítottak a Stichting de Thuiskopie és a SONT ellen arra hivatkozva, hogy a magáncélú másolat után járó díj számításánál nem lehet figyelembe venni a művek jogellenes forrásból történő, a szerzői jogot sértő többszörözéséből eredő kárt.
15. A Rechtbank te ‘s‑Gravenhage 2008. június 25‑i ítéletével(18) elutasította az alapeljárás felpereseinek keresetét.
16. A Gerechtshof te ‘s‑Gravenhage (a te ‘s‑Gravenhage‑i fellebbviteli bíróság, Hollandia), amelyhez fellebbezést nyújtottak be, 2010. november 15‑i ítéletével(19) szintén elutasította e keresetet, megállapítva, hogy az LDA 16c. cikkében szereplő méltányos díjazás célja a jogosultakat az említett rendelkezés hatálya alá tartozó többszörözések folytán ért kár kompenzációja.
17. Meg kell jegyezni, hogy az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy a Gerechtshof te ‘s‑Gravenhage megállapította, hogy sem a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontja, sem az LDA 16c. cikke nem tesz különbséget a többszörözés forrásai alapján. A szerzői jogról szóló törvény előkészítő munkálataiból ugyanakkor kitűnik, hogy a 16c. cikket úgy kell értelmezni, hogy az engedélyezi a jogellenes forrásból történő többszörözést, amennyiben nem léteznek olyan műszaki intézkedések, amelyek lehetővé teszik a jogellenes magáncélú másolás elleni küzdelmet. Úgy tekintették ugyanis, hogy a jogellenes forrásokból történő többszörözést nem tiltó, ugyanakkor az ilyen többszörözések tekintetében a magáncélú másolat után járó díj beszedését előíró szabályozás hatékonyabb védelmet biztosít a jogosultak érdekeinek szempontjából, a 2001/29 irányelv 5. cikke (5) bekezdése szerinti indokolatlan károsítás nélkül.
18. Az alapeljárás felperesei a Gerechtshof te ‘s‑Gravenhage ezen ítéletével szemben felülvizsgálati kérelmet nyújtottak be a Hoge Raad der Nederlanden (legfelsőbb bíróság, Hollandia) előtt. A Stichting de Thuiskopie is csatlakozó felülvizsgálati kérelmet nyújtott be a Hoge Raad de Nederlandenhez.
III – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések és a Bíróság előtti eljárás
19. Ilyen körülmények között a Hoge Raad der Nederlanden felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő három kérdést terjesztette a Bíróság elé.
1. Úgy kell‑e értelmezni a [2001/29] irányelv – alkalmasint az 5. cikk (5) bekezdésével összefüggésben értelmezett – 5. cikke (2) bekezdésének b) pontját, hogy az abban említett, szerzői jog alóli kivétel attól függetlenül alkalmazandó az említett cikkben említett követelményeknek megfelelő másolatokra, hogy a többszörözött mű példányai jogszerűen – vagyis a jogosultak szerzői jogainak megsértése nélkül – kerültek‑e az érintett természetes személy birtokába, vagy e kivétel csak azokra a másolatokra vonatkozik, amelyek az érintett természetes személy birtokába a szerzői jog megsértése nélkül került példányokról készült másolatokból származnak?
2. a)	Ha az első kérdésre a kérdés végén szereplő választ kell adni, eredményezheti‑e a [2001/29] irányelv 5. cikkének (5) bekezdése szerinti háromlépcsős teszt alkalmazása az 5. cikk (2) bekezdése szerinti kivétel hatályának kiterjesztését, vagy a teszt alkalmazása csak a kivétel hatályának korlátozásával járhat?
2. b) 	Ha az első kérdésre a kérdés végén szereplő választ kell adni, ellentétes‑e a [2001/29] irányelv 5. cikkével vagy bármely más uniós jogi rendelkezéssel az olyan nemzeti jogi rendelkezés, amelynek eredményeként a természetes személy által nem közvetlen vagy közvetett kereskedelmi célból, magánhasználatra készített másolatok tekintetében méltányos díjat kell fizetni függetlenül attól, hogy az érintett másolatok készítése megengedett‑e [az említett] irányelv 5. cikkének (2) bekezdése szerint, és anélkül, hogy e rendelkezés korlátozná a jogosult többszörözés megtiltására vonatkozó jogát és kártérítésre való jogosultságát?
A [2001/29] irányelv 5. cikkének (5) bekezdése szerinti háromlépcsős tesztre tekintettel jelentőséggel bír‑e e kérdés megválaszolása szempontjából, hogy a nem megengedett magáncélú másolatok készítésével szembeni fellépésre alkalmas műszaki berendezések (még) nem állnak rendelkezésre?
3. Alkalmazandó‑e a [2004/48] irányelv a jelenlegihez hasonló olyan jogvitára, amelyben – miután valamely tagállam a [2001/29] irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontja alapján az e rendelkezésben előírt méltányos díj megfizetésére kötelezte a művek többszörözésére alkalmas és szolgáló adathordozók gyártóit és importőreit, és meghatározta, hogy a méltányos díj az e tagállam által kijelölt, a méltányos díj beszedésével és szétosztásával megbízott szervezetnek fizetendő be – a fizetésre kötelezett személy azt kéri, hogy a nemzeti bíróság bizonyos vitatott, a méltányos díj meghatározása szempontjából jelentőséggel bíró körülményekre tekintettel tegyen megállapításokat az említett szervezet terhére, amely ezzel szemben védekezik?
20. Az alapeljárás felperesei, a Stichting de Thuiskopie, az olasz, a litván, a holland és az osztrák kormány, továbbá az Európai Bizottság terjesztett elő írásbeli észrevételeket.
21. Az alapeljárás felperesei, a Stichting de Thuiskopie, a spanyol és a holland kormány, továbbá a Bizottság szóban is előadták álláspontjukat a 2013. október 9‑én tartott nyilvános tárgyaláson.
IV – Előzetes észrevételek
22. A kérdést előterjesztő bíróság által előterjesztett, szorosan összefüggő(20) első és második kérdés valójában több kérdést tartalmaz, amelyekkel kapcsolatban néhány előzetes észrevételt kell tenni, valamint azokat át kell fogalmazni, és át kell csoportosítani.
23. Első kérdésével a Hoge Raad der Nederlanden a 2001/29 irányelv értelmezésére vonatkozó kérdést terjeszt a Bíróság elé. Lényegében azt kívánja megtudni, hogy a magáncélú másolat 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontjában előírt kivétele minden többszörözésre vonatkozik‑e azok forrásának jogszerűségétől függetlenül (első alternatíva), vagy ellenkezőleg, az csak a jogszerű forrásokból történő többszörözésekre vonatkozik (második alternatíva). Rákérdez a 2001/29 irányelv 5. cikkének (5) bekezdése által az 5. cikk (2) bekezdése b) pontjának értelmezésére gyakorolt hatásra is.
24. A kérdést előterjesztő bíróság ezt követően előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésével két másodlagos kérdést tesz fel arra az esetre, ha a Bíróság úgy értelmezi a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontját, hogy az csak a jogszerű forrásokból történő többszörözésekre vonatkozik (második alternatíva).
25. Mindenekelőtt azt kívánja megtudni [második kérdés a) pontja], hogy a 2001/29 irányelv háromlépcsős tesztet meghatározó 5. cikkének (5) bekezdése lehetővé teheti‑e ezen irányelv 5. cikke (2) bekezdése b) pontja szerinti magáncélú másolat kivétele hatályának kiterjesztését, vagy ellenkezőleg, csak korlátozhatja azt.
26. Ezt követően lényegében azt kérdezi a Bíróságtól [második kérdés b) pontja], hogy összeegyeztethető‑e az uniós joggal, magával a 2001/29 irányelvvel, illetve bármely más jogszabállyal az olyan nemzeti rendelkezés, amely a természetes személy által közvetlen vagy közvetett kereskedelmi célt nem szolgáló, magánhasználatra készített másolatok tekintetében méltányos díj megfizetését írja elő, függetlenül attól, hogy az érintett másolatok készítése jogszerű‑e.
27. Ugyanakkor, az alább kifejtett okok miatt, az első kérdés és a második kérdés a) pontja csak együttesen vizsgálható, mivel a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdése b) pontjának, illetve 5. cikke (5) bekezdésének rendelkezései formálisan és elválaszthatatlanul összekapcsolódnak, és azok csak együttesen és dinamikusan értelmezhetők.
28. Először tehát megvizsgálom azt a kérdést, hogy a 2001/29 irányelv 5. cikkének egészét lehet‑e úgy értelmezni, hogy a magáncélú másolat után járó díj beszedhető a jogellenes, vagyis olyan forrásokból történő többszörözések után, amelyeket nem a kizárólagos többszörözési jog jogosultjainak hozzájárulásával állítottak elő, terjesztettek vagy közvetítettek a nyilvánossághoz [első kérdés és a második kérdés a) pontja].
29. Mivel e kérdésre álláspontom szerint nemleges választ kell adni, ezt követően igen gyorsan megvizsgálom azt a kérdést, hogy a 2001/29 irányelv 5. cikkét lehet‑e úgy értelmezni, hogy egy tagállam ennek ellenére (21) dönthet úgy, hogy beszedi a magáncélú másolat után járó díjat a jogellenes forrásokból történő többszörözések után. Az erre a második kérdésre adandó válasz ugyanis könnyen levezethető az első kérdésre adott válasz elemeiből.
30. Végül igen tömören válaszolok a kérdést előterjesztő bíróság harmadik, a 2004/48 irányelv 14. cikkének értelmezésére vonatkozó kérdésére.
V – Arról a kérdésről, hogy a magáncélú másolat után járó díj beszedhető‑e a jogellenes forrásokból történő többszörözések után [az első kérdés és a második kérdés a) pontja]
A – Az észrevételek összefoglalása
31. Az alapeljárás felperesei, a spanyol, az olasz és a litván kormány, valamint a Bizottság egységesen úgy tekintik, hogy a 2001/29 irányelv szövegére, szellemére és céljára tekintettel az 5. cikk (2) bekezdésének b) pontjában szereplő magáncélú másolat kivétele nem alkalmazható a jogellenes forrásokból történő többszörözésekre.
32. Egyrészt az 5. cikk (2) bekezdésének b) pontja nem tartalmaz ilyen lehetőséget, és mivel kivételt képez az említett irányelv 2. cikke által biztosított kizárólagos többszörözési jog alól, azt a 2001/29 irányelv 5. cikkének (5) bekezdésével együttesen megszorítóan kell értelmezni.
33. Másrészt ez a megszorító értelmezés megfelel a 2001/29 irányelv céljának, mivel az ellentétes megoldás megtörhetné a különböző jelenlevő jogok és érdekek között fenntartandó megfelelő egyensúlyt. Az e rendelkezés által előírt méltányos díjazás csak a jogosultak által a magáncélú másolat kivételének „bevezetése folytán” elszenvedett kár kompenzálását célozza, nem pedig az utóbbiakat a jogellenes forrásokból történő többszörözés, illetve a fortiori
a műveik jogellenes másolatainak terjesztése eredményeként ért kár kompenzálását.
34. A Bizottság egyébként elismeri, hogy e megszorító értelmezés paradox módon bizonyos körülmények között hátrányos lehet a jogosultak számára, mindazonáltal úgy véli, hogy e körülmény alapján az nem kérdőjelezhető meg.
35. Ezzel szemben az alapeljárás alperesei, valamint a holland és az osztrák kormány lényegében úgy véli, hogy a 2001/29 irányelvnek sem a szövege, sem a szerkezete nem zárja ki a tagállamok arra vonatkozó lehetőségét, hogy a magáncélú másolat kivételét a jogellenes forrásokból történő többszörözésekre alkalmazzák, és az ezzel szemben illeszkedik az irányelv céljához, továbbá lehetővé teszi a megfelelő egyensúly fenntartását egyrészt a jogosultak, másrészt pedig a művek és más védelem alatt álló teljesítmények felhasználóinak jogai és érdekei között.
36. E tekintetben kifejtik, hogy nincs olyan műszaki eszköz, amellyel küzdeni lehetne a jogellenes forrásokból történő magáncélú többszörözés ellen, valamint, hogy az ilyen többszörözések után a magáncélú másolat után járó díj beszedése hozzájárul a többszörözött műveknek a 2001/29 irányelv 5. cikke (5) bekezdésének értelmében vett rendes felhasználásához, vagyis a jogosultak jogszerű érdekei védelme biztosításának legjobb eszközét jelenti, anélkül hogy sértené a háromlépcsős tesztet.
B – Elemzés
37. Figyelemmel az alapeljárás felperesei, a tagállamok és a Bizottság által a kérdést előterjesztő bíróság első két kérdése által felvetett elsődleges problémát illetően elfoglalt álláspontok jelentős eltérésére, mindenekelőtt azzal kell kezdeni, hogy emlékeztetni kell, mit jelent a magáncélú másolat kivétele és az ahhoz kapcsolódó, a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontja által kialakított méltányos díjazás. Márpedig e rendelkezés értelmezése elválaszthatatlan az említett irányelv 5. cikke (5) bekezdésének értelmezésétől.
1. A magáncélú másolat kivétele a 2001/29 irányelv szerint
38. A 2001/29 irányelv 2. cikke arra irányuló kötelezettséget ír elő a tagállamok számára, hogy az irányelv által megjelölt szerzői és szomszédos jogok jogosultjai számára biztosítsák a védelem alatt álló teljesítmények, vagyis műveik, hangfelvételeik, filmjeik vagy műsoraik közvetett vagy közvetlen, ideiglenes vagy tartós, bármely eszközzel vagy formában, egészben vagy részben történő többszörözése engedélyezésének, illetve megtiltásának kizárólagos jogát.
39. Ugyanezen irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontja ugyanakkor megnyitja a tagállamok előtt a lehetőséget arra, hogy kivételt állapítsanak meg a 2. cikkben szereplő kizárólagos többszörözési jog alól.
40. Amennyiben egy tagállam azt biztosítja, a magáncélú másolat kivétele megengedi(22) azoknak a természetes
személyeknek, akiknek birtokában a szerzői jog és a szomszédos jogok által védett művek vagy védelem alatt álló teljesítmények vannak, hogy arról magáncélra, kereskedelmi célt közvetlenül vagy közvetve sem szolgáló
másolatot készítsenek.(23) A magáncélú másolat kivétele rendszerint lehetővé teszi az audio CD vásárlója számára, hogy arról másolatot készítsen, amelyet például digitális zenelejátszó segítségével meghallgathat.
41. A magáncélú másolat kivétele ehhez kapcsolódóan kihat a jogosultak többszörözési monopóliumára azzal, hogy méltányos díjazás ellenében engedélyezettnek tekintett kárt okoz nekik. E díjazás a kártalanításnál megfelelőbb ellentételezést jelent a jogosultak számára a műveik és védelem alá eső egyéb teljesítményeik többszörözése által okozott kárért.(24)
42. A magáncélú másolat kivétele mint „kártalanítással járó kivétel” végül nem csupán azt a kötelezettséget írja elő a tagállamok számára, hogy a jogosultaknak járó méltányos díjazást állapítsanak meg, hanem azt is, hogy azt ténylegesen beszedjék,(25) és mindenképpen gondoskodjanak annak felosztásáról a jogosultak között.
43. E méltányos díjazást annak a természetes személynek kell megfizetnie, aki a kizárólagos többszörözési jog jogosultjának kárt okoz azáltal, hogy ilyen tartalmú előzetes engedély kérése nélkül magáncélra és kereskedelmi cél nélkül többszörözi a művet vagy a védelem alatt álló teljesítményt.(26) Gyakorlati okokból azonban a tagállamok a magáncélú másolat után járó díjat beszedhetik azoktól a személyektől is, amelyek az alapeljárás felpereseihez hasonlóan olyan adathordozókat bocsátanak a teherviselő természetes személyek rendelkezésére, amelyeket azok többszörözésre használnak. A művek és védelem alatt álló teljesítmények jogosultjai és felhasználói között fenntartandó méltányos egyensúly azonban azt követeli meg egyrészt, hogy e díjazás tényleges terhét át lehessen hárítani az említett felhasználókra,(27) másrészt pedig, hogy azt csak az utóbbiak számára magáncélú felhasználás céljából rendelkezésre bocsátott adathordozók után szedjék be.(28)
44. Egy ilyen rendszerben összesség ében a méltányos díjazás azon a vélelmen alapul, amely szerint a többszörözést szolgáló adathordozók felhasználói azokat a védett művek vagy védelem alatt álló teljesítmények magáncélú másolásának céljára használják.
2. Előzetes észrevételek a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdése b) pontjának és 5. cikke (5) bekezdésének rendelkezései kapcsán
45. A jelen ügyben felmerült kérdésekre adott konkrét választ megelőzően meg kell vizsgálni a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontját és 5. cikkének (5) bekezdését összekapcsoló viszonyt, mivel a kérdést előterjesztő bíróság kifejezetten felveti, hogy ezeket a rendelkezéseket egymással összefüggésben kell‑e értelmezni.
46. Az említett irányelv 5. cikkének (5) bekezdése(29) azt a hármas feltételt határozza meg az 5. cikk (1), (2), (3) és (4) bekezdésében meghatározott kivételek, így az 5. cikk (2) bekezdésének b) pontjában meghatározott magáncélú másolat kivételének bevezetésével kapcsolatban, hogy az csak különös esetekben alkalmazható, nem lehet sérelmes a mű rendes felhasználására, és végül indokolatlanul nem károsíthatja a szerzői jogi jogosult jogos érdekeit.(30)
47. E három feltétel, amelyeket a 2001/29 irányelv sem határoz meg másként, a tagállamok és az Unió nemzetközi kötelezettségeinek felel meg, ahogy az a 2001/29 irányelv (44) preambulumbekezdéséből is kitűnik, pontosabban pedig a szerzői jog valamennyi korlátozása kapcsán a Berni Uniós Egyezmény 9. cikke (2) bekezdésében megállapított, a TRIPS‑egyezmény 13. cikkében és a WCT 10. cikkében is szereplő feltételeknek, amelyekre a kérdést előterjesztő bíróság előzetes döntéshozatal iránti kérelmében ismertebb nevén „háromlépcsős tesztként” hivatkozik.(31)
48. Ellentétben azzal, amire a kérdést előterjesztő bíróság előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésében láthatóan utal, a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdése b) pontjának és ezen irányelv 5. cikke (5) bekezdésének együttes értelmezésén kívül nincs lehetséges alternatíva. A magáncélú másolat kivétele nemzeti jogalkotó általi szabályozásának mindenképpen összhangban kell állnia az 5. cikk (2) bekezdése b) pontjának előírásaival, de emellett és ezzel egyidejűleg meg kell felelnie a 2001/29 irányelv 5. cikkének (5) bekezdésében megállapított követelményeknek, tiszteletben tartva a nemzetközi kötelezettségeket.(32) Ugyanez áll a magáncélú másolat kivételének nemzeti bíróságok általi alkalmazására. A holland kormány által kifejtettekkel ellentétben a 2001/29 irányelv 5. cikke (5) bekezdése rendelkezéseinek nem csak a nemzeti jogalkotó a címzettje.
49. Egyebekben, hivatkozva a kérdést előterjesztő bíróság által feltett második kérdés a) pontjára, a 2001/29 irányelv 5. cikke (5) bekezdésének rendelkezéseit nem lehet úgy értelmezni, hogy azok lehetővé teszik az 5. cikk (2) bekezdésének b) pontja által kialakított magáncélú másolat kivétele hatályának kiterjesztését, ellenben adott esetben elválaszthatatlanul hozzájárulhatnak az említett irányelv hatálya és terjedelme körülhatárolásához.
50. A jelen ügyben a többszörözés jogát érintő, a 2001/29 irányelv 5. cikkében előírt kivételek, illetve korlátozások igen pontos körülhatárolása több szempontból a háromlépcsős teszt elvégzésének tekinthető.(33)
51. Ennek megfelelően a többszörözés jogát érintő, a 2001/29 irányelv 5. cikke által előírt kivételek, illetve korlátozások – így a magáncélú másolat kivétele – pontos meghatározása azt célozza, hogy minden esetben megfeleljen a háromlépcsős teszt első feltételének, vagyis az alkalmazhatóság különös esetekre korlátozásának. E tekintetben ki lehet emelni, hogy a kizárólag magáncélból, nem pedig kereskedelmi célból eljáró természetes személyek részére fenntartott magáncélú másolás jogának a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontjában szereplő korlátozása megerősíti ezt a követelményt.
52. Ugyanebben a tekintetben a 2001/29 irányelv (38) preambulumbekezdése azt is kimondja, hogy bár a tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy a hang‑, kép‑ és audiovizuális anyagok magáncélú többszörözésének egyes fajtái tekintetében, díjazás fejében a többszörözés joga alól kivételt állapítsanak meg, mindazonáltal a digitális és az analóg magáncélú többszörözés közötti különbségeket kellőképpen figyelembe kell venni, és bizonyos vonatkozásokban különbséget kell tenni köztük, mivel a digitális magáncélú többszörözés valószínűleg jóval nagyobb mértékben terjed el, és gazdasági jelentősége is nagyobb lesz.
53. A magáncélú másolat kivételét tehát – amely vitathatatlanul egyik „esete” a kizárólagos többszörözési jog kapcsán a 2001/29 irányelv 2. cikke által előírt kivételeknek – a hatályának a különös esetekre való korlátozásából fakadó követelményekre figyelemmel kell a tagállamoknak kialakítaniuk, a nemzeti bíróságoknak pedig alkalmazniuk.(34)
54. Ehhez hasonlóan, ahogy azt a Bíróságnak is volt alkalma kimondani, a tagállamok amennyiben úgy döntenek, hogy bevezetik a nemzeti jogukban a magáncélú másolat kivételét, kötelesek rendelkezni a méltányos díjazás jogosultak részére történő megfizetéséről. A magáncélú másolat kivétele nem vezethető be méltányos díjazás előírása és tényleges beszedése nélkül. A 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontjában előírt díjazás a háromlépcsős teszt harmadik feltételébe illeszkedik, amely alapján a 2001/29 irányelv 5. cikkének (5) bekezdésének megfelelően nem szabad indokolatlanul károsítani a szerzői jog jogosultjának jogos érdekeit.(35)
55. Ezzel szemben meg kell állapítani, hogy a 2001/29 irányelv nem tartalmaz semmilyen kifejezett utalást a 2001/29 irányelv 5. cikkének (5) bekezdésében szereplő második feltételre, amely szerint a kizárólagos többszörözési joggal kapcsolatos kivételek vagy korlátozások nem lehetnek sérelmesek a védett mű vagy más, védelem alatt álló teljesítmény rendes felhasználására .(36) A jelen ügy tehát lehetőséget kínál a Bíróság számára, hogy e tekintetben döntést hozzon,(37) a lehetőségekhez mérten a nemzetközi gyakorlat alapján.(38)
56. A fenti megfontolások alapján kell konkrét választ adni a kérdést előterjesztő bíróság által feltett első kérdésre.
3. A magáncélú másolat kivétele alkalmazásának a jogszerű forrásokból történő többszörözésekre korlátozásáról
57. Abból a megállapításból kell kiindulni, amely szerint a 2001/29 irányelv 5. cikke nem határozza meg kifejezetten, hogy a magáncélú másolat kivétele minden többszörözésre alkalmazható, függetlenül attól, hogy azok jogszerű vagy jogellenes forrásokból történnek, vagy pedig ellenkezőleg, az csak a jogszerű forrásokból történő többszörözésekre alkalmazható. Egyébként, ahogy arra már a Bíróság is rámutatott, sem az említett irányelv 2. cikke, sem más rendelkezése nem határozza meg a 2. cikkben szereplő „többszörözés”(39) fogalmát, ahogy nem határozzák meg az 5. cikkben szereplő „részben történő többszörözés”(40), „díj”(41), „méltányos díj”(42), illetve „méltányos díjazás”(43) fogalmát, a 3. cikk (1) bekezdésében szereplő „nyilvánossághoz közvetítés”(44), illetve az 5. cikk (2) bekezdésének d) pontjában szereplő „saját eszközeikkel”(45) fogalmat sem.
58. Mivel egyébként e rendelkezések egyáltalán nem tartalmaznak a tagállamok jogára utaló kifejezett hivatkozást, értelmük és hatályuk meghatározása céljából mind az uniós jog egységes értelmezése, mind az egyenlőség elve(46) azt követeli meg, hogy e fogalomnak az egész Unióban önálló és egységes értelmezést tulajdonítsanak,(47) amelyet nemcsak az azt használó rendelkezések szövegét, hanem azokat az összefüggéseket, amelyekbe illeszkednek, illetve az azokat tartalmazó szabályozás célját,(48) sőt a releváns uniós jogi rendelkezések összességét(49) figyelembe véve kell megtalálni. E rendelkezések keletkezése szintén releváns körülményeket tárhat fel azok értelmezése szempontjából.(50)
59. Egyébként az uniós jogi aktusokat a lehetőségekhez mérten a nemzetközi gyakorlat alapján kell értelmezni,(51) különösen, amikor e rendelkezések pontosan egy, a Közösség által megkötött nemzetközi megállapodás végrehajtását szolgálják.(52)
60. A 2001/29 irányelv (15) preambulumbekezdése e tekintetben rögzíti, hogy az irányelv célja az abból fakadó nemzetközi kötelezettségek végrehajtása, hogy az Unió elfogadta a WCT‑t,(53) többek között a digitális világban globális méreteket öltő kalózkodás elleni küzdelmet illetően. Egyébként a Bíróság kimondta, hogy a 2001/29 irányelv alkalmazási körében az Unió a Berni Uniós Egyezmény végrehajtása érdekében lép a tagállamok helyébe.(54)
61. A jelen ügyben a 2001/29 irányelv meghatározza a többszörözési jog hatálya alá tartozó cselekmények körét(55), és az e jog alóli valamennyi kivételt és korlátozást kimerítően sorolja fel.(56) Egyebekben kiemeli, hogy a tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy méltányos díjazás biztosítása fejében a hang‑, kép‑ és audiovizuális anyagok magáncélú többszörözésének egyes fajtái tekintetében a többszörözés joga alól kivételt, illetve korlátozást állapítsanak meg,(57) azzal, ahogy már említettem, hogy egyrészt figyelembe kell venni a digitális és az analóg magáncélú többszörözés közötti különbségeket(58), másrészt pedig a műszaki és gazdasági fejleményeket, amennyiben rendelkezésre állnak hatásos műszaki intézkedések.(59)
62. Az irányelv egyebekben kiemeli, hogy 5. cikke (2) bekezdésének b) pontjában hivatkozott méltányos díjazás célja a jogosultak „megfelelő” ellentételezése a védelemben részesülő műveiknek és egyéb teljesítményeiknek a magáncélú másolat kivétele alapján, illetve alkalmazásában történő felhasználása ellenében. (60) Ezenkívül az említett díjazás formájának, részletszabályainak és lehetséges mértékének megállapításánál figyelembe kell venni minden egyes eset sajátos körülményeit, amelyeket a jogosultaknál az érintett cselekmény miatt felmerülő esetleges kár mértéke alapján lehet értékelni.(61)
63. Ennek megfelelően a 2001/29 irányelv szövegéből megállapítható, hogy a jogosultaknak okozott azon kárt, amelynek megtérítését a méltányos díjazás által megfelelőnek tekintik, a magáncélú másolat kivételének tagállamok általi fenntartása vagy bevezetése eredményezi.(62) Ezzel szemben nincs olyan kifejezett utalás, amely alapján megállapítható lenne, hogy az csak a jogszerű forrásokból történő többszörözésekre alkalmazható, vagy hogy az alkalmazható a jogellenes forrásokból történő többszörözésekre is.
64. Ugyanakkor, ellentétben azzal, amit a holland kormány előad, e pontatlanság nem értelmezhető úgy, hogy az az uniós jogalkotó részéről annak szándékos kinyilvánítását jelenti,(63) hogy előírja a méltányos díjazás beszedését a jogellenes forrásokból történő többszörözések után is. Az ilyen értelmezésnek nincs semmi alapja a 2001/29 irányelvben, és az általánosabban ütközik az irányelv 5. cikke (5) bekezdésének rendelkezéseivel, valamint az ott az Unió és a tagállamok nemzetközi kötelezettségeivel összhangban előírt háromlépcsős teszt követelményeivel.
65. A holland kormány az uniós jogalkotó e szándékának alátámasztása érdekében a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdése d) pontjának szövegezésére hivatkozik, amely a többszörözések forrásainak jogszerűségére utal, továbbá az 5. cikk (3) bekezdése e) pontjának,(64) valamint a 6. cikk (4) bekezdése második albekezdésének szövegére, amelyek viszont nem utalnak erre, illetve a számítógépi programok jogi védelméről szóló, 1991. május 14‑i 91/250/EGK tanácsi irányelvre.(65)
66. A 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének d) pontja lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy kivételeket állapítsanak meg a kizárólagos többszörözési jog alól a többek között kritikai vagy ismertetési céllal történő idézés tekintetében, de többek között csak azzal a feltétellel, hogy a művet vagy a védelem alatt álló teljesítményt korábban jogszerűen nyilvánosságra hozták.
67. A 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének e) pontja ezzel szemben úgy ír elő kivételt a kizárólagos többszörözési jog alól a mű vagy a védelem alatt álló teljesítmény közbiztonság érdekében történő, illetve közigazgatási, parlamenti vagy bírósági eljárások megfelelő lefolytatását szolgáló felhasználása tekintetében, hogy nem utal a forrás jogszerűségére.
68. A 2001/29 irányelv 6. cikkének (4) bekezdése általános jelleggel biztosítja a tagállamok számára a lehetőséget, hogy a jogosultak ilyen irányú önkéntes intézkedésének hiányában megfelelő intézkedésekkel gondoskodjanak arról, hogy az 5. cikkben előírt kivételek és korlátozások kedvezményezettjei azokat kihasználhassák. Ugyanakkor ezen (4) bekezdés második albekezdése, amely csak a magáncélú másolat kivételére vonatkozik, eltér az első albekezdéstől,(66) amennyiben semmilyen módon sem utal a műhöz vagy a védelem alatt álló teljesítményhez való hozzáférés jogszerűségére.
69. Végül a 91/250 irányelv rögzíti a számítógépi program szerzője arra irányuló kizárólagos jogának elvét, hogy engedélyezze vagy megtiltsa a program többszörözését, kivételt írva elő a biztonsági másolat tekintetében, amellyel azonban csak a „programot jogszerűen megszerző személy” élhet.(67)
70. A magáncélú másolat kivételének alkalmazási körét és terjedelmét ugyanakkor nem lehet meghatározni olyan rendelkezésekre hivatkozással, amelyeket teljesen eltérő összefüggésekben kell alkalmazni, és amelyek saját céljaikat követik.
71. E tekintetben fontos emlékeztetni arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlatnak megfelelően a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontját mint az irányelv 2. cikke által biztosított jogok jogosultjainak kizárólagos többszörözési joga alóli kivételt(68) megszorítóan kell értelmezni. A magáncélú másolat kivétele ennélfogva nem terjedhet ki olyan helyzetekre, amelyeket a 2001/29 irányelv kifejezetten nem ír elő.(69)
72. Mindenesetre a holland kormány által képviselt értelmezés ellentétes a 2001/29 irányelv 5. cikke (5) bekezdésének a Berni Uniós Egyezmény, a WCT és a TRIPS‑egyezmény fényében értelmezett rendelkezéseivel, és különösen azzal a feltétellel, hogy a kivételek és korlátozások nem lehetnek sérelmesek a mű vagy más, védelem alatt álló teljesítmény rendes felhasználására.
73. A Stichting de Thuiskopie, valamint a holland és az osztrák kormány e tekintetben lényegében előadják, hogy a jogellenes forrásokból történő többszörözésért a magáncélú másolat után járó díj beszedését megengedő szabályozás – az említett jogellenes források nyilvánosságra hozatalának, illetve terjesztésének, továbbá végtelen számú többszörözésének hatékony megakadályozását lehetővé tevő bármilyen műszaki intézkedés hiányában, különösen a digitális világban – a jogosultakat érő kár kompenzálásának egyetlen eszköze. Az ilyen szabályozás inkább hozzájárul a művek és a védelem alatt álló teljesítmények rendes felhasználásához, mint az olyan szabályozás, amely megtilt minden jogellenes forrásból történő többszörözést, továbbá biztosítja a jogok egyensúlyát a művek és a védelem alatt álló teljesítmények jogosultjai, illetve felhasználói között.
74. Feltéve, hogy egy ilyen jellegű szabályozás elméletileg jogszerű és megfelelő választ jelenthet a szerzői és szomszédos jogoknak a művek és a védelem alatt álló teljesítmények másolatai interneten történő terjesztéséből, illetve többszörözéséből fakadó megsértésére, mindazonáltal nem vitatott, hogy a magáncélú másolat kivételét nem ilyen céllal vezették be, továbbá kizárt annak ilyen célú bevezethetősége, hacsak nem kérdőjelezzük meg annak alapjait, függetlenül attól, hogy léteznek‑e olyan műszaki intézkedések, amelyek lehetővé teszik a művek és a védelem alatt álló teljesítmények jogellenes példányainak létrehozása és terjesztése elleni hatékony küzdelmet.
75. E tekintetben mindenekelőtt meg kell jegyezni, hogy a holland kormány érvelésének alapját az a körülmény képezi, hogy a holland törvény tűri az interneten jogellenesen elérhetővé tett művek és védelem alatt álló teljesítmények letöltését (downloading), és csak az említett védett művek és védelem alatt álló teljesítmények elérhetővé tételét (uploading vagy feltöltés) szankcionálja. Ezáltal Hollandia közvetetten, de szükségszerűen előnyben részesíti a művek vagy védelem alatt álló teljesítmények olyan használatából származó termékek erőteljes terjesztését, amely semmilyen esetben sem tekinthető rendesnek, vagyis azon jelenség okát, amelynek a jogosultakat érő káros következményeit kompenzálni kívánja e tagállam. Az interneten jogellenesen elérhetővé tett (feltöltött) művek és védelem alatt álló teljesítmények letöltésének elterjedése mindenképpen sérelmes azok rendes felhasználására.
76. Egyébként kétséges, hogy a magáncélú másolat után járó díj beszedésének jelenlegi koncepciója bármilyen módon alkalmas lehetne a jogosultak abból következő elmaradt hasznának megfelelő kompenzálására, hogy műveiket és védelem alatt álló teljesítményeiket erőteljesen terjesztik az interneten, ezzel megsértve kizárólagos többszörözési, nyilvánossághoz való közvetítési(70), illetve terjesztési(71) jogukat.
77. Hacsak nem határozzuk meg újra, átfogó jelleggel a magáncélú másolat kivétele létezésének indokát és az ahhoz szükségképpen kapcsolódó méltányos díjazás meghatározásának alapvető szabályait, ennek összes következményeivel, a magáncélú másolat után járó díjból befolyt pénz nem alkalmas a művek interneten történő rendes felhasználásából befolyó bevételek kiesésének kompenzálására. Valószínűleg rendelkezni kellene többek között azon díj összegének jelentős emeléséről, amelyet az adathordozók valamennyi felhasználójának meg kell fizetnie, akkor is, ha soha nem végez jogellenes forrásból történő többszörözést, mivel ellenkező esetben azt kockáztatnánk, hogy felborul a jogok egyensúlya a művek és védelem alatt álló teljesítmények jogosultjai és felhasználói között.
78. Az a holland kormány által előterjesztett elgondolás, amely szerint a magáncélú másolat után járó díj beszedése a jogellenes forrásból történő többszörözés után egyebekben jobban tiszteletben tartja a művek és a védelem alatt álló teljesítmények felhasználóinak a magánélet védelméhez fűződő jogát, mint a műveik felhasználásának ellenőrzését célzó intézkedések alkalmazása az említett felhasználók magánszférájában,(72) és a jogok megfelelőbb egyensúlyát biztosítja, nem eredményezheti a 2001/29 irányelv 5. cikke ezen értelmezésének megcáfolását. E tekintetben pusztán azt kell megjegyezni, hogy nincs szükségszerű kapcsolat a magáncélú másolat kivétele alkalmazhatóságának a jogellenes forrásból történő többszörözés tekintetében való kizárása és a felhasználók magánélet tiszteletben tartásához fűződő jogának esetleges megsértésére között.(73)
79. Következésképpen azt javaslom, hogy a kérdést előterjesztő bíróság első kérdésére és második kérdésének a) pontjára válaszul a Bíróság állapítsa meg, hogy a 2001/29 irányelv 5. cikkét úgy kell értelmezni, hogy a magáncélú másolat irányelv által előírt kivételek csak a szerzői vagy szomszédos jogi védelem alatt álló művek vagy teljesítmények jogszerű forrásból történő többszörözésére vonatkozik.
VI – Arról a kérdésről, hogy egy tagállam dönthet‑e úgy, hogy beszedi a magáncélú másolat után járó díjat a jogellenes forrásokból történő többszörözések után [a második kérdés b) pontja]
80. A második kérdés b) pontjában a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kérdezi, hogy összeegyeztethető‑e az uniós joggal, ha egy tagállam olyan nemzeti rendelkezést fogad el, amely előírja a magáncélú másolat után fizetendő méltányos díjazás beszedését, függetlenül attól, hogy a többszörözésekre jogszerű vagy jogellenes forrásokból kerül sor.
81. A fent kifejtettekből következik, hogy egy ilyen lehetőség nem fogadható el.
82. Egyrészt, függetlenül még attól a kérdéstől is, hogy a 2001/29 irányelv kimerítő harmonizációt valósított‑e meg a magáncélú felhasználás kivétele tekintetében,(74) egy ilyen lehetőség érzékelhetően kihatna a 2001/29 irányelv által követett egyik alapvető célra, amely a kizárólagos többszörözési joggal kapcsolatos, az irányelv által kimerítően meghatározott kivételek és korlátozások koherens alkalmazásában áll.(75) A Bíróság e tekintetben már megállapította, hogy sértené e célt, ha a tagállamok szabadon, inkoherens és harmonizációt nélkülöző módon határozhatnák meg a méltányos díjazás paramétereit.(76) Márpedig egy ilyen intézkedés, ahogy azt a Bizottság is megjegyzi, egy sui generis
díj létrehozását jelentené a jogellenes forrásokból történő többszörözések tekintetében.
83. Másrészt, egy ilyen lehetőség elismerése mindenekelőtt két tekintetben is ellentétes a 2001/29 irányelv 5. cikke (5) bekezdésének követelményeivel. Először, a magáncélú másolat kivételének hatályát jóval az irányelv által meghatározott különös eseten túl terjeszti ki, megsértve az e rendelkezés által előírt első feltételt. Másodszor, közvetetten jogszerűvé teszi a művek és védelem alatt álló teljesítmények rendes felhasználásának súlyos megsértését, teljes mértékben figyelmen kívül hagyva az e rendelkezésben szereplő második feltételt, ezáltal felborítva az utóbbi által a jogosultaknál elismert kizárólagos többszörözési jog és a magáncélú másolat kivételének kedvezményezettjei között kialakított megfelelő egyensúlyt.
84. Következésképpen azt javaslom, hogy a kérdést előterjesztő bíróság második kérdésének b) pontjára a Bíróság azt a választ adja, hogy a magáncélú másolat kivételével összefüggésben, amelyet a tagállamok a 2001/29 irányelv 5. cikke alapján jogosultak bevezetni, egy tagállam csak a szerzői vagy szomszédos jogi védelem alatt álló művek vagy teljesítmények jogszerű forrásból történő többszörözése után szedheti be azt a díjat, amely szükségképpen kapcsolódik a magáncélú másolat kivételéhez.
VII – Arról a kérdésről, hogy a 2004/48 irányelv alkalmazandó‑e az alapeljárásra (harmadik kérdés)
85. Harmadik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kérdezi a Bíróságtól, hogy a 2004/48 irányelv és különösen annak 14. cikke(77) alkalmazandó‑e az alapeljárásra.
86. Előzetes döntéshozatalra utaló határozatában az említett bíróság kifejti, hogy a Stichting de Thuiskopie csatlakozó felülvizsgálati kérelmében a perköltségek teljes megtérítését követeli a polgári perrendtartásról szóló holland törvénykönyv 1019h. cikke alapján, amely a 2004/48 irányelv 14. cikkének rendelkezésein alapul. Bár vitathatatlan, hogy a Stichting de Thuiskopie igényei nem az említett irányelv 2. cikke (1) bekezdésének értelmében vett szellemi tulajdonjog megsértéséből erednek, ez nem változtat azon, hogy azon elgondolás előterjesztésével, amely szerint a 2001/29 irányelv 5. cikkét kell alkalmazni a jogellenes forrásokból történő többszörözésekre, a Thuiskopie az említett jogok védelmének egy formáját célozza meg.
87. A Stichting de Thuiskopie kivételével valamennyi észrevételt előterjesztő fél arra hivatkozik, hogy a 2004/48 irányelv nem alkalmazható az alapeljárásra.
88. E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy bár tárgyára(78) és hatályára(79) figyelemmel a 2004/48 irányelv általános célja a jogszabályok egymáshoz való közelítése egy magas, egyenértékű és egységes védelmi szint biztosítása érdekében,(80) mindazonáltal az irányelv nem a szellemi tulajdonjogok valamennyi vonatkozásának, csupán azoknak a szabályozására irányul, amelyek egyrészről e jogok tiszteletben tartásával, másrészről azok megsértésével kapcsolatos ak, az arra szolgáló hatékony jogorvoslati eljárások meglétének előírásával, hogy valamennyi fennálló szellemi tulajdonjogi jogsértés megszűnjön, vagy orvoslásra kerüljön.(81)
89. Ebből a szemszögből a 2004/48 irányelv 14. cikkének célja a szellemi tulajdonjogok védelmi szintjének megerősítése, és annak meg kell akadályoznia, hogy a sérelmet szenvedett felet visszatartsák attól, hogy a jogai védelme érdekében bírósági eljárást kezdeményezzen,(82) ami azt jelenti, hogy a szellemi tulajdonjogok megsértőjének teljes egészében viselnie kell a magatartásának pénzügyi következményeit.(83)
90. A jelen ügyben, bár az alapeljárás igen általános módon vitathatatlanul a szerzői és szomszédos jogok jogosultjai érdekeinek védelmét érinti, amennyiben a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontjában előírt magáncélú másolat kivétele hatályának terjedelmére vonatkozik, az annak alapjául szolgáló kifogás mindazonáltal teljes mértékben idegen a 2004/48 irányelv alkalmazási körétől. Nem a szerzői és szomszédos jogok jogosultjai(84) nyújtották be ugyanis az említett jogok védelmének biztosítása érdekében(85) a jelen jogvita alapját képező keresetet, hanem azok a gazdasági szereplők, amelyeket felhívtak arra, hogy fizessék meg a tagállam által meghatározott díjat mint az általa bevezetett magáncélú másolat kivételéhez kapcsolódó méltányos díjazást.
91. Következésképpen azt javaslom, hogy a kérdést előterjesztő bíróság által előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdésére válaszul a Bíróság állapítsa meg, hogy a 2004/48 irányelv 14. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az nem alkalmazandó egy olyan jogvitára, amely az alapeljárásban szereplőhöz hasonlóan nem a jogok védelmének e jogok jogosultjai által történő biztosítását érinti.
VIII – Végkövetkeztetések
92. Figyelemmel a fenti elemzésre, azt javaslom, hogy a Bíróság a Hoge Raad der Nederlanden által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre a következő választ adja:
1) Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22‑i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 5. cikkét úgy kell értelmezni, hogy a magáncélú másolat irányelv által előírt kivétele csak a szerzői vagy szomszédos jogi védelem alatt álló művek vagy teljesítmények jogszerű forrásból történő többszörözésére vonatkozik.
2) A 2001/29 irányelv 5. cikkét úgy kell értelmezni, hogy a magáncélú másolat kivételével összefüggésben, amelyet a tagállamok e rendelkezés alapján jogosultak bevezetni, egy tagállam csak a szerzői vagy szomszédos jogi védelem alatt álló művek vagy teljesítmények jogszerű forrásból történő többszörözése után szedheti be azt a díjat, amely szükségképpen kapcsolódik a magáncélú másolat kivételéhez.
3) A szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29‑i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 14. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az nem alkalmazandó egy olyan jogvitára, amely az alapeljárásban szereplőhöz hasonlóan nem a szerzői és szomszédos jogok védelmének e jogok jogosultjai által történő biztosítását érinti.
(1) .
(2)
–	HL L 167., 10. o., magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 230. o. Lásd többek között a C‑467/08. sz. Padawan‑ügyben 2010. október 21‑én hozott ítéletet (EBHT 2010., I‑10055. o.); a C‑462/09. sz. Stichting de Thuiskopie ügyben 2011. június 16‑án hozott ítéletet (EBHT 2011., I‑5331. o.); a C‑277/10. sz. Luksan‑ügyben 2012. február 9‑én hozott ítéletet; a C‑510/10. sz., DR és TV2 Danmark ügyben 2012. április 26‑án hozott ítéletet és a C‑457/11–C‑460/11. sz., VG Vort és társai ügyben 2013. június 27‑én hozott ítéletet.
(3)
– A továbbiakban: jogosultak.
(4)
–	E tekintetben fontos hangsúlyozni, hogy a Bíróság elé igen hasonló kérdéseket terjesztettek két, jelenleg folyamatban levő ügyben: a C‑314/12. sz. UPC Telekabel Wien ügyben előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésről, illetve a C‑463/12. sz. Copydan Båndkopi ügyben előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdés f) pontjáról van szó. Az első ügyben, amelyben 2013. november 26‑án ismertettem az indítványomat, úgy véltem, hogy nem volt szükség e kérdés megválaszolására ahhoz, hogy a kérdést előterjesztő bíróság döntést tudjon hozni az alapeljárásban. A második ügyben a tárgyalást egyébként 2014. január 16‑ra tűzték ki, indítványomat ezt követően ismertetem.
(5)
–	E kérdés felmerül az Európai Unión kívül is. Lásd például a Cour fédérale du Canada BMG Canada inc kontra Doe ügyben 2004. március 31‑én hozott ítéletét, (2004 FC 488, [2004] 3 FCR 241), amely a magáncélú felhasználásra vonatkozó kivétel alkalmazása mellett szólt az internetes fájlcsere és konkrétabban a művek peer‑to‑peer oldalakon való letöltése tekintetében; e határozatot ugyanakkor cáfolja a Cour fédérale d’appel du Canada BMG Canada inc kontra Doe ügyben 2005. május 19‑én hozott ítéletének (2005 FCA 193, [2005] 4 RCF 81) 50–52. pontja.
(6)
–	Egyes tagállamokban ugyanis (Németország, Dánia, Spanyolország, Finnország, Olaszország, Portugália és Svédország) a 2001/29 irányelv átültetését biztosító törvény kizárja a magáncélú másolat kivételének alkalmazását a jogellenes forrásból történő többszörözések tekintetében. Lásd Westkamp, G., The Implementation of Directive 2001/29/EC in the Member States,
II. rész, 2007. február (http://ec.europa.eu/internal_market/copyright/docs/studies/infosoc‑study‑annex_en.pdf); a Bizottság jelentése a Tanács, az Európai Parlament, valamint az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság számára az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló 2001/29/EK irányelv alkalmazásáról, 2007. november 30., SEC(2007) 1556. Az Egyesült Királyságban és Írországban nem létezik a magáncélú másolat kivétele; az Egyesült Királyságban fennálló helyzetről lásd Torremans, P. L. C., L’exception de copie privée au Royaume‑Uni, in Les exceptions au droit d’auteur – États des lieux et perspectives dans l’Union européenne, Lucas., A. és társai, Dalloz, 2012, 95. o.
(7)
–	Franciaország esetében lásd különösen a Conseil d’État (államtanács, Franciaország) 298779. sz. Syndicat de l’industrie de matériels audiovisuels ügyben 2008. július 11‑én hozott ítéletét, (ECLI:FR:CESSR:2008:298779.20080711), RIDA, 2008. július, 217. sz., 279. o.; ezen ítélet folyományait illetően lásd Sirinelli, P., Chronique de jurisprudence,
RIDA, 2013. január, 235. sz., 275. o.; a polgári bíróságok ítélkezési gyakorlatának áttekintéséhez lásd Thoumyre, L., Peer‑to‑peer: l’exception pour copie privée s’applique bien au téléchargement, Revue Lam de l’immatériel, 2005. július–augusztus, 23. o.
(8)
–	Lásd ugyanakkor Trstenjak főtanácsnok fent hivatkozott Padawan‑ügyben hozott ítélet alapjául szolgáló ügyre vonatkozó, 2010. május 11‑i indítványának 78. pontját.
(9)
–	Az álláspontok és érvek áttekintéséhez lásd többek között Colin, C., Étude de faisabilité de systèmes de licences pour les échanges d’œuvres sur Internet, Rapport pour la SACD/SCAM – Belgique,
2011. szeptember 16., CRIDS (http://www.crids.eu/recherche/publications/textes/synthese‑sacd‑scam.pdf/at_download/file), valamint More, K., Les dérogations au droit d’auteur – L’exception de copie privée, Presses universitaires de Rennes, 2009, 101. o.
(10)
–	Különösen a 9. cikk (1) és (2) bekezdésének rendelkezései relevánsak, amelyek meghatározzák az irodalmi és művészeti művek szerzőinek kizárólagos többszörözési jogát, valamint az az alóli kivételeket.
(11)
–	Az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás (HL L 1., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás: 11. fejezet, 52. kötet, 3. o.; a továbbiakban: EGT‑Megállapodás) szerződő felei az EGT‑Megállapodás szellemi tulajdonról szóló 28. jegyzőkönyve 5. cikke (1) bekezdése b) pontja alapján vállalták, hogy 1995. január 1‑jéig csatlakoznak a Berni Uniós Egyezményhez. Lásd még a szerzői jog és szomszédos jogok védelmének megerősítését célzó 1992. május 14‑i tanácsi állásfoglalás (HL C 138., 1. o.) 1. pontját. A Bíróság részéről e csatlakozási kötelezettség elmulasztásának megállapítását illetően lásd a Bíróság C‑13/00. sz., Bizottság kontra Írország ügyben 2002. március 19‑én hozott ítéletét (EBHT 2002., I‑2943. o.).
(12)
–	HL L 336., 1. o., a továbbiakban: TRIPS‑egyezmény.
(13)
–	HL L 89., 6. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 33. kötet, 208. o.
(14)
–	A TRIPS‑egyezmény 9. cikkének (1) bekezdése a Berni Uniós Egyezményre hivatkozik, a 13. cikk pedig lényegében megismétli az utóbbi 9. cikkének rendelkezéseit. A WCT 1. cikkének (4) bekezdése is hivatkozik a Berni Uniós Egyezményre, 10. cikke pedig lényegében szintén megismétli a Berni Uniós Egyezmény 9. cikkének rendelkezéseit. Lásd még a WCT‑hez csatolt, a diplomáciai konferencia által 1996. december 20‑án elfogadott közös nyilatkozatokat.
(15)
–	Amelyeket többek között az említett irányelv (21), (22), (32), (38), (39), (44) és (52) preambulumbekezdése alapján kell értelmezni.
(16)
–	HL L 157., 45. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 2. kötet, 32. o.
(17)
–	A továbbiakban: SONT.
(18)
–	246698/HA ZA 05–2233, LJN BD5690. sz. ügy.
(19)
–	200.018.226/01, LJN BO3982. sz. ügy.
(20)
–	A kérdést előterjesztő bíróság maga is úgy adja elő, hogy a második kérdés megválaszolása kiegészítő jellegű az első kérdésre adandó válaszhoz képest, illetve annak függvénye.
(21)
–	Kiemelés tőlem.
(22)
–	A 2001/29 irányelv nem használja a „magáncélú másolathoz való jog” kifejezést, elkerülve ezáltal a részvételt a magáncélú másolat kivételének jellegére vonatkozó tudományos vitában. Lásd többek között Sirinelli, P., La reconnaissance d’une garantie d’exception privée,
Revue Lamy Droit de l’immatériel, 2006. október, 21. o.; lásd még az arról More, K. által készített beszámolót (i. m., 85. és azt követő oldalak), aki azt javasolja, hogy a magáncélú másolat kivételét jogilag védett jogszerű érdeknek tekintsük. E tekintetben megjegyzem, hogy a 2001/29 irányelv bizonyos körülmények között azt írja elő azon tagállamok számára, amelyek a magáncélú másolat kivételének bevezetése mellett döntöttek, hogy ésszerű határidő elteltével szüntessék meg azokat az intézkedéseket, amelyek lehetővé teszik a természetes személyek számára, hogy éljenek azzal; lásd a 2001/29 irányelv (52) preambulumbekezdését, valamint 6. cikkének (4) bekezdését.
(23)
–	Kiemelés tőlem.
(24)
–	Lásd a 2001/29 irányelv (32) preambulumbekezdését, valamint a fent hivatkozott Padawan‑ügyben hozott ítélet 41. és 42. pontját.
(25)
–	A beszedési kötelezettség eredménykötelem; lásd a fent hivatkozott Stichting de Thuiskopie ügyben hozott ítélet 34. pontját.
(26)
–	Lásd a fent hivatkozott Padawan‑ügyben hozott ítélet 43. és 44. pontját.
(27)
–	Uo., 46–49. pont.
(28)
–	Uo., 51–59. pont.
(29)
–	Lásd még a bérleti jogról és a haszonkölcsönzési jogról, valamint a szellemi tulajdon területén a szerzői joggal szomszédos bizonyos jogokról szóló, 1992. november 19‑i 92/100/EGK tanácsi irányelvnek (HL 1992. L 346., 61. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 120. o.) a 2001/29 irányelv 11. cikke (1) bekezdésének b) pontjával módosított 10. cikkének (3) bekezdését.
(30)
–	Lásd a fent hivatkozott Stichting de Thuiskopie ügyben hozott ítélet 19–21. pontját.
(31)
–	E feltételek szerepeltek már a bizottsági javaslatokban is; lásd az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvről szóló, 1997. december 10‑i javaslatot, (COM(1997) 628 végleges, HL 1998. C 108., 6. o.), valamint az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvről szóló, 1999. május 21‑i módosított javaslatot (COM(1999) 250 végleges, HL 199. C 180., 6. o.).
(32)
–	Ez az e rendelkezések között fennálló kapcsolat kitűnik a 2001/29 irányelv 6. cikke (4) bekezdésének második albekezdéséből, illetve az irányelv (52) preambulumbekezdéséből is.
(33)
–	Ebben az értelemben More, K., i. m., 48. és azt követő oldalak; Senftleben, M., Ni flexibilité ni sécurité juridique – Les exceptions au regard du triple test, in Les exceptions au droit d’auteur – États des lieux et perspectives dans l’Union européenne, Lucas., A. és társai, Dalloz, 2012, 63. o.
(34)
–	Lásd ebben az értelemben Gaubiac, Y., La copie privée est‑elle un cas spécial, in Droit et technique, Études à la mémoire du professeur Xavier Linant de Bellefonds,
Lexis Nexis, 2007, 181. o.
(35)
–	Lásd a fent hivatkozott Stichting de Thuiskopie ügyben hozott ítélet 22. pontját.
(36)
–	Kiemelés tőlem.
(37)
–	A háromlépcsős teszt értelmezésével és különösen az arra vonatkozó, a jelen ügy keretében vizsgálatot nem igénylő kérdéssel kapcsolatos vitáról, hogy az általa támasztott feltételeket együttesnek kell‑e tekinteni, lásd többek között Ficsor, M., Le test des trois étapes: pourquoi on ne signe pas la Déclaration de Munich, in Les exceptions au droit d’auteur – États des lieux et perspectives dans l’Union européenne, Lucas., A. és társai, Dalloz, 2012, 55. o.
(38)
–	Hivatkozni lehet különösen a WTO különleges csoportjának Egyesült Államokkal kapcsolatos 2000. június 15‑i jelentésére – az LDA 110. cikkének (5) bekezdése, WT/DS160/R. A jelentés kiemeli többek között (6.181. §), hogy „a kivételekről vagy korlátozásokról vélelmezhető, hogy nem sérelmesek a mű rendes felhasználására, amennyiben olyan korlátozott hatályúak vagy mértékűek, hogy az nem jelent versenyt a kivételek hatálya alá nem tartozó gazdasági felhasználások számára”. A jelentés többek között azokra a javaslatokra hivatkozik, amelyeket több, az 1967‑ben Stockholmban tartott, a Berni Uniós Egyezményt felülvizsgáló konferencia előkészítése érdekében készített tanulmány tartalmazott, amelyek szerint: „nyilvánvaló, hogy főszabály szerint fenn kell tartani a szerzők számára a mű minden olyan felhasználási formáját, amely tetemes gazdasági vagy gyakorlati jelentőséggel bír, vagy bírhat. A szerzők előtt e különböző viszonylatokban nyitva álló lehetőségek korlátozására alkalmas kivételek elfogadhatatlanok.”
(39)
–	Lásd a C‑5/08. sz. Infopaq International ügyben 2009. július 16‑án hozott ítélet (EBHT 2009., I‑6569. o.) 31. pontját, valamint a C‑403/08. és C‑429/08. sz., Football Association Premier League és társai egyesített ügyekben 2011. október 4‑én hozott ítélet (EBHT 2011., I‑9083. o.) 154. pontját.
(40)
–	Lásd a fent hivatkozott Infopaq International ügyben hozott ítélet 27–29., 31. és azt követő pontjait.
(41)
–	Lásd a C‑271/10. sz. VEWA ügyben 2011. június 30‑án hozott ítélet (EBHT 2011., I‑5815. o.) 25. pontját.
(42)
–	Lásd a C‑245/00. sz. SENA‑ügyben 2003. február 6‑án hozott ítélet (EBHT 2003., I‑1251. o.) 24. pontját.
(43)
–	Lásd a fent hivatkozott Padawan‑ügyben hozott ítélet 29–32. pontját.
(44)
–	Lásd a C‑306/05. sz. SGAE‑ügyben 2006. december 7‑én hozott ítélet (EBHT 2006., I‑11519. o.) 31., 33. és azt követő pontjait, a fent hivatkozott Football Association Premier League és társai egyesített ügyekben hozott ítélet 184. pontját, a C‑283/10. sz. Circul Globus Bucureşti ügyben 2011. november 24‑én hozott ítélet (EBHT 2011., I‑12031. o.) 31. és 32. pontját.
(45)
–	Lásd a fent hivatkozott DR és TV2 Danmark ügyben hozott ítélet 34. pontját.
(46)
–	Lásd a 327/82. sz. Ekro‑ügyben 1984. január 18‑án hozott ítélet (EBHT 1984., I‑107. o.) 11. pontját; a C‑287/98. sz. Linster‑ügyben 2000. szeptember 19‑én hozott ítélet (EBHT 2000., I‑6917. o.) 43. pontját; a fent hivatkozott Infopaq International ügyben hozott ítélet 27. pontját; a fent hivatkozott VEWA ügyben hozott ítélet 25. pontját, és a fent hivatkozott DR és TV2 Danmark ügyben hozott ítélet 33. pontját.
(47)
–	A Bíróság e tekintetben úgy ítélte meg, hogy e követelmények különösen fennállnak a 2001/29 irányelv vonatkozásában a (6) és (21) preambulumbekezdésének szövegére tekintettel; lásd a fent hivatkozott Infopaq International ügyben hozott ítélet 28. pontját. Ez az egységes értelmezés emellett feltétele annak, hogy a tagállamok koherens módon alkalmazzák a 2001/29 irányelvet érintő, annak (32) preambulumbekezdésében szereplő kivételeket és korlátozásokat; lásd a fent hivatkozott Padawan‑ügyben hozott ítélet 35. pontját.
(48)
–	Lásd többek között a 292/82. sz. Merck‑ügyben 1983. november 17‑én hozott ítélet (EBHT 1983., 3781. o.) 12. pontját.
(49)
–	Lásd ebben az értelemben a 283/81. sz., Cilfit és társai ügyben 1982. október 6‑án hozott ítélet (EBHT 1982., 3415. o.) 20. pontját, valamint a C‑583/11. P. sz., Inuit Tapiriit Kanatami
és társai kontra Parlament és Tanács ügyben 2013. október 3‑án hozott ítélet 50. pontját.
(50)
–	Lásd ebben az értelemben a C‑370/12. sz. Pringle‑ügyben 2012. november 27‑én hozott ítélet 135. pontját, és a fent hivatkozott Inuit Tapiriit Kanatami
és társai kontra Parlament és Tanács ügyben hozott ítélet 50. pontját. Lásd még a fent hivatkozott Circul Globus Bucureşti ügyben hozott ítélet 34. és 35. pontját.
(51)
–	Lásd többek között a fent hivatkozott Infopaq International ügyben hozott ítélet 32. pontját, valamint a C‑128/11. sz. UsedSoft‑ügyben 2012. július 3‑án hozott ítélet 42. pontját.
(52)
–	Lásd többek között a C‑341/95. sz. Bettati‑ügyben 1998. július 14‑én hozott ítélet (EBHT 1998., I‑4355. o.) 20. pontját, a C‑456/06. sz. Peek & Cloppenburg ügyben 2008. április 17‑én hozott ítélet (EBHT 2008., I‑2731. o.) 30. pontját, valamint a fent hivatkozott SGAE ügyben hozott ítélet 35. pontját.
(53)
–	Lásd a C‑479/04. sz. Laserdisken‑ügyben 2006. szeptember 12‑én hozott ítélet (EBHT 2006., I‑8089. o.) 39. pontját.
(54)
–	Lásd a fent hivatkozott DR és TV2 Danmark ügyben hozott ítéletet.
(55)
–	Lásd a 2001/29 irányelv (21) preambulumbekezdését és 2. cikkét.
(56)
–	Lásd a 2001/29 irányelv (32) preambulumbekezdését és 5. cikkét.
(57)
–	Lásd a 2001/29 irányelv (38) preambulumbekezdését.
(58)
–	Uo.
(59)
–	Lásd a 2001/29 irányelv (39) preambulumbekezdését.
(60)
–	Lásd a 2001/29 irányelv (35) és (38) preambulumbekezdését. Kiemelés tőlem.
(61)
–	A Bíróság ezen ok miatt döntött úgy, hogy a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontjában szereplő méltányos díjazást szükségképpen
a v édelem alatt álló művek szerzőinek a magáncélú másolat kivételének bevezetésével
okozott hátrány alapján kell kiszámítani. Lásd a fent hivatkozott Padawan‑ügyben hozott ítélet 38–42. pontját, kiemelés tőlem.
(62)
–	Ez emellett pontosan egybevág a Franciaországban a Conseil d’État által a code de la propriété intellectuelle (szellemi tulajdonról szóló törvénykönyv) L. 122‑5. és L. 311. cikke kapcsán hozott döntéssel, amelyek átültetik a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontját: „a magáncélú másolat után járó díj egyetlen célja, hogy kompenzálja a szerzők, előadóművészek és előállítók azon bevételkiesését, amelyet a hangfelvételeken és videofelvételeken rögzített műveik jogszerű és engedélyük nélküli, szigorúan magáncélú felhasználása eredményez”; lásd a Conseil d’État 298779. sz., Syndicat de l’industrie de matériels audiovisuels ügyben 2008. július 11‑én hozott ítéletét (ECLI:FR:CESSR:2008:298779.20080711), RIDA, 2008. július, 217. sz., 279. o.; ezen ítélet folyományait illetően lásd Sirinelli, P., Chronique de jurisprudence, i. m., 275. o.
(63)
–	Ilyen szándék egyébként semmilyen módon nem tűnik ki a 2001/29 irányelv elfogadását megelőző előkészítő munkálatokból.
(64)
–	A 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének e) pontja úgy ír elő kivételt a kizárólagos többszörözési jog alól a mű vagy a védelem alatt álló teljesítmény közbiztonság érdekében történő, illetve közigazgatási, parlamenti vagy bírósági eljárások megfelelő lefolytatását szolgáló felhasználása tekintetében, hogy nem utal a forrás jogszerűségére.
(65)
–	HL L 122., 42. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 114. o.
(66)
–	Ez az albekezdés a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének a), c), d) és e) pontjára, valamint az 5. cikk (3) bekezdésének a), b), illetve e) pontjára vonatkozik.
(67)
–	Meg kell jegyezni, hogy más jogszabályok is hivatkoznak a „jogszerű felhasználó” fogalmára, lásd az adatbázisok jogi védelméről szóló, 1996. március 11‑i 96/9/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 77., 20. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 15. kötet, 459. o.) (49) és (51) preambulumbekezdését, valamint 6. cikkét.
(68)
–	Lásd többek között a fent hivatkozott Infopaq International ügyben hozott ítélet 55. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
(69)
–	A kizárólagos többszörözési jog alól a 2001/29 irányelv által előírt kivételeket illetően lásd a fent hivatkozott Luskan‑ügyben hozott ítélet 101. pontját. Lásd még más területeken a C‑476/11. sz. HK Danmark ügyben 2013. szeptember 26‑án hozott ítélet 46. és 47. pontját, valamint a C‑546/11. sz., Dansk Jurist‑ og Økonomforbund ügyben 2013. szeptember 26‑án hozott ítélet 41. és 42. pontját.
(70)
–	Lásd a 2001/29 irányelv 3. cikkét.
(71)
–	Ugyanezen irányelv 4. cikke.
(72)
–	A magáncélú másolat kivétele bemutatható úgy is, hogy azt éppen azért vezették be, hogy kivonják a jogosultak monopóliuma alól a felhasználók által készített olyan másolatokat, amelyekre a magánélet megsértése nélkül nem lehetne hivatkozni: lásd Gaubiac, Y., i. m., 181. o.; More, K., i. m., 79. és azt követő oldalak.
(73)
–	A Bíróság egyébként úgy döntött, hogy a 2001/29 irányelv többek között nem kötelezi a tagállamokat arra, hogy a szerzői jog hatékony védelmének biztosítása céljából polgári eljárás keretében személyes adatokat közöljenek; lásd a C‑275/06. sz. Promusicae‑ügyben 2008. január 29‑én hozott ítéletet (EBHT 2008., I‑271. o.).
(74)
–	Lásd e tekintetben Trstenjak főtanácsnok (a fent hivatkozott Padawan‑ügyben hozott ítélet alapjául szolgáló ügyben 2006. május 11‑én ismertetett indítvány 102–106. pontja) és Jääskinen főtanácsnok (a fent hivatkozott Stichting de Thuiskopie ügyben hozott ítélet alapjául szolgáló ügyben 2011. március 10‑én ismertetett indítvány 44. pontja) eltérő álláspontjait.
(75)
–	Lásd a 2001/29 irányelv (32) preambulumbekezdését.
(76)
–	Lásd a fent hivatkozott Padawan‑ügyben hozott ítélet 36. pontját.
(77)
– Ez a „Költségek” című a cikk a következőképpen rendelkezik: „A tagállamok biztosítják, hogy a nyertes fél oldalán felmerülő ésszerű és arányos költségeket főszabályként a vesztes fél viselje, ha méltányossági okok ennek nem mondanak ellent.”
(78)
–	A 2004/48 irányelv 1. cikke kimondja, hogy az irányelv „azokról az intézkedésekről, eljárásokról és jogorvoslatokról szól, amelyek a szellemi tulajdonjogok érvényesítésének biztosításához szükségesek”.
(79)
–	A 2004/48 irányelv 2. cikkének (1) bekezdése kimondja, hogy az irányelvet alkalmazni kell a „szellemi tulajdonjog megsértése esetén”, amennyiben azt uniós és/vagy tagállami jogszabály írja elő.
(80)
–	Lásd a C‑406/09. sz. Realchemie Nederland ügyben 2011. október 18‑án hozott ítélet (EBHT 2011., I‑9773. o.) 47. pontját.
(81)
–	A C‑180/11. sz. Bericap‑ügyben 2012. november 15‑én hozott ítélet 75. pontja.
(82)
–	Lásd a fent hivatkozott Realchemie Nederland ügyben hozott ítélet 48. pontját.
(83)
–	Uo., 49. pont.
(84)
–	Lásd a fent hivatkozott Bericap‑ügyben hozott ítélet 78. pontját.
(85)
–	Uo., 79. pont.