61996CJ0319_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-319/96,
angaaende en anmodning, som OEstre Landsret i medfoer af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for naevnte ret verserende sag,
Brinkmann Tabakfabriken GmbH
mod
Skatteministeriet,
at opnaa en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af artikel 3, stk. 1, og artikel 4, punkt 1, i Raadets andet direktiv 79/32/EOEF af 18. december 1978 om forbrugsbeskatning af forarbejdet tobak bortset fra omsaetningsafgift (EFT 1979 L 10, s. 8) og vedroerende fortolkningen af princippet om statens ansvar for tab, der er forvoldt borgerne ved en overtraedelse af faellesskabsretten, som maa tilregnes staten,
har
DOMSTOLEN
(Anden Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, R. Schintgen, og dommerne G.F. Mancini og G. Hirsch (refererende dommer),
generaladvokat: F.G. Jacobs
justitssekretaer: assisterende justitssekretaer H. von Holstein,
efter at der er indgivet skriftlige indlaeg af:
- Brinkmann Tabakfabriken GmbH ved advokaterne Jeppe Skadhauge, Koebenhavn, og Alexander Boehlke, Bruxelles
- Skatteministeriet ved advokat Karsten Hagel-Soerensen, Koebenhavn
- den finske regering ved afdelingschef, ambassadoer Holger Rotkirch, Juridisk Tjeneste, Udenrigsministeriet, som befuldmaegtiget
- Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved juridisk konsulent Hans Peter Hartvig og Enrico Traversa, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtigede,
paa grundlag af retsmoederapporten,
efter at der i retsmoedet den 13. november 1997 er afgivet mundtlige indlaeg af Brinkmann Tabakfabriken GmbH, af Skatteministeriet og af Kommissionen,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 22. januar 1998,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved beslutning af 4. september 1996, indgaaet til Domstolen den 1. oktober 1996, har OEstre Landsret i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt Domstolen en raekke praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 3, stk. 1, og artikel 4, punkt 1, i Raadets andet direktiv 79/32/EOEF af 18. december 1978 om forbrugsbeskatning af forarbejdet tobak bortset fra omsaetningsafgift (EFT 1979 L 10, s. 8, herefter »andet direktiv«) og vedroerende fortolkningen af princippet om statens ansvar for tab, der er forvoldt borgerne ved en overtraedelse af faellesskabsretten, som maa tilregnes staten.
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag mellem paa den ene side Brinkmann Tabakfabriken GmbH (herefter »Brinkmann«), der har hjemsted i Bremen (Tyskland), og som fremstiller forarbejdet tobak, og paa den anden side Skatteministeriet. Sagen vedroerer opkraevning af tobaksafgifter af et tobaksprodukt, som Brinkmann fremstillede og solgte under navnet »Westpoint«, og naermere bestemt problemet om, hvorvidt Westpoint skulle beskattes som cigaretter eller som roegtobak, hvilket indebar en lavere afgiftssats.
De faellesskabsretlige bestemmelser
3 Raadets direktiv 72/464/EOEF af 19. december 1972 om forbrugsbeskatning af forarbejdet tobak bortset fra omsaetningsafgift (JO L 303, s. 1) fastsatte de almindelige principper af strukturel beskaffenhed, som var noedvendige for en harmonisering af tobaksbeskatning. De forskellige beroerte produkter blev foerst defineret i andet direktiv, hvis artikel 3, stk. 1, paa tidspunktet for de faktiske omstaendigheder i hovedsagen bestemte foelgende:
»1. Som cigaretter betragtes tobaksruller, der kan ryges, som de er, og som ikke i henhold til artikel 2 er cigarer eller cigarillos.«
Andet direktivs artikel 4, punkt 1, bestemte foelgende:
»Foelgende betragtes som roegtobak:
1. Tobak, der er skaaret, revet, spundet eller udpresset i plader, og som kan ryges uden yderligere industriel forarbejdning.«
4 Ifoelge andet direktivs artikel 9, stk. 1, skulle medlemsstaterne saette de noedvendige administrativt og ved lov fastsatte bestemmelser i kraft for senest den 1. januar 1980 at efterkomme direktivet.
5 I artikel 2, stk. 3, i Raadets direktiv 92/78/EOEF af 19. oktober 1992 om aendring af direktiv 72/464/EOEF og 79/32/EOEF (EFT L 316, s. 5), som erstattede andet direktivs artikel 3, stk. 1, er ogsaa tobaksruller, der ved en simpel, ikke-industriel behandling skydes ind i cigaretpapirhylstre eller omvikles med cigaretpapirblade, udtrykkeligt defineret som cigaretter.
De danske retsforskrifter
6 De gaeldende danske bestemmelser paa tidspunktet for sagens faktiske omstaendigheder var lov om tobaksafgifter, lovbekendtgoerelse nr. 614 af 14. oktober 1988, senest aendret ved lov nr. 825 af 19. december 1989 (Lovtidende, 1989, s. 3184). Loven indeholdt i § 1 bl.a. afgiftssatserne for cigaretter og roegtobak; roegtobak beskattedes langt lavere end cigaretter. Cigaretpapir til en cigaret var paalagt en stykafgift.
7 Lov om tobaksafgifter indeholdt ikke selv en definition af de forskellige tobaksprodukter, men i § 33 bemyndigedes skatteministeren til at fastsaette de fornoedne regler til gennemfoerelse af loven, herunder bestemmelser om definitioner paa tobaksvarer i overensstemmelse med faellesskabsretten. Paa tidspunktet for hovedsagens faktiske omstaendigheder havde skatteministeren ikke fastsat bestemmelser i medfoer af denne bemyndigelse.
De faktiske omstaendigheder i hovedsagen
8 I 1988 erhvervede Brinkmann eksklusiv licensret til at fremstille og saelge et tobaksprodukt, »Westpoint«, der er omfattet af et Europatent.
9 Westpoint omfatter en pakke, der praesenteres som en almindelig pakke cigaretter, og som indeholder 25 g fintskaaret roegtobak opdelt i 30 industrielt fremstillede tobaksruller med omslag af poroes cellulose. Hver tobaksrulle er 68,6 mm lang og bestaar af ca. 833 mg tobak.
10 For at kunne ryges skal tobaksrullerne foerst beklaedes med cigaretpapir. Brinkmann saelger derfor separat cigaretpapirhylstre, som tobaksrullerne kan skubbes ind i. Tobaksrullerne kan ogsaa omrulles med almindeligt cigaretpapir.
11 I det danske patentskrift er fordelene ved Westpoint sammenfattet saaledes:
»- Noejagtig tobaksdosering paa forhaand gennem industriel fremstilling.
- Altid uaendret smag.
- Altid ensartede rygningsforhold (rygetid, traek).
- Ensartet forudbestemt indhold af skadelige stoffer i forhold til et bestemt cigaretpapirhylster.
- Ekstrem simpel fremstilling af en cigaret, som direkte kan sammenlignes med en fabriksfremstillet cigaret.
- Intet tobakscylindersvoeb, som skal bortkastes.
- Gunstigere skattemaessig ansaettelse sammenlignet med industrielt forfaerdigede cigaretter.«
12 Brinkmann har siden april 1989 solgt Westpoint i Tyskland, hvor produktet beskattes som roegtobak.
13 Brinkmann lancerede Westpoint paa det danske marked i april 1990, efter at et distriktstoldkammer havde meddelt, at Westpoint skulle afgiftsbelaegges som fintskaaret roegtobak. Paa anmodning af en konkurrent til Brinkmann fastslog Momsnaevnet, der er den hoejeste administrative myndighed i afgiftsspoergsmaal, ved afgoerelse af 14. maj 1990 - som blev fastholdt ved afgoerelse af 23. oktober 1990 - at Westpoint-tobaksruller skulle beskattes som cigaretter. Ogsaa Brinkmann's begaeringer om, at afgoerelsen blev tillagt opsaettende virkning, blev afslaaet.
De praejudicielle spoergsmaal
14 Brinkmann har herefter anlagt sag ved OEstre Landsret med paastand om, at Skatteministeriet tilpligtes at anerkende, at Westpoint skal beskattes som roegtobak, samt tilpligtes at betale erstatning for det tab, selskabet har lidt som foelge af Momsnaevnets afgoerelser, der har bevirket, at Westpoint er blevet tvunget ud af det danske marked.
15 OEstre Landsret har under disse omstaendigheder udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
»1. Skal definitionerne i Raadets andet direktiv af 18. december 1978 om forbrugsbeskatning af forarbejdet tobak bortset fra omsaetningsafgift (79/32/EOEF) som affattet den 14. maj 1990 fortolkes saaledes, at et produkt med foelgende karakteristika skal klassificeres som cigaretter eller som roegtobak:
- der er tale om en pakke indeholdende 25 g fintskaaret roegtobak opdelt i 30 tobaksruller, som er industrielt fremstillede og har samme stoerrelse, fasthed og ensartethed fra rulle til rulle
- hver tobaksrulle er 68,6 mm lang og bestaar af ca. 833 mg fintskaaret roegtobak indhyllet i et omslag af cellulose, som er udpresset i en tynd plade
- omslaget er saa poroest, at tobaksrullen ikke kan ryges, som den er, men foerst maa anbringes i et cigaretpapirhylster eller paafoeres et almindeligt cigaretpapir, hvilket i begge tilfaelde kan goeres uden brug af redskaber.
Hvis spoergsmaal 1 besvares med roegtobak, bedes Domstolen besvare foelgende spoergsmaal:
2. Har en virksomhed efter faellesskabsretten krav paa erstatning for ethvert tab, som virksomheden lider som foelge af en medlemsstats overtraedelse af faellesskabsretten, der bestaar i, at en myndighed, der har den endelige administrative afgoerelse af spoergsmaal om, hvilken afgiftsgruppe en tobaksvare henhoerer under, har truffet en afgoerelse, der strider mod artikel 3, stk. 1, i direktiv 79/32/EOEF, og i givet fald under hvilke betingelser ifaldes der ansvar?
3.a. Er definitionerne af forarbejdede tobaksprodukter i direktiv 79/32/EOEF behoerigt gennemfoert i en medlemsstat, hvis skatteministeren ved lov er bemyndiget til at fastsaette bestemmelser om definitioner paa tobaksvarer i overensstemmelse med de bestemmelser, der fastsaettes af De Europaeiske Faellesskaber, naar der ikke er udstedt retsforskrifter i medfoer af loven?
Hvis spoergsmaal 3.a. besvares benaegtende, anmodes Domstolen om at besvare foelgende spoergsmaal:
3.b. Er det ved besvarelsen af spoergsmaal 2 af betydning, at tobaksdirektivets definitioner ikke var gennemfoert i medlemsstaten, naar den nationale myndighed i sin afgoerelse har henvist til definitionerne, og parterne i sagen for den forelaeggende domstol er enige om, at definitionerne i direktivet er umiddelbart anvendelige?
4. Har det for besvarelsen af spoergsmaal 2 betydning, at myndighederne har afslaaet at tillaegge myndighedens afgoerelse opsaettende virkning som begaeret af sagsoeger i tabsbegraensende oejemed?«
Det foerste spoergsmaal
16 Indledningsvis bemaerkes, at andet direktiv i den affattelse, der var gaeldende paa tidspunktet for de faktiske omstaendigheder i hovedsagen, allerede indeholdt en praecis definition af begrebet cigaretter, som angav foelgende tre kendetegn: a) tobaksruller, der b) kan ryges, som de er, og c) som ikke er cigarer eller cigarillos.
17 Det er ubestridt, at et produkt som Westpoint opfylder den foerste og tredje betingelse. Det opfylder derimod ikke den anden betingelse, eftersom den paagaeldende tobaksrulle ikke kan ryges, som den er, men enten skal skydes ind i et cigaretpapirhylster eller indhylles i almindeligt cigaretpapir.
18 Et produkt som det i hovedsagen omtvistede er derfor omfattet af anvendelsesomraadet for andet direktivs artikel 4, punkt 1, der definerer begrebet roegtobak. De omtvistede tobaksruller er nemlig tobak, der er skaaret, og som kan ryges uden yderligere industriel forarbejdning.
19 Skatteministeriet og den finske regering har imidlertid bestridt, at Westpoint kan betragtes som roegtobak, og har herved henvist til definitionen af begrebet cigarer i andet direktivs artikel 2, der ligeledes foreskriver, at det skal dreje sig om tobaksruller, der kan ryges, som de er. Visse cigarer skal forbrugeren imidlertid klippe spidsen af, inden de kan ryges. Alligevel er det aabenbart, at saadanne cigarer er cigarer i andet direktivs artikel 2's forstand. Der kan saaledes ikke foretages en ordlydsfortolkning af udtrykket »som de er« i andet direktiv.
20 Denne argumentation kan ikke tiltraedes. Begrebet tobaksruller, der kan ryges som de er, sigter til et faerdigt produkt. Selv om en cigar skal have klippet spidsen af, inden den kan ryges, er den et faerdigt produkt. Dette gaelder derimod ikke for en tobaksrulle som den i hovedsagen omtvistede, der skal samles med et andet produkt - nemlig et cigaretpapirhylster, der saelges separat - for at frembringe et produkt, der kan ryges, som det er.
21 Som den finske regering og Kommissionen har understreget, fremgaar det af patentskriftet, der er gengivet i naervaerende doms praemis 11, at det med det i hovedsagen omtvistede produkt forsoeges at kaede den gunstigere skattemaessige ansaettelse af roegtobak sammen med de fordele, som cigaretter frembyder for forbrugeren. Denne omstaendighed kan imidlertid ikke begrunde, at raekkevidden af andet direktivs artikel 3, stk. 1, udstraekkes ud over bestemmelsens ordlyd, dvs. til ogsaa at omfatte tobaksruller, der ikke er faerdige produkter.
22 Det foerste spoergsmaal skal derfor besvares med, at andet direktivs artikel 3, stk. 1, og artikel 4, punkt 1, i den affattelse, der var gaeldende i maj 1990, skal fortolkes saaledes, at en tobaksrulle, der er indhyllet i et poroest omslag af cellulose, og som, for at kunne ryges, skal skydes ind i et cigaretpapirhylster, skal betragtes som roegtobak som omhandlet i direktivets artikel 4, punkt 1.
Det andet, tredje og fjerde spoergsmaal
23 Med det andet, tredje og fjerde spoergsmaal, som gennemgaas under ét, oensker OEstre Landsret naermere bestemt oplyst, om en medlemsstat, hvis myndigheder ved fortolkningen af andet direktivs artikel 3, stk. 1, og artikel 4, punkt 1, fejlagtigt har kvalificeret et produkt som det i hovedsagen omhandlede som cigaretter og ikke har tillagt den trufne afgoerelse opsaettende virkning, i henhold til faellesskabsretten er forpligtet til at erstatte det tab, producenten har lidt som foelge af den fejlagtige afgoerelse.
24 Indledningsvis bemaerkes, at efter fast praksis foelger der af selve traktatens system et princip om, at staten er erstatningsansvarlig for tab, som er forvoldt borgerne paa grund af tilsidesaettelser af faellesskabsretten, der maa tilregnes staten (jf. bl.a. dom af 5.3.1996, forenede sager C-46/93 og C-48/93, Brasserie du pêcheur og Factortame, Sml. I, s. 1029, praemis 31, af 8.10.1996, forenede sager C-178/94, C-179/94, C-188/94, C-189/94 og C-190/94, Dillenkofer m.fl., Sml. I, s. 4845, praemis 20, og af 17.10.1996, forenede sager C-283/94, C-291/94 og C-292/94, Denkavit m.fl., Sml. I, s. 5063, praemis 47).
25 I de naevnte domme fastslog Domstolen under hensyntagen til de konkrete omstaendigheder, at faellesskabsretten anerkender en ret til erstatning, saafremt tre betingelser er opfyldt, nemlig at den bestemmelse, der er overtraadt, har til formaal at tillaegge borgerne rettigheder, at overtraedelsen er tilstraekkelig kvalificeret, og at der er en direkte aarsagsforbindelse mellem statens overtraedelse af sin forpligtelse og de skadelidtes tab (jf. dommen i sagen Brasserie du pêcheur og Factortame, praemis 51, i sagen Dillenkofer m.fl., praemis 21 og 23, og i sagen Denkavit m.fl., praemis 48).
26 Selv om det i princippet tilkommer de nationale retsinstanser at tage stilling til, om betingelserne for, at medlemsstaternes erstatningsansvar som foelge af overtraedelser af faellesskabsretten er opfyldt, bemaerkes, at Domstolen i naervaerende sag har alle de oplysninger, der er noedvendige for at bedoemme, om der kan siges at foreligge en tilstraekkelig kvalificeret overtraedelse af faellesskabsretten, og om der i givet fald er aarsagsforbindelse mellem statens overtraedelse af sin forpligtelse og det lidte tab.
27 For saa vidt angaar den foreliggende sag er det aabenbart, at andet direktivs artikel 3, stk. 1, og artikel 4, punkt 1, der indeholder definitionerne af begreberne cigaretter og roegtobak, ikke var blevet korrekt gennemfoert i dansk ret, idet den minister, der ved lov var blevet bemyndiget til at fastsaette de fornoedne regler, ikke havde udstedt nogen bestemmelser til gennemfoerelse af den paagaeldende lov.
28 Den omstaendighed, at der ikke er truffet nogen foranstaltninger til gennemfoerelse af et direktiv for at naa det maal, der tilsigtes med direktivet, inden for den i direktivet fastsatte frist, er i sig selv en kvalificeret overtraedelse af faellesskabsretten (jf. dommen i sagen Dillenkofer m.fl., praemis 29).
29 Det maa imidlertid fastslaas, at der i den foreliggende sag ikke er en direkte aarsagsforbindelse mellem overtraedelsen af faellesskabsretten og det tab, Brinkmann haevder at have lidt. Saaledes har de danske myndigheder ufortoevet anvendt de relevante bestemmelser i andet direktiv, der indeholder praecise definitioner for saa vidt angaar tobaksprodukter. Den omstaendighed, at definitionerne i andet direktiv ikke er gennemfoert ved ministerielt fastsatte bestemmelser, medfoerer derfor ikke i sig selv, at staten ifalder ansvar.
30 Det maa endvidere undersoeges, om de danske myndigheder, naar henses til den klare og praecise karakter af de relevante bestemmelser i andet direktiv, har overtraadt dem paa en tilstraekkelig kvalificeret maade.
31 Dette findes ikke at vaere tilfaeldet i hovedsagen. Som generaladvokaten har understreget i punkt 31 i forslaget til afgoerelse, svarer Westpoint ikke noejagtigt til nogen af de relevante definitioner i direktivet. Der er derimod tale om et produkt, som ikke fandtes, da andet direktiv blev udstedt, og som for forbrugerne skulle have en cigarets fordele og samtidig drage fordel af den lavere afgift paa roegtobak. De danske myndigheders fortolkning af de relevante definitioner findes herefter ikke at have vaeret i aabenbar strid med ordlyden af andet direktiv og navnlig ikke med det maal, der tilsigtes med direktivet. Hertil kommer, at baade den finske regering og Kommissionen har anlagt samme fortolkning.
32 I lyset heraf kan det ikke tillaegges saerlig betydning, at myndighederne afslog at tillaegge den trufne afgoerelse opsaettende virkning, idet de nationale myndigheder i et tilfaelde som det i hovedsagen foreliggende ikke i henhold til faellesskabsretten er forpligtet til at udsaette gennemfoerelsen af en afgoerelse, der er truffet i medfoer af en bestemmelse, der kan anlaegges forskellige og hver for sig reelt forsvarlige fortolkninger af.
33 Det andet, tredje og fjerde spoergsmaal skal derfor besvares med, at en medlemsstat, hvis myndigheder ved fortolkningen af andet direktivs artikel 3, stk. 1, og artikel 4, punkt 1, fejlagtigt har kvalificeret et produkt som det i hovedsagen omhandlede som cigaretter og ikke har tillagt den trufne afgoerelse opsaettende virkning, er ikke i henhold til faellesskabsretten forpligtet til at erstatte det tab, producenten har lidt som foelge af den fejlagtige afgoerelse.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
34 De udgifter, der er afholdt af den finske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
(Anden Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af OEstre Landsret ved beslutning af 4. september 1996, for ret:
1) Artikel 3, stk. 1, og artikel 4, punkt 1, i Raadets andet direktiv 79/32/EOEF af 18. december 1978 om forbrugsbeskatning af forarbejdet tobak bortset fra omsaetningsafgift i den affattelse, der var gaeldende i maj 1990, skal fortolkes saaledes, at en tobaksrulle, der er indhyllet i et poroest omslag af cellulose, og som, for at kunne ryges, skal skydes ind i et cigaretpapirhylster, skal betragtes som roegtobak som omhandlet i direktivets artikel 4, punkt 1.
2) En medlemsstat, hvis myndigheder ved fortolkningen af artikel 3, stk. 1, og artikel 4, punkt 1, i andet direktiv 79/32 fejlagtigt har kvalificeret et produkt som det i hovedsagen omhandlede som cigaretter og ikke har tillagt den trufne afgoerelse opsaettende virkning, er ikke i henhold til faellesskabsretten forpligtet til at erstatte det tab, producenten har lidt som foelge af den fejlagtige afgoerelse.