61989CJ0381_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved dom af 2. oktober 1989, indgaaet til Domstolen den 21. december 1989, har Polymeles Protodikeio (den kollegiale underret), Athen, i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 25 og 29 i Raadets andet direktiv 77/91/EOEF af 13. december 1976 om samordning af de garantier, der kraeves i medlemsstaterne af de i artikel 58, stk. 2, i traktaten naevnte selskaber til beskyttelse af saavel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, for saa vidt angaar stiftelsen af aktieselskabet samt bevarelse af og aendringer i dets kapital, med det formaal at goere disse garantier lige byrdefulde (EFT 1977 L 26, s. 1, herefter benaevnt "andet direktiv").
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag, som nogle aktionaerer i selskabet Elliniki Parketoviomichania Afoi Sotiropouloi AE (herefter benaevnt "EPAS") har anlagt mod den graeske stat, Organismos Anasygkrotiseos Epicheiriseon AE (organisation til finansiel sanering af virksomheder, herefter benaevnt "OAE"), EPAS og en raekke banker. Sagen vedroerer nogle forhoejelser af EPAS' selskabskapital foretaget i henhold til en ordning, som er hjemlet ved den graeske lov nr. 1386 af 5. august 1983 (Den Hellenske Republiks Officielle Tidende A, nr. 107 af 8.8.1983, s. 14), og som EPAS blev undergivet ved den graeske oekonomiministers beslutning af 26. november 1984 (beslutning nr. 1406, Den Hellenske Republiks Officielle Tidende B, nr. 839 af 27.11.1984, s. 7697).
3 OAE er et offentligretligt organ, som er oprettet ved lov nr. 1386/1983. Det drives i aktieselskabsform og handler i almenhedens interesse under statens kontrol. I henhold til lovens artikel 2, stk. 2, er formaalet med OAE at bidrage til landets sociale og oekonomiske udvikling gennem finansiel effektivisering af virksomheder, indfoersel og anvendelse af udenlandsk teknologi og udvikling af graesk teknologi samt oprettelse og drift af nationaliserede virksomheder eller selskaber med offentlig eller privat deltagelse.
4 I artikel 2, stk. 3, i lov nr. 1386/1983 opregnes de befoejelser, som er tillagt OAE med henblik paa at naa disse maal. OAE kan saaledes overtage administrationen og driften af virksomheder, der skal effektiviseres, eller nationaliserede virksomheder, indskyde kapital i virksomheder, yde laan og udstede eller optage visse laan, erhverve obligationer samt overdrage aktier, saerligt til ansatte og deres repraesentative organer, til lokale offentlige myndigheder eller andre offentligretlige juridiske personer, til velgoerende institutioner, sociale institutioner eller privatpersoner.
5 Ifoelge artikel 5, stk. 1, i lov nr. 1386/1983 kan oekonomiministeren traeffe beslutning om, at lovens bestemmelser skal finde anvendelse paa virksomheder, som er i alvorlige oekonomiske vanskeligheder.
6 I henhold til artikel 7 i lov nr. 1386/1983 kan den kompetente minister traeffe beslutning om OAE' s overtagelse af administrationen af en virksomhed, som er omfattet af lovens bestemmelser, om en gaeldsordning for virksomheden, som sikrer dens levedygtighed, eller om afvikling af virksomheden.
7 Artikel 8 i lov nr. 1386/1983 indeholder reglerne for OAE' s overtagelse af virksomhedens administration. Artikel 8, stk. 1, som aendret ved lov nr. 1472/1984 (Den Hellenske Republiks Officielle Tidende A, nr. 112 af 6.8.1984, s. 1273), fastlaegger betingelserne for overtagelsen og regulerer forholdet mellem de personer, som OAE har udpeget til at varetage ledelsen, og virksomhedens organer. Det bestemmes saaledes, at virksomhedens administrative organer efter offentliggoerelsen af den ministerielle beslutning om anvendelse af loven paa virksomheden ikke laengere har nogen befoejelser, og at generalforsamlingen fortsat bestaar, men ikke kan afskedige de af OAE udpegede medlemmer af ledelsen.
8 Under den midlertidige ledelse af et selskab kan OAE som en undtagelse fra gaeldende bestemmelser om aktieselskaber beslutte at gennemfoere en forhoejelse af det paagaeldende selskabs kapital, jf. lovens artikel 8, stk. 8. Forhoejelsen skal godkendes af den kompetente minister. Hidtidige aktionaerer bevarer deres fortegningsret, men skal udoeve den inden for en i ministerens godkendelsesbeslutning fastsat frist.
9 Lovens artikel 10 vedroerer ligeledes forhoejelse af selskabskapitalen. Foranstaltningerne i henhold til artikel 10 er, i modsaetning til de i artikel 8, stk. 8, omhandlede, ikke knyttet til OAE' s midlertidige ledelse. Kapitalforhoejelsen i henhold til artikel 10 er en endelig saneringsforanstaltning.
10 Ifoelge artikel 10 kan ministeren i de i artikel 7 og artikel 8, stk. 5, omhandlede tilfaelde beslutte at forhoeje selskabskapitalen eller at konvertere virksomhedens gaeld til staten eller andre offentlige organer og virksomheder til aktiekapital. Artikel 10 giver ikke de hidtidige aktionaerer fortegningsret til de nye aktier.
11 Efter at EPAS ved oekonomiministerens beslutning nr. 1406 af 26. november 1984, jf. ovenfor, efter egen anmodning var blevet undergivet ordningen i lov nr. 1386/1983, overtog OAE selskabets ledelse og besluttede den 26. marts 1986 at forhoeje selskabskapitalen med 650 millioner DR. Denne beslutning blev godkendt af statssekretaeren for industri, energi og teknologi ved beslutning nr. 98 af 28. marts 1986 (Den Hellenske Republiks Officielle Tidende B, nr. 143 af 3.4.1986, s. 1615), jf. artikel 8, stk. 8, i lov nr. 1386/1983.
12 I henhold til beslutningen fik de hidtidige aktionaerer en ubegraenset fortegningsret, som de skulle udoeve ved hjaelp af en skriftlig erklaering inden for en frist paa en maaned efter offentliggoerelsen af beslutningen i Den Hellenske Republiks Officielle Tidende. Da ingen af de hidtidige aktionaerer benyttede sig af denne mulighed, erhvervede OAE de nye aktier, saaledes at organisationen blev ejer af 68,64% af selskabskapitalen paa 947 000 000 DR.
13 I slutningen af 1986 blev det efter forhandlinger mellem selskabets kreditorer, OAE og de andre aktionaerer i EPAS besluttet at lade selskabet fortsaette og bringe den midlertidige ledelse til ophoer samt at standse betalingerne af selskabets gaeld. I henhold til aftalen, som blev godkendt af statssekretaeren for industri, energi og teknologi ved beslutning nr. 15 af 9. januar 1987 (Den Hellenske Republiks Officielle Tidende B, nr. 25 af 16.1.1987, s. 210), skulle selskabskapitalen nedsaettes fra 947 000 000 DR til det kraevede mindstebeloeb paa 5 000 000 DR og derefter forhoejes til 6 062 660 000 DR.
14 Forhoejelsen blev besluttet af ministeren i medfoer af artikel 10, stk. 1, i lov nr. 1386/1983, og den blev gennemfoert ved, at en del af EPAS' gaeld til den graeske stat, nogle banker, det offentlige elektricitetsselskab og visse sociale sikringsinstitutioner blev omdannet til egenkapital, og ved at OAE indskoed ny kapital. Den nye selskabskapital blev fordelt mellem bankerne og OAE, som herefter har aktiemajoriteten.
15 Sagsoegerne i hovedsagen, som nu kun har en meget begraenset andel i EPAS, har anlagt sag ved Polymeles Protodikeio, Athen, til proevelse af de naevnte forhoejelser af EPAS' selskabskapital og fordelingen af aktierne mellem bankerne og OAE. De har navnlig gjort gaeldende, at forhoejelserne er i strid med andet direktiv.
16 Polymeles Protodikeio har paa denne baggrund besluttet at udsaette sagen og forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"1) Har andet selskabsdirektiv (77/91/EOEF af 13. december 1976), naermere angivet bestemmelserne om bevarelse af og aendringer i aktieselskabers kapital (artikel 25-29), direkte virkning i Graekenland fra den 1. januar 1981, saaledes at de graeske domstole har pligt til at laegge de paagaeldende bestemmelser til grund ved afgoerelse af tvister, der er indbragt for dem?
2) Har de naevnte bestemmelser forrang for de herimod stridende bestemmelser i lov nr. 1386/1983, som indebaerer en fravigelse af de oevrige graeske bestemmelser, der regulerer tilsvarende forhold i relation til aktieselskaber, idet loven - hvorved sagsoegte 2, den af staten kontrollerede organisation 'Organismos Anasygkrotiseos Epicheiriseon', blev oprettet - traadte i kraft den 8. august 1983, navnlig med henblik paa finansiel sanering af virksomheder?"
17 Hvad naermere angaar hovedsagens faktiske omstaendigheder, de relevante bestemmelser og indlaeggene for Domstolen henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
18 Indledningsvis bemaerkes, at visse af de argumenter, parterne i hovedsagen har fremfoert for Domstolen, vedroerer problemer, der ikke er omfattet af de praejudicielle spoergsmaal. Det drejer sig navnlig om spoergsmaalet, om borgere, der for de nationale domstole paaberaaber sig rettigheder paa grundlag af en faellesskabsretlig bestemmelse, er undergivet et generelt retligt princip om, at de skal have en legitim interesse i at paaberaabe sig en retsregel, idet deres krav ellers er udtryk for en fordrejning eller et misbrug, og spoergsmaalet, om Faellesskabet har kompetence til at udstede generelle retsregler om konkurs og andre procedurer med henblik paa samlet fyldestgoerelse af kreditorerne.
19 Ifoelge kompetencefordelingen i praejudicielle sager, jf. artikel 177, tilkommer det alene den nationale ret at tage stilling til, om saadanne argumenter er relevante, og i paakommende tilfaelde endnu en gang at indbringe sagen for Domstolen, hvis retten finder det noedvendigt at indhente yderligere stoette til fortolkning af faellesskabsretten for at traeffe afgoerelse i sagen (jf. bl.a. dom af 3.10.1985, sag 311/84, CBEM, Sml. s. 3261, praemis 10). Det er saaledes ufornoedent, at Domstolen tager stilling til de naevnte argumenter.
20 Den forelaeggende ret oensker med de praejudicielle spoergsmaal i det vaesentlige at faa oplyst, om bestemmelserne i andet direktiv er til hinder for, at et selskabs kapital forhoejes i henhold til en lov om finansiel sanering af virksomheder, uden at generalforsamlingen har givet tilladelse hertil, og uden at der er indroemmet de hidtidige aktionaerer en fortegningsret.
21 Retten har i denne forbindelse i foerste raekke rejst spoergsmaalet, om direktivets artikel 25, stk. 1, og artikel 29, stk. 1, har direkte virkning. Den har dernaest spurgt, om disse bestemmelser har forrang for en lov om rekonstruering og sanering af virksomheder som lov nr. 1386/1983.
22 Det fremgaar af forelaeggelsesdommen, at det andet spoergsmaal ikke vedroerer princippet om faellesskabsrettens forrang som saadant. Den forelaeggende ret har saaledes bemaerket, at den primaere og afledte faellesskabsret er en integrerende del af national graesk ret og har forrang for enhver herimod stridende lovbestemmelse. Retten oensker med det andet spoergsmaal snarere at faa afklaret, om direktivbestemmelserne finder anvendelse i et tilfaelde som det i hovedsagen omhandlede, hvor der er tale om finansiel sanering af en virksomhed gennem et offentligt organ som OAE.
23 Det sidste spoergsmaal skal besvares foerst. Hvis direktivet ikke finder anvendelse paa en saerlig procedure for sanering af virksomheder som den i hovedsagen omhandlede, er der nemlig ingen grund til at tage stilling til det foerste praejudicielle spoergsmaal om den direkte virkning af artikel 25, stk. 1, og artikel 29, stk. 1.
Andet direktivs anvendelsesomraade
24 De sagsoegte i hovedsagen har i deres indlaeg for Domstolen gjort gaeldende, at andet direktiv ikke finder anvendelse paa offentlige foranstaltninger - som de i lov nr. 1386/1983 omhandlede - i forbindelse med sanering eller afvikling af virksomheder.
25 Der skal foerst tages stilling til de af OAE fremfoerte argumenter. Organisationen har anfoert, at andet direktiv ikke finder anvendelse i det foreliggende tilfaelde, da direktivet vedroerer et andet retligt omraade end det, der er reguleret i lov nr. 1386/1983. OAE har naermere gjort gaeldende, at andet direktiv henhoerer under selskabsretten, mens nationale regler som de i lov nr. 1386/1983 indeholdte henhoerer under reglerne om sanering og genopretning af virksomheder og er beslaegtet med procedurerne for samlet fyldestgoerelse af kreditorer saasom konkurs. OAE har herved anfoert, at saadanne regler ikke vedroerer et selskabs normale funktion og forholdet mellem aktionaererne, men skal tjene kreditorernes interesser ved hjaelp af samlede tvangsfuldbyrdelsesforanstaltninger.
26 Domstolen har udtrykkeligt forkastet denne argumentation i sin dom af 30. maj 1991 (forenede sager C-19/90 og C-20/90, Karella og Karellas, Sml. I, s. 2691).
27 Domstolen udtalte saaledes i dommens praemis 30, at formaalet med andet direktiv er at sikre hensynet til selskabsdeltagernes og tredjemands rettigheder, navnlig i forbindelse med stiftelse af et selskab og forhoejelse og nedsaettelse af dets kapital. For at denne garanti kan vaere effektiv, skal den gaelde for selskabsdeltagerne, saa laenge selskabet fortsaetter med at eksistere med sin egen struktur. Selv om direktivet ikke er til hinder for, at der traeffes tvangsfuldbyrdelsesforanstaltninger og navnlig ivaerksaettes afviklingsordninger, som indebaerer, at selskabet saettes under tvungen administration for at beskytte kreditorernes rettigheder, er forholdet ikke desto mindre det, at direktivet fortsat finder anvendelse, saa laenge selskabets aktionaerer og normale organer ikke er blevet frataget raadigheden. Dette gaelder utvivlsomt ogsaa, naar der blot er tale om en saneringsordning, der indebaerer, at offentlige organer eller private selskaber traeder til, naar selskabsdeltagernes ret til kapitalen og indflydelse paa selskabets beslutninger kan blive beroert.
28 Andet direktiv finder saaledes anvendelse, saa laenge selskabet fortsaetter med at eksistere med sin egen struktur, selv om selskabet bliver underlagt en rekonstrueringsordning som den, der er hjemlet i lov nr. 1386/1983.
29 Desuden bemaerkes, at selv om OAE' s midlertidige administration kan munde ud i den saerlige afviklingsprocedure, der er naevnt i artikel 9 i lov nr. 1386/1983, er afvikling af selskaber ved hjaelp af tvangsfuldbyrdelsesforanstaltninger ikke et af formaalene med OAE, saaledes som disse er kommet til udtryk i lovens artikel 2, stk. 2. Det er tvaertimod udtrykkelig bestemt [jf. litra a)], at OAE har til formaal at bidrage til landets sociale og oekonomiske udvikling gennem finansiel sanering af virksomheder i overensstemmelse med lovens bestemmelser.
30 Der skal dernaest tages stilling til de argumenter, der er fremfoert af de andre sagsoegte i hovedsagen. Disse har gjort gaeldende, at andet direktiv ikke vedroerer de saerlige situationer, der er omhandlet i lov nr. 1386/1983. Efter deres opfattelse regulerer loven ikke generelt forhoejelser af aktieselskabers kapital, men giver derimod hjemmel for saerlige foranstaltninger med henblik paa at sikre viderefoerelsen af selskaber, der paa grund af deres betydelige gaeldsaettelse ikke laengere kan fungere normalt, og som har en saerlig betydning for samfundsoekonomien. De har desuden anfoert, at disse saerlige foranstaltninger er noedvendige for at undgaa uro paa arbejdsmarkedet som foelge af kollektive afskedigelser.
31 Der skal herved i foerste raekke henvises til, at Domstolen ligeledes forkastede en saadan argumentation i sin dom af 30. maj 1991, jf. ovenfor, navnlig i dommens praemis 25-28.
32 Ifoelge dommen har andet direktiv i overensstemmelse med traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), til formaal at samordne de garantier, som kraeves i medlemsstaterne af de i traktatens artikel 58, stk. 2, naevnte selskaber, for at goere disse garantier lige byrdefulde og beskytte saavel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser. Formaalet med andet direktiv er saaledes at sikre et mindstemaal af beskyttelse af aktionaerer i samtlige medlemsstater.
33 Dette formaal ville blive bragt alvorligt i fare, hvis medlemsstaterne kunne fravige direktivets bestemmelser ved at opretholde bestemmelser - uanset om disse betegnes som specielle bestemmelser eller undtagelsesbestemmelser - som hjemler mulighed for, at der administrativt og uden generalforsamlingsbeslutning kan vedtages en forhoejelse af selskabskapitalen, og som ikke sikrer aktionaererne en fortegningsret til de nye aktier.
34 Dette betyder imidlertid ikke, at medlemsstaterne efter faellesskabsretten er afskaaret fra at fravige de paagaeldende bestemmelser under alle omstaendigheder. Faellesskabslovgiver har nemlig givet hjemmel til saavel nogle bestemte undtagelser som nogle fremgangsmaader, der kan foere til saadanne undtagelser, med henblik paa at beskytte visse vitale interesser for medlemsstaterne, som ellers kunne blive beroert i ganske saerlige situationer. Som eksempel herpaa kan naevnes direktivets artikel 19, stk. 2 og 3, artikel 40, stk. 2, artikel 41, stk. 2, og artikel 43, stk. 2.
35 Det bemaerkes i denne forbindelse, at hverken EOEF-traktaten eller andet direktiv selv indeholder nogen bestemmelse, som giver medlemsstaterne mulighed for at fravige direktivets artikel 25, stk. 1, og artikel 29, stk. 1, i krisesituationer. Tvaertimod bestemmes det udtrykkeligt i direktivets artikel 17, stk. 1, at generalforsamlingen i tilfaelde af betydelige tab paa den tegnede kapital skal indkaldes inden for en frist, som fastsaettes i medlemsstaternes lovgivninger, for at undersoege, om selskabet skal oploeses, eller om andre foranstaltninger skal traeffes. Bestemmelsen bekraefter saaledes den beslutningskompetence for generalforsamlingen, som er fastslaaet i artikel 25, stk. 1, endog i tilfaelde, hvor det paagaeldende selskab er i alvorlige oekonomiske vanskeligheder, og den aabner ingen mulighed for at fravige aktionaerernes fortegningsret i henhold til artikel 29, stk. 1.
36 Bestemmelserne i andet direktiv, navnlig artikel 25, stk. 1, og artikel 29, stk. 1, finder derfor anvendelse paa foranstaltninger til sanering af virksomheder som de i lov nr. 1386/1983 omhandlede.
37 Svaret til den forelaeggende ret maa herefter vaere, at bestemmelserne i artikel 25, stk. 1, og artikel 29, stk. 1, i andet direktiv skal fortolkes saaledes, at de er til hinder for, at der anvendes regler, hvorefter der - med henblik paa sanering og fortsat drift af virksomheder, som har saerlig betydning for samfundsoekonomien i en medlemsstat, og som paa grund af deres gaeldsaettelse befinder sig i en kritisk situation - administrativt og uden generalforsamlingsbeslutning kan traeffes beslutning om forhoejelse af selskabskapitalen, og hvorefter det administrativt kan besluttes at udstede nye aktier, uden at der indroemmes aktionaererne en fortegningsret hertil i forhold til den del af kapitalen, som deres aktier repraesenterer.
Den direkte virkning af artikel 25, stk. 1, og artikel 29, stk. 1, i andet direktiv
38 Som fastslaaet af Domstolen i dommen af 30. maj 1991, jf. ovenfor, kan artikel 25, stk. 1, i andet direktiv paaberaabes af borgerne ved de nationale retsinstanser over for de offentlige myndigheder.
39 Hvad angaar direktivets artikel 29, stk. 1, bemaerkes, at bestemmelsens ordlyd er klar og praecis, og at den indeholder en ubetinget regel om, at ved enhver forhoejelse af den tegnede kapital, der sker ved indskud i kontanter, skal aktierne fortrinsvis tilbydes aktionaererne i forhold til den del af kapitalen, som deres aktier repraesenterer.
40 Bestemmelsens ubetingede karakter aendres ikke af bestemmelserne i artikel 29, stk. 4, i andet direktiv. I henhold til dette stykke kan generalforsamlingen paa visse noeje fastlagte betingelser beslutte at ophaeve eller begraense aktionaerernes fortegningsret. Denne konkrete undtagelse giver ikke medlemsstaterne nogen mulighed for at opstille andre undtagelser fra denne fortegningsret end den, som har udtrykkelig hjemmel i bestemmelsen.
41 Det samme gaelder for artikel 29, stk. 5, i andet direktiv, hvorefter lovgivningen i en medlemsstat kan bestemme, at vedtaegterne, stiftelsesoverenskomsten eller generalforsamlingen kan give bemyndigelse til at ophaeve eller begraense fortegningsretten til det af selskabets organer, der er berettiget til at traeffe afgoerelse om forhoejelse af den tegnede kapital inden for graenserne af den "autoriserede" kapital.
42 Det samme er tilfaeldet for saa vidt angaar artikel 41, stk. 1, i andet direktiv, hvorefter medlemsstaterne kan fravige artikel 29, i det omfang det er noedvendigt for at fremme deltagelse i virksomhedens kapital for arbejdstagere eller andre persongrupper, der er fastsat i den nationale lovgivning. Denne undtagelse er ligeledes noeje begraenset til det naevnte tilfaelde.
43 Svaret til den forelaeggende ret maa herefter vaere, at saavel artikel 25, stk. 1, som artikel 29, stk. 1, i andet direktiv kan paaberaabes af borgerne ved de nationale domstole over for de offentlige myndigheder.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
44 De udgifter, der er afholdt af den graeske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Polymeles Protodikeio, Athen, ved dom af 2. oktober 1989, for ret:
Bestemmelserne i artikel 25, stk. 1, og artikel 29, stk. 1, i Raadets andet direktiv 77/91/EOEF af 13. december 1976 om samordning af de garantier, der kraeves i medlemsstaterne af de i artikel 58, stk. 2, i traktaten naevnte selskaber til beskyttelse af saavel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, for saa vidt angaar stiftelsen af aktieselskabet samt bevarelse af og aendringer i dets kapital, med det formaal at goere disse garantier lige byrdefulde, skal fortolkes saaledes, at:
1) De er til hinder for, at der anvendes regler, hvorefter der - med henblik paa sanering og fortsat drift af virksomheder, som har saerlig betydning for samfundsoekonomien i en medlemsstat, og som paa grund af deres gaeldsaettelse befinder sig i en kritisk situation - administrativt og uden generalforsamlingsbeslutning kan traeffes beslutning om forhoejelse af selskabskapitalen, og hvorefter det administrativt kan besluttes at udstede nye aktier, uden at der indroemmes aktionaererne en fortegningsret hertil i forhold til den del af kapitalen, som deres aktier repraesenterer.
2) De kan paaberaabes af borgerne ved de nationale domstole over for de offentlige myndigheder.