62017TJ0342_INF
Rettens dom (Fjerde Udvidede Afdeling) af 30. marts 2022 –Deutsche Lufthansa m.fl. mod Kommissionen
(Sag T-342/17) (
1
)
»Konkurrence – karteller – markedet for luftfragt – afgørelse, som fastslår en overtrædelse af artikel 101 TEUF, af EØS-aftalens artikel 53 og af artikel 8 i aftalen mellem Fællesskabet og Schweiz om luftfart – samordning af forskellige elementer af prissætningen af luftfragttjenester (brændstoftillæg, sikkerhedstillæg og betaling af en kommission af tillæggene) – udveksling af oplysninger – Kommissionens territoriale kompetence – begrundelsespligt – påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne – statsligt pres – samlet og vedvarende overtrædelse«
1.
Retslig procedure – stævningens indhold – formkrav – fastlæggelse af søgsmålets genstand – kort fremstilling af søgsmålsgrundene – fastlæggelse af anbringenderne ud fra deres indhold og ikke ud fra deres formelle kvalificering
[Art. 263 TEUF; statutten for Domstolen, art. 21, stk. 1; Rettens procesreglement, art. 76, litra d)]
(jf. præmis 64-66)
2.
Konkurrence – administrativ procedure – kommissionsafgørelse, hvorved der fastslås en overtrædelse – identificering af de sanktionerede overtrædelser – krav, som følger af princippet om effektiv domstolsbeskyttelse – afgørelsens dispositive del skal være klar og præcis – vurdering – ordlyden af den dispositive del vejer tungere end grundene
(Art. 101 TEUF; EØS-aftalen, art. 53; aftalen mellem Fællesskabet og Schweiz om luftfart, art. 8 og art. 11, stk. 2; Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, art. 47)
(jf. præmis 75-78)
3.
Konkurrence – EU-regler – territorialt anvendelsesområde – Kommissionens kompetence – lovlighed under hensyn til folkeretten – gennemførelse eller kvalificerede virkninger af den ulovlige praksis i EØS – alternative fremgangsmåder – kriteriet om umiddelbar, væsentlig og forudsigelig virkning – rækkevidde, når der foreligger adfærd, der har til formål at begrænse konkurrencen
(Art. 101 TEUF; EØS-aftalen, art. 53)
(jf. præmis 102-111, 123, 124, 130, 134, 136-139, 140-142, 150 og 151-156)
4.
Annullationssøgsmål – anbringender – inkompetence hos den institution, der har vedtaget den anfægtede akt – Unionens retsinstansers prøvelse af egen drift – betingelse – overholdelse af kontradiktionsprincippet
(Art. 263 TEUF)
(jf. præmis 175 og 176)
5.
Konkurrence – transport – konkurrenceregler – lufttransport – Rådets forordninger om gennemførelse af Unionens konkurrenceregler – anvendelsesområde – ruter mellem EU og tredjelande og EØS-ruter, med undtagelse af ruterne mellem EU og tredjelande – omfattet fra henholdsvis maj 2004 og maj 2005 – Kommissionens kompetence – rækkevidde – bevisbyrden for en overtrædelse og dennes varighed påhviler Kommissionen – anvendelse af en række indicier – hensyntagen til oplysninger fremkommet inden disse tidspunkter – betingelser for lovligheden
[Art. 101 TEUF; EØS-aftalen, art. 53 og bilag XIII samt protokol nr. 21, som ændret ved Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse nr. 40/2005; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 32, litra c), og nr. 411/2004, art. 1 og 3]
(jf. præmis 208-221, 229 og 235)
6.
Karteller – forbud – overtrædelser – aftaler og samordnet praksis udgør en samlet overtrædelse – begreb – praksis og ulovlig adfærd, som indgår i en samlet plan med et enkelt formål – vurdering – kriterier – samme formål og genstand – relevante indicier
(Art. 101 TEUF; EØS-aftalen, art. 53; aftalen mellem Fællesskabet og Schweiz om luftfart, art. 8)
(jf. præmis 239-242, 253-261, 273-275, 285-287, 302 og 303)
7.
Karteller – konkurrencebegrænsning – bedømmelseskriterier – indholdet af og formålet med et kartel og den økonomiske og retlige sammenhæng for kartellets udvikling – sondring mellem overtrædelser med konkurrencebegrænsende formål og overtrædelser med konkurrencebegrænsende virkning – aftaleparternes hensigt om at begrænse konkurrencen – ikke-nødvendigt kriterium – overtrædelse med konkurrencebegrænsende formål – tilstrækkelig skadelig – bedømmelseskriterier
(Art. 101 TEUF)
(jf. præmis 325-328 og 332-335)
8.
Konkurrence – EU-regler – materielt anvendelsesområde – adfærd pålagt ved statslige foranstaltninger – ikke omfattet – betingelser – statsligt pres, der kan udelukke enhver selvstændig adfærd fra virksomhedernes side – bevisbyrden påhviler den virksomhed, som har påberåbt sig dette – rækkevidde
(Art. 101 TEUF og 102 TEUF)
(jf. præmis 346-350, 357 og 359)
Konklusion
1)
Europa-Kommissionen frifindes.
2)
Kommissionen bærer en tredjedel af sine egne omkostninger.
3)
Deutsche Lufthansa AG, Lufthansa Cargo AG og Swiss International Air Lines AG bærer hver deres egne omkostninger og betaler to tredjedele af de af Kommissionen afholdte omkostninger.
(
1
) – EUT C 239 af 24.7.2017.