61982CJ0288_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved dom af 29 . oktober 1982, indgaaet til Domstolen den 3 . november 1982, har Nederlandenes Hoge Raad i medfoer af protokollen af 3 . juni 1971 vedroerende Domstolens fortolkning af konventionen af 27 . september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgoerelser i borgerlige sager, herunder handelssager ( herefter benaevnt konventionen ), forelagt tre praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af konventionens artikel 16, nr . 4, og artikel 19 .
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en kassationssag, hvorunder Ferdinand M . J . J . Duijnstee har indanket en dom, afsagt den 20 . maj 1981 af Gerechtshof, ' s-Hertogenbosch, som stadfaestede en dom afsagt af Arrondissementsrechtbank Maastricht .
3 Den 28 . november 1979 havde Duijnstee som kurator for selskabet BV Schroefboutenfabriek, under konkurs, under en sag om foreloebige forholdsregler indstaevnet den forhenvaerende direktoer for virksomheden, Lodewijk Goderbauer, for praesidenten for Arrondissementsrechtsbank Maastricht, § DUIJNSTEE/GODERBAUER
§ LO :
§ 3673
§ LU :
med paastand om, at han skulle doemmes til at overdrage konkursboet de patentansoegninger og patenter, der var indgivet, henholdsvis meddelt i toogtyve lande, herunder i nogle af de kontraherende stater i henhold til konventionen, vedroerende en opfindelse, som Goderbauer havde gjort, mens han var ansat i det naevnte selskab . Den 19 . december 1979 blev Goderbauer frifundet, for saa vidt angik Duijnstee ' s paastand, der byggede paa, at den nederlandske patentkommission havde tilkendt selskabet BV Schroefboutenfabriek retten til det nederlandske patent for Goderbauer ' s opfindelse .
4Den 21 . december 1979 anlagde Goderbauer selv sag mod kurator ved Arrondissementsrechtbank Maatricht med paastand om, at Goderbauer, hvis og i det omfang de i staevningen naevnte patenter og patentansoegninger tilhoerte konkursboet, havde ret til at udoeve tilbageholdsret heri over for kurator . Duijnstee fremsatte derefter et modkrav af samme indhold som hans paastand under den tidligere sag om foreloebige forholdsregler, anlagt den 28 . november 1979 .
5 Ved dom af 24 . april 1980 statuerede Arrondissementsrechtbank Maastricht, at der hverken kunne gives medhold i Goderbauer ' s krav eller i Duijnstee ' s modkrav . Denne dom blev indanket for og stadtfaestet af Gerechtshof, ' s-Hertogenbosch, ved dom af 20 . maj 1981 .
6 Denne afgoerelse har Duijnstee indanket til kassation under anbringende af, at den nederlandske patentlov er blevet anvendt fejlagtigt .
7 Uanset at kassationsanken alene bygger paa et anbringende om, at den nederlandske patentlov er blevet anvendt fejlagtigt, har Hoge Raad imidlertid udtrykt tvivl med hensyn til, om retten er kompetent til at behandle sagen, idet denne paa visse punkter har tilknytning til andre staters ret, hvilket i henhold til konventionens artikel 16, nr . 4, kan medfoere, at retterne i andre kontraherende stater er enekompetente .
8 Dersom det forudsaettes, at den foreliggende sag skal behandles af en domstol i en anden kontraherende stat som enekompetent, har Hoge Raad for det foerste rejst det spoergsmaal, om der ogsaa gaelder en saadan kompetence, selv om ingen af parterne i retstvisten har gjort dette gaeldende . Retten har herved anfoert, at i henhold til artikel 419, stk . 1, i den nederlandske civilproceslov, skal Hoge Raad i sin behandling »kun tage de anbringender, hvorpaa § 1983_SAG288/82
§ LO :
§ 3674
§ LU :
anken stoettes, i betragtning«, mens det foelger af konventionens artikel 19, at »en ret i en kontraherende stat, for hvilken der som det vaesentligste indbringes en retstvist, der i medfoer af artikel 16 henhoerer under en i en anden kontraherende stat beliggende rets enekompetence, . . . paa embeds vegne [skal] erklaere sig inkompetent« .
9 Hoge Raad har saaledes i sit foerste spoergsmaal anmodet Domstolen om at afgoere, om den pligt, som konventionens artikel 19 paalaegger en ret i en kontraherende stat til paa embeds vegne at erklaere sig inkompetent, medfoerer, at en bestemmelse som den, der findes i den nederlandske civilproceslovs artikel 419, stk . 1, mister sin betydning, saaledes at kassationsdomstolen i sin behandling skal inddrage spoergsmaalet, om den indankede afgoerelse er truffet i en sag som omhandlet i artikel 19, og, i bekraeftende fald, skal annullere den indankede afgoerelse, samt om dette ogsaa skal ske, naar det naevnte spoergsmaal ikke er rejst i form af et kassationsanbringende .
10 Ved besvarelsen af dette spoergsmaal maa der tages hensyn til de med konventionen forfulgte maal .
11 Det fremgaar af konventionens praeambel, at de kontraherende stater i oensket om »inden for Faellesskabet at styrke retsbeskyttelsen for de der bosiddende personer« har fundet det noedvendigt med henblik herpaa at »fastlaegge deres retters internationale kompetence, at lette anerkendelse af retsafgoerelser og at indfoere en hurtig procedure for at sikre fuldbyrdelsen af saadanne afgoerelser samt af officielt bekraeftede dokumenter og retsforlig« .
12 Saavel bestemmelserne om fastlaeggelsen af kompetencen som bestemmelserne om anerkendelsen og fuldbyrdelsen af retsafgoerelser har derfor til formaal at styrke retsbeskyttelsen af de inden for Faellesskabet bosiddende personer .
13 Det foelger imidlertid af retssikkerhedsprincippet inden for Faellesskabets retsorden samt af de maal, der forfoelges med konventionen i henhold til traktatens artikel 220, som er hjemmelen for den, at der skal sikres en ligelig og ensartet anvendelse af de rettigheder og forpligtelser, som konventionen § DUIJNSTEE/GODERBAUER
§ LO :
§ 3675
§ LU :
medfoerer for de kontraherende stater og for de beroerte personer, uanset de herom gaeldende regler i de paagaeldende staters retsorden .
14 Det maa herefter antages, at eftersom konventionen har til formaal inden for Faellesskabet at fastlaegge kompetencen i borgerlige sager for retterne i de kontraherende stater, gaelder den forud for modstaaende nationale bestemmelser .
15 Det foerste spoergsmaal maa derfor besvares med, at den nationale ret ifoelge konventionens artikel 19 paa embeds vegne skal erklaere sig inkompetent i alle tilfaelde, hvor retten fastslaar, at en ret i en anden kontraherende stat er enekompetent i henhold til konventionens artikel 16, uanset at den nationale retsplejebestemmelse i forbindelse med en kassationsanke begraenser rettens proevelse til de anbringender, parterne har gjort gaeldende .
16 Hoge Raad har med det andet spoergsmaal oensket fastslaaet, om begrebet sager »om registrering eller gyldighed af patenter«, jfr . konventionens artikel 16, nr . 4, hvorefter retterne i den kontraherende stat, der er kompetent til at udstede patentet, er enekompetente i saadanne sager, skal bestemmes efter den kontraherende stats ret, hvis domstole er kompetente ifoelge bestemmelsen, efter lex fori, eller paa grundlag af en selvstaendig fortolkning af den naevnte bestemmelse .
17 Domstolen har flere gange taget stilling til de kriterier, der finder anvendelse ved bestemmelsen af de i konventionen omhandlede begreber . Saaledes udtalte Domstolen i dom af 22 . februar 1979 ( Gourdain, sag 133/78, Sml ., s . 743 ), at »idet det nemlig i stoerst muligt omfang maa sikres, at de af konventionen flydende rettigheder og forpligtelser bliver lige og ensartede for de kontraherende stater og de af konventionen beroerte personer«, er det vigtigt, at konventionens artikel 1 ikke fortolkes »som en simpel henvisning til den interne retsorden i denne eller hin af de kontraherende stater«, og at »de i artikel 1 anvendte begreber . . . derfor [skal] betragtes som selvstaendige begreber, der maa fortolkes dels ud fra konventionens maal og opbygning, dels ud fra almindelige principper, som kan udledes af de nationale retssystemer § 1983_SAG288/82
§ LO :
§ 3676
§ LU :
under ét« . Domstolen har endvidere i dom af 21 . juni 1978 ( Ott, sag 150/77, Sml ., s . 1431 ) fastslaaet noedvendigheden af en selvstaendig fortolkning, for saa vidt angaar de i konventionens artikel 13 og artikel 14, stk . 2, anfoerte begreber, samt i dom af 22 . marts 1983 ( Peters Bau-Unternehmung, sag 34/82, Sml ., s . 987 ), for saa vidt angaar de i konventionens artikel 5, stk . 1, omhandlede begreber .
18 I denne sag vil saavel en fortolkning paa grundlag af lovgivningen i den kontraherende stat, hvis retter er kompetente i medfoer af artikel 16, nr . 4, som en fortolkning paa grundlag af lex fori kunne foere til uensartede loesninger og dermed hindre, at de af konventionen flydende rettigheder og forpligtelser bliver lige og ensartede for de beroerte personer .
19 Det bemaerkes herefter, at begrebet sager »om registrering eller gyldighed af patenter«, der omhandles i artikel 16, nr . 4, maa anses som et selvstaendigt begreb, der skal fortolkes ensartet i alle kontraherende stater .
20 Som foelge af besvarelsen af det andet spoergsmaal finder Domstolen det noedvendigt at praecisere indholdet af begrebet sager »om registrering eller gyldighed af patenter«, for saa vidt som Hoge Raad med sit tredje spoergsmaal har oensket fastslaaet, om dette begreb kan omfatte en retstvist af den i hovedsagen omhandlede art .
21 Det bemaerkes, at besvarelsen af det tredje spoergsmaal ligeledes skal ske under hensyn til konventionens maal og opbygning .
22 Det bemaerkes herved, at den enekompetence vedroerende sager om registrering eller gyldighed af patenter, der tilkommer retterne i de kontraherende stater, paa hvis omraade der er ansoegt om deponering eller registrering af patentet, eller hvor deponering eller registrering er foretaget, er begrundet med, at disse retter er bedst egnet til at behandle sager, hvorunder selve tvisten drejer sig om patentets gyldighed eller om, hvorvidt deponering eller registrering har fundet sted .
§ DUIJNSTEE/GODERBAUER
§ LO :
§ 3677
§ LU :
23 I ekspertrapporten vedroerende Bruxelles-konventionen ( EFT C 59, 1979, s . 36 ) anfoeres det imidlertid udtrykkeligt, at »for saa vidt angaar andre sager, herunder ogsaa soegsmaal om kraenkelse af et patent, gaelder konventionens almindelige bestemmelser« . Denne udtalelse bekraefter, at bestemmelsen i artikel 16, nr . 4, har karakter af en undtagelse .
24 Heraf foelger, at der ved sager »om registrering eller gyldighed af patenter« skal forstaas sager, i hvilke henlaeggelsen af en enekompetence til retterne paa det sted, hvor patentet meddeles, er begrundet i de ovenfor naevnte forhold, hvilket vil vaere tilfaeldet i sager, hvorunder der er rejst spoergsmaal om patentets gyldighed, om patentet bestaar eller er faldet bort, eller hvorunder der begaeres ret til prioritet paa grundlag af en tidligere ansoegning .
25 Saafremt retstvisten derimod ikke drejer sig om patentets gyldighed eller om, hvorvidt ansoegningen eller registreringen har fundet sted, bemaerkes, at der ikke foreligger nogen saerlig begrundelse for at henlaegge en enekompetence til retterne i den kontraherende stat, hvori der er indgivet ansoegning om patentet, eller dette er blevet meddelt, og at en saadan retstvist derfor ikke omfattes af artikel 16, nr . 4 .
26 I en sag som den foreliggende er hverken patenternes gyldighed eller spoergsmaalet, om de er retmaessigt registreret i de forskellige lande, omtvistet mellem parterne i hovedsagen . Afgoerelsen af retstvisten afhaenger udelukkende af spoergsmaalet, om Goderbauer eller selskabet BV Schroefboutenfabriek, under konkurs, er den rette patenthaver, hvilket skal afgoeres paa grundlag af det retsforhold, der bestod mellem parterne . Den saerlige vaernetingsbestemmelse i artikel 16, nr . 4, finder herefter ikke anvendelse .
27 Det bemaerkes i denne forbindelse, at saavel Muenchen-konventionen af 5 . oktober 1973 om det europaeiske patent som Luxembourg-konventionen af 15 . december 1975 om faellesskabspatentet ( EFT L 17, 1976 ), der endnu ikke er traadt i kraft, opstiller en ganske klar sondring mellem kompetencen i retstvister vedroerende retten til patentet, herunder de tilfaelde, hvor patentet § 1983_SAG288/82
§ LO :
§ 3678
§ LU :
vedroerer en arbejdstagers opfindelse, og kompetencen i sager vedroerende registrering eller gyldighed af et patent . Den omstaendighed, at de to konventioner udtrykkeligt opstiller en saadan sondring, er, selv om de ikke finder anvendelse i denne sag, et argument til stoette for den af Domstolen foretagne fortolkning af de tilsvarende bestemmelser i Bruxelles-konventionen .
28 Det tredje spoergsmaal maa besvares med, at begrebet sager »om registrering eller gyldighed af patenter« ikke omfatter en retstvist mellem en ansat, der er ophavsmand til en opfindelse, for hvilken der er ansoegt om eller udstedt patent, og vedkommendes arbejdsgiver, naar retssagen drejer sig om, hvilke rettigheder over patentet der tilkommer parterne hver isaer i kraft af ansaettelsesforholdet .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
29 De udgifter, der er afholdt af Forbundsrepublikken Tysklands regering, af Det forenede Kongeriges regering og af Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber, der har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( fjerde afdeling )
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt den af Nederlandenes Hoge Raad ved dom af 29 . oktober 1982, for ret :
1 . Ifoelge domskonventionens artikel 19 skal den nationale ret paa embeds vegne erklaere sig inkompetent i alle tilfaelde, hvor retten fastslaar, at en ret i en anden kontraherende stat er enekompetent i henhold til konventionens artikel 16, uanset at den nationale retsplejebestemmelse i forbindelse med en kassationsanke begraenser rettens proevelse til de anbringender, parterne har gjort gaeldende .
§ DUIJNSTEE/GODERBAUER
§ LO :
§ 3679
§ LU :
2 . Begrebet sager »om registrering eller gyldighed af patenter«, der omhandles i artikel 16, nr . 4, maa anses som et selvstaendigt begreb, der skal anvendes ensartet i alle kontraherende stater .
3 . Begrebet sager »om registrering eller gyldighed af patenter« omfatter ikke en retstvist mellem en ansat, der er ophavsmand til en opfindelse, for hvilken der er ansoegt om eller udstedt patent, og vedkommendes arbejdsgiver, naar tvisten drejer sig om, hvilke rettigheder over patentet der tilkommer parterne hver isaer i kraft af ansaettelsesforholdet .