61979CJ0532(01)_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevninger, indgivet til Domstolens justitskontor den 11 . oktober 1979, har sagsoegerne, som er tjenestemaend ved Kommissionen og tjenestegoerende ved Det faelles Forskningscenter i Ispra i Italien, i medfoer af tjenestemandsvedtaegtens artikel 91 anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens afgoerelser vedroerende fastsaettelsen af deres vederlag for januar og april 1979 og om, at Kommissionen tilpligtes at erstatte det tab, de har lidt som foelge af afgoerelserne vedroerende fastsaettelsen af deres vederlag .
2 Den 15 . december 1982 afsagde Domstolen i Birke-sagen ( 543/79, Sml . s . 4425 ) og i de forenede sager Amesz m.fl . ( 532, 534, 567, 600, 618 og 660/79, Sml . s . 4465 ) to enslydende domme, hvori den, idet den tog stilling til sagsoegernes krav vedroerende Kommissionens afgoerelser om fastsaettelsen af deres vederlag for april 1979, frifandt Kommissionen, for saa vidt som sagsoegerne havde paastaaet Raadets forordninger nr . 3085/78 og 3086/78 kendt ugyldige .
3 I de samme domme traf Domstolen afgoerelse om kravene vedroerende Kommissionens afgoerelser om fastsaettelsen af sagsoegernes vederlag for januar 1979 . Domstolen gav sagsoegerne medhold i, at forordning nr . 3087/78 var i strid med vedtaegtens artikler 64 og 65, hvorfor den dels annullerede sagsoegernes loenseddel for januar 1979 i det omfang, den var en anvendelse af Raadets ovennaevnte forordning, saavel med hensyn til tilpasningen af justeringskoefficienten som til tilpasningens tilbagevirkende gyldighed, dels udtalte, at den naevnte forordning ikke omfattede sagsoegerne, for saa vidt den ikke tog hensyn til leveomkostningerne i Varese og kun tillagde tilpasningen af justeringskoefficienten tilbagevirkende gyldighed fra den 1 . januar 1978 . Samtidig paalagdes Kommissionen at underrette Domstolen om de foranstaltninger, den traf til gennemfoerelse af dommene, og det besluttedes om fornoedent at behandle sagsoegernes krav om erstatning for oekonomisk tab paa et senere tidspunkt . Afgoerelsen om sagens omkostninger udsattes .
4 Efter dommene har Kommissionen fremlagt to rapporter, hvoraf den seneste tager hensyn til Raadets vedtagelse af forordning nr . 3681/83 af 19 . december 1983 ( EFT L 368, s . 1 ), som fra den 1 . januar 1976 aendrede de justeringskoefficienter, der gaelder for vederlag til tjenestemaend og oevrige ansatte i Italien, og som fra samme tidspunkt fastsatte saerlige justeringskoefficienter for Varese . Paa grundlag af denne forordning har Kommissionen, fra slutningen af december 1983 til januar 1984, foretaget opgoerelse og udbetaling af efterbetalinger af loen til sagsoegerne .
5 Da Domstolen har konstateret, at parterne, til trods for vedtagelsen af ovennaevnte forordning og de af Kommissionen trufne gennemfoerelsesforanstaltninger, ikke har kunnet opnaa enighed om at afgoere tvisten i mindelighed, har den i fortsaettelse af dommene af 15 . december 1982 besluttet at foretage en proevelse af de spoergsmaal, der blev stillet i bero, og som dels vedroerer sagsoegernes krav om erstatning for oekonomisk tab, dels sagens omkostninger .
Sagsoegernes krav om erstatning for oekonomisk tab
6 For saa vidt angaar proevelsen af sagsoegernes krav om erstatning for oekonomisk tab, bemaerkes indledningsvis, at sagsoegerne i staevningerne nedlagde paastand om, dels at Kommissionen tilpligtedes i italienske lire at udbetale forskellen mellem det vederlag, som de ville have vaeret berettiget til, hvis der var taget hensyn til den italienske lires koebekraft, internationalt saavel som i Varese-provinsen, fra sagsoegernes ansaettelse i Ispra, »dog tidligst fra januar 1976« og de beloeb, de faktisk havde oppebaaret paa grundlag af forordning nr . 3087/78, dels, at det skyldige beloeb forhoejedes med renter 6% fra forfaldstid, til betaling sker .
Hovedkravet ( efterbetaling af vederlag )
7 Sagsoegerne har i deres bemaerkninger til de af Kommissionen fremlagte rapporter hverken anfaegtet de justeringskoefficienter, der er fastsat af Raadet i forordning nr . 3681/83, eller stoerrelsen af det beloeb, som Kommissionen har udbetalt til dem i medfoer af forordningen som efterbetaling af vederlag for perioden efter den 1 . januar 1976 . De er imidlertid af den opfattelse, at de ogsaa har krav paa efterbetaling af vederlag for perioden foer dette tidspunkt, idet institutionerne for at efterkomme dommene af 15 . december 1982 burde have foretaget en tilpasning af de for Varese gaeldende justeringskoefficienter for perioden foer den 1 . januar 1976, for saa vidt som den kontrol af ISTAT ' s oplysninger, der er foretaget af Faellesskabernes statistiske kontor, har vist, at der fra juli 1974 var en forskel i leveomkostningerne i Varese og Rom paa 1,8% .
8 Kommissionen har paastaaet dette krav afvist fra paakendelse, idet den har understreget, at kravet klart gaar ud over de krav, sagsoegerne har fremsat baade i deres klager af 1979 og i staevningerne, idet sidstnaevnte klart vedroerer perioden »fra sagsoegernes ansaettelse i Ispra, dog tidligst fra januar 1976« .
9 Denne indsigelse maa tages til foelge . Det er herved tilstraekkeligt at goere opmaerksom paa, at artikel 19 i statutten for EOEF-Domstolen og artikel 38 i procesreglementet ifoelge Domstolens faste praksis udelukker fremsaettelse af nye krav under sagen .
10 For saa vidt som det er noedvendigt, maa det derfor fastlaas, at hovedkravet, i det omfang det vedroerer efterbetaling af skyldigt vederlag fra den 1 . januar 1976, er bortfaldet som foelge af de efterbetalinger, Kommissionen har foretaget i medfoer af forordning nr . 3681/83 .
Det accessoriske krav ( renter )
11 Som allerede anfoert paastod sagsoegerne endvidere Faellesskabet tilpligtet at betale renter 6% af det skyldige beloeb fra forfaldstid, til betaling sker .
Morarenter
12 Sagsoegerne har kraevet, at der tilkendes dem renter for den forsinkelse, der er sket ved opgoerelsen af deres oekonomiske rettigheder, saaledes at der tages hensyn til pengenes vaerdiforringelse, der er saerlig maerkbar i Italien . Kommissionen har principalt gjort gaeldende, at der ikke skal betales morarenter, naar der er tale om beloeb, som, uden at administrationen har begaaet fejl, er blevet udbetalt til personalet paa grundlag af generelle retsakter vedtaget i henhold til vedtaegten, og subsidiaert, at hvis der skulle blive tilkendt sagsoegerne renter, boer de tilkendes med 6% p.a . fra Domstolens dom af 15 . december 1982 eller allertidligst fra den 26 . marts 1979, tidspunktet for sagsoegernes klage til Kommissionen i medfoer af vedtaegtens artikel 90, stk . 2 . Under retsmoedet har Kommissionen udtalt, at ogsaa hvis Domstolen tilkender sagsoegerne morarenter fra det tidspunkt, hvor klagen blev indgivet til Kommissionen, vil den lade dette gaelde for alle sagsoegere .
13 Sagsoegerne har over for Kommissionens principale anbringende gjort gaeldende, at Kommissionen har begaaet en alvorlig tjenstlig fejl, idet den, skoent personalet gjorde den opmaerksom paa den retsstridige situation, intet foretog sig for at afhjaelpe den .
14 Under hensyntagen til omstaendighederne i den konkrete sag og isaer til den ekstreme langsommelighed, hvormed Faellesskabets institutioner har udfoert deres opgave, samt til Domstolens praksis, isaer dom af 20 . marts 1984 ( Razzouk og Beydoun, sagerne 75 og 117/82 ), hvori der ligesom i denne sag var tale om beloeb, der skyldtes i henhold til vedtaegten, findes renterne for den forsinkelse, der er sket ved opgoerelsen af sagsoegernes oekonomiske rettigheder, at burde fastsaettes til 6% p.a . fra den 26 . marts 1979, hvor sagsoegerne indgav klage til Kommissionen i medfoer af vedtaegtens artikel 90, stk . 2, for saa vidt angaar de efterbetalinger, sagsoegerne kunne kraeve paa dette tidspunkt, eller fra de tidspunkter, hvor efterbetalingerne forfaldt til betaling, hvis disse ligger efter det foerste tidspunkt .
Erstatning for kurstab
15 I sagsoegernes indlaeg, som svar paa Kommissionens rapporter har de desuden kraevet, at Kommissionen tilpligtes at betale erstatning for det tab, de har lidt som foelge af vaerdiforringelsen af den italienske lire i perioden, indtil efterbetalingen af vederlaget blev opgjort .
16 Kommissionen har ikke blot bestridt, at dette krav er berettiget, men har paastaaet det afvist af samme grunde, som den har anfoert over for kravet om efterbetaling for perioden foer 1976 .
17 Indsigelsen om, at kravet ikke kan antages til realitetsbehandling, tiltraedes . Det maa erkendes, at dette krav er et nyt krav og som saadant maa anses for at vaere fremsat for sent, hvorfor det maa afvises .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
18 I henhold til procesreglementets artikel 69 doemmes den tabende part til at betale sagens omkostninger, idet Domstolen kan ophaeve sagsomkostningerne helt eller delvis, hvis hver af parterne henholdsvis taber eller vinder paa et eller flere punkter .
19 Da hver af parterne har tabt sagen paa nogle punkter, sagsoegerne for saa vidt angaar deres krav vedroerende Kommissionens afgoerelser om fastsaettelsen af deres vederlag for august 1979 og Kommissionen for saa vidt angaar afgoerelserne om fastsaettelse af deres vederlag for januar 1979, boer sagsomkostningerne fordeles, saaledes at Kommissionen baerer sine egne omkostninger og en tredjedel af sagsoegernes omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( foerste afdeling )
i fortsaettelse af dommene af 15 . december 1982 :
1 ) Genstanden for sagsoegernes krav om efterbetaling af vederlag er bortfaldet, for saa vidt angaar den periode, der begynder den 1 . januar 1976 .
2 ) Kommissionen betaler morarenter med 6% p.a . af den efterbetaling, den har udbetalt i medfoer af forordning nr . 3681/83 . Renterne beregnes fra den 26 . marts 1979, hvor sagsoegerne indgav klage, for saa vidt angaar de efterbetalinger, sagsoegerne kunne kraeve paa dette tidspunkt, eller fra de tidspunkter, hvor efterbetalingerne forfaldt til betaling, hvis disse ligger efter det foerste tidspunkt .
3 ) I oevrigt afvises sagerne .
4 ) Kommissionen baerer sine egne omkostninger og en tredjedel af sagsoegerens omkostninger .