Cauza C‑295/13
H
împotriva
H. K.
(cerere de decizie preliminară formulată de Landgericht Darmstadt)
„Trimitere preliminară – Spațiul de libertate, securitate și justiție – Cooperare judiciară în materie civilă – Competența instanțelor din statul membru de deschidere a procedurii de insolvență pentru o acțiune privind insolvența unui pârât domiciliat într‑un stat terț – Acțiune îndreptată împotriva administratorului unei societăți având ca obiect restituirea plăților efectuate după intrarea în stare de insolvență a acestei societăți sau după constatarea îndatorării excesive a acesteia”
Sumar – Hotărârea Curții (Camera a șasea) din 4 decembrie 2014
1.        Cooperare judiciară în materie civilă – Proceduri de insolvență – Regulamentul nr. 1346/2000 – Competență internațională pentru a deschide o procedură de insolvență – Acțiune introdusă în cadrul unei proceduri de insolvență – Acțiune îndreptată împotriva administratorului unei societăți având ca obiect restituirea plăților efectuate după intrarea în stare de insolvență a acestei societăți sau după constatarea îndatorării excesive a acesteia – Competența instanțelor statului membru în care s‑a deschis procedura de insolvență
[Regulamentul nr. 1346/2000 al Consiliului, art. 3 alin. (1)]
2.        Cooperare judiciară în materie civilă – Proceduri de insolvență – Regulamentul nr. 1346/2000 – Competență internațională pentru a deschide o procedură de insolvență – Acțiune introdusă în cadrul unei proceduri de insolvență – Acțiune îndreptată împotriva administratorului unei societăți având ca obiect restituirea plăților efectuate după intrarea în stare de insolvență a acestei societăți sau după constatarea îndatorării excesive a acesteia – Competența instanțelor statului membru în care s‑a deschis procedura de insolvență – Inaplicabilitatea Convenției de la Lugano II
[Regulamentul nr. 1346/2000 al Consiliului, art. 3 alin. (1)]
1.        Articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1346/2000 privind procedurile de insolvență trebuie interpretat în sensul că instanțele din statul membru pe teritoriul căruia a fost deschisă o procedură de insolvență cu privire la patrimoniul unei societăți sunt competente, în temeiul acestei dispoziții, să judece o acțiune introdusă, în cadrul unei proceduri de insolvență, de către lichidatorul acestei societăți împotriva administratorului societății și având ca obiect restituirea plăților care au fost efectuate după intrarea în stare de insolvență a aceleiași societăți sau după constatarea îndatorării excesive a acesteia.
Faptul că legislația națională permite, în principiu, formularea unei asemenea acțiuni chiar în ipoteza în care nu ar fi deschisă nicio procedură de insolvență care să aibă ca obiect bunurile societății debitoare vizate nu poate, în sine, să se opună calificării unei astfel de acțiuni ca acțiune care derivă în mod direct dintr‑o procedură de insolvență și se află în strânsă legătură cu aceasta, presupunând că această acțiune este formulată efectiv în cadrul unei proceduri de insolvență.
(a se vedea punctele 20 și 26 și dispozitiv 1)
2.        Articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1346/2000 privind procedurile de insolvență trebuie interpretat în sensul că instanțele din statul membru pe teritoriul căruia a fost deschisă o procedură de insolvență cu privire la patrimoniul unei societăți sunt competente să judece o acțiune introdusă, în cadrul unei proceduri de insolvență, de lichidatorul acestei societăți împotriva administratorului societății și având ca obiect restituirea plăților care au fost efectuate după intrarea în stare de insolvență a aceleiași societăți sau după constatarea îndatorării excesive a acesteia în cazul în care acest administrator nu are domiciliul pe teritoriul unui alt stat membru, ci pe teritoriul unui stat parte la Convenția privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială, semnată la 30 octombrie 2007, a cărei încheiere fost aprobată în numele Comunității prin Decizia 2009/430 (Convenția de la Lugano II).
Astfel, în măsura în care o acțiune intră în domeniul de aplicare al articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1346/2000, ea este exclusă din domeniul de aplicare al convenției menționate.
(a se vedea punctele 32 și 34 și dispozitiv 2)