62000CC0154_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
I - Inledning
1. Förevarande mål avser ett fördragsbrottsförfarande där kommissionen har väckt talan med stöd av artikel 226 EG mot Republiken Grekland med motiveringen att den grekiska lagstiftningen om införlivande av rådets direktiv 85/374/EEG av den 25 juni 1985 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om skadeståndsansvar för produkter med säkerhetsbrister (nedan kallat direktivet) inte är tillräcklig i förhållande till vad som föreskrivs i artikel 9 b i direktivet. Den grekiska regeringen har i strid med vad som föreskrivs i denna bestämmelse underlåtit att inta den självrisk på 500 euro som föreskrivs i direktivet i den nationella lagstiftningen.
2. Artikel 9 b i direktivet har följande lydelse:
"b) skada på eller förstörelse av någon annan sak än själva den defekta produkten med avdrag för en självrisk på 500 [euro], förutsatt att saken
1) är av en typ som normalt är avsedd för privat användning eller konsumtion, och
2) använts av den skadelidande huvudsakligen för hans eget privata bruk eller konsumtion."
II - Bedömning
3. Föremålet för förevarande mål är närmast identiskt med det i de förenade målen kommissionen mot Frankrike (C-52/00) och González Sánchez (C-183/00), i vilka jag föredrog mitt förslag till avgörande den 18 september 2001. Den centrala frågan i dessa mål var, liksom i förevarande mål, huruvida direktivet föreskriver en uttömmande harmonisering eller en harmonisering på miniminivå. I det första fallet är den nationella lagstiftaren helt bunden av direktivet och får inte erbjuda den inhemska konsumenten något mer långtgående skydd - vad beträffar ansvar för produkter med säkerhetsbrister - än vad direktivet uttryckligen medger. I det andra fallet har medlemsstaterna fortfarande denna behörighet.
4. I förevarande mål har den grekiska regeringen till stöd för sin uppfattning att direktivet föreskriver en minimiharmonisering anfört argument som är jämförbara med dem som den har anfört i sitt skriftliga yttrande i målet Gonzáles Sánchez. Dessa argument har praktiskt taget samma räckvidd som den som den franska regeringen har åberopat i sitt svaromål i mål C-52/00.
5. Jag kan hänvisa till vad jag har anfört i detta avseende i punkterna 27-55 i mitt ovannämnda förslag till avgörande, på grundval av vilket jag har dragit följande slutsats:
"- Direktiv 85/374/EEG syftar till en fullständig harmonisering av det strikta ansvaret för produkter med säkerhetsbrister.
- Den nationella domstolen kan endast avvika från direktivet om och i den mån som direktivets bestämmelser uttryckligen tillåter detta och med hänsyn tagen till de därför föreskrivna villkoren och föreskrifterna i direktivet.
..."
6. De särskilda argument som den grekiska regeringen har åberopat för att inte i sin helhet införliva artikel 9 b i direktivet är inte övertygande.
7. Det är inte välgrundat att åberopa nationell civilrätt. Jag grundar detta konstaterande på de skäl som åberopas i punkt 69 i mitt förslag till avgörande av den 18 september 2001.
8. Den omständigheten att en självrisk på 500 euro skulle medföra en försvagning av det rättsliga skydd som den grekiska lagstiftningen redan erbjuder konsumenterna utgör inte heller ett skäl för att inte införliva artikel 9 b i dess helhet.
9. Argumentet att man avsåg att avskaffa denna självrisk i Grönbok - skadeståndsansvar för produkter med säkerhetsbrister av den 28 juli 1999 är inte heller välgrundat. För att gemenskapslagstiftarens befogenheter enligt EG-fördraget skall iakttas krävs det att domstolen avstår från uttalanden som föregriper eller kan föregripa dessa bedömningar.
10. Argumentet att självrisken, såsom den grekiska regeringen anser, står i strid med artikel 6.1 i Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna har redan behandlats i punkterna 63-69 i ovannämnda förslag till avgörande och bedömts inte vara välgrundat.
11. Vad slutligen beträffar argumentet avseende nionde övervägandet i direktivet skall anmärkas att däri anges skälen till att en självrisk har föreskrivits i artikel 9 b. Man kan i detta övervägande lika lite som i lydelsen av artikel 9 b finna ett argument för att inte återge den självrisk som föreskrivs på ett ovillkorligt sätt.
III - Förslag till avgörande
12. Jag föreslår således att domstolen skall
a) fastställa att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 9 b i rådets direktiv 85/374/EEG av den 25 juli 1985 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om skadeståndsansvar för produkter med säkerhetsbrister, samt
b) förplikta Republiken Grekland att ersätta rättegångskostnaderna, i enlighet med artikel 69.2 i rättegångsreglerna.