62012CO0194
DOMSTOLENS BESLUT (sjätte avdelningen)
den 21 februari 2013 (
*1
)
”Artikel 99 i rättegångsreglerna — Direktiv 2003/88/EG — Arbetstidens förläggning — Rätt till årlig betald semester — Den årliga semester som har fastställts av företaget sammanfaller med sjukledighet — Rätt till årlig semester under en annan period — Kontant ersättning för årlig semester som inte har tagits ut”
I mål C-194/12,
angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 267 FEUF, framställd av Juzgado de lo Social de Benidorm (Spanien) genom beslut av den 22 februari 2012, som inkom till domstolen den 26 april 2012, i målet
Concepción Maestre García
mot
Centros Comerciales Carrefour SA,
meddelar
DOMSTOLEN (sjätte avdelningen)
sammansatt av avdelningsordföranden M. Berger samt domarna E. Levits (referent) och J.-J. Kasel,
generaladvokat: Y. Bot,
justitiesekreterare: A. Calot Escobar,
som, efter att ha hört generaladvokaten, avser att i enlighet med artikel 99 i rättegångsreglerna avgöra målet genom särskilt uppsatt beslut som är motiverat,
följande
Beslut
1
Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 7.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/88/EG av den 4 november 2003 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden (EUT L 299, s. 9) (nedan kallat direktiv 2003/88).
2
Begäran har framställts i ett mål mellan Concepción Maestre García och hennes arbetsgivare Centros Comerciales Carrefour SA (nedan kallat Carrefour) avseende hennes ansökan om att beviljas årlig semester under en annan period än den som har fastställts av företaget, eftersom hon varit sjukledig under sistnämnda period, eller i andra hand erhålla kontant ersättning för den årliga semester hon inte har kunnat ta ut.
Tillämpliga bestämmelser
Unionslagstiftningen
3
Artikel 7 i direktiv 2003/88, med rubriken ”Årlig semester”, har följande lydelse:
”1.   Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som behövs för att se till att varje arbetstagare får en årlig betald semester om minst fyra veckor i enlighet med vad som föreskrivs genom nationell lagstiftning eller praxis angående rätten till och beviljandet av en sådan semester.
2.   Den årliga semestern får inte utbytas mot kontant ersättning, utom då anställningen avslutas.”
4
I artikel 17 i direktiv 2003/88 föreskrivs att medlemsstaterna får göra avvikelser från vissa bestämmelser i direktivet. Avvikelser från artikel 7 i direktivet är däremot inte tillåtna.
Den nationella lagstiftningen
5
I kungligt lagstiftningsdekret nr 1/1995 av den 24 mars 1995 om godkännande av den omarbetade lydelsen av lagen om arbetstagares ställning (Real Decreto Legislativo 1/1995, por el que se aprueba el texto refundido de la Ley del Estatuto de los Trabajadores) (BOE nr 75 av den 29 mars 1995, s. 9654), i den lydelse som var tillämplig vid tidpunkten för omständigheterna i målet vid den nationella domstolen (nedan kallad lagen om arbetstagares ställning), återfinns bestämmelser om bland annat årlig betald semester och om tillfällig arbetsoförmåga.
6
I artikel 38 i lagen om arbetstagares ställning föreskrivs följande:
”1.   Perioden för årlig betald semester, vilken inte får utbytas mot kontant ersättning, är den period som fastställts i kollektivavtal eller individuellt avtal. Perioden får aldrig understiga trettio kalenderdagar.
2.   Den period eller de perioder då semester får tas ut fastställs gemensamt av arbetsgivare och arbetstagare i enlighet med vad som i förekommande fall föreskrivs i kollektivavtal om årlig planering av semestrar.
Om parterna inte kan komma överens ska den behöriga domstolen fastställa tidpunkten för semesteruttaget, och dess beslut kan inte överklagas. Förfarandet ska vara summariskt och ges företräde framför andra förfaranden.
3.   Ett semesterschema ska fastställas i varje företag. Arbetstagaren ska få kännedom om sin semesterperiod minst två månader innan dess början.
Om semesterperioden enligt företagets semesterschema som anges i föregående stycke sammanfaller med en period av tillfällig arbetsoförmåga till följd av graviditet, förlossning eller amning, eller med en period då anställningsavtalet är suspenderat enligt artikel 48.4 i denna lag, har arbetstagaren rätt att ta ut sin semester under en annan period än under perioden av tillfällig arbetsoförmåga eller den period som ledigheten har beviljats enligt den bestämmelsen, när anställningsavtalet inte längre är suspenderat, även efter utgången av det kalenderår som semestern hänför sig till.”
7
Artikel 48.4 i lagen om arbetstagares ställning innehåller bestämmelser om de fall där anställningsavtalet är suspenderat till följd av barns födelse, moderns bortgång efter barns födelse, för tidig födsel, sjukhusvistelse för det nyfödda barnet, adoption eller vård.
8
Artikel 37 i kollektivavtalet för varuhus för åren 2009–2012 innehåller en bestämmelse liknande den som finns i sista punkten i artikel 38 i lagen om arbetstagares ställning.
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
9
Concepción Maestre García, som är anställd som kassörska hos Carrefour, var sjukskriven under perioden 4 november 2010–20 juni 2011. Semesterschemat för år 2011 fastställdes under denna period. Concepción Maestre García tilldelades 10 dagars semester under vintern och ytterligare 21 dagars semester under sommaren.
10
De semesterperioder som Concepción Maestre García tilldelades sammanföll med hennes sjukledighet. Hon begärde därför att hennes arbetsgivare skulle förlägga hennes semester till en period efter det att hennes sjukskrivning hade avslutats. Arbetsgivaren biföll endast denna begäran vad avsåg vintersemestern och hänvisade till problem gällande organisation och personal vad avsåg sommarsemestern.
11
Concepción Maestre García väckte talan för att hennes rätt till årlig semester under år 2011 skulle fastställas och yrkade i första hand att Carrefour skulle förpliktas att bevilja henne de 21 dagars semester under sommarperioden som hon inte hade kunnat ta ut och, i andra hand, att utge kontant ersättning till henne.
12
Juzgado de lo Social de Benidorm var tveksam gällande tolkningen av unionsrätten när årlig semester sammanfaller med sjukledighet och beslutade därför att vilandeförklara målet och hänskjuta följande tolkningsfrågor till domstolen:
”1)
Utgör artikel 7.1 i … direktiv 2003/88 … hinder för en tolkning av de nationella bestämmelserna enligt vilken det inte är tillåtet att avbryta en semesterperiod för att senare ta ut hela, eller den återstående delen, av semestern, om arbetstagaren blir sjukskriven före den period då semestern tas ut och det finns skäl rörande företagets produktion eller organisation som hindrar att den årliga semestern tas ut under en annan, senare period?
2)
Utgör artikel 7.1 i … direktiv 2003/88 … hinder för en tolkning av de nationella bestämmelserna enligt vilken företaget ensidigt får fastställa en period för uttag av årlig semester som sammanfaller med sjukledighet, om arbetstagaren inte dessförinnan har angett att vederbörande önskar ta ut semestern under en annan period och detta är tillåtet enligt överenskommelse mellan den fackförening som representerar arbetstagarna och företaget?
3)
Utgör artikel 7.1 i … direktiv 2003/88 … hinder för en tolkning av de nationella bestämmelserna enligt vilken det är tillåtet att utge kontant ersättning för semester som inte har tagits ut på grund av sjukledighet om det finns skäl rörande företagets produktion eller organisation som hindrar att semestern faktiskt tas ut, trots att anställningen inte har avslutats?”
Prövning av tolkningsfrågorna
13
Enligt artikel 99 i rättegångsreglerna får domstolen, om en fråga i en begäran om förhandsavgörande klart kan utläsas av rättspraxis, efter att ha hört generaladvokaten, avgöra målet genom särskilt uppsatt beslut som är motiverat och innehåller en hänvisning till nämnda rättspraxis.
14
Ovannämnda artikel ska tillämpas i förevarande mål.
Den första och den andra frågan
15
Juzgado de lo Social de Benidorm har ställt den första och den andra tolkningsfrågan för att få klarhet i huruvida artikel 7.1 i direktiv 2003/88 ska tolkas så, att den utgör hinder för en tolkning av nationell rätt enligt vilken en arbetstagare som är sjukledig under den period för årlig semester som ensidigt har fastställts av arbetsgivaren i semesterschemat för det företag där arbetstagaren är anställd inte har rätt att ta ut sin årliga semester under en annan period än den först fastställda, i förekommande fall vid en annan tidpunkt än under motsvarande beräkningsperiod, på grund av skäl som rör företagets produktion eller organisation.
16
För det första erinrar domstolen om att enligt fast rättspraxis ska varje arbetstagares rätt till årlig betald semester betraktas som en princip av särskild betydelse i unionens sociala regelverk. Undantag från denna princip får därför inte göras, och de behöriga nationella myndigheternas genomförande av denna princip får endast ske inom de gränser som uttryckligen uppställs i rådets direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden (EGT L 307, s. 18), kodifierat genom direktiv 2003/88 (dom av den 22 november 2011 i mål C-214/10, KHS, REU 2011, s. I-11757, punkt 23 och där angiven rättspraxis).
17
För det andra har rätten till årlig betald semester inte enbart en särskild betydelse såsom utgörande en princip i unionens sociala regelverk. Den slås dessutom uttryckligen fast i artikel 31.2 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, som enligt artikel 6.1 FEU har samma rättsliga värde som fördragen (domen i det ovannämnda målet KHS, punkt 37, och dom av den 3 maj 2012 i mål C-337/10, Neidel, punkt 40).
18
Vidare är syftet med den årliga betalda semestern att arbetstagaren ska kunna vila sig och åtnjuta en period av avslappning och fritid. Detta syfte är i så måtto annorlunda än syftet med rätten till sjukledighet. En arbetstagare beviljas sjukledighet för att vederbörande ska kunna tillfriskna från en sjukdom som leder till en arbetsoförmåga (se dom av den 21 juni 2012 i mål C-78/11, ANGED, punkt 19).
19
Domstolen har tidigare således slagit fast att det, särskilt av syftet med rätten till årlig betald semester, följer att en arbetstagare som är sjukledig under en i förväg fastställd årlig semesterperiod har rätt att, på egen begäran och för att faktiskt kunna utnyttja sin årliga semester, ta ut semestern under en annan period än den som sammanfaller med sjukledigheten (se dom av den 10 september 2009 i mål C-277/08, Vicente Pereda, REG 2009, s. I-8405, punkt 22, och domen i det ovannämnda målet ANGED, punkt 20).
20
Arbetstagaren ska således inte endast ha möjlighet att framställa en begäran om årlig semester innan företagets semesterschema fastställs, utan även senare för att markera att han eller hon inte är införstådd med den period som vederbörande har tilldelats. Bestämmelser i överenskommelser mellan företaget och fackföreningar som företräder arbetstagarna enligt vilka denna möjlighet nekas är således verkningslösa.
21
Även om direktiv 2003/88 inte utgör hinder för nationella bestämmelser eller nationell praxis som tillåter en sjukskriven arbetstagare att ta ut årlig betald semester under sin sjukledighet (dom av den 20 januari 2009 i de förenade målen C-350/06 och C-520/06, Schultz-Hoff m.fl., REG 2009, s. I-179, punkt 31), framgår det av den rättspraxis som har angetts i punkt 19 i förevarande beslut att när arbetstagaren inte önskar ta ut sin årliga semester under sin sjukledighet är arbetsgivaren skyldig att bevilja arbetstagaren årlig semester under en annan period.
22
Domstolen har tidigare slagit fast att förläggningen av den nya årliga semesterperioden, som motsvarar den tid som den ursprungligen fastställda semesterperioden och sjukledigheten överlappar varandra, ska ske enligt tillämpliga nationella bestämmelser och förfaranden för förläggning av arbetstagares semester, med beaktande av de olika intressen som gör sig gällande, särskilt tvingande skäl som rör företagets intressen (se domen i det ovannämnda målet Vicente Pereda, punkt 22).
23
Vad beträffar beaktande av tvingande skäl som rör företagets intressen har domstolen klargjort att för det fall sådana intressen utgör hinder mot att bevilja arbetstagarens ansökan om en ny semesterperiod, är arbetsgivaren skyldig att bevilja arbetstagaren en annan, av denne själv föreslagen, årlig semesterperiod som är förenlig med nämnda intressen, utan att utesluta a priori att nämnda period kan ligga utanför beräkningsperioden för den aktuella årliga semestern (se domen i det ovannämnda målet Vicente Pereda, punkt 23).
24
Av ovanstående överväganden följer att arbetsgivaren på grund av skäl som rör företagets intressen inte får neka arbetstagaren att ta ut årlig semester under en annan period. Med hänsyn till den särskilda betydelse rätten till årlig betald semester har såsom princip i unionens sociala regelverk, vilket domstolen har erinrat om ovan i punkt 17, kan beaktandet av företagets intressen endast ge arbetsgivaren möjlighet att neka arbetstagaren semester under en viss period som vederbörande har begärt, för att i stället bevilja semester under en annan period, som i förekommande fall kan ligga utanför beräkningsperioden. Beviljandet av årlig semester under en senare period kan emellertid inte ifrågasättas.
25
Mot denna bakgrund ska den första och den andra tolkningsfrågan besvaras enligt följande. Artikel 7.1 i direktiv 2003/88 ska tolkas så, att den utgör hinder för en tolkning av nationell rätt enligt vilken en arbetstagare som är sjukledig under den period för årlig semester som ensidigt har fastställts av arbetsgivaren i semesterschemat för det företag där arbetstagaren är anställd inte har rätt att, när sjukledigheten upphört, ta ut sin årliga semester under en annan period än den först fastställda, i förekommande fall vid en annan tidpunkt än under motsvarande beräkningsperiod, på grund av skäl som rör företagets produktion eller organisation.
Den tredje frågan
26
Juzgado de lo Social de Benidorm har ställt den tredje tolkningsfrågan för att få klarhet i huruvida artikel 7 i direktiv 2003/88 ska tolkas så, att den utgör hinder för en tolkning av nationell rätt enligt vilken årlig semester som arbetstagaren inte har kunnat ta ut på grund av arbetsoförmåga får utbytas mot kontant ersättning, trots att vederbörandes anställning inte har avslutats men det föreligger skäl som rör företagets produktion och organisation vilka hindrar arbetstagaren från att ta ut sin årliga semester.
27
För att besvara denna fråga erinrar domstolen inledningsvis om att det framgår av själva ordalydelsen i artikel 7.2 i direktiv 2003/88 att ”[d]en årliga semestern … inte [får] utbytas mot kontant ersättning, utom då anställningen avslutas”.
28
Enligt fast rättspraxis (se domarna i de ovannämnda målen Vicente Pereda, punkt 20 samt där angiven rättspraxis, och Neidel, punkt 29 samt där angiven rättspraxis), ska en arbetstagare, för att säkerställas ett effektivt skydd med avseende på sin säkerhet och hälsa, normalt sett få åtnjuta faktisk vilotid. Det är endast då anställningsförhållandet avslutas som rätten till årlig betald semester kan utbytas mot kontant ersättning med stöd av artikel 7.2 i direktiv 2003/88.
29
Det är i förevarande fall utrett att Concepción Maestre Garcías anställning inte har avslutats. Det är således inte tillåtet att med stöd av artikel 7 i direktiv 2003/88 betala ut kontant ersättning, eftersom de skäl som angetts rörande företagets intressen vilka skulle hindra henne från att ta ut semester saknar betydelse i detta avseende.
30
Mot denna bakgrund ska den tredje tolkningsfrågan besvaras enligt följande. Artikel 7 i direktiv 2003/88 ska tolkas så, att den utgör hinder för en tolkning av nationell rätt enligt vilken årlig semester som arbetstagaren inte har kunnat ta ut på grund av arbetsoförmåga får utbytas mot kontant ersättning, trots att vederbörandes anställning inte har avslutats.
Rättegångskostnader
31
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (sjätte avdelningen) följande:
1)
Artikel 7.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/88/EG av den 4 november 2003 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden ska tolkas så, att den utgör hinder för en tolkning av nationell rätt enligt vilken en arbetstagare som är sjukledig under den period för årlig semester som ensidigt har fastställts av arbetsgivaren i semesterschemat för det företag där arbetstagaren är anställd inte har rätt att, när sjukledigheten upphört, ta ut sin årliga semester under en annan period än den först fastställda, i förekommande fall vid en annan tidpunkt än under motsvarande beräkningsperiod, på grund av skäl som rör företagets produktion eller organisation.
2)
Artikel 7 i direktiv 2003/88 ska tolkas så, att den utgör hinder för en tolkning av nationell rätt enligt vilken årlig semester som arbetstagaren inte har kunnat ta ut på grund av arbetsoförmåga får utbytas mot kontant ersättning, trots att vederbörandes anställning inte har avslutats.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: spanska.