62023CJ0511_RES
Věc C‑511/23
Caronte & Tourist SpA
v.
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (AGCM)
(rozhodnutí o předběžné otázce, kterou podal Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio)
Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. ledna 2025
„Řízení o předběžné otázce – Hospodářská soutěž – Článek 102 SFEU – Zneužití dominantního postavení – Posílení postavení vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž tak, aby mohly prosazovat pravidla hospodářské soutěže – Směrnice (EU) 2019/1 – Nezávislost vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž – Článek 4 odst. 5 – Stanovení priorit pro postupy týkající se provádění článků 101 a 102 SFEU – Pokuty ukládané podnikům a sdružením podniků – Článek 13 – Řízení pro porušení pravidel práva hospodářské soutěže – Dodržení přiměřené lhůty – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví povinnost vnitrostátního orgánu oznámit námitky ve lhůtě 90 dnů ode dne, kdy se dozvěděl o podstatných prvcích protiprávního jednání – Úplné a automatické zrušení rozhodnutí vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž v případě nedodržení této lhůty – Zásada ne bis in idem – Zánik pravomoci zahájit nové řízení o protiprávním jednání pro tytéž skutky – Zásada efektivity – Právo podniků na obhajobu“
Předběžné otázky – Pravomoc Soudního dvora – Výklad požadovaný z důvodu, že se na vnitrostátní situaci použije ustanovení unijního práva použitelné na základě vnitrostátního práva – Pravomoc tento výklad poskytnout
(Článek 267 SFEU)
(viz body 29–34)
Akty orgánů – Směrnice – Provedení členskými státy – Povinnosti členských států během lhůty k provedení – Povinnost nepřijmout ustanovení, která by mohla ohrozit výsledek stanovený směrnicí – Povinnost vnitrostátních soudů vykládat od vstupu směrnice v platnost a v nejvyšší možné míře vnitrostátní právo způsobem, který neohrožuje dosažení sledovaného cíle
(Článek 4 odst. 3 SEU; článek 288 třetí pododstavec SFEU)
(viz body 36–40)
Hospodářská soutěž – Pravidla Unie – Uplatňování ze strany vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž – Rozhodnutí konstatující porušení soutěžního práva – Použitelnost vnitrostátních procesních pravidel – Podmínky – Respektování zásady efektivity – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví povinnost vnitrostátního orgánu oznámit námitky ve lhůtě 90 dnů ode dne, kdy se dozvěděl o podstatných prvcích protiprávního jednání – Právní úprava, která může narušit funkční nezávislost vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž – Právní úprava, která představuje systémové riziko nepostižitelnosti protiprávních jednání porušujících unijní právo hospodářské soutěže – Nepřípustnost
(Článek 102 SFEU; směrnice Evropského parlamentu a Rady 2019/1, čl. 4 odst. 5 a čl. 13 odst. 1)
(viz body 43–61, 66–76, 81 a výrok)
Hospodářská soutěž – Pravidla Unie – Uplatňování ze strany vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž – Rozhodnutí konstatující porušení soutěžního práva – Použitelnost vnitrostátních procesních pravidel – Podmínky – Respektování zásady efektivity – Dodržování práva dotčených podniků na obhajobu – Vyvážení uvedených podmínek při stanovení lhůt pro řízení o protiprávním jednání
(Článek 102 SFEU; směrnice Evropského parlamentu a Rady 2019/1, čl. 3 odst. 1 a 2)
(viz body 62–65)
Hospodářská soutěž – Unijní pravidla – Povinnosti členských států – Zákaz přijímat nebo zachovávat v platnosti opatření způsobilá zmařit užitečný účinek těchto pravidel – Povinnosti vnitrostátních soudů – Povinnost vykládat vnitrostátní právní úpravu v souladu s unijním právem – Dosah
(Článek 102 SFEU; směrnice Evropského parlamentu a Rady 2019/1)
(viz body 78–80)
Shrnutí
V odpovědi na žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, kteoru podal Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (regionální správní soud pro Lazio, Itálie), Soudní dvůr konstatoval, že směrnice 2019/1 (
1
) a článek 102 SFEU brání vnitrostátní právní úpravě, která ukládá vnitrostátnímu orgánu pro hospodářskou soutěž povinnost zahájit fázi kontradiktorní vyšetřovací fáze řízení v oblasti hospodářské soutěže, která vede, ve lhůtě 90 dnů od okamžiku, kdy se dozví o podstatných prvcích údajného protiprávního jednání.
Dne 24. března 2018 obdržel Autorità garante della concorrenza e del mercato (Úřad pro ochranu hospodářské soutěže a tržních pravidel, Itálie) (dále jen „AGCM“) stížnost zpochybňující ceny uplatňované společností Caronte & Tourist SpA (dále jen „C&T“), která poskytuje služby překládky v Messinské úžině (Itálie).
Poté, co se obrátil na přístavní úřad v Messině s cílem získat dodatečné informace, oznámil AGCM dne 4. srpna 2020 společnosti C&T rozhodnutí zahájit řízení s cílem zjistit, zda nedošlo k protiprávnímu jednání v oblasti hospodářské soutěže.
Rozhodnutím ze dne 11. dubna 2022 AGCM zjistil, že společnost C&T zneužila svého dominantního postavení tím, že účtovala nadměrně vysoké ceny za službu překládky vozidel v Messinské úžině. Z toho důvodu tento orgán uložil společnosti C&T, aby se do budoucna takové praktiky zdržela, a uložil jí pokutu.
Společnost C&T napadla rozhodnutí ze dne 11. dubna 2022 u regionálního správního soudu pro Lazio, přičemž se dovolávala zejména pozdního zahájení kontradiktorní vyšetřovací fáze řízení, v němž bylo vydáno toto rozhodnutí.
V tomto ohledu uvedený soud vysvětlil, že v souladu s vnitrostátními právními předpisy, jak je vykládá Consiglio di Stato (Státní rada, Itálie), musí AGCM zahájit kontradiktorní vyšetřovací fázi řízení v oblasti hospodářské soutěže oznámením námitek ve lhůtě 90 dnů od okamžiku, kdy se dozví o podstatných prvcích údajného protiprávního jednání, které se mohou omezovat na první oznámení protiprávního jednání (dále jen „dotčená lhůta“). Jakékoli překročení této lhůty by vedlo k úplnému zrušení rozhodnutí AGCM přijatého na konci řízení o protiprávním jednání, aniž by dotyčný podnik musel prokázat škodu vzniklou z důvodu nedodržení dotčené lhůty. Při uplatnění zásady ne bis in idem již není možné zahájit nové řízení o protiprávním jednání o téže praktice, i když ji dotčený podnik nikdy neukončil.
Vzhledem k tomu, že regionální správní soud pro Lazio měl pochybnosti o slučitelnosti takové právní úpravy s unijním právem hospodářské soutěže, rozhodl se v této věci položit Soudnímu dvoru předběžnou otázku.
Závěry Soudního dvora
Soudní dvůr předně uvedl, že v projednávané věci bylo rozhodnutí AGCM zahájit kontradiktorní vyšetřovací fáze řízení o protiprávním jednání ve vztahu ke společnosti C&T přijato v době běhu lhůty k provedení směrnice 2019/1 o posílení postavení orgánů pro hospodářskou soutěž v členských státech tak, aby mohly účinněji prosazovat pravidla, a o zajištění řádného fungování vnitřního trhu. Z ustálené judikatury vyplývá, že se členské státy, kterým je daná směrnice určena, musí v době běhu lhůty k provedení směrnice zdržet přijímání předpisů, které by mohly vážně ohrozit výsledek stanovený touto směrnicí.
S ohledem na toto upřesnění Soudní dvůr konstatoval, že podstatou předběžné otázky předkládajícího soudu je, zda směrnice 2019/1 a článek 102 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení.
V tomto ohledu Soudní dvůr nejprve připomněl, že neexistuje-li zvláštní unijní právní úprava, spadá stanovení a uplatnění procesních lhůty v oblasti stanovení protiprávních jednání a ukládání sankcí vnitrostátními orgány pro hospodářskou soutěž do pravomoci členských států, které musí tuto pravomoc vykonávat v souladu s unijním právem.
Vnitrostátní pravidla, která stanoví takové lhůty, musí při dodržení zásady právní jistoty směřovat k tomu, aby byly věci orgány pro hospodářskou soutěž řešeny v přiměřené lhůtě, přičemž nesmí vést k ohrožení účinného provádění článků 101 a 102 SFEU, jakož i směrnice 2019/1 do vnitrostátního právního řádu.
Aby přitom vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž účinně splnily povinnost uplatňovat unijní právo v oblasti hospodářské soutěže, musí být schopny přiznat stížnostem, které jim byly předloženy, různou prioritu, přičemž za tímto účelem mají široký prostor pro uvážení. Kromě toho je uznání takového širokého prostoru pro uvážení odůvodněno rovněž s ohledem na směrnici 2019/1.
V tomto kontextu jak ze samotného účelu fáze předcházející oznámení námitek v rámci šetření v oblasti hospodářské soutěže, tak z širokého prostoru pro uvážení, který musí mít vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž při stanovování priorit pro řízení podle článku 102 SFEU, vyplývá, že během této fáze řízení musí být takový orgán nejen schopen provést všechna předběžná opatření šetření, jakož i často komplexní skutková a právní posouzení, která potřebuje k posouzení, zda je zahájení kontradiktorní vyšetřovací fáze odůvodněné, ale rovněž zvolit v závislosti na různé prioritě, kterou hodlá přiznat při výkonu své operační nezávislosti probíhajícímu šetření, nejvhodnější okamžik pro případné zahájení kontradiktorní vyšetřovací fáze tohoto šetření.
Vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž musí mít možnost dočasně odložit zahájení kontradiktorní vyšetřovací fáze v daném řízení, i když již prokázal existenci podstatných prvků údajného protiprávního jednání. Takové dočasné odložení však nemůže mít za následek překročení přiměřené lhůty, ve které musí být ukončena fáze předcházející oznámení námitek v rámci šetření.
S ohledem na předcházející úvahy Soudní dvůr poznamenal, že použití dotčené lhůty na úvodní fázi řízení o protiprávním jednání vedených AGCM může vést k tomu, že se AGCM bude muset zabývat bez rozdílu všemi řízeními o protiprávním jednání, která vede, a to nikoli s přihlédnutím k okolnostem každého řízení, ale pouze v chronologickém pořadí, což mu brání stanovit a prosazovat priority pro řízení týkající se uplatňování článků 101 a 102 SFEU.
Kromě toho důsledky překročení dotčené lhůty mohou bránit AGCM v plné spolupráci v rámci Evropské sítě pro hospodářskou soutěž, kterou, jak vyplývá ze směrnice 2019/1, tvoří vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž a Komise za účelem úzké spolupráce při uplatňování a prosazování článků 101 a 102 SFEU.
Soudní dvůr kromě toho uvedl, že právo na obhajobu podniků, které jsou předmětem řízení o protiprávním jednání, každopádně nemůže být porušeno pouze z důvodu nedodržení dotčené lhůty. Zadruhé se zdá, že právní důsledky vyplývající z nedodržení dotčené lhůty, jak jsou popsány předkládajícím soudem, mohou vytvořit systémové riziko beztrestnosti skutků zakládajících porušení unijního práva hospodářské soutěže, což by bylo v rozporu se zásadou efektivity.
Za těchto podmínek Soudní dvůr konstatoval, že použití dotčené lhůty na činnost AGCM může mít za následek zásah do operační nezávislosti tohoto orgánu, jakož i vytvořit systémové riziko beztrestnosti skutků zakládajících porušení článku 102 SFEU. Z toho vyplývá, že vnitrostátní ustanovení, která stanoví dotčenou lhůtu, mohou vážně ohrozit dosažení výsledku stanoveného směrnicí 2019/1.
Ve světle výše uvedeného dospěl Soudní dvůr k závěru, že směrnice 2019/1, jakož i článek 102 SFEU ve spojení se zásadou efektivity musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která v rámci řízení, jehož cílem je konstatování protisoutěžní praktiky, vedeného vnitrostátním orgánem pro hospodářskou soutěž, tomuto orgánu ukládá, aby zahájil kontradiktorní vyšetřovací fázi tohoto řízení oznámením námitek dotyčnému podniku ve lhůtě 90 dnů od okamžiku, kdy se dozví o podstatných prvcích údajného protiprávního jednání, přičemž tyto prvky se mohou omezit na první oznámení tohoto orgánu, a dále trestá nedodržení této lhůty úplným zrušením konečného rozhodnutí uvedeného orgánu na závěr řízení o protiprávním jednání, jakož i zánikem pravomoci tohoto orgánu zahájit nové řízení o protiprávním jednání týkající se téže praktiky.
Kromě toho vzhledem k tomu, že podle italského práva je lhůta 90 dnů dotčená v projednávané věci použitelná rovněž na úvodní fázi šetření nekalých obchodních praktik podniků vůči spotřebitelům ze strany AGCM, Soudní dvůr v odpovědi na souběžnou žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podanou regionálním správním soudem pro Lazio rozsudkem z téhož dne (
2
) a z důvodů obdobných výše uvedeným důvodům dospěl k závěru, že články 11 a 13 směrnice 2005/29 (
3
) musí být ve světle zásady efektivity vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která za stejných podmínek, jako jsou podmínky popsané výše, ukládá orgánu příslušnému pro vymáhání dodržování zákonů na ochranu zájmů spotřebitele, aby zahájil kontradiktorní vyšetřovací fázi řízení o protiprávním jednání, která vede, ve lhůtě 90 dnů od okamžiku, kdy se dozví o podstatných prvcích údajného protiprávního jednání.
(
1
) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 11. prosince 2018 o posílení postavení orgánů pro hospodářskou soutěž v členských státech tak, aby mohly účinněji prosazovat pravidla, a o zajištění řádného fungování vnitřního trhu (Úř. věst. 2019, L 11, s. 3).
(
2
) – Rozsudek ze dne 30. ledna 2025, Trenitalia (C‑510/23).
(
3
) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. 2005, L 149, s. 22).