62018TJ0061_RES
Predmet T-61/18
Amador Rodriguez Prieto
protiv
Europske komisije
Presuda Općeg suda (osmo vijeće) od 4. travnja 2019.
„Javna služba – Dužnosnici – Predmet ‚Eurostat’ – Nacionalni kazneni postupak – Obustava postupka – Zahtjev za pomoć – Zviždač – Predmnjeva nedužnosti – Tužba za naknadu štete i poništenje”
Dužnosnici – Obveza uprave da pruži pomoć – Opseg – Granice – Postupci same institucije – Kazneni progon koji se vodi protiv dužnosnika
(Pravilnik o osoblju za dužnosnike, čl. 24.)
(t. 47., 48., 51., 52.)
Dužnosnici – Prava i obveze – Sloboda izražavanja – Otkrivanje činjenica zbog kojih se može pretpostaviti postojanje nezakonite aktivnosti ili neispunjavanje obveza – Opseg obveze – Zaštita dužnosnika koji je dostavio takve činjenice – Opseg
(Pravilnik o osoblju za dužnosnike, čl. 22.a st. 3.)
(t. 71.-73.)
Dužnosnici – Izvanugovorna odgovornost institucija – Povreda dužnosti – Pojam – Pokretanje sudskog postupka protiv dužnosnika – Uključenost – Uvjet – Iznimne okolnosti
(čl. 340. UFEU-a; Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 47.)
(t. 75.)
Dužnosnici – Načela – Pravo na predmnjevu nedužnosti – Opseg – Odbijanje zahtjeva za pomoć dužnosnika protiv kojeg se vodio kazneni progon koji je doveo do obustave postupka zbog navodne suprotstavljenosti interesa s interesima tog dužnosnika – Povreda
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 48. st. 1.)
(t. 91.-93.)
Kratak prikaz
U presudi Rodriguez Prieto/Komisija (T-61/18) od 4. travnja 2019., Opći sud poništio je odluku Europske komisije o odbijanju zahtjeva za pomoć na temelju članka 24. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i pritom utvrdio povredu tužiteljeva prava na predmnjevu nedužnosti.
Od 1996. Eurostat je osiguravao da se u javnosti šire prikupljeni statistički podaci oslanjajući se na Ured za publikacije Europskih zajednica i mrežu prodajnih mjesta. Tužitelj, koji je voditelj odjela u Eurostatu, zatražio je 1998. da se provede unutarnja revizija. Uslijed utvrđenja nepravilnosti, nakon čega je provedena istraga Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF), Komisija je 2003. pokrenula kazneni postupak pred francuskim tijelima, u okviru kojeg se tužitelja pozvalo kao svjedoka, a zatim ga se optužilo. Tužitelj je podnio prvi zahtjev za pomoć na temelju članka 24. Pravilnika o osoblju, u kojem je istaknuo svoj status zviždača i čija je svrha bila da Komisija snosi odvjetničke troškove koje je imao. Taj je zahtjev odbijen.
Budući da su francuski sudovi donijeli rješenje o obustavi postupka u odnosu na sve optužene osobe, među kojima je i tužitelj, Komisija je podnijela žalbu, a potom žalbu u kasacijskom postupku, koje su su obje odbijene. Tužitelj je stoga podnio drugi zahtjev za pomoć kako bi Komisija snosila njegove odvjetničke troškove koji su nastali pred francuskim sudovima. Podredno, prigovorio je Komisiji da je zanemarila njegov status zviždača i uskratila mu s time povezanu zaštitu protivno članku 22.a Pravilnika o osoblju te je zahtijevao naknadu štete. Tužitelj je pred Općim sudom osporavao Komisijino odbijanje tih zahtjeva.
Što se tiče, kao prvo, primjenjivosti članka 24. Pravilnika o osoblju u ovom slučaju, Opći sud podsjetio je da je cilj tog članka da institucija zaštiti svoje dužnosnike od postupaka trećih osoba, a ne od postupaka nje same. S jedne strane, akti francuskih pravosudnih tijela u ovom su slučaju dio redovnog odvijanja kaznenog postupka i ne predstavljaju postupanja koja su a priori ilegalna i kojima se može opravdati pomoć. S druge strane, članak 24. Pravilnika o osoblju nije bio primjenjiv u ovom slučaju jer tužitelj zapravo traži Komisijinu pomoć protiv samih akata te institucije, kojima je ona pokrenula kazneni postupak i kojima je taj postupak produljivan.
Nadalje, kad je riječ o navodnom zanemarivanju tužiteljeva položaja kao zviždača, Opći sud podsjetio je da je članak 22.a Pravilnika o osoblju, koji je stupio na snagu 1. svibnja 2004. i kojim se na teret svih dužnosnika, uvodi obveza obavještavanja o činjenicama zbog kojih se može pretpostaviti postojanje nezakonite aktivnosti ili neispunjavanje obveza dužnosnika Unije. Opći sud istaknuo je da je svaki dužnosnik koji je prije tog datuma poduzeo inicijativu da upozori svoje nadređene na postojanje nezakonitosti ili neispunjavanje obveza iz Pravilnika o osoblju za koje je znao i koje mogu naštetiti financijskim interesima Unije, već imao pravo koristiti se zaštitom institucije od svakog mogućeg osvetničkog akta zbog tog otkrivanja, kao i pravo da mu navedena institucija ne uzrokuje štetu, ako je postupao u dobroj vjeri. Međutim, Opći sud presudio je da ta zaštita ne može štititi dužnosnika od istraga koje se odnose na njegovu moguću uključenost u prijavljena djela. Dužnosnikova inicijativa može, u slučaju da se tim istragama potvrdi njegova uključenost, biti najviše olakotna okolnost u okviru postupaka radi izricanja sankcija. Stoga, položaj zviždača, koji je tužitelj zatražio, nije bio takav da ga zaštiti od postupaka.
U tom kontekstu, pitanje je bilo je li Komisija počinila nezakonitosti time što je dala povoda nastavku kaznenog postupka nakon rješenja o obustavi postupka. Nakon što je Opći sud podsjetio da činjenica da postoji mogućnost ostvarivanja svojih prava sudskim putem i sudski nadzor koji ona podrazumijeva jest izraz općeg pravnog načela i da činjenica da je institucija pokrenula sudski postupak može tek u vrlo iznimnim okolnostima biti pogreška službe, zaključio je da u predmetnom slučaju ne postoji takva pogreška i stoga je odbio zahtjev za naknadu štete koja je tužitelju navodno uzrokovana činjenicom da je bio izložen kaznenom postupku u razdoblju između 2003. i 2016.
Naposljetku, Opći sud je, nakon što je podsjetio da se, čak i ako nema kaznenog progona, načelo predmnjeve nedužnosti primjenjuje na dužnosnika optuženog za povredu obveza iz Pravilnika o osoblju koja je dovoljno ozbiljna da opravda OLAF-ovu istragu kako bi uprava mogla donijeti bilo kakvu, a po potrebu i strogu mjeru koja se nameće, utvrdio da je Komisija povrijedila tužiteljevo pravo na predmnjevu nedužnosti time što je odbila tužiteljev zahtjev za snošenje njegovih troškova obrane nastalih u okviru francuskog kaznenog postupka, i to iz razloga što je u biti i dalje postojala suprotstavljenost njezinih interesa s interesima potonjeg tužitelja, iako je kazneni postupak protiv njega bio obustavljen.