YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto)
23 päivänä tammikuuta 2007
Asia T-472/04
Vassilios Tsarnavas
vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio
Henkilöstö – Henkilöstösääntöjen 45 artikla – Ylennys – Tuomio, jolla kumotaan päätös, jolla kantaja jätettiin ylentämättä – Ansioiden uudelleen tarkastelu – Perustelut
Aihe: Kanne, jossa vaaditaan komission 23.12.2003 tekemän päätöksen kumoamista siltä osin kuin siinä ei merkitty kantajan nimeä
vuoden 1999 ylennyskierroksen yhteydessä ylennettäviksi ehdotettujen virkamiesten luetteloon, vuosien 1998 ja 1999 ylennyskierrosten
yhteydessä palkkaluokkaan A 4 ylentämistä varten ansioituneimmista virkamiehistä laadittuun luetteloon eikä kyseisten ylennyskierrosten
yhteydessä palkkaluokkaan A 4 ylennettyjen virkamiesten luetteloon.
Ratkaisu: Komission 23.12.2003 tekemä päätös, jolla kantajan nimeä ei merkitty vuosien 1998 ja 1999 ylennyskierrosten yhteydessä palkkaluokkaan
A 4 ylentämistä varten ansioituneimmista virkamiehistä laadittuun luetteloon ja jolla kantaja jätettiin ylentämättä palkkaluokkaan
A 4 kyseisten ylennyskierrosten yhteydessä, kumotaan. Kanne hylätään muilta osin. Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Tiivistelmä
Henkilöstö – Ylennys – Ansioiden vertailu
(Henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohta)
Kun hallintoviranomainen suorittaa uuden ansioiden vertailun sellaisen tuomion täytäntöönpanotoimena, jolla kumotaan päätös,
jolla kantaja jätettiin ylentämättä, koska hänen ansioistaan ei ollut suoritettu laajennettua vertailua muiden yksiköiden
ylennyskelpoisten virkamiesten ansioiden kanssa, hallintoviranomaisen on suoritettava tämä uusi vertailu vertailemalla kantajan
ansioita jokaisen kyseessä olevaan palkkaluokkaan ylennetyn tai kyseiseen palkkaluokkaan ylentämistä varten ansioituneimmista
virkamiehistä laadittuun luetteloon merkityn sellaisen virkamiehen ansioiden kanssa, josta kyseessä olevan arviointikierroksen
yhteydessä laadittu arviointi oli verrattavissa kantajasta laadittuun arviointiin tai tätä arviointia heikompi.
Hallintoviranomaisella ei nimittäin ole oikeutta rajoittaa ansioiden vertailuaan koskemaan vain virkamiehiä, jotka on ylennetty
asianomaisen ylennyskierroksen yhteydessä, ja sivuuttaa ylennyskelpoiset virkamiehet, joita ei ylennetty ja jotka merkittiin
ylentämistä varten ansioituneimmista virkamiehistä laadittuun luetteloon. Mahdollinen päätös merkitä kantajan nimi tähän luetteloon
voi johtaa kantajan ylentämiseen seuraavan ylennyskierroksen yhteydessä, koska nimittävällä viranomaisella on pääsääntöisesti
oikeus ottaa ansioiden vertailun yhteydessä huomioon se seikka, että virkamiestä on jo ehdotettu ylennettäväksi aikaisemman
ylennyskierroksen yhteydessä.
Hallintoviranomainen ei myöskään voi rajoittaa ansioiden vertailua koskemaan vain ylennettyjä virkamiehiä, joiden osalta heidän
arviointinsa ja heidän pääosastonsa arviointien keskiarvon välinen erotus on huomattavasti alhaisempi kuin kantajan arvioinnin
ja hänen pääosastonsa arviointien keskiarvon välinen erotus, ja sulkea pois virkamiehiä, joiden arviointi oli verrattavissa
kantajan arviointiin tai hieman kantajan arviointia heikompi. Hallintoviranomaisen on arvioitava, onko kantajan ja kaikkien
näiden virkamiesten, joiden arviointi oli vastaava tai heikompi, kohtelun välinen ero objektiivisesti perusteltua muilla ansioihin
liittyvillä seikoilla, kuten muilla tiedoilla, jotka koskevat virkamiehen hallinnollista asemaa ja henkilökohtaista tilannetta
ja jotka voivat suhteuttaa pelkästään arviointikertomusten avulla tehtyä arviota. Hallintoviranomaisen on tutkittava erityisesti,
voitiinko näiden muiden heidän ansioihinsa liittyvien seikkojen perusteella katsoa, että ylennetyt virkamiehet olivat tosiasiallisesti
kantajaa ansioituneempia.
(ks. 71, 73–75, 77 ja 82–85 kohta)
Viittaukset: asia 91/85, Clemen ym. v. komissio, 8.10.1986 (Kok. 1986, s. 2853, 10 kohta); asia C‑207/99 P, komissio v. Hamptaux, 9.11.2000 (Kok. 2000, s. I‑9485, 19 kohta); asia T‑168/96, Patronis v. neuvosto, 21.10.1997 (Kok. H. 1997, s. I‑A‑299 ja II‑833, 35 kohta); asia T‑221/96, Manzo-Tafaro v. komissio, 5.3.1998 (Kok. H. 1998, s. I‑A‑115 ja II‑307, 18 kohta); asia T‑187/98, Cubero Vermurie v. komissio, 3.10.2000 (Kok. H. 2000, s. I‑A‑195 ja II‑885, 85 kohta); asia T‑163/01, Perez Escanilla v. komissio, 11.7.2002 (Kok. H. 2002, s. I‑A‑131 ja II‑717, 28 ja 36 kohta); yhdistetyt asiat T‑188/01–T‑190/01, Tsarnavas v. komissio, 19.3.2003 (Kok. H. 2003, s. I‑A‑95 ja II‑495, 107, 114, 121 ja 122 kohta); asia T‑323/02, Breton v. yhteisöjen tuomioistuin, 11.12.2003 (Kok. H. 2003, s. I‑A‑325 ja II‑1587, 99 kohta); asia T‑132/03, Casini v. komissio, 15.9.2005 (Kok. H. 2005, s. I‑A‑253 ja II‑1169, 55, 69 ja 70 kohta) ja yhdistetyt asiat T‑437/04 ja T‑441/04, Standertskjöld-Nordenstam ja Heyraud v. komissio, 22.2.2006 (60 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).