62021TJ0702_RES
Asia C-702/21
Ekobulkos EOOD
vastaan
Euroopan komissio
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.12.2022
Valtiontuet – Sähköntuotanto uusiutuvista lähteistä – Kantelu – Laiminlyöntikanne – Kehotus tehdä ratkaisu – Tutkittavaksi ottaminen – Toimintavelvollisuus – Puuttuminen
Laiminlyöntikanne – Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt – Tutkittavaksi ottamisen edellytykset – Etukäteen esitetty kehotus tehdä ratkaisu – Olennainen muotomääräys – Soveltamisala
(SEUT 265 artiklan toinen kohta)
(ks. 17 kohta)
Laiminlyöntikanne – Tutkittavaksi ottamisen edellytykset – Oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn sääntöjenmukaisuus – Toimielimelle osoitettu vaatimus ryhtyä toimenpiteisiin – Oikeusriidan rajojen määrittäminen – Ratkaisun tekemistä koskevan kehotuksen ja kannekirjelmän välinen ristiriita – Arviointi
(SEUT 265 artiklan toinen kohta)
(ks. 19–24 kohta)
Laiminlyöntikanne – Komissiolla oleva toimimisvelvollisuus – Velvollisuus tutkia väitetysti sääntöjenvastaista tukea koskevat tiedot – Velvollisuus joko ilmoittaa sille, jota asia koskee, jos perustelut ovat riittämättömiä, tai antaa päätös alustavan tutkintavaiheen päätteeksi – Laiminlyönti
(SEUT 265 artikla; Neuvoston asetuksen 2015/1589 4 artikla, 12 artiklan 1 kohdan toinen alakohta, 15 artiklan 1 kohta ja 24 artiklan 2 kohdan toinen alakohta)
(ks. 27–30 kohta)
Valtiontuet – Kantelujen tutkiminen – Komission velvollisuudet – Tiedot, jotka koskevat väitetysti lainvastaista tukitoimenpidettä, joka on jo otettu huomioon vastustamatta jättämistä koskevan päätöksen yhteydessä – Tutkimisvelvollisuus – Puuttuminen – Tiedot, joista ei käy ilmi hyväksytyn toimenpiteen virheellistä soveltamista eikä uuden tukitoimenpiteen käyttöönottoa – Velvollisuus tehdä päätös alustavan tutkintavaiheen päätyttyä – Puuttuminen
(SEUT 107 artikla, SEUT 108 artikla ja SEUT 265 artiklan toinen kohta; Neuvoston asetuksen 2015/1589 4 artikla, 12 artiklan 1 kohdan toinen alakohta, 15 artiklan 1 kohta ja 24 artiklan 2 kohdan toinen alakohta)
(ks. 34–39 kohta)
Laiminlyöntikanne – Luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt – Kannekelpoiset laiminlyönnit – Se, ettei väitetysti sääntöjenvastaisesta tuesta tehtyä kantelua ole tutkittu ajoissa – Se, ettei käsittelyn määräaikaa ole laiminlyöty, mikä voidaan päätellä toimintavelvollisuuden puuttumisesta
(SEUT 265 artikla; Neuvoston asetuksen 2015/1589 12 artiklan 1 kohdan toinen alakohta ja 24 artiklan 2 kohta)
(ks. 40 kohta)
Tiivistelmä
Ekobulkos EEOD -yhtiö on bulgarialainen sähköntuottaja, jolla on 19.5.2012 käyttöön otettu aurinkosähkövoimala.
Euroopan komissio totesi 4.8.2016 (
1
) antamassaan päätöksessä, että Bulgarian uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian tuotantoa koskeva tukijärjestelmä, josta Bulgarian viranomaiset ilmoittivat (
2
), soveltui sisämarkkinoille SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti, ja päätti olla vastustamatta sitä.
Näin hyväksytyssä järjestelmässä vahvistettiin muun muassa edellytykset, joilla uusiutuvista lähteistä peräisin olevan sähkön tuottajat voivat hyötyä etuuskohteluostohinnoista. Näitä ehtoja muutettiin vuonna 2015, muun muassa ottamalla käyttöön päällekkäisyyden estävät säännöt (
3
) (jäljempänä kyseessä oleva toimenpide). Tarkemmin sanoen näissä säännöissä edellytettiin kaiken ylikompensaation riskin poistamiseksi, että tarvittaessa tuen määrää vahvistettaessa etuuskohteluostohintaa oli alennettava vähentämällä siitä ennen 3.5.2011 – eli ennen kyseisen järjestelmän käyttöön ottamisesta annetun lain voimaantulopäivää – tehdyn hakemuksen perusteella saatu investointituki.
Ekobulkos teki 21.2.2020 komissiolle kantelun, jossa se väitti, että Bulgarian tasavalta oli myöntänyt tietyille uusiutuvista lähteistä tuotetun sähkön tuottajille sääntöjenvastaista ja sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea sellaisten etuuskohteluostohintojen muodossa, joihin ei tehty mitään vähennyksiä kyseessä olevan toimenpiteen perusteella. Ekobulkos vetosi väitteidensä tueksi erityisesti siihen, että kyseessä oleva toimenpide johti vaihtelevaan tukitasoon tukihakemuksen jättämispäivän mukaan etuuskohteluostohintojen vahvistamisen yhteydessä. Näissä olosuhteissa tällainen toimenpide johtaa kantelijan mukaan kyseessä olevien energiantuottajien yhdenvertaisen kohtelun loukkaamiseen, joka on syrjintää.
Komissio vastasi kantelijalle 7.10.2020 päivätyllä kirjeellä, jossa se totesi yhtäältä, että kyseessä oleva toimenpide oli jo saatettu sen tutkittavaksi vuonna 2016 annetun myönteisen päätöksen tekemiseen johtaneen menettelyn yhteydessä, tukeutuen tältä osin kyseisen päätöksen perusteluissa esitettyihin eri arviointiseikkoihin. Näin ollen komissio katsoo jo hyväksyneensä vuonna 2015 tehdyt muutokset, mukaan lukien kyseessä olevan toimenpiteen. Toisaalta komissio toteaa, että kantelussa esitettyjen tietojen perusteella se ei ollut yksilöinyt hyväksytyn toimenpiteen virheellistä soveltamista eikä uusia toimenpiteitä, jotka voisivat olla valtiontukea. Näin ollen se kehotti kantelijaa niin halutessaan toimittamaan sille muita hyödyllisiä perusteluita, sillä muutoin kantelu katsottaisiin peruutetuksi.
Ekobulkos toisti 7.11.2020 päivätyssä kirjeessään näkemyksensä ja pysytti siten perustelunsa, samoin kuin viimeisessä 22.6.2021 päivätyssä kirjeessään. Viimeisessä kirjeessään, jonka se täsmensi olevan SEUT 265 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettu kehotus tehdä ratkaisu, Ekobulkos lisäksi vaati komissiota käyttämään sille asetuksen 2015/1589 (
4
) nojalla kuuluvia oikeuksia määrätäkseen, että kyseessä olevien säännösten soveltaminen keskeytetään, kunnes komissio on ottanut lopullisesti kantaa niiden soveltuvuuteen sisämarkkinoille.
Tässä tilanteessa Ekobulkos nosti 30.10.2021 unionin yleisessä tuomioistuimessa laiminlyöntikanteen, jossa vaadittiin toteamaan, että komissio on lainvastaisesti pidättynyt ottamasta kantaa sen tekemään kanteluun.
Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kyseisen kanteen perusteettomana 21.12.2022 antamallaan tuomiolla.
Tämä tuomio on kahdessa mielessä merkittävä. Yhtäältä se nimittäin antaa unionin yleiselle tuomioistuimelle tilaisuuden tutkia kysymyksen laiminlyöntikanteen tutkittavaksi ottamisesta siltä kannalta, millä tavoin kehotus tehdä ratkaisu rajaa kanteen, kun tällainen kehotus ja laiminlyönnin toteamista koskevat vaatimukset poikkeavat toisistaan ainakin muodollisesti. Toisaalta unionin yleisellä tuomioistuimella on tässä tuomiossa myös tilaisuus täsmentää asiakysymyksen osalta, missä tilanteessa komissiolla ei ole velvollisuutta ottaa kantaa sille tehtyyn kanteluun, joka koskee väitettyä valtiontukitoimenpidettä, muun muassa siinä tapauksessa, että se katsoo jo joutuneensa tutkimaan kyseessä olevan toimenpiteen aikaisemmin tekemässään päätöksessä.
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin yleinen tuomioistuin tutkii ensin komission esittämän oikeudenkäyntiväitteen, joka koskee olennaisen menettelymääräyksen rikkomista. Komission mukaan 22.6.2021 päivätty kirje ei nimittäin voi merkitä SEUT 265 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettua kehotusta tehdä ratkaisu, kun otetaan huomioon tässä yhteydessä esitetyn vaatimuksen oikeusperustan ja laiminlyönnin toteamista koskevan vaatimuksen oikeusperustan välinen ero.
Tältä osin unionin yleinen tuomioistuin muistuttaa aluksi, että SEUT 265 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettu kehotus tehdä ratkaisu rajaa kanteen, joka voidaan nostaa, jos asianomainen toimielin ei määrittele kantaansa sen osalta kahden kuukauden määräajan kuluessa. Näissä olosuhteissa vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan edellytetään, että tältä osin tarpeellinen kehotus on laadittu niin, että se on riittävän selvä ja täsmällinen, jotta asianomainen toimielin voi konkreettisesti käytännössä ymmärtää sen kohteen ja vaatimuksen ottaa kantaa siihen.
Tässä tapauksessa, todettuaan oikeaksi komission näkemyksen eroavaisuudesta, johon komissio vetoaa, unionin yleinen tuomioistuin kuitenkin kieltäytyy hyväksymästä näiden oikeuskäytännössä vahvistettujen periaatteiden perusteella, että tämä eroavaisuus olisi sellainen, jonka tulisi johtaa kanteen tutkimatta jättämiseen. Näissä olosuhteissa unionin yleinen tuomioistuin jatkaa tarkasteluaan arvioimalla 22.6.2021 päivätyn kirjeen asiasisällön edellä mainittujen asian kannalta merkityksellisten perusteiden valossa, ottaen huomioon kaikki kantelijan hallinnollisessa menettelyssä esittämät seikat. Tämän tarkastelun perusteella se toteaa, että Ekobulkos ei kantelun lähettämisen jälkeen ollut missään vaiheessa muuttanut pääasiallista vaatimustaan, jolla pyrittiin tässä tapauksessa saamaan päätös kyseessä olevan toimenpiteen soveltuvuudesta valtiontukilainsäädännön kannalta ja joka oli lisäksi edellä mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla riittävän selvä ja täsmällinen. Tämä koskee myös 22.6.2021 päivättyä kirjettä huolimatta sen päätelmässä esitetystä muodollisesti erilaisesta vaatimuksesta, joten sen on katsottava olevan kehotus tehdä ratkaisu. Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että kanne on otettava tutkittavaksi.
Siltä osin kuin on kyse siitä, ovatko laiminlyönnin toteamista koskevat vaatimukset perusteltuja, unionin yleinen tuomioistuin muistuttaa, että se voi lausua asiasta tältä osin vasta tarkastettuaan, oliko kyseessä olevalla toimielimellä, jolle kehotus tehdä ratkaisu oli esitetty, toimintavelvollisuus kyseisenä ajankohtana.
Velvollisuuksia, joita komissiolla nyt käsiteltävässä asiassa on valtiontukien alalla, muun muassa tutkiessaan toimenpiteen, jossa voi olla kyse valtiontuesta, säännellään asetuksella 2015/1589. Tarkemmin sanottuna kyseisen asetuksen 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, että mahdollista sääntöjenvastaista tukea koskevan tutkinnan tuloksista on tehtävä muodollinen päätös (
5
). Näin ollen komissiolla on kyseessä oleva toimintavelvollisuus ainoastaan silloin, kun se on tutkinut kyseessä olevan toimenpiteen, mutta on kuitenkin täsmennettävä, että komissiolla ei ole velvollisuutta tehdä niin, jos se ei ole onnistunut saamaan tutkimuksensa kannalta riittäviä tietoja kantelun tekemisen jälkeen (
6
).
Tältä osin unionin yleinen tuomioistuin toteaa aluksi, että komissio otti vuonna 2016 tekemässään tuen soveltuvuutta sisämarkkinoille koskevassa päätöksessä huomioon vuonna 2015 tehdyt lainsäädäntömuutokset, mukaan lukien kyseessä olevan toimenpiteen, kuten kyseisen päätöksen perusteluista ilmenee. Näin ollen komissio on perustellusti ilmoittanut kantelijalle, että se oli jo ottanut kantaa kyseiseen toimenpiteeseen. Unionin yleinen tuomioistuin korostaa, että missään asetuksen 2015/1589 säännöksessä ei kuitenkaan velvoiteta komissiota tekemään uutta päätöstä sellaisen valtiontuen soveltuvuudesta sisämarkkinoille, josta se on jo lausunut, ja lisää, että jos asia olisi toisin, kaikki asianomaiset voisivat riitauttaa soveltuvuutta koskevat arvioinnit myös kumoamiskanteen nostamiselle asetetun määräajan päätymisen jälkeen.
Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että siltä osin kuin komissio on lisäksi katsonut, ettei kantelun perusteella ollut mahdollista yksilöidä kyseessä olevan toimenpiteen virheellistä soveltamista eikä sitä, että olisi otettu käyttöön uusi toimenpide jo tutkitun toimenpiteen lisäksi, Ekobulkos ei ole mitenkään osoittanut, miltä osin tämä arviointi olisi virheellinen.
Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että komissiolla ei ollut velvollisuutta toimia, kun sille esitettiin ratkaisun tekemistä koskeva kehotus. Koska komissiolla ei ollut toimintavelvollisuutta, kantelija ei voi myöskään vedota tehokkaasti kantelunsa tutkintamenettelyn väitettyyn kohtuuttomaan kestoon.
Koska komissiota ei voida moittia mistään laiminlyönnistä tässä tapauksessa, unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että kanne on hylättävä.
(
1
)	Päätös C(2016) 5205 final, 4.8.2016, asiassa SA.44840 (2016/NN).
(
2
)	Tämä järjestelmä, sellaisena kuin se oli ilmoitettuna, koostui 3.5.2011 voimaan tulleesta, uusiutuvista lähteistä peräisin olevasta energiasta annetusta laista (Zakon za energiata ot vazobnovyaemi iztochnitsi (ZEVI); DV nro 35, 3.5.2011) sekä 18.3.2013 ja 20.2.2004 annetuista kahdesta määräyksestä sähkön hinnan sääntelystä.
(
3
)	Tässä tapauksessa kyse on energiasta annetun lain muuttamisesta ja täydentämisestä annetun lain (Zakon za izmenenie i dopalnenie na Zakona za energetikata (ZID-ZE); DV nro 56, 24.7.2015) 18 §:stä.
(
4
)	[SEUT] 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9). Tässä tapauksessa vaatimus koski kyseisen asetuksen 13 artiklan 1 kohtaa.
(
5
)	Asetuksen 2015/1589 4 artiklan 2, 3 ja 4 kohdassa, joihin asetuksen 2015/1589 15 artiklan 1 kohdassa viitataan, säädetään, että tällaisen päätöksen tarkoituksena on todeta, että joko kyseessä oleva toimenpide ei ole tukea tai että toimenpide soveltuu sisämarkkinoille, tai päinvastoin, että on aloitettava muodollinen tutkintamenettely, kun otetaan huomioon toimenpiteeseen liittyvät epäilyt.
(
6
)	Asetuksen 2015/1589 24 artiklan 2 kohta, johon saman asetuksen 12 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa viitataan.