61994CC0143_FI
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
Julkisasiamiehen ratkaisuehdotukset
A - Johdanto
1. Tribunale amministrativo regionale del Lazio on esittänyt ennakkoratkaisupyynnön julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetun direktiivin 71/305/ETY(1), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 89/440/ETY(2), poikkeussäännöksen aikarajoitusten tulkinnasta. Direktiivin 29 artiklan 5 kohdassa, joka kuuluu lukuun "Sopimusten tekemisen perusteet", säädetään menettelystä, jota hankintaviranomaisen on noudatettava, jos tarjoukset vaikuttavat "poikkeuksellisen edullisilta"(3). Direktiivin 29 artiklan 5 kohdan neljännen alakohdan mukaan hankintaviranomaisella on tietyin edellytyksin "vuoden 1992 loppuun asti" oikeus olla noudattamatta säädettyä menettelyä. Esillä olevassa asiassa kysymys on itse asiassa siitä, voiko hankintaviranomainen vedota poikkeussäännökseen ainoastaan siinä tapauksessa, että sopimuksentekomenettely on viety päätökseen ennen 31.12.1992, vai riittääkö se, että tarjouspyyntöilmoitus on julkaistu ennen kyseistä päivämäärää.
2. Furlanis-niminen yhtiö, joka on pääasian kantaja, teki tarjouksen, joka hylättiin säädettyä menettelyä noudattamatta. Tarjous hylättiin hankintaviranomaisen 4.2.1993 tekemällä päätöksellä.
3. Pääasia koskee Azienda nationale autonoma straden (ANAS) rajoitettua tarjousmenettelyä Piceno Aprutinan tien Ascoli Picenon ja Comunanzan välisen osuuden rakennusurakasta. Tarjouspyyntöilmoitus julkaistiin syyskuussa 1992, ja sen perusteella pääasian kantaja lähetti osallistumishakemuksensa. Kantajalta pyydettiin 12.12.1992 päivätyssä tarjouspyyntökirjeessä tarjousta syyskuussa 1992 julkaistussa ilmoituksessa tarkoitettuja töitä koskevaan rajoitettuun menettelyyn. Tässä 12.12.1992 päivätyssä kirjeessä vahvistettiin tarjousten käsittelypäiväksi 4.2.1993.
4. Urakkasopimus tehtiin kantajan kilpailijan kanssa, kun taas kantajan tarjous hylättiin välittömästi säädettyä menettelyä noudattamatta sillä perusteella, että tarjousta pidettiin poikkeuksellisen edullisena. Kantaja nosti kanteen hankintaviranomaisen päätöstä vastaan. Pääasian oikeudenkäynnissä kantaja väitti muun muassa, että oikeudelliset perusteet, joihin hylkäämispäätös perustui, olivat monin tavoin yhteisön oikeuden vastaisia. Kansallinen tuomioistuin on selvästi katsonut, että näistä väitteistä ainoastaan poikkeussäännöksen voimassaolon päättymispäivää koskeva kysymys tarvitsee yhteisöjen tuomioistuimen selvennystä. Kansallinen tuomioistuin on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
"Onko julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetun direktiivin 71/305/ETY muuttamisesta annetun direktiivin 89/440/ETY 1 artiklan 20 kohdassa säädetty vuoden 1992 loppuun
saakka voimassa oleva sopimuksen kohteeseen nähden poikkeuksellisen edullisten tarjousten käsittelyä koskeva poikkeusmenettely sovellettavissa
a) sellaiseen sopimuksentekomenettelyyn, joka on todellisuudessa viety päätökseen tämän ajanjakson aikana, vai
b) sellaiseen sopimuksentekomenettelyyn, joka on aloitettu tämän ajanjakson aikana?"
5. Menettelyyn ovat osallistuneet kantaja, tarjouskilpailun voittaneen yhtiön sijaan tullut yhtiö, Italian hallitus ja komissio.
B - Kannanotto
6. Direktiivin 29 artiklan 5 kohta kuuluu käsiteltävän asian kannalta merkityksellisiltä osiltaan seuraavasti:
"Jos tiettyä sopimusta varten jätetyt tarjoukset vaikuttavat sopimuksen kohteeseen nähden poikkeuksellisen edullisilta, hankintaviranomaisen on, ennen kuin tarjous mahdollisesti hylätään, pyydettävä kirjallisesti tiedot olennaisiksi katsomistaan tarjouksen keskeisistä kohdista ja saamansa selvityksen perusteella tutkittava nämä keskeiset kohdat.
Hankintaviranomainen voi ottaa huomioon selvitykset (...)
(...)
Vuoden 1992 loppuun asti hankintaviranomaisella on kuitenkin oikeus, jos voimassa oleva kansallinen lainsäädäntö sallii ja syrjimättä tarjoajia kansallisuuden perusteella, poikkeuksellisesti hylätä sopimuksen kohteeseen nähden poikkeuksellisen edulliset tarjoukset ilman, että niiden on noudatettava tämän artiklan ensimmäistä alakohtaa, jos edellä tarkoitettuja tarjouksia rakennusurakasta on niin monta, että menettelyn soveltaminen johtaisi päätöksen huomattavaan viivästymiseen ja vaarantaisi rakennusurakan toteuttamiseen liittyvän yleisen edun. Tämän poikkeusmenettelyn käyttämisestä on mainittava 12 artiklan 5 kohdassa tarkoitetussa ilmoituksessa."
7. Tämän säännöksen tulkinnasta asianosaisilla on erilaisia näkemyksiä.
8. Pääasian kantaja toistaa aineellis-oikeudelliset epäilyksensä direktiivin kansallisen täytäntöönpanosäännöksen ja direktiivin yhteensopivuudesta. Koska kansallinen tuomioistuin katsoo, ettei tarvitse tämän väitteen arvioimiseksi tuekseen yhteisöjen tuomioistuimen ennakkoratkaisua, en käsittele tätä väitettä tässä yhteydessä.
9. Vaikka direktiivissä 89/440/ETY samoin kuin sen täytäntöönpanosta säädetyssä presidentin asetuksessa nro 406/91/ETY on poikkeusmenettelyn voimassaolo rajoitettu päättymään 31.12.1992, ANAS on toiminut ottamatta tätä säännöstä huomioon.
Pelkkä tarjouspyyntöilmoituksessa ollut maininta siitä, että poikkeuksellisen edulliset tarjoukset on mahdollista hylätä noudattamatta säädettyä menettelyä, ei velvoittanut viranomaista menettelemään sillä tavoin. Ennen kuin hankintaviranomainen saattoi tutkia edellytykset sopimuksen hylkäämiseksi säädettyä menettelyä noudattamatta, sen täytyi ensin varmistaa, oliko säännös vielä voimassa sillä hetkellä, kun jokin tarjouksista hyväksyttiin. Tällöin olisi huomattu, että poikkeussäännöksen voimassaoloaika oli jo päättynyt. Koska ANAS oli 12.12.1992 päivätyssä tarjouspyyntöilmoituksessaan asettanut tarjousten käsittelypäiväksi 4.2.1993, se jo sen vuoksi ei olisi saanut mainita mahdollisuutta hylätä tarjouksia säädettyä menettelyä noudattamatta.
10. Kantaja vaatii, että poikkeuksellisen edullisten tarjousten hylkäämistä säädettyä menettelyä noudattamatta koskeva järjestely todettaisiin soveltumattomaksi 31.12.1992 jälkeen.
11. Itinera-yhtiö, tarjouskilpailun voittaneen yhtiön seuraaja, joka on vastaajaa tukevana väliintulijana pääasian oikeudenkäynnissä, väittää, että yhteisön säännöksen sisällöstä ei ole epäselvyyttä. Tämän säännöksen ja kansallisen täytäntöönpanosäännöksen välillä ei myöskään ole ristiriitaa. Tämän vuoksi ennakkoratkaisupyyntö olisi jätettävä tutkimatta. Siinä tapauksessa, että yhteisöjen tuomioistuin kuitenkin ottaisi ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi, yhtiö esittää, että sopimuksentekomenettelyssä oli noudatettava niitä säännöksiä, jotka olivat voimassa sillä hetkellä, kun tarjouspyyntöilmoitus julkaistiin. Sekä tarjouspyyntöilmoitus että tarjouspyyntökirjeiden lähettäminen tapahtui päivämäärää 31.12.1992 aikaisemmin. Kaikki tarjoajat, kuten myös kantajana oleva yhtiö, antoivat tarjouksensa niissä asetettujen ehtojen mukaisesti. Luottamuksensuojan periaatetta loukattaisiin, jos hankintaviranomaisen pitäisi tehdä sopimus muilla kuin kilpailijoille ilmoitetuilla edellytyksillä. Koska hallintopäätösten on muutoinkin vastattava niiden tekemishetkellä voimassa olevia säädöksiä, yhteisöjen tuomioistuimen on julistettava poikkeussäännös sovellettavaksi kaikkiin sopimuksentekomenettelyihin, jotka on aloitettu ennen 31.12.1992.
12. Myös Italian hallitus puolustaa sitä näkemystä, että poikkeussäännöstä on voitava soveltaa ennen 31.12.1992 aloitettuihin menettelyihin. Koska hankintaviranomainen on viitannut tähän hylkäämismenettelyyn, sen on myös noudatettava sitä. Kilpailijoilla on myös oikeus vaatia, että hankintaviranomainen menettelee tällä tavoin. Sopimuksentekomenettelyn lainmukaisuus voidaan muutoin asettaa kyseenalaiseksi.
13. Komissio vetoaa ensin poikkeussäännöksen syntyhistoriaan. Se viittaa pysyvien edustajien komitean 11.10.1988 antamaan kertomukseen,(4) josta on pääteltävissä, että poikkeussäännös lisättiin Italian valtuuskunnan nimenomaisesta toivomuksesta. Italian vastuuskunta oli esittänyt tällaisen toiveen maansa erityisten poliittisten vaikeuksien vuoksi. Puheenjohtajisto teki kompromissiesityksen, joka näkyy hyväksytystä sanamuodosta. Sen lisäksi esitettiin, että pöytäkirjaa selvennettäisiin, ja Italian valtuuskunta esitti erityisesti, että poikkeussäännöstä sovellettaisiin ainoastaan silloin, kun tarjouksia olisi saatu vain Italiassa toimivilta yrityksiltä. Kaikki muut valtuuskunnat ilmoittivat, että ne eivät ottaisi poikkeussäännöstä huomioon.
14. Komission mukaan riidanalaista kohtaa on tulkittava siten, että urakkasopimus olisi pitänyt tehdä ennen 31.12.1992; pelkästään se, että tarjouspyyntöilmoitus julkaistiin ennen tätä ajankohtaa, ei riitä poikkeussäännöksen soveltamiseksi. Käsityksensä tueksi komissio esittää olennaisesti kolme perustetta. Ensinnäkin poikkeus on ajallisesti rajoitettu, jolloin sitä on lähtökohtaisesti tulkittava suppeasti. Komissio viittaa tässä kohdassa asiassa 199/85(5) annettuun tuomioon. Toiseksi komissio tukee perusteluaan poikkeussäännöksen sanamuodolla, jonka mukaan hankintaviranomainen voi "hylätä" tarjouksen, sillä tämän sanamuodon mukaan viitataan siihen hetkeen, jona jokin tarjouksista hyväksytään. Kolmanneksi komissio nojautuu yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, jonka mukaan menettelymääräyksiä on pidettävä tarjoajille annettuina takeina.(6)
Menettelysäännöksistä poikkeamisesta tarjoajille mahdollisesti aiheutuvat haitat on pidettävä mahdollisimman vähäisinä, mikä on myös yksi syy sille, että päivämäärää 31.12.1992 on pidettävä takarajana poikkeussäännöksen soveltamiselle.
15. Jotta edes voitaisiin vastata ratkaisevaan kysymykseen määräpäivän 31.12.1992 vaikutuksesta, on ensin tutkittava säännöksen sanamuotoa. Siltä osin kuin siinä säädetään, että "vuoden 1992 loppuun asti hankintaviranomaisella on kuitenkin oikeus (...) hylätä sopimuksen kohteeseen nähden poikkeuksellisen edulliset tarjoukset (...)"(7), on pääteltävissä, että lopullinen päätös tarjouksen hylkäämisestä on tehtävä tähän ajankohtaan mennessä. Sellainen hylkäävä kielteinen päätös tehdään yleensä siinä vaiheessa, kun jokin tarjouksista hyväksytään. Tarjouksen hyväksyminen päättää julkista urakkaa koskevan sopimuksen tekomenettelyn. Tämän jälkeen hankintaviranomaisen ja rakennusurakoitsijan välillä tehdään yleensä sopimus. Tarjousten hylkäämistä koskeva yksiselitteinen sanamuoto puhuu mielestäni sen puolesta, että tarjousmenettely olisi pitänyt viedä kokonaan päätökseen vuoden 1992 loppuun mennessä, jotta se olisi voinut kuulua poikkeussäännöksen soveltamisalaan.
16. Riidanalaista säännöstä ei ole turhaan sijoitettu lukuun "Sopimusten tekemisen perusteet", joka viittaa sopimuksentekomenettelyn viimeiseen vaiheeseen. Riidanalainen säännös on väliaikainen poikkeus säännönmukaisesti noudatettavasta menettelystä ja verrattavissa direktiivin 71/305/ETY(8) 29 a artiklassa säädettyyn poikkeukseen, jonka mukaan 31.12.1992 saakka sallittiin tietyin edellytyksin alueellisten erojen vähentämiseksi säädettyjen kansallisten säännösten soveltaminen. Näissä säännöksissä on yksiselitteisesti kysymys poikkeussäännöksistä, joita on yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti tulkittava suppeasti. Yhteisöjen tuomioistuin on asiassa 199/85 10.3.1987 antamassaan tuomiossa todennut nimenomaisesti, että
"(...) Säännöksiä, joiden perusteella voidaan poiketa sellaisista määräyksistä, joiden tarkoituksena on taata ETY:n perustamissopimuksessa määrättyjen julkisia rakennusurakoita koskevien oikeuksien toteutuminen, on tulkittava suppeasti (...)"(9)
17. Säännöksen syntyhistoria antaa lisäperusteita sille, että käsiteltävänä oleva säännös on monessa mielessä poikkeus. Kun Italian valtuuskunta oli poliittisista syistä ehdottanut poikkeussäännöksen lisäämistä direktiiviin, sen hyväksyminen sen jälkeen yhdessä säännökseen liittyvien pöytäkirjojen sisällön kanssa osoittaa, että se on ajallisesti rajoitettu yhtä jäsenvaltiota varten tehty poikkeussäännös. Tästä johtuva direktiivin vaikutusten epäyhtenäisyys puoltaa mielestäni myös suppeaa tulkintaa, mikä konkreettisesti tarkoittaa sitä, että sopimuksentekomenettelyt, joissa tukeudutaan poikkeussäännöksen antamaan mahdollisuuteen, oli vietävä päätökseen vuoden 1992 loppuun mennessä.
18. Direktiivin 29 artiklan 5 kohdan ensimmäisen alakohdan säännöksen, josta väliaikaisesti voidaan tietyin edellytyksin poiketa, tarkoitus on varmistaa tarjoajien yhdenvertainen kohtelu ja menettelyn avoimuus. Yhteisöjen tuomioistuin on asiassa 76/81 antamassaan tuomiossa tulkinnut direktiivin 71/305/ETY 29 artiklan 5 kohdan, sellaisena kuin se oli aikaisemmassa olennaisimmilta osiltaan direktiivin 29 artiklan 5 kohdan muutettua muotoa vastaavassa muodossaan,(10) tarkoitukseksi suojella tarjoajaa hankintaviranomaisen mielivallalta.(11) Myöhemmässä tuomiossaan yhteisöjen tuomioistuin totesi, että matemaattinen hylkäämisedellytys ei anna sellaisille tarjoajille, jotka ovat tehneet erityisen edullisen tarjouksen, mahdollisuutta osoittaa, että heidän tarjouksensa on otettava vakavasti. Sellaisen edellytyksen käyttäminen on sen vuoksi ristiriidassa direktiivin 71/305/ETY tarkoituksen kanssa.(12)
19. Näistä perusperiaatteista, jotka sisältyvät 29 artiklan 5 kohdan ensimmäiseen alakohtaan, voidaan poiketa riidanalaisella poikkeuksella. Jos hyväksyttäisiin se, että julkisia urakoita koskevien sopimusten tekomenettelyn aloittaminen riittäisi poikkeuksen soveltamiseksi, poikkeussäännöksen soveltamisaikaa voitaisiin pidentää määräämättömäksi ajaksi. Säännöksen sellainen tulkinta olisi mielestäni oikeusvarmuuden vastainen.
20. Periaatteessa on lähdettävä siitä, että voimassaoloajat on oltava selvästi ja yksiselitteisesti laskettavissa. Tällainen näkemys tulee mielestäni ilmi myös yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-396/92 antamasta tuomiosta, joka koski tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annettua direktiiviä 85/337/ETY. Tässä asiassa oli kysymys muun muassa mahdollisuudesta antaa siirtymäsäännöksiä direktiivin täytäntöönpanolle asetetun määräajan jälkeen. Rakennuslupamenettely tai rakennuskaavan hyväksymismenettely, joita ne mahdollisesti olisivat koskeneet, ovat epäilemättä pitkäaikaisia hallintomenettelyitä. Yhteisöjen tuomioistuin on kuitenkin katsonut, että täytäntöönpanolle asetettua määräaikaa on ehdottomasti noudatettava, koska muuten siirtymäsäännösten kautta voitaisiin välillisesti pidentää täytäntöönpanomääräaikaa.(13) Julkisasiamies Gulmann viittaa tässä yhteydessä nimenomaisesti oikeusvarmuussyihin.(14)
21. Esillä olevaa asiaa varten on omaksuttava se ajatus, että on vältettävä aiheuttamasta epävarmuutta säädöksessä säädetyn määräajan päättymisen jälkeen.
22. Sekä käsiteltävän asian väliintulija Itinera-yhtiö että Italian hallitus ovat väittäneet oikeusvarmuuden periaatteen vaativan, että tarjouspyyntöilmoituksen julkaisuhetkellä voimassa olleet säännökset ovat voimassa hankintamenettelyn päättämiseen saakka. Kannanotto tähän väitteeseen, jota periaatteessa ei heti voida torjua, vaatii mielestäni tarkempaa tutkimusta siitä, millä tavoin oikeusvarmuus mahdollisesti vaarantuu. Se, että jäsenvaltio täytäntöönpanee poikkeussäännöksen lainsäädäntöteitse ja että siihen vedotaan, antaa vain mahdollisuuden poiketa velvollisuudesta noudattaa kontradiktorista menettelyä ja antaa luvan hylätä tarjouksia säädettyä menettelyä noudattamatta tietyin edellytyksin. Poikkeussäännöksen voimassaoloajan päättyminen ei estä hankintaviranomaista hylkäämästä poikkeuksellisen edullisia tarjouksia, kunhan 29 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädettyjä menettelymääräyksiä noudatetaan. Poikkeussäännöksen voimassaoloajan päättyminen vahvistaa näin ollen kaiken kaikkiaan tarjoajien oikeusasemaa.
23. Väite, jonka mukaan mahdollisuus hylätä tarjouksia säädettyä menettelyä noudattamatta oli mainittu sekä tarjouspyyntöilmoituksessa että tarjouspyyntökirjeissä ja jonka mukaan hankintaviranomainen tämän vuoksi oli velvollinen noudattamaan tätä menettelyä, ei ole vakuuttava. On lähdettävä siitä periaatteesta, että tarjousten hylkääminen säädettyä menettelyä noudattamatta on tietysti vapaaehtoista. Muutoin se liittyy myös aineellisesti sellaisiin edellytyksiin, joiden olemassaolosta hankintaviranomaisella ei ole sopimuksentekomenettelyä aloitettaessa tietoa. Jos hankintaviranomaisella puolestaan ei ole velvollisuutta ryhtyä tiettyyn menettelyyn, ei tarjoajilla varsinkaan ole subjektiivista oikeutta vaatia hankintaviranomaista noudattamaan tätä menettelyä.
24. Vaikka hankintaviranomainen on varannut itselleen oikeuden hylätä poikkeuksellisen edulliset tarjoukset säädettyä menettelyä noudattamatta mainitsemalla siitä tarjouspyyntöilmoituksessa ja tarjouspyyntökirjeissä, se ei ole näin tehdessään sitoutunut menettelemään vain tällä tavoin. Vaikka hankintaviranomainen onkin viitannut hylkäämismahdollisuuteen, sen täytyy ottaa huomioon hylkäämismahdollisuuden oikeudellinen perusta, jonka mukaan määräaika päättyy vuoden 1992 lopussa. Sen vuoksi myös tältä osin parantaisi mielestäni oikeusvarmuutta, jos hankintaviranomainen ei tämän päivämäärän jälkeen enää voisi soveltaa poikkeusta. Koska poikkeussäännöksen voimassaolon päättyminen vahvistaa tarjoajien oikeusasemaa, en voi käsittää, mistä syystä poikkeussäännöksen pitäisi olla voimassa vuoden 1992 päättymisen jälkeen.
25. Näin ollen olen sitä mieltä, että jotta sopimuksentekomenettely voisi kuulua poikkeussäännöksen soveltamisalaan, sen on oltava edennyt niin pitkälle, että poikkeuksellisen edulliset tarjoukset on hylätty 31.12.1992 mennessä.
C - Ratkaisuehdotus
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että yhteisöjen tuomioistuin vastaisi ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetun direktiivin 71/305/ETY muuttamisesta annetun direktiivin 89/440/ETY 1 artiklan 20 kohdan mukaan sopimuksen kohteeseen nähden poikkeuksellisen edullisten tarjousten käsittelyä koskeva vuoden 1992 loppuun saakka voimassa oleva poikkeusmenettely on sovellettavissa ainoastaan sellaisiin sopimuksentekomenettelyihin, jotka ovat edenneet niin pitkälle, että tarjoukset on hylätty ennen 31.12.1992.
(1) - Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 26 päivänä heinäkuuta 1971 annettu neuvoston direktiivi (EYVL 1971 L 185, s. 5).
(2) - Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetun direktiivin 71/305/ETY muuttamisesta 18 päivänä heinäkuuta 1989 annettu neuvoston direktiivi (EYVL 1989 L 210, s. 1), ks. myös direktiiviä 71/305/ETY julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetulla neuvoston direktiivillä 93/37/ETY (EYVL 1993 L 199, s. 54) yhdistettynä versiona.
(3) - Direktiivin 71/305/ETY 29 artiklan 5 kohta vastaa direktiivin 93/37/ETY 30 artiklan 4 kohtaa.
(4) - Asiakirja nro 8589/88 MAP 23, II.8 kohta (s. 10 ja 11).
(5) - Asia 199/85, komissio v. Italia, tuomio 10.3.1987 (Kok. 1987, s. 1039).
(6) - Vrt. asia 76/81, Transporoute, tuomio 10.2.1982 (Kok. 1982, s. 417, 17 kohta) ja asia 103/88, Fratelli Costanzo, tuomio 22.6.1989 (Kok. 1989, s. 1839, 18 kohta).
(7) - Ks. 29 artiklan 5 kohdan neljäs alakohta; ks. direktiivin sama sisältö myös muilla kielillä. Italiankielinen versio: "Tuttavia, per un periodo che si estende sino alla fine del 1992 ... l'amministrazione aggiudicatrice può ... rifiutare le offerte che presentano un carattere anormalmente basso ..." Ranskankielinen versio: "Toutefois, et pour une période allant jusqu'à la fin 1992 ... le pouvoir adjudicateur peut, ... rejeter des offres présentant un caractère anormalement bas ..." (Kursivointi kirjoittajan).
(8) - Vrt. direktiivin 93/37/ETY 31 artikla.
(9) - Ks. asia 199/85, komissio v. Italia, tuomio 10.3.1987 (Kok. 1987, s. 1039, 14 kohta).
(10) - "Jos tiettyä sopimusta varten jätetyt tarjoukset vaikuttavat sopimuksen kohteeseen nähden poikkeuksellisen edullisilta, hankintaviranomaisen on, ennen kuin tarjous mahdollisesti hylätään, tutkittava tarjouksen keskeiset kohdat. Hankintaviranomaisen on otettava huomioon tämän tutkimuksen tulos. Tätä tarkoitusta varten sen on pyydettävä tarjouksen tekijältä tarpeelliset tiedot ..." (Suomennettu yhteisöjen tuomioistuimessa.)
(11) - Ks. asia 76/81, Transporoute, tuomio 10.2.1982 (Kok. 1982, s. 417, 17 kohta).
(12) - Ks. asia 103/88, Fratelli Costanzo, tuomio 22.6.1989 (Kok. 1989, s. 1839, 18 kohta).
(13) - Ks. asia C-396/92, Bund Naturschutz in Bayern ym., tuomio 9.8.1994 (Kok. 1994, s. I-3717, 18-20 kohta) ja julkisasiamies Gulmannin asiassa C-396/92 3.5.1994 antama ratkaisuehdotus (Kok. 1994, s. I-3719, 17 kohta).
(14) - Em. asiassa C-396/92 annettu julkisasiamiehen ratkaisuehdotus, 24 kohta.