62004CJ0306_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-306/04,
jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Gerechtshof te Amsterdam (Alankomaat) on esittänyt 13.7.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 19.7.2004, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
Compaq Computer International Corporation
vastaan
Inspecteur der Belastingdienst – Douanedistrict Arnhem,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit E. Juhász, K. Schiemann, M. Ilešič ja E. Levits (esittelevä tuomari),
julkisasiamies: C. Stix-Hackl,
kirjaaja: johtava hallintovirkamies M. Ferreira,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 22.9.2005 pidetyssä istunnossa esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
– Compaq Computer International Corporation, edustajinaan belastingadviseur R. Tusveld ja belastingadviseur G. van Slooten,
– Alankomaiden hallitus, asiamiehinään H. G. Sevenster ja D. J. M. de Grave,
– Saksan hallitus, asiamiehenään C.-D. Quassowski,
– Espanjan hallitus, asiamiehenään M. Muñoz Pérez,
– Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, asiamiehenään M. Bethell, avustajanaan barrister P. Harris,
– Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään X. Lewis, avustajanaan advocaat F. Tuytschaever,
kuultuaan julkisasiamiehen 26.1.2006 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1. Gerechtshof te Amsterdam, douanekamerin (Amsterdamin muutoksenhakutuomioistuin, tullijaosto) esittämä ennakkoratkaisupyyntö koskee yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1; jäljempänä tullikoodeksi) 32 artiklan 1 kohdan b alakohdan tulkintaa.
2. Tämä pyyntö on esitetty oikeudenkäynnissä, jossa kantajana on Compaq Computer International Corporation (jäljempänä CCIC) ja vastaajana inspecteur van de Belastingdienst – Douane district Arnhem (Arnhemin alueen tullihallinnon vastuuhenkilö; jäljempänä tulliviranomaiset) ja jossa on kyse 1.1.1995–31.12.1997 yhteisössä vapaaseen liikkeeseen luovutettujen kannettavien tietokoneiden tullausarvosta.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
3. Tullikoodeksin 29 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Maahan tuotujen tavaroiden tullausarvona käytetään niiden kauppa-arvoa eli hintaa, joka niistä on tosiasiallisesti maksettu tai maksettava myytäessä ne vietäviksi yhteisön tullialueelle, tapauksen mukaan 32 ja 33 artiklassa tarkoitettujen tarkistusten jälkeen, jos:
– –
d) ostaja ja myyjä eivät ole keskenään etuyhteydessä, tai jos ovat, kauppa-arvo voidaan 2 kohdan mukaisesti hyväksyä tullitarkoituksiin.”
4. Tämän saman artiklan 2 kohdan mukaisesti kauppa-arvo keskenään etuyhteydessä olevien yritysten välisessä kaupassa voidaan hyväksyä, jolleivät kyseessä olevien yritysten väliset etuyhteydet ole vaikuttaneet hintaan eli jos mainittu arvo on hyvin lähellä samasta tai samankaltaisesta tavarasta samanaikaisesti tai lähes samanaikaisesti markkinoilla käytettävää arvoa.
5. Mainitun koodeksin 32 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Määritettäessä tullausarvoa 29 artiklan mukaisesti maahan tuoduista tavaroista tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan on lisättävä:
– –
b) seuraavien tuotteiden ja palvelujen arvo aiheellisella tavalla jaoteltuna, jos ostaja toimittaa ne suoraan tai välillisesti, joko veloituksetta tai alennettuun hintaan, käytettäviksi maahan tuotujen tavaroiden tuottamisessa ja niiden myynnissä vietäviksi, jos tämä arvo ei sisälly tavaroista tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan:
i) maahan tuotuihin tavaroihin sisältyvät materiaalit, rakenneosat, osat ja vastaavat ainekset,
ii) työkalut, matriisit, muotit ja vastaavat maahan tuotujen tavaroiden tuottamisessa käytetyt esineet,
iii) maahan tuotujen tavaroiden tuottamisessa käytetyt ainekset,
iv) tekninen suunnittelu, kehittely, taiteellinen työ ja mallisuunnittelu sekä piirustusten ja luonnosten laadinta, jotka tapahtuvat muualla kuin yhteisössä ja ovat välttämättömiä maahan tuotujen tavaroiden tuottamisessa;
c) arvonmäärityksen kohteena oleviin tavaroihin liittyvät rojaltit ja lisenssimaksut, jotka ostajan on niiden myynnin edellytyksenä maksettava suoraan tai välillisesti, jos nämä maksut eivät sisälly tavaroista tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan;
– – ”
6. Saman artiklan 3 kohdassa säädetään, että ”tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan voidaan tullausarvoa määritettäessä tehdä ainoastaan tässä artiklassa säädettyjä lisäyksiä”.
7. Tullikoodeksin 34 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Erityissääntöjä tullausarvon määrittämiseksi tietojenkäsittelylaitteistoissa käytettäville tietovälineille, jotka sisältävät tietoja tai ohjeita, voidaan vahvistaa [tullikoodeksi]komiteamenettelyä noudattaen.”
8. Tietyistä neuvoston asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (EYVL L 253, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 19.7.1995 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1762/95 (EYVL L 171, s. 8; jäljempänä soveltamisasetus), 147 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1. [Tullik]oodeksin 29 artiklaa sovellettaessa myynnin kohteena olevien tavaroiden ilmoittamista vapaaseen liikkeeseen luovutettaviksi on pidettävä riittävänä osoituksena siitä, että ne on myyty yhteisön tullialueelle vietäviksi. Ennen arvonmääritystä tapahtuvien peräkkäisten myyntien tapauksessa tämä näyttö koskee viimeistä myyntiä, joka on johtanut tavaroiden tuomiseen yhteisön tullialueelle, tai yhteisön tullialueella ennen tavaroiden luovutusta vapaaseen liikkeeseen tapahtuvaa myyntiä.
Jos ilmoitetaan hinta, joka koskee myyntiä, joka on tapahtunut ennen viimeistä myyntiä ja jonka perusteella tavarat on tuotu yhteisön tullialueelle, on osoitettava tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla, että tavaroiden tämä myynti tapahtui niiden viemiseksi kyseiselle tullialueelle.
Sovelletaan 178–181 a [artiklan] säännöksiä.
– –
3. Ostajan ei tarvitse täyttää muuta edellytystä kuin myyntisopimuksen toisena osapuolena oleminen.”
9. Soveltamisasetuksen 167 artiklassa täsmennetään:
”1. Sen estämättä, mitä [tulli]koodeksin 29–33 artiklassa säädetään, on maahantuotujen tietojenkäsittelylaitteistoissa käytettävien ja tietoja tai ohjeita sisältävien tietovälineiden tullausarvoa määritettäessä otettava huomioon ainoastaan itse tietovälineen hinta tai arvo. Maahantuotujen tietoja tai ohjeita sisältävien tietovälineiden tullausarvoon ei näin ollen sisälly tietojen tai ohjeiden hintaa tai arvoa, jos tämä hinta tai arvo voidaan erottaa kyseisen tietovälineen hinnasta tai arvosta.
2. Tässä artiklassa:
a) ’tietovälineellä’ ei tarkoiteta integroituja piirejä, puolijohteita eikä vastaavia komponentteja tai tavaroita, joihin sisältyy tällaisia piirejä tai komponentteja;
– –”
10. Soveltamisasetuksen 178–181 artiklassa täsmennetään muun muassa ilmoitetun tullausarvon tarkastamista varten tulliviranomaisille toimitettavat tiedot ja asiakirjat.
Pääasian tosiseikat ja ennakkoratkaisukysymys
11. Alankomaiden oikeuden mukaan perustettu yhtiö CCIC, joka on Yhdysvaltoihin sijoittautuneen yhtiön Compaq Computer Corporationin (jäljempänä CCC) tytäryhtiö, myy Compaq-merkkisiä tietojenkäsittelylaitteistoja Euroopassa, ja sillä on tästä syystä jakelukeskus Alankomaissa.
12. CCC:n ja Microsoft Corporationin (jäljempänä Microsoft) välisen sopimuksen nojalla Compaq-merkkiset tietokoneet voidaan varustaa ohjelmistolla, johon kuuluvat käyttöjärjestelmät MS‑Dos ja MS Windows (jäljempänä kyseessä olevat käyttöjärjestelmät), ja myydä näiden käyttöjärjestelmien kanssa sitä vastaan, että Microsoftille maksetaan 31 Yhdysvaltain dollarin (USD) summa jokaisesta tietokoneesta, joka on varustettu mainituilla käyttöjärjestelmillä.
13. CCC osti kannettavia tietokoneita kahdelta taiwanilaiselta tuottajalta. Tässä kaupassa sovittiin, että näiden tietokoneiden kovalevyt varustetaan kyseessä olevilla käyttöjärjestelmillä toimituksen yhteydessä. Tätä varten CCC toimitti näille tuottajille maksutta käyttöjärjestelmät, jotka asennettiin mainittuihin tietokoneisiin.
14. Sitten CCC myi kannettavat tietokoneet, jotka toimitettiin vapaasti laivassa Taiwanista Alankomaihin. Näiden tietokoneiden saapuessa CCIC ilmoitti ne vapaaseen liikkeeseen luovuttamista varten. Kun niiden tullausarvoa määritettiin tullikoodeksin 29 artiklan mukaisesti, huomioon otettiin taiwanilaisten tuottajien ja CCC:n välillä käytetty myyntihinta, johon kyseessä olevien käyttöjärjestelmien arvo ei sisältynyt.
15. Landelijk Waardeteam van de Douane (tullausarvosta vastaava virasto) suoritti vuonna 1999 CCIC:ssä tarkastuksen kyseessä olevien tietokoneiden ilmoitetun tullausarvon paikkansapitävyyden varmistamiseksi. Tämä virasto katsoi, että kyseessä olevien, näihin tietokoneisiin asennettujen käyttöjärjestelmien arvo olisi pitänyt sisällyttää tullausarvoon. Tulliviranomaiset korottivat tämän tarkastuksen johdosta tullikoodeksin 32 artiklan 1 kohdan b alakohdan perusteella kunkin tietokoneen tullausarvoa niihin asennettujen kyseessä olevien käyttöjärjestelmien arvoa vastaavalla summalla ja lähettivät CCIC:lle kaksi maksumääräystä, joista toisen määrä oli 438 605,60 Alankomaiden guldenia (NLG) ja toisen 2 194 982 NLG, joka sittemmin alennettiin 353 168,60 NLG:iin, lisätulleina, jotka koskivat 1.1.1995–31.12.1997 vapaaseen liikkeeseen luovutettaviksi ilmoitettuja kannettavia tietokoneita.
16. CCIC nosti Gerechtshof te Amsterdamissa kanteet niitä tulliviranomaisten päätöksiä vastaan, joilla nämä olivat hylänneet sen näistä maksumääräyksistä tekemät oikaisuvaatimukset. Näissä kanteissa Gerechtshof te Amsterdamin käsiteltäväksi tuli kysymys, oliko tulliviranomaisilla tullausarvoa määritettäessä perusteet nostaa kannettavien tietokoneiden kauppa-arvoa niihin asennettujen kyseessä olevien käyttöjärjestelmien arvolla tullikoodeksin 32 artiklan 1 kohdan b alakohdan perusteella.
17. Todettuaan, että tämän säännöksen soveltamisen edellytykset täyttyivät pääasiassa, kansallinen tuomioistuin katsoi kuitenkin, että sen käsiteltävänä olevassa oikeusriidassa kyseessä olevien kaltaiset käyttöjärjestelmät eivät sisälly mainitun säännöksen i–iii alakohtaan tämän suppeassa merkityksessä. Kun otetaan huomioon käyttöjärjestelmien ominaisuudet ja erityisesti se, että ne on yhdistetty maahantuotuihin tietokoneisiin, mainittu tuomioistuin kuitenkin pohtii, onko näiden järjestelmien arvo otettava huomioon näiden tietokoneiden tullausarvossa, kun otetaan huomioon tullikoodeksin 32 artiklan 1 kohdan b alakohdan tarkoitus.
18. Tässä yhteydessä Gerechtshof te Amsterdam on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko sellaisten tietokoneiden maahantuonnissa, joihin myyjä on asentanut käyttöjärjestelmät, tietokoneiden kauppa-arvoon tullikoodeksin 32 artiklan 1 kohdan b alakohdan perusteella lisättävä ostajan myyjän käyttöön kustannuksetta asettaman ohjelmiston arvo, jos sen arvo ei sisälly kauppa-arvoon?”
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
19. Aluksi on todettava, että tullikoodeksin 29 artiklan 1 kohdan mukaan maahan tuotujen tavaroiden tullausarvona käytetään niiden kauppa-arvoa eli hintaa, joka niistä on tosiasiallisesti maksettu tai maksettava myytäessä ne vietäviksi yhteisön tullialueelle, tapauksen mukaan tullikoodeksin merkityksellisten säännösten mukaisten tarkistusten jälkeen.
20. Kuten kansallisen tuomioistuimen tekemistä huomautuksista ilmenee, pääasiassa kyseessä olevista tietokoneista on tehty kaksi peräkkäistä kauppaa, ensimmäinen taiwanilaisten tuottajien ja CCC:n ja toinen CCC:n ja CCIC:n välillä.
21. Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että tullimenettelyn aikana CCIC ilmoitti ensimmäiseen kauppaan, jossa ostajana on CCC ja myyjänä taiwanilaiset tuottajat, liittyvän kauppa-arvon mainittujen tietokoneiden tullausarvoksi.
22. On riidatonta, että määrittäessään tullausarvoa tullikoodeksin 29 artiklan mukaisesti Alankomaiden tulliviranomaiset ovat hyväksyneet arviointiperustaksi taiwanilaisten tuottajien ja CCC:n välisen sopimuksen kauppa-arvon ja että tätä määrittämistä ei ole riitautettu kansallisessa tuomioistuimessa. Näin ollen, ja kuten itse ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, ainoa yhteisöjen tuomioistuimelle annettu kysymys on se, onko tätä kauppa-arvoa tarkistettava tullikoodeksin 32 artiklan 1 kohdan b alakohdan säännösten nojalla.
23. Kaikki hallitukset, jotka ovat esittäneet huomautuksia yhteisöjen tuomioistuimessa, katsovat, että tämä tarkistus on tarpeen eri syistä, kun Euroopan yhteisöjen komissio taas katsoo, että CCIC:n ja CCC:n välinen kauppa on ratkaiseva, ja väittää, että tullikoodeksin 32 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ei sovelleta eikä siinä säädettyä tarkistusta pidä tehdä. CCIC tekee saman päätelmän, mutta eri syistä. Tämä yhtiö esittää, että kyseessä olevat käyttöjärjestelmät eivät kuulu mihinkään koodeksin 32 artiklan 1 kohdan b alakohdan ryhmistä. Se katsoo, että tämä säännös koskee ainoastaan aineellisia osia. Kyseessä olevat käyttöjärjestelmät kuuluvat tietojenkäsittelylaitteistojen tullausarvoihin liittyvien säännösten eli tullikoodeksin 34 artiklan ja soveltamisasetuksen 167 artiklan soveltamisalaan.
24. CCIC:n perusteluja ja komission väitettä, jonka mukaan tullikoodeksin 32 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ei sovelleta, ei voida hyväksyä.
25. Aluksi tullikoodeksin 34 artiklan täytäntöön panemiseksi annetun asetuksen 167 artiklan 2 kohdan a alakohdasta ilmenee, että tavarat, joihin sisältyy integroituja piirejä, puolijohteita tai vastaavia komponentteja, eivät kuulu mainitun 167 artiklan soveltamisalaan.
26. Siitä, mitä kansallinen tuomioistuin on todennut, ilmenee, että tullikoodeksin 34 artiklaa ja soveltamisasetuksen 167 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta pääasiassa. Näiden toteamusten mukaan näet kyseessä olevat käyttöjärjestelmät, jotka ovat ohjelmistoja, on asennettu maahan tuotujen tietokoneiden kovalevylle, joka on yksi tietokoneen osista, eikä ole itsessään maahan tuotu tavara. Mainittuja tietokoneita ei voida rinnastaa pelkkiin tietovälineisiin, jotka mahdollistavat näiden ohjelmistojen kuljetuksen, koska näiden tietokoneiden päätehtävänä on tietojen käsittely ja koska ne sisältävät komponentteja, jotka estävät asetuksen 167 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan niiden luonnehdinnan tietovälineiksi.
27. Seuraavaksi on korostettava, että tämän tuomion 22 kohdan mukaisesti vastattaessa kansallisen tuomioistuimen kysymykseen kauppa-arvon määrittäminen ei kuulu yhteisöjen tuomioistuimen tutkimukseen.
28. Tullikoodeksin 29 artiklan 1 kohdan johdanto-osan sanamuodon mukaan kauppa-arvo on arvo, joka määritetään ”tapauksen mukaan 32 ja 33 artiklassa tarkoitettujen tarkistusten jälkeen – – ”. ”Kauppa-arvo” on siis ymmärrettävä tarkistetuksi arvoksi silloin, kun tarkistuksen edellytykset täyttyvät. Näin ollen, jos jäsenvaltion hallinnolliset viranomaiset ja tuomioistuimet ovat hyväksyneet kauppa-arvoksi hinnan, joka on vahvistettu aikaisemmassa kaupassa kuin siinä, joka edeltää välittömästi tullausarvon määrittämistä, tätä kauppa-arvoa on tarvittaessa tarkistettava.
29. Kun tullausarvoa määritettäessä myyntihinta korvataan hinnalla, jota on käytetty yhteisön ostajan tekemässä sopimuksessa, kyseisten säännösten logiikka edellyttää, että huomioon otetaan paitsi tämän hinta myös koko sopimussuhde. Tämä merkitsee sitä, että tässä yhteydessä sovellettaessa tullikoodeksin 32 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ”ostajana” on pidettävä yritystä, joka on tehnyt sopimuksen, jonka myyntihinta on kauppa-arvona.
30. Pääasiassa kyseessä olevan tullausarvon määrittämisen osalta oikeuskäytännöstä ilmenee, että tavaran arvonmäärityksestä annettujen yhteisön säännösten tavoitteena on saada aikaan oikeudenmukainen, yhtenäinen ja neutraali järjestelmä, jossa ei käytetä omavaltaisia eikä kuvitteellisia tullausarvoja (asia C-11/89, Unifert, tuomio 6.6.1990, Kok. 1990, s. I-2275, 35 kohta ja asia C-15/99, Sommer, tuomio 19.10.2000, Kok. 2000, s. I-8989, 25 kohta). Tullausarvon on siis ilmennettävä maahan tuodun tavaran todellista arvoa, ja näin ollen siinä on otettava huomioon tämän tavaran kaikki osat, joilla on taloudellista arvoa.
31. Yhteisöjen tuomioistuin on lisäksi katsonut, että ohjelmisto on aineeton taloudellinen hyödyke, jonka hankintaan liittyvien menojen, kun se on yhdistetty tavaraan, on katsottava olevan erottamaton osa tavaroista maksettua tai maksettavaa hintaa ja näin ollen kauppa-arvoa (ks. vastaavasti asia C-79/89, Brown Boveri, tuomio 18.4.1991, Kok. 1991, s. I-1853, 21 kohta).
32. Pääasiassa kyseessä olevat käyttöjärjestelmät ovat ohjelmistoja, jotka CCC on antanut ilmaiseksi taiwanilaisten tuottajien saataville, jotta ne asennettaisiin tietokoneiden kovalevyille niiden valmistusvaiheessa. On lisäksi riidatonta, että mainittujen ohjelmistojen taloudellinen yksikköarvo on 31 USD, jota ei ole sisällytetty taiwanilaisten tuottajien ja CCC:n väliseen eikä CCC:n ja CCIC:n väliseen kauppa-arvoon.
33. On siis todettava, että tällaisissa olosuhteissa kauppa-arvoa on tarkistettava.
34. Espanjan ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukset katsovat, että kyseessä olevat käyttöjärjestelmät sisältävä ohjelmisto kuuluu tullikoodeksin 32 artiklan 1 kohdan b alakohdan i alakohdan soveltamisalaan ”materiaaleina, rakenneosina, osina ja vastaavina aineksina”, kun Alankomaiden ja Saksan hallitukset taas ovat sitä mieltä, että se on luokiteltava tämän säännöksen iv alakohdan mukaiseksi ”tekniseksi suunnitteluksi”. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on kuitenkin ilmoittanut suullisessa käsittelyssä, että se voi myös hyväksyä iv alakohdan mukaisen luokittelun.
35. Kansallinen tuomioistuin ei pyydä tällaista luokittelua, eikä se ole tarpeen pääasian ratkaisemiseksi.
36. Sitä vastoin on todettava, että tullikoodeksin 32 artiklan 1 kohdan c alakohdan soveltaminen voi tulla kysymykseen sen luonnehdinnan mukaisesti, joka tehdään CCC:n ja Microsoftin välisen sopimuksen sisällöstä, ja tämä luonnehdinta kuuluu kansallisen tuomioistuimen toimivaltaan.
37. Edellä esitetyn perusteella esitettyyn kysymykseen on vastattava, että tuotaessa maahan tietokoneita, jotka myyjä on varustanut ohjelmistolla, joka sisältää yhden tai useamman käyttöjärjestelmän, jotka ostaja on antanut ilmaiseksi myyjän saataville, tullikoodeksin 32 artiklan 1 kohdan b tai c alakohdan mukaisesti näiden tietokoneiden tullausarvoa määrättäessä kauppa-arvoon on lisättävä ohjelmiston arvo, jos tätä ohjelmiston arvoa ei ole sisällytetty mainituista tietokoneista tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan.
38. Asia on näin myös silloin, kun kansalliset viranomaiset hyväksyvät yhteisön oikeuden mukaisesti kauppa-arvoksi muussa kuin siinä kaupassa käytetyn hinnan, jonka yhteisön ostaja on tehnyt. Tällaisessa tilanteessa tullikoodeksin 32 artiklan 1 kohdan b tai c alakohdassa tarkoitettuna ”ostajana” on pidettävä sitä, joka on tehnyt tämän toisen kaupan.
Oikeudenkäyntikulut
39. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä yhteisöjen tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Tuotaessa maahan tietokoneita, jotka myyjä on varustanut ohjelmistolla, joka sisältää yhden tai useamman käyttöjärjestelmän, jotka ostaja on antanut ilmaiseksi myyjän saataville, yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 32 artiklan 1 kohdan b tai c alakohdan mukaisesti näiden tietokoneiden tullausarvoa määrättäessä kauppa-arvoon on lisättävä ohjelmiston arvo, jos tätä ohjelmiston arvoa ei ole sisällytetty mainituista tietokoneista tosiasiallisesti maksettuun tai maksettavaan hintaan.
Asia on näin myös silloin, kun kansalliset viranomaiset hyväksyvät yhteisön oikeuden mukaisesti kauppa-arvoksi muussa kuin siinä kaupassa käytetyn hinnan, jonka yhteisön ostaja on tehnyt. Tällaisessa tilanteessa asetuksen N:o 2913/92 32 artiklan 1 kohdan b tai c alakohdassa tarkoitettuna ”ostajana” on pidettävä sitä, joka on tehnyt tämän toisen kaupan.