62018CJ0128_RES
Asia C-128/18
Dumitru-Tudor Dorobantu
(Ennakkoratkaisupyyntö – Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg)
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 15.10.2019
Ennakkoratkaisupyyntö – Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Puitepäätös 2002/584/YOS – Eurooppalainen pidätysmääräys – Täytäntöönpanosta kieltäytymisen perusteet – Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artikla – Epäinhimillisen tai halventavan kohtelun kielto – Vankeusolosuhteet pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa – Täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen arviointi asiasta – Kriteerit
Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä tehty puitepäätös – Tuomittujen tai epäiltyjen henkilöiden luovuttaminen pidätysmääräyksen antaneille oikeusviranomaisille – 1 artiklan 3 kohta – Velvoite kunnioittaa perusoikeuksia ja keskeisiä oikeusperiaatteita – Ulottuvuus – Rajat
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artikla; neuvoston puitepäätöksen 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 1 artiklan 3 kohta)
(ks. 45–49 kohta)
Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä tehty puitepäätös – 15 artiklan 2 kohta – Tuomittujen tai epäiltyjen henkilöiden luovuttaminen pidätysmääräyksen antaneille oikeusviranomaisille – Sen seuraukset, että eurooppalaisen pidätysmääräyksen kohteena olevaan henkilöön todetaan kohdistuvan epäinhimillisen tai halventavan kohtelun vaara
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artikla; neuvoston puitepäätöksen 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 15 artiklan 2 kohta)
(ks. 50–57 kohta)
Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä tehty puitepäätös – Tuomittujen tai epäiltyjen henkilöiden luovuttaminen pidätysmääräyksen antaneille oikeusviranomaisille – Velvoite kunnioittaa perusoikeuksia ja keskeisiä oikeusperiaatteita – Vankeusolosuhteet pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa – Epäinhimillisen tai halventavan kohtelun vaara – Täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen tekemä tarkastus – Ulottuvuus
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artikla; neuvoston puitepäätöksen 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 1 artiklan 3 kohta)
(ks. 60–69 ja 85 kohta sekä tuomiolauselma)
Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä tehty puitepäätös – Tuomittujen tai epäiltyjen henkilöiden luovuttaminen pidätysmääräyksen antaneille oikeusviranomaisille – Velvoite kunnioittaa perusoikeuksia ja keskeisiä oikeusperiaatteita – Vankeusolosuhteet pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa – Epäinhimillisen tai halventavan kohtelun vaara – Täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen tekemä tarkastus – Vangin käytössä oleva henkilökohtainen tila – Laskentatavat
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artikla; neuvoston puitepäätöksen 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 1 artiklan 3 kohta)
(ks. 72–77 ja 85 kohta sekä tuomiolauselma)
Perusoikeudet – Euroopan unionin perusoikeuskirja – Suojan taso – Jäsenvaltion oikeudessa taatut perusoikeudet – Rangaistuksen täytäntöönpanoa varten annettu eurooppalainen pidätysmääräys – Jäsenvaltiolla ei ole mahdollisuutta asettaa luovuttamisen edellytykseksi sen oman rangaistusjärjestelmän osalta säädettyjä vähimmäisvaatimuksia tiukempien vaatimusten noudattamista
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 53 artikla; neuvoston puitepäätöksen 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 3, 4 ja 4 a artikla)
(ks. 79 kohta)
Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä tehty puitepäätös – Tuomittujen tai epäiltyjen henkilöiden luovuttaminen pidätysmääräyksen antaneille oikeusviranomaisille – Velvoite kunnioittaa perusoikeuksia ja keskeisiä oikeusperiaatteita – Vankeusolosuhteet pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa – Epäinhimillisen ja halventavan kohtelun vaara – Täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen tekemä tarkastus – Pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa toteutetut toimenpiteet, joilla pyritään vahvistamaan vankeusolosuhteiden valvontaa – Mahdollisuutta sulkea pois epäinhimillisen tai halventavan kohtelun vaara näiden toimenpiteiden perusteella ei ole
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artikla; neuvoston puitepäätöksen 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 1 artiklan 3 kohta)
(ks. 80, 81 ja 85 kohta sekä tuomiolauselma)
Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä tehty puitepäätös – Tuomittujen tai epäiltyjen henkilöiden luovuttaminen pidätysmääräyksen antaneille oikeusviranomaisille – Velvoite kunnioittaa perusoikeuksia ja keskeisiä oikeusperiaatteita – Vankeusolosuhteet pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa – Epäinhimillisen tai halventavan kohtelun vaara – Mahdollisuutta punnita tällaisen vaaran olemassaoloa suhteessa rikosoikeuden alalla tehdyn oikeudellisen yhteistyön tehokkuuteen sekä keskinäisen luottamuksen ja vastavuoroisen tunnustamisen periaatteisiin liittyviin näkökohtiin ei ole
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artikla; neuvoston puitepäätöksen 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, johdanto-osan kuudes perustelukappale sekä 1 artiklan 2 ja 3 kohta)
(ks. 82–85 kohta sekä tuomiolauselma)
Tiivistelmä
Eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen on valvottava, noudatetaanko niiden asianomaisen henkilön vankeusolosuhteiden osalta, jotka vallitsevat siinä laitoksessa, johon hänet sijoitetaan, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun kieltoa
Unionin tuomioistuin on suuressa jaostossa 15.10.2019 antamallaan tuomiolla Dorobantu (C-128/18) tulkinnut Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 4 artiklassa tarkoitetun kidutuksen sekä epäinhimillisen tai halventavan rangaistuksen ja kohtelun kiellon valossa eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä tehdyn puitepäätöksen säännöstä, (
1
) jonka mukaan kyseinen asiakirja ei vaikuta velvoitteeseen kunnioittaa EU 6 artiklassa taattuja perusoikeuksia ja keskeisiä oikeusperiaatteita.
Pääasia koskee romanialaisen tuomioistuimen eräästä kansalaisestaan antaman eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa Saksassa. Saksalainen tuomioistuin pohtii kyseisen eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoviranomaisena niitä kriteerejä, jotka on otettava huomioon sen arvioimiseksi, ovatko vankeusolosuhteet, joille kyseinen kansalainen altistuu, jos hänet luovutetaan Romanian viranomaisille, perusoikeuskirjan 4 artiklasta ilmenevien vaatimusten mukaiset. Nyt käsiteltävä asia on antanut unionin tuomioistuimelle mahdollisuuden täsmentää oikeuskäytäntöä, joka perustuu etenkin sen tuomioihin asiassa Aranyosi ja Căldăraru (
2
) ja asiassa Generalstaatsanwaltschaft (vankeusolosuhteet Unkarissa). (
3
)
Unionin tuomioistuin lausui ensinnäkin siitä, miten tehokkaasti ja laajasti täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen on valvottava pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa vallitsevia vankeusolosuhteita. Se totesi tältä osin, että kun kyseisellä viranomaisella on tiedossaan objektiivisia, luotettavia, tarkkoja ja asianmukaisesti päivitettyjä tietoja, jotka osoittavat rakenteellisia tai yleisiä puutteita pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion rangaistuslaitoksissa vallitsevissa vankeusolosuhteissa, sen on sen arvioimiseksi, onko olemassa painavia perusteita uskoa, että eurooppalaisen pidätysmääräyksen kohteena olevan henkilön luovuttaminen kyseiseen jäsenvaltioon altistaa hänet todelliselle vaaralle siitä, että häntä kohdellaan epäinhimillisellä tai halventavalla tavalla, otettava huomioon kaikki siinä rangaistuslaitoksessa vallitsevia vankeusolosuhteita koskevat merkitykselliset aineelliset näkökohdat, johon kyseinen henkilö on konkreettisesti tarkoitus sijoittaa. Koska epäinhimillisen tai halventavan kohtelun kielto on luonteeltaan ehdoton, tämä valvonta ei koske vain ilmeisiä puutteellisuuksia.
Kun otetaan lisäksi huomioon yhtäältä tällaisen valvonnan konkreettinen ja yksityiskohtainen luonne ja toisaalta sen osalta puitepäätöksen mukaan noudatettavat määräajat, täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen ei voi tutkia kaikissa sellaisissa pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion rangaistuslaitoksissa vallitsevia vankeusolosuhteita, joihin kyseinen henkilö voitaisiin sijoittaa. Jotta se voi valvoa siinä rangaistuslaitoksessa vallitsevat vankeusolosuhteet, johon kyseinen henkilö on konkreettisesti tarkoitus sijoittaa, sen on pyydettävä pidätysmääräyksen antaneelta oikeusviranomaiselta tiedot, joita se pitää tarpeellisina, ja sen on lähtökohtaisesti luotettava viimeksi mainitun viranomaisen antamiin vakuutuksiin, jos ei ole sellaisia täsmällisiä tietoja, joiden perusteella vankeusolosuhteiden voidaan katsoa olevan ristiriidassa perusoikeuskirjan 4 artiklan kanssa.
Niihin aineellisiin näkökohtiin, joita täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen on arvioitava, kuuluvat muun muassa vangilla rangaistuslaitoksen sellissä käytössä oleva henkilökohtainen tila, saniteettiolosuhteet ja se, miten vapaasti vanki voi liikkua mainitussa laitoksessa.
Siltä osin kuin toiseksi on kyse erityisesti vangin käytössä olevasta henkilökohtaisesta tilasta, unionin tuomioistuin totesi, että koska unionin oikeudessa ei ole tällä hetkellä vahvistettu tätä koskevia vähimmäissääntöjä, täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen on otettava huomioon ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen (Euroopan ihmisoikeussopimus) (
4
) 3 artiklasta johtuvat vähimmäisvaatimukset, koska kyseiseen määräykseen sisältyvä oikeus vastaa perusoikeuskirjan 4 artiklassa turvattua oikeutta. Unionin tuomioistuin katsoi Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytäntöön viitaten muun muassa, että se, että vangin käytössä yhteissellissä oleva henkilökohtainen tila on alle 3 m2:ä, luo vahvan olettaman siitä, että kyse on Euroopan ihmisoikeussopimuksen 3 artiklan rikkomisesta, ja tämä olettama voidaan tavallisesti kumota vain, jos kyseistä henkilökohtaista tilaa rajoitetaan lyhyinä, satunnaisina ja vähämerkityksisinä jaksoina, joihin liittyy mahdollisuus liikkua vapaasti ja sellin ulkopuolella järjestettävää toimintaa ja jos kyseessä olevan laitoksen vankeusolosuhteet ovat yleisesti ottaen kunnolliset. Unionin tuomioistuin täsmensi lisäksi, että käytettävissä olevaa tilaa laskettaessa ei ole otettava huomioon saniteettirakenteiden viemää tilaa, mutta kyseiseen laskentaan on sisällytettävä huonekalujen viemä tila, ja vangeilla on oltava kuitenkin edelleen mahdollisuus liikkua sellissä normaalisti.
Unionin tuomioistuin totesi kolmanneksi, että kun täytäntöönpanosta vastaavat oikeusviranomaiset suorittavat niiden olosuhteiden kokonaisarviointia, joissa eurooppalaisen pidätysmääräyksen kohteena oleva henkilö on tarkoitettu pidettäväksi vangittuna, ne voivat ottaa huomioon pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa toteutetut, etenkin tuomioistuimen toimesta jälkikäteen suoritettavaa valvontaa koskevat toimenpiteet. Kyseinen viranomainen ei voi kuitenkaan katsoa, ettei epäinhimillisen tai halventavan kohtelun todellista vaaraa ole olemassa, pelkästään sillä perusteella, että asianomaisella henkilöllä on kyseisessä jäsenvaltiossa käytettävissään oikeussuojakeino, jolla hän voi riitauttaa vankeusolosuhteensa, tai että on toteutettu lainsäädännöllisiä tai rakenteellisia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on vahvistaa vankeusolosuhteiden valvontaa.
Unionin tuomioistuin katsoi lopuksi neljänneksi, että sitä, että täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen toteaa, että on olemassa painavia perusteita uskoa, että kyseisen henkilön luovuttaminen pidätysmääräyksen antaneeseen jäsenvaltioon altistaa hänet tällaiselle vaaralle siinä rangaistuslaitoksessa vallitsevien vankeusolosuhteiden vuoksi, johon hänet on konkreettisesti tarkoitus sijoittaa, ei voida punnita tällaisesta luovuttamisesta päätettäessä suhteessa sellaisiin näkökohtiin, jotka liittyvät rikosoikeuden alalla tehdyn oikeudellisen yhteistyön tehokkuuteen sekä keskinäisen luottamuksen ja vastavuoroisen tunnustamisen periaatteisiin. Se, että epäinhimillisen tai halventavan kohtelun kielto on ehdoton, on näet esteenä sille, että perusoikeutta siihen, ettei ketään saa kohdella tällä tavalla, voitaisiin jotenkin rajoittaa tällaisilla näkökohdilla. Tarve taata se, ettei kyseinen henkilö joudu minkäänlaisen epäinhimillisen tai halventavan kohtelun kohteeksi, oikeuttaa siis poikkeuksellisesti rajoittamaan vastavuoroisen tunnustamisen ja keskinäisen luottamuksen periaatteita.
(
1
)	Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS (EYVL 2002, L 190, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 annetulla neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS (EUVL 2009, L 81, s. 24), 1 artiklan 3 kohta.
(
2
)	Unionin tuomioistuimen tuomio 5.4.2016, Aranyosi ja Căldăraru (C-404/15 ja C-659/15 PPU, EU:C:2016:198).
(
3
)	Unionin tuomioistuimen tuomio 25.7.2018, Generalstaatsanwaltschaft (vankeusolosuhteet Unkarissa) (C-220/18 PPU, EU:C:23018:589).
(
4
)	Roomassa 4.11.1950 allekirjoitettu yleissopimus.