62024CJ0408
UNIONIN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kolmas jaosto)
12 päivänä helmikuuta 2026 (
*1
)
Ennakkoratkaisupyyntö – Lentoliikenne – Asetus (EY) N:o 549/2004 – Yhtenäinen eurooppalainen ilmatila – Asetus (EY) N:o 550/2004 – Lennonvarmistuspalvelujen tarjoaminen yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa – 8 artikla – Ilmaliikennepalvelujen tarjoajat – 14 ja 15 artikla – Ilmatilan käyttäjiltä veloitettavat maksut – Sanomanvälityspalvelimen toimintahäiriö – Lentojen peruuttaminen – Kyseessä olevan palveluntarjoajan väitetty tuottamuksellinen laiminlyönti – Ilmatilan käyttäjät – Näiden käyttäjien suojaaminen tällaisen laiminlyönnin aiheuttamilta taloudellisilta vahingoilta
Asiassa C‑408/24,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Oberster Gerichtshof (ylin yleinen tuomioistuin, Itävalta) on esittänyt 27.5.2024 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 12.6.2024, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
Itävallan tasavalta
vastaan
Austrian Airlines AG,
UNIONIN TUOMIOISTUIN (kolmas jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja O. Spineanu-Matei, sekä tuomarit S. Rodin, N. Piçarra (esittelevä tuomari) ja N. Fenger,
julkisasiamies: J. Kokott,
kirjaaja: hallintovirkamies G. Chiapponi,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 21.5.2025 pidetyssä istunnossa esitetyn,
ottaen huomioon huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
–
Itävallan tasalta, asiamiehinään C. Nemeth ja S. Ullreich,
–
Austrian Airlines AG, edustajanaan J. Eichmeyer, Rechtsanwältin,
–
Itävallan hallitus, asiamiehinään A. Posch, J. Schmoll ja G. Kunnert,
–
Belgian hallitus, asiamiehinään S. Baeyens ja P. Cottin,
–
Ranskan hallitus, asiamiehinään B. Herbaut ja B. Travard,
–
Euroopan komissio, asiamiehinään R. Álvarez Vinagre ja G. Meessen,
kuultuaan julkisasiamiehen 4.9.2025 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
1
Ennakkoratkaisupyyntö koskee lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisesta yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa 10.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 550/2004 (palveluntarjonta-asetus) (EUVL 2004, L 96, s. 10), sellaisena kuin se on muutettuna 21.10.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1070/2009 (EUVL 2009, L 300, s. 34) (jäljempänä asetus N:o 550/2004), 8 artiklan ja yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan toteuttamisen puitteista 10.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 549/2004 (puiteasetus) (EUVL 2004, L 96, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1070/2009 (jäljempänä asetus N:o 549/2004), 2 artiklan 4 alakohdan tulkintaa.
2
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Itävallan tasavalta, jota edustaa Finanzprokuratur, ja Austrian Airlines AG ja joka koskee sen taloudellisen vahingon korvaamista, joka kyseiselle lentoyhtiölle on aiheutunut Austro Controlin hallinnoiman ilmailualan sanomanvälityspalvelimen toimintahäiriön aiheuttamasta lentojen peruuttamisesta.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Asetus N:o 549/2004
3
Asetuksen N:o 549/2004 johdanto-osan seitsemännessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Ilmatila on rajallinen voimavara, jonka optimaalinen ja tehokas käyttö on mahdollista vain, jos kaikkien käyttäjien tarpeet otetaan huomioon ja ne ovat tarpeen mukaan edustettuina kaikessa yhtenäistä eurooppalaista ilmatilaa koskevassa kehitystyössä, päätöksenteossa ja toteuttamisessa, yhtenäisen ilmatilan komitea mukaan lukien.”
4
Kyseisen asetuksen 1 artiklan, jonka otsikkona on ”Tarkoitus ja soveltamisala”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Yhtenäistä eurooppalaista ilmatilaa koskevan aloitteen tarkoituksena on parantaa ilmaliikenteen nykyisiä turvallisuusstandardeja, edistää lentoliikennejärjestelmän kestävää kehitystä ja parantaa ilmaliikenteen hallinnan ja lennonvarmistuspalvelujen järjestelmän suorituskykyä Euroopan yleisessä ilmaliikenteessä siten, että voidaan täyttää kaikkien ilmatilan käyttäjien vaatimukset. Yhtenäiseen eurooppalaiseen ilmatilaan sisältyvät yhteinen yleiseurooppalainen reittiverkko, verkon hallinta ja ilmaliikenteen hallintajärjestelmät, jotka perustuvat pelkästään turvallisuuteen, tehokkuuteen ja teknisiin näkökohtiin kaikkien ilmatilan käyttäjien hyväksi. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi tässä asetuksessa vahvistetaan yhdenmukaistetut sääntelypuitteet yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan luomiseksi.”
5
Kyseisen asetuksen 2 artiklassa on muun muassa seuraavat määritelmät:
”1)
’lennonjohtopalveluilla’ [tarkoitetaan] palveluja, joita tarjotaan:
a)
ilma-alusten
–
välisten törmäysten välttämiseksi,
–
esteisiin törmäämisen välttämiseksi lentopaikan liikennealueella; ja
b)
ilmaliikennevirtojen sujuvuuden edistämiseksi ja ylläpitämiseksi;
– –
4)
’lennonvarmistuspalveluilla’ [tarkoitetaan] ilmaliikennepalveluja, viestintä-, suunnistus- ja valvontapalveluja, lennonvarmistukseen tarkoitettuja sääpalveluja sekä ilmailutiedotuspalveluja;
– –
8)
’ilmatilan käyttäjillä’ [tarkoitetaan] ilma-aluksia, joita käytetään yleisessä ilmaliikenteessä;
– –
10)
’ilmaliikenteen hallinnalla’ ilmassa tai maassa suoritettavien toimintojen (ilmaliikennepalvelun, ilmatilan hallinnan ja ilmaliikennevirtojen säätelyn) yhdistelmää, joka on ilma-aluksen turvallisen ja tehokkaan liikkumisen edellytys toiminnan kaikissa vaiheissa;
11)
’ilmaliikennepalveluilla’ lentotiedotuspalveluja, hälytyspalveluja, ilmaliikenteen neuvontapalveluja ja lennonjohtopalveluja (aluelennonjohto-, lähestymislennonjohto- ja lähilennonjohtopalvelut);
– –
23 a)
’lentotiedotuspalvelulla’ palvelua, jonka tarkoituksena on antaa lentojen turvallista ja tehokasta suorittamista varten hyödyllisiä neuvoja ja tietoja;
23 b)
’hälytyspalveluilla’ palvelua, jonka tarkoituksena on ilmoittaa asianomaisille organisaatioille etsintä- ja pelastustarpeessa olevista ilma-aluksista ja auttaa näitä organisaatioita tarpeen mukaan;
– –”
6
Kyseisen asetuksen 3 artiklan, jonka otsikkona on ”[Unionin] toiminnan kohdealat”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tässä asetuksessa luodaan yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan perustamiseksi yhdenmukaistetut säännöspuitteet yhdessä seuraavien säädösten:
– –
b) [asetus (EY) N:o 551/2004] – –
– –
ja niiden täytäntöönpanosääntöjen kanssa, jotka komissio vahvistaa tämän asetuksen ja edellä mainittujen asetusten perusteella.”
Asetus N:o 550/2004
7
Asetuksen N:o 550/2004 johdanto-osan neljännessä ja kymmenennessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(4)
Yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan toteuttamiseksi olisi hyväksyttävä toimenpiteitä, joilla varmistetaan lennonvarmistuspalvelujen turvallinen ja tehokas tarjoaminen ja jotka ovat yhdenmukaisia sen kanssa, mitä yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan organisoinnista ja käytöstä 10 päivänä maaliskuuta 2004 annetussa asetuksessa (EY) N:o 551/2004 (ilmatila-asetus) [(EUVL 2004, L 96, s. 20)] säädetään ilmatilan organisoinnista ja käytöstä. Näiden palvelujen tarjoamisen yhdenmukainen järjestäminen on tärkeää, jotta voidaan vastata asianmukaisesti ilmatilan käyttäjien tarpeisiin ja säännellä ilmaliikennettä turvallisesti ja tehokkaasti.
– –
(10)
Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajille annettavaa lupaa varten olisi perustettava yhteinen järjestelmä, jonka avulla voidaan määritellä lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien oikeudet ja velvollisuudet sekä tällaisten vaatimusten noudattamisen säännöllinen valvonta, samalla kun taataan palvelujen tarjoamisen jatkuvuus.”
8
Asetuksen N:o 550/2004 1 artiklan, jonka otsikko on ”Tarkoitus ja soveltamisala”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tämä asetus koskee [asetuksen N:o 549/2004] asettamissa rajoissa lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa. Tämän asetuksen tarkoituksena on asettaa yhteiset vaatimukset lennonvarmistuspalvelujen turvalliselle ja tehokkaalle tarjoamiselle yhteisössä.”
9
Asetuksen N:o 550/2004 6 artiklassa, jonka otsikko on ”Yhteiset vaatimukset” ja joka aloittaa kyseisen asetuksen II luvun, jossa vahvistetaan näiden palvelujen tarjoamista koskevat säännöt, säädetään seuraavaa:
”Lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevat yhteiset vaatimukset laaditaan [asetuksen N:o 549/2004] 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Yhteiset vaatimukset kattavat vähintään seuraavat osa-alueet:
–
tekninen ja toiminnallinen pätevyys ja soveltuvuus,
–
turvallisuus- ja laadunhallintajärjestelmät ja ‑menetelmät,
–
raportointijärjestelmät,
–
palvelujen laatu,
–
taloudelliset edellytykset,
–
vastuu ja vakuutukset,
–
omistus ja organisaatiorakenne mukaan lukien eturistiriitojen välttäminen,
–
henkilöstöresurssit mukaan lukien henkilöstön riittävää määrää koskevat suunnitelmat,
–
turva-asiat.”
10
Asetuksen N:o 550/2004 7 artiklassa, jonka otsikko on ”Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia koskeva lupajärjestelmä”, säädetään seuraavaa:
”1.   [Unionin] alueella tapahtuva lennonvarmistuspalvelujen tarjoaminen edellyttää jäsenvaltion antamaa lupaa.
– –
3.   Kansallisten valvontaviranomaisten on annettava lupa lennonvarmistuspalvelujen tarjoajille, jotka täyttävät 6 artiklassa tarkoitetut yhteiset vaatimukset. – –
– –
7.   Kansallisten valvontaviranomaisten on seurattava yhteisten vaatimusten sekä lupiin liitettyjen ehtojen noudattamista. Tällaisen seurannan yksityiskohdat sisällytetään kertomuksiin, jotka jäsenvaltiot antavat vuosittain [asetuksen N:o 549/2004] 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Jos kansallinen valvontaviranomainen toteaa, että luvan haltija ei enää täytä näitä vaatimuksia tai ehtoja, sen on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet huolehtien samalla palvelujen jatkuvuudesta edellyttäen, että turvallisuutta ei vaaranneta. Tällaisiin toimenpiteisiin voi kuulua luvan peruuttaminen.”
11
Asetuksen N:o 550/2004 8 artiklassa, jonka otsikkona on ”Ilmaliikennepalvelujen tarjoajien nimeäminen”, säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että niiden vastuulla olevassa ilmatilassa ilmaliikennepalveluja tarjotaan yksinoikeudella tietyissä ilmatilan lohkoissa. Tätä varten jäsenvaltioiden on nimettävä ilmaliikennepalvelujen tarjoaja, jolla on [unionin] alueella voimassa oleva lupa.
– –
3.   Jäsenvaltioiden on määriteltävä nimettyjen ilmaliikennepalvelujen tarjoajien oikeudet ja velvollisuudet. – –
4.   Jäsenvaltiot voivat harkintansa mukaan valita ilmaliikennepalvelujen tarjoajan edellyttäen, että se täyttää 6 ja 7 artiklassa tarkoitetut vaatimukset ja ehdot.
– –”
12
Kyseisen asetuksen III luvussa, jonka otsikko on ”Maksujärjestelmät”, olevassa 14 artiklassa, jonka otsikko on ”Yleistä”, säädetään seuraavaa:
”Lennonvarmistuspalvelujen maksujärjestelmän on 15 ja 16 artiklan vaatimusten mukaisesti lisättävä avoimuutta ilmatilan käyttäjiltä veloitettavien maksujen määräämisessä, asettamisessa ja perinnässä sekä edistettävä lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisen kustannustehokkuutta ja lentotoiminnan tehokkuutta siten, että samalla säilytetään optimaalinen turvallisuuden taso. – –”
13
Kyseisen asetuksen 15 artiklassa, jonka otsikko on ”Periaatteet”, säädetään seuraavaa:
”1.   Maksujärjestelmän on perustuttava lennonvarmistuspalvelujen kustannuksiin, jotka aiheutuvat palvelun tarjoajille näiden toimiessa ilmatilan käyttäjien hyväksi. Nämä kustannukset on järjestelmässä jaettava käyttäjäryhmien kesken.
– –
3.   Jäsenvaltioiden on maksuja määrittäessään noudatettava seuraavia periaatteita 2 kohdan mukaisesti:
– –
f)
Maksujen on edistettävä turvallisten, tehokkaiden, toimivien ja kestävien lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista siten, että tavoitteena on korkean turvallisuustason ja kustannustehokkuuden sekä suorituskykytavoitteiden saavuttaminen, sekä tuettava yhdennettyä palvelujen tarjoamista ja vähennettävä samalla ilmailun ympäristövaikutuksia. – –”
Täytäntöönpanoasetus N:o 1035/2011
14
Lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevista yhteisistä vaatimuksista sekä asetusten (EY) N:o 482/2008 ja (EU) N:o 691/2010 muuttamisesta 17.10.2011 annettuun komission täytäntöönpanoasetukseen (EU) N:o 1035/2011 (EUVL 2011, L 271, s. 23), sellaisena kuin se on muutettuna 2.5.2014 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 448/2014 (EUVL 2014, L 132, s. 53) (jäljempänä täytäntöönpanoasetus N:o 1035/2011), sisältyy liite I, jonka otsikko on ”Lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevat yleiset vaatimukset” ja jossa säädetään seuraavaa:
”1.
TEKNINEN JA TOIMINNALLINEN PÄTEVYYS JA VALMIUS
Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien on kyettävä tarjoamaan palvelujaan turvallisella, tehokkaalla, jatkuvalla ja kestävällä tavalla olosuhteissa, joissa palvelun yleinen kysyntä tietyssä ilmatilassa pysyy kohtuullisella tasolla. Tätä varten niiden on pidettävä yllä riittävää teknistä ja toiminnallista kapasiteettia ja asiantuntemusta.
– –
3.
TURVALLISUUDEN JA LAADUN HALLINTA
– –
3.2.
Laadunhallintajärjestelmä
Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajilla on oltava käytössään kaikki niiden tarjoamat lennonvarmistuspalvelut kattava laadunhallintajärjestelmä, joka perustuu seuraavassa lueteltuihin periaatteisiin.
Laadunhallintajärjestelmässä on:
a)
määriteltävä laatupolitiikka, jossa otetaan huomioon eri käyttäjien tarpeet niin suuressa määrin kuin mahdollista;
– –
7.
KORVAUSVASTUU JA VAKUUTUSTURVA
Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajilla on oltava riittävä suoja sovellettavaan lainsäädäntöön perustuvien vastuidensa kattamiseksi.
– –”
Itävallan oikeus
Ilmailulaki
15
Ilmailusta 2.12.1957 annetun liittovaltion lain (Bundesgesetz über die Luftfahrt; BGBl. 253/1957), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasian tosiseikkoihin (jäljempänä ilmailulaki), 120 §:ssä säädetään seuraavaa:
”(1)   Jollei kansainvälisissä sopimuksissa, unionin oikeuden säännöksissä tai tässä liittovaltion laissa toisin säädetä, lennonvarmistuspalvelujen hoitaminen kuuluu liittovaltion julkisen vallan tehtävänä Austro Control GmbH:lle. Kyseinen yhtiö on nimetty [tämän lain] 119 §:n 2 momentin 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen ilmaliikennepalvelujen ja [tämän lain] 119 §:n 2 momentin 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen lentosääpalvelujen tarjoajaksi asetuksen [N:o 550/2004] 8 ja 9 artiklassa tarkoitetulla yksinoikeudella.
– –
(5)   Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien on tarjottava tarvittavat ja kansainvälisten standardien mukaiset lennonvarmistuslaitteet niille annettujen lennonvarmistustehtävien asianmukaista ja turvallista suorittamista varten, pidettävä nämä laitteet turvallisessa toimintakunnossa ja käytettävä niitä määräysten mukaisesti.
– –”
Austro Controlia koskeva laki
16
Rajavastuuyhtiö Austro Controlista annetun liittovaltion lain (Bundesgesetz über die Austro Control Gesellschaft mit beschränkter Haftung; BGBl. 898/1993), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasian tosiseikkoihin (jäljempänä Austro Controlista annettu laki), 2 §:ssä säädetään seuraavaa:
”(1)   Austro Control GmbH:n on hoidettava kaikki tehtävät, jotka ovat aiemmin kuuluneet Bundesamt für Zivilluftfahrtille [(liitovaltion siviili-ilmailuvirasto, Itävalta)] ilmailulain ja tämän lain nojalla annettujen asetusten sekä lennonvarmistuspalveluja koskevista reittimaksuista annetun lain [(Flugsicherungsstreckengebührengesetz; BGBl. 137/1986)] nojalla, lukuun ottamatta tehtäviä, jotka on annettu [ilmailulain] 140b §:n nojalla annetulla asetuksella. Austro Control GmbH:n on lisäksi hoidettava liittovaltion laeissa tai näiden liittovaltion lakien perusteella annetuissa asetuksissa sille annetut tehtävät. Näiden tehtävien hoitaminen on pakollista. Austro Control GmbH:n on toteutettava kaikki organisatoriset järjestelyt, jotta se voi suorittaa nämä tehtävät valtion viranomaisten valvonnassa.
– –”
17
Austro Controlista annetun lain 10 §:n, jonka otsikko on ”Vastuu”, 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Liittovaltio vastaa hallinnon vastuusta annetun lain [(Amtshaftungsgesetz, BGBl. 20/1949)] säännösten mukaisesti vahingoista, joita Austro Control GmbH:n työntekijät aiheuttavat kenelle tahansa lakien täytäntöönpanon yhteydessä Austro Controlille tämän lain 2 §:n 1 ja 3 momentin mukaisesti annettuja tehtäviä hoitaessaan. Työntekijä ei ole vastuussa vahingon kärsineelle osapuolelle. – –”
Hallinnon vastuusta annettu laki
18
Hallinnon vastuusta annetun lain, sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasian tosiseikkoihin (jäljempänä hallinnon vastuusta annettu laki), 1 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Liittovaltio, osavaltiot, kunnat, muut julkisyhteisöt ja sosiaalivakuutuslaitokset – – ovat siviilioikeudellisten säännösten mukaan vastuussa omaisuus- tai henkilövahingosta, jonka niiden elimenä toimivat henkilöt ovat lakeja täytäntöön pantaessa lainvastaisella menettelyllä tuottamuksellisesti aiheuttaneet kenelle tahansa; elin ei ole vastuussa vahinkoa kärsineelle. Vahinko on korvattava ainoastaan rahana.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
19
Austro Control on rajavastuuyhtiö (GmbH), jonka ainoa osakkeenomistaja on Itävallan tasavalta. Hoitaessaan lakisääteisiä tehtäviään Austro Control hallinnoi lentoliikenteen sanomanvälitysverkoston palvelinta (jäljempänä AFTN-palvelin), joka huolehtii muun muassa lentoliikenteeseen liittyvien teknisten tietojen välittämisestä lentoyhtiöiden, Austro Controlin itsensä ja Brysseliin (Belgia) sijoittautuneen eurooppalaisen koordinointielimen Eurocontrolin välillä.
20
Austrian Airlines, joka on Wien-Schwechatin (Itävalta) lentoasemalle sijoittautunut lentoyhtiö, käyttää Austro Controlin tarjoamia lentoliikennepalveluja kyseiseltä lentoasemalta lähteville ja sinne suuntautuville lennoilleen näistä palveluista perittäviä maksuja vastaan.
21
AFTN-palvelimen tekninen vika aiheutti 28.8.2016 kyseisellä lentoasemalla lentojen laskeutumisen ja lentoonlähtöjen huomattavan vähenemisen. Austrian Airlines väittää, että tämä vika pakotti sen peruuttamaan 60 lentoa, mistä aiheutui sille 373140,46 euron suuruinen vahinko, mukaan lukien lippujen hinnanpalautukset, uudelleenreititykset kolmansien yhtiöiden lennoille, yhteisten reittitunnusten mukaisiin lentoihin liittyvät tappiot, matkustajien ruokailu-, majoitus- ja kuljetuskustannukset, matkatavaroiden jälleen lähettäminen ja korvaukset henkilöstön ylityötunneista.
22
Austrian Airlines katsoi, että Austro Control oli vastuussa AFTN-palvelimen toimintahäiriöstä, koska se ei ollut toteuttanut ennaltaehkäisevästi kyseisen palvelimen moitteettoman toiminnan edellyttämiä teknisiä ja inhimillisiä toimenpiteitä, ja se nosti Austro Controlia vastaan vahingonkorvauskanteen Austro Controlista annetun lain 10 §:n 1 momentin ja hallinnon vastuusta annetun lain 1 §:n 1 momentin nojalla.
23
Itävallan tasavalta, jota edusti Finanzprokuratur, kiisti Austro Controlin tuottamuksellisen tai lainvastaisen toiminnan AFTN-palvelimen hallinnoinnissa. Se väitti lisäksi, että lentoliikennettä koskevat asian kannalta merkitykselliset kansallisen oikeuden ja unionin oikeuden säännökset palvelevat yksinomaan lentoliikenteen turvallisuutta koskevaa yleistä etua eivätkä suojaa ilmatilan käyttäjien varallisuusetuja, minkä vahvistaa se, ettei tällä alalla ole säännöksiä korvausvastuujärjestelmästä.
24
Alioikeus hylkäsi Austrian Airlinesin vahingonkorvauskanteen sillä perusteella, että lentoliikennettä koskevien kansallisten ja unionin säännösten ainoana tavoitteena on lentoliikenteen sääntely eikä lentoliikenteen harjoittajien varallisuuden suojaaminen. Näin ollen kyseinen tuomioistuin katsoi, ettei ollut tarpeen tutkia, olivatko Austro Controlin työntekijät toimineet lainvastaisesti ja tuottamuksellisesti.
25
Sitä vastoin toisen asteen tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi Austrian Airlines saattoi asian, totesi, että vaikka lentoliikennettä koskevilla unionin oikeuden säännöksillä pyritäänkin ensisijaisesti takaamaan ilmailun turvallisuus, niillä suojataan myös lentoliikenteen harjoittajien taloudellisia etuja ilmatilan käyttäjinä, varsinkin kun viimeksi mainitut maksavat maksuja Austro Controlin kaltaisten palveluntarjoajien niille tarjoamista lennonvarmistuspalveluista.
26
Oberster Gerichtshof (ylin yleinen tuomioistuin, Itävalta), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi Itävallan tasavalta, jota edustaa Finanzprokuratur, on saattanut valituksen toisen asteen tuomioistuimen ratkaisusta, toteaa, että sen hallinnon vastuusta annetun lain 1 §:n 1 momenttia koskevan oikeuskäytännön mukaan myös silloin, kun kansallisen oikeuden säännöstä on rikottu tuottamuksellisesti, korvausta voidaan myöntää ainoastaan vahingoista, joiden ehkäiseminen on ainakin yksi rikotun säännöksen tavoitteista. Kyseinen tuomioistuin täsmentää, että ratkaiseva peruste hallinnon vastuun syntymiselle on rikotun säännöksen suojelutavoite, joka määritetään tulkinnan avulla.
27
Kyseinen tuomioistuin myöntää lähtökohtaisesti, että kansallisen oikeuden säännöksellä pyritään yksityisten etujen suojaamiseen silloin, kun tällaista säännöstä rikkoneen yksikön ja vahinkoa kärsineen yksityisen välillä on erityinen oikeussuhde. Sen sijaan mainittu tuomioistuin on taipuvainen sulkemaan pois tällaisen tavoitteen olemassaolon silloin, kun kyseisen yksikön hoitamat julkisen palvelun tehtävät koskevat niin suurta ja määrittelemätöntä määrää henkilöitä, että heidät on rinnastettava suureen yleisöön, mikä sulkee pois mahdollisuuden saattaa hallinto vastuuseen myös silloin, kun kyse on lainvastaisesta ja tuottamuksellisesta toiminnasta.
28
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että pääasian asianosaisten välinen erimielisyys koskee sitä, suojataanko lentoliikennettä koskevilla unionin oikeuden säännöksillä, joiden pääasiallisena tavoitteena on ilmailun turvallisuuden takaaminen, myös ilmatilan käyttäjiä asetuksen N:o 550/2004 8 artiklan mukaisesti nimetyn ilmaliikennepalvelujen tarjoajan eli tässä tapauksessa Austro Controlin lainvastaisesta ja tuottamuksellisesta laiminlyönnistä aiheutuvilta taloudellisilta vahingoilta. Sen mukaan kyseisellä asetuksella tavoiteltu päämäärä on ratkaiseva, ja se on määritettävä itsenäisesti unionin oikeuden ja sen tulkintamenetelmien perusteella.
29
Kyseisen tuomioistuimen mukaan 2.6.2022 annetusta tuomiosta Skeyes (C‑353/20, EU:C:2022:423) ilmenee, että asetuksen N:o 550/2004 8 artiklan säännöksissä, luettuina yhdessä asetuksen N:o 549/2004 2 artiklan 4 alakohdan kanssa, jossa määritellään lennonvarmistuspalvelut, annetaan ilmatilan käyttäjille oikeuksia, joihin kyseisen ilmatilan sulkeminen voi vaikuttaa, ja että lennonvarmistusta koskevien unionin oikeuden säännösten tavoite ei rajoitu lentoturvallisuuteen suppeassa merkityksessä.
30
Mainittu tuomioistuin pohtii, kuuluvatko näiden käyttäjien taloudelliset edut näillä säännöksillä tavoitellun suojelutavoitteen piiriin, mikä mahdollistaa sen, että Itävallan tasavalta voidaan saattaa vastuuseen Austro Controlin lainvastaisesta ja tuottamuksellisesta menettelystä aiheutuneista varallisuusvahingoista hallinnon vastuusta annetun lain mukaisesti.
31
Sama tuomioistuin toteaa, että Austrian Airlinesin velvollisuus maksaa maksuja Austro Controlin tarjoamista ilmaliikennepalveluista puoltaa sitä, että näiden kahden yksikön välillä on erityinen oikeussuhde. Erityisesti viimeksi mainitusta syystä Oberster Gerichtshof on taipuvainen katsomaan, että asetuksen N:o 550/2004 8 artiklalla, luettuna yhdessä asetuksen N:o 549/2004 2 artiklan 4 alakohdan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, suojataan myös yksittäisten ilmatilan käyttäjien puhtaasti varallisuusoikeudellisia etuja.
32
Tässä tilanteessa Oberster Gerichtshof on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko [asetuksen N:o 550/2004], luettuna yhdessä [asetuksen N:o 549/2004] 2 artiklan 4 alakohdan kanssa, tulkittava siten, että ilmaliikennepalvelujen tarjoamisen tarkoituksena on myös suojata yksittäisiä ilmatilan käyttäjiä puhtaalta varallisuusvahingolta, joka aiheutuu lennonvarmistuspalveluista vastaavan lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan lainvastaisista ja tuottamuksellisista laiminlyönneistä?”
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
Alustavat huomautukset
33
Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että esitetty kysymys, joka koskee muun muassa asetuksen N:o 550/2004 8 artiklassa tarkoitetun suojelutavoitteen laajuutta, perustuu siihen, että hallinnon vastuusta annetun lain, sellaisena kuin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on sitä tulkinnut, mukaan ratkaiseva peruste tämän vastuun syntymiselle on rikotun säännöksen suojelutavoite. Nyt käsiteltävässä asiassa kyseinen säännös on ilmailulain 120 §, jossa Austro Control nimetään muun muassa tarjoamaan ilmaliikennepalvelut yksinoikeudella kyseisen 8 artiklan mukaisesti.
34
Kyseinen tuomioistuin täsmentää pääasian osalta siten, että Itävallan tasavallan voidaan katsoa olevan vastuussa Austrian Airlinesille aiheutuneesta taloudellisesta vahingosta, joka johtuu Austro Controlin mahdollisesta tuottamuksellisesta virheestä, vain, jos asian kannalta merkityksellisillä unionin oikeuden säännöksillä pyritään muun muassa suojaamaan asetuksen N:o 549/2004 2 artiklan 8 alakohdassa tarkoitettuja ilmatilan käyttäjiä tällaiselta vahingolta.
35
Esitettyä ennakkoratkaisukysymystä on tarkasteltava edellä tarkasteltujen seikkojen valossa.
Esitetyn kysymyksen tarkastelu
36
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ainoalla kysymyksellään lähinnä, onko asetuksen N:o 549/2004 2 artiklan 4 alakohtaa ja asetuksen N:o 550/2004 8 artiklaa, luettuina yhdessä viimeksi mainitun asetuksen lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista ja näiden palvelujen hinnoittelua koskevien säännösten kanssa, tulkittava siten, että kaikilla näillä säännöksillä pyritään myös suojelemaan ilmatilan käyttäjiä taloudellisilta vahingoilta, jotka aiheutuvat siitä, että ilmaliikennepalvelujen tarjoaja on tuottamuksellisesti jättänyt noudattamatta näiden säännösten mukaisia velvoitteitaan.
37
Aluksi on todettava yhtäältä, että asetuksen N:o 549/2004 1 artiklan 1 kohdan mukaan kyseisen asetuksen tavoitteena on luoda yhtenäistetyt sääntelypuitteet eurooppalaisen ilmatilan luomiseksi, jonka tarkoituksena on parantaa ilmaliikenteen nykyisiä turvallisuusstandardeja, edistää lentoliikennejärjestelmän kestävää kehitystä ja parantaa ilmaliikenteen hallinnan ja lennonvarmistuspalvelujen järjestelmän suorituskykyä Euroopan yleisessä ilmaliikenteessä siten, että voidaan täyttää kaikkien ilmatilan käyttäjien vaatimukset.
38
Kyseisessä säännöksessä täsmennetään vielä, että yhtenäiseen eurooppalaiseen ilmatilaan sisältyvät yhteinen yleiseurooppalainen reittiverkko, verkon hallinta ja ilmaliikenteen hallintajärjestelmät, jotka perustuvat pelkästään turvallisuuteen, tehokkuuteen ja teknisiin näkökohtiin ”kaikkien ilmatilan käyttäjien” hyväksi, ja tämä käsite kattaa kyseisen asetuksen 2 artiklan 8 alakohdan mukaan yleisessä ilmaliikenteessä käytettävien ilma-alusten käyttäjät.
39
Toisaalta asetuksen N:o 550/2004 1 artiklan 1 kohdan mukaan se koskee [asetuksen N:o 549/2004] asettamissa rajoissa lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa turvallisesti ja tehokkaasti vahvistamalla tätä varten yhteiset vaatimukset. Asetuksen N:o 550/2004 III luvussa säädetään keskeisenä tekijänä myös näiden palvelujen maksujärjestelmästä, joka sisältää ilmatilan käyttäjiltä perittävät maksut.
40
Lisäksi asetuksen N:o 549/2004 3 artiklan 1 kohdasta ilmenee, että yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan perustamiseksi yhdenmukaistetut säännöspuitteet kattavat myös ne täytäntöönpanosäännöt, jotka komissio vahvistaa kyseisen asetuksen ja asetuksen N:o 550/2004 perusteella. Näihin täytäntöönpanosääntöihin kuuluu täytäntöönpanoasetus N:o 1035/2011.
41
Kun nämä säännöspuitteet on täsmennetty, on todettava ensinnäkin, että asetuksen N:o 549/2004 2 artiklan 4 alakohdan mukaan käsite ”lennonvarmistuspalvelut” kattaa esitetyssä kysymyksessä nimenomaisesti tarkoitetut ilmaliikennepalvelut sekä viestintä-, suunnistus- ja valvontapalvelut, lennonvarmistukseen tarkoitetut sääpalvelut sekä ilmailutiedotuspalvelut.
42
Ilmaliikennepalvelut ovat erottamaton osa ”ilmaliikenteen hallintaa”, johon kuuluu asetuksen N:o 549/2004 2 artiklan 10 alakohdan mukaan ilmassa tai maassa suoritettavien toimintojen yhdistelmä, joka on ilma-aluksen turvallisen ja tehokkaan liikkumisen edellytys toiminnan kaikissa vaiheissa. Kyseisen artiklan 11 alakohdan mukaan näihin palveluihin kuuluvat lennonjohtopalvelut, lentotiedotuspalvelut ja hälytyspalvelut, ja nämä kolme käsitettä puolestaan määritellään mainitun artiklan 1 alakohdassa, 23 a alakohdassa ja 23 b alakohdassa.
43
Lennonjohtopalveluilla pyritään yhtäältä välttämään ilma-alusten väliset törmäykset ja välttämään esteisiin törmääminen lentopaikan liikennealueella ja toisaalta edistämään ja ylläpitämään ilmaliikennevirtojen sujuvuutta. Lentotiedotuspalvelun tarkoituksena on antaa lentojen turvallista ja tehokasta suorittamista varten hyödyllisiä neuvoja ja tietoja. Hälytyspalvelujen tarkoituksena on ilmoittaa asianomaisille organisaatioille etsintä- ja pelastustarpeessa olevista ilma-aluksista ja auttaa näitä organisaatioita tarpeen mukaan.
44
Edellä esitetystä seuraa, että asetuksen N:o 549/2004 2 artiklan 11 alakohdassa tarkoitetuilla ilmaliikennepalveluilla on perustavanlaatuinen merkitys ilmaliikenteen hallinnassa paitsi ilmatilan turvallisuuden ja parhaan mahdollisen käytön kannalta myös niiden ilmatilan käyttäjien kannalta, joiden toiminnat riippuvat näiden palvelujen asianmukaisesta suorittamisesta (ks. vastaavasti tuomio 2.6.2022, Skeyes, C‑353/20, EU:C:2022:423, 43 kohta).
45
Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 39 kohdassa, lennonvarmistuspalvelujen, mukaan lukien ilmaliikennepalvelut, tarjoaminen palvelee paitsi turvallisen ja tehokkaan yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan takaamista koskevaa yleistä etua myös ilmatilan käyttäjien, erityisesti lentoliikenteen harjoittajien, etuja ja taloudellista toimintaa.
46
Tältä osin asetuksen N:o 549/2004 johdanto-osan seitsemännessä perustelukappaleessa täsmennetään, että ilmatila on rajallinen voimavara, jonka optimaalinen ja tehokas käyttö on mahdollista vain, jos kaikkien käyttäjien tarpeet otetaan huomioon.
47
Toiseksi asetuksen N:o 550/2004 8 artiklan 1, 3 ja 4 kohdassa velvoitetaan kukin jäsenvaltio nimeämään ilmaliikennepalvelujen tarjoaja ja määrittelemään kyseisen palveluntarjoajan oikeudet ja velvollisuudet; tämän palveluntarjoajan on kyseisen artiklan 4 kohdan mukaisesti täytettävä kyseisen asetuksen 6 artiklassa luetellut lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevat yhteiset vaatimukset ja se on sertifioitava mainitun asetuksen 7 artiklan mukaisesti.
48
Kyseisen 6 artiklan mukaan näiden yhteisten vaatimusten on katettava muun muassa tekninen ja toiminnallinen pätevyys ja soveltuvuus, palvelujen laatu sekä vastuu ja vakuutukset. Saman asetuksen 7 artiklan 1 ja 3 kohdan mukaan unionin alueella tapahtuva lennonvarmistuspalvelujen tarjoaminen edellyttää jäsenvaltion antamaa lupaa, jonka myöntämiseksi palveluntarjoajan on noudatettava mainittuja yhteisiä vaatimuksia. Kyseisen 7 artiklan 7 kohdassa säädetään, että jos kansallinen valvontaviranomainen toteaa, että luvan haltija ei enää täytä näitä vaatimuksia tai ehtoja, sen on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet huolehtien samalla palvelujen jatkuvuudesta.
49
Kuten asetuksen N:o 550/2004 johdanto-osan neljännessä perustelukappaleessa todetaan, jäsenvaltioiden nimeämillä palveluntarjoajilla on velvollisuus tarjota ilmaliikennepalveluja siten, että ne vastaavat asianmukaisesti ilmatilan käyttäjien tarpeisiin ja varmistavat tämän liikenteen turvallisen ja tehokkaan toiminnan ilmaliikennepalvelujen tarjoamiseksi yhdenmukaistetuissa puitteissa.
50
Unionin tuomioistuin on katsonut, että asetuksella N:o 550/2004 tavoiteltujen päämäärien osalta kyseisen asetuksen johdanto-osan kymmenennestä perustelukappaleesta sekä 1 artiklan 1 kohdasta ja 7 artiklan 1 ja 7 kohdasta käy ilmi, että sillä pyritään myös takaamaan kaikkien lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisen jatkuvuus yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa (tuomio 2.6.2022, Skeyes, C‑353/20, EU:C:2022:423, 44 kohta), jota ilman ilmatilan käyttäjät eivät voisi harjoittaa toimintaansa asianmukaisissa olosuhteissa.
51
Lisäksi lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevista yhteisistä vaatimuksista ja yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan toteuttamiseen tähtäävien yhdenmukaistettujen puitteiden täydentämiseksi annetun täytäntöönpanoasetuksen N:o 1035/2011 liitteessä I täsmennetään, kuten tämän tuomion 40 kohdassa muistutetaan, että lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien on kyettävä tarjoamaan palvelujaan turvallisella, tehokkaalla, jatkuvalla ja kestävällä tavalla olosuhteissa, joissa palvelun yleinen kysyntä tietyssä ilmatilassa pysyy kohtuullisella tasolla (kyseisen liitteen 1 kohta), määriteltävä laatupolitiikka, jossa otetaan huomioon eri käyttäjien tarpeet niin suuressa määrin kuin mahdollista (mainitun liitteen 3.2 kohdan a alakohta), ja niillä on oltava riittävä suoja sovellettavaan lainsäädäntöön perustuvien vastuidensa kattamiseksi (saman liitteen 7 kohta).
52
Kolmanneksi asetuksen N:o 550/2004 14–16 artiklassa säädetään niiden maksujen määräämisestä, asettamisesta ja perinnästä, jotka ilmatilan käyttäjien on maksettava niille tarjotuista lennonvarmistuspalveluista. Kyseisen 14 artiklan mukaan tämän maksujärjestelmän on edistettävä lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisen kustannustehokkuutta ja lentotoiminnan tehokkuutta siten, että samalla säilytetään optimaalinen turvallisuuden taso.
53
Kyseisen asetuksen 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, että maksujärjestelmän on perustuttava lennonvarmistuspalvelujen kustannuksiin, jotka aiheutuvat palvelun tarjoajille näiden toimiessa ilmatilan käyttäjien hyväksi. Kyseisen artiklan 3 kohdan f alakohdassa täsmennetään, että maksujen on edistettävä turvallisten, tehokkaiden, toimivien ja kestävien lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista siten, että tavoitteena on korkean turvallisuustason ja kustannustehokkuuden saavuttaminen.
54
Edellä todetun perusteella asetuksissa N:o 549/2004 ja N:o 550/2004 sekä täytäntöönpanoasetuksessa N:o 1035/2011 edellytetään, että ilmaliikennepalvelujen tarjoajat vastaavat asianmukaisesti ilmatilan käyttäjien tarpeisiin takaamalla palvelujensa turvallisuuden, jatkuvuuden, kestävyyden, tehokkuuden ja kustannustehokkuuden, kun otetaan huomioon, että nämä palvelut ovat välttämättömiä näiden käyttäjien, jotka vastaavat niistä aiheutuvista taloudellisista kustannuksista, toiminnalle.
55
Unionin tuomioistuin on vastaavasti todennut 2.6.2022 antamassaan tuomiossa Skeyes (C‑353/20, EU:C:2022:423, 39 ja 49 kohta), että asetusten N:o 549/2004 ja N:o 550/2004 säännöksillä voidaan antaa ilmatilan käyttäjille tiettyjä oikeuksia, joihin ilmatilan sulkeminen voi vaikuttaa.
56
Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että Austro Controlin, jonka Itävallan tasavalta on nimennyt ilmaliikennepalvelujen tarjoajaksi, hallinnoiman AFTN-palvelimen toimintahäiriö johti Wien-Schwechatin lentoasemalla lentojen laskeutumis- ja lähtöasteen merkittävään alenemiseen ja näin ollen Austrian Airlinesin suorittamien lentojen peruuttamiseen, mikä havainnollistaa tämän tuomion 44 kohdassa esiin tuotua riippuvuussuhdetta yhtäältä näiden palvelujen tarjoamisen ja toisaalta ilmatilan käyttäjien mahdollisuuden harjoittaa toimintaansa välillä.
57
Kansallisen tuomioistuimen, joka on yksin toimivaltainen toteamaan pääasian tosiseikat ja arvioimaan niitä sekä tulkitsemaan ja soveltamaan kansallista oikeutta (tuomio 4.6.2013, ZZ, C‑300/11, EU:C:2013:363, 36 kohta ja tuomio 29.7.2024, protectus, C‑185/23, EU:C:2024:657, 36 kohta), on ratkaistava, voiko Itävallan tasavalta olla vastuussa Austrian Airlinesille aiheutuneesta taloudellisesta vahingosta, joka on aiheutunut Austro Controlin mahdollisesta tuottamuksellisesta laiminlyönnistä, kun otetaan huomioon unionin tuomioistuimen vastaus esitettyyn kysymykseen.
58
Edellä todettujen seikkojen perusteella esitettyyn kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 549/2004 2 artiklan 4 alakohtaa ja asetuksen N:o 550/2004 8 artiklaa, luettuina yhdessä viimeksi mainitun asetuksen lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista ja näiden palvelujen hinnoittelua koskevien säännösten kanssa, on tulkittava siten, että kaikilla näillä säännöksillä pyritään myös suojaamaan ilmatilan käyttäjiä taloudellisilta vahingoilta, jotka aiheutuvat siitä, että ilmaliikennepalvelujen tarjoaja on tuottamuksellisesti laiminlyönyt näiden säännösten mukaisia velvoitteitaan.
Oikeudenkäyntikulut
59
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kolmas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan toteuttamisen puitteista 10.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 549/2004 (puiteasetus) 2 artiklan 4 alakohtaa ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisesta yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa 10.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 550/2004 (palveluntarjonta-asetus) 8 artiklaa, sellaisina kuin ne ovat muutettuina 21.10.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1070/2009, luettuina yhdessä asetuksen N:o 550/2004 säännösten kanssa, jotka koskevat lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista ja näiden palvelujen hinnoittelua,
on tulkittava siten, että
kaikilla näillä säännöksillä pyritään myös suojaamaan ilmatilan käyttäjiä taloudellisilta vahingoilta, jotka aiheutuvat siitä, että ilmaliikennepalvelujen tarjoaja on tuottamuksellisesti laiminlyönyt näiden säännösten mukaisia velvoitteitaan.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: saksa.