Неокончателна редакция
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
A. BIONDI
представено на 12 март 2026 година(1)
Дело C‑845/24 P
Silgan Holdings, Inc.,
Silgan Holdings Austria GmbH,
Silgan International Holdings BV,
Silgan Metal Packaging Distribution GmbH,
Silgan White Cap Manufacturing GmbH
срещу
Европейска комисия
„ Обжалване — Конкуренция — Картели — Пазар на металните опаковки — Започване на процедура по разследване от Европейската комисия по искане на национален орган по конкуренция — Срок за преразпределяне — Регламент (ЕО) № 1/2003 — Известие на Комисията относно сътрудничеството в рамките на мрежата от органите по конкуренция — Принцип на добра администрация — Задължение за мотивиране “
I.      Въведение
1.      В настоящото производство по обжалване Silgan Holdings, Inc., Silgan Holdings Austria GmbH, Silgan International Holdings BV, Silgan Metal Packaging Distribution GmbH и Silgan White Cap Manufacturing GmbH, дружества, които са част от една и съща корпоративна група (наричани по-нататък заедно: „Silgan“), искат отмяната на решение на Общия съд от 2 октомври 2024 г., Silgan Holdings и др./Комисия (T‑589/22, EU:T:2024:662, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“), с което се отхвърля жалбата им срещу Решение C(2022) 4761 final на Комисията от 12 юли 2022 година(2) (наричано по-нататък „спорното решение“)(3) относно производство по член 101 ДФЕС. Накратко, по искане на Bundeskartellamt (Федерална служба за защита на конкуренцията, Германия, наричана по-нататък „националният орган за защита на конкуренцията“) Комисията е започнала процедура срещу, наред с останалите,
Silgan. Националният орган за защита на конкуренцията е поискал от Комисията да започне процедурата поради това, че празнотите в действащото към онзи момент германско законодателство не позволявали ефективно налагане на санкции на съответните дружества, тъй като след корпоративното преструктуриране, извършено от дружествата Silgan, не било възможно да се идентифицират всички дружества, участвали в нарушението. В края на процедурата Комисията установява(4) единно продължено нарушение на член 101 ДФЕС в сектора на металните опаковки в Германия от 11 март 2011 г. до 18 септември 2014 г. и налага на Silgan глоба в размер на 23 852 000 евро, намалена с 10 % съгласно Известието относно постигането на споразумение(5).
2      В обжалваното съдебно решение Общият съд отхвърля по същество всички основания, изтъкнати в подкрепа на жалбата срещу решението на Комисията.
II.    Правна уредба
А.      Регламент № 1/2003
3.      Релевантен в рамките на настоящото производство по обжалване е член 11, параграфи 3 и 6 от Регламент № 1/2003(6) относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове [101 и 102 ДФЕС].
4.      Член 11, параграфи 3 и 6, озаглавен „Сътрудничество между Комисията и органите по конкуренция на държавите членки“, гласи:
„3.      Органите по конкуренция на държавите членки са длъжни, когато действат съгласно член [101 или 102 ДФЕС], писмено да информират Комисията преди или незабавно след започване на първото формално действие по разследването. Тази информация може да се предостави също така и на органите по конкуренция на други държави членки.
[…]
6.      Образуването на производство от Комисията за приемане на решение по глава III освобождава органите по конкуренция на държавите членки от техните правомощия по прилагане на членове 81 и 82 от Договора. В случай че орган по конкуренция на държава членка вече е предприел действия по определен случай, Комисията образува производство само след допитване до този национален орган по конкуренция“.
Б.      Известие на Комисията относно сътрудничеството в рамките на мрежата от органите по конкуренция
5.      Функционирането на Регламент № 1/2003 е описано подробно в Известието относно сътрудничеството в рамките на мрежата от органите по конкуренция(7) (наричано по-нататък „Известието относно сътрудничеството“). По-конкретно, що се отнася до настоящото обжалване, точка 18 от Известието относно сътрудничеството гласи:
„Когато възникне въпрос за преразпределение на даден казус, той трябва да бъде разрешен бързо, обикновено в рамките на два месеца, считано от датата на изпращането до мрежата на първата информация в съответствие с член 11 от [Регламент № 1/2003]. През този период органите по конкуренция ще се опитат да постигнат съгласие за възможното преразпределение и, когато е уместно, при условията на паралелни действия“.
6.      Точка 19 от посоченото известие предвижда следното:
„По принцип органът или органите по конкуренция, който/които разглеждат даден казус в края на периода за преразпределение, трябва да продължи/ат да се занимава/т с него до приключване на процедурата. Преразпределение на казус след изтичане на първоначалния срок за разпределение от два месеца може да се извърши само когато известните по казуса факти се променят съществено в течение на процедурата“.
7.      В раздел 3.2 от същото известие, озаглавен „Започване на процедури от Комисията по силата на член 11, параграф 6 от [Регламент № 1/2003]“, се обяснява реда за започването на процедурата. По-специално в този раздел се посочва, че могат да възникнат две положения, второто от които настъпва, когато един или повече национални органи по конкуренция са информирали мрежата за предприети действия по даден случай. Втората хипотеза, която е релевантна в настоящото производство по обжалване, е уредена в точка 54. По-конкретно точка 54 гласи следното:
„При второто положение един или повече НОК са информирали мрежата в съответствие с член 11, параграф 3 от [Регламент № 1/2003], че са предприели действия по даден случай. По време на първоначалния период на разпределение (периода от два месеца в параграф 18 по-горе) Комисията може да започне процедура, която да доведе до ефекта, предвиден в член 11, параграф 6 от [Регламент № 1/2003], след като се консултира със съответните власти. След периода на разпределение Комисията по принцип ще прилага член 11, параграф 6 от [Регламент № 1/2003], ако е налице някоя от следните ситуации:
[…]
г)      необходимо е да се приеме решение от Комисията, за да се развие политиката на Общността по отношение на конкуренцията, особено когато един и същи въпрос, свързан с конкуренцията, възникне в няколко държави членки, или да се осигури ефективното прилагане на закона;
[…]“.
III. По жалбата
8.      Основният предмет на настоящото производство по обжалване е функционирането на системата за сътрудничество между Комисията и органите по конкуренция на държавите членки, описана в Известието относно сътрудничеството, в конкретния случай, когато искането за преразпределение на казус се прави след първоначалния период на разпределение. По-конкретно, въпросът се отнася до правомощията на Комисията и съответния срок за започване на процедура, след като националният орган за защита на конкуренцията вече е започнал разследване,
и от същото е видно, че празнотите в действащото към онзи момент национално законодателство няма да позволят ефективно налагане на санкции на съответните предприятия.
9.      По-конкретно Silgan иска от Съда да отмени обжалваното съдебно решение, да отмени спорното решение и да осъди Комисията да заплати съдебните разноски в производствата пред двете инстанции.
10.      Комисията и Федерална република Германия, встъпила страна в първоинстанционното производство, искат от Съда да отхвърли жалбата и да осъди Silgan да заплати съдебните разноски. Съветът на Европейския съюз, също встъпила страна в първоинстанционното производство, иска от Съда да отхвърли жалбата в частта ѝ, с която се поставя под въпрос преценката на Общия съд на законосъобразността на член 11, параграф 6 от Регламент № 1/2003.
11.      В подкрепа на жалбата си Silgan изтъква пет основания за обжалване, като всички те са оспорени от Комисията. С първото основание се изтъква неправилно тълкуване и прилагане на принципа на субсидиарност. С второто основание се сочи неправилно тълкуване и прилагане на забраната за злоупотреба с власт. С третото основание се изтъква неправилно тълкуване и прилагане на принципа на пропорционалност. С четвъртото основание Silgan упреква Общия съд, че е тълкувал и приложил неправилно принципа, съгласно който администрацията е обвързана от собствените си решения. С петото основание се изтъква неправилно тълкуване и прилагане на задължението за мотивиране на Комисията. По искане на Съда настоящото заключение ще се съсредоточи върху четвъртото основание за обжалване.
12.      В рамките на четвъртото основание доводите на Silgan са изложени в четири части.
13.      Първата част е изведена от неправилно тълкуване на принципа, че администрацията е обвързана от решенията си.
Втората част е изведена от неправилно тълкуване на обвързващото действие на Известието на Комисията.
Третата част е изведена от грешка при прилагане на правото при тълкуването на точки 19 и 54 от Известието на Комисията.
Четвъртата част е изведена от грешка при прилагане на правото при тълкуването на задължението за мотивиране на Комисията.
14.      При все това, в рамките на анализа в настоящото заключение считам за полезно четирите части да бъдат реорганизирани по реда на тяхната значимост, като се разгледа преди всичко
третата част. Ще разгледам след това първата, втората и четвъртата част заедно. Причината за това е, че третата част от четвъртото основание се отнася точно до основния въпрос на настоящото производство по обжалване, а именно правомощието на Комисията да започне процедурата по искане на националния орган за защита на конкуренцията.
А.      Предварителни бележки
15.      В самото начало e необходимо да се очертае контекстът, в който се вписва настоящото дело. Както е известно, Регламент № 1/2003 въвежда система на паралелни правомощия, съгласно която Комисията и органите по конкуренция на държавите членки могат да прилагат членове 101 и 102 ДФЕС. Заедно те образуват мрежа, наречена „European Competition Network“ (Европейска мрежа по конкуренция, наричана по-нататък „ЕМК“), която се основава на тясното сътрудничество при прилагането и надзора върху правото на Съюза в областта на конкуренцията. Тази мрежа трябва да гарантира ефективното и еднакво прилагане на правото в областта на конкуренцията.
16.      В рамките на тази мрежа за сътрудничество прилагането на правото в областта на конкуренцията се основава на система на паралелни правомощия на Комисията и националните органи за защита на конкуренцията(8). Същевременно е запазено правилото, че органите по конкуренция на държавите членки загубват своите
правомощия, в случай че Комисията започне
процедура. С това се цели да се гарантира ефективно прилагане на правото в областта на конкуренцията и управляване на мрежата по възможно най-добрия начин(9). Следователно Комисията остава гарант за еднаквото прилагане на правото на Съюза в областта на конкуренцията.
17.      В този контекст Известието относно сътрудничеството —
като инструмент на soft law — определя подробно функционирането на системата, очертана в Регламент № 1/2003.
18.      Следователно Известието относно сътрудничеството служи като ръководство за координиране на отношенията на сътрудничество и разпределение на казусите между Комисията и органите по конкуренция на държавите членки.
19.      Именно в този контекст се вписва основният въпрос, повдигнат в настоящия спор, и който се отнася до начина на разпределение на казусите между Комисията и националните органи за защита на конкуренцията. По-конкретно, за да се произнесе в настоящото производство по обжалване, Съдът трябва да уточни до каква степен Комисията може да започне процедура по искане на националния орган за защита на конкуренцията съгласно Известието относно сътрудничеството.
1.      По третата част от четвъртото основание за обжалване
20.      Silgan оспорва точка 105 от обжалваното съдебно решение, в която Общият съд стига до извода, че Silgan не е доказала, че Комисията се е отклонила от Известието относно сътрудничеството. Silgan излага две оплаквания в това отношение.
21.      С първото си оплакване Silgan оспорва точки 59 и 60 от обжалваното съдебно решение, в които Общият съд приема, че условията, предвидени в точка 54, буква г), втора възможност от Известието относно сътрудничеството, са изпълнени.
22.      С второто си оплакване Silgan упреква Общия съд, че не е взел предвид срока от два месеца, предвиден в Известието относно сътрудничеството, и че е следвало да заключи, че Комисията не е спазила този срок.
а)      Доводи на Silgan по първото оплакване, изведено от неспазването на изискванията за късно преразпределение
23.      Що се отнася до първото оплакване, изведено от неспазването на изискванията за късно преразпределение, Silgan изтъква, че съществената промяна на фактите, посочена в точка 19 от Известието относно сътрудничеството, предполага, че става въпрос за нови елементи, свързани с обстоятелствата, накарали Комисията да заключи, че е налице нарушение на правото. Според Silgan преструктурирането на дружеството не представлява съществена промяна на фактите, тъй като същото е било извършено след прекратяване на нарушението.
24.      Групата оспорва и
точка 72 от обжалваното съдебно решение, в която Общият съд e посочил само, че било възможно националният орган за защита на конкуренцията да не е в състояние да гарантира, че евентуалните нарушения ще бъдат напълно санкционирани, оставяйки по този начин според Silgan открит въпросът дали случаят действително е бил такъв.
25.      Следователно Общият съд е трябвало да заключи, че не е доказано, че възобновяването на разследването от страна на Комисията е било необходимо, за да се гарантира ефективното прилагане на правото на Съюза в областта на конкуренцията.
26.      Освен това Silgan упреква Общия съд, че в точка 105 от обжалваното съдебно решение е допуснал грешка в преценката относно разпределянето на доказателствената тежест. Комисията е трябвало да представи доказателство за елементите, на които се основават правомощията ѝ, и да докаже, че условията за преразпределение са били изпълнени.
б)      Анализ
27.      Най-напред следва да се споменат точки 18 и 19 от Известието относно сътрудничеството. От една страна, позовавайки се на срока от два месеца, считано от датата на изпращането до мрежата на първата информация, точка 18 се отнася до първоначалния срок за разпределение, който настъпва преди началото на процедурата(10). С други думи, първоначалният срок за разпределение съвпада със срока, в който е установен органът, който е в най-добра позиция да разгледа даден казус(11). От друга страна,
точка 19 се отнася до хипотезата, при която след изтичането на срока от два месеца органът за защита на конкуренцията трябва да продължи да се занимава с казуса до приключване на процедурата. В точка 19 се урежда хипотезата, при която преразпределението по изключение се допуска след изтичане на първоначалния срок за разпределение от два месеца само в случай на съществена промяна на известните по казуса факти в хода на процедурата.
28.      При тези условия следва да се отбележи, че в точка 60 от обжалваното съдебно решение Общият съд правилно е приел, че Комисията е в състояние, много повече от националния орган за защита на конкуренцията, да гарантира ефективното прилагане на конкурентното право. В това отношение считам, че съображенията на Общия съд, съдържащи се в точки 56—59 от обжалваното съдебно решение, не са опорочени от грешка при прилагане на правото.
29.      По-конкретно, в точки 56—58 от обжалваното съдебно решение Общият съд подчертава времевата разлика между момента, в който е извършено нарушението, и момента, в който са извършени операциите по преструктуриране(12), и отбелязва, че празнотите в действащото към онзи момент германско законодателство са попречили да се приложат ефективни санкции спрямо съответните предприятия(13). С оглед на тези обстоятелства и времеви разлики Общият съд приел, че съществувал риск,
по силата на действащото към онзи момент германско законодателство, нарушението да остане несанкционирано, или поне част от нарушението, и че следователно не можело да се гарантира ефективното прилагане на правото на Съюза в областта на конкуренцията.
30.      Всъщност в точка 59 от обжалваното съдебно решение Общият съд припомня, че целта на Регламент
№ 1/2003 е да гарантира ефективното прилагане на правилата за конкуренция на правото на Съюза, като се предостави на органите по конкуренция на държавите членки правомощието да прилагат това право паралелно с Комисията.
31.      Общият съд само подчертава, че тази цел е припомнена и в точка 54, буква г), втора възможност от Известието относно сътрудничеството. При тези условия Общият съд правилно е приел, че Комисията е била в състояние, много повече от националния орган за защита на конкуренцията, да гарантира ефективното прилагане на конкурентното право.
32.      Освен това, както е посочено в точка 2 от Известието относно сътрудничеството, „държавите членки са задължени да създадат система от санкции, предвиждаща санкции, които да са ефективни, съразмерни и възпиращи по отношение нарушенията на правото на ЕО“. С други думи, ако държавата членка не може да гарантира такава система от санкции, ефективното и еднакво прилагане на конкурентното право не може да бъде гарантирано(14). Всъщност би било в противоречие с духа на сътрудничество, който характеризира мрежата, както и с целта, преследвана с Регламент № 1/2003, да се счита, че националният орган за защита на конкуренцията не може да поиска от Комисията да си възложи провеждането на
процедурата(15).
33.      Освен това член 11, параграф 6 от Регламент № 1/2003, който се основава на тясното сътрудничество между националните органи по конкуренция на държавите членки и Комисията(16), предвижда не само, че започването на процедурата от Комисията освобождава националните органи по конкуренция от техните правомощия, но и когато национален орган вече е предприел действия по даден казус, Комисията започва процедурата само след допитване до този национален орган(17). В това отношение, и както подчертава Съдът, член 11, параграф 6
е част от
глава IV от Регламент № 1/2003, отнасяща се до сътрудничеството между Комисията и органите по конкуренция на държавите членки(18).
34.      При това положение доводът на Silgan, че Общият съд е постановил, че условията по точка 54, буква г), втора възможност от Известието относно сътрудничеството
са изпълнени, е неоснователен. В точки 59 и 60 от обжалваното съдебно решение няма и следа в този смисъл.
35.      Що се отнася до оплакването на Silgan относно съществената промяна на известните по казуса факти, посочено в точка 19 от Известието относно сътрудничеството, най-напред следва да се отбележи, че в оспорваните точки от обжалваното съдебно решение няма и следа от обсъждания по този въпрос. Както бе посочено по-горе, заключението на Общия съд, че Комисията можела да упражни правомощията си, се основава единствено на необходимостта да се гарантира преследването на целта на Регламент № 1/2003, а именно ефективното прилагане на правото в областта на конкуренцията.
36.      Дори да се приеме, че съществува връзка между настоящото дело и точка 19 от Известието относно сътрудничеството, съмнявам се, че корпоративното преструктуриране не може да попадне в обхвата на определението за съществена промяна на фактите по казуса. Въпреки че преструктурирането може само по себе си да представлява факт, който не е свързан със самото нарушение, считам, че като цяло преструктурирането,
независимо от различните форми, които може да приеме, трябва да се разглежда като възможно средство за подобряване на търговското и стратегическо положение на всяко предприятие на пазара и което във всеки случай води до съществени промени в положението на предприятията нарушители, поради което може да попадне в определението за съществена промяна на фактите.
37.      Що се отнася до разпределянето на доказателствената тежест, съмнявам се в допустимостта на оплакването на Silgan, че Комисията трябва да докаже своята компетентност. В тази връзка трябва да се припомни, че жалбоподателят в производство по обжалване пред съд следва да представи доказателства, които могат да бъдат сериозни улики, за да докаже, че оплакванията му са основателни(19). В конкретния случай Общият съд не е допуснал грешка в преценката, а само е констатирал, че Silgan не е доказала, че Комисията се е отклонила от Известието относно сътрудничеството. Освен това от точка 105 от обжалваното съдебно решение е видно, че Общият съд е имал съмнения относно допустимостта на довода на Silgan, съгласно който администрацията не може да се отклонява от приетите от нея вътрешни мерки, тъй като той е изложен само в писмената реплика.
38.      От гореизложеното следва, че първото оплакване от третата част от четвъртото основание според мен трябва да се отхвърли.
в)      Доводи на Silgan по второто оплакване, изведено от твърде късното последващо преразпределение
39.      Що се отнася до второто оплакване от третата част, изведено от твърде късното последващо преразпределение, Silgan упреква Общия съд, че не е взел предвид времевите изисквания, наложени от Известието относно сътрудничеството в случай на последващо преразпределение на казуси, и че в точка 105 от обжалваното съдебно решение Общият съд е трябвало да заключи, че става въпрос за отклонение от тези изисквания.
40.      Silgan изтъква също, че за разлика от твърдяното от Общия съд в точка 88 от обжалваното съдебно решение, от употребата на израза „обикновено“ в точка 18 от Известието относно сътрудничеството не следва, че срокът от два месеца от датата на изпращането до мрежата на първата информация, не е задължителен. Silgan упреква Общия съд, че е допуснал грешка при прилагане на правото в точки 88 и 89 от обжалваното съдебно решение, като е приел, че точка 18 от Известието относно сътрудничеството не се прилага в конкретния случай и че Комисията не е обвързана с никакъв срок.
41.      Silgan поддържа, че за сметка на това последващото преразпределение следвало да се извърши незабавно, веднага щом Комисията узнае за обстоятелствата, които го обосновават.
г)      Анализ
42.      Най-напред ще отбележа, че в точка 88 от обжалваното съдебно решение Общият съд счита, че точка 18 от Известието относно сътрудничеството не е релевантна в случая, тъй като тази точка урежда хипотезата, при която националният орган за защита на конкуренцията и Комисията е трябвало да постигнат съгласие относно евентуално преразпределение.
43.      В това отношение следва да се отбележи, че както е изложено по-горе в точка 27 от настоящото заключение, точка 18 изрично се позовава на хипотезата, при която може да възникнат проблеми за преразпределение на даден казус по време на първоначалния период на разпределение и които
трябва да бъдат разрешени бързо, обикновено в рамките на два месеца. От преписката обаче става ясно, че Комисията се е намесила по искане на националния орган за защита на конкуренцията, тъй като последният се опасявал, че поради празнотите в германското право съществувала опасност да се стигне до безнаказаност на дружествата, извършили нарушението. Освен това в настоящия случай е безспорно, че националният орган за защита на конкуренцията е поискал от Комисията да разгледа казуса, след като вече е започнал процедурата(20). От това следва, че Комисията се е намесила след първоначалния период на разпределяне. Ето защо считам, че Общият съд правилно е приел, че точка 18 от Известието относно сътрудничеството не е релевантна в настоящия случай.
44.      Що се отнася до точка 89 от обжалваното съдебно решение, в която Общият съд е стигнал до заключението, че от точка 54 от Известието относно сътрудничеството не следва, че Комисията е обвързана с някакъв конкретен срок, необходимо е да се изясни обхватът на тази точка 54 от Известието относно сътрудничеството.
45.      Точка 54 урежда две хипотези: първата се отнася до първоначалния период на разпределение, като препраща към срока от два месеца, посочен в точка 18. През този първоначален период, както е предвидено в точка 54, Комисията може да започне процедурата по член 11, параграф 6 от Регламент № 1/2003, след като се е консултирала със съответния орган за защита на конкуренцията. Втората се отнася до момента, в който след приключване на периода на разпределение Комисията по принцип прилага
член 11, параграф 6
от Регламент № 1/2003 само в определени ситуации, изброени в точка 54. За тази втора хипотеза точка 54 не посочва никакъв срок. Една от ситуациите, изброени в тази точка, се отнася до обстоятелството, че приемането на решение на Комисията е необходимо, за да се гарантира ефективното прилагане на правото на Съюза в областта на конкуренцията.
46.      От това според мен следва, че Общият съд правилно е приел, че от точка 54 следва, че Комисията не е обвързана с никакъв срок.
47.      Освен това следва да се отбележи, че в писмената си реплика Комисията обяснява, че започването на процедурата не е можело да настъпи преди датата на проверките, които следва да се извършат. Тя добавя, че
причината, поради която са изминали десет месеца между искането на националния орган за защита на конкуренцията и започването на процедурата от страна на Комисията, се обяснява с факта, че
този период от време е бил необходим, за да поиска и анализира многобройни преписки, да реши дали да продължи с процедурата и да организира проверките.
48.      В тази връзка отбелязвам, че в точки 91—93 от обжалваното съдебно решение Общият съд правилно припомня съдебната практика, съгласно която правото на Съюза изисква институциите да разглеждат въпросите в разумен срок в рамките на провежданите от тях административни производства, както и че разумният характер на срока се преценява в зависимост от конкретните обстоятелства по всяко дело, и по-специално от сложността на съответното дело(21).
49.      По-конкретно отбелязвам, че Съдът вече е постановил, че делата в областта на конкуренцията по принцип изискват извършването на сложен фактически и икономически анализ и че евентуалните актове и мерки по събиране на доказателства, приети от органите по конкуренция в значителен брой случаи, по необходимост увеличават продължителността на производството за установяване на нарушение(22).
50.      В настоящия случай считам, че Общият съд правилно е приел въз основа на данните, изложени в точки 94—100 от обжалваното съдебно решение, че срок от десет месеца не изглежда неразумен за протичането на процедурата. Освен това,
както правилно е припомнил Общият съд в точка 101 от обжалваното съдебно решение,
следва да се спомене по аналогия, че съгласно практиката на Съда нарушението на принципа за спазване на разумен срок може да обоснове отмяната на решение, взето след провеждане на производство по член 101 или 102 ДФЕС, само ако води и до нарушение на правото на защита на съответното предприятие(23). При все това
Silgan не е изтъкнала нарушение на правото ѝ на защита нито пред Общия съд(24), нито пред Съда.
51.      От гореизложеното според мен следва, че и второто оплакване от третата част от
четвъртото основание трябва да се отхвърли.
2.      По първата, втората и четвъртата част от четвъртото основание за обжалване
52.      В рамките на четвъртото основание за обжалване Silgan излага три други оплаквания срещу точки 105 и 106 от обжалваното съдебно решение.
53.      На първо място, Silgan се позовава на принципа, че Комисията е длъжна да спазва актовете, които приема, и от които може да се отклони само по съображения, съвместими с принципа на равно третиране.
54.      На второ място, Silgan изтъква, че този принцип се прилага и по отношение на Известието относно сътрудничеството. В тази връзка Silgan посочва решение от 9 февруари 2022 г., Sped-Pro/Комисия (T‑791/19, EU:T:2022:67), в което Общият съд е приел, че подобно на другите инструменти на soft law и с Известието относно сътрудничеството Комисията се е самоограничила при упражняването на оперативната си самостоятелност и не може да се отклони от тези правила, за да не бъде санкционирана евентуално за нарушение на общи принципи на правото като равното третиране или защитата на оправданите правни очаквания(25).
55.      На трето място, Silgan упреква Общия съд, че не е приел, че Комисията не е мотивирала в достатъчна степен дерогацията от Известието относно сътрудничеството.
56.      Що се отнася до първите две оплаквания, посочени по-горе, Silgan само цитира принципа, че администрацията е обвързана от своите решения, без по никакъв начин да оспорва съображенията на Общия съд. Ето защо се съмнявам в допустимостта на тези две оплаквания.
57.      По същество, и както е посочено в точки 28—31 от настоящото заключение, ако по искане на националния орган за защита на конкуренцията Комисията реши да започне процедурата, доколкото това е необходимо за гарантиране на ефективното прилагане на правото на Съюза в областта на конкуренцията, не е налице отклонение от Известието относно сътрудничеството. Поради тази причина
тези съображения не са в разрез с решение Sped-Pro/Комисия, посочено в точка 54 от настоящото заключение.
58.      Що се отнася до третото оплакване, изложено в точка 55 от настоящото заключение, Silgan препраща към изложеното в рамките на петото основание в жалбата му. По-конкретно, Silgan оспорва по-специално точка 62 от обжалваното съдебно решение, в която Общият съд приема, че мотивите, съдържащи се в прессъобщенията, направени съответно от националния орган за защита на конкуренцията от 27 април 2018 г.(26) и от Комисията от 12 юли 2022 г.(27),
са позволявали на Silgan да разбере контекста, накарал органа да поиска от Комисията да започне процедурата. В това отношение Silgan твърди, че прессъобщенията не могат да заменят мотивите на решение на Комисията, по-специално когато прессъобщението е публикувано след приемането на решението.
59.      Що се отнася до това последно оплакване, отбелязвам, че е вярно, че в спорното решение Комисията само посочва, че е започнала процедурата по искане на националния орган за защита на конкуренцията, докато в прессъобщението уточнява, че националният орган за защита на конкуренцията е решил да разпредели казуса на Комисията поради празнотите в действащото към онзи момент германско законодателство, които не биха позволили налагането на санкции на дъщерните дружества на Silgan(28). При все това от преписката е видно, че тези затруднения, дължащи се на празнотите в законодателството, са били посочени и в прессъобщението на националния орган за защита на конкуренцията от 27 април 2018 г.,
тоест много преди прессъобщението на Комисията от 12 юли 2022 г.
60.      В това отношение съгласно постоянната практика на Съда не се изисква мотивите да уточняват всички относими фактически и правни обстоятелства, доколкото спазването на задължението за мотивиране следва да се преценява с оглед не само на текста на акта, но и на неговия контекст, както и на правните норми, уреждащи съответната материя(29).
61.      Освен това, макар да е вярно, че такава проверка може да се извърши само въз основа на формално прието решение, Съдът вече е постановил, че елементи като например прессъобщение дават възможност да се установят основните аспекти, релевантни за въпросния случай(30).
62.      В настоящия случай отбелязвам, че прессъобщението на Комисията, както и това на националния орган за защита на конкуренцията — въз основа на това, което следва от обжалваното съдебно решение —
наистина са позволявали на Silgan да разбере причините, поради които националният надзорен орган е възложил казуса на Комисията, а последната — да започне процедурата.
63.      От гореизложеното следва, че първата, втората и четвъртата част от
четвъртото основание също трябва да се отхвърлят.
64.      Вследствие на това считам, че четвъртото основание трябва да се отхвърли в неговата цялост.
IV.    Заключение
65.      С оглед на изложените по-горе съображения предлагам на Съда да отхвърли четвъртото основание за обжалване в неговата цялост.
1      Език на оригиналния текст: италиански.
2      Решение C(2022) 4761 final на Комисията от 12 юли 2022 година по дело AT.40522 е достъпно на: https://ec.europa.eu/competition/antitrust/cases1/202307/AT_40522_8986595_2868_7.pdf.
3      За по-подробно изложение на фактическата обстановка по настоящото дело препращам към точки 2—14 от обжалваното съдебно решение.
4      В същото решение Комисията констатира, че нарушението е извършено и от Crown Holdings, Inc. и Crown Cork &
Seal Deutschland Holdings GmbH (наричани заедно „Crown“), като налага глоба и на тези дружества. Както е видно от писменото становище на Федерална република Германия, дружествата Crown също са извършили корпоративно преструктуриране. Решението на Комисията е предмет на жалба за отмяна и от страна на Crown пред Общия съд, която обаче е отхвърлена с решение от 2 октомври 2024 г., Crown Holdings и Crown Cork &
Seal Deutschland/Комисия (T‑587/22, EU:T:2024:661). Понастоящем Съдът е сезиран от Crown с жалба, с която иска отмяна на решението на Общия съд по дело C‑855/24 P. В настоящото заключение ще се огранича до изложените само от Silgan доводи.
5      Известие на Комисията относно воденето на производства за постигане на споразумение с оглед приемане на решения съгласно член 7 и член 23 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета при дела за картели (ОВ C 167, 2008 г., стр. 1).
6      Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167), последно изменен с Регламент (ЕО) № 487/2009 на Съвета от 25 май 2009 г. (ОВ L 148, 2009 г., стр. 1).
7      Вж. точка 3 от Известие на Комисията относно сътрудничеството в рамките на мрежата от органите по конкуренция (ОВ C 101, 2004 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 111).
8      Вж. решение от 23 ноември 2017 г., Gasorba и др. (C‑547/16, EU:C:2017:891, т. 23).
9      Вж. съображение 17 от Регламент
№ 1/2003.
10      В този смисъл в писменото си становище Комисията уточнява, че първоначалният срок за разпределение настъпва преди началото на процедурата.
11      Вж. точки 5—9 от Известието относно сътрудничеството.
12      Както Комисията е констатирала в решението си (вж. по-горе бележка под линия 2 от настоящото заключение), нарушението е извършено в периода от 11 март 2011 г. до 18 септември 2014 г. Както е уточнено в точка 56 от обжалваното съдебно решение, считано от декември 2016 г. няколко дружества на Silgan са били обект на преструктуриране.
13      След това германският законодател е запълнил
празнотите, като е въвел член 81 посредством деветата поправка на Gesetz gegen Wettbewerbsbeschränkungen (Закон срещу ограниченията на конкуренцията), Bundesgesetzblatt Jahrgang 2017 Teil Nr. 33, ausgegeben zu Bonn am 8 Juni 2017.
14      Вж. в този смисъл решение от 30 януари 2025 г., Caronte &
Tourist (C‑511/23, EU:C:2025:42), в което Съдът припомня, че „при упражняването на процесуалната си автономия държавата членка трябва да гарантира не само че правото на Съюза в областта на конкуренцията, както и преследването и санкционирането на нарушенията на това право са напълно ефективни, но и че са зачетени основните права, и по-специално правото на защита на предприятията, срещу които са образувани производства за установяване на нарушение“ (т. 62, курсивът е мой).
15      Това е така, когато органът за защита на конкуренцията прецени, че вече не е в състояние да приключи процедурата и да наложи санкции поради това, че действащата законодателна система не би позволила преследване на нарушенията на правилата за конкуренция.
16      Вж. решение от 8 март 2007 г., France Télécom/Комисия (T‑339/04, EU:T:2007:80, т. 79).
17      Вж. решение от 25 февруари 2021 г., Slovak Telekom (C‑857/19, EU:C:2021:139, т. 31).
18      Пак там.
19      Вж. решение от 26 януари 2017 г., Duravit и др./Комисия (C‑609/13 P, EU:C:2017:46, т. 58).
20      Както е видно от точки 3 и 4 от обжалваното съдебно решение, на 21 май 2015 г. националният орган за защита на конкуренцията е извършил претърсвания в помещенията на различните дружества от групата Silgan, а на 14 юни 2017 г. същият орган е поискал от Комисията да поеме настоящия казус.
21      Вж. решение от 15 октомври 2002 г., Limburgse Vinyl Maatschappij и др./Комисия (C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, C‑250/99 P—C‑252/99 P и C‑254/99 P, EU:C:2002:582, т. 187).
22      Вж. по аналогия решение от 15 януари 2026 г., Imballaggi Piemontesi (C‑588/24, EU:C:2026:14, т. 58 и цитираната съдебна практика).
23      Вж. по аналогия решение от 4 октомври 2024 г., Ferriere Nord/Комисия (C‑31/23 P, EU:C:2024:851, т. 150 и цитираната съдебна практика).
24      Вж. точка 76 от обжалваното съдебно решение.
25      Точка 40.
26      Прессъобщението на националния орган за защита на конкуренцията не е приложено към писмените становища на страните. То е част от документите, представени пред Общия съд, и е публично достъпно.
27      Прессъобщението на Комисията е достъпно на: https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/en/ip_22_4483.
28      Прессъобщението на Комисията се отнася и до дъщерните дружества на Crown.
29      Вж. inter alia решение от 14 декември 2023 г., EDP España/Naturgy Energy Group и Комисия (C‑693/21 P и C‑698/21 P, EU:C:2023:989, т. 61).
30      Вж. в този смисъл решение от 16 юни 2015 г., Gauweiler и др. (C‑62/14, EU:C:2015:400, т. 71).