62024CJ0519
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (втори състав)
16 април 2026 година (
*1
)
„Преюдициално запитване — Околна среда — Атмосферно замърсяване — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове — Директива 2003/87/ЕО — Преходни правила за хармонизирано безплатно разпределение на квоти — Член 10а — Национална правна уредба, съгласно която операторите, които се ползват от значително количество безплатни квоти, се облагат с данък върху емисиите на въглероден диоксид (CO2)“
По дело C‑519/24
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Veszprémi Törvényszék (Окръжен съд Веспрем, Унгария) с акт от 8 юли 2024 г., постъпил в Съда на 29 юли 2024 г., в рамките на производство по дело
Nitrogénművek Vegyipari Zrt.
срещу
Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága,
СЪДЪТ (втори състав),
състоящ се от: K. Jürimäe, председател състава, K. Lenaerts, председател на Съда, изпълняващ функциите на съдия от втори състав, F. Schalin (докладчик), M. Gavalec и Z. Csehi, съдии,
генерален адвокат: T. Ćapeta,
секретар: I. Illéssy, администратор,
предвид изложеното в писмената фаза на производството и в съдебното заседание от 25 юни 2025 г.,
като има предвид становищата, представени:
–
за Nitrogénművek Vegyipari Zrt., от P. Bibók, Zs. Okányi и D. Zlati, ügyvédek,
–
за унгарското правителство, от M. Z. Fehér и K. Szíjjártó, в качеството на представители,
–
за Европейската комисия, от A. Armenia, B. Béres B. De Meester и G. Wils, в качеството на представители,
след като изслуша заключението на генералния адвокат, представено в съдебното заседание от 9 октомври 2025 г.,
постанови настоящото
Решение
1
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на:
–
съображения 5, 7 и 20 и на член 1 и член 3, буква е), на членове 10 и 11 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на система за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Съюза и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, 2003 г., стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78), изменена с Директива (ЕС) 2018/410 на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2018 г. (ОВ L 76, 2018 г., стр. 3) (наричана по-нататък „Директива 2003/87“),
–
членове 18, 49 и 56 ДФЕС,
–
членове 17 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“),
–
член 14 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, подписана в Рим на 4 ноември 1950 г. (наричана по-нататък „ЕКПЧ“), и член 1 от Допълнителен протокол № 1 към нея, подписан в Париж на 20 март 1952 г.
2
Запитването е отправено в рамките на спор между Nitrogénművek Vegyipari Zrt., унгарско акционерно дружество, с предмет на дейност в сектора на производството на торове (наричано по-нататък „Nitrogénművek“), и Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (дирекция „Жалби“ на Националната данъчна и митническа администрация, Унгария), по повод на плащането на данъка върху квотите за емисии на въглероден диоксид (CO2) (наричан по-нататък „данъкът върху квотите за емисии на CO2“), произтичащ от използването на безплатни квоти за емисии, установен с националната правна уредба.
Правна уредба
Правото на Съюза
3
Съображения 5, 7 и 20 от Директива 2003/87 гласят:
„(5)
[Европейският съюз] и [неговите] държави членки приеха да изпълнят своите ангажименти за намаляване на антропогенните емисии от парниковите газове по линия на Протокола от Киото [Япония] съвместно, в съответствие с Решение 2002/358/ЕО [на Съвета от 25 април 2002 година за одобрение от името на Европейската общност на Протокола от Киото към Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации за промените на климата и съвместното изпълнение на ангажиментите, произтичащи от нея (ОВ L 130, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 27, стр. 220)]. Целта на настоящата директива е да допринесе за по-ефективното изпълнение на ангажиментите на Европейския съюз и на неговите държави членки чрез ефикасен европейски пазар за търговия с квоти за емисии на парникови газове, с възможно най-малкото забавяне на икономическото развитие и намаляване на заетостта.
[…]
(7)
Разпоредбите на Общността във връзка с разпределението на квоти от държавите членки са необходими, за да спомогнат за запазване целостта на вътрешния пазар и за избягване на деформации на конкуренцията.
[…]
(20)
Настоящата директива ще стимулира използването на технологии с по-висока енергийна ефективност, включително технологиите за комбинирано производство на топлинна и електрическа енергия, при които се отделят по-малко емисии на единица продукция […]“.
4
Член 1 от тази директива, озаглавен „Предмет“, гласи в параграф 1:
„С настоящата директива се въвежда система за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Съюза (наричана по-долу „СТЕ на ЕС“), за да се стимулира намаляването на парникови газове по икономичен и икономически ефективен начин“.
5
Член 3 от посочената директива, озаглавен „Определения“, предвижда:
„За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
[…]
е)
„оператор“ означава всяко лице, което експлоатира или контролира инсталация или, когато това е предвидено в националното законодателство, на което са делегирани решаващи икономически правомощия във връзка с техническото функциониране на инсталацията“.
6
Член 10 от същата директива, озаглавен „Метод на разпределение“, предвижда в параграф 1, първа и втора алинея:
„От 2019 г. нататък държавите членки провеждат търгове за всички квоти, които не са разпределени безплатно в съответствие с член 10а и 10в от настоящата директива и не са поставени в резерва за стабилност на пазара, създаден с Решение (ЕС) 2015/1814 на Европейския парламент и на Съвета [от 6 октомври 2015 година относно създаването и функционирането на резерв за стабилност на пазара към схемата на Съюза за търговия с емисии на парникови газове и за изменение на Директива 2003/87/ЕО (ОВ L 264, 2015 г., стр. 1)] или отменени съгласно член 12, параграф 4 от настоящата директива.
От 2021 г. нататък и без да се засяга евентуално намаляване съгласно член 10а, параграф 5а, делът на квотите, подлежащи на продажба чрез търг, се определя на 57 %“.
7
Член 10а от Директива 2003/87, озаглавен „Преходни общностни правила за хармонизирано безплатно разпределение на квоти“, предвижда в параграфи 1 и 6:
„1.   На [Европейската комисия] се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 23 за допълването на настоящата директива във връзка с валидните за целия Съюз и напълно хармонизирани правила за разпределението на квотите, посочени в параграфи 4, 5, 7 и 19 от настоящия член.
[…]
6.   Държавите членки приемат финансови мерки в съответствие с втора и четвърта алинея в полза на отраслите и подотраслите, които са изложени на реален риск от изместване на въглеродни емисии поради значителни непреки разходи, действително възникващи при прехвърлянето на разходи за емисии на парникови газове в цените на електроенергията, при условие че тези финансови мерки са в съответствие с правилата за държавна помощ, и по-специално не водят до неоправдано нарушаване на конкуренцията на вътрешния пазар […]
[…]“.
Унгарското право
Закон CL от 2017 г.
8
Член 195 от Az adózás rendjéről szóló 2017. évi CL. Törvény (Закон CL от 2017 г. за приемане на Данъчнопроцесуален кодекс) (Magyar Közlöny 2017/192) гласи:
„Данъчният орган се произнася, без да извършва проверка, по коригиращата декларация на данъчнозадълженото лице в петнадесетдневен срок от подаването ѝ, когато единственото основание за тази коригираща декларация е, че правната норма, на която се основава данъчното задължение, е противоконституционна или противоречи на задължителен правен акт на Европейския съюз, или, ако става въпрос за наредба на общинския съвет, на всяка друга правна норма, при условие че решението на (Alkotmánybíróság (Конституционен съд, Унгария), на Kúria (Върховен съд, Унгария) или на Съда на Европейския съюз, който се произнася по този въпрос, все още не е бил публикувано към момента на подаване на коригиращата декларация или последната не съответства на съдържанието на публикуваното решение“.
Указ на Министерски съвет № 320/2023
9
A jelentős térítésmentes kibocsátásiegység-kiosztásban részesülő létesítmény üzemeltetőjét érintő egyes veszélyhelyzeti szabályokról szóló 320/2023. (VII. 17.) Kormányrendelet (Указ на Министерски съвет № 320/2023 за приемане на някои извънредни правила за операторите на инсталации, на които са разпределени значително количество безплатни квоти за емисии) от 17 юли 2023 г. (Magyar Közlöny 2023/106, наричано по-нататък „Правителствено постановление № 320/2023“), е прието в контекста на кризисното положение, обявено от унгарските власти поради войната между Украйна и Русия. С него се налагат два данъка на оператори, на които са разпределени значително количество безплатни квоти в рамките на СТЕ на ЕС. Съгласно член 4 постановлението влиза в сила на третия ден след публикуването му, което е направено на 17 юли 2023 г.
10
Съгласно член 1, параграф 1 от Правителствен указ № 320/2023 оператор, на когото е разпределено значително количество безплатни квоти, е всеки оператор, чиято инсталация разполага с подинсталация с продуктов показател, определен в Делегиран регламент (ЕС) 2019/331 на Комисията от 19 декември 2018 година за определяне на валидни за целия Съюз преходни правила за хармонизирано безплатно разпределяне на квоти за емисии в съответствие с член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 59, 2019 г., стр. 8), и/или с подинсталация с емисии от процеси по смисъла на този делегиран регламент, като инсталацията или подинсталацията
–
са произвели средна стойност на годишните сертифицирани емисии на CO2 за трите предходни години преди отчетната година, надвишаваща 25000 тона, и
–
за годината преди отчетната година са разпределени безплатни квоти за емисии, чието количество се равнява на най-малко 50 % от средната стойност на всички сертифицирани емисии на [CO2] на съответната инсталация за трите предходни години преди отчетната.
11
Първият данък, въведен с това постановление, който е единственият, посочен в преюдициалните въпроси, се състои от данъка върху квотите за емисии на CO2, който възлиза на 36 евро на тон годишни емисии на оператора. Данъчната основа на този данък трябва да бъде декларирана и той трябва да бъде платен до 31 май на годината, следваща съответната данъчна година. За 2023 г. с данък върху квотите за емисии на CO2 са обложени всички емисии през годината, тоест и тези, които предхождат влизането в сила на посочения декрет.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
12
Nitrogénművek, което попада в приложното поле на Правителствен указ № 320/2023, е признато за задължено по първия данък, въведен с това постановление.
13
На 21 декември 2023 г. то подава пред Nemzeti Adó- és Vámhivatal Veszprém Vármegyei Adó- és Vámigazgatósága (Данъчна и митническа дирекция за област Веспрем към Националната данъчна и митническа администрация, Унгария) коригираща декларация за данъка върху квотите за емисии на CO2 на основание член 195 от Закон CL от 2017 г. То посочва, че възнамерява да намали данъчното си задължение със сумата от 2561256000 унгарски форинта (HUF) за периода от 1 април 2023 г. до 30 юни 2023 г.
14
Дружеството оспорва по-специално съответствието на Правителствен указ № 320/2023 с Magyarország Alaptörvénye (Основен закон на Унгария) и със законодателството на Съюза.
15
След като данъчната и митническа дирекция за област Веспрем на Националната данъчна и митническа администрация, а след това Дирекция „Жалби“ по същество отхвърлят коригиращата декларация на Nitrogénművek, последното дружество сезира Veszprémi Törvényszék (Окръжен съд Веспрем, Унгария), който е запитващата юрисдикция.
16
Пред тази юрисдикция Nitrogénművek посочва, че данъкът върху квотите за емисии на CO2, който е пряко свързан с безплатните квоти за емисии на CO2, разпределени съгласно Директива 2003/87, е несъвместим с целите на Съюза за СТЕ на ЕС. Освен това Правителствен указ № 320/2023 бил дискриминационен, създавал пречка за упражняването на основните свободи, гарантирани от Договорите, накърнявал свободното предоставяне на услуги, свободата на установяване и правото на собственост и можел да попадне в обхвата на законодателството относно държавните помощи.
17
Запитващата юрисдикция иска да се установи дали данъкът върху квотите за емисии на CO2 е съвместим с Директива 2003/87. Тя счита, че отговорите на поставените по настоящото дело въпроси не могат да бъдат изведени ясно от практиката на Съда, тъй като неговите решения, на които се позовава Nitrogénművek, имат различен предмет от този на жалбата, с която е сезирана.
18
При тези условия Veszprémi törvényszék (Окръжен съд Веспрем) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Трябва ли — или може ли — целите и разпоредбите на [Директива 2003/87], включително, но не само членове 1, 10 и 11 и съображения 5, 7 и 20 от нея, да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална мярка [Правителствен указ № 320/2023], която:
–
налага последваща данъчна тежест върху отделените емисии при използването на квоти за емисии (налагане на тежест),
–
налага последваща данъчна тежест върху отделените емисии при използването на безплатни квоти за емисии (налагане на тежест),
–
налага последваща данъчна тежест върху отделените емисии при използването на безплатни квоти (налагане на тежест), като последица от която безплатните квоти губят стойността и компенсаторния си ефект,
–
налага последваща данъчна тежест върху отделените емисии при използването на безплатни квоти (налагане на тежест), като последица от която операторите са възпрени да намаляват емисиите си, да подобряват екологичната си ефективност или да инвестират в по-благоприятни за околната среда технологии,
–
налага последваща данъчна тежест върху отделените емисии при използването на безплатни квоти (налагане на тежест), която по своята цел изобщо не е свързана с опазването на околната среда, нито със системата за търговия с квоти за емисии в рамките на Европейския съюз и нейните цели, а е предназначена да способства за овладяването на последиците от въоръжения конфликт и хуманитарната катастрофа в съседна на Унгария държава, което е и единственото съображение за приемането на овластяващия акт, на основание на който е въведена?
2)
С оглед на забраната за дискриминация, която следва от членове 18, 49 и 56 от [ДФЕС], член 21 от [Хартата] и член 14 от [ЕКПЧ], трябва ли — или може ли — понятието „оператор“ по член 3, буква е) от [Директива 2003/87] да се тълкува в смисъл, че не допуска национална мярка [Правителствен указ № 320/2023], която необосновано, произволно и без опора в императивно съображение от общ интерес дискриминира определена категория оператори спрямо операторите, които не са обхванати от тази мярка?
3)
Трябва ли — или може ли — членове 18, 49 и 56 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална мярка (Правителствен указ № 320/2023], която ограничава упражняването на закрепените в тези разпоредби свободи и която:
–
необосновано, произволно и без опора в императивно съображение от общ интерес дискриминира определена категория оператори по смисъла на член 3, буква е) от Директивата за СТЕ, като предвижда за тях различни (по-неблагоприятни) правила,
–
има субективен обхват, който е определен произволно и без опора в императивно съображение от общ интерес и не е подходящ за постигането на целите на овластяващия акт, на основание на който е приета, и
–
е въведена внезапно и непредвидимо, със само три дни между датата на публикуването и влизането ѝ в сила, а същевременно предвижда с обратна сила последващо налагане на задължения във връзка с обстоятелства, настъпили преди влизането ѝ в сила?
4)
Трябва ли — или може ли — защитата на правото на собственост, гарантирано с член 17 от Хартата и член 1 от Първия допълнителен протокол към ЕКПЧ, да се тълкува в смисъл, че не допуска национална мярка [Правителствен указ № 320/2023], която има конфискационен характер и в близко бъдеще изцяло лишава от печалба операторите, обхванати от приложното ѝ поле, което представлява непропорционална и нетърпима намеса?“.
По преюдициалните въпроси
По първия въпрос
19
В самото начало следва да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика, в рамките на въведеното с член 267 ДФЕС производство за сътрудничество между националните юрисдикции и Съда, задачата на последния е да даде на националния съд полезен отговор, който да му позволи да реши спора, с който е сезиран. С оглед на това при необходимост Съдът може да преформулира въпросите, които са му зададени (решение от 29 април 2021 г., Granarolo, C‑617/19, EU:C:2021:338, т. 32).
20
В това отношение обстоятелството, че от формална гледна точка запитващата юрисдикция е формулирала преюдициалното си запитване чрез позоваване на определени разпоредби на правото на Съюза, не е пречка Съдът да предостави на тази юрисдикция всички насоки за тълкуване, които могат да бъдат полезни за решаване на делото, с което е сезирана, независимо дали тя е посочила съответните разпоредби във въпросите си. Съдът е длъжен да извлече от цялата информация, предоставена от националния съд, и по-специално от мотивите на акта за преюдициално запитване, разпоредбите от правото на Съюза, които изискват тълкуване предвид предмета на спора (решение от 29 април 2021 г., Granarolo, C‑617/19, EU:C:2021:338, т. 33).
21
В случая спорът в главното производство се отнася по същество до законосъобразността на Правителствен указ № 320/2023, с което се налага данък върху квотите за емисии на парникови газове. Съгласно член 3 от този указ данъчната основа на този данък е количеството емисии, изразено в тонове CO2 на данъчнозадълженото лице — оператор със ставка, определена в равностойността в унгарски форинти на 36 евро на тон CO2. Както е видно от акта за преюдициално запитване, член 1 от посочения указ облага с посочения данък всеки оператор, на когото са разпределени значителни количества безплатни квоти за емисии на парникови газове в рамките на СТЕ на ЕС, който разполага с инсталация или подинсталация с продуктов показател и/или подинсталация с емисии от процеси и чиято инсталация или подинсталация, от една страна, са произвели средна стойност на годишните сертифицирани емисии на CO2 за трите предходни години преди отчетната година, надвишаваща 25000 тона, и от друга страна, през годината преди отчетната година са разпределени безплатни квоти за емисии, чието количество се равнява на най-малко 50 % от средната стойност на всички сертифицирани емисии на CO2 за трите предходни години преди отчетната.
22
Макар обаче в първоначалната редакция на Директива 2003/87 разпоредбата, която се отнася до безплатното разпределяне на квоти за CO2, действително да е член 10 от нея, релевантната разпоредба в това отношение е член 10а от тази директива след приемането на Директива 2009/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за изменение на Директива 2003/87/ЕО с оглед подобряване и разширяване на схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове на Общността (ОВ L 140, 2009 г., стр. 63). Ето защо в рамките на първия въпрос следва да се даде тълкуване на член 10а от посочената директива.
23
С оглед на гореизложеното следва да се приеме, че с първия си въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 1 и член 10а от Директива 2003/87 във връзка със съображения 5, 7 и 20 от тази директива трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която облага конкретен икономически оператор, на когото са разпределени значителни количества безплатни квоти за емисии на парникови газове в рамките на СТЕ на ЕС с данък върху квотите за емисии на CO2 на инсталацията му с продуктов показател и/или процеси, когато тази правна уредба има за последица неутрализирането на компенсаторния ефект на разпределението на тези квоти и противоречи на целта за запазване на конкурентоспособността и избягване на изместването на въглеродни емисии.
24
В самото начало, както следва от член 1 от Директива 2003/87, тази директива установява в Съюза СТЕ на ЕС, за да стимулира намаляването на емисиите на CO2 по икономичен и икономически ефективен начин (решение от 12 април 2018 г., PPC Power, C‑302/17, EU:C:2018:245, т. 18).
25
Съдът многократно е постановявал, че основната цел на Директива 2003/87 е да намали съществено емисиите на парникови газове. Тази цел трябва да се постигне при спазване на редица подцели и посредством прибягването до определени инструменти. Основен инструмент в това отношение е СТЕ на ЕС. Останалите подцели, на които трябва да отговаря посочената схема, са по-специално, както е отбелязано в съображения 5 и 7 от тази директива, запазването на икономическото развитие и на заетостта, както и запазването на целостта на вътрешния пазар и условията на конкуренция (решение от 17 октомври 2013 г., Iberdrola и др., C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11 и C‑640/11, EU:C:2013:660, т. 43 и цитираната съдебна практика).
26
Както е посочено и в съображение 20 от Директива 2003/87, друга подцел, преследвана от СТЕ на ЕС, се състои в насърчаване на намаляването на тези емисии чрез технологични подобрения, като например използването на технологии с по-висока енергийна ефективност, при които се отделят по-малко емисии на единица продукция.
27
За да постигне целта си за намаляване на емисиите на парникови газове при тези условия Директива 2003/87 се основава на икономическата стойност на квотите, за да насърчи предприятията да намалят своите емисии, и за тази цел въвежда СТЕ на ЕС. Следователно предприятията могат да използват разпределените им квоти за емисии или да ги продадат в зависимост от пазарната им стойност и печалбите, които могат да извлекат от тях по този начин (вж. в този смисъл решения от 17 октомври 2013 г., Iberdrola и др., C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11 и C‑640/11, EU:C:2013:660, т. 47, 49 и 55, и от 12 април 2018 г., PPC Power, C‑302/17, EU:C:2018:245, т. 24).
28
В този контекст е предвидено безплатно разпределение на тези квоти за емисии, за да се предотврати загуба на конкурентоспособност, засягаща промишлените отрасли в Съюза, която може да доведе до явлението преместване на производството, известно като „изместване на въглеродни емисии“ (вж. в този смисъл решения от 17 октомври 2013 г., Iberdrola и др., C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11 и C‑640/11, EU:C:2013:660, т. 39, и от 26 февруари 2015 г., ŠKO-Energo, C‑43/14, EU:C:2015:120, т. 28). Така, за да се постигне тази цел, свързана с конкурентоспособността на промишлените отрасли в Съюза, член 10а от Директива 2003/87 установява набор от преходни правила на Съюза за издаване на безплатни квоти за емисии. Така в параграф 1, първа алинея от този член се предвижда, че на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 23 от настоящата директива за допълване на настоящата директива във връзка с валидните за целия Съюз и напълно хармонизирани правила, посочени в член 10а, параграфи 4, 5, 7 и 19. От своя страна член 10а, параграф 1, втора, трета и четвърта алинея и параграф 2 от посочената директива уточнява метода на изчисляване, както и реда и условията за разпределение на безплатни квоти след определянето на ex ante параметри за всеки отделен продукт, които следва да се използват за всеки отделен сектор и подсектор.
29
Член 10а, параграф 6, първа и втора алинея от Директива 2003/87 по същество разрешава на държавите членки да приемат финансови мерки в полза на отраслите и подотраслите, които са изложени на реален риск от изместване на въглеродни емисии поради значителни непреки разходи, действително възникващи при прехвърлянето на разходи за емисии на парникови газове в цените на електроенергията, при условие че тези финансови мерки са в съответствие с правилата за държавна помощ, и по-специално не водят до неоправдано нарушаване на конкуренцията на вътрешния пазар.
30
В това отношение, както отбелязва генералният адвокат в точка 54 от заключението си, правилата за това разпределение са напълно хармонизирани на равнището на Съюза. Това следва по-специално от съображение 23 от Директива 2009/29, което гласи, че „[п]реходното безплатно разпределение на квоти за инсталациите следва да става посредством хармонизирани правила за целия [Съюз] с оглед свеждане до минимум на нарушенията на конкуренцията в рамките на [Съюза]“.
31
Съдът впрочем е постановил, че при приемането на член 10а, параграф 1 от Директива 2003/87 законодателят на Съюза е подчертал изискването за пълна хармонизация, като предвижда, че „Комисията приема напълно хармонизирани мерки по изпълнението на равнище [на Съюза] за [хармонизираното] разпределение[…] на квоти“, и указва на Комисията критериите, съгласно които трябва да се извърши хармонизацията, а именно по същество въз основа на параметри по отрасли и подотрасли (вж. в този смисъл решение от 22 юни 2016 г., DK Recycling und Roheisen/Комисия, C‑540/14 P, EU:C:2016:469, т. 52).
32
Освен това Съдът приема, че като е предвидил подобен напълно хармонизиран по отрасли метод за разпределяне на безплатни квоти, законодателят на Съюза е конкретизирал основното изискване за свеждане до минимум на нарушенията на конкуренцията във вътрешния пазар (решение от 22 юни 2016 г., DK Recycling und Roheisen/Комисия, C‑540/14 P, EU:C:2016:469, т. 53).
33
От гореизложеното следва, че макар нито една от тези разпоредби да не ограничава изрично правото на държавите членки да приемат данъчни мерки, които могат да повлияят на икономическите последици от квотите за парникови газове, приемането на такива мерки не може да засегне целите, преследвани с Директива 2003/87, припомнени в точки 27 и 29 от настоящото решение. За правилното функциониране на СТЕ на ЕС е необходимо националните фискални мерки да не доведат до намаляване на стимула за намаляване на емисиите на парникови газове до степен да го премахне изцяло.
34
В случая, както е видно от акта за преюдициално запитване, унгарският данък върху квотите за емисии на CO2 се характеризира с това, че от една страна, с него по същество се облагат с данък върху квотите за емисии на парникови газове, всеки оператор на инсталация, на когото са разпределени значителни количества безплатни квоти за емисии на парникови газове, който разполага с инсталация, включваща подинсталация с продуктов показател и/или подинсталация с емисии от процеси, и чиято инсталация е надвишила средната стойност на годишните сертифицирани емисии на CO2 с 25000 тона и е получила разпределяне на безплатни квоти, чието количество се равнява на най-малко 50 % от средната стойност на всички сертифицирани емисии, и от друга страна, с него се облагат в размер на 36 евро/тон CO2 емисиите на CO2 от този оператор.
35
След като обаче с подобен данък се облагат конкретно някои икономически оператори, на които са разпределени безплатни квоти, той води до лишаване на тези оператори от стимула да инвестират в мерки за намаляване на техните емисии до размера на дължимия данък. Следователно такъв данък може да премахне значителна част от икономическата стойност на тези квоти и води до премахване на стимулите, на които се основава СТЕ на ЕС, и следователно до премахване на стимулите за насърчаване на намаляването на емисиите на парникови газове. В това отношение обстоятелството, че размерът на дължимия данък зависи линейно от действителните емисии, не може да се разбира в смисъл, че има какъвто и да било стимулиращ ефект по отношение на операторите.
36
Това тълкуване не може да бъде поставено под въпрос от доводите на унгарското правителство, че механизмът, предвиден в член 3, параграф 6 от Правителствен указ № 320/2003, който насърчавал операторите да намалят емисиите си, като позволят на данъчнозадължено лице да намали данъчната основа на данъка с 50 %, когато емисиите на CO2 на това данъчнозадължено лице са намалели спрямо сертифицираните емисии през втората година, предхождаща отчетната година, поне в размер, равен на коефициента на линейно намаление, използван и изискван от СТЕ на ЕС. Всъщност това намаляване на данъчната основа води и до лишаване на квотите за емисии от парникови газове от значителна част от икономическата им стойност, така че икономическите оператори губят всякакъв стимул да инвестират в мерки за намаляване на своите емисии, което им е позволявало да извлекат печалба от продажбата на неизползваните им квоти.
37
Ето защо изглежда, че унгарският данък върху квотите за емисии на CO2 има за последица да неутрализира принципа на безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове, предвиден в член 10а от Директива 2003/87, и да накърни преследваните с тази директива цели, което запитващата юрисдикция следва да провери.
38
С оглед на гореизложените съображения на първия поставен въпрос следва да се отговори, че член 1 и член 10а от Директива 2003/87 във връзка със съображения 5, 7 и 20 от тази директива трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която облага конкретен икономически оператор, на когото са разпределени значителни количества безплатни квоти за емисии на парникови газове в рамките на СТЕ на ЕС с данък върху квотите за емисии на CO2 на инсталацията му с продуктов показател и/или процеси, когато тази правна уредба има за последица неутрализирането на компенсаторния ефект на разпределението на тези квоти и противоречи на целта за запазване на конкурентоспособността и избягване на изместването на въглеродни емисии.
По втория, третия и четвъртия въпрос
39
Предвид отговора на първия въпрос не е необходимо да се отговаря на втория, третия и четвъртия въпрос.
По съдебните разноски
40
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения Съдът (втори състав) реши:
Член 1 и член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета, изменена с Директива (ЕС) 2018/410 на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2018 г., във връзка със съображения 5, 7 и 20 от посочената директива 2003/87, изменена,
трябва да се тълкуват в смисъл, че
не допускат национална правна уредба, която облага конкретен икономически оператор, на когото са разпределени значителни количества безплатни квоти за емисии на парникови газове в рамките на схемата на Европейския съюз за търговия с емисии на парникови газове с данък върху квотите за емисии на CO2 на инсталацията му с продуктов показател и/или процеси, когато тази правна уредба има за последица неутрализирането на компенсаторния ефект на разпределението на тези квоти и противоречи на целта за запазване на конкурентоспособността и избягване на изместването на въглеродни емисии.
Подписи
(
*1
)	Езици на производството: френски и унгарски.