62024CJ0431_RES
Byla C-431/24 (Multan) (
i
)
W
prieš
Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
(Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Roermond prašymas priimti prejudicinį sprendimą)
2026 m. sausio 29 d. Teisingumo Teismo (penktoji kolegija) sprendimas
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Prieglobsčio politika – Direktyva 2013/32/ES – Tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendra tvarka – 23 straipsnio 1 dalis – Galimybė susipažinti su tarptautinės apsaugos prašytojo bylos informacija – 46 straipsnis – Teisė į veiksmingą teisių gynimo priemonę – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija – 4, 18 straipsniai ir 19 straipsnio 2 dalis – Negrąžinimo principas – Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija – 47 straipsnio antra pastraipa – Teisė į teisingą bylos nagrinėjimą – Tyrimas prašytojo kilmės šalyje – Tarptautinės apsaugos prašymo atmetimas ir sprendimo grąžinti priėmimas – Pirmosios instancijos teismo ir prašytojo galimybė susipažinti su informacija apie tai, kaip prašytojo kilmės šalyje buvo atliktas tyrimas – Teisės į gynybą ir teisės į veiksmingą teisių gynimo priemonę apimtis – Ryšys su negrąžinimo principu“
Sienų kontrolė, prieglobstis ir imigracija – Prieglobsčio politika – Tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendra tvarka – Direktyva 2013/32 – Skundas dėl sprendimo atmesti tarptautinės pagalbos prašymą – Teisė į veiksmingą teisių gynybos priemonę – Teisė į gynybą – Teisė susipažinti su bylos medžiaga – Prašytojo bylos informacija – Sąvoka – Informacija apie tai, kaip prašytojo kilmės šalies priimančiosios valstybės narės institucijos atliko tyrimą – Įtraukimas – Apimtis – Teismo atliekamas negrąžinimo principo laikymosi vertinimas
(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis; Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/32 23 straipsnio 1 dalis, 30 ir 46 straipsniai)
(žr. 31–46 punktus ir rezoliucinę dalį)
Sienų kontrolė, prieglobstis ir imigracija – Prieglobsčio politika – Tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendra tvarka – Direktyva 2013/32 – Skundas dėl sprendimo atmesti tarptautinės pagalbos prašymą – Teisė į veiksmingą teisių gynybos priemonę – Teisė į gynybą – Teisė susipažinti su bylos medžiaga – Išimtis – Teisėti interesai, pateisinantys tam tikros informacijos neatskleidimą pareiškėjui – Valstybių narių pareiga nustatyti taisykles, užtikrinančias teisės į gynybą gerbimą – Galimybė suteikti teisę susipažinti su tokia informacija prašytojo patarėjui teisės klausimais arba kitam patarėjui, kuriam buvo atliktas saugumo patikrinimas
(Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis; Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/32 23 straipsnio 1 dalis, 2 straipsnio e pastraipa)
(žr. 49–54 punktus)
Santrauka
Gavęs rechtbank Den Haag (Hagos apylinkės teismas, Nyderlandai) prašymą priimti prejudicinį sprendimą Teisingumo Teismas pateikė paaiškinimų dėl informacijos, kuri turi būti nurodyta tarptautinės apsaugos prašytojui ir į kurią turi atsižvelgti teismas, nagrinėjantis jo skundą dėl sprendimo atmesti jo prašymą ir dėl sprendimo jį grąžinti.
2014 m. pareiškėjas pagrindinėje byloje, Pakistano kilmės krikščionis, pateikė tarptautinės apsaugos prašymą Nyderlanduose – jis buvo atmestas.
Kai kilmės šalyje jam buvo paskelbta fatva, 2018 m. jis pateikė naują tarptautinės apsaugos prašymą. Tuomet minister van Buitenlandse Zaken (užsienio reikalų ministras, Nyderlandai) atliko tyrimą Pakistane, kad nustatytų, ar pareiškėjui pagrindinėje byloje reikalinga tarptautinė apsauga. Šio tyrimo rezultatai buvo užfiksuoti individualiame memorandume, o šis pateiktas Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (teisingumo ir saugumo valstybės sekretorius, Nyderlandai) (toliau – valstybės sekretorius). Vėliau šis individualus memorandumas ir kupiūruota pagrindžiamųjų dokumentų versija, įskaitant tyrimo ataskaitą (toliau – pagrindžiamieji dokumentai), buvo perduoti pareiškėjui pagrindinėje byloje.
2022 m. valstybės sekretorius atmetė pareiškėjo pagrindinėje byloje tarptautinės apsaugos prašymą ir priėmė sprendimą jį grąžinti.
Grįsdamas savo skundą dėl šių sprendimų Hagos apylinkės teisme pareiškėjas, be kita ko, teigė, kad valstybės sekretorius pažeidė Sąjungos teisės principą dėl teisės į gynybą paisymo, nes nesuteikė jam galimybės visapusiškai susipažinti su pagrindžiamaisiais dokumentais.
Užsienio reikalų ministras Hagos apylinkės teismui pateikė nekupiūruotus pagrindžiamuosius dokumentus ir, remdamasis nacionalinės teisės aktais (
1
), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pateikė prašymą leisti susipažinti tik su tam tikromis šių dokumentų dalimis; šis prašymas buvo patenkintas. Vis dėlto vėliau pareiškėjas pagrindinėje byloje atsisakė leisti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui susipažinti su nekupiūruotais pagrindžiamaisiais dokumentais, siekiant šiam priimti sprendimą atmesti jo tarptautinės apsaugos prašymą, motyvuodamas tuo, kad, anot jo, minėti nacionalinės teisės aktai prieštarauja Sąjungos teisei.
Abejodamas dėl tokių teisės aktų, kuriais ribojama galimybė susipažinti su pagrindžiamaisiais dokumentais, suderinamumo su Direktyva 2013/32 (
2
) Hagos apylinkės teismas nusprendė kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą. Jis klausė, ar informacija apie tai, kaip buvo atliktas tyrimas nagrinėjant tarptautinės apsaugos prašymą, patenka į sąvoką „prašytojo bylos informacija, remiantis kuria priimtas arba bus priimtas sprendimas“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2013/32 23 straipsnio 1 dalį (
3
), todėl tarptautinės apsaugos prašytojas ir kompetentingas teismas turi turėti galimybę susipažinti su šia informacija šios direktyvos 23 straipsnio 1 dalies antros pastraipos a ir b punktuose numatyta tvarka.
Teisingumo Teismo vertinimas
Teisingumo Teismas visų pirma pažymėjo, kad pagrindinis Direktyvos 2013/32 tikslas – siekti nustatyti tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo tvarkos valstybėse narėse reikalavimus, laikantis, be kita ko, negrąžinimo principo, kuris, kaip pagrindinė teisė, garantuojamas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 18 straipsnyje, siejamame su Ženevos konvencijos dėl pabėgėlių statuso 33 straipsniu (
4
) ir Chartijos 19 straipsnio 2 dalimi.
Vis dėlto, kaip patvirtinta Direktyvos 2013/32 (
5
) 30 straipsnyje, šio principo pažeidimo rizika gali kilti dėl to, kaip nacionalinė institucija atlieka tarptautinės apsaugos prašytojo kilmės šalies tyrimą.
Tarptautinės apsaugos prašytojas turi turėti galimybę remtis savo teise į apsaugą, kad valstybės narės neatskleistų informacijos apie jo prašymą įtariamam persekiotojui arba didelę žalą sukėlusiam subjektui, remdamasis svarbia informacija apie tai, kaip jo kilmės šalyje buvo atliekamas tyrimas. Be to, nacionalinis teismas, nagrinėjantis skundą dėl sprendimo atmesti tarptautinės apsaugos prašymą, turi galėti patikrinti, ar valstybės narės laikosi įsipareigojimų pagal Direktyvos 2013/32 30 straipsnio a punktą.
Taigi informacija apie tai, kaip priimančiosios valstybės narės valdžios institucijos atliko tyrimą šio piliečio kilmės šalyje, kad patikrintų jo prašymo pagrįstumą, kaip antai pagrindžiamieji dokumentai, įskaitant pagrindinėje byloje nagrinėjamą tyrimo ataskaitą, patenka į sąvoką „prašytojo bylos informacija, remiantis kuria priimtas arba bus priimtas sprendimas“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2013/32 23 straipsnio 1 dalį, jeigu ji gali būti reikšminga šiam teismui vertinant, ar laikomasi negrąžinimo principo.
Teisingumo Teismas pridūrė, kad nagrinėjamu atveju tai, jog sprendžiančioji institucija, atsakinga už tarptautinės apsaugos prašymo nagrinėjimą, neturi galimybės visapusiškai ir tiesiogiai susipažinti su pagrindžiamaisiais dokumentais, neturi įtakos šios informacijos svarbai siekiant užtikrinti skundo, pateikto dėl sprendimo atmesti šį prašymą, veiksmingumą ir leisti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui įvertinti, ar laikomasi negrąžinimo principo.
Šį aiškinimą patvirtina, pirma, Direktyvos 2013/32 46 straipsnio 3 dalis, kurioje nurodyta, kad teismas, kuriame ginčijamas sprendimas dėl tarptautinės apsaugos prašymo, atlieka išsamų ir ex nunc faktinių ir teisinių aplinkybių nagrinėjimą. Pagal suformuotą jurisprudenciją būdvardis „išsamus“ patvirtina, kad teismas, be kita ko, privalo išnagrinėti aplinkybes, į kurias kompetentinga institucija atsižvelgė arba turėjo atsižvelgti.
Be to, norint veiksmingai pasinaudoti Chartijos 47 straipsnio antroje pastraipoje garantuojamomis teisėmis į gynybą, būtina užtikrinti teisę susipažinti su bylos medžiaga. Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad asmuo, kurio nenaudai buvo priimtas sprendimas, turi teisę susipažinti su visais tyrimo byloje esančiais dokumentais, kurie gali būti svarbūs jo gynybai, ir valdžios institucija, priėmusi šį sprendimą, pati viena negali nustatyti, kurie dokumentai yra reikšmingi atitinkamo asmens gynybai (
6
).
Darytina išvada, kad tarptautinės apsaugos prašytojas ir kompetentingas teismas turi turėti galimybę susipažinti su šia informacija Direktyvos 2013/32 23 straipsnio 1 dalies antros pastraipos a ir b punktuose numatyta tvarka. Iš šio straipsnio formuluotės matyti, kad teismas, kuriam pateiktas skundas dėl sprendimo atmesti tarptautinės apsaugos prašymą, turi turėti galimybę susipažinti su visa informacija, kuri gali būti svarbi jo sprendimui priimti, nors tam tikros šios informacijos atskleidimas pareiškėjo atveju gali būti apribotas.
Iš tiesų valstybės narės gali taikyti prašytojo teisės susipažinti su savo bylos medžiaga išimtį, kai atskleidus informaciją arba šaltinius galėtų kilti grėsmė nacionaliniam saugumui. Kai vienas ar keli teisėti interesai pateisina informacijos neatskleidimą ieškovui, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, valstybės narės suteikia teismams, kuriems pateiktas toks skundas, galimybę susipažinti su šia informacija ar šaltiniais ir užtikrina, kad būtų paisoma atitinkamo asmens teisių į gynybą.
Kadangi Direktyvoje 2013/32 nenustatyta, kaip valstybės narės tai turi užtikrinti, jos privalo numatyti konkrečią šiam tikslui reikalingą tvarką, tačiau su sąlyga, kad paisoma, be kita ko, Chartijos 47 straipsnyje įtvirtintos teisės į veiksmingą teisių gynimo priemonę. Pagal Direktyvos 2013/32 23 straipsnio 1 dalį valstybės narės visų pirma gali suteikti galimybę susipažinti su svarbia informacija prašytojo patarėjui teisės klausimais arba kitam patarėjui, patikrintam saugumo tikslais.
(
i
)	Šios bylos pavadinimas išgalvotas. Jis neatitinka jokios bylos šalies tikrojo vardo, pavardės ar pavadinimo.
(
1
)	Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos Algemene wet bestuursrecht (Administracinės teisės kodeksas, Nyderlandai) 8:69 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad „[š]alys, kurios privalo pateikti informaciją ar dokumentus, gali, jei turi svarių priežasčių, atsisakyti pateikti informaciją ar dokumentus arba nurodyti administraciniam teismui, kad tik jis galės susipažinti su šia informacija ar dokumentais. <...>“
(
2
)	2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2013/32/ES dėl tarptautinės apsaugos suteikimo ir panaikinimo bendros tvarkos (OL L 180, 2013, p. 60).
(
3
)	Direktyvos 2013/32 23 straipsnio 1 dalyje nustatyta: „Valstybės narės užtikrina, kad patarėjas teisės klausimais arba kitas patarėjas, kuris pagal nacionalinę teisę gali tą daryti ar kuriam tai yra leidžiama, ir padedantis arba atstovaujantis prašytojui pagal nacionalinę teisę, turėtų galimybę susipažinti su prašytojo bylos informacija, remiantis kuria priimtas arba bus priimtas sprendimas. Valstybės narės gali padaryti išimtį, kai atskleidus informaciją arba šaltinius galėtų kilti grėsmė nacionaliniam saugumui, organizacijų arba asmens (‑ų), teikiančių informaciją, arba asmens (‑ų), su kuriuo (‑iais) yra susijusi informacija, saugumui, arba jeigu būtų pakenkta tyrimui, susijusiam su valstybės narės kompetentingų institucijų atliekamu tarptautinės apsaugos prašymų nagrinėjimu, arba pašlytų valstybių narių tarptautiniai santykiai. Tokiais atvejais valstybės narės: a) sudaro galimybę susipažinti su tokia informacija arba šaltiniais institucijoms, nurodytoms V skyriuje, ir b) nustato nacionalinėje teisėje procedūras, kuriomis garantuojama, kad bus užtikrinamos prašytojo teisės į gynybą. [B] punkto atžvilgiu valstybės narės visų pirma gali suteikti galimybę susipažinti su tokia informacija ar šaltiniais patarėjui teisės klausimais arba kitam patarėjui, patikrintam saugumo tikslais, tiek, kiek informacija svarbi nagrinėjant prašymą arba priimant sprendimą panaikinti tarptautinę apsaugą[.]“
(
4
)	1951 m. liepos 28 d. Ženevoje pasirašyta Konvencija dėl pabėgėlių statuso (Jungtinių Tautų sutarčių rinkinys, 189 t., p. 150, Nr. 2545 (1954)), su pakeitimais, padarytais 1967 m. sausio 31 d. Niujorke pasirašytu Protokolu dėl pabėgėlių statuso.
(
5
)	Direktyvos 2013/32 30 straipsnio b punkte numatyta, kad rinkdamos informaciją valstybės narės „nesiekia gauti informacijos iš tariamo (-ų) persekiotojo (-ų) arba didelę žalą sukėlusio (-ių) subjekto (-ų) pasinaudodamos tokiu būdu, kad toks (-ie) subjektas (-ai) būtų tiesiogiai informuotas (-i), kad atitinkamas prašytojas prašo apsaugos, o prašytojui ar jo išlaikomiems asmenims kiltų fizinio susidorojimo grėsmė, arba tokia grėsmė kiltų jo šeimos narių, tebegyvenančių jo kilmės šalyje, laisvei ir saugumui“. Vadovaujantis tuo pačiu požiūriu, jo a punkte nustatyta, kad rinkdamos informaciją apie atskiras bylas valstybės narės „neatskleidžia informacijos dėl atskirų tarptautinės apsaugos prašymų arba to, kad tokios apsaugos yra prašoma, įtariamam (-iems) persekiotojui (-ams) arba didelę žalą sukėlusiam (-iems) subjektui (-ams)“.
(
6
)	Šiuo klausimu žr. 2022 m. gruodžio 1 d. Sprendimą Bundesrepublik Deutschland (Galimybė susipažinti su prieglobsčio byla) (C-564/21, EU:C:2022:951, 38 ir 39 punktai).