62024CJ0007
TEISINGUMO TEISMO (devintoji kolegija) SPRENDIMAS
2025 m. birželio 12 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Socialinė apsauga – Darbuotojai migrantai – Socialinės apsaugos sistemų koordinavimas – Reglamentas (EB) Nr. 883/2004 – 85 straipsnio 1 dalis – Išmokos, mokamos pagal valstybės narės teisės aktus dėl žalos, padarytos kitos valstybės narės teritorijoje – Įstaigų, atsakingų už išmokų mokėjimą, teisė pareikšti ieškinį atsakingam trečiajam asmeniui – Nukentėjusiojo teisės – Subrogacija – Ribos“
Byloje C‑7/24
dėl Retten i Svendborg (Svendborgo apylinkės teismas, Danija) 2024 m. sausio 2 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. sausio 4 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Deutsche Rentenversicherung Nord,
BG Verkehr
prieš
Gjensidige Forsikring, Gjensidige Forsikring ASA (Norvegija) patronuojamąją įmonę Danijoje, veikiančią kaip Marius Pedersen A/S atstovė,
Gjensidige Forsikring, Gjensidige Forsikring ASA (Norvegija) patronuojamąją įmonę Danijoje,
TEISINGUMO TEISMAS (devintoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas N. Jääskinen, teisėjai A. Arabadjiev (pranešėjas) ir R. Frendo,
generalinis advokatas R. Norkus,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį ir įvykus 2025 m. kovo 26 d. posėdžiui,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
Deutsche Rentenversicherung Nord ir BG Verkehr, atstovaujamų advokat T. Birch,
–
Gjensidige Forsikring, Gjensidige Forsikring ASA (Norvegija) patronuojamosios įmonės Danijoje, veikiančios kaip Marius Pedersen A/S atstovė, ir Gjensidige Forsikring, Gjensidige Forsikring ASA (Norvegija) patronuojamosios įmonės, atstovaujamų advokat H. Saugmandsgaard Øe,
–
Čekijos Vyriausybės, atstovaujamos J. Benešová, M. Smolek ir J. Vláčil,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos M.‑L. Ehlers Defontaine ir B.‑R. Killmann,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo (OL L 166, 2004, p. 1.; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 5 t., p. 72, ir klaidų ištaisymas OL L 188, 2013, p. 10) 85 straipsnio 1 dalies išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Deutsche Rentenversicherung Nord (toliau – DRV-N) ir BG Verkehr (toliau – BG-V) ginčą su Gjensidige Forsikring (toliau – GF), Norvegijos Gjensidige Forsikring ASA patronuojamąja bendrove Danijoje, veikiančia kaip Marius Pedersen A/S (toliau – MP) atstovė ir savo vardu, dėl atgręžtinio ieškinio, susijusio su Vokietijos piliečio, mirusio po nelaimingo atsitikimo darbe Danijoje, našlei išmokėtomis išmokomis.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3
Reglamento Nr. 883/2004 85 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Jeigu asmuo dėl žalos, patirtos kitoje valstybėje narėje, gauna išmokas pagal vienos valstybės narės teisės aktus, įstaigos, atsakingos už išmokų mokėjimą trečiajai šaliai, privalančiai kompensuoti už padarytą žalą, teisės nustatomos pagal šias taisykles:
a)
jeigu atsakinga už išmokų mokėjimą įstaiga pagal jos taikomus teisės aktus perėmė gavėjo teises trečiosios šalies atžvilgiu, šį perėmimą pripažįsta kiekviena valstybė narė;
b)
jeigu atsakinga už išmokų mokėjimą įstaiga turi tiesiogines teises trečiosios šalies atžvilgiu, šias teises pripažįsta kiekviena valstybė narė.“
Danijos teisė
4
2018 m. rugpjūčio 24 d.Erstatningsansvarslov (Civilinės atsakomybės įstatymas) 1 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Asmuo, atsakingas už asmens sužalojimą, atlygina žalą už negautas pajamas, gydymo išlaidas ir kitus dėl sužalojimo patirtus nuostolius, taip pat neturtinę žalą.“
5
Šio įstatymo 13 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Išmoka dėl mirus sutuoktiniui ar sugyventiniui netektų šeimos pajamų sudaro 30 % kompensacijos už žalą, kurią asmuo, jei nebūtų miręs, būtų turėjęs gauti visiškai netekęs darbingumo. Vis dėlto nuostolių suma turi būti ne mažesnė nei 644000 [Danijos kronų (DKK) (apie 83720 EUR)], išskyrus išimtines aplinkybes.“
6
Minėto įstatymo 17 straipsnio 1 dalyje įtvirtinta:
„Išmokos pagal socialinės apsaugos teisės aktus, įskaitant dienpinigius, išmokas sergantiems asmenims, pensijas pagal socialines pensijas reglamentuojančius teisės aktus ir išmokas pagal Įstatymą dėl draudimo nuo nelaimingų atsitikimų darbe, į kurias turi teisę nukentėjusioji šalis arba maitintojo netekęs asmuo, negali būti pagrindas už žalą atsakingam asmeniui pareikšti atgręžtinį ieškinį, kad jis jas grąžintų. <…>“
7
To paties įstatymo 26a straipsnio 1 dalyje nurodyta:
„Asmuo, kuris tyčia arba dėl didelio neatsargumo sukėlė kito asmens mirtį, gali būti įpareigotas atlyginti žalą maitintojo netekusiems asmenims, kuriuos su mirusiuoju siejo itin glaudus ryšys.“
8
2022 m. rugpjūčio 19 d.Arbejdsskadesikringslov (Įstatymas dėl draudimo nuo nelaimingų atsitikimų darbe) 19 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Jei dėl nelaimingo atsitikimo darbe darbuotojas mirė, likęs gyvas jo sutuoktinis turi teisę gauti 191000 [DKK] [(apie 28830 EUR)] (2024 m. vertė) pereinamojo laikotarpio sumą, jei santuoka buvo sudaryta prieš įvykstant nelaimingam atsitikimui darbe ir nukentėjusiojo mirties metu sutuoktiniai gyveno kartu. Suma mokama 25 straipsnyje numatyta tvarka.“
9
Šio įstatymo 20 straipsnio 1 dalis suformuluota taip:
„Asmuo, kuris turi teisę į pereinamojo laikotarpio išmoką pagal 19 straipsnio 1–3 dalis ir dėl nukentėjusio asmens mirties neteko maitintojo arba dėl nukentėjusio asmens mirties kitaip pablogėjo jo gyvenimo sąlygos, turi teisę į žalos atlyginimą. Išmoka nustatoma atsižvelgiant į maitintojo netekusio asmens gaunamos paramos dydį ir gebėjimą patenkinti savo poreikius, atsižvelgiant į jo amžių, sveikatos būklę, išsilavinimą, darbą, finansinę priklausomybę ir padėtį.“
10
Minėto įstatymo 77 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Išmokos pagal šį įstatymą negali būti pagrindas pareikšti atgręžtinį ieškinį asmeniui, atsakingam už žalą ją patyrusiems asmenims arba jiems mirus maitintojo netekusiems asmenims <…>. Nelaimingų atsitikimų patyrusių asmenų arba maitintojo netekusių asmenų teisės į išmokas atsakingų už žalą asmenų atžvilgiu sumažinamos tiek, kiek išmokos jiems buvo išmokėtos arba turi būti mokamos pagal šį įstatymą. <…>“
Vokietijos teisė
11
Sozialgesetzbuch, Sechstes Buch (VI) – Gesetzliche Rentenversicherung (Socialinės apsaugos kodekso VI knyga – Privalomoji pensijų draudimo sistema, toliau – SGB VI) 46 straipsnyje numatyta, kad našlės ar našlio pensija skiriama našliams ar našlėms, jeigu miręs sutuoktinis buvo apdraustas minimalų paprastai reikalaujamą laikotarpį.
12
Pagal Sozialgesetzbuch, Zehntes Buch (X) – Sozialverwaltungsverfahren und Sozialdatenschutz (Socialinės apsaugos kodekso X knyga – Socialinis administracinis procesas ir socialinių duomenų apsauga, toliau – SDB X) 116 straipsnį, socialinio draudimo institucijos turi subrogacijos teisę į galimas apdraustųjų teises prieš atsakingus trečiuosius asmenis už išmokas, kurias institucijos buvo įpareigotos išmokėti dėl patirtos žalos.
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
13
2015 m. liepos 15 d. Vokietijos pilietis, dirbęs Vokietijos bendrovėje eksportuojamų prekių vairuotoju, buvo sužalotas per nelaimingą atsitikimą, kuris įvyko jam padedant pakrauti prekes į sunkvežimį vienu iš MP verslo adresų Danijoje. Dėl sužalojimų asmuo netrukus mirė.
14
MP pripažino savo civilinę atsakomybę dėl šios mirties. Bendrovės civilinės atsakomybės draudikas GF mirusio darbuotojo našlei jos advokato prašymu išmokėjo šeimos maitintojo pajamų netekties išmoką, apskaičiuotą pagal Danijos teisę.
15
Be to, DRV-N ir BG-V, kuriose mirusysis buvo apdraustas kaip Vokietijos darbuotojas, jo našlei sumokėjo našlės pensiją pagal SGB VI 46 straipsnį.
16
Kadangi SGB X 116 straipsnyje numatyta subrogacijos teisė į mirusio darbuotojo našlės teises prieš atsakingą trečiąjį asmenį už taip išmokėtą pensiją, DRV-N ir BG-V prašė MP ir GF kompensacijos už šią pensiją.
17
MP ir GF atsisakė patenkinti šį prašymą, motyvuodami tuo, kad jis nepagrįstas pagal Danijos teisę. Iš tiesų, pirma, teisė į našlio pensiją pagal Vokietijos teisės aktus, kuri mokama neatsižvelgiant į mirties priežastį, neatitinka Danijos teisės aktuose numatytos teisės į šeimos maitintojo pajamų netekties išmoką. Antra, kadangi GF jau sumokėjo šią išmoką mirusio darbuotojo našlei, ji negali reikalauti jokios kitos kompensacijos pagal Danijos teisę.
18
2018 m. liepos 6 ir 12 d.Retten i Svendborg (Svendborgo apylinkės teismas, Danija), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme, atitinkamai DRV-N ir BG-V pareiškė atgręžtinį ieškinį MP ir GF, reikalaudamos, kad šios bendrovės būtų pripažintos atsakingomis atlyginti už mirusio darbuotojo našlei išmokėtas išmokas.
19
DRV-N ir BG-V pripažįsta, kad išmokėta šeimos maitintojo netekties išmoka buvo apskaičiuota pagal Danijos teisę ir kad ši našlė negali pretenduoti į kokią nors kitą kompensaciją pagal šią teisę, tačiau mano, kad ši išmoka nebuvo išmokėta atleidžiant nuo atsakomybės, nes MP ir GF elgėsi nesąžiningai DRV-N ir BG-V pareikšto atgręžtinio ieškinio atžvilgiu.
20
Be to, jos teigia, kad joms perėjusių teisių sąlygos ir apimtis turi būti nustatytos pagal Vokietijos teisę. Net jei jų reikalavimo MP ir GF apimtis turėtų būti nustatyta pagal Danijos teisę, Reglamento Nr. 883/2004 85 straipsnio 1 dalis turėtų būti aiškinama taip, kad socialinės išmokos, kurias jos sumokėjo mirusio darbuotojo našlei, pagal savo pobūdį neturi būti identiškos Danijos teisėje numatytoms išmokoms arba į jas panašios, kad už jas būtų galima gauti kompensaciją. Iš tiesų, šia nuostata nebuvo siekiama uždrausti socialinės apsaugos įstaigai, atsakingai už išmokų mokėjimą, pareikšti reikalavimą atsakingam už žalą asmeniui dėl išmokų, kurių galima reikalauti pagal valstybės narės, kurioje registruota socialinės apsaugos įstaigos, atsakingos už išmokų mokėjimą, buveinė, teisės aktus ir valstybės narės, kurioje atsirado žala, teisės aktus, tapatumo nebuvimo.
21
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad pagrindinėje byloje visų pirma kyla klausimas, kuris iš nagrinėjamų nacionalinės teisės aktų nustato teisių, kurias perima socialinio draudimo įstaiga, atsakinga už išmokų mokėjimą, apimtį. Be to, šiam teismui kyla klausimas, ar atgręžtinis ieškinys reiškia, kad socialinės išmokos, kurias prašoma atlyginti, dėl savo pobūdžio yra panašios į išmokas, kurių žalą patyręs asmuo galėtų reikalauti pagal valstybės narės, kurioje atsirado žala, teisę. Galiausiai jam kyla klausimas, kokią reikšmę turi Højesteret (Aukščiausiasis Teismas, Danija) jurisprudencijoje, susijusioje su nagrinėjama sritimi, vartojami žodžiai „dėl savo pobūdžio“.
22
Danijos teisėje išsamiai apibrėžtas įvairių kompensacijų, į kurias gali pretenduoti žalą sveikatai patyręs asmuo ar maitintojo netekę asmenys, kaip antai kompensacija už prarastas profesines pajamas, pretium doloris, dėl nuolatinio sveikatos sutrikdymo, skausmo ir neturtinės žalos, nuolatinio sveikatos žalojimo, nedarbingumo, maitintojo praradimo, pereinamojo laikotarpio suma mirties atveju ir kompensacija už deliktą. Daugumai šių kompensacijų taikomos ribos.
23
Be to, Įstatymo dėl draudimo nuo nelaimingų atsitikimų darbe 77 straipsnyje numatyta, kad pagal Civilinės atsakomybės įstatymą apskaičiuota kompensacija yra subsidiari, palyginti su žalos atlyginimu, į kurį nukentėjusysis ar maitintojo netekę asmenys turi teisę pagal Įstatymą dėl draudimo nuo nelaimingų atsitikimų darbe, ir kad žalos atlyginimas už nelaimingus atsitikimus darbe negali būti pagrindas pareikšti atgręžtinį ieškinį žalą padariusiam asmeniui, privalančiam atlyginti žalą.
24
Nei Civilinės atsakomybės įstatyme, nei Įstatyme dėl draudimo nuo nelaimingų atsitikimų darbe nenumatyta maitintojo netekusių asmenų teisė į tokio paties pobūdžio našlio pensiją, kokia numatyta SGB VI ir laikantis iš to išplaukiančios tvarkos. Taigi neįmanoma iš karto nustatyti DRV-N ir BG-V reikalavimų atlyginti žalą ir Civilinės atsakomybės įstatyme, ir Įstatyme dėl draudimo nuo nelaimingų atsitikimų darbe numatytų kompensacijų tapatumo.
25
Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos, atrodo, nėra aišku, ar valstybės narės, kurioje buvo padaryta žala, materialinės teisės normos gali apriboti socialinės apsaugos įstaigos, atsakingos už išmokų mokėjimą, teisę pareikšti atgręžtinį ieškinį, kai socialinės apsaugos išmokos, kurias reikalaujama grąžinti, savo pobūdžiu nėra tapačios arba bent jau nepanašios į reikalavimą, kurį nukentėjusioji šalis galėtų reikšti pagal šias materialinės teisės normas.
26
Šiomis aplinkybėmis Retten i Svendborg (Svendborgo apylinkės teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar [Reglamento Nr. 883/2004] 85 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal šią nuostatą įstaiga, atsakinga už išmokų mokėjimą, turi teisę pareikšti atgręžtinį ieškinį valstybėje narėje, kurioje atsirado žala, jeigu yra teisėtas pagrindas atlyginti tokio pobūdžio žalą arba išmokėti kompensaciją, dėl kurios pareiškiamas atgręžtinis ieškinys, arba lygiavertę išmoką dėl įvykio, už kurį atsako už žalą atsakingas asmuo pagal žalos padarymo vietos teisę?“
Dėl prejudicinio klausimo
27
Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 883/2004 85 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad tuo atveju, kai asmuo pagal valstybės narės, kurioje yra jo nuolatinė gyvenamoji vieta, teisės aktus gauna našlio pensiją po sutuoktinio mirties kitoje valstybėje narėje įvykus nelaimingam atsitikimui darbe, ir pirmosios valstybės narės teisės aktuose numatyta, kad įstaiga, atsakinga už tos pensijos mokėjimą, turi subrogacijos teisę trečiojo asmens, privalančio atlyginti dėl šio nelaimingo atsitikimo darbe patirtą žalą, atžvilgiu, šios įstaigos, atsakingos už tos pensijos mokėjimą, teisė pareikšti atgręžtinį ieškinį priklauso nuo to, ar antrojoje valstybėje narėje yra teisinis pagrindas, leidžiantis gauti tokią pensiją ar lygiavertę išmoką.
28
Reglamento Nr. 883/2004 85 straipsnio 1 dalimi siekiama leisti valstybės narės socialinės apsaugos įstaigai, sumokėjusiai socialinio draudimo išmokas dėl kitos valstybės narės teritorijoje padarytos žalos, už žalą atsakingų trečiųjų asmenų atžvilgiu pasinaudoti teisių gynimo priemonėmis, numatytomis pagal jos taikomą teisę, nesvarbu, ar subrogacijos, ar tiesioginio ieškinio būdu. Tokia nacionalinėms socialinio draudimo institucijoms suteikta teisė yra logiška ir sąžininga šių įstaigų įsipareigojimų išplėtimo visoje Sąjungos teritorijoje pasekmė – išplėtimo, kuris kyla iš šio reglamento nuostatų (šiuo klausimu žr. 1994 m. birželio 2 d. Sprendimo DAK, C‑428/92, EU:C:1994:222, 16 punktą).
29
Taigi ši nuostata turi būti analizuojama kaip kolizinė norma, pagal kurią nacionalinis teismas, nagrinėjantis ieškinį žalą padariusiam asmeniui dėl žalos atlyginimo, privalo taikyti valstybės narės, kurioje yra įstaiga, atsakinga už išmokų mokėjimą, teisę ne tik siekdamas nustatyti, ar ši įstaiga teisėtai perėmė nukentėjusiojo arba jo teisių perėmėjų teises, bet ir reikalavimų, kuriuos įstaiga, atsakinga už išmokų mokėjimą, perėmė, pobūdį ir apimtį (šiuo klausimu žr. 1999 m. rugsėjo 21 d. Sprendimo Kordel ir kt., C‑397/96, EU:C:1999:432, 22 punktą).
30
Iš tiesų, jeigu nacionalinis teismas taikytų valstybės narės, kurios teritorijoje atsirado žala, teisę, kad nustatytų įstaigos, atsakingos už išmokų mokėjimą, teisės pareikšti ieškinį apimtį, jis galėtų visiškai arba iš dalies panaikinti Reglamento Nr. 883/2004 85 straipsnio 1 dalies veiksmingumą. Taip visų pirma būtų tuo atveju, jei valstybės narės, kurios teritorijoje atsirado žala, teisės aktuose būtų numatyta, kad subrogacija arba tiesioginis ieškinys neapima tam tikrų rūšių reikalavimų, kuriuos įstaiga, atsakinga už išmokų mokėjimą, subrogacijos arba tiesioginio ieškinio pagrindu gali pareikšti savo valstybėje narėje (šiuo klausimu žr. 1994 m. birželio 2 d. Sprendimo DAK, C‑428/92, EU:C:1994:222, 19 punktą).
31
Iš to matyti, kad tokios nuostatos, kaip antai Civilinės atsakomybės įstatymo 17 straipsnio 1 dalis, susijusios su Danijos socialinės apsaugos institucijų teise pareikšti ieškinį tretiesiems asmenims, privalantiems atlyginti žalą, dėl kurios buvo išmokėtos socialinio draudimo išmokos, negali būti taikomos siekiant nustatyti, ar kitos valstybės narės, ne Danijos Karalystės, įstaiga, atsakinga už išmokų mokėjimą, turi teisę Danijos teritorijoje, kur taikomos šios nuostatos, pareikšti ieškinį žalą padariusiam asmeniui ir kokia apimtimi. Todėl tokios nuostatos nekliudo kitos valstybės narės nei ta, kurioje jos taikomos, įstaigai, atsakingai už išmokų mokėjimą, pareikšti ieškinio (šiuo klausimu žr. 1994 m. birželio 2 d. Sprendimo DAK, C‑428/92, EU:C:1994:222, 22 punktą).
32
Atsižvelgiant į tai, Reglamento Nr. 883/2004 85 straipsnio 1 dalimi siekiama tik užtikrinti, kad teisę pareikšti ieškinį, kurią gali turėti įstaiga, atsakinga už išmokų mokėjimą pagal jos taikomus teisės aktus, pripažintų kitos valstybės narės. Juo nesiekiama pakeisti taisyklių, taikomų nustatant, ar kyla žalą padariusio trečiojo asmens deliktinė atsakomybė ir kokia apimtimi. Trečiojo asmens atsakomybė ir toliau reglamentuojama materialinių teisės normų, kurias paprastai turi taikyti nacionalinis teismas, į kurį kreipėsi nukentėjusysis arba jo teisių perėmėjai, – tai yra, iš principo, teisės tos valstybės narės, kurios teritorijoje padaryta žala (šiuo klausimu žr. 1999 m. rugsėjo 21 d. Sprendimo Kordel ir kt., C‑397/96, EU:C:1999:432, 15 punktą).
33
Iš to išplaukia, kad teisės, kurias nukentėjusioji šalis arba jos teisių perėmėjai turi žalą padariusio asmens atžvilgiu, ir sąlygos, kuriomis ieškinys dėl žalos atlyginimo gali būti pareikštas valstybės narės, kurios teritorijoje buvo padaryta žala, teismuose, nustatomos pagal šios valstybės teisę, įskaitant taikytinas tarptautinės privatinės teisės normas (šiuo klausimu žr. 1999 m. rugsėjo 21 d. Sprendimo Kordel ir kt., C‑397/96, EU:C:1999:432, 16 punktą).
34
Tik pagal taip nustatytas teises įstaiga, atsakinga už išmokų mokėjimą, gali būti perėmusi teises. Iš tiesų, tokia subrogacija negali turėti pasekmės, kad išmokų gavėjas turėtų papildomai teisių trečiojo asmens atžvilgiu (šiuo klausimu žr. 1999 m. rugsėjo 21 d. Sprendimo Kordel ir kt., C‑397/96, EU:C:1999:432, 17 punktą).
35
Be to, subrogacijos teisė apima tik tas kompensacijas, kurios nukentėjusiajam ar jo teisių perėmėjams pripažįstamos pagal valstybės narės, kurios teritorijoje atsirado žala, teisės aktus, kurios atitinka įstaigos, atsakingos už išmokų mokėjimą, sumokėtas išmokas, neįskaitant neturtinės žalos ar kitų asmeninio pobūdžio žalos elementų (1977 m. vasario 16 d. Sprendimo Töpfer ir kt., 72/76, EU:C:1977:27, 19 punktas).
36
Nagrinėjamu atveju iš šio sprendimo 28–35 punktuose primintos jurisprudencijos matyti, pirma, kad mirusio darbuotojo našlės teisių, kurias DRV-N ir BG-V perėmė pagal SGB X 116 straipsnį dėl išmokų, kurias jos jai išmokėjo pagal SGB VI 46 straipsnį, buvimas ir apimtis nustatomi pagal Vokietijos teisę ir kad, priešingai, nei teigia MP ir GF, Civilinės atsakomybės įstatymo 17 straipsnio 1 dalis negali užkirsti kelio DRV-N ir BG-V atgręžtiniam ieškiniui, grindžiamam šiomis subrogacinėmis teisėmis.
37
Antra, dėl šios subrogacijos nei mirusio darbuotojo našlė, nei DRV-N ar BG-V negali įgyti papildomų teisių, be tų, kurios pagal Danijos teisę suteikiamos našlei.
38
Šiuo klausimu, kaip matyti iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, Danijos teisėje nenumatyta tokia teisė į našlio pensiją, kokia įtvirtinta Vokietijos teisėje. Vis dėlto pagal šią teisę, visų pirma Civilinės atsakomybės įstatymo 13 straipsnio 1 dalį ir Įstatymo dėl draudimo nuo nelaimingų atsitikimų darbe 20 straipsnį, nustatyta, kad šeimos maitintojo pajamų netekties išmoka mokama likusiam gyvam sutuoktiniui, – ją GF jau sumokėjo mirusio darbuotojo našlei. Be to, Civilinės atsakomybės įstatymo 26a straipsnio 1 dalyje numatyta atlyginti neturtinę žalą, kurią patyrė maitintojo netekę asmenys, palaikę ypač glaudžius santykius su mirusiuoju. Galiausiai Įstatymo dėl draudimo nuo nelaimingų atsitikimų darbe 19 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad tam tikromis sąlygomis našliu likusiam sutuoktiniui skiriama pereinamojo laikotarpio išmoka.
39
Pažymėtina, viena vertus, kad iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nutarties neaišku, ar šiuo atveju našlei priklausė neturtinės žalos, patirtos dėl mirusio darbuotojo, kompensacija ir ar GF ją išmokėjo. Be to, nors prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas šioje nutartyje nurodė, kad, remiantis Arbejdsmarkedets Erhvervssikring i Danemak (Danijos darbo rinkos profesinės rizikos draudimo institucijos) nuomone, pagrindinėje byloje nagrinėjama nelaimė nesuteikė našlei teisės gauti išmokų pagal Įstatymą dėl draudimo nuo nelaimingų atsitikimų darbe, kaip antai pereinamojo laikotarpio išmokos ir šeimos maitintojo pajamų netekties išmokos, numatytų atitinkamai šio įstatymo 19 straipsnio 1 dalyje ir 20 straipsnyje, tai nereiškia, kad šis vertinimas yra galutinis ir kad todėl šios išmokos nereikšmingos pagrindinėje byloje.
40
Kita vertus, kadangi GF jau sumokėjo vieną ar kelias šias išmokas mirusio darbuotojo našlei, tik prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi nustatyti, ar pagal taikytiną nacionalinę teisę tai turėjo įtakos MP ir GF atsakomybės už DRV-N ir BG-V atgręžtiniame ieškinyje pareikštus reikalavimus panaikinimui.
41
Trečia, dėl klausimo, ar Danijos teisėje numatyta šeimos maitintojo pajamų netekties išmoka, kurią GF sumokėjo mirusio darbuotojo našlei, atitinka, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 35 punkte primintą jurisprudenciją, DRV-N ir BG-V sumokėtą našlio pensiją, reikia priminti, kad Reglamentu Nr. 883/2004 neįtvirtinama bendra socialinės apsaugos sistema ir kad, nesant suderinimo Sąjungos lygmeniu šioje srityje, kiekviena valstybė narė savo teisės aktuose, be kita ko, turi nustatyti sąlygas, kuriomis suteikiama teisė į socialines išmokas (šiuo klausimu žr. 2024 m. balandžio 11 d. Sprendimo Sozialministeriumservice, C‑116/23, EU:C:2024:292, 61 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
42
Taigi, kaip teisingai teigia Čekijos Vyriausybė ir Europos Komisija, dėl įvykio, kaip antai nelaimingo atsitikimo darbe, mokamos išmokos įvairiose valstybėse narėse gali labai skirtis, o dėl pernelyg griežtų reikalavimų, susijusių su skirtingų valstybių narių teisės aktuose numatytų išmokų atitiktimi, Reglamento Nr. 883/2004 85 straipsnio 1 dalis gali tapti neveiksminga.
43
Taigi reikia konstatuoti, kad valstybės narės teisės aktuose numatyta subrogacijos teisė dėl išmokos, išmokėtos pagal tuos pačius teisės aktus, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 883/2004 85 straipsnio 1 dalį, gali būti taikoma išmokai, numatytai valstybės narės, kurios teritorijoje įvyko įvykis, pavyzdžiui, nelaimingas atsitikimas darbe, teisės aktuose, jeigu abi šios išmokos yra pakankamai panašios savo atitinkamais tikslais ir dalykais.
44
Nagrinėjamu atveju atrodo, kad Danijos ir Vokietijos išmokos skiriamos mirus šeimos maitintojui ir jomis abiem siekiama kompensuoti maitintojo netekusiems asmenims, be kita ko, pajamas, nebegaunamas mirus darbuotojui.
45
Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, Įstatymo dėl draudimo nuo nelaimingų atsitikimų darbe 77 straipsnio 1 dalyje, be kita ko, numatyta, kad maitintojo netekusių asmenų teisės sumažinamos tiek, kiek išmokos jiems buvo išmokėtos arba turi būti mokamos pagal šį įstatymą. Iš to matyti, kad šeimos maitintojo pajamų netekties išmokos dalykas ir tikslai pagal Danijos teisės aktus gali būti laikomi atitinkančiais socialinių išmokų, mokamų pagal šiuos teisės aktus dėl nelaimingo atsitikimo darbe, dalyką ir tikslus.
46
Šiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti (su sąlyga, kad tai patikrins prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas), kad abiejų pagrindinėje byloje nagrinėjamų išmokų dalykas ir tikslai yra pakankamai panašūs, kad subrogacijos teisė, numatyta SGB X 116 straipsnyje, patenkanti į Reglamento Nr. 883/2004 85 straipsnio 1 dalies taikymo sritį, galėtų būti taikoma ir šeimos maitintojo pajamų netekties išmokai, neviršijant Danijos teisės aktuose numatytų viršutinių ribų.
47
Ketvirta, dėl Danijos teisėje numatytos pereinamojo laikotarpio išmokos ir patirtos neturtinės žalos atlyginimo, dėl kurių šalys diskutavo per posėdį Teisingumo Teisme, pakanka pažymėti, kad, pirma, Teisingumo Teismui pateiktoje bylos medžiagoje nėra informacijos, būtinos tam, kad Teisingumo Teismas galėtų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pateikti naudingas gaires dėl pereinamojo laikotarpio išmokos dalyko ir tikslo panašumo į išmokas, kurias DRV-N ir BG-V moka mirusio darbuotojo našlei. Kita vertus, iš šio sprendimo 35 punkte primintos jurisprudencijos matyti, kad neturtinės žalos atlyginimo dalykas ir tikslai negali būti laikomi pakankamai panašiais į DRV-N ir BG-V sumokėtos našlio pensijos dalyką ir tikslus.
48
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pateiktą klausimą reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 883/2004 85 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad tuo atveju, kai asmuo pagal valstybės narės, kurioje yra jo nuolatinė gyvenamoji vieta, teisės aktus gauna našlio pensiją po sutuoktinio mirties kitoje valstybėje narėje įvykus nelaimingam atsitikimui darbe, ir pirmosios valstybės narės teisės aktuose numatyta, kad įstaiga, atsakinga už šios pensijos mokėjimą, turi subrogacijos teisę trečiojo asmens, privalančio atlyginti dėl šio nelaimingo atsitikimo darbe patirtą žalą, atžvilgiu, šios įstaigos, atsakingos už tos pensijos mokėjimą, teisė pareikšti atgręžtinį ieškinį nepriklauso nuo to, ar antrojoje valstybėje narėje yra teisinis pagrindas, leidžiantis gauti tokią pensiją ar lygiavertę išmoką, – pakanka, kad atitinkamų valstybių narių teisės aktuose numatytos išmokos, mokamos nelaimingų atsitikimų darbe atveju, būtų pakankamai panašios pagal savo dalyką ir tikslus, kad pirmosios valstybės narės teisės aktuose numatyta subrogacijos teisė, patenkanti į 85 straipsnio 1 dalies taikymo sritį, galėtų būti taikoma ir antrosios valstybės narės numatytai išmokai.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
49
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (devintoji kolegija) nusprendžia:
2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo 85 straipsnio 1 dalis
turi būti aiškinama taip:
tuo atveju, kai asmuo pagal valstybės narės, kurioje yra jo nuolatinė gyvenamoji vieta, teisės aktus gauna našlio pensiją po sutuoktinio mirties kitoje valstybėje narėje įvykus nelaimingam atsitikimui darbe, ir pirmosios valstybės narės teisės aktuose numatyta, kad įstaiga, atsakinga už šios pensijos mokėjimą, turi subrogacijos teisę trečiojo asmens, privalančio atlyginti dėl šio nelaimingo atsitikimo darbe patirtą žalą, atžvilgiu, šios įstaigos, atsakingos už tos pensijos mokėjimą, teisė pareikšti atgręžtinį ieškinį nepriklauso nuo to, ar antrojoje valstybėje narėje yra teisinis pagrindas, leidžiantis gauti tokią pensiją ar lygiavertę išmoką, – pakanka, kad atitinkamų valstybių narių teisės aktuose numatytos išmokos, mokamos nelaimingų atsitikimų darbe atveju, būtų pakankamai panašios pagal savo dalyką ir tikslus, kad pirmosios valstybės narės teisės aktuose numatyta subrogacijos teisė, patenkanti į 85 straipsnio 1 dalies taikymo sritį, galėtų būti taikoma ir antrosios valstybės narės numatytai išmokai.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: danų.