62023CJ0436
TEISINGUMO TEISMO (šeštoji kolegija) SPRENDIMAS
2024 m. gruodžio 12 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Tiesioginiai mokesčiai – SESV 49 straipsnis – Įsisteigimo laisvė – Bendrovių pelno mokestis – Nacionalinės teisės aktai, kuriuose numatytas fairness tax – Nacionalinis sprendimas, kuriuo panaikinamas šis teisės aktas – Padarinių palikimas galioti – Mokestis, kurio neturi mokėti bendrovė nerezidentė, turinti nuolatinę buveinę valstybėje narėje – Bendrovės nerezidentės patronuojamosios bendrovės mokėtinas mokestis – Teisinės formos pasirinkimas – Situacijų panašumas“
Byloje C‑436/23
dėl Hof van beroep te Gent (Gento apeliacinis teismas, Belgija) 2023 m. birželio 13 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2023 m. liepos 13 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Belgische Staat/Federale Overheidsdienst Financiën
prieš
Volvo Group Belgium NV
TEISINGUMO TEISMAS (šeštoji kolegija),
kurį sudaro šeštosios kolegijos pirmininko pareigas einantis Teisingumo Teismo pirmininko pavaduotojas T. von Danwitz, teisėjai A. Kumin ir I. Ziemele (pranešėja),
generalinis advokatas N. Emiliou,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
Volvo Group Belgium NV, atstovaujamos advocaat T. Lauwers,
–
Belgijos vyriausybės, atstovaujamos S. Baeyens, P. Cottin, A. De Brouwer ir C. Pochet, padedamų advocaten T. Bricout ir C. Decordier,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos A. Ferrand ir W. Roels,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl SESV 49 straipsnio išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Belgische Staat/Federale Overheidsdienst Financiėn (Belgijos valstybė/Federalinė viešoji finansų tarnyba) ir bendrovės nerezidentės Belgijoje įsteigtos patronuojamosios bendrovės Volvo Group Belgium NV ginčą dėl nacionalinės teisės aktų, pagal kuriuos bendrovių nerezidenčių patronuojamosios bendrovės rezidentės apmokestinamos fairness tax, padarinių Volvo Group Belgium.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3
SESV 49 straipsnyje nustatyta:
„Vadovaujantis toliau išdėstytomis nuostatomis vienos valstybės narės nacionalinių subjektų įsisteigimo laisvės kitos valstybės narės teritorijoje apribojimai uždraudžiami. Draudžiami ir apribojimai vienos valstybės narės nacionaliniams subjektams, įsisteigusiems kitos valstybės narės teritorijoje, steigti atstovybes, padalinius ar dukterines bendroves.
Įsisteigimo laisvė apima ir teisę imtis savarankiškai dirbančių asmenų veiklos bei ja verstis, taip pat steigti ir valdyti įmones, būtent bendroves ar firmas, apibūdintas 54 straipsnio antrojoje pastraipoje, tomis pačiomis sąlygomis, kurios įsisteigimo šalies teisės aktuose yra nustatytos jos pačios subjektams, ir laikantis kapitalui skirto skyriaus nuostatų.“
Belgijos teisė
4
Wetboek van de inkomstenbelastingen 1992 (1992 m. Pajamų mokesčio kodeksas) buvo iš dalies pakeistas 2013 m. liepos 30 d.Wet houdende diverse bepaligen (Įstatymas dėl įvairių nuostatų, Belgisch Staatsblad, 2013 m. rugpjūčio 1 d.). Šio įstatymo 15 skyriuje yra 2 skirsnis, kurio 1 poskirsnis pavadintas „Fairness tax“. Šį poskirsnį sudaro minėto įstatymo 43–51 straipsniai, kuriais iš dalies keičiami šio kodekso 198, 207, 218, 219ter, 233, 246, 275 ir 463bis straipsniai.
5
1992 m. Pajamų mokesčio kodekso, iš dalies pakeisto 2013 m. liepos 30 d. Įstatymu dėl įvairių nuostatų, 198 straipsnio 1 dalies 1 punkte nurodyta:
„Veiklos sąnaudomis nelaikoma:
1° bendrovių mokestis, įskaitant atskirąsias įmokas, mokėtinas pagal 219bis ir 219ter straipsnius, iš anksto už pelno mokestį sumokėtos sumos ir atskaitytinas nekilnojamojo turto mokestis, kurį pajamų skolininkas sumokėjo už gavėją pažeisdamas 261 straipsnį, tačiau išskyrus atskirąją įmoką, mokėtiną pagal 219 straipsnį.“
6
Šio kodekso 207 straipsnio antroje pastraipoje numatyta:
„Nė vienas iš šių atskaitymų arba apmokestinamojo laikotarpio nuostolių kompensavimas negali būti taikomi veiklos rezultatų daliai, susidariusiai dėl 79 straipsnyje numatytų išimtinių arba pasirinktinių lengvatų, 53 straipsnio 24 punkte numatytoms finansinėms lengvatoms arba bet kokio pobūdžio lengvatoms, taip pat specialios atskirosios įmokos, nustatytos bet kokio pobūdžio išlaidoms arba išmokoms, kurios nėra pagrįstos dokumentais pagal 219 straipsnį, bazei, pelno, skirto 198 straipsnio 1 dalies 9 ir 12 punkte numatytoms išlaidoms, daliai, pelno, gauto nesilaikant 194quater 2 dalies 4 pastraipos ir taikant 194quater 4 dalį, daliai, 217 straipsnio 3 punkte numatytam kapitalo prieaugiui ar 219ter straipsnyje numatytiems dividendams.“
7
Minėto kodekso 219ter straipsnyje nustatyta:
„1.   Už apmokestinamąjį laikotarpį, per kurį paskirstomi dividendai pagal 18 straipsnio pirmos pastraipos 1–2bis punktus, nustatoma atskiroji įmoka, kuri apskaičiuojama pagal toliau išdėstytas nuostatas.
Ši atskiroji įmoka nepriklauso nuo kitų mokesčių ir atitinkamais atvejais papildo kitus mokesčius, mokėtinus pagal kitas šio kodekso nuostatas arba tam tikrais atvejais įgyvendinant specialiųjų įstatymų nuostatas.
2.   Apskaičiuojant šios atskirosios įmokos bazę remiamasi teigiamu skirtumu tarp bendros per apmokestinamąjį laikotarpį paskirstytų dividendų sumos ir galutinio apmokestinamojo veiklos rezultato, kuriam faktiškai taikomas 215 ir 216 straipsniuose numatytas pelno mokesčio tarifas.
3.   Taip nustatyta įmokos bazė sumažinama paskirstytų dividendų, kurie liko iš anksčiau, tačiau ne vėliau kaip iš 2014 mokestiniais metais apmokestintų rezervų, dalimi. Kai taikomas šis sumažinimas, į apskaitą įtraukiant jau apmokestintus rezervus pirmiausia orientuojamasi į paskutinius atidėtus rezervus.
Kiek tai susiję su 2014 mokestiniais metais, per tą patį mokestinį laikotarpį paskirstyti dividendai niekada negali būti laikomi per tą patį mokestinį laikotarpį apmokestintais rezervais.
4.   Gautas likutis vėliau apribojamas procentine dalimi, kuri išreiškia santykį tarp:
–
skaitiklis: faktiškai mokestiniu laikotarpiu atlikti atskaitymai nuostolių paskirstymui ateinantiems mokestiniams laikotarpiams ir rizikos kapitalui ir
–
vardiklis: apmokestinamojo laikotarpio apmokestinamasis rezultatas, neatsižvelgiant į neapmokestinamąjį vertės sumažėjimą, tikslinį rezervą ir kapitalo prieaugį.
5.   Pagal pirmesnes dalis nustatyta įmokos bazė negali būti apribota arba sumažinta niekaip kitaip.
6.   Atskiroji įmoka lygi 5 % taip apskaičiuotos sumos.
7.   Bendrovėms, kurios mokestiniais metais, susijusiais su mokestiniu laikotarpiu, per kurį buvo išmokėti dividendai, pagal Bendrovių kodekso 15 straipsnį laikomos mažomis bendrovėmis ir minėta įmoka joms netaikoma.“
8
To paties kodekso 233 straipsnio trečioje pastraipoje nustatyta:
„Be to, atskira įmoka apskaičiuojama pagal 219ter straipsnyje nustatytas taisykles. Taikant šią priemonę, kiek tai susiję su buveinėmis Belgijoje, „paskirstytieji dividendai“ – tai bendrovės paskirstomų bendrų dividendų dalis, kuri atitinka buveinės Belgijoje įplaukų dalį, atsižvelgiant į visą bendrovės veiklos rezultatą.“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
9
2015 ir 2016 m. Volvo Group Belgium buvo apmokestinta 1056466,18 EUR pelno mokesčio įmokomis, iš kurių 1052467,14 EUR sudarė fairness tax už 2015 mokestinius metus, ir 773573,17 EUR, iš kurių 769881,87 EUR sudarė fairness tax už 2016 mokestinius metus.
10
2016 m. ši bendrovė pateikė skundus dėl sprendimų, kuriais nustatytos šios įmokos, teigdama, kad fairness tax prieštarauja Sąjungos teisės normoms, sutartims dėl dvigubo apmokestinimo išvengimo ir Belgijos Konstitucijai. Šiuo klausimu ji pažymėjo, kad tuo metu Grondwettelijk Hof (Konstitucinis Teismas, Belgija) buvo nagrinėjamas ieškinys dėl panaikinimo ir kad šis teismas pateikė Teisingumo Teismui prejudicinius klausimus dėl fairness tax ir jo suderinamumo su SESV 49 straipsnyje įtvirtinta įsisteigimo laisve.
11
2018 m. kovo 1 d.Grondwettelijk Hof (Konstitucinis Teismas) sprendimu buvo panaikintos nuostatos dėl fairness tax, t. y. 2013 m. liepos 30 d. Įstatymo dėl įvairių nuostatų 43–49 straipsniai ir 51 straipsnio pirma ir antra pastraipos. Priėmus šį sprendimą, Volvo Group Belgium pateikti skundai buvo atmesti kaip nepagrįsti 2019 m. gruodžio 9 d. sprendimais, atsižvelgiant į tai, kad pastarasis teismas paliko galioti panaikintų nuostatų padarinius 2014–2018 mokestiniams metams.
12
2020 m. vasario 12 d.Volvo Group Belgium kreipėsi į Rechtbank van eerste aanleg Oost-Vlaanderen, afdeling Gent (Rytų Flandrijos pirmosios instancijos teismas, Gento skyrius, Belgija); šis 2022 m. vasario 4 d. sprendimu panaikino sprendimus, kuriais nustatytos pelno mokesčio įmokos už 2015 ir 2016 mokestinius metus, kiek jais Volvo Group Belgium apmokestinta fairness tax.
13
Būtent dėl šio sprendimo État belge/Service public fédéral Finances pateikė apeliacinį skundą Hof van beroep te Gent (Gento apeliacinis teismas, Belgija), kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
14
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar Grondwettelijk Hof (Konstitucinis Teismas) sprendimu palikus galioti 2013 m. liepos 30 d. Įstatymo dėl įvairių nuostatų normų, kurias jis panaikino, padarinius pažeidžiama SESV 49 straipsnyje įtvirtinta įsisteigimo laisvė, nes šis sprendimas taikomas tik bendrovių nerezidenčių patronuojamosioms bendrovėms, o bendrovių nerezidenčių, turinčių nuolatinę buveinę Belgijoje, atveju padariniai nepalikti galioti, todėl joms netaikomas fairness tax.
15
Šiomis aplinkybėmis Hof van beroep te Gent (Gento apeliacinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar [SESV] 49 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiama nacionalinės teisės nuostata, kaip antai ginčijama prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme (kurią Konstitucinis Teismas panaikino, tačiau kurios teisiniai padariniai liko galioti taip pažeidžiant įsisteigimo laisvę, todėl ji neturi būti taikoma kitoje valstybėje narėje įsteigtų bendrovių, turinčių nuolatinę buveinę Belgijoje, išmokėtam pelnui), pagal kurią:
–
mokestis mokamas nuo paskirstomo pelno, neįtraukto į bendrovės rezidentės, kurios komercinei politikai kitoje valstybėje narėje įsisteigusi bendrovė turi tokią įtaką, kad gali lemti jos veiklą, galutinį apmokestinamąjį veiklos rezultatą,
–
tačiau mokestis nuo tokio pelno neturi būti mokamas, jei ši kitoje valstybėje narėje įsteigta bendrovė savo veiklą Belgijoje vykdo per nuolatinę buveinę arba filialą?“
Dėl prejudicinio klausimo
16
Savo prejudiciniu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar SESV 49 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad juo draudžiami valstybės narės teisės aktai, pagal kuriuos bendrovės nerezidentės patronuojamoji bendrovė rezidentė apmokestinama vadinamuoju „fairness tax“ už paskirstytą pelną, kuris dėl tam tikrų nacionalinėje mokesčių sistemoje numatytų mokesčių lengvatų naudojimo neįtraukiamas į šios patronuojamosios bendrovės galutinį apmokestinamąjį veiklos rezultatą, o bendrovė nerezidentė, vykdanti ekonominę veiklą šioje valstybėje narėje per nuolatinę buveinę ar filialą, šiuo mokesčiu neapmokestinama.
17
Pirmiausia reikia pažymėti, jog Belgijos vyriausybė savo rašytinėse pastabose nurodo, kad, priešingai, nei teigia prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, Grondwettelijk Hof (Konstitucinis Teismas) sprendimas palikti galioti fairness tax padarinius gali būti susijęs ne tik su bendrovių nerezidenčių patronuojamosiomis bendrovėmis, bet ir su jų nuolatinėmis buveinėmis. Iš tiesų šis teismas apskritai paliko galioti fairness tax 2014–2018 mokestiniais metais, o vienintelė išimtis yra situacija, kai užsienio patronuojamoji bendrovė paskirsto pelną Belgijos patronuojančiajai bendrovei, patenkančiai į 2011 m. lapkričio 30 d. Tarybos direktyvos 2011/96/ES dėl bendrosios mokesčių sistemos, taikomos įvairių valstybių narių patronuojančioms ir [patronuojamosioms] bendrovėms (OL L 345, 2011, p. 8), taikymo sritį.
18
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti Grondwettelijk Hof (Konstitucinis Teismas) priimto sprendimo palikti galioti fairness tax padarinius apimtį. Vykstant SESV 267 straipsnyje numatytai teismų bendradarbiavimo procedūrai, Teisingumo Teismas visų pirma neprivalo tikrinti nacionalinio teismo pateikto nacionalinės teisės išaiškinimo tikslumo ar juo abejoti, nes toks aiškinimas priklauso išimtinei nacionalinio teismo kompetencijai. Tačiau Teisingumo Teismas, kai nacionalinis teismas jam pateikia prašymą priimti prejudicinį sprendimą, turi laikytis to teismo pateikto nacionalinės teisės aiškinimo (šiuo klausimu žr. 2022 m. spalio 27 d. Sprendimo Instituto do Cinema e do Audiovisual, C‑411/21, EU:C:2022:836, 16 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
19
Taigi nagrinėjant prejudicinį klausimą ir atsižvelgiant į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateiktą išaiškinimą reikia remtis prielaida, kad fairness tax padarinių palikimas galioti taikomas ne bendrovių nerezidenčių nuolatinėms buveinėms, o tik jų patronuojamosioms bendrovėms, kaip antai Volvo Group Belgium.
20
Įsisteigimo laisvė, kuri pagal SESV 49 straipsnį pripažįstama Europos Sąjungos piliečiams, apima jų teisę imtis savarankiškai dirbančių asmenų veiklos ir ja verstis, taip pat steigti ir valdyti įmones tomis pačiomis sąlygomis, kurias įsisteigimo valstybės narės teisės aktai nustato savo piliečiams. Kaip matyti iš SESV 54 straipsnio, ji apima pagal valstybės narės teisės aktus įsteigtų ir Sąjungos viduje pagrindines buveines, centrinę administraciją ar pagrindinę verslo vietą turinčių bendrovių teisę vykdyti savo veiklą atitinkamoje valstybėje narėje per patronuojamąją bendrovę, filialą ar atstovybę (2017 m. gegužės 17 d. Sprendimo X, C‑68/15, EU:C:2017:379, 39 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
21
Kalbant apie bendrovės buveinę, kaip tai suprantama pagal SESV 54 straipsnį, pažymėtina, kad ji, kaip ir fizinių asmenų pilietybė, naudojama nustatant bendrovės sąsają su valstybės narės teisės sistema. Taigi nacionalinės mokesčių teisės aktų, kaip antai nagrinėjamų pagrindinėje byloje, taikymas, viena vertus, bendrovei rezidentei, įskaitant bendrovės nerezidentės patronuojamąją bendrovę rezidentę, ir, kita vertus, bendrovės nerezidentės filialui ar nuolatinei buveinei yra susijęs atitinkamai su bendrovės rezidentės ir bendrovės nerezidentės mokestiniu vertinimu (šiuo klausimu žr. 2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Cofidis, C‑340/22, EU:C:2023:1019, 36 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
22
Kaip matyti iš SESV 49 straipsnio pirmos pastraipos antro sakinio, aiškiai numatyta galimybė ūkio subjektams laisvai pasirinkti tinkamą teisinę formą savo veiklai kitoje valstybėje narėje vykdyti. Šis laisvas pasirinkimas neturi būti ribojamas diskriminacinėmis mokesčių nuostatomis (žr. 2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Cofidis, C‑340/22, EU:C:2023:1019, 38 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
23
Laisvė pasirinkti tinkamą teisinę formą vykdant savo veiklą kitoje valstybėje narėje taip pat reiškia, kad bendrovės, kurių buveinė yra vienoje valstybėje narėje, gali atidaryti padalinį kitoje valstybėje narėje, kad galėtų joje vykdyti savo veiklą tokiomis pačiomis sąlygomis, kokios taikomos patronuojamosioms bendrovėms (2006 m. vasario 23 d. Sprendimo CLT-UFA, C‑253/03, EU:C:2006:129, 15 punktas; 2012 m. rugsėjo 6 d. Sprendimo Philips Electronics UK, C‑18/11, EU:C:2012:532, 14 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją ir 2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Cofidis, C‑340/22, EU:C:2023:1019, 39 punktą).
24
Pagal suformuotą jurisprudenciją įsisteigimo laisvės apribojimu laikomos visos priemonės, kurios draudžia, daro mažiau patrauklų SESV 49 straipsnyje nustatytos laisvės įgyvendinimą arba trukdo ją įgyvendinti (2017 m. rugsėjo 7 d. Sprendimo Eqiom ir Enka, C‑6/16, EU:C:2017:641, 54 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
25
Kiek tai susiję konkrečiai su mokesčių teisės nuostatomis, iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad kiekviena valstybė narė, laikydamasi Sąjungos teisės, privalo organizuoti savo pelno apmokestinimo sistemą, jeigu tas pelnas patenka į atitinkamos valstybės narės mokestinę jurisdikciją. Tai reiškia, kad priimančioji valstybė narė gali apibrėžti mokestinės prievolės atsiradimo momentą, apmokestinimo bazę ir mokesčio tarifą, kurie taikomi įvairių formų bendrovių padaliniams, veikiantiems toje valstybėje narėje, jeigu bendrovės nerezidentės nediskriminuojamos, palyginti su panašiais nacionaliniais verslo vienetais (2017 m. gegužės 17 d. Sprendimo X, C‑68/15, EU:C:2017:379, 41 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
26
Nagrinėjamu atveju sprendimas palikti galioti fairness tax padarinius daro poveikį bendrovėms nerezidentėms, nes jos savo ekonominę veiklą Belgijoje vykdo per patronuojamąją bendrovę, o ne per nuolatinę buveinę ar filialą, tačiau tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Taigi atrodo, kad fairness tax padarinių palikimas galioti neleidžia bendrovių nerezidenčių patronuojamosioms bendrovėms vykdyti savo veiklos tokiomis pačiomis sąlygomis, kokios taikomos tokių bendrovių nuolatinėms buveinėms, todėl, atsižvelgiant į nacionalinės teisės aktus, šios patronuojamosios bendrovės atsiduria nepalankesnėje padėtyje, palyginti su antrosiomis.
27
Šiomis aplinkybėmis dėl sprendimo palikti galioti padarinius kitoje valstybėje narėje buveinę turinčioms bendrovėms gali būti mažiau patrauklu vykdyti savo veiklą Portugalijoje per filialą (šiuo klausimu žr. 2017 m. rugsėjo 7 d. Sprendimo Eqiom ir Enka, C‑6/16, EU:C:2017:641, 55 ir 56 punktus).
28
Skirtingas požiūris, galintis apriboti laisvę pasirinkti tinkamą teisinę formą vykdyti veiklą kitoje valstybėje narėje, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 22 punkte primintą jurisprudenciją, gali būti SESV 49 ir 54 straipsniuose garantuojamos įsisteigimo laisvės apribojimas (šiuo klausimu žr. 2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Cofidis, C‑340/22, EU:C:2023:1019, 47 punktą).
29
Kad toks skirtingas požiūris būtų suderinamas su įsisteigimo laisvę reguliuojančiomis Sutarties nuostatomis, pagal suformuotą jurisprudenciją jis turi būti susijęs su objektyviai nepanašiomis situacijomis arba pateisinamas privalomuoju bendrojo intereso pagrindu (2023 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Cofidis, C‑340/22, EU:C:2023:1019, 48 punktas ir 2015 m. rugsėjo 2 d. Sprendimo Groupe Steria, C‑386/14, EU:C:2015:524, 21 punktas ir nurodyta jurisprudencija).
30
Dėl situacijų objektyvaus panašumo iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad tarpvalstybinė situacija turi būti lyginama su vidaus situacija. Siekiant atskirti tarptautinę situaciją nuo vidaus situacijos, reikia remtis aptariamų bendrovių buveine, kuri, kaip nurodyta šio sprendimo 21 punkte, skirta bendrovės sąsajai su valstybės teisės sistema nustatyti. Vadinasi, nacionalinės mokesčių teisės aktų, kaip antai nagrinėjamų pagrindinėje byloje, taikymas, viena vertus, bendrovės nerezidentės patronuojamajai bendrovei rezidentei ir, kita vertus, tokios bendrovės nuolatinei buveinei rezidentei susijęs su atitinkamai bendrovės rezidentės ir bendrovės nerezidentės mokestiniu vertinimu (šiuo klausimu žr. 2017 m. gegužės 17 d. Sprendimo X, C‑68/15, EU:C:2017:379, 35 ir 36 punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
31
Šis objektyvus palyginimas atliekamas atsižvelgiant į nagrinėjamais nacionalinės mokesčių teisės aktais siekiamą tikslą (šiuo klausimu žr. 2017 m. gegužės 17 d. Sprendimo X, C‑68/15, EU:C:2017:379, 51 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
32
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas pažymėjo tai, kas išdėstyta toliau, kiek tai susiję su situacijų panašumu ir tuo metu galiojusiu Belgijos teisės aktu dėl fairness tax siekiamu tikslu. Atsižvelgiant į priimančiosios valstybės narės mokesčių teisės aktus, kuriais siekiama išvengti, kad šioje valstybėje narėje gautas pelnas, pritaikius tam tikras nacionalinėje mokesčių sistemoje numatytas lengvatas, nebūtų apmokestinamojo asmens paskirstytas prieš tai jo neapmokestinus, mokesčių mokėtojo nerezidento, kuris ekonominę veiklą minėtoje valstybėje narėje vykdo per nuolatinę buveinę, padėtis panaši į mokesčių mokėtojo rezidento padėtį. Abiem atvejais šiais mokesčių teisės aktais siekiama leisti tai pačiai valstybei įgyvendinti savo teisę apmokestinti pelną, priskiriamą jos mokestinei jurisdikcijai (2017 m. gegužės 17 d. Sprendimo X, C‑68/15, EU:C:2017:379, 52 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
33
Pagrindinėje byloje bendrovių nerezidenčių nuolatinėms buveinėms ir filialams netaikomas fairness tax.
34
Darytina išvada, kad priimdama sprendimą palikti galioti fairness tax padarinius, kaip jį aiškina prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, Belgijos Karalystė nebesinaudoja įgaliojimais apmokestinti bendrovių nerezidenčių nuolatinių buveinių ar filialų pelną. Todėl šių bendrovių nerezidenčių padėtis nėra panaši į bendrovių rezidenčių, kaip antai bendrovės nerezidentės patronuojamosios bendrovės, padėtį.
35
Vadinasi, susiklosčius tokiai situacijai, kokia nagrinėjama pagrindinėje byloje, negali būti konstatuota jokio SESV 49 straipsnyje garantuojamos įsisteigimo laisvės apribojimo.
36
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į prejudicinį klausimą reikia atsakyti: SESV 49 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad juo nedraudžiami valstybės narės teisės aktai, pagal kuriuos bendrovės nerezidentės patronuojamoji bendrovė rezidentė apmokestinama vadinamuoju „fairness tax“ už paskirstytą pelno, kuris dėl tam tikrų nacionalinėje mokesčių sistemoje numatytų mokesčių lengvatų naudojimo neįtraukiamas į šios patronuojamosios bendrovės galutinį apmokestinamąjį veiklos rezultatą, o bendrovė nerezidentė, vykdanti ekonominę veiklą šioje valstybėje narėje per nuolatinę buveinę ar filialą, šiuo mokesčiu neapmokestinama.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
37
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (šeštoji kolegija) nusprendžia:
SESV 49 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad juo nedraudžiami valstybės narės teisės aktai, pagal kuriuos bendrovės nerezidentės patronuojamoji bendrovė rezidentė apmokestinama vadinamuoju „fairness tax“ už paskirstytą pelno, kuris dėl tam tikrų nacionalinėje mokesčių sistemoje numatytų mokesčių lengvatų naudojimo neįtraukiamas į šios patronuojamosios bendrovės galutinį apmokestinamąjį veiklos rezultatą, o bendrovė nerezidentė, vykdanti ekonominę veiklą šioje valstybėje narėje per nuolatinę buveinę ar filialą, šiuo mokesčiu neapmokestinama.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: nyderlandų.