62003CC0385_LT
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Įvadas
1. Bundesfinanzhof
(Vokietija) 2003 m. liepos 30 d. nutartimi Teisingumo Teismui pateikė prejudicinį klausimą, susijusį su sankcijų reglamentavimu eksporto grąžinamųjų išmokų srityje. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašo išaiškinti Reglamento (EEB) Nr. 3665/87(2) 11 straipsnio 1 dalies pirmąją ir antrąją pastraipas.
2. Teisingumo Teismas dar 2002 m. liepos 11 d. Sprendime Käserei Champignon Hofmeister (3) išnagrinėjo šią sankcijų sistemą ir pripažino Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos a punkto galiojimą tais atvejais, „kai jis numato sankciją eksportuotojui, ne dėl savo kaltės paprašiusiam išmokėti didesnę nei priklausytų eksporto grąžinamąją išmoką“.
3. Teisingumo Teismas tuomet rėmėsi tuo, kad nagrinėjama sankcijų sistema nėra baudžiamojo pobūdžio, todėl joms bet kuriuo atveju negali būti taikomas principas nulla poena sine culpa . Tačiau jis kartu pabrėžė, jog „aplinkybė, kad principas nulla poena sine culpa
negali būti taikomas tokioms sankcijoms, kokios yra nagrinėjamos pagrindinėje byloje, vis dėlto nepalieka teisės subjektų be teisinės apsaugos“. Jis nurodė savo praktiką, pagal kurią „net ir neturinti baudžiamojo pobūdžio sankcija gali būti paskirta tik tuomet, jei ji pagrįsta aiškiu ir nedviprasmišku teisiniu pagrindu“(4) .
4. Tačiau nagrinėjamu atveju iš esmės kalbama ne apie atitinkamos sankcijos sistemos galiojimą, o apie jos išaiškinimą tiek, kiek ji susijusi su skirtumu tarp prašytos eksporto grąžinamosios išmokos ir už faktiškai eksportuotas prekes taikomos išmokos, ir tuo pačiu metu aiškiai nenurodo, kokiame dokumente esančiais duomenimis, susijusiais su prašyta išmoka, reikia vadovautis. Tačiau jei pasitvirtintų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo prielaida dėl nagrinėjamos sankcijų sistemos neaiškumo, galėtų iškilti klausimas dėl minėto sprendimo Käserei Champignon I
teiginio(5) apimties.
II – Teisinis pagrindas
A – Bendrijos teisė
5. Reglamento Nr. 3665/87 3 straipsnis nustato:
„1. Eksporto diena – tai diena, kurią muitinės tarnyba priima eksporto deklaraciją, kurioje nurodoma, jog bus prašoma grąžinamosios išmokos.
2. Nuo eksporto deklaracijos priėmimo datos priklauso:
a) taikomas grąžinamosios išmokos dydis, jeigu ši išmoka nebuvo nustatyta iš anksto;
b) visi grąžinamosios išmokos dydžio patikslinimai, jeigu ši išmoka buvo nustatyta iš anksto.
3. Visi kiti veiksmai, teisės požiūriu turintys tokį pat poveikį kaip ir eksporto deklaracijos priėmimas, laikomi lygiaverčiais šio dokumento priėmimui.
4. Eksportuojamų produktų kiekis, rūšis ir būdingos savybės nustatomi pagal jų eksporto dieną.
5. Kad už produktus būtų galima gauti grąžinamąją išmoką, eksporto dokumente turi būti nurodyta visa grąžinamosios išmokos dydžiui apskaičiuoti reikalinga informacija, būtent:
a) produktų aprašas pagal nomenklatūrą, naudojamą grąžinamosioms išmokoms apskaičiuoti;
b) produktų grynoji masė arba, jeigu taikytina, atitinkamais matavimo vienetais išreikštas kiekis, į kurį bus atsižvelgta apskaičiuojant grąžinamąją išmoką;
c) atitinkamų produktų sudėtis arba nuoroda į sudėtį, jei tai būtina eksporto grąžinamajai išmokai apskaičiuoti.
Jei šioje straipsnio dalyje paminėtas dokumentas yra eksporto deklaracija, tokiame dokumente taip pat turi būti pateikiama visa ši informacija ir grąžinamosios išmokos kodo žyma.
6. Priimant eksporto deklaraciją arba atliekant jam lygiavertį veiksmą produktai perduodami muitinės kontrolei iki kol jie yra išvežami iš Bendrijos muitų teritorijos.“ (Neoficialus vertimas)
6. Atskiros Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies nuostatos numato:
„1. Jeigu nustatoma, kad eksportuotojas, siekdamas gauti grąžinamąją eksporto išmoką, paprašė sumos, didesnės nei taikoma išmoka, grąžinamoji išmoka už atitinkamus eksportuotus produktus bus ta, kuri taikoma iš tikrųjų eksportuotiems produktams, tačiau sumažinta:
a) puse skirtumo tarp prašomos grąžinamosios išmokos ir iš tikrųjų eksportuotiems produktams taikomos grąžinamosios išmokos;
b) dvigubu skirtumu tarp prašomos grąžinamosios išmokos ir taikomos grąžinamosios išmokos, jei eksportuotojas tyčia pateikia neteisingus duomenis.
Prašoma grąžinamąja išmoka yra laikoma suma, kuri apskaičiuojama remiantis informacija, pateikiama pagal 3 straipsnį ar 25 straipsnio 2 dalį. Jeigu grąžinamosios išmokos dydis priklauso nuo paskirties vietos, prašoma diferencijuota išmokos dalis apskaičiuojama pagal 47 straipsnį, remiantis pateiktais duomenimis.
Sankcija, nurodyta a punkte, netaikoma:
– force majeure
atveju,
– išimtiniais atvejais dėl aplinkybių, už kurias eksportuotojas nėra atsakingas ir kurios susiklostė kompetentingoms institucijoms priėmus eksporto deklaraciją arba mokėjimo deklaraciją. Išimtinis atvejis yra tuomet, kai eksportuotojas, sužinojęs apie tokias aplinkybes, tačiau ne vėliau kaip per 47 straipsnio 2 dalyje nustatytą terminą praneša apie tai kompetentingai institucijai, nebent ši institucija jau pati nustatė, kad paprašyta grąžinamoji išmoka buvo neteisinga,
< … >
Jeigu kompetentingos institucijos nustato, kad prašoma grąžinamoji išmoka yra neteisinga ir kad produktai nebuvo eksportuoti, todėl negalima išmokos sumažinti, eksportuotojas moka baudą, apskaičiuojamą pagal a arba b punktus. Jeigu grąžinamoji išmoka priklauso nuo paskirties vietos, prašoma ir taikoma grąžinamoji išmoka apskaičiuojama pagal mažiausią teigiamą dydį arba, jei jis didesnis, pagal dydį, kuris taikomas nurodytai paskirties vietai, kaip numatyta 22 straipsnio 2 dalyje ar 25 straipsnio 4 dalyje, išskyrus tuos atvejus, kai nustatoma privaloma paskirties vieta.“ (Neoficialus vertimas)
7. Reglamento Nr. 3665/87 25 straipsnio 1 ir 2 dalys nustato:
„1. Jeigu eksportuotojas nurodo, kad ketina eksportuoti produktus arba prekes po perdirbimo ar laikymo sandėlyje ir prašyti grąžinamosios išmokos pagal Reglamento (EEB) Nr. 565/80 4 arba 5 straipsnių nuostatas, galimybė gauti grąžinamąją išmoką pagal šias nuostatas priklauso nuo to, ar eksportuotojas muitinės pareigūnams pateikia deklaraciją, toliau vadinamą „mokėjimo deklaracija“.
Valstybės narės gali mokėjimo deklaraciją pavadinti kitaip.
2. Mokėjimo deklaracijoje pateikiami visi duomenys, reikalingi apskaičiuojant grąžinamąją išmoką eksportuojamiems produktams ir taikomas valiutų subalansavimo sumas eksportuojamiems produktams ir prekėms, būtent:
a) produktų ar prekių aprašas pagal eksporto grąžinamosioms išmokoms ir valiutų subalansavimo sumoms taikomą nomenklatūrą;
b) produktų ar prekių grynoji masė arba, jeigu taikytina, atitinkamais matavimo vienetais išreikštas kiekis, į kurį bus atsižvelgta apskaičiuojant eksporto grąžinamąją išmoką;
c) atitinkamų produktų sudėtis arba nuoroda į sudėtį, jei tai būtina eksporto grąžinamajai išmokai arba valiutų subalansavimo sumoms apskaičiuoti. < ... > “ (Neoficialus vertimas)
8. Reglamento Nr. 3665/87 29 straipsnio 2 dalis nustato:
„Tokia išmoka sumokama tik gavus rašytinį eksportuotojo prašymą. Valstybės narės gali nustatyti tam skirtą specialų blanką.“ (Neoficialus vertimas)
9. Atskiros Reglamento Nr. 3665/87 47 straipsnio 1 dalies nuostatos nustato:
„Grąžinamoji išmoka sumokama tik gavus eksportuotojo paraišką. Ją sumoka ta valstybė narė, kurios teritorijoje buvo priimta eksporto deklaracija.
Grąžinamosios išmokos paraiška pateikiama:
a) raštu; valstybės narės gali nustatyti tuo tikslu naudojamą specialų blanką; arba < ... > “ (Neoficialus vertimas)
10. Reglamento Nr. 2945/94 pirmoje, trečioje ir penktoje konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„kadangi galiojantys Bendrijos teisės aktai numato grąžinamųjų eksporto išmokų skyrimą tik remiantis objektyviais kriterijais, būtent susijusiais su eksportuojamo produkto kiekiu, pobūdžiu ir savybėmis, bei su jo geografine paskirties vieta; kadangi atsižvelgiant į įgytą patirtį turi būti sustiprinta kova su pažeidimais, ypač su Bendrijos biudžetui žalą darančiu sukčiavimu; kadangi tuo tikslu būtina numatyti netinkamai pervestų sumų grąžinimą bei sankcijas, kurios skatintų eksportuotojus laikytis Bendrijos teisės aktų;
< ... >
kadangi, jei eksportuotojas pateikia klaidingą informaciją ir klaida nėra išaiškinama, grąžinamoji išmoka gali būti nepagrįstai pervesta; jei klaida išaiškinama, visiškai normalu eksportuotojui skirti kaip sankciją sumokėti sumą, proporcingą tai, kuri būtų buvusi jam nepagrįstai sumokėta tuo atveju, jei klaida nebūtų išaiškinta. Su tokiais atvejais, kai tyčia pateikiami neteisingi duomenys, turi būti kovojama dar griežčiau.
< ... >
kadangi iki šiol įgyta patirtis, šioje srityje nustatyti pažeidimai, ir ypač sukčiavimo atvejai, rodo, kad tokia priemonė yra reikalinga ir tinkama, kad ji bus pakankamai atgrasanti ir kad ji turi būti vienodai taikoma visose valstybėse narėse.“ (Neoficialus vertimas)
B – Nacionalinė teisė
11. 1996 m. gegužės 24 d. Vokietijoje priimtos Ausfuhrerstattungsverordnung (6) (Eksporto grąžinamųjų išmokų taisyklės, toliau – Ausfuhrerstattungsverordnung ) taip pat nustato normas, reglamentuojančias paraišką sumokėti eksporto grąžinamąsias išmokas.
12. A usfuhrerstattungsverordnung
15 straipsnis nustato:
„15 straipsnis. Pareiškėjas ir paraiška
Nustatyto pavyzdžio paraišką sumokėti grąžinamąją išmoką gali pateikti tik tas asmuo, kuris
1) 3 ir 5 straipsniuose nurodytais atvejais yra nurodytas eksporto grąžinamosios išmokos deklaracijos antrame laukelyje, arba
2) yra pateikęs mokėjimo deklaraciją pagal 8 straipsnio 1 dalį arba 11 straipsnio 2 dalies pirmą arba antrą sakinį.“
III – Faktinės bylos aplinkybės ir pagrindinė byla
13. 1996 m. liepos 29 d. ieškovė pagrindinėje byloje Käserei Champignon Hofmeister GmbH & Co. KG
(toliau – Käserei Champignon ) muitinės formalumams atlikti pateikė įvairiose Kombinuotosios nomenklatūros pozicijose klasifikuojamo sūrio, pirmiausia lydyto sūrio, eksporto siuntą, kurioje taip pat buvo prekių, už kurias grąžinamosios išmokos nemokamos.
14. 1996 m. rugpjūčio 12 d. Käserei Champignon
pateikė paraišką Hauptzollamt Hamburg-Jonas
(toliau – Hauptzollamt ) išmokėti eksporto gražinamosios išmokos avansą. Šioje mokėjimo paraiškoje eilutės, už kuriose nurodytas prekes gražinamosios išmokos nemokamos, buvo išbrauktos, šalia jų ranka parašyta „gestrichen“ (išbraukta) ir nurodyti inicialai. Prie mokėjimo paraiškos pridėtu laišku Käserei Champignon
informuoja, kad šioms atitinkamoms pozicijoms ji gražinamųjų išmokų neprašo.
15. Remdamasi gauta paraiška, Hauptzollamt
sutiko sumokėti Käserei Champignon
eksporto gražinamosios išmokos avansą už neišbrauktas pozicijas, tačiau už išbrauktas pozicijas 1997 m. kovo 26 d. pranešimu skyrė sankciją pagal Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmąją pastraipą.
16. Käserei Champignon
apskundė šį pranešimą apie sankciją, bet 1999 m. gegužės 25 d. sprendimu jis liko nepakeistas. Tačiau jos ieškinys, pateiktas Finanzgericht
dėl šio sprendimo, buvo patenkintas. Finanzgericht
pripažino, kad ieškovas dėl 4 ir 5 pozicijų nepateikė mokėjimo paraiškos, nes ja negali būti laikoma eksporto deklaracija. Dėl šio sprendimo Hauptzollamt
pateikė kasacinį skundą Bundesfinanzhof, kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
17. Bundesfinanzhof
konstatuoja, kad sprendimas dėl sankcijos teisėtumo priklauso nuo to, ar mokėjimo paraiška Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies sankcijos normos prasme laikytinas jau eksporto deklaracijos pateikimas pagal Reglamento Nr. 3665/87 3 straipsnio 1 dalį, ar tik rašytinė paraiška pagal Reglamento Nr. 3665/87 47 straipsnio 1 dalį. Jeigu sankcijos normos taikymo sąlyga yra speciali rašytinė paraiška, tuomet nagrinėjamu atveju sankcija paskirta neteisėtai.
18. Hauptzollamt
proceso Bundesfinanzhof
metu tvirtino, kad Käserei Champignon
ir Finanzgericht
aiškinimas, kad sankcija gali būti paskirta tik tuomet, jei eksportuotojas prie eksporto deklaracijos pateikė nacionalinio įstatymų leidėjo remiantis Bendrijos teisės suteiktu įgaliojimu reikalaujamą mokėjimo paraišką, panaikintų atgrasantį sankcijos nuostatos poveikį. Be to, toks aiškinimas nukrypsta nuo įpareigojančio taikytinų normų išaiškinimo, kurį yra pateikęs Teisingumo Teismas.
19. Hauptzollamt
nuomone, iš prevencinio sankcijos normos tikslo, kuris ypač aiškiai išreikštas Reglamento Nr. 2945/94, kuriuo buvo nustatyta Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio sankcijų sistema, trečioje ir penktoje konstatuojamosiose dalyse, išplaukia, kad vien neteisingi eksporto deklaracijos duomenys lemia sankcijos nuostatos taikymą.
20. Galiausiai Hauptzollamt
argumentavo, kad momento, kai turi būti taikoma Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies sankcija, Bendrijoje negali reglamentuoti skirtinga teisė neatsižvelgiant į tai, ar valstybė narė, remdamasi Reglamento Nr. 3665/87 47 straipsnio 1 ir 2 dalių įgaliojimu, mokėjimo paraiška pagal nacionalines įgyvendinimo nuostatas laiko eksporto deklaraciją, ar tik vėliau pateiktą paraišką.
21. Su Hauptzollamt
argumentu, kad eksporto deklaracija apima paraišką sumokėti grąžinamąją išmoką pagal Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmąją pastraipą, nes eksportuotojas joje privalo deklaruoti, jog jis už deklaruojamas prekes prašys išmokos, Bundesfinanzhof
nesutinka, nurodydamas Reglamento Nr. 3665/87 47 straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos tekstą. Ši norma, aiškiai suteikianti valstybėms narėms teisę nustatyti tam skirtą specialų blanką rašytinėms paraiškoms dėl išmokų pagal Reglamento Nr. 3665/87 47 straipsnio 1 dalies pirmąją pastraipą, akivaizdžiai atskiria eksporto deklaracijas nuo mokėjimo paraiškų.
22. Tačiau, Bundesfinanzhof
nuomone, Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies antrojoje pastraipoje galima įžiūrėti svarbesnį argumentą, paremiantį Hauptzollamt
nuomonę. Ši norma apibrėžia „prašomą išmoką“ kaip sumą, apskaičiuojamą remiantis eksporto deklaracijoje pateiktais duomenimis. Šioje nuostatoje atskira mokėjimo paraiška greta eksporto deklaracijos neminima.
23. Dėl Käserei Champignon
nuomonės, kad sankcija gali būti paskirta tik tuomet, kai eksportuotojas pateikė pagal nacionalinę teisę prie eksporto deklaracijos papildomai reikalaujamą mokėjimo paraišką, Bundesfinanzhof
konstatuoja, kad ši nuomonė gali būti paremta Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos ir 47 straipsnio 1 dalies tekstu.
24. Be to, Bundesfinanzhof
manymu, teisinę Käserei Champignon
nuomonę galėtų paremti tai, kad skirti jai sankciją, nepaisant to, kad ji aiškiai neprašė skirti eksporto grąžinamųjų išmokų už išbrauktas pozicijas ir už šias pozicijas išmokų negavo, galėtų būti neproporcinga.
25. Kadangi Bundesfinanzhof
iškilo abejonių dėl Reglamento Nr. 3665/87, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 2945/94, 11 straipsnio 1 dalies pirmojoje ir antrojoje pastraipose esančių sankcijos normų išaiškinimo, jis nusprendė kreiptis į Teisingumo Teismą.
IV – Prejudicinis klausimas
26. Bundesfinanzhof
sustabdė bylos nagrinėjimą ir pateikė Teisingumo Teismui tokį prejudicinį klausimą:
Ar Reglamento (EEB) Nr. 3665/87, iš dalies pakeisto Reglamentu (EEB) Nr. 2945/94, 11 straipsnio 1 dalies pirmoji ir antroji pastraipos, atsižvelgiant į proporcingumo principą, turi būti aiškinamos taip, kad eksporto deklaracijoje dėl tam tikrų prekių nurodžius klaidingą informaciją, dėl kurios gali būti sumokama didesnė nei priklauso grąžinamoji išmoka, pastaroji turi būti sumažinta tame pačiame straipsnyje nurodytos sankcijos dydžiu, nors pagal nacionalinę teisę pateiktoje paraiškoje sumokėti grąžinamąją išmoką buvo aiškiai nurodyta, kad už šias deklaracijoje nurodytas prekes neprašoma sumokėti grąžinamųjų eksporto išmokų?
V – Dėl prejudicinio klausimo
27. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo aprašytoje situacijoje visų pirma nėra aišku, ar duomenys, iš kurių matyti, kad buvo paprašyta eksporto grąžinamosios išmokos, gali būti paimti iš eksporto deklaracijos ir (arba) prireikus iš privalomos mokėjimo paraiškos. Tai reikia nustatyti remiantis Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies išaiškinimu, tinkamai atsižvelgiant į bendrąjį proporcingumo principą.
A – Dėl Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies teksto
1. Šalių argumentai
28. Käserei Champignon
skiria eksporto deklaraciją ir mokėjimo paraišką ir pirmiausia argumentuoja Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmosios ir antrosios pastraipų bei 47 straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos tekstais. Pagal Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmąją pastraipą sankcijos dydis priklauso nuo to, ar „eksportuotojas paprašė sumos, didesnės nei taikoma išmoka“ (išskirta mano). Pagal tai svarbi tik paraiška sumokėti grąžinamąją išmoką . Šiai paraiškai valstybės narės pagal Reglamento Nr. 3665/87 47 straipsnio 1 dalies antrąją pastraipą yra įgaliotos nustatyti specialų blanką. Vokietijos Federacinė Respublika pasinaudojo šiuo įgaliojimu nacionalinės Ausfuhrerstattungsverordnung
15 straipsnyje ir nustatė tam tikrą paraiškos sumokėti grąžinamąją išmoką pavyzdį, kuris atskiria eksporto deklaraciją nuo paraiškos sumokėti eksporto grąžinamąją išmoką. Taigi pagal Vokietijos teisę būtent nacionaliniu lygiu reikalaujama mokėjimo paraiška yra svarbi paraiška sumokėti grąžinamąją išmoką. Šį argumentą pripažįsta ir Bundesfinanzhof .
29. Käserei Champignon
taip pat teigia, jog iš Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos neišplaukia, kad paraiška sumokėti grąžinamąją išmoką reiškia eksporto deklaraciją, nes antroji pastraipa neapibrėžia „prašomos išmokos“ sąvokos, o joje esančia nuoroda į kitas normas tik nustato prašomos išmokos apskaičiavimo pagrindą.
30. Tačiau Komisija
mano, kad „mokėjimo paraiška“ Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies prasme iš viso neegzistuoja. 11 straipsnio 1 dalies antroji pastraipa apibrėžia „prašomos išmokos“ sąvoką, kuri kaip tik skiriasi nuo „taikomos išmokos“ sąvokos 11 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos b punkto prasme. Iš šiame apibrėžime esančios nuorodos išplaukia, kad prašomai išmokai pagal Reglamento Nr. 3665/87 3 straipsnį svarbūs eksporto deklaracijos, o pagal Reglamento Nr. 3665/87 25 straipsnio 2 dalį – mokėjimo deklaracijos, kuri neturi būti painiojama su mokėjimo paraiška
Reglamento Nr. 3665/87 47 straipsnio 1 dalies prasme, duomenys. Šiuo klausimu Bundesfinanzhof
sutinka su Komisijos nuomone ir laiko šį argumentą svaresniu nei Käserei Champignon
pateiktas tekstu paremtas argumentas.
31. Be to, Komisija nurodo tai, kad nors Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio sankcijų sistemos versijoje vokiečių kalba ir vartojama sąvoka „mokėjimo paraiška“ (Zahlungsantrag), tinkama sąvoka būtų „mokėjimo deklaracija“ (Zahlungserklärung). Iš kitų kalbinių versijų matyti, kad 25 straipsnio 2 dalyje nurodyta mokėjimo deklaracija taip pat yra Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnyje paminėta mokėjimo deklaracija, abiejose nuostatose vartojant tas pačias sąvokas, pavyzdžiui, déclaration de paiement, payment declaration, declaracao de pagamiento .
2. Vertinimas
32. Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalyje nustatyta sankcija tokiam atvejui, kai „eksportuotojas < ... > paprašė sumos, didesnės nei taikoma išmoka“. Kaip turi būti suprantama prašomos išmokos sąvoka, apibrėžiama tos pačios nuostatos antrosios pastraipos pirmame sakinyje; čia „prašoma grąžinamąja išmoka yra laikoma suma, kuri apskaičiuojama remiantis informacija, pateikiama pagal 3 straipsnį ar 25 straipsnio 2 dalį“. Antrosios pastraipos antras sakinys prašomos išmokos apskaičiavimo klausimu nurodo 47 straipsnį, jeigu grąžinamosios išmokos dydis priklauso nuo pagal šią nuostatą pateiktų duomenų. Remiantis šiuo tekstu negalima aiškiai nuspręsti, ar antrojoje pastraipoje yra pateikiamas teisinis prašomos išmokos apibrėžimas pirmosios pastraipos prasme, ar tai, kaip teigia Käserei Champignon, yra tik apskaičiavimo pagrindas.
33. Bet kuriuo atveju reikia sutikti su Komisija, kad Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmojoje ir antrojoje pastraipose vartojama tik išmokos sąvoka, pagal pirmąją pastraipą atskiriant prašomą išmoką nuo už atitinkamą faktinę eksporto siuntą taikomos išmokos. Taigi 11 straipsnio 1 dalies pirmojoje ir antrojoje pastraipose sąvoka „mokėjimo paraiška“ nevartojama.
34. Taigi, remiantis Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies tekstu, svarbiausia sankcijos nuostatos sąlyga yra prašoma išmoka, o antrojoje pastraipoje pateikiamos nuorodos jai apskaičiuoti. Šiuo atveju svarbūs eksporto deklaracijos duomenys pagal Reglamento Nr. 3665/87 3 straipsnį arba 25 straipsnio 2 dalyje nurodytos mokėjimo deklaracijos duomenys; į mokėjimo paraiškos duomenis pagal Reglamento Nr. 3665/87 47 straipsnį turi būti atsižvelgiama tik ypatingais atvejais(7) . Be to, iš Reglamento Nr. 3665/87 29 straipsnio 2 dalies matyti, kaip teisingai pabrėžia Komisija, kad sąvokos „mokėjimo deklaracija“ ir „mokėjimo paraiška“ nėra tapačios, o turi būti skiriamos viena nuo kitos: 29 straipsnio 2 dalis susijusi su mokėjimo deklaracija pagal Reglamento Nr. 3665/87 25 straipsnio 1 dalį, o 47 straipsnis – su mokėjimo paraiška.
35. Bet kokiu atveju iš to paaiškėja, kad nustatant prašomą išmoką Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos prasme negalima pirmiausia remtis mokėjimo paraiška to paties reglamento 47 straipsnio prasme.
36. Sąvokos „mokėjimo paraiška“ (Zahlungsantrag) vartojimas 11 straipsnio 1 dalies trečiosios pastraipos antroje įtraukoje neprieštarauja šiam teiginiui. Kitose kalbinėse versijose, pavyzdžiui, prancūzų, anglų, italų, ispanų ir portugalų, toje pačioje vietoje nurodoma mokėjimo deklaracija, kuri atitinka 25 straipsnio 2 dalies sąvoką, kuria paremta jau 11 straipsnio 1 dalies antroji pastraipa. Tai, kad versijoje vokiečių kalba – kitaip negu kitose kalbinėse versijose – nevartojama 25 straipsnio 2 dalies sąvoką atitinkanti mokėjimo deklaracijos sąvoka, yra autentiškumo problema daugiakalbystėje. Kadangi Bendrijos teisės nuostatos yra vienodai privalomos visomis kalbomis, norint išaiškinti kurią nors Bendrijos teisės nuostatą reikia palyginti visas kalbines versijas(8) . Vienodo taikymo ir kartu aiškinimo būtinybė draudžia nagrinėti nuostatą izoliuotai ir reikalauja aiškinti ją atsižvelgiant į visas kitas kalbines versijas(9) .
37. Kad pagrįstų mokėjimo paraiškos svarbą nustatant prašomą išmoką Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos prasme, Käserei Champignon
taip pat nepagrįstai nurodo nacionalinį specialų blanką, kurį Vokietijos Federacinė Respublika yra įgaliota nustatyti pagal Reglamento Nr. 3665/87 47 straipsnio 1 dalies antrąją pastraipą. Tačiau Bendrijos teisės norma negali būti aiškinama remiantis nacionaliniu specialiuoju teisės aktu, kurį priimti valstybę narę įgalioja Bendrijos teisė.
38. Vis dėlto aplinkybė, kad prašoma išmoka Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos prasme bet kuriuo atveju negali būti nustatoma pirmiausia remiantis mokėjimo paraiška, neleidžia daryti privalomos išvados apie tai, kokiais dokumentais reikia remtis siekiant šio tikslo. Šiame kontekste svarbu tai, kad 3 straipsnio 5 dalyje kalbama apie dokumentą, kuris „eksporto metu naudojamas siekiant gauti eksporto grąžinamąsias išmokas“ ir nurodo, kad tai gali – tačiau nebūtinai – būti eksporto deklaracija(10) .
39. Reglamento Nr. 3665/87 3 straipsnio 1 dalies atžvilgiu vėl konstatuotini atskirų kalbinių versijų skirtumai. Pagal šią nuostatą eksporto diena yra „diena, kai muitinės pareigūnai priima eksporto deklaraciją, kurioje nurodoma, jog bus prašoma grąžinamosios išmokos“. Vokiška arba olandiška šio apibrėžimo versija veikiau leidžia suprasti, kad išmokos, bent jau iš principo, prašoma jau eksporto deklaracijoje, o būsimojo laiko formos vartojimas prancūziškoje(11), angliškoje, itališkoje, ispaniškoje arba portugališkoje versijose veikiau parodo, kad toks prašymas nebūtinai turi būti eksporto deklaracijoje.
40. Iš viso to išplaukia, kad pagal savo tekstą Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies sankcijos nuostatoje, vartojant sąvoką „prašoma išmoka“, neturima omenyje mokėjimo paraiška 47 straipsnio 1 dalies prasme, nes ten vartojama „prašoma išmoka“. Tai visų pirma išplaukia iš antrosios pastraipos pirmo sakinio nuorodos į eksporto deklaracijos duomenis pagal Reglamento Nr. 3665/87 3 straipsnį arba į mokėjimo deklaracijos duomenis pagal to paties reglamento 25 straipsnio 2 dalį, ir šiuo atveju galima neatsakyti į klausimą, kiek duomenys mokėjimo paraiškoje pagal 47 straipsnio 1 dalį atkartoja duomenis eksporto deklaracijoje arba mokėjimo deklaracijoje, jeigu valstybė narė pasinaudoja 47 straipsnio 1 dalies antrojoje pastraipoje nustatyta galimybe. Bet kuriuo atveju Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies tekste nėra vienareikšmių duomenų apie tai, iš kurio dokumento turi būti paimti su pašoma išmoka susiję duomenys.
B – Sisteminis aiškinimas
1. Šalių argumentai
41. Käserei Champignon
teigia mananti, kad vien Reglamento Nr. 3665/87 47 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos egzistavimas liudija apie skirtumą tarp eksporto deklaracijos ir paraiškos sumokėti eksporto grąžinamąją išmoką. Ši nuostata, kalbiniu požiūriu atskirianti eksporto deklaraciją nuo mokėjimo paraiškos, būtų perteklinė, jeigu eksporto deklaracija kartu būtų ir paraiška sumokėti eksporto grąžinamąją išmoką.
42. Käserei Champignon
mano, kad jos nuomonę patvirtina ir Komisijos reglamentas (EB) Nr. 800/1999(12) . Šio reglamento 49 straipsnio 1 dalies pirmoji pastraipa nustato, kad išmokos mokamos tik gavus specialią paraišką. Reglamento Nr. 800/1999 pirma konstatuojamoji dalis nurodo, kad šiuo reglamentu Reglamentas Nr. 3665/87 turėtų būti išdėstytas nauja redakcija tam, kad būtų aiškus.
43. Galiausiai, Käserei Champignon
manymu, pagal 11 straipsnio 1 dalies penktąją pastraipą taip pat nėra pagrindo skirti sankcijos už neteisingus duomenis, pateiktus dar eksporto deklaracijoje.
44. Priešingai nei Hauptzollamt, Käserei Champignon
mano, kad nagrinėjamu atveju Teisingumo Teismo 1975 m. sausio 22 d. Sprendimas(13) išaiškinimui nėra naudingas, nes tame procese nagrinėjamame reglamente, skirtingai nei Reglamento Nr. 3665/87 47 straipsnio 1 dalyje, nebuvo reikalavimo pateikti paraišką.
45. Paremdama savo nuomonę, Komisija
taip pat pateikia sisteminio aiškinimo būdu gautus argumentus. Jos nuomone, vien iš Reglamento Nr. 3665/87 3 straipsnio 1 dalies santykio su 47 straipsnio 1 dalimi išplaukia, kad neteisingi eksporto deklaracijos duomenys lemia sankciją, nes Reglamento Nr. 3665/87 47 straipsnio 1 dalis yra šio dokumento 4 antraštinėje dalyje, nustatančioje išmokų mokėjimo procedūrą, todėl ten paminėta speciali mokėjimo paraiška laikytina tik administraciniu veiksmu faktiniam mokėjimui atlikti.
46. Komisija taip pat pažymi, kad Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies trečioji ir penktoji pastraipos rodo, jog mokėjimo paraiška nėra sankcijos taikymo sąlyga. Priešingu atveju sankcijos atsisakymas dėl paties eksportuotojo pranešimo pagal trečiosios pastraipos antrą įtrauką neturėtų prasmės.
2. Vertinimas
47. Kaip buvo paaiškinta pirmiau, Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 daliai svarbi tik prašoma išmoka. Šio reglamento 47 straipsnio 1 dalies pirmoji pastraipa, kuri atskiria eksporto deklaracijos ir mokėjimo paraiškos sąvokas, nieko nepasako apie sankcijos pagal 11 straipsnio 1 dalį sąlygas, jau vien todėl, kad 11 straipsnio 1 dalis susijusi ne su viena iš šių sąvokų, o būtent su prašoma išmoka.
48. Be to, reikia atkreipti dėmesį į tai, kad 11 straipsnis yra Reglamento Nr. 3665/87 2 antraštinės dalies(14) 1 skyriuje(15), o 47 straipsnis – 4 antraštinėje dalyje(16) . 11 straipsnis reglamentu oja teisės į išmokas atsiradimo sąlygas, todėl yra materialinės teisės pobūdžio ir šiame kontekste nurodo 3 bei 25 straipsnius, kurie taip pat yra 2 antraštinėje dalyje. Tačiau 47 straipsnis, būdamas 4 antraštinėje dalyje, yra procesinė norma ir reglamentuoja mokėjimo paraiškos pateikimą kaip administracinį mokėjimo proceso veiksmą.
49. Teisinį Reglamento Nr. 3665/87 47 straipsnio 1 dalies vertinimą galima taikyti beveik tapačiai Reglamento Nr. 800/1999, išdėsčiusio naują Reglamento Nr. 3665/87 redakciją, 49 straipsnio 1 daliai. Reglamento Nr. 800/1999 pirma konstatuojamoji dalis, nurodanti, kad dažnai keistas Reglamentas Nr. 3665/87 turėtų būti išdėstytas nauja redakcija, „kad būtų aiškus“, taip pat parodo vienodo aiškinimo būtinybę. Todėl nauja redakcija neparemia Käserei Champignon nuomonės, kad, atsižvelgiant į Reglamento Nr. 3665/87 47 straipsnio 1 dalyje esantį eksporto deklaracijos atskyrimą nuo mokėjimo paraiškos, darytina prielaida, jog paraiška sumokėti grąžinamąją išmoką ( Käserei Champignon
taip pavadinta) yra tokia pati kaip ir mokėjimo paraiška.
50. Galiausiai iš Reglamento Nr. 3665/87 3, 11 ir 25 straipsniuose įtvirtintų materialinės teisės normų ir to paties reglamento 47 straipsnyje įtvirtintos procesinės teisės normos palyginimo išplaukia, kad iš esmės reikėtų atskirti paraiškos pateikimo procedūrą(17) nuo mokėjimo procedūros, tačiau iš to negalima tiesiogiai spręsti, kuriuo dokumentu remiantis išmoka yra išmokama.
51. Tačiau iš Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies trečiosios ir penktosios pastraipų galima būtų spręsti, kad neteisingi eksporto deklaracijos duomenys lemia 11 straipsnio 1 dalyje numatytos sankcijos taikymą.
52. 11 straipsnio 1 dalies trečiosios pastraipos antra įtrauka numato išimtį iš sankcijos taikymo tuo atveju, kai eksportuotojas apie tam tikras aplinkybes pats praneša kompetentingai institucijai. Tačiau ši išimtis taikoma tik tais atvejais, kai kompetentinga institucija dar nėra pati nustačiusi, kad paprašyta suma buvo neteisinga. Kadangi institucijos atlieka prekių patikrinimą po eksporto deklaracijos pateikimo, tačiau prieš pateikiant mokėjimo paraišką, ši nuostata neturėtų prasmės, jeigu sankcijos taikymas priklausytų nuo vėliau pateikiamo mokėjimo paraiškos. Teisingumo Teismo sprendimą, kad nebegali būti leidžiama taisyti eksporto deklaracijos duomenų po to, kai muitinės įstaiga informuoja eksportuotoją apie tai, kad nori apžiūrėti prekes, arba po to, kai ji pati nustato, kad atitinkami duomenys yra neteisingi(18), galima taikyti ir savanoriško prisipažinimo atvejui(19) .
53. Pagal 11 straipsnio 1 dalies penktosios pastraipos pirmą sakinį mokėjimo paraiška taip pat nelaikoma sąlyga taikyti 11 straipsnio 1 dalies pirmojoje pastraipoje įtvirtintos sankcijos. Ši nuostata numato sankciją ir tuo atveju, kai atitinkami produktai neeksportuojami ir prašoma išmoka yra neteisinga. Iš to išplaukia atvirkštinė išvada, kad mokėjimo paraiška kaip tik nėra sankcijos taikymo sąlyga, nes tokiu atveju mokėjimo paraiška negali būti pateikiama.
54. Sprendimas Unkel (20) bet kuriuo atveju atrodo mažai naudingas. Šiame sprendime Teisingumo Teismas nusprendė, kad kontrolinio egzemplioriaus Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2315/69(21) 1 straipsnio ir Komisijos reglamento Nr. 1041/67/EEB(22) 5 straipsnio, iš dalies pakeisto Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2586/69(23) 1 straipsniu, prasme pateikimas už eksporto grąžinamųjų išmokų mokėjimą atsakingai nacionalinei institucijai gali būti laikomas paraiška sumokėti grąžinamąją išmoką. Tačiau Reglamente Nr. 1041/67 nebuvo nei mokėjimo paraiškos reikalavimo, panašaus į suformuluotą Reglamento Nr. 3665/87 47 straipsnio 1 dalies pirmame sakinyje, nei valstybių narių įgaliojimo nustatyti specialų blanką, panašaus į įtvirtintą 47 straipsnio 1 dalies antrame sakinyje. Todėl šiuo sprendimu remtis negalima.
55. Apibendrinant konstatuotina, kad ir sisteminiu požiūriu bet kokiu atveju prašymo išmokėti išmoką procedūra turi būti atskiriama nuo eksporto grąžinamosios išmokos mokėjimo procedūros, todėl prašoma išmoka Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos prasme negali būti laikoma pateikiama tik mokėjimo paraiškoje pagal to paties reglamento 47 straipsnio 1 dalį.
C – Teleologinis aiškinimas
1. Šalių argumentai
56. Käserei Champignon, kuri procese dėl bylos C‑210/00 laikėsi nuomonės, kad 11 straipsnio 1 dalyje numatyta sankcija turi baudžiamąjį pobūdį, dabar teigia, kad ši sankcija, kaip atitinkamame sprendime(24) konstatavo Teisingumo Teismas, pagal savo koncepciją yra neigiama išmoka ir neturi baudžiamojo pobūdžio. Tačiau dabar Käserei Champignon
taip pat argumentuoja tuo, kad ši nuostata nereglamentuoja „abstraktaus grėsmę keliančio delikto“, todėl vien abstrakti grėsmė Bendrijos finansiniams interesams negali būti svarbi sprendžiant sankcijų skyrimo klausimą. Jos teigimu, tam neprieštarauja ir Reglamento Nr. 2945/94 trečia konstatuojamoji dalis. Tik konkreti grėsmė gali nulemti sankcijos skyrimą, tačiau tokia grėsmė negali kilti eksporto deklaracijos pateikimo metu.
57. Toliau Käserei Champignon
išreiškia savo abejones dėl to, kad Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio prevencinis tikslas būtų nepasiektas, jeigu paraiška 11 straipsnio 1 dalies prasme būtų laikoma tik mokėjimo paraiška, o ne eksporto deklaracija.
58. Galiausiai, Käserei Champignon
nuomone, teisingai įvertinus teisinę padėtį taip pat nėra nevienodo sankcijų sistemos taikymo Bendrijoje grėsmės, nes ne sankcijos nuostata pradeda veikti skirtingu metu, o paprasčiausiai skirtingu metu gali būti pateikiama paraiška sumokėti eksporto grąžinamąją išmoką remiantis Reglamento Nr. 3665/87 47 straipsnio 1 dalies įgaliojimu.
59. Komisija
savo ruožtu pabrėžia sankcijos nuostatos tikslus, kuriais pagal Reglamento Nr. 2945/94 pirmą konstatuojamąją dalį siekiama labiau kovoti su pažeidimais ir sukčiavimu bei – remiantis penktos konstatuojamosios dalies idėja – suteikti prevencinį ir atgrasantį poveikį sankcijai, kuri pagal trečią konstatuojamąją dalį gali būti taikoma jau tuomet, kai eksportuotojo pateikti duomenys galėtų
nulemti neteisėtus mokėjimus.
60. Komisijos
ir Hauptzollamt
nuomone, rėmimasis mokėjimo paraiškos pagal Reglamento Nr. 3665/87 47 straipsnio 1 dalį duomenimis reikštų, kad eksportuotojas galėtų eksporto deklaracijoje nurodyti neteisingus duomenis ir, neatlikus patikrinimo, pateikti atitinkamą mokėjimo paraišką nebijodamas sankcijos. Tai panaikintų sankcijos atgrasantį poveikį, kurį ji turėtų turėti pagal Reglamento Nr. 3665/87 penktą konstatuojamąją dalį.
61. Be to, Komisija
ir Hauptzollamt
nurodo, kad rėmimasis mokėjimo paraiškos duomenimis darytų didelį neigiamą poveikį prevenciniam prekių patikrinimo sistemos tikslui, nes faktiškai patikrinamas tik ribotas eksporto siuntų skaičius.
62. Galiausiai, Komisijos
ir Hauptzollamt
teigimu, taikant Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnį mokėjimo paraiškos duomenys nėra svarbūs ir dėl to, kad tokiu atveju sankcijos nuostata valstybėse narėse būtų pradėta taikyti skirtingu laiku, o tai prieštarauja Reglamento Nr. 3665/87 penktai konstatuojamajai daliai.
2. Vertinimas
63. Pagal nuolatinę Teisingumo Teismo praktiką sankcijos bendrosios žemės ūkio politikos teisės normose, šiuo atveju Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalyje, neteisingų duomenų pateikiant paraišką išmokėti eksporto grąžinamąją išmoką atveju yra skirtos kovoti su gausiais pažeidimais, daromais skiriant paramą žemės ūkiui, kurie, labai apsunkindami Bendrijos biudžetą, gali neigiamai paveikti priemones, kurių Bendrijos institucijos ėmėsi šioje srityje, siekdamos stabilizuoti rinkas, paremti ūkininkų pragyvenimo lygį ir užtikrinti vartotojų aprūpinimą produktais už atitinkamas kainas(25) .
64. Bendrijos finansinių interesų apsauga taip pat yra aiškus Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalyje įtvirtintos sankcijos normos tikslas, kaip matyti iš šią nuostatą nustačiusio Reglamento Nr. 2945/94 pirmos ir trečios konstatuojamųjų dalių teksto.
65. Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos a punkte numatyta sankcija nėra baudžiamojo pobūdžio(26) .
66. Dėl inkriminuojamų pažeidimų, už kuriuos turėtų būti skirtos tokios sankcijos, pobūdžio Teisingumo Teismas ne kartą pažymėjo, kad „pažeistos nuostatos skirtos vien ūkio subjektams, kurie laisva valia nusprendė pasinaudoti paramą žemės ūkio sektoriuje reglamentuojančia tvarka“(27) . Teisingumo Teismas toliau nurodė, kad „parama pagal Bendrijos paramos skyrimo tvarką gali būti teikiama tik tuo atveju, jei jos gavėjas užtikrina visišką savo sąžiningumą ir kelią absoliutų pasitikėjimą“, ir iš to padarė išvadą, kad „sankcija, skiriama nesilaikant šių reikalavimų, yra specifinis administracijos aktas“. Juo siekiama „užtikrinti tinkamą Bendrijos lėšų administravimą“(28) .
67. Šiuo atžvilgiu Teisingumo Teismas konstatavo, kad „Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos a punkte numatyta sankcija gali būti skirta tik eksporto grąžinamosios išmokos paprašiusiems ūkio subjektams, jeigu jų paraišką pagrindžiantys duomenys pasirodo esantys neteisingi“(29) .
68. Galiausiai Teisingumo Teismas konstatavo, kad „Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos a punkte numatytą sankciją sudaro piniginės baudos, apskaičiuojamos pagal sumą, kurią ūkio subjektas būtų nepagrįstai gavęs tuo atveju, jeigu kompetentingos institucijos nebūtų nustačiusios pažeidimo, sumokėjimas. Todėl ji yra sudėtinė eksporto grąžinamąsias išmokas reglamentuojančios tvarkos dalis ir neturi baudžiamojo pobūdžio“(30) .
69. Nors Teisingumo Teismas labai aiškiai nusprendė, kad Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies sankcijų sistema neturi baudžiamojo pobūdžio, atrodo, kad Käserei Champignon, kvalifikuodama sankcijos taikymo sąlygas kaip konkretų grėsmę keliantį deliktą, norėtų ją priskirti baudžiamosios teisės kategorijoms. Atsižvelgiant į tai, kad sankcijos nuostatos paskirtis neturi baudžiamojo pobūdžio, toks požiūris nėra įtikinamas. Be to, galima neatsakyti į klausimą, ar Bendrijos teisėje tokia kategorija žinoma.
70. Iš viso to išplaukia, kad Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies sankcijos taikymo sąlygos bet kokiu atveju išpildomos pateikus neteisingus duomenis, naudojamus prašant išmokos. Šiame kontekste nesvarbu, kokiame dokumente šie duomenys yra pateikti. Tokia išvada taip pat atitinka šios sankcijos tikslą, nurodytą Reglamento Nr. 2945/94 pirmoje konstatuojamojoje dalyje; pagal šią nuostatą „su nuostolius Bendrijos biudžetui darančiais pažeidimais bei sukčiavimais turi būti griežčiau kovojama, neteisėtai išmokėtos sumos turi būti išsireikalautos, taip pat numatytos baudos, kurios skatintų eksportuotojus laikytis Bendrijos teisės normų“. Be to, ir trečia konstatuojamoji dalis pabrėžia šį tikslą ir nustato, kad „eksportuotojo pateikti neteisingi duomenys gali sąlygoti neteisėtus mokėjimus tais atvejais, kai klaidos nenustatomos. Tačiau kai klaidos nustatomos, yra priimtina nubausti eksportuotoją atsižvelgiant į sumos, kurią jis priešingu atveju būtų neteisėtai gavęs, dydį“.
71. Taigi tikslas reikalauja saugoti finansinius Bendrijos interesus kovojant su sukčiavimo atvejais ir palaikant prevencinį sankcijos poveikį, kad būtų ne vien laukiama, kol bus padaryta žala Bendrijos finansams, o baudžiama jau už tokius neteisingus duomenis, dėl kurių gali kilti žala, ir tai taip pat atitinka minėtos trečios konstatuojamosios dalies tekstą, pagal kurį turi būti baudžiama už pateiktus neteisingus duomenis, galinčius
sąlygoti neteisėtus mokėjimus.
72. Tačiau tai dar nereiškia, kad siekiant taikyti Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies sankciją svarbūs yra vien eksporto deklaracijos duomenys; šio reglamento 3 straipsnio 5 dalies antroji pastraipa arg. e contrario suteikia valstybėms narėms galimybę nustatyti specialų blanką išmokos paraiškai, kuris skirtųsi nuo eksporto deklaracijos. Todėl nacionalinis teismas turi nustatyti, ar, atsižvelgiant į aplinkybes, eksporto deklaracija pagal nacionalinės teisės nuostatas gali būti laikoma dokumentu, naudojamu „siekiant gauti eksporto grąžinamąją išmoką (eksporto atveju)“.
73. Tokiam diferencijuotam sprendimui iš esmės neprieštarauja nei būtinybė užtikrinti vienodą Bendrijos teisės taikymą, nei prevencinis arba atgrasantis Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies sankcijų sistemos poveikis.
74. Dėl atitinkamos sankcijos nuostatos prevencinio poveikio Komisija teisingai pažymi, kad rėmimasis mokėjimo paraiška kaip sankcijos taikymo sąlyga galėtų panaikinti šį atgrasantį poveikį, jeigu prekių patikrinimas atliekamas prieš pateikiant atitinkamą mokėjimo paraišką, nes pagal Komisijos reglamentą (EB) Nr. 2221/95(31) prekių patikrinimas atliekamas tik riboto skaičiaus siuntų atžvilgiu siekiant patikrinti, ar eksportas atliktas faktiškai ir laikantis nustatytos tvarkos. Jeigu kaip sankcijos taikymo sąlyga būtų pasirinkta vėliau pateikiama mokėjimo paraiška, per atsitiktinį patikrinimą eksporto deklaracijoje nustačius klaidų, eksportuotojas turėtų galimybę išvengti sankcijos nepateikdamas mokėjimo paraiškos dėl atitinkamos prekės. Taip būtų labai apribotas prekių patikrinimo sistemos veiksmingumas, būtent šių patikrinimų prevencinis poveikis, o tai savo ruožtu prieštarautų sankcijų sistemos „veiksmingumui“.
75. Dėl atgrasančio poveikio Komisija taip pat iš esmės teisingai teigia, kad, jeigu iš principo būtų svarbūs tik mokėjimo paraiškos duomenys, eksportuotojas galėtų pateikti eksporto deklaraciją su neteisingais duomenimis ir, jeigu atsitiktinis patikrinimas nebūtų atliktas, atitinkamą mokėjimo paraišką, nebijodamas sankcijos. Atgrasančiam sankcijos poveikiui tai neabejotinai turėtų neigiamos įtakos.
76. Tačiau mokėjimo paraiškos nereikšmingumas Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies sankcijų sistemos kontekste savo ruožtu negali automatiškai reikšti, kad kiekvieną kartą turi būti skiriama sankcija, jeigu eksporto deklaracijoje yra klaidų. Sąžiningam eksportuotojui turi būti palikta galimybė vėliau taisyti pirminius eksporto deklaracijos duomenis(32), jeigu šie taisymai atliekami savanoriškai ir laiku, t. y. nesant muitinės institucijų užklausos ar patikrinimo – nors ir numatomo(33) – spaudimo(34) .
77. Vienodo Bendrijos teisės taikymo klausimu reikėtų nurodyti tai, kad pagal sankciją nustatančio Reglamento Nr. 2945/94 penktą konstatuojamąją dalį „tokia priemonė < ... > visose valstybėse narėse turi būti taikoma vienodai“, o tai greičiausiai draudžia valstybėse narėse nustatyti skirtingas sankcijų skyrimo sąlygas laiko požiūriu. Atsižvelgiant į visa tai, bet kokiu atveju negali įtikinti bandymas pasiremti atskirais specialiais blankais, nesvarbu, ar tai būtų eksporto deklaracija, ar mokėjimo paraiška, nes šie blankai atskirose valstybėse gali skirtis dėl valstybėms narėms suteiktos kompetencijos įgyvendinti Bendrijos teisės aktų nuostatas ir nuo Reglamentu Nr. 3665/87 šiame kontekste atvertų galimybių. Taigi šiame kontekste pakanka konstatuoti, kad svarbūs yra tik atitinkami eksportuotojo pateikti duomenys – neatsižvelgiant į galimus pagal nacionalinę teisę naudotinus blankus, kurie dėl Reglamentu Nr. 3665/87 suteiktų galimybių gali būti skirtingi.
78. Taigi darytina tarpinė išvada, jog Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies sankcijos nuostatos prasmė ir tikslas bei Reglamento Nr. 2945/94 ratio legis
reikalauja, kad neteisingi duomenys dokumente, naudojamame prašant išmokos, išskyrus atvejus, kai tokie duomenys buvo savanoriškai ir laiku ištaisyti, sąlygotų numatytos sankcijos taikymą.
D – Proporcingumo principas
1. Šalių argumentai
79. Käserei Champignon
abejoja dėl Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos sankcijos nuostatos proporcingumo tuo atveju, jei svarbia paraiška šios normos prasme būtų laikoma eksporto deklaracija. Taip suvokiant nuostatą, sankcija, jos nuomone, nėra tinkama ja numatytam tikslui pasiekti, nes finansiniams Bendrijos interesams grėsmę gali kelti tik išmoką gauti suinteresuotas subjektas. Ji taip pat nėra būtina, nes sankcijos skyrimo galimybė paraiškoje sumokėti grąžinamąją išmoką pateikus neteisingus duomenis turi pakankamą atgrasantį poveikį. Be to, sankcija nėra būtina, nes, pasirėmus eksporto deklaracija, už parengiamuosius veiksmus ir už užbaigtą veiką baudžiamosios teisės prasme būtų skiriamos tokios pat bausmės, o tai prieštarauja valstybių narių teisinės valstybės tradicijoms. Bundesfinanzhof
taip pat išreiškė abejonių dėl proporcingumo.
2. Vertinimas
80. Pagal proporcingumo principą, kuris priklauso bendriesiems Bendrijos teisės principams, Bendrijos nuostatoje taikomos priemonės turi būti tinkamos numatytam tikslui pasiekti ir negali viršyti to, kas yra būtina jam pasiekti(35) .
81. Sprendime Käserei Champignon I
Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos a punkte numatyta sankcija nepažeidžia proporcingumo principo, nes ji nei gali būti laikoma netinkama Bendrijos teisės akto siekiamam tikslui įgyvendinti, nei viršija tai, kas yra būtina šiam tikslui pasiekti(36) .
82. Be šio bendro teiginio, Käserei Champignon
ir Bundesfinanzhof
abejonės dėl Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos sankcijos proporcingumo akivaizdžiai pagrįstos aiškinimu, kuris visuomet leistų skirti sankciją net ir tuo atveju, jei eksportuotojas neteisingus pirminius duomenis pakoreguotų procedūros metu.
83. Šiuo klausimu, atsižvelgiant į pagrindinę bylą, konstatuotina, kad pagrindinė galimybė skirti sankciją eksportuotojui, be savo kaltės
pateikusiam neteisingus duomenis prašant išmokos, išplaukia iš atitinkamos sankcijos nuostatos pobūdžio, nepriklausančio nuo kaltės. Į tai Teisingumo Teismas atsižvelgė dar sprendime Käserei Champignon I . Todėl šiuo atveju neturi didelės reikšmės tai, dėl kokios priežasties neteisingi pirminiai duomenys neištaisomi laiku(37) .
84. Rėmimasis prašant išmokos naudojamo dokumento duomenimis – atsižvelgiant į galimą vėlesnį šių duomenų ištaisymą, jeigu tai atliekama savanoriškai ir laiku pirmiau aprašyta prasme, – siekiant skirti Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos sankciją pasirodo esantis tinkamas kovos su pažeidimais ir sukčiavimais tikslui įgyvendinti. Iš siekiamo prevencinio ir atgrasančio sankcijos poveikio išplaukia, kad Bendrijos teisės aktų leidėjas skiria didelę reikšmę tokių duomenų teisingumui. Atitinkamais duomenimis taip pat būtina remtis tam, kad būtų pasiekti sankcijų sistemos tikslai, nes, priešingai, nei mano Käserei Champignon, vien galimybė skirti sankciją už neteisingus mokėjimo paraiškos duomenis neturi pakankamo atgrasančio poveikio(38) .
85. Be to, reikėtų nurodyti Reglamento Nr. 2945/94 penktą konstatuojamąją dalį, pagal kurią ligšiolinė patirtis, susijusi su pažeidimais ir sukčiavimais eksporto grąžinamųjų išmokų srityje, parodė, kad kitos sankcijos ir vien eksporto grąžinamosios išmokos grąžinimas veikia nepakankamai atgrasančiai ir jų nepakanka priversti eksportuotojus laikytis Bendrijos teisės(39) .
86. Galiausiai, net jei būtų remiamasi prašant išmokos naudojamo dokumento duomenimis, Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos sankcija vis tiek išlieka pakankamai būtina atsižvelgiant į tikslą apsaugoti finansinius Bendrijos interesus, nes ji leidžia taisyti šiuos duomenis, jeigu tai atliekama savanoriškai ir laiku.
87. Skųsdamasi dėl tariamo parengiamųjų veiksmų prilyginimo užbaigtai veikai prieštaraujant valstybių narių teisinės valstybės tradicijoms, Käserei Champignon
neatkreipia dėmesio į tai, kad atitinkama sankcijos norma (kaip tik) nėra baudžiamojo pobūdžio.
88. Vis dėlto, jeigu Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies sankcijos norma praktikoje pasirodytų pernelyg griežta, nes sankcijos skyrimo rizika eksportuotojams atrodytų esanti nenuspėjama, atsižvelgiant į aiškius – ir saugotinus – tokios normos, dėl kurios galiojimo šiuo atveju (jau) nekyla jokių abejonių, tikslus, rūpintis šiuo klausimu yra ne Teisingumo Teismo užduotis; atitinkamą sprendimą veikiau turėtų pateikti Bendrijos teisės aktų leidėjas, įvertinęs visus svarbius interesus.
VI – Išvada
89. Remiantis tuo, kas pasakyta, į Vokietijos Bundesfinanzhof
prejudicinį klausimą siūloma atsakyti taip:
„1987 m. lapkričio 27 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 3665/87, nustatančio bendrąsias išsamias eksporto grąžinamųjų išmokų sistemos taikymo žemės ūkio produktams taisykles, iš dalies pakeisto 1994 m. gruodžio 2 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2945/94, 11 straipsnio 1 dalies pirmoji ir antroji pastraipos atsižvelgiant į proporcingumo principą aiškintinos taip, kad klaidinga informacija apie atskiras prekes dokumente, kuris turi būti naudojamas prašant išmokų pagal įgyvendinančius nacionalinės teisės aktus, dėl kurios eksportuotojui gali būti išmokėta didesnė nei taikoma eksporto grąžinamoji išmoka, lemia eksporto grąžinamosios išmokos sumažinimą šiose nuostatose nustatytos sankcijos ribose,
– net jeigu pagal nacionalinę teisę pateiktinoje specialioje mokėjimo paraiškoje aiškiai nurodoma, kad tam tikrų prekių atitinkamame dokumente atžvilgiu eksporto grąžinamosios išmokos neprašoma,
– ir su sąlyga, kad toks nurodymas buvo pateiktas tik pranešus apie muitinės patikrinimą arba jį atlikus.“
(1) .
(2)
– 	1987 m. lapkričio 27 d. Komisijos reglamentas, nustatantis bendrąsias išsamias eksporto grąžinamųjų išmokų sistemos taikymo žemės ūkio produktams taisykles (OL L 351, p. 1), iš dalies pakeistas 1994 m. liepos 26 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1829/94 (OL L 191, p. 5) ir 1994 m. gruodžio 2 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2945/94, iš dalies keičiančiu Reglamentą (EEB) Nr. 3665/87, tiek, kiek jis susijęs su sankcijomis ir neteisėtai išmokėtų sumų susigrąžinimu (OL L 310, p. 57) (toliau – Reglamentas Nr. 3665/87).
(3)
–	Sprendimas Käserei Champignon Hofmeister
(C‑210/00, Rink. p. I‑6453, toliau – sprendimas Käserei Champignon I ).
(4)
– 	Ten pat, 52 punktas.
(5)
– 	Žr. 3 punktą.
(6)
–	BGBl. I 1996, p. 766.
(7)
– 	Šiuo klausimu žr. Reglamento Nr. 3665/87 11 straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos antrą sakinį.
(8)
– 	1982 m. spalio 6 d. Sprendimas Cilfit
(283/81, Rink. p. 3415, 18 punktas); 1988 m. gruodžio 14 d. Sprendimas Huber
(291/87, Rink. p. 6449, 11 punktas) ir 1998 m. gruodžio 17 d. Sprendimas Codan
(C‑236/97, Rink. p. I‑8679, 25 punktas).
(9)
– 	1969 m. lapkričio 12 d. Sprendimas Stauder
(29/69, Rink. p. 419, 3 punktas); 1979 m. liepos 12 d. Sprendimas Koschniske (9/79, Rink. p. 2717, 6 ir paskesni punktai) ir 1988 m. liepos 7 d. Sprendimas Moksel (55/87, Rink. p. 3845, 15 punktas).
(10)
– 	Šiuo atveju nuostata paremta atveju, kai „šioje straipsnio dalyje paminėtas dokumentas yra eksporto deklaracija“.
(11)
– 	„ < … > la déclaration d’exportation dans laquelle il est indiqué qu’une restitution sera
demandée“ (išskirta mano).
(12)
– 	1999 m. balandžio 15 d. Reglamentas, nustatantis bendrąsias išsamias eksporto grąžinamųjų išmokų sistemos taikymo žemės ūkio produktams taisykles (toliau – Reglamentas Nr. 800/1999).
(13)
– 	Unkel, 55/74, Rink. p. 9.
(14)
– 	„Eksportas į trečiąsias šalis“.
(15)
– 	„Teisė gauti grąžinamąją išmoką“.
(16)
– 	„Grąžinamųjų išmokų mokėjimo tvarka“.
(17)
– 	Paraiškos išmokėti išmoką arba veiksmo, kuriuo pateikiami teisiškai privalomi prašomos išmokos duomenys, prasme.
(18)
– 	1994 m. birželio 8 d. Sprendimas Elliniko Dimosio (C‑371/92, Rink. p. I‑2391, 32 punktas).
(19)
– 	Dėl klaidingo sąvokos „mokėjimo paraiška“ vartojimo 11 straipsnio 1 dalies trečiojoje pastraipoje žr. šios išvados 36 punktą.
(20)
– 	Nurodytas 13 išnašoje.
(21)
– 	1969 m. lapkričio 19 d. Reglamentas dėl tranzitinių dokumentų, skirtų taikyti Bendrijos priemones, numatančias prekių panaudojimo arba paskirties monitoringą, naudojimo (OL L 295, p. 14).
(22)
– 	1967 m. gruodžio 21 d. Reglamentas, nustatantis eksporto grąžinamųjų išmokų prekėms, kurioms taikoma bendrų kainų sistema, įgyvendinimo nuostatas (OL 314, p. 9) (toliau – Reglamentas Nr. 1041/67).
(23)
– 	1969 m. gruodžio 22 d. Reglamentas, iš dalies keičiantis Reglamentą Nr. 1041/67/EEB, nustatantį eksporto grąžinamųjų išmokų prekėms, kurioms taikoma bendrų kainų sistema, įgyvendinimo nuostatas (OL L 322, p. 27).
(24)
– 	3 išnašoje nurodytas sprendimas (35 ir paskesni punktai).
(25)
– 	1992 m. spalio 27 d. Sprendimas Vokietijos Federacinė Respublika prieš Komisiją
(C‑240/90, Rink. p. I‑5383, 19 punktas) ir sprendimas Käserei Champignon I
(nurodytas 3 išnašoje, 38 punktas).
(26)
– 	Sprendimas Käserei Champignon I
(nurodytas 3 išnašoje, 44 punktas).
(27)
– 	Sprendimas Käserei Champignon I
(nurodytas 3 išnašoje) su nuoroda į jo 32 ir 33 punktuose nurodytus 1987 m. lapkričio 18 d. Sprendimą Maizena
(137/85, Rink. p. 4587, 13 punktas) ir sprendimą Vokietijos Federacinė Respublika prieš Komisiją
(nurodytas 25 išnašoje, 26 punktas).
(28)
– 	Sprendimas Käserei Champignon I
(nurodytas 3 išnašoje, 41 punktas).
(29)
– 	Ten pat, 42 punktas.
(30)
– 	Ten pat, 43 punktas.
(31)
– 	1995 m. rugsėjo 20 d. Reglamentas, nustatantis išsamias Tarybos reglamento (EEB) Nr. 386/90 dėl monitoringo, atliekamo eksportuojant žemės ūkio produktus, už kuriuos skiriamos grąžinamosios išmokos arba kitos sumos, įgyvendinimo taisykles (OL L 224, p. 13).
(32)
– 	Žr. šiuo klausimu taip pat 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, (OL L 302, p. 1), 65 straipsnį:
„Deklaranto prašymu jam gali būti leista padaryti vieną arba daugiau muitinės priimtos deklaracijos duomenų pakeitimų. Šie pakeitimai negali pakeisti deklaracijos tiek, kad ji galėtų būti taikoma ne toms prekėms, kurios iš pradžių buvo joje nurodytos.
Tačiau jokių pakeitimų daryti neleidžiama, jeigu atitinkamo leidimo buvo paprašyta po to, kai muitinė:
a) pranešė deklarantui, kad ketina patikrinti prekes, arba
b) nustatė, kad tam tikri duomenys neteisingi, arba
c) išleido prekes.“
(33)
– 	Šiuo klausimu taip pat žr. 18 išnašoje nurodytą sprendimą.
(34)
– 	Prašyme priimti prejudicinį sprendimą nenurodyta, ar Käserei Champignon
taisymus pa grindinėje byloje atliko „savanoriškai ir laiku“. Teismo posėdyje Hauptzollamt
šiuo klausimu nurodė, kad taisymai buvo atlikti po prekių patikrinimo.
(35)
– 	Sprendimas Maizena
(137/85, nurodytas 27 išnašoje, 15 punktas) ir 1993 m. gruodžio 7 d. Sprendimas ADM Ölmühlen
(C‑339/92, Rink. p. I‑6473, 15 punktas).
(36)
– 	3 išnašoje nurodytas sprendimas (68 punktas).
(37)
– 	Šiuo atžvilgiu Käserei Champignon
tvirtina, kad ji negalėjo nustatyti, jog jos pateikti pirminiai duomenys buvo neteisingi, nes tam būtų buvę reikalingi laboratoriniai tyrimai.
(38)
– 	Žr. aukščiau šios išvados 74 ir paskesnius punktus.
(39)
– 	Sprendimas Käserei Champignon I
(nurodytas 3 išnašoje, 66 punktas).