62005CC0183_RO
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
1. Prin prezenta acțiune, Comisia Comunităților Europene solicită Curții să constate că, prin neadoptarea tuturor măsurilor necesare pentru a pune în aplicare articolul 12 alineatul (1) din Directiva 92/43/CEE(2) și prin menținerea în vigoare a dispozițiilor din legislația sa care nu sunt conforme cu cele ale articolului 12 alineatul (1) și ale articolului 16 din această directivă, Irlanda nu și‑a îndeplinit obligațiile pe care i le impune respectiva directivă.
I – Cadrul juridic
2. Directiva habitate are ca scop principal să promoveze menținerea biodiversității prin conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică pe teritoriul statelor membre unde se aplică Tratatul privind Uniunea Europeană(3) .
3. Vidra, toate speciile de cetacee, broasca țestoasă Dermochelys coriacea (4), broasca Bufo calamita (5), limaxul din Kerry(6) și toate speciile de lilieci se numără printre speciile enumerate în anexa IV litera (a) la directiva habitate. Speciile incluse în această anexă sunt specii de animale de importanță comunitară care au nevoie de o protecție riguroasă.
4. Articolul 12 din directiva habitate are următorul cuprins:
„(1) Statele membre iau măsurile necesare pentru a institui un sistem de protecție riguroasă a speciilor de animale enumerate în anexa IV litera (a) în aria lor de extindere, interzicând:
(a) orice formă de capturare sau ucidere deliberată a specimenelor din aceste specii în natură;
(b) perturbarea deliberată a speciilor respective, în special în timpul perioadei de reproducere, cuibărire, hibernare și migrare;
(c) distrugerea deliberată sau culegerea ouălor din natură;
(d) deteriorarea sau distrugerea ariilor de reproducere sau de odihnă.
(2) Pentru speciile respective, statele membre interzic deținerea, transportul, vânzarea sau schimbul, precum și oferirea spre schimb sau vânzare a specimenelor luate din natură, cu excepția celor luate legal, înainte de punerea în aplicare a prezentei directive.
(3) Interdicțiile prevăzute la alineatul (1) literele (a) și (b) și la alineatul (2) se aplică în toate stadiile de viață ale animalelor care se supun prevederilor prezentului articol.
(4) Statele membre instituie un sistem de control al capturii și uciderii accidentale a animalelor din speciile enumerate în anexa IV litera (a). Pe baza informațiilor astfel obținute, statele membre iau măsuri suplimentare de cercetare sau de conservare, pentru a se asigura că uciderile sau capturile accidentale nu au un impact negativ foarte puternic asupra speciilor respective.” [traducere neoficială]
5. Articolul 13 din directiva habitate prevede, de asemenea, o protecție riguroasă a speciilor de plante enumerate în anexa IV litera (b). Sunt interzise astfel:
„(a) culesul, colecționarea, tăierea, smulgerea sau distrugerea deliberată a acestor plante în natură, în aria lor de extindere naturală;
(b) deținerea, transportul, vânzarea sau schimbul, precum și oferirea spre schimb sau vânzare a specimenelor din respectivele specii, luate din natură, cu excepția celor luate legal, înainte de punerea în aplicare a prezentei directive.” [traducere neoficială]
6. Articolul 16 alineatul (1) din directiva habitate este formulat astfel:
„ Statele membre pot deroga de la dispozițiile articolelor 12, 13, 14 și 15 literele (a) și (b), cu condiția ca derogarea să nu afecteze negativ menținerea populațiilor din speciile respective la un stadiu corespunzător de conservare în aria lor de extindere naturală și în măsura în care nu există o alternativă satisfăcătoare la derogare, în următoarele scopuri:
(a) pentru a proteja fauna și flora sălbatică și pentru a conserva habitatele naturale;
(b) pentru a evita daunele grave asupra recoltelor, efectivelor de animale, pădurilor, exploatațiilor piscicole, apelor și altor forme de proprietate;
(c) în folosul sănătății și siguranței publice sau pentru alte motive cruciale de interes public major, inclusiv din rațiuni de ordin social sau economic și în situații care ar avea efecte benefice de importanță majoră asupra mediului;
(d) în scopuri educative și de cercetare, pentru repopulare sau pentru reintroducerea anumitor specii, precum și pentru operațiunile de reproducere necesare acestor scopuri, inclusiv propagarea artificială a plantelor;
(e) pentru a permite, în condiții de strictă supraveghere, după criterii selective și la un nivel limitat, prelevarea sau deținerea de anumite specimene din speciile enumerate în anexa IV, în număr limitat, stabilit de autoritățile naționale competente.” [traducere neoficială]
7. Articolul 16 alineatul (2) din directiva habitate prevede că, atunci când aplică alineatul (1) al acestui articol, statele membre transmit Comisiei, la fiecare doi ani, un raport pentru derogările care sunt acordate. Comisia eliberează un aviz în legătură cu aceste derogări în termen de maximum 12 luni de la primirea raportului și informează în această privință comitetul care o asistă.
8. Articolul 16 alineatul (3) din respectiva directivă menționează informațiile pe care trebuie să le conțină raportul.
9. Directiva habitate a intrat în vigoare la 21 mai 1994.
II – Procedura precontencioasă
10. La 18 octombrie 2002, Comisia a constatat mai multe deficiențe în ceea ce privește transpunerea directivei habitate în legislația irlandeză. În primul rând, Irlanda ar fi omis să extindă transpunerea articolului 12 alineatul (2) și a articolului 13 la speciile enumerate în anexa IV la directiva habitate care nu există în stare naturală în Irlanda. În al doilea rând, Irlanda nu ar fi adoptat măsuri specifice pentru a institui un sistem de protecție riguroasă a speciilor de animale enumerate în anexa IV litera (a) la directiva habitate, astfel cum prevede articolul 12 alineatul (1) din această directivă. În al treilea rând, Irlanda ar fi omis să instituie un sistem de control al capturii și uciderii accidentale a animalelor din speciile enumerate în anexa IV litera (a) la directiva habitate, astfel cum prevede articolul 12 alineatul (4) din directiva respectivă. În sfârșit, Comisia a constatat existența, în legislația irlandeză, a unor dispoziții care sunt contrare atât articolului 12, cât și articolului 16 din directiva habitate. În consecință, aceasta a solicitat Irlandei, printr‑o scrisoare de punere în întârziere, să‑și prezinte observațiile în această privință.
11. Prin scrisoarea din 20 decembrie 2002, autoritățile irlandeze au admis faptul că dispozițiile specifice din legislația irlandeză care aveau rolul de a transpune articolul 12 alineatul (2) și articolul 13 din directiva habitate se limitau la speciile din anexa IV literele (a) și (b) la această directivă care sunt prezente pe teritoriul irlandez. Acestea au semnalat Comisiei existența unor dispoziții de abilitare în legislația irlandeză care permit, dacă este necesar, extinderea sistemului de protecție riguroasă ce trebuie instituit potrivit articolului 12 alineatul (2) și articolului 13 din directiva respectivă.
12. Pe de altă parte, autoritățile irlandeze au adoptat o serie de măsuri pentru a aplica în mod eficace sistemul de protecție riguroasă a speciilor de animale enumerate în anexa IV litera (a) la directiva habitate în temeiul articolului 12 alineatul (1) din această directivă.
13. Întrucât Comisia a considerat răspunsul Irlandei ca fiind insuficient, a adresat acesteia, prin scrisoarea din 11 iulie 2003, un aviz motivat în care a reluat observațiile conținute în scrisoarea sa de punere în întârziere. Comisia a invitat Irlanda să ia măsurile necesare pentru a se conforma avizului motivat într‑un termen de două luni de la primirea acestuia.
14. La 12 septembrie 2003, Irlanda a răspuns la avizul motivat, informând Comisia că se propusese ca, prin adoptarea de regulamente, să se asigure aplicarea articolului 12 alineatul (2) și a articolului 13 alineatul (1) litera (b) din directiva habitate la toate speciile enumerate în anexa IV literele (a) și (b) la această directivă. Irlanda a precizat de asemenea că respingea interpretarea Comisiei potrivit căreia legislația irlandeză punea incorect în aplicare articolele 12 și 16 din directiva habitate. În plus, Irlanda a comunicat un plan de protecție din anul 2002 privind broasca Bufo calamita
și a informat Comisia în legătură cu mecanismele de control și inițiativele pe care le‑a lansat în acest domeniu în ceea ce privește această specie, speciile de lilieci, vidra si broasca țestoasă Dermochelys coriacea . Irlanda a precizat că informațiile privind limaxul din Kerry și cetaceele urmau să fie comunicate ulterior.
15. La 8 ianuarie 2004, Irlanda a transmis Comisiei informații suplimentare privind avizul motivat. Aceasta menționa că patru planuri de acțiune pe specie (denumite în continuare „PAS”) erau în curs de elaborare și trebuiau să fie finalizate în martie 2004 pentru un mamifer, o pasăre, un pește și o plantă, iar pe baza acestora urmau să fie instituite PAS‑uri privind vidra, speciile de lilieci, broasca Bufo calamita, limaxul din Kerry și Killarney Fern(7), aceste PAS‑uri trebuind să fie finalizate cel mai probabil în septembrie 2005. În ceea ce privește cetaceele, Irlanda preciza că aceste specii prezentau dificultăți speciale și că fuseseră inițiate cercetări privind cele mai bune mijloace de a proteja speciile respective în apele irlandeze.
16. Considerând că răspunsul dat nu îi permitea să ajungă la concluzia că Irlanda și‑a îndeplinit obligațiile ce îi revin în temeiul directivei habitate, Comisia a decis să introducă prezenta acțiune.
III – Acțiunea
17. În susținerea acțiunii sale, Comisia invocă trei motive întemeiate, respectiv, pe:
– transpunerea incompletă a articolului 12 alineatul (2) și a articolului 13 din directiva habitate, în ceea ce privește speciile enumerate în anexa IV la această directivă care nu sunt prezente în mod normal în Irlanda;
– absența măsurilor specifice destinate punerii în aplicare cu eficacitate a sistemului de protecție riguroasă prevăzut de articolul 12 alineatul (1) din directiva respectivă;
– existența în legislația irlandeză a unor dispoziții care sunt contrare atât articolului 12, cât și articolului 16 din directiva habitate.
18. În lumina răspunsurilor furnizate de Irlanda, Comisia consideră că dreptul irlandez este în prezent conform cu articolul 12 alineatul (2) și cu articolul 13 din această directivă. În consecință, Comisia a renunțat la primul motiv din cererea sa.
19. Prin urmare, vom analiza celelalte două motive în ordinea în care sunt prezentate în continuare.
IV – Apreciere
A – Cu privire la al doilea motiv
20. În prealabil, trebuie amintit că, în temeiul articolului 249 al treilea paragraf din Tratatul CE, directiva este obligatorie pentru fiecare stat membru destinatar cu privire la rezultatul care trebuie atins, lăsând autorităților naționale competența în ceea ce privește forma și mijloacele de punere în aplicare în dreptul intern a directivei în cauză. Cu toate acestea, potrivit unei jurisprudențe constante(8), chiar dacă transpunerea unei directive în dreptul intern nu impune în mod necesar o preluare formală și textuală a conținutului său, putând fi suficient un context juridic general, acesta din urmă trebuie să asigure efectiv deplina aplicare a directivei într‑un mod suficient de clar și precis.
21. În această privință, trebuie stabilită în fiecare caz în parte natura dispoziției conținute într‑o directivă la care se referă acțiunea în constatarea neîndeplinirii obligațiilor, în vederea stabilirii întinderii obligațiilor care le revin statelor membre(9) .
22. Din al patrulea și al unsprezecelea considerent al directivei habitate rezultă că speciile și habitatele amenințate fac parte din patrimoniul natural al Comunității și că toate statele membre au responsabilitatea comună de a adopta măsuri de promovare a conservării habitatelor naturale prioritare și a speciilor prioritare de importanță comunitară. Astfel, Curtea a decis că, în ceea ce privește respectiva directivă, și în special articolul 12 alineatul (1) din aceasta, exactitatea transpunerii prezintă o importanță deosebită într‑un caz precum cel în speță, în care gestionarea patrimoniului comun este încredințată statelor membre pe teritoriul fiecăruia dintre acestea(10) .
23. Rezultă că, în cadrul directivei habitate, care stabilește reguli complexe și tehnice în domeniul dreptului mediului, statele membre au în mod deosebit obligația de a veghea ca legislația lor menită să asigure transpunerea acestei directive să fie clară și precisă(11) .
24. Mai exact, transpunerea articolului 12 alineatul (1) din această directivă nu obligă statele membre doar să creeze un cadru legislativ complet, ci și să pună în aplicare măsuri concrete și specifice de protecție(12) . Curtea a statuat de asemenea că un sistem de protecție riguroasă, în sensul respectivului articol 12 alineatul (1), presupune adoptarea de măsuri coerente și coordonate cu caracter preventiv(13) .
25. Conform articolului 2 alineatele (1) și (2) din directiva habitate, măsurile menite să transpună articolului 12 alineatul (1) din această directivă au ca scop păstrarea biodiversității prin măsuri de menținere sau readucere la un stadiu corespunzător de conservare a habitatelor naturale și a speciilor de floră și faună sălbatică de importanță comunitară.
26. Potrivit articolului 1 literele (e) și (i) din directiva respectivă, „stadiul de conservare” este considerat „corespunzător” dacă „aria de extindere naturală [a habitatului] și teritoriile care se încadrează în această arie sunt stabile sau în creștere” și dacă „datele de dinamică a populației pentru specia respectivă indică faptul că specia se menține pe termen lung ca element viabil al habitatelor sale naturale”.
27. În opinia noastră, menținerea habitatelor naturale și a speciilor enumerate în anexa IV la directiva habitate într‑un stadiu de conservare corespunzător necesită punerea în aplicare a unor măsuri de control și de supraveghere sporite. Într‑adevăr, în opinia noastră, prin întocmirea unei liste a speciilor care trebuie să beneficieze de o protecție riguroasă, legiuitorul comunitar a înțeles să le distingă de celelalte specii ale faunei și florei sălbatice, în special pentru că speciile enumerate în anexa IV la această directivă și habitatele lor naturale sunt mai fragile(14) .
28. În plus, considerăm că o protecție riguroasă a speciilor enumerate în anexa IV necesită înainte de toate o bună cunoaștere a fiecărei specii, a ariilor sale de odihnă și de reproducere și a potențialelor amenințări la care ar putea fi expusă. În opinia noastră, aceasta presupune o supraveghere pe termen lung a speciilor respective. Curtea a decis, de altfel, în hotărârea sa Comisia/Regatul Unit, citată anterior, că „obligația de control [prevăzută de articolul 11 din directiva habitate] este esențială pentru efectul util al [directivei respective] și că trebuie să facă obiectul unei transpuneri detaliate, clare și precise”(15) .
29. În cazul de față, este cert că pe teritoriul Irlandei există mai multe specii enumerate în anexa IV la directiva habitate. Nu se poate contesta că cele mai importante, în ceea ce privește efectivele și ariile de extindere, sunt liliecii și cetaceele, dintre care toate speciile sunt protejate de această anexă IV. Celelalte specii enumerate în respectiva anexă IV prezente în Irlanda sunt vidra, broasca Bufo calamita, broasca țestoasă Dermochelys coriacea
și limaxul din Kerry.
30. În lumina acestor considerații, trebuie examinată acum temeinicia celui de al doilea motiv, întemeiat pe absența măsurilor specifice necesare punerii în aplicare cu eficacitate a sistemului de protecție riguroasă prevăzut de articolul 12 alineatul (1) din directiva habitate.
31. În susținerea acestui motiv, Comisia invocă șapte argumente.
1. Cu privire la primul argument
32. Comisia critică Irlanda pentru faptul că nu a pus în aplicare un sistem de protecție riguroasă în conformitate cu articolul 12 din directiva habitate în ceea ce privește broasca țestoasă Dermochelys coriacea
și limaxul din Kerry, în măsura în care niciuna dintre aceste două specii nu figurează în primul tabel din European Communities (Natural Habitats) Regulations 1997.
33. Cu privire la acest prim argument, Comisia menționează că răspunsul dat de Irlanda în ceea ce privește broasca țestoasă Dermochelys coriacea
și limaxul din Kerry este satisfăcător. În consecință, considerăm că nu mai este necesar să examinăm temeinicia acestui argument.
2. Cu privire la al doilea argument
34. Comisia invocă existența unui sistem derogatoriu paralel în temeiul legii irlandeze privind fauna și flora sălbatică din 1976, astfel cum a fost modificată prin legea privind fauna și flora sălbatică din 2000 (denumită în continuare „Wildlife Act 1976”), care compromite adoptarea de măsuri specifice pentru a pune în aplicare cu eficacitate sistemul de protecție riguroasă a speciilor enumerate în anexa IV la directiva habitate.
35. Întrucât acest argument este formulat în același mod cu cel de al treilea motiv, considerăm că acestea trebuie reunite, urmând a examina în același timp temeinicia lor.
3. Cu privire la al treilea argument
36. În opinia Comisiei, PAS‑urile, care ar reprezenta un mijloc eficace pentru a pune în aplicare articolul 12 alineatul (1) din directiva habitate, nu sunt încă finalizate, cu excepția celui privind broasca Bufo calamita . Măsurile specifice adoptate de Irlanda ar constitui un ansamblu neunitar și incomplet, care nu ar putea fi considerat ca fiind un sistem adecvat de protecție riguroasă în sensul directivei habitate. Numai situația broaștei Bufo calamita
ar părea a fi satisfăcătoare în opinia Comisiei.
37. Comisia susține că expresia „este în curs de executare”, utilizată de Irlanda pentru a justifica publicarea viitoare a altor PAS‑uri, nu oferă nicio certitudine cu privire la data publicării și la forma finală a viitoarelor PAS‑uri.
38. Irlanda recunoaște că planurile în cauză pentru speciile enumerate în anexa IV litera (a) la directiva habitate trebuie încă finalizate și publicate. Aceasta menționează de asemenea că este în curs de desfășurare un program de publicare a altor PAS‑uri, care trebuie să se refere la toate speciile din respectiva anexă IV.
39. La fel ca și Comisia, apreciem că PAS‑ul este un mijloc eficace de a răspunde cerinței privind protecția riguroasă prevăzută de articolul 12 alineatul (1) din directiva habitate. Într‑adevăr, acesta oferă informații importante asupra speciei, a habitatelor sale, precum și asupra ariilor sale de odihnă și de reproducere și formulează recomandări specifice având ca scop asigurarea unei conservări corespunzătoare a speciei respective.
40. În opinia noastră, PAS‑ul întocmit de Irlanda cu privire la broasca Bufo calamita (16) satisface cerințele respectivului articol 12 alineatul (1). Planul a permis studiul ariilor de reproducere a broaștei Bufo calamita, ceea ce a dus la săparea de noi bălți utile speciei. Un program de supraveghere sistematică a ariilor de reproducere a acestei specii a fost inițiat în 2004 și prelungit pentru anii 2005 și 2006.
41. Cu toate acestea, în ceea ce privește celelalte specii menționate în anexa IV la directiva habitate, Irlanda recunoaște că planurile în cauză trebuie încă finalizate și publicate, precizând în același timp că este „în curs de desfășurare” un program de publicare a altor PAS‑uri, care se va referi la toate speciile enumerate în respectiva anexă IV.
42. Este suficient să amintim că, potrivit unei jurisprudențe constate, existența unui caz de neîndeplinire a obligațiilor trebuie apreciată în funcție de situația statului membru existentă la împlinirea termenului stabilit în avizul motivat(17) .
43. Întrucât PAS‑urile pentru speciile enumerate în anexa IV la directiva habitate nu au fost finalizate la expirarea termenului stabilit în avizul motivat, și anume la 11 septembrie 2003, rezultă că al treilea argument este întemeiat.
4. Cu privire la al patrulea argument
44. Comisia consideră că existența unei rețele de funcționari care își desfășoară activitatea cu normă întreagă în domeniul conservării speciilor nu demonstrează prin ea însăși că au fost adoptate măsuri specifice pentru a pune în aplicare cu eficacitate sistemul de protecție riguroasă prevăzut de articolul 12 alineatul (1) din directiva habitate. Comisia menționează cu titlu de exemplu manualul privind broasca Bufo calamita (18), din care rezultă că autoritățile competente „au multe alte sarcini și sunt responsabile de zone vaste și […] că [acestea] nu au timp pentru a controla sistematic populațiile de broaște Bufo calamita ”.
45. Irlanda nu contestă în mod serios observațiile Comisiei cu privire la acest aspect.
46. Într‑adevăr, Irlanda afirmă că funcționarii săi sunt activi și protejează în mod eficient speciile, și în special broaștele Bufo calamita, având astfel un rol esențial în realizarea protecției speciei. Pe de altă parte, aceasta recunoaște că membrii rețelei naționale irlandeze de paznici și funcționari însărcinați cu protecția naturii exercită o „supraveghere pasivă”, pe care o consideră însă eficientă.
47. Din dosar(19) rezultă că Irlanda se limitează să afirme că acești membri sunt la curent cu stadiul de conservare a speciilor de animale și că remarcă orice schimbare semnificativă a nivelului de conservare a unei specii.
48. Astfel cum am văzut anterior, Curtea a decis că obligația de control al habitatelor și al speciilor enumerate în anexa IV la directiva habitate este esențială pentru efectul util al acestei directive. Or, apreciem că lipsa de timp la care se referă manualul demonstrează că resursele umane alocate supravegherii și controlului speciilor menționate în anexa respectivă, precum și al habitatelor acestora sunt insuficiente pentru a răspunde cerinței privind protecția riguroasă în sensul articolului 12 alineatul (1) din directiva habitate. În opinia noastră, niciunul dintre înscrisurile de la dosar nu indică faptul că este realizată o supraveghere sistematică și permanentă a stadiului de conservare a habitatelor și a speciilor și nici că datele care rezultă din supravegherea pasivă exercitată de funcționari sunt adunate și organizate într‑un mod coerent, pentru a satisface cerința privind protecția riguroasă.
49. În consecință, considerăm că acest argument este, de asemenea, întemeiat.
5. Cu privire la al cincilea argument
50. Comisia critică Irlanda pentru că nu efectuează sistematic studii de impact asupra speciilor înainte de autorizarea unui proiect de construcție sau de demolare. În opinia Comisiei, evaluările efectelor asupra mediului (denumite în continuare „EEM”), realizate conform Directivei 85/337/CEE(20), pot fi utile, avertizând autoritățile cu privire la amenințările specifice care vizează ariile de reproducere și de odihnă ale speciilor enumerate în anexa IV la directiva habitate. Cu toate acestea, Comisia susține că nu toate proiectele fac obiectul unei EEM.
51. Pe de altă parte, chiar și atunci când sunt efectuate EEM‑urile, autoritățile irlandeze nu ar solicita antreprenorului imobiliar furnizarea de informații referitoare la speciile protejate decât ulterior acordării autorizației pentru proiect, fapt care ar submina eficacitatea potențială a EEM‑urilor ca mijloace de obținere de informații.
52. Cu titlu de exemplu, Comisia se referă la trei proiecte. Mai întâi, aceasta susține că proiectul imobiliar hotelier pe domeniul Lough Rynn a făcut obiectul unei EEM care a demonstrat efectele negative asupra populațiilor de lilieci. În ciuda acestui fapt, autoritățile irlandeze nu ar fi solicitat nicio informație suplimentară înainte de a acorda autorizația și nu s‑ar fi referit în niciun fel la obligația de a respecta condițiile articolului 16 din directiva habitate. În continuare, Comisia menționează proiectul de ocolire a orașului Ennis, care ar avea drept rezultat distrugerea stinghiilor pe care se așază liliacul Rhinolophus hipposideros (21) . În sfârșit, aceasta citează realizarea unui gazoduct în golful Broadhaven, proiectul Corrib de exploatare a gazului, care ar avea drept consecință deranjarea ariilor de odihnă și de reproducere ale cetaceelor în această regiune.
53. În ceea ce privește proiectul Lough Rynn, Irlanda susține că Irish Planning Appeal Board (Comisia în materie de proiecte de amenajare a teritoriului, denumită în continuare „Board‑ul”) a ținut cont de toate elementele prezentate de diferitele părți și, atunci când a eliberat autorizația privind acest proiect, s‑a asigurat că directiva habitate și Directiva 85/337/CEE sunt respectate în mod corespunzător.
54. În plus, Irlanda consideră că autoritatea locală, Consiliul districtului Leitrim, este competentă să verifice dacă studiul global al populațiilor de lilieci din situl respectiv are un caracter adecvat, să se pronunțe asupra acestui subiect și să încheie un acord cu antreprenorul privind măsurile de reducere a factorilor dăunători. Acest studiu ar fi realizat înainte de începerea proiectului. Irlanda susține de asemenea că, în caz de nerespectare a cerințelor specifice ale tuturor clauzelor conexe, o autoritate locală de amenajare a teritoriului poate acționa din oficiu pentru a remedia situația.
55. Din înscrisurile de la dosar(22) rezultă că respectivul proiect a fost aprobat de Board în 2002, deși studiul care demonstra impactul negativ asupra liliecilor nu a fost efectuat decât în 2004 și lucrările au început în 2003.
56. Irlanda nu contestă concluziile studiului global(23) prezentat în iunie 2004 de către antreprenorul imobiliar. Acest studiu, efectuat ulterior eliberării autorizației, evidențiază că renovarea anumitor clădiri și tăierea anumitor copaci vor duce pur și simplu la dispariția acestor habitate ca arii de odihnă și de reproducere. Aceasta subliniază de asemenea că zgomotul și lumina produse de om vor afecta în mod semnificativ speciile de lilieci.
57. Conform articolului 12 alineatul (1) litera (d) din directiva habitate, considerăm că proiectul imobiliar Lough Rynn nu putea fi autorizat de autoritățile irlandeze, cel puțin în absența unei derogări valabile. În spe ță, este cert că respectivul proiect nu a beneficiat de derogările prevăzute de articolul 16 din această directivă.
58. Irlanda nu contestă în mod serios acest motiv și nu face decât să sublinieze caracterul adecvat al studiului global, analizat de către autoritățile locale, și al funcționării Board‑ului.
59. Pe de altă parte, referitor la proiectul de ocolire a orașului Ennis, din actele de la dosar(24) rezultă că acest proiect a făcut obiectul unei EEM care preciza că această ocolire ar avea ca efect distrugerea stinghiilor pe care se așază liliacul Rhinolophus hipposideros . Or, în raport cu elementele prezentate de Comisie și necontestate de Irlanda, reiese că autoritățile irlandeze au acordat derogarea doar la 7 iulie 2004, la mult timp după autorizația acordată proiectului de construcție. Nimic nu arată că autoritățile irlandeze au considerat util să solicite o derogare valabilă la momentul eliberării autorizației.
60. Aceeași situație există și în cazul proiectului Corrib de exploatare a gazului, referitor la realizarea unui gazoduct în golful Broadhaven. Nu este contestat faptul că acest golf numără mai multe specii de cetacee, protejate de anexa IV la directiva habitate. În scopul realizării proiectului, s‑a prevăzut utilizarea explozibilului. Or, din scrisoarea din 3 noiembrie 2003(25), adresată de către Irlanda Direcției generale „Mediu” a Comisiei, rezultă că Marine Licence Vetting Committee (Comisia de control al autorizațiilor maritime) a menționat impactul negativ asupra cetaceelor al zgomotului cauzat de utilizarea acestui explozibil. Utilizarea intenționată a explozibilului într‑o zonă în care există specii protejate de anexa IV la directiva habitate este contrară articolului 12 alineatul (1) litera (b) din această directivă. Cu toate acestea, din respectiva scrisoare din 3 noiembrie 2003 rezultă clar că proiectul a fost autorizat fără derogare în temeiul articolului 16 din directiva respectivă.
61. Evaluările proiectului de ocolire a orașului Ennis și ale proiectului Corrib de exploatare a gazului evidențiază că există un risc care nu poate fi neglijat de deranjare a ariilor de odihnă și de reproducere pentru speciile protejate. În plus, această apreciere este confirmată chiar de faptul că, pe de o parte, autoritățile maritime irlandeze au considerat necesar să prevadă măsuri de atenuare a factorilor dăunători pentru cetacee și, astfel, să „reducă la minimum impactul” și că, pe de altă parte, National Park and Wildlife Service (denumit în continuare „NPWS”) i‑a solicitat antreprenorului proiectului de ocolire a orașului Ennis să adopte o serie de măsuri pentru a garanta un habitat pentru speciile de lilieci.
62. Ținând cont de toate aceste elemente, considerăm că argumentul este întemeiat în ceea ce privește proiectul Lough Rynn, proiectul de ocolire a orașului Ennis și proiectul Corrib de exploatare a gazului.
6. Cu privire la al șaselea argument
63. În ceea ce privește al șaselea argument, Comisia consideră că, exceptând liliacul Rhinolophus hipposideros
și broasca Bufo calamita, autoritățile irlandeze nu dispun de informații necesare privind anumite specii enumerate în anexa IV litera (a) la directiva habitate, ariile lor de odihnă și de reproducere și amenințările la care sunt expuse.
64. În primul rând, Comisia critică Irlanda pentru că nu este suficient de informată cu privire la speciile de lilieci. Supravegherea anunțată de Irlanda, care presupune o traversare cu mașina a șase zone studiate, denumită „car transect”, ar fi destul de limitată și nu ar permite identificarea cuiburilor. Pe de altă parte, Comisia consideră că argumentele Irlandei potrivit cărora, pe de o parte, acest program va oferi „în timp util” informații esențiale asupra tendințelor populațiilor și, pe de altă parte, reunirea datelor adunate „ar putea” să progreseze până la sfârșitul anului 2005 nu garantează cu certitudine că Irlanda va institui un sistem adecvat de protecție riguroasă care să depășească actualul program‑pilot. Nicio dată precisă nu ar fi fost indicată pentru instituirea unui sistem de supraveghere adecvată.
65. În al doilea rând, Comisia constată că studiul care confirmă prezența vidrei pe teritoriul irlandez este mult anterior datei la care a intrat în vigoare directiva habitate. În consecință, aceasta apreciază că nu este posibil să se considere că ariile de odihnă și de reproducere ale vidrei fac în prezent obiectul unei supravegheri globale adecvate. Simpla declarație potrivit căreia raportul referitor la un studiu inițiat în 2004 trebuia finalizat la sfârșitul anului 2005 nu ar fi suficientă pentru a stabili cu certitudine că vor fi instituite un sistem și un program de supraveghere adecvată.
66. În al treilea rând, în ceea ce privește limaxul din Kerry, Comisia consideră că Irlanda nu a demonstrat că a instituit un sistem de strângere de informații comparabil din toate punctele de vedere cu cel care există pentru broasca Bufo calamita . Supravegherea pasivă realizată de către autoritățile irlandeze și angajarea unui biolog specializat în nevertebrate nu ar conferi nicio certitudine în ceea ce privește obținerea regulată de date rezultate din supravegherea organizată într‑un mod coerent și integrat referitoare la prezența limaxului din Kerry, la ariile sale de odihnă și de reproducere și la amenințările posibile la care ar putea fi expus.
67. În sfârșit, Comisia critică Irlanda pentru că nu a instituit un program de supraveghere globală, adecvată și permanentă pentru cetacee, care ar putea permite crearea unui sistem de protecție riguroasă a speciei. Comisia salută programul activ de supraveghere și programul de înregistrare a cetaceelor de‑a lungul coastelor irlandeze de către voluntari, dar consideră că aceste programe nu pot fi considerate drept programe de supraveghere globală.
68. Tot astfel, Comisia salută sprijinul financiar acordat de NPWS pentru un proiect de supraveghere a micilor cetacee în golful Galway și participarea acestuia la supravegherea cetaceelor în golful Roaring Water, însă susține că astfel de proiecte și programe ad‑hoc nu ar putea reprezenta un sistem de supraveghere globală, deoarece sunt limitate pe plan geografic, iar existența lor pe termen lung nu este garantată.
69. În plus, Comisia susține că un studiu realizat în 2005 evidențiază lacunele privind cunoștințele despre cetaceele prezente în apele irlandeze, deși acțiunile Irlandei sunt deosebit de importante pentru cetacee, având în vedere întinderea apelor maritime și litorale ale acestui stat membru și numărul de specii prezente în acestea. Comisia adaugă că resursele NPWS sunt deosebit de reduse în ceea ce privește protecția mediului marin. Wildlife rangers (personalul de teren al NPWS) au sarcini în principal terestre și nu au sau au într‑o măsură redusă echipamentul sau experiența necesare pentru a naviga pe mare.
70. Cu privire la al șaselea argument, Irlanda recunoaște că proiectul‑pilot de supraveghere a liliecilor nu înlocuiește o activitate de urmărire mai elaborată. Cu toate acestea, Irlanda consideră că programul „car transect” oferă date destul de complete cu privire la prezența anumitor specii de lilieci și la răspândirea lor și că mai poate încă să fie îmbunătățit. Irlanda adaugă că programul respectiv a depășit stadiul de program‑pilot și intră de acum în al treilea an și că ar oferi în timp util informații esențiale privind evoluțiile acestor populații.
71. În plus, Irlanda ar fi ajuns la un acord cu Bat Conservation Ireland pentru a extinde baza de date referitoare la stinghiile pe care se așază liliecii. Un contract pentru a constitui o bază de date care să conțină observațiile cunoscute despre lilieci ar fi prevăzut până la sfârșitul anului 2006. Pe de altă parte, Irlanda susține că un raport incluzând recomandările unui expert cu privire la cerințele de supraveghere și la măsurile de conservare a liliecilor este așteptat la sfârșitul anului 2005.
72. În ceea ce privește vidra, Irlanda afirmă că un studiu referitor la această specie trebuie finalizat la sfârșitul anului 2005 și se preconizează ca raportul care va rezulta din acest studiu să fie prezentat la începutul anului 2006. Studiul respectiv nu ar fi primul, ci ar urma altor două studii precedente realizate în 1980/1981 și în 1990/1991. Pe de altă parte, supravegherea vidrelor prin radio ar permite realizarea unui studiu detaliat al ariilor de odihnă, precum și al modelelor de comportament diurn, al interacțiunii în cadrul populațiilor și al deplasărilor. Irlanda susține de asemenea că, în cazul în care s‑ar înregistra un regres al speciei, ar iniția noi cercetări pentru a identifica natura acestui regres și pentru a adopta măsurile necesare.
73. Irlanda susține de asemenea că un expert biolog lucrează pentru a realiza un PAS pentru limaxul din Kerry. Acest PAS s‑ar afla într‑un stadiu avansat și ar confirma că această specie continuă să se dezvolte acolo unde prezența sa este cunoscută. Irlanda speră că respectivul PAS, care va include recomandările privind un program de supraveghere, va fi publicat în 2006.
74. Reamintim că, potrivit unei jurisprudențe constante, existența unui caz de neîndeplinire a obligațiilor trebuie apreciată în funcție de situația statului membru existentă la împlinirea termenului stabilit în avizul motivat. În speță, acest termen a expirat la 11 septembrie 2003.
75. Trebuie constatat că, la data expirării respectivului termen, nu fuseseră încă adoptate măsurile specifice pentru a obține informații în vederea realizării protecției riguroase a vidrei, a limaxului din Kerry și a speciilor de lilieci.
76. În continuare, din hotărârea Comisia/Regatul Unit, citată anterior, rezultă că supravegherea speciilor trebuie să fie sistematică și permanentă(26) . În consecință, argumentul Irlandei potrivit căruia cele două studii asupra vidrei realizate în 1980/1981 și în 1990/1991 reprezintă o dovadă a angajamentului acestui stat membru în ceea ce privește supravegherea acestei specii nu ni se pare satisfăcător. Într‑adevăr, se constată că niciun studiu sistematic și permanent al speciei nu a fost întreprins din 1991 până în 2005. În plus, inițierea de noi cercetări în cazul constatării regresului populației de vidre nu ar putea îndeplini cerințele articolului 12 alineatul (1) din directiva habitate. Sistemul de protecție riguroasă, în sensul acestui articol 12, presupune adoptarea de măsuri cu caracter preventiv(27) . În consecință, măsurile adoptate de către statele membre trebuie să prevină regresul speciilor protejate și nu să intervină doar după ce a fost constatat acest regres.
77. Cu privire la cetacee, Irlanda menționează o serie de programe de supraveghere de‑a lungul coastelor irlandeze. Aceasta susține de asemenea că, întrucât raportul din 6 aprilie 2005(28) referitor la interpretarea directivei habitate cu privire la protecția riguroasă a speciilor evidențiază că politica comunitară este încă în stadiu de elaborare, măsurile existente sunt suficiente și îndeplinesc cerințele acestei directive.
78. În plus, de la data intrării în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 812/2004(29), Irlanda susține că strânge observații privind capturile accidentale de cetacee în anumite activități de pescuit și că va comunica aceste observații într‑un raport anual care se preconizează a fi finalizat la 1 iunie 2006. Irlanda invocă de asemenea faptul că Bord Iascaigh Mhara (Consiliul de pescuit maritim irlandez) participă la un proiect la scară europeană care a început în martie 2004 și care are drept scop reducerea capturilor accidentale de cetacee.
79. Irlanda menționează de asemenea decizia de a realiza o bază de date care să conțină informații biologice inventariate la nivel național și de a crea National Biological Records Centre, menit să fie un loc de arhivare care să ofere baze de date cercetătorilor și persoanelor care doresc să obțină informații cu privire la răspândirea speciilor.
80. În scopul protecției riguroase a speciei, în sensul articolului 12 alineatul (1) din directiva habitate, Irlanda invocă un program de înregistrare aflat în curs de desfășurare în estuarul Shannon, în golful Roaring Water și în regiunea insulelor Blasket, precum și un proiect de supraveghere a micilor cetacee din golful Galway și din golful Roaring Water. Irlanda menționează de asemenea studiul realizat între 1999 și 2001 de către Coastal & Marine Resources Centre(30) .
81. În 1991, Irlanda a recunoscut că apele irlandeze erau un sanctuar pentru balene și delfini. Studiul realizat de către Coastal & Marine Resources Centre arată că există 21 de specii de cetacee în apele irlandeze, între care specii rare și amenințate, precum balena albastră. Acest studiu evidențiază amenințările la care sunt expuse cetaceele, în special activitățile seismice cauzate de activitățile umane.
82. Din studiul respectiv rezultă că vor trebui să fie realizate lucrări de cercetare și de analiză, în special în vederea includerii datelor privind cetaceele în cadrul datelor privind pescuitul și în cel al parametrilor fizici și oceanografici, pentru a permite autorităților irlandeze să creeze un instrument de gestionare mai eficient.
83. Pe de altă parte, un studiu al Irish Whale and Dolphin Group, realizat în 2005, denunță lacunele privind cunoștințele referitoare la cetacee în zona economică exclusivă a Irlandei și invocă nevoia urgentă de date mai precise privind răspândirea și abundența cetaceelor în apele irlandeze, în special pentru a se conforma cerințelor directivei habitate(31) .
84. În lumina acestor elemente, argumentația Irlandei, potrivit căreia acțiunile și studiile menționate mai sus demonstrează că aceasta se preocupă de supravegherea și protecția pe termen lung a speciilor de cetacee prezente în apele sale teritoriale, nu poate fi reținută. Într‑adevăr, rezultă clar că programele de supraveghere a cetaceelor sunt programe ad‑hoc, limitate la anumite zone geografice. Irlanda nu a demonstrat că cetaceele ar beneficia de un program de supraveghere globală, sistematică și permanentă.
85. Pe de altă parte, nu ar putea fi primit argumentul Irlandei potrivit căruia contribuția la interpretarea directivei habitate cu privire la protecția riguroasă a speciilor(32) evidențiază că politica comunitară în acest domeniu este încă în stadiu de elaborare și, astfel, ar justifica lipsa sa de acțiune.
86. Într‑adevăr, documentul de orientare urmărește, precum arată numele său, să orienteze statele membre în punerea în aplicare a legislației lor. În niciun caz acest document nu repune în discuție întinderea obligației prevăzute de articolul 12 alineatul (1) din directiva habitate, care este în vigoare din 1994.
87. În consecință, considerăm că și al șaselea argument este întemeiat.
7. Cu privire la al șaptelea argument
88. Comisia consideră că Irlanda nu a demonstrat că instituise o strategie adecvată pentru a răspunde tipurilor de amenințări cunoscute privind ariile de reproducere și de odihnă ale speciilor de lilieci. Într‑adevăr, Comisia critică Irlanda pentru că nu efectuează o evaluare pentru acele proiecte care, ca regulă generală, nu fac obiectul unor EEM‑uri. Comisia susține că liliecii sunt amenințați de tratarea lemnului, de lucrările de renovare și de demolare.
89. Trebuie amintit că, potrivit unei jurisprudențe constante a Curții, în cadrul unei proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor inițiate potrivit articolului 226 CE, Comisia are sarcina să demonstreze existența neîndeplinirii obligațiilor invocate, fără a se putea baza pe vreo prezumție(33) .
90. Astfel, în cadrul prezentei acțiuni, Comisia are sarcina să probeze că practica urmată de Irlanda privind proiectele de mică amploare, precum tratarea lemnului sau lucrările de renovare, care nu necesită o EEM, aduce atingere sistemului de protecție riguroasă a speciilor enumerate în anexa IV la directiva habitate.
91. În susținerea tezei sale, Comisia nu face decât să prezinte alegații, fără a le dovedi(34) . În special, aceasta afirmă că „dacă [aceasta] este bine informată, numeroase colectivități locale nu au realizat niciodată o anchetă privind liliecii înainte de a începe reparația podurilor”. Niciun element, cum ar fi exemple precise și detaliate de lucrări efectuate în astfel de condiții, nu dovedește această afirmație.
92. În consecință, considerăm că al șaptelea argument nu este întemeiat.
93. În lumina tuturor acestor elemente, propunem Curții să constate că, prin neadoptarea măsurilor specifice necesare pentru a pune în aplicare cu eficacitate sistemul de protecție riguroasă prevăzut de articolul 12 alinea tul (1) din directiva habitate, Irlanda nu și‑a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.
B – Cu privire la al treilea motiv
94. Comisia invocă existența în dreptul irlandez a unui regim paralel de derogări contrar articolelor 12 și 16 din directiva habitate. Acest regim paralel ar rezulta din articolul 23 alineatul (7) din Wildlife Act 1976 și din articolul 42 din aceeași lege.
95. Ținând cont de răspunsul dat de Irlanda în memoriul său în apărare, Comisia renunță la argumentul privind articolul 42 din Wildlife Act 1976.
96. Comisia observă în prealabil că Irlanda a transpus articolul 12 alineatul (1) litera (d) din directiva habitate în articolul 23 din European Communities (Natural Habitats) Regulations 1997 și articolul 16 din aceeași directivă în articolul 25 din European Communities (Natural Habitats) Regulations 1997, în termeni foarte asemănători cu textul respectivului articol 16.
97. Cu toate acestea, Comisia constată că articolul 23 alineatul (7) literele (a), (b) și (c) din Wildlife Act 1976 prevede excepții care sunt aplicabile în prezent și care s‑ar îndepărta de la cerințele articolului 12 alineatul (1) litera (d) din directiva habitate, fără să fie respectate condițiile articolului 16 din această directivă. Amintim de asemenea că Wildlife Act 1976 a fost modificat în 2000 și, din acest motiv, este ulterior intrării în vigoare a reglementărilor prin care a fost transpusă respectiva directivă.
98. Potrivit articolului 23 alineatul (7) literele (a), (b) și (c) din Wildlife Act 1976, nu constituie o încălcare a legii faptul că o persoană rănește sau ucide în mod neintenționat un animal sălbatic protejat în exercitarea unei activități în sectorul agriculturii, pescuitului, acvaculturii, silviculturii sau extracției de turbă sau deranjează ori distruge locul de reproducere al unui astfel de animal în cadrul activităților respective sau, de asemenea, ucide sau rănește în mod neintenționat un astfel de animal ori distruge sau deteriorează aria de reproducere sau de odihnă a acestuia în cadrul construcției unei șosele sau în cadrul oricărui tip de lucrări arheologice ori de lucrări de construcții sau de geniu civil sau, de asemenea, în cadrul construcției sau în cursul executării oricărei alte lucrări sau operațiuni de acest fel ce ar putea fi prevăzută.
99. Deși Irlanda și‑a modificat legea prin adăugarea unui alineat (8) în articolul 23 din Wildlife Act 1976, punând capăt astfel contradicției dintre acest articol și articolul 25 din European Communities (Natural Habitats) Regulations 1997, Comisia își menține motivul invocat, deoarece articolul 3 al European Communities (Natural Habitats) Regulations 2005, care introduce acest nou alineat, a fost adoptat și notificat de către Irlanda după expirarea termenului stabilit în avizul motivat.
100. Comisia susține că, anterior intrării în vigoare a European Communities (Natural Habitats) Regulations 2005, excepțiile prevăzute de articolul 23 alineatul (7) din Wildlife Act 1976 se aplicau speciilor enumerate în anexa IV litera (a) la directiva habitate. Irlanda s‑ar fi întemeiat, prin urmare, pe acest articol în ceea ce privește derogările.
101. În opinia Comisiei, s‑ar părea că dispozițiile derogatorii din articolul 25 al European Communities (Natural Habitats) Regulations 1997 nu au fost niciodată utilizate pentru proiecte mari, precum proiectul de realizare a unui gazoduct la Corrib sau proiectul Lough Rynn. Comisia constată de asemenea, în raportul privind derogările acordate în temeiul articolului 16 din directiva habitate, absența oricărei derogări valabile corespunzând cazurilor prevăzute de articolul 23 alineatul (7) din Wildlife Act 1976.
102. Pe de altă parte, Comisia consideră că existența simultană a acestui sistem paralel de derogări determină o confuzie și o incertitudine juridică inadmisibile, care încalcă principiul securității juridice.
103. Irlanda consideră ca fiind greșită interpretarea Comisiei referitoare la articolul 23 alineatul (7) din Wildlife Act 1976. Într‑adevăr, în opinia Irlandei, dispozițiile acestui alineat nu privesc decât ipoteza procedurilor de sancționare a încălcărilor legii în temeiul articolului 23 alineatul (5) din aceeași lege, și nu în temeiul European Communities (Natural Habitats) Regulations 1997. În vederea eliminării oricărei îndoieli, Irlanda a operat modificările necesare în ceea ce privește această reglementare, pentru a sublinia delimitarea clară între regimul articolului 23 alineatul (7) din Wildlife Act 1976 și cel al articolelor 23 și 25 din European Communities (Natural Habitats) Regulations 1997. Articolul 23 alineatul (8) din Wildlife Act 1976 prevede expres că derogările menționate la alineatul (7) nu se aplică speciilor enumerate în anexa IV litera (a) la directiva habitate.
104. Trebuie amintit din nou că, potrivit unei jurisprudențe constante, existența unui caz de neîndeplinire a obligațiilor trebuie apreciată în funcție de situația statului membru existentă la împlinirea termenului stabilit în avizul motivat și că schimbările intervenite ulterior nu pot fi luate în considerare de către Curte(35) . În speță, modificarea operată de Irlanda s‑a produs în 2005, adică ulterior expirării termenului stabilit în avizul motivat. În consecință, nu este necesar să se țină cont de respectiva modificare.
105. Remarcăm că articolul 23 alineatul (7) literele (b) și (c) din Wildlife Act 1976 prevede că anumite acte, comise cu sau fără intenție, care perturbă sau distrug siturile de reproducere și anumite acte, comise fără intenție, care distrug sau degradează siturile de reproducere sau ariile de odihnă ale speciilor sălbatice nu constituie o încălcare a legii. Or, articolul 12 alineatul (1) litera (d) din directiva habitate interzice aceste acte pentru speciile din anexa IV la această directivă, indiferent dacă sunt comise cu intenție sau nu(36) .
106. Din raportul prezentat de Irlanda privind derogările acordate în temeiul articolului 16 din directiva habitate rezultă că autoritățile irlandeze s‑au întemeiat pe articolul 23 din Wildlife Act 1976 în scopul acordării de derogări de la cerințele privind protecția riguroasă pentru speciile de lilieci, pentru broasca Bufo calamita
și pentru anumite specii de delfini și de balene(37) .
107. În consecință, argumentul Irlandei potrivit căruia articolul 23 alineatul (7) din Wildlife Act 1976 privește doar ipoteza procedurilor de sancționare a încălcărilor legii în temeiul alineatului (5) din aceeași lege nu poate fi reținut. Trebuie constatat că există un regim paralel de derogări adoptat în 2000, care nu este conform cu articolele 12 și 16 din directiva habitate.
108. În lumina tuturor acestor elemente, propunem Curții să constate că, prin menținerea în vigoare a dispozițiilor din legislația irlandeză care nu sunt conforme cu dispozițiile articolului 12 alineatul (1) litera (d) și ale articolului 16 din directiva habitate, Irlanda nu și‑a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive.
109. Întrucât am considerat că motivele invocate sunt întemeiate, trebuie ca Irlanda să fie obligată la plata cheltuielilor de judecată, potrivit concluziilor Comisiei și articolului 69 alineatul (2) primul paragraf din Regulamentul de procedură.
V – Concluzie
110. Având în vedere elementele de mai sus, propunem Curții:
1) să constate că, prin neadoptarea măsurilor specifice necesare pentru a pune în aplicare cu eficacitate sistemul de protecție riguroasă prevăzut de articolul 12 alineatul (1) din Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică, cu excepția măsurilor privind broasca țestoasă Dermochelys coriacea
și broasca Bufo calamita
și a celor care au drept scop să răspundă amenințărilor la care sunt expuși liliecii și
prin menținerea în vigoare a dispozițiilor din legislația irlandeză care nu sunt conforme cu dispozițiile articolului 12 alineatul (1) litera (d) și ale articolului 16 din Directiva 92/43, Irlanda nu și‑a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei directive;
2) să oblige Irlanda la plata cheltuielilor de judecată.
(1) .
(2)  –	Directiva Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206, p. 7, denumită în continuare „directiva habitate”).
(3)  –	A se vedea al treilea și al patrulea considerent din directiva habitate.
(4)  –	Broasca ţestoasă Dermochelys coriacea
măsoară aproximativ 1,50 m la o greutate de 300-400 kg, fiind astfel cea mai mare dintre broaștele ţestoase marine. Spre deosebire de alte broaște ţestoase, ea nu are carapace, ci o pseudocarapace împărţită în șapte cute lungi, formată dintr‑un strat de grăsime, ceea ce îi permite să reziste în ape reci cu temperatura de 5 °C.
(5)  –	Broasca Bufo calamita
este o broască ce provine din regiunile cu dune din Europa de Nord. La vârsta adultă măsoară 60-70 mm lungime. Se distinge faţă de broasca comună printr‑o linie vertebrală galbenă care urcă spre vârful capului.
(6)  –	Limaxul din Kerry ( Geomalacus maculosus ) este cunoscut ca fiind singurul limax capabil să se încolăcească astfel încât să poată lua forma unui bulgăre. Se hrănește în principal cu licheni ce se găsesc pe stânci sau pe trunchiurile copacilor.
(7)  –	Killarney Fern ( Trichomanes speciosum ) este o ferigă vivace care se prezintă sub formă de frunze necăzătoare triunghiulare, cu o lungime de 10-30 cm, de culoare verde închis, subţiri, translucide şi decupate fin în pinule. Această specie, destul de răspândită în secolul trecut, este ameninţată astăzi cu dispariţia.
(8)  –	A se vedea în special hotărârea din 9 aprilie 1987 Comisia/Italia (363/85, Rec., p. 1733, punctul 7), hotărârea din 30 mai 1991, Comisia/Germania (C‑361/88, Rec., p. I‑2567, punctul 15), şi hotărârea din 20 octombrie 2005, Comisia/Regatul Unit (C‑6/04, Rec., p. I‑9017, punctul 21).
(9)  –	Hotărârea din 26 iunie 2003, Comisia/Franţa (C‑233/00, Rec., p. I‑6625, punctul 77).
(10)  –	A se vedea în special hotărârea Comisia/Regatul Unit, citată anterior (punctul 25), şi hotărârea din 10 ianuarie 2006, Comisia/Germania (C‑98/03, Rec., p. I‑53, punctul 59).
(11)  –	A se vedea hotărârea Comisia/Regatul Unit, citată anterior (punctul 26), şi hotărârea din 10 ianuarie 2006, Comisia/Germania, citată anterior (punctul 60).
(12)  –	Hotărârea din 30 ianuarie 2002, Comisia/Grecia (C‑103/00, Rec., p. I‑1147, punctele 34-39).
(13)  –	Hotărârea din 16 martie 2006, Comisia/Grecia (C‑518/04, nepublicată în Recueil, Rec., p. I‑42*, punctul 16).
(14)  –	A se vedea al cincisprezecelea considerent al directivei habitate.
(15)  –	Punctul 65 din hotărâre.
(16)  –	A se vedea punctele 13 şi 14 din memoriul în apărare.
(17)  –	Hotărârea din 27 noiembrie 1990, Comisia/Grecia (C‑200/88, Rec., p. I‑4299, punctul 13), și hotărârea din 19 iunie 2003, Comisia/Franţa (C‑161/02, Rec., p. I‑6567, punctul 6).
(18)  –	A se vedea punctul 53 din cerere.
(19)  –	A se vedea în special punctele 16 și 23 din memoriul în apărare.
(20)  –	Directiva Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (JO L 175, p. 40).
(21)  –	Liliacul Rhinolophus hipposideros
este un liliac din Europa și din Asia. Are o înfăţișare firavă și se caracterizează printr‑un nas în formă de potcoavă. Măsoară 3,7-4,5 cm, cu o anvergură a aripilor care poate ajunge la 29,4 cm.
(22)  –	A se vedea în special anexele 6 și 7 la cerere.
(23)  –	A se vedea anexa 7 la cerere.
(24)  –	A se vedea anexa 10 la cerere.
(25)  –	A se vedea anexa D‑8 la întâmpinare.
(26)  –	Punctul 68 din hotărâre.
(27)  –	A se vedea hotărârea din 16 martie 2006, Comisia/Grecia, citată anterior, punctul 16.
(28)  –	Raportul grupului de experţi creat de către comitetul „Habitate”, ce are ca scop susţinerea iniţiativelor statelor membre referitoare la chestiunea articolului 12 din directiva habitate și în special la protecţia ariilor de odihnă și de reproducere.
(29)  –	Regulamentul Consiliului din 26 aprilie 2004 de stabilire a unor măsuri privind capturile accidentale de cetacee în activităţile de pescuit și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 88/98 (JO L 150, p. 12).
(30)  –	A se vedea anexa D‑5 la memoriul în apărare.
(31)  –	A se vedea anexa la memoriul în replică.
(32)  –	A se vedea punctul 77 din prezentele concluzii.
(33)  –	A se vedea în special hotărârea din 25 mai 1982, Comisia/Ţările de jos (96/81, Rec., p. 1791, punctul 6), şi hotărârea din 18 mai 2006, Comisia/Spania (C‑221/04, Rec., p. I‑4515, punctul 59).
(34)  –	A se vedea punctul 62 din cerere şi punctul 35 din memoriul în replică.
(35)  –	Hotărârea din 17 ianuarie 2002, Comisia/Irlanda (C‑394/00, Rec., p. I‑581, punctul 12), şi hotărârea din 20 iunie 2002, Comisia/Luxemburg (C‑299/01, Rec., p. I‑5899, punctul 11).
(36)  –	Hotărârea Comisia/Regatul Unit, citată anterior, punctele 73-79.
(37)  –	A se vedea anexa 8 la cerere.