62020TO0160
ORDONANȚA TRIBUNALULUI (Camera a opta)
17 martie 2021 (
*1
)
„Acțiune în anulare – REACH – Identificarea acidului perfluorobutansulfonic (PFBS) și a sărurilor acestuia drept substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită – Includere în lista substanțelor candidate la o eventuală includere în anexa XIV la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 – Termen de introducere a acțiunii – Articolul 59 alineatul (10) din Regulamentul nr. 1907/2006 – Articolul 59 din Regulamentul de procedură – Inadmisibilitate”
În cauza T‑160/20,
3M Belgium, cu sediul în Diegem (Belgia), reprezentată de J.‑P. Montfort și T. Delille, avocați,
reclamantă,
împotriva
Agenției Europene pentru Produse Chimice (ECHA), reprezentată de M. Heikkilä, W. Broere și T. Zbihlej, în calitate de agenți,
pârâtă,
având ca obiect o cerere întemeiată pe articolul 263 TFUE prin care se urmărește anularea Deciziei ECHA/01/2020 a ECHA din 16 ianuarie 2020 privind includerea acidului perfluorobutansulfonic și a sărurilor acestuia în lista substanțelor candidate la o eventuală includere în anexa XIV la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO 2006, L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3),
TRIBUNALUL (Camera a opta)
compus din domnii J. Svenningsen, președinte, C. Mac Eochaidh și J. Laitenberger (raportor), judecători,
grefier: domnul E. Coulon,
dă prezenta
Ordonanță
Istoricul litigiului
1
Reclamanta, 3M Belgium, este reprezentanta unică, în sensul articolului 8 din Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO 2006, L 396, p. 1, Ediție specială, 13/vol. 60, p. 3), a societății 3M pentru toate importurile de aditiv ignifug 3MTM Flame Retardant Additive FR‑2025. Acest aditiv, care este fabricat de entități juridice ale societății 3M care nu sunt stabilite în Uniunea Europeană, este un amestec compus în proporție de 95 % până la 99 % din greutate din substanța 1_1_2_2_3_3_4_4_4-nonafluorobutan-1-sulfonat de potasiu. Această substanță este una dintre sărurile acidului perfluorobutansulfonic (denumit în continuare „PFBS”).
2
La 5 august 2019, autoritatea norvegiană competentă a depus un dosar întocmit în conformitate cu anexa XV la Regulamentul nr. 1907/2006, propunând identificarea PFBS și a sărurilor acestuia drept substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită în temeiul articolului 57 litera (f) din Regulamentul nr. 1907/2006.
3
La 3 septembrie 2019, în temeiul articolului 59 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1907/2006, Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA) a invitat părțile interesate să își prezinte observațiile cu privire la dosarul întocmit în conformitate cu anexa XV la regulamentul menționat până la 18 octombrie 2019. Reclamanta a prezentat observații la 18 octombrie 2019.
4
Întrucât a primit observații referitoare la identificarea PFBS și a sărurilor acestuia în cadrul consultării publice organizate în temeiul articolului 59 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1907/2006, ECHA a transmis dosarul Comitetului statelor membre (denumit în continuare „CEM”), în temeiul articolului 59 alineatul (7) din acest regulament.
5
La reuniunea care a avut loc la 11 decembrie 2019, CEM a ajuns la un acord unanim cu privire la identificarea PFBS și a sărurilor acestuia ca substanță care îndeplinește criteriile prevăzute la articolul 57 litera (f) din Regulamentul nr. 1907/2006, și anume ca substanțe pentru care există dovezi științifice ale unor probabile efecte grave asupra sănătății umane sau asupra mediului, care suscită un nivel de îngrijorare echivalent cu cel pentru alte substanțe enumerate la articolul 57 literele (a)-(e) din Regulamentul nr. 1907/2006.
6
La 16 ianuarie 2020, ECHA a adoptat Decizia ECHA/01/2020 (denumită în continuare „decizia atacată”) prin care PFBS și sărurile acestuia au fost identificate drept substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită și au fost înscrise în lista substanțelor candidate la o eventuală includere a lor în anexa XIV la Regulamentul nr. 1907/2006, astfel cum aceasta este prevăzută la articolul 59 alineatul (1) din regulamentul menționat (denumită în continuare „lista substanțelor candidate”).
7
Decizia atacată conține următoarea observație referitoare la identificarea PFBS și a sărurilor acestuia ca substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită:
„Proprietățile intrinseci combinate care justifică includerea ca substanță pentru care există dovezi științifice ale unor probabile efecte grave asupra sănătății umane și a mediului, care suscită un nivel de îngrijorare echivalent sunt următoarele: persistență foarte ridicată, mobilitate ridicată în apă și în sol, potențial ridicat de transport pe distanțe lungi și dificultate de salubrizare și de purificare a apelor, precum și bioacumulare moderată la om. Efectele grave probabile observate pentru sănătatea umană și pentru mediu sunt următoarele: dereglări hormonale tiroidiene și toxicitate pentru reproducere observate la rozătoare și efecte asupra ficatului, a rinichilor și a sistemului hematologic la șobolani, perturbări hormonale și efecte asupra reproducerii la peștii medaka marini și efecte asupra prezenței receptorilor hormonali la mormoloci. Luate împreună, aceste elemente conduc la un potențial foarte ridicat de efecte ireversibile.”
Procedura și concluziile părților
8
Prin cererea introductivă depusă la grefa Tribunalului la 27 martie 2020, reclamanta a introdus prezenta acțiune. Ea solicită Tribunalului:
–
anularea deciziei atacate în ceea ce privește intrarea referitoare la PFBS și la sărurile acestuia, cu alte cuvinte identificarea PFBS și a sărurilor acestuia ca substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită, precum și observația, cuprinsă în această decizie, referitoare la identificarea respectivă;
–
obligarea ECHA la plata cheltuielilor de judecată efectuate în prezenta procedură.
9
Printr‑un înscris separat depus la grefa Tribunalului la 15 iulie 2020, ECHA a ridicat o excepție de inadmisibilitate în temeiul articolului 130 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului. Ea solicită Tribunalului:
–
declararea inadmisibilității acțiunii în anulare;
–
obligarea reclamantei la plata cheltuielilor de judecată.
10
Prin înscrisul depus la grefa Tribunalului la 23 iulie 2020, Consiliul European al Industriei Chimice (CEFIC) a formulat o cerere de intervenție în prezenta procedură în susținerea concluziilor reclamantei.
11
Prin înscrisul depus la grefa Tribunalului la 1 septembrie 2020 reclamanta și‑a prezentat observațiile privind excepția de inadmisibilitate și a solicitat Tribunalului:
–
respingerea excepției de inadmisibilitate ridicate;
–
declararea admisibilității acțiunii în anulare.
12
La 21 octombrie 2020, la propunerea judecătorului raportor și în cadrul măsurilor de organizare a procedurii prevăzute la articolul 89 din Regulamentul de procedură, Tribunalul (Camera a opta) a adresat ECHA o întrebare scrisă, invitând‑o să răspundă în scris la aceasta.
13
La 29 octombrie 2020, ECHA și‑a prezentat răspunsul la întrebarea adresată de Tribunal.
14
La 3 noiembrie 2020, Tribunalul a acordat reclamantei un termen pentru a prezenta observații cu privire la acest răspuns.
15
La 12 noiembrie 2020, reclamanta și‑a prezentat observațiile cu privire la acest răspuns.
În drept
16
În temeiul articolului 130 alineatele (1) și (7) din Regulamentul de procedură, la solicitarea pârâtei, Tribunalul poate să se pronunțe asupra inadmisibilității fără a intra în dezbaterea fondului.
17
În speță, întrucât ECHA a solicitat pronunțarea asupra inadmisibilității, Tribunalul, întrucât se consideră suficient de lămurit de înscrisurile din dosar, decide să se pronunțe asupra acțiunii fără continuarea procedurii și, în pofida cererii formulate de reclamantă în acest sens, fără deschiderea fazei orale a procedurii cu privire la excepția de inadmisibilitate.
18
În susținerea excepției de inadmisibilitate, Comisia arată că acțiunea a fost formulată tardiv. ECHA consideră că termenul pentru introducerea unei acțiuni, de două luni de la publicarea actului, prevăzut la articolul 263 al șaselea paragraf TFUE și prelungit cu termenul pentru considerente de distanță, de zece zile, prevăzut la articolul 60 din Regulamentul de procedură, trebuie să fie calculat de la data publicării deciziei atacate, și anume, în speță, de la 16 ianuarie 2020. În consecință, acest termen ar fi expirat la 26 martie 2020, iar acțiunea, introdusă la 27 martie 2020, ar fi inadmisibilă din cauza tardivității.
19
Reclamanta susține, în schimb, că acțiunea sa este admisibilă.
Cu privire la publicarea deciziei atacate
20
ECHA susține că a publicat pe pagina sa de internet actualizarea listei substanțelor candidate care includeau PFBS și o copie a deciziei atacate la 16 ianuarie 2020, în conformitate cu obligația care îi revine în temeiul articolului 59 alineatul (10) din Regulamentul nr. 1907/2006. În susținerea acestei declarații, ea face trimitere la pagina sa de internet, pe care data respectivă ar apărea ca fiind data includerii substanței menționate în lista substanțelor candidate. În plus, ea face trimitere la comunicatul său de presă din aceeași zi, în care se arată că a actualizat lista substanțelor candidate pentru a include în aceasta printre altele PFBS și sărurile acestuia și că decizia de a include această substanță a fost luată cu participarea CEM.
21
În răspunsul său la întrebarea Tribunalului, ECHA a prezentat, în plus, elemente de probă suplimentare care indicau că comunicatul de presă fusese trimis prin e‑mail la 16 ianuarie 2020 către 13940 de destinatari (dintre care către 13890 cu succes), un articol care datează tot din 16 ianuarie 2020, cu privire la includerea printre altele a PFBS și a sărurilor acestuia în lista substanțelor candidate publicată pe pagina de internet a ChemicalWatch, precum și metadatele salvate în aplicația „Dissemination Platform” utilizată de ECHA pentru publicarea informațiilor pe pagina sa de internet. Aceste metadate privesc, potrivit ECHA, intrarea referitoare la PFBS și la sărurile acestuia și indică o publicare la 16 ianuarie 2020 și o singură publicare ulterioară, la 26 iunie 2020, care, potrivit ECHA, rezulta dintr‑o actualizare pentru motive tehnice.
22
Reclamanta arată că ECHA, în susținerea afirmației sale potrivit căreia publicarea deciziei atacate pe pagina sa de internet a avut loc la 16 ianuarie 2020, s‑a limitat să facă trimitere, pe de o parte, la aceeași pagină pe care această dată apare ca fiind data includerii substanței în discuție în lista substanțelor candidate și, pe de altă parte, la un comunicat de presă care datează tot din 16 ianuarie 2020 și privește actualizarea listei substanțelor candidate, care nu conținea însă decizia atacată.
23
Potrivit reclamantei, data publicării efective pe pagina de internet a ECHA nu poate fi verificată, deși lista substanțelor candidate pe pagina de internet a ECHA conține o copie a deciziei atacate, din data de 16 ianuarie 2020, și arată că includerea PFBS în această listă a avut loc la aceeași dată. Nu ar exista norme sau mecanisme care să asigure autenticitatea, integritatea și inalterabilitatea deciziilor publicate pe pagina de internet a ECHA, cum sunt normele care ar fi prevăzute pentru publicarea electronică a Jurnalului Oficial prin Regulamentul (UE) nr. 216/2013 al Consiliului din 7 martie 2013 privind publicarea electronică a Jurnalului Oficial al Uniunii Europene (JO 2013, L 69, p. 1). Ea susține că difuzarea unui comunicat de presă sau actualizarea listei substanțelor candidate nu poate echivala cu o publicare corespunzătoare în Jurnalul Oficial. În opinia reclamantei, cererea ECHA prin care se solicită Tribunalului respingerea acțiunii ca inadmisibilă nu conține astfel înscrisurile invocate în susținerea acestei cereri, ceea ce ar fi contrar cerințelor care decurg din articolul 130 alineatul (3) din Regulamentul de procedură.
24
În plus, potrivit reclamantei, data adoptării unei decizii de identificare a unei substanțe ca substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită nu corespunde întotdeauna datei la care această substanță este înscrisă în lista substanțelor candidate sau datei publicării acestei liste actualizate. În această privință, ea ia ca exemplu cazul identificării ca substanță care prezintă motive de îngrijorare deosebită a 4-terț-butilfenolului, în care data adoptării deciziei în discuție și data publicării acestei decizii nu coincideau.
25
Reclamanta apreciază de asemenea că, dat fiind că este vorba despre un act normativ, decizia atacată ar fi trebuit să fie publicată în Jurnalul Oficial în conformitate cu articolul 297 TFUE. Ea susține că actele juridice nu sunt opozabile particularilor dacă nu au fost publicate în mod corespunzător în Jurnalul Oficial. Ținând seama de faptul că ECHA nu a publicat decizia atacată în Jurnalul Oficial, termenul pentru introducerea unei acțiuni în privința sa nici măcar nu ar fi început să curgă și, prin urmare, nu ar fi început să curgă de la pretinsa dată a publicării deciziei atacate pe pagina de internet a ECHA.
26
Reclamanta susține că, în consecință, elementele de probă prezentate de ECHA nu dovedesc că decizia atacată a fost publicată efectiv la 16 ianuarie 2020, din moment ce actualizarea listei substanțelor candidate pe pagina de internet a ECHA ar constitui o operațiune distinctă de difuzarea deciziei atacate pe această pagină. În plus, metadatele nu ar demonstra nici ce documente au fost publicate cu ocazia cărei actualizări, nici în special că decizia atacată a fost publicată la 16 ianuarie 2020.
27
Tribunalul consideră oportună examinarea, într‑o primă etapă, a argumentelor reclamantei referitoare la validitatea modului de publicare și, într‑o a doua etapă, a argumentelor părților referitoare la data publicării.
Cu privire la validitatea modului de publicare
28
În ceea ce privește argumentul reclamantei potrivit căruia decizia atacată ar fi trebuit să fie publicată în Jurnalul Oficial, trebuie arătat că noțiunea de „publicare” care figurează la articolul 263 al șaselea paragraf TFUE nu trebuie, în mod necesar și în toate cazurile, să corespundă noțiunii de „publicare” prevăzute la articolul 297 TFUE.
29
Pe de o parte, această constatare este confirmată de faptul că, spre deosebire de articolul 297 TFUE, din modul de redactare a articolului 263 TFUE nu reiese că noțiunea de „publicare” prevăzută de această din urmă dispoziție privește numai publicarea în Jurnalul Oficial (a se vedea prin analogie Hotărârea din 26 septembrie 2013, PPG și SNF/ECHA, C‑625/11 P, EU:C:2013:594, punctul 30). Articolul 263 al șaselea paragraf TFUE a fost redactat astfel încât să evoce publicarea actelor în general (Hotărârea din 26 septembrie 2013, PPG și SNF/ECHA, C‑625/11 P, EU:C:2013:594, punctul 31). Pe de altă parte, în Hotărârea din 10 septembrie 2019, Polonia/Comisia (T‑883/16, în prezent în recurs, EU:T:2019:567, punctul 37), Tribunalul a statuat deja că termenul pentru introducerea unei cereri întemeiate pe articolul 263 TFUE având ca obiect anularea unei decizii a Comisiei Europene în această cauză începuse să curgă de la data publicării deciziei respective pe pagina de internet a acesteia.
30
Pe de altă parte, deși este adevărat că Curtea a coroborat articolele 263 și 297 TFUE pentru a interpreta al șaselea paragraf al articolului 263 TFUE (a se vedea în acest sens Hotărârea din 17 mai 2017, Portugalia/Comisia, C‑337/16 P, EU:C:2017:381, punctul 36, Hotărârea din 17 mai 2017, Portugalia/Comisia, C‑338/16 P, EU:C:2017:382, punctul 36, și Hotărârea din 17 mai 2017, Portugalia/Comisia, C‑339/16 P, EU:C:2017:384, punctul 36), cauzele în care au fost pronunțate aceste hotărâri priveau caracterul subsidiar al criteriului publicării în raport cu cel al notificării actului către destinatarul său în sensul articolului 263 al șaselea paragraf TFUE, iar nu, precum în speță, interpretarea numai a criteriului publicării. În orice caz, în hotărârile menționate, Curtea nu a statuat că noțiunea de „publicare” care figurează în această din urmă dispoziție trebuia, în mod necesar și în toate cazurile, să corespundă noțiunii de „publicare” prevăzute la articolul 297 TFUE.
31
Pe de altă parte, argumentația reclamantei referitoare la caracterul neverificabil al unei difuzări pe pagina de internet a ECHA în raport cu o publicare în Jurnalul Oficial echivalează cu lipsirea de utilitate a oricărei alte forme de publicare care nu ar îndeplini cerințele aplicabile unei publicări în Jurnalul Oficial. Or, faptul că, prin adoptarea Regulamentului nr. 216/2013, legiuitorul Uniunii a dorit să reglementeze publicarea electronică a Jurnalului Oficial nu înseamnă că cerințe similare trebuie să reglementeze o difuzare pe pagina de internet a ECHA și, de altfel, acest lucru nu reiese nici din articolul 263 al șaselea paragraf TFUE, nici din vreo altă dispoziție a dreptului aplicabil.
32
Întrucât reclamanta, în observațiile sale cu privire la răspunsul ECHA, face referire la jurisprudența rezultată din Hotărârea din 22 ianuarie 1997, Opel Austria/Consiliul (T‑115/94, EU:T:1997:3, punctul 124), potrivit căreia principiul securității juridice impune ca orice act al instituțiilor care produce efecte juridice să fie clar, precis și adus la cunoștința persoanei interesate, astfel încât aceasta să poată cunoaște cu certitudine momentul de la care actul menționat există și începe să producă efecte juridice, este suficient, în orice caz, să se constate că din cuprinsul punctului 4 din decizia atacată reiese cu claritate că aceasta produce efecte de la 16 ianuarie 2020, iar din lista substanțelor candidate că PFBS și sărurile acestuia au fost incluse în această listă la 16 ianuarie 2020, fiind de la sine înțeles că, întrucât această decizie nu are niciun destinatar, intrarea în vigoare a deciziei menționate nu depindea de notificarea sa către un destinatar și nici, de altfel, de notificarea sa către reclamantă.
33
În continuare, Tribunalul constată că, spre deosebire de articolul 263 al șaselea paragraf TFUE, Regulamentul nr. 1907/2006 prevede un mod specific de publicare. Astfel, articolul 59 alineatul (10) din Regulamentul nr. 1907/2006 prevede că ECHA publică și actualizează lista substanțelor candidate pe pagina sa de internet, de îndată ce s‑a adoptat o decizie privind includerea unei substanțe în lista respectivă.
34
Nu este necesar, în speță, să se decidă dacă actualizarea listei substanțelor candidate pe pagina de internet a ECHA este publicarea pertinentă care declanșează calcularea termenului de introducere a acțiunii împotriva unui act de identificare a unei substanțe ca prezentând motive de îngrijorare deosebită (a se vedea în acest sens Hotărârea din 26 septembrie 2013, PPG și SNF/ECHA, C‑626/11 P, EU:C:2013:595, punctul 31 și următoarele) sau dacă, după cum afirmă reclamanta, decizia atacată, care nu indică niciun destinatar specific, este distinctă de actualizarea listei substanțelor candidate, iar articolul 59 alineatul (10) din Regulamentul nr. 1907/2006 nu prevede o publicare pe pagina de internet a ECHA decât pentru aceasta din urmă, sugerând astfel că data publicării deciziei directorului executiv al ECHA este decisivă pentru calcularea declanșării termenului. Astfel, deciziile directorului executiv al ECHA prin care se dispune actualizarea listei substanțelor candidate nu sunt publicate decât în această listă. Astfel, data publicării unei asemenea decizii corespunde celei a publicării listei substanțelor candidate actualizate.
35
Din considerațiile care precedă rezultă, pe de o parte, că ECHA putea să recurgă în mod valabil la o publicare a deciziei atacate pe pagina sa de internet și, mai precis, în intrarea, inclusă în lista substanțelor candidate, referitoare la PFBS și la sărurile acestuia și, pe de altă parte, că această publicare putea să declanșeze curgerea termenului de două luni de introducere a acțiunii prevăzut la articolul 263 al șaselea paragraf TFUE. În continuare, trebuie să se examineze elementele de probă prezentate de ECHA pentru a demonstra că publicarea menționată ar fi avut loc la 16 ianuarie 2020.
Cu privire la data publicării deciziei atacate
36
În această privință, este necesar să se constate că, în observațiile sale cu privire la cererea ECHA de pronunțare asupra inadmisibilității acțiunii, reclamanta susține în esență că, din cauza modului de publicare a deciziei atacate, data publicării acestei decizii nu poate fi verificată.
37
Tribunalul arată că ECHA a prezentat documente în care figurează metadate extrase de pe platforma pe care o utilizează pentru a difuza informații pe pagina sa de internet. Din aceste metadate reiese că ECHA a efectuat două difuzări pe pagina sa de internet referitoare la PFBS și la sărurile acestuia, în speță una la 16 ianuarie 2020, iar cealaltă la 26 iunie 2020, astfel încât decizia atacată ar fi putut fi pusă la dispoziția publicului, pe această pagină de internet, la fiecare dintre aceste două date. Or, reclamanta nu contestă că a putut dispune de această decizie, de pe pagina de internet menționată, la o dată anterioară depunerii cererii introductive, și anume la 27 martie 2020, și, prin urmare, anterioară datei de 26 iunie 2020. Rezultă de aici că decizia atacată a fost în mod necesar publicată pe pagina de internet a ECHA la prima dintre aceste date, mai precis la 16 ianuarie 2020.
38
Contrar celor sugerate de reclamantă în observațiile sale cu privire la răspunsul ECHA la întrebarea Tribunalului, metadatele prezentate de ECHA privesc intrarea referitoare la PFBS și la sărurile acestuia, întrucât din elementele de probă prezentate de agenția menționată reiese că metadatele respective privesc identificatorul „0b0236e183da8013” și că acest identificator corespunde PFBS și sărurilor acestuia. De altfel, identificatorul menționat apare printre altele în adresa de internet a intrării referitoare la PFBS și la sărurile acestuia în lista substanțelor candidate (https://echa.europa.eu/fr/candidate-list-table/-/dislist/details/0b0236e183da8013).
39
În plus, comunicatul de presă privind includerea printre altele a substanței în discuție în lista substanțelor candidate, trimiterea acestuia către 13940 de destinatari (dintre care către 13890 cu succes) și articolul publicat pe pagina de internet a ChemicalWatch ca reacție la această publicare, toate din data de 16 ianuarie 2020, tind să confirme de asemenea afirmația ECHA potrivit căreia PFBS și sărurile acestuia au fost incluse în lista substanțelor candidate actualizată la 16 ianuarie 2020.
40
În ceea ce privește argumentul reclamantei întemeiat pe împrejurarea că data adoptării unei decizii privind identificarea unei substanțe ca prezentând motive de îngrijorare deosebită nu corespunde întotdeauna cu cea a actului de punere în aplicare prin care se urmărește includerea acestei substanțe în lista substanțelor candidate și nici cu cea a publicării unei versiuni actualizate a listei menționate, această împrejurare nu este, ca atare, de natură să dea naștere unei îndoieli în ceea ce privește data publicării unei versiuni actualizate a listei amintite și nici, pe cale de consecință, în ceea ce privește data publicării unei decizii precum decizia atacată.
41
Astfel, adoptarea unei decizii de identificare, eventuala adoptare a unui act de executare propriu‑zisă prin care se pune în aplicare decizia de identificare, precum și publicarea versiunii actualizate a listei substanțelor candidate constituie trei evenimente distincte, astfel încât faptul că datele la care a survenit fiecare dintre aceste evenimente nu coincid nu poate justifica o repunere în discuție a realității datei la care a intervenit unul dintre ele. În ceea ce privește în special includerea 4-terț-butilfenolului în lista substanțelor candidate, este suficient să se arate, pe de o parte, că intrarea de pe pagina de internet a ECHA referitoare la această substanță conține două acte distincte, în speță decizia de identificare adoptată de Comisie și actul de executare propriu‑zisă adoptat de această agenție, și, pe de altă parte, că „data includerii” care figurează în această intrare, și anume 16 iulie 2019, corespunde datei prevăzute de actul de executare amintit pentru publicarea unei versiuni actualizate a listei menționate. În orice caz, trebuie arătat că, în ceea ce privește substanța în discuție în speță, și anume PFBS și sărurile acestuia, data adoptării deciziei atacate corespunde datei intrării în vigoare a acestei decizii și „datei includerii” care figurează pe pagina de internet a ECHA, și anume 16 ianuarie 2020.
42
Ținând seama de elementele furnizate de ECHA în susținerea cererii sale de pronunțare asupra inadmisibilității acțiunii și în răspunsul său la întrebarea Tribunalului, precum și de lipsa oricărui element susceptibil să dea naștere unei îndoieli cu privire la data publicării deciziei atacate și la actualizarea listei substanțelor candidate, Tribunalul concluzionează că s‑a dovedit corespunzător cerințelor legale că decizia menționată și intrarea, din această listă, referitoare la PFBS și la sărurile acestuia au fost publicate la 16 ianuarie 2020 pe pagina de internet a ECHA.
43
În sfârșit, în ceea ce privește cerințele prevăzute la articolul 130 alineatul (3) din Regulamentul de procedură invocate de reclamantă, Tribunalul observă că această dispoziție prevede că înscrisurile invocate în susținerea unei cereri de pronunțare asupra inadmisibilității unei acțiuni trebuie să fie anexate la această cerere, iar nu prezentate separat. Cu toate acestea, articolul 130 alineatul (3) din Regulamentul de procedură nu poate fi interpretat în sensul că prevede prezentarea anumitor înscrisuri specifice în susținerea unei asemenea cereri. În schimb, Tribunalului îi revine sarcina de a examina dacă argumentele și înscrisurile prezentate în susținerea unei asemenea cereri justifică corespunzător cerințelor legale inadmisibilitatea acțiunii.
44
În orice caz, această dispoziție nu poate fi interpretată în sensul că Tribunalul ar trebui să se limiteze să verifice, exclusiv pe baza înscrisurilor anexate la o asemenea cerere, dacă termenul de introducere a acțiunii prevăzut la articolul 263 al șaselea paragraf TFUE a fost respectat. O asemenea interpretare nu ar fi conformă jurisprudenței constante potrivit căreia acest termen de introducere a acțiunii este de ordine publică, fiind instituit în vederea asigurării clarității și securității situațiilor juridice și a evitării oricărei discriminări sau a oricărui tratament arbitrar în administrarea justiției, și este de competența instanței Uniunii să verifice, din oficiu, dacă acesta a fost respectat (Hotărârea din 23 ianuarie 1997, Coen, C‑246/95, EU:C:1997:33, punctul 21, și Hotărârea din 18 septembrie 1997, Mutual Aid Administration Services/Comisia, T‑121/96 și T‑151/96, EU:T:1997:132, punctele 38 și 39).
Cu privire la calcularea termenului de introducere a acțiunii și la articolul 59 din Regulamentul de procedură
45
ECHA susține că articolul 59 din Regulamentul de procedură, care prevede o amânare cu 14 zile a începutului termenului de introducere a acțiunii atunci când un termen pentru introducerea unei acțiuni împotriva actului unei instituții începe să curgă de la publicarea acelui act în Jurnalul Oficial, nu este aplicabil în speță. Hotărârea din 26 septembrie 2013, PPG și SNF/ECHA (C‑625/11 P, EU:C:2013:594), nu ar repune în discuție această constatare, întrucât hotărârea menționată ar privi articolul care a precedat actualul articol 59 din Regulamentul de procedură, și anume articolul 102 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Tribunalului din 2 mai 1991, care ar fi diferit în mod considerabil, în ceea ce privește titlul și modul de redactare ale acestuia, de articolul în vigoare în prezent. Jurisprudența Tribunalului în urma reformei Regulamentului de procedură ar demonstra, de altfel, că articolul 59 menționat nu se aplică în cazuri precum cel în speță, în care actele atacate nu au fost publicate în Jurnalul Oficial.
46
Reclamanta susține că termenul suplimentar de 14 zile prevăzut de articolul 59 din Regulamentul de procedură este aplicabil în speță, fie, pe de o parte, întrucât decizia atacată ar fi trebuit să fie publicată în Jurnalul Oficial, fie, pe de altă parte, întrucât articolul 59 din Regulamentul de procedură ar fi aplicabil oricărui act publicat exclusiv pe internet.
47
Reclamanta arată că concluziile din Hotărârea din 26 septembrie 2013, PPG și SNF/ECHA (C‑625/11 P, EU:C:2013:594), sunt încă aplicabile în speță, chiar dacă aceasta a vizat articolul 102 alineatul (1) din Regulamentul de procedură din 2 mai 1991, care a fost înlocuit între timp. În lipsa excluderii în mod expres a altor forme de publicare, modul de redactare a actualului articol 59 din Regulamentul de procedură nu ar limita domeniul său de aplicare numai la actele publicate în Jurnalul Oficial. În plus, ratio legis a termenului suplimentar acordat prin articolul 59 din Regulamentul de procedură s‑ar aplica tuturor actelor publicate, spre deosebire de actele notificate, și nu ar justifica o inegalitate de tratament între actele publicate în Jurnalul Oficial și cele care sunt publicate exclusiv pe internet.
48
Pe de altă parte, reclamanta susține că o interpretare a articolului 59 din Regulamentul de procedură în sensul că acesta vizează numai actele publicate în Jurnalul Oficial ar constitui o discriminare nejustificată în raport cu actele publicate pe internet. Potrivit reclamantei, această discriminare ar fi cu atât mai gravă cu cât există situații în care decizia de identificare a unei substanțe ca prezentând motive de îngrijorare deosebită este publicată în Jurnalul Oficial, în special atunci când o asemenea decizie este adoptată de Comisie în lipsa unui acord unanim al CEM cu privire la identificarea substanțelor ca prezentând motive de îngrijorare deosebită. În plus, reclamanta arată că modul de redactare a articolului 50 din Regulamentul de procedură al Curții este încă similar modului de redactare a articolului 102 din Regulamentul de procedură din 2 mai 1991 și că interpretarea acestuia ar putea fi, așadar, similară cu interpretarea reținută în Hotărârea din 26 septembrie 2013, PPG și SNF/ECHA (C‑625/11 P, EU:C:2013:594). În consecință, interpretarea articolului 59 din Regulamentul de procedură preconizată de ECHA ar determina o diferență de tratament nejustificată între acțiunile introduse în fața Curții și cele introduse în fața Tribunalului.
49
În această privință, articolul 59 din Regulamentul de procedură, intitulat „Acțiunea împotriva unui act al unei instituții publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene”, prevede următoarele:
„Atunci când un termen pentru introducerea unei acțiuni împotriva actului unei instituții începe să curgă de la publicarea acelui act în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, acest termen se calculează, în sensul articolului 58 alineatul (1) litera (a), de la sfârșitul celei de a paisprezecea zile de la data respectivei publicări.”
50
Contrar susținerilor reclamantei, termenul pentru introducerea prezentei acțiuni nu se calculează de la sfârșitul celei de a paisprezecea zile de la data publicării deciziei atacate. Astfel, articolul 59 din Regulamentul de procedură nu se aplică, potrivit titlului și modului de redactare ale acestuia, decât în cazul actelor publicate în Jurnalul Oficial.
51
Argumentul reclamantei potrivit căruia nu există nicio diferență obiectivă între actele publicate în Jurnalul Oficial și actele publicate numai pe internet trebuie să fie respins. În primul rând, există o diferență obiectivă între aceste acte, și anume forma publicării, pe de o parte, pe pagina de internet a ECHA și, pe de altă parte, în Jurnalul Oficial. Tribunalul putea în mod întemeiat să nu prevadă norme specifice prin care să se amâne termenul de introducere a acțiunii decât pentru actele instituțiilor publicate în Jurnalul Oficial. În al doilea rând, decizia atacată a fost publicată numai pe pagina de internet a ECHA, astfel încât toți potențialii reclamanți beneficiau de același termen de introducere a acțiunii. În al treilea rând, publicarea în Jurnalul Oficial sau pe pagina de internet a ECHA a unei decizii privind identificarea unei substanțe ca prezentând motive de îngrijorare deosebită și, prin urmare, aplicarea sau neaplicarea articolului 59 din Regulamentul de procedură nu țin de o alegere a ECHA, ci de faptul că o asemenea decizie este adoptată de aceasta din urmă sau de Comisie, în funcție de cazurile prevăzute la articolul 59 din Regulamentul nr. 1907/2006.
52
Desigur, este adevărat că, în Hotărârea din 26 septembrie 2013, PPG și SNF/ECHA (C‑625/11 P, EU:C:2013:594), Curtea a statuat că articolul 102 alineatul (1) din Regulamentul de procedură din 2 mai 1991, care prevedea că „[a]tunci când un termen pentru introducerea unei acțiuni împotriva unui act al unei instituții începe să curgă de la data publicării actului, acest termen se calculează, în sensul articolului 101 alineatul (1) litera (a), de la sfârșitul celei de a paisprezecea zile de la data publicării actului în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene”, se aplica de asemenea în cazul publicărilor pe internet ale ECHA.
53
Cu toate acestea, trebuie să se distingă între prezenta cauză și cea în care s‑a pronunțat Hotărârea din 26 septembrie 2013, PPG și SNF/ECHA (C‑625/11 P, EU:C:2013:594). Astfel, în primul rând, trebuie subliniat că, deși Curtea a putut considera, la punctul 31 din această hotărâre, că menționarea Jurnalului Oficial în a doua teză a articolului 102 din Regulamentul de procedură din 2 mai 1991 putea fi explicată prin simplul fapt că o publicare în acesta era singura posibilă la momentul adoptării regulamentului de procedură respectiv, această considerație nu poate fi avută în vedere în ceea ce privește articolul 59 din Regulamentul de procedură, care a fost adoptat la 4 martie 2015, cu alte cuvinte la o dată la care era posibilă o publicare pe internet, distinctă de o publicare în Jurnalul Oficial, indiferent dacă este vorba despre ediția electronică sau despre ediția tipărită a acestuia.
54
În al doilea rând, titlul și modul de redactare ale articolului 59 din Regulamentul de procedură nu sunt echivoce și fac referire exclusiv la publicarea în Jurnalul Oficial. Prin urmare, contrar a ceea ce Curtea a putut considera, în Hotărârea din 26 septembrie 2013, PPG și SNF/ECHA (C‑625/11 P, EU:C:2013:594), cu privire la îndoielile pe care le‑ar fi putut genera formularea articolului 102 alineatul (1) din Regulamentul de procedură din 2 mai 1991, reclamanta nu poate invoca asemenea îndoieli în ceea ce privește articolul 59 din Regulamentul de procedură.
55
În plus, articolul 59 din Regulamentul de procedură a fost modificat, în cursul procesului care a condus la revizuirea regulamentului menționat, tocmai pentru a se limita domeniul de aplicare al termenului suplimentar de 14 zile prevăzut de articolul 102 din Regulamentul de procedură din 2 mai 1991. Astfel, deși, în proiectul de regulament de procedură al Tribunalului din 14 martie 2014, versiunea articolului 59 avută inițial în vedere era intitulată „Acțiunea împotriva unui act publicat de o instituție”, iar modul de redactare a versiunii respective din acest proiect era aproape identic cu cel al articolului 102 alineatul (1) din Regulamentul de procedură din 2 mai 1991, titlul și modul de redactare ale versiunii articolului 59 din Regulamentul de procedură adoptat în final se îndepărtează în mod vădit de cele ale versiunii avute în vedere inițial.
56
Pe de altă parte și după cum arată ECHA în mod întemeiat, Tribunalul a statuat deja că articolul 59 din Regulamentul de procedură nu se aplică decât în cazul în care termenul pentru introducerea unei acțiuni împotriva unui act al unei instituții începe să curgă de la publicarea acestui act în Jurnalul Oficial (a se vedea în acest sens Ordonanța din 30 aprilie 2019, România/Comisia, T‑530/18, EU:T:2019:269, punctul 33). De asemenea, într‑o cauză având ca obiect o cerere de anulare a unei decizii publicate pe pagina de internet a Comisiei, Tribunalul a calculat termenul de introducere a acțiunii de la data acestei publicări, iar nu de la sfârșitul celei de a paisprezecea zile de la această dată (a se vedea în acest sens Hotărârea din 10 septembrie 2019, Polonia/Comisia, T‑883/16, în prezent în recurs, EU:T:2019:567, punctul 37).
57
În sfârșit, contrar celor susținute de reclamantă, diferența dintre modul de redactare a articolului 59 din Regulamentul de procedură al Tribunalului și cel al articolului 50 din Regulamentul de procedură al Curții nu constituie o discriminare nejustificată. În conformitate cu articolul 63 din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, Regulamentul de procedură al Tribunalului și Regulamentul de procedură al Curții sunt acte diferite, adoptate de instanțe diferite, care guvernează proceduri diferite în fața unor instanțe distincte și care nu sunt, așadar – și nu trebuie în mod necesar să fie – identice.
58
Prin urmare, termenul de introducere a acțiunii trebuia să fie calculat începând de la 17 ianuarie 2020, în conformitate cu articolul 58 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul de procedură. Termenul de două luni a expirat, așadar, la 16 martie 2020, din moment ce, în conformitate cu articolul 58 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul de procedură, un termen pe luni expiră la sfârșitul zilei care, în ultima lună, are aceeași cifră cu ziua producerii evenimentului sau a efectuării actului de la care începe să curgă termenul. Ținând seama de termenul de 10 zile pentru considerente de distanță care trebuie să fie adăugat la termenele procedurale în temeiul articolului 60 din Regulamentul de procedură, este necesar să constate că termenul de introducere a acțiunii a expirat la 26 martie 2020.
59
În consecință, prezenta acțiune, introdusă la 27 martie 2020, nu a fost formulată în termenele stabilite prin Regulamentul de procedură.
Cu privire la existența unei erori scuzabile
60
ECHA susține că reclamanta nu a dovedit că tardivitatea acțiunii era justificată ca urmare a existenței unei erori scuzabile sau a unui caz fortuit ori de forță majoră.
61
În special, ECHA arată că reclamanta nu poate invoca existența unei erori scuzabile pentru a justifica o derogare de la regimul termenelor. În speță, nici comportamentul ECHA, nici cel al Curții nu ar fi fost de natură să determine reclamanta să creadă că putea încă să introducă prezenta acțiune la 27 martie 2020. Hotărârea din 26 septembrie 2013, PPG și SNF/ECHA (C‑625/11 P, EU:C:2013:594), nu ar fi fost în special de natură să genereze o asemenea confuzie, întrucât, la momentul introducerii acțiunii, articolul 59 din Regulamentul de procedură, al cărui text precizează că nu este aplicabil decât acțiunilor introduse împotriva actelor publicate în Jurnalul Oficial, era deja în vigoare și accesibil publicului de peste patru ani.
62
Potrivit reclamantei, chiar dacă Tribunalul ar constata tardivitatea acțiunii, o asemenea întârziere ar rezulta din existența unei erori scuzabile. Ea arată că, în lumina Hotărârii din 26 septembrie 2013, PPG și SNF/ECHA (C‑625/11 P, EU:C:2013:594), putea să considere că termenul de 14 zile prevăzut la articolul 59 din Regulamentul de procedură se aplica unei acțiuni în anulare îndreptate împotriva unui act publicat pe internet. În plus, aceasta invocă confuzia existentă cu privire la data publicării deciziei atacate, ca urmare a practicii ECHA. În opinia sa, o asemenea confuzie nu poate, în lipsa unor cauze peremptorii contrare, să determine decăderea și, prin urmare, să o priveze de dreptul său la o acțiune în justiție.
63
În această privință, trebuie amintit de la bun început că aplicarea strictă a normelor de procedură, inclusiv a normelor referitoare la termenele de introducere a acțiunii, respectă cerința de securitate juridică și necesitatea de a evita orice discriminare sau orice tratament arbitrar în administrarea justiției (a se vedea în acest sens Ordonanța din 11 iunie 2020, GMPO/Comisia, C‑575/19 P, nepublicată, EU:C:2020:448, punctul 38 și jurisprudența citată).
64
Întrucât reclamanta susține că a săvârșit o eroare scuzabilă în ceea ce privește aprecierea termenului de introducere a acțiunii, trebuie amintit că din jurisprudența Curții reiese că, în cadrul reglementării Uniunii privind termenele de introducere a acțiunii, noțiunea de eroare scuzabilă trebuie să fie interpretată în mod strict și nu vizează decât împrejurări excepționale în care, printre altele, instituția vizată a adoptat un comportament de natură să provoace, prin el însuși sau într‑o măsură determinantă, o confuzie admisibilă în percepția unui justițiabil de bună‑credință și care dă dovadă de întreaga diligență cerută unui operator normal informat (a se vedea Ordonanța din 11 iunie 2020, GMPO/Comisia, C‑575/19 P, nepublicată, EU:C:2020:448, punctul 36 și jurisprudența citată).
65
Or, interpretarea articolului 102 alineatul (1) din Regulamentul de procedură din 2 mai 1991, reținută de Curte în Hotărârea din 26 septembrie 2013, PPG și SNF/ECHA (C‑625/11 P, EU:C:2013:594), nu este de natură să demonstreze caracterul scuzabil al erorii săvârșite de reclamantă în ceea ce privește articolul 59 din Regulamentul de procedură. Astfel, acest articol este aplicabil de la 1 iulie 2015, dată la care a intrat în vigoare actualul Regulament de procedură. Or, așa cum s‑a explicat la punctul 48 și următoarele de mai sus, reiese în special din modul de redactare și din titlul articolului menționat că acesta vizează exclusiv actele publicate în Jurnalul Oficial.
66
În măsura în care reclamanta invocă o confuzie în ceea ce privește data publicării deciziei atacate ca urmare a practicii urmate de ECHA, trebuie arătat că publicarea, pe pagina de internet a acestei agenții, a deciziilor privind identificarea unei substanțe ca prezentând motive de îngrijorare deosebită constituie tocmai o practică de lungă durată a agenției menționate. Pe de altă parte, toate datele disponibile și accesibile pe pagina de internet a ECHA arată că publicarea în discuție a avut loc efectiv la 16 ianuarie 2020, în special „data includerii” menționată în intrarea referitoare la PFBS și la sărurile acestuia, data intrării în vigoare indicată în decizia atacată, precum și data comunicatului de presă.
67
În consecință, trebuie să se constate că reclamanta nu a demonstrat existența unor împrejurări excepționale în care, printre altele, ECHA ar fi adoptat un comportament de natură să provoace, prin el însuși sau într‑o măsură determinantă, o confuzie admisibilă în percepția unui justițiabil de bună‑credință și care dă dovadă de întreaga diligență cerută unui operator normal informat.
68
În rest, reclamanta nici nu a invocat, nici nu a dovedit existența unui caz fortuit sau a unui caz de forță majoră, care ar fi permis Tribunalului să deroge de la termenul în discuție în temeiul articolului 45 al doilea paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene.
69
Rezultă din tot ceea ce precedă că trebuie să se admită excepția de inadmisibilitate ridicată de ECHA și că, prin urmare, acțiunea trebuie să fie respinsă ca inadmisibilă pe motiv de tardivitate.
70
Conform articolului 144 alineatul (3) din Regulamentul de procedură, atunci când pârâtul depune o excepție de inadmisibilitate sau de necompetență, prevăzută la articolul 130 alineatul (1) din regulamentul menționat, pronunțarea asupra cererii de intervenție nu are loc decât după respingerea excepției sau unirea acesteia cu fondul. În plus, în conformitate cu articolul 142 alineatul (2) din același regulament, intervenția rămâne fără obiect printre altele atunci când cererea introductivă este declarată inadmisibilă.
71
Dat fiind că excepția de inadmisibilitate ridicată de ECHA a fost admisă în speță și că prin prezenta ordonanță se finalizează, în consecință, judecata, nu mai este necesară pronunțarea asupra cererii de intervenție formulate de CEFIC.
Cu privire la cheltuielile de judecată
72
Potrivit articolului 134 alineatul (1) din Regulamentul de procedură, partea care cade în pretenții este obligată, la cerere, la plata cheltuielilor de judecată. Întrucât reclamanta a căzut în pretenții, se impune ca aceasta să fie obligată să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, cheltuielile de judecată efectuate de ECHA, conform concluziilor acesteia din urmă, cu excepția cheltuielilor aferente cererii de intervenție.
73
Pe de altă parte, în temeiul articolului 144 alineatul (10) din Regulamentul de procedură, dacă judecata în cauza principală se finalizează înainte de pronunțarea cu privire la o cerere de intervenție, persoana care solicită să intervină și părțile principale suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție. În consecință, CEFIC, reclamanta și ECHA suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.
Pentru aceste motive,
TRIBUNALUL (Camera a opta)
dispune:
1)
Respinge acțiunea ca inadmisibilă.
2)
Constată că nu mai este necesar să se pronunțe asupra cererii de intervenție formulate de Consiliul European al Industriei Chimice (CEFIC).
3)
Obligă 3M Belgium să suporte propriile cheltuieli de judecată, precum și cheltuielile de judecată efectuate de Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA), cu excepția celor aferente cererii de intervenție.
4)
3M Belgium, ECHA și CEFIC suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată aferente cererii de intervenție.
Dată la Luxemburg, la 17 martie 2021.
Grefier
E. Coulon
Președinte
J. Svenningsen
(
*1
)	Limba de procedură: engleza.