62024CJ0373
EUROOPA KOHTU OTSUS (kuues koda)
30. oktoober 2025 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – Sotsiaalpoliitika – Direktiiv 2003/88/EÜ – Töötajate ohutuse ja tervise kaitse – Artikli 1 lõige 3 – Artikli 2 lõige 1 – Mõiste „tööaeg“ – Prokuratuuri prokuröride tööülesanded – Direktiiv 89/391/EMÜ – Artikli 2 lõige 2 – Teatavate avaliku teenistuse tööülesannete eripära – Valveaeg töökohal ja valveaeg väljakutsevalve raames väljaspool tööaega – Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 31 – Head ja õiglased töötingimused
Kohtuasjas C‑373/24 [Ramavić] (
i
),
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Općinski sud u Puli-Pola (Pula esimese astme kohus, Horvaatia) 3. mai 2024. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 24. mail 2024, menetluses
NI
versus
Republika Hrvatska,
EUROOPA KOHUS (kuues koda),
koosseisus: koja president I. Ziemele (ettekandja), kohtunikud A. Kumin ja S. Gervasoni,
kohtujurist: J. Richard de la Tour,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Republika Hrvatska, esindaja: A. Marjanović,
–
Horvaatia valitsus, esindaja: G. Vidović Mesarek,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: M. Mataija ja D. Recchia,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/88/EÜ tööaja korralduse teatavate aspektide kohta (ELT 2003, L 299, lk 9; ELT eriväljaanne 05/04, lk 381) artikli 1 lõiget 3 ja artiklit 2, nõukogu 12. juuni 1989. aasta direktiivi 89/391/EMÜ töötajate töötervishoiu ja tööohutuse parandamist soodustavate meetmete kehtestamise kohta (EÜT 1989, L 183, lk 1; ELT eriväljaanne 05/01, lk 349) artiklit 2 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklit 31.
2
Taotlus on esitatud Općinsko državno odvjetništvo u Puli-Pola (Pula linnaprokuratuur, Horvaatia) aseprokuröri NI ja Republika Hrvatska (Horvaatia Vabariik), keda esindab Općinsko državno odvjetništvo u Rijeci (Rijeka linnaprokuratuur, Horvaatia), vahelises kohtuvaidluses, mis puudutab NI‑le tasu maksmist valveaegadel töökohas ja valveaegadel väljakutsevalve raames töötatud tundide eest.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Direktiiv 89/391
3
Direktiivi 89/391 artiklis 2 on sätestatud:
„1.   Käesolevat direktiivi kohaldatakse nii avaliku kui ka erasektori kõikide tegevusvaldkondade suhtes (tööstus, põllumajandus, kaubandus, haldus, teenindus, haridus, kultuur, vaba aeg jne).
2.   Käesolevat direktiivi ei kohaldata juhul, kui teatava avaliku teenistuse, nagu näiteks relvajõudude või politsei, või teatava kodanikukaitseteenistuse tegevus oma eripära tõttu sellega vältimatult vastuollu satub.
Sellisel juhul tuleb töötajate ohutus ja tervis tagada nii hästi kui võimalik, pidades silmas käesoleva direktiivi eesmärke.“
Direktiiv 2003/88
4
Direktiivi 2003/88 artiklis 1 „Eesmärk ja kohaldamisala“ on sätestatud:
„1.   Käesolev direktiiv sätestab tööaja korralduse minimaalsed ohutus- ja tervishoiunõuded.
2.   Käesolevat direktiivi kohaldatakse:
a)
minimaalse igapäevase ja iganädalase puhkeaja ning põhipuhkuse, vaheaegade ja maksimaalse nädalase tööaja suhtes; ning
b)
öötöö, vahetustega töö ja töökorralduse teatavate aspektide suhtes.
3.   Käesolevat direktiivi kohaldatakse nii avaliku kui erasektori kõigi tegevusalade suhtes direktiivi [89/391] artikli 2 tähenduses, ilma et see piiraks käesoleva direktiivi artiklite 14, 17, 18 ja 19 kohaldamist.
[…]“.
5
Direktiivi 2003/88 artikkel 2 on sõnastatud järgmiselt:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
1.
tööaeg – iga ajavahemik, mille jooksul töötaja teeb tööd, on tööandja käsutuses ning tegutseb või täidab oma kohustusi kooskõlas siseriiklike õigusaktide ja/või tavadega;
2.
puhkeaeg – iga ajavahemik, mis ei ole tööaeg;
[…]“.
Horvaatia õigus
6
Horvaatia Vabariigi põhiseaduse (Ustav Republike Hrvatske) artiklis 121a on sätestatud:
„Prokuratuur on iseseisev ja sõltumatu õigusasutus, mis on volitatud ja kohustatud võtma meetmeid kuritegude ja muude süütegude toimepanijate vastu, algatama õiguslikke menetlusi Horvaatia Vabariigi vara kaitsmiseks ning võtma õiguslikke meetmeid Horvaatia Vabariigi põhiseaduse ja õiguskorra kaitsmiseks.
Horvaatia parlament nimetab Horvaatia Vabariigi valitsuse ettepanekul ametisse Horvaatia Vabariigi peaprokuröri neljaks aastaks pärast Horvaatia parlamendi pädeva komisjoni eelneva arvamuse saamist.
Kõrgem prokuröride nõukogu nimetab ametisse ja vabastab ametist aseprokurörid ning otsustab nende distsiplinaarvastutuse üle.
Kõrgem prokuröride nõukogu võtab käesoleva artikli kolmandas lõigus osutatud otsused vastu erapooletult ja seaduses sätestatud kriteeriumide alusel.
Aseprokurörid täidavad prokuröri ülesandeid alaliselt.
Kõrgem prokuröride nõukogu koosneb üheteistkümnest liikmest, sealhulgas seitsmest asepeaprokurörist, kahest õigusteaduse professorist ja kahest parlamendiliikmest, kellest üks on opositsioonist.
Kõrgema prokuröride nõukogu liikmed valitakse neljaks aastaks ja ühtegi liiget ei saa valida rohkem kui kaks korda.
Kõrgema prokuröride nõukogu liikmed valivad endi hulgast esimehe.
Prokuratuuride juhte ei saa valida kõrgema prokuröride nõukogu liikmeteks.
Kõrgema prokuröride nõukogu pädevus, korraldus, liikmete valimise kord ja töökord on reguleeritud seadusega.
Prokuratuuri asutamine, korraldus, volitused ja pädevus on reguleeritud seadusega.“
7
Tööseadustiku (Zakon o radu) artikli 10 lõikes 1 on sätestatud:
„Töösuhe põhineb töölepingul.“
8
Selle seadustiku artiklis 60 on sätestatud:
„1.   Tööaeg on aeg, mille jooksul töötaja on kohustatud tööd tegema või mille jooksul ta on valmis (kättesaadav) tööandja korralduse peale tööd tegema tööülesannete täitmise kohas või muus tööandja määratud kohas.
2.   Tööaja hulka ei loeta aega, mille jooksul töötaja on valmis vastama tööandja korraldusele täita vajaduse korral tööülesandeid, kuid ei viibi tööülesannete täitmise kohas või muus tööandja määratud kohas.
3.   Väljakutsevalves olemise aeg ja töötasu suurus on reguleeritud töölepingu või kollektiivlepinguga.
4.   Aega, mille töötaja kulutab oma tööülesannete täitmiseks tööandja korraldusel, käsitatakse tööajana, olenemata sellest, kas neid ülesandeid täidetakse tööandja määratud kohas või töötaja valitud kohas.“
9
Prokuratuuri töökorra (Poslovnik državnog odvjetništva) artikli 52 lõikes 1 on ette nähtud:
„Väljaspool tavapärast tööaega, iganädalastel puhkepäevadel ning riigipühadel ja muudel puhkepäevadel tehakse üldjuhul ainult toiminguid, mis on tungivalt vajalikud. Kohtueelse menetluse ülesannete täitmine (valve) neid ülesandeid täitvates maakonna- ja linnaprokuratuurides toimub ühel järgmistest viisidest:
–
prokuratuuri hoones tööpäevadel ilma katkestuseta alates kella 16.00‑st kuni järgmise tööpäeva kella 8.00‑ni;
–
prokuratuuri hoones kell 8.00–20.00, tööpäevadel kell 16.00–20.00 ja alates kella 20.00-st kohustusliku kohalolekuga prokuratuuri asukohas;
–
kohustusliku kohalolekuga prokuratuuri asukohas tööpäevadel pärast kella 16.00 kuni järgmise tööpäeva kella 8.00-ni ja riigipühadel ning puhkepäevadel katkematult.
[…]“.
10
Horvaatia Vabariigi prokuratuuri 13. oktoobri 2011. aasta üldised juhised nr 0‑8/11‑1 valveaja korralduse kohta näevad põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis muu hulgas ette, et Općinsko državno odvjetništvo u Puli-Pola (Pula linnaprokuratuur) tagab valve „alalises valmisolekus kodus või elukohas“.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
11
NI on Općinsko državno odvjetništvo u Puli-Pola (Pula-Pola linnaprokuratuur) aseprokurör. Ta töötab seal täistööajaga, st 40 tundi nädalas, ning tema tööaeg on esmaspäevast reedeni kell 8.00–16.00. Ühtlasi peab NI nii tavalise tööaja jooksul kui ka väljaspool seda aega tegema valvekordi, mil ta võib olla kohustatud täitma kiireloomulisi ülesandeid eelkõige kohtueelses kriminaalmenetluses.
12
Eelotsusetaotlusest nähtub, et nende valvekordade ajal võib NI-lt nõuda katkematut viibimist oma elukohas (passiivne valve) või prokuratuuri asukohas (aktiivne valve), et ta saaks igal hetkel täita kiireloomulisi ülesandeid.
13
Kuna NI leidis, et tema suhtes kohaldatav kord ehk täpsemalt kohustus olla oma valveaegadel pidevalt kättesaadav, on vastuolus direktiiviga 2003/88 ja Euroopa Kohtu praktikaga, mis käsitleb õigust igapäevasele puhkeajale, õigust iganädalasele puhkeajale ja keeldu töötada rohkem kui 48 tundi nädalas, esitas ta hagi Općinski sud u Puli-Polale (Pula esimese astme kohus, Horvaatia), mis on eelotsusetaotluse esitanud kohus, nõudes tasu aastatel 2015–2019 valveaegade jooksul töötatud tundide eest, millest osa jäi väljapoole tema tavapärast tööaega, nende tundide arvule vastavas summas.
14
NI väidab eelkõige, et talle ei ole tagatud piisav tööohutuse ja ‑tervishoiu kaitse, kuna ta teeb töötunde väljaspool tavapärast tööaega ilma iganädalase tööaja ja ületunnitöö piiranguteta. Lisaks rõhutab ta, et ta ei saa lisatasu ületunnitöö, pühapäeval ja riigipühadel tehtud töötundide eest, ning märgib, et ta saab valveajal töötatud tundide eest väiksemat tasu kui tavapärase tööaja jooksul töötatud tundide eest.
15
Eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab, et Horvaatias on prokuratuur iseseisev ja sõltumatu õigusasutus, kes on kohustatud võtma meetmeid süütegude toimepanijate vastu ning algatama õiguslikke menetlusi Horvaatia Vabariigi vara ning põhiseaduse kaitsmiseks. Seega tuleks NI-d kui aseprokuröri pidada seadusest tulenevalt iseseisvaks ja sõltumatuks ametnikuks.
16
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et NI staatusest tulenev iseseisvus ja sõltumatus võimaldavad tal olla kaitstud välise surve eest, mis võib mõjutada tema otsuseid. Teisalt iseloomustab selliste prokuröride nagu NI olukorda nende allumine kõrgema astme prokuröridele ning justiits- ja haldusministeeriumile. Nende kohtunike suhtes kohaldatakse ka nende töö ja pädevuse kohustuslikku hindamist, neile võidakse määrata distsiplinaarkaristusi ja nad ei tohi täita muid ülesandeid ilma kõrgema prokuröride nõukogu heakskiiduta.
17
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib lisaks, et NI‑l võib olla pärast tavapärast tööaega tarvis täita ülesandeid, mis eeldavad, et temaga peab saama igal hetkel ühendust võtta, ta peab olema eelkõige korrakaitseorganite liikmetele igal ajal telefonitsi kättesaadav ning tal peab olema kohe võimalik minna prokuratuuri ruumidesse või mujale, et täita politseiametniku väljakutse alusel kiireloomulisi ülesandeid, näiteks liiklusõnnetuste või surmaga lõppenud tööõnnetuste korral.
18
Töötunde, mis on tehtud valveajal, olgu see siis aktiivne või passiivne, ja väljaspool tavapäraseid töötunde, ei loeta tavapäraseks tööajaks ega ületunnitööks ning neid ei võeta arvesse õiguse igapäevasele ja iganädalasele puhkeajale ega õiguse puhkusepäevadele arvestamisel.
19
Seetõttu mõjutab nende töötundide tegemine täiendava vaimse ja füüsilise pingutuse tõttu NI tervist ja ohutust töökohal. Eelkõige asjaolu, et valveajal peab olema igal hetkel, sageli hilja õhtul või öösel kättesaadav ja valmis tegema sel ajal töötunde väljaspool tavapärast tööaega, kujutab endast tema tööga seotud lisastressi.
20
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et põhikohtuasja lahendamiseks ja eelkõige NI nõutud tasu maksmiseks nende töötundide eest on vaja esiteks kindlaks teha, kas põhikohtuasja hagejat tuleb pidada „töötajaks“, nii et ta kuulub direktiivi 2003/88 kohaldamisalasse, ning teiseks kvalifitseerida valvekordade jooksul töötatud tunnid. Viimasega seoses soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas asjaolu, et neid tunde ei loeta „tööajaks“ selle direktiivi tähenduses, kujutab endast direktiivi rikkumist.
21
Neil asjaoludel otsustas Općinski sud u Puli-Pola (Pula esimese astme kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas hageja ametikoht prokurörina (linnaprokuröri asetäitja/linnaprokurör) kuulub direktiivi 2003/88 artikli 1 lõikes 3 koostoimes [harta] artikliga 31 sätestatud mõiste „töötaja“ alla, st kas selleks, et kõigi prokuratuuri töötajate suhtes oleks kohaldatavad samad töötingimused, võib prokuröri käsitada töötajana?
2.
Kas seoses esimese küsimusega tuleb direktiivi 89/391 artiklit 2, millele on viidatud direktiivi 2003/88 artikli 1 lõikes 3, tõlgendada nii, et see lubab liikmesriikidel jätta selle direktiivi ülevõtmist tagavate sätete (sealhulgas direktiivi 2003/88 artikli 2 lõiked 1 ja 2, mis määratlevad töö- ja puhkeaja) kohaldamisalast välja prokurörid (linnaprokuröride asetäitjad/linnaprokurörid)?
3.
a.
Juhul, kui vastus esimesele küsimusele on jaatav ja teisele küsimusele eitav, siis tekib küsimus, kas direktiivi 2003/88 (eelkõige artikli 2 lõige 1 ja teised lõiked) puhul tuleb prokuröride passiivset valveaega pidada tööajaks, arvestades piiranguid, mis on prokurörile passiivse valveaja jooksul pandud seoses kohustuste ja ülesannetega, mida prokurör täidab passiivse valveaja (väljakutsevalve elukohas) jooksul vastavalt Horvaatia Vabariigi riigiprokuratuuri 13. oktoobri 2011. aasta üldistele juhistele nr 0‑8/11‑1 valveaja kohta (muudetud 12. oktoobril 2012) ja kooskõlas kriminaalmenetluse seadustikuga (Zakon o kaznenom postupku), mille kohaselt piiratakse oluliselt prokuröri kui töötaja tegelemist muude tegevustega, hoolimata sellest, et nimetatud üldiste juhiste järgi on tööandja kohustatud võimaldama töötajale passiivse valveaja ülesannete täitmist oma elukohas?
b.
Juhul, kui vastus esimesele küsimusele on jaatav ja teisele küsimusele eitav, siis tekib küsimus, kas direktiivi 2003/88 tööaja korralduse teatavaid aspekte käsitlevate sätete (eelkõige artikli 2 lõige 1 jt) järgi tuleb prokuröride aktiivset valveaega lugeda tööajaks, arvestades ametikohustusi ja tööülesandeid, mida prokurör täidab aktiivse valvekorra ajal vastavalt Horvaatia Vabariigi riigiprokuratuuri üldistele juhistele valveaja kohta ja kooskõlas kriminaalmenetluse seadustikuga, mille kohaselt täidab prokurör aktiivse valvekorra ülesandeid oma tavapärases töökohas või muus tööandja poolt kindlaks määratud kohas (sündmuskoha vaatlus jms)?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
22
Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2003/88 artikli 1 lõiget 3 koostoimes harta artikliga 31 tuleb tõlgendada nii, et prokurörid kuuluvad selle direktiivi kohaldamisalasse.
23
Sissejuhatuseks tuleb meenutada, et kuigi mõiste „töötaja“ on direktiivi 89/391 artikli 3 punktis a määratletud tähistama isikut, kelle tööandja on tööle võtnud, sealhulgas praktikandid, ent välja arvatud koduabilised, ei sisalda direktiiv 2003/88 ühtegi viidet direktiivi 89/391 sellele sättele ega töötaja mõiste määratlusele riigisiseste õigusaktide ja/või tavade kohaselt (14. oktoobri 2010. aasta kohtuotsus Union syndicale Solidaires Isère, C‑428/09, EU:C:2010:612, punkt 27).
24
Sellest tuleneb, et direktiivi 2003/88 kohaldamisel ja võttes arvesse harta artiklit 31 ei või mõistet „töötaja“ eri liikmesriikide õiguse kohaselt erinevalt tõlgendada, vaid sellel on liidu õiguses iseseisev tähendus (14. oktoobri 2010. aasta kohtuotsus Union syndicale Solidaires Isère, C‑428/09, EU:C:2010:612, punkt 28; 21. veebruari 2018. aasta kohtuotsus Matzak, C‑518/15, EU:C:2018:82, punkt 28, ning 16. juuli 2020. aasta kohtuotsus Governo della Repubblica italiana (Itaalia rahukohtunike staatus), C‑658/18, EU:C:2020:572, punktid 88 ja 89).
25
See mõiste tuleb määratleda töösuhet iseloomustavate objektiivsete kriteeriumide põhjal, võttes arvesse asjasse puutuvate isikute õigusi ja kohustusi (16. juuli 2020. aasta kohtuotsus Governo della Repubblica italiana (Itaalia rahukohtunike staatus), C‑658/18, EU:C:2020:572, punkt 90 ja seal viidatud kohtupraktika).
26
Seega, kui liikmesriigi kohus kvalifitseerib isikut mõiste „töötaja“ seisukohalt – mis on viimase kohtuinstantsina riigisisese kohtu ülesanne –, peab ta lähtuma objektiivsetest kriteeriumidest ja hindama igakülgselt kõiki tema menetluses oleva kohtuasja asjaolusid, mis on seotud asjaomaste tööülesannete ja kohtuasja poolte omavahelise suhtega (16. juuli 2020. aasta kohtuotsus Governo della Repubblica italiana (Itaalia rahukohtunike staatus), C‑658/18, EU:C:2020:572, punkt 91 ja seal viidatud kohtupraktika).
27
Töösuhtele on iseloomulik olukord, kus töötaja osutab teatava aja jooksul teisele isikule tema juhtimise all teenuseid, mille eest ta saab tasu. Sellest järeldub, et töösuhe eeldab alluvussuhte olemasolu töötaja ja tööandja vahel. Alluvussuhte olemasolu tuleb igal üksikul juhul hinnata lähtuvalt kõikidest pooltevahelisi suhteid iseloomustavatest asjaoludest ja tingimustest (15. juuli 2021. aasta kohtuotsus Ministrstvo za obrambo, C‑742/19, EU:C:2021:597, punkt 49 ja seal viidatud kohtupraktika).
28
Järelikult peab eelotsusetaotluse esitanud kohus selleks, et kontrollida, kas niisugused prokurörid nagu põhikohtuasja hageja kuuluvad direktiivi 2003/88 kohaldamisalasse, analüüsima nende prokuröride täidetavaid ülesandeid ja funktsioone ning neil oma tööandja ees olevaid kohustusi.
29
Samas on Euroopa Kohus eelotsusemenetluses põhikohtuasja toimiku ning talle esitatud kirjalike ja suuliste seisukohtade põhjal pädev andma eelotsusetaotluse esitanud kohtule tarvilikke juhiseid, mis võimaldavad viimasel tema menetluses oleva kohtuasja lahendada (vt analoogia alusel 6. oktoobri 2021. aasta kohtuotsus ECOTEX BULGARIA, C‑544/19, EU:C:2021:803, punkt 72 ja seal viidatud kohtupraktika).
30
Eelotsusetaotlusest nähtub, et selliste prokuröride nagu linnaprokuröride ülesanne on täita kõrgema astme prokuröri järelevalve all kohtu või prokuratuuri ruumides või sündmuste toimumiskohas teenistusülesandeid, mis on ette nähtud eelkõige kriminaalmenetluse seadustikus.
31
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul võib linnaprokuratuuri prokurör nimelt igal ajal saada politseiametnikult väljakutse, mille tõttu on tal kohustus minna viivitamatult sündmuse toimumiskohta. Samuti võib ta olla kohustatud kahtlustatava esimest korda üle kuulama, taotlema eeluurimiskohtunikult läbiotsimiskorraldust, kinnitama suuliselt määratud kiireloomulisi uurimistoiminguid, viima läbi sündmuskoha vaatlusi või osalema neil liiklusõnnetuste, surmaga lõppenud tööõnnetuste või muude süütegude korral, osalema tunnistajate ülekuulamisel eeluurimiskohtuniku juures, kohaldama tõkendeid või taotlema süüdistatavale eelvangistuse kohaldamist ja osalema selle vangistuse määramise kohtuistungil.
32
Sellega seoses nähtub eelotsusetaotlusest, et niisuguste prokuröride nagu NI olukorda iseloomustab see, et nad alluvad kõrgema astme prokuröridele ning justiits- ja haldusministeeriumile, kes täidab prokuratuuri jaoks õigusemõistmise halduslikke ülesandeid, mille hulka kuulub prokuröride käitumist puudutavate kaebuste läbivaatamine ja prokuröride ametialasele vastutusele võtmine, prokuratuuridele sobivate materiaalsete ja rahaliste tingimuste, ruumide ja muude nende toimimiseks vajalike tingimuste tagamine ning uute prokuröride teenistusse võtmise kava ja prokuröride abipersonaliks ametnike teenistusse võtmise heakskiitmine.
33
Lisaks nähtub eelotsusetaotlusest, et madalama astme prokuröride suhtes kohaldatakse kontrolli, mida teostavad kõrgema astme prokurörid, ja seda vastavalt prokuratuuri hierarhilisele ülesehitusele, mille kohaselt alluvad linnaprokuratuurid maakonnaprokuratuuridele, kes koos eriprokuratuuridega alluvad Horvaatia Vabariigi riigiprokuratuurile. Seetõttu võib kõrgem prokuröride nõukogu prokuröri distsiplinaarsüüteo, kuriteos süüdimõistmise, puuduliku pädevuse või võimekuse kaotuse tõttu ametist vabastada.
34
Seega näib – kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu kontrolli tulemusel ei ilmne vastupidist –, et linnaprokuratuuri prokurör on kõrgema astme prokuratuuri prokuröridega alluvussuhtes, mis annab tunnistust töösuhte olemasolust.
35
Eeltoodut arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et direktiivi 2003/88 artikli 1 lõiget 3 koostoimes harta artikliga 31 tuleb tõlgendada nii, et prokurörid kuuluvad selle direktiivi kohaldamisalasse.
Teine küsimus
36
Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 89/391 artiklit 2, millele viitab direktiivi 2003/88 artikli 1 lõige 3, tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis jätavad prokuröride tegevuse direktiivi 2003/88 kohaldamisalast välja.
37
Sellega seoses tuleb meenutada, et vastavalt direktiivi 2003/88 artikli 1 lõikele 3 koostoimes direktiivi 89/391 artikliga 2, millele see artikli 1 lõige 3 viitab, kohaldatakse neid direktiive nii avaliku kui erasektori kõigi tegevusalade suhtes töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamiseks ja tööaja korralduse teatavate aspektide reguleerimiseks (3. mai 2012. aasta kohtuotsus Neidel, C‑337/10, EU:C:2012:263, punkt 20).
38
Direktiivi 89/391 artikli 2 lõike 2 esimeses lõigus on siiski ette nähtud, et seda direktiivi ei kohaldata juhul, kui teatava avaliku teenistuse, näiteks relvajõudude või politsei, või teatava kodanikukaitseteenistuse tegevus satub oma eripära tõttu sellega vältimatult vastuollu, ning teises lõigus on täpsustatud, et niisugusel juhul tuleb töötajate ohutus ja tervis tagada nii hästi kui võimalik, pidades silmas selle direktiivi eesmärke (15. juuli 2021. aasta kohtuotsus Ministrstvo za obrambo, C‑742/19, EU:C:2021:597, punkt 53).
39
Sellega seoses tuleb meenutada, et direktiivi 89/391 artikli 2 lõike 2 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et selle ulatus oleks piiratud sellega, mis on rangelt vajalik nende huvide kaitseks, mille kaitsmist see liikmesriikidele võimaldab (15. juuli 2021. aasta kohtuotsus Ministrstvo za obrambo, C‑742/19, EU:C:2021:597, punkt 55 ja seal viidatud kohtupraktika).
40
Kriteerium, mida on kasutatud direktiivi 89/391 artikli 2 lõike 2 esimeses lõigus, et välistada selle direktiivi ja seega ka direktiivi 2003/88 kohaldamisalast teatud tegevused, ei põhine mitte töötajate kuulumisel mõnda selles sättes loetletud avaliku teenistuse sektorisse tervikuna võetult, vaid üksnes selliste eriülesannete eripäral, mida töötajad selles sättes nimetatud sektorites täidavad ning mille eripära õigustab töötajate ohutust ja tervise kaitset käsitlevatest sätetest erandi tegemist põhjusel, et üldsuse tõhusa kaitse tagamine on absoluutselt vajalik (15. juuli 2021. aasta kohtuotsus Ministrstvo za obrambo, C‑742/19, EU:C:2021:597, punkt 56 ja seal viidatud kohtupraktika).
41
Nende eripäraste tegevuste tunnuste hulka, mille tõttu on õigustatud direktiivi 89/391 artikli 2 lõike 2 esimese lõigu alusel erandi tegemine töötajate ohutust ja tervise kaitset käsitlevatest sätetest, kuulub asjaolu, et nende tegevuste puhul ei saa nende olemusest tulenevalt tööaega planeerida (15. juuli 2021. aasta kohtuotsus Ministrstvo za obrambo, C‑742/19, EU:C:2021:597, punkt 57 ja seal viidatud kohtupraktika).
42
Seeläbi võimaldab direktiivi 89/391 artikli 2 lõike 2 esimene lõik säilitada avaliku teenistuse selliste eripäraste tegevuste tõhususe, mille pidev jätkumine on riigi põhifunktsioonide täitmise tagamiseks hädavajalik. Niisugust tegevuse pideva jätkumise nõuet tuleb hinnata kõne all oleva tegevuse eripära arvestades (15. juuli 2021. aasta kohtuotsus Ministrstvo za obrambo, C‑742/19, EU:C:2021:597, punkt 58 ja seal viidatud kohtupraktika).
43
Sellega seoses on Euroopa Kohus ühelt poolt leidnud, et tervishoiu, julgeoleku ja avaliku korra valdkonna teenistuste pideva jätkuvuse nõue ei takista nende teenistuste tavatingimustes toimuva tegevuse, kaasa arvatud töötajate tööaja korraldamist, mis tähendab seda, et direktiivi 89/391 artikli 2 lõike 2 esimeses lõigus sätestatud erand on selliste teenistuste suhtes kohaldatav vaid erakordselt tõsiste ja ulatuslike asjaolude esinemisel, nagu looduslikud või tehnoloogilised katastroofid, atentaadid või suurõnnetused, mis nõuavad elu, tervise ja üldsuse ohutuse kaitseks hädavajalike meetmete võtmist ja mille nõuetekohane rakendamine satuks ohtu, kui tuleks järgida kõiki direktiivis 2003/88 sätestatud reegleid. Sellistel juhtudel tuleb absoluutsele esikohale seada eesmärk kaitsta elanikkonda ja jätta selle direktiivi sätete järgimine tahaplaanile, mistõttu võib neid sätteid neis teenistustes ajutiselt eirata (15. juuli 2021. aasta kohtuotsus Ministrstvo za obrambo, C‑742/19, EU:C:2021:597, punkt 59 ja seal viidatud kohtupraktika).
44
Teiselt poolt on Euroopa Kohus otsustanud, et teatavatel avaliku teenistuse eritegevustel on isegi siis, kui nendega tegeldakse tavatingimustes, sedavõrd eripärased tunnused, et nende olemusega on tingimata vastuolus direktiiviga 2003/88 kehtestatud nõudeid järgiv tööaja planeerimine (15. juuli 2021. aasta kohtuotsus Ministrstvo za obrambo, C‑742/19, EU:C:2021:597, punkt 60 ja seal viidatud kohtupraktika).
45
Nii on see eelkõige ülesannete puhul, mida saab nendega seotud üldist huvi pakkuva eesmärgi tõhusaks saavutamiseks täita vaid püsivalt ning ühe ja sama töötaja poolt, ilma et oleks võimalik luua rotatsioonisüsteemi, mis võimaldaks anda sellele töötajale regulaarsete ajavahemike järel õiguse puhkeajale või puhkepäevadele pärast teatud arvu töötundide või tööpäevade täitumist (15. juuli 2021. aasta kohtuotsus Ministrstvo za obrambo, C‑742/19, EU:C:2021:597, punkt 61 ja seal viidatud kohtupraktika).
46
Sellega seoses peab eelotsusetaotluse esitanud kohus, kes on pädev tõlgendama riigisisest õigust, kontrollima, mil määral on käesoleva kohtuotsuse punktides 40–45 meenutatud kohtupraktika kohaldatav selliste linnaprokuröride tegevusele nagu NI. Samas võib Euroopa Kohus vastavalt käesoleva kohtuotsuse punktis 29 viidatud kohtupraktikale anda eelotsusetaotluse esitanud kohtule tarvilikke juhiseid tema antava hinnangu kujundamiseks.
47
Selles osas tuleb märkida, et linnaprokuröride tegevus kuulub üldjuhul direktiivi 89/391 artikli 2 lõike 1 kohaldamisalasse, kuna tegemist on avaliku sektori haldus- või teenistustegevusega (vt analoogia alusel 16. juuli 2020. aasta kohtuotsus Governo della Repubblica italiana (Itaalia rahukohtunike staatus), C‑658/18, EU:C:2020:572, punkt 85).
48
Lisaks ei viita miski selles taotluses sellele, et linnaprokuröride tegevusel oleksid erilised tunnused, mis takistaksid tööaja planeerimist vastavalt direktiivis 2003/88 ette nähtud nõuetele. Näiteks ei saa nende prokuröride pädevust ja vastutust arvestades välistada, et prokuratuuri ülesannete pideva jätkumise saab tagada linnaprokuröride rotatsioonisüsteemi abil. Eelotsusetaotlusest nähtub, et nende valveaeg on kavandatud üks kuu ette ning on võimalik, et üks linna- või maakonnaprokuratuur tagab valve, mida tavaliselt peaks tagama teine prokuratuur. Seega ei tundu, et rotatsiooni või tööaja planeerimise süsteem oleks iseenesest kokkusobimatu sellise tegevuse iseloomuga.
49
Nõnda näib, et juhul, kui prokuröride tegevus toimub tavapärastes tingimustes, saab selle suhtes kohaldada direktiivis 2003/88 sätestatud nõudeid järgivat tööaja planeerimist.
50
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb teisele küsimusele vastata, et direktiivi 89/391 artiklit 2, millele viitab direktiivi 2003/88 artikli 1 lõige 3, tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis jätavad prokuröride tegevuse direktiivi 2003/88 kohaldamisalast välja, tingimusel et juhul, kui see tegevus toimub tavapärastes tingimustes, saab selle suhtes kohaldada direktiivis 2003/88 sätestatud nõudeid järgivat tööaja planeerimist.
Kolmas küsimus
51
Kolmanda küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas direktiivi 2003/88 artiklit 2 tuleb tõlgendada nii, et valveaeg väljaspool prokuröride tavapärast tööaega, mis eeldab, et prokurörid on kohustatud viibima töökohal, või valveaeg väljakutsevalve raames, mis eeldab samasugust viibimist oma elukohas, tuleb kvalifitseerida „tööajaks“ selle artikli 2 tähenduses.
52
Direktiivi 2003/88 artikli 2 kohaselt on tööaeg iga ajavahemik, mille jooksul töötaja teeb tööd, on tööandja käsutuses ning tegutseb või täidab oma kohustusi kooskõlas liikmesriigi õiguse ja/või tavaga. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb seda mõistet käsitada vastandina puhkeajale, kuna need kaks mõistet välistavad vastastikku teineteist (10. septembri 2015. aasta kohtuotsus Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras, C‑266/14, EU:C:2015:578, punkt 25 ja seal viidatud kohtupraktika).
53
Sellega seoses tuleb arvesse võtta asjaolu, et kõnealuses artiklis 2 ei ole ette nähtud vahepealset kategooriat mõistete „tööaeg“ ja „puhkeaeg“ vahel (10. septembri 2015. aasta kohtuotsus Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras, C‑266/14, EU:C:2015:578, punkt 26 ja seal viidatud kohtupraktika), ning asjaolu, et mõiste „tööaeg“ iseloomulike tunnuste hulka selle direktiivi tähenduses ei kuulu töötaja töö intensiivsus ega tema töö tulemused. Seega tuleb linnaprokuratuuri prokuröride valveaeg direktiivi 2003/88 kohaldamise tarbeks kvalifitseerida kas „tööajaks“ või „puhkeajaks“ (vt analoogia alusel 9. septembri 2021. aasta kohtuotsus Dopravní podnik hl. m. Prahy, C‑107/19, EU:C:2021:722, punkt 28 ja seal viidatud kohtupraktika).
54
Lisaks on mõisted „tööaeg“ ja „puhkeaeg“ liidu õiguse mõisted, mis tuleb määratleda vastavalt objektiivsetele kriteeriumidele, lähtudes direktiivi 2003/88 ülesehitusest ja eesmärgist. Vaid selline autonoomne tõlgendamine saab nimelt tagada selle direktiivi täieliku toime ja nende mõistete ühetaolise kohaldamise kõigis liikmesriikides (9. septembri 2021. aasta kohtuotsus Dopravní podnik hl. m. Prahy, C‑107/19, EU:C:2021:722, punkt 29 ja seal viidatud kohtupraktika).
55
Seega tuleb analüüsida, kas niisuguses olukorras, nagu on kõne all põhikohtuasjas, esinevad mõiste „tööaeg“ koosseisu tunnused siis, kui töötaja on valveajal valves oma töökohal või valves väljakutsevalve raames, see tähendab ajavahemiku puhul, mille jooksul töötaja jääb tööandja käsutusse, et ta oleks võimeline tööandja korraldusel tööülesannet täitma, ilma et ta oleks kohustatud viibima oma töökohas (9. septembri 2021. aasta kohtuotsus Dopravní podnik hl. m. Prahy, C‑107/19, EU:C:2021:722, punkt 33 ja seal viidatud kohtupraktika).
56
Valveaegade kohta nähtub Euroopa Kohtu praktikast, et ajavahemik, mille jooksul töötaja tegelikult oma tööandja heaks ei tööta, ei ole direktiivi 2003/88 kohaldamisel tingimata „puhkeaeg“ (9. septembri 2021. aasta kohtuotsus Dopravní podnik hl. m. Prahy, C‑107/19, EU:C:2021:722, punkt 30 ja seal viidatud kohtupraktika).
57
Esiteks, mis puudutab valveaega töökohal, siis on Euroopa Kohus juba täpsustanud, et otsustav tegur direktiivi 2003/88 tähenduses mõistet „tööaeg“ iseloomustavate tunnuste esinemise hindamisel on see, et töötajalt nõutakse viibimist tööandja määratud kohas ning et ta on seal tööandjale kättesaadav, et olla vajaduse korral kohe valmis oma tööülesannete täitmisele asuma (9. septembri 2021. aasta kohtuotsus Dopravní podnik hl. m. Prahy, C‑107/19, EU:C:2021:722, punkt 31 ja seal viidatud kohtupraktika).
58
Euroopa Kohus on leidnud, et sellise valveaja jooksul peab töötaja, kellel tuleb püsida oma töökohas tööandja vahetus käsutuses, viibima eemal oma sotsiaalsest keskkonnast ja perekonnast ning tal on vähem vabadust oma ajaga ümber käia kui siis, kui tema tööalaseid teeneid ei vajata. Järelikult tuleb kogu see ajavahemik kvalifitseerida „tööajaks“ direktiivi 2003/88 tähenduses, sõltumata töötaja poolt sel ajavahemikul tegelikult tehtud tööst (9. septembri 2021. aasta kohtuotsus Dopravní podnik hl. m. Prahy, C‑107/19, EU:C:2021:722, punkt 32 ja seal viidatud kohtupraktika).
59
Teiseks, mis puudutab valveaega väljakutsevalve raames, siis on Euroopa Kohus otsustanud, et see aeg tuleb täies ulatuses samuti kvalifitseerida „tööajaks“ direktiivi 2003/88 tähenduses, kui see – arvestades töötajale pandud piirangute objektiivset ja väga olulist mõju tema võimalustele tegeleda oma isiklike ja sotsiaalsete huvidega – erineb ajavahemikust, mille jooksul töötaja peab üksnes olema tööandja käsutuses, et tööandja saaks temaga ühendust (9. septembri 2021. aasta kohtuotsus Dopravní podnik hl. m. Prahy, C‑107/19, EU:C:2021:722, punkt 33 ja seal viidatud kohtupraktika).
60
Sellest tuleneb, et mõiste „tööaeg“ alla direktiivi 2003/88 tähenduses kuuluvad kõik valveajad, sealhulgas valveaeg väljakutsevalve raames, mille jooksul on töötajale seatud sellised piirangud, mis mõjutavad objektiivselt ja väga oluliselt töötaja õigust kasutada kõnealustel ajavahemikel vabalt aega, mille jooksul tema tööalaseid teeneid ei vajata, ja tegeleda sel ajal oma huvidega (9. septembri 2021. aasta kohtuotsus Dopravní podnik hl. m. Prahy, C‑107/19, EU:C:2021:722, punkt 34 ja seal viidatud kohtupraktika).
61
Euroopa Kohus on selle kohta märkinud, et valveaeg, mille jooksul töötaja võib – võttes arvesse mõistlikku aega, mis talle on antud, et asuda täitma oma tööülesandeid – kavandada oma isiklikke ja sotsiaalseid tegevusi, ei ole aprioorselt „tööaeg“ direktiivi 2003/88 tähenduses. Seevastu valveaega, mille jooksul töötajale ette nähtud aeg tööle asumiseks on üksnes mõni minut, tuleb üldjuhul täies ulatuses pidada „tööajaks“ selle direktiivi tähenduses, kuna viimasel juhul tegelikult pärsitakse töötajat oluliselt kavandamast mis tahes ja kas või lühiajalist vabaajategevust (9. septembri 2021. aasta kohtuotsus Dopravní podnik hl. m. Prahy, C‑107/19, EU:C:2021:722, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
62
Samas, nagu Euroopa Kohus on rõhutanud, tuleb sellise reageerimisaja mõju hinnata konkreetse analüüsi tulemusel, mis võtab vajaduse korral arvesse muid piiranguid, mis võivad töötaja suhtes valveajal ja sealhulgas väljakutsevalve raames kehtida (vt selle kohta 9. septembri 2021. aasta kohtuotsus Dopravní podnik hl. m. Prahy, C‑107/19, EU:C:2021:722, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika).
63
Eelotsusetaotlusest nähtub, et sellisel linnaprokuratuuri prokuröri asetäitjal nagu NI‑l on kohustus olla kogu valveaja jooksul igal hetkel valmis sekkuma, et täita ülesandeid ja funktsioone, mis on samaväärsed nende ülesannete ja funktsioonidega, mida ta täidab tavapärasel tööajal töökohas. Seega näib, et ta ei saa valveaja jooksul tegelikult lahkuda oma töökohast või valveaja jooksul väljakutsevalve raames oma elukohast ega tegeleda oma huvidega.
64
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on siiski kõiki asjasse puutuvaid asjaolusid arvesse võttes ja vastavalt punktides 55–62 meenutatud kohtupraktikale hinnata, kas käesoleval juhul tuleb linnaprokuratuuri prokuröri valveaeg töökohal ja valveaeg kodus väljakutsevalve raames kvalifitseerida „tööajaks“ direktiivi 2003/88 tähenduses.
65
Eeltoodut arvestades tuleb kolmandale küsimusele vastata, et direktiivi 2003/88 artiklit 2 tuleb tõlgendada nii, et valveaeg väljaspool prokuröride tavapärast tööaega, mis eeldab, et prokurörid on kohustatud viibima töökohal, või valveaeg väljakutsevalve raames, mis eeldab samasugust viibimist oma elukohas, tuleb kvalifitseerida „tööajaks“ selle artikli 2 tähenduses, kuna prokuröridele on valveaegadel seatud sellised piirangud, mis mõjutavad objektiivselt ja väga oluliselt nende õigust kasutada kõnealuste ajavahemike jooksul vabalt aega, mille jooksul nende tööalaseid teeneid ei vajata, ja tegeleda sel ajal oma huvidega.
Kohtukulud
66
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kuues koda) otsustab:
1.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/88/EÜ tööaja korralduse teatavate aspektide kohta artikli 1 lõiget 3 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 31 tuleb tõlgendada nii, et prokurörid kuuluvad selle direktiivi kohaldamisalasse.
2.
Nõukogu 12. juuni 1989. aasta direktiivi 89/391/EMÜ töötajate töötervishoiu ja tööohutuse parandamist soodustavate meetmete kehtestamise kohta artiklit 2, millele viitab direktiivi 2003/88 artikli 1 lõige 3, tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis jätavad prokuröride tegevuse direktiivi 2003/88 kohaldamisalast välja, tingimusel et juhul, kui see tegevus toimub tavapärastes tingimustes, saab selle suhtes kohaldada direktiivis 2003/88 sätestatud nõudeid järgivat tööaja planeerimist.
3.
Direktiivi 2003/88 artiklit 2 tuleb tõlgendada nii, et valveaeg väljaspool prokuröride tavapärast tööaega, mis eeldab, et prokurörid on kohustatud viibima töökohal, või valveaeg väljakutsevalve raames, mis eeldab samasugust viibimist oma elukohas, tuleb kvalifitseerida „tööajaks“ selle artikli 2 tähenduses, kuna prokuröridele on valveaegadel seatud sellised piirangud, mis mõjutavad objektiivselt ja väga oluliselt nende õigust kasutada kõnealuste ajavahemike jooksul vabalt aega, mille jooksul nende tööalaseid teeneid ei vajata, ja tegeleda sel ajal oma huvidega.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: horvaadi.
(
i
)	Kohtuasjal on väljamõeldud nimi. See ei vasta ühegi menetlusosalise tegelikule nimele.