62004CC0034_HU
Opinion of the Advocate-General
Opinion of the Advocate-General
I – Bevezetés
1. 1996‑ban Hollandia és az Egyesült Királyság halászflottáinak két‑két hajóját átadták Argentínába. Ezeket az intézkedéseket a Közösség összesen 7 464 585,60 ecuvel támogatta. A Bizottság álláspontja szerint azonban ezek a támogatások nem érték el a céljukat, mivel az alperes tagállamok az átadott hajók helyett új hajóknak engedélyezték a halászatot. Ezért indította a két szóban forgó, kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárást, amelyeknek jogi szempontból lényegében azonos a tényállása. Az alábbiakban azonban bemutatom, hogy a Bizottság ennek során rossz jogalapra támaszkodik.
II – Jogi háttér
2. A halászatra való jogosultság megszerzéséhez a halászhajóknak a hajóhoz kötődő halászati engedélyre van szükségük. A közösségi jog első ízben a halászat és akvakultúra közösségi rendszerének létrehozásáról szóló, 1992. december 20‑i 3760/92/EGK tanácsi rendelet(2) (a továbbiakban: halászati rendelet) 5. cikkében írt elő ilyen engedélyt:
„(1) A Tanács a Szerződés 43. cikkében maghatározott eljárás szerint eljárva 1993. december 31‑ig elfogad egy olyan közösségi rendszert, amelyet legkésőbb 1995. január 1‑jétől kell alkalmazni, és amely meghatározza a tagállamok által kiadandó és nyilvántartandó halászati engedélyekben foglalt minimális információra vonatkozó szabályokat.
A közösségi rendszer hatálybalépésének időpontjától kezdve a tagállamok kötelesek a halászati engedélyek nemzeti rendszerét alkalmazni. Ellenkező rendelkezések hiányában valamennyi közösségi halászhajónak rendelkeznie kell egy, a hajóhoz kötött halászati engedéllyel.
A fenti rendelkezések minden közösségi szinten esetlegesen létező vagy valamely jelenlegi, illetve jövőbeli nemzetközi egyezmény keretében szükséges külön rendszer sérelme nélkül alkalmazandók.
(2) Az engedélyezési rendszer minden olyan közösségi halászhajóra vonatkozik, amely a közösségi halászati övezetben, harmadik ország vizein, vagy a nyílt tengeren üzemel. A nemzetközi egyezmények által előírt esetekben a minimális információra vonatkozó közösségi követelmények a harmadik országok olyan hajóira is alkalmazandók, amelyek a közösségi halászati övezetben halásznak. [nem hivatalos fordítás]”
3. A hajóhoz kötődő halászati engedélyeket a halászati engedélyekben feltüntetendő szükséges információk szabályozását megállapító közösségi rendszer létrehozásáról szóló, 1993. december 20‑i 3690/93/EK tanácsi rendelet(3) (a továbbiakban: szükséges információkról szóló rendelet) szabályozza közelebbről. Ennek irányadó rendelkezései az alábbiak:
„1. cikk
(1) Létrejön a Közösség halászati engedélyezési rendszere, meghatározva a 3760/92/EGK rendelet 5. cikkében említett halászati engedélyek minimális információtartalmára vonatkozó szabályokat [helyesen: Létrejön a 3760/92/EGK rendelet 5. cikkében említett halászati engedélyekben feltüntetendő minimális információra vonatkozó szabályokat meghatározó közösségi rendszer].
(2) Minden közösségi halászhajónak rendelkeznie kell halászati engedéllyel [helyesen: a hajóhoz kötődő halászati engedéllyel].
(3) Az engedélyt a hajón kell tartani.
(4) A halászhajónak tilos halat fogni, [halat] a fedélzeten tárolni, átrakodni vagy kirakodni, amennyiben nem kapott halászati engedélyt, illetve amennyiben halászati engedélyét visszavonták vagy felfüggesztették.
[…]
3. cikk
A lobogó szerinti tagállam állítja ki és tartja nyilván a lobogója alatt hajózó halászhajó halászati engedélyét, a 3760/92/EGK rendelet 11. cikkében foglaltaknak megfelelően.
[…]
5. cikk
A lobogó szerinti tagállam ideiglenesen vagy véglegesen felfüggeszti azoknak a hajóknak a halászati engedélyét, amelyeket ideiglenesen kivontak a forgalomból, és visszavonja azoknak a hajóknak a halászati engedélyét, amelyek véglegesen felhagytak a halászati tevékenységgel [helyesen: A lobogó szerinti tagállam ideiglenesen vagy véglegesen visszavonja azoknak a hajóknak a halászati engedélyét, amelyeket ideiglenesen kivontak a forgalomból, és visszavonja a végleges beszüntetési intézkedés tárgyát képező hajók halászati engedélyét].”
4. A halászati rendeletnek – a szükséges információkról szóló rendelet 3. cikkében említett – 11. cikke a Tanács feladatává tette, hogy meghatározza a közösségi flotta szerkezetátalakításának célkitűzéseit:
„A Tanács – tekintettel az I. címre – első alkalommal legkésőbb 1994. január 1‑jén, a Szerződés 43. cikkében meghatározott eljárás szerint eljárva több évre vonatkozóan meghatározza a közösségi halászati ágazat szerkezetátalakításának a célkitűzéseit és részletes szabályait az erőforrások és azok kiaknázása közötti egyensúly tartós elérése érdekében. Az említett szerkezetátalakítás során minden egyes esetben figyelembe kell venni a lehetséges gazdasági és szociális következményeket, valamint a halászati régiók sajátosságát [nem hivatalos fordítás].”
5. E rendelkezésnek megfelelően a Tanács meghozta az erőforrások és azok kiaknázása közötti egyensúly tartós elérése érdekében a közösségi halászati ágazat 1994. január 1. és 1996. december 31. közötti szerkezetátalakításának célkitűzéseiről és részletes szabályairól szóló [nem hivatalos fordítás], 1993. december 20‑i határozatát(4) (a továbbiakban: szerkezetátalakítási határozat). Ennek szövege az alábbi:
„1. cikk
(1) Az egyes tagállamok halászflottáinak halászati tevékenységét legkésőbb 1996. december 31‑ig az alábbiak szerint kell csökkenteni:
– 20%‑kal a vonóhálós hajókat, melyek fenékvonóhálós halászatot végeznek a fenéklakó fajokra,
– 15%‑kal azon flottaosztályokat, amelyek kotróhálós halászatot és merevítőrudas vonóhálóval lepényhalhalászatot végeznek,
– 0%, azaz nincs további leépítés az egyéb flottaosztályokra.
Ennek során az átmeneti orientációs programok 1991. december 31‑re megállapított céljait figyelembe kell venni.
(2) A halászati tevékenység (1) bekezdés szerinti csökkentésének legalább 55%‑os kapacitásleépítést kell eredményeznie.
2. cikk
Az 1. cikkben megállapított célok és részletes szabályok végrehajtásáról a Bizottság gondoskodik a tagállamok halászflottáira vonatkozóan a Bizottság 1992. december 21‑i határozataiban elfogadott és esetlegesen ugyanezen eljárás keretében módosított többéves orientációs programok keretében [nem hivatalos fordítás].”
6. Az irányadó időpontban Hollandiára vonatkozó konkrét célokat a 4028/86/EGK tanácsi rendelet alapján a Hollandiára az 1993‑1996 közötti időszakra a halászflotta vonatkozásában előírt többéves orientációs programról szóló, 1992. december 21‑i bizottsági határozat(5) állapította meg, míg az Egyesült Királyságra vonatkozó célokat a 4028/86/EGK tanácsi rendelet alapján az Egyesült Királyságra az 1993‑1996 közötti időszakra a halászflotta vonatkozásában előírt többéves orientációs programról szóló, 1992. december 21‑i bizottsági határozat(6) .
7. Az e célok eléréséhez szükséges eszközökre vonatkozó rendelkezéseket a halászati és akvakultúraágazatnak nyújtott, valamint ezek termékeinek feldolgozásához és forgalmazásához nyújtott közösségi strukturális támogatásra vonatkozó feltételek és rendelkezések megállapításáról szóló, 1993. december 21‑i 3699/93/EK tanácsi rendelet(7) (a továbbiakban: a strukturális intézkedésekről szóló rendelet) tartalmazza. A szóban forgó ügyekre a 7. és 8. cikk vonatkozik.
„7. cikk Általános rendelkezések
(1) Ha a kapacitások kizárólag közösségi pénzügyi támogatásból finanszírozott leépítése azt eredményezné, hogy a többéves orientációs program lejártakor a leépítés meghaladja a tagállam meghatározott flottaszegmensére előírt célokat, úgy ez az új helyzet – amennyiben kizárólag ezekre a támogatásokra vezethető vissza – nem szolgálhat új kapacitások igénybevételének az igazolására. [nem hivatalos fordítás]
[…]
(2) […]
8. cikk A halászati tevékenységek kiigazítása
(1) A tagállamok a halászati tevékenységeket érintően kiigazító intézkedéseket hoznak annak érdekében, hogy legalább az 5. cikkben előírt többéves orientációs programok célkitűzéseit megvalósítsák.
Amennyiben szükséges, a tagállamok intézkedéseket hoznak a hajók halászati tevékenységének végleges beszüntetése vagy korlátozása érdekében.
(2) A hajók halászati tevékenységének végleges beszüntetésére irányuló intézkedések többek közt a következőket foglalhatják magukban:
– leselejtezés,
– harmadik országba való végleges átadás, kivéve ha az átadás sértheti a nemzetközi jogot, valamint a halászati erőforrások megőrzését és kezelését,
– a kérdéses hajó végleges, a Közösség vizein a halászattól eltérő egyéb célra történő átminősítése.
[…]
A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az ilyen intézkedések által érintett hajókat töröljék a halászhajók nyilvántartásából és a közösségi halászhajó‑nyilvántartásból. A tagállamok azt is biztosítják, hogy a törölt hajókat véglegesen kizárják a közösségi vizeken való halászat gyakorlásából [nem hivatalos fordítás].
(3) [...]”
8. A szóban forgó esetekben a hajók átadása azonban nem közvetlenül a strukturális intézkedésekről szóló rendeleten alapult, hanem az Európai Gazdasági Közösség és az Argentin Köztársaság között a tengeri halászati ágazatban fennálló kapcsolatokról szóló, 1994. május 24‑i megállapodáson.(8)
9. A kilencedik preambulumbekezdés rögzíti:
„MEGGYŐZŐDVE ARRÓL, hogy a halászati ágazatban ez az újfajta együttműködés tartós hozzáférést biztosít az új halászati lehetőségekhez, hozzájárul az argentin flotta megújításához és átalakításához, és a közösségi flotta szerkezeti átalakításához, és hosszú távon elősegíti az erőforrások ésszerű kiaknázását,”
10. A megállapodás 5. cikkének irányadó rendelkezései szerint:
„(1) A Felek kedvező feltételeket teremtenek Argentínában olyan vállalkozások letelepedéséhez, amelyek tőkéje a Közösség egy vagy több tagállamából származik, továbbá az argentin és közösségi hajótulajdonosok között a halászati ágazatban vegyes vállalatok, illetve közös vállalkozások létrehozásához, amelyek célja az argentin halászati erőforrások kiaknázása és adott esetben feldolgozása az I. jegyzőkönyvben, és az I. és II. mellékletben megállapított feltételek szerint.
(2) […]
(3) Flottája szerkezetátalakítására irányuló politikájának részeként a Közösség elősegíti, hogy az Argentínában letelepült vagy letelepülni készülő vállalkozások közösségi hajókat vegyenek át […]”
11. A Közösség általi támogatás a megállapodás 7. cikke (1) bekezdéséből következik:
„(1) Az 5. cikkben meghatározott vállalkozások letelepedésének ösztönzése érdekében a felek által a 6. cikk szerint kiválasztott projektek pénzügyi támogatásban részesülnek az I. jegyzőkönyvvel összhangban.”
III – A tényállás és a kereseti kérelmek
C‑34/04. sz. ügy – Bizottság kontra Hollandia
12. A Hollandiával szemben folyó eljárás a Wiron III. és Wiron IV. nevű két hajónak az Argentínával kötött megállapodás alapján létrehozott vegyes vállalat részére történő átadását érinti. A hajókat 1996 júliusában adták át. A Bizottság a Hollandiához, a hajók tulajdonosaihoz és a vegyes vállalathoz cí mzett 1996. december 16‑i határozatával támogatást nyújtott. A támogatás összege hajónként 1 852 236 ecu volt a hajótulajdonosok számára, és 277 835,40 ecu a vegyes vállalatnak.
13. Hollandia ezt követően új engedélyeket adott ki más hajók számára, melyek a két átadott hajó helyét vették át a halászhajók bejegyzésére szolgáló nyilvántartásban.
14. A Bizottság kéri, hogy a Bíróság:
1. állapítsa meg, hogy a Holland Királyság – mivel nem vonta vissza a Wiron III. és Wiron IV. hajók halászati engedélyét azt követően, hogy e hajókat véglegesen átadták Argentínába – nem teljesítette a halászati engedélyekben feltüntetendő szükséges információk szabályozását megállapító közösségi rendszer létrehozásáról szóló, 1993. december 20‑i 3690/93/EK tanácsi rendelet 5. cikkéből eredő kötelezettségeit;
2. a Holland Királyságot kötelezze a költségek viselésére.
15. A Holland Királyság kéri, hogy a Bíróság:
1. utasítsa el a Bizottság keresetét, és
2. a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.
A C‑64/04. sz. ügy – Bizottság kontra Egyesült Királyság
16. Az Egyesült Királysággal szemben folyó eljárás alapjául szolgáló tényállás az alábbi: 1996 második felében a Cleopatra és az Ocean Quest hajók tulajdonosai kérelmet nyújtottak be az Egyesült Királyság élelmiszerügyi, halászati és mezőgazdasági minisztériumához annak érdekében, hogy a Közösség nyújtson támogatást e hajóknak az Argentínával kötött megállapodás alapján – egy vegyes vállalat részére – történő átadásához. A minisztérium e kérelmeket a Bizottsághoz továbbította. Ennek során közölte, hogy a hajókat kiválasztották az északi‑tengeri halászati tevékenység csökkentésére.
17. A hajók tulajdonosai a hajókhoz kötődő halászati engedélyeket ellenérték fejében harmadik személyekre ruházták át. Az Egyesült Királyság joga szerint jogot szereztek egy halászhajó számára történő megfelelő engedély megszerzésére.
18. Amint az Egyesült Királyság illetékes hatóságai tudomást szereztek az engedélyek átruházásáról, tájékozódtak a Bizottságnál azt illetően, hogy ez megengedett‑e. A Bizottság illetékes szervei elutasították ezt az eljárásmódot.
19. Ugyanakkor a Bizottság 1996. december 16‑án az Egyesült Királysághoz, a hajók eredeti tulajdonosaihoz és a mindenkori vegyes vállalathoz címzett határozatot hozott, mellyel a Közösség támogatást nyújtott, a Cleopatra esetében 1 469 592 ecu‑t kaptak a hajó tulajdonosai és 220 438,80 ecu‑t a vegyes vállalat. Az Ocean Quest esetében a támogatás összege 1 316 880 ecu és 197 532 ecu volt.
20. Jóllehet az Egyesült Királyság illetékes hatóságai ismételten utaltak az engedélyek átruházására, a pénzösszegeket ki is fizették.
21. A Bizottság a C‑64/04. sz. ügyben kéri, hogy a Bíróság:
1. állapítsa meg, hogy az Egyesült Királyság – mivel nem vonta vissza a Cleopatra és az Ocean Quest hajók halászati engedélyét azt követően, hogy e hajókat véglegesen átadták Argentínába – nem teljesítette a halászati engedélyekben feltüntetendő szükséges információk szabályozását megállapító közösségi rendszer létrehozásáról szóló, 1993. december 20‑i 3690/93/EK tanácsi rendelet 5. cikkéből eredő kötelezettségeit;
2. az Egyesült Királyságot kötelezze a költségek viselésére.
22. Az Egyesült Királyság a Bizottság keresetének elutasítását, és a Bizottságnak a költségek viselésére való kötelezését kéri.
IV – Jogi értékelés
23. A Bizottság mindkét eljárásban azt kifogásolja a mindenkori tagállamokkal szemben, hogy a hajók végleges átadása után azok halászati engedélyét nem vonták vissza.
A – A szükséges információkról szóló rendelet 5. cikkéről
24. A Bizottság a kifogását a szükséges információkról szóló rendelet 5. cikkére alapozza. Eszerint a lobogó szerinti tagállam ideiglenesen vagy véglegesen visszavonja azoknak a hajóknak a halászati engedélyét, amelyeket ideiglenesen kivontak a forgalomból, és visszavonja a végleges beszüntetési intézkedés tárgyát képező hajók halászati engedélyét. Következésképpen a továbbiakban azt kell vizsgálni, hogy a hajók az egyezmény értelmében végleges beszüntetési intézkedés tárgyát képezték‑e, és adott esetben ennek kapcsán azt, hogy a mindenkori tagállam a halászati engedélyeiket visszavonta‑e.
1. A beszüntetési intézkedésekről
25. A szóban forgó eljárásban jogvita tárgyát képező hajók – a Hollandia ellen folyó eljárásban a Wiron III. és a Wiron IV., az Egyesült Királyság ellen folyó eljárásban az Ocean Quest és a Cleopatra – a Közösség pénzügyi támogatásával Hollandia, illetve az Egyesült Királyság halászflottáiból kivonásra kerültek, és azokat az argentin halászflottának adták át.
26. Mivel a hajókat továbbra is halászatra használják, a végleges beszüntetés első látásra kizártnak tűnik. A strukturális intézkedésekről szóló rendelet 8. cikke azonban egyértelművé teszi, hogy a harmadik országokba való végleges átadás szintén a végleges beszüntetés egyik esete. A véglegesen kivont halászhajók ugyanis már nem képezik a közösségi halászflotta részét.
27. Jóllehet a holland kormány vitatja a strukturális intézkedésekről szóló rendelet 8. cikkének alkalmazhatóságát a hajóknak az Argentínával kötött megállapodás alapján történő átadására, helytelen lenne ennek az átadásnak az engedélyezés célja szempontjából nem végleges beszüntetésként való kezelése. Az engedélyek visszavonása nélkül ugyanis ezek a hajók esetleg a Közösség hajóiként, a Közösség vizein vagy közösségi kvóták terhére halászhattak volna.
28. Ezen túlmenően a hajók Argentínába történő átadásának – a megállapodás 5. cikkének (3) bekezdése és kilencedik preambulumbekezdése szerint – többek között a közösségi flotta szerkezetátalakításához is hozzá kell járulnia. Következésképpen a strukturális intézkedésekre vonatkozó általános szabályok közvetlenül vagy analógia útján a hajók Argentínába történő átadására is alkalmazhatók(9) . Azt, hogy a megállapodás különös részi rendelkezései mennyiben zárják ki a strukturális intézkedésekről szóló rendelet szabályainak alkalmazását(10), itt szükségtelen tisztázni, mivel a megállapodás legalábbis nem szabályozza, hogy a hajók Argentínába történő átadását végleges beszüntetési intézkedésként kell‑e kezelni, vagy sem.
29. Következésképpen az átadott hajók halászati engedélyeit a szükséges információkról szóló rendelet 5. cikke szerint vissza kellett volna vonni.
2. Az engedélyek visszavonásáról
30. A felek – a Bizottságot is beleértve – egyetértenek abban, hogy az átadott hajók már nem rendelkeznek halászati engedéllyel.
31. A holland kormány közlése szerint a holland hajók engedélyei automatikusan, ipso iure
visszavonásra kerültek. Csupán a halászhajók holland nyilvántartásában szabaddá vált helyeket adták át új hajóknak, és e hajóknak adtak halászati engedélyt.
32. Az Egyesült Királyság előadta, hogy az engedélyek birtokosai harmadik személyeknek adták el az engedélyeket, amelyeket aztán más hajókhoz használtak fel. A hajóknak a brit flottából történő végleges kivonása során ezért azok már nem rendelkeztek engedélyekkel, amelyeket bevonhattak volna.
33. Ez az előadás első pillantásra ellentétesnek tűnik az engedélyek hajóhoz kötöttségével. A halászati rendelet 5. cikk (1) bekezdésének második albekezdése szerint valamennyi közösségi halászhajónak rendelkeznie kell egy, a hajóhoz kötött halászati engedéllyel.
34. Az Egyesült Királyság és a Bizottság adatai szerint azonban valójában nem magukról az engedélyekről volt szó, hanem „licence entitlementsről”, azaz engedélyre vonatkozó igényekről. A voltaképpeni engedély csak akkor adható meg, ha a kérelmező rendelkezik ilyen igénnyel. Az eladott igények alapján úgy tűnik, hogy a szóban forgó esetben is ez történt.
35. Ezért a szükséges információkról szóló rendelet 5. cikke által megkövetelt állapot megvalósulni látszik: a kivont hajók a továbbiakban már nem rendelkeznek halászati engedéllyel.
3. Az átadott hajók engedélyeinek pótlásáról
36. A Bizottság kifogása azonban valójában az ellen irányul, hogy Hollandia és az Egyesült Királyság más halászhajóknak új engedélyeket állított ki, amelyek megfeleltek a Közösség támogatásával harmadik ország flottájába átadott hajók engedélyeinek. Ezért a Bizottság azt kifogásolja, hogy a kivont kapacitásokat pótolták azáltal, hogy a kivont hajók helyére új hajók kerültek.
37. A ma hatályos jogban ez a 2371/2002 rendelet(11) 11. cikkének (3) bekezdése által egyértelműen szabályozott: közösségi pénzügyi támogatás csak a halászati engedély visszavonása után engedélyezhető. Az engedély szerinti kapacitás nem pótolható. A jelen ügyben irányadó időpontban azonban hiányzott az ennek megfelelő egyértelmű szabályozás.
38. A Bizottság úgy gondolja, hogy a szükséges információkról szóló rendelet 5. cikke ilyen kifejezett szabályozás nélkül is a halászati engedély pótlás nélküli visszavonását írja elő(12) . Az Egyesült Királyság elfogadja ezt az értelmezést, Hollandia azonban elutasítja.
39. A szükséges információkról szóló rendelet 5. cikkének szövege azonban nem tartalmazta a visszavont engedélyek helyetti pótengedélyek kiadását. Ez a rendelkezés sokkal inkább csak az engedélyek visszavonását érintette.
40. A Bizottság ezért megpróbálja a pótengedélyek kiadásának tilalmát a strukturális intézkedésekről szóló rendelet 8. cikke szerinti szerkezetátalakítási intézkedések céljaiból, így különösen a hajók Argentínába történő átadásához nyújtott támogatás céljából levezetni.
41. Mivel az Argentínával kötött megállapodás szerint a hajóknak ebbe az államba történő átadásának hozzá kell járulnia a közösségi flotta szerkezetátalakításához, az a célja, hogy csökkentse a Közösség halászati kapacitását. Ha az átadott hajók helyett új hajóknak adnak engedélyt, az akadályozza a csökkentést.
42. Következésképpen a Bizottsággal annyiban egyet kell érteni, hogy a halászhajók támogatott átadása esetében a pótengedélyek kiadása hátrányosan hat a támogatás céljaira.
43. A támogatás céljaira való ezen hátrányos hatás azonban nem engedi meg az arra való következtetést, hogy a pótengedélyek kiadása sérti
a szükséges információkról szóló rendelet 5. cikkét akár önmagában, akár a strukturális intézkedésekről szóló rendelet 8. cikkével összefüggésben.
44. A két rendelkezés egyike sem tartalmazza ugyanis még a legcsekélyebb utalást sem olyan szabályozásra, amely ezeket a célokat a visszavont halászati engedélyek pótlásának tilalmával biztosítaná. A strukturális intézkedésekről szóló rendelet 8. cikke még csak nem is említi a halászati engedélyt. A szükséges információkról szóló rendelet 5. cikke csak a meghatározott hajó halászati engedélyének visszavonására vonatkozó kötelezettséget tartalmazza. Ennek a kötelezettségnek eleget tesz a halászati engedélyek visszavonása. Az, hogy milyen feltételekkel lehet más hajóknak új engedélyeket kiadni, a visszavonási kötelezettségből nem vezethető le. Ez sokkal inkább olyan más rendelkezések tárgyát képezi, amelyek feladata a beszüntetési intézkedéshez nyújtott támogatás céljainak érvényesítése.(13)
45. Amint arra a holland kormány utalt, a Bizottság annak érdekében, hogy az említett tagállamokkal szemben eljárhasson, az engedélyek megadásának szabályozása során a szükséges információkról szóló rendelet 3. cikkére támaszkodhatott. Emellett a strukturális intézkedésekről szóló rendelet 7. cikke (1) bekezdésének első albekezdése jött figyelembe.
46. Ezek a rendelkezések azonban nem képezik a két szóban forgó kereset tárgyát. Ezért e keresetek sikerességét sem alapozhatják meg(14) . Így a holland kormány joggal jegyezte meg, hogy a Bizottság a keresetét helytelen jogalapra alapozta.
47. Következésképpen mindkét keresetet el kell utasítani.
B – Más rendelkezések másodlagos vizsgálata
48. Csupán másodlagosan, az esetre, ha a Bíróság a kereset tárgyának további kiterjesztését elismeri, és annak hangsúlyozására, hogy nem szükséges a szükséges információkról szóló rendelet 5. cikkének a strukturális intézkedésekről szóló rendelet 8. cikkével összefüggésben történő, a Bizottság által javasolt értelmezése, az alábbiakban szeretném bemutatni, hogy a Bizottság a jelen eljárásban a szükséges információkról szóló rendelet 3. cikkének vagy a strukturális intézkedésekről szóló rendelet 7. cikk (1) bekezdése első albekezdésének megsértését sem bizonyította.
1. A szükséges információkról szóló rendelet 3. cikkéről
49. A szükséges információkról szóló rendelet 3. cikke szerint a lobogó szerinti tagállam állítja ki és tartja nyilván a lobogója alatt hajózó halászhajó halászati engedélyét a halászati rendelet 11. cikkében foglaltaknak megfelelően. Ezt a nemzeti hatáskört hangsúlyozza a halászati rendelet 5. cikk (1) bekezdésének első két albekezdése is.
50. A Hollandia által átmenetileg képviselt – de időközben feladott – állásponttal ellentétben a tagállamok nem adhatják ki szabadon az engedélyeket, hanem figyelembe kell venniük a halászati rendelet 11. cikkében foglaltakat. Ez a rendelkezés a Tanács feladatává teszi, hogy meghatározza a közösségi halászati ágazat szerkezetátalakításának a célkitűzéseit és részletes szabályait az erőforrások és azok kiaknázása közötti egyensúly tartós elérése érdekében.
51. Ezeket a célokat a Tanács az 1993. évi szerkezetátalakítási határozatában rögzítette. Eszerint a flottakapacitásokat meghatározott területeken csökkenteni kell, egyébként pedig legalábbis nem növelhetők. E célok elérése érdekében a tagállamoknak úgynevezett többéves orientációs programokat kell megvalósítaniuk a Bizottság felügyelete alatt. A szükséges információkról szóló rendelet 3. cikkében foglalt utalás a halászati rendelet 11. cikkére a tagállamokat közvetetten arra kötelezi, hogy a halászati engedélyek kiadása során figyelembe vegyék a szerkezetátalakítás céljait.
52. Amint azt Hollandia és az Egyesült Királyság kormányai elismerik, ennek következtében alapvetően nem adhatóak ki új halászati kapacitások. Ennek kapcsán a holland kormány joggal jegyezte meg, hogy a Bizottság a keresetét helytelen jogalapra alapozta.
53. Itt szükségtelen átfogóan tisztázni, hogy a kivont kapacitások pótlása milyen körülmények között megengedett. Különösen szükségtelen a két kormány(15) érveit egyenként felsorolni.
54. A szükséges információkról szóló rendelet 3. cikkének, a halászati rendelet 11. cikkének, az 1993‑as szerkezetátalakítási határozatnak és a mindenkor alkalmazandó többéves orientációs programnak a megsértése ugyanis minden esetben legalábbis azt feltételezné, hogy az átadott kapacitások pótlásával e program célkitűzései nem valósultak meg. Ezzel kapcsolatban a Bizottság azonban nem terjesztett elő érvelést. Sem az nem ismert, hogy a két tagállam megsértette‑e a célokat, sem az, hogy az engedélyek pótlás nélküli visszavonása hozzájárult volna‑e a megsértett célok eléréséhez.(16)
55. Következésképpen nem állapítható meg a szükséges információkról szóló rendelet 3. cikkének megsértése.
2. A strukturális intézkedésekről szóló rendelet 7. cikke (1) bekezdésének első albekezdése
56. A szóban forgó esetekben az engedélyek pótlólagos kiadása továbbá sérthette volna a strukturális intézkedésekről szóló rendelet 7. cikke (1) bekezdésének első albekezdését. A többéves orientációs programok csökkentésre vonatkozó céljától függetlenül ez a rendelkezés megtiltja a leépített kapacitások pótlását. Feltételezi azonban, hogy a leépítést kizárólag közösségi pénzügyi támogatásból finanszírozták.
57. A Bizottság azonban nem állítja, hogy az átadást kizárólag közösségi pénzügyi támogatásból finanszírozták volna. Ez a szóban forgó esetekben azért is kétséges, mert a hajók tulajdonosai nyilvánvalóan nyereséget kívántak elérni az argentin vizeken végzett halászati tevékenységgel. Ezenkívül legalább az Egyesült Királyság hajóinak átadásakor további okot jelentett az átadásra az engedélyekre vonatkozó igények eladásából származó haszon.
58. Következésképpen a strukturális intézkedésekről szóló rendelet 7. cikk (1) bekezdése első albekezdésének megsértése sem állapítható meg.
3. A másodlagos vizsgálat eredménye
59. Akkor is el kellene utasítani mindkét keresetet, ha a Bíróság a szükséges információkról szóló rendelet 3. cikkét vagy a strukturális intézkedésekről szóló rendelet 7. cikk (1) bekezdése első albekezdését a kereset tárgyának részeként ismerné el. E rendelkezések vizsgálata sokkal inkább azt mutatja, hogy a szükséges információkról szóló rendelet 5. cikkének – a strukturális intézkedésekről szóló rendelet 8. cikkével összefüggésben – a Bizottság által javasolt értelmezése a szükséges információkról szóló rendelet 3. cikkében és a strukturális intézkedésekről szóló rendelet 7. cikke (1) bekezdésének első albekezdésében meghatározott követelmények megkerülését jelentené.
V – A költségekről
60. Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. A Bizottságot, mivel mindkét eljárásban pervesztes lett, Hollandia kormánya és az Egyesült Királyság kormánya kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
VI – Végkövetkeztetések
61. Mindezek alapján javaslom a Bíróságnak, hogy mind a C‑34/04. sz. ügyben, mind pedig a C‑64/04. sz. ügyben az alábbiak szerint határozzon:
1.	A keresetet elutasítja.
2.	Az Európai Közösségek Bizottságát kötelezi a költségek viselésére.
(1) .
(2)  –	HL L 389., 1. o.; A Norvég Királyság, az Osztrák Köztársaság, a Finn Köztársaság és a Svéd Királyság csatlakozásának feltételeiről, valamint az Európai Unió alapját képező szerződések kiigazításáról szóló okmány I. melléklete – A csatlakozási akta 29. cikke szerinti lista – X. Halászat (HL 1994. C 241., 189. o.) által módosított változatában. A rendelet helyébe 2003. január 1‑jei hatállyal a halászati erőforrások közös használati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20‑i 2371/2002/EK tanácsi rendelet (HL L 358., 59. o.; magyar nyelvű különkiadás 4. fejezet, 5. kötet, 460. o.) lépett.
(3)  –	HL L 341., 93. o.; magyar nyelvű különkiadás: 4. fejezet, 2. kötet, 137. o. Ezt a rendeletet a halászati engedélyeken feltüntetendő szükséges információk szabályozását megállapító közösségi rendszer létrehozásáról szóló 3690/93/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. április 25‑i 700/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezte, és a halászati engedélyek kezeléséről és az azokban feltüntetendő szükséges információkról szóló, 2005. augusztus 3‑i 1281/2005/EK bizottsági rendelet (HL L 203., 3. o.) lépett a helyébe.
(4)  –	HL 1994. L 10., 20. o.
(5)  –	HL L 401., 15. o.
(6)  –	HL L 401., 33. o.
(7)  –	HL L 346., 1. o., az 1995. június 29‑i, 1624/95/EK tanácsi rendelettel (HL L 155., 1. o.) módosított, és a halászati és akvakultúraágazatnak nyújtott, valamint ezek termékeinek feldolgozásához és forgalmazásához nyújtott közösségi strukturális támogatásra vonatkozó feltételek és rendelkezések megállapításáról szóló, 1998. november 3‑i 2468/98/EK tanácsi rendelettel (HL L 312., 19. o.) egységes szerkezetbe foglalt változat, melynek helyébe a halászati ágazatnak nyújtott közösségi strukturális támogatásra vonatkozó részletes szabályok és rendelkezések megállapításáról szóló, 1999. december 17‑i 2792/1999/EK tanácsi rendelet (HL L 337., 10. o.) lépett.
(8)  –	HL L 318., 2. o.; magyar nyelvű különkiadás 4. fejezet, 2. kötet, 94. o.
(9)  –	Ebben az értelemben lásd a C‑254/03. P. sz., Eduardo Vieira kontra Bizottság ügyben 2005. január 13‑án hozott ítélet (EBHT 2005., I‑237. o.) 36. és azt követő, valamint 63. és azt követő pontjait.
(10)  –	Lásd a Vieira‑ügyben hozott ítéletben (hivatkozás a 9. lábjegyzetben, 58. pont) a fellebbező fél által előadottakat és Tizzano főtanácsnoknak erre az ügyre vonatkozó 2004. szeptember 16‑i indítványának 71. és azt követő pontjait.
(11)  –	Hivatkozás a 2. lábjegyzetben.
(12)  –	A 2371/2002 rendeletre vonatkozó bizottsági javaslat (COM (2002) 185 végleges, 4. o.) indoklása szerint a 2371/2002 rendelet 11. cikke (3) bekezdésében foglalt szabályozás megfelel az azelőtt hatályos jognak. A jogalkotási eljárás során azonban Spanyolország, Görögország és Olaszország e rendelkezést hosszú időn keresztül ellenezte, lásd a tanácsi dokumentumokat 14231/1/02 REV 1, 31. lábjegyzet, és 15271/02, 14. lábjegyzet.
(13)  –	Egyebekben az Egyesült Királyság megnevez egy további lehetőséget a támogatás hatékonyságának biztosítására: A Bizottságnak a közösségi támogatást vissza kellett volna követelnie, illetve úgy kellett volna kialakítania, hogy az a cél megsértése esetén visszakövetelhető legyen. Ez ésszerű intézkedés lett volna a közpénzek tekintetében ésszerűtlenül bekövetkező veszteség megakadályozása érdekében.
(14)  –	A kereset tárgyának kiterjesztésével kapcsolatban lásd a C‑6/04. sz., Bizottság kontra Egyesült Királyság ügyben 2005. október 20‑án hozott ítélet (EBHT 2005., I‑9017. o.) 57. és azt követő pontjait.
(15)  –	Az Egyesült Királyság kormánya lényegében előadta, hogy az engedélyek pótlás nélküli visszavonására vonatkozó kötelezettség először akkor keletkezett, amikor a hajók már nem rendelkeztek engedéllyel. A holland kormány elutasítja a strukturális intézkedésekről szóló rendelet alkalmazhatóságát a hajóknak az Argentínával kötött megállapodás alapján történő átadására.
(16)  –	Ez a Bizottság szempontjából így következetes, mivel keresetét tévesen a szükséges információkról szóló rendelet 5. cikkére – a strukturális intézkedésekről szóló rendelet 8. cikkével összefüggésben – alapozta. A jelen eljárásban figyelmen kívül kell hagyni, hogy a Bizottság az eljárástól függetlenül közölte, hogy mindkét tagállam megsértette 1993 és 1996 között az orientációs programok céljait, éves jelentés a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek a halászflottákra vonatkozó többéves orientációs programok végrehajtásának állásáról 1996 végén (COM (1997) 352, 36. o. Hollandiára és 45. o az Egyesült Királyságra vonatkozóan). A Bizottság előadásának hiányában ugyanis a két tagállamnak nem kellett állást foglalnia a jelen eljárásban. Az 1997 végére vonatkozó éves jelentés szerint (COM (1999) 157, 32. o. Hollandiára és 38. o. az Egyesült Királyságra vonatkozóan) egy évvel később a célok megsértése legalábbis az utóbbi tagállam vonatkozásában már nem volt ennyire egyértelmű.