62020CC0659
LAILA MEDINA
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2022. március 3. (
1
)
C‑659/20. sz. ügy
ET
kontra
Ministerstvo životního prostředí
(a Nejvyšší správní soud [legfelsőbb közigazgatási bíróság, Cseh Köztársaság] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Előzetes döntéshozatal – EUMSZ 267. cikk – A vadon élő állat‑ és növényfajok számára kereskedelmük szabályozása által biztosított védelem – 338/97/EK és 865/2006/EK rendelet – A kereskedelmi tevékenység tilalma alóli mentességek – Egy állatfajnak fogságban született vagy szaporított példányai – A »tenyészállomány« fogalma – A tenyészállomány származásának megállapítása”
Bevezetés
1.
„A vadon élő állatok és növények sok szép és változatos formájukban a föld természeti rendszereinek pótolhatatlan részét képezik, amelyeket a jelen és a jövő nemzedékek számára meg kell óvni.” A veszélyeztetett vadon élő állat‑ és növényfajok nemzetközi kereskedelméről szóló egyezmény (kihirdette: 2003. évi XXXII. tv.; a továbbiakban: CITES) preambulumában szerepel ez az alapvető megállapítás. (
2
)
2.
A CITES egy olyan nemzetközi környezetvédelmi szerződés, amelynek célja a vadon élő állatok és növények bizonyos fajainak a nemzetközi kereskedelem útján történő túlzott mértékű kiaknázásától való megóvása. A szakértők úgy jellemezték, hogy „vitathatatlanul ez a legsikeresebb a vadon élő állatok és növények védelmével foglalkozó nemzetközi szerződések közül”, ugyanakkor elismerik, hogy „problémák bizonyosan továbbra is léteznek”. (
3
) Különösen a vadon élő állatok és növények illegális kereskedelme „továbbra is komoly aggodalomra ad okot”. (
4
) Egyes becslések szerint az illegális kereskedelem volumene évente 7 és 23 ezer millió amerikai dollár (USD) között mozog világszerte. (
5
) Az ENSZ által a világ vadon élő állatait és növényeit érintő bűncselekményekről készített legfrissebb jelentés szerint a vadon élő állatokat és növényeket érintő bűncselekmények olyan üzletágat képeznek, amely „globális; jövedelmező magas árakat előidéző nagy kereslettel; és rendkívül elterjedt”. (
6
) Ugyanez a jelentés kiemeli a globális egészségügyi válság és a vadon élő állatok és növények illegális kizsákmányolása közötti kapcsolatot, és úgy véli, hogy a vadon élő állatokat és növényeket érintő bűncselekmények megszüntetése „a Covid19‑válságból való helyreállás utáni jobb helyzet lényegi elemét képezi”. (
7
)
3.
Ezen általános megfontolások hátterének fényében kívánom elvégezni a Nejvyšší správní soud (legfelsőbb közigazgatási bíróság, Cseh Köztársaság) által benyújtott előzetes döntéshozatali kérelem elemzését. E kérelem két olyan uniós rendelet, nevezetesen a 338/97/EK tanácsi rendelet (
8
) és a 865/2006/EK bizottsági rendelet (
9
) értelmezésére vonatkozik, amelyek célja a vadon élő állat‑ és növényfajok védelme és megőrzésük biztosítása az e fajok példányait érintő nemzetközi kereskedelem ellenőrzése útján.
4.
A 338/97 rendelet egyes, a rendelet A. mellékletében felsorolt állatfajok fogságban született vagy szaporított példányaira alkalmazandó, eltérést engedő rendelkezéseket állapít meg. A jelen ügyben felvetett fő kérdés lényegében az, hogy annak megállapítása céljából, hogy a példányok jogosultak‑e a valamely állatfaj fogságban szaporított példányaira alkalmazandó kereskedelmi tilalom alóli mentességre, az illetékes hatóságok ellenőrizhetik‑e a tenyészállomány származását, még akkor is, ha ez a vizsgálat túlmutat azon példányokon, amelyeket a tenyésztő jogszerűen szerzett meg. Amint azt az elemzésemben be kívánom mutatni, a hatóságoknak hatáskörrel kell rendelkezniük erre ahhoz, hogy eldönthessék, hogy a mentességet biztosítaniuk kell‑e.
Jogi keret
A nemzetközi jog
CITES
5.
A CITES célja egyes veszélyeztetett vadon élő állat‑ és növényfajok védelme a nemzetközi kereskedelem szabályozása révén. A CITES külön szabályokat állapít meg a különböző fajok védelmére, amelyeket az egyezmény három függelékének megfelelő három kategóriába sorolnak aszerint, hogy mennyire fenyegeti őket a kihalás veszélye.
6.
Ezen egyezményt, amelynek 2015. július 8‑án az Unió is részes felévé vált, az Unión belül 1984. január 1‑jétől a 3626/82/EGK tanácsi rendelet (
10
) hajtotta végre. Az említett rendeletet a 338/97 rendelet helyezte hatályon kívül.
7.
A CITES I. függeléke a legveszélyeztetettebb fajokat tartalmazza, amelyek védelmére a legszigorúbb szabályok vonatkoznak. A CITES II. cikkének 1. pontja értelmében e fajok példányainak kereskedelme csak „rendkívüli körülmények között” engedélyezhető.
8.
A CITES II. cikke 2. pontjának a) alpontja értelmében az egyezmény II. függeléke magában foglal „valamennyi olyan fajt, amelyeket bár jelenleg nem feltétlenül fenyeget a kipusztulás, de ez bekövetkezhet, ha az ilyen fajok példányainak a kereskedelmét nem vetik alá szigorú szabályozásnak annak érdekében, hogy elkerüljék a fennmaradásukkal összeegyeztethetetlen hasznosítást”. A II. függelékben szereplő fajok behozatalára vonatkozó követelmények kevésbé szigorúak, mint az I. függelékben szereplő fajokra vonatkozó követelmények.
9.
A CITES VII. cikkének 4. pontja úgy rendelkezik, hogy az I. függelékben szereplő állatfajok kereskedelmi céllal fogságban szaporított példányait a II. függelékben szereplő fajok példányainak kell tekinteni.
Az uniós jog
A 338/97 rendelet
10.
A 338/97 rendelet 1. cikke kimondja, hogy a rendelet célja a vadon élő állat‑ és növényfajok védelme és megőrzésük biztosítása kereskedelmük szabályozása útján. A rendelet azt is kimondja, hogy e rendeletet a CITES céljainak, elveinek és rendelkezéseinek megfelelően kell alkalmazni.
11.
E rendelet 2. cikke az alábbi fogalommeghatározásokat tartalmazza:
„[…]
g)
»igazgatási hatóság«: egy tagállam esetében a 13. cikk (1) bekezdésének a) pontja szerint […] kijelölt, nemzeti igazgatási hatóság;
[…]
s)
»faj«: faj, alfaj vagy ezek populációja;
t)
»példány«: az A–D. mellékletben felsorolt fajok bármely, élő vagy elhalt, állati vagy növényi egyede […]”.
12.
A 338/97 rendelet 8. cikke az alábbiak szerint rendelkezik:
„(1)   Az A. mellékletben felsorolt fajok példányainak megvétele, vételi ajánlat tétele, kereskedelmi célú beszerzése, kereskedelmi célú árubemutatása, kereskedelmi nyereséget célzó felhasználása és eladása, kereskedelmi áru jellegű tartása, eladási ajánlata vagy eladásra történő szállítása tilos.
[…]
(3)   A vadon élő állat‑ és növényfajok megőrzésére vonatkozó egyéb közösségi jogszabályok követelményeivel összhangban, az (1) bekezdésben említett tilalom alól esetenként eltérés engedélyezhető azon tagállam igazgatási hatósága által kiállított ide vonatkozó bizonyítványa révén, amelyben a példányok találhatók, amennyiben a példányok
[…]
d)
egy állatfajnak fogságban született vagy nevelt példányai, vagy egy növényfajnak mesterségesen szaporított példányai, vagy ilyen példányok részei vagy származékai.”
A 865/2006 rendelet
13.
A 865/2006 rendelet 1. cikkének 3. pontja az alábbi fogalommeghatározást tartalmazza:
„3.   »tenyészállomány«: tenyészetben szaporításra használt állatok”.
14.
A 865/2006 rendeletnek az „Állatfajok fogságban született, illetve szaporított példányai” címet viselő 54. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Az 55. cikk sérelme nélkül egy állatfaj valamely példánya csak akkor tekinthető fogságban született, illetve szaporított példánynak, ha valamelyik illetékes igazgatási hatóság az adott tagállam illetékes tudományos hatóságával konzultálva meggyőződik arról, hogy teljesültek az alábbi feltételek:
[…]
2.
a tenyészállományt a megszerzéskor hatályos jogszabályi előírások betartása mellett hozták létre olyan módon, amely nem káros az adott faj vadonban történő túlélése szempontjából;
[…]”
A tényállás, az eljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
15.
A felperes papagájtenyésztő. 2015. január 21‑én kereskedelmi tilalom alóli mentesség biztosítása iránti kérelmet nyújtott be a jácintkék ara (Anodorhynchus hyacinthius) papagájfajba tartozó, 2014‑ben a felperes szaporításából született öt példány tekintetében. Ez a faj szerepel a 338/97 rendelet A. mellékletében és a CITES I. függelékében. Az illetékes igazgatási hatóság az illetékes tudományos hatóság álláspontja alapján nem adott helyt a kérelemnek.
16.
Az illetékes igazgatási hatóság az értékelés során a következő megállapításokat tette az értékelés tárgyát képező papagájok származását illetően. E papagájok nagyszüleit (a továbbiakban: nagyszülői példányok) egy uruguayi állampolgár 1993 júniusában gyanús körülmények között hozta be Pozsonyba (Szlovák Köztársaság). A nagyszülői példányokat ezt követően FU gépkocsival a Cseh Köztársaságba szállította. A határon a vámhatóságok feltartóztatták a gépkocsit, majd FU‑tól közigazgatási határozattal elvették a nagyszülői példányokat. E közigazgatási határozatot azonban a Vrchní soud v Praze (prágai felsőbíróság, Cseh Köztársaság) 1996‑ban hatályon kívül helyezte.
17.
A hatóságok visszaadták FU‑nak a nagyszülői példányokat, akitől ezután GV kölcsönvette azokat. GV 2000‑ben e pártól szaporította a szóban forgó szülőpárt (a továbbiakban: szülői példányok), és ezt követően a nagyszülői példányokat visszaadta FU részére, aki ezt követően azokat átadta a zlíni állatkertnek (Zlín, Cseh Köztársaság). A felperes 2000‑ben szerezte meg GV‑től a szülői példányokat. A szülői példányok tulajdonjogának a felperesre történő átszállásának érvényessége nem vitatott.
18.
A tudományos hatóság a 865/2006 rendelet 54. cikkének 2. pontjában meghatározott feltételekkel összhangban értékelte, hogy a szülői példányok megfelelnek‑e az állatfajok fogságban szaporított példányaira alkalmazandó kereskedelmi tilalom alóli mentesség feltételeinek. E rendelkezés szerint a tenyészállományt „a megszerzéskor hatályos jogszabályi előírások betartása mellett kell létrehozni olyan módon, amely nem káros az adott faj vadonban történő túlélése szempontjából”. A tudományos hatóság azt javasolta, hogy ne biztosítsák a mentességet. Álláspontja szerint a nagyszülői példányokra vonatkozó nyilvántartási igazolások szabálytalanságokat tartalmaznak, továbbá a szülői példányok származására vonatkozóan nem tartalmaznak semmilyen információt.
19.
A tudományos hatóság álláspontja alapján az illetékes igazgatási hatóság elutasította a szóban forgó példányok kereskedelmét lehetővé tevő mentesség biztosítását. A felperes e határozattal szemben fellebbezést nyújtott be a Ministerstvo životního prostředíhez (környezetvédelmi minisztérium, Cseh Köztársaság). Fellebbezésében azt állította, hogy a „tenyészállomány” fogalmát félreértelmezték. Álláspontja szerint e fogalom csak a szülői példányokat és azok utódait foglalja magában. Ennélfogva a hatóságoknak nem volt hatásköre a nagyszülői példányok származásának vizsgálatára. A Ministerstvo životního prostředí (környezetvédelmi minisztérium) elutasította a fellebbezést, mivel úgy vélte, hogy az elsőként szaporított pár megszerzésének módja kulcsfontosságú annak megítélése szempontjából, hogy a tenyészállományt az alkalmazandó szabályoknak megfelelően hozták‑e létre. Tekintettel arra, hogy a felperes nem tudta bizonyítani a nagyszülői példányok származását, nem lehetett biztosítani a szóban forgó példányok kereskedelmét lehetővé tevő mentességet.
20.
A felperes a Ministerstvo životního prostředí (környezetvédelmi minisztérium) határozatát megtámadta a Krajský soud v Hradci Králové (Hradec Králové‑i regionális bíróság, Cseh Köztársaság) előtt. Az e bíróság által hozott ítélet kimondta, hogy az Anodorhynchus fajba tartozó papagájok kereskedelme tilos, és csak a 865/2006 rendelet 54. cikkének 2. pontjában meghatározott rendkívüli körülmények között engedélyezhető, amelyek a felperes esetében nem álltak fenn. E bíróság rámutatott arra, hogy a nagyszülői példányok megszerzésének időpontjában a CITES már hatályban volt a Cseh Köztársaságban, és azt a nemzeti jogba átültették. E bíróság úgy ítélte meg, hogy a CITES‑t átültető jogszabályok szerint a tenyészállomány származásának vizsgálata megengedett, és ez a vizsgálat kiterjedhet a nagyszülői példányokra is. Ezért a „tenyészállománynak” a 865/2006 rendeletben meghatározott fogalma a papagájok mindhárom generációjára kiterjed.
21.
A felperes a Krajský soud v Hradci Králové (Hradec Králové‑i regionális bíróság) ítélete ellen jogorvoslati kérelmet nyújtott be a Nejvyšší správní soudhoz (legfelsőbb közigazgatási bíróság), a kérdést előterjesztő bírósághoz. Azt állította, hogy a megtámadott ítéletben a bíróság tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy vélte, hogy a „tenyészállomány” fogalma az érintett szülői és nagyszülői példányokra is kiterjed. A felperes szerint ezen értelmezés észszerűtlen bizonyítási terhet róna rá. Ezenfelül azt állítja, hogy a „tenyészállomány” fogalmának terjedelmére tekintettel is helytelen. A felperes szerint e fogalom egy konkrét tenyészet valamennyi állatát foglalja magában, és nem foglalja magában a más tenyészetből, esetleg más tenyésztőktől származó elődeiket. A felperes azt is állítja, hogy a megtámadott határozat sérti a tulajdonhoz való jogát és jogos bizalmát, mivel a szülői példányt jogszerűen szerezte meg.
22.
A felperes jogorvoslati kérelmére adott válaszában a Ministerstvo životního prostředí (környezetvédelmi minisztérium) a 865/2006 rendelet 54. cikke 2. pontjának szövegére hivatkozott, amely a tenyészállomány „létrehozása” kifejezést használja. A „létrehozás” fogalma tehát egyértelműen a múltra utal, és ekként a tenyészvonal elejéhez kötődik. Emellett a Ministerstvo životního prostředí (környezetvédelmi minisztérium) kijelentette, hogy a tenyészállomány meghatározása másodlagos, míg a mentesség biztosítása szempontjából az állomány létrehozásának módja kulcsfontosságú. A bizonyítási teherrel kapcsolatban a Ministerstvo životního prostředí (környezetvédelmi minisztérium) kijelentette, hogy az nem észszerűtlen, mivel a tulajdonosnak csak akkor kell bizonyítania a tenyészállomány származását, ha az utódokkal kereskedni kíván. A hatóságok az Európai Unióban bevett gyakorlatnak megfelelően vizsgálják a tenyészállomány származását. Mindazonáltal a felperes által képviselt ellentétes nézőpont megkönnyíti a vadonból befogott példányokból tenyésztett tenyészállomány jogszerűvé tételét. A tulajdonhoz való jog tekintetében a Ministerstvo životního prostředí (környezetvédelmi minisztérium) megjegyezte, hogy a nagyszülői példányok és utódaik tulajdonjoga nem vitatott. Így a felperes tulajdonhoz való joga nem sérült, csak korlátozás alá esik.
23.
A kérdést előterjesztő bíróság rámutat arra, hogy a jelen ügyben az a döntő kérdés, hogy a „tenyészállománynak” a 865/2006 rendelet 1. cikkének 3. pontjában foglalt fogalma egy konkrét tenyészetben szaporításra használt valamennyi állatot foglalja‑e magában. Ha a Bíróság ezt a fogalommeghatározást tágan értelmezné, beleértve a – nem a felperes birtokában lévő – nagyszülői példányokat is, akkor az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdés tárgytalanná válna.
24.
Amennyiben azonban a Bíróság a „tenyészállomány” fogalmát szűken értelmezné, azt egy konkrét tenyészet példányaira korlátozva, az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdést meg kellene válaszolni. A kérdést előterjesztő bíróság e kérdéssel arról kíván megbizonyosodni, hogy a „tenyészállomány létrehozásának” a 865/2006 rendelet 54. cikkének 2. pontjában említett fogalma csak az érintett példányok jogszerű megszerzésére terjed‑e ki, vagy a tenyészvonal elejére is.
25.
E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy az az értelmezés, amely szerint a „létrehozás” fogalma az érintett példányok tenyészvonalának elejére is kiterjed, megakadályozza a „megkérdőjelezhető” állományok „tisztességtelen” átruházásokkal történő jogszerűvé tételét. Másrészt a kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy „tisztességtelen” átruházás az Európai Unión belül nem lehetséges. A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli ugyanis, hogy a jelenleg hatályos jogszabályi keretek között nem lehetséges a 865/2006 rendelet A. mellékletében felsorolt állatok példányainak jogszerű beszerzése mentesség megszerzése nélkül. Továbbá, ha a teljes tenyészvonal vizsgálata megengedett lenne, az irreális követelményeket támasztana a védett állatok tulajdonosai számára azzal, hogy egy hosszú és meghatározatlan származási vonal jogszerűségének bizonyítására kötelezné őket.
26.
Harmadik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság arról kíván megbizonyosodni, hogy figyelembe vehetők‑e az olyan egyedi körülmények, mint például a szülői példányok felperes általi jogszerű megszerzése, valamint az arra vonatkozó jogos bizalma, hogy az utódokkal legalább a Cseh Köztársaságban kereskedhet. A kérdést előterjesztő bíróság e tekintetben megjegyzi, hogy még ha a CITES a megszerzés időpontjában a Cseh Köztársaságban alkalmazandó is volt, a nemzeti végrehajtási jogszabályok a belföldi átruházás esetén nem írták elő bizonyítvány kiadását. Emellett a szigorúbb uniós szabályozás, amely az Európai Unión belüli, valamint az ugyanazon tagállamon belüli átruházás esetén megköveteli az ilyen bizonyítvány kiadását, nem volt alkalmazandó a szülői példányok átadásának időpontjában.
27.
E körülmények között a Nejvyšší správní soud (legfelsőbb közigazgatási bíróság, Csehország) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
A [865/2006 rendelet] értelmében vett »tenyészállományhoz« tartoznak‑e azok az példányok, amelyek adott tenyésztő által szaporított példányok szülei, amelyek ugyanakkor soha nem voltak e tenyésztő tulajdonában, illetve birtokában?
2)
Amennyiben az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a szülői példányok nem tartoznak a tenyészállományhoz, jogosultak‑e a hatáskörrel rendelkező hatóságok – a [865/2006 rendelet] 54. cikkének 2. pontjában azzal kapcsolatban előírt feltétel teljesülését vizsgálva, hogy a tenyészállományt a jogszabályi előírások betartása mellett hozták‑e létre olyan módon, amely ugyanakkor nem káros a vadonban élő példányok túlélése szempontjából – e szülői példányok származásának ellenőrzésére, és ennek alapján annak értékelésére, hogy a tenyészállományt e rendelet 54. cikkének 2. pontjában előírt szabályokkal összhangban hozták‑e létre?
3)
Figyelembe vehetők‑e az ügy egyéb körülményei (különösen az egyedek átvétele során tanúsított jóhiszeműség és az azzal kapcsolatos jogos bizalom, hogy ezen egyedek esetleges utódjaival kereskedni lehet, illetve adott esetben a Cseh Köztársaságban az Európai Unióhoz való csatlakozást megelőzően hatályos, kevésbé szigorú törvényi rendelkezések) a [865/2006 rendelet] 54. cikkének 2. pontjában azzal kapcsolatban előírt feltétel teljesülésének vizsgálatakor, hogy a tenyészállományt a jogszabályi előírások betartása mellett hozták‑e létre olyan módon, amely ugyanakkor nem káros a vadonban élő példányok túlélése szempontjából?”
Értékelés
Első kérdés
28.
A kérdést előterjesztő bíróság az első kérdésével lényegében arra keresi a választ, hogy a „tenyészállománynak” a 865/2006 rendelet 1. cikkének 3. pontja értelmében vett fogalma kiterjed‑e az adott tenyésztő által szaporított példányok szüleire, akik nem az ő tulajdonában vagy birtokában voltak.
29.
E tekintetben előzetesen megjegyzem, hogy az állati példányok „fogságban született és tenyésztett” példánynak való minősítése fontos következményekkel jár a védelmi státuszuk tekintetében. Míg ugyanis a 338/97 rendelet 8. cikkének (1) bekezdése értelmében az e rendelet A. mellékletében felsorolt fajok példányainak kereskedelme tilos, e rendelet 8. cikke (3) bekezdésének d) pontja úgy rendelkezik, hogy valamely állatfaj fogságban született és szaporított példányai esetében eltérés engedélyezhető a kereskedelmi tilalom alól (a továbbiakban: a fogságban tenyésztett példányokra vonatkozó mentesség). Az illetékes igazgatási hatóság erről bizonyítványt állít ki (a továbbiakban: értékesítésre vonatkozó mentességi bizonyítvány).
30.
A 865/2006 rendelet 54. cikke számos olyan feltételt határoz meg, amelyeknek teljesülniük kell ahhoz, hogy az igazgatási hatóság úgy tekinthesse, hogy a példányok fogságban születtek, és azokat fogságban tenyésztették. Közelebbről e rendelet 54. cikkének 2. pontja szerint e hatóságnak meg kell győződnie arról, hogy „a tenyészállományt a megszerzéskor hatályos jogszabályi előírások betartása mellett hozták létre olyan módon, amely nem káros az adott faj vadonban történő túlélése szempontjából”.
31.
A jelen ügyben vitathatatlan, hogy a felperes által megszerzett példányok szülei (vagyis a legfiatalabb papagájgeneráció nagyszülei) nem felelnek meg a 865/2006 rendelet 54. cikkének 2. pontjában foglalt feltételeknek. A nagyszülői példányokat ugyanis a vadonból fogták ki, és gyanús körülmények között vitték be a Cseh Köztársaságba. A felperes azonban azt állítja, hogy a „tenyészállomány” fogalmába nem tartoznak bele azok a példányok, amelyek soha nem voltak a tulajdonában, és amelyeket soha nem tartott a tenyészetében. Álláspontja szerint a hatóságoknak kizárólag a saját tenyészetében tartott példányok jogi státuszára tekintettel kell megvizsgálniuk a kereskedelmi tilalom alóli mentesség biztosításának feltételeit.
32.
A kérdést előterjesztő bíróság ebben az összefüggésben kívánja meghatározni a „tenyészállománynak” a 865/2006 rendelet 1. cikke 3. pontja szerinti fogalmának terjedelmét. Amennyiben ezt a fogalmat úgy kell értelmezni, hogy az magában foglal minden olyan példányt, amelyet e vonal tenyésztése céljából használnak, azon tenyészettől függetlenül, ahol tartják azokat, a másik két kérdést nem kell megvizsgálni. A hatóságoknak e rendelet 54. cikkének 2. pontja értelmében a tenyészállomány létrehozásának vizsgálatakor a meghatározás szerint figyelembe kell venniük annak származását.
33.
A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint valamely uniós jogi rendelkezés értelmezéséhez nemcsak annak kifejezéseit, hanem annak szövegkörnyezetét, és annak a szabályozásnak a célkitűzéseit is figyelembe kell venni, amelynek az említett rendelkezés részét képezi. (
11
)
34.
Ami a 865/2006 rendelet 1. cikke 3. pontjának szövegét illeti, az a „tenyészállomány” fogalmát úgy határozza meg, mint „tenyészetben szaporításra használt állatok”.
35.
A kérdést előterjesztő bíróság, valamint az Európai Bizottság észrevételeiben úgy véli, hogy a „tenyészállomány” fogalmának megfogalmazása kizárólag a valamely
konkrét tenyészetben tartott állatokra vonatkozik. A fogalommeghatározás ugyanis a „valamely” tenyészetben tartott állatokra vonatkozik, nem pedig a bármely tenyészetben tartott állatokra.
36.
A különböző nyelvi változatok összehasonlító vizsgálata alátámasztja ezt az értelmezést. A francia változatban „un établissement d’élévage”, a spanyol változatban „un establecimiento”, a német változatban „einem Zuchtbetrieb”, a lett változatban pedig „dzīvnieki audzētavā” szerepel. (
12
)
37.
A szöveg szerinti értelmezés azonban annyiban nem meggyőző, hogy a 865/2006/EK rendelet 1. cikke 3. pontjának egyes más nyelvű változatai azt sugallják, hogy a „tenyészállomány” fogalma a tenyésztési „folyamatban” lévő összes állatot jelenti. (
13
) A Szlovák Köztársaság továbbá úgy véli, hogy az angol nyelvű változatban használt „operation” kifejezés a „szaporítási folyamatot”, nem pedig a konkrét tenyészetet jelenti.
38.
Tekintettel a 865/2006 rendelet 1. cikke 3. pontjának egyaránt hiteles nyelvi változatai közötti nyilvánvaló eltérésekre, meg kell vizsgálni azt a szövegkörnyezetet, amelybe e rendelkezés illeszkedik, valamint az általa követett célokat, és azon szabályozást, amelynek a részét képezi. (
14
)
39.
A 865/2006 rendelet 1. cikkének 3. pontjával összefüggésben emlékeztetni kell arra, hogy – amint az e rendelet (1) preambulumbekezdéséből következik – e rendelet célja többek között a CITES rendelkezései teljes betartásának biztosítása. Ennélfogva e rendelet értelmezéséhez figyelembe kell venni a CITES rendelkezéseit, beleértve a CITES Részes Feleinek konferenciája által elfogadott határozatokat (a továbbiakban: konf. határozat) is, amelyek lehetővé teszi ezen egyezmény rendelkezéseinek értelmezését. (
15
)
40.
E tekintetben a következő észrevételeket teszem. Egyrészt a „tenyészállomány” 865/2006 rendelet szerinti fogalmának meghatározása majdnem azonos a 10.16. konf. határozatban elfogadott fogalommeghatározással. E határozat pontosítja, hogy „egy tenyészet »tenyészállománya« a tenyészetben szaporításra használt állatok összességét jelenti”. (
16
) Az „állatok” és a „tenyészet” főnevek előtti „a/az” határozott névelő használata azt sugallja, hogy a „tenyészállomány” fogalma úgy értendő, hogy az a valamely konkrét tenyészetben szaporításra használt valamennyi állatot foglalja magában, nem pedig a különböző tenyésztők által határozatlan számú tenyészetben szaporításra használt valamennyi állatot.
41.
Másrészt a 12.10. konf. határozat (
17
) alapján valamely „tenyészet” csak abban az esetben vehető nyilvántartásba a határozatban meghatározott eljárás szerint, ha az e tenyészetben szaporított példányok „fogságban tenyésztettnek” minősülnek a 10.16. konf. határozat rendelkezései szerint. (
18
) E határozat és mellékletei kellően egyértelműen jelzik, hogy a fogságban szaporító tenyészet nem értelmezhető „folyamatként”. (
19
)
42.
A teljesség kedvéért hasznos lehet megjegyezni, hogy a „tenyészet” fogalmát más jogterületeken is, különösen az uniós mezőgazdasági jogban, hasonló módon értelmezik. Az (EU) 2016/1012 rendelet (
20
) a „hibridtenyésztő szervezet” fogalmát úgy határozza meg, „mint tenyésztő szövetség, tenyésztő egyesület, zárt tenyésztési rendszerben működő magánvállalkozás vagy […] közjogi szerv […]”.
43.
Következésképpen a 865/2006 rendelet szövegkörnyezetének vizsgálata megerősíti azt az értelmezést, hogy a „tenyészállománynak” az e rendelet 1. cikkének 3. pontja értelmében vett fogalma egy adott tenyészetben tartott valamennyi állatot foglalja magában. Ugyanez a fogalom nem terjed ki az adott tenyésztő által tenyésztett példányok szüleire, amelyek nem az ő tulajdonában vagy birtokában voltak.
44.
Ami a 865/2006 rendelet 1. cikkének 3. pontja és az azon szabályozás által követett célt illeti, amelyeknek e rendelet részét képezi, az is a „tenyészállomány” fogalmának szűkebb értelmezését támasztja alá. E fogalom terjedelmének meghatározása hatással van az értékelés tárgyának a hatóságok általi meghatározására, amikor azt vizsgálják, hogy a tenyészállományt a 865/2006 rendelet 54. cikkének 2. pontjában meghatározott feltételeknek megfelelően hozták‑e létre. Az értékelés tárgyának specifikusnak, pontosnak és konkrétnak kell lennie.
45.
Ebből a szempontból, még ha a Szlovák Köztársaság által előterjesztett értelmezést – miszerint az angol breeding „operation” kifejezés „folyamatot” jelent – el is fogadnánk (ami nem így van), egyértelműnek tűnik számomra, hogy ez a folyamat nem lehet korlátlan, hanem azt úgy kell értelmezni, hogy meghatározott határokkal rendelkezik a konkrét tenyészeten belül.
46.
A Szlovák Köztársaság azonban azzal érvel, hogy a 865/2006 rendelet által követett átfogó cél – a veszélyeztetett fajok védelme – figyelembevételével más következtetésre kell jutni. Véleményem szerint az e rendelet által kitűzött cél nem vezethet a „tenyészállomány” fogalmának olyan értelmezéséhez, amely nem áll összhangban e fogalom jelentésével abban a jogszabályi környezetben, amelynek részét képezi. A „tenyészállomány” fogalmának általam javasolt értelmezése semmiképpen sem veszélyezteti a veszélyeztetett fajok védelmére irányuló célkitűzés megvalósítását. Amint azt a második és harmadik kérdés keretében ki fogom fejteni, ezt a célkitűzést figyelembe veszik annak elismerése érdekében, hogy az illetékes igazgatási hatóság hatáskörrel rendelkezik a tenyészállomány származásának vizsgálatára, amikor arról dönt, hogy valamely állatpéldányt megilleti‑e a fogságban tenyésztett példányokra vonatkozó mentesség.
47.
A fentiek fényében arra a következtetésre jutottam, hogy a „tenyészállománynak” a 865/2006/EK rendelet 1. cikkének 3. pontja értelmében vett fogalma a valamely konkrét tenyészetben tartott valamennyi állatot foglalja magában. Ennélfogva e fogalom mint olyan nem terjed ki az adott tenyésztő által tenyésztett példányok szüleire, amelyek nem az ő tulajdonában vagy birtokában voltak.
A második és harmadik kérdés
48.
Második és harmadik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében egyrészt arra keres választ, hogy az illetékes igazgatási hatóság hatáskörrel rendelkezik‑e a tenyészállomány származásának ellenőrzésére annak érdekében, hogy meggyőződjön arról, hogy azt jogszerűen és olyan módon hozták létre a 865/2006 rendelet 54. cikkének 2. pontja értelmében, amely nem káros a vadonban élő szóban forgó példányok túlélése szempontjából. Másrészt arra keres választ, hogy az említett értékelés keretében meghatározóak‑e az eset sajátos körülményei, mint például a tenyésztő jóhiszeműsége és az utódokkal való kereskedelem engedélyezésével kapcsolatos jogos elvárásai, valamint a Cseh Köztársaságban az ország Európai Unióhoz való csatlakozása előtt alkalmazandó kevésbé szigorú jogszabályok.
49.
Amint azt az elemzésemben megkísérlem bemutatni, a hatóságoknak hatáskörrel kell rendelkezniük a tenyészállomány származásának ellenőrzésére. Amennyiben a hatóságok nem győződtek meg arról, hogy a 865/2006/EK rendelet 54. cikkének 2. pontjában meghatározott feltételek teljesülnek, hatáskörrel kell rendelkezniük arra, hogy elutasítsák a kereskedelmi tilalom alóli mentesség biztosítását. Véleményem szerint a veszélyeztetett fajok kereskedelmét tiltó általános szabályra tekintettel a hatóságoknak minden eszközzel rendelkezniük kell annak érdekében, hogy kockázati mutatók megléte esetén kivizsgálják a helyzetet, és ne hunyjanak szemet felette.
a Az igazgatási hatóságnak a tenyészállomány származásának megállapítására vonatkozó hatásköréről
50.
Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata (
21
) szerint valamely uniós jogi rendelkezés értelmezéséhez nemcsak annak kifejezéseit, hanem annak szövegkörnyezetét, és annak a szabályozásnak a célkitűzéseit is figyelembe kell venni, amelynek az említett rendelkezés részét képezi.
51.
Ami először is a 865/2006 rendelet 54. cikke 2. pontjának szövegét illeti, meg kell jegyezni, hogy e rendelkezés a tenyészállomány „létrehozása” fogalmát használja, amely meglehetősen tág. Ez tehát úgy értelmezhető, hogy az a múltban bekövetkezett események és különösen a példányok származásának vizsgálatát foglalja magában.
52.
Másodszor, ami e rendelkezés összefüggéseit illeti, először is emlékeztetni kell arra, hogy a 338/97 rendelet 8. cikkének (1) bekezdése olyan általános szabályt állapít meg, amely megtiltja az e rendelet A. mellékletében felsorolt fajok példányainak kereskedelmi célú felhasználását. A 338/97 rendelet 8. cikkének (3) bekezdésében foglalt mentességek, beleértve az állatfajok fogságban született és tenyésztett példányaira vonatkozó mentességet, eseti alapon biztosíthatók. A veszélyeztetett fajok kereskedelmének tilalma a CITES egyik alapelvét tükrözi, amely szerint a kihalással fenyegetett fajok példányainak kereskedelme csak „rendkívüli körülmények között” engedélyezhető. (
22
) Tekintettel arra, hogy a veszélyeztetett fajok kereskedelmének tilalma a főszabály, míg az e szabály alóli mentességnek a fogságban született fajok tekintetében történő biztosítása a kivétel, e kivételt szigorúan kell értelmezni.
53.
Ezt követően a 338/97 rendelet 8. cikke (3) bekezdésének d) pontja engedélyezi, de nem írja elő a tilalom alól általa megállapított mentességeket. (
23
) Ebből a rendelkezésből egyértelműen következik, hogy a fogságban tenyésztett példányok esetében biztosított mentesség csak lehetőséget jelent a tagállamok számára. (
24
)
54.
E tekintetben fontos rámutatni, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlatából az következik, hogy a 338/97 rendelet A. mellékletében szereplő fajok tekintetében a tagállamok területükön általános tilalmat állapíthatnak meg a fogságban született és tenyésztett példányok kereskedelmi célú felhasználására vonatkozóan. (
25
) Ha ez így van, még inkább úgy kell tekinteni, hogy amennyiben a felsorolt fajok kereskedelmének tilalma alóli mentesség biztosítva van, a hatóságok széles mérlegelési jogkörrel rendelkeznek a tekintetben, hogy milyen módszereket alkalmaznak annak vizsgálata során, hogy a példányok megfelelnek‑e a mentesség feltételeinek.
55.
Végül emlékeztetni kell arra, hogy a 865/2006 rendelet 55. cikke úgy rendelkezik, hogy az illetékes hatóság mérlegelési jogkörében előírhatja a minták vizsgálatát olyan esetben, amikor az 54. cikk céljából szükségesnek tartja egy állat származásának meghatározását vér vagy egyéb szövet vizsgálatával. E rendelkezés alátámasztja azt a következtetést, hogy a hatóságok hatáskörrel rendelkeznek a tenyészállomány származásának vizsgálatára annak megállapítása érdekében, hogy az e rendelet 54. cikkének 2. pontjában előírt feltételek teljesülnek.
56.
Harmadszor, ami a 865/2006 rendelet célját illeti, figyelembe kell venni, hogy az a 338/97 rendeletet hajtja végre. Az e rendeletek által a 338/97 rendelet A. mellékletében felsorolt fajok példányainak védelmére létrehozott rendszer célja a vadon élő állat‑ és növényfajok lehető legszélesebb körű védelmének biztosítása kereskedelmük szabályozásával, a CITES céljainak, alapelveinek és rendelkezéseinek tiszteletben tartásával. (
26
) Az az értelmezés, amely szerint a hatóságok hatáskörrel rendelkeznek a példányok származásának vizsgálatára az értékesítésre vonatkozó mentességi bizonyítvány kiadása iránti kérelem keretében, hozzájárul az e rendeletek által kitűzött cél eléréséhez.
57.
Különösen relevánsnak tartom azt is kiemelni, hogy az ahhoz szükséges feltételek, hogy valamely állatfaj példánya a 865/2006 rendelet 54. cikkének 2. pontja értelmében fogságban született és tenyésztett példánynak minősüljön, megfelelnek a 10.16. konf. határozat 2b. pontja ii) alpontjának A) alpontjában meghatározott feltételeknek. E határozatot azon aggodalmakra tekintettel fogadták el, hogy „a fogságban tenyésztetté nyilvánított példányok kereskedelme továbbra is ellentétes a [CITES‑szel] és a Részes Felek konferenciájának határozataival, és káros lehet a vadonban élő szóban forgó példányok túlélése szempontjából”. Az az értelmezés, amely szerint a hatóságok hatáskörrel rendelkeznek a tenyészállomány származásának ellenőrzésére, összhangban áll a CITES Részes Felei konferenciájának a fogságban tenyésztett példányok védelmének megerősítésére irányuló szándékával.
58.
Bármely más értelmezés ellentétes lenne a fent említett célkitűzésekkel. Amint arra a kérdést előterjesztő bíróság, az Európai Bizottság, a Cseh Köztársaság és a Szlovák Köztársaság írásbeli észrevételeikben rámutatott, meg kell előzni az illegális kereskedelemmel érintett példányok könnyű „jogszerűvé tételének” vagy „tisztára mosásának” veszélyét. Elegendő lenne ugyanis, hogy a tenyésztő egy vadon befogott példány utódait szerezze meg, hogy az jogszerűvé tegye a további kereskedelmüket. (
27
) Ebből a szempontból nem tartom meggyőzőnek a kérdést előterjesztő bíróság azon megállapítását, amely szerint „tisztességtelen” átruházás nem lehetséges az Európai Unión belül.
59.
A fentiekre tekintettel úgy vélem, hogy a hatóságok hatáskörrel rendelkeznek arra, hogy a 865/2006 rendelet 54. cikkének 2. pontja értelmében megvizsgálják a tenyészállomány származását a létrehozásának megállapítása céljából.
b) A tenyészállomány származásának megállapításával kapcsolatos gyakorlati szempontokról és a bizonyítási teherről
60.
Ebben a szakaszban fontos foglalkozni a kérdést előterjesztő bíróság által a tenyészállatok származásának hatósági vizsgálatával kapcsolatos gyakorlati szempontokkal kapcsolatban kifejezett aggályokkal. Ezek a kétségek bizonyos mértékig megfelelnek a felperes írásbeli észrevételeiben előadott érveknek.
61.
Egyetértek a Cseh Köztársasággal és a Bizottsággal, amelyek írásbeli észrevételeikben és a Bíróság által feltett kérdésre adott válaszaikban rámutatnak arra, hogy a hatóságok vizsgálata egészen addig az időpontig terjedhet, amikor az első példányokat a vadonból befogták. Amint az a jelen indítvány 51. pontjában megállapításra került, a tenyészállomány „létrehozásának” a 865/2006 rendelet 54. cikkének 2. pontjában használt fogalma nagyon tág. Ennek terjedelme tehát kiterjedhet a teljes tenyészvonal vizsgálatára, egészen a vadonból befogott példányokig. Ezenfelül, amint arra a Bizottság a Bíróság kérdésére adott válaszában helyesen rámutat, a „származásnak” a 865/2006 rendelet 55. cikkében használt fogalma tágabb, mint a rendelet 54. cikke 1. pontjának a) alpontjában használt „szülők” fogalma. A „származás” kifejezés ezért azt sugallja, hogy a hatóságoknak hatáskörrel kell rendelkezniük arra, hogy a vizsgálatot kiterjesszék addig az időpontig, amikor a példányokat a vadonból befogták, ahogyan az a szóban forgó nagyszülői példányok esetében történt.
62.
Az alapító állomány vadonból való befogása óta eltelt idő hossza véleményem szerint önmagában nem döntő abban az esetben, amikor a tervezett tevékenység kereskedelmet foglal magában. A 338/97 rendelet már rendelkezik egy olyan különleges helyzetről, amikor a hatóságok dönthetnek úgy, hogy az idő múlására tekintettel mentességet biztosítanak. Ez a helyzet vonatkozik a 338/97 rendelet 2. cikkének w. pontja értelmében vett, „a több mint 50 évvel korábban beszerzett, megmunkált példányokra”. (
28
) A szóban forgó példányok mindazonáltal nem tartoznak e rendelkezés hatálya alá.
63.
A felperes azt állítja, hogy a teljes tenyészvonal jogszerűségének bizonyítására vonatkozó követelmény észszerűtlen bizonyítási terhet keletkeztet. Nem vagyok meggyőződve arról, hogy valóban így van.
64.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy amint az a jelen indítvány 30. pontjában kifejtettem, a 865/2006 rendelet 54. cikkének 2. pontja a tenyészállomány létrehozására vonatkozóan két feltételt határoz meg, amelyeket a közigazgatási hatóságoknak értékelniük kell. Az első a tenyészállománynak „a megszerzéskor hatályos jogszabályi előírások betartása mellett” történő létrehozására vonatkozik (a „jogszerű megszerzés megállapítása”). A második a tenyészállomány olyan módon történő létrehozására vonatkozik, „amely nem káros az adott faj vadonban történő túlélése szempontjából” (a „nem káros jelleg megállapítása”). Ez a két megállapítás nem kifejezetten arra a kérdésre vonatkozik, hogy a példányokat fogságban születettnek és tenyésztettnek kell‑e tekinteni. A 338/97 rendelet és a CITES által a kereskedelem szabályozására vonatkozóan meghatározott általános megközelítést tükrözik. (
29
)
65.
A hatóságok által a 865/2006 rendelet 54. cikkének 2. pontja alapján tett megállapítások keretében fontos megjegyezni, hogy a származás vizsgálata általános gyakorlatnak tűnik, amint azt a Cseh Köztársaság és az Európai Bizottság írásbeli észrevételeiben hangsúlyozta.
66.
A Cseh Köztársaság és az Európai Bizottság lényegében kifejti, hogy a tenyésztőknek nem kell módszeresen bizonyítaniuk a tenyészállomány teljes származásának jogszerűségét. A hatóságok az egyes esetek körülményeitől függően kockázatértékelést végeznek. (
30
) Az ilyen értékelés elvégzése során „a fajra jelentett kockázat mértékének (a kár, az illegális kereskedelemben való érintettség stb. kockázata)” kell „meghatároznia […] a vizsgálat mértékét”. (
31
) Az Európai Bizottság a Bíróság egyik kérdésére adott írásbeli válaszában példákat hoz a releváns kockázati mutatókra, amelyek alapján a hatóságoknak különös figyelemmel kell eljárniuk. E kockázati mutatók a következők: a fogságban lévőnek nyilvánított példányok kereskedelmének hirtelen növekedése vagy jelentős volumene; olyan példányok fogságban tenyésztetté nyilvánítása, amelyek olyan tenyészetekből származnak, amelyek éves termelési szintje meghaladja a szokásos szintet, figyelembe véve a szülői populáció méretét és az érintett faj szaporodási potenciálját; azon példányok, amelyek mérete és állapota nem felel meg a megadott szaporodási adatoknak; vagy kétségek fennállása az alapító állomány jogszerű származásával kapcsolatban, amelyet azelőtt szerezhettek meg, hogy az az ország, amelyben található, a CITES részes felévé vált. Az Európai Bizottság előadta továbbá, hogy jelenleg együttműködik a tagállamokkal egy, a kockázati mutatókra vonatkozó releváns példákat tartalmazó útmutató dokumentum kidolgozásában.
67.
Az Európai Bizottság arra is rámutatott, hogy amikor a hatóságok azt értékelik, hogy adnak‑e értékesítésre vonatkozó mentességi bizonyítványt, figyelembe veszik a „felügyeleti láncra” vonatkozó követelményeket. (
32
) Ez a vizsgálat magában foglalja a tenyészállomány megszerzésének jogszerűségére vonatkozó dokumentációt. Ebben az összefüggésben nem tűnik észszerűtlennek, hogy a tenyésztőtől megköveteljék, hogy a beszerzés jogszerűségét a tenyésztési nyilvántartások alapján bizonyítani tudja. Mi több, az Európai Bizottság a Bíróság által feltett kérdésre válaszolva kifejtette, hogy amennyiben a dokumentáció nem létezik, a felügyeleti lánc jogszerűségének bizonyítása továbbra is lehetséges más eszközökkel.
68.
Azt is figyelembe kell venni, hogy a 338/97 rendelet B. mellékletében felsorolt fajok példányai tekintetében a Bíróság kimondta, hogy a tagállamok illetékes hatóságainak feladata azon bizonyítási eszközök meghatározása, amelyek segítségével megállapítható, hogy e példányok jogszerű megszerzésének feltétele teljesült. (
33
) Úgy vélem, hogy ugyanennek az érvelésnek analógia útján az ugyanezen rendelet A. mellékletében felsorolt fajok példányai tekintetében is érvényesnek kell lennie, figyelembe véve, hogy a rendelet nem határozza meg, hogy milyen bizonyítási eszközök igazolhatják e példányok jogszerű megszerzését.
69.
Ami a jogszerű megszerzés megállapításának hivatkozási pontját illeti, a 865/2006 rendelet 54. cikkének 2. pontjából az következik, hogy a hatóságoknak az egyes példányok megszerzésének időpontjában hatályos jogszabályi rendelkezéseket kell figyelembe venniük, mivel azok generációról generációra változnak. Ami a nem káros jelleg megállapításának hivatkozási pontját illeti, meg kell jegyezni, hogy e rendelkezés nem határozza meg konkrétan. Ilyen meghatározás hiányában a hivatkozási pontnak ugyanaz tekinthető, mint a jogszerű megszerzés megállapításánál, azaz az eredeti példányok megszerzésének időpontja. A nem káros jelleg megállapítása azonban meglehetősen tág, és számos értékelési módszert magában foglalhat. (
34
) Úgy tűnik, hogy az érintett meghatározás jellege jobban összeegyeztethető a fajok időbeli fejlődésének figyelembevételével, mint egy adott időponttal. Ebből a szempontból célszerűbbnek tűnik elkerülni korlátok megállapítását. Egyetértek tehát a Bizottság által a Bíróság kérdésére adott válaszban kifejtett megközelítéssel, amely szerint az érvényes megállapításhoz a hatóságoknak a fajoknak az értékelés időpontjában fennálló állapotát kell figyelembe venniük. Ez az értelmezés biztosítja, hogy „a rendelkezésre álló legjobb tudományos információk képezzék a nem káros jelleg megállapításának alapját”. (
35
)
70.
A hatóságok által tett megállapításokkal kapcsolatos utolsó megjegyzésem, hogy azoknak mindenképpen meg kell felelniük a gondos ügyintézés uniós jogi elvének, amely a tagállamok által az uniós jog végrehajtása során teljesítendő követelményeket is magában foglal. E követelmények körében igen különös jelentőséggel bír a nemzeti hatóságok által elfogadott határozatok indokolására irányuló kötelezettség, mivel ez teszi lehetővé a határozatok címzettjeinek jogaik védelmét, és azt, hogy az információk teljes körű ismeretében döntsenek arról, hogy e határozatokkal szemben keresetet kell‑e indítani. Ez a kötelezettség ahhoz is szükséges, hogy a bíróságok gyakorolhassák az említett határozatok jogszerűségével kapcsolatos felülvizsgálatot, ekként pedig az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkében garantált bírósági felülvizsgálat tényleges érvényesülésének egyik feltételét képezi. (
36
) A jelen ügy irataiban nem található olyan elem, amely az indokolási kötelezettség megsértését vagy az illetékes igazgatási hatóság által követett eljárás egyéb szabálytalanságát bizonyítaná. E hatóság arra hivatkozással utasította el a szóban forgó példányok kereskedelmi tilalom alóli mentességének biztosítását, hogy a tudományos hatóság ajánlása szerint e mentesség nem biztosítható.
71.
A fentiekre tekintettel úgy vélem, hogy annak elismerése, hogy az illetékes igazgatási hatóság hatáskörrel rendelkezik arra, hogy megvizsgálja a példányok származását, amikor azt értékeli, hogy adható‑e értékesítésre vonatkozó mentességi bizonyítvány, nem jelenti azt, hogy a tenyésztőkre indokolatlan bizonyítási terhet rónak.
c) Az ügy különleges körülményeinek jelentősége a 865/2006 rendelet 54. cikkének 2. pontjában meghatározott feltételek értékelése szempontjából
72.
Elemzésem utolsó pontja a kérdést előterjesztő bíróság harmadik kérdésében felvetett problémakörrel foglalkozik, amely az ügy sajátos körülményeinek a 865/2006 rendelet 54. cikkének 2. pontjában foglalt feltételek értékelése szempontjából fennálló jelentőségével kapcsolatos. A kérdést előterjesztő bíróság szerint az ilyen különleges körülmények közé tartozik a tenyésztőnek a nagyszülői példányok utódainak kereskedelméhez való jogával kapcsolatos (látszólagos) jogos elvárása, a megszerzés jogszerűségére vonatkozó jóhiszeműsége vagy a Cseh Köztársaságban az ország Európai Unióhoz való csatlakozása előtt alkalmazandó kevésbé szigorú jogszabályok.
73.
Véleményem szerint a fent említett körülmények egyike sem indokolja önmagában, hogy az igazgatási hatóság enyhébb megközelítést alkalmazzon, és olyan mentességet biztosítson, amely lehetővé teszi a szóban forgó példányok kereskedelmét.
74.
Először is, a 865/2006 rendelet 54. cikkének 2. pontjában meghatározott feltételek, amelyeket a hatóságoknak a fogságban született és tenyésztett példánynak való minősítésnél értékelniük kell, nem a tenyésztőre, hanem a tenyészállomány létrehozására vonatkoznak. Ezenfelül e feltételek együttesen állnak fenn. Még ha a hatóságok arra a következtetésre jutnak is, hogy a tenyészállomány létrehozása a megszerzés időpontjában jogszerű volt, ez a megállapítás önmagában nem elegendő a mentesség biztosításához. Ráadásul, amint arra fentebb rámutattam, (
37
) ahhoz, hogy az igazgatási hatóság érvényesen megállapíthassa a nem káros jelleget, a faj állapotára vonatkozó naprakész bizonyítási eszközöket kell figyelembe vennie.
75.
Ilyen feltételek mellett úgy vélem, hogy az, hogy a tenyészállománynak az ország Európai Unióhoz való csatlakozása előtti megszerzésekor kevésbé szigorú jogszabályi keret létezett, (
38
) nem indokolja, hogy az igazgatási hatóság mentességet biztosítson a szóban forgó példányok kereskedelmének tilalma alól. Emlékeztetni kell továbbá arra, hogy a szóban forgó példányok megszerzésének időpontjában a CITES már a Cseh Köztársaságban is alkalmazandó volt. A felperes sem hivatkozott arra, hogy a szóban forgó példányokat megilleti az „egyezmény előtti példányokra”, azaz a felsorolt fajoknak a CITES alkalmazása előtt megszerzett példányaira vonatkozó mentesség. (
39
)
76.
Konkrétabban, ami a tenyésztő állítólagos jogos elvárásait illeti, a CITES „semmiképpen” nem érinti a felek azon jogát, hogy szigorúbb belső intézkedéseket fogadjanak el az ezen egyezmény I. függelékében szereplő fajok kereskedelmének feltételeivel „vagy akár ennek teljes megtiltásával kapcsolatban”. (
40
) Ezért a kereskedők nem várhatják el, hogy a jogszabályi keret ugyanolyan marad abban a pillanatban, amikor úgy döntenek, hogy a CITES‑ben meghatározott tilalmat megállapító általános szabály hatálya alá tartozó példányokkal kereskednek. Ehelyett a tenyésztőknek kellő gondosságot kell tanúsítaniuk, ha ilyen jellegű kereskedelmet kívánnak folytatni. (
41
)
77.
A kérdést előterjesztő bíróság felveti, hogy az a tény, hogy a felperes nem kereskedhet a szóban forgó példányokkal, sérti‑e az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) 17. cikke értelmében vett tulajdonhoz való jogát. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint (
42
) mindazonáltal a tulajdonhoz való jog nem korlátlan jogosultságként ölt testet, hanem azt a társadalomban betöltött szerepe függvényében kell értékelni. Következésképpen a tulajdonhoz való jog gyakorlása korlátozásnak vethető alá, azzal a feltétellel, hogy ezen korlátozások ténylegesen közérdekű céloknak felelnek meg, és a kitűzött cél vonatkozásában nem jelentenek aránytalan és elviselhetetlen beavatkozást, amely épp az ily módon biztosított jog tartalmát veszélyeztetné. Ami a fent említett közérdekű célokat illeti, a vadon élő állatok és növények védelme e célok egyike, (
43
) és ezért alkalmas arra, hogy a tulajdonhoz való jog gyakorlásának korlátozását igazolja. Az arányosság elvét illetően elegendő megállapítani, hogy az 338/97 rendelet és a 865/2006 rendelet egyensúlyt teremt e jog követelményei, valamint a vadon élő állatok és növények védelméhez kapcsolódó követelmények között. Következésképpen úgy vélem, hogy a felperes tulajdonhoz való joga nem sérült.
78.
Azt is fontos megjegyezni, hogy a felperesnek engedélyezték a példányok tartását, és hogy semmiféle közigazgatási vagy büntetőjogi szankciót nem szabtak ki vele szemben. Úgy tűnik tehát, hogy a jelen ügy nem igényel további elemzést az arányosság elvének tiszteletben tartása tekintetében.
79.
A felperes mindazonáltal azt állítja, hogy tenyésztési tevékenysége pozitív hatást gyakorol a környezetre. Véleménye szerint a szóban forgó, fogságban tenyésztett példányok kereskedelme a vadonból befogott példányok illegális megszerzése iránti kereslet csökkenéséhez vezet. Ez véleményem szerint megalapozatlan állítás. A 338/97 rendelet 8. cikke (3) bekezdésének f) pontja különösen úgy rendelkezik, hogy mentesség biztosítható a kereskedelmi tilalom alól, ha a példányok „olyan tenyésztési vagy szaporítási célokat szolgálnak, amelyek hozzájárulnak az érintett fajok megőrzéséhez”. Az ügyiratokból azonban nem derül ki, és a Bíróság előtt sem hivatkoztak arra, hogy a tenyésztő e rendelkezés alapján kérte a mentesség biztosítását a hatóságoktól. Mindenesetre, amint azt a Cseh Köztársaság a Bíróság egyik kérdésére adott írásbeli válaszában megjegyezte, ez a rendelkezés azt feltételezi, hogy a javasolt tevékenységnek konkrét természetvédelmi haszna van, mint például az állatkertek által működtetett természetvédelmi projektekben való részvétel vagy a példányok vadonba való visszatelepítése.
80.
Utolsó megjegyzésem az alapító állomány vadonból történő befogása óta eltelt idő hosszának relevanciájára vonatkozik. Amint arra a jelen indítvány 62. pontjában utaltam, ez a tényező önmagában nem lehet döntő, ha a kockázatértékelés arra a következtetésre vezette a hatóságokat, hogy ne biztosítsák a mentességet. A listán szereplő példányokkal folytatott kereskedelmi tevékenységet tiltó általános szabály ugyanis nem korlátozott időben. A teljesség kedvéért még egyszer szeretném hangsúlyozni, hogy a jelen ügy nem büntetőeljárásról szól, amely esetben az elévülés elve érvényesülne. Ezenfelül a polgári jog szempontjából meg kell jegyezni, hogy a szóban forgó példányok megszerzésének jogszerűsége nem vitatott.
81.
A fentiekre tekintettel úgy vélem, hogy az ügynek a kérdést előterjesztő bíróság által feltárt sajátos körülményei nem relevánsak a 865/2006 rendelet 54. cikkének 2. pontjában foglalt feltételek hatósági vizsgálata szempontjából.
Végkövetkeztetés
82.
A fenti megállapításokra tekintettel azt javasolom a Bíróságnak, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre a következő válaszokat adja:
1.
A „tenyészállománynak” a 2015. június 5-i (EU) 2015/870 bizottsági rendelettel módosított, a 338/97/EK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2006. május 4-i 865/2006/EK bizottsági rendelet 1. cikkének 3. pontja értelmében vett fogalma a konkrét tenyészetben tartott valamennyi állatot foglalja magában. Ez a fogalom nem terjed ki az adott tenyésztő által tenyésztett példányok szüleire, amelyek nem az ő tulajdonában vagy birtokában voltak.
2.
Az illetékes igazgatási hatóság hatáskörrel rendelkezik a tenyészállomány származásának ellenőrzésére annak érdekében, hogy meggyőződjön arról, hogy azt jogszerűen és olyan módon hozták létre a 865/2006/EK rendelet 54. cikkének 2. pontja értelmében, amely nem káros a vadonban élő szóban forgó példányok túlélése szempontjából. Ezen értékelés szempontjából az ügy konkrét körülményei, mint például a tenyésztő jóhiszeműsége és az utódokkal való kereskedelem engedélyezésével kapcsolatos jogos elvárásai, valamint a Cseh Köztársaságban az ország Európai Unióhoz való csatlakozása előtt alkalmazandó kevésbé szigorú jogszabályok nem meghatározóak.
(
1
)	Eredeti nyelv: angol.
(
2
)	Washingtonban (Egyesült Államok), 1973. március 3‑án írták alá (United Nations Treaty Series, 993. kötet, I‑14537. szám).
(
3
)	Bowman, M.: A Tale of two CITES: Divergent Perspectives upon the Effectiveness of the Wildlife Trade Convention, Review of European, Comparative & International Environmental Law, 22. kötet, 2013., 228. o., Davies P. idézet, in Bowman, M., Davies, P. és Redgwell, C., Lyster's International Wildlife Law, második kiadás, Cambridge University Press, Cambridge, 2010., 484. és 533. o.
(
4
)	Amint azt a Részes Felek konferenciájának „Megfelelés és végrehajtás” című 11.3. határozata elismeri.
(
5
)	Nelleman, C. és mások (szerk.), The Rise of Environmental Crime, A Growing Threat to Natural Resources, Peace, Development and Security, A UNEP‑Interpol Rapid Response Assessment (UNEP, 2016.), 7. o.
(
6
)	Az ENSZ Kábítószer‑ és Bűnügyi Hivatala, World Wildlife Crime Report 2020: Trafficking in protected species, ENSZ, New York, 2020., 3. o.
(
7
)	Uo.
(
8
)	A vadon élő állat‑ és növényfajok számára kereskedelmük szabályozása által biztosított védelemről szóló, a 2014. december 1‑jei 1320/2014/EU bizottsági rendelettel (HL 2014. L 361., 1. o.) módosított, 1996. december 9‑i tanácsi rendelet (HL 1997. L 61., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 3. kötet_136. o.).
(
9
)	A 2015. június 5‑i (EU) 2015/870 bizottsági rendelettel (HL 2015. L 142., 3. o.) módosított, a 338/97/EK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2006. május 4‑i bizottsági rendelet (HL 2006. L 166., 1. o.).
(
10
)	A veszélyeztetett vadon élő állat‑ és növényfajok nemzetközi kereskedelméről szóló egyezmény Közösségen belüli végrehajtásáról szóló, 1982. december 3‑i rendelet (HL 1982. L 384., 1. o.).
(
11
)	2020. december 8‑iStaatsanwaltschaft Wien (Hamisított átutalási megbízások) ítélet (C‑584/19, EU:C:2020:1002, 49. pont).
(
12
)	Kiemelés tőlem.
(
13
)	Különösen a szlovén, a görög és a horvát változatra utalok.
(
14
)	Ebben az értelemben lásd: 2021. március 24‑iA ítélet (C‑950/19, EU:C:2021:230, 37. és 38. pont).
(
15
)	Lásd analógia útján: 2021. május 12‑iHauptzollamt B (Tokfajok kaviárja) ítélet (C‑87/20, EU:C:2021:382, 30. és 31. pont).
(
16
)	10.16. konf. határozat, 1. pont c) alpontja.
(
17
)	E határozat címe „Az I. függelékben szereplő állatfajokat fogságban, kereskedelmi céllal szaporító tenyészetek nyilvántartásba vétele”. E határozatot az Európai Unió nem ülteti át, ami azt jelenti, hogy a kereskedelmi céllal, fogságban szaporító tenyészeteknek a CITES Titkárságán történő nyilvántartásba vétele nem feltétele az Európai Unión belüli kereskedelemnek. Ezzel együtt e határozat hivatkozási pontként használható a „tenyészet” fogalmának értelmezése tekintetében.
(
18
)	12.10. konf. határozat, 5. pont a) alpontja.
(
19
)	Példaképpen a 12.10. konf. határozat 1. melléklete meghatározza az Igazgatási Hatóság által a Titkárságnak a nyilvántartásba veendő tenyészetekről átadandó információkat, amely magában foglalja a fogságban szaporító tenyészet tulajdonosának és ügyvezetőjének nevét és címét, az alapítás dátumát és az állomány befogadására szolgáló létesítmények leírását. Ugyanezen határozat 3. melléklete rendelkezik egy minta igénylőlapról, amelyen többek között meg kell adni a fogságban szaporító tenyészet tulajdonosának és ügyvezetőjének elérhetőségét.
(
20
)	A fajtatiszta tenyészállatok, hibrid tenyészsertések és szaporítóanyagaik Unión belüli tenyésztésének, kereskedelmének és az Unióba történő beléptetésének tenyésztéstechnikai és származástani feltételeiről, a 652/2014/EU rendelet, a 89/608/EGK és a 90/425/EGK tanácsi rendelet módosításáról, valamint az állattenyésztés tárgyában hozott egyes jogi aktusok módosításáról és hatályon kívül helyezéséről („Állattenyésztési rendelet”) szóló, 2016. június 8‑i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2016. L 171., 66. o., helyesbítés: HL 2019. L 250., 123. o.).
(
21
)	Lásd a fenti 11. lábjegyzetet.
(
22
)	A CITES II. cikkének 1. pontja.
(
23
)	2001. október 23‑iTridon ítélet (C‑510/99, EU:C:2001:559, 34. pont).
(
24
)	Lásd ebben az értelemben: 2001. október 23‑iTridon ítélet (C‑510/99, EU:C:2001:559, 30. pont).
(
25
)	Lásd ebben az értelemben: 2001. október 23‑iTridon ítélet (C‑510/99, EU:C:2001:559, 41. pont).
(
26
)	Lásd ebben az értelemben: 2014. szeptember 4‑iSofia Zoo ítélet (C‑532/13, EU:C:2014:2140, 34. pont).
(
27
)	Lieberman, S., „Procedures used by the United States of America in making CITES non‑detriment findings”, in: Rosser, A., Haywood, M., Guidance for CITES Scientific Authorities: Checklist to Assist in Making Non‑detriment findings for Appendix II Exports (IUCN – Természetvédelmi Világszövetség, Gland, Svájc és Cambridge, Egyesült Királyság, 2002.), 32. o., aki az USA‑ban alkalmazott eljárásokkal kapcsolatban megjegyzi: „túl sok olyan eset van, amikor az állatokat magukat fogságban tenyésztik, de az alapító állományt nem jogszerűen szerezték be, és így még az utódok kivitele is káros a fajok túlélése szempontjából (azáltal, hogy növeli a keresletet és elősegíti a káros kereskedelmet)”.
(
28
)	A 8. cikk (3) bekezdésének b) pontja.
(
29
)	Lásd a 338/97 rendelet 5. cikke (2) bekezdésének a) és b) pontját, valamint a CITES IV. cikke 2. pontjának a) és b) alpontját a felsorolt fajok kiviteli engedélyének kiállítására vonatkozó feltételek tekintetében. Lásd még: „A jogszerű megszerzéssel kapcsolatos megállapítások” című 18.7. konf. határozat, „A nem káros jelleg megállapítása” című 16.7. konf. határozat.
(
30
)	A CITES‑ben felsorolt fajok kivitelére vonatkozóan a jogszerű megszerzéssel kapcsolatban tett megállapítás konkrét összefüggésében a 18.7. konf. határozat a „kockázatértékelés” fogalmát úgy határozza meg, mint „annak a valószínűségének az értékelését, hogy a CITES‑ben felsorolt fajok valamely példányát nem jogszerűen szerezték meg”.
(
31
)	Lieberman, S., hiv. mű, 30. o.
(
32
)	A CITES‑ben felsorolt fajok kivitelére vonatkozóan a jogszerű megszerzéssel kapcsolatban tett megállapítás konkrét összefüggésében a 18.7. konf. határozat a „felügyeleti lánc” fogalmát a következőképpen határozza meg: „a valamely példány vadonból való befogásával és ezt követően annak tulajdonjogával kapcsolatos ügyletek időrendi dokumentációja, amennyire ez megvalósítható, valamint a vonatkozó törvényekkel és nyilvántartásokkal összhangban”.
(
33
)	2009. július 16‑iRubach ítélet (C‑344/08, EU:C:2009:482, 27. pont).
(
34
)	„A nem káros jelleg megállapítása” című 16.7. konf. határozat (Rev. CoP17).
(
35
)	„A CITES stratégiai víziója 2008–2013 között” című 14.2. konf. határozat, 1.5. célkitűzés.
(
36
)	2021. szeptember 7‑iKlaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras ítélet (C 927/19, EU:C:2021:700, 120. pont).
(
37
)	69. pont.
(
38
)	Lásd a kérdést előterjesztő bíróság e tekintetben adott magyarázatát a jelen indítvány 26. pontjában.
(
39
)	A 338/97 rendelet 8. cikke (3) bekezdésének a) pontja rendelkezik az egyezmény előtti példányokra vonatkozó mentességről. Lásd: Davies, P., hiv. mű, 510. o.
(
40
)	A CITES XIV. cikke 1. pontjának a) alpontja.
(
41
)	Teljesen más kérdés, hogy a hatóságoknak esetleg átmeneti intézkedéseket kell‑e hozniuk a kereskedők alkalmazkodásának lehetővé tétele érdekében. A felperes azonban nem hivatkozott arra, hogy ezen az alapon sérült volna a jogos bizalma.
(
42
)	Lásd: 2013. január 15‑iKrižan és társai ítélet (C‑416/10, EU:C:2013:8, 113. pont).
(
43
)	Lásd ebben az értelemben: 2008. június 19‑iNationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers és Andibel ítélet (C‑219/07, EU:C:2008:353, 27. pont).