62023CJ0001_RES
C‑1/23. PPU. sz. ügy
X és társai
kontra
État belge
(a tribunal de première instance francophone de Bruxelles [Belgium] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
A Bíróság ítélete (harmadik tanács), 2023. április 18.
„Előzetes döntéshozatal – Sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás – Határellenőrzések, menekültügy és bevándorlás – Bevándorlási politika – 2003/86/EK irányelv – Családegyesítési jog – Az 5. cikk (1) bekezdése – Beutazás és tartózkodás iránti kérelem benyújtása a családegyesítési jog gyakorlása céljából – A családegyesítő családtagjait arra kötelező tagállami szabályozás, hogy a kérelmet e tagállam illetékes diplomáciai képviseletén személyesen nyújtsák be – Az említett képviseleten történő megjelenés lehetetlensége vagy túlzott nehézsége – Az Európai Unió Alapjogi Chartája – 7. és 24. cikk”
Előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések – Sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás – Feltételek – Kisgyermekek elválasztása és távoltartása a nemzetközi védelemben részesülő apjuktól – A kapcsolatuk súlyos sérelmének kockázata – A jogvita kimenetele, amelynek hatása lehet az e kockázat alapjául szolgáló helyzetre – A sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás alkalmazása
(A Bíróság alapokmánya, 23a. cikk; a Bíróság eljárási szabályzata, 107. cikk)
(lásd: 25–27. pont)
Határellenőrzések, menekültügy és bevándorlás – Bevándorlási politika – Családegyesítési jog – 2003/86 irányelv – Az alapvető jogok tiszteletben tartása – A családi élet tiszteletben tartásához való jog – A gyermek mindenek felett álló érdekének figyelembevételére vonatkozó kötelezettség – A családegyesítő családtagjait arra kötelező nemzeti szabályozás, hogy a családegyesítés iránti kérelmet az illetékes diplomáciai képviseleten személyesen nyújtsák be – Az említett képviseleten történő megjelenés lehetetlensége vagy túlzott nehézsége – Megengedhetetlenség – Az érintett tagállam azon lehetősége, hogy e családtagoktól a családegyesítés iránti kérelemre vonatkozó eljárás későbbi szakaszában megkövetelje a személyes jelenlétet
(Az Európai Unió Alapjogi Chartája, 7. cikk, és 24. cikk, (2) és (3) bekezdés; 2003/86 tanácsi irányelv, 5. cikk, (1) bekezdés
(lásd: 40., 41., 44–60. pont)
Összefoglalás
X és Y, akik szír állampolgárok, 2016‑ban kötöttek házasságot Szíriában. Két gyermekük született, 2016‑ban, illetve 2018‑ban. 2019‑ben Y elhagyta Szíriát, és Belgiumba utazott, miközben X és két gyermekük az Északnyugat‑Szíriában található Afrin városában maradt, ahol jelenleg is tartózkodnak. 2022. augusztusában Y‑t menekültként ismerték el Belgiumban.
Az Office des étrangers‑nek (idegenrendészeti hivatal, Belgium; a továbbiakban: hivatal) címzett 2022. szeptember 28‑i elektronikus levelében a felperesek ügyvédje X és a két gyermek nevében családegyesítés iránti kérelmet nyújtott be annak érdekében, hogy e személyek Belgiumban Y‑hoz csatlakozhassanak. Ezen elektronikus levélben közölték, hogy a kérelmet a felperesek ügyvédje nyújtotta be a hivatalhoz, mivel X és a gyermekei olyan kivételes körülmények között vannak, amelyek ténylegesen megakadályozzák őket abban, hogy a belga diplomáciai képviseletre utazzanak abból a célból, hogy ott családegyesítés iránti kérelmet nyújtsanak be, amint azt a belga szabályozás megköveteli.
2022. szeptember 29‑én a hivatal azt válaszolta, hogy e szabályozás szerint az ilyen kérelmet nem lehet elektronikus levélben benyújtani, és felhívta a felpereseket, hogy lépjenek kapcsolatba az illetékes belga nagykövetséggel. 2022. november 9‑i ideiglenes intézkedés iránti kérelmükkel a felperesek keresetet indítottak a belga állam ellen a kérdést előterjesztő bíróság előtt a családegyesítés iránti kérelmük nyilvántartásba vétele érdekében. Úgy vélik, hogy a belga szabályozás, amely a menekült családtagjai számára még abban az esetben is csak személyesen és ilyen diplomáciai képviseleten teszi lehetővé a beutazás és tartózkodás iránti kérelem benyújtását, ha e családtagok számára ez nem lehetséges, nem felel meg az uniós jognak.
A kérdést előterjesztő bíróság megerősíti, hogy a belga jog az eljárás kezdetén való személyes megjelenésre vonatkozó kötelezettségtől való eltérést nem tesz lehetővé a jelen ügyhöz hasonló helyzetben. E bíróság azonban rámutat arra, hogy X‑nek és a gyermekeinek nincs valós lehetőségük arra, hogy elhagyják Afrint annak érdekében, hogy az illetékes belga diplomáciai képviseletre utazzanak, mivel a szomszédos országok, amelyekben e képviseletek találhatók, nem biztonságosak a Szíriából menekülő személyek számára, vagy megközelíthetetlenek, mivel át kell lépni a frontvonalat. Bár a 2003/86 irányelv (
1
) 5. cikkének (1) bekezdése a tagállamokra bízza annak meghatározását, hogy a családegyesítő vagy a családtagok közül ki nyújthatja be a családegyesítés iránti kérelmet, a belga jogalkotó választása a jelen ügyben azt jelenti, hogy X‑től és gyermekeitől megtagadják a családegyesítés iránti kérelem benyújtásának bármely lehetőségét, hogy X‑től és gyermekeitől megtagadják a kérelmük benyújtásának minden lehetőségét. A kérdést előterjesztő bíróság így annak megállapítását kéri, hogy e megtagadás veszélyezteti‑e ezen irányelv hatékony érvényesülését, vagy sérti‑e az irányelv által védeni kívánt alapvető jogokat (
2
).
A sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás keretében a Bíróság megállapítja, hogy a Chartával (
3
) összefüggésben értelmezett 2003/86 irányelvvel (
4
) ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a beutazás és tartózkodás iránti kérelem családegyesítés jogcímén történő benyújtásához megköveteli, hogy a családegyesítő – konkrétan egy elismert menekült – családtagjai személyesen jelenjenek meg a külföldi lakóhelyük vagy tartózkodási helyük szerint illetékes tagállam diplomáciai vagy konzuli képviseletén, abban az esetben is, ha e családtagok számára lehetetlen vagy rendkívül nehéz, hogy e képviseleten megjelenjenek. E tagállamnak azonban továbbra is lehetősége van arra, hogy e családtagok személyes megjelenését a családegyesítés iránti kérelemre vonatkozó eljárás valamely későbbi szakaszában megkövetelje.
A Bíróság álláspontja
A Bíróság e következtetéshez úgy jut el, hogy egyrészt megállapítja, hogy a 2003/86 irányelv által követett, a családegyesítés elősegítésére irányuló cél elérése érdekében a tagállamoknak az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló helyzetekben biztosítaniuk kell a családegyesítés iránti kérelmeknek az érintettek által megfelelő időben történő, tényleges benyújtásához szükséges rugalmasságot e kérelem benyújtásának a megkönnyítésével, és különösen a távközlő eszközök igénybevételének az elfogadásával. Ilyen rugalmasság hiányában ugyanis a kérelem benyújtásakor az illetékes diplomáciai vagy konzuli képviseleten való személyes megjelenés követelménye nem teszi lehetővé azon esetleges akadályok figyelembevételét, amelyek megakadályozhatják az ilyen kérelem tényleges benyújtását, különösen ha a családegyesítő családtagjai fegyveres konfliktus által sújtott országban tartózkodnak. Ezenfelül, ami a menekültek sajátos helyzetét illeti, az érintett tagállam rugalmasságának hiánya, amely a körülmények figyelembevétele nélkül megakadályozza e menekültek családtagjait abban, hogy családegyesítés iránti kérelmüket benyújtsák, azzal a következménnyel járhat, hogy az érintettek nem tudják betartani a 2003/86 irányelv 12. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdésében (
5
) előírt határidőt, és így a családegyesítésükre további feltételek vonatkozhatnak, ami ellentétes azon célkitűzéssel, hogy a menekültek helyzetére különös figyelmet kell fordítani. Következésképpen a családegyesítés iránti kérelem benyújtásának időpontjában való személyes megjelenésre vonatkozó követelmény, amennyiben nem megengedett az e követelménytől való eltérés a családegyesítő családtagjai konkrét helyzetének figyelembevétele érdekében, a gyakorlatban lehetetlenné teszi a családegyesítési jog gyakorlását, így a szükséges rugalmasság nélkül alkalmazott ilyen szabályozás sérti a 2003/86 irányelv célját, és megfosztja azt hatékony érvényesülésétől.
Másrészt a Bíróság megállapítja, hogy az olyan nemzeti rendelkezés, amely, anélkül hogy kivételt engedélyezne, a családegyesítés iránti kérelem benyújtásához megköveteli a családegyesítő családtagjainak személyes megjelenését, még akkor is, ha e megjelenés lehetetlen vagy rendkívül nehéz, sérti a Chartának – adott esetben a 24. cikkének (2) és (3) bekezdésével összefüggésben értelmezett – 7. cikkében biztosított, a család egységének tiszteletben tartásához való jogot. Az ilyen kötelezettség ugyanis a család egységének tiszteletben tartásához való jogba történő aránytalan beavatkozásnak minősül a családegyesítéshez kapcsolódó csalások elleni küzdelem kétségkívül jogszerű céljához képest. Mivel a családegyesítés iránti kérelemre irányuló eljárás szakaszokban zajlik, a tagállamok kérhetik a családegyesítő családtagjainak személyes megjelenését ezen eljárás későbbi szakaszában, anélkül hogy a családegyesítés iránti kérelem elbírálása érdekében a kérelem benyújtásától kezdve kötelezővé kellene tenni az ilyen megjelenést. Ahhoz azonban, hogy ne érje sérelem a 2003/86 irányelv által követett, a családegyesítés elősegítésére irányuló célt és az ezen irányelv által védeni kívánt alapvető jogokat, abban az esetben, ha a tagállam az eljárás ilyen későbbi szakaszában megköveteli a családegyesítő családtagjainak személyes megjelenését, e tagállamnak meg kell könnyítenie az ilyen megjelenést, többek között konzuli dokumentumok vagy laissez‑passer okmányok kiállításával, és a megjelenések számát a feltétlenül szükséges mértékre kell csökkentenie.
(
1
)	A családegyesítési jogról szóló, 2003. szeptember 22‑i 2003/86/EK tanácsi irányelv (HL 2003. L 251., 12. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 224. o.).
(
2
)	Ez az Európai Unió Alapjogi Chartájának (a továbbiakban: Charta) 7. cikkében biztosított, a magán‑ és a családi élet tiszteletben tartásához való jogra, a gyermek mindenek felett álló érdekének figyelembevételéhez való jogra, valamint a gyermek ahhoz való jogára vonatkozik, hogy mindkét szülőjével rendszeres, személyes kapcsolatot tartson fenn, amely jogot annak 24. cikke rögzíti.
(
3
)	A Bíróság a Charta 7. cikkére, valamint 24. cikkének (2) és (3) bekezdésére hivatkozik.
(
4
)	A 2003/86 irányelv 5. cikkének (1) bekezdéséről van szó.
(
5
)	E rendelkezés szerint „[a] tagállamok előírhatják a menekült számára, hogy tegyen eleget a 7. cikk (1) bekezdésében említett feltételeknek, ha a családegyesítésre irányuló kérelmet nem nyújtják be a menekültstátus megadása után három hónapon belül”. Ugyanezen 2003/86 irányelv 7. cikkének (1) bekezdése pedig ezt írja elő: „Amikor a családegyesítési kérelmet benyújtják, az érintett tagállam előírhatja a kérelmet benyújtó személy számára, hogy szolgáltasson bizonyítékot arra nézve, hogy a családegyesítő rendelkezik a következőkkel: a) az ugyanabban a régióban egy hasonló család számára szabványosnak tekintett, az érintett tagállamban hatályos általános egészségügyi és biztonsági előírásoknak megfelelő szálláshely; b) saját maga és családtagjai számára az érintett tagállamban az állampolgárok számára általában biztosított valamennyi kockázatra kiterjedő betegségbiztosítás; c) az érintett tagállam szociális segélyek rendszeréhez történő folyamodás nélkül a saját maga és családtagjai eltartásához elégséges állandó és rendszeres források. A tagállamok e forrásokat jellegükre és rendszerességükre hivatkozással értékelik, és figyelembe vehetik a nemzeti minimálbér és minimálnyugdíj szintjét, valamint a családtagok számát”.