61990O0051
KENDELSE AFSAGT AF DOMSTOLENS PRÆSIDENT
23. maj 1990 (
*1
)
I sag C-51/90 R,
Comos-Tank BV og Matex Nederland BV, nederlandske selskaber med hjemsted i henholdsvis Amsterdam og Rotterdam, ved advokat ved Nederlandenes Hoge Raad B. H. ter Kuile og advokat P. H. Wackie Eysten, Rotterdam, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Jacques Loesch, 8, rue Zithe,
sagsøgere,
mod
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved R. Barents, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Georgios Kremlis, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Centre Wagner, Kirchberg,
sagsøgt,
og i sag C-59/90 R,
Mobil Oil BV, nederlandsk selskab med hjemsted i Rotterdam, ved advokaterne A. J. Braakmann og P. Glazener, Rotterdam, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Jacques Loesch, 8, rue Zithe,
sagsøger,
mod
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved R. Barents, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Georgios Kremlis, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Centre Wagner, Kirchberg,
sagsøgt,
hvorunder der principalt er begæret udsættelse med gennemførelsen af Kommissionens forordning (EØF) nr. 313/90 af 5. februar 1990 om tarifering af visse varer i kode 27100069 i Den Kombinerede Nomenklatur,
har
PRÆSIDENTEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS DOMSTOL
afsagt følgende
Kendelse
1
Ved stævning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 6. marts 1990, har selskaberne Comos-Tank BV (herefter benævnt »Comos«) og Matex Nederland BV (herefter benævnt »Matex«) i medfør af EØF-Traktatens artikler 178 og 215, stk. 2, anlagt sag med påstand om erstatning af det tab, som Kommissionen hævdes at have påført dem som følge af anvendelsen af Kommissionens forordning (EØF) nr. 313/90 af 5. februar 1990 om tarifering af visse varer i kode 27100069 i Den Kombinerede Nomenklatur (EFT L 35, s. 7).
2
Ved særskilt processkrift, indgivet til Domstolens Justitskontor s. d., har Comos og Matex endvidere i medfør af EØF-Traktatens artilder 185 og 186 indgivet en begæring om foreløbige forholdsregler, hvorved de principalt har påstået udsættelse med gennemførelsen af den nævnte forordning nr. 313/90 i forhold til sig.
3
Ved stævning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 9. marts 1990, har selskabet Mobil Oil BV (herefter benævnt »Mobil Oil«) i medfør af EØF-Traktatens artikler 178 og 215, stk. 2, anlagt sag med påstand om erstatning for det tab, som Kommissionen hævdes at have påført selskabet som følge af anvendelsen af Kommissionens nævnte forordning nr. 313/90.
4
Ved særskilt processkrift, indgivet til Domstolens Justitskontor s. d., har Mobil Oil endvidere i medfør af EØF-Traktatens artikler 185 og 186 indgivet en begæring om foreløbige forholdsregler, hvorved det principalt har påstået udsættelse med gennemførelsen af den nævnte forordning i forhold til sig.
5
Subsidiært har de tre sagsøgere i det væsentlige anmodet Domstolen om at fastslå, at anvendelsen af den omhandlede forordning i forhold til dem skal begrænses til tilfælde, hvor de i forordningen angivne betingelser alle er fuldt opfyldt på grundlag af objektive kriterier.
6
Kommissionen har den 30. marts 1990 indgivet skriftlige bemærkninger vedrørende begæringerne om foreløbige forholdsregler, og parterne har afgivet mundtlige indlæg den 4. maj 1990.
7
De to begæringer om foreløbige forholdsregler har samme genstand samt en sådan indbyrdes forbindelse, at de vil blive behandlet sammen i én kendelse.
8
Før der tages stilling til begæringerne om foreløbige forholdsregler skal formålet med Kommissionens forordning nr. 313/90 og de forordningsbestemmelser, som den knytter sig til, først kort beskrives.
9
Den Kombinerede Nomenklatur, der er indført ved Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om Told- og Statistiknomenklaturen og Den Fælles Toldtarif (EFT L 256, s. 1), sondrer i kapitel 27 vedrørende gasolie mellem gasolie »til behandling ved en bestemt proces« (pos. 27100061), gasolie til kemisk omdannelse (pos. 27100065) og gasolie »til anden anvendelse« (pos. 27100069).
10
I henhold til den nævnte forordning opkræves der ingen told for gasolie, der henhører under pos. 27100061 og skal behandles ved en »bestemt proces«, hvorimod der betales 3,5% i told for gasolie, der henhører under pos. 27100069 og er bestemt til anden anvendelse.
11
I henhold til en note i Den Kombinerede Nomenklatur sker henførsel under pos. 27100061 på betingelser fastsat i henhold til relevante fællesskabsbestemmelser, og i de supplerende bestemmelser til Nomenklaturens kapitel 27 angives i bestemmelse 4 de processer, der — blandt andet ved anvendelsen af den førnævnte position — skal betragtes som »bestemt proces«. Blandt de fjorten processer, der anføres i bestemmelsen, nævnes »vakuumdestillation«.
12
I henhold til artikel 9, stk. 1, i Rådets nævnte forordning nr. 2658/87 kan Kommissionen efter den i forordningen fastsatte fremgangsmåde vedtage foranstaltninger vedrørende anvendelsen af Den Kombinerede Nomenklatur, for så vidt angår tarifering af varer i Nomenklaturen. I henhold til denne bestemmelse udstedte Kommissionen den 5. februar 1990 den nævnte forordning nr. 313/90 om tarifering af visse varer i kode 27100069 i Den Kombinerede Nomenklatur.
13
Det anføres i betragtningerne til forordningen, at efter strukturen af og indholdet i Nomenklaturens kapitel 27 kan en behandling kun betragtes som en »bestemt proces« og dermed give ret til toldfritagelse, hvis den ændrer den oprindelige vares kendetegn væsentligt. Ifølge de nævnte betragtninger sker dette ikke ved vakuumdestillation af gasolie med et flammepunkt på eller over 55 ° C »med henblik på at hæve flammepunktet for at opnå sikkerhed for, at flammepunktet i færdigvaren, efter dens overgang til fri omsætning som følge af transport i tanke, som muligvis kan være urensede, eller af tilsætning af kerosén for at forhøje fluiditeten, ikke falder til under 55 °C, der er det minimum, der kræves, for at varen kan markedsføres som gasolie«. Det understreges i betragtningerne til forordningen, at en sådan behandling ikke synes at være begrundet hverken af tekniske eller økonomiske grunde, eftersom den oprindelige vare, som importeres, kan anvendes som dieselbrændstof eller som let fyringsolie såvel før som efter behandlingen.
14
Det bestemmes følgelig i forordningens artikel 1, at gasolie med et flammepunkt på eller over 55 °C, der er bestemt til en behandling, der består i ekstraktion ved vakuumdestillation med det angivne formål, skal tariferes under pos. 27100069, »gasolier til anden anvendelse«.
15
Forordning nr. 313/90 trådte i kraft den 28. februar 1990.
16
Det skal endvidere bemærkes, at i henhold til procesreglementets artikel 83, stk. 2, kan der kun træffes afgørelse om udsættelse eller om foreløbige forholdsregler, såfremt der foreligger omstændigheder, der medfører uopsættelighed; desuden skal nødvendigheden af udsættelsen eller de foreløbige forholdsregler umiddelbart forekomme berettiget af faktiske og retlige grunde.
17
I henhold til Domstolens faste praksis skal spørgsmålet om, hvorvidt en begæring om udsættelse med gennemførelse eller om foreløbige forholdsregler er uopsættelig, vurderes ud fra, om det er nødvendigt at træffe en foreløbig afgørelse for at undgå, at der påføres den part, der har indgivet begæringen om udsættelse eller foreløbige foranstaltninger, et alvorligt og uopretteligt tab.
18
Det skal først undersøges, om denne sidstnævnte betingelse vedrørende uopsætteligheden er opfyldt.
19
Comos og Matex er lagervirksomheder, som for deres kunders regning og i disses navn indfører og oplagrer blandt andet olieprodukter. Begge virksomheder råder over anlæg til vakuumdestillation.
20
Mobil Oil, der er et nederlandsk datterselskab af et multinationalt selskab, driver et ældre raffinaderi i tilknytning til selskabets oplagringsvirksomhed. Selskabet importerer og oplagrer blandt andet olieprodukter for sagsøgerens egen regning eller for kunders regning og i disses navn. Også denne virksomhed råder over et anlæg til vakuumdestillation.
21
De tre sagsøgere har anført, at de i en årrække blandt andet har indført gasolie fra tredjelande, herunder fra Sovjetunionen. De har hidtil kunnet garantere deres kunder, at denne gasolie kan indføres, uden at kunderne skal betale told, idet sagsøgerne behandlede gasolien således, at varen kunne henføres under pos. 27100061. Indtil den 31. december 1989 mente de nederlandske myndigheder således, at en stabiliseringsproces, som sagsøgerne var i stand til at foretage på sine anlæg, opfyldte fællesskabsbestemmelsernes krav til en »bestemt proces« og dermed kunne henføres under den tilsvarende underposition. Den nævnte proces anerkendes ikke længere, og sagsøgerne har herefter kun kunnet få gasolien indført under pos. 27100061, såfremt varen behandles ved vakuumdestillation.
22
Sagsøgerne har endvidere anført, at de som lagervirksomheder ikke har udstyr på deres anlæg til at behandle gasolien ved en anden »bestemt proces« end vakuumdestillation, og at de i forbindelse med importen af gasolie konkurrerer med raffinaderier, der selv har udstyr til at foretage en række af de fjorten »bestemte processer«, der er grundlag for tarifering under pos. 27100061. Importeret gasolie er i henseende til sine egenskaber en så ensartet vare, at det er uden betydning for forbrugeren, om den er undergået den ene eller den anden af disse tekniske processer.
23
Sagsøgerne har endelig anført, at de som følge af anvendelsen af Kommissionens forordning nr. 313/90 ikke længere kan garantere deres kunder, at gasolien kan indføres uden betaling af tolden på 3,5%. De kunder, for hvem sagsøgerne normalt indfører gasolie fra tredjelande, vil derfor henvende sig til de raffinaderier, der fortsat kan garantere indførsel på sådanne vilkår. Sagsøgerne mister som følge heraf såvel de foretagne investeringer i anlæg til vakuumdestillation som den del af deres omsætning, der stammer fra disse indførsler, samt deres andele af det omhandlede marked. Som følge af forholdene på markedet og især brugen af langtidskontrakter kan dette sidstnævnte tab vanskeligt erstattes.
24
Det skal hertil bemærkes, at ifølge Domstolens praksis (jf. navnlig kendelse afsagt af Domstolens præsident den 26. september 1988, Cargill mod Kommissionen, 229/88 R, Sml. s. 5183) foreligger der som hovedregel kun et alvorligt og uopretteligt økonomisk tab, såfremt sagsøgerne ikke kan opnå fuld erstatning herfor, selv om de får medhold i hovedsagen. Dette vil navnlig kunne være tilfældet ved et tab, der kan true selve virksomhedens eksistens, eller ved et tab, som, selv om det indtræder, ikke kan opgøres i tal. Det skal herefter undersøges, om tabet, henholdsvis den tabsrisiko, som sagsøgerne hver har gjort gældende, har alvorlig karakter og endvidere må betegnes som uopretteligt i den ovenfor angivne betydning.
25
Mobil Oil har om sit tab anført, at selskabet siden 1985 har investeret 940000 HFL i et vakuumdestillationsanlæg, og at tabet af importmarkedet for gasolie for fremmed regning svarer til et anslået indtægtstab på 2 mio. HFL om året. Oplagringsvirksomheden vil dermed give underskud.
26
Det skal med hensyn til denne sagsøger blot bemærkes, at i henhold til de af selskabet fremlagte oplysninger har det en årlig omsætning på 750 mio. HFL, og det påståede tab kan herefter ikke betragtes som så alvorligt, at det begrunder fastsættelse af foreløbige forholdsregler.
27
Comos har om sit tab anført, at selskabet har investeret 2 mio. HFL i et vakuumdestillationsanlæg, der blev taget i drift i 1989. Selskabet har endvidere oplyst, at det i 1989 indførte gasolie fra tredjelande for 1,75 mio. HFL, sammenlignet med en bruttoomsætning på 25,6 mio. HFL, og at selskabet af en anslået bruttoomsætning på 27 mio. HFL for 1990 risikerer at tabe 3,2 mio. HFL, hvilket forholdsmæssigt svarer til den importerede gasolie, der skal behandles ved vakuumdestillation.
28
Det blev oplyst under retsmødet, at Comos' indførsler af gasolie med henblik på vakuumdestillation heller ikke efter ikrafttrædelsen af forordning nr. 313/90 er faldet væsentligt i forhold til de ovennævnte skøn. Comos mener imidlertid, at der er overhængende risiko for, at selskabet vil miste de nævnte indførsler på grund af usikkerheden med hensyn til forordningens betingelser for, at vakuumdestillation kan anerkendes som en »bestemt proces«.
29
Det må herefter lægges til grund, at Comos foreløbig ikke ses at have lidt tab som følge af anvendelsen af Kommissionens forordning nr. 313/90, og at selskabet heller ikke har godtgjort, at der er overhængende risiko for et sådant tab med den grad af sandsynlighed, der kræves som betingelse for foreløbige forholdsregler.
30
Endelig har Matex med hensyn til sit tab anført, at selskabet har investeret 2,5 mio. HFL i et vakuumdestillationsanlæg, der blev taget i drift den 15. december 1989. Selskabet har blandt andet anført, at det efter ikrafttrædelsen af Kommissionens forordning nr. 313/90 har mistet praktisk taget samtlige de kunder, som det normalt har indført gasolie for, og at dets tab for 1990 således kan anslås til 3,5-5,5 mio. HFL i forhold til en forventet bruttoomsætning på 157,5 mio. HFL. Dette tab skyldes bortfaldet af det marked, som sagsøgeren havde vedrørende indførsel og oplagring af gasolie fra Sovjetunionen, svarende til 9% af det nederlandske marked og 6,8% af EF-markedet.
31
Det bemærkes, at selv om et sådant tab efter omstændighederne kan være et alvorligt tab for en virksomhed af Matex' størrelse, er det ikke bevist, at sagsøgeren ikke kan opnå fuld erstatning herfor, hvis selskabet får medhold i hovedsagen. Det er for det første ikke blevet gjort gældende — og endnu mindre blevet bevist — at tabet truer Matex' eksistens, og da der for det andet er tale om tab af en markedsandel, som vanskeligt vil kunne generobres, ses det ikke, at et sådant tab ikke skulle kunne opgøres i tal. Det tab, som Matex gør gældende, kan herefter ikke betragtes som uopretteligt.
32
Da ingen af sagsøgerne opfylder betingelsen vedrørende uopsættelighed, er det ikke nødvendigt at undersøge de andre betingelser for at fastsætte foreløbige forholdsregler.
33
Det er af de samme grunde heller ikke nødvendigt at tage stilling til, om en begæring om udsættelse med anvendelsen af en retsakt kan tages til følge, når begæringen er fremsat af en part, der har anlagt sag, hvorunder han alene påstår erstatning af det tab, som han hævder at have lidt som følge af anvendelsen af den omhandlede retsakt, og det er heller ikke nødvendigt at tage stilling til, hvorvidt Domstolen har kompetence til som en foreløbig foranstaltning at pålægge de nationale myndigheder at anvende en fællesskabsforordning på en bestemt måde; disse spørgsmål er heller ikke rejst af parterne.
Af disse grunde
bestemmer
PRÆSIDENTEN
1)
Begæringerne om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
2)
Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
Således bestemt i Luxembourg den 23. maj 1990.
J.-G. Giraud
Justitssekretær
O. Due
Præsident
(
*1
) – Processprog: nederlandsk.