61990CJ0026_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 24. oktober 1989, indgaaet til Domstolen den 24. januar 1990, har Bundesfinanzhof i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 stillet to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen og gyldigheden af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 796/81 af 27. marts 1981 om fastsaettelse af beskyttelsesforanstaltninger vedroerende indfoersel af champignonkonserves (EFT L 82, s. 8) og af nr. 1755/81 af 30. juni 1981 om fastsaettelse af beskyttelsesforanstaltninger vedroerende indfoersel af konserves fremstillet af dyrkede svampe (EFT L 175, s. 23).
2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en sag mellem Hauptzollamt Hamburg-Jonas (herefter benaevnt "Hauptzollamt") og selskabet Wuensche, Hamburg (herefter benaevnt "Wuensche"), vedroerende betaling af tillaegsafgifter paa 2 870 912,33 DM og paa 1 185 407,33 DM, som Hauptzollamt har kraevet i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 1697/79 af 24. juli 1979 om efteropkraevning af import- eller eksportafgifter, der ikke er opkraevet hos debitor, for varer, der er angivet til en toldprocedure, som medfoerer en forpligtelse til at betale saadanne afgifter (EFT L 197, s. 1) og forordningerne nr. 796/81 og nr. 1755/81.
3 Den foerstnaevnte tillaegsafgift er foreskrevet ved artikel 1 i forordning nr. 796/81, som bestemmer foelgende:
"I tidsrummet fra den 1. april til den 30. juni 1981 opkraeves der ved overgang til fri omsaetning i Faellesskabet et tillaegsbeloeb paa 175 ECU/100 kg netto for champignonkonserves henhoerende under pos. 20.02 A i Den Faelles Toldtarif for de maengder, der overstiger de i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1 og 3, fastlagte, jf. dog undtagelsen i artikel 3."
4 Den sidstnaevnte tillaegsafgift var fastsat ved artikel 1 i forordning nr. 1755/81, hvorefter tillaegsafgiftens stoerrelse, denne gang for perioden fra den 1. juli til den 30. september 1981, var fastsat til 160 ECU/100 kg netto.
5 Det fremgaar af forelaeggelseskendelsen, at Wuensche i juni og juli 1981 ansoegte om overgang til fri omsaetning af 90 000 kartoner varer, der var angivet som vilde champignoner paa daase hidroerende fra Kina og ledsaget af importlicenser for vilde champignoner, paa hvilke Hauptzollamt oprindelig afskrev de indfoerte maengder. Efter at varerne var overgaaet til fri omsaetning, og efter at der var indhentet sagkyndige udtalelser, antog Hauptzollamt, at de indfoerte varer var dyrkede champignoner. Efter at Wuensche dernaest var blevet underrettet om den sagkyndiges resultater, fremlagde Wuensche to importlicenser for dyrkede champignoner; Hauptzollamt afskrev denne gang de indfoerte varepartier paa de sidstnaevnte licenser. Men Hauptzollamt, som var af den opfattelse, at importlicenserne ikke kunne fremlaegges efterfoelgende, fandt, at indfoerslerne ikke var omfattet af gyldige licenser, og opkraevede derfor det foernaevnte beloeb i tillaegsafgift.
6 Efter at Hauptzollamt havde truffet afgoerelse om at afvise Wuensche' s klage, anlagde selskabet sag ved Finanzgericht, som annullerede denne afgoerelse. Hauptzollamt ankede derpaa til Bundesfinanzhof, som fandt, at sagens udfald afhang af fortolkningen og gyldigheden af forordningerne nr. 796/81 og nr. 1755/81, og som derfor ved kendelse af 24. oktober 1989 besluttede at udsaette sagen og at stille Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"1) Skal der ogsaa opkraeves en tillaegsafgift i henhold til artikel 1 i forordning (EOEF) nr. 796/81, henholdsvis artikel 1 i forordning (EOEF) nr. 1755/81, for champignonkonserves, som er blevet ekspederet til fri omsaetning uden gyldig importlicens?
2) Saafremt det foerste spoergsmaal besvares bekraeftende, er forordningerne (EOEF) nr. 786/81 og nr. 1755/81 da gyldige, navnlig med hensyn til fastsaettelsen af tillaegsafgiftens stoerrelse?"
7 Vedroerende de faktiske omstaendigheder i hovedsagen, de relevante faellesskabsbestemmelser, retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg, der er indgivet for Domstolen, henvises i oevrigt til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
Det foerste spoergsmaal
8 Ifoelge Wuensche foelger det saavel af ordlyden som af formaalet med artikel 1 i forordningerne nr. 796/81 og nr. 1755/81, at kriteriet for, om der skal opkraeves tillaegsafgift, alene er overgang til fri omsaetning af varer, der overstiger de i forordningerne fastsatte maengder. Foreloebig kan forordningerne ikke anvendes paa allerede foretagne indfoersler, fordi faellesskabsbeskyttelsen ikke laengere kan sikres efter overgang til fri omsaetning.
9 Denne argumentation kan ikke laegges til grund. Artikel 1 i forordningerne nr. 796/81 og nr. 1755/81 bestemmer, at der skal opkraeves tillaegsafgift hver gang champignonkonserves, der overstiger de i overensstemmelse med samme forordningers artikel 2, stk. 1 og 3, fastsatte maengder, overgaar til fri omsaetning, idet bestemmelsen ikke paa nogen maade sondrer efter de naermere omstaendigheder ved overgangen til fri omsaetning. Efter den ved forordningerne indfoerte ordning sikres overholdelse af de fastsatte maengder ved, at der til de erhvervsdrivende udstedes importlicenser, som samlet ikke overstiger disse maengder. Ordningens effektivitet ville derfor blive bragt i fare, hvis varer kunne overgaa til fri omsaetning i Faellesskabet, uden at det ved fremlaeggelse af en importlicens kunne kontrolleres, at maengderne af de paagaeldende varer ikke oversteg de ved disse forordninger fastsatte maengder.
10 Effektiviteten af den ved forordningerne nr. 796/81 og nr. 1755/81 indfoerte ordning sikres nemlig ved opkraevning af tillaegsafgiften. Heraf foelger, at hver indfoersel, der foretages uden gyldig importlicens, selv om importoeren er i god tro, skal anses for at vaere en overskridelse af de ved forordningerne fastsatte maengder og skal medfoere opkraevning af den fastsatte tillaegsafgift. Denne virkning af tillaegsafgiften har til foelge, at afgiften ogsaa skal opkraeves, naar det efter de paagaeldende varers overgang til fri omsaetning konstateres, at indfoerslen er foretaget uden gyldig importlicens.
11 Den nationale rets foerste spoergsmaal skal derfor besvares med, at den tillaegsafgift, der er fastsat ved artikel 1 i forordningerne nr. 796/81 og nr. 1755/81, ogsaa skal opkraeves, naar champignonkonserves er overgaaet til fri omsaetning i Faellesskabet, og det efter denne overgang konstateres, at varerne ikke var ledsaget af en gyldig importlicens.
Det andet spoergsmaal
12 Den nationale rets andet spoergsmaal vedroerer i det vaesentlige det problem, om den ved forordningerne fastsatte tillaegsafgift er lovlig, navnlig afgiftens stoerrelse, naar henses til proportionalitetsprincippet.
13 Ifoelge fast retspraksis foelger det af dette princip, at lovligheden af foranstaltninger, hvorved de erhvervsdrivende paalaegges oekonomiske byrder, er betinget af, at foranstaltningerne er egnede til og noedvendige for at naa de maal, der lovligt forfoelges med de paagaeldende bestemmelser; saafremt der er mulighed for at vaelge mellem flere egnede foranstaltninger, skal den mindst bebyrdende foranstaltning vaelges, og byrderne maa ikke vaere uforholdsmaessige i forhold til de tilsigtede maal (se f.eks. dom af 11.7.1989, sag 265/87, Schraeder, Sml. s. 2237, praemis 21). Ved besvarelsen af det andet praejudicielle spoergsmaal skal saaledes indledningsvis henvises til formaalet med forordningerne nr. 796/81 og nr. 1755/81.
14 Hjemmelen til disse forordninger er Raadets forordning (EOEF) nr. 516/77 af 14. marts 1977 om den faelles markedsordning for produkter forarbejdet paa basis af frugt og groensager (EFT L 73, s. 1), navnlig dennes artikel 14, stk. 2, hvorefter Kommissionen paa anmodning af en medlemsstat eller paa eget initiativ vedtager de noedvendige foranstaltninger, der meddeles medlemsstaterne, og som finder oejeblikkelig anvendelse.
15 I henhold til denne bestemmelse er der ved artikel 2, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 521/77 af 14. marts 1977 om naermere fastsaettelse af gennemfoerelsesbestemmelser vedroerende beskyttelsesforanstaltninger for produkter forarbejdet paa basis af frugt og groensager (EFT L 73, s. 28) indfoert en raekke foranstaltninger.
16 Med hensyn til disse foranstaltningers raekkevidde bestemmer artikel 2, stk. 2, i sidstnaevnte forordning nr. 521/77 blandt andet, at disse kun kan traeffes i det omfang og for den varighed, som er strengt noedvendigt, og at de kan begraenses til visse afsendelses- eller oprindelseslande, bestemmelsessteder, kvaliteter eller praesentationer.
17 Paa grundlag af disse forskellige bestemmelser er tillaegsafgiften blevet indfoert ved forordningerne nr. 796/81 og nr. 1755/81 som beskyttelsesforanstaltning. Skoent denne foranstaltning ikke er blandt dem, der udtrykkeligt er naevnt i forordning nr. 521/77, er dens lovlighed dog udtrykkeligt blevet anerkendt af Domstolen i dommen af 12. april 1984 (sag 345/82, Wuensche, Sml. s. 1995, praemis 24) om Kommissionens identiske forordning (EOEF) nr. 3429/80 af 29. december 1980 om fastsaettelse af beskyttelsesforanstaltninger vedroerende indfoersel af champignonkonserves (EFT L 358, s. 66).
18 I denne forbindelse bemaerkes, at forordningerne nr. 796/81 og nr. 1755/81 ifoelge de tre foerste betragtninger dertil, sammenholdt med de to foerste betragtninger til forordning nr. 3429/80, har til formaal i en yderligere periode og i afventning af en forordning fra Raadet at opretholde de beskyttelsesforanstaltninger, der er indfoert ved forordning nr. 3429/80 med henblik paa at beskytte det faelles marked for champignoner, der paa grund af indfoersler fra tredjelande er truet af alvorlige forstyrrelser, der kan bringe de i Traktatens artikel 39 naevnte maal i fare.
19 Som anfoert i den tredje betragtning til forordning nr. 3429/80, og eftersom der ikke er sket nogen aendring i omstaendighederne, som det praeciseres i den tredje betragtning til forordningerne nr. 796/81 og nr. 1755/81, har Kommissionen paa grund af det traditionelle handelssamkvem med de paagaeldende tredjelande fundet det hensigtsmaessigt ikke at suspendere indfoerslerne, men at indfoere en mindre restriktiv foranstaltning for den del af indfoerslerne, der overstiger den traditionelle maengde, nemlig opkraevning af en tillaegsafgift til beskyttelse af Faellesskabets marked.
20 I betragtning af det saaledes praeciserede formaal med de paagaeldende forordninger maa det konstateres, at kravet om en tillaegsafgift var passende og noedvendigt for at opfylde det. Naar imidlertid henses til, at afgiften ved forordning nr. 796/81 er fastsat til 175 ECU/100 kg netto og ved forordning nr. 1755/81 til 160 ECU/10 kg netto, uden at dette beloeb er gradueret alt efter varernes kvalitet og de omstaendigheder, hvorunder de er blevet indfoert, maa det undersoeges, om afgifterne overskrider den graense, som er forbundet med overholdelse af proportionalitetsprincippet, som det kommer til udtryk i artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 521/77.
21 Kommissionen har herom gjort gaeldende, at den har overholdt proportionalitetsprincippet, da den anfaegtede foranstaltning er mindre indgribende for samhandelen end det totale forbud mod indfoersler, som den kunne have indfoert, og at den er smidigere, fordi den giver mulighed for at tilpasse foranstaltningen afhaengigt af markedets behov blot ved en justering af tillaegsafgiften.
22 Dette argument kan ikke laegges til grund, da forordningerne nr. 796/81 og nr. 1755/81 ligesom forordning nr. 3429/80 ikke havde til formaal at forbyde indfoersler ud over visse maengder, men, selv ud over de fastsatte maengder, fortsat at give mulighed for udstedelse af importlicenser mod betaling af en tillaegsafgift (se dom af 12.4.1984, Wuensche, praemis 25). Kommissionen har saaledes ikke kunnet indfoere et forbud.
23 Med hensyn til afgiftens stoerrelse har Kommissionen gjort gaeldende, at det var noedvendigt at fastsaette tillaegsafgiften paa et hoejt niveau, for at den kunne have afskraekkende virkning.
24 Dette argument kan heller ikke laegges til grund, fordi forordningernes formaal som tidligere naevnt ikke var totalt at udelukke indfoersler ud over de fastsatte maengder. Desuden havde forordningerne ikke til formaal at straffe indfoersel uden licens, men at beskytte Faellesskabets marked for champignoner mod de alvorlige forstyrrelser, der skyldtes indfoersler fra tredjelande.
25 Kommissionen har herom anfoert, at tillaegsafgiftens stoerrelse var berettiget, fordi den svarede til kostprisen for champignonkonserves af foerste sortering, som hidroerte fra Frankrig og blev solgt paa det tyske marked. Man havde truffet dette valg, fordi Frankrig er det vigtigste producentland i Faellesskabet og Tyskland den vigtigste aftager. Efter Kommissionens opfattelse ville en tillaegsafgift, som blot svarede til forskellen mellem prisen i udfoerselslandet og prisen inden for Faellesskabet, ikke have gjort det muligt at opnaa formaalet med forordningerne nr. 796/81 og nr. 1755/81.
26 Denne argumentation maa forkastes. Som generaladvokaten nemlig har anfoert i sit forslag til afgoerelse (punkt 41 og 44), har stoerrelsen af den tillaegsafgift, som er indfoert saavel ved forordning nr. 796/81 som ved forordning nr. 1755/81, og som svarer til kostprisen for champignoner produceret i Faellesskabet, bevirket en maerkbar foroegelse af prisen paa champignonkonserves, der - som i det foreliggende tilfaelde - er fremstillet i Kina, i forhold til prisen paa champignoner produceret i det faelles marked.
27 Det bemaerkes ligeledes, at tillaegsafgiften, som Kommissionen har bekraeftet, ved forordningerne nr. 796/81 og nr. 1755/81 var blevet fastsat udelukkende paa grundlag af prisen paa champignonkonserves af foerste sortering fremstillet i Faellesskabet. Heraf foelger, at stoerrelsen af tillaegsafgiften for de ringere sorteringer af champignoner indfoert fra tredjelande har haft langt alvorligere foelger og saaledes vaesentligt har overskredet prisen paa champignonkonserves af ringere sorteringer fremstillet i Faellesskabet. Foelgelig staar en tillaegsafgift af en saadan stoerrelse, at den udgoer en betydelig oekonomisk byrde for importoererne, i misforhold til det formaal, som Kommissionen havde fastsat med udstedelsen af forordningerne nr. 796/81 og nr. 1755/81.
28 Det tilfoejes, at, som Domstolen har udtalt i dommen af 11. februar 1988, National Dried Fruit Trade Association, praemis 29 (sag 77/86, Sml. s. 757), om en udligningsafgift, der som beskyttelsesforanstaltning var paalagt toerrede druer, er en saadan afgift ikke ulovlig, ene og alene fordi den er fastsat til et fast beloeb. Dens lovlighed afhaenger nemlig af en hel raekke omstaendigheder, saasom importpriserne og hensynet til, at det fastsatte maal faktisk naas.
29 I samme dom har Domstolen praeciseret, at formaalet med denne beskyttelsesforanstaltning ikke var at ramme den erhvervsdrivende, der har importeret til en pris under minimumsprisen (praemis 32). Indfoerelse af en udligningsafgift med en fast sats, der opkraeves selv i tilfaelde af en ganske lille forskel mellem importprisen og minimumsprisen, virker som en oekonomisk sanktion.
30 Det samme gaelder den tillaegsafgift, der ved forordning nr. 796/81 er fastsat til 175 ECU/100 kg netto og ved forordning nr. 1755/81 til 160 ECU/100 kg netto, og som gaelder uden forskel for champignonkonserves af enhver oprindelse og af alle sorteringer og saaledes foerer til, at importoerer af champignoner af ringere sorteringer straffes haardere end importoerer af champignoner af foerste sortering, skoent artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 521/77 bemyndigede Kommissionen til at tage hensyn til blandt andet champignonernes oprindelse og kvalitet og paa grundlag heraf eventuelt fastsaette forskellige tillaegsafgifter.
31 Det foelger af samtlige disse betragtninger, at den nationale rets andet spoergsmaal skal besvares med, at artikel 1 i Kommissionens forordninger nr. 796/81 og nr. 1755/81 er ugyldige, for saa vidt angaar stoerrelsen af den fastsatte tillaegsafgift.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
32 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Sjette Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Bundesfinanzhof ved kendelse af 24. oktober 1990, for ret:
1) Den tillaegsafgift, der er fastsat ved artikel 1 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 796/81 af 27. marts 1981 om fastsaettelse af beskyttelsesforanstaltninger vedroerende indfoersel af champignonkonserves og ved artikel 1 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1755/81 af 30. juni 1981 om fastsaettelse af beskyttelsesforanstaltninger vedroerende indfoersel af konserves fremstillet af dyrkede svampe, skal ogsaa opkraeves, naar champignonkonserves er overgaaet til fri omsaetning i Faellesskabet, og det efter denne overgang konstateres, at varerne ikke var ledsaget af en gyldig importlicens.
2) Artikel 1 i forordningerne (EOEF) nr. 796/81 og nr. 1755/81 er ugyldige, for saa vidt angaar stoerrelsen af den fastsatte tillaegsafgift.