62023CC0483
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT
M. CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
fremsat den 10. juli 2025 (
1
)
Sag C-483/23
D,
A,
B,
C,
T
mod
Ministero dell’Economia e delle Finanze,
Comitato di Sicurezza Finanziaria
Agenzia del Demanio
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (den regionale forvaltningsdomstol for Lazio, Italien))
»Præjudiciel forelæggelse – udenrigspolitik – restriktive foranstaltninger over for Den Russiske Føderation som følge af dennes tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed – forordning (EU) nr. 269/2014 – indefrysning af pengemidler eller økonomiske ressourcer, som er anbragt i en trust – anerkendelse af en trust oprettet i en oversøisk jurisdiktion – stifter af en trust, som er opført på listen i bilag I til forordning nr. 269/2014 – ejerskab, besiddelse og ihændehavelse af de økonomiske ressourcer og pengemidler i trusten – kontrol med de økonomiske ressourcer og pengemidler i trusten – trust, som er knyttet til en sanktioneret person«
1.
Baggrunden for den foreliggende anmodning om præjudiciel afgørelse er de restriktive foranstaltninger bestående i indefrysning af økonomiske ressourcer og pengemidler, som er blevet iværksat af den Europæiske Union over for Den Russiske Føderation med henblik på at bekæmpe de tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed.
2.
Den forelæggende ret ønsker sammenfattende oplyst, om foranstaltningerne om indefrysning kan udvides til de aktiver eller økonomiske ressourcer, der er blevet indskudt i en trust (
2
) af en person (trustens stifter), som er opført ved navn på listen i bilag I til forordning (EU) nr. 269/2014 (
3
).
3.
Domstolen skal tage stilling til, i hvilken grad en trust kan fungere som et instrument til at omgå anvendelsen af de restriktive foranstaltninger. Det er ved besvarelsen nødvendigt at tage hensyn til trusternes komplekse og fleksible karakter, idet der er tale om en juridisk konstruktion, som er reguleret i nogle, men ikke alle, medlemsstaters nationale lovgivning.
I. Retsforskrifter
A.
Folkeretten. Haagerkonventionen af 1. juli 1985 om, hvilken lov der skal anvendes på truster, og om anerkendelse af truster (
4
)
4.
Artikel 2 foreskriver:
»I denne konvention forstås ved »trust« de retsforhold, som en person, dvs. stifteren, har stiftet – ved handling mellem levende personer eller mortis causa – ved anbringelse af aktiver under en forvalters kontrol i en begunstigets interesse eller til et specifikt formål.
Trusten har følgende kendetegn:
a)
Trustens aktiver udgør en særskilt formuemasse og indgår ikke i forvalterens formue.
b)
Trustens aktiver står i forvalterens navn eller navnet på en anden person, der agerer på vegne af forvalteren.
c)
Forvalteren har beføjelse til og er forpligtet til at administrere, forvalte eller råde over aktiverne i henhold til trustens betingelser og i medfør af de i loven fastsatte særlige regler, som omfatter forvaltere, og har den hermed forbundne rapporteringspligt.
Den omstændighed, at stifteren bevarer bestemte beføjelser, eller at forvalteren har bestemte rettigheder som begunstiget, er ikke nødvendigvis uforenelig med eksistensen af en trust.«
5.
Artikel 6, første afsnit, har følgende ordlyd:
»Trusten reguleres af den af stifteren valgte lov. Valget skal være udtrykkeligt eller følge af bestemmelserne i det instrument, hvorved trusten oprettes, eller dens eksistens dokumenteres, om nødvendigt fortolket i lyset af sagens omstændigheder.«
6.
Artikel 11 bestemmer:
»Enhver trust oprettet i henhold til den i foregående kapitel nævnte lov skal anerkendes som sådan.
En sådan anerkendelse indebærer som minimum, at trustens aktiver ikke er sammenfaldende med forvalterens personlige formue, samt at forvalteren kan optræde som sagsøger eller sagsøgt og kan foretræde som forvalter for en notar eller for enhver person, der udøver et offentligt hverv.
I det omfang det kræves eller fastsættes i den lov, der finder anvendelse på trusten, vil anerkendelsen navnlig indebære:
a)
at forvalterens personlige kreditorer ikke kan iværksætte sikringsforanstaltninger over for trustens aktiver
b)
at trustens aktiver ikke indgår i forvalterens formue i tilfælde af dennes insolvens eller konkurs
c)
at trustens aktiver ikke indgår i forvalterens ægteskabelige formueordning eller dødsbo
d)
at der kan gøres krav på trustens aktiver, såfremt forvalteren i strid med de med trusten forbundne forpligtelser måtte have forvekslet trustens aktiver med sine personlige aktiver eller måtte have afhændet dem. De rettigheder og forpligtelser, der tilkommer eller påhviler en tredjemand, som måtte være i besiddelse af trustens aktiver, skal imidlertid fortsat være underlagt den lov, der er fastsat i værnetingets lovkonfliktregler.«
B.
EU-retten
1. Forordning nr. 269/2014
7.
Det hedder i artikel 1:
»I denne forordning forstås ved:
[…]
d)
»økonomiske ressourcer«: aktiver af enhver art, både materielle og immaterielle, såvel løsøre som fast ejendom, som ikke er pengemidler, men som kan bruges til at opnå pengemidler, varer eller tjenesteydelser
e)
»indefrysning af økonomiske ressourcer«: hindring af, at økonomiske ressourcer på nogen måde anvendes til at opnå pengemidler, varer eller tjenesteydelser, herunder bl.a. ved salg, leje eller pantsætning
f)
»indefrysning af pengemidler«: hindring af enhver form for flytning, overførsel, ændring, brug af, adgang til eller behandling af pengemidler, der ville resultere i en ændring under en hvilken som helst form med hensyn til omfang, beløb, anbringelsessted, ejerforhold, besiddelse, art eller formål eller enhver anden ændring, som ville gøre det muligt at bruge de pågældende pengemidler, herunder porteføljeforvaltning
g)
»pengemidler«: finansielle aktiver og fordele af enhver art, herunder, men ikke begrænset til:
[…]«
8.
Artikel 2 (
5
) har følgende affattelse:
»1.   Alle pengemidler og økonomiske ressourcer, som tilhører, ejes, besiddes eller kontrolleres af fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer eller af fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer med tilknytning til dem, jf. listen i bilag I, indefryses.
2.   Ingen pengemidler eller økonomiske ressourcer må hverken direkte eller indirekte stilles til rådighed for eller være til fordel for fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer eller for fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer med tilknytning til dem, jf. listen i bilag I.«
9.
Det følger af artikel 9:
»Bevidst og forsætlig deltagelse i aktiviteter, der har til formål eller følge at omgå de foranstaltninger, der er nævnt i artikel 2, er forbudt.«
2. Gennemførelsesforordning 2022/336
10.
Det følger af artikel 1, at »[d]e personer og den enhed, der er opført på listen i bilaget til denne forordning, tilføjes på listen i bilag I til forordning (EU) nr. 269/2014«.
3. Direktiv (EU) 2015/849 (
6
)
11.
Artikel 3 bestemmer:
»I dette direktiv forstås ved:
[…]
6)
»reel ejer«: den eller de fysiske personer, der i sidste ende ejer eller kontrollerer kunden, eller den eller de fysiske personer, på hvis vegne en transaktion eller en aktivitet gennemføres, og omfatter mindst:
[…]
b)
For truster – alle følgende personer:
i)
stifteren eller stifterne
ii)
forvalteren eller forvalterne (trustee(s))
iii)
protektoren eller protektorerne, hvis der findes sådanne
iv)
begunstigede eller, såfremt de enkeltpersoner, der nyder godt af det juridiske arrangement eller den juridiske enhed, endnu ikke kendes, den gruppe personer, i hvis hovedinteresse det juridiske arrangement eller den juridiske enhed er oprettet eller fungerer
v)
enhver anden fysisk person, der i sidste ende udøver kontrol over trusten gennem direkte eller indirekte ejerskab eller ved hjælp af andre midler
c)
for juridiske enheder såsom fonde og juridiske arrangementer svarende til truster er den eller de fysiske personer, der bestrider tilsvarende eller lignende stillinger som de i litra b) omhandlede
[…]«
C.
Italiensk ret
1. Lovdekret nr. 109/2007 (
7
)
12.
Ved artikel 3 oprettedes Comitato di Sicurezza Finanziaria (det finansielle sikkerhedsudvalg, Italien), et organ inden for Ministero dell’Economia e delle Finanze (økonomi- og finansministeriet, Italien), der gennemfører foranstaltninger om indefrysning som vedtaget af De Forenede Nationer, Den Europæiske Union samt økonomi- og finansministeren.
13.
Artikel 5 indeholder et forbud mod at overdrage, råde over eller bruge de indefrosne ressourcer samt et forbud mod direkte eller indirekte at stille pengemidler eller økonomiske ressourcer til rådighed for de udpegede enheder eller at hensætte midler til deres fordel.
2. Lovdekret nr. 90/2017 (
8
)
14.
Det fremgår af den version af lovdekretet, som er gengivet i forelæggelseskendelsen, at dets artikel 2, første afsnit, for så vidt som denne bestemmelse ændrer artikel 22, stk. 5, i lovdekret nr. 231/2007, bestemmer:
»Forvalterne af de viljesbestemte truster, som er regulerede ved lov nr. 364 af 16. oktober 1989, samt personer, der udøver tilsvarende rettigheder og beføjelser i tilsvarende juridiske arrangementer, for så vidt som de er etableret eller bosiddende i Den Italienske Republiks område, skal indhente og opbevare passende, nøjagtige og opdaterede oplysninger om det reelle ejerskab af trusten eller det tilsvarende juridiske arrangement, dvs. identificerende oplysninger om stifteren eller stifterne, forvalteren eller forvalterne, protektoren eller protektorerne eller en anden person, der agerer på vegne af forvalteren, hvis der findes en sådan, den begunstigede eller grupper af begunstigede og andre fysiske personer, der udøver kontrol over trusten eller over det tilsvarende juridiske arrangement, samt enhver anden fysisk person, der i sidste ende udøver kontrol over de aktiver, der er indskudt i trusten eller det tilsvarende juridiske arrangement gennem direkte eller indirekte ejerskab eller ved hjælp af andre midler.«
3. Lov nr. 364/1989 (
9
)
15.
Ved denne lov ratificerede Den Italienske Republik Haagerkonventionen af 1985.
II. De faktiske omstændigheder, hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
16.
Truster af den type, som er genstand for tvisten, er ikke offentligt tilgængelige, og der findes ikke noget offentligt register, hvori deres struktur og ændringer registreres. Der må derfor i den foreliggende sag tages udgangspunkt i de faktiske omstændigheder, som er anført af den forelæggende ret, eventuelt suppleret med dem, der fremgår af de i sagen fremlagte dokumenter og af de italienske myndigheders undersøgelser.
17.
Med forbehold af den endelige efterprøvelse, som det tilkommer den forelæggende ret at foretage, skal Domstolen tage udgangspunkt i de således fastlagte faktiske omstændigheder med henblik på at give et brugbart svar på de forelagte spørgsmål.
18.
De sagsøgende selskaber B, A, C og D driver erhvervsmæssig virksomhed i Italien, hvor de har deres hjemsted (
10
). Deres kapital tilhører et selskab i Bermuda (
11
), hvis aktiver blev indskudt i en trust af en fysisk person (stifteren) (
12
).
19.
Trusten blev stiftet for notar den 18. juli 2007. Den er reguleret af lovgivningen i Bermuda, som er et britisk oversøisk territorium. Trusten har en forvalter (trustee) (
13
) (først selskabet H og siden selskabet T) (
14
) og en protektor, som er en fysisk tredjemand (
15
). Medlemmerne af disse organer har ændret sig i tidens løb. Generaldirektøren for selskabet H (det selskab, der fungerede som forvalter indtil den 1.4.2021) var ligeledes protektor for trusten siden 2014. Tidligere havde en person, til hvem stifteren havde fuld tillid, været protektor (
16
).
20.
De begunstigede i trusten var oprindeligt stifteren og nogle af dennes familiemedlemmer. Trustens forvalter og protektor var ligeledes opført som begunstigede fra stiftelsen af trusten og frem til 2014. Efter EU’s vedtagelse af sanktioner mod Rusland som følge af annekteringen af Krim blev trustens stiftelsesdokument ændret den 28. december 2014. Stifteren og to øvrige medlemmer af dennes familie fortsatte som begunstigede. Det blev fastsat, at protektoren efter eget skøn kunne tilbagekalde og udskifte hvervet som forvalter, at stifteren kunne tilføje andre protektorer, og at forvalteren med protektorens samtykke kunne tilføje begunstigede, dog alene så længe der var tale om personer, der var sanktioneret af Unionen.
21.
Ved et dokument oprettet for notar den 19. december 2017 fastlagde forvalteren og protektoren (
17
), hvilke personer der var sanktioneret af Unionen, og som skulle anses for udelukket fra trusten. Følgelig blev stifterens søster og en nevø udelukket som begunstigede i trusten.
22.
Den 19. juni 2019 blev generaldirektøren for en investeringsfond med hjemsted i Schweiz (selskabet T) udnævnt til protektor for trusten, og den 1. april 2021 blev vedkommende udnævnt til forvalter.
23.
Stifteren blev udelukket som begunstiget ved et dokument oprettet for notar den 7. februar 2022, dvs. 21 dage før hans opførelse ved navn på listen i bilag I til forordning nr. 269/2014, som fandt sted i medfør af afgørelse (FUSP) 2022/337 og gennemførelsesforordning 2022/336.
24.
Den oprindelige protektor fortsatte som den eneste begunstigede efter ændringen af trusten den 7. februar 2022, hvorved stifteren blev udelukket fra kredsen af begunstigede. På nuværende tidspunkt er den italienske regering ikke i stand til med sikkerhed at fastslå, hvem der er begunstiget i trusten. De sagsøgende selskabers advokater har i retsmødet anført, at der er tale om nogle velgørende organisationer.
25.
Selskaberne B, A, C og D havde åbne konti i en filial af en bank i Milano. I tidsrummet fra den 17. april 2013 til den 7. juni 2017 oplyste disse selskaber til pengeinstituttet, at deres reelle ejer var stifteren af trusten.
26.
Den 14. marts 2022 meddelte økonomi- og finansministeriets finansielle sikkerhedsudvalg selskaberne B, A, C og D, at det i henhold til artikel 2 i forordning nr. 269/2014 samt lovdekret nr. 109/2007 havde truffet beslutning om indefrysning af de kapitalandele og aktiver, der var ejet af disse selskaber, for så vidt som disse »indirekte kan forbindes til [stifteren]«.
27.
Den 11. maj 2022 anfægtede selskaberne B, A, C og D samt selskabet T (forvalteren) den vedtagne foranstaltning om indefrysning ved Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (den regionale forvaltningsdomstol for Lazio, Italien).
28.
I sagen for denne ret:
–
har de sagsøgende selskaber sammenfattende gjort gældende, at de indefrosne aktiver ligger uden for indflydelsessfæren for den i bilag I til forordning nr. 269/2014 udpegede person, dvs. trustens stifter; i forbindelse med indskuddet af moderselskabet i trusten blev dette indskud således adskilt fra stifterens formue; i kraft af stiftelsesdokumentet og den regulerende lov har stifteren derfor ingen (direkte eller indirekte) beføjelse til forvaltning og kontrol, hvorfor stifteren ikke længere kan udøve indflydelse
–
har de italienske myndigheder derimod gjort gældende, at indskud i en trust ikke giver anledning til en overdragelse, hvorfor det ikke bevirker en fuldstændig afskæring af tilknytningen mellem stifteren og de indskudte aktiver; de har ligeledes påberåbt sig direktiv 2015/849, i henhold til hvis artikel 3, stk. 6, litra b), nr. i), stifterne af en trust henhører under gruppen af »reelle ejere«; endelig har de anført, at selv om stifteren ikke længere måtte være den begunstigede i trusten, kan vedkommende »atter« komme til at eje eller besidde disse aktiver, såfremt de i sidste ende ikke overdrages til de begunstigede (eksempelvis hvis disse giver afkald på aktiverne, eller såfremt trusten opløses førtidigt).
29.
I denne forbindelse har Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (den regionale forvaltningsdomstol for Lazio) forelagt følgende præjudicielle spørgsmål for Domstolen:
»1)
Skal artikel 2, [stk.] 1, i forordning [nr. 269/2014] fortolkes således, at der også kan vedtages foranstaltning om indefrysning af aktiver eller ressourcer, der er blevet indskudt i en trust af en stifter, som er opført i forordningens bilag I (person, der er udpeget eller opført på listen), idet denne skal opfattes som den, som aktiverne eller ressourcerne tilhører?
2)
Såfremt spørgsmålet besvares benægtende: Skal artikel 2, [stk.] 1, i forordning [nr. 269/2014] fortolkes således, at der også kan vedtages foranstaltning om indefrysning af aktiver eller ressourcer, der er blevet indskudt i en trust af en stifter, som er opført i forordningens bilag I (person, der er udpeget eller opført på listen), idet denne skal opfattes som en person med tilknytning til den, som aktiverne eller ressourcerne tilhører?
3)
Såfremt spørgsmålet besvares benægtende: Skal artikel 2, [stk.] 1, i forordning [nr. 269/2014] fortolkes således, at der også kan vedtages foranstaltning om indefrysning af aktiver eller ressourcer, der er blevet indskudt i en trust af en stifter, som er opført i forordningens bilag I (person, der er udpeget eller opført på listen), idet denne skal opfattes som den, der kontrollerer aktiverne eller ressourcerne?«
III. Retsforhandlingerne for Domstolen
30.
Anmodningen om præjudiciel afgørelse blev indleveret til Domstolen den 26. juli 2023.
31.
Der er indgivet skriftlige indlæg af de sagsøgende selskaber, den belgiske, den franske, den italienske, den nederlandske og den finske regering samt Europa-Kommissionen.
32.
I retsmødet, som blev afholdt den 8. maj 2025, deltog de sagsøgende selskaber, den belgiske, den tyske og den italienske regering samt Kommissionen.
IV. Bedømmelse
33.
Inden jeg fremsætter mit forslag til besvarelse af de præjudicielle spørgsmål (
18
), finder jeg det hensigtsmæssigt at foretage en kort gennemgang af trust-begrebet samt af de regler, der regulerer truster oprettet i henhold til Bermudas lovgivning, idet dette er en forudsætning for en korrekt forståelse af tvisten.
A.
Generelle betragtninger vedrørende truster
34.
En trust er en juridisk konstruktion, der er udviklet i common law-landene, og dens indhold er ikke altid let at fastlægge, ligesom anerkendelsen heraf i andre stater har givet anledning til kontroverser (
19
).
35.
Der findes ingen specifik regulering af truster i EU-retten. Domstolen har imidlertid berørt emnet i forbindelse med tvister vedrørende beskatning og det indre marked. I dommen i sagen Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements (
20
) fremhævede den disse tre kendetegn ved truster:
–
Begrebet trust vedrører i common law-landene som udgangspunkt en triangulær transaktion, hvorved trustens stifter overdrager aktiver til en person, forvalteren, for at denne skal forvalte aktiverne i henhold til trustens stiftelsesdokument til gavn for en tredjepart (den begunstigede).
–
Ejerskabet til de aktiver, som trusten består af, er opdelt i et juridisk ejerskab og et økonomisk ejerskab (»legal ownership and economic ownership«), der tilkommer forvalteren, henholdsvis den begunstigede.
–
Selv om en trust anerkendes i lovgivningen og har retsvirkninger, har den ikke selv status som juridisk person og kan kun handle gennem dens forvalter. De aktiver, som trusten består af, er således ikke en del af forvalterens formue, hvorfor vedkommende skal forvalte disse »som en separat formue, der er adskilt fra dennes egen formue«. Forvalterens hovedforpligtelse er at overholde de vilkår og pligter, der er fastsat i stiftelsesdokumentet, samt almindelige retsregler.
36.
Denne definition af trusten (
21
) er i det væsentlige sammenfaldende med definitionen i Haagerkonventionen af 1985, hvis artikel 2 er gengivet ovenfor.
37.
Den definition af begrebet trust, der følger af artikel 2 i Haagerkonventionen af 1985, er bred (
22
), hvilket skyldes et ønske om at medtage de truster, der reguleres af angelsaksisk ret, samt beslægtede konstruktioner fra lande med civilretlige systemer (
23
), såsom fideikommis, fiducia eller den tyske treuhand. På denne måde sikrede common law-landene sig, at truster blev anerkendt i stater med civilretlige systemer (hvor der ikke fandtes truster), mens de sidstnævnte stater fik anerkendt deres beslægtede konstruktioner i common law-landene (
24
).
38.
Haagerkonventionen af 1985 trådte i kraft i januar 1992, og kun 13 oversøiske stater og territorier er parter heri (
25
).
39.
En trust indebærer oprettelse af »særskilte formuemasser« (
26
) i forhold til aktivernes indehavere, under udøvelse af skaberens (stifterens) partsautonomi. Disse særskilte formuemasser, som administreres af forvalterne, er med få undtagelser (
27
) som udgangspunkt immune over for stifternes, forvalternes og de begunstigedes kreditorer.
40.
En trust indebærer en opdeling af et aktivs ejerskab, forvaltning og økonomiske fordel. En trust gør det således muligt at adskille ejerskabet, udnyttelsen af ejendomsretten og det økonomiske ansvar fra hinanden (
28
).
41.
Som følge af disse kendetegn (den pragmatiske udformning, deres karakter af særskilt formuemasse, immuniteten over for kreditorer, fleksibiliteten i forbindelse med deres oprettelse og den fortrolighed, de kan været omfattet af) er truster blevet anvendt såvel til at opnå legitime mål (
29
) som til at unddrage sig skat, hvidvaske penge eller omgå internationale sanktioner (
30
).
42.
Visse truster kan faktisk kvalificeres som rene skalkeskjul (»sham trust«), når de personer, der medvirker ved stiftelsen heraf, har til hensigt at give tredjemand et falsk indtryk ved at tilsløre det forhold, at stifteren i virkeligheden fortsætter med at eje de aktiver, der indskydes i trusten.
43.
Risikoen for misbrug af denne konstruktion er større i tilfælde af truster, der er oprettet i bestemte jurisdiktioner i overensstemmelse med lovgivningen i et tredjeland (
31
), og som skal anerkendes i overensstemmelse med Haagerkonventionen af 1985 (
32
). I denne type trust »tilpasses« dens kendetegn stifterens behov og ønsker (
33
).
44.
Misbruget af truster forklarer, hvorfor disse blev medtaget i direktiv 2015/849 i forbindelse med reguleringen af foranstaltninger til forebyggelse af, at det finansielle system anvendes til hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme. I dets artikel 3, nr. 6), opregnes blandt aktivernes »reelle ejere« alle personer, som er involveret i en trust (stifteren, forvalteren, protektoren, den begunstigede), samt enhver anden fysisk person, der i sidste ende kontrollerer trusten ved direkte eller indirekte ejerskab eller ved hjælp af andre midler.
45.
For så vidt angår de restriktive foranstaltninger, der er indført ved forordning nr. 269/2014, er det ved forskellige analyser blevet påvist, at personer, der er opført på listen i forordningens bilag I, har benyttet sig af truster til at omgå iværksættelsen heraf (
34
). Mindst ét af disse tilfælde har givet anledning til Rettens dom af 8. maj 2024 (
35
).
B.
Truster i henhold til Bermudas lovgivning
46.
Tvisten i hovedsagen kan ikke løsrives fra den omstændighed, at en trust stiftet i henhold til Bermudas lovgivning skal anerkendes i Italien, for så vidt som Haagerkonventionen af 1985 finder anvendelse. Følgelig finder Bermudas materielle lovgivning anvendelse på trusten.
47.
Bermudas regler vedrørende truster er baseret på britisk ret og er nedfældet i en specifik lovgivning: Trust (Special Provisions) Act fra 1989 og Trustee Act fra 1975, som begge er blevet ændret ved flere lejligheder, samt Trust (Regulation of Trust Business) Act fra 2011 og Exemption Order fra 2002 (
36
).
48.
Ifølge section 2, subsection 2, i Trust (Special Provision) Act fra 1989 har truster i Bermuda følgende kendetegn:
–
Trustens aktiver udgør en særskilt formuemasse, som ikke indgår i forvalterens formue.
–
Ejendomsretten til trustens aktiver står i forvalterens navn eller en anden persons navn, der udpeges af denne.
–
Forvalteren har beføjelse og er forpligtet til at administrere og råde over trustens aktiver til fordel for de begunstigede, i henhold til bestemmelserne i trustens stiftelsesdokument, og i medfør af de i loven fastsatte forpligtelser.
49.
Section 2, subsection 3, som blev tilføjet ved en ændring i 2014, giver stifteren mulighed for at være medbegunstiget i trusten samt medforvalter (
37
). Ingen af disse to omstændigheder leder til, at trusten er ugyldig, eller er til hinder for, at trusten får virkning i henhold til dens vilkår, eller at trustens aktiver indgår i stifterens formue (section 2A, subsection 1).
50.
Bermudas lovgivning indrømmer således en høj grad af fleksibilitet til truster, ligesom den i betydelig grad favoriserer og beskytter stifternes stilling.
C.
Det første præjudicielle spørgsmål
1. Indledende præcisering
51.
Den forelæggende ret ønsker oplyst, om det er muligt at iværksætte en foranstaltning om indefrysning af de aktiver eller økonomiske ressourcer, der er blevet indskudt i en trust af en stifter (som er opført på listen i bilag I til forordning nr. 269/2014), »idet denne skal opfattes som den, som aktiverne eller ressourcerne tilhører«.
52.
De italienske myndigheder har anført, at stifteren er den reelle ejer af moderselskabet, og at moderselskabet fortsat er under dennes kontrol. De sagsøgende selskabers advokater har bestridt denne påstand (
38
).
53.
Det tilkommer den forelæggende ret – som en for tvisten relevant omstændighed – at undersøge, om de aktiver, som stifteren indskød i trusten, hidrørte fra det moderselskab (med hjemsted i Bermuda), der ejer de selskaber, hvis aktiver og ressourcer er blevet indefrosset.
54.
Med henblik på at besvare de præjudicielle spørgsmål har Domstolen ikke andre muligheder end at tage udgangspunkt i denne omstændighed (indskuddet af moderselskabets aktiver i trusten). Mindst to faktorer ligger til grund herfor:
–
Dels medgav de selskaber, der opererer i Italien, i tidsrummet fra den 17. april 2013 til den 7. juni 2017, at deres reelle ejer var stifteren af trusten.
–
Dels har den forelæggende ret fastslået, at den fysiske person, der er opført på listen i bilag I til forordning nr. 269/2014 (stifteren), har oprettet den trust, hvori det moderselskab, der kontrollerer de sagsøgende selskaber, er blevet indskudt. Den forelæggende ret har således fastslået, at stifteren indskød de omtvistede aktiver og økonomiske ressourcer i trusten. På denne baggrund ønsker den oplyst, om stifteren har et ejerskabsforhold til disse aktiver og ressourcer (det første præjudicielle spørgsmål) (
39
).
2. Besvarelse af spørgsmålet
55.
Efter således at have afgrænset tvisten er det nødvendigt at tage stilling til det af den tyske regering fremsatte anbringende i retsmødet, hvorom de øvrige parter og procesdeltagere ligeledes har udtalt sig.
56.
Det er den tyske regerings opfattelse, at der alene kan indføres restriktive foranstaltninger over for selskaber, der kontrolleres af trustens stifter, såfremt sådanne selskaber udtrykkeligt er opført på listen over personer, enheder og organer i bilag I til forordning nr. 269/2014. Den har støttet sit anbringende på argumenter svarende til dem, der blev antaget i Rettens dom i sagen Melli Bank mod Rådet (
40
), og som efter min opfattelse ikke sidenhen er blevet bekræftet af Domstolen (
41
).
57.
Den tyske regerings anbringende ville muligvis kunne antages for selskaber, hvori personer, der er underlagt restriktive foranstaltninger, besidder ikke-kontrollerende ejerandele (delvis kontrol). Derimod vil det ikke kunne antages, når der er tale om at anvende restriktive foranstaltninger på selskaber, som ejes 100% af en person, der er opført på listen i bilag I til forordning nr. 269/2014, eller som kontrolleres heraf.
58.
For så vidt angår selskaber, som er 100% ejet (eller kontrolleret) af en fysisk person, der er opført på listen i bilag I til forordning nr. 269/2014, er det efter min opfattelse ikke nødvendigt at medtage navnene på hvert af disse selskaber på den pågældende liste med henblik på anvendelse af artikel 2 i forordning nr. 269/2014. Medtagelsen heraf ville vanskeliggøre EU-lovgivers arbejde betydeligt og ville svække den hastighed og overraskelseseffekt, hvormed restriktive foranstaltninger bør gennemføres (
42
).
59.
Den omstændighed, at hele kapitalen i et selskab ejes (eller kontrolleres) af den fysiske person, der er opført på listen i bilag I til forordning nr. 269/2014, er efter min opfattelse tilstrækkelig til, at dette aktiv uden videre falder ind under kategorien af alle den pågældende fysiske persons pengemidler og økonomiske ressourcer, som kan indefryses (
43
).
60.
Den afgørende bestemmelse for besvarelsen af det første præjudicielle spørgsmål er artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 269/2014: »Alle pengemidler og økonomiske ressourcer, som tilhører, ejes, besiddes eller kontrolleres af fysiske personer, eller af fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer med tilknytning til dem, der er opført på listen i bilag I, indefryses«.
61.
Denne bestemmelse har et meget bredt anvendelsesområde, såvel ud fra et objektivt synspunkt (aktiver og ressourcer, som kan gøres til genstand for indefrysning) som ud fra et subjektivt (fysiske eller juridiske personer, hvis relation til disse aktiver kommer til udtryk ved, at aktiverne tilhører eller ejes, besiddes eller kontrolleres af disse personer). På tilsvarende vis er definitionen af »indefrysning af økonomiske ressourcer« og »indefrysning af pengemidler« i artikel 1, litra e) og f), i forordning nr. 269/2014 meget bred.
62.
EU-lovgivers hensigt med at definere forbindelsen mellem personen (over for hvem den restriktive foranstaltning træffes) og aktiverne så bredt er at opnå en indefrysning af alle vedkommendes pengemidler og økonomiske ressourcer. Foranstaltningen hindrer personen i at opnå økonomiske fordele (fra disse pengemidler og ressourcer) og i at anvende instrumenter, der giver vedkommende mulighed for at omgå virkningen heraf (
44
).
63.
Det, der skal undersøges, er, om trustens stifter, der i et tilfælde som det foreliggende indskyder bestemte aktiver eller økonomiske ressourcer, der hidtil har være vedkommendes ejendom, vedbliver med at have en af de juridiske relationer hertil, som i henhold til forordning nr. 269/2014 er bestemmende for indefrysningen heraf.
64.
Det tilkommer naturligvis den forelæggende ret at undersøge, hvilken stilling trustens stifter helt nøjagtigt indtager i den foreliggende tvist. Eftersom trusters udformning er særdeles heterogen, fleksibel og variabel, er det nødvendigt at foretage en vurdering fra sag til sag. En sådan vurdering vanskeliggøres utvivlsomt af trusternes uigennemsigtighed og manglende offentlighed. Selv om det tilkommer den forelæggende ret at foretage en sådan vurdering, har Domstolen mulighed for at give den nogle nyttige anvisninger.
65.
Artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 269/2014 definerer ikke, men opregner bestemte juridiske begreber, ligesom den ej heller henviser til andre EU-retlige forskrifter eller til national ret. Der er således tale om selvstændige EU-retlige begreber, som forudsætter en ensartet fortolkning, der kan finde anvendelse i samtlige medlemsstater.
66.
For at kunne foretage en sådan ensartet fortolkning er det nødvendigt at henholde sig til bestemmelsens ordlyd, dens kontekst samt formålet med den lovgivning, som den er en del af (
45
).
3. Ordlydsbaseret tilgang
67.
Grundet forskellene mellem sprogversionerne er det ikke uden videre muligt at foretage en ordlydsfortolkning af artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 269/2014 (
46
). I nogle versioner anvendes fire typer af relationer (den italienske version anvender udtrykkene »appartenenti a, posseduti, detenuti o controllati«, og den franske version anvender udtrykkene »appartenant aux, possèdent, détiennent, contrôlent«), mens antallet i andre er reduceret til tre (i den spanske version nævnes alene »propiedad, tenencia, control«).
68.
Der er efter min opfattelse ikke modstrid, men komplementaritet mellem disse sprogversioner. Der findes i alle versioner mindst tre typer relationer mellem personer og de aktiver eller økonomiske ressourcer, som skal indefryses: ejerskab (»appartenant à«, »belonging to«, »appartenenti à«), besiddelse eller den blotte ihændehavelse (»possèdent«, »détiennent«, »owned«, »held«, »posseduti«, »detenuti«) samt kontrol (»contrôlent«, »controlled«, »controllati«).
69.
For så vidt angår begreberne ejerskab og besiddelse ligger disse tæt op ad hinanden og er nært beslægtede, da de indebærer en direkte juridisk relation mellem personer og deres aktiver, mens kontrol kan være mere indirekte. Alle disse kategorier har imidlertid det til fælles, at de udvider den tilknytning, som en person kan have til aktiverne, til mere end det blotte ejerskab, med henblik på at kunne træffe afgørelse om indefrysning heraf (
47
).
4. Kontekstuel og formålsbestemt tilgang
70.
Ved vurderingen af, om aktiver eller økonomiske ressourcer, der er placeret i en trust, med henblik på anvendelsen af forordning nr. 269/2014 vedbliver med at være stifterens ejendom eller i dennes besiddelse, er det nødvendigt at tage hensyn til forordningens formål samt dens forbindelse med andre EU-retlige instrumenter.
71.
Set ud fra dens formål er den fortolkning, som jeg vil foreslå, i overensstemmelse med målsætningen med de af EU vedtagne regler om at indføre restriktive foranstaltninger over for personer med tilknytning til den russiske ledelse som følge af aggressionen mod Ukraine (
48
). Denne målsætning ville blive svækket, såfremt det var tilladt at anvende juridiske konstruktioner, som ved hjælp af mere eller mindre sofistikerede teknikker gør det muligt for disse personer at omgå den effektive anvendelse af sådanne foranstaltninger.
72.
Den teleologiske fortolkning lægger således op til en udvidet fortolkning af de kategorier, der er omhandlet i artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 269/2014, som kan bidrage til at opnå indefrysning af de aktiver, der tilhører de personer, som er opført på listen i bilag I hertil.
73.
En systematisk analyse bør tage udgangspunkt i den antagelse, at truster almindeligvis giver mulighed for at adskille eller afkoble aktivernes legale og reelle ejerskab (
49
) fra hinanden. Den komplekse struktur bag disse arrangementer og deres uigennemsigtighed gør det vanskeligt at identificere de sande ejere af de aktiver, der er placeret i en trust, og kræver en yderligere indsats for at afgøre den sande natur af de relationer, der er omfattet af denne juridiske konstruktion. Desuden øges risikoen for misbrug af truster, når trusten er oprettet i et udenlandsk retssystem (
50
).
74.
Det er derfor nødvendigt at tage hensyn til de specifikke regler i EU-retten vedrørende muligheden for at omgå restriktive foranstaltninger ved hjælp af truster eller tilsvarende juridiske arrangementer. De af Unionen vedtagne regler om bekæmpelse af hvidvaskning af penge kan ligeledes være nyttige ud fra et systematisk synspunkt. Jeg vil gennemgå begge dele nedenfor.
a) Trusten som middel til omgåelse af restriktive foranstaltninger
75.
Artikel 9 i forordning nr. 269/2014 indeholder et forbud mod bevidst og forsætlig deltagelse i aktiviteter, der har til formål eller følge at omgå restriktive foranstaltninger bestående i indefrysning af finansielle ressourcer og pengemidler, som er iværksat over for fysiske og juridiske personer, der er opført på listen i bilag I til den pågældende forordning.
76.
Truster kan som nævnt relativt nemt anvendes til at undgå indefrysning af økonomiske ressourcer og pengemidler. Således har Kommissionen bemærket i sin vejledning til de økonomiske aktører vedrørende omgåelse af sanktionerne over for Rusland (
51
).
77.
Denne omstændighed forklarer vedtagelsen af særlige EU-retlige forskrifter, der har til formål at forhindre brugen af truster som et middel til at omgå anvendelsen af restriktive foranstaltninger:
–
I afgørelse 2014/512/FUSP (
52
) forbyder artikel 1j, stk. 1 og 2, at registrere, stille et vedtægtsmæssigt hjemsted, en forretningsadresse eller en administrativ adresse samt forvaltningstjenester til rådighed for en trust eller ethvert lignende retligt arrangement, hvis stifter eller begunstigede henhører under forskellige kategorier af personer (herunder russiske statsborgere eller personer, der er bosiddende i Rusland, juridiske personer eller enheder, der er etableret i Rusland eller kontrolleres direkte eller indirekte af russiske statsborgere). Bestemmelsen forbyder ligeledes sådanne personer at fungere som trustee eller tilsvarende stillinger.
–
Artikel 3, stk. 1, i direktiv (EU) 2024/1226 (
53
) fastsætter minimumsregler for definitionen af strafbare handlinger og sanktioner for overtrædelse af Unionens restriktive foranstaltninger. I henhold til denne bestemmelse skal det anses for en strafbar handling at omgå en af Unionens restriktive foranstaltninger (
54
) ved at bruge, overføre til tredjemand eller på anden måde disponere over pengemidler eller økonomiske ressourcer, der direkte eller indirekte ejes, besiddes eller kontrolleres af en udpeget person eller enhed eller et udpeget organ, og som skal indefryses i medfør af Unionens restriktive foranstaltninger, med henblik på at skjule de pågældende pengemidler eller økonomiske ressourcer. Efter min opfattelse er reglerne vedrørende denne type strafbare forhold blevet udviklet til bl.a. at bekæmpe brugen af truster og tilsvarende juridiske konstruktioner som et middel til at omgå restriktive foranstaltninger.
b) Regler vedrørende hvidvaskning af penge
78.
De EU-retlige regler, der, selv om de ikke er vedtaget på det specifikke område for restriktive foranstaltninger, har til formål at forebygge anvendelsen af det finansielle system til hvidvaskning af penge, gør det lettere at foretage en systematisk og formålsbestemt fortolkning af artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 269/2014 i forbindelse med truster.
79.
Dette skyldes, at omgåelse af de restriktive foranstaltninger kan finde sted ved anvendelse af de samme juridiske teknikker, anordninger og mekanismer, som er omhandlet i direktiv 2015/849. Dette direktiv har til formål at hindre, at strømme af sorte penge kan skade Unionens finansielle sektors integritet, stabilitet og omdømme og true Unionens indre marked og den internationale udvikling (
55
).
80.
Et af nøglebegreberne i direktiv 2015/849 (
56
) er den »reelle ejer« af aktiverne. Artikel 3, stk. 6, litra b) (
57
), fastsætter en pligt til at kvalificere fem kategorier af personer som »reelle ejere« i forbindelse med truster, herunder først og fremmest stifteren eller stifterne. Den samme pligt udvides i henhold til artikel 31, stk. 1, i det nævnte direktiv, som ændret ved direktiv 2019/2177, til at gælde for juridiske arrangementer, som har en struktur og funktion, der svarer til truster.
81.
Det er sandt, at artikel 3 i direktiv 2015/849 indeholder disse definitioner med henblik på anvendelsen af direktivet, og at dets formål er afgrænset til bekæmpelse af hvidvaskning af penge. Ud fra et systematisk EU-retligt synspunkt kan identifikationen af stifteren af en trust som aktivernes »reelle ejer« (
58
) imidlertid bidrage til en fortolkning af de analoge begreber i den lovgivning, der sigter mod at bekæmpe en anden adfærd, der er lige så ulovlig som hvidvaskning af penge, nemlig materielt eller finansielt aktivt at have støttet de russiske beslutningstagere, der var ansvarlige for annekteringen af Krim og aggressionen mod Ukraine (
59
).
c) Foreløbig konklusion
82.
Sammenfattende vil en systematisk og formålsbestemt fortolkning af artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 269/2014, sammenholdt med andre bestemmelser vedrørende denne type restriktive foranstaltninger og med de mere overordnede regler vedrørende hvidvaskning af penge, gøre det muligt at fastslå, at stifteren af en trust som udgangspunkt kan være omfattet af de retlige stillinger, der er omhandlet i den nævnte bestemmelse.
83.
Ud fra denne forudsætning er det nødvendigt at foretage en vurdering af de faktiske forhold ved den enkelte trust og ved de personer, der er involveret heri, med henblik på at afgøre, om trusten er blevet brugt som et middel til at omgå de restriktive foranstaltninger. Det tilkommer som nævnt den nationale ret at foretage denne bedømmelse, mens Domstolen kan bidrage med den vejledning, som jeg vil foreslå nedenfor.
5. Stifterens relation til de økonomiske ressourcer, der er indskudt i trusten
84.
Det tilkommer den forelæggende ret at tage stilling til, hvilken relation stifteren har til de aktiver, der er indskudt i trusten, samt at afgøre, om det har været muligt at anvende dette instrument til at omgå de restriktive foranstaltninger, der er indført i forbindelse med gennemførelsen af forordning nr. 269/2014.
85.
Tvisten i hovedsagen vedrører et klassisk tilfælde af international privatret, nemlig anerkendelsen i Italien, på grundlag af bestemmelserne i Haagerkonventionen af 1985, af en trust, der er oprettet i overensstemmelse med lovgivningen i Bermuda.
86.
Det er bermudansk ret, der finder anvendelse på trusten, og dette er ikke blevet bestridt af parterne. Artikel 6 i Haagerkonventionen af 1985 bestemmer, at »trusten reguleres af den af stifteren valgte lov«, mens det i artikel 8 fastsættes, at den nævnte lov »skal regulere trustens gyldighed, dens fortolkning og dens virkninger samt forvaltningen heraf«.
87.
Således skal de betingelser, som Haagerkonventionen af 1985 opstiller for anerkendelse af truster, opfyldes, herunder navnlig dem, der er omhandlet i konventionens artikel 2 og 11. Ved den sidstnævnte bestemmelse forpligtes Italien til at anerkende et antal virkninger af truster, i det omfang disse er fastsat i den bermudanske lovgivning.
88.
Efter min opfattelse kan der i italiensk ret og i den italienske retspraksis vedrørende truster, som den forelæggende ret nævner i sin kendelse, ikke ses bort fra den omstændighed, at de materielle retsforskrifter, der finder anvendelse på trusten, i den foreliggende sag er de bermudanske retsforskrifter. Stifterens relation til trustens aktiver skal således vurderes som et faktisk spørgsmål i henhold til disse bestemmelser.
89.
I henhold til section 2, subsection 2 i Trust (Special Provision) Act fra 1989 har truster i Bermuda de sædvanlige kendetegn for denne institution. Lovgivningen i Bermuda er imidlertid meget fleksibel og beskyttende over for stifteren, idet denne indrømmes et antal beføjelser, som efter min opfattelse giver vedkommende mulighed for at forblive den »reelle ejer« af de aktiver, der er indskudt i trusten.
90.
Blandt disse beføjelser, som ikke er til hinder for oprettelsen af en trust (
60
), og som er anerkendt i bermudansk ret (
61
), kan den forelæggende ret tage følgende i betragtning (og efterprøve, om de er blevet anvendt i praksis af stifteren):
–
Stifteren har beføjelse til helt eller delvist at tilbagekalde trusten. I et sådant tilfælde vil aktiverne atter udgøre en del af stifterens formue (
62
). Som den italienske regering har anført, viser denne lovbestemmelse, at stifteren er den »reelle ejer« af trustens aktiver.
–
Stifteren bevarer sin beføjelse til at give bindende instrukser vedrørende køb, besiddelse, salg eller andre forretnings- eller investeringsmæssige transaktioner med trustens aktiver, eller enhver form for investering eller geninvestering af disse aktiver, samt til at udøve enhver beføjelse eller rettighed, der er forbundet med sådanne aktiver.
–
Stifteren har mulighed for at udpege, tilføje, fjerne eller erstatte en hvilken som helst af trustens forvaltere eller protektorer.
–
Stifteren har beføjelse til at tilføje, fjerne eller udelukke en begunstiget eller en kategori af begunstigede, ligesom stifteren har mulighed for selv at være medbegunstiget i trusten.
91.
Samlet set vidner disse kendetegn om, at stifteren af en trust, der er reguleret af bermudansk ret, kan opretholde en relation til de aktiver og økonomiske ressourcer, som vedkommende har indskudt heri, som indebærer, at vedkommende forbliver den »reelle ejer« af de indskudte aktiver. En tilsvarende relation er omhandlet i artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 269/2014, i forbindelse med anvendelsen af en foranstaltning om indefrysning på disse aktiver og ressourcer.
92.
På baggrund af det ovenstående vil jeg foreslå, at det første præjudicielle spørgsmål besvares således: Der er intet til hinder for, at de økonomiske ressourcer og pengemidler, der er anbragt i en trust – afhængigt af de særlige vilkår i stiftelsesdokumentet eller i dets senere ændringer, samt den lovgivning, der finder anvendelse på den pågældende trust – fortsat anses for at være under stifterens ejerskab eller i dennes besiddelse i henhold til artikel 2, stk. 1, i forordning (EU) nr. 269/2014.
D.
Det andet præjudicielle spørgsmål
93.
Eftersom mit forslag til besvarelse af den forelæggende rets første spørgsmål er bekræftende, er det ikke nødvendigt at tage stilling til det andet præjudicielle spørgsmål, som alene er rejst for det tilfælde, at det første spørgsmål besvares benægtende. Jeg vil dog under alle omstændigheder behandle spørgsmålet subsidiært.
94.
Med sit andet spørgsmål ønsker den forelæggende ret oplyst, om artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 269/2014 finder anvendelse i tilfælde af, at stifteren ikke er den person, som aktivet (der er indskudt i trusten) tilhører, idet det pågældende aktiv i stedet tilhører en anden person »med tilknytning til« vedkommende (stifteren).
95.
Efter den forelæggende rets opfattelse kan udtrykket »fysiske personer med tilknytning til« forstås således, at det henviser til »situationer som i den foreliggende sag, hvor aktivet ganske vist ikke med navns nævnelse kan henføres til den person, der er opført på listen i bilag I [til forordning nr. 269/2014], men ikke desto mindre vedbliver med at have en væsentlig tilknytning til den pågældende person, i det mindste indtil aktivet overdrages til de begunstigede«.
96.
Den forelæggende ret har tilføjet, at »i forbindelse med en trust vil den tilknyttede person med al tydelighed være den forvalter, der administrerer de indskudte aktiver på vegne af stifteren. Den fortsatte gyldighed af det program, der er indarbejdet i stiftelsesdokumentet, ændrer ikke ved den omstændighed, at et sådant program har været tiltænkt af stifteren med henblik på at realisere sin egen interesse, og at trustens forvaltere […] er udvalgt af stifteren eller under alle omstændigheder af de personer, som stifteren har udpeget i stiftelsesdokumentet«.
97.
Det følger af disse betragtninger, at der efter den forelæggende rets opfattelse kan foreligge en betydelig juridisk forbindelse mellem stifteren og forvalteren, der vil gøre det muligt at kvalificere dem begge som tilknyttede personer i henhold til artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 269/2014.
98.
Kriteriet om »tilknytning« anvendes ofte i Rådets akter vedrørende restriktive foranstaltninger, men det er ikke defineret som sådan, og dets betydning afhænger af de respektive sammenhænge og omstændigheder. Det kan forstås som en henvisning til fysiske eller juridiske personer, som overordnet set er forenet af fælles interesser, uden at de nødvendigvis behøver at udøve en økonomisk virksomhed i fællesskab. Dette begreb vil almindeligvis indebære, at der foreligger en tilknytning, som rækker ud over selve familierelationen (
63
).
99.
Som anført af Kommissionen og flere af de regeringer, der har deltaget i sagen, kræver artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 269/2014 med sin henvisning til »juridiske personer, enheder eller organer med tilknytning til dem«, at disse »er opført på listen i bilag I«.
100.
Opførelsen på listen i bilag I til forordning nr. 269/2014 er således en forudsætning for, at der kan iværksættes en foranstaltning om indefrysning af pengemidler og økonomiske ressourcer over for en person »med tilknytning til« en fysisk eller juridisk person (
64
).
101.
Det er imidlertid tvivlsomt, om kravet om, at de tilknyttede personer ligeledes skal være opført på listerne i bilag I, er i overensstemmelse med de mål, der ligger til grund for udvidelsen af det subjektive anvendelsesområde for de restriktive foranstaltninger i artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 269/2014.
102.
Ud fra dette perspektiv giver den italienske regerings foreslåede fortolkning mening: Optagelsen af en person på listen i bilag I til forordning nr. 269/2014 giver utvivlsomt mulighed for en automatisk anvendelse af de restriktive foranstaltninger, men disse foranstaltninger kan imidlertid også iværksættes ved at påvise, at der foreligger et tilknytningsforhold, selv i mangel af en sådan optagelse.
103.
Om end en sådan fortolkning kan virke fristende, giver bestemmelsens ordlyd ikke mulighed herfor de lege lata: Tilknytningsforholdet forudsætter en udtrykkelig optagelse af den tilknyttede person eller enhed på listen i bilag 1 til forordning nr. 269/2014.
104.
I den omtvistede trust findes der ifølge den forelæggende ret en tilknytning mellem stifteren og forvalteren, men sidstnævnte er ikke opført på listen i bilag I til forordning nr. 269/2014.
105.
I mangel af en sådan udtrykkelig optagelse vil den nære forbindelse mellem stifteren og forvalteren eller protektoren skulle fastslås via begreberne ejerskab eller besiddelse, som er blevet behandlet i forbindelse med besvarelsen af det første præjudicielle spørgsmål, eller via begrebet kontrol, som vil blive behandlet ved besvarelsen af det tredje spørgsmål.
106.
Det er således min opfattelse, at foranstaltningen om indefrysning kan iværksættes i forbindelse med økonomiske ressourcer eller pengemidler, der er indskudt i en trust, såfremt personen »med tilknytning til« selv er opført på listen i bilag I til forordning nr. 269/2014.
E.
Det tredje præjudicielle spørgsmål
107.
Såfremt det første og det andet spørgsmål besvares benægtende, ønsker den forelæggende ret – endnu engang subsidiært – oplyst, om artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 269/2014 finder anvendelse, idet stifteren kontrollerer de aktiver eller ressourcer, som vedkommende har indskudt i trusten.
108.
Eftersom jeg har foreslået, at det første spørgsmål besvares bekræftende, er det ikke nødvendigt at behandle det tredje spørgsmål. Jeg vil imidlertid gøre det alligevel for det tilfælde, at Domstolen måtte indtage et andet standpunkt med hensyn til det første spørgsmål.
109.
Medtagelsen af udtrykket »kontrol« over pengemidler og økonomiske ressourcer i artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 269/2014 supplerer kriterierne vedrørende ejerskab og besiddelse af de samme aktiver eller ressourcer. Medtagelsen heraf er i overensstemmelse med EU-lovgivers hensigt om at lukke kredsen af mulige situationer og dermed forhindre en omgåelse af de restriktive foranstaltninger.
110.
Kriteriet med hensyn til kontrol over aktiverne gør det muligt at forhindre anvendelsen af juridiske anordninger og mekanismer, hvorved ejeren af aktiverne eller ressourcerne overfører ejendomsretten til tredjemand, men fortsat træffer beslutning om deres anvendelse og formål. Endvidere er det særlig egnet til at forhindre anvendelsen af truster, der er oprettet i udenlandske retssystemer, som middel til at omgå Unionens restriktive foranstaltninger.
111.
Kommissionen og Rådet har forsynet medlemsstaternes kompetente myndigheder med retningslinjer for fortolkning med henblik på anvendelse af de restriktive foranstaltninger om indefrysning. Nærmere bestemt har Kommissionen angivet et antal faktorer eller kriterier (
65
), som skal tages i betragtning ved fastlæggelsen af, om en enhed kontrolleres af en anden person eller enhed, dvs. om sidstnævnte kan udøve og faktisk udøver bestemmende indflydelse på førstnævntes adfærd (
66
).
112.
Jeg vil centrere min analyse omkring nogle af disse kriterier, som jeg finder relevante. Det vil ikke altid være muligt at anvende disse på truster, men nogle af dem er nyttige i forbindelse med fastlæggelsen af, om stifteren bevarer kontrollen over de pengemidler og økonomiske ressourcer, som vedkommende har indskudt i trusten. Endnu engang tilkommer det i sidste ende den forelæggende ret at tage stilling til, om dette er tilfældet i den foreliggende sag.
113.
Det første af disse kriterier er »beføjelsen til at udnævne eller afsætte et flertal af medlemmerne i [de kontrollerede] juridiske personers eller enheders administrations-, ledelses- eller tilsynsorganer«. I truster kontrollerer stifteren – alt afhængig af trustens udformning – de personer, der er involveret heri: Stifteren udnævner og kan udskifte forvalteren heraf og kan på tilsvarende vis udnævne og udskifte protektoren. Med andre ord vil stifterens »lange skygge« eller longa manus give vedkommende mulighed for – alt afhængig af det enkelte tilfælde – at have indflydelse på de personer, der administrerer trusten, idet disse således vil være afhængige af stifterens vilje med hensyn til at forblive i embedet.
114.
Noget tilsvarende gælder hvad angår kriteriet om at »have indflydelse på forretningsstrategi, driftspolitik, forretningsplaner, investeringer, kapacitet, finansiering, menneskelige ressourcer og juridiske forhold«. Stifteren kan forudbestemme disse elementer i stiftelsesdokumentet, som forpligter forvalteren med hensyn til forvaltning og administration af trustens aktiver. Endvidere er det almindelig praksis, at stifteren udnævner en forvalter, som vedkommende har fuld tillid til, hvorfor der ikke er noget til hinder for, at vedkommende giver forvalteren instrukser om forvaltning af fonden, uden at det er nødvendigt at offentliggøre disse. Stifteren kan desuden indføje en pligt i stiftelsesdokumentet til regelmæssigt at modtage oplysninger om forvaltningen af trusten.
115.
Som jeg allerede har bemærket, giver Bermudas lovgivning vide beføjelser til stifteren af en trust, som således kan vælge at forvalte trusten i fællesskab med forvalteren samt at udskifte den person eller det selskab, som vedkommende udnævner til at varetage denne funktion. Det tilkommer den forelæggende ret at tage stilling til, om der i den aktuelle sag foreligger sådanne omstændigheder, som indikerer, at stifteren udøver kontrol med forvaltningen af trustens aktiver.
116.
En yderligere (og indirekte) indikation af den kontrol, som stifteren udøver, er, at trustens aktiver og økonomiske ressourcer anvendes til aktiviteter, som vedkommende selv de facto er den primære eller eneste modtager eller begunstigede af (
67
).
117.
Kontrollen kommer ligeledes til udtryk gennem stifterens muligheder for at indføre supplerende tilsynsmekanismer. Stifteren kan navnlig udnævne en protektor for trusten, som skal føre tilsyn med, at ressourcerne og pengemidlerne forvaltes korrekt. Endelig indebærer bestemmelsen vedrørende tilbagekaldelse af trusten i tilfælde af, at formålene i stiftelsesdokumentet ikke opfyldes, at stifteren opnår en sidste kontrolmulighed.
118.
Sammenfattende indrømmer Bermudas lovgivning, navnlig efter ændringen af Trusts (Special Provisions) Act af 1989 i 2014, væsentlige beføjelser til stifteren, som kan give sig selv betydelige muligheder for at kontrollere trusten.
119.
Som anført af den forelæggende ret (
68
) skal det tilføjes, at de ændringer, der er foretaget af den omtvistede trust siden dens oprettelse, forekommer mig at være et udtryk for stifterens vilje, også selv om hensigten hermed måtte være at begrænse vedkommendes beføjelser, hvorfor dette ligeledes er et udtryk for dennes kontrolbeføjelser. Sådanne ændringer indebærer ikke en ændring, men snarere en bekræftelse af stifterens evne til direkte eller indirekte at kontrollere de aktiver, som vedkommende har indskudt i trusten, ved at udskifte forvalterne eller protektorerne med andre personer, som vedkommende har tillid til.
120.
Der er således intet til hinder for, at stifteren i henhold til artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 269/2014 bevarer kontrollen med de pengemidler og økonomiske ressourcer, som vedkommende indskyder i en trust, og udøver bestemmende indflydelse (
69
) herpå. Det tilkommer som nævnt den forelæggende ret at efterprøve, om dette er tilfældet i den foreliggende sag.
V. Forslag til afgørelse
121.
På baggrund af det ovenstående foreslår jeg, at Domstolen besvarer de af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (den regionale forvaltningsdomstol for Lazio, Italien) forelagte spørgsmål på følgende måde:
»Artikel 2, stk. 1, i Rådets forordning nr. 269/2014 af 17. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed, som ændret ved Rådets forordning (EU) nr. 476/2014 af 12. maj 2014, og som gennemført ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/336 af 28. februar 2022,
skal fortolkes således, at
der ikke er noget til hinder for, at de økonomiske ressourcer og pengemidler, der er anbragt i en trust – afhængigt af de særlige vilkår i stiftelsesdokumentet eller i dets senere ændringer, samt den lovgivning, der finder anvendelse på den pågældende trust – fortsat anses for at være under stifterens ejerskab eller blot i dennes besiddelse med henblik på artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 269/2014.«
(
1
) – Originalsprog: spansk.
(
2
) – Jeg vil anvende den engelske term »trust« frem for andre termer, der henviser til lignende begreber, som imidlertid ikke nødvendigvis er identiske (som f.eks. fideikommis).
(
3
) – Rådets forordning af 17.3.2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2014, L 78, s. 6), som ændret ved Rådets forordning (EU) nr. 476/2014 af 12.5.2014 (EUT 2014, L 137, s. 1), og som gennemført ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2022/336 af 28.2.2022 (EUT 2022, L 58, s. 1). Medtagelsen af trustens stifter på listen i bilag I fandt sted ved Rådets afgørelse (FUSP) 2022/337 af 28.2.2022 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2022, L 59, s. 1), samt ved gennemførelsesforordning 2022/336.
(
4
) – Herefter »Haagerkonventionen af 1985« (den spanske tekst er tilgængelig på https://assets.hcch.net/docs/07ea0975-a3d8-43a6-be2f-4b55f8c3a996.pdf).
(
5
) – Som ændret ved forordning nr. 476/2014.
(
6
) – Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af 20.5.2015 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge eller finansiering af terrorisme, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF samt Kommissionens direktiv 2006/70/EF (EUT 2015, L 141, s. 73), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af direktiv (EU) 2019/2177 af 18.12.2019 (EUT 2019, L 334, s. 155).
(
7
) – Decreto legislativo 22.6.2007, n. 109 – Misure per prevenire, contrastare e reprimere il finanziamento del terrorismo e l’attività dei Paesi che minacciano la pace e la sicurezza internazionale, in attuazione della direttiva 2005/60/CE (lovdekret nr. 109 af 22.6.2007 om foranstaltninger til at forebygge, bekæmpe og straffe finansiering af terrorisme og aktiviteter udført af lande, der truer international fred og sikkerhed, til gennemførelse af direktiv 2005/60/EF) (GURI nr. 172 af 26.7.2007).
(
8
) – Decreto legislativo 25.5.2017, n. 90 – Attuazione della direttiva (UE) 2015/849 relativa alla prevenzione dell’uso del sistema finanziario a scopo di riciclaggio dei proventi di attività criminose e di finanziamento del terrorismo e recante modifica delle direttive 2005/60/CE e 2006/70/CE e attuazione del regolamento (UE) n. 2015/847 riguardante i dati informativi che accompagnano i trasferimenti di fondi e che abroga il regolamento (CE) n. 1781/2006 (lovdekret nr. 90 af 25.5.2017 om gennemførelse af direktiv (EU) 2015/849 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge eller finansiering af terrorisme og om ændring af direktiv 2005/60/EF og direktiv 2006/70/EF, og af forordning (EU) 2015/847 om oplysninger, der skal medsendes ved pengeoverførsler, og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1781/2006) (GURI nr. 140 af 19.6.2017, almindeligt tillæg nr. 28).
(
9
) – Legge 16.10.1989, n. 364 – Ratifica ed esecuzione della convenzione sulla legge applicabile ai trusts e sul loro riconoscimento, adottata a L’Aja il 1o luglio 1985 (lov nr. 364 af 16.10.1989 om ratificering og gennemførelse af Haagerkonventionen af 1.7.1985 om, hvilken lov der skal anvendes på truster og om anerkendelse af truster) (GURI nr. 261 af 8.11.1989, almindeligt tillæg nr. 84).
(
10
) – Selskaberne B og A er sammen med det cypriotiske selskab N ejere af luksuspalæer i Arzachena, Costa Smeralda, Sardinien. Selskabet C beskæftiger sig med biludlejning, mens selskabet D beskæftiger sig med levering af turisttjenester. Frem til vedtagelsen af foranstaltningen om indefrysning var de nævnte palæer udelukkende og systematisk blevet udlejet til trustens stifter.
(
11
) – Således har de sagsøgende selskaber tilkendegivet i deres skriftlige indlæg (punkt 1): Moderselskabet med hjemsted i Bermuda ejer samtlige kapitalandele i de fire selskaber.
(
12
) – Også benævnt »settlor«. For så vidt angår stifterens relation til de aktiver, der er indskudt i moderselskabet, henvises til punkt 51-54 i dette forslag til afgørelse.
(
13
) – Jeg anvender dette udtryk i stedet for udtrykket »fideicomisario«. Som der vil blive redegjort for senere, har en forvalter til opgave at forvalte og administrere de aktiver, der er indskudt i trusten i overensstemmelse med stiftelsesdokumentets bestemmelser, og at overføre de indskudte aktiver til de begunstigede ved trustens ophør eller i henhold til stiftelsesdokumentet.
(
14
) – Selskabet T fungerede som forvalter fra den 1.4.2021, mens selskabet H fungerede som forvalter forud for denne dato, således som den italienske regering har redegjort for i sit skriftlige indlæg, punkt 4 og 10.
(
15
) – Protektoren har til opgave at føre tilsyn med, at trustens program gennemføres korrekt.
(
16
) – Denne person bestred i tidsrummet fra 2006 til 2013 stillingen som administrerende direktør i et russisk selskab, der ejes af fondens stifter, og som er beskæftiget inden for stål- og minesektoren. Han har siden 2013 været administrerende direktør for et andet russisk selskab, som kontrollerer de selskaber, hvori stifteren af trusten og dennes familiemedlemmer er hovedaktionærer.
(
17
) – En anden person, som nød stifterens fulde tillid, varetog hvervet som protektor i tidsrummet fra 2014 til 2021.
(
18
) – Den italienske regering havde i sit skriftlige indlæg gjort gældende, at anmodningen om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 275 TEUF ikke kunne antages til realitetsbehandling. Under retsmødet frafaldt den imidlertid udtrykkeligt sin formalitetsindsigelse på grundlag af Domstolens praksis fra dom af 10.9.2024, Neves 77 Solutions (C-351/22, EU:C:2024:723, præmis 39).
(
19
) – David Hayton, »Trust in Private International Law«, Recueils de cours, Académie de droit international, 2013, s. 9-98, D. Hayton m.fl. (red.), Principles of European Trust Law, Kluwer, 1999, F. Noseda, »Unpacking the trust concept: closing the common law-civil law gap«, Trust & Trustees, 2024, s. 1-9.
(
20
) – Dom af 14.9.2017 (C-646/15, EU:C:2017:682, præmis 3-5).
(
21
) – Artikel X.–1:201 i Principper, definitioner og standardbestemmelser for europæisk civilret. Udkastet til en fælles referenceramme (Draft Common Frame of Reference, DCFR) indeholder følgende definition: »En trust er et retsforhold, hvor en person, trustee, er forpligtet til at forvalte eller afhænde et eller flere aktiver (trustens formue) i overensstemmelse med de vilkår, der gælder for dette retsforhold (trustens vilkår), til fordel for en anden person – den begunstigede – eller i offentlighedens interesse.«
(
22
) – Artikel 3 i Haagerkonventionen af 1985 begrænser imidlertid anvendeligheden heraf til de frivilligt oprettede og skriftligt dokumenterede truster.
(
23
) – A.E. Von Overbeck, »Rapport explicatif sur la Convention de La Haye de 1985 relative au trust« (forklarende rapport), i Actes et documents de la Quinzième session (1984), bind II, Trusts – loi applicable et reconnaissance, Haag, Imprimerie Nationale, 1985, s. 370-415.
(
24
) – Haagerkonventionen fra 1985 havde ikke til formål at indføre trust-begrebet i lande, hvor det ikke fandtes, men derimod alene at tilskynde til anerkendelsen heraf.
(
25
) – Blandt de stater, der har tiltrådt konventionen, er fem EU-medlemsstater (Cypern, Italien, Luxembourg, Malta og Nederlandene). Frankrig har undertegnet konventionen, men har ikke ratificeret den, og Unionen er ikke part i konventionen. Det er derimod Det Forenede Kongerige samt Bermuda i sin egenskab af britisk oversøisk territorium. Ud over andre stater med common law-systemer (Australien, Canada samt USA, som har undertegnet, men endnu ikke ratificeret konventionen) er andre stater eller mikrostater, der fungerer som finanscentre (Liechtenstein, Monaco, Panama, San Marino og Schweiz), ligeledes parter i konventionen. De kontraherende stater, hvor konventionen finder anvendelse, kan findes på https://www.hcch.net/en/instruments/conventions/status-table/?cid=59.
(
26
) – Det er dette udtryk, der anvendes i artikel 2 i Haagerkonventionen af 1985.
(
27
) – Aktivet er undtaget fra både stifterens, forvalterens og den begunstigedes personlige kreditorers handlinger. Den begunstigedes kreditorer kan alene gøre udlæg i dennes rettigheder over for trusten, og udelukkende når der ikke er tale om en discretionary, protective eller spendthrift trust. For så vidt angår forvaltningen af en sådan særskilt formuemasse, dvs. forholdet mellem stifteren, forvalteren og den begunstigede, er trusten underlagt regler, der i det væsentlige svarer til dem, der gælder for mandat-, kommissions- og agenturkontrakter.
(
28
) – Jf. H. Hansmann og U. Mattei, »The Functions of Trust Law: A Comparative Legal and Economic Analysis«, New York University Law Review, bind 73, 1998, s. 434.
(
29
) – Overdragelse af forvaltningen af et aktiv til tredjemand med henblik på tilrettelæggelse af et arveskifte, beskyttelse af aktiver tilhørende mindreårige, bestemte kategorier af familiemedlemmer eller sårbare voksne, kollektiv forvaltning af et aktiv for en gruppe af kapitalselskaber, finansiering af et velgørenhedsprojekt gennem en fundraiser samt gennemførelse af investeringer med henblik på at finansiere en fremtidig udgift (f.eks. studieudgifter eller alderspension). Jf. FATF og Egmont Group, Tilsløring af de endeligt begunstigedes identitet, juli 2018 (tilgængelig på https://www.fatf-gafi.org/content/dam/fatf-gafi/translations/reports/SPANISH-FATF-Egmont-Concealment-Beneficial-Ownership.pdf).
(
30
) – Jf. arbejdet i Financial Action Task Force (FATF), herunder navnlig FATF, Guide vedrørende den endeligt begunstigede samt andre juridiske konstruktioners gennemsigtighed, Paris, 2024 (tilgængelig på https://www.fatf-gafi.org/content/dam/fatf-gafi/translations/reports/Spanish-Guidance%20on%20Beneficial%20Ownership%20and%20Transparency%20of%20Legal%20Arrangements.pdf.coredownload.inline.pdf).
(
31
) – FATF og Egmont Group, Tilsløring af de endeligt begunstigedes identitet, juli 2018, afsnit 50.
(
32
) – Inden for retslitteraturen tales der om »offshore-inspired trusts«, idet der lægges særlig vægt på den uretmæssige anvendelse af truster til skatteunddragelse og hvidvaskning af penge. Jf. bl.a. I. Samet, »On trust, hypocrisy and conscience«, The Cambridge Law Journal, bind 83, 1. udg., 2024, s. 158-183, H. Dagan og I. Samet, »What’s Wrong with Massively Discretionary Trusts«, Law Quarterly Review, bind 138, 2022, s. 624, og L. Smith, »Massively Discretionary Trusts«, Trusts & Trustees, bind 25, 2019, s. 397.
(
33
) – Selv jurister i bestemte oversøiske jurisdiktioner promoverer denne type fordele, således som det bl.a. kan ses i »Best Offshore Trust Jurisdiction – a Comparison« (tilgængelig på https://www.offshorecorporation.com/trust/).
(
34
) – Ifølge Multilateral Repo Task Force, »Global Advisory on Russian Sanctions Evasion«, 9.3.2023, s. 3 (tilgængelig på https://finance.ec.europa.eu/system/files/2023-03/230309-repo-global-advisory_en.pdf), »specifically, REPO members have discovered trust arrangements that may have been designed to thwart sanctions enforcement. These arrangements may indicate that everyone involved in the trust – including law firms, grantors (also defined as protectors), trustees, settlors, and beneficiaries – may be involved in sanctions evasion. In some instances, sanctioned Russians individuals and entities and their proxies may involve relatives and close associates in these legal structures and arrangements to further obfuscate their ownership or relation to the assets. It is not uncommon for these legal entities and arrangements to be located in jurisdictions that are tax or corporate formation havens, which may afford a degree of secrecy to Russian elites and their proxies«.
(
35
) – Sagen Ismailova mod Rådet (T-234/22, EU:T:2024:287, præmis 136-153). Dommen er blevet appelleret i sag C-506/24 P, hvori der endnu ikke er truffet afgørelse.
(
36
) – De opdaterede versioner af disse retsforskrifter er tilgængelige på https://www.bermudalaws.bm/search/*/SPContentType:%C7%82%C7%82436f6e736f6c696461746564204c6177
(
37
) – Section 2, subsection 3, som ændret ved 2014: 22 s. 2, der har været i kraft siden den 16.7.2014: »The reservation or grant by the settlor of certain rights and powers, and the fact that the trustee may himself have rights as a beneficiary, are not necessarily inconsistent with the existence of a trust.«
(
38
) – Ifølge de sagsøgende selskabers advokater er moderselskabet ejet af selskabet T, som er en schweizisk investeringsfond med hjemsted i Schweiz, og som er trustens nuværende forvalter.
(
39
) – Jf. navnlig forelæggelsesafgørelsen (s. 8 i den anonymiserede originale italienske version): »Det spørgsmål, der rejses i den foreliggende anmodning om præjudiciel afgørelse, vedrører muligheden for at antage, at de [i trusten] indskudte aktiver, ressourcer og relationer kan anses for at »tilhøre« stifteren, selv om denne ikke er forvalter eller bruger af de indskudte aktiver eller den endeligt begunstigede heraf, eller for at »tilhøre« en person »med tilknytning til« stifteren, eller at de i sidste ende »kontrolleres« af selve stifteren, med den følgevirkning, at de i artikel 2, stk. 1, i [forordning nr. 269/2014] fastsatte foranstaltninger om indefrysning kan finde anvendelse i tilfælde af aktiver, som er blevet indskudt i trusten af den udnævnte (eller på listen opførte) stifter.«
(
40
) – Dom af 9.7.2009, Melli Bank mod Rådet (T-246/08 og T-332/08, EU:C:2009:266, præmis 146).
(
41
) – Dom af 13.3.2012, Melli Bank mod Rådet (C-380/09 P, EU:C:2012:137, præmis 76 ff.).
(
42
) – Nødvendigheden af at medtage de selskaber, som er 100% ejet (eller kontrolleret) af en fysisk person, på listen i bilag I til forordning nr. 269/2014 ville indebære, at den samme regel skulle udvides til andre typer aktiver, således at hvert eneste aktiv, som den pågældende person udøver ejerskab eller kontrol over, ligeledes ville skulle identificeres og opføres på listen. En sådan fortolkning af artikel 2 i forordning nr. 269/2014 bør naturligvis forkastes.
(
43
) – Den tyske regering har i retsmødet medgivet, at indefrysningen af aktiverne i et selskab, der ikke er opført på listen i bilag I til forordning nr. 269/2014, er mulig, når en person, som selv er opført på denne liste, ejer, besidder eller kontrollerer de pågældende aktiver.
(
44
) – I dom af 11.11.2021, Bank Sepah (C-340/20, EU:C:2021:903, præmis 56), blev det bemærket, at det for at nå disse mål ikke blot er legitimt, men absolut nødvendigt, at definitionerne af begreberne »indefrysning af pengemidler« og »indefrysning af økonomiske ressourcer« fortolkes udvidende, fordi »der er tale om at forhindre enhver anvendelse af indefrosne aktiver, som gør det muligt at omgå de omhandlede forordninger og udnytte manglerne ved systemet«.
(
45
) – Dom af 16.1.2025, VB II (oplysning om retten til fornyet prøvelse) (C-400/23, EU:C:2025:14, præmis 40), og af 30.11.2021, LR Ģenerālprokuratūra (C-3/20, EU:C:2021:969, præmis 79).
(
46
) – I den engelske (»belonging to, owned, held, controlled«), den tyske (»Eigentum«, »Besitz«, »gehalten«, »kontrolliert«), den franske (»appartenant aux, possèdent, détiennent, contrôlent«), den italienske (»appartenenti a, posseduti, detenuti, controllati«), den portugisiske (»pertencentes, na posse ou que se encontram à disposição ou sob controlo«), den rumænske (»aparțin, se află în proprietatea ori posesia sau sunt controlate«) og den nederlandske version (»toebehoren aan, eigendom, bezit, zeggenschap«) anvendes fire forskellige udtryk. I den spanske version nævnes alene tre udtryk: »ejerskab, »besiddelse« og »kontrol«. Endvidere indeholder den tyske og den spanske version ikke et udtryk, der svarer nøjagtigt til »appartenenti a«, som findes i den engelske, den portugisiske og den franske version.
(
47
) – Jf. analogt dom af 10.9.2019, HTTS mod Rådet (C-123/18 P, EU:C:2019:694, præmis 69): »Den i forordning nr. 961/2010 foretagne anvendelse af ordene »ejes« og »kontrolleres« opfylder behovet for at gøre det muligt for Rådet at træffe effektive foranstaltninger over for samtlige personer, enheder eller organer, der er knyttet til selskaber, som er involveret i nuklear spredning. Det følger heraf, at ejerskabet eller kontrollen kan være direkte eller indirekte. Såfremt denne tilknytning nemlig alene skulle godtgøres på grundlag af et ejerskab af eller en direkte kontrol over de nævnte personer, ville foranstaltningerne kunne omgås gennem en lang række muligheder for kontraktmæssig eller faktuel kontrol, som ville give et selskab lige så vide muligheder for at udøve indflydelse over andre enheder som et ejerskab eller en direkte kontrol.« Domstolen fastslog endvidere (præmis 70), at begrebet »selskab, der ejes eller kontrolleres«, på området for restriktive foranstaltninger ikke har den samme rækkevidde som den, der generelt anvendes i selskabsretten, når det drejer sig om at fastslå det forretningsmæssige ansvar for et selskab, som juridisk set er blevet placeret under en anden virksomheds beslutningskontrol.
(
48
) – Domstolen har bemærket, at »vigtigheden af de formål, der forfølges med de omtvistede retsakter, nemlig at beskytte Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed og at fremme en fredelig løsning på krisen i landet, der indgår i det bredere formål om at bevare fred og international sikkerhed i overensstemmelse med formålene med Unionens optræden udadtil som fastsat i artikel 21 TEU […] kan begrunde selv væsentlige negative konsekvenser for visse operatører«. Dom af 28.3.2017, Rosneft (C-72/15, EU:C:2017:236, præmis 150), og af 17.9.2020, Rosneft m.fl. mod Rådet (C-732/18 P, EU:C:2020:727, præmis 85).
(
49
) – Artikel 3, nr. 6, litra b), i direktiv 2015/849 anvender netop udtrykket »reel ejer« af de aktiver, der er placeret i en trust.
(
50
) – Dokument COM(2020) 560 final af 16.9.2020, Rapport fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet med en vurdering af, om medlemsstaterne behørigt har identificeret alle truster og lignende juridiske arrangementer i henhold til deres lovgivning og underlagt dem forpligtelserne i direktiv (EU) 2015/849, s. 4.
(
51
) – Europa-Kommissionen, Guidance for EU operators: Implementing enhanced due diligence to shield against Russia sanctions circumvention, 7.9.2023, s. 9. Kommissionen ser det som en klar indikation på omgåelse (»red flag«), når der anvendes »complex corporate or trust structures linked to countries friendly to Russia or whose complexity is not justified by the business profile of the customer. Use of trust arrangements or complex corporate structures involving offshore companies« (dokument tilgængeligt på https://finance.ec.europa.eu/system/files/2023-12/guidance-eu-operators-russia-sanctions-circumvention_en.pdf).
(
52
) – Rådets afgørelse af 31.7.2014 om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine (EUT 2014, L 229, s. 13), som ændret ved Rådets afgørelse (FUSP) 2022/884 af 3.6.2022 (EUT 2022, L 153, s. 128).
(
53
) – Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af 24.4.2024 om, hvad der skal anses for strafbare handlinger og for sanktioner for overtrædelse af Unionens restriktive foranstaltninger og om ændring af direktiv (EU) 2018/1673 (EUT L, 2024/1226). Fristen for gennemførelse i national ret var den 20.5.2025.
(
54
) – Følgende fremgår af 15. betragtning hertil: »Et eksempel på en adfærd, hvorved Unionens restriktive foranstaltninger omgås, og som er stadig mere udbredt, er udpegede personers, enheders og organers praksis med at bruge pengemidler eller økonomiske ressourcer, der direkte eller indirekte ejes, besiddes eller kontrolleres af de pågældende udpegede personer, enheder eller organer, overføre dem til tredjemand eller på anden måde disponere over dem med henblik på at skjule de pågældende pengemidler eller økonomiske ressourcer. […] Denne adfærd, der omgår Unionens restriktive foranstaltninger, bør derfor udgøre en strafbar handling i henhold til dette direktiv.«
(
55
) – Dom af 18.4.2024, Citadeles nekustamie īpašumi (C-22/23, EU:C:2024:327, præmis 32), og af 17.11.2022, Rodl & Partner (C-562/20, EU:C:2022:883, præmis 34).
(
56
) – Direktiv 2015/849 finder anvendelse indtil den 10.7.2027, hvorefter det erstattes af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2024/1624 af 31.5.2024 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge eller finansiering af terrorisme (EUT L, 2024/1624), og af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2024/1640 af 31.5.2024 om de mekanismer, som medlemsstaterne skal indføre for at forebygge anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge eller finansiering af terrorisme, om ændring af direktiv (EU) 2019/1937 og om ændring og ophævelse af direktiv (EU) 2015/849 (EUT L, 2024/1640). Disse regler fastholder den samme brede tilgang ved fastlæggelsen af det reelle ejerskab i truster. Nærmere bestemt indeholder artikel 58, stk. 1, i forordning 2024/1624 en stort set identisk gengivelse af indholdet af artikel 3, stk. 6, litra b), i direktiv 2015/849.
(
57
) – Jf. gengivelsen heraf i punkt 11 i dette forslag til afgørelse.
(
58
) – Jeg skal erindre om, at de sagsøgende selskaber meddelte det pengeinstitut, som de samarbejdede med, at deres reelle ejer var trustens stifter.
(
59
) – Jf. i denne henseende begrundelserne for opførelsen på listen i bilag I til forordning nr. 269/2014, således som der redegøres for i afgørelse (FUSP) 2022/337.
(
60
) – Trust (Special Provision) Act 1989, section 2, subsection 3, som ændret ved 2014: 22 s. 2, som har været i kraft siden den 16.7.2014: »The reservation or grant by the settlor of certain rights and powers, and the fact that the trustee may himself have rights as a beneficiary, are not necessarily inconsistent with the existence of a trust.«
(
61
) – De beføjelser, der indrømmes trustens stifter, er opregnet som »reserved powers« i Trust (Special Provision) Act 1989, section 2A, subsection 2.
(
62
) – Den forelæggende ret skal tage stilling til, om der i tilfælde af, at trusten er udformet som en uigenkaldelig trust, fortsat er mulighed for at anvende denne lovbestemmelse, f.eks. hvis de i stiftelsesdokumentet nedfældede formål ikke er opfyldt.
(
63
) – I forbindelse med de restriktive foranstaltninger over for Burma fastslog Domstolen, at en fysisk person ikke kan gøres til genstand for restriktive foranstaltninger alene på grund af sin familierelation til personer, der er omfattet af sådanne foranstaltninger, og uafhængig af vedkommendes personlige adfærd (dom af 13.3.2012, Tay Za mod Rådet, C-376/10 P, EU:C:2012:138, præmis 66). Generaladvokat Medina bemærkede i sit forslag til afgørelse Timchenko mod Rådet (C-703/23 P, EU:C:2025:273, punkt 48), at for at kunne kvalificeres som en person »med tilknytning til« som omhandlet i artikel 1, stk. 1, in fine, i afgørelse 2014/145 (som ændret), skulle de fysiske personer, der var berørt af den nævnte artikel, »[have] en tilknytning, som rækker ud over selve familierelationen«, således at det, når to personer er knyttet sammen af en sådan relation, skal fastslås, at der »foreligger en objektiv overlapning af fælles interesser«. I disse sager var de tilknyttede personer opført ved navn på listerne i de respektive forordninger.
(
64
) – Det fremgår af Europa-Kommissionens Consolidated FAQs on the implementation of Council Regulation No 833/2014 and Council Regulation No 269/2014, 14.5.2024, s. 22, at »strictly speaking, only the persons and entities who/which appear under the column »Name« in Annex I to Council Regulation (EU) 269/2014 are directly subject to an asset freeze and a prohibition to make funds and economic resources available to them or for their benefit. However, these restrictions can affect transactions with natural or legal persons, entities or bodies associated with them, some of which happen to be mentioned in the »Identifying information« and/or »Reasons« columns of Annex I to Council Regulation (EU) 269/2014«.
(
65
) – Europa-Kommissionen, Udtalelse om artikel 2, stk. 2, i Rådets forordning (EU) nr. 269/2014, dokument C(2021) 4223 final, af 8.6.2021. Disse faktorer stemmer i det væsentlige overens med dem, der er blevet angivet af Rådet for den Europæiske Union, Restriktive foranstaltninger (sanktioner) – Ajourføring af EU’s bedste praksis for effektiv gennemførelse af restriktive foranstaltninger, af 27.6.2022, punkt 62, (tilgængelig på https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-10572-2022-INIT/da/pdf).
(
66
) – I forbindelse med anvendelsen af restriktive foranstaltninger over for Iran blev det i dom af 10.9.2019, HTTS mod Rådet (C-123/18 P, EU:C:2019:694, præmis 75), fastslået, at et selskab kan anses for at være »et selskab, der ejes eller kontrolleres af en anden enhed«, når sidstnævnte befinder sig i en situation, hvor den er i stand til at påvirke valgene i det pågældende selskab, og at dette gælder, selv om der ikke er nogen juridisk, ejendomsretlig eller kapitalandelsmæssig forbindelse mellem disse to økonomiske enheder.
(
67
) – Såfremt et selskab, hvis formål er at eje et luksuspalæ, indskydes i trusten, og palæet udelukkende udlejes til stifteren, er dette et tydeligt tegn på, at vedkommende selv udøver kontrol over selskabet og palæet.
(
68
) – I forelæggelsesafgørelsens sidste præmis.
(
69
) – Jf. analogt dom af 31.5.2018, Ernst & Young (C-633/16, EU:C:2018:371, præmis 45), og af 4.3.2020, Marine Harvest mod Kommissionen (C-10/18 P, EU:C:2020:149, præmis 49), hvori begrebet »kontrol« defineres som »en mulighed, der er givet gennem rettigheder, aftaler eller på anden vis, for at udøve en afgørende indflydelse på en virksomheds drift«. Der skal i denne henseende tages hensyn til artikel 3, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 af 20.1.2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (»EF-fusionsforordningen«) (EUT 2004, L 24, s. 1).