61997CJ0256_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved afgoerelse af 7. juli 1997, indgaaet til Domstolen den 15. juli 1997, har Tribunal de commerce de Bruxelles i medfoer af EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EF-traktatens artikel 92 (efter aendring nu artikel 87 EF).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag, hvorunder Tribunal de commerce skal tage stilling til, om aktieselskabet Déménagements-Manutention Transport (»DMT«), Bruxelles, ex officio skal erklaeres konkurs.
3 Ifoelge artikel 442, stk. 1, i Belgiens code de commerce i den udgave, der var gaeldende, da de relevante begivenheder i hovedsagen udspillede sig, erklaeres konkurs ved dom afsagt af Tribunal de commerce enten paa grundlag af fallentens erklaering eller efter ensidig begaering fra en eller flere kreditorer.
4 En undersoegelse vedroerende en virksomheds eventuelle insolvens gennemfoeres foerst af Tribunal de commerce's Undersoegelseskammer, der, naar det er i besiddelse af oplysninger, som tyder paa en virksomheds insolvens, forelaegger sagen for selve Tribunal de commerce. Det er det, der er sket i hovedsagen.
5 Det fremgaar af den forelaeggende rets afgoerelse, at DMT's regnskab af 31. december 1996 viser, at selskabet i bedste fald kun raader over aktiver til en vaerdi af 12,8 mio. BEF til daekning af forfaldne gaeldsfordringer paa ca. 21,5 mio. BEF. Fordringer paa DMT for skat, loen og socialbidrag beloeber sig sammenlagt til 18,48 mio. BEF, hvoraf 18,1 mio. BEF skyldes alene til Office national de sécurité sociale (herefter »ONSS«), der er en offentlig institution med staten som garant, der indkasserer tvungne socialbidrag fra arbejdsgivere og arbejdstagere samt administrerer de sociale sikringsordninger og soerger for, at disse fungerer effektivt (artikel 5 i lov af 27.6.1969, som aendret ved lov af 30.3.1994, herefter »loven«).
6 Socialsikringsbidrag, der skal betales af arbejdstageren, indeholdes af arbejdsgiveren ved hver loenudbetaling, og denne skal inden for den af ministeren fastsatte frist indbetale disse bidrag til ONSS (lovens artikel 23). En arbejdsgiver, der ikke opfylder sin forpligtelse hertil, kan straffes. Endvidere skal en arbejdsgiver, som ikke rettidigt indbetaler bidrag, til ONSS betale et forhoejet bidrag samt morarente med en ved lov fastsat sats (lovens artikel 28). Det anerkendes imidlertid, at ONSS er befoejet til efter regler, som institutionen selv fastsaetter, at give arbejdsgiverne henstand.
7 Tribunal de commerce anfoerer, at ONSS ved udoevelsen af sidstnaevnte befoejelse tilsyneladende har udvist »overordentlig stor taalmodighed« over for DMT, idet man navnlig ved skrivelse af 17. december 1996 tillod selskabet at berigtige sin gaeld gennem betaling af »600 000 [BEF] pr. maaned fra den 25. december 1996« og »at betale nye socialsikringsbidrag, der forfalder fra fjerde kvartal 1996, inden for de lovbestemte frister«, hvilken henstand ONSS bekraeftede ved skrivelse til DMT af 24. februar 1997.
8 Tribunal de commerce er af den opfattelse, at ONSS ved disse betalingslettelser har bidraget til kunstigt at sikre en fortsat drift af en insolvent virksomhed, der ikke var i stand til at opnaa laan paa normale markedsvilkaar, og har derfor besluttet at udsaette sin afgoerelse paa Domstolens besvarelse af foelgende praejudicielle spoergsmaal:
»1) Skal traktatens artikel 92 fortolkes saaledes, at foranstaltninger, der er truffet af et offentligt organ som ONSS, og som vedroerer henstand med betalinger, kan anses for at vaere statsstoette i den naevnte bestemmelses forstand, naar en erhvervsmaessig virksomhed som foelge af disse foranstaltninger i mindst otte aar har kunnet tilbageholde en del af de beloeb, den indeholder i forhold til sine ansatte, og anvende disse beloeb til at opretholde sine erhvervsmaessige aktiviteter, naar virksomheden ikke kan opnaa en finansiering paa almindelige markedsvilkaar eller foroege egenkapitalen?
2) Saafremt det foerste spoergsmaal besvares bekraeftende, skal traktatens artikel 92 da fortolkes saaledes, at en saadan stoette er forenelig med faellesmarkedet?«
Formaliteten med hensyn til de praejudicielle spoergsmaal
9 Indledningsvis bemaerkes det, at de nationale retsinstanser ifoelge fast retspraksis kun kan forelaegge spoergsmaal for Domstolen, hvis der verserer en tvist for dem, og hvis forelaeggelsen sker med henblik paa afgoerelse af en retssag (jf. bl.a. dom af 12.11.1998, sag C-134/97, Victoria Film, Sml. I, s. 7023, praemis 14). Som anfoert af generaladvokaten i punkt 15, 16 og 17 i forslaget til afgoerelse er disse betingelser opfyldt i hovedsagen, for saa vidt som Tribunal de commerce - efter at have faaet sagen forelagt af Tribunal de commerce's Undersoegelseskammer - ved dom skal afgoere, om den paagaeldende virksomhed er solvent.
10 Vedroerende de forelagte spoergsmaals relevans bemaerkes, at det efter fast retspraksis udelukkende tilkommer de nationale retter, for hvem en tvist verserer, og som har ansvaret for den retslige afgoerelse, der skal traeffes, efter sagens konkrete omstaendigheder at bedoemme, om det er noedvendigt at indhente en praejudiciel afgoerelse for at kunne afsige dom i hovedsagen, og om de spoergsmaal, som retten forelaegger Domstolen, er relevante. Naar de stillede spoergsmaal vedroerer fortolkningen af faellesskabsretlige bestemmelser, er Domstolen derfor principielt forpligtet til at traeffe afgoerelse herom (jf. bl.a. dom af 5.6.1997, sag C-105/94, Celestini, Sml. I, s. 2971, praemis 21).
11 Det fremgaar af forelaeggelsesafgoerelsen, at det efter den nationale rets opfattelse er sandsynligt, at DMT, saafremt de betalingslettelser, ONSS har ydet, udgoer statsstoette, straks skal opfylde sine forpligtelser over for ONSS og derfor vil vaere insolvent med konkurs til foelge. Det tilkommer ikke Domstolen i naervaerende sag at tage stilling til denne problemstilling.
12 Naar henses til kompetencefordelingen mellem de nationale retter, Kommissionen og Domstolen, i statsstoettesager, har Domstolen imidlertid alene kompetence til at besvare det foerste spoergsmaal fra Tribunal de commerce.
13 I den forbindelse skal paapeges, at ifoelge traktatens artikel 92, stk. 1, er »statsstoette eller stoette, som ydes ved hjaelp af statsmidler under enhver taenkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkaarene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med faellesmarkedet i det omfang, den paavirker samhandelen mellem medlemsstaterne«.
14 EF-traktatens artikel 93 (nu artikel 88 EF) foreskriver en saerlig procedure for Kommissionens permanente undersoegelse og kontrol med statsstoette. For ny stoette, som medlemsstaterne paataenker at indfoere, er der indfoert en forudgaaende procedure, der skal foelges, idet en stoette ellers anses for ulovligt indfoert. Efter Domstolens fortolkning af traktatens artikel 93, stk. 3, foerste punktum, skal Kommissionen underrettes om enhver paataenkt indfoerelse eller aendring af stoetteforanstaltninger, foer disse gennemfoeres.
15 Efter Domstolens praksis hindrer denne kompetence for Kommissionen ikke, at en national domstol forelaegger Domstolen et praejudicielt spoergsmaal om fortolkningen af stoettebegrebet (jf. dom af 30.11.1993, sag C-189/91, Kirsammer-Hack, Sml. I, s. 6185, praemis 14). Det foerste spoergsmaal fra Tribunal de commerce skal derfor besvares.
16 Derimod forudsaetter traktaten med overladelsen ved artikel 93 til Kommissionen af den loebende undersoegelse og kontrollen med stoetteordninger, at konstateringen af en stoetteordnings eventuelle uforenelighed med faellesmarkedet skal ske under Domstolens kontrol og i henhold til en saerlig procedure, hvis gennemfoerelse paahviler Kommissionen (jf. dom af 21.11.1991, sag C-354/90, Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires et Syndicat national des négociants et transformateurs de saumon, Sml. I, s. 5505, praemis 9). Domstolen har foelgelig ikke kompetence til at besvare det andet spoergsmaal fra Tribunal de commerce.
Det foerste spoergsmaal
17 Ved besvarelsen af det foerste spoergsmaal maa det undersoeges, om disse forskellige elementer, der indgaar i definitionen af statsstoette som omhandlet i traktatens artikel 92, stk. 1, foreligger.
18 Det bemaerkes, at det er ubestridt, at i hovedsagen er ONSS' betalingslettelser til DMT blevet ydet ved hjaelp af statsmidler som omhandlet i traktatens artikel 92, stk. 1, i det omfang, ONSS er et offentligt organ, der er oprettet af den belgiske stat med den opgave under statens kontrol at indkassere tvungne socialbidrag fra arbejdsgivere og arbejdstagere samt administrere de sociale sikringsordninger (jf. paa linje hermed dom af 17.3.1993, forenede sager C-72/91 og C-73/91, Sloman Neptun, Sml. I, s. 887, praemis 19).
19 Med hensyn til stoettebegrebet bemaerkes for det foerste, at dette begreb efter fast retspraksis er mere generelt end tilskudsbegrebet, fordi det omfatter ikke blot positive ydelser saasom selve tilskuddene, men ligeledes de indgreb, der under forskellige former letter de byrder, som normalt belaster en virksomheds budget (jf. dom af 15.3.1994, sag C-387/92, Banco Exterior de España, Sml. I, s. 877, praemis 13). Der kan saaledes ikke herske tvivl om, at naar et offentligt organ, som det paahviler at indkassere socialsikringsbidrag, accepterer, at disse bidrag betales for sent, ydes der den paagaeldende virksomhed en vaerdifuld oekonomisk fordel, der letter den de byrder, som foelger af en normal anvendelse af de sociale sikringsordninger.
20 DMT samt den belgiske, den franske og den spanske regering har imidlertid naermere bestemt anfoert, at naar betalingslettelser indroemmes for et begraenset tidsrum, udlignes fordelen derved oekonomisk ved forhoejelsen af det beloeb, der endelig skal betales, idet der tillaegges renter og tillaeg for forsinket betaling, og at der derfor ikke kan antages at foreligge en statsstoette.
21 Det maa imidlertid fastslaas, at de renter og tillaeg for forsinket betaling, som en virksomhed, der har meget alvorlige likviditetsproblemer, kan komme til at betale til gengaeld for store betalingslettelser som dem, ONSS ifoelge forelaeggelsesafgoerelsen i otte aar har ydet DMT, ikke fuldstaendig kan ophaeve den fordel, som naevnte virksomhed modtager.
22 Dernaest bemaerkes det, at ifoelge fast retspraksis maa det med henblik paa at vurdere, hvorvidt en statslig foranstaltning skal anses for at vaere stoette ifoelge traktatens artikel 92, fastlaegges, hvorvidt den virksomhed, foranstaltningen er rettet til, opnaar en oekonomisk fordel, som den ikke ville have opnaaet under saedvanlige markedsbetingelser (dom af 29.4.1999, sag C-342/96, Spanien mod Kommissionen, Sml. I, s. 2459, praemis 41).
23 Kommissionen har anfoert, at de betalingslettelser, man har indroemmet DMT, er en henstand med betaling af bidrag, og at det, henset til de oekonomiske oplysninger i forelaeggelsesafgoerelsen, maa forekomme helt usandsynligt, at DMT i den situation, selskabet befandt sig i, kunne have skaffet sig midler paa markedet ved laangivning fra en privat investor.
24 Det bemaerkes i den forbindelse, at ONSS ikke med ydelsen af de omhandlede betalingslettelser har udvist en adfaerd som en offentlig investor, hvis indgreb maa sammenlignes med fremgangsmaaden hos en privat investor, som foelger en global eller sektorbestemt strukturpolitik, og som lader sig lede af mere langsigtede rentabilitetsudsigter (jf. dom af 14.9.1994, sag C-42/93, Spanien mod Kommissionen, Sml. I, s. 4175, praemis 14). Som anfoert af generaladvokaten i punkt 34, 35 og 36 i forslaget til afgoerelse skal ONSS i forhold til DMT anses for at have handlet som en offentlig kreditor, der soeger at faa inddaekket de beloeb, som en debitor i oekonomiske vanskeligheder skylder ham (jf. paa linje hermed dom af 29.4.1999, Spanien mod Kommissionen, praemis 46).
25 Det tilkommer den nationale ret at afgoere, om de betalingslettelser, ONSS har ydet DMT, er klart mere omfattende end dem, som en privat kreditor ville have ydet selskabet. Den nationale ret kan herved sammenligne ONSS med en taenkt privat kreditor, der i videst muligt omfang antages at indtage den samme stilling i forhold til debitor som ONSS, og som soeger at inddrive de beloeb, han har til gode.
26 Den franske regering har anfoert, at lettelser med betaling af socialsikringsbidrag ikke udgoer statsstoette, naar de paa samme vilkaar gives til alle virksomheder, der er i likviditetsvanskeligheder. Dette synes at vaere tilfaeldet efter den ved belgisk lovgivning indfoerte ordning. Kommissionen har derimod gjort gaeldende, at ONSS ved ydelsen af betalingslettelser raader over et skoen.
27 Det fremgaar af ordlyden af traktatens artikel 92, stk. 1, at generelle foranstaltninger, der ikke udelukkende begunstiger visse virksomheder eller visse produktioner, ikke henhoerer under denne bestemmelse. Naar derimod det organ, som yder finansiel stoette, raader over et skoen, der tillader det at vaelge de begunstigede og fastsaette betingelserne for interventionen, kan denne ikke antages at have en generel karakter (jf. paa linje hermed dom af 26.9.1996, sag C-241/94, Frankrig mod Kommissionen, Sml. I, s. 4551, praemis 23 og 24).
28 Det tilkommer den nationale ret i hovedsagen at afgoere, om ONSS' kompetence til at yde betalingslettelser udoeves i henhold til et skoen, og i benaegtende fald, at afgoere, om de betalingslettelser, ONSS har ydet, har en generel karakter eller begunstiger visse virksomheder.
29 I oevrigt maa det fastslaas, at saafremt betalingslettelser som de i hovedsagen omhandlede udgoer stoette, kan de fordreje eller true med at fordreje konkurrencevilkaarene ved at begunstige visse virksomheder og paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne, hvilket saa meget mere vil vaere tilfaeldet, jo mere virksomheden - som her DMT - udoever en graenseoverskridende virksomhed.
30 Det foerste spoergsmaal skal derfor besvares med, at betalingslettelser med betaling af socialsikringsbidrag, der ydes skoensmaessigt til en virksomhed af et organ, hvis opgave er at indkassere bidragene, udgoer statsstoette som omhandlet i traktatens artikel 92, stk. 1, saafremt den paagaeldende virksomhed henset til stoerrelsen af den oekonomiske fordel, den dermed opnaar, klart ikke kunne have opnaaet tilsvarende ydelser hos en privat kreditor, der i forhold til den indtog samme stilling som naevnte bidragsopkraevende organ.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
31 De udgifter, der er afholdt af den belgiske, den spanske og den franske regering samt af Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
(Sjette Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Tribunal de commerce de Bruxelles ved afgoerelse af 7. juli 1997, for ret:
Betalingslettelser med betaling af socialsikringsbidrag, der ydes skoensmaessigt til en virksomhed af et organ, hvis opgave er at indkassere bidragene, udgoer statsstoette som omhandlet i EF-traktatens artikel 92, stk. 1 (efter aendring nu artikel 87, stk. 1, EF), saafremt den paagaeldende virksomhed henset til stoerrelsen af den oekonomiske fordel, den dermed opnaar, klart ikke kunne have opnaaet tilsvarende ydelser hos en privat kreditor, der i forhold til den indtog samme stilling som naevnte bidragsopkraevende organ.