62024CJ0445
SODBA SODIŠČA (deseti senat)
z dne 13. novembra 2025 (
*1
)
„Predhodno odločanje – Približevanje zakonodaj – Direktiva (EU) 2015/2302 – Paketna potovanja in povezani potovalni aranžmaji – Člen 3, točka 6 – Pojem ‚potnik‘ – Pravna oseba, ki je za svoje člane sklenila pogodbo o potovanju“
V zadevi C‑445/24,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 267 PDEU, ki ga je vložilo Hof van Cassatie (kasacijsko sodišče, Belgija) z odločbo z dne 3. junija 2024, ki je na Sodišče prispela 24. junija 2024, v postopku
MS Amlin Insurance SE
proti
(W)onderweg VZW,
SODIŠČE (deseti senat),
v sestavi J. Passer, predsednik senata, D. Gratsias in B. Smulders (poročevalec), sodnika,
generalna pravobranilka: L. Medina,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–
za MS Amlin Insurance SE J. Van Bellinghen in B. Vanlerberghe, advocaten,
–
za (W)onderweg VZW Y. Teughels, advocaat,
–
za belgijsko vlado S. Baeyens, P. Cottin in C. Pochet, agenti,
–
za grško vlado C. Kokkosi in E.‑E. Krompa, agenta,
–
za italijansko vlado S. Fiorentino, agent, skupaj z M. F. Severijem, avvocato dello Stato,
–
za Evropsko komisijo I. Rubene in F. van Schaik, agentki,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalne pravobranilke, da bo v zadevi razsojeno brez sklepnih predlogov,
izreka naslednjo
Sodbo
1
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 6, točka 3, Direktive (EU) 2015/2302 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2015 o paketnih potovanjih in povezanih potovalnih aranžmajih, spremembi Uredbe (ES) št. 2006/2004 in Direktive 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 90/314/EGS (UL 2015, L 326, str. 1).
2
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med zavarovalnico MS Amlin Insurance SE in neprofitnim združenjem (W)onderweg VZW, ki je za svoje člane s potovalno agencijo, zavarovano pri zavarovalnici MS Amlin Insurance, sklenilo pogodbo o paketnem potovanju, ker je ta zavarovalnica združenju (W)onderweg po stečaju te agencije zavrnila vračilo plačil, izvedenih na podlagi pogodbe o potovanju.
Pravni okvir
Pravo Unije
Direktiva 90/314/EGS
3
V deseti uvodni izjavi Direktive Sveta 90/314/EGS z dne 13. junija 1990 o paketnem potovanju, organiziranih počitnicah in izletih (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 10, str. 132) je bilo navedeno:
„ker naj bi z uvedbo te direktive potrošnik izkoristil ugodnosti zaščite ne glede na to, ali je neposredna pogodbena stranka, pridobitelj ali član skupine, za korist katere je druga oseba sklenila pogodbo glede turističnega paketa.“
4
Člen 2 te direktive je v točki 4 določal:
„V tej direktivi:
[…]
4.
‚potrošnik‘ pomeni osebo, ki vzame ali privoli vzeti turistični paket (‚glavni pogodbenik‘) ali katera koli druga oseba, v korist katere je glavni pogodbenik privolil kupiti turistični paket (‚drugi upravičenci‘) ali katera koli druga oseba, na katero je glavni pogodbenik ali drugi upravičenec prenesel turistični paket (‚pridobitelj‘).“
Direktiva 2015/2302
5
V uvodnih izjavah od 1 do 3, 7, 25 in 39 Direktive 2015/2302 je navedeno:
„(1)
V Direktivi [90/314] je določenih več pomembnih pravic potrošnikov v zvezi s paketnim potovanjem, zlasti glede zahtev v zvezi z informacijami, odgovornosti trgovcev v zvezi z izvedbo turističnega paketa in varstva v primeru insolventnosti organizatorja ali turističnega agenta. Kljub temu pa je treba zakonodajni okvir prilagoditi razvoju trga, da bi bolje ustrezal notranjemu trgu, odpraviti dvoumja in zapolniti zakonodajne vrzeli.
(2)
Turizem ima v gospodarstvu [Evropske u]nije pomembno vlogo, paketna potovanja, organizirane počitnice in izleti […] pa so pomemben del trga potovanj. Ta trg se je od sprejetja Direktive [90/314] znatno spremenil. […] Cilj te direktive je prilagoditi obseg varstva, da se upošteva ta razvoj, povečati preglednost ter izboljšati pravno varnost za potnike in trgovce.
(3)
V členu 169(1) in točki (a) člena 169(2) [PDEU] je določeno, da Unija prispeva k doseganju visoke ravni varstva potrošnikov z ukrepi, sprejetimi v skladu s členom 114 [PDEU].
[…]
(7)
Večina potnikov, ki kupuje turistične pakete ali povezane potovalne aranžmaje, je potrošnikov v smislu prava varstva potrošnikov Unije. Hkrati pa ni vedno lahko razlikovati med potrošniki in predstavniki malih podjetij ali poslovnimi subjekti, ki potovanja, povezana z njihovim podjetjem ali poklicno dejavnostjo, rezervirajo prek istih sistemov rezervacij kot potrošniki. Taki potniki pogosto potrebujejo podobno raven varstva. Nasprotno pa obstajajo podjetja ali organizacije, ki potovalne aranžmaje organizirajo na podlagi splošnega dogovora, pogosto sklenjenega za večje število potovalnih aranžmajev za določeno obdobje, na primer s potovalno agencijo. Pri slednji vrsti potovalnih aranžmajev ni potrebna taka raven varstva kot za potrošnike. Ta direktiva bi se zato morala uporabljati za poslovne potnike, vključno z osebami v svobodnih poklicih, ali samozaposlene ali druge fizične osebe, kadar ne sklenejo potovalnih aranžmajev na podlagi splošnega dogovora. Da bi preprečili nejasnosti zaradi opredelitve pojma ‚potrošnik‘, ki se uporablja v drugi zakonodaji Unije, bi bilo treba osebe, ki jim varstvo zagotavlja ta direktiva, imenovati ‚potniki‘.
[…]
(25)
Potnik bi moral vse potrebne informacije prejeti pred nakupom turističnega paketa, ne glede na to, ali se prodaja prek sredstev za komuniciranje na daljavo, prek pulta ali prek drugih vrst distribucije. Pri zagotavljanju teh informacij bi moral trgovec upoštevati posebne potrebe potnikov, ki so posebej ranljivi zaradi svoje starosti ali fizične hibe, ki bi jih trgovec lahko razumno predvidel.
[…]
(39)
Države članice bi morale zagotoviti, da so potniki, ki kupijo turistični paket, v celoti zaščiteni proti insolventnosti organizatorja. Države članice, v katerih imajo organizatorji sedež, bi morale zagotoviti, da organizatorji v primeru njihove insolventnosti jamčijo za povračilo vseh plačil, opravljenih s strani ali v imenu potnikov, in, v kolikor turistični paket vključuje prevoz potnikov, za povratek potnikov. Kljub temu bi moralo biti mogoče, da se potnikom ponudi nadaljevanje turističnega paketa. Države članice bi morale zagotoviti, da je varstvo učinkovito, pri tem pa ohraniti diskrecijsko pravico glede ureditve varstva v primeru insolventnosti. Učinkovitost pomeni, da bi varstvo moralo biti na voljo, čim se - zaradi likvidnostnih težav organizatorja - potovalne storitve ne izvedejo, se ne bodo izvedle ali bodo le delno izvedene ali kadar ponudnik storitev od potnikov zahteva, da zanje plačajo. Državam članicam bi moralo biti omogočeno, da zahtevajo, da organizatorji potnikom izdajo potrdilo, da lahko pri subjektu, ki zagotavlja varstvo v primeru insolventnosti, neposredno uveljavljajo svoj zahtevek.“
6
Člen 2 Direktive 2015/2302, naslovljen „Področje uporabe“, določa:
„1.   Ta direktiva se uporablja za turistične pakete, kadar jih trgovci potnikom ponujajo v prodajo ali jih potnikom prodajajo, in za povezane potovalne aranžmaje, ki jih trgovci omogočajo za potnike.
2.   Ta direktiva se ne uporablja za:
(a)
turistične pakete in povezane potovalne aranžmaje, ki trajajo manj kot 24 ur, razen če je vključena prenočitev;
(b)
turistične pakete in povezane potovalne aranžmaje, ponujene oziroma omogočene občasno in na nepridobitni osnovi ter le zaključeni skupini potnikov;
(c)
turistične pakete in povezane potovalne aranžmaje, kupljene na podlagi splošnega dogovora za organizacijo poslovnega potovanja med trgovcem in drugo fizično osebo ali pravno osebo, ki deluje v okviru svoje trgovske, poslovne, obrtne ali poklicne dejavnosti.
3.   Ta direktiva ne vpliva na nacionalno splošno pogodbeno pravo, kot so pravila o veljavnosti, obličnosti ali učinku pogodbe, v kolikor vidiki splošnega pogodbenega prava niso urejeni s to direktivo.“
7
Člen 3 te direktive, naslovljen „Opredelitev pojmov“, v odstavkih od 1 do 3 in od 6 do 8 določa:
„V tej direktivi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
1.   ‚potovalna storitev‘ pomeni:
(a)
prevoz potnikov;
(b)
nastanitev, ki ni neločljivo povezana s prevozom potnikov in ni v bivalne namene;
[…]
2.   ‚turistični paket‘ pomeni kombinacijo vsaj dveh različnih vrst potovalnih storitev za namen istega potovanja ali počitnic, če:
(a)
te storitve, vključno na zahtevo ali v skladu z izbiro potnika, pred sklenitvijo ene same pogodbe o vseh storitvah združi en trgovec ali
[…]
3.   ‚pogodba o paketnem potovanju‘ pomeni pogodbo o turističnem paketu v celoti […]
[…]
6.   ‚potnik‘ pomeni vsako osebo, ki skuša skleniti pogodbo ali je upravičena do potovanja na podlagi pogodbe, sklenjene v okviru področja uporabe te direktive;
7.   ‚trgovec‘ pomeni vsako fizično ali vsako pravno osebo, ne glede na to, ali je v javni ali zasebni lasti, ki deluje za namene v zvezi s svojo trgovsko, poslovno, obrtno ali poklicno dejavnostjo v povezavi s pogodbami, zajetimi s to direktivo, tudi če deluje prek katere koli druge osebe, ki nastopa v njegovem imenu ali po njegovem naročilu, ne glede na to, ali deluje v vlogi organizatorja, turističnega agenta, trgovca, ki omogoča povezane potovalne aranžmaje, ali ponudnika potovalnih storitev;
8.   ‚organizator‘ pomeni trgovca, ki […] kombinira in prodaja ali ponuja v prodajo turistične pakete […].“
8
Člen 4 navedene direktive, naslovljen „Stopnja harmonizacije“, določa:
„Države članice v svojem nacionalnem pravu ne ohranijo ali uvedejo določb, ki se razlikujejo od določb iz te direktive, vključno z bolj ali manj strogimi določbami za zagotavljanje različne ravni varstva potnikov, razen če je v tej direktivi določeno drugače.“
9
Člen 5 iste direktive, naslovljen „Predpogodbene informacije“, v odstavku 1 določa:
„Države članice zagotovijo, da – preden se potnik zaveže s pogodbo o paketnem potovanju ali kakršno koli ustrezno ponudbo – organizator in, kadar se turistični paket prodaja prek turističnega agenta, tudi turistični agent potniku zagotovita […] naslednje informacije:
(a)
glavne značilnosti potovalnih storitev:
[…]
(viii)
ali je potovanje oziroma so počitnice na splošno primerno(-e) za osebe z omejeno mobilnostjo in na zahtevo potnika podrobne informacije o primernosti potovanja ali počitnic ob upoštevanju potreb potnika;
[…].“
10
Člen 12 Direktive 2015/2302, naslovljen „Odstop od pogodbe o paketnem potovanju in pravica do umika pred začetkom turističnega paketa“, v odstavkih 2 in 4 določa:
„2.   […] [P]otnik [ima] v primeru neizogibnih in izrednih okoliščin v kraju potovanja ali neposredni bližini, ki znatno vplivajo na izvedbo turističnega paketa, ali okoliščin, ki znatno vplivajo na prevoz potnikov v kraj potovanja, pravico, da pred začetkom turističnega paketa odstopi od pogodbe o paketnem potovanju brez plačila kakršne koli odstopnine. V primeru odstopa od pogodbe o paketnem potovanju v skladu s tem odstavkom je potnik upravičen do celotnega povračila vseh plačil za turistični paket, ni pa upravičen do dodatnega nadomestila.
[…]
4.   Organizator […] vrne vsa plačila, opravljena s strani ali v imenu potnika za turistični paket, razen ustrezne odstopnine. […]“
11
Člen 17 te direktive, naslovljen „Učinkovitost in obseg varstva v primeru insolventnosti“, v odstavkih 1, 3 in 5 določa:
„1.   Države članice zagotovijo, da organizatorji s sedežem na njihovem ozemlju jamčijo za povračilo vseh plačil, opravljenih s strani ali v imenu potnikov, v kolikor zadevne storitve niso izvedene zaradi insolventnosti organizatorja. Če pogodba o paketnem potovanju vključuje prevoz potnikov, organizatorji jamčijo tudi za povratek potnikov. Ponudijo lahko nadaljevanje turističnega paketa.
[…]
3.   Potniki imajo koristi od varstva v primeru insolventnosti organizatorja ne glede na njihov kraj bivanja, kraj odhoda ali kraj prodaje turističnega paketa ter ne glede na državo članico, v kateri se nahaja subjekt, ki zagotavlja varstvo v primeru insolventnosti.
[…]
5.   Za potovalne storitve, ki niso bile izvedene, se povračilo zagotovi brez nepotrebnega odlašanja po vložitvi zahteve potnika.“
12
Člen 23 navedene direktive, naslovljen „Obvezna narava te direktive“, v odstavku 2 določa:
„Potniki se ne morejo odpovedati pravicam, ki so jim dodeljene z nacionalnimi predpisi za prenos te direktive.“
Belgijsko pravo
13
V skladu s členom 2, točka 6, Wet betreffende de verkoop van pakketreizen, gekoppelde reisarrangementen en reisdiensten (zakon o prodaji paketnih potovanj, povezanih potovalnih aranžmajev in potovalnih storitev) z dne 21. novembra 2017 (Belgisch Staatsblad z dne 1. decembra 2017, str. 106673; v nadaljevanju: zakon o paketnih potovanjih) je treba šteti, da je „potnik“ vsaka oseba, ki skuša skleniti pogodbo, ki spada na področje uporabe tega zakona, ali je upravičena do potovanja na podlagi take že sklenjene pogodbe.
14
V skladu s členom 4 zakona o paketnih potovanjih se ta zakon ne uporablja, prvič, za paketna potovanja in povezane potovalne aranžmaje, ki trajajo manj kot štiriindvajset ur, razen če je vključena nočitev, drugič, za paketna potovanja in povezane potovalne aranžmaje, ki se občasno in na nepridobitni osnovi ponudijo ali omogočijo zaključeni skupini potnikov, in tretjič, za paketna potovanja, ločeno prodane povezane potovalne aranžmaje in potovalne storitve, kupljene na podlagi splošnega dogovora o organizaciji poslovnega potovanja med trgovcem in drugo fizično osebo ali pravno osebo, ki deluje v okviru svoje trgovske, poslovne, obrtne ali poklicne dejavnosti.
15
Člen 2, točka 3, Koninklijk besluit betreffende de bescherming tegen insolventie bij de verkoop van pakketreizen, gekoppelde reisarrangementen en reisdiensten (kraljevi odlok o varstvu v primeru insolventnosti pri prodaji paketnih potovanj, povezanih potovalnih aranžmajev in potovalnih storitev) z dne 29. maja 2018 (Belgisch Staatsblad z dne 11. junija 2018, str. 48438) določa, da je treba v smislu tega odloka šteti, da je „upravičenec“ vsak potnik v smislu člena 2, točka 6, zakona o paketnih potovanjih, v čigar korist so določene zavarovalne storitve iz poglavja 4 tega odloka.
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
16
(W)onderweg je neprofitno združenje, ki se zavzema za osebe z motnjami avtističnega spektra iz družin z nizkimi dohodki.
17
Za nekatere od svojih članov je 18. januarja 2020 sklenilo pogodbo o potovanju, imenovano „citytrip“, v Lyon (Francija), ki je vključevala vozovnice za vlake in bivanje v hotelu. Potovanje je bilo načrtovano za obdobje od 21. do 24. aprila 2020. Za ta paket je plačalo 9165,14 EUR.
18
Zaradi začetka veljavnosti zajezitvenih ukrepov, povezanih s pandemijo covida‑19, je (W)onderweg 16. marca 2020 potovalno agencijo zaprosil, naj navedeno potovanje preloži na september 2020 za isto ceno in v istem hotelu.
19
Ker se je tak odlog izkazal za nemogoč, se je pri tej agenciji pozanimal o možnosti preložitve potovanja za eno leto, to je na 20. april 2021. V okviru te izmenjave je bilo omenjeno tudi morebitno nadomestilo za (W)onderweg v obliki vrednostnega bona, ki velja eno leto, pri čemer naj bi bilo povračilo plačil, ki jih je to združenje izvedlo, po navedbah te agencije načeloma mogoče šele po izteku veljavnosti takega bona.
20
(W)onderweg je 7. septembra 2020 potovalno agencijo pozvalo, naj mu vrne znesek, plačan na podlagi pogodbe o paketnem potovanju.
21
Ker je bil zoper to agencijo 22. septembra 2020 uveden stečajni postopek, je (W)onderweg pri MS Amlin Insurance, zavarovalnici, ki je prevzela tveganja, povezana z insolventnostjo navedene agencije, vložilo zahtevek za vračilo.
22
Potem ko je zavarovalnica MS Amlin Insurance ta zahtevek zavrnila, je (W)onderweg pri rechtbank van eerste aanleg Antwerpen, afdeling Antwerpen (sodišče prve stopnje v Antwerpnu, oddelek v Antwerpnu, Belgija), vložilo tožbo, s katero je predlagalo, naj se tej zavarovalnici naloži, da mu zaradi neizpolnitve pogodbe o potovanju povrne znesek, ki predstavlja ceno paketnega potovanja.
23
To sodišče je tožbo zavrnilo z obrazložitvijo, da je bilo potovanje odpovedano, še preden je bila potovalna agencija razglašena za insolventno.
24
Hof van beroep te Antwerpen (višje sodišče v Antwerpnu, Belgija) je na podlagi pritožbe, ki jo je vložilo (W)onderweg, zavarovalnici MS Amlin Insurance naložilo plačilo zneska v višini 9165,14 EUR, skupaj z obrestmi in stroški.
25
Zavarovalnica MS Amlin Insurance je vložila kasacijsko pritožbo pri Hof van Cassatie (kasacijsko sodišče, Belgija), ki je predložitveno sodišče.
26
V zvezi s tem zavarovalnica MS Amlin Insurance trdi, da v nasprotju s tem, kar je razsodilo hof van beroep te Antwerpen (višje sodišče v Antwerpnu), združenja (W)onderweg ni mogoče šteti za potnika v smislu nacionalne ureditve, s katero se izvaja Direktiva 2015/2302, niti ni na podlagi te ureditve mogoče uveljavljati pravic. Pojem „potnik“, ki je v njej opredeljen, naj bi namreč zajemal le potnika kot fizično osebo, in sicer v obravnavanem primeru člane združenja (W)onderwega, za katere je to kupilo potovanje, in ne sàmo (W)onderweg, ki je pravna oseba.
27
Predložitveno sodišče navaja, da mora tako presoditi, ali je pravno osebo, kot je neprofitno združenje, ki od trgovca občasno kupi paketno potovanje za svoje člane, mogoče šteti za potnika v smislu člena 3, točka 6, Direktive 2015/2302, kajti sodišči, ki sta odločali meritorno, sta menili, da je pravna oseba dejansko lahko zajeta s pojmom „potnik“.
28
V teh okoliščinah je Hof van Cassatie (kasacijsko sodišče) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba pojem ‚potnik‘ iz člena 3, točka 6, Direktive [2015/2302] razlagati tako, da vključuje tudi pravno osebo, kot je neprofitno združenje, ki za svoje člane pri trgovcu občasno kupi turistični paket?“
Vprašanje za predhodno odločanje
29
Najprej je treba na eni strani pojasniti, de postavljeno vprašanje temelji na premisi, da se pogodba o potovanju iz postopka v glavni stvari nanaša na turistični paket v smislu člena 3, točka 2, Direktive 2015/2302 in da torej načeloma spada na področje uporabe te direktive, kot je omejeno z njenim členom 2(1). V zvezi s tem so belgijska, grška in italijanska vlada ter Evropska komisija v svojih pisnih stališčih sicer obravnavale upoštevnost izjem od tega področja uporabe, določenih v odstavku 2 tega člena 2, in jo izključile, vendar je treba poudariti, da te izjeme niso predmet postavljenega vprašanja, saj je predložitveno sodišče izključilo uporabo izjeme, določene v nacionalnem pravu, s katerim je bil prenesen člen 2(2)(b) te direktive, ki se nanaša zlasti na turistične pakete, ki se „občasno“ in na nepridobitni osnovi ponudijo zaključeni skupini potnikov.
30
Na drugi strani je iz spisa, ki je na voljo Sodišču, razvidno, da je združenje (W)onderweg pogodbo iz postopka v glavni stvari sicer sklenilo za račun svojih članov, vendar je to storilo v svojem imenu, spor o glavni stvari pa se nanaša na pravico do povračila, za katero to združenje trdi, da jo ima kot „potnik“ v smislu člena 3, točka 6, Direktive 2015/2302 v razmerju do zavarovalnice MS Amlin Insurance, in sicer v skladu z nacionalnim pravom, s katerim se izvaja člen 17 te direktive, ki je določba o varstvu potnikov pred insolventnostjo organizatorjev, kot je potovalna agencija iz postopka v glavni stvari, zlasti v zvezi z vračilom plačil za turistični paket, če storitve, ki so del tega turističnega paketa, niso izvedene.
31
V teh okoliščinah je treba šteti, da predložitveno sodišče z edinim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 3, točka 6, Direktive 2015/2302 razlagati tako, da je s pojmom „potnik“ v smislu te določbe zajeta tudi pravna oseba, kot je neprofitno združenje, ki je z organizatorjem v svojem imenu, vendar za račun nekaterih svojih članov, sklenilo pogodbo o paketnem potovanju.
32
V skladu z ustaljeno sodno prakso je treba pri razlagi določbe prava Unije upoštevati ne le njeno besedilo, ampak tudi okvir in cilje, ki jim sledi ureditev, katere del je, ter po potrebi zgodovino njenega nastanka. Vendar če pomen določbe prava Unije nedvoumno izhaja iz njenega besedila, Sodišče od tega pomena ne more odstopati (glej v tem smislu sodbo z dne 29. julija 2024, HDI Global in MS Amlin Insurance, C‑771/22 in C‑45/23, EU:C:2024:644, točka 56 in navedena sodna praksa).
33
V zvezi s tem je treba opozoriti, da je v členu 3, točka 6, Direktive 2015/2302 pojem „potnik“ opredeljen kot „vsaka oseba, ki skuša skleniti pogodbo ali je upravičena do potovanja na podlagi pogodbe, sklenjene v okviru področja uporabe te direktive.“
34
Ker ta določba pojem „potnik“ opredeljuje brez napotitve na nacionalna prava glede pomena, ki ga je treba dati temu pojmu, je treba za uporabo te direktive šteti, da navedena določba označuje avtonomen pojem prava Unije, ki ga je treba na njenem ozemlju razlagati enotno (glej v tem smislu sodbo z dne 9. novembra 2016, Wathelet, C‑149/15, EU:C:2016:840, točka 29).
35
Poleg tega, čeprav se izraz „potnik“ pojavlja v drugih pravnih aktih Unije, vsebuje posebno opredelitev iz člena 3, točka 6, Direktive 2015/2302 le ta direktiva. Gre torej za pojem, ki ga je treba razlagati glede na njegovo posebno vlogo v okviru navedene direktive in glede na njene cilje (glej po analogiji sodbo z dne 9. novembra 2016, Wathelet, C‑149/15, EU:C:2016:840, točka 30).
36
Po tem pojasnilu je treba na prvem mestu navesti, da se besedilo člena 3, točka 6, Direktive 2015/2302 za opredelitev pojma „potnik“ sklicuje na „katero koli osebo“, ki je v enem ali drugem položaju iz točke 33 te sodbe.
37
Poudariti je treba, da v tem besedilu ni nikjer omenjeno razlikovanje med fizičnimi osebami in pravnimi osebami, in sicer med drugim v nasprotju z opredelitvijo pojma „trgovec“ iz člena 3, točka 7, te direktive, po kateri je lahko s tem pojmom zajeta „vsaka fizična ali pravna oseba“, in opredelitvijo, ki je v pravu Unije na splošno sprejeta za pojem „potrošnik“, ki je načeloma izrecno omejen na fizične osebe (glej v tem smislu sodbo z dne 2. aprila 2020, Condominio di Milano, via Meda, C‑329/19, EU:C:2020:263, točki 24 in 25 ter navedena sodna praksa).
38
Poleg tega je treba ugotoviti, da mora zadevna oseba, da bi bila zajeta s pojmom „potnik“ v smislu člena 3, točka 6, Direktive 2015/2302, alternativno spadati v eno od dveh kategorij iz te določbe, in sicer mora bodisi „skuša[ti] skleniti pogodbo [o paketnem potovanju]“ bodisi mora biti „upravičena do potovanja“ na podlagi take pogodbe. Čeprav pravna oseba res ne more potovati na podlagi take pogodbe, pa lahko poskuša skleniti pogodbo za račun ene ali več fizičnih oseb, ki bodo šle na potovanje, ki je predmet te pogodbe.
39
Iz tega sledi, da besedilo člena 3, točka 6, Direktive 2015/2302 sicer jasno dopušča razlago, ki pravne osebe vključuje v pojem „potnik“ v smislu te določbe, in sicer kadar „skušajo skleniti pogodbo [o paketnem potovanju]“, vendar ne omogoča, da bi se takoj zavrnila ožja razlaga, v skladu s katero se ta pojem nanaša le na fizične osebe, ki lahko namreč edine potujejo na podlagi take pogodbe.
40
Tako je treba na drugem mestu preučiti sobesedilo, v katero je umeščen člen 3, točka 6, Direktive 2015/2302.
41
V zvezi s tem je iz uvodne izjave 7 te direktive razvidno, da je njen namen zaščititi ne le potrošnike, ampak tudi osebe, „ki potovanja, povezana z njihovim podjetjem ali poklicno dejavnostjo, rezervirajo prek istih sistemov rezervacij kot potrošniki“, pri čemer lahko ta kategorija oseb vključuje „poslovne potnike, vključno z osebami v svobodnih poklicih, ali samozaposlene ali druge fizične osebe“. „Da bi preprečili nejasnosti zaradi opredelitve pojma ‚potrošnik‘, ki se uporablja v drugi zakonodaji Unije,“ je bil tako s pojmom „potnik“ nadomeščen pojem „potrošnik“, ki ga je vseboval člen 2, točka 4, Direktive 90/314, ta direktiva pa je bila razveljavljena in nadomeščena z Direktivo 2015/2302.
42
Vendar v uvodni izjavi 7 ni pojasnjeno, ali taka nadomestitev pomeni, da pojem „potnik“ poleg fizičnih oseb, ki niso potrošniki, zajema tudi pravne osebe.
43
Prav tako se več določb Direktive 2015/2302 nanaša na primere, v katerih se potnik šteje za fizično osebo. To velja na primer za člen 5(1)(a)(viii) te direktive, ki se nanaša na obveznost organizatorja, da potniku, preden se zaveže s pogodbo o paketnem potovanju, posreduje med drugim podrobne informacije o primernosti potovanja „ob upoštevanju potreb potnika“, pri čemer je v uvodni izjavi 25 navedene direktive v zvezi s tem pojasnjeno, da mora trgovec v tem okviru „upoštevati posebne potrebe potnikov, ki so posebej ranljivi zaradi svoje starosti ali fizične hibe, ki bi jih trgovec lahko razumno predvidel“.
44
Vendar je treba poudariti, da taki elementi sobesedila, v katero je umeščen člen 3, točka 6, Direktive 2015/2302, le potrjujejo, da so fizične osebe očitno lahko zajete s pojmom „potnik“ v smislu te določbe, zlasti kadar skušajo skleniti pogodbo o paketnem potovanju, ne da bi bile iz tega pojma izključene pravne osebe, ki so v enakem položaju.
45
Poleg tega je iz člena 2(2)(c) te direktive, ki z njenega področja uporabe izključuje med drugim turistične pakete, kupljene na podlagi splošnega dogovora za organizacijo poslovnega potovanja med trgovcem in drugo fizično „ali pravno“ osebo v poslovne namene, mogoče sklepati, da turistični paketi, ki jih kupijo pravne osebe, načeloma spadajo na to področje uporabe.
46
Na tretjem mestu, tako razlago potrjujejo cilji Direktive 2015/2302, ki so, kot je razvidno iz člena 1 te direktive v povezavi z njenimi uvodnimi izjavami od 1 do 3, odpraviti dvoumja, zapolniti zakonodajne vrzeli in prilagoditi obseg varstva, ki ga potnikom zagotavlja Direktiva 90/314, da se upošteva razvoj trga, ter prispevati k doseganju visoke ravni varstva potrošnikov, kot se zahteva s členom 169 PDEU. Direktiva 2015/2302 tako prispeva k zagotavljanju visoke ravni varstva potrošnikov v okviru politike Unije na področju paketnih potovanj v skladu s členom 38 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (sodba z dne 29. julija 2024, HDI Global in MS Amlin Insurance, C‑771/22 in C‑45/23, EU:C:2024:644, točka 74).
47
V zvezi s tem je treba, prvič, glede na te cilje in dejstvo, da so pravice, podeljene z Direktivo 2015/2302, zavezujoče narave, kot je razvidno iz člena 23(2) te direktive, dati prednost široki razlagi pojma „potnik“ v smislu člena 3, točka 6, navedene direktive, da se zagotovi njen polni učinek (glej po analogiji sodbo z dne 24. oktobra 2024, Zabitoń, C‑347/23, EU:C:2024:919, točka 28 in navedena sodna praksa).
48
Drugič, razlaga pojma „potnik“ v smislu člena 3, točka 6, Direktive 2015/2302, ki iz njega izključuje pravno osebo, ki skuša skleniti pogodbo o paketnem potovanju v svojem imenu, vendar za račun ene ali več fizičnih oseb, bi nujno povzročila znižanje ravni varstva teh fizičnih oseb, ki bodo pogosto potrošniki, v primerjavi s primerom, v katerem bi bil zadevni pravni osebi priznan status „potnika“, in to še toliko bolj, če je ta, kot v obravnavanem primeru, neprofitno združenje, ki deluje v korist nekaterih svojih članov, ki jih je mogoče šteti za ranljive osebe.
49
V prvem primeru se namreč ta pravna oseba, čeprav je a priori edina sopogodbenica organizatorja v zvezi s sklenjeno pogodbo o paketnem potovanju, ne bi mogla v svojem imenu, a v korist fizičnih oseb, za katerih račun je bila ta pogodba sklenjena, sklicevati na pravice, ki bi jih sicer lahko imela na podlagi Direktive 2015/2302, med katerimi je pravica iz člena 17 te direktive, če je ne bi bilo mogoče šteti za „potnika“. Te fizične osebe bi torej morale same posamično svoje pravice uveljavljati pred nacionalnimi sodišči, čeprav niso stranke te pogodbe.
50
Čeprav je v tem okviru res mogoče, da navedene fizične osebe po potrebi zadevni pravni osebi dovolijo, da jih za to zastopa pred sodiščem, bi nujnost takega ukrepanja vseeno otežila uresničevanje pravic, podeljenih z Direktivo 2015/2302, in torej ne bi mogla prispevati k doseganju visoke ravni varstva potrošnikov, temveč bi takemu cilju škodila.
51
Tretjič, razlaga pojma „potnik“, ki ne bi vključevala pravnih oseb, kot so neprofitna združenja, bi prav tako povzročila nastanek pravne praznine, ker bi tako lahko obstajala pogodba o paketnem potovanju, ki bi jo veljavno sklenila pravna oseba, ne da bi lahko uveljavljala pravice, povezane s to pogodbo, ki so podeljene z Direktivo 2015/2302. Razlaga pojma „potnik“, ki bi privedla do tega rezultata, bi bila torej v nasprotju s ciljem, navedenim v točki 46 te sodbe, ki je med drugim zapolniti pravne praznine.
52
Dalje, četrtič, kot je bilo navedeno v točki 35 te sodbe, je treba upoštevati posebno funkcijo pojma „potnik“ v okviru te direktive.
53
Kot pa izhaja tudi iz uvodne izjave 7 Direktive 2015/2302, navedene v točki 41 te sodbe, je očitno, da v primeru turističnega paketa, ki spada na področje uporabe te direktive, kot je opredeljeno v njenem členu 2, posebna funkcija pojma „potnik“ ni to, da so nekatere osebe izključene iz varstva, podeljenega s to direktivo, na podlagi funkcionalnega merila, ki se nanaša zlasti na njihov status ob nakupu tega turističnega paketa oziroma na njihovo pravno naravo, temveč to, da se opredeli obseg oseb, ki se lahko sklicujejo na pravice, podeljene z navedeno direktivo, zgolj glede na povezavo, ki jo imajo s pogodbami, ki se nanašajo na tak turistični paket, in sicer bodisi tako, da skušajo skleniti take pogodbe, bodisi da so upravičene do potovanja na podlagi že sklenjenih pogodb.
54
Zato cilji Direktive 2015/2302 in posebna funkcija, ki jo ima pojem „potnik“ v smislu njenega člena 3, točka 6, v okviru te direktive, zahtevajo, da se ta pojem razlaga tako, da zajema tudi pravne osebe, ki skušajo v svojem imenu, vendar za račun nekaterih fizičnih oseb, skleniti pogodbo o paketnem potovanju, ki spada na področje uporabe navedene direktive.
55
Nazadnje je treba pojasniti, kot je to storila Komisija, da fizična ali pravna oseba, ki skuša skleniti pogodbo o paketnem potovanju in jo je zato treba šteti za potnika v smislu člena 3, točka 6, Direktive 2015/2302, ta status ohrani, če je sklenila pogodbo. Ni namreč mogoče sprejeti, da oseba, ki skuša skleniti tako pogodbo v korist drugega, po sklenitvi pogodbe izgubi status potnika zgolj zato, ker sama ni upravičena do potovanja na podlagi te pogodbe, sicer bi se v praksi izničilo varstvo, ki ji ga zagotavlja ta direktiva.
56
Glede na vse zgornje preudarke je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 3, točka 6, Direktive 2015/2302 razlagati tako, da je s pojmom „potnik“ v smislu te določbe zajeta tudi pravna oseba, kot je neprofitno združenje, ki je z organizatorjem v svojem imenu, vendar za račun nekaterih svojih članov, sklenilo pogodbo o paketnem potovanju.
Stroški
57
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (deseti senat) razsodilo:
Člen 3, točka 6, Direktive (EU) 2015/2302 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2015 o paketnih potovanjih in povezanih potovalnih aranžmajih, spremembi Uredbe (ES) št. 2006/2004 in Direktive 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 90/314/EGS
je treba razlagati tako, da
je s pojmom „potnik“ v smislu te določbe zajeta tudi pravna oseba, kot je neprofitno združenje, ki je z organizatorjem v svojem imenu, vendar za račun nekaterih svojih članov, sklenilo pogodbo o paketnem potovanju.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nizozemščina.