62022TJ0776_RES
Cauza T‑776/22
TP
împotriva
Comisiei Europene
Hotărârea Tribunalului (Camera a treia extinsă) din 18 decembrie 2024
„Achiziții publice – Regulamentul financiar – Excludere pentru o durată de doi ani de la procedurile de achiziții și de acordare de granturi finanțate din bugetul general al Uniunii și din FED – Deficiențe semnificative în ceea ce privește respectarea principalelor obligații în executarea unui contract anterior – Articolul 136 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul financiar – Lipsa unei legături automate între o constatare a unor deficiențe în ceea ce privește respectarea obligațiilor contractuale efectuată de instanța competentă să judece litigiile legate de contract și adoptarea unei măsuri de excludere de către ordonatorul de credite competent – Obligația de evaluare în mod concret și individualizat a comportamentului persoanei declarate răspunzătoare – Contract anterior atribuit unui grup de operatori economici – – Răspundere contractuală solidară”
Achiziții publice ale Uniunii Europene – Procedură de cerere de ofertă – Decizie de excludere a unui operator de la procedurile de cerere de ofertă și de acordare de granturi – Deficiențe semnificative în ceea ce privește respectarea principalelor obligații în executarea unui contract anterior – Lipsa unei legături automate între o constatare a unor deficiențe în ceea ce privește respectarea obligațiilor contractuale efectuată de instanța competentă 0să judece litigiile legate de contract și adoptarea unei măsuri de excludere de către ordonatorul de credite competent – Obligația de evaluare în mod concret și individualizat a comportamentului persoanei declarate răspunzătoare – Răspundere solidară – Lipsă
[Regulamentul 2018/1046 al Parlamentului European și al Consiliului, considerentele (77), (101) și (105) și art. 2, art. 136 alin. (1) lit. (b)-(h) și alin. (2); Regulamentul nr. 1605/2002 al Consiliului, considerentul (25); Directiva 2014/24 a Parlamentului European și a Consiliului, art. 57 alin. (4) lit. (g)]
(a se vedea punctele 32, 34-60, 62-71, 82 și 83)
Rezumat
Întrunit în cameră extinsă, Tribunalul se pronunță, pentru prima dată, asupra aspectului dacă articolul 136 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul 2018/1046 (
1
) obligă ordonatorul de credite competent să adopte o sancțiune să evalueze în mod concret și individualizat comportamentul persoanei declarate răspunzătoare înainte de a adopta o decizie de excludere de la participarea la procedurile de atribuire.
Comisia Europeană a lansat o procedură de atribuire a unui contract de achiziții publice de lucrări privind modernizarea unei lucrări care a fost atribuit consorțiului format din TP, reclamanta, și partenerul acesteia. Contractul de achiziții publice a fost încheiat la 5 octombrie 2009, lucrările au început în luna noiembrie 2009 și s‑au încheiat doi ani mai târziu.
În 2012, au fost constatate defecțiuni ale lucrării și acestea au făcut obiectul unor reparații efectuate de partener, în numele consorțiului. Comisia însă nu a considerat satisfăcătoare reparațiile respective. După transmiterea notificării lor de reziliere a contractului, părțile au supus diferendul unui comitet de soluționare a litigiilor.
Ulterior, Comisia a inițiat o procedură de arbitraj în temeiul Regulamentului de arbitraj al Camerei Internaționale de Comerț (CIC), care a constituit un tribunal arbitral în acest scop. În 2022, acesta din urmă a obligat reclamanta și partenerul său la plata către Uniunea Europeană a unei sume corespunzătoare costurilor necesare pentru repararea lucrării.
În februarie 2021, Comisia sesizase și comitetul interinstituțional care are scopul de a evalua cererile și de a emite recomandări cu privire la nevoia de a lua decizii privind excluderea și impunerea de sancțiuni financiare în cazurile care îi sunt sesizate de Comisie sau de alte instituții și organe ale Uniunii.
La 1 octombrie 2022, în urma recomandării comitetului interinstituțional, Comisia a adoptat decizia prin care TP a fost exclusă, pe de o parte, de la participarea la procedurile de atribuire reglementate de Regulamentul 2018/1046 sau finanțate de cel de al 11-lea Fond european de dezvoltare (FED) și, pe de altă parte, de la selecția pentru execuția fondurilor Uniunii Europene (denumită în continuare „decizia atacată”).
Astfel, TP a introdus o acțiune în anulare împotriva deciziei atacate.
Aprecierea Tribunalului
Mai întâi, Tribunalul interpretează articolul 136 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul 2018/1046 privind excluderea de la participarea la procedurile de atribuire întrucât s‑au constatat deficiențe semnificative în ceea ce privește respectarea principalelor obligații potrivit unei interpretări literale, contextuale, istorice și teleologice și constată că nu există o legătură automată între constatarea unor deficiențe în ceea ce privește respectarea obligațiilor contractuale efectuată de instanța competentă să judece litigiile legate de contract și adoptarea unei măsuri de excludere de către ordonatorul de credite competent.
În această privință, în primul rând, Tribunalul arată că această dispoziție, potrivit unei interpretări literale, face trimitere la deficiențe în ceea ce privește respectarea obligațiilor de executare a unui angajament juridic, astfel încât este aplicabilă în ipoteza unor deficiențe în ceea ce privește respectarea unor obligații contractuale. Aceasta nu prevede însă că orice deficiență în ceea ce privește respectarea unei obligații contractuale determină automat adoptarea unei măsuri de excludere, întrucât se face referire în această dispoziție la faptul că s‑au constatat „deficiențe semnificative” în ceea ce privește respectarea „principalelor obligații”, astfel încât este vorba despre condiții suplimentare impuse în mod specific de acest regulament financiar pentru adoptarea unei măsuri de excludere. În plus, termenii utilizați sunt suficient de nedeterminați pentru a lăsa o marjă de apreciere ordonatorului de credite competent în calificarea juridică a faptelor, ceea ce confirmă că acesta, înainte de a adopta o măsură de excludere, trebuie să efectueze o calificare juridică autonomă a faptelor.
În al doilea rând, în cadrul unei interpretări contextuale, Tribunalul consideră că, din moment ce articolul 136 alineatul (2) din Regulamentul 2018/1046 nu prevede că existența unei hotărâri judecătorești definitive sau a unei decizii definitive adoptate de o autoritate distinctă de ordonatorul de credite are un impact asupra aprecierii efectuate de acesta în ipoteza prevăzută la articolul 136 alineatul (1) litera (e) din acest regulament, orice legătură automată între constatarea de către instanța competentă să judece litigiile legate de contract a unor deficiențe în ceea ce privește respectarea de către persoana declarată răspunzătoare a obligațiilor sale contractuale și adoptarea de către ordonatorul de credite competent a unei măsuri de excludere este exclusă. Dimpotrivă, în ceea ce privește în mod specific această dispoziție, ordonatorul de credite competent trebuie să efectueze o calificare juridică autonomă a comportamentului persoanei declarate răspunzătoare.
În al treilea rând, în cadrul unei interpretări istorice și teleologice, Tribunalul consideră că, în ipoteza prevăzută la articolul 136 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul 2018/1046, lipsa unei legături automate este stabilită în considerentul (76) al aceluiași regulament, care arată că posibilitatea de a lua decizii de excludere sau de a impune sancțiuni financiare este independentă de posibilitatea de a aplica sancțiuni contractuale, cum ar fi daunele interese. Pe de altă parte, regimul autonom de sancțiuni prevăzut de Regulamentul financiar urmărește, de la instituirea sa, obiective specifice de interes general, care sunt distincte de buna executare a contractului sau de protecția și de despăgubirea părților la contract pe care un regim de răspundere contractuală urmărește să o asigure. Diferența dintre obiectivele urmărite de regimul de sancțiuni instituit prin Regulamentul financiar și cele urmărite de un regim de răspundere contractuală confirmă lipsa unei legături automate.
În continuare, în măsura în care articolul 136 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul 2018/1046 nu implică în mod automat adoptarea unei măsuri de excludere, Tribunalul verifică dacă această dispoziție trebuie interpretată în sensul că impune ordonatorului de credite competent o obligație de examinare individuală a comportamentului persoanei declarate răspunzătoare atunci când intenționează să aplice această dispoziție.
Cu privire la acest aspect, Tribunalul notează că, potrivit unei interpretări literale a acestei dispoziții, din modul său de redactare rezultă că „persoana” sau „entitatea” care a săvârșit o deficiență în ceea ce privește respectarea obligațiilor sale contractuale este exclusă de ordonatorul de credite competent. Aceasta presupune în principiu o identitate a autorului deficienței cu destinatarul sancțiunii și, prin urmare, o deficiență individuală a destinatarului sancțiunii în ceea ce privește respectarea obligațiilor sale contractuale.
În ceea ce privește interpretarea contextuală a articolului 136 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul 2018/1046, Tribunalul precizează că o astfel de interpretare se poate întemeia pe analiza unor dispoziții care fac parte din alte texte decât cel din care face parte dispoziția interpretată, în special atunci când dispozițiile în cauză sunt analoge sau când textele în care figurează acestea au aceleași finalități. În această privință, în Directiva 2014/24 (
2
) figurează o dispoziție analogă articolului 136 alineatul (1) litera (e), și anume articolul 57 alineatul (4) litera (g). Astfel, această dispoziție are în vedere posibilitatea de a exclude orice operator economic de la participarea la o procedură de achiziții publice ca urmare a unor deficiențe semnificative sau persistente ale operatorului economic. În plus, legiuitorul Uniunii a dorit să stabilească o coerență între Regulamentul financiar și Directiva 2014/24, astfel cum reiese din mai multe considerente ale acestui regulament. Astfel, prin aplicarea prin analogie a jurisprudenței Curții referitoare la Directiva 2014/24 (
3
), Tribunalul consideră că revine ordonatorului de credite competent sarcina de a evalua în mod concret și individualizat comportamentul persoanei declarate răspunzătoare atunci când pune în aplicare articolul 136 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul 2018/1046.
În sfârșit, în ceea ce privește natura examinării efectuate de Comisie în decizia atacată, Tribunalul constată că, în vederea aplicării articolului 136 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul 2018/1046, Comisia s‑a întemeiat pe răspunderea solidară a reclamantei, în calitate de membru al consorțiului, fără a lua în considerare comportamentul său individual.
În consecință, având în vedere că ordonatorul de credite competent, înainte de a adopta o măsură de excludere împotriva unei persoane sau a unei entități, trebuie să evalueze în mod concret și individualizat comportamentul acestei persoane sau al acestei entități, în lumina tuturor elementelor pertinente, și că, în speță, Comisia s‑a limitat să se întemeieze pe răspunderea solidară a reclamantei, în calitate de membră a consorțiului, fără a lua în considerare comportamentul său individual, Tribunalul anulează decizia atacată.
(
1
)	Regulamentul (UE, Euratom) 2018/1046 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iulie 2018 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii, de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 1296/2013, (UE) nr. 1301/2013, (UE) nr. 1303/2013, (UE) nr. 1304/2013, (UE) nr. 1309/2013, (UE) nr. 1316/2013, (UE) nr. 223/2014, (UE) nr. 283/2014 și a Deciziei nr. 541/2014/UE și de abrogare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 (JO 2018, L 193, p. 1, denumit în continuare „Regulamentul financiar”).
(
2
)	Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO 2014, L 94, p. 65).
(
3
)	A se vedea Hotărârea din 26 ianuarie 2023, HSC Baltic ș.a. (C‑682/21, EU:C:2023:48, punctele 46-49).