62021CJ0801_RES
Cauza C‑801/21 P
Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală
împotriva
Indo European Foods Ltd
Hotărârea Curții (Camera a cincea) din 20 iunie 2024
„Recurs – Marcă a Uniunii Europene – Cerere de înregistrare a mărcii Uniunii Europene figurative Abresham Super Basmati Selaa Grade One World’s Best Rice – Marca verbală anterioară neînregistrată din Regatul Unit BASMATI – Regulamentul (CE) nr. 207/2009 – Articolul 8 alineatul (4) – Regulamentul (UE) 2017/1001 – Articolul 72 – Motiv relativ de refuz – Opoziție – Cale de atac în fața camerei de recurs – Respingere – Acțiune în fața Tribunalului – Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice – Articolele 126 și 127 – Perioada de tranziție – Consecințele încheierii perioadei de tranziție asupra protecției mărcii anterioare – Împrejurări ulterioare adoptării deciziei în litigiu – Persistența obiectului acțiunii și a interesului de a exercita acțiunea”
Acțiune în anulare – Condiții de admisibilitate – Interesul de a acționa – Examinare din oficiu de către instanță
(art. 263 al patrulea paragraf TFUE)
(a se vedea punctele 45 și 76)
Acțiune în anulare – Obiect – Cerere de anulare a unei decizii întemeiate pe un drept anterior care a dispărut după adoptarea acestei decizii – Persistența obiectului acțiunii – Condiție – Neretragerea actului atacat
(art. 263 TFUE)
(a se vedea punctele 58 și 59)
Marcă a Uniunii Europene – Procedura căii de atac – Acțiune în fața instanței Uniunii – Acțiune formulată împotriva unei decizii de respingere a unei opoziții la înregistrarea unei mărci a Uniunii Europene – Interesul de a acționa – Condiție – Acțiune care poate aduce un beneficiu părții care a introdus‑o – Criterii de apreciere
(art. 263 al patrulea paragraf TFUE; Regulamentul nr. 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 72)
(a se vedea punctele 78-83)
Marcă a Uniunii Europene – Procedura căii de atac – Acțiune în fața instanței Uniunii – Competența Tribunalului – Somație adresată Oficiului – Excludere
[Regulamentul 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului, art. 72 alin. (6)]
(a se vedea punctul 93)
Rezumat
Sesizată cu un recurs formulat de Oficiul Uniunii Europene pentru Proprietate Intelectuală (EUIPO), pe care îl respinge, Curtea se pronunță cu privire la problema menținerii obiectului acțiunii și a persistenței interesului de a acționa al persoanei care a formulat opoziția ca urmare a dispariției, la o dată ulterioară deciziei de confirmare a respingerii opoziției și a introducerii unei acțiuni la Tribunal împotriva acestei decizii, a protecției conferite dreptului anterior din cauza încheierii perioadei de tranziție instituite prin Acordul de retragere a Regatului Unit din Uniune (
1
).
La 14 iunie 2017, domnul Chakari a solicitat EUIPO înregistrarea mărcii Uniunii Europene figurative Abresham Super Basmati Selaa Grade One World’s Best Rice pentru produse pe bază de orez. Indo European Foods Ltd a formulat opoziție (
2
) în temeiul mărcii verbale anterioare neînregistrate din Regatul Unit BASMATI, care, potrivit dreptului aplicabil în Regatul Unit, i‑ar permite să împiedice utilizarea mărcii solicitate. Divizia de opoziție a respins solicitarea.
Ulterior, camera de recurs a confirmat această respingere prin decizia din 2 aprilie 2020 (denumită în continuare „decizia în litigiu”) pentru motivul că Indo European Foods nu a demonstrat că denumirea „basmati” îi permitea să interzică utilizarea mărcii solicitate în Regatul Unit.
Prin Hotărârea din 6 octombrie 2021 (
3
), Tribunalul a anulat decizia în litigiu. Acesta a statuat, pe de o parte, că retragerea Regatului Unit din Uniune nu a determinat rămânerea fără obiect a litigiului, dat fiind că decizia în litigiu intervenise în perioada de tranziție în care marca anterioară în cauză continua să beneficieze de aceeași protecție ca cea de care ar fi beneficiat dacă nu s‑ar fi retras Regatul Unit. Pe de altă parte, acesta a considerat că interesul Indo European Foods de a acționa continua să existe.
EUIPO a formulat deci recurs împotriva acestei hotărâri, invocând un motiv unic, întemeiat pe încălcarea cerinței privind menținerea interesului reclamantei de a exercita acțiunea.
Aprecierea Curții
În primul rând, Curtea se pronunță cu privire la examinarea de către Tribunal a menținerii obiectului litigiului. Astfel, ea constată că argumentația EUIPO potrivit căreia Tribunalul a confundat problema menținerii interesului de a exercita acțiunea cu data la care trebuie apreciată legalitatea unei decizii contestate trebuie considerată ca având la bază o interpretare eronată a hotărârii Tribunalului. Astfel, în ceea ce privește obiectul litigiului, Tribunalul s‑a limitat să examineze menținerea acestuia prin raportare la sfârșitul perioadei de tranziție care intervenise în cursul procedurii aflate pe rolul său.
Pe de altă parte, Curtea subliniază că, potrivit unei jurisprudențe constante, obiectul litigiului trebuie să persiste, ca și interesul de a exercita acțiunea, până la pronunțarea hotărârii judecătorești, sub sancțiunea nepronunțării asupra fondului, ceea ce presupune ca acțiunea sau, după caz, recursul să fie susceptibil, prin rezultatul său, să aducă un beneficiu părții care l‑a formulat. Ea amintește de asemenea că, din moment ce o decizie care face obiectul unei acțiuni în anulare la Tribunal nu a fost retrasă în mod formal, acesta din urmă este îndreptățit să constate că litigiul își păstrează obiectul. O asemenea constatare nu este răsturnată de caducitatea deciziei contestate survenite după introducerea acțiunii.
În speță, Curtea constată că, pentru a considera că acțiunea nu rămăsese fără obiect, Tribunalul s‑a întemeiat pe constatarea că obiectul litigiului era decizia în litigiu, pronunțată înainte de încheierea perioadei de tranziție. Dat fiind că EUIPO nu contestă nici că decizia în litigiu nu fusese retrasă în mod formal la data la care Tribunalul a statuat, nici că încheierea perioadei de tranziție nu avusese ca efect dispariția retroactivă a acestei decizii, Curtea concluzionează că argumentația acestuia nu este, prin urmare, fondată.
În al doilea rând, Curtea examinează chestiunea aprecierii menținerii interesului de a exercita acțiunea. În această privință, ea respinge argumentul EUIPO potrivit căruia Tribunalul ar fi omis să ia în considerare natura specifică a procedurii de opoziție, funcția esențială a mărcii, principiul teritorialității și caracterul unitar al mărcii Uniunii Europene.
Astfel, mai întâi, această argumentație este întemeiată pe premisa că, în ceea ce privește o acțiune îndreptată împotriva unei decizii a unei camere de recurs de respingere a unei opoziții, menținerea unui interes de a exercita acțiunea la Tribunal trebuie apreciată numai în raport cu interesele juridice protejate de Regulamentul privind marca Uniunii Europene aplicabil și depinde astfel exclusiv de aspectul dacă mai poate surveni un risc de conflict atunci când se pronunță Tribunalul. Or, această premisă ar presupune limitarea elementelor care pot fi luate în considerare pentru a aprecia menținerea interesului de a acționa a unui reclamant care formulează o acțiune în temeiul articolului 72 din Regulamentul 2017/1001 (
4
) în raport cu un reclamant care formulează o acțiune în temeiul articolului 263 TFUE și nu are justificare nici în textele aplicabile, nici în jurisprudență.
În continuare, Curtea arată că existența unui interes de a exercita acțiunea în anulare presupune ca, prin rezultatul său, acțiunea să poată aduce un beneficiu persoanei care a introdus‑o. Astfel, problema dacă, în ceea ce privește o decizie de respingere a unei opoziții la înregistrarea unei mărci a Uniunii Europene, persoana care a formulat opoziția poate obține un beneficiu dintr‑o acțiune formulată la Tribunal trebuie apreciată în mod concret în lumina tuturor consecințelor care pot decurge din constatarea unei eventuale nelegalități care a afectat această decizie și din natura prejudiciului pretins suferit. Or, în speță, pe de o parte, Tribunalul a constatat în mod întemeiat că obiectul acțiunii nu dispăruse. Pe de altă parte, decizia în litigiu a confirmat respingerea opoziției pe baza constatării că nu erau îndeplinite condițiile de aplicare a articolului 8 alineatul (4) din Regulamentul 2017/1001. Prin urmare, din moment ce Indo European Foods, în susținerea acțiunii sale la Tribunal, a invocat încălcarea acestei dispoziții de către camera de recurs, iar decizia în litigiu aduce prejudicii intereselor sale economice, anularea acesteia ar putea să îi aducă un beneficiu.
În sfârșit, împrejurarea că cealaltă parte în procedura care s‑a aflat pe rolul camerei de recurs ar putea, în cazul în care calea de atac în fața acestui organ ar fi admisă, să transforme cererea sa de înregistrare a unei mărci în cereri de înregistrare a unor mărci naționale în toate statele membre de la sfârșitul perioadei de tranziție nu influențează interesul Indo European Foods de a exercita acțiunea în privința deciziei în litigiu.
În al treilea rând, Curtea analizează argumentația prin care EUIPO susține că Tribunalul a încălcat articolul 72 alineatul (6) din Regulamentul 2017/1001 privind executarea de către EUIPO a hotărârilor instanțelor Uniunii, prin aceea că i‑ar fi impus să nu examineze menținerea interesului de a exercita acțiunea și să nu țină seama de efectele juridice ale încheierii perioadei de tranziție prevăzute de Acordul de retragere a Regatului Unit din Uniune.
Pe de o parte, aceasta precizează că, deși instituția, organul, oficiul sau agenția emitentă a actului anulat este obligată, pentru a se conforma unei hotărâri de anulare și pentru a‑i asigura executarea integrală, să respecte dispozitivul acestuia și motivele pe care se întemeiază acesta, nu este totuși de competența Tribunalului să adreseze somații EUIPO. Pe de altă parte, aceasta constată că Tribunalul s‑a limitat în esență să constate interesul Indo European Foods de a exercita acțiunea la Tribunal. Prin urmare, nu se poate considera că Tribunalul ar fi impus EUIPO pretinsele obligații menționate.
(
1
)	Articolele 126 și 127 din Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice (JO 2020, L 29, p. 7).
(
2
)	Întemeiată pe articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca Uniunii Europene (JO 2009, L 78, p. 1).
(
3
)	Hotărârea din 6 octombrie 2021, Indo European Foods/EUIPO – Chakari (Abresham Super Basmati Selaa Grade One World’s Best Rice) (T‑342/20, EU:T:2021:651).
(
4
)	Regulamentul (UE) 2017/1001 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2017 privind marca Uniunii Europene (JO 2017, L 154, p. 1).