62018TJ0310_RES
Cauza T‑310/18
European Federation of Public Service Unions (EPSU)șiJan Goudriaan
împotriva
Comisei Europene
Hotărârea Tribunalului (Camera a noua extinsă) din 24 octombrie 2019
„Politica socială – Dialog între partenerii sociali la nivelul Uniunii – Acord intitulat «Cadrul general de informare și de consultare a funcționarilor și [a] angajaților administrațiilor guvernelor centrale» – Cerere comună a părților semnatare de a pune în aplicare acest acord la nivelul Uniunii – Refuz al Comisiei de a prezenta Consiliului o propunere de decizie – Acțiune în anulare – Act supus căilor de atac – Admisibilitate – Marja de apreciere a Comisiei – Autonomia partenerilor sociali – Principiul subsidiarității – Proporționalitate”
Acțiune în anulare – Acte supuse căilor de atac – Noțiune – Acte care produc efecte juridice obligatorii – Decizie a Comisiei prin care se refuză prezentarea către Consiliu a unei propuneri de decizie vizând punerea în aplicare, la nivelul Uniunii, a unui acord încheiat de partenerii sociali – Includere
[art. 155 alin. (2) și art. 263 TFUE]
(a se vedea punctele 20 și 22-36)
Politica socială – Acord privind politica socială – Acorduri între partenerii sociali – Punere în aplicare printr‑o decizie a Consiliului la propunerea Comisiei – Prerogativa de inițiativă a Comisiei – Întindere – Cerere comună a părților semnatare – Obligația Comisiei de a prezenta Consiliului o propunere de decizie – Inexistență
[art. 17 alin. (2) TUE; art. 155 alin. (2) TFUE]
(a se vedea punctele 51, 66, 67, 73, 74, 78, 79, 81, 82, 90, 93 și 103)
Acte ale instituțiilor – Natură juridică – Act legislativ– Noțiune – Măsuri adoptate la capătul unei proceduri de punere în aplicare, la nivelul Uniunii, a acordurilor încheiate de partenerii sociali – Excludere
[art. 155 alin. (2) și art. 289 TFUE]
(a se vedea punctul 69)
Politica socială – Acord privind politica socială – Acorduri între partenerii sociali – Punere în aplicare printr‑o decizie a Consiliului la propunerea Comisiei – Prerogativa de inițiativă a Comisiei – Condiție – Respectarea principiului democrației – Reprezentativitatea semnatarilor acordului – Respectarea principiilor subsidiarității și proporționalității
[art. 17 alin. (1) TUE; art. 155 TFUE]
(a se vedea punctele 75, 95, 96, 98 și 137)
Politica socială – Acord privind politica socială – Acorduri între partenerii sociali – Punere în aplicare printr‑o decizie a Consiliului la propunerea Comisiei – Prerogativa de inițiativă a Comisiei – Marja de apreciere a Comisiei – Control jurisdicțional – Limite
[art. 17 alin. (1) TUE; art. 155 TFUE]
(a se vedea punctele 108-112)
Rezumat
În Hotărârea EPSU și Goudriaan/Comisia (T‑310/18), pronunțată la 24 octombrie 2019, Tribunalul a respins o acțiune în anulare îndreptată împotriva unei decizii a Comisiei prin care se refuză prezentarea către Consiliu a unei propuneri de decizie de punere în aplicare, la nivelul Uniunii, a unui acord semnat de partenerii sociali europeni.
În luna decembrie a anului 2015, partenerii sociali au semnat un acord intitulat „Cadrul general de informare și de consultare a funcționarilor și [a] angajaților administrațiilor guvernelor centrale” (denumit în continuare „acordul”), în temeiul articolului 155 alineatul (1) TFUE. Ulterior aceștia au solicitat în comun Comisiei să prezinte o propunere în vederea punerii în aplicare a acordului la nivelul Uniunii printr‑o decizie a Consiliului adoptată în temeiul articolului 155 alineatul (2) TFUE. Or, în luna martie a anului 2018, Comisia a informat partenerii sociali despre refuzul său de a prezenta Consiliului o astfel de propunere de decizie. Această decizie privind refuzul era fondată pe motive întemeiate, în primul rând, pe caracterul specific al administrațiilor guvernelor centrale, întrucât acestea exercită prerogative de putere publică, în al doilea rând, pe existența, în legislațiile naționale a numeroase state membre, a unor dispoziții referitoare la informarea și la consultarea funcționarilor și a angajaților acestor administrații și, în al treilea rând, pe existența unor diferențe semnificative între statele membre cu privire la definirea și la limitele respectivelor administrații, astfel încât o eventuală decizie a Consiliului de punere în aplicare a acordului ar avea un domeniu de aplicare mai mult sau mai puțin extins în funcție de statele membre.
Tribunalul a statuat, mai întâi, că decizia Comisiei privind refuzul constituia un act atacabil. Astfel, pe de o parte, aceasta nu putea fi calificată drept act pregătitor și, pe de altă parte, eventuala existență a unei largi puteri de apreciere nu se opunea admisibilității acțiunii.
În continuare, Tribunalul a statuat că, atunci când partenerii sociali au negociat și au încheiat un acord în temeiul articolului 155 alineatul (1) TFUE, iar părțile semnatare prezintă o cerere comună prin care se urmărește punerea în aplicare a acestui acord la nivelul Uniunii printr‑o decizie a Consiliului adoptată în temeiul articolului 155 alineatul (2) TFUE, Comisia nu este obligată să admită această cerere și îi revine sarcina de a aprecia dacă este necesar să prezinte Consiliului o propunere în acest sens.
Tribunalul a adăugat, în această privință, că Comisia trebuie nu numai să verifice stricta legalitate a clauzelor unui astfel de acord, ci și să ia în considerare interesul general al Uniunii și, prin urmare, să aprecieze oportunitatea, inclusiv din perspectiva unor considerații de ordin politic, economic și social, a eventualei puneri în aplicare, la nivelul Uniunii, a acestui acord.
În sfârșit, Tribunalul a precizat că Comisia dispune de o largă marjă de apreciere și că, în caz de refuz, decizia adoptată de Comisie trebuie să facă obiectul unui control restrâns din partea Tribunalului.