Privremena verzija
PRESUDA SUDA (drugo vijeće)
21. svibnja 2026.(*)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Carinska unija – Provedbena uredba (EU) 2022/191 – Uvođenje konačne antidampinške pristojbe na uvoz određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje podrijetlom iz Narodne Republike Kine – Članak 1. stavak 3. – Carinska deklaracija – Zahtjev za izmjenu – Uvoznikovo predočenje trgovačkog računa koji ispunjava zahtjeve iz te odredbe nakon podnošenja carinske deklaracije”
U predmetu C-889/24,
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU-a, koji je uputila Administratīvā rajona tiesa (Općinski upravni sud, Latvija), odlukom od 20. prosinca 2024., koju je Sud zaprimio 20. prosinca 2024., u postupku
„DELVE 2” SIA
protiv
Valsts ieņēmumu dienests,
SUD (drugo vijeće),
u sastavu: K. Jürimäe, predsjednica vijeća, K. Lenaerts, predsjednik Suda, u svojstvu suca drugog vijeća, F. Schalin (izvjestitelj), M. Gavalec i Z. Csehi, suci,
nezavisni odvjetnik: A. Biondi,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–        za latvijsku vladu, E. Bārdiņš, J. Davidoviča i K. Pommere, u svojstvu agenata,
–        za belgijsku vladu, S. Baeyens i M. Jacobs, u svojstvu agenata,
–        za Europsku komisiju, I. Naglis i R. Pethke, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1        Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 1. stavka 3. Provedbene uredbe Komisije (EU) 2022/191 od 16. veljače 2022. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje podrijetlom iz Narodne Republike Kine (SL 2022., L 36, str. 1.).
2        Zahtjev je upućen u okviru spora između društva „DELVE 2” SIA (u daljnjem tekstu: Delve), osnovanog u skladu s latvijskim pravom, i Valsts ieņēmumu dienestsa (porezna uprava, Latvija), u vezi s odbijanjem porezne uprave zahtjeva društva Dalve za izmjenu carinskih deklaracija na temelju valjanih trgovačkih računa sastavljenih nakon podnošenja tih deklaracija.
Pravni okvir
Provedbena uredba 2022/191
3        U uvodnim izjavama 606. i 607. Provedbene uredbe 2022/191 navodi se:
„(606)      Kako bi se rizik od izbjegavanja mjera zbog velike razlike u stopama pristojbi sveo na najmanju moguću razinu, potrebne su posebne mjere kako bi se osigurala primjena pojedinačnih antidampinških pristojbi. Društva na koja se primjenjuju pojedinačne antidampinške pristojbe moraju carinskim tijelima država članica predočiti valjani trgovački račun. Račun mora biti u skladu sa zahtjevima iz članka 1. stavka 3. ove Uredbe. Na uvoz uz koji nije priložen takav račun trebalo bi primjenjivati antidampinšku pristojbu koja se primjenjuje na ‚sva ostala društva’.
(607)      Iako je predočenje tog računa potrebno za carinska tijela država članica za primjenu pojedinačnih stopa antidampinške pristojbe na uvoz, to nije jedini element o kojem carinska tijela trebaju voditi računa. Naime, čak i ako im se predoči račun koji ispunjava sve zahtjeve iz članka 1. stavka 3. ove Uredbe, carinska tijela država članica trebala bi provesti uobičajene provjere i trebala bi, kao u svim drugim slučajevima, zatražiti dodatne dokumente (otpremne dokumente itd.) radi provjere točnosti pojedinosti navedenih u izjavi te kako bi se osiguralo da je daljnja primjena niže stope pristojbe opravdana, u skladu s carinskim propisima.”
4        Člankom 1. te provedbene uredbe utvrđuje se:
„1.      Uvodi se konačna antidampinška pristojba na uvoz određenih elemenata za pričvršćivanje od željeza ili čelika, osim od nehrđajućeg čelika, odnosno vijaka za drvo (isključujući vijke za pragove), samoureznih vijaka, ostalih vijaka i svornjaka s glavom (s njihovim maticama ili podloškama ili bez njih, ali isključujući vijke i svornjake za pričvršćivanje građevnog materijala željezničkih kolosijeka) i podloški podrijetlom iz Narodne Republike Kine, trenutačno razvrstanih pod oznakama KN 7318 12 90, 7318 14 91, 7318 14 99, 7318 15 58, 7318 15 68, 7318 15 82, 7318 15 88, osim ex 7318 15 95 (oznake TARIC 7318159519 i 7318159589), osim ex 7318 21 00 (oznake TARIC 7318210031, 7318210039, 7318210095 i 7318210098) i osim ex 7318 22 00 (oznake TARIC 7318220031, 7318220039, 7318220095 i 7318220098).
2.      Stope konačne antidampinške pristojbe koje se primjenjuju na neto cijenu franko granica Unije, neocarinjeno, za proizvod opisan u stavku 1. koji proizvode društva navedena u nastavku, jesu sljedeće:
Društvo
Stopa konačne antidampinške pristojbe (%)
Dodatna oznaka
TARIC
[...]
[...]
[...]
Ostala društva koja surađuju navedena u Prilogu
39,6
Sva ostala društva
86,5
C999
3.      Uvjet za primjenu pojedinačnih stopa pristojbi utvrđenih za trgovačka društva navedena u stavku 2. podnošenje je carinskim tijelima država članica valjanog trgovačkog računa na kojem se nalazi datirana izjava koju je potpisao službenik subjekta koji izdaje račun, uz navođenje njegova imena i funkcije, koja glasi: ‚Ja, niže potpisani, potvrđujem da je (obujam) (predmetnog proizvoda) iz ovog računa koji se prodaje za izvoz u Europsku uniju proizvelo društvo (naziv društva i adresa) (dodatna oznaka TARIC) u [predmetna zemlja]. Izjavljujem da su podaci na ovom računu potpuni i točni.’ Ako se takav račun ne predoči, primjenjuje se pristojba koja se primjenjuje na sva ostala društva.
4.      Osim ako je drukčije određeno, primjenjuju se važeće odredbe o carinama.”
5        Prilog navedenoj provedbenoj uredbi, naslovljen „Proizvođači izvoznici koji surađuju, ali nisu uključeni u uzorak”, sadržava tablicu u sljedećem obliku:
„Zemlja
Ime
Dodatna oznaka TARIC
[...]
[...]
[...]
Narodna Republika Kina
Jiashan Xiaohai Metal Products Factory
C797
[...]
[...]
[...]”
Carinski zakonik Unije
6        U članku 15. Uredbe (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. o Carinskom zakoniku Unije (SL 2013., L 269, str. 1. i ispravci SL 2013., L 287, str. 90., SL 2015., L 70, str. 64., SL 2016., L 267, str. 2., SL 2018., L 294, str. 44., SL 2022., L 43, str. 93. i SL 2023./90151, L; u daljnjem tekstu: Carinski zakonik Unije), naslovljenom „Informacije koje se pružaju carinskim tijelima”, određuje se:
„1.      Sve osobe koje su izravno ili neizravno uključene u ispunjavanje carinskih formalnosti ili u carinske provjere, na zahtjev carinskih tijela i u određenom roku, pružaju tim tijelima sve potrebne isprave i informacije, u primjerenom obliku, kao i svu potrebnu pomoć za okončavanje tih formalnosti ili provjera.
2.      Podnošenjem carinske deklaracije, deklaracije za privremeni smještaj, ulazne skraćene deklaracije, izlazne skraćene deklaracije, deklaracije za ponovni izvoz ili obavijesti o ponovnom izvozu koje osoba podnosi carinskim tijelima ili pri podnošenju zahtjeva za odobrenje ili neku drugu odluku, dotična je osoba odgovorna za sve sljedeće:
(a)      točnost i potpunost informacija koje se navode u deklaraciji, obavijesti ili zahtjevu;
(b)      vjerodostojnost, točnost i valjanost svih dokumenata koji se prilažu deklaraciji, obavijesti ili zahtjevu;
(c)      ako je potrebno, ispunjenje svih obveza koje se odnose na stavljanje dotične robe u predmetni carinski postupak ili na obavljanje odobrenih radnji.
Prvi podstavak primjenjuje se i na pružanje svih informacija u bilo kojem drugom obliku koje carinska tijela zahtijevaju ili koje im se pružaju.
[...]”
7        Članak 46. tog zakonika, naslovljen „Upravljanje rizikom i carinske provjere”, u stavku 1. određuje:
„Carinska tijela mogu obaviti sve carinske provjere koje smatraju potrebnima.
Carinske provjere osobito se mogu sastojati od pregleda robe, uzimanja uzoraka, provjere točnosti i potpunosti informacija koje se navode u deklaraciji ili obavijesti i postojanju, vjerodostojnosti, točnosti i valjanosti dokumenata, pregledavanja računa gospodarskih subjekata i drugih evidencija, provjere prijevoznih sredstava, provjere prtljage i ostale robe koju nose osobe i obavljanja službenih ispitivanja i ostalih sličnih radnji.”
8        Članak 48. navedenog zakonika, naslovljen „Naknadna provjera”, glasi kako slijedi:
„Za potrebe carinskih provjera, carinska tijela mogu provjeriti točnost i potpunost informacija iz carinske deklaracije, deklaracije za privremeni smještaj, ulazne skraćene deklaracije, izlazne skraćene deklaracije, deklaracije za ponovni izvoz ili obavijesti o ponovnom izvozu te postojanje, vjerodostojnost, točnost i valjanost svih pratećih isprava te mogu ispitati račune deklaranta i ostale evidencije koje se odnose na aktivnosti u vezi predmetne robe ili prije naknadnih trgovačkih aktivnosti koje uključuju tu robu nakon njezinog puštanja. Ta tijela mogu također pregledati takvu robu i/ili uzeti uzorke ako je još uvijek moguće to učiniti.
Takve se provjere mogu obaviti u poslovnim prostorima posjednika robe ili posjednikovog zastupnika, prostorima svake osobe koja je izravno ili neizravno uključena u te radnje u poslovnom svojstvu ili bilo koje druge osobe koja je u posjedu tih isprava i podataka u poslovne svrhe.”
9        Članak 173. istog zakonika, naslovljen „Izmjena carinske deklaracije”, u stavku 3. predviđa:
„Na zahtjev deklaranta se u roku od tri godine od dana prihvaćanja carinske deklaracije može dopustiti izmjena carinske deklaracije nakon puštanja robe kako bi deklarant ispunio svoje obveze vezane za stavljanje robe u dotični carinski postupak.”
Glavni postupak i prethodna pitanja
10      U srpnju 2022. društvo Delve podnijelo je tri carinske deklaracije radi puštanja u slobodan promet robe kvalificirane kao „željezne ili čelične podloške” (u daljnjem tekstu: predmetna roba), kupljene od društva Tandl Industry Co., Ltd, sa sjedištem u Kini. Predmetna roba deklarirana je pod oznakom 7318 22 00 kombinirane nomenklature iz Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (SL 1987., L 256, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 12., str. 3.), u verziji koja proizlazi iz Provedbene uredbe Komisije (EU) 2021/1832 od 12. listopada 2021. (SL 2021., L 385, str. 1. i ispravci SL 2021., L 414., str. 1. i SL 2022., L 13, str. 75.) (u daljnjem tekstu: KN) i pod oznakom 7318 22 00 98 integrirane tarife Europske unije (TARIC) iz članka 2. Uredbe br. 2658/87.
11      Uz te carinske deklaracije priloženi su računi s datumom 22. prosinca 2021. na kojima nije bio naveden ni identitet njihova izdavatelja ni proizvođač predmetne robe na koju su se odnosili. Slijedom toga, na predmetnu robu primijenjena je stopa konačne antidampinške pristojbe od 86,5 % (dodatna oznaka TARIC C999), koja se primjenjuje na „sva ostala društva”, u skladu s tablicom iz članka 1. stavka 2. Provedbene uredbe 2022/191.
12      Društvo Delve u rujnu 2022. poreznoj upravi podnijelo je zahtjev za izmjenu navedenih carinskih deklaracija. Tom je izmjenom Delve namjeravao zamijeniti dodatnu oznaku TARIC C999 dodatnom oznakom TARIC C797, koja se primjenjuje na uvoz od proizvođača Jiashan Xiaohai Metal Products Factory, navedenog u Prilogu Provedbenoj uredbi 2022/191. Prema mišljenju društva Delve, posljedica je trebala biti primjena stope konačne antidampinške pristojbe od 39,6 %, koja se primjenjuje na „ostala društva koja surađuju navedena u Prilogu”, kako je to predviđeno tim člankom 1. stavkom 2. Tom zahtjevu za izmjenu priložena je druga verzija triju računa navedenih u prethodnoj točki, na kojima je, međutim, ponovno bio datum 22. prosinca 2021.
13      Međutim, porezna uprava odbila je provesti zatražene izmjene uz obrazloženje da proizvođačeva izjava nije bila u skladu sa zahtjevima iz članka 1. stavka 3. Provedbene uredbe 2022/191. S jedne strane, istaknula je da se proizvod koji je ondje naveden, odnosno „vijci”, ne može izjednačiti s prijavljenim proizvodom, odnosno s „podloškama”. S druge strane, istaknula je da izmijenjena deklaracija ne sadržava ni ime službenika koji ju je potpisao ni datum.
14      Društvo Delve 6. ožujka 2023. poreznoj upravi podnijelo je novi zahtjev za izmjenu triju carinskih deklaracija, kojem je priložena treća verzija triju računa navedenih u točki 11. ove presude. Na tim je novim ispravama, premda su sastavljene nakon podnošenja carinskih deklaracija, i dalje bio datum 22. prosinca 2021. Trima odlukama donesenima 15. prosinca 2023. porezna uprava, iako je utvrdila da ti računi sada ispunjavaju formalne zahtjeve iz članka 1. stavka 3. Provedbene uredbe 2022/191, ipak je ponovno odbila izmijeniti te carinske deklaracije.
15      Naime, porezna uprava – pozivajući se, među ostalim, na uvodne izjave 606. i 607. Provedbene uredbe 2022/191 i na presudu od 12. listopada 2017., Tigers (C-156/16, u daljnjem tekstu: presuda Tigers, EU:C:2017:754) – smatrala je da predočenje računa koji je u skladu sa zahtjevima iz tog članka 1. stavka 3. nakon podnošenja carinske deklaracije nije samo po sebi dovoljno kako bi se mogla zahtijevati automatska primjena pojedinačne stope antidampinške pristojbe. Društvo Delve u tu je svrhu trebalo podnijeti dokaze kojima se nedvosmisleno utvrđuje da je Jiashan Xiaohai Metal Products Factory stvarni proizvođač predmetne robe, što taj uvoznik i dalje nije učinio.
16      Društvo Delve podnijelo je tužbu protiv tih odluka porezne uprave pred Administratīvā rajona tiesom (Općinski upravni sud, Latvija), sudom koji je uputio zahtjev. U prilog svojoj tužbi tvrdi da je ispunilo formalne zahtjeve iz članka 1. stavka 3. Provedbene uredbe 2022/191, što i sâma porezna uprava priznaje. Stoga je porezna uprava trebala prihvatiti izmjenu predmetnih carinskih deklaracija i primijeniti sniženu stopu antidampinške pristojbe koja se primjenjuje na društvo Jiashan Xiaohai Metal Products Factory.
17      Sud koji je uputio zahtjev izražava sumnje u pogledu toga može li uvoznik zahtijevati pravo na izmjenu carinske deklaracije koja od samog početka ne ispunjava zahtjeve iz članka 1. stavka 3. Provedbene uredbe 2022/191 predočenjem računa koji je u skladu s tim zahtjevima nakon podnošenja te deklaracije, a radi primjene snižene stope antidampinške pristojbe.
18      Osim toga, sud koji je uputio zahtjev ističe moguću proturječnost između teksta članka 1. stavka 3. Provedbene uredbe 2022/191, kojim se zahtijeva predočenje valjanog trgovačkog računa, i uvodne izjave 607. te uredbe, prema kojoj predočenje takvog računa ne bi trebalo biti jedini element o kojem carinska tijela trebaju voditi računa.
19      U tim je okolnostima Administratīvā rajona tiesa (Općinski upravni sud) odlučila prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.      U okolnostima glavnog postupka, treba li članak 1. stavak 3. [Provedbene uredbe 2022/191] tumačiti na način da je za potrebe utvrđivanja konačne antidampinške pristojbe uvoznik ovlašten, nakon podnošenja carinske deklaracije, predočiti valjan račun koji je sastavljen a posteriori?
2.      Treba li članak 1. stavak 3. [Provedbene uredbe 2022/191], u vezi s njezinom uvodnom izjavom 607., tumačiti na način da predočenje odgovarajućeg računa možda ne može samo po sebi biti temelj za primjenu pojedinačne stope pristojbe?”
O prethodnim pitanjima
Prvo pitanje
20      Svojim prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 1. stavak 3. Provedbene uredbe 2022/191 tumačiti na način da
se, radi utvrđivanja konačne antidampinške pristojbe, tom odredbom dopušta uvozniku da nakon podnošenja carinske deklaracije predoči trgovački račun koji je u skladu sa zahtjevima iz te odredbe, a koji je naknadno sastavljen.
21      U skladu s ustaljenom sudskom praksom, u svrhu tumačenja odredbe prava Unije valja uzeti u obzir ne samo njezin tekst već i kontekst te ciljeve propisa kojeg je ona dio (presuda Tigers, t. 21. i navedena sudska praksa).
22      Kad je riječ o tekstu članka 1. stavka 3. Provedbene uredbe br. 2022/191, njime se određuje da se primjena pojedinačne stope antidampinške pristojbe uvjetuje predočenjem carinskim tijelima država članica valjanog trgovačkog računa koji mora biti u skladu sa zahtjevima iz te odredbe. Ako se takav račun ne predoči, primjenjuje se pristojba koja se primjenjuje na sva ostala društva koja nisu navedena u toj uredbi.
23      Iz tog teksta jasno proizlazi da je predočenje valjanog računa, koji je u skladu sa zahtjevima iz navedene odredbe, nužan uvjet za primjenu pojedinačne stope antidampinške pristojbe. Nasuprot tomu, u navedenom tekstu ni na koji se način ne navodi u kojem se trenutku takav račun mora predočiti. Stoga se ne zabranjuje da se račun koji ispunjava sve zahtjeve iz navedene odredbe predoči carinskim tijelima nakon podnošenja carinske deklaracije (vidjeti po analogiji presudu Tigers, t. 23. i 24.). Tim se tekstom ne zabranjuje ni da se takav račun naknadno sastavi ili ispravi.
24      Kad je riječ o kontekstu članka 1. stavka 3. Provedbene uredbe 2022/191, valja utvrditi da ta uredba ne sadržava nijednu drugu odredbu koja bi precizirala trenutak u kojem se carini mora predočiti valjani trgovački račun.
25      U tom pogledu valja pojasniti da se člankom 1. stavkom 4. Provedbene uredbe 2022/191 predviđa da se, osim ako je drukčije određeno, primjenjuju važeće odredbe o carinama. Stoga, s obzirom na to da tom provedbenom uredbom nije drukčije određeno, načini podnošenja i provjere carinskih deklaracija za proizvode na koje se primjenjuju antidampinške pristojbe uređeni su Carinskim zakonikom Unije (vidjeti po analogiji presudu Tigers, t. 27.).
26      U tom pogledu valja utvrditi da taj zakonik ne navodi izričito u kojem trenutku trgovački račun mora biti predočen.
27      Međutim, s jedne strane, članak 173. navedenog zakonika u određenim slučajevima predviđa postupak zahtjeva za naknadnu izmjenu carinske deklaracije. Stavkom 3. tog članka predviđeno je da se, na zahtjev deklaranta, u roku od tri godine od dana prihvaćanja carinske deklaracije može dopustiti njezina izmjena nakon puštanja robe „kako bi deklarant ispunio svoje obveze vezane za stavljanje robe u dotični carinski postupak”. Stoga deklarant može dostaviti nove dokaze i dokumente u prilog zahtjevu za izmjenu.
28      S druge strane, iz članaka 46. i 48. tog zakonika proizlazi da carinska tijela mogu provjeriti, među ostalim, točnost i potpunost informacija koje se navode u deklaraciji ili obavijesti kao i postojanje, vjerodostojnost, točnost i valjanost dokumenata.
29      Iz tih odredaba Carinskog zakonika Unije proizlazi da je u određenim okolnostima dopušteno dostavljati nove dokaze koje carinska tijela mogu uzeti u obzir, i to čak i nakon podnošenja carinske deklaracije, pod nadzorom tih tijela. Ništa ne upućuje na to da bi iz toga bilo isključeno predočenje valjanog trgovačkog računa koji je u skladu sa zahtjevima iz članka 1. stavka 3. Provedene uredbe 2022/191 (vidjeti po analogiji presudu Tigers, t. 31. i 32.).
30      U prilog tom zaključku govore i ciljevi koji se nastoje postići tom provedbenom uredbom.
31      Naime, u skladu s uvodnom izjavom 606. navedene provedbene uredbe, kako bi se rizik od izbjegavanja mjera zbog velike razlike u stopama pristojbi sveo na najmanju moguću razinu, potrebne su posebne mjere kako bi se osigurala primjena pojedinačnih antidampinških pristojbi.
32      Takva je primjena osigurana ako su antidampinške pristojbe određene na temelju podataka čiju je točnost bilo moguće provjeriti, prema potrebi primjenom članaka 46. i 48. Carinskog zakonika Unije (vidjeti po analogiji presudu Tigers, t. 35.).
33      S obzirom na to, imajući u vidu činjenicu da je cilj Provedbene uredbe 2022/191 smanjivanje rizika izbjegavanja mjera pravilnom primjenom antidampinških pristojbi, valja smatrati da se uvoznicima o kojima je riječ dopušta da valjani trgovački račun ili ispravljenu ili novu verziju takvog računa predoče i nakon podnošenja carinske deklaracije (vidjeti po analogiji presudu Tigers, t. 36.).
34      Stoga na prvo pitanje valja odgovoriti tako da članak 1. stavak 3. Provedbene uredbe 2022/191 treba tumačiti na način da se, radi utvrđivanja konačne antidampinške pristojbe, tom odredbom dopušta uvozniku da nakon podnošenja carinske deklaracije predoči trgovački račun koji je u skladu sa zahtjevima iz te odredbe, a koji je naknadno sastavljen.
Drugo pitanje
35      Svojim drugim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 1. stavak 3. Provedbene uredbe 2022/191, u vezi s njezinom uvodnom izjavom 607., tumačiti na način da činjenica da je predočen trgovački račun za robu na koju se primjenjuje pojedinačna stopa antidampinške pristojbe, koji je valjano sastavljen i koji ispunjava zahtjeve iz te odredbe, sama po sebi automatski opravdava primjenu te stope.
36      Kao što je to istaknuto u točki 23. ove presude, kao prvo, iz sâmog teksta članka 1. stavka 3. Provedbene uredbe 2022/191 proizlazi da je predočenje valjanog računa koji je u skladu sa zahtjevima iz te odredbe nužan uvjet za primjenu pojedinačne stope antidampinške pristojbe. Međutim, taj tekst ne sadržava nikakvo pojašnjenje u pogledu toga je li predočenje takvog računa dovoljan uvjet za primjenu pojedinačne stope.
37      Kad je riječ, kao drugo, o kontekstu članka 1. stavka 3. Provedbene uredbe 2022/191, valja podsjetiti na to da, kao što to proizlazi iz točke 25. ove presude, tu odredbu treba tumačiti zajedno s relevantnim odredbama Carinskog zakonika Unije.
38      U tom pogledu prije svega valja istaknuti da članak 15. stavak 2. Carinskog zakonika Unije obvezuje deklarante da u svojoj deklaraciji dostave točne i potpune informacije. Nadalje, kao što je to istaknuto u točki 28. ove presude, iz članaka 46. i 48. tog zakonika proizlazi da carinska tijela mogu provjeriti, među ostalim, točnost i potpunost informacija koje se navode u deklaraciji ili obavijesti kao i postojanje, vjerodostojnost, točnost i valjanost dokumenata. Naposljetku, kao što to proizlazi iz točke 27. ove presude, članak 173. stavak 3. navedenog zakonika u određenim slučajevima dopušta izmjenu carinske deklaracije u roku od tri godine od dana njezina prihvaćanja.
39      Međutim, predočenje valjanog trgovačkog računa koji je u skladu sa zahtjevima iz članka 1. stavka 3. Provedbene uredbe 2022/191 ne može spriječiti carinska tijela da izvršavaju svoje ovlasti nadzora i provjere. U tim okolnostima valja smatrati da predočenje takvog računa ne dovodi ipso facto do primjene pojedinačne stope antidampinške pristojbe.
40      Kao treće, kad je riječ o ciljevima propisa kojeg je članak 1. stavak 3. Provedbene uredbe 2022/191
dio, najprije valja podsjetiti na to da iz uvodne izjave 15. Carinskog zakonika Unije u biti proizlazi da je njegov cilj borba protiv prijevara i da su carinske provjere neodvojivo povezane s postizanjem tog cilja (vidjeti u tom smislu presudu od 8. lipnja 2023., Zes Zollner Electronic, C-640/21, EU:C:2023:457, t. 45. i 46.).
41      Taj cilj borbe protiv prijevara konkretnije se odražava i u uvodnim izjavama 606. i 607. Provedbene uredbe 2022/191. Točno je da iz prve od tih uvodnih izjava proizlazi da je, kako bi se rizik od izbjegavanja mjera zbog velike razlike u stopama pristojbi sveo na najmanju moguću razinu, potrebno da društva koja zahtijevaju da se primijeni pojedinačna stopa antidampinške pristojbe predoče trgovački račun koji je u skladu sa zahtjevima iz članka 1. stavka 3. te provedbene uredbe. Međutim, iz druge od tih uvodnih izjava proizlazi da predočenje takvog računa nije jedini element o kojem carinska tijela trebaju voditi računa. Naime, čak i ako im se predoči račun koji je u skladu sa svim tim zahtjevima, ta carinska tijela trebaju provesti uobičajene provjere zahtijevajući, uz ostalo, predočenje dodatnih dokumenata, radi provjere točnosti informacija navedenih u carinskoj deklaraciji te kako bi se osiguralo da je daljnja primjena niže stope pristojbe opravdana, u skladu s carinskim propisima.
42      Svako suprotno tumačenje – prema kojem bi sâmo predočenje valjanog računa, čak i ako je sadržavao lažne izjave, bilo dovoljno za primjenu pojedinačne stope antidampinške pristojbe – moglo bi lišiti učinka ta pravila, koja su nužna za učinkovitu borbu protiv prijevare, i potaknuti mogućnosti prijevare koje su očito protivne ciljevima carinskih propisa.
43      Iz prethodnih razmatranja proizlazi da je predočenje valjanog trgovačkog računa koji je u skladu sa zahtjevima iz članka 1. stavka 3. Provedbene uredbe 2022/191 nužan uvjet za određivanje pojedinačne stope antidampinške pristojbe, ali ne osigurava automatski primjenu te stope. Naime, čak i ako im se predoči takav račun, carinska tijela moraju, u skladu s carinskim propisima, moći provjeriti točnost podataka navedenih na tom računu.
44      Stoga na drugo pitanje valja odgovoriti tako da članak 1. stavak 3. Provedbene uredbe 2022/191, u vezi s njezinom uvodnom izjavom 607., treba tumačiti na način da činjenica da je predočen trgovački račun za robu na koju se primjenjuje pojedinačna stopa antidampinške pristojbe, koji je valjano sastavljen i koji ispunjava zahtjeve iz te odredbe, sama po sebi automatski ne opravdava primjenu te stope.
Troškovi
45      Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (drugo vijeće) odlučuje:
1.      Članak 1. stavak 3. Provedbene uredbe Komisije (EU) 2022/191 od 16. veljače 2022. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje podrijetlom iz Narodne Republike Kine
treba tumačiti na način da se:
radi utvrđivanja konačne antidampinške pristojbe, tom odredbom dopušta uvozniku da nakon podnošenja carinske deklaracije predoči trgovački račun koji je u skladu sa zahtjevima iz te odredbe, a koji je naknadno sastavljen.
2.      Članak 1. stavak 3. Provedbene uredbe 2022/191, u vezi s njezinom uvodnom izjavom 607.,
treba tumačiti na način da:
činjenica da je predočen trgovački račun za robu na koju se primjenjuje pojedinačna stopa antidampinške pristojbe, koji je valjano sastavljen i koji ispunjava zahtjeve iz te odredbe, sama po sebi automatski ne opravdava primjenu te stope.
Potpisi
*      Jezik postupka: latvijski