62014TO0199(03)_HR
Stranke
Operativni dio
Stranke
U predmetu T‑199/14 R,
Vanbreda Risk & Benefits,
sa sjedištem u Antwerpenu (Belgija), koji zastupaju P. Teerlinck i P. de Bandt, avocats,
tužitelj,
protiv
Europske komisije,
koju zastupaju S. Delaude i L. Cappelletti, u svojstvu agenata,
tuženika,
povodom zahtjeva za određivanje privremenih mjera kojim se u bitnome traži suspenzija primjene odluke Komisije od 30. siječnja 2014. kojom je ista odbila ponudu što ju je tužitelj podnio na temelju poziva na nadmetanje za nabavu koja se odnosila na osiguranje stvari i osoba te kojom je ugovor dodijelila drugom društvu,
PREDSJEDNIK OPĆEG SUDA
donosi sljedeće
Rješenje (1)
Okolnosti spora, postupak i zahtjevi stranaka
1. Komisija je u Službenom listu Europske unije
10. kolovoza 2013. objavila poziv na nadmetanje s oznakom OIB.DR.2/PO/2013/062/591, u sklopu nabave usluga osiguranja stvari i osoba, podijeljenih u četiri grupe predmeta nabave. Grupa br. 1 odnosila se na osiguranje nekretnina i stvari koje se u njima nalaze, počevši od 1. ožujka 2014., pri čemu Komisija sklapa ugovor u svoje ime te u ime sljedećih javnih naručitelja: Vijeća Europske unije, Europskog gospodarskog i socijalnog odbora, Odbora regija Europske unije, Izvršne agencije Europskog istraživačkog vijeća, Izvršne agencije za konkurentnost i inovacije, Izvršne agencije za istraživanje, Izvršne agencije za obrazovanje, audiovizualnu politiku i kulturu i Izvršne agencije za inovacije i mreže (u daljnjem tekstu: poziv na nadmetanje).
2. Postupak javne nabave bio je namijenjen nadomještanju tada važećeg ugovora koji je sklopljen s konzorcijem čiji je posrednik tužitelj Vanbreda Risk & Benefits i koji je istjecao 28. veljače 2014.
3. Dana 7. rujna 2013. u dodatku Službenom listu objavljen je ispravak spomenutog poziva (SL S 174) kojim je rok za dostavu ponuda produljen do 25. listopada 2013., a dan održavanja javnog otvaranja ponuda pomaknut na 31. listopada 2013. Tijekom javnog otvaranja ponuda, povjerenstvo za njegovu provedbu potvrdilo je primitak dviju ponuda za grupu br. 1: s jedne strane, ponudu društva Marsh SA, posrednika u osiguranju, i, s druge strane, tužiteljevu ponudu.
4. Komisija je 30. siječnja 2014. obavijestila, s jedne strane, društvo Marsh o odabiru njegove ponude za dodjelu ugovora za grupu br. 1, a, s druge strane, tužitelja da njegova ponuda za grupu br. 1 nije odabrana jer nije istaknuo najnižu cijenu (u daljnjem tekstu: pobijana odluka).
5. Zasebnim zahtjevima od 28. ožujka 2014. tužitelj je podnio tajništvu Općeg suda, s jedne strane, tužbu za poništenje pobijane odluke na temelju članka 263. UFEU‑a i tužbu za naknadu štete na temelju članaka 268. i 340. UFEU‑a, zahtijevajući da se Komisiji naloži da mu plati iznos od milijun eura, i, s druge strane, ovaj zahtjev u kojem je u bitnome pozvao suca privremene pravne zaštite da:
– s jedne strane, na temelju članka 105. stavka 2. Poslovnika Općeg suda naloži suspenziju primjene pobijane odluke do objave rješenja kojim će se okončati ovaj postupak privremene pravne zaštite te, s druge strane, suspendira primjenu pobijane odluke do donošenja odluke Općeg suda u glavnoj stvari;
– naloži podnošenje sljedećih dokumenata:
[ omissis ]
– naloži Komisiji snošenje troškova.
6. Predsjednik Općeg suda rješenjem Vanbreda Risk & Benefits/Komisija od 3. travnja 2014. (T‑199/14 R, u daljnjem tekstu: rješenje od 3. travnja 2014.), u skladu s člankom 105. stavkom 2. Poslovnika, naložio je suspenziju primjene pobijane odluke i ugovora o uslugama koji su sklopili Komisija, društvo Marsh i dotični osiguravatelj(i) do objave rješenja kojim se okončava ovaj postupak privremene pravne zaštite.
7. Dana 8. travnja 2014. Komisija je, s jedne strane, uputila ugovor o uslugama OIB.DR.2/PO/2013/062/591/C0/L1 i, s druge strane, podnijela zahtjev kojim od predsjednika Općeg suda traži da odmah, retroaktivno i bezuvjetno, odgodi primjenu točke 1. izreke svojeg rješenja od 3. travnja 2014. S obzirom na novi element na koji je Komisija upozorila suca privremene pravne zaštite u pogledu isteka prethodnog ugovora o osiguranju i posljedica povezanih s time, sudac privremene pravne zaštite 10. travnja 2014. donio je rješenje kojim je prihvatio Komisijin zahtjev.
[ omissis ]
9. Komisija je 25. travnja 2014. podnijela svoja očitovanja o zahtjevu za privremenu pravnu zaštitu u kojima u bitnome od predsjednika Općeg suda zahtijeva da:
– odbije tužiteljev zahtjev za suspenziju primjene pobijane odluke;
– naknadno donese odluku o troškovima u ovom postupku privremene pravne zaštite.
[ omissis ]
12. Dopisom od 7. listopada 2014. stranke su pozvane na raspravu koja se održala 21. listopada 2014.
Pravo
[ omissis ]
16. U obzir valja uzeti posebnu ulogu postupka privremene pravne zaštite u postupcima javne nabave (rješenje od 4. veljače 2014., Serco Belgium i dr./Komisija, T‑644/13 R, Zb., EU:T:2014:57, t. 18. i prateće točke). U tom smislu potrebno je također u obzir uzeti pravni okvir uspostavljen europskim zakonodavstvom koje je primjenjivo na postupke dodjele ugovora koje provode javni naručitelji država članica. Posebice, u skladu s uvodnom izjavom 40. Delegirane uredbe, u vezi s člankom 91. stavkom 2. Direktive 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ (SL L 94, str. 65.), materijalna pravila o javnoj nabavi trebaju se temeljiti na Direktivi 2014/24.
17. Nadalje, kao što je to navedeno, s jedne strane, u uvodnim izjavama 1. do 3. Direktive Vijeća 89/665/EEZ od 21. prosinca 1989. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na primjenu postupaka kontrole na sklapanje ugovora o javnoj nabavi robe i javnim radovima (SL L 395, str. 33.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 6., str. 3.) te, s druge strane, u uvodnoj izjavi 3. Direktive 2007/66/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2007. o izmjeni direktiva Vijeća 89/665/EEZ i 92/13/EEZ u vezi s poboljšanjem učinkovitosti postupaka pravne zaštite koji se odnose na sklapanje ugovora o javnoj nabavi (SL L 335, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 198.), kako bi se osigurala učinkovita primjena tih pravila, u zakonodavstvu je bilo nužno uspostaviti niz proceduralnih zahtjeva koji omogućuju brza pravna sredstva u fazi kad se kršenja mogu otkloniti.
18. Nadalje, kao što to proizlazi iz uvodnih izjava 2., 3. i 5. te članka 2. stavka 1. Direktive 89/665, u posebnom kontekstu javne nabave privremene mjere ne smatraju se samo sredstvom suspenzije postupka dodjele nego i sredstvom ispravljanja očitoga kršenja koje bi inače bilo obuhvaćeno glavnim postupkom.
19. Uzimanje u obzir učinka takvih razmatranja na izvršavanje nadležnosti suca privremene pravne zaštite opravdano je činjenicom da je, s jedne strane, kao što je to slučaj na nacionalnoj razini, svrha privremenih mjera iz glave III. poglavlja 1. Poslovnika u predmetima javne nabave osiguranje učinkovite sudske zaštite s obzirom na primjenu pravila javne nabave koja su primjenjiva na institucije i tijela Unije, a koja se u biti temelje na Direktivi 2014/24 (vidjeti točku 16. ovog rješenja kao i uvodnu izjavu 4. Direktive 2007/66), i, s druge strane, u skladu s općim načelom tumačenja kako je primijenjeno u presudi od 19. rujna 2013., preispitivanje presude Komisija/Strack (C‑579/12 RX‑II, Zb., EU:C:2013:570, t. 40.), tim se direktivama naglašava postojanje temeljnog načela prava Unije o javnoj nabavi, djelotvorne sudske zaštite ponuditelja, čija posebna važnost proizlazi iz sudske prakse Suda (vidjeti u tom smislu presudu od 11. rujna 2014., Fastweb, C‑19/13, Zb., EU:C:2014:2194, t. 60. i navedenu sudsku praksu) i koje je zajamčeno člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.
20. Stoga, iako je nesporno da Opći sud odbija kao bespredmetan tužbeni razlog koji se temelji na povredi institucije Unije odredbe neke direktive o javnoj nabavi čiji su adresati po definiciji države članice (vidjeti u tom smislu presude od 19. ožujka 2010., Evropaïki Dynamiki/Komisija, T‑50/05, Zb., EU:T:2010:101, t. 104.; od 11. svibnja 2010., PC‑Ware Information Technologies/Komisija, T‑121/08, Zb., EU:T:2010:183, t. 50. i od 6. svibnja 2013., Kieffer Omnitec/Komisija, T‑288/11, EU:T:2013:228, t. 22. do 24.), sud Unije ipak može uzeti u obzir izraz općih načela prava Unije koja su sadržana u tom aktu Unije. U predmetnom slučaju direktive donesene u području javne nabave samo odražavaju u tom pogledu osobito važnu ulogu prava na djelotvornu sudsku zaštitu u tom području.
[ omissis ]
1. Fumus boni iuris
22. Kad je riječ o pretpostavci u vezi s postojanjem fumus boni iuris, valja podsjetiti da je ona ispunjena ako u stadiju postupka privremene pravne zaštite postoji važan pravni spor čije rješenje nije unaprijed izvjesno, tako da žalba na prvi pogled nije bez ozbiljnih temelja (vidjeti u tom smislu rješenja od 13. lipnja 1989., Publishers Association/Komisija, 56/89 R, Zb., EU:C:1989:238, t. 31. i od 8. svibnja 2003., Komisija/Artegodan i dr., C‑39/03 P‑R, Zb., EU:C:2003:269, t. 40.). Naime, budući da je svrha postupka za privremenu pravnu zaštitu zajamčiti punu učinkovitost konačne odluke koja se treba donijeti, kako bi se izbjegla praznina u pravnoj zaštiti koju osiguravaju sudovi Unije, sudac koji odlučuje o zahtjevu za privremenu pravnu zaštitu mora se ograničiti na prima facie
ocjenu osnovanosti razloga iznesenih u okviru postupka o meritumu, kako bi utvrdio postojanje dovoljno velike vjerojatnosti za uspjeh tužbe (rješenja od 19. prosinca 2013., Komisija/Njemačka, C‑426/13 P(R), Zb., EU:C:2013:848, t. 41. i od 8. travnja 2014., Komisija/ANKO, C‑78/14 P‑R, Zb., EU:C:2014:239, t. 15.).
23. Iako je točno da u okviru postupka privremene pravne zaštite sudac privremene pravne zaštite općenito nije dužan provesti tako temeljito ispitivanje kao u okviru postupka o meritumu, to utvrđenje ne može se tumačiti kao apsolutna zabrana detaljnog ispitivanja (rješenje Vischim/Komisija, t. 15. supra, EU:C:2007:209, t. 50.).
24. U ovom slučaju tužitelj ističe samo jedan tužbeni razlog, koji se temelji na neusklađenosti ponude društva Marsh s dokumentacijom za nadmetanje, podijeljen na tri dijela, kojim se, prema njegovu mišljenju, na prvi pogled utvrđuje nezakonitost pobijane odluke.
Prvi dio tužbenog razloga
[ omissis ]
Osnovanost prvog dijela tužbenog razloga
[ omissis ]
– Navodna nezakonitost sudjelovanja društva Marsh kao jedinog ponuditelja u postupku javne nabave
[ omissis ]
75. Iz prethodno navedenog proizlazi da prihvaćanje sudjelovanja posrednika u postupku javne nabave kao jedinog ponuditelja omogućuje procjenu njegove ponude bez uzimanja u obzir ekonomske i financijske sposobnosti društava za osiguranje koja će in fine
osiguravati zajamčeni rizik, suprotno svim ostalim pretpostavkama izričito predviđenima u dokumentaciji za nadmetanje, a da to razlikovanje nije očito objektivno opravdano u pogledu ekonomije sustava, tako da se njegova zakonitost prima facie
čini dvojbenom.
[ omissis ]
81. Iz tog prima facie
ispitivanja proizlazi da prihvaćanje sudjelovanja posrednika u postupku javne nabave kao jedinog ponuditelja kojega su ovlastila društva za osiguranje, s jedne strane, na prvi pogled čini iluzornom provjeru pogodnosti ponude komisije za evaluaciju u odnosu na uvjete postavljene u dokumentaciji za nadmetanje i, s druge strane, navedenom posredniku omogućuje da, prema potrebi, ima konkurentsku prednost pred drugim ponuditeljima.
[ omissis ]
83. Međutim, s obzirom na navedeno, čini se, prima facie, da u ovom slučaju primjena kriterija za odabir i načini podnošenja ponuda kao i njihovo tumačenje od Komisije nisu omogućili osiguravanje stvarnog nadmetanja.
[ omissis ]
86. Posljedično, nakon ispitivanja prima facie, potrebno je donijeti zaključak o postojanju dovoljno ozbiljnih dokaza za utvrđivanje osnovanosti prigovora prema kojem je prihvaćanje sudjelovanja društva Marsh u postupku javne nabave kao jedinog ponuditelja bilo nezakonito.
– Navodno Komisijino postupanje s ponudom društva Marsh kao sa zajedničkom ponudom
[ omissis ]
96. Posljedično, nakon prvog ispitivanja odvijanja komunikacije između javnog naručitelja i društva Marsh u predmetnom slučaju, pokazuje se da je početna ponuda podnesena kao ponuda jedinog ponuditelja kojom se ne zahtijeva da se zadovolji solidarna obveza, a zatim je promijenjena u ponudu istovrsnu zajedničkoj ponudi. Međutim, kako bi bila u skladu s dokumentacijom za nadmetanje, takva ponuda mora sadržavati sporazum/punomoć. Budući da ponudi društva Marsh nije bio priložen taj dokument, čini se da je Komisija povrijedila vlastita pravila prihvativši je kao valjanu. U tom pogledu, potrebno je podsjetiti da, kada u okviru postupka javne nabave javni naručitelj određuje uvjete koje namjerava propisati ponuditeljima, sam sebe ograničava u izvršavanju svoje diskrecijske ovlasti i usto ne može odstupiti od uvjeta koje je tako odredio u odnosu na bilo kojeg ponuditelja a da ne povrijedi načelo jednakog postupanja među ponuditeljima (presuda od 20. ožujka 2013., Nexans France/Entreprise commune Fusion for Energy, T‑415/10, Zb., EU:T:2013:141, t. 80.).
[ omissis ]
102. S obzirom na prethodno navedeno, čini se stoga da sustavom ov lašćivanja kakav je u predmetnom slučaju prihvatila Komisija dolazi do zaobilaženja pravila primjenjivih na zajedničke ponude.
103. Posljedično, potrebno je donijeti zaključak o postojanju, prima facie, elemenata koji u toj fazi mogu utvrditi osnovanost prigovora prema kojem je Komisija de facto
s ponudom društva Marsh postupala kao sa zajedničkom ponudom, dok je na tom temelju, s obzirom na to da nije sadržavala sporazum/punomoć, ta ponuda trebala biti proglašena nepravilnom.
104. Prema tome, iz prethodne analize proizlazi da je tužitelj dokazao postojanje osobito ozbiljnog fumus boni iuris
u pogledu prvog dijela tužbenog razloga.
Drugi dio tužbenog razloga
105. U okviru drugog dijela tužbenog razloga tužitelj najprije podsjeća da dopuštanje ponuditelju da izmijeni svoju ponudu nakon otvaranja ponuda predstavlja povredu načela jednakog postupanja prema ponuditeljima. Zatim ističe da je identitet osiguravatelja koji su ovlastili društvo Marsh izmijenjen nakon otvaranja ponuda. Međutim, iako javni naručitelji imaju mogućnost kontaktirati s ponuditeljem u slučaju da njegova ponuda dovodi do zahtjeva za pojašnjenjem ili ako je potrebno ispraviti značajne pogreške u sastavljanju ponude, izmjena izvršena u predmetnom slučaju prešla je taj okvir i bila je značajna izmjena ponude. Naime, s obzirom na to da se izvoditelj određuje prema kriterijima za odabir utvrđenima u dokumentaciji za nadmetanje, za takvu bi izmjenu bilo potrebno novo ispitivanje na temelju tih kriterija. Posljedično, odobravanjem te promjene Komisija je povrijedila načelo jednakog postupanja prema ponuditeljima u vezi s člankom 112. stavkom 1. Financijske uredbe i člankom 160. Delegirane uredbe.
[ omissis ]
109. U predmetnom slučaju potrebno je podsjetiti, kao prvo, da iz analize suca privremene pravne zaštite proizlazi da se izmjena udjela pokrivanja rizika osiguravatelja koji su ovlastili društvo Marsh može smatrati izmjenom značajnog elementa ponude jer ta promjena dovodi do ostvarivanja konkurentske prednosti za jednog od ponuditelja (vidjeti točke 78. do 80. ovog rješenja).
110. Kao drugo, ispitivanje zahtjeva za privremenu pravnu zaštitu naglasilo je i promjenu prirode ponude društva Marsh u pogledu solidarne obveze društava za osiguranje. Naime, suprotno onomu što tvrdi Komisija u svojim očitovanjima od 25. travnja 2014., činjenica da potpisani ugovor sadržava odredbu o solidarnosti potpisnika i da je ta odredba bila predviđena od objave dokumentacije za nadmetanje postupka javne nabave ne znači da je ponuda društva Marsh nužno morala uzeti u obzir troškove i rizike koji proizlaze iz te odredbe (vidjeti točke 95. i 96. ovog rješenja).
111. U tom pogledu i kao što to ističe tužitelj u svojem zahtjevu za privremenu pravnu zaštitu, potrebno je naglasiti važnost uvjeta solidarnosti u okviru tog postupka javne nabave zbog veličine predmetnog tržišta i njezina utjecaja na cijenu ponude. Naime, s obzirom na iznos kapitala o kojima se radi i na mogućnost nastanka štete velikih razmjera, važno je da osiguravatelji budu obvezani odredbom o solidarnosti kako bi se spriječilo da svaki pokriva samo financijske posljedice za dio ugovora koji izvršava i kako bi mu se, u slučaju neispunjenja obveze jednog od njih, nadoknadio dio štete koji mu pripada. Međutim, za društvo za osiguranje taj zahtjev otkriva njegovu sposobnost, dakle njegov kapital, do najvećeg iznosa obveze svih rizika zajamčenih ugovorom o uslugama. Budući da ta obveza može dovesti do prekoračenja financijske sposobnosti svakog osiguravatelja, potrebno je da dobije tu dodatnu sposobnost primjenom mehanizama kao što je bankarsko jamstvo ili reosiguranje, kojima se stvara dodatni financijski rizik i nastaju dodatni troškovi. Prema tome, premija predložena za ugovor kojim se nudi solidarnost između svih sudionika bit će a priori
viša od premije za ugovor kojim se ne nudi ta solidarnost.
[ omissis ]
113. Stoga, s obzirom na to da početnom ponudom nisu nužno uzeti u obzir traženi zahtjev solidarnosti i nejasnoća poziva na nadmetanje u pogledu podnošenja ponude jedinog ponuditelja, čime je dopušteno prilagođavanje početne ponude kako bi se dobio traženi rezultat zajedničkom ponudom, potrebno je zaključiti, prima facie, da je izmijenjen bitan element ponude.
[ omissis ]
120. Posljedično, u ovoj fazi treba zaključiti da je početna ponuda društva Marsh prima facie
nepravilno izmijenjena s obzirom na članak 112. stavak 1. Financijske uredbe i članak 160. Delegirane uredbe, povređujući time načelo jednakog postupanja prema ponuditeljima, primjenjivo u području prava Unije u pogledu javne nabave.
121. Prema tome, iz prethodne analize proizlazi da je tužitelj dokazao postojanje osobito ozbiljnog fumus boni iuris
u pogledu drugog dijela tužbenog razloga.
[ omissis ]
2. Hitnost
138. Prema ustaljenoj sudskoj praksi, hitnost je potrebno ocijeniti u odnosu na potrebu donošenja privremene odluke kako bi se izbjeglo da stranci koja traži privremene mjere nastane teška i nepopravljiva šteta (rješenje od 14. prosinca 2001., Komisija/Euroalliages i dr., C‑404/01 P(R), Zb., EU:C:2001:710, t. 61. i 62.). U tom pogledu, stranka koja traži usvajanje privremene mjere treba dokazati da ne može čekati do donošenja meritorne odluke u postupku o žalbi a da joj se ne nanese teška i nepopravljiva šteta. Da bi se utvrdilo postojanje takve teške i nepopravljive štete, ne treba zahtijevati da se postojanje štete utvrdi s apsolutnom sigurnošću, već da se njezin nastanak može predvidjeti s dovoljnom razinom vjerojatnosti (vidjeti rješenje od 12. lipnja 2014., Komisija/Vijeće, C‑21/14 P‑R, Zb., EU:C:2014:1749, t. 37. i navedenu sudsku praksu).
[ omissis ]
Nepopravljivost štete
[ omissis ]
157. Iz toga slijedi da, primjenom postojeće sudske prakse, u predmetnom slučaju nije ispunjen uvjet hitnosti. Općenito, potrebno je istaknuti da je jasno da se zahtjev za dokazivanje nastanka nepopravljive štete, kada se primijeni na položaj neuspješnog ponuditelja, zbog prethodno navedenih sustavnih razloga može ispuniti samo na pretjerano otežan način.
158. Međutim, takav zaključak nije u skladu sa zahtjevima koji proizlaze iz djelotvorne privremene zaštite koja mora biti zajamčena u području javne nabave (vidjeti točke 16. do 20. ovog rješenja). Osim toga, potrebno je naglasiti da povreda pravila o provedbi postupka javne nabave može ne samo dovesti do štetnih učinaka za neuspješne ponuditelje nego i ugroziti zaštitu financijskih interesa Unije. Taj spor stoga zahtijeva usvajanje novog pristupa prilagođenog njegovoj posebnosti kojim se neuspješnom ponuditelju omogućuje da utvrdi hitnost na drugi način osim dokazivanjem u svim okolnostima neizbježnog rizika nastanka nepopravljive štete.
159. U tom pogledu najprije je potrebno podsjetiti da sudac privremene pravne zaštite ne može mehanički i strogo primijeniti pretpostavku povezanu s nepopravljivosti štete, a uostalom ni s njezinom težinom, nego mora uzeti u obzir okolnosti svojstvene svakom predmetu (vidjeti u tom smislu rješenje od 28. travnja 2009., United Phosphorus/Komisija, T‑95/09 R, EU:T:2009:124, t. 74. i navedenu sudsku praksu).
160. Kao drugo, sudac privremene pravne zaštite može izravno primijeniti članke 278. UFEU‑a i 279. UFEU‑a, odredbe primarnog prava kojima ga se ovlašćuje da naloži suspenziju primjene ako smatra „da okolnosti to zahtijevaju“ i da odredi „potrebne“ privremene mjere (vidjeti u tom smislu rješenja od 24. veljače 2014., HTTS i Bateni/Vijeće, T‑45/14 R, EU:T:2014:85, t. 51. i od 25. srpnja 2014., Deza/ECHA, T‑189/14 R, EU:T:2014:686, t. 105.).
161. Kao treće, predsjednik Suda nije isključio mogućnost nalaganja suspenzije primjene ili poduzimanja privremenih mjera samo na temelju očite nezakonitosti pobijanog akta, primjerice kada tom aktu nedostaje čak i dojam zakonitosti (vidjeti u tom smislu rješenja od 7. srpnja 1981., IBM/Komisija, 60/81 R i 190/81 R, Zb., EU:C:1981:165, t. 7. i 8. i od 26. ožujka 1987., Hoechst/Komisija, 46/87 R, Zb., EU:C:1987:167, t. 31. i 32.). U tom je okviru u rješenju Communicaid Group/Komisija, t. 148. supra
(vidjeti u tom smislu EU:T:2013:121, t. 45.) već predviđena mogućnost da se smatra da u postupku privremene pravne zaštite u području javne nabave hitnost čini potreba da se što brže ispravi ono što se na prvi pogled čini kao dovoljno očita i ozbiljna nezakonitost i, prema tome, kao osobito ozbiljan fumus boni iuris .
162. U okviru spora o provedbi postupka javne nabave stoga je potrebno smatrati da, kada neuspješan ponuditelj može dokazati postojanje osobito ozbiljnog fumus boni iuris, ne može se od njega tražiti da dokaže da mu je odbijanje njegova zahtjeva za privremenu pravnu zaštitu moglo uzrokovati nepopravljivu štetu jer to može prekomjerno i neopravdano ugroziti učinkovitost sudske zaštite koju uživa na temelju članka 47. Povelje o temeljnim pravima. Takav fumus boni iuris
postoji kada otkriva postojanje dovoljno očite i ozbiljne nezakonitosti čije se stvaranje ili produljenje učinaka mora spriječiti u najkraćem mogućem roku, osim ako se odvagivanje postojećih interesa tomu konačno protivi. U tim iznimnim okolnostima sam dokaz ozbiljnosti štete uzrokovane neprovedbom suspenzije primjene pobijane odluke dovoljan je da bi se ispunio zahtjev hitnosti, s obzirom na potrebu da se nezakonitost takve naravi liši učinaka.
163. U predmetnom slučaju iz ispitivanja uvjeta koji se odnosi na fumus boni iuris
(vidjeti točke 22. do 136. ovog rješenja) proizlazi da su, prima facie, počinjene ozbiljne povrede u pogledu elemenata provedbe postupka javne nabave, što je dovelo do nepravilnosti odabrane ponude. Iz toga slijedi da Komisijina postupanja i odluke u predmetnom slučaju u ovoj fazi postupka treba smatrati dovoljno očitim i ozbiljnim nezakonitostima prava Unije da bi bilo potrebno izbjeći nastanak njihovih učinaka u budućnosti, a da se od tužitelja ne zahtijeva da dokaže nepopravljivost štete koja bi mu bila nanesena izostankom suspenzije pobijane odluke.
164. Posljedično, s obzirom na karakter navedenih nezakonitosti, pretpostavku koja se odnosi na hitnost u predmetnom slučaju treba smatrati ispunjenom.
[ omissis ]
3. Odvagivanje interesa
[ omissis ]
Opći interes koji se odnosi na potrebu da se odmah zaustavi povreda prava Unije zbog njezina dovoljno očitog i ozbiljnog karaktera
[ omissis ]
197. Stoga treba zaključiti da, uzimajući u obzir, s jedne strane, intenzitet kojim su ispunjene pretpostavke koje se odnose na fumus boni iuris
i na hitnost, te osobito na prvi pogled dovoljno očit i ozbiljan karakter pretpostavljenih povreda prava Unije i, s druge strane, osobitosti predmetnog slučaja, a osobito sudsku zaštitu koju je potrebno dodijeliti ponuditeljima u specifičnom okviru javne nabave, odvagivanje interesa prevaguje u korist tužitelja.
198. Iz prethodno navedenog proizlazi da je ispunjena pretpostavka koja se odnosi na odvagivanje interesa, čija je važnost osobito naglašena u sporu u javnoj nabavi (vidjeti točke 147., 158. i 165. ovog rješenja).
[ omissis ]
200. Međutim, s obzirom na karakteristike predmetne javne nabave i razloge navedene posebno u točki 184. ovog rješenja, pravni učinak ovom rješenju potrebno je dati tek nakon isteka roka za žalbu protiv njega.
(1) .
(1) Navedene su samo one točke rješenja za koje Opći sud smatra da ih je korisno objaviti.
Operativni dio
Slijedom navedenog,
PREDSJEDNIK OPĆEG SUDA
rješava:
1. Suspendira se primjena odluke Europske komisije od 30. siječnja 2014. kojom je odbijena ponuda društva Vanbreda Risk & Benefits podnesena na temelju poziva na nadmetanje za nabavu koja se odnosila na osiguranje stvari i osoba te kojom je ugovor dodijeljen drugom društvu, u dijelu koji se odnosi na dodjelu za grupu br. 1.
2. Zadržavaju se pravni učinci spomenute odluke Komisije od 30. siječnja 2014. do isteka roka za žalbu protiv ovog rješenja.
3. O troškovima će se odlučiti naknadno.
U Luxembourgu 4. prosinca 2014.