62023CJ0629_RES
Predmet C-629/23
MTÜ Eesti Suurkiskjad
protiv
Keskkonnaamet
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Riigikohus)
Presuda Suda (peto vijeće) od 12. lipnja 2025.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Očuvanje prirodnih staništa i divlje faune i flore – Direktiva 92/43/EEZ – Članak 1. točka (i) prva podtočka – Stanje očuvanosti vrste – Pojam – Članak 14. – Mjere gospodarenja – Uzimanje iz divljine i iskorištavanje koja su u skladu s održavanjem vrste u povoljnom stanju očuvanosti ili povrata vrste u to stanje – Članak 1. točka (i) druga podtočka – Procjena povoljnosti stanja očuvanosti vrste o kojoj je riječ – Kumulativne pretpostavke – Canis lupus (vuk) – Klasifikacija u kategoriju ‚osjetljiva’‚crvenog popisa’ Međunarodne unije za očuvanje prirode – Životinjska vrsta koja je dio populacije čiji se prirodni areal proteže izvan područja države članice – Uzimanje u obzir razmjene s populacijama iste vrste koje su prisutne u državama članicama ili susjednim trećim zemljama – Članak 2. stavak 3. – Uzimanje u obzir gospodarskih, socijalnih i kulturnih potreba te regionalnih i lokalnih karakteristika”
Okoliš – Očuvanje prirodnih staništa i divlje faune i flore – Direktiva 92/43 – Životinjske vrste od interesa za Zajednicu – Mjere upravljanja – Diskrecijska ovlast država članica – Granice – Održavanje vrste u povoljnom stanju očuvanosti – Kriteriji za ocjenu – Uzimanje u obzir lokalne i nacionalne razine te, ako je potrebno, prekogranične razine
(čl. 191. st. 2. UFEU-a; Direktiva Vijeća 92/43, kako je izmijenjena Direktivom 2013/17, uv. izj. 15. i čl. 1. t. (i) prvi podst., čl. 2. st. 2., čl. 11., čl. 14. st. 1. i čl. 16. i Prilog V. t (a))
(t. 37.-48.)
Okoliš – Očuvanje prirodnih staništa i divlje faune i flore – Direktiva 92/43 – Obveza nadzora nad stanjem očuvanosti – Pojam povoljnog stanja očuvanosti – Nužnost uvjeravanja u trajnost situacije – Kriteriji za ocjenu – Uzimanje u obzir prekogranične razine
(Direktiva Vijeća 92/43, kako je izmijenjena Direktivom 2013/17, čl. 1. t. (i) drugi podst., čl. 11. i čl. 14. st. 1.)
(t. 49.-66. i t. 1. izreke)
Okoliš – Očuvanje prirodnih staništa i divlje faune i flore – Direktiva 92/43 – Životinjske vrste od interesa za Zajednicu – Mjere upravljanja – Održavanje vrste u povoljnom stanju očuvanosti – Kriteriji za ocjenu – Uzimanje u obzir gospodarskih, socijalnih i kulturnih potreba te regionalnih i lokalnih karakteristika – Granice
(Direktiva Vijeća 92/43, kako je izmijenjena Direktivom 2013/17, čl. 1. t. (i) drugi podst., čl. 2. st. 2., čl. 11., čl. 14. st. 1. i Prilog V. t (a))
(t. 67.-71. i t. 2. izreke)
Kratak prikaz
Povodom zahtjeva za prethodnu odluku koji mu je uputio Riigikohus (Vrhovni sud, Estonija), Sud odlučuje o nekoliko pitanja koja se odnose na zaštitu vukova (Canis lupus) na temelju Direktive o staništima (
1
), a osobito na temelju njezina članka 14. (
2
), koji omogućuje poduzimanje mjera poput ograničenja lova, koji je u načelu dopušten u Estoniji (
3
), ako se ispostavi da je takvo ograničenje nužno kako bi se vrsta o kojoj je riječ održala u povoljnom stanju očuvanosti.
Estonsko nadležno tijelo je 2020. odlukom utvrdilo kvotu za lov na vukove za lovnu godinu 2020./2021. u Estoniji. Žalitelj iz glavnog postupka, estonska udruga za zaštitu okoliša, pobija tu odluku ističući da je pretpostavka na kojoj ta odluka počiva, prema kojoj je stanje očuvanosti vuka u Estoniji povoljno, pogrešna.
S tim u vezi, ni na koji način nije sporno „povoljno” stanje očuvanosti baltičke vučje populacije, koja je i sama dio euroazijske populacije te životinjske vrste, čiji su prirodni areal Estonija, Latvija i Litva, sjeveroistok Poljske i određene susjedne treće zemlje. Međutim, uzimajući u obzir način na koji je Međunarodna unija za očuvanje prirode (IUNC) klasificirala estonsku regionalnu populaciju, ne može se smatrati, prema mišljenju žalitelja iz glavnog postupka, da je ona u takvom stanju očuvanosti.
Odlučujući o žalbi te stranke protiv odluke o odbijanju njezine tužbe, sud koji je uputio zahtjev u bitnome pita treba li članak 1. točku (i) Direktive o staništima, koja definira pojam stanja očuvanosti vrste i pretpostavke za utvrđivanje je li stanje očuvanosti neke vrste povoljno, tumačiti na način da klasifikacija populacije životinjske vrste koja je prisutna na području neke države članice u kategoriju „osjetljiva” IUNC-ova crvenog popisa isključuje to da se stanje očuvanosti te vrste na području te države članice smatra „povoljnim” u smislu te odredbe. Osim toga, taj sud u bitnome želi doznati treba li taj članak 1. točku (i) tumačiti na način da, kada država članica donese mjere gospodarenja na temelju članka 14. stavka 1. te direktive, to podrazumijeva obvezu osiguranja povoljnog stanja očuvanosti populacije te vrste koja je prisutna na području te države članice ili ta država članica može uzeti u obzir stanje očuvanosti čitave populacije čiji se prirodni areal proteže izvan područja navedene države članice i, po potrebi, u kojoj mjeri i pod kojim pretpostavkama.
U tom se kontekstu sud koji je uputio zahtjev isto tako pita mogu li se prilikom procjene stanja očuvanosti vrste uzeti u obzir gospodarske, socijalne i kulturne potrebe te regionalne i lokalne karakteristike.
Ocjena Suda
Kao prvo, Sud ističe da je margina prosudbe država članica za utvrđivanje potrebe donošenja mjera na temelju članka 14. stavka 1. Direktive o staništima ograničena obvezom osiguravanja da uzimanje primjeraka neke vrste iz prirode i njihovo iskorištavanje bude u skladu s održavanjem te vrste u povoljnom stanju očuvanosti. Osobito, kada se životinjska vrsta nalazi u nepovoljnom stanju očuvanosti, nadležna tijela moraju poduzeti mjere, u smislu navedene odredbe, kako bi se stanje očuvanosti vrste o kojoj je riječ poboljšalo tako da populacije te vrste u budućnosti dugoročno postignu povoljno stanje očuvanosti.
Stanje očuvanosti populacija vrsta o kojima je riječ u njihovom prirodnom arealu mora postojati i mora se procijeniti, kao prvo i obvezno, na lokalnoj i nacionalnoj razini. Naime, ako stanje očuvanosti neke vrste u državi članici na čijem se području proteže, makar potencijalno, njezin prirodni areal nije povoljno, ona ne može ondje ispunjavati svoju ekološku funkciju ili barem ne u cijelosti, čak i ako je populacija vrste o kojoj je riječ koja je prisutna u toj državi članici dio metapopulacije s povoljnim stanjem očuvanosti.
Klasifikacija nacionalne populacije neke vrste u kategoriju „osjetljiva” IUNC-ova crvenog popisa sama po sebi ne isključuje da se stanje očuvanosti navedene vrste na području države članice o kojoj je riječ ipak smatra povoljnim ako su ispunjeni kumulativni uvjeti predviđeni člankom 1. točkom (i) drugom podtočkom Direktive o staništima.
Naime, populacije životinjske vrste, osobito vučje, koje su prisutne i u državama članicama ili trećim zemljama koje graniče s državom članicom koja namjerava donijeti mjere gospodarenja na temelju članka 14. stavka 1. Direktive o staništima bit će relevantne kada ta država članica provjerava (ne)povoljnost stanja očuvanosti populacije te vrste prisutne na njezinu državnom području. Njihova relevantnost uvjetovana je postojanjem razmjena između tih populacija, koje mogu predstavljati utjecaj koji, djelujući na vrstu, može dugoročno ugroziti rasprostranjenost i brojnost potonje populacije na navedenom području.
Ako je trenutačna situacija zadovoljavajuća, ostaje uvjeriti se da je ona i trajna kako bi se moglo utvrditi povoljno stanje očuvanosti vrste.
S tim u vezi valja uzeti u obzir osobito, prvo, sve predvidive promjene koje mogu utjecati na razmjene između populacije prisutne u državi članici o kojoj je riječ i drugih populacija koje su dio iste populacije. Drugo, valja uzeti u obzir razinu pravne zaštite koju uživa vrsta o kojoj je riječ u državama članicama i susjednim trećim zemljama. Treće, važnost koju valja pripisati odnosima između populacija država članica i susjednih trećih zemalja tim je važnija ako te države članice i treće zemlje ne samo primjenjuju usporedive sustave pravne zaštite, nego i surađuju radi zaštite vrste o kojoj je riječ i koordiniraju, na primjer, svoje zaštitne mjere kako bi optimizirale razmjene između populacija o kojima je riječ.
Osim toga, za potrebe osiguranja toga da uzimanje primjeraka neke vrste iz prirode i njihovo iskorištavanje budu u skladu s održavanjem te vrste u povoljnom stanju očuvanosti, može se ispostaviti nužnim da država članica – na čijem je području prisutna vučja populacija koja je dio populacije čiji se prirodni areal proteže izvan tog područja, a kada ona namjerava uzeti u obzir razmjene između vučje populacije prisutne na navedenom području i onih prisutnih u državama članicama ili susjednim trećim zemljama – razmjenjuje s potonjima informacije o uočenom prekograničnom kretanju jedinki te vrste te o mjerama gospodarenja koje te države članice ili treće zemlje poduzimaju ili namjeravaju poduzeti u pogledu populacija prisutnih na njihovim državnim područjima. Naime, s jedne strane, uz takvu razmjenu informacija procjena vlastite populacije države članice o kojoj je riječ može biti preciznija. S druge strane, informirati se o mjerama gospodarenja koje su države članice ili relevantne treće zemlje primijenile ili predvidjele može biti nužno za to da se ta država članica može uvjeriti da se stvarno može smatrati da je vrsta o kojoj je riječ u povoljnom stanju očuvanosti na njezinu državnom području. Naposljetku, informacije o mjerama koje su države članice ili susjedne treće zemlje primijenile ili predvidjele mogu joj biti nužne kako bi se uvjerila da će mjere koje ona namjerava poduzeti u pogledu te vrste biti usklađene s održavanjem te vrste u povoljnom stanju očuvanosti na njezinu državnom području.
Kao drugo, Sud pojašnjava da nije moguće pozvati se na gospodarske, socijalne i kulturne potrebe te regionalne i lokalne karakteristike iz članka 2. stavka 3. Direktive o staništima, koji usto ne predstavlja autonomno odstupanje od općeg sustava zaštite uspostavljenog tom direktivom, kako bi se izuzelo iz primjene obvezu osiguravanja da uzimanje primjeraka neke vrste iz prirode i njihovo iskorištavanje bude u skladu s održavanjem te vrste u povoljnom stanju očuvanosti, kojom je ograničena margina prosudbe kojom raspolažu države članice na temelju članka 14. navedene direktive. Samo je u tim granicama margine prosudbe državama članicama u načelu dopušteno uzeti u obzir te potrebe i karakteristike.
(
1
)	Direktiva Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL 1992., L 206, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15, svezak 2., str. 14.), kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2013/17/EU od 13. svibnja 2013. (SL 2013., L 158, str. 193.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 27., str. 143.) (u daljnjem tekstu: Direktiva o staništima)
(
2
)	Vidjeti članak 14. stavak 1. Direktive o staništima:„[a]ko države članice, u svjetlu nadzora predviđenog u članku 11., smatraju potrebnim, poduzimaju mjere kako bi se osiguralo da uzimanje iz divljine primjeraka vrsta divlje faune i flore navedenih u Prilogu V. kao i njihovo iskorištavanje, bude u skladu s njihovim održavanjem u povoljnom stanju očuvanosti”.
(
3
)	Budući da su estonske vučje populacije uvrštene u Prilog V. točku (a) Direktive o staništima te ih se stoga može loviti. Te populacije, dakle, predstavljaju iznimku od općeg pravila u skladu s kojim je lov na vukove u načelu zabranjen na temelju članka 12. te direktive, u vezi s njezinim Prilogom IV. točkom (a).