62024CO0454(03)
RJEŠENJE PREDSJEDNIKA SUDA
30. lipnja 2025. (
*1
)
„Žalba – Intervencija – Članak 40. drugi stavak Statuta Suda Europske unije – Pravni interes za ishod postupka – Odbijanje”
U predmetu C‑454/24 P,
povodom žalbe na temelju članka 56. Statuta Suda Europske unije, podnesene 26. lipnja 2024.,
Jedinstveni sanacijski odbor (SRB), koji su zastupali D. Ceran, C. De Falco, H. Ehlers i K.-Ph. Wojcik, a zatim D. Ceran, C. De Falco i H. Ehlers, u svojstvu agenata, uz asistenciju H.-G. Kamanna, Rechtsanwalt, i F. Louisa, avocat,
žalitelj,
koji podupire:
Europska komisija, koju zastupaju C. Auvret i D. Triantafyllou, u svojstvu agenata,
intervenijent u žalbenom postupku,
a druge stranke u postupku su:
Dexia SA, koju zastupaju H. Gilliams, advocaat, i J.-M. Gollier, avocat,
tužitelj u prvostupanjskom postupku,
koju podupiru:
Bundesverband deutscher Banken eV, sa sjedištem u Berlinu (Njemačka), koji zastupaju H. Berger, Rechtsanwalt, A. Komninos, dikigoros, i M. Weber, Rechtsanwalt,
Fédération bancaire française, sa sjedištem u Parizu (Francuska), koji zastupaju C. Duriez, A. Gosset‑Grainville i M. Trabucchi, avocats,
Österreichischer Sparkassenverband (ÖSPV), sa sjedištem u Beču (Austrija), koji zastupaju A. Brenneis, G. Eisenberger i J. Holzmann, Rechtsanwälte,
intervenijenti u žalbenom postupku,
Europski parlament, koji zastupaju G. C. Bartram, O. Denkov, J. Etienne, M. Menegatti i L. Visaggio, u svojstvu agenata,
Vijeće Europske unije, koje zastupaju J. Bauerschmidt, M. Chavrier, E. d’Ursel i A. Westerhof Löfflerová, u svojstvu agenata,
intervenijenti u prvostupanjskom postupku,
PREDSJEDNIK SUDA,
na prijedlog B. Smuldersa, suca izvjestitelja,
saslušavši nezavisnog odvjetnika D. Spielmanna,
donosi sljedeće
Rješenje
1
Svojom žalbom Jedinstveni sanacijski odbor (SRB) zahtijeva ukidanje presude Općeg suda Europske unije od 10. travnja 2024., Dexia/SRB (Ex ante doprinosi za 2022.) (T‑411/22, u daljnjem tekstu: pobijana presuda, EU:T:2024:216), kojom je taj sud poništio Odluku SRB‑a od 11. travnja 2022. o izračunu ex ante doprinosâ Jedinstvenom fondu za sanaciju (SRF) za 2022. (SRB/ES/2022/18) (u daljnjem tekstu: sporna odluka) u dijelu u kojem se odnosi na društvo Dexia SA. To društvo u svojem odgovoru na žalbu zahtijeva da se ta žalba odbije.
2
Rješenjima predsjednika Suda od 19. prosinca 2024., SRB/Dexia (C‑454/24 P, EU:C:2024:1061), od 19. prosinca 2024., SRB/Dexia (C‑454/24 P, EU:C:2024:1062) i od 19. prosinca 2024., SRB/Dexia (C‑454/24 P, EU:C:2024:1063) Fédérationu bancaire française, Österreichischer Sparkassenverbandu (ÖSPV) i Bundesverbandu deutscher Banken eV redom je dopušteno intervenirati u postupak u ovom predmetu u potporu zahtjevu društva Dexia.
3
Aktima podnesenima tajništvu Suda, redom, 7., 11. i 13. veljače 2025., društva DZ Bank AG Deutsche Zentral‑Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden‑Württemberg i Nordea Bank Oyj zatražila su, na temelju članka 40. drugog stavka Statuta Suda Europske unije i članka 129. stavka 4. Poslovnika Suda, intervenciju u potporu zahtjevu društva Dexia.
4
Nakon što je tajnik Suda te zahtjeve za intervenciju dostavio strankama, u skladu s člankom 131. stavkom 1. Poslovnika, koji se na temelju njegova članka 190. stavka 1. primjenjuje na žalbeni postupak, SRB, Vijeće Europske unije i Europski parlament podnijeli su, u za to određenim rokovima, očitovanja na navedene zahtjeve u kojima su se usprotivili tim zahtjevima.
Zahtjevi za intervenciju
5
Uvodno valja istaknuti da, kada su zahtjevi za intervenciju podneseni nakon isteka roka iz članka 190. stavka 2. Poslovnika, valja uzeti u obzir članak 129. stavak 4. prvu rečenicu tog Poslovnika, koji se na temelju njegova članka 190. stavka 1. primjenjuje na žalbeni postupak, kojim je propisano da predsjednik Suda može uzeti u obzir zahtjev za intervenciju podnesen nakon isteka tog roka pod uvjetom da je podnesen prije donošenja odluke o otvaranju usmenog dijela postupka.
6
U ovom slučaju, budući da su zahtjevi za intervenciju društava DZ Bank Deutsche Zentral‑Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden‑Württemberg i Nordea Bank podneseni nakon isteka navedenog roka, ali prije donošenja te odluke, valja ih uzeti u obzir.
7
U prilog svojim zahtjevima za intervenciju, društva DZ Bank Deutsche Zentral‑Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden‑Württemberg i Nordea Bank u biti tvrde da imaju izravan, a ne samo neizravan, pravni interes za ishod postupka u ovom predmetu jer se, za razliku od podnositeljâ zahtjeva za intervenciju čija je situacija samo slična situaciji stranke u sporu i koji ističu jednake razloge i argumente kao takva stranka, oni nalaze u istoj situaciji kao društvo Dexia. Naime, oni ističu da su i oni adresati sporne odluke i da se predmeti SRB/Landesbank Baden‑Württemberg (C‑846/24 P), SRB/DZ Hyp (C‑852/24 P) i SRB/Nordea Bank (C‑884/24 P) – a u tim su žalbenim postupcima oni stranke – odnose na isti predmet o kojem je riječ u ovom slučaju.
8
U tom pogledu valja podsjetiti na to da, na temelju članka 40. drugog stavka Statuta Suda Europske unije, svaka fizička ili pravna osoba koja dokaže svoj pravni interes za ishod postupka pred Sudom može se uključiti u taj postupak, osim ako je riječ o postupcima među državama članicama, među institucijama Europske unije ili između tih država i navedenih institucija.
9
U skladu s ustaljenom sudskom praksom, pojam „pravni interes za ishod postupka” u smislu te odredbe treba definirati s obzirom na predmet spora i shvatiti kao izravan i stvaran interes isključivo za ishod samog zahtjeva, a ne kao interes u odnosu na istaknute razloge ili argumente. Naime, pojam „ishod postupka” upućuje na konačnu odluku koja se zahtijeva, kakva bi se nalazila u izreci buduće presude ili rješenja (rješenje predsjednika Suda od 29. veljače 2024., EDPS/SRB, C‑413/23 P, EU:C:2024:199, t. 8. i navedena sudska praksa).
10
U tom pogledu osobito valja provjeriti odnosi li se pobijani akt izravno na podnositelja zahtjeva za intervenciju i je li njegov pravni interes za ishod postupka nedvojben. Međutim, u načelu, pravni interes za ishod postupka može se smatrati dovoljno izravnim samo ako taj ishod može izmijeniti pravni položaj podnositelja zahtjeva za intervenciju (rješenje predsjednika Suda od 26. rujna 2024., Air France‑KLM i Air France/Ryanair i Malta Air, C‑192/24 P, EU:C:2024:811, t. 8. i navedena sudska praksa).
11
Usto, pravo na intervenciju u postupak pred Sudom mora biti u skladu s načelom dobrog sudovanja. Naime, tim je načelom opravdana mogućnost Suda da, kada odlučuje o vrlo velikom broju predmeta koji se odnose na jednaka ili bitno povezana pravna pitanja, među tim predmetima odredi jedan ili više „oglednih” predmeta i, u skladu s člankom 55. stavkom 1. točkom (b) Poslovnika u svim drugim predmetima, prekine postupak do donošenja odluka kojima se završava postupak u tim oglednim predmetima. Naime, određivanje oglednih predmeta zajedno s prekidom postupka u drugim predmetima koji se odnose na bitno povezana ili čak jednaka pravna pitanja znatno olakšava i ubrzava postupanje u takvim predmetima te smanjuje kašnjenje do kojeg zbog toga dolazi u postupanju sa svim drugim predmetima koji se također vode pred Sudom.
12
Iz toga slijedi da strankama u predmetima u kojima je postupak prekinut nakon što je Opći sud ili Sud odredio jedan ili više oglednih predmeta načelno neće biti odobreno da samo zbog te činjenice interveniraju u postupak u tim oglednim predmetima. Naime, kada bi se tim strankama odobrila intervencija samo zbog okolnosti da je u njihovim predmetima prekinut postupak slijedom određivanja oglednog predmeta, time bi se zanemario cilj takvog određivanja, a to je da se Sudu olakša postupanje s velikim brojem predmeta kako bi se zajamčilo dobro sudovanje (vidjeti u tom smislu rješenje predsjednika Suda od 30. travnja 2020., Komisija/HSBC Holdings i dr., C‑806/19 P, EU:C:2020:364, t. 22. i navedenu sudsku praksu).
13
Činjenica da Opći sud ili Sud određuje ogledne predmete ne dovodi do povrede prava na pošteno suđenje koje imaju stranke u čijim je predmetima prekinut postupak nakon tog određivanja. Naime, u ovom je slučaju pravo društava DZ Bank Deutsche Zentral‑Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden‑Württemberg i Nordea Bank da zahtijevaju svoja prava i iznesu svoje argumente, kako ono proizlazi iz članka 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i osobito jamstava svojstvenih pravu na djelotvoran pravni lijek utvrđenom tom odredbom, na odgovarajući način zajamčeno njihovim svojstvom stranke u posebnim žalbenim postupcima u predmetima SRB/Landesbank Baden‑Württemberg (C‑846/24 P), SRB/DZ Hyp (C‑852/24 P) i SRB/Nordea Bank (C‑884/24 P) (vidjeti u tom smislu rješenje predsjednika Suda od 30. travnja 2020., Komisija/HSBC Holdings i dr., C‑806/19 P, EU:C:2020:364, t. 21. i navedenu sudsku praksu).
14
U ovom slučaju, iz SRB‑ove žalbe proizlazi da je taj odbor tražio, kao glavni zahtjev, da se ukine pobijana presuda i odbije tužba za poništenje društva Dexia, podredno, da se predmet vrati Općem sudu na ponovno suđenje te, podredno tomu, da se učinci sporne odluke održe na snazi do donošenja nove odluke najkasnije u roku od šest mjeseci nakon objave presude Suda. Društvo Dexia je u odgovoru na žalbu zahtijevalo da se žalba odbije.
15
Međutim, neovisno o tome hoće li Sud prihvatiti ili odbiti tu žalbu, ishod postupka, kako bude utvrđen u izreci buduće presude, neće kao takav moći izravno izmijeniti pravni položaj društava DZ Bank Deutsche Zentral‑Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden‑Württemberg ili Nordea Bank, s obzirom na to da će se taj ishod odnositi samo na zakonitost pobijane presude, kojom je Opći sud poništio spornu odluku u dijelu u kojem se odnosila na ex ante doprinos SRF‑u za 2022. koji duguje društvo Dexia. Naime, spornu odluku, iako je sastavljena i objavljena kao jedna odluka, treba analizirati kao skup pojedinačnih odluka o ex ante doprinosima SRF‑u za 2022. koje duguje svaka od financijskih institucija na koje se ta odluka odnosi (vidjeti po analogiji presudu od 14. rujna 1999., Komisija/AssiDomän Kraft Products i dr., C‑310/97 P, EU:C:1999:407, t. 18.).
16
Stoga, za razliku od situacije u kojoj se zasebnom tužbom koju je podnio podnositelj zahtjeva za intervenciju traži poništenje istog akta o kojem je riječ u postupku u koji taj podnositelj želi intervenirati (vidjeti, na primjer i po analogiji, rješenje predsjednika Suda od 21. prosinca 2016., Komisija/Španjolska i dr., C‑128/16 P, EU:C:2016:1007, t. 13. do 15.), odluka Suda kojom se potvrđuje poništenje sporne odluke u dijelu u kojem se ona odnosi na ex ante doprinos SRF‑u za 2022. koji duguje društvo Dexia ne bi imala kao posljedicu da se konačno poništavaju, ex tunc i erga omnes, SRB‑ove odluke o ex ante doprinosima SRF‑u za 2022. drugih institucija osim društva Dexia, iako su potonje odluke i odluka o doprinosu društva Dexia sastavljene i objavljene u obliku jedne odluke.
17
Slijedom toga, ishod postupka u ovom predmetu neće sam po sebi utjecati na zakonitost presuda Općeg suda od 23. listopada 2024., Landesbank Baden‑Württemberg/SRB (Ex ante doprinosi za 2022.) (T‑396/22, EU:T:2024:734), od 23. listopada 2024., DZ Bank/SRB (Ex ante doprinosi za 2022.) (T‑401/22, EU:T:2024:739), od 23. listopada 2024., DZ Bank/SRB (Ex ante doprinosi za 2022.) (T‑403/22, EU:T:2024:741) i od 23. listopada 2024., Nordea Bank/SRB (Ex ante doprinosi za 2022.) (T‑430/22, EU:T:2024:743), kojima su poništene SRB‑ove odluke o doprinosima SRF‑u društava DZ Bank Deutsche Zentral‑Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden‑Württemberg odnosno Nordea Bank. Iz istih razloga navedeni ishod neće utjecati ni na valjanost rješenja Općeg suda od 6. kolovoza 2024., DZ Bank/SRB (T‑484/23, EU:2024:525), od 6. kolovoza 2024., Nordea Bank/SRB (T‑412/23, EU:T:2024:526) i od 6. kolovoza 2024., Landesbank Baden‑Württemberg/SRB (T‑441/23, EU:T:2024:555), kojima je poništena Odluka SRB‑a od 2. svibnja 2023. o izračunu ex ante doprinosâ SRF‑u za 2023. (SRB/ES/2023/23) u dijelu u kojem se ona odnosi, redom, na društva DZ Bank Deutsche Zentral‑Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden‑Württemberg i Nordea Bank.
18
Svojim zahtjevima za intervenciju društva DZ Bank Deutsche Zentral‑Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden‑Württemberg i Nordea Bank brane vlastiti položaj koji se, iako je usporediv s položajem društva Dexia, ipak pravno razlikuje od njega. Naime, interes koji zastupaju jest da se dokaže da je Opći sud opravdano poništio SRB‑ove odluke o njihovim ex ante doprinosima SRF‑u za 2022., a ne SRB‑ovu odluku o doprinosu društva Dexia.
19
Uostalom, iz argumenata koje su iznijela društva DZ Bank Deutsche Zentral‑Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden‑Württemberg i Nordea Bank proizlazi da se njihov navodni pravni interes za ishod ovog postupka zapravo odnosi na način na koji je Opći sud tumačio članak 70. stavak 2. Uredbe (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2014. o utvrđivanju jedinstvenih pravila i jedinstvenog postupka za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma i jedinstvenog fonda za sanaciju te o izmjeni Uredbe (EU) br. 1093/2010 (SL 2014., L 225, str. 1. i ispravak SL 2015., L 101, str. 62.), a ne na ishod postupka kao takav. Takav interes nije pak dovoljan da bi se utvrdilo postojanje pravnog interesa za ishod postupka u smislu sudske prakse navedene u točki 9. ovog rješenja.
20
Usto, kada bi se društvima DZ Bank Deutsche Zentral‑Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden‑Württemberg i Nordea Bank dopustila intervencija u postupak u ovom predmetu, time bi se doveo u pitanje koristan učinak odluke Suda da, u interesu dobrog sudovanja, među više od 70 žalbi koje su SRB, Vijeće i kreditne ili investicijske institucije podnijeli protiv odluka Općeg suda kojima je on, zbog vrlo sličnih razloga, poništio SRB‑ove odluke o ex ante doprinosima SRF‑u za 2022. i 2023., izdvoji sedam predmeta kao ogledne predmete, odnosno ovaj predmet i predmete C‑529/24 P, C‑536/24 P, C‑537/24 P, C‑585/24 P, C‑671/24 P i C‑705/24 P. Naime, kao što to u biti proizlazi iz točke 12. ovog rješenja, kada bi se svakoj stranci u postupku koji je prekinut nakon određivanja oglednog predmeta zbog tog prekida odobrila intervencija u potonji predmet, određivanje oglednog predmeta više ne bi imalo svrhu.
21
Iz toga slijedi da zahtjeve za intervenciju koje su podnijela društva DZ Bank Deutsche Zentral‑Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden‑Württemberg i Nordea Bank treba odbiti.
Troškovi
22
U skladu s člankom 138. stavkom 1. Poslovnika, koji se na temelju njegova članka 184. stavka 1. primjenjuje na žalbeni postupak, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove.
23
Budući da je SRB zahtijevao da se društvima DZ Bank Deutsche Zentral‑Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden‑Württemberg i Nordea Bank naloži snošenje troškova i da oni nisu uspjeli u svojim zahtjevima za intervenciju, valja im naložiti da, osim vlastitih troškova povezanih s tim zahtjevima, snose i SRB‑ove troškove povezane s navedenim zahtjevima.
24
Budući da Parlament i Vijeće to nisu zahtijevali, valja odlučiti da će oni snositi vlastite troškove povezane sa zahtjevima za intervenciju.
Slijedom navedenog, predsjednik Suda riješio je:
1.
Odbijaju se zahtjevi za intervenciju koje su podnijeli DZ Bank AG Deutsche Zentral‑Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden‑Württemberg i Nordea Bank Oyj.
2.
DZ Bank AG Deutsche Zentral‑Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main, Landesbank Baden‑Württemberg i Nordea Bank Oyj snosit će vlastite troškove i troškove Jedinstvenog sanacijskog odbora (SRB).
3.
Europski parlament i Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.
Potpis
(
*1
)	Jezik postupka: francuski