Predmet C-487/19
W. Ż.
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Najwyższy (Izba Cywilna))
Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2021.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Vladavina prava – Djelotvorna sudska zaštita u područjima koja su obuhvaćena pravom Unije – Članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a – Načela nesmjenjivosti i neovisnosti sudaca – Premještaj suca redovnog suda bez njegova pristanka – Pravni lijek – Rješenje o nedopuštenosti koje je donio sudac Sąda Najwyższeg (Izba Kontroli Nadzwyczajnej i Spraw Publicznych) (Vrhovni sud (vijeće za izvanrednu kontrolu i javne poslove), Poljska)) – Sudac kojeg je imenovao predsjednik Republike Poljske na temelju rezolucije koja potječe od Državnog sudbenog vijeća unatoč sudskoj odluci kojom je određena obustava izvršenja te rezolucije dok Sud ne donese presudu u prethodnom postupku – Sudac koji nije zakonom prethodno ustanovljeni neovisni i nepristrani sud – Nadređenost prava Unije – Mogućnost da se takvo rješenje o nedopuštenosti smatra nepostojećim”
1.        Države članice – Obveze – Uspostava pravnih lijekova potrebnih za osiguranje djelotvorne sudske zaštite – Poštovanje načela nesmjenjivosti i neovisnosti sudaca – Sustav primjenjiv na premještaje sudaca bez njihova pristanka – Mjere premještanja o kojima se smije odlučiti samo iz opravdanih razloga, poput preraspodjele dostupnih resursa – Stvarna mogućnost osporavanja navedenih mjera pred sudom
(čl. 2. i čl. 19. st. 1. podst. 2. UEU-a; Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 47., čl. 48. i čl. 51. st. 1.)
(t. 102.-118.)
2.        Temeljna prava – Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu – Navođenje u članku 47. drugom stavku Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članku 6. stavku 1. Europske konvencije o ljudskim pravima – Istovjetan smisao i doseg – Razina zaštite osigurana Poveljom, kojom se ne zanemaruje razina zaštite zajamčena tom konvencijom
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 47. st. 2. i čl. 52. st. 3.)
(t. 123.)
3.        Pravo Europske unije – Načela – Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu – Pravo na zakonom prethodno ustanovljeni neovisni i nepristrani sud – Doseg
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 47. st. 2.)
(t. 126.-130., 147., 148.)
4.        Države članice – Obveze – Uspostava pravnih lijekova potrebnih za osiguranje djelotvorne sudske zaštite – Poštovanje načela neovisnosti sudaca – Nadređenost – Obveze nacionalnih sudova – Žalba suca koji zasjeda u sudu koji može tumačiti i primijeniti pravo Unije protiv odluke kojom je on premješten bez svojeg pristanka – Zahtjev za izuzeće podnesen uz takvu žalbu – Rješenje tijela koje odlučuje u zadnjem stupnju i po sucu pojedincu o odbacivanju odnosno odbijanju navedene žalbe – Imenovanje suca pojedinca do kojeg je došlo očitim kršenjem temeljnih pravila kojima je uređen dotični pravosudni sustav – Uvjeti imenovanja koji su kod pojedinaca pobudili legitimne sumnje u neovisnost i nepristranost dotičnog suca pojedinca – Rješenje koje se smatra nepostojećim
(čl. 19. st. 1. podst. 2. UEU-a; čl. 267. UFEU-a)
(t. 138.-146., 149.-161. i izreka)
Kratak prikaz
U kolovozu 2018. sudac W. Ż., zasjedajući u okružnom sudu u Poljskoj, premješten je bez svojeg pristanka iz odjela suda u koji je bio raspoređen u drugi odjel istog suda. Podnio je pred Krajowa Rada Sądownictwa (Državno sudbeno vijeće, Poljska) (u daljnjem tekstu: DSV) pritužbu protiv tog premještaja koja je dovela do rezolucije o obustavi postupka. U studenom 2018. W. Ż. pobija tu rezoluciju pred Sądom Najwyższem (Vrhovni sud, Poljska) zahtijevajući također izuzeće svih sudaca koji čine vijeće koje mora odlučiti o njegovoj žalbi, to jest Izba Kontroli Nadzwyczajnej i Spraw Publicznych (vijeće za izvanrednu kontrolu i javne poslove, Poljska) (u daljnjem tekstu: vijeće za kontrolu). Smatrao je da, uzimajući u obzir način njihova imenovanja, članovi tog vijeća ne pružaju potrebna jamstva neovisnosti i nepristranosti.
U tom pogledu Sąd Najwyższy (Izba Cywilna) (Vrhovni sud (građansko vijeće), Poljska), koji je pozvan odlučiti o tom zahtjevu za izuzeće, navodi u svojem rješenju kojim se upućuje prethodno pitanje, da su Naczelnom Sądu Administracyjnom (Visoki upravni sud, Poljska) podnesene žalbe protiv DSV-ove Rezolucije br. 331/2018 kojom je predsjedniku republike predložen popis novih sudaca vijeća za kontrolu. Međutim, unatoč obustavi izvršenja te rezolucije koju je ovaj potonji sud odredio, predsjednik republike imenovao je na sudačka mjesta u tom vijeću za kontrolu neke od kandidata predloženih u toj rezoluciji.
U ožujku 2019., iako je, s jedne strane, navedeni postupak pred Visokim upravnim sudom bio još u tijeku te iako je, s druge strane, ovaj potonji sud uputio Sudu zahtjev za prethodnu odluku u vezi s drugom rezolucijom DSV-a kojom je predsjedniku republike predložen popis kandidata za sudačka mjesta u Vrhovnom sudu(1), novi je sudac imenovan u vijeće za kontrolu (u daljnjem tekstu: sudac vijeća za kontrolu) na temelju Rezolucije br. 331/2018. Odlučujući kao sudac pojedinac, ne raspolažući spisom i bez saslušanja W. Ż.-a, taj je novi sudac donio rješenje (u daljnjem tekstu: sporno rješenje) kojim je kao nedopuštena odbačena žalba ovog potonjeg protiv DSV-ove rezolucije o obustavi postupka.
Sud koji je uputio zahtjev upitao je Sud je li sudac imenovan u takvim uvjetima zakonom prethodno ustanovljeni neovisni i nepristrani sud, osobito u smislu članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU-a(2), te je od njega zatražio da pojasni posljedice koje bi za sporno rješenje moglo imati utvrđenje da takva kvalifikacija ne stoji.
U svojoj presudi, donesenoj u velikom vijeću, Sud se izjašnjava o okolnostima koje nacionalni sud mora uzeti u obzir kako bi zaključio da u postupku imenovanja suca postoje nepravilnosti koje mogu spriječiti da ga se može smatrati zakonom prethodno ustanovljenim neovisnim i nepristranim sudom, u smislu članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU-a, kao i o posljedicama koje u takvom slučaju načelo nadređenosti prava Unije stvara za odluku, poput spornog rješenja, koju je donio takav sudac.
Ocjena Suda
Sud ponajprije utvrđuje da je redovni sud, poput poljskog okružnog suda, obuhvaćen poljskim sustavom pravnih lijekova u „područjima obuhvaćenima pravom Unije”, u smislu članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU-a. Kako bi takav sud mogao osigurati djelotvornu sudsku zaštitu koja se zahtijeva tom odredbom, ključno je očuvanje njegove neovisnosti. No, premještaj suca bez njegova pristanka može ugroziti načela nesmjenjivosti i neovisnosti sudaca. Naime, on može utjecati na opseg ovlasti dotičnog suca i na postupanje sa spisima koji su mu povjereni te imati znatne posljedice po njegov život i karijeru; on može stoga biti sredstvo za nadzor nad sadržajem sudskih odluka i stvoriti učinke slične učincima stegovne sankcije. Slijedom navedenog, zahtjev neovisnosti sudaca nalaže da sustav primjenjiv na njihove premještaje bez njihova pristanka ima jamstva nužna da se izbjegne ugrožavanje te neovisnosti putem izravnih ili neizravnih vanjskih intervencija. Morala bi stoga postojati mogućnost da se takve mjere, o kojima se može odlučiti samo iz opravdanih razloga koji se osobito odnose na preraspodjelu dostupnih resursa, osporavaju pred sudom, u skladu s postupkom koji u potpunosti jamči prava obrane.
Sud potom utvrđuje da je imenovanje suca vijeća za kontrolu kršenjem pravomoćne odluke Visokog upravnog suda kojim je određena obustava izvršenja DSV-ove Rezolucije br. 331/2018 i ne čekajući presudu Suda u predmetu A. B. i dr. (Imenovanje sudaca Vrhovnog suda – pravni lijekovi) (C-824/18), ugrozilo djelotvornost sustava prethodnog postupka ustanovljenog člankom 267. UFEU-a. Naime, kad je došlo do tog imenovanja, odgovor koji se očekivao od Suda u tom predmetu mogao je navesti Visoki upravni sud na to da, prema potrebi, mora u cijelosti poništiti DSV-ovu Rezoluciju br. 331/2018.
Glede drugih okolnosti koje su okruživale imenovanje suca vijeća za kontrolu, Sud također podsjeća na to da je nedavno presudio da su neke okolnosti koje je spomenuo sud koji je uputio zahtjev i odnose se na nedavne izmjene koje su utjecale na sastav DSV-a, mogle pobuditi legitimne sumnje osobito glede njegove neovisnosti(3). Usto, do tog imenovanja i spornog rješenja došlo je iako je sudu koji je uputio zahtjev podnesen zahtjev za izuzeće protiv svih sudaca koji su tada bili na dužnosti u vijeću za kontrolu.
Razmatrane zajedno, prethodno navedene okolnosti mogu, podložno konačnim ocjenama koje su na sudu koji je uputio zahtjev, dovesti do zaključka da je do imenovanja suca vijeća za kontrolu došlo očitim kršenjem temeljnih pravila kojima je uređeno imenovanje sudaca Vrhovnog suda. Te iste okolnosti mogu također navesti sud koji je uputio zahtjev na zaključak da su uvjeti u kojima je došlo do tog imenovanja ugrozili integritet ishoda navedenog postupka imenovanja, time što su doprinijeli da se kod pojedinaca izazovu legitimne sumnje i otkloni dojam u pogledu neovisnosti ili nepristranosti suca vijeća za kontrolu, što može potkopati povjerenje koje pojedinci moraju imati u pravosuđe u demokratskom društvu i vladavini prava.
Slijedom navedenog, Sud presuđuje da na temelju članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU-a i načela nadređenosti prava Unije, nacionalni sud kojemu je podnesen zahtjev za izuzeće, poput onog o kojemu je riječ u glavnom postupku, mora, kada je s obzirom na predmetnu postupovnu situaciju takva posljedica neophodna da se zajamči nadređenost prava Unije, smatrati nepostojećim rješenje poput spornog rješenja, ako iz svih uvjeta i okolnosti u kojima se odvijao postupak imenovanja suca koji je donio to rješenje proizlazi da on nije zakonom prethodno ustanovljeni neovisni i nepristrani sud, u smislu navedene odredbe.
1      To jest, u predmetu povodom kojeg je donesena presuda od 2. ožujka 2021., A. B. i dr. (Imenovanje sudaca Vrhovnog suda – pravni lijekovi) (C-824/18, EU:C:2021:153). U tom je postupku, pokrenutom u studenom 2018., Visoki upravni sud dvojio, u biti, protive li se pravu Unije neke izmjene odredbi Zakona o DSV-u glede mogućnosti podnošenja pravnih sredstava koje postoje protiv rezolucija DSV-a o imenovanju sudaca u Vrhovni sud.
2      Na temelju te odredbe: „[d]ržave članice osiguravaju pravne lijekove dostatne za osiguranje učinkovite pravne zaštite u područjima obuhvaćenima pravom Unije.”
3      Vidjeti u tom smislu presudu od 15. srpnja 2021., Komisija/Poljska (Sustav stegovnih mjera za suce), C-791/19, EU:C:2021:596, t. 104. do 108.