62024CJ0272
EUROOPA KOHTU OTSUS (esimene koda)
13. november 2025 (
*1
)
Eelotsusetaotlus – ELL artikkel 2 – ELL artikli 19 lõike 1 teine lõik – Kohtunike sõltumatuse põhimõte – Direktiiv 2003/88/EÜ – Iganädalase tööaja pikkus – Kohtunike ületunnitöö – Riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette hüvitise puhkeaja vormis, välistades rahalise hüvitise – Piisav töötasu
Kohtuasjas C‑272/24,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Curtea de Apel București (Bukaresti apellatsioonikohus, Rumeenia) 8. aprilli 2024. aasta kohtuotsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 17. aprilli 2024, menetluses
HZ
versus
Tribunalul Galați,
EUROOPA KOHUS (esimene koda),
koosseisus: koja president F. Biltgen, Euroopa Kohtu asepresident T. von Danwitz esimese koja kohtuniku ülesannetes, kohtunikud I. Ziemele (ettekandja), A. Kumin ja S. Gervasoni,
kohtujurist: T. Ćapeta,
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
–
Rumeenia valitsus, esindajad: E. Gane, L. Ghiță ja L. Lițu,
–
Euroopa Komisjon, esindajad: K. Herrmann, D. Recchia ja E. A. Stamate,
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,
on teinud järgmise
kohtuotsuse
1
Eelotsusetaotluses palutakse tõlgendada ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku, arvestades ELL artiklit 2, Strasbourgis 9. detsembril 1989 toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel vastu võetud ühenduse harta töötajate sotsiaalsete põhiõiguste kohta punkte 5 ja 7 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/88/EÜ tööaja korralduse teatavate aspektide kohta (ELT 2003, L 299, lk 9; ELT eriväljaanne 05/04, lk 381) artikleid 3 ja 5–7.
2
Taotlus on esitatud kohtuvaidluses, mille pooled on HZ, kes on Tribunalul Galați (Galați esimese astme kohus, Rumeenia) kohtunik, ja nimetatud kohus ning mis puudutab rahalise hüvitise maksmist töötundide eest, mida HZ tegi lisaülesannete täitmisel alates 2019. aastast.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Ühenduse harta töötajate sotsiaalsete põhiõiguste kohta
3
Ühenduse harta töötajate sotsiaalsete põhiõiguste kohta punktides 5 ja 7 on ette nähtud:
„5. Iga töö eest tuleb maksta õiglast tasu.
Selle eesmärgi saavutamiseks on soovitatav iga liikmesriigi olusid arvesse võttes:
–
tagada töötajatele õiglane töötasu, st töötasu, mis on piisav inimväärseks elatustasemeks;
–
maksta töötajatele, kelle suhtes kohaldatakse muid töölepinguid kui tähtajatu täistööajaga töölepingud, õiglast võrdlustöötasu;
–
töötasu võib kinni pidada, arestida või loovutada üksnes kooskõlas riigisiseste õigusnormidega; nende sätetega tuleks ette näha meetmed, millega tagatakse töötajale tema ja tema perekonna ülalpidamiseks vajalikud vahendid.
[…]
7.
Siseturu väljakujundamine peab viima töötajate elu- ja töötingimuste paranemiseni Euroopa Ühenduses. See protsess peab tulenema kõnealuste tingimuste parandusi säilitavast ühtlustamisest eelkõige seoses tööaja kestuse ja korraldusega ning muude töösuhtevormidega kui määramata ajaks sõlmitud töölepingud, nagu tähtajalised töölepingud, osalise tööajaga töötamine, ajutine töö ja hooajatöö.
Paranemine peab vajaduse korral hõlmama tööõiguse teatavaid aspekte, nagu kollektiivsete koondamiste kord ja pankrotid.“
Direktiiv 2003/88
4
Direktiivi 2003/88 artiklis 3 „Igapäevane puhkus“ on ette nähtud:
„Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et tagada iga töötaja õigus vähemalt 11tunnisele järjestikusele puhkeajale iga 24tunnise ajavahemiku kohta.“
5
Direktiivi artiklis 5 „Iganädalane puhkeaeg“ on sätestatud:
„Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et tagada iga töötaja õigus vähemalt 24tunnisele katkestamatule puhkeajale iga seitsmepäevase ajavahemiku kohta lisaks artiklis 3 nimetatud 11tunnisele igapäevasele puhkusele.
Kui objektiivsed, tehnilised või töökorralduse tingimused seda eeldavad, võib kohaldada 24tunnist minimaalset puhkeaega.“
6
Direktiivi artikkel 6 „Maksimaalne iganädalane tööaeg“ on sõnastatud järgmiselt:
„Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, mis kooskõlas vajadusega kaitsta töötajate ohutust ja tervist tagavad, et:
a)
iganädalase tööaja pikkus määratakse kindlaks õigus- ja haldusnormidega või tööturu osapoolte vaheliste kollektiivlepingute või lepingutega;
b)
keskmine tööaja pikkus igas seitsmepäevases ajavahemikus, kaasa arvatud ületunnitöö, ei ületa 48 tundi.“
7
Direktiivi artiklis 7 „Põhipuhkus“ on sätestatud:
„1.   Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et tagada iga töötaja õigus vähemalt neljanädalasele tasulisele põhipuhkusele vastavalt niisuguse puhkuse õiguse ja andmise tingimustele, mis on ette nähtud siseriiklike õigusaktide ja/või tavadega.
2.   Minimaalset tasulist põhipuhkust ei või asendada hüvitisega, välja arvatud töösuhte lõpetamise korral.“
Rumeenia õigus
8
28. juuni 2017. aasta raamseaduse nr 153/2017, mis käsitleb avaliku sektori vahenditest makstavaid töötasusid (Legea-cadru nr. 153/2017 privind salarizarea personalului plătit din fonduri publice; Monitorul Oficial al României, I osa, nr 492, 27.6.2017) (edaspidi „raamseadus nr 153/2017“), artikli 21 lõikes 1 on ette nähtud, et ületunnitöö, mis ületab tavapärast tööaega, tuleb 60 kalendripäeva jooksul pärast ületunnitöö lõppu hüvitada tasustatud vaba ajaga. Kui aga tasustatud vaba ajaga hüvitamine ei ole lõikes 1 ette nähtud tähtaja jooksul võimalik, on raamseaduse nr 153/2017 artikli 21 lõikes 2 täpsustatud, et tavapärase tööaja ületamise eest tuleb järgmise kuu jooksul maksta lisatasu 75% põhipalgast, teenistustasust/ametitasust ja töötasust vastavalt ületunnitööle,
9
Võttes arvesse vajadust täita EL toimimise lepingus sätestatud eesmärk, et riigieelarve puudujääk peab olema alla 3% sisemajanduse koguproduktist (SKP), ning seda, et Euroopa Liidu Nõukogu võttis vastu soovitused Rumeenia valitsemissektori ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks, eelkõige nõukogu 3. aprilli 2020. aasta soovitus Rumeenia valitsemissektori ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks (2020/C 116/01) (ELT 2020, C 116, lk 1), on Rumeenia valitsus vastu võtnud mitu järjestikust erakorralist määrust, mis kalduvad kõrvale raamseaduse nr 153/2017 artiklist 21, nähes ette, et eelarvesektori nende töötajate ületunnitööd, kes täidavad täitev- või juhtimisülesandeid, mis ületavad tavapärast tööaega, ning iganädalastel puhkepäevadel, riigipühadel ja muudel mittetööpäevadel tehtud tööd võib hüvitada üksnes vaba ajaga, välistades igasuguse rahalise hüvitise.
10
See meede võeti algul ajavahemikuks 2019–2021 valitsuse 28. detsembri 2018. aasta erakorralise määruse nr 114/2018, millega kehtestatakse meetmed avaliku sektori investeeringute ja eelarvemeetmete valdkonnas, muudetakse ja täiendatakse õigusakte ning pikendatakse tähtaegu (Ordonanța de urgență a Guvernului nr. 114/2018 privind instituirea unor măsuri în domeniul investițiilor publice și a unor măsuri fiscal-bugetare, modificarea și completarea unor acte normative și prorogarea unor termene; Monitorul Oficial al României, I osa, nr 1116, 29.12.2018; edaspidi „OUG nr 114/2018“), artikli 35 lõikega 1. Meedet pikendati 2022. aastaks valitsuse 17. detsembri 2012. aasta erakorralise määruse nr 130/2021, millega kehtestatakse meetmed avaliku sektori investeeringute ja eelarvemeetmete valdkonnas, muudetakse ja täiendatakse õigusakte ning pikendatakse tähtaegu (Ordonanța de urgență a Guvernului nr. 130/2021 privind instituirea unor măsuri în domeniul investițiilor publice și a unor măsuri fiscal-bugetare, modificarea și completarea unor acte normative și prorogarea unor termene; Monitorul Oficial al României, I osa, nr 1202, 18.12.2021; edaspidi „OUG nr 130/2021“), II artikli lõikega 1. Meede jäeti 2023. aastaks kehtima valitsuse 8. detsembri 2022. aasta erakorralise määruse nr 168/2022 teatavate rahandus- ja eelarvemeetmete kohta, teatavate tähtaegade pikendamise kohta ning õigusaktide muutmise ja täiendamise kohta (Ordonanța de urgență a Guvernului nr. 168/2022 privind unele măsuri fiscal-bugetare, prorogarea unor termene, precum și pentru modificarea și completarea unor acte normative; Monitorul Oficial al României, I osa, nr 1186, 9.12.2022; edaspidi „OUG nr 168/2022“) II artikli lõikega 1.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
11
HZ on Tribunalul Galați (Galați esimese astme kohus) kohtunik alates 1. aprillist 2017. Kohtul on alates 2019. aastast personalipuudus, mis on tingitud kohtunike ametikohtade vabaksjäämisest.
12
Ajavahemikul 6. maist 2019 kuni 15. märtsini 2020 töötas HZ selle kohtu haldus- ja maksuvaidluste kolleegiumis ning seejärel ajavahemikul 16. märtsist 2020 kuni 1. septembrini 2021 esimeses tsiviilkolleegiumis. Põhikohtuasja hageja hinnangul oli olukord haldus- ja maksuvaidluste kolleegiumis ette nähtud ja täidetud ametikohtade osas järgmine. Ajavahemikul 2019–2021 oli ettenähtud üheksast ametikohast täidetud seitse ja vabasid ametikohti oli kaks; 2022. aastal oli ette nähtud üheksast ametikohast täidetud viis ja vabasid ametikohti oli neli, ning ajavahemikul 16. märtsist 2020 kuni 1. septembrini 2021 oli esimese tsiviilkolleegiumi ametikohtade loetelus ette nähtud 14 kohtuniku ametikohta, millest täidetud oli vaid 12 ametikohta, neist kaks vanemapuhkusel olevate kohtunikega.
13
HZ leiab, et alates 2019. aastast ei täitnud ta mitte ainult oma ametikohaga seotud ülesandeid, vaid osaliselt ka ülesandeid, mis vastavad vabadele ametikohtadele, mis jaotati selles kohtus tegelikult töötavate kohtunike vahel. Kuna HZ leidis, et see tõi kaasa ületunnitöö, taotles ta ületundide eest tasu maksmist töötasu osana vabade ametikohtadega seotud netotöötasust ja hüvitistest, mis jagatakse tegelikult töötavate kohtunike arvuga ajavahemikus 2019–2021 ja järgnevatel aastatel kuni nende vabade ametikohtade täitmiseni.
14
Tribunalul București (Bukaresti esimese astme kohus, Rumeenia) jättis 11. jaanuari 2023. aasta kohtuotsusega põhjendamatuse tõttu rahuldamata HZi kaebuse selle tasu maksmiseks eelkõige põhjusel, et vastavalt OUG nr 114/2018 artikli 35 lõikele 1, OUG nr 130/2021 II artikli lõikele 1 ja OUG nr 168/2022 II artikli lõikele 1 saab tavapärast tööaega ületavat ületunnitööd, mida teevad eelarvesektori töötajad, kes täidavad täitev- või juhtimisülesandeid, samuti ületunnitööd iganädalastel puhkepäevadel, riigipühadel ja muudel päevadel, mille jooksul kehtivate õigusnormide kohaselt tavapärase tööaja jooksul ühtegi tundi tööd ei tehta, hüvitada üksnes vastava puhkeajaga.
15
HZ esitas selle kohtuotsuse peale apellatsioonkaebuse Curtea de Apel Bucureștile (Bukaresti apellatsioonikohus, Rumeenia), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohus, väites eelkõige, et võimalus tehtud ületunnid hüvitada puhkeajaga on tema tegelikku töökoormust arvestades vaid teoreetiline.
16
Kuna Curtea Constituțională (Rumeenia konstitutsioonikohus) on otsustanud, et kohtunike finantsstabiilsus on üks kohtuvõimu sõltumatuse tagatistest, märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et erandina raamseaduse nr 153/2017 artiklis 21 kehtestatud korrast on OUG nr 114/2018, OUG nr 130/2021 ja OUG nr 168/2022 alusel ette nähtud, et aastatel 2019–2023 saab kohtunike ületunde hüvitada üksnes puhkeaja andmisega.
17
Eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab esiteks, et kõigile riigi vahenditest tasu saavatele töötajatele kohaldatavad õigusnormid ületunnitöö osas ei kaota õigust hüvitisele, vaid piirduvad sellega, et näevad ette üksnes puhkeaja andmise korra.
18
Samas leiab põhikohtuasja hageja, et alatine personalipuudus kohtus toob kaasa selle, et iga selles kohtus töötava kohtuniku täidetavate ülesannete hulk suureneb ning kasvab vigade tegemise ja kohtuniku distsiplinaarvastutusele võtmise oht. Lisaks võib niisuguses olukorras olla hüvitava puhkeaja andmine puhtalt teoreetiline, mistõttu ei vasta kohtunikele makstav tasu nende ülesannetest tulenevale vastutusele.
19
Teiseks leiab kohus, et ületunnitööks kvalifitseerimist tuleb hinnata lähtuvalt töö tegelikust mahust konkreetsel ajahetkel, mitte ainult ametikohtade täidetavuse määrast.
20
Igal juhul täpsustab eelotsusetaotluse esitanud kohus ühelt poolt, et põhikohtuasja hageja tööandja ei ole kunagi jätnud rahuldamata ühtegi hüvitava puhkuse- või puhkepäeva taotlust tehtud ületundide eest, ning teiselt poolt, et HZ ei ole põhikohtuasjas kõne all oleva ajavahemiku kohta sellekohast taotlust esitanud.
21
Neil asjaoludel otsustas Curtea de Apel București (Bukaresti apellatsioonikohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas [ELL] artikli 19 lõike 1 teist lõiku, arvestades [ELL] artiklit 2, ühenduse harta töötajate sotsiaalsete põhiõiguste kohta punkte 5 ja 7 ning […] direktiivi 2003/88/EÜ […] artikleid 3 ja 5–7, tuleb niisugustel asjaoludel nagu need, millega on tegemist põhikohtuasjas, tõlgendada nii, et kohtunike sõltumatuse põhimõttega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis keelavad tasustada ületunnitööd, mida kohtunik tegi töötajate puuduse tõttu kohtus, kus ta kohtuniku kohustusi täidab, olukorras, kus juhul, kui kohaldataks hüvitamist üksnes vaba aja andmise kaudu tavalise tööaja kestust ületavale ületunnitööle ning iganädalase puhkeaja ja riigipühade ajal töötamisele vastavas ulatuses, mõjutaks see negatiivselt seaduses ette nähtud tasustatud põhipuhkust?“
Eelotsuse küsimuse analüüs
22
Kõigepealt nähtub eelotsusetaotlusest, et HZ palub, et talle makstaks üks osa netotöötasust ja -hüvitistest, mis on seotud kohtunike ametikohtadega, mida ei ole selles kohtus aastatel 2019–2022 ja järgnevatel aastatel täidetud, ning seda kuni nende ametikohtade tegeliku täitmiseni, töötasuna töötundide eest, mida ta tegi nende ülesannete täitmiseks, mis lasusid kohtunikel, kelle ametikohad jäid sel ajavahemikul ja pärast seda vabaks.
23
Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab esiteks, et HZ ei ole väitnud, et tal on õigus saada oma tööandjalt OUG nr 114/2018, OUG nr 130/2021 ja OUG nr 168/2022 alusel puhkeaega ületunnitöö eest, mida ta tegi põhikohtuasjas kõne all oleval ajavahemikul. Selles osas ei viita miski toimikus sellele, et tema tööandja oleks tema tahet selle õiguse kasutamisel pärssinud või isegi õiguse kasutamist takistanud. Teiseks märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et kõnealust ületunnitööd ei võtnud arvesse ei tööandja ega põhikohtuasja hageja ise, vaid viimane arvas tal lasuva lisakoormuse maha selles kohtus vabade kohtuniku ametikohtade arvust igal tema hagiavalduses viidatud aastal.
24
Sellega seoses tuleb rõhutada, et kohtunikuameti ülesannete eripära, mis on tihedalt seotud selle kutseala staatusega, võib takistada kohtuniku tööaja täpset arvestamist tavalise tööaja ja ületunnitööna. Seega on õigusemõistmisel tunnused, mis võivad muuta selle tööaja mõõtmise teistel kutsealadel kohaldatavate eeskirjade alusel keeruliseks või isegi võimatuks. Nimelt võib kohtuasjade kohtulikule menetlemisele kehtestada kohustuslikud seadusest tulenevad tähtajad, menetluse võib läbi viia kiirmenetluses, eelkõige ajutiste meetmete kohaldamise menetluses, ning menetlus peab üldiselt vastama nõudele teha kohtuotsus mõistliku aja jooksul, kusjuures kõik need asjaolud nõuavad nõuetekohast tööülesannete täitmist väljaspool tavapärast tööaega. Samuti ei saa kohtuistungitel osalemist piirata täpsete kellaaegadega, mille üle on kohtunikul või kohtul, kuhu ta kuulub, täielik kontroll.
25
Igal juhul, nagu rõhutab eelotsusetaotluse esitanud kohus, tuleb ületunnitöö tegemise vajadust analüüsida vastavalt kohtuniku tegelikule töömahule konkreetsel ajahetkel ning seda ei saa eeldada ega hinnata üksnes selle kohtu ametikohtade täidetavuse määra alusel, kuhu kohtunik on määratud. Lisaks on Rumeenia valitsuse hinnangul kohtunike töökoormuse kindlaks määranud Consiliul Superior al Magistraturii (kõrgem kohtute haldamise nõukoda, Rumeenia), kes tagab, et koormuse jaotus kohtute vahel oleks tasakaalus, ja määrab töökoormuse alusel kindlaks kohtunike arvu.
26
Ent nagu HZ ise märgib, esitas ta eelotsusetaotluse esitanud kohtule nõude rahaliselt hüvitada nõudes viidatud ajavahemikul ületunnitöö, mida ta tegi, kusjuures ta ei tuginenud ületunnitöö üldisele korrale, mis oli kindlaks määratud raamseaduse nr 153/2017 artikli 21 lõigetes 1–6 ja mis kehtis enne OUG nr 114/2018, OUG nr 130/2021 ja OUG nr 168/2022 ette nähtud erandite kehtimist, vaid ta lähtus oma nõuete summa puhul netotöötasudest ja hüvitistest, mis on seotud kohtunike ametikohtadega, mida ei ole selles kohtus täidetud, jagades need töötasud ja hüvitised tegelikult täidetud ametikohtade arvuga.
27
Sellega seoses tuleb tõdeda, et mõistet „töötasu“ tuleb tõlgendada laialt nii, et see hõlmab eelkõige igasugust tasumoodust kas rahas või loonusena, mida makstakse kohe või tulevikus, tingimusel et töötaja saab seda tööandjalt kas või kaudselt oma töö eest, olenemata sellest, kas seda makstakse töölepingu või õigusnormide alusel või vabatahtlikult (22. veebruari 2024. aasta kohtuotsus Randstad Empleo jt, C‑649/22, EU:C:2024:156, punkt 44 ja seal viidatud kohtupraktika).
28
Tuleb tõdeda, et kuna HZ nõuab ületunnitöö eest tasu, mis on arvutatud netotöötasude ja hüvitiste alusel, mis on seotud täitmata ametikohtadega selles kohtus, ilma et ta oleks siiski kasutanud õigust saada nendele ületundidele vastavat puhkeaega või vähemalt õigust saada rahalist hüvitist, mis on ette nähtud raamseaduse nr 153/2017 artikli 21 lõigetega 1–6 kehtestatud üldises korras, on ilmne, et HZ seab eelotsusetaotluse esitanud kohtule esitatud hagis kahtluse alla pigem tasu, mida ta saab personalipuuduses oleva kohtu kohtunikuna, kui selle hüvitise laadi, mida talle tuleb ületunnitöö eest maksta.
29
Selles kontekstis soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas põhikohtuasjas kõne all olevad riigisisesed õigusnormid on kooskõlas kohtunike sõltumatusega, mis on tagatud ELL artikli 19 lõike 1 teise lõiguga, arvestades ELL artiklit 2, ühenduse harta töötajate sotsiaalsete põhiõiguste kohta punkte 5 ja 7 ning direktiivi 2003/88 artikleid 3 ja 5–7.
30
Mis puudutab norme, mille tõlgendamist eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult palub, siis tuleb esiteks märkida, et ta ei täpsusta, mil määral on sellele küsimusele vastamisel asjakohane ühenduse harta töötajate sotsiaalsete põhiõiguste kohta punkt 7, mille kohaselt peab tööõiguse teatavate aspektide areng kaasa tooma töötajate elu- ja töötingimuste paranemise Euroopa Liidus.
31
Teiseks tuleb direktiivi 2003/88 kohta märkida, et üldjuhul ei kohaldata seda töötajate tasustamisele, välja arvatud tasustatud põhipuhkuse korral (vt selle kohta 15. juuli 2021. aasta kohtuotsus Ministrstvo za obrambo, C‑742/19, EU:C:2021:597, punkt 96 ja seal viidatud kohtupraktika).
32
On tõsi, et eelotsusetaotluse esitanud kohus näib arvavat, et hüvitamine puhkeajaga, mis vastab ületunnitööle, mis on tehtud väljaspool tavalist tööaega ning iganädalastel puhkepäevadel ja riigipühadel, võib juhul, kui seda saaks rakendada, rikkuda õigust seadusest tulenevale põhipuhkusele.
33
Miski Euroopa Kohtu käsutuses olevas toimikus ei viita siiski põhjustele, miks kõnealust hüvitist ette nägevad riigisisesed õigusnormid võiksid seda õigust rikkuda. Neil asjaoludel ei saa asuda seisukohale, et esitatud küsimust on vaja analüüsida direktiivi 2003/88 sätete alusel.
34
Eeltoodud kaalutlusi arvesse võttes tuleb asuda seisukohale, et eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib oma eelotsuse küsimusega sisuliselt teada, kas ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku tuleb ELL artiklit 2 ja ühenduse harta töötajate sotsiaalsete põhiõiguste kohta punkti 5 arvestades tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis välistavad põhjusel, et nendega nähakse ette üksnes niisuguse hüvitava puhkeaja andmine tööaja eest, mille jooksul kohtunik täidab selles kohtus vaba ametikohaga seotud ülesandeid lisaks ülesannetele, mida ta peab täitma enda ametikohal, igasuguse rahalise hüvitise töö eest, mis on tehtud lisaülesannete täitmiseks.
35
Kõigepealt tuleb meenutada, et ELL artikkel 19, mis täpsustab ELL artiklis 2 tunnustatud õigusriigi väärtust, teeb liikmesriikide kohtutele ja Euroopa Kohtule ülesandeks tagada liidu õiguse täielik kohaldamine kõikides liikmesriikides ning kohtulik kaitse, mis õigussubjektidele liidu õigusest tuleneb. Selleks on esmatähtis säilitada nende organite sõltumatus (25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 47 ja seal viidatud kohtupraktika).
36
Olemuslikult õigusemõistmise ülesande juurde kuuluv kohtute sõltumatuse nõue on oluline osa õigusest tõhusale kohtulikule kaitsele ja õiglasele kohtulikule arutamisele, mis on ülimalt tähtis, et oleks tagatud kõik õigussubjektile liidu õigusest tulenevad õigused ja ELL artiklis 2 osutatud liikmesriikide ühiste väärtuste – mis määravad ära liidu kui ühise õiguskorra enda identiteedi –, eeskätt õigusriigi väärtuse kaitse (vt selle kohta 25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 48 ja seal viidatud kohtupraktika).
37
Kohtute sõltumatuse mõiste eeldab muu hulgas seda, et asjasse puutuv organ täidab kohtu ülesandeid täiesti iseseisvalt, olemata kellegagi hierarhilises või alluvussuhtes ja saamata kelleltki korraldusi või juhiseid, ja seda, et organ oleks kaitstud väljastpoolt tuleva sekkumise või surve eest, mis võib kahjustada tema liikmete otsustusvabadust ja mõjutada nende otsuseid. Ent nagu asjasse puutuva organi liikmete ametist tagandamise keeld, on ka nende poolt täidetavate ülesannete olulisusele vastava tasu saamine kohtunike sõltumatusega lahutamatult seotud tagatis (27. veebruari 2018. aasta kohtuotsus Associação Sindical dos Juízes Portugueses, C‑64/16, EU:C:2018:117, punktid 44 ja 45; 7. veebruari 2019. aasta kohtuotsus Escribano Vindel, C‑49/18, EU:C:2019:106, punkt 66, ning 25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 49).
38
Tõsi on see, et liikmesriikidel on ulatuslik kaalutlusruum avaliku sektori kulutuste valikul, eelkõige siis, kui nad määravad kindlaks nende kulude ja eriti kohtunike tasustamise arvutamise meetodi (vt selle kohta 25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 51).
39
Sellegipoolest ei tohi kohtunike töötasu puudutavad riigisisesed normid tekitada õigussubjektides põhjendatud kahtlusi selle suhtes, kas asjasse puutuvad kohtunikud on väljaspool väliste tegurite haardeulatust ja kas nad on vastanduvaid huvisid arvestades neutraalsed (25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 52 ja seal viidatud kohtupraktika).
40
Täpsemalt, nagu on mainitud käesoleva kohtuotsuse punktis 37, on kohtunike täidetavate ülesannete olulisusele vastava tasu saamine kohtunike sõltumatusega lahutamatult seotud tagatis.
41
Lisaks sellele, et kohtunikele makstav töötasu peab olema õiglane ühenduse harta töötajate sotsiaalsete põhiõiguste kohta punkti 5 tähenduses, peab kohtunike töötasu määr asjaomase liikmesriigi sotsiaal-majanduslikku konteksti arvestades olema ka piisavalt kõrge, et anda neile kindel majanduslik sõltumatus, mis kaitseb neid võimaliku välise sekkumise või surve ohu eest, mis võib kahjustada nende tehtavate otsuste erapooletust. Seega peab töötasu suurus olema selline, mis kaitseb kohtunikke korruptsiooniohu eest (vt selle kohta 25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 58 ja seal viidatud kohtupraktika).
42
Seega, kuigi kohtunike töötasu võib varieeruda sõltuvalt teenistusstaažist ja neile usaldatud ülesannete laadist, peab töötasu alati olema vastavuses kohtunike täidetavate ülesannete olulisusega õigusriigis (25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 60).
43
Kohtunike töötasu piisavuse hindamine eeldab, et lisaks tavalisele põhipalgale võetakse arvesse ka mitmesuguseid lisatasusid ja hüvitisi, mida nad saavad eelkõige oma teenistusstaaži või neile usaldatud ülesannete põhjal, aga ka võimalikku sotsiaalkindlustusmaksetest vabastamist (25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 61).
44
Lisaks tuleb kohtunike töötasu piisavust hinnata asjaomase liikmesriigi majanduslikku, sotsiaalset ja finantsolukorda arvestades. Seda aspekti arvestades on asjakohane võrrelda kohtunike keskmist töötasu keskmise töötasuga selles riigis (25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 62).
45
Pealegi tuleb selleks, et muuta kohtunikuamet kõrgelt kvalifitseeritud õiguspraktikute jaoks atraktiivseks, võtta õigusriigis kohtunike sõltumatuse ja laiemalt õigusemõistmise kvaliteedi tagamiseks õiguspoliitikas arvesse ka teiste õigusala elukutsete esindajate töötasu. Sellest ei saa siiski järeldada, et kohtunike sõltumatuse põhimõttega on vastuolus see, kui kohtunike töötasu kehtestatakse madalamal tasemel kui teiste õigusala töötajate – eelkõige vaba elukutse esindajate, näiteks advokaatide – keskmine töötasu, kuna nad on ilmselgelt teistsuguses olukorras kui kohtunikud (25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 63).
46
Õigusriigi toimimist iseloomustava võimude lahususe põhimõtte kohaselt ei tohi kohtunike töötasu kindlaksmääramise üksikasjalikud normid mingil juhul tekitada kahtlusi kohtute sõltumatuses seadusandlikust ja täidesaatvast võimust (vt selle kohta 25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 50).
47
Lõpuks peab kohtunike töötasu kindlaksmääramise üksikasjalikke norme olema võimalik tõhusalt kohtulikult kontrollida vastavalt asjaomase liikmesriigi õiguses ette nähtud menetlusnormidele (25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 64).
48
Mis puudutab sellise seadusandliku meetme võtmist, mis näeb riigisisestest õigusnormidest kõrvale kaldudes ja personalipuuduse asjaoludel ette, et kohtuniku lisakoormuse eest, mis kaasneb kohtuniku vaba ametikohaga seotud ülesannete täitmisega kohtus, ei maksta rahalist tasu, vaid antakse hüvitav puhkeaeg, siis peab selline erandlik meede vastama kindlale hulgale nõuetele selleks, et olla kooskõlas kohtunike sõltumatuse põhimõttega.
49
Esiteks peab selline erandlik meede, nagu on viidatud eelmises punktis, olema sarnaselt kohtunike töötasu kindlaksmääramist käsitlevate üldnormidega, millest erand tehakse, ette nähtud seadusega. Lisaks peavad selle erandliku meetmega ette nähtud kohtunike tasustamise üksikasjalikud normid olema objektiivsed, ettenähtavad ja läbipaistvad (25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 66).
50
Teiseks peab see erandlik meede olema põhjendatud üldise huvi eesmärgiga, näiteks kohustusega kõrvaldada ülemäärane riigieelarve puudujääk ELTL artikli 126 lõike 1 tähenduses (25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 67 ja seal viidatud kohtupraktika).
51
Eelarvelisi põhjuseid, mis õigustavad kohtunike töötasu käsitlevatest üldnormidest erandit tegeva meetme võtmist, tuleb põhjendada selgelt. Lisaks, välja arvatud nõuetekohaselt põhjendatud erandlikel asjaoludel, ei tohi need meetmed olla suunatud spetsiaalselt ainult liikmesriigi kohtute liikmetele ning need peavad olema osa üldisemast raamistikust, mille eesmärk on kaasata suurem hulk liikmesriigi avaliku sektori liikmeid pingutama taotletava eelarve pärast (vt selle kohta 27. veebruari 2018. aasta kohtuotsus Associação Sindical dos Juízes Portugueses, C‑64/16, EU:C:2018:117, punkt 49; 7. veebruari 2019. aasta kohtuotsus Escribano Vindel, C‑49/18, EU:C:2019:106, punkt 67, ning 25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 69).
52
Järelikult, kui liikmesriik võtab oma ametnike ja avalike teenistujate suhtes eelarvepiirangu meetmeid, võib ta ühiskonnas, kus valitseb solidaarsus – nagu on rõhutatud ELL artiklis 2 –, otsustada kohaldada neid meetmeid ka liikmesriigi kohtunike suhtes (25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 71).
53
Kolmandaks peab selline erandlik meede, nagu on kirjeldatud käesoleva kohtuotsuse punktis 48, vastavalt proportsionaalsuse põhimõttele, mis on liidu õiguse üldpõhimõte, olema selline, mis tagab taotletava üldise huvi eesmärgi saavutamise, piirduma selle eesmärgi saavutamiseks rangelt vajalikuga ega tohi olla selle eesmärgi suhtes ebaproportsionaalne, mis tähendab, et kaalutakse eesmärgi olulisust ja kohtunike sõltumatuse põhimõtte riive raskust (25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 72).
54
Kuigi see meede näib olevat sobiv käesoleva kohtuotsuse punktis 50 nimetatud üldise huvi eesmärgi saavutamiseks, peab see siiski jääma erandlikuks ja ajutiseks, kuna seda ei tohi kohaldada kauem, kui on vajalik taotletava õiguspärase eesmärgi saavutamiseks, milleks on ülemäärase riigieelarve puudujäägi kõrvaldamine (25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 73).
55
Lisaks ei tohi nimetatud meetme mõju kohtunike töötasule olla taotletava eesmärgi suhtes ebaproportsionaalne (25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 74).
56
Neljandaks nõuab kohtunike sõltumatuse säilitamine, et vaatamata sellele, et nende suhtes kohaldatakse eelarvepiirangu meedet – isegi kui selline meede on seotud tõsise majandus-, sotsiaal- ja rahanduskriisiga –, on kohtunike töötasu määr alati vastavuses nende täidetavate ülesannete olulisusega, selleks et nad jääksid vastavalt käesoleva kohtuotsuse punktis 37 viidatud kohtupraktikale kaitstuks välise sekkumise või surve eest, mis võiks ohustada nende otsustusvabadust ja mõjutada nende otsuseid (25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 75).
57
Viiendaks peab käesoleva kohtuotsuse punktis 48 nimetatud erandliku meetme üle saama teostada tõhusat kohtulikku kontrolli (25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 76).
58
Kuigi ELTL artiklis 267 ette nähtud menetluses ei ole Euroopa Kohtu ülesanne kohaldada liidu õigusnorme konkreetsele juhtumile, võib Euroopa Kohus põhikohtuasja toimikust ja tema käsutuses olevatest kirjalikest seisukohtadest lähtudes anda eelotsusetaotluse esitanud kohtutele tarviliku vastuse andmiseks juhiseid, mis võimaldavad neil kohtutel asja lahendada (25. veebruari 2025. aasta kohtuotsus Sąd Rejonowy w Białymstoku ja Adoreikė, C‑146/23 ja C‑374/23, EU:C:2025:109, punkt 77 ja seal viidatud kohtupraktika).
59
Käesoleval juhul on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne tuvastada järgmised asjaolud, mis nähtuvad eelotsusetaotlusest ja Euroopa Kohtule esitatud kirjalikest seisukohtadest.
60
Esimesena kehtestati OUG nr 114/2018, OUG nr 130/2021 ja OUG nr 168/2022 sätetega riigisisene meede, mis välistab tasu kohtuniku tehtud ületunnitöö eest ajavahemikuks 2019–2022. Eelotsusetaotlusest nähtub aga, et need aktid on seadusandlikud aktid ja nendes sisalduv erand piirdub igas nimetatud aktis aastaga.
61
Teisena põhjendati nende õigusaktide vastuvõtmist OUG nr 114/2018, OUG nr 130/2021 ja OUG nr 168/2022 preambuli kohaselt „vajadusega järgida [EL toimimise lepingus] sätestatud eesmärki, et puudujääk oleks väiksem kui 3% [SKPst]“. Nagu on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 50, kujutab ülemäärase riigieelarve puudujäägi kõrvaldamise nõue ELTL artikli 126 lõike 1 tähenduses endast üldise huvi eesmärki. Siiski tuleb kontrollida, kas ametikohad, mida ei ole täidetud, on eelarves ette nähtud või mitte, kusjuures jaatava vastuse korral seaks see kahtluse alla taotletava eesmärgi süstemaatilise ja järjekindla saavutamise.
62
Lisaks, vastavalt OUG nr 114/2018, OUG nr 130/2021 ja OUG nr 168/2022 sätetele, millega kehtestatakse erand ületunnitöö suhtes kohaldatavast korrast ja nagu on mainitud eelotsusetaotluse õiguslikus raamistikus, kohaldatakse neid sätteid „eelarvesektori töötajate suhtes, kes täidavad täitev- või juhtimisülesandeid“. Seega ei ole need meetmed suunatud konkreetselt kohtunikele.
63
Kolmandana, mis puudutab põhikohtuasjas kõne all oleva meetme proportsionaalsust, siis tuleb märkida – kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu kontrolli tulemusel ei ilmne vastupidist –, et ühelt poolt võib meede osutuda sobivaks, et tagada riigieelarve puudujäägi kõrvaldamise eesmärgi saavutamine, ja see võib olla taotletava eesmärgi saavutamiseks vajalik.
64
Teiselt poolt, mis puudutab proportsionaalsust kitsas tähenduses, siis peab eelotsusetaotluse esitanud kohus tuvastama, et põhikohtuasjas kõne all olev meede ei kujuta endast kohtunike töötasu otsest vähendamist, kontrollides, kas OUG nr 114/2018, OUG nr 130/2021 ja OUG nr 168/2022 piirduvad tegelikult sellega, et piiravad tehtud ületunnitöö kompenseerimise laadi vastava puhkeaja andmisega.
65
Võttes aga arvesse eelotsusetaotluse esitanud kohtu välja toodud ohte, mille kohtunike ületunnitöö tegemine tõenäoliselt kaasa toob, peab kohus asjaolude põhjal kontrollima, ega asjaomaseid kohtunikke ei heidutata või takistata praktikas kasutamast seda puhkeaega.
66
Igal juhul, kuivõrd eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tekkinud küsimus HZi töötasu piisavuse kohta, nähtub käesoleva kohtuotsuse punktidest 44 ja 56, et kohtunike puhul peab ta tasu piisavust hindama, võttes arvesse asjaomase liikmesriigi majanduslikku, sotsiaalset ja finantsolukorda, võrreldes kohtunike keskmist töötasu keskmise töötasuga selles riigis.
67
Viidates liidu 2024. aasta õigusemõistmise tulemustabelile, märgib Euroopa Komisjon oma kirjalikes seisukohtades, et Rumeenia kohtunik saab karjääri alguses keskmist töötasu, mis võrdub 2,9‑kordse aasta keskmise brutopalgaga Rumeenias, mida peab siiski kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
68
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud eelotsuse küsimusele vastata, et ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku, arvestades ELL artiklit 2 ja ühenduse harta töötajate sotsiaalsete põhiõiguste kohta punkti 5, tuleb tõlgendada nii, et kohtunike sõltumatuse põhimõttega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis välistavad põhjusel, et nendega nähakse ette üksnes hüvitava puhkeaja andmine tööaja eest, mille jooksul kohtunik täidab selles kohtus vaba ametikohaga seotud ülesandeid lisaks ülesannetele, mida ta peab täitma enda ametikohal, igasuguse rahalise hüvitise töö eest, mis on tehtud nende lisaülesannete täitmiseks, tingimusel et kõnealune kohtunik saab tegelikult kasutada hüvitiseks saadud puhkeaega ja need õigusnormid ei kahjusta tema töötasu vastavust tema täidetavate ülesannete olulisusele.
Kohtukulud
69
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse sama kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (esimene koda) otsustab:
ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku, arvestades ELL artiklit 2 ja Strasbourgis 9. detsembril 1989 toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel vastu võetud ühenduse harta töötajate sotsiaalsete põhiõiguste kohta punkti 5,
tuleb tõlgendada nii, et
kohtunike sõltumatuse põhimõttega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis välistavad põhjusel, et nendega nähakse ette üksnes hüvitava puhkeaja andmine tööaja eest, mille jooksul kohtunik täidab selles kohtus vaba ametikohaga seotud ülesandeid lisaks ülesannetele, mida ta peab täitma enda ametikohal, igasuguse rahalise hüvitise töö eest, mis on tehtud nende lisaülesannete täitmiseks, tingimusel et kõnealune kohtunik saab tegelikult kasutada hüvitiseks saadud puhkeaega ja need õigusnormid ei kahjusta tema töötasu vastavust tema täidetavate ülesannete olulisusele.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: rumeenia.