62023TJ0096_RES
Kohtuasi T‑96/23
Uniper Global Commodities SE
versus
Euroopa Liidu Energeetikasektorit Reguleerivate Asutuste Koostöö Amet
Üldkohtu (kolmas koda laiendatud koosseisus) 25. juuni 2025. aasta otsus
Energeetika – Elektrienergia siseturg – Määrus (EL) 2017/2195 – ACERi otsus muuta tasakaalustamisenergia hinna määramise metoodikat – Ajutise hinnapiiri kehtestamine – ACERi apellatsiooninõukogule esitatud kaebus – Kaebuse esitamise eritingimused ja erikord – Määruse (EÜ) nr 2019/942 artikli 28 lõige 1 ja artikkel 29 – Vastuvõetamatus apellatsiooninõukogus kaebeõiguse puudumise tõttu – Õigusvastasuse vastuväide – Võrdsus seaduse ees ja tõhus kohtulik kaitse – Isikliku puutumuse puudumine – Tunnused või faktilised olukorrad, millele ei ole tuginetud – Hagi esitamise tähtaeg – Vabandatava eksimuse puudumine
Kohtumenetlus – Hagimenetluse algatusdokument – Vorminõuded – Vaidluse eseme määratlemine – Väidete määratlemine nende sisust, mitte nende õiguslikust kvalifikatsioonist lähtuvalt
(Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 21; Üldkohtu kodukord, artikli 76 punkt d)
(vt punktid 23 ja 25)
Õigusvastasuse vastuväide – Täiendav laad – Kaudne, kuid selge sõnastus hagiavalduses – Vastuvõetavus
(ELTL artikkel 277)
(vt punktid 24, 26 ja 27)
Euroopa Liidu õigus – Tõlgendamine – Meetodid – Säte, mille sõnastus on selge ja täpne – Kohustus tagada sätte soovitav toime
(vt punktid 31–34)
Euroopa Liidu õigus – Tõlgendamine – Meetodid – Kohustus tõlgendada liidu teisest õigust kooskõlas kõrgemalseisva siduva normiga – Piirid – Contra legem tõlgendamine – Lubamatus
(vt punktid 35–37, 79 ja 80)
Tühistamishagi – Füüsilised või juriidilised isikud – Üldkohaldatavad aktid – Aktid, mis ei vaja rakendusmeetmeid ja puudutavad hagejat otseselt – Euroopa Liidu Energeetikasektorit Reguleerivate Asutuste Koostöö Ameti (ACER) otsus, millega muudetakse tasakaalustamisenergia hinna määramise metoodikat – Hõlmamine
(ELTL artikli 263 neljas lõik; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2019/942)
(vt punkt 42)
Tühistamishagi – Füüsilised või juriidilised isikud – Vastuvõetavuse tingimused – Euroopa Liidu Energeetikasektorit Reguleerivate Asutuste Koostöö Ameti (ACER) otsus, millega muudetakse tasakaalustamisenergia hinna määramise metoodikat – ACERi asutamise akt, milles nähakse ACERi otsuse vaidlustamiseks ette asutusesisene õiguskaitsevahend – ACERi otsuse peale esitatud tühistamishagi, ilma et asutusesisene õiguskaitse oleks ammendatud – Vastuvõetavus – Tingimus – Hageja kes ei vasta tingimustele, mis annavad õiguse kasutada asutusesisest õiguskaitsevahendit – Täidetud tingimus – Võrdsuse ja kohtuliku kaitse põhimõtete rikkumine – Puudumine
(ELTL artikli 263 viies lõik; Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artiklid 20 ja 41; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2019/942, põhjendus 34, artikli 28 lõige 1 ning artikkel 29)
(vt punktid 43–45, 48 ja 54–75)
Tühistamishagi – Füüsilised või juriidilised isikud – Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid – Isiklik puutumus – Kriteeriumid – Euroopa Liidu Energeetikasektorit Reguleerivate Asutuste Koostöö Ameti (ACER) otsus, millega muudetakse tasakaalustamisenergia hinna määramise metoodikat – Turul tegutseva sellise ettevõtte hagi, keda see otsus kahjustab – Ettevõtja, kes ei põhjenda ära, et tema turuseisundit on oluliselt kahjustatud – Vastuvõetamatus
(ELTL artikli 263 neljas lõik)
(vt punktid 92–111)
Euroopa Liidu ametid – Euroopa Liidu Energeetikasektorit Reguleerivate Asutuste Koostöö Amet (ACER) – ACERi otsus – Apellatsioonimenetlus apellatsiooninõukogus – Liidu kohtusse esitatud hagi – Kohtualluvus – Apellatsiooninõukogu otsuste õiguspärasuse kontroll – Ainult apellatsiooninõukogus esitatud faktiliste ja õiguslike asjaolude arvesse võtmine
(ELTL artikkel 263; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2019/942, artikkel 29)
(vt punktid 115 ja 122)
Kohtumenetlus – Hagi esitamise tähtaeg – Õiguse lõppemine – Vabandatav eksimus – Mõiste – Ulatus
(ELTL artikli 263 kuues lõik)
(vt punktid 128–136)
Kokkuvõte
Üldkohus jättis jõusse Euroopa Liidu Energeetikasektorit Reguleerivate Asutuste Koostöö Ameti (ACER) apellatsiooninõukogu otsused ning jättis vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata hagid, mille olid esitanud kaks äriühingut ACERi otsuse peale, millega muudetakse tasakaalustamisenergia hinna määramise metoodikat. Sel moel toimides tegi Üldkohus ühelt poolt otsuse seoses füüsiliste ja juriidiliste isikute õigusega esitada kaebus ACERi apellatsiooninõukogule määruse 2019/942 (
1
) artikli 28 lõike 1 alusel. Teiselt poolt tegi ta täpsustusi seoses füüsiliste ja juriidiliste isikute isikliku puutumuse hindamisega ACERi otsuste korral.
ACER võttis 24. jaanuari 2020. aasta otsusega põhivõrguettevõtjate ettepaneku alusel vastu tasakaalustamisenergia hinna määramise metoodika, milles oli eeskätt ette nähtud, et tasakaalustamisenergia tarnehind ei tohi olla kõrgem või madalam kui tehniline hinnapiir, mis on umbes 99999 eurot megavatt-tunni (MWh) kohta.
ACER muutis 25. veebruari 2022. aasta otsusega (edaspidi „algne otsus“) ajutiselt seda metoodikat, asendades 48 kuuks alates 1. juulist 2022 kõnealuse tehnilise hinnapiiri piirhinnaga, mis on umbes 15000 eurot megavatt-tunni kohta ja mida kohaldatakse üksnes tasakaalustamisenergia vahetamisele Euroopa keskkondades PICASSO ja MARI.
Hagejad RWE Supply & Trading GmbH ja Uniper Global Commodities SE on kaks tasakaalustamisenergia tarnijat, kes tegutsevad Saksamaa turul, mida hõlmavad keskkonnad PICASSO ja MARI.
Kuna nad leidsid, et algne otsus neid kahjustab, esitasid nad kumbki kaebuse ACERi apellatsiooninõukogule (edaspidi „apellatsiooninõukogu“). Kahe 9. detsembri 2022. aasta otsusega (edaspidi „vaidlustatud otsused“) jättis apellatsiooninõukogu need kaebused vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata põhjendusel, et neil puudub õigus esitada kaebus määruse 2019/942 artikli 28 lõike 1 alusel.
Selle sätte alusel võib iga füüsiline või juriidiline isik esitada kaebuse temale adresseeritud ACERi otsuse peale või sellise otsuse peale, mis teda otseselt ja isiklikult puudutab. Kuna hagejad ei olnud algse otsuse adressaadid, leidis apellatsiooninõukogu, et otsus puudutab neid küll otseselt, kuid mitte isiklikult.
Selles kontekstis pöördusid hagejad Üldkohtu poole, paludes tühistada vaidlustatud otsused ja teise võimalusena algse otsuse.
Üldkohtu hinnang
Oma hagide põhjendamiseks heidavad hagejad apellatsiooninõukogule ette eelkõige seda, et ta rikkus ELTL artikli 263 neljandat lõiku (
2
), kui ta leidis, et neil ei olnud õigust esitada talle algse otsuse peale kaebust. See otsus on siiski halduse üldakt, mis puudutab neid otseselt ega vaja rakendusmeetmeid. Järelikult on see ELTL artikli 263 neljanda lõigu alusel liidu kohtus vaidlustatav.
Hagejad on seisukohal, et määruse 2019/942 artikli 28 lõiget 1 oleks selleks, et see oleks kooskõlas Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklis 47 sätestatud tõhusa kohtuliku kaitse põhimõttega, nagu seda on rakendatud ELTL artikli 263 neljanda lõiguga, ning harta artiklis 20 sätestatud seaduse ees võrdsuse põhimõttega, tulnud tõlgendada nii, et see võimaldab neil esitada algse otsuse peale kaebuse apellatsiooninõukogule.
Üldkohus tõdes kõigepealt, et esimene väide hõlmab sisuliselt kahte etteheidet, millest esimene puudutab määruse 2019/942 artikli 28 lõike 1 tõlgendust, mis ei ole kooskõlas harta artiklites 20 ja 47 sätestatud tõhusa kohtuliku kaitse ja seaduse ees võrdsuse põhimõtetega, ning teine vaikimisi esitatud väidet, et määruse 2019/942 artikli 28 lõige 1 on õigusvastane, kuna see ei ole kooskõlas harta samade põhimõtete ja artiklitega.
Seoses esimese etteheitega tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et liidu õigusnormi tõlgendus ei saa võtta selle õigusnormi selgelt ja täpselt sõnastuselt kogu selle soovitavat toimet. Seega ei saa liidu kohus juhul, kui sellise õigusnormi tähendus on sätte sõnastuse järgi üheselt mõistetav, sellest tõlgendusest kõrvale kalduda.
Määruse 2019/942 artikli 28 lõike 1 selgest ja täpsest sõnastusest nähtub, et hagejad kui juriidilised isikud, kes ei ole algse otsuse adressaadid, saavad selle otsuse peale kaebuse esitada üksnes siis, kui see otsus puudutab neid nii otseselt kui ka isiklikult. Kuigi on tõsi, et selles sättes ette nähtud isikliku puutumuse tingimust tuleb tõlgendada lähtuvalt liidu õiguse üldpõhimõtetest, nagu need on tagatud hartaga, on lai tõlgendus võimalik vaid siis, kui see on kooskõlas asjaomase sätte sõnastusega ning ei too kaasa contra legem tõlgendust.
Sellest tuleneb, et apellatsiooninõukogu toimis õigesti, kui ta tõlgendas vaidlustatud otsustes määruse 2019/942 artikli 28 lõiget 1 nii, et see lubab hagejatel kui juriidilistel isikutel esitada talle algse otsuse peale kaebuse ainult siis, kui see otsus puudutab neid nii otseselt kui ka isiklikult.
Seoses teise etteheitega märkis Üldkohus, et vastavalt ELTL artikli 263 viiendale lõigule võib õigusaktides, millega luuakse liidu organeid ja asutusi, ette näha eritingimused ja erikorra seoses füüsiliste või juriidiliste isikute hagide esitamisega nende organite ja asutuste õigusaktide vastu, mille eesmärk on tekitada nende suhtes õiguslikke tagajärgi.
Nii nägi liidu seadusandja määruse 2019/942 artiklites 28 ja 29 ette, et füüsilistel ja juriidilistel isikutel, kellele ACERi aktid on adresseeritud või keda need aktid otseselt ja isiklikult puudutavad, peab protsessi säästlikkuse huvides olema õigus pöörduda apellatsiooninõukogu poole. Ta otsustas selles kontekstis jätta arvamata niisuguste füüsiliste ja juriidiliste isikute hulka, kes võivad esitada kaebuse otse apellatsiooninõukogule, füüsilised ja juriidilised isikud, kes kuuluvad kategooriasse, mis on hõlmatud ELTL artikli 263 neljandas lõigus ette nähtud kolmanda koosseisuga. Viimati nimetatud võivad juhul, kui ACER võtab – nagu käsitletud kohtuasjas – vastu halduse üldakti, esitada tühistamishagi otse Üldkohtule.
Selles kontekstis välistas Üldkohus võimaluse, et määruse 2019/942 artikkel 29, mis nõuab sisemise õiguskaitsevahendi ammendamist enne liidu kohtusse pöördumist, takistab hagejatel esitada tühistamishagi otse Üldkohtule. Nimelt tuleb seda sätet tõlgendada nii, et seda kohaldatakse üksnes nende füüsiliste ja juriidiliste isikute kategooriate suhtes, kellel on selle määruse artikli 28 tähenduses õigus esitada apellatsiooninõukogule kaebus.
Sellest järeldub, et ELTL artikli 263 neljanda lõigu kolmanda koosseisuga hõlmatud kategooriasse kuuluvad füüsilised või juriidilised isikud ei kuulu määruse 2019/942 artiklitega 28 ja 29 kehtestatud eelneva kohustusliku apellatsioonimenetluse kohaldamisalasse ning nad peavad seega esitama oma hagid otse Üldkohtule.
Neid kaalutlusi arvestades analüüsis Üldkohus esimesena, kas määruse 2019/942 artikliga 28 kehtestatud erinev kohtlemine füüsiliste ja juriidiliste isikute vahel, kes on hõlmatud ELTL artikli 263 neljanda lõigu kolmanda koosseisuga, ning füüsiliste ja juriidiliste isikute vahel, kellel on õigus pöörduda otse apellatsiooninõukogu poole ning kes on hõlmatud ELTL artikli 263 neljandas lõigus nimetatud esimese ja teise koosseisuga, on kooskõlas harta artiklis 20 sätestatud seaduse ees võrdsuse põhimõttega.
Kõigepealt tuletas Üldkohus meelde, et apellatsiooninõukogu loomine on osa üldisest lähenemisviisist, mille eesmärk on anda liidu ametitele apellatsiooniorganid, kui neile on antud otsustuspädevus tehniliselt või teaduslikult keerulistes küsimustes. Need apellatsiooniorganid on sobiv vahend, et kaitsta asjaomaste isikute õigusi olukorras, kus liidu kohtu kontroll peab seetõttu, et liidu asutustel on ulatuslik kaalutlusõigus, eelkõige äärmiselt keeruliste teaduslike ja tehniliste faktiliste asjaolude puhul, piirduma hinnanguga sellele, kas selle kaalutlusõiguse teostamisel on tehtud ilmne viga või kuritarvitatud võimu või kas asutused on oma kaalutlusõigust ilmselgelt ületanud.
Seega, kuna määruse 2019/942 artiklis 28 ei ole lubatud sellistel füüsilistel ja juriidilistel isikutel, kes on hõlmatud ELTL artikli 263 neljandas lõigus toodud kolmanda koosseisuga, pöörduda apellatsiooninõukogu poole, siis on selles sättes ette nähtud erinev kohtlemine ühelt poolt selliste füüsiliste ja juriidiliste isikute, kes saavad sarnaselt hagejatele nõuda eelkõige energeetikaga seotud keeruliste teaduslike, tehniliste ja majanduslike hinnangute puhul üksnes Üldkohtu piiratud kontrolli ACERi otsuste üle, ja teiselt poolt selliste füüsiliste ja juriidiliste isikute vahel, kes saavad esitada kaebuse otse apellatsioonikojale ning nõuda nii ACERi otsuste täielikku kontrolli niisuguste hinnangute osas.
Ent selline erinev kohtlemine on põhjendatud sellega, et asjaomaste füüsiliste ja juriidiliste isikute eri kategooriad on ACERi otsustega rohkem või vähem tihedalt seotud. Nimelt on need, kellel on õigus esitada otse kaebus apellatsiooninõukogule, nendes otsustes individualiseeritud, kuna nad on nende adressaadid või seetõttu, et need otsused mõjutavad neid samamoodi, nagu need mõjutaksid adressaati. Seevastu ei ole see nii füüsiliste ja juriidiliste isikute puhul, kes on hõlmatud ELTL artikli 263 neljandas lõigus toodud kolmanda koosseisuga.
Lisaks tuleneb kohtupraktikast, et liidu seadusandjale saab heita ette võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumist ainult siis, kui viimane on kohelnud sarnaseid olukordi erinevalt, asetades osa isikuid teistega võrreldes ebasoodsamasse olukorda. Ent Üldkohtu otsest kontrolli ACERi akti üle ei saa pidada ebasoodsaks füüsilistele ja juriidilistele isikutele, kes ei saa esitada otse kaebust ACERi apellatsiooninõukogule. Nimelt tuleb seda kontrollivahendit pidada sobivaks, et kaitsta selliste füüsiliste ja juriidiliste isikute õigusi, kellel on sama aktiga vähem tihedad seosed.
Sellest järeldub, et liidu seadusandja kehtestas määruse 2019/942 artikli 28 lõikes 1 nende füüsiliste või juriidiliste isikute põhjendatud erineva kohtlemise, kes ei ole ACERi otsuste seisukohast samasuguses või sarnases olukorras. Järelikult ei tule nende suhtes kohaldada samu eritingimusi või erikorda seoses niisuguste otsuste vaidlustamisega, mistõttu see erinev kohtlemine ei riku harta artiklis 20 sätestatud seaduse ees võrdsuse põhimõtet.
Teisena märkis Üldkohus seoses väitega, et on rikutud tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtet ja harta artiklit 47 (
3
) – sest füüsilised ja juriidilised isikud, kes kuuluvad kategooriasse, mis on hõlmatud ELTL artikli 263 neljandas lõigus toodud kolmanda koosseisuga, ei saa pöörduda apellatsiooninõukogu poole –, et kuna Üldkohtule tühistamishagi esitamise võimalus on alles, ei saa asuda seisukohale, et liidu seadusandja rikkus määruse 2019/942 artiklite 28 ja 29 vastuvõtmisel seda põhimõtet.
Üldkohus lisas, et sellisest edasikaebamise süsteemist tulenevatest võimalikest menetlusprobleemidest – eelkõige samade ACERi otsuste paralleelsest vaidlustamisest apellatsiooninõukogus ja Üldkohtus ning mõiste „isiklik puutumus“ (millest sõltub apellatsiooninõukogu ja Üldkohtu vastav pädevus) keerukusest – ei piisa selleks, et tuvastada, et see süsteem on iseenesest vastuolus tõhusa kohtuliku kaitse põhimõttega.
Hagi edasi analüüsides lükkas Üldkohus tagasi ka väite, et apellatsiooninõukogu rikkus määruse 2019/942 artikli 28 lõiget 1, sest ta ei tuvastanud vaidlustatud otsustes, et algne otsus puudutab hagejaid isiklikult neile ainuomaste tunnuste tõttu, mis neid kõigist teistest isikutest eristavad.
Esiteks täpsustas Üldkohus, et selleks, et hinnata hagejate isiklikku puutumust määruse 2019/942 artikli 28 lõike 1 alusel, tuleb lähtuda liidu kohtu praktikast, mis seondub ELTL artikli 263 neljanda lõigu teise koosseisuga.
Need ELTL artikli 263 viienda lõigu alusel määrusega 2019/942 kehtestatud eritingimused ja erikord peavad nimelt olema täielikult kooskõlas ELTL artiklis 263 ette nähtud üldise korraga osas, mis puudutab liidu kohtu pädevust lahendada tema pädevusega hõlmatud hagisid Sellest järeldub, et kui ELTL artiklis 263 ette nähtud üldises korras ning selle sätte viienda lõigu alusel vastu võetud eritingimustes ja erikorras kehtivad samad vastuvõetavuse tingimused, tuleb neid põhimõtteliselt tõlgendada ühetaoliselt.
Seoses tunnuste ja faktiliste olukordadega, millele hagejad Üldkohtus tuginesid, et tõendada oma isiklikku puutumust, piiras Üldkohus teiseks oma analüüsi neist nendega, mis esitati ka apellatsiooninõukogus ja mida viimane vaidlustatud otsustes analüüsis. Üldkohtu ülesanne on tõepoolest teha kontrolli nende otsuste õiguspärasuse üle, kontrollides seda, kuidas apellatsiooninõukogu on liidu õigust kohaldanud eelkõige talle esitatud faktiliste asjaolude seisukohast. Seevastu ei saa ta sellist kontrolli teha, võttes arvesse faktilisi asjaolusid, millele on tuginetud või mis on esitatud alles hiljem.
Neid täpsustusi arvestades tuvastas Üldkohus, et mis puudutab tunnuseid ja faktilisi olukordi, millele hagejad viitasid apellatsiooninõukogus – nimelt asjaolu, et nad tegutsesid Saksamaa tasakaalustamisenergia turul, ja asjaolu, et nad olid üks suurimaid tarnijaid sellel turul – ning mida nad seejärel käsitletud hagi raames edasi arendasid, väites, et algne otsus mõjutas oluliselt nende positsiooni sellel turul, siis hagejad viitavad liidu kohtu praktikale riigiabi ja koondumiste valdkonnas.
Ühelt poolt ei saa hagejad siiski tulemuslikult tugineda sellele kohtupraktikale, et väita, et see otsus mõjutas oluliselt nende positsiooni nimetatud turul. See kohtupraktika põhineb nimelt vähemalt osaliselt sellel, et vaidlustatud otsusest puudutatud turul esineb tegelik või potentsiaalne konkurentsisuhe vaidlustatud otsusest kasu saavate isikute ja hageja vahel, kelle positsiooni sellel turul või naaberturgudel, mis eelnevad või järgnevad, on see otsus konkreetselt kindlaks tehtud moel negatiivselt ja vajaduse korral oluliselt mõjutanud.
Käsitletud juhul ei väitnud hagejad, et nad on tegelikus või potentsiaalses konkurentsisuhtes adressaatidega, kes nende sõnul algsest otsusest Saksamaa tasakaalustamisenergia turul, kus nad tegutsevad ja mida otsus puudutab, tegelikult kasu saavad, ega ammugi tõendanud seda.
Teiselt poolt ja igal juhul ei erista tunnused ja faktilised asjaolud, millele hagejad tuginesid, neid kõigist teistest isikutest.
Kuivõrd hagejate väited lükati tagasi, jättis Üldkohus vaidlustatud otsuste peale esitatud tühistamishagid rahuldamata.
Mis puudutab teise võimalusena esitatud nõudeid algse otsuse tühistamiseks, siis kuna need esitati pärast ELTL artikli 263 kuuendas lõigus ette nähtud hagi esitamise tähtaja möödumist, tuleb need jätta vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata. Üldkohus märkis sellega seoses, et hagejad ei ole käsitletud juhu kontekstis põhjendatult tuginenud ühelegi vabandatavale eksimusele, mis oleks võimaldanud kalduda kõrvale kohustusest järgida ette nähtud hagi esitamise tähtaega.
Järelikult jättis Üldkohus hagi tervikuna rahuldamata.
(
1
)	Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuni 2019. aasta määrus (EL) 2019/942, millega asutatakse Euroopa Liidu Energeetikasektorit Reguleerivate Asutuste Koostöö Amet (ELT 2019, L 158, lk 22).
(
2
)	ELTL artikli 263 neljanda lõigu kohaselt võib iga füüsiline või juriidiline isik esitada hagi temale adresseeritud aktide peale (esimene koosseis), teda otseselt ja isiklikult puudutavate aktide peale (teine koosseis) ning halduse üldaktide peale, mis puudutavad teda otseselt ja ei vaja rakendusmeetmeid (kolmas koosseis).
(
3
)	Nagu seda on rakendatud ELTL artikli 263 neljandas lõigus.