62021TJ0403_RES
Kohtuasi T‑403/21
(avaldatud väljavõtetena)
Norddeutsche Landesbank – Girozentrale
versus
Ühtne Kriisilahendusnõukogu
Üldkohtu (kaheksas koda laiendatud koosseisus) 17. juuli 2024. aasta otsus
Majandus- ja rahaliit – Pangandusliit – Krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute ühtne kriisilahenduskord – Ühtne kriisilahendusfond – Ühtse Kriisilahendusnõukogu otsus 2021. aasta ex ante osamaksete arvutamise kohta – Põhjendamiskohustus – Võrdne kohtlemine – Proportsionaalsus – Ühtse Kriisilahendusnõukogu kaalutlusruum – Ilmne hindamisviga – Õigusvastasuse vastuväide – Komisjoni kaalutlusruum – Kohtuotsuse tagajärgede ajaline piiramine
Euroopa Liidu institutsioonid – Pädevuse teostamine – Delegeeritud õigusaktide vastuvõtmiseks komisjonile antud pädevus – Ulatus – Keerulised arvamused ja hinnangud – Suur kaalutlusruum – Ühtsesse kriisilahendusfondi tehtavate ex ante osamaksete arvutamise meetodi kindlaksmääramine – Nende osamaksete korrigeerimise kriteeriumide kindlaksmääramine – Kohtulik kontroll – Piirid
(ELTL artikkel 290; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 806/2014, põhjendus 41; komisjoni määrus 2015/63; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/59)
(vt punktid 46–48)
Majandus- ja rahapoliitika – Majanduspoliitika – Krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute ühtne kriisilahenduskord – Ühtsesse kriisilahendusfondi tehtavad ex ante osamaksed – Osamaksete korrigeerimise kordaja arvutamine krediidiasutuste riskiprofiiili alusel – Korrigeerimise kordaja arvutamiseks nende asutuste liigitamine rühmitamismeetodi alusel
(Komisjoni määrus 2015/63, artikkel 6 ja artikli 9 lõige 3 ning lisa I; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/59, artikli 103 lõige 7)
(vt punktid 106–113 ja 115–120)
Institutsioonide aktid – Põhjendamine – Kohustus – Ulatus – Vastuvõtja poolt akti põhjenduste selgitamine liidu kohtu menetluses – Tingimused – Vastuolude puudumine nende selgituste ja põhjenduste vahel ning nõue, et need oleksid kokkulangevad
(vt punktid 156 ja 157)
Institutsioonide aktid – Põhjendamine – Kohustus – Ulatus – Ühtse Kriisilahendusnõukogu (SRB) otsus, millega määratakse kindlaks ühtsesse kriisilahendusfondi tehtavad ex ante osamaksed – Kriisilahendusnõukogu kohustus edastada asjasse puutuvatele finantsinstitutsioonidele nende osamaksete arvutamise ja aasta sihttaseme summa kindlaksmääramise meetod
(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 806/2014; nõukogu määrus 2015/81, artikkel 4; komisjoni määrus 2015/63, artikli 4 lõige 2 ja lisa I)
(vt punktid 159 ja 160)
Institutsioonide aktid – Põhjendamine – Kohustus – Ulatus – Ühtse Kriisilahendusnõukogu (SRB) otsus, millega määratakse kindlaks ühtsesse kriisilahendusfondi tehtavad ex ante osamaksed – Selles otsuses osamaksete arvutamise õigsuse kontrollimist võimaldavate kõigi andmete esitamise vajaduse puudumine – Põhjendamiskohustuse tasakaalustamine finantsinstitutsioonide ärisaladuse kaitse üldpõhimõttega – Nende sätete õiguspärasus, mis näevad ette ühtsesse kriisilahendusfondi tehtavate ex ante osamaksete arvutamise meetodi – Ärisaladuse kaitse järgimise põhimõte – Kriisilahendusnõukogu kohustus avaldada ja edastada asjasse puutuvatele finantsinstitutsioonidele kokku koondatud ja anonüümistatud teave finantsinstitutsioonide kohta, et need saaksid ex ante osamakse arvutada
(ELTL artikli 296 teine lõik; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 806/2014; komisjoni määrus 2015/63, artiklid 4–7 ja artikkel 9 ning lisa I; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/59)
(vt punktid 173–183)
Euroopa Liidu institutsioonid – Pädevuse teostamine – Delegeeritud õigusaktide vastuvõtmiseks komisjonile antud pädevus – Ulatus – Keerulised arvamused ja hinnangud – Suur kaalutlusruum – Ühtsesse kriisilahendusfondi tehtavate ex ante osamaksete arvutamise meetodi kindlaksmääramine – Finantsinstitutsioonide kaitseskeemi riskinäitaja kohaldamine ja kaalumine – Kohtulik kontroll – Piirid
(Komisjoni määrus 2015/63, artikli 7 lõige 4)
(vt punktid 296 ja 297)
Majandus- ja rahapoliitika – Majanduspoliitika – Krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute ühtne kriisilahenduskord – Ühtsesse kriisilahendusfondi tehtavad ex ante osamaksed – Osamaksete korrigeerimise kordaja arvutamine krediidiasutuste riskiprofiiili alusel – Ettevõtlusvabaduse rikkumine – Puudumine
(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 16; komisjoni määrus 2015/63)
(vt punktid 417–420 ja 423)
Kokkuvõte
Üldkohus, kellele esitati tühistamishagi, rahuldas selle ja tühistas hageja Norddeutsche Landesbank – Girozentralet puudutavas osas Ühtse Kriisilahendusnõukogu (edaspidi „kriisilahendusnõukogu“) otsuse ühtsesse kriisilahendusfondi (edaspidi „kriisilahendusfond“) 2021. aasta eest tehtavate ex ante osamaksete kohta, kuna kriisilahendusnõukogu oli aasta sihttaseme kindlaksmääramisel rikkunud põhjendamiskohustust.
Üldkohus täpsustas oma kohtuotsuses, et rühmitamismeetod, mida kasutatakse aasta baasosamaksete korrigeerimiseks osamakseid tegevate finantsinstitutsioonide tegeliku riskiprofiili alusel, on kooskõlas normihierarhias kõrgemalseisvama õigusega.
Hageja on Saksamaal asutatud krediidiasutus. Kriisilahendusnõukogu võttis 14. aprillil 2021 vastu otsuse, milles ta määras kindlaks (
1
) krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute, sealhulgas hageja poolt ühtsesse kriisilahendusfondi (edaspidi „kriisilahendusfond“) 2021. aasta eest tehtavad ex ante osamaksed. (
2
)
Üldkohtu hinnang
Mis puudutab delegeeritud määruse 2015/63 (
3
) I lisa osa „2. samm“ (edaspidi „vaidlustatud säte“) õigusvastasust, siis väitis hageja, et komisjon tegi rühmitamismeetodi kehtestamisega hindamisvea, kuna see takistab kriisilahendusnõukogul korrigeerida asjakohaselt aasta baasosamakseid nii, et need vastaksid finantsinstitutsioonide tegelikule riskiprofiilile.
Sellega seoses märkis Üldkohus kõigepealt, et see meetod koosneb kolmest etapist.
Kõigepealt peab kriisilahendusnõukogu arvutama rühmade arvu, et võrrelda finantsinstitutsioone eri riskinäitajate ja riski alamnäitajate alusel, seejärel tuleb tal põhimõtteliselt määrata igasse rühma sama arv finantsinstitutsioone, alustades sellest, et ta määrab esimesse rühma finantsinstitutsioonid, kelle toornäitaja väärtus on kõige madalam, ning lõpuks peab ta määrama kõigile konkreetse rühma finantsinstitutsioonidele sama punktisumma, mida nimetatakse „diskretiseeritud näitajaks“ ja mida ta peab nende ülejäänud korrigeerimise kordaja arvutamisel arvesse võtma.
Seejärel rõhutas Üldkohus, et see meetod toob kaasa kaks spetsiifilist ilmingut.
Esiteks ei ole välistatud, et selle meetodi kohaldamine võib viia olukorrani, kus finantsinstitutsioonid, kelle teatud riskinäitaja väärtus näitab, et selle näitaja puhul on nende riskiprofiil väiksem kui asjasse puutuvate finantsinstitutsioonide keskmine väärtus, liigitatakse siiski selle näitaja osas mõnda rühma, kuhu kuuluvad finantsinstitutsioonid, kes on suhteliselt suurema riskiprofiiliga. Selline tagajärg tuleneb eelkõige asjaolust, et osal finantsinstitutsioonidel on nn äärmuslik väärtus, st väärtus, mis kaldub keskmisest väga palju kõrvale. Teiseks ei ole nende äärmuslike väärtuste olemasolu tõttu välistatud, et rühmitamismeetodi kohaldamine võib viia olukorrani, kus finantsinstitutsioonid, kelle teatud riskinäitaja väärtus on sarnane eelmisse rühma määratud finantsinstitutsioonide väärtusega, liigitatakse siiski järgmisse rühma, kuhu on määratud finantsinstitutsioonid, kellele on sama riskinäitaja suhtes antud väärtus, mis võib mõnikord olla väga palju kõrgem.
See ei tähenda siiski, et rühmitamismeetodi kasutamisel tehakse ilmne hindamisviga.
Sellega seoses meenutas Üldkohus esimesena, et delegeeritud määruses 2015/63 (
4
) on ette nähtud ex ante osamaksete finantsinstitutsioonide riskiprofiiliga korrigeerimise meetod, mis põhineb nende riskiprofiilide võrdlusel. Ent nagu nähtub enne delegeeritud määruse 2015/63 vastuvõtmist läbi viidud katsepõhisest uuringust, mille tulemused võeti kokku Joint Research Centre’i (teadusuuringute ühiskeskus; edaspidi „JRC“) tehnilises uuringus, on rühmitamismeetod üks meetoditest, mis võimaldab sellist võrdlust läbi viia ning seda peetakse isegi selleks kõige sobivamaks meetodiks. Rühmitamismeetod on nimelt tunnustatud statistiline meetod äärmuslike väärtuste käsitlemiseks, sest sellega välditakse võimalikult suures ulatuses moonutatud võrdluseni viivate väärtuste esinemist. Nagu nähtub JRC tehnilisest uuringust, võimaldab see meetod käesoleval juhul vältida, et finantsinstitutsioonidele, kelle väärtus on teatud riskinäitajate suhtes kõrge, antakse siiski kokku punktisumma, mis näitab nende näitajate osas madalat riskiprofiili, sest on ka muid niisuguseid finantsinstitutsioone, kellel see väärtus on äärmuslik.
Teisena märkis Üldkohus, et rühmitamismeetod on lihtne meetod, et võrrelda suurt hulka andmeid, mille on esitanud finantsinstitutsioonid, kelle ex ante osamakset kohandatakse vastavalt nende riskiprofiilile. Sellega seoses täpsustas Üldkohus, et vaidlustatud sättes on ette nähtud reegel, et rühmade arv arvutatakse selles normis sätestatud valemi alusel, ning reegel, et kriisilahendusnõukogu määrab igasse rühma põhimõtteliselt sama arvu finantsinstitutsioone, alustades sellest, et määrab esimesse rühma finantsinstitutsioonid, kelle toornäitaja väärtus on kõige madalam. Üldkohus leiab, et rühmitamismeetod näeb ette objektiivsed reeglid, mida kriisilahendusnõukogu saab hõlpsasti kohaldada, mis on pealegi eesmärk, mida saab liidu õigusnormidega õiguspäraselt taotleda.
Kolmandana tuvastas Üldkohus, et eespool viidatud kahe ilmingu esinemise tagajärgi tasandavad järgmised neli asjaolu. Esiteks saab ex ante osamakseid korrigeerida üksnes koefitsiendi 0,8–1,5 piires. (
5
) Aasta baasosamakse on seega finantsinstitutsioonide riskiprofiili osas ex ante osamakse kindlaksmääramise peamine element.
Teiseks märkis Üldkohus sisuliselt JRC tehnilisele uuringule viidates, et need ilmingud on piiratud ulatusega, kuivõrd need leiavad eelkõige aset viimastes rühmades, mitte enamikus nendest.
Kolmandaks täheldas Üldkohus, et viimaste rühmade finantsinstitutsioonidel on asjaomase riskinäitaja väärtus kõrgem kui madalamate rühmade finantsinstitutsioonidel.
Neljandaks võtab riskiprofiiliga ex ante osamaksete korrigeerimise meetod arvesse paljusid riskinäitajaid. (
6
) Seega määratakse finantsinstitutsioon kokkuvõttes paljudesse rühmadesse vastavalt tema ja teiste finantsinstitutsioonide väärtusele iga riskinäitaja osas. Ent nagu nähtub JRC tehnilisest uuringust, kalduvad finantsinstitutsioonid eri riskinäitajate puhul paiknema eri rühmades, mis võimaldab asjaomaseid finantsinstitutsioone igakülgselt võrrelda.
Neil asjaoludel lükkas Üldkohus tagasi argumendi, et rühmitamismeetodi kehtestamisega on delegeeritud määruses 2015/63 tehtud ilmne hindamisviga.
(
1
)	Vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. juuli 2014. aasta määruse nr 806/2014, millega kehtestatakse ühtsed eeskirjad ja ühtne menetlus krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute kriisilahenduseks ühtse kriisilahenduskorra ja ühtse kriisilahendusfondi raames ning millega muudetakse määrust (EL) nr 1093/2010 (ELT 2014, L 225, lk 1), artikli 70 lõikele 2.
(
2
)	Kriisilahendusnõukogu 14. aprilli 2021. aasta otsus SRB/ES/2021/22 ühtsesse kriisilahendusfondi tehtavate 2021. aasta ex ante osamaksete arvutamise kohta.
(
3
)	Komisjoni 21. oktoobri 2014. aasta delegeeritud määrus (EL) 2015/63, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/59/EL seoses kriisilahendusrahastutesse tehtavate ex-ante-osamaksetega (ELT 2015, L 11, lk 44).
(
4
)	Vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiivi 2014/59/EL, millega luuakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse õigusraamistik ning muudetakse nõukogu direktiivi 82/891/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 2001/24/EÜ, 2002/47/EÜ, 2004/25/EÜ, 2005/56/EÜ, 2007/36/EÜ, 2011/35/EL, 2012/30/EL ja 2013/36/EL ning määruseid (EL) nr 1093/2010 ja (EL) nr 648/2012 (ELT 2014, L 173, lk 190), artikli 103 lõikele 7.
(
5
)	Määruse 2015/63 artikli 9 lõike 3 alusel.
(
6
)	Nagu nähtub delegeeritud määruse 2015/63 artiklist 6.