EUROOPA KOHTU OTSUS26. jaanuar 1993(*)EMÜ asutamislepingu artikli 177 alusel esitatud eelotsusetaotlus – TingimusedLiidetud kohtuasjades C-320/90, C-321/90 ja C-322/90_mille
esemeks on Euroopa Kohtule EMÜ asutamislepingu artikli 177 alusel
esitatud Pretura di Frascati (Itaalia) eelotsusetaotlus nimetatud kohtus
pooleliolevates menetlustes järgmiste poolte vahel:Telemarsicabruzzo SpAjaCircostel, Ministero delle Poste e Telecomunicazioni ja Ministero della Difesa_ningTelaltitalia SrljaCircostel, Ministero delle Poste e Telecomunicazioni ja Ministero della Difesa_ningTelelazio SpAjaCircostel, Ministero delle Poste e Telecomunicazioni ja Ministero della Difesa_EMÜ asutamislepingu artiklite 85, 86 ja 90 tõlgendamiseks Itaalia valitsuse toimingute suhtes UHF telekanalite jaotamisel_EUROOPA KOHUS_koosseisus:
president O. Due, kodade esimehed C. N. Kakouris,
G. C. Rodríguez Iglesias, M. Zuleeg ja
J. L. Murray ning kohtunikud G. F. Mancini,
R. Joliet, F. A. Schockweiler, J. C. Moitinho
de Almeida, F. Grévisse, M. Díez de Velasco,
P. J. G. Kapteyn ja D. A. O. Edward_kohtujurist: C. Gulmann_kohtusekretär: vanemametnik H. A. Rühl_arvestades kirjalikke märkusi, mille esitasid:–        Telemarsicabruzzo SpA, esindaja: advokaat Giorgio Rubini, Frascati_–        Telelazio SpA, esindaja: advokaat Fabrizio Paoletti, Rooma_–        Itaalia
valitsus, esindaja: välisministeeriumi diplomaatiliste erimeelsuste
osakonna juhataja Luigi Ferrari Bravo, keda abistas riiklik esindaja
Sergio Laporta_–        Euroopa Ühenduste Komisjon, esindaja: õigustalituse ametnik Enrico Traversa_arvestades kohtuistungi ettekannet_olles 9. juuni 1992. aasta kohtuistungil ära kuulanud Itaalia valitsuse ja komisjoni suulised märkused_olles 6. oktoobri 1992. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku_on teinud järgmiseotsuse1        4.
septembri 1990. aasta määrustega, mis saabusid Euroopa Kohtusse sama
aasta 22. oktoobril, esitas Vice Pretore di Frascati (Itaalia)
EMÜ asutamislepingu artikli 177 alusel kaks eelotsuse
küsimust, mis puudutasid asutamislepingu konkurentsi käsitlevate sätete
tõlgendamist, et otsustada, kas televisioonile ringhäälingusageduste
jaotamise siseriikliku süsteemi teatud aspektid on kooskõlas ühenduse
õigusega.2        Need
küsimused kerkisid üles vaidluse käigus, milles osalesid ühelt poolt
äriühingud Telemarsicabruzzo, Telaltitalia ja Telelazio, kes on
televisioonisaatjate omanikud, ning teiselt poolt Circostel (Circolo
Costruzioni Telegrafiche e Telefoniche di Roma – Rooma telegraafi- ja
telefonivõrkude ehitusamet), posti- ja telekommunikatsiooniministeerium
ning kaitseministeerium.3        Nende
küsimuste selgitamisel piirdub Vice Pretore di Frascati kohtuasjades
C‑320/90 ja C‑322/90 sellega, et tsiteerib EMÜ asutamislepingu
artiklit 86 ning väidab, et see säte keelab ükskõik missugust liiki
monopolid. Kohtuasjas C‑321/90 lisab siseriiklik kohus, et tõstatatud
on ka pädevusküsimus. Kuid ta leiab, et ühenduse õiguse ülimuslikkuse
tõttu ei saa ta seda vastuväidet arutada enne, kui ta ei ole esitanud
Euroopa Kohtule eelotsuse küsimusi. Muu hulgas täpsustab ta, et isegi
kui tal puudub pädevus, on need küsimused menetlusökonoomia kaalutlustel
põhjendatud.4        Vice Pretore di Frascati esitatud eelotsuse küsimused on sõnastatud järgmiselt:„1.      Kas
asjaolu, et Itaalia valitsus on televisioonisaadete eetrisseandmiseks
mõeldud teatud kanalite kasutamise õiguse endale jätnud, takistades
erasektoril kasutada kanaleid, mis asuvad UHF sagedustel 67–99, ja eriti
neid, mis asuvad UHF sagedustel 67, 68 ja 69, kui ei ole sätestatud
eeskirju nende kanalite kasutamise koordineerimise kohta, kujutab endast
Rooma lepingu artikli 85 lõike 3 ja artikli 86
rikkumist?2.      Kas niisugune käitumine on kooskõlas Rooma lepinguga ja konkurentsieeskirjadega?”5        Komisjon
märgib kõigepealt, et eelotsusetaotlused on eriti napisõnalised ning
neis ei täpsustata faktilisi ega õiguslikke asjaolusid, mis võimaldaksid
määrata kindlaks esitatud küsimuste eesmärgi ning seega mõista nende
mõtet ja ulatust.6        Tuleb
meenutada, et vajadus ühenduse õiguse sellise tõlgenduse järele, mida
siseriiklik kohus saab kasutada, nõuab, et siseriiklik kohus määratleks
esitatud küsimuste faktilise ja õigusliku raamistiku või vähemalt
selgitaks nende küsimuste aluseks olevaid faktilisi oletusi.7        Mainitud
nõudeid järgida on eriti oluline konkurentsivaldkonnas, mida
iseloomustavad keerukad faktilised ja õiguslikud asjaolud.8        Eelotsusetaotlused selliseid andmeid ei sisalda.9        Nagu
nähtub kohtuistungi ettekandest, on Euroopa Kohus saanud mõningast
informatsiooni siseriikliku kohtu edastatud toimikust, kirjalikest
märkustest ning kohtuistungil esitatud poolte seisukohtadest. Kuid see
teave on katkendlik ega võimalda Euroopa Kohtul põhikohtuasja aluseks
olevate asjaolude puuduliku tundmise tõttu tõlgendada ühenduse
konkurentsieeskirju vaidlusesemeks olevat olukorda arvestades, nagu seda
taotleb eelotsusetaotluse esitanud kohus.10      Neil asjaoludel ei saa Vice Pretore di Frascati esitatud küsimustele vastata. Kohtukulud 11      Euroopa
Kohtule märkusi esitanud Itaalia valitsuse ja Euroopa Ühenduste
Komisjoni kohtukulusid ei hüvitata. Et põhikohtuasja poolte jaoks on
käesolev menetlus siseriiklikus kohtus poolelioleva asja üks staadium,
otsustab kulude jaotuse nimetatud kohus. Esitatud põhjendustest lähtudesEUROOPA KOHUS_arvestades Vice Pretore di Frascati 4. septembri 1990. aasta määrusega talle esitatud küsimusi, otsustab:Esitatud küsimustele ei saa vastata.DueKakourisRodríguez IglesiasZuleegMurrayManciniJolietSchockweilerMoitinho de AlmeidaGrévisseDíez de VelascoKapteynEdwardKuulutatud avalikul kohtuistungil 26. jaanuaril 1993 Luxembourgis.Kohtusekretär       PresidentJ.-G. Giraud       O. Due* Kohtumenetluse keel: itaalia.