UZNESENIE SÚDNEHO DVORA (deviata komora)
zo 16. decembra 2025(*)
„ Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 53 ods. 2 a článok 94 písm. a) Rokovacieho poriadku Súdneho dvora – Požiadavka uviesť skutkový rámec vnútroštátneho konania – Neuvedenie dostatočných spresnení – Zjavná neprípustnosť “
Vo veci C‑423/25 [Javlita](i),
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, podaný rozhodnutím Okresného súdu Prešov (Slovensko), z 15. mája 2025 a doručený Súdnemu dvoru 25. júna 2025, ktorý súvisí s konaním:
MW
proti
Slovak Telekom a.s.,
SÚDNY DVOR (deviata komora),
v zložení: predseda deviatej komory M. Condinanzi (spravodajca), sudcovia N. Jääskinen a A. Kornezov,
generálna advokátka: J. Kokott,
tajomník: A. Calot Escobar,
so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálnej advokátky, že vec bude rozhodnutá odôvodneným uznesením v súlade s článkom 53 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora,
vydal toto
Uznesenie
1        Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 6 ods. 1 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 1993, s. 29; Mim. vyd. 15/002, s. 288) v spojení so zásadou zákazu zneužitia práva, ako aj výkladu zásady právnej sily rozhodnutej veci.
2        Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi MW, spotrebiteľkou, a spoločnosťou Slovak Telekom a.s., založenou podľa slovenského práva, vo veci určenia nekalej povahy zmluvných podmienok.
Právny rámec
Právo Únie
Smernica 93/13
3        Článok 6 ods. 1 smernice 93/13 stanovuje:
„Členské štáty zabezpečia, aby nekalé podmienky použité v zmluvách uzatvorených so spotrebiteľom zo strany predajcu alebo dodávateľa podľa ich vnútroštátneho práva neboli záväzné pre spotrebiteľa a aby zmluva bola podľa týchto podmienok naďalej záväzná pre strany, ak je jej ďalšia existencia možná bez nekalých podmienok.“
Rokovací poriadok Súdneho dvora
4        Článok 94 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora stanovuje:
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania okrem znenia prejudiciálnych otázok položených Súdnemu dvoru obsahuje:
a)      stručné zhrnutie predmetu sporu, ako aj relevantné skutočnosti, ktoré zistil vnútroštátny súd, alebo aspoň zhrnutie skutkového stavu, z ktorého prejudiciálne otázky vychádzajú;
b)      znenie vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré možno v danom prípade použiť, a prípadne príslušnú vnútroštátnu judikatúru;
c)      uvedenie dôvodov, pre ktoré sa vnútroštátny súd rozhodol položiť otázku o výklade alebo platnosti určitých ustanovení práva Únie, ako aj súvislosti, ktoré vnútroštátny súd vidí medzi týmito ustanoveniami a svojou právnou úpravou uplatniteľnou vo vnútroštátnom konaní.“
Slovenské právo
Zákon č. 40/1964, Občiansky zákonník
5        Ustanovenie § 53 zákona č. 40/1964 Zb. Občiansky zákonník, v znení účinnom ku dňu uzavretia zmlúv, stanovovalo:
„(1)      Spotrebiteľské zmluvy nesmú obsahovať ustanovenia, ktoré spôsobujú značnú nerovnováhu v právach a povinnostiach zmluvných strán v neprospech spotrebiteľa (ďalej len ‚neprijateľná podmienka‘). To neplatí, ak ide o predmet plnenia, cenu plnenia alebo ak boli neprijateľné podmienky individuálne dojednané.
…
(5)      Neprijateľné podmienky upravené v spotrebiteľských zmluvách sú neplatné.
…“
6        Ustanovenie § 53a ods. 1 tohto zákonníka v znení uplatniteľnom na konanie vo veci samej stanovuje:
„Ak súd určil niektorú zmluvnú podmienku v spotrebiteľskej zmluve, ktorá sa uzatvára vo viacerých prípadoch, a je obvyklé, že spotrebiteľ obsah zmluvy podstatným spôsobom neovplyvňuje alebo vo všeobecných obchodných podmienkach za neplatnú z dôvodu neprijateľnosti takejto podmienky, alebo nepriznal plnenie obchodníkovi z dôvodu takejto podmienky, obchodník je povinný zdržať sa používania takejto podmienky alebo podmienky s rovnakým významom v zmluvách so všetkými spotrebiteľmi. Obchodník má rovnakú povinnosť aj vtedy, ak mu na základe takejto podmienky súd uložil vydať spotrebiteľovi bezdôvodné obohatenie, nahradiť škodu alebo zaplatiť primerané finančné zadosťučinenie. Rovnakú povinnosť má aj právny nástupca obchodníka.“
Zákon č. 99/1963, Občiansky súdny poriadok
7        Podľa § 172 zákona č. 99/1963 Zb. Občiansky súdny poriadok, v znení uplatniteľnom na konanie vo veci samej:
„(1)      Súd môže aj bez výslovnej žiadosti navrhovateľa a bez vypočutia odporcu vydať platobný rozkaz, ak sa v návrhu uplatňuje právo na zaplatenie peňažnej sumy vyplývajúce zo skutočností uvedených navrhovateľom. V platobnom rozkaze uloží odporcovi, aby do 15 dní od doručenia platobného rozkazu zaplatil navrhovateľovi uplatnenú pohľadávku a trovy konania alebo aby v tej istej lehote podal odpor na súde, ktorý platobný rozkaz vydal. Odpor proti platobnému rozkazu sa musí vecne odôvodniť. …
…
(9)      Ak sa uplatňuje právo na zaplatenie peňažnej sumy zo spotrebiteľskej zmluvy a odporcom je spotrebiteľ, súd nevydá platobný rozkaz, ak zmluva obsahuje neprijateľné podmienky.“
Zákon č. 160/2015, Civilný sporový poriadok
8        Článok 5 zákona č. 160/2015 Z. z. Civilný sporový poriadok, v znení uplatniteľnom v konaní vo veci samej, stanovuje:
„Zjavné zneužitie práva nepožíva právnu ochranu. Súd môže v rozsahu ustanovenom v tomto zákone odmietnuť a sankcionovať procesné úkony, ktoré celkom zjavne slúžia na zneužitie práva alebo na svojvoľné a bezúspešné uplatňovanie alebo bránenie práva, alebo vedú k nedôvodným prieťahom v konaní.“
9        Podľa § 230 tohto poriadku ak sa o veci právoplatne rozhodlo, nemôže sa prejednávať a rozhodovať znova.
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
10      Dňa 25. novembra 2008 MW uzatvorila zmluvy so spoločnosťou Slovak Telekom, telekomunikačným operátorom, s cieľom kúpiť mobilný telefón za akciovú cenu 1 slovenskú korunu (SKK) (približne 0,03 eura). V dôsledku nezaplatenia bola MW uložená peňažná pokuta, ako je stanovená v uplatniteľných zmluvných podmienkach (ďalej len „napadnuté zmluvné podmienky“). Platnosť zmlúv sa skončila 14. júna 2009.
11      Dňa 10. decembra 2010 Okresný súd Prešov (Slovensko) vydal proti MW platobný rozkaz na zaplatenie tejto peňažnej pokuty spoločnosti Slovak Telekom. Tento platobný rozkaz neobsahoval výslovné odôvodnenie, pokiaľ ide o preskúmanie potenciálnej nekalej povahy napadnutých zmluvných podmienok, keďže to zákon nevyžadoval.
12      MW nepodala odpor proti uvedenému platobnému rozkazu, ktorý sa v dôsledku toho stal 9. februára 2011 právoplatným. Nespochybnila ani exekučné konanie týkajúce sa toho istého platobného rozkazu a žalovanú sumu zaplatila.
13      MW následne podala návrh na obnovu konania o platobnom rozkaze, ktorý bol vydaný, pričom sa odvolávala na údajne nekalú povahu napadnutých zmluvných podmienok. Následne vzala tento návrh, označovaný neskôr ako žaloba, späť, keďže sa domnievala, že je zjavne bezúspešný.
14      MW podala 30. októbra 2024 na Okresný súd Prešov, vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, žalobu, ktorou sa domáhala určenia nekalej povahy napadnutých zmluvných podmienok. Podľa tohto súdu sa dve z týchto podmienok týkajú zmluvných pokút, ktoré boli implicitne priznané platobným rozkazom vydaným 10. decembra 2010. Uvedený súd spresňuje, že napadnuté zmluvné podmienky sa podľa ustálenej vnútroštátnej judikatúry považujú za nekalé podmienky. Ten istý súd dodáva, že ak sa žalobe vyhovie, po nej nasleduje žaloba o zaplatenie primeraného finančného zadosťučinenia.
15      Predkladajúci vnútroštátny súd však tvrdí, že podanie žaloby o určenie nekalej povahy napadnutých zmluvných podmienok predstavuje zneužitie práva, keďže zo zmlúv dotknutých vo veci samej neplynú žiadne práva ani povinnosti, tieto zmluvy zanikli viac ako pätnásť rokov pred podaním tejto žaloby, vyhovujúci rozsudok nemôže byť podkladom reštitučnej povinnosti, uplatniteľná premlčacia lehota uplynula a cieľom uvedenej žaloby je nepriamo získať primerané finančné zadosťučinenie.
16      Predkladajúci vnútroštátny súd však vyjadruje pochybnosti, pokiaľ ide o možnosť prijať rozhodnutie v tomto zmysle vzhľadom na judikatúru Súdneho dvora týkajúcu sa článku 6 ods. 1 smernice 93/13, podľa ktorej má spotrebiteľ právo kedykoľvek namietať neplatnosť zmluvnej podmienky.
17      Okrem toho sa predkladajúci vnútroštátny súd pýta, či vzhľadom na rozsudok z 29. februára 2024, Investcapital(C‑724/22, EU:C:2024:182), možno situáciu, o akú ide vo veci samej, považovať za situáciu s právnou silou rozhodnutej veci vzhľadom na platobný rozkaz vydaný 10. decembra 2010 a vykonanú exekúciu voči MW, keďže z dostupných listín nevyplýva, že prijateľnosť oboch podmienok uvedených v bode 14 tohto uznesenia bola výslovne preukázaná.
18      Za týchto podmienok Okresný súd Prešov rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:
„1.      Článok 6 ods. l smernice Rady č. [93/13], oproti všeobecnej zásade práva Únie o zákaze zneužitia práva umožňuje vnútroštátnemu súdu [aplikovať] judikatúru zamietajúcu žalobu spotrebiteľa o vyhlásenie [nekalej povahy] zmluvnej podmienky z dôvodu zneužitia práva?
2.      Ak je odpoveď na predchádzajúcu otázku kladná, aké skutočnosti je potrebné ako podstatné skúmať a s akým záverom preto, aby vnútroštátny súd mohol dospieť k záveru o zamietnutí žaloby o vyhlásenie [nekalej povahy] zmluvnej podmienky pre zneužitie práva?
3.      Možno závery rozsudku z 29. februára 2024, Investcapital (C‑724/22, EU:C:2024:182), aplikovať aj na situáciu, ak súd vydal platobný rozkaz s povinnosťou zaplatenia súm zmluvných pokút, spotrebiteľ odpor [proti platobnému rozkazu] nepodal, v exekúcii sa nebránil a žalobu o obnovu konania o platobnom rozkaze vzal späť, ak teraz spotrebiteľ napáda zmluvné podmienky, na základe ktorých sa rozhodlo o povinnosti zaplatenia zmluvných pokút a z platobného rozkazu nevyplýva, prečo ich súd nepovažoval za [nekalé], a teda je daná povinnosť vnútroštátneho súdu napádané zmluvné podmienky preskúmať?“
O prípustnosti návrhu na začatie prejudiciálneho konania
19      Podľa článku 53 ods. 2 rokovacieho poriadku ak je návrh na začatie prejudiciálneho konania zjavne neprípustný, môže Súdny dvor po vypočutí generálneho advokáta kedykoľvek rozhodnúť odôvodneným uznesením bez ďalšieho konania.
20      Toto ustanovenie treba uplatniť v prejednávanej veci.
21      Podľa ustálenej judikatúry je konanie, ktoré upravuje článok 267 ZFEÚ, nástrojom spolupráce medzi Súdnym dvorom a vnútroštátnymi súdmi, prostredníctvom ktorého Súdny dvor poskytuje týmto súdom výklad práva Únie potrebný na vyriešenie sporov, ktoré prejednávajú (rozsudok z 26. marca 2020, Miasto Łowicz a Prokurator Generalny, C‑558/18 a C‑563/18, EU:C:2020:234, bod 44, ako aj citovaná judikatúra).
22      Vzhľadom na to, že rozhodnutie predkladajúceho vnútroštátneho súdu je základom tohto konania, tento súd je povinný v samotnom návrhu na začatie prejudiciálneho konania vysvetliť skutkový a právny rámec sporu vo veci samej a poskytnúť potrebné vysvetlenia týkajúce sa dôvodov výberu ustanovení práva Únie, o ktorých výklad žiada, ako aj súvislosť medzi týmito ustanoveniami a vnútroštátnou právnou úpravou, ktorá sa vzťahuje na spor, o ktorom rozhoduje [pozri v tomto zmysle najmä, rozsudok zo 4. júna 2020, C.F. (Daňová kontrola), C‑430/19, EU:C:2020:429, bod 23 a citovanú judikatúru].
23      V tejto súvislosti treba tiež zdôrazniť, že informácie obsiahnuté v návrhoch na začatie prejudiciálneho konania musia slúžiť na jednej strane na to, aby Súdnemu dvoru umožnili poskytnúť užitočné odpovede na otázky položené vnútroštátnym súdom, a na druhej strane na to, aby vládam členských štátov, ako aj ďalším oprávneným subjektom bola poskytnutá možnosť predložiť pripomienky v súlade s článkom 23 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie. Súdny dvor musí dbať o to, aby bolo toto právo zachované, pričom zohľadňuje skutočnosť, že podľa tohto ustanovenia sa oprávneným subjektom oznamujú len návrhy na začatie prejudiciálneho konania (pozri v tomto zmysle rozsudok z 2. septembra 2021, Irish Ferries, C‑570/19, EU:C:2021:664, bod 134 a citovanú judikatúru).
24      Tieto kumulatívne požiadavky týkajúce sa obsahu návrhu na začatie prejudiciálneho konania sú výslovne uvedené v článku 94 rokovacieho poriadku, ktoré má vnútroštátny súd v rámci spolupráce zavedenej článkom 267 ZFEÚ poznať a ktoré je povinný dôsledne dodržiavať (uznesenie z 3. júla 2014, Talasca, C‑19/14, EU:C:2014:2049, bod 21, ako aj rozsudok z 9. septembra 2021, Toplofikacija Sofija a i., C‑208/20 a C‑256/20, EU:C:2021:719, bod 20, ako aj citovaná judikatúra). Sú okrem iného pripomenuté v bodoch 13, 15 a 16 odporúčaní Súdneho dvora Európskej únie pre vnútroštátne súdy pri podávaní návrhov na začatie prejudiciálneho konania (Ú. v. EÚ C, C/2024/6008).
25      V prejednávanej veci návrh na začatie prejudiciálneho konania zjavne nespĺňa požiadavky stanovené v článku 94 písm. a) rokovacieho poriadku.
26      V skutočnosti je uvedenie relevantných skutočností sporu, ktorý prejednáva vnútroštátny súd, v návrhu na začatie prejudiciálneho konania príliš neúplné na to, aby umožnilo Súdnemu dvoru poskytnúť užitočné odpovede na položené otázky a posúdiť, do akej miery by bol výklad článku 6 ods. 1 smernice 93/13 v spojení so zásadou zákazu zneužitia práva, ako aj výklad zásady právnej sily rozhodnutej veci nevyhnutný na rozhodnutie vo veci samej.
27      Konkrétne tento súd kladie Súdnemu dvoru viaceré otázky týkajúce sa vzhľadom na všeobecné zásady práva Únie o zákaze zneužitia práva a právnej sily rozhodnutej veci možnosti vnútroštátneho súdu zamietnuť žalobu spotrebiteľa, ktorou sa domáha určenia nekalej povahy zmluvnej podmienky, ako aj okolností, ktoré treba v tomto kontexte preskúmať. S ohľadom na povahu otázok položených uvedeným súdom, ktoré sa týkajú uplatnenia uvedených všeobecných zásad práva Únie, však tento súd neposkytuje Súdnemu dvoru nevyhnutné informácie na to, aby mohol o položených otázkach užitočne rozhodnúť.
28      Pokiaľ ide o výklad článku 6 ods. 1 smernice 93/13 v spojení so zásadou zákazu zneužitia práva, ktorý je predmetom prvej a druhej prejudiciálnej otázky, návrh na začatie prejudiciálneho konania obsahuje nedostatky, ako aj rozpory, pokiaľ ide o opis skutočností týkajúcich sa základných charakteristík predmetných zmlúv, vrátane charakteristík zmluvných podmienok, napádaných MW. Na jednej strane teda tento návrh neuvádza ani predmet zmluvnej povinnosti, ktorej nesplnenie by odôvodňovalo uplatnenie práva na zaplatenie peňažnej sumy, ani obsah údajne nekalých podmienok. Na druhej strane predkladajúci vnútroštátny súd zdôrazňuje, že zo zmlúv dotknutých vo veci samej neplynú žiadne práva ani povinnosti, hoci MW bola uložená povinnosť zaplatiť sumu uvedenú v platobnom rozkaze vydanom na základe týchto podmienok.
29      Pokiaľ ide o výklad zásady právnej sily rozhodnutej veci, ktorá je predmetom tretej prejudiciálnej otázky, návrh na začatie prejudiciálneho konania neobsahuje dostatočné vysvetlenie týkajúce sa uplatňovania tejto zásady, jej rozsahu a obmedzení v kontexte platobného rozkazu, o aký ide vo veci samej, čo je potrebné na to, aby Súdny dvor mohol poskytnúť užitočnú odpoveď na tretiu otázku. Predkladajúci vnútroštátny súd sa totiž obmedzuje na konštatovanie, že napadnuté zmluvné podmienky sa podľa ustálenej judikatúry považujú za nekalé podmienky, bez toho, aby bližšie uviedol obsah tejto judikatúry a jej relevanciu pre posúdenie napadnutých zmluvných podmienok.
30      Za týchto okolností Súdny dvor nie je schopný rozhodnúť o tom, či a do akej miery s ohľadom na zásadu právnej sily rozhodnutej veci (rozsudok z 29. februára 2024, Investcapital, C‑724/22, EU:C:2024:182, bod 39 a nasl.) a všeobecnú zásadu zákazu zneužitia práva (rozsudky z 9. septembra 2021, Volkswagen Bank a i., C‑33/20, C‑155/20 a C‑187/20, EU:C:2021:736, body 120 až 126, ako aj z 21. decembra 2023, BMW Bank a i., C‑38/21, C‑47/21 a C‑232/21, EU:C:2023:1014, body 281 a 282) sa v prejednávanej veci môžu uplatniť kritériá vyplývajúce z jeho judikatúry v oblasti nekalých podmienok v spotrebiteľských zmluvách.
31      Vzhľadom na všetky vyššie uvedené úvahy je tento návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 53 ods. 2 rokovacieho poriadku zjavne neprípustný.
32      Treba však pripomenúť, že predkladajúci vnútroštátny súd má naďalej možnosť podať nový návrh na začatie prejudiciálneho konania a poskytnúť Súdnemu dvoru všetky relevantné informácie, ktoré mu umožnia rozhodnúť (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. septembra 2019, Călin, C‑676/17, EU:C:2019:700, bod 41 a citovanú judikatúru).
O trovách
33      Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (deviata komora) rozhodol takto:
Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Okresný súd Prešov (Slovensko) rozhodnutím z 15. mája 2025, je zjavne neprípustný.
Podpisy
*      Jazyk konania: slovenčina.
i      Názov tejto veci je fiktívny. Nezodpovedá skutočnému menu ani názvu žiadneho z účastníkov konania.