62024TO0178
UZNESENIE VŠEOBECNÉHO SÚDU (tretia komora)
z 11. februára 2025 (
*1
)
„Prístup k dokumentom – Nariadenie (ES) č. 1049/2001 – Dokumenty týkajúce sa výroby vakcín proti ochoreniu COVID‑19 – Implicitné zamietnutie prístupu – Výslovné rozhodnutie prijaté po podaní žaloby – Zastavenie konania“
Vo veci T‑178/24,
Corinne Reverbel, bydliskom v obci Dému (Francúzsko), v zastúpení: D. Protat, advokátka,
žalobkyňa,
proti
Európskej komisii, v zastúpení: M. Burón Pérez a K. Herrmann, splnomocnení zástupcovia,
žalovanej,
VŠEOBECNÝ SÚD (tretia komora),
v zložení: predsedníčka komory P. Škvařilová‑Pelzl (spravodajkyňa), sudcovia G. Steinfatt a R. Meyer,
tajomník: V. Di Bucci,
vydal toto
Uznesenie
1
Žalobou podanou na základe článku 263 ZFEÚ sa žalobkyňa, pani Corinne Reverbel, domáha zrušenia implicitného rozhodnutia Európskej komisie zo 7. februára 2024, ktorým bola zamietnutá jej opakovaná žiadosť o prístup k viacerým dokumentom z 15. decembra 2023 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“).
Okolnosti predchádzajúce sporu a skutkové okolnosti, ktoré nastali po podaní žaloby
2
Dňa 1. marca 2023 žalobkyňa podala podľa článku 7 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, 2001, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331) žiadosť o prístup k viacerým dokumentom týkajúcim sa výroby vakcín proti COVID‑19.
3
Komisia odpovedala na túto žiadosť 30. novembra 2023.
4
V tomto rozhodnutí Komisia v prvom rade oznámila žalobkyni, že identifikovala dokument, na ktorý sa vzťahuje predmet jej žiadosti. Išlo o hodnotiacu správu Európskej agentúry pre lieky (EMA) z 25. novembra 2021 (ďalej len „správa EMA“).
5
V druhom rade Komisia povolila čiastočný prístup k správe EMA, keďže jej úplnému zverejneniu bránia podľa jej názoru výnimky z práva na prístup stanovené po prvé v článku 4 ods. 1 písm. b) nariadenia č 1049/2001, po druhé v článku 4 ods. 2 prvej zarážke tohto nariadenia a po tretie v článku 4 ods. 2 tretej zarážke uvedeného nariadenia, pričom sa tieto výnimky vzťahujú po prvé na ochranu súkromia a bezúhonnosti jednotlivca, predovšetkým v súlade s právnymi predpismi Únie týkajúcimi sa ochrany osobných údajov, po druhé na ochranu obchodných záujmov fyzickej alebo právnickej osoby, vrátane duševného vlastníctva, a po tretie na ochranu účelu inšpekcií, vyšetrovania a kontroly.
6
Listom z 15. decembra 2023, ktorý Komisia zaevidovala 18. decembra 2023, žalobkyňa podala opakovanú žiadosť podľa článku 7 ods. 2 nariadenia č. 1049/2001 s požiadavkou o prehodnotenie stanoviska Komisie.
7
E‑mailom zo 17. januára 2024 Komisia oznámila žalobkyni, že na jej opakovanú žiadosť nemožno odpovedať v pätnásťdňovej lehote stanovenej v článku 8 ods. 1 nariadenia č. 1049/2001, ktorá uplynula v ten istý deň. Podľa vyjadrenia Komisie totiž k tomuto dňu ešte neboli zhromaždené podklady potrebné na vykonanie úplnej analýzy.
8
E‑mailom zo 7. februára 2024 Komisia informovala žalobkyňu, že na jej opakovanú žiadosť nemožno odpovedať, keďže prebiehajú interné konzultácie a keďže je vzhľadom na pôvod vyžiadaného dokumentu podľa článku 4 ods. 4 nariadenia č. 1049/2001 povinná poradiť sa aj s tretími osobami.
9
Dňa 2. apríla 2024 žalobkyňa podala prejednávanú žalobu.
10
Dňa 4. júna 2024 Komisia v odpovedi na opakovanú žiadosť žalobkyne prijala výslovné rozhodnutie na základe článku 8 ods. 1 nariadenia č. 1049/2001 (ďalej len „výslovné potvrdzujúce rozhodnutie“). Týmto rozhodnutím povolila žalobkyni širší čiastočný prístup k správe EMA.
11
Komisia vo výslovnom potvrdzujúcom rozhodnutí uviedla, že úplný prístup k správe EMA nie je možný vzhľadom na výnimky z práva na prístup stanovené v článku 4 ods. 1 písm. a) tretej zarážke nariadenia č. 1049/2001 a v článku 4 ods. 1 písm. b) toho istého nariadenia, ktoré sa vzťahujú jednak na ochranu verejného záujmu týkajúceho sa medzinárodných vzťahov a jednak na ochranu súkromia a bezúhonnosti jednotlivca. Okrem toho Komisia v tomto rozhodnutí potvrdila, že nedisponuje nijakým iným dokumentom, ktorý by mohol zodpovedať opisu uvedenému v žiadosti z 1. marca 2023 (pozri bod 2 vyššie).
12
Dňa 17. júna 2024 Komisia podala návrh na zastavenie konania.
Návrhy účastníkov konania
13
Žalobkyňa vo svojej žalobe navrhuje, aby Všeobecný súd zrušil napadnuté rozhodnutie.
14
Vo svojom návrhu na zastavenie konania Komisia navrhuje, aby Všeobecný súd:
–
konštatoval, že žaloba sa stala bezpredmetnou, a preto už neexistuje dôvod rozhodnúť,
–
uložil každému z účastníkov konania povinnosť znášať svoje vlastné trovy konania.
15
Vo svojich pripomienkach k návrhu Komisie na zastavenie konania žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd zamietol tento návrh, a potvrdzuje, že žiada zrušenie napadnutého rozhodnutia.
Právny stav
16
Podľa článku 130 ods. 2 a 7 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu ak účastník konania o to požiada, Všeobecný súd môže konštatovať, že žaloba sa stala bezpredmetnou, a preto už neexistuje dôvod rozhodnúť.
17
Keďže Komisia požiadala, aby sa konštatovalo, že žaloba sa stala bezpredmetnou, a preto už neexistuje dôvod rozhodnúť, a Všeobecný súd sa považuje za dostatočne oboznámený s touto vecou na základe písomností v spise, rozhodne o tomto návrhu bez ďalšieho konania.
18
Je potrebné pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora musí predmet sporu, rovnako ako záujem na konaní, pretrvávať až do vyhlásenia rozhodnutia súdu, inak musí byť konanie zastavené. To predpokladá, že výsledok konania môže priniesť prospech účastníkovi konania, ktorý podal žalobu (rozsudok zo 4. septembra 2018, ClientEarth/Komisia, C‑57/16 P, EU:C:2018:660, bod 43).
19
V prejednávanej veci Komisia rozhodnutím z 30. novembra 2023 spomenutým v bode 3 vyššie čiastočne zamietla žiadosť o prístup k dokumentom, ktorú žalobkyňa podala 1. marca 2023. Po tomto rozhodnutí žalobkyňa podala opakovanú žiadosť.
20
Je nesporné, že Komisia prijala výslovné potvrdzujúce rozhodnutie až po podaní prejednávanej žaloby. Týmto rozhodnutím povolila širší čiastočný prístup k správe EMA a v zostávajúcej časti výslovne potvrdila zamietnutie opakovanej žiadosti žalobkyne.
21
Pokiaľ ide v prvom rade o výslovné zamietnutie opakovanej žiadosti, treba pripomenúť, že prijatím výslovného rozhodnutia o zamietnutí opakovanej žiadosti o prístup k dokumentom inštitúcia zrušuje implicitné rozhodnutie o zamietnutí tejto žiadosti (pozri v tomto zmysle rozsudky z 2. októbra 2014, Strack/Komisia, C‑127/13 P, EU:C:2014:2250, body 88 a 89; z 2. júla 2015, Typke/Komisia, T‑214/13, EU:T:2015:448, bod 37; z 26. marca 2020, ViaSat/Komisia, T‑734/17, neuverejnený, EU:T:2020:123, body 16 a 17, a z 29. septembra 2021, AlzChem Group/Komisia, T‑569/19, EU:T:2021:628, bod 27).
22
Toto zrušenie sporného aktu spôsobuje vzhľadom na svoju retroaktívnu povahu (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 17. apríla 1997, de Compte/Parlament, C‑90/95 P, EU:C:1997:198, bod 35) zánik predmetu sporu (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 7. júna 2007, Wunenburger/Komisia, C‑362/05 P, EU:C:2007:322, body 48 a 49; zo 4. septembra 2018, ClientEarth/Komisia, C‑57/16 P, EU:C:2018:660, bod 45, a z 21. januára 2021, Leino‑Sandberg/Parlament, C‑761/18 P, EU:C:2021:52, bod 33).
23
V takomto prípade skúmanie žaloby proti implicitnému rozhodnutiu nemožno odôvodniť ani zámerom vyhnúť sa tomu, aby sa opakovala vytýkaná protiprávnosť, ani zámerom uľahčiť tým prípadné žaloby o náhradu škody, lebo uvedené ciele možno dosiahnuť skúmaním žalôb proti výslovnému rozhodnutiu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 10. decembra 2010, Ryanair/Komisia, T‑494/08 až T‑500/08 a T‑509/08, EU:T:2010:511, bod 46 a citovanú judikatúru).
24
V prejednávanej veci malo prijatie výslovného potvrdzujúceho rozhodnutia v rozsahu, v akom zamieta žiadosť žalobkyne, za následok čiastočné zrušenie napadnutého rozhodnutia, a preto spôsobilo v tejto súvislosti zánik predmetu prejednávanej žaloby, ktorým bolo zrušenie tohto posledného spomenutého rozhodnutia.
25
Tento záver nemôžu spochybniť tvrdenia žalobkyne, ktoré sa týkajú výslovného zamietnutia jej žiadosti.
26
Žalobkyňa teda tvrdí, že výslovné zamietnutie jej opakovanej žiadosti z dôvodu neobvykle dlhej lehoty na jej vybavenie, po uplynutí ktorej bolo prijaté, je neplatné a neúčinné, a preto nie je voči nej „vykonateľné“.
27
V tejto súvislosti treba uviesť, že čiastočné zamietnutie žiadosti žalobkyne má nevyhnutne účinky na jej situáciu, keďže v dôsledku tohto zamietnutia nemá prístup k predmetným dokumentom.
28
Okrem toho aj keby sa predpokladalo, že žalobkyňa bude namietať zákonnosť výslovného zamietnutia svojej opakovanej žiadosti a že táto prípadná protiprávnosť by mohla mať vplyv na vykonateľnosť tohto zamietnutia, bolo by v každom prípade potrebné odmietnuť jej tvrdenie.
29
Totiž po prvé, čo sa týka prijatia výslovného potvrdzujúceho rozhodnutia o zamietnutí mimo lehôt na odpoveď stanovených v článku 8 nariadenia č. 1049/2001, Súdny dvor rozhodol, že v prípade, ak inštitúcia nedodrží lehoty na odpoveď stanovené v uvedenom článku, je i naďalej povinná poskytnúť, hoci neskoro, odôvodnenú odpoveď na žiadosť dotknutej osoby. Rozhodol tiež, že v takom prípade môže dotknutá osoba v súlade s článkom 8 ods. 1 a 3 nariadenia č. 1049/2001 využiť dva druhy konaní. Na jednej strane môže podať sťažnosť európskemu ombudsmanovi v súlade s článkom 228 ZFEÚ alebo na druhej strane môže podať žalobu o náhradu škody na Všeobecný súd podľa článku 340 ZFEÚ s cieľom získať náhradu prípadnej škody spôsobenej nedodržaním lehôt na odpoveď (rozsudok zo 14. júla 2016, Sea Handling/Komisia, C‑271/15 P, neuverejnený, EU:C:2016:557, body 85 až 87).
30
Treba preto konštatovať, že nedodržanie lehôt stanovených v článku 8 nariadenia č. 1049/2001 nemá vplyv na zákonnosť výslovného potvrdzujúceho rozhodnutia.
31
Po druhé, čo sa týka prijatia rozhodnutia o zrušení po uplynutí neprimeranej lehoty, je pravda, že podľa judikatúry retroaktívne zrušenie protiprávneho správneho aktu, na základe ktorého vznikajú práva, musí nastať v primeranej lehote (pozri rozsudok zo 16. decembra 2010, Athinaïki Techniki/Komisia, C‑362/09 P, EU:C:2010:783, bod 59 a citovanú judikatúru).
32
Napadnuté rozhodnutie, ktoré je rozhodnutím o zamietnutí žiadosti žalobkyne, nie je však vo vzťahu k žalobkyni aktom, z ktorého by vznikali práva. Judikatúra uvedená v bode 31 vyššie preto nie je v prejednávanom prípade relevantná (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 16. decembra 2010, Athinaïki Techniki/Komisia, C‑362/09 P, EU:C:2010:783, bod 60).
33
Podmienenie zrušenia aktu jeho protiprávnosťou sa navyše uplatňuje v oblastiach, kde je potrebné zabrániť tomu, aby takéto zrušenie umožnilo inštitúcii vyhnúť sa akémukoľvek súdnemu preskúmaniu jej postupu (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 16. decembra 2010, Athinaïki Techniki/Komisia, C‑362/09 P, EU:C:2010:783, body 68 až 71, a z 11. júla 2013, BVGD/Komisia, T‑104/07 a T‑339/08, neuverejnený, EU:T:2013:366, bod 80). Prijatie výslovného potvrdzujúceho rozhodnutia však nepredstavuje takéto riziko. Naopak, umožňuje žiadateľovi poznať dôvody zamietnutia jeho žiadosti zo strany inštitúcie.
34
V dôsledku uvedeného žalobkyňa už nemá záujem na zrušení implicitného zamietnutia svojej opakovanej žiadosti o prístup k dokumentom, keďže toto implicitné rozhodnutie bolo následne potvrdené výslovným zamietavým rozhodnutím.
35
V druhom rade, pokiaľ ide o širší čiastočný prístup k správe EMA, ktorý Komisia povolila, je potrebné pripomenúť, že samotné povolenie prístupu k sporným dokumentom po zamietnutí žiadosti bez toho, aby inštitúcia prijatím výslovného zrušenia uznala svoje pochybenie, nemožno považovať za zrušenie (pozri v tomto zmysle rozsudky z 30. apríla 2020, Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych/Komisia, C‑560/18 P, EU:C:2020:330, body 72 až 75, a z 22. marca 2018, De Capitani/Parlament, T‑540/15, EU:T:2018:167, body 31 až 33).
36
V tejto súvislosti obsolentnosť napadnutých rozhodnutí, ktorá nastala po podaní žaloby, však ešte neznamená, že Všeobecný súd je povinný rozhodnúť o zastavení konania z dôvodu odpadnutia predmetu konania alebo záujmu na konaní ku dňu vyhlásenia rozsudku (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 7. júna 2007, Wunenburger/Komisia, C‑362/05 P, EU:C:2007:322, bod 47; zo 4. septembra 2018, ClientEarth/Komisia, C‑57/16 P, EU:C:2018:660, bod 45; z 21. januára 2021, Leino‑Sandberg/Parlament, C‑761/18 P, EU:C:2021:52, bod 33, a z 20. júna 2024, EUIPO/Indo European Foods, C‑801/21 P, EU:C:2024:528, bod 59).
37
Žalobkyňa si teda môže zachovať záujem na zrušení napadnutého rozhodnutia na účely prípadnej žaloby o náhradu škody, pokiaľ jej bol širší čiastočný prístup k správe EMA povolený až v okamihu prijatia výslovného potvrdzujúceho rozhodnutia.
38
Žalobca však nemôže odôvodniť záujem na konaní len odvolaním sa na možnosť podať v budúcnosti žalobu smerujúcu k náhrade škody bez toho, aby sa odvolával na konkrétne skutočnosti týkajúce sa dôsledkov namietanej protiprávnosti na svoju situáciu a povahu škody, ktorú údajne utrpel a ktorej náhradu by takouto žalobou mal dosiahnuť (pozri v tomto zmysle rozsudok z 30. apríla 2020, Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych/Komisia, C‑560/18 P, EU:C:2020:330, bod 74, a uznesenie z 28. septembra 2021, Airoldi Metalli/Komisia, T‑611/20, neuverejnené, EU:T:2021:641, body 68 a 69).
39
V prejednávanej veci však žalobkyňa nepredložila nijakú konkrétnu informáciu.
40
V dôsledku uvedeného nemôže dôvodne namietať zastavenie konania z dôvodu, že prípadné konštatovanie protiprávnosti napadnutého rozhodnutia by jej následne umožnilo podať žalobu o náhradu škody, ktorá jej mala byť týmto rozhodnutím spôsobená.
41
Vzhľadom na všetky vyššie uvedené skutočnosti je potrebné konštatovať, že táto žaloba sa stala bezpredmetnou, a preto už neexistuje dôvod o nej rozhodnúť a je opodstatnené konanie zastaviť.
O trovách
42
Podľa článku 137 rokovacieho poriadku ak Všeobecný súd konanie vo veci zastaví, rozhodne o náhrade trov konania podľa voľnej úvahy.
43
Vzhľadom na okolnosti prejednávanej veci je opodstatnené rozhodnúť, že každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania.
Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (tretia komora)
nariadil:
1.
Konanie o žalobe sa zastavuje.
2.
Pani Corinne Reverbel a Európska komisia znášajú svoje vlastné trovy konania.
V Luxemburgu 11. februára 2025.
Tajomník
V. Di Bucci
Predsedníčka komory
P. Škvařilová‑Pelzl
(
*1
)	Jazyk konania: francúzština.