62019CJ0201_RES
C‑201/19. P. sz. ügy
Servier SAS és társai
kontra
Európai Bizottság
A Bíróság ítélete (első tanács), 2024. június 27.
„Fellebbezés – Verseny – Gyógyszerkészítmények – A perindopril piaca – EUMSZ 101. cikk – Kartellek – Potenciális verseny – Cél általi versenykorlátozás – A perindopril generikus változatai piacra lépésének késleltetésére irányuló stratégia – Szabadalmi jogvitát egyezség útján rendező megállapodás – A jogsértés időtartama – Az egységes jogsértés fogalma – A bírság törlése vagy csökkentése”
Fellebbezés – Jogalapok – A tények és bizonyítékok téves értékelése – Elfogadhatatlanság – A tények és a bizonyítékok értékelésének a Bíróság általi felülvizsgálata – Kizártság, kivéve az elferdítés esetét – A jogvita tényállása jogi minősítésének a Bíróság általi felülvizsgálata – Megengedhetőség
(EUMSZ 256. cikk, (1) bekezdés; a Bíróság alapokmánya, 58. cikk, első bekezdés)
(lásd: 58–61., 189., 269., 322., 326., 335. pont)
Fellebbezés – Jogalapok – A Törvényszék előtt felhozott jogalapok és érvek egyszerű megismétlése – Elfogadhatatlanság – Az uniós jog Törvényszék általi értelmezésének vagy alkalmazásának vitatása – Elfogadhatóság
(EUMSZ 256. cikk; a Bíróság alapokmánya, 58. cikk, első bekezdés; a Bíróság eljárási szabályzata, 168. cikk, (1) bekezdés, d) pont, és 169. cikk, (2) bekezdés)
(lásd: 62. és 63. pont)
Kartellek – Versenytorzítás – Értékelési szempontok – Vállalkozás potenciális versenytársnak minősülése – Valós és konkrét piacralépési lehetőségek – Szempontok – A vállalkozás határozott szándéka és önálló képessége arra, hogy az érintett piacra lépjen – Leküzdhetetlen akadályok hiánya – Értékelés – Bizonyítási teher – Originális gyógyszert vagy annak valamely előállítási eljárását oltalmazó szabadalmak fennállása – Valamely generikusgyógyszer‑gyártónak a szabadalmi jogosult originális gyártó potenciális versenytársának való minősítése
(EUMSZ 101. cikk)
(lásd: 69–71., 79–82., 98–126., 191–195., 200–204., 262–267. pont)
Kartellek – Versenytorzítás – Szabadalmakkal kapcsolatos jogviták rendezésére irányuló egyezségek – Originálisgyógyszer‑gyártó és generikusgyógyszer‑gyártó között létrejött egyezség – Olyan kikötéseket tartalmazó megállapodás, amelyek értelmében a generikusgyógyszer‑gyártó nem vitatja a szabadalmakat, és nem forgalmaz bizonyos termékeket – Értékátruházásokban álló ellenszolgáltatás – Cél általi korlátozásnak minősítés – Szempontok – A megállapodásoknak az érintett piacon fennálló versenyre való károsságának foka – Az értékátruházások arra ösztönző hatásának értékelése, hogy a generikus gyártó lemondjon a piacra lépésről – A versenyellenes magatartás versenyre gyakorolt hatásai vizsgálatának szükségessége – Hiány – Olyan érintett vállalkozások, amelyek a verseny akadályozására, korlátozására vagy torzítására irányuló szándék nélkül jártak el – Nem döntő körülmény
(EUMSZ 101. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 72–77., 83–88., 143–146., 152–157., 163–168., 222–228., 272., 277., 282., 291–296., 307–310., 332–334., 344–352. pont)
Kartellek – Versenytorzítás – Járulékos korlátozás – Fogalom – Nem versenyellenes alapügylet megvalósításához szükséges korlátozás – Cél általi versenykorlátozásnak minősülő alapügylet – A járulékos korlátozások elméletének alkalmazhatatlansága
(EUMSZ 101. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 147–151., 278. pont)
Kartellek – Tilalom – Jogsértések – Egységes jogsértést megvalósító megállapodások és összehangolt magatartások – A jogsértés egészéért való felelősség valamely vállalkozásnak való betudása – Feltételek – Átfogó terv keretébe illeszkedő jogellenes magatartások és cselekmények – Értékelés – Szempontok – Az összes résztvevő által követett közös célkitűzés – A felrótt magatartások közötti, egymást kiegészítő kapcsolat szükségessége – Hiány
(EUMSZ 101. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 240–250. pont)
Kartellek – Versenytorzítás – Szabadalmakkal kapcsolatos jogviták rendezésére irányuló egyezségek – Originálisgyógyszer‑gyártó és generikusgyógyszer‑gyártó között létrejött egyezség – Olyan kikötéseket tartalmazó megállapodás, amelyek értelmében a generikusgyógyszer‑gyártó nem vitatja a szabadalmakat, és nem forgalmaz bizonyos termékeket – Értékátruházásokban álló ellenszolgáltatás – Jogsértést megállapító és bírságot kiszabó bizottsági határozat – A kartell különböző nemzeti piacokon való végének időpontját illetően inkoherens indokolást tartalmazó határozat – Törvényszék, amely az ezen inkoherens indokolásra alapított megsemmisítési jogalapot elutasította – Téves jogalkalmazás
(EUMSZ 101. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 368–379. pont)
Alapvető jogok – Alapjogi Charta – A bűncselekmények és büntetések törvényességének elve – Terjedelem – A szankcionált magatartás jogsértő jellegének előreláthatósága – Az originális gyártó és egy generikus gyógyszereket gyártó vállalkozás által kötött, szabadalmi jogvitát egyezség útján rendező megállapodás – A versenyjoggal ellentétes megállapodás – Olyan originális társaság, amelynek tudnia kellett magatartásának versenyellenes jellegéről
(EUMSZ 101. cikk, (1) bekezdés; az Európai Unió Alapjogi Chartája, 49. cikk, (1) bekezdés)
(lásd: 386–390. pont)
Fellebbezés – A Bíróság hatásköre – A Szerződés versenyszabályait megsértő vállalkozásokra kiszabott bírságok összegével kapcsolatban a Törvényszék által végzett értékelés méltányossági okokból való vitatása – Kizártság
(EUMSZ 256. és EUMSZ 261. cikk; a Bíróság alapokmánya, 58. cikk; 1/2003 tanácsi rendelet, 31. cikk)
(lásd: 404. pont)
Verseny – Bírságok – Összeg – Meghatározás – Bírósági felülvizsgálat – Az uniós bíróság korlátlan felülvizsgálati jogköre – Terjedelem – A kiszabott bírság összegének meghatározása – Értékelési szempontok
(EUMSZ 101. cikk, (1) bekezdés, és EUMSZ 261. cikk; 1/2003 tanácsi rendelet, 23. cikk, (3) bekezdés, és 31. cikk)
(lásd: 412–417. pont)
Összefoglalás
Hét ítéletében a Bíróság lényegében elutasítja a több gyógyszergyártó által a Törvényszék azon ítéleteivel (
1
) szemben benyújtott fellebbezéseket, amelyek részben elutasították az azon határozat megsemmisítése iránti kereseteiket, amelyben az Európai Bizottság bírságokat szabott ki velük szemben amiatt, hogy a perindopril gyógyszerkészítmény piacán kartellekben vettek részt, és egyikük visszaélt az e piacon fennálló erőfölényével. (
2
) Ennek során a Bíróság egyértelművé teszi az egyrészt a gyógyszergyártóknak a gyógyszerágazatban felmerülő valódi szabadalmi jogviták egyezség útján történő rendezését célzó jogszerű lépései, másrészt azon megállapodások közötti választóvonalat, amelyek a szabadalmi jogviták egyezség útján történő rendezésének leple alatt jogellenesen késleltetik a generikusgyógyszer‑gyártók valamely gyógyszerkészítmény piacára való belépését.
A Servier gyógyszeripari csoport, amelynek anyavállalata, a Servier SAS Franciaországban rendelkezik székhellyel (a továbbiakban külön‑külön vagy együtt: Servier), kifejlesztette a perindoprilt, amely az angiotenzin‑konvertáló enzimet (ACE) gátlók osztályába tartozó, a szív‑ és érrendszeri megbetegedések kezelésére szánt gyógyszer, amelyet elsősorban magas vérnyomás és szívelégtelenség ellen alkalmaznak. A perindopril molekulájára vonatkozó, az Európai Szabadalmi Hivatalhoz (ESZH) 1981‑ben bejelentett szabadalom a 2000‑es években járt le.
A perindopril gyógyszerhatóanyaga egy só, az erbumin formájában jelenik meg. 1988‑ban a Servier az említett hatóanyag előállítási eljárásaira vonatkozóan több szabadalmat is bejelentett az ESZH‑nak, amelyek 2008. szeptember 16‑án jártak le.
A Servier 2001‑ben a perindoprilra és annak előállítási eljárására vonatkozóan két új szabadalmat jelentett be az ESZH‑nak, amelyeket 2004‑ben adtak meg (a továbbiakban: 947. és 948. sz. szabadalom). A Servier ezenkívül több tagállamban is kapott a 947. sz. szabadalomnak megfelelő nemzeti szabadalmakat azt megelőzően, hogy e tagállamok az európai szabadalmak megadásáról szóló egyezmény részes feleivé váltak volna.
2003‑tól kezdődően a Servier és a perindopril valamely generikus változatának forgalmazására készülő generikusgyógyszer‑gyártók között több jogvita is folyamatban volt. Ebben az összefüggésben tíz generikus gyártó felszólalt a 947. sz. szabadalommal szemben az ESZH előtt, amelynek műszaki fellebbezési tanácsa 2009 májusában megvonta a vitatott szabadalmat. Több generikusgyógyszer‑gyártó egyes nemzeti bíróságok előtt is vitatta a 947. sz. szabadalom érvényességét. A Servier a maga részéről bitorlási kereseteket, valamint ideiglenes intézkedés iránti kérelmeket nyújtott be a szóban forgó generikusgyógyszer‑gyártókkal szemben.
Az említett jogviták lezárása érdekében a Servier 2005 és 2007 között több generikus gyártóval is egyezséget kötött, többek között a Niche Generics Ltd‑vel és anyavállalatával, az Unichem Laboratories Ltd‑vel (a továbbiakban: Niche megállapodás), a Matrix Laboratories Ltd‑vel (a továbbiakban: Matrix megállapodás), a Teva UK Ltd‑vel (a továbbiakban: Teva megállapodás), a KRKA, tovarna zdravil, d.d.‑vel (a továbbiakban: Krka megállapodások) és a Lupin Ltd‑vel (a továbbiakban: Lupin megállapodás).
Az említett megállapodások értelmében a generikus gyártók kötelezettséget vállaltak többek között arra, hogy esettől függően korlátozzák vagy megszüntetik a Servier fent említett szabadalmainak oltalma alatt álló perindoprilfajták gyártását, szállítását, illetve forgalmazását, és e szabadalmakat többé nem vitatják. E kötelezettségvállalások, valamint a fent hivatkozott megállapodásokban előírt egyéb kikötések ellentételezéseként a Servier kötelezettséget vállalt többek között arra, hogy az említett vállalkozások részére jelentős kifizetéseket teljesít.
Ebben az összefüggésben a Biogaran SAS, a Servier generikus gyógyszerek kifejlesztésére szakosodott leányvállalata ezenkívül licencia‑ és ellátási megállapodást is kötött a Niche Genericsszel (a továbbiakban: Biogaran megállapodás).
2014. július 9‑i határozatával a Bizottság megállapította, hogy a Niche, Matrix, Teva, Krka, Lupin és Biogaran megállapodások az EUMSZ 101. cikk által tiltott versenykorlátozásnak minősülnek. Ezenkívül úgy ítélte meg, hogy a Servier az EUMSZ 102. cikket megsértve erőfölénnyel való visszaélést is elkövetett, mivel e megállapodások a generikus változatoknak a perindopril piacára való belépésének késleltetésére irányuló stratégiába illeszkednek, amely piacon e vállalkozás erőfölényben van.
Így a Bizottság az EUMSZ 101. cikkbe ütköző jogsértések miatt összesen 289727200 euró összegű bírságokat, valamint az EUMSZ 102. cikk megsértése miatt 41270000 euró bírságot szabott ki a Servier‑vel szemben. Az érintett generikusgyógyszer‑gyártókkal szemben is jelentős bírságokat szabott ki az EUMSZ 101. cikk azzal való megsértése miatt, hogy a szóban forgó megállapodásokban részt vettek.
A Servier és az érintett generikusgyógyszer‑gyártók által benyújtott keresetek tárgyában eljáró Törvényszék a Bizottság határozatát megsemmisítette annyiban, amennyiben az a Krka megállapodásokkal összefüggésben megállapítja az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésének megsértését, továbbá az EUMSZ 102. cikk megsértését, valamint törölte a Servier‑vel, illetve a Krkával szemben e jogsértések miatt kiszabott bírságokat. (
3
) Továbbá csökkentette a Servier‑vel szemben a Matrix megállapodásban való részvétele miatt kiszabott bírság összegét. (
4
) A Törvényszék az összes többi kiszabott bírságot viszont helybenhagyta.
A Servier és azon generikusgyógyszer‑gyártók, amelyek keresetét elutasították, fellebbezéseket nyújtottak be a Törvényszék ítéleteivel szemben.
A Bíróság álláspontja
A potenciális verseny és a cél általi versenykorlátozás fogalmáról
A Bíróság elsősorban azokat a megsemmisítés iránti jogalapokat vizsgálja meg, amelyek szerint a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor megerősítette, hogy a Servier és a szóban forgó generikusgyógyszer‑gyártók között potenciális verseny állt fenn, valamint amikor a vitatott megállapodásokat cél általi versenykorlátozásnak minősítette.
Előzetesen a Bíróság rámutat arra, hogy a vállalkozások közötti horizontális együttműködési megállapodások formájában megvalósuló összejátszásra irányuló magatartások – mint például a szóban forgó megállapodások – EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésére tekintettel történő vizsgálata céljából első lépésben azt kell meghatározni, hogy e magatartásokat a verseny akár csak potenciális versenyhelyzetben lévő vállalkozások általi korlátozásának lehet‑e minősíteni.
Amennyiben ez a helyzet, második lépésben azt kell megvizsgálni, hogy az említett magatartások a gazdasági jellemzőikre tekintettel cél általi versenykorlátozásnak minősíthetők‑e. Cél általi korlátozás fennállása esetén nem kell megvizsgálni, és még kevésbé kell bizonyítani a versenyre gyakorolt hatásaikat. Ezzel szemben akkor, ha a vállalkozások közötti megállapodás vagy összehangolt magatartás versenyellenes célja nem bizonyított, meg kell vizsgálni a megállapodás, illetve magatartás hatásait.
E megfontolások fényében a Bíróság először is azon kifogásokat utasítja el, amelyek szerint a Törvényszék a potenciális verseny fogalmának kiterjesztő felfogását alkalmazta, és megfordította a Bizottságra háruló bizonyítási terhet.
A Bíróság mindenekelőtt emlékeztet arra, hogy valamely gyógyszer piacának a generikusgyógyszer‑gyártók előtti megnyitásának sajátos összefüggésében már kimondta, hogy annak értékelésekor, hogy e gyártók valamelyike, annak ellenére, hogy nincs jelen a piacon, potenciális versenyviszonyban van‑e az e piacon jelen lévő originálisgyógyszer‑gyártóval, azt kell eldönteni, hogy az előbbi gyártónak van‑e tényleges és konkrét lehetősége arra, hogy az említett piacra belépjen, és az utóbbi gyártóval szemben versenyt támasszon. E célból azt kell értékelni, hogy a generikusgyógyszer‑gyártó elegendő előkészítő lépéseket tett‑e ahhoz, hogy versenynyomást gyakoroljon az originálisgyógyszer‑gyártóra. Ezenkívül meg kell vizsgálni, hogy a generikusgyógyszer‑gyártó piacra lépése nem ütközik‑e leküzdhetetlen akadályokba.
Ez utóbbi kérdést illetően a Bíróság kifejti, hogy bár az originális gyógyszert vagy annak valamely előállítási eljárását oltalmazó szabadalmak fennállása vitathatatlanul részét képezi az e szabadalmak jogosultjai és a generikusgyógyszer‑gyártók közötti versenyviszonyokat jellemző gazdasági és jogi háttérnek, a valamely közkinccsé vált hatóanyag előállítási eljárását oltalmazó szabadalom fennállása önmagában nem tekinthető a generikusgyógyszer‑gyártók piacra lépése leküzdhetetlen akadályának. Ebből következik, hogy egy ilyen szabadalom fennállása nem zárja ki, hogy az érintett originálisgyógyszer‑gyártó potenciális versenytársának minősüljön egy olyan generikusgyógyszer‑gyártó, amelynek ténylegesen fennáll a határozott szándéka és képessége belépni a piacra, és amely az intézkedései révén késznek mutatkozik arra, hogy vitassa e szabadalom érvényességét, és felvállalja annak kockázatát, hogy a piacra történő belépése során az e szabadalom jogosultja által indított szabadalombitorlási keresettel szembesüljön.
Egyébiránt, bár egy generikusgyógyszer‑gyártó valamely szabadalom erejével kapcsolatos felfogása azon releváns tényezők egyikének minősül, amelyeket e gyártó szándékainak és ennélfogva a piacra lépésre vonatkozó esetleges határozott szándékának értékelésekor figyelembe kell venni, mint például a piacra lépés érdekében tett előkészítő lépéseket, e felfogás főszabály szerint nem releváns annak értékelése szempontjából, hogy az ilyen gyártó képes‑e ténylegesen belépni a piacra, sem pedig a piacra lépés leküzdhetetlen akadályai objektív fennállásának értékelése szempontjából.
Egyes fellebbezők állításaival ellentétben a Törvényszék ebben az összefüggésben nem fordította meg a bizonyítási terhet annak megállapításával, hogy mivel a Bizottság egybehangzó valószínűsítő körülmények együttese alapján bizonyította a Servier és a szóban forgó generikusgyógyszer‑gyártók közötti potenciális verseny fennállását, e vállalkozások feladata volt, hogy ellenkező bizonyítékokat előterjesztve cáfolják ilyen verseny fennállását. Egyébiránt az ilyen bizonyítási teher nem minősül probatio diabolicának, mivel elegendő, ha a szóban forgó vállalkozások valamely pozitív tényt, azaz olyan műszaki, szabályozási, kereskedelmi vagy pénzügyi nehézségek fennállását bizonyítják, amelyek leküzdhetetlen akadályát jelentik annak, hogy bármelyikük is belépjen a piacra.
Másodszor a Bíróság azon jogalapokat utasítja el, amelyek szerint a Törvényszék téves kritériumok alapján minősítette a vitatott megállapodásokat cél általi versenykorlátozásnak.
Miután rámutatott arra, hogy e cél általi versenykorlátozásnak minősítés nem utasítható el a Bizottság e területre vonatkozó korábbi határozathozatali gyakorlatának hiánya miatt, a Bíróság elutasítja az azt vitató kifogásokat, hogy a Törvényszék nem vette figyelembe a vitatott megállapodások versenyre gyakorolt állítólagos pozitív hatásait, mivel e megállapodások hatásainak vizsgálata nem volt szükséges, sőt nem is volt releváns annak eldöntése szempontjából, hogy azok cél általi versenykorlátozásnak minősíthetők‑e.
A Törvényszék akkor sem követett el hibát, amikor elutasította azon ítélkezési gyakorlat alkalmazását, amely értelmében a valamely jogszerű megállapodáshoz kapcsolódó járulékos korlátozásra nem terjed ki az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésében foglalt tilalom elve akkor, ha e korlátozás a jogszerű megállapodás végrehajtásához objektíve szükséges, és annak célkitűzéseivel arányos. Ezen ítélkezési gyakorlat ugyanis megköveteli, hogy az alapmegállapodás ne legyen versenyellenes jellegű, ami a vitatott megállapodások esetében nem áll fenn.
Azon kifogásokra válaszul, amelyek szerint a Törvényszék megtagadta a fellebbezők azon szándékának figyelembevételét, hogy véget vessenek a szabadalmi jogvitáknak, a Bíróság emlékeztet arra, hogy bár a megállapodások által a verseny tekintetében elérni kívánt objektív célok relevánsak e megállapodások esetleges versenyellenes céljának értékelése szempontjából, az a körülmény, hogy az érintett vállalkozások a verseny korlátozására irányuló szándék nélkül jártak el, valamint az a tény, hogy bizonyos jogszerű célokat követtek, az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésének alkalmazása szempontjából nem meghatározó. Így az, hogy a vitatott megállapodásokkal kapcsolatos tárgyalás a fellebbezők szempontjából esetleg gazdaságilag észszerű stratégiát tükröz, egyáltalán nem bizonyítja, hogy e stratégia folytatása versenyjogi szempontból igazolható.
A Bíróság végül elutasítja az arra vonatkozó érveket, hogy milyen jelentőséget kell tulajdonítani a vitatott megállapodásokban előírt fordított kifizetéseknek, vagyis a Servier által a generikusgyógyszer‑gyártók javára teljesített kifizetéseknek ahhoz, hogy e megállapodások cél általi versenykorlátozásnak minősüljenek.
E tekintetben a Bíróság emlékeztet arra, hogy bár egy szabadalmi jogvitát egyezség útján rendező megállapodást az említett szabadalom érvényességének felek általi elismerése alapján bizonyos feltételek mellett teljesen jogszerűen is meg lehet kötni, az ilyen megállapodás cél általi versenykorlátozásnak minősítése a megállapodás egyéb jellemzőitől és megkötésének körülményeitől is függ, amelyek adott esetben lehetővé teszik annak megállapítását, hogy e megállapodás a verseny tekintetében elegendő károssági fokot mutat.
Így a megnemtámadási és forgalmazástilalmi kikötéseknek egy vitarendezési megállapodásban való jelenléte megalapozhatja a cél általi versenykorlátozásnak minősítést, amennyiben a generikusgyógyszer‑gyártó e kikötések hatálya alá vonása nem az originálisgyógyszer‑gyártó szabadalma érvényességének e gyártó általi elismerésén, hanem az előbbi által az utóbbi javára teljesített kifizetésen alapul.
Következésképpen, amennyiben a valamely szabadalmi jogvitát egyezség útján rendező, megnemtámadási és forgalmazástilalmi kikötéseket is tartalmazó megállapodáshoz az originálisgyógyszer‑gyártó által a generikusgyógyszer‑gyártó részére történő értékátruházások kapcsolódnak, első lépésben azt kell megvizsgálni, hogy ezen átruházások nettó pozitív egyenlegét teljes mértékben igazolhatja‑e a megállapodás által érintett jogvitához kapcsolódó költségek vagy kényelmetlenségek ellentételezésének szükségessége, vagy az e gyártó áruinak vagy szolgáltatásainak az originálisgyógyszer‑gyártó részére történő tényleges és bizonyított szállításáért, illetve nyújtásáért való fizetés szükségessége. Ha nem ez a helyzet, második lépésben azt kell megvizsgálni, hogy ezen átruházásokat kizárólag e gyógyszergyártók ahhoz fűződő kereskedelmi érdeke indokolja‑e, hogy ne folytassanak érdemeken alapuló versenyt. E vizsgálat céljából meg kell határozni, hogy az értékátruházások nettó pozitív egyenlege kellően jelentős volt‑e ahhoz, hogy ténylegesen arra ösztönözze a generikusgyógyszer‑gyártót, hogy lemondjon az érintett piacra való belépésről, anélkül hogy követelmény lenne az, hogy e nettó pozitív egyenleg szükségképpen meghaladja azt a nyereséget, amelyet e gyártó akkor ért volna el, ha megnyerte volna a szabadalmi pert.
Ennek keretében a Bíróság ezenkívül megállapítja, hogy a Törvényszék nem alkalmazta tévesen a jogot, amikor megállapította, hogy a Servier által megtérített bizonyos költségek, mint például a generikusgyógyszer‑gyártók által harmadik személyeknek esetlegesen fizetendő kártérítések nem tekinthetők a jogvita egyezség útján történő rendezésével együtt járó költségeknek. E tekintetben a Törvényszék nem fordította meg a bizonyítási terhet sem annak megkövetelésével, hogy a vitatott megállapodások részes felei bizonyítsák, hogy e költségek a szóban forgó egyezséggel együtt járó költségek voltak.
Az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésének a vitatott megállapodásokra történő alkalmazásáról
A Bíróság másodsorban, miután ily módon helybenhagyta a potenciális verseny és a cél általi versenykorlátozás fogalmának a Törvényszék által elfogadott értelmezését, e következtetések fényében részletesen megvizsgálja a vitatott megállapodásokat.
A. A Niche és a Matrix megállapodások
A Niche és a Matrix megállapodásokat illetően a Bíróság emlékeztet arra, hogy a Niche Generics (a továbbiakban: Niche), anyavállalata, az Unichem Laboratories (a továbbiakban: Unichem) és a Matrix Laboratories (a továbbiakban: Matrix) közös stratégiája volt a perindopril egy generikus változatának kifejlesztése és az Unió területén történő forgalmazása. Ennek keretében a Matrix feladata volt a hatóanyag előállítása, az Unichemé pedig az, hogy e hatóanyagból generikus perindopriltablettákat gyártson. E gyógyszer forgalmazását, ideértve annak szabályozási vonatkozásait is, a Niche‑re bízták.
A Matrixot illetően a Bíróság kifejti továbbá, hogy a Mylan Inc társaság a Matrix tőkéjében fennálló részesedését 2007 januárjában 71,5%‑ra, 2011‑ben pedig több mint 97%‑ra növelte. 2011. október 5‑én a Matrix neve Mylan Laboratories lett.
A fentiekre tekintettel a Bíróság rámutat arra, hogy a Törvényszék nem alkalmazta tévesen a jogot, amikor megállapította, hogy a Servier által a Niche és a Matrix megállapodások végrehajtása során teljesített értékátruházások célja az volt, hogy a Niche‑t, az Unichemet és a Matrixot arra ösztönözzék, hogy tartózkodjanak a perindopril uniós piacára való belépéstől. Ezenkívül, mivel az említett generikusgyógyszer‑gyártóknak a perindopril piacára való belépésével kapcsolatos szabadalmi akadályok nem voltak leküzdhetetlenek, ezen akadályok nem kérdőjelezhetik meg a megállapított értékátruházások ösztönző jellegét. Egyébiránt a Niche és a Matrix megállapodásokban részes felek versenyellenes szándékának állítólagos hiánya az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésének alkalmazása szempontjából nem meghatározó.
A Bíróság elutasítja azokat a kifogásokat is, amelyek szerint a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor megerősítette, hogy a Niche és a Matrix nem egységes jogsértésben, hanem két elkülönülő jogsértésben vett részt, amely jogsértések miatt a Bizottság egyedi bírságokat szabhatott ki. Ugyanis, mivel az egységes jogsértésnek minősítés megköveteli, hogy az egyes érintett versenyellenes magatartások azonos versenyellenes céljuk miatt ugyanazon átfogó terv keretébe illeszkedjenek, a Törvényszék helyesen alkalmazta ezt a kritériumot, amikor úgy ítélte meg, hogy a Niche és a Matrix közös tervének hiányára tekintettel a Niche és a Matrix megállapodások két elkülönülő jogsértésnek minősülnek.
Ami a Mylannak a Matrix megállapodásból eredő jogsértésért és az Unichemnek a Niche megállapodásból eredő jogsértésért való felelősségét illeti, a Bíróság úgy ítéli meg, hogy a Törvényszék helyesen állapította meg, hogy a Matrix és a Niche magatartásáért való felelősség betudható a Mylannak, illetve az Unichemnek mint anyavállalatoknak, mivel a Matrix és a Niche nem önállóan határozták meg piaci magatartásukat, hanem lényegében azon utasításokat követték, amelyeket anyavállalataik adtak nekik, tekintettel különösen az őket összekötő gazdasági, szervezeti és jogi kapcsolatokra.
Az Unichemet illetően a Bíróság ezenkívül hangsúlyozza, hogy a Törvényszék megállapításaiból kitűnik, hogy mind az Unichem, mind leányvállalata, a Niche közvetlenül részt vett a Niche megállapodásból eredő jogsértésben. Mivel az Unichem a Törvényszék előtt nem vitatta eredményesen az e közvetlen részvételt alátámasztó elemeket, ezen elemek a személyes felelősség elvének megfelelően elegendők voltak ahhoz, hogy az e jogsértésért való felelősséget be lehessen tudni neki.
Egyébiránt az, hogy az Unichem egy harmadik államban található, szintén nem képezi akadályát az EUMSZ 101. cikk e vállalkozás vonatkozásában történő alkalmazásának, mivel a Niche megállapodást az Unióban mind a Servier, mind pedig a Niche végrehajtotta.
B. A Teva és a Lupin megállapodások
Az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésének a Teva megállapodásra való alkalmazását illetően a Bíróság helybenhagyta a Törvényszék azon értékelését, miszerint az e megállapodásban előírt értékátruházások nettó pozitív egyenlege arra ösztönözte a Teva UK‑t, hogy hagyjon fel a perindopril piacára való belépéssel, ami indokolja az említett megállapodás cél általi versenykorlátozásnak minősítését. Egyébiránt az az érvelés, miszerint a Teva megállapodás jogszerű célja az volt, hogy lehetővé tegye a Teva számára, hogy a perindopril Servier által szállított generikus változatát forgalmazva piacra lépjen az Egyesült Királyságban, nem alkalmas e minősítés megkérdőjelezésére, mivel az a körülmény, hogy e vállalkozások a verseny megakadályozására, korlátozására vagy torzítására irányuló szándék nélkül jártak el, vagy bizonyos jogszerű célokat követtek, az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésének alkalmazása szempontjából nem meghatározó.
A Lupin megállapodást illetően a Bíróság ezzel szemben helyt ad a Servier azon kifogásának, miszerint a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor helybenhagyta a Bizottság azon következtetését, miszerint az e megállapodással kapcsolatos jogsértés a belga, a cseh, az ír és a magyar piacon a perindopril generikus változatának a Sandoz gyógyszergyártó általi forgalomba hozatalát követően is folytatódott, miközben a Bizottság úgy tekintette, hogy ugyanezen generikus változat francia piacra való bevezetésével a Lupin megállapodásból eredő jogsértés e nemzeti piacon véget ért.
C. A Biogaran megállapodás
A Biogaran megállapodás értelmében a Niche többek között arra vállalt kötelezettséget, hogy a perindopriltól eltérő három gyógyszer forgalombahozatali engedélyének dokumentációit, valamint a Franciaországban e három gyógyszer egyikére megkapott forgalombahozatali engedélyt átadja a Biogarannak. Ennek fejében a Biogarannak 2,5 millió font sterling (GBP) összeget kellett fizetnie a Niche részére, amely összeg még e forgalombahozatali engedélyek megszerzésének meghiúsulása esetén sem volt visszakövetelhető.
A Bizottság, mivel úgy ítélte meg, hogy a Biogaran megállapodás a Niche arról való meggyőzésére irányuló további ösztönzést jelentett, hogy lemondjon a perindopril piacára való belépésről, és azt bizonyítja, hogy a Biogaran közvetlenül részt vett a Servier által elkövetett jogsértésben, az EUMSZ 101. cikk megsértése miatt a Servier‑vel és a Biogarannal szemben együttesen és egyetemlegesen jelentős bírságot szabott ki.
Miután a Törvényszék helybenhagyta ezt az elemzést, valamint a Bizottság által kiszabott bírságot, a Bíróság rámutat arra, hogy elengedhetetlen a szóban forgó valamennyi szerződéses kikötés összességként történő vizsgálata. Tekintettel többek között a Biogaran megállapodásból eredő, a Niche részére teljesített, gazdaságilag megmagyarázhatatlan értékátruházásokra, a Bíróság így megállapítja, hogy a Törvényszék nem alkalmazta tévesen a jogot, amikor megállapította, hogy a Biogaran megállapodás a Niche megállapodáshoz képest járulékos megállapodás volt, amely arra irányult, hogy a Niche számára további ellentételezést fizessenek annak érdekében, hogy a Niche megállapodás révén e vállalkozást a perindopril piacára történő belépésről való lemondásra ösztönözzék.
A bírságok kiszabásáról
Végül a Bíróság elutasítja a bírságok kiszabásával és kiszámításával kapcsolatos különböző kifogásokat, a Servier‑nek a Lupin megállapodásból eredő jogsértés időtartamára vonatkozó kifogásai kivételével. Közelebbről a Bíróság elutasítja azon érveket, amelyek szerint a jelen ügybelihez hasonló – korábbi határozatok és ítélkezési gyakorlat hiánya által jellemzett – új és összetett helyzet esetén a Bizottság nem szabhat ki bírságokat anélkül, hogy ne sértené meg a bűncselekmények és büntetések törvényességének elvét.
Ez utóbbi tekintetben a Bíróság emlékeztet arra, hogy a bűncselekmények és büntetések törvényességének elve kétségtelenül megköveteli, hogy a törvény a jogsértéséket és az azokat szankcionáló büntetéseket egyértelműen határozza meg, azonban nem tiltja a büntetőjogi felelősség szabályainak esetről esetre bírói értelmezés útján történő fokozatos világossá tételét, feltéve hogy az eredmény a jogsértés elkövetésekor észszerűen előre látható. Márpedig az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésében előírt tilalom hatályára tekintettel a Servier‑nek tudnia kellett, hogy azzal, hogy a generikusgyógyszer‑gyártóknak azért fizet, hogy azok ne lépjenek be a perindopril piacára, e rendelkezés által tiltott magatartást tanúsít. És fordítva, a generikusgyógyszer‑gyártók észszerűen számolhattak azzal, hogy annak elfogadásával, hogy a Servier azért fizet nekik, hogy a perindopril piacán kívül maradjanak, az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésében foglalt tilalom hatálya alá tartozó magatartást tanúsítanak. Ebből következik, hogy a vitatott megállapodások és összefüggéseik összetettsége ellenére az érintett vállalkozásoknak tudatában kellett lenniük e megállapodások jogsértő jellegének.
Végkövetkeztetés
A fentiekre tekintettel a Bíróság teljes egészében elutasítja a gyógyszergyártók által benyújtott különböző fellebbezéseket, a Servier által benyújtott fellebbezés kivételével, amelyet a Bíróság csak részben utasít el. Ami ez utóbbi fellebbezést illeti, a Bíróság közelebbről helyt ad a Lupin megállapodással kapcsolatos jogsértés időtartamának vitatására irányuló kifogásoknak, valamint ennélfogva a Servier‑vel szemben az említett megállapodásban való részvétele címén kiszabott bírság kiszámításával kapcsolatos kifogásoknak. A Bíróság ezenkívül – úgy ítélve meg, hogy az e kifogásokról való határozathozatalt a per állása megengedi – egyrészt megállapítja, hogy a Lupin megállapodással kapcsolatos jogsértés a belga, a cseh, az ír és a magyar piacon a perindopril Sandoz által gyártott generikus változatának a francia piacon való megjelenésével ért véget, másrészt pedig a Servier‑vel szemben az említett megállapodásban való részvétele miatt kiszabott bírságot 34745100 euróban állapítja meg.
(
1
)	2018. december 12‑iServier és társai kontra Bizottság ítélet (T‑691/14, EU:T:2018:922), Niche Generics kontra Bizottság ítélet (T‑701/14, EU:T:2018:921), Unichem Laboratories kontra Bizottság ítélet (T‑705/14, EU:T:2018:915), Teva UK és társai kontra Bizottság ítélet (T‑679/14, EU:T:2018:919), Lupin kontra Bizottság ítélet (T‑680/14, EU:T:2018:908), Mylan Laboratories és Mylan kontra Bizottság ítélet (T‑682/14, EU:T:2018:907), Biogaran kontra Bizottság ítélet (T‑677/14, EU:T:2018:910).
(
2
)	Az [EUMSZ] 101. és [EUMSZ] 102. cikk alkalmazására vonatkozó eljárásban (AT.39612 – „perindopril [Servier]” ügy) 2014. július 9‑én hozott C(2014) 4955 final bizottsági határozat.
(
3
)	2018. december 12‑iKrka kontra Bizottság ítélet (T‑684/14, EU:T:2018:918) és Servier és társai kontra Bizottság ítélet (T‑691/14, EU:T:2018:922).
(
4
)	2018. december 12‑iServier és társai kontra Bizottság ítélet (T‑691/14, EU:T:2018:922).