Дело C‑305/22
C. J
(Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel București)
Решение на Съда (голям състав) от 4 септември 2025 година
„ Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение 2002/584/ПВР — Европейска заповед за арест, издадена с оглед изпълнението на наказание лишаване от свобода — Член 4, точка 6 — Случай, при който изпълнението на европейска заповед за арест може да бъде отказано — Условия за поемане на изпълнението на наказанието от изпълняващата държава — Член 3, точка 2 — Понятие „осъдено за същите деяния“ — Рамково решение 2008/909/ПВР — Взаимно признаване на съдебни решения по наказателни дела за целите на тяхното изпълнение в друга държава членка — Член 25 — Спазване на условията и на процедурата, предвидени в това рамково решение в случаите, когато държава членка поема изпълнението на наказание, наложено със съдебно решение, постановено от съд на издаващата държава — Изискване за съгласие на издаващата държава за поемане на изпълнението на такова наказание от друга държава членка — Член 4 — Възможност, предоставена на издаващата държава, да изпрати на изпълняващата държава съдебното решение и удостоверението, посочени в този член — Последици от липсата на такова изпращане — Принцип на лоялно сътрудничество — Член 22 — Право на издаващата държава да изпълни наказанието — Запазване на действието на европейската заповед за арест — Задължение на изпълняващия съдебен орган да изпълни европейската заповед за арест “
1.        Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки — Случаи, при които изпълнението на европейска заповед за арест може да бъде отказано — Заповед за арест, издадена за целите на изпълнението на наказание лишаване от свобода или на мярка, изискваща задържане — Издирвано лице, което се намира или пребивава в изпълняващата държава членка, по смисъла на член 4, точка 6 от Рамково решение 2002/584 — Условия, при които заповед за арест не се изпълнява — Поемане на изпълнението на наказанието от изпълняващата държава — Спазване на условията и на процедурата, предвидени в Рамково решение 2008/909 — Обхват — Изискване за съгласие на издаващата държава — Свобода на преценка на тази държава
(Рамкови решения на Съвета 2002/584, член 1, параграф 2, член 4, точка 6 и член 5, точка 3, и 2008/909, съображения 8 и 12, членове 4, 13 и 25 и приложение I)
(вж. т. 47, 49—52, 57,59, 61—67, 72 и 87; т. 1 от диспозитива)
2.        Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки — Случаи, при които изпълнението на европейска заповед за арест може да бъде отказано — Заповед за арест, издадена за целите на изпълнението на наказание лишаване от свобода или на мярка, изискваща задържане — Издирвано лице, което се намира или пребивава в изпълняващата държава членка, по смисъла на член 4, точка 6 от Рамково решение 2002/584 — Отказ да се изпълни заповед за арест в нарушение на условията и на процедурата, предвидени в Рамково решение 2008/909 — Последици от решението за отказ — Право на издаващата държава да запази действието на заповедта за арест и да изпълни наказанието — Условия
(Рамкови решения на Съвета 2002/584, член 4, точка 6 и член 26, параграф 1, и 2008/909, членове 4, 22 и 25)
(вж. т. 75—82, 85—87; т. 1 от диспозитива)
3.        Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки — Случаи, при които не се допуска изпълнение на европейската заповед за арест — Издирвано лице, спрямо което е постановен окончателен съдебен акт за същите деяния — Осъждане за същите деяния — Понятие — Решение, с което се отказва предаване на лицето, срещу което е издадена европейска заповед за арест за изпълнение на наказание лишаване от свобода, признава се осъдителната присъда и се разпорежда изпълнението на посоченото наказание в изпълняващата държава — Изключване
(Рамково решение 2002/584 на Съвета, член 3, точка 2 и член 4, точка 6)
(вж. т. 92—98; т. 2 от диспозитива)
Резюме
Сезиран с преюдициално запитване от Curtea de Apel București (Апелативен съд Букурещ, Румъния), Съдът, заседаващ в голям състав, се произнася по връзката между рамкови решения 2002/584(1) и 2008/909(2), когато изпълнението на наказание лишаване от свобода вследствие на европейска заповед за арест (наричана по-нататък „ЕЗА“) в изпълняващата държава е решено едностранно от тази държава въпреки изричното несъгласие на издаващата държава.
На 25 ноември 2020 г. Апелативен съд Букурещ издава ЕЗА срещу C.J. за изпълнение на наказанието лишаване от свобода. През декември 2020 C.J. е задържан в Италия. По искане на италианските органи издаващият съдебен орган им изпраща осъдителната присъда, като същевременно възразява срещу признаването на тази присъда и срещу поемането на изпълнението на наказанието в Италия.
С решение от 6 май 2021 г. Corte d’appello di Roma (Апелативен съд Рим, Италия), като се основава на предвиденото в член 4, точка 6 от Рамково решение 2002/584 факултативно основание за отказ на изпълнение, отказва предаването на C.J., признава осъдителната присъда и разпорежда изпълнението на наказанието в Италия. Тази юрисдикция приема, че изпълнението на присъдата в Италия ще улесни социалната реинтеграция на C.J., който пребивава законно и трайно в тази държава.
След като получават заповедта за изпълнение, в която се уточнява начинът на изпълнение на наказанието в Италия, румънските съдебни органи посочват в писмо, адресирано до италианските съдебни органи, че докато не бъдат уведомени за началото на изпълнението на наказанието в Италия, те запазват правото си да изпълнят осъдителната присъда в Румъния. Те посочват също, че издадената срещу C.J. ЕЗА не е отменена и все още е в сила.
На 15 октомври 2021 г. Службата за изпълнение на наказанията на втори наказателен състав на Апелативен съд Букурещ подава възражение пред запитващата юрисдикция срещу изпълнението на осъдителната присъда.
В този контекст запитващата юрисдикция, която трябва да се произнесе по-специално по валидността на ЕЗА, решава да отправи до Съда преюдициални въпроси, отнасящи се по същество, от една страна, до правните последици от отказа да се предаде издирвано лице, основан на член 4, точка 6 от Рамково решение 2002/584, в случай на неспазване от страна на изпълняващата държава на условията и на процедурата, предвидени в Рамково решение 2008/909, и от друга страна, до правната квалификация на такова решение за отказ.
Съображения на Съда
Най-напред Съдът разглежда връзката между Рамково решение 2002/584 и Рамково решение 2008/909. В това отношение тези две рамкови решения конкретизират принципите на взаимно доверие и взаимно признаване в областта на наказателното право. Няма основание да се приеме, че законодателят на Съюза е възнамерявал да предвиди два отделни правни режима, що се отнася до признаването и изпълнението на съдебни решения по наказателни дела, в зависимост от наличието или липсата на ЕЗА. Що се отнася по-специално до значението на Рамково решение 2008/909 за прилагането на факултативното основание за отказ на изпълнението, предвидено в член 4, точка 6 от Рамково решение 2002/584, като се има предвид идентичността на целта, преследвана, от една страна, с това основание, и от друга страна, с предвидените в Рамково решение 2008/909 правила, по-специално тези, които са насочени към улесняване на социалната реинтеграция на осъдените в друга държава членка лица, когато съдебен орган на изпълняващата държава желае да се позове на посоченото основание, той трябва да вземе предвид тези правила.
Така Съдът приема, че за да се запази ефикасността на установената с Рамково решение 2002/584 система за предаване между държавите членки, признаването на осъдителната присъда и поемането на изпълнението на наказанието трябва да се извършват при спазване на условията и процедурата, предвидени в Рамково решение 2008/909. В това отношение издаващата държава трябва по-специално да даде съгласие за изпълнението на наказанието от изпълняващата държава. Това съгласие се изразява в изпращането на изпълняващата държава, по реда на член 4 от това рамково решение, на осъдителната присъда заедно с удостоверението, чийто образец се съдържа в приложение I към посоченото рамково решение. Следователно, когато въз основа на обективни обстоятелства счете, че наказанието няма да бъде ефективно изпълнено в изпълняващата държава или че изпълнението на посоченото наказание в тази държава няма да допринесе за постигането на целта за социална реинтеграция на издирваното лице след изтичането на срока на наложеното му наказание лишаване от свобода, издаващата държава може да откаже изпращането на осъдителната присъда и на удостоверението, което трябва да я придружава. Същото важи и когато поради съображения, свързани с наказателната политика, издаващата държава счита, че изпълнението на наложеното наказание на нейна територия е обосновано. Издаващата държава обаче трябва да гарантира, че предоставеното ѝ с Рамково решение 2008/909 правомощие да откаже такова изпращане се упражнява по начин, който позволява ефективно сътрудничество между компетентните органи на държавите членки по наказателноправни въпроси и гарантира, че функционирането на европейската заповед за арест и взаимното признаване на съдебни решения за целите на тяхното изпълнение в друга държава членка няма да бъдат блокирани. Освен това, издаващите и изпълняващите съдебни органи трябва изцяло да ползват инструментите, предвидени в Рамкови решения 2002/584 и 2008/909, за да способстват за взаимното доверие в основата на това сътрудничество
При тези условия, когато не е възможно действително поемане на изпълнението на наказанието от изпълняващата държава, включително поради неспазване на условията и на процедурата, предвидени в Рамково решение 2008/909, ЕЗА трябва да бъде изпълнена, за да се избегне безнаказаност на издирваното лице. Изпълнението на ЕЗА е правилото, а отказът същата да бъде изпълнена е изключение, което трябва да се тълкува стриктно.
Ето защо, ако на основание член 4, точка 6 от Рамково решение 2002/584 изпълняващият съдебен орган откаже изпълнението на ЕЗА в нарушение на условията и процедурата, предвидени в Рамково решение 2008/909 по отношение на признаването на осъдителната присъда за наказание лишаване от свобода и поемането на изпълнението на това наказание, издаващата държава запазва правото да изпълни посоченото наказание и следователно да запази действието на ЕЗА(3). Тълкуване в обратен смисъл би дало възможност за заобикаляне на правилата, установени в Рамково решение 2008/909 и би засегнало функционирането на опростената и ефикасна система за предаване на издирвани лица, установена с Рамково решение 2002/584. Издаващият съдебен орган обаче трябва да провери дали с оглед на особеностите на случая това запазване, което може да засегне личната свобода на издирваното лице, е пропорционално. При такава проверка трябва да се вземат предвид последиците за това лице от запазването на действието на ЕАЗ, както и перспективите за изпълнение на последната.
На второ място, Съдът постановява, че решение, с което на основание член 4, точка 6 от Рамково решение 2002/584 изпълняващият съдебен орган отказва да изпълни ЕЗА, издадена за целите на изпълнението на наказание лишаване от свобода, признава осъдителната присъда за това наказание и разпорежда изпълнението на посоченото наказание в изпълняващата държава, не представлява „[осъждане] за същите деяния“ по смисъла на член 3, точка 2 от това рамково решение. Всъщност извършената в рамките на такова решение проверка не предполага започване на наказателно преследване срещу осъденото лице и не съдържа преценка по съществото на делото, доколкото целта на това решение е само да позволи наложеното в издаващата държава наказание да бъде изпълнено в изпълняващата държава.
1      Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3) (наричано по-нататък „Рамково решение 2002/584“).
2      Рамково решение 2008/909/ПВР на Съвета от 27 ноември 2008 година за прилагане на принципа за взаимно признаване към съдебни решения по наказателни дела, с които се налагат наказания лишаване от свобода или мерки, включващи лишаване от свобода, за целите на тяхното изпълнение в Европейския съюз (ОВ L 327, 2008 г., стр. 27) (наричано по-нататък „Рамково решение 2008/909“).
3      Всъщност член 22, параграф 1 от Рамково решение 2008/909, който предвижда, че издаващата държава не предприема мерки по изпълнение на наказанието, ако изпълнението му е започнало в изпълняващата държава, не се прилага, когато, както в настоящия случай, отказът на предаване от страна на изпълняващата държава, основан на член 4, точка 6 от Рамково решение 2002/584, не е в съответствие с правилата, установени с Рамково решение 2008/909.