62023CC0483
ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ
M. CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA
представено на 10 юли 2025 година (
1
)
Дело C‑483/23
D,
A,
B,
C,
T
срещу
Ministero dell’Economia e delle Finanze,
Comitato di Sicurezza Finanziaria,
Agenzia del Demanio
(Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Регионален административен съд Лацио, Италия)
„Преюдициално запитване — Външна политика — Ограничителни мерки срещу Руската федерация поради нейните действия, подкопаващи или застрашаващи териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна — Регламент (ЕС) № 269/2014 — Замразяване на финансови средства или икономически ресурси, предоставени в доверителна собственост — Признаване на доверителна собственост, учредена в офшорна юрисдикция — Учредител на доверителна собственост, посочен в приложение I към Регламент № 269/2014 — Собственост, владение и държане на доверителните икономически ресурси и финансови средства — Контрол върху доверителните икономически ресурси и финансови средства — Доверителна собственост, свързана със санкционирано лице“
1.
Контекстът на настоящото преюдициално запитване е свързан с ограничителните мерки за замразяване на икономически ресурси и финансови средства, наложени от Европейския съюз на Руската федерация за противодействие на действията, подкопаващи или застрашаващи териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна.
2.
Накратко запитващата юрисдикция иска да се установи дали мерките за замразяване могат да бъдат наложени и в случай на активи или икономически ресурси, предоставени в доверителна собственост (trust) (
2
) от лице (учредителят на доверителната собственост), което е посочено поименно в списъка в приложение I към Регламент (ЕС) № 269/2014 (
3
).
3.
Съдът следва да се произнесе до каква степен доверителната собственост може да служи като инструмент за заобикаляне на изпълнението на ограничителни мерки. Отговорът предполага да се вземат предвид сложността и гъвкавостта на доверителната собственост — правна форма, възприета от някои, но не и от всички държави членки, във вътрешното си право.
I. Правна уредба
А.
Международното право. Конвенция, приета в Хага на 1 юли 1985 г., за приложимото право относно доверителната собственост (trusts) и нейното признаване (
4
).
4.
Съгласно член 2 от нея:
„За целите на настоящата конвенция терминът доверителна собственост (trust) означава правни отношения, установени от лице (учредител) — приживе или при смърт — при които активите са поставени под контрола на доверителен собственик в полза на бенефициер или за конкретна цел.
Доверителната собственост има следните характеристики:
а)
доверителните активи образуват отделно имущество и не са част от имуществото на доверителния собственик;
б)
доверителните активи се водят на името на доверителния собственик или на друго лице от името на доверителния собственик;
в)
доверителният собственик разполага с властта и има задължението, за което трябва да отговаря, да администрира, управлява или да се разпорежда с активите съгласно условията на доверителната собственост и в съответствие с конкретните правила, наложени му от закона.
Запазването от страна на учредителя на определени правомощия или възможността доверителният собственик да притежава определени права в качеството си на бенефициер не е непременно несъвместимо със съществуването на доверителна собственост“.
5.
Член 6, първа алинея гласи:
„Доверителната собственост се урежда от закона, избран от учредителя. Изборът трябва да е изричен или да следва от текста на акта, с който е учредена доверителната собственост, или от доказателствата за нейното съществуване, които се тълкуват, когато е необходимо, с оглед на обстоятелствата във всеки отделен случай“.
6.
Член 11 предвижда:
„Доверителна собственост, учредена в съответствие със закона, посочен в предходната глава, се признава за такава“.
Това признаване означава най-малко, че доверителните активи са отделни от имуществото на самия доверителен собственик, могат да бъдат предявявани искове от и срещу доверителния собственик и той може да действа като такъв пред нотариус и всяко друго лице, изпълняващо публични функции.
Доколкото това се изисква или предвижда в закона, приложим към доверителната собственост, признаването означава най-малко, че:
а)
личните кредитори на доверителния собственик не могат да искат налагане на обезпечителни мерки по отношение на доверителните активи;
б)
доверителните активи не са част от имуществото на доверителния собственик в случай на несъстоятелност или неплатежоспособност на доверителния собственик;
в)
доверителните активи не попадат в обхвата на режима на семейните имуществени отношения и наследството на доверителния собственик;
г)
може да се предяви ревандикационен иск за доверителните активи, ако в нарушение на задълженията, произтичащи от доверителната собственост, доверителният собственик е смесил доверителните активи със своите лични активи или се е разпоредил с тях. Въпреки това правата и задълженията на третото лице, което владее доверителните активи, продължават да се уреждат от правото, определено от стълкновителните норми“.
Б.
Правото на Съюза
1. Регламент № 269/2014
7.
Член 1 гласи:
„За целите на настоящия регламент:
[…]
г)
„икономически ресурси“ означава активи от всякакъв вид, независимо дали са материални или нематериални, движими или недвижими, които не са финансови средства, но могат да бъдат използвани за получаване на финансови средства, стоки или услуги;
д)
„замразяване на икономически ресурси“ означава предотвратяване на използването на икономически ресурси за получаване на финансови средства, стоки или услуги по какъвто и да е начин, включително, но не само, чрез тяхната продажба, отдаване под наем или ипотекиране;
е)
„замразяване на финансови средства“ означава предотвратяване на движението, прехвърлянето, изменението, използването, достъпа или боравенето с финансови средства по всякакъв начин, който би довел до промяна в техния обем, количество, местонахождение, собственост, владение, вид, предназначение или друга промяна, която би позволила използване на финансовите средства, включително управление на портфейл;
ж)
„финансови средства“ означава финансови активи и ползи от всякакъв вид, включително, но не само:
[…]“.
8.
Член 2 (
5
) гласи:
„1.   Замразяват се всички финансови средства и икономически ресурси, които са собственост или се владеят, държат или контролират от някое от физическите или юридически лица, образувания или органи, или от свързаните с тях физически или юридически лица, образувания или органи, изброени в приложение I.
2.   Не се предоставят, пряко или косвено, никакви финансови средства или икономически ресурси на физическите или юридически лица, образувания или органи, или на свързаните с тях физически или юридически лица, образувания или органи, изброени в приложение I, или в тяхна полза“.
9.
Член 9 предвижда:
„Забранява се съзнателното или преднамереното участие в дейности, чийто предмет или ефект се състои в заобикалянето на мерките, посочени в член 2“.
2. Регламент за изпълнение 2022/336
10.
Съгласно член 1 от него „[л]ицата и образуванието, посочени в приложението към настоящия регламент, се добавят в списъка, поместен в приложение I към Регламент (ЕС) № 269/2014“.
3. Директива (ЕС) 2015/849 (
6
)
11.
Член 3 предвижда:
„За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
[…]
6)
„действителен собственик“ означава физическо лице или лица, което в крайна сметка притежава или контролира клиента и/или физическо лице или лица, от чието име се осъществява дадена сделка или дейност, и включва най-малко следното:
[…]
б)
по отношение на доверителна собственост — всички лица по-долу:
i)
учредителят/учредителите;
ii)
доверителният собственик/доверителните собственици;
iii)
пазителят/пазителите, ако има такъв/такива;
iv)
бенефициерите или когато физическите лица, които са се ползват от правната форма или правното образувание, все още не са определени — категорията лица, в чийто основен интерес правната форма или правното образувание е създадена(о) или се управлява;
v)
всяко друго физическо лице, което в крайна сметка упражнява контрол над доверителната собственост посредством пряко или косвено притежаване или чрез други средства;
в)
по отношение на правни образувания като фондации и правни форми подобни на доверителна собственост — физическото лице или лица, което заема еквивалентна или сходна длъжност с посочените в буква б);
[…]“.
В.
Италианското право
1. Законодателен декрет 109/2007 (
7
)
12.
С член 3 е създаден Comitato di Sicurezza Finanziaria (Комитет за финансова сигурност, Италия), орган в рамките на Ministero dell’Economia e delle Finanze (Министерството на икономиката и финансите, Италия), който приема мерките за замразяване, разпоредени от Организацията на обединените нации, Европейския съюз и министъра на икономиката и финансите.
13.
Член 5 забранява прехвърлянето, разпореждането или използването на замразените ресурси, както и прякото или непрякото предоставяне на средства или икономически ресурси на разположение на такива лица или използването им в тяхна полза.
2. Законодателен декрет 90/2017 (
8
)
14.
Според текста, съдържащ се в акта за преюдициално запитване, член 2, първа алинея от него, с който е изменен член 22, параграф 5 от Законодателен декрет 231/2007, гласи:
„Доверителните собственици на изрично учредена доверителна собственост, уредени съгласно Закон № 364 от 16 октомври 1989 г., както и лицата, упражняващи равностойни права, правомощия и функции в сходни правни форми, при условие че са установени или пребивават на територията на Италианската република, получават и разполагат с подходяща, точна и актуална информация относно действителните собственици на доверителната собственост или на сходната правна форма, като под това се разбира самоличността на учредителя(ите), довереника(ците), пазителя(ите) или друго(и) лице(а), действащо(и) от името на доверителния собственик, ако има такъв(и), бенефициера(ите) или категорията бенефициери и други физически лица, упражняващи контрол върху доверителната собственост или сходната правна форма, както и всяко друго физическо лице, което в крайна сметка упражнява контрол върху имуществото, предоставено в доверителната собственост или сходната правна форма, чрез пряко или непряко право на собственост или по друг начин“.
3. Закон 364/1989 (
9
)
15.
С този закон Италия ратифицира Хагската конвенция от 1985 г.
II. Фактите, спорът и преюдициалните въпроси
16.
Доверителната собственост като разглежданата в настоящия случай не се оповестява и няма публичен регистър, който да съдържа информация за нейната структура и изменения. Поради това трябва да се вземат предвид изложените от запитващата юрисдикция фактически обстоятелства по делото, допълнени евентуално с фактите, произтичащи от материалите по делото и проверките, извършени от италианските органи.
17.
С уговорката, че това в крайна сметка следва да се провери от запитващата юрисдикция, Съдът следва да се основе на така установените факти, за да даде полезен отговор на отправените въпроси.
18.
Дружествата жалбоподатели — B, A, C и D, извършват търговска дейност в Италия, където е тяхното седалище (
10
). Техният капитал се притежава от дружество със седалище в Бермудските острови (
11
), чиито активи от своя страна са предоставени в доверителна собственост от физическо лице (учредителят) (
12
).
19.
Доверителната собственост е учредена с договор от 18 юли 2007 г. Тя се урежда от законодателството на Бермудските острови, британска отвъдморска територия. Доверителната собственост предвижда доверителен собственик (trustee) (
13
) (първоначалният доверителен собственик е дружеството H, а след това — дружеството T) (
14
) и пазител, трета страна, физическо лице (
15
). Титулярите на тези органи са се изменили във времето. Управляващият директор на дружеството H (дружеството, което е действало като доверителен собственик до 1 април 2021 г.) е бил и пазител на доверителната собственост след 2014 г. Преди това пазител е било лице, на което учредителят е имал пълно доверие (
16
).
20.
Първоначално бенефициери на доверителната собственост са били учредителят и членове на семейството му. От учредяването на доверителната собственост до 2014 г. бенефициери са били и доверителният собственик, и пазителят. След налагането на санкции от Съюза срещу Русия поради анексирането на Крим договорът за доверително управление е изменен на 28 декември 2014 г. Бенефициери продължават да са учредителят и други двама членове на семейството му. Предвидено е, че пазителят може по своя преценка да освобождава и заменя доверителния собственик, че учредителят може да добавя други пазители и че доверителният собственик може със съгласието на пазителя да добавя бенефициери, стига тези лица да не са санкционирани от Съюза.
21.
С акт от 19 декември 2017 г.доверителният собственик и пазителят (
17
) определят кои санкционирани от Съюза лица трябва да се считат за изключени от доверителната собственост. В резултат на това сестрата и племенник на учредителя са изключени от кръга на бенефициерите на доверителната собственост.
22.
На 19 юни 2019 г. управляващият директор на дружество за доверително управление със седалище в Швейцария (дружеството T) е избран за пазител на доверителната собственост, а на 1 април 2021 г. е назначен за доверителен собственик.
23.
Учредителят е изключен от кръга на бенефициерите с акт от 7 февруари 2022 г., 21 дни преди включването му в списъка в приложението към Регламент № 269/2014 въз основа на Решение (ОВППС) 2022/337 и Регламент за изпълнение 2022/336.
24.
След изменението на доверителната собственост от 7 февруари 2022 г., с което учредителят е изключен от кръга на бенефициерите, първоначалният пазител става единствен бенефициер. Понастоящем италианското правителство не може да установи със сигурност кои са бенефициерите на доверителната собственост. В съдебното заседание адвокатите на дружествата жалбоподатели посочват, че бенефициери са благотворителни организации.
25.
Дружествата B, A, C и D имат сметки в банков клон в Милано. Тези дружества декларират пред банковата институция, че действителният им собственик от 17 април 2013 г. до 7 юни 2017 г. е учредителят на доверителната собственост.
26.
На 14 март 2022 г. Комитетът за финансова сигурност към Министерството на икономиката и финансите уведомява дружествата B, A, C и D, че съгласно член 2 от Регламент № 269/2014 и Законодателен декрет № 109/2007 обявява замразяването на дружествените дялове и активите, притежавани от тези дружества, като „свързани непряко с [учредителя]“.
27.
На 11 май 2022 г. дружествата B, A, C и D и дружеството T (доверителният собственик) обжалват пред Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Регионален административен съд Лацио, Италия) разпореждането за замразяване.
28.
В производството пред посочения съд:
–
дружествата жалбоподатели твърдят, накратко, че замразените активи не са свързани със сферата на влияние на лицето, посочено в приложение I към Регламент № 269/2014, т.е. на учредителя на доверената собственост; с предоставянето в доверителната собственост на дружеството майка същото се отделя от имуществото на учредителя; по силата на договора за доверително управление и регулиращия закон учредителят не разполага с (преки или косвени) правомощия за управление и контрол, като поради това вече не може да упражнява влияние;
–
тъкмо обратното, италианските органи твърдят, че предоставянето в доверително управление, с което няма прехвърляне на собственост, не води до пълно прекъсване на връзката между учредителя и предоставените активи. Те се позовават и на Директива 2015/849, съгласно член 3, точка 6, буква б), подточка i) от която учредителите на доверителната собственост спадат към категорията на „действителните собственици“. Те също така отбелязват, че въпреки че учредителят вече не е бенефициер на доверителната собственост, активите могат да се „върнат“ към неговата собственост/владение в случай на неуспешно прехвърляне на активите в полза на бенефициерите (например поради отказ на същите или поради предсрочно прекратяване на доверителната собственост).
29.
В този контекст Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Регионален административен съд Лацио) отправя до Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Следва ли член 2, параграф 1 от Регламент [№ 269/2014] да се тълкува в смисъл, че мярката за замразяване може да бъде наложена и в случай на активи или ресурси, предоставени в доверителна собственост от учредител, посочен в приложение I към този регламент (посочено или включено в списъка лице), който трябва да се счита за собственик на тези активи или ресурси?
2)
При отрицателен отговор__ следва ли член 2, параграф 1 от Регламент [№ 269/2014] да се тълкува в смисъл, че мярката за замразяване може да бъде наложена и в случай на активи или ресурси, предоставени в доверителна собственост от учредител, посочен в приложение I към този регламент (посочено или включено в списъка лице), който трябва да се счита за субект, свързан с лицето, на което принадлежат активите или ресурсите?
3)
При отрицателен отговор, следва ли член 2, параграф 1 от Регламент [№ 269/2014] да се тълкува в смисъл, че мярката за замразяване може да бъде наложена и в случай на активи или ресурси, предоставени в доверителна собственост от учредител, посочен в приложение I към Регламента (посочено или включено в списъка лице), който трябва да се счита за субект, контролиращ активите или ресурсите?“.
III. Производството пред Съда
30.
Преюдициалното запитване постъпва в Съда на 26 юли 2023 г.
31.
Писмени становища представят дружествата жалбоподатели, белгийското, френското, италианското, нидерландското и финландското правителство, както и Европейската комисия.
32.
В съдебното заседание, проведено на 8 май 2025 г., се явяват дружествата жалбоподатели, белгийското, германското, италианското правителство и Комисията.
IV. Анализ
33.
Преди да предложа отговор на преюдициалните въпроси (
18
), с цел по-добро разбиране на спора считам за необходимо да се направи кратък преглед на института на доверителната собственост, както и на правилата за доверителната собственост по правото на Бермудските острови.
А.
Общи съображения относно доверителната собственост
34.
Доверителната собственост е правна форма, създадена в държавите, възприели англосаксонската правна система, чиито характеристики невинаги могат да бъдат лесно определени и чието възприемане в други държави е породило спорове (
19
).
35.
Правото на Съюза не съдържа специални правила за доверителната собственост. Съдът обаче я е разглеждал по дела, свързани с данъчното облагане и вътрешния пазар. В решение Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements (
20
) той подчертава следните три характеристики на доверителната собственост:
–
в страните, възприели англосаксонската правна система (common law), понятието „тръст“ („доверителна собственост“) по принцип обозначава тристранна операция, с която учредителят прехвърля активи на дадено лице, „доверителен собственик“ (trustee), което трябва да ги управлява в съответствие с акта за учредяване на тръста в полза на трето лице (бенефициер);
–
собствеността върху активите, включени в тръста, се разделя по юридически и по икономически признак („legal ownership и economic ownership“) — съответно на доверителния собственик и на бенефициера;
–
въпреки че е правно признат и поражда юридически последици, тръстът няма самостоятелна правосубектност и трябва да действа чрез доверителния си собственик. Активите, включени в тръста, не са част от имуществото на доверителния собственик, който е длъжен да ги управлява „като отделно, обособено от неговото имущество“. Основната задача на доверителния собственик е да спазва условията и задълженията, предвидени в акта за учредяване на тръста, и правото като цяло.
36.
Тези характеристики на доверителната собственост (
21
) съвпадат по същество с предвидените в Хагската конвенция от 1985 г., член 2 от която цитирах по-горе.
37.
Понятието за доверителна собственост, произтичащо от член 2 от Хагската конвенция от 1985 г., е широко (
22
) и е формулирано по този начин с цел да обхваща доверителната собственост по англосаксонското право и сходни на нея правни форми в държавите с континентална правна система (
23
) като fideicomiso, fiducie или treuhand на немски език. По този начин държавите от англосаксонската правна система, си осигуряват признаването на доверителната собственост в държавите с континентална правна система (в които тя не е съществувала), а последните — признаването на техните сходни на нея правни форми в държавите от англосаксонската правна система (
24
).
38.
Хагската конвенция от 1985 г. влиза в сила през януари 1992 г. и страни по нея са били само 13 държави и отвъдморски територии (
25
).
39.
С доверителната собственост се сформира „отделно имущество“ (
26
) на притежателите на активите при упражняване на автономията на волята на нейния създател (учредител). Това отделно имущество, което се администрира от доверителните собственици, поначало се ползва с имунитет срещу кредиторите на учредителите, доверителните собственици и бенефициерите с малки изключения (
27
).
40.
Доверителната собственост води до отделяне на собствеността, управлението и ползите от дадена вещ. Следователно доверителната собственост дава възможност за отделяне на собствеността, ползите от нея и имуществената отговорност (
28
).
41.
Поради тези характеристики (прагматизмът при създаването ѝ, нейното естество на отделно имущество, имунитетът срещу кредиторите, гъвкавото ѝ учредяване и поверителността, която може да притежава) доверителната собственост се използва както за законни цели (
29
), така и за избягване на данъци, изпиране на пари или заобикаляне на международни санкции (
30
).
42.
Наистина определена доверителна собственост може да се квалифицира като чисто привидна („sham trust“), когато целта на участниците в учредяването ѝ е да създадат грешно впечатление у трети лица, прикривайки факта, че в действителност учредителят остава собственик на активите, предоставени в доверителна собственост.
43.
Рискът от злоупотреба с тази правна форма е по-голям, когато става въпрос за доверителна собственост, учредена в определени юрисдикции по правото на трета държава (
31
), която трябва да бъде призната в съответствие с Хагската конвенция от 1985 г. (
32
). При този вид доверителна собственост характеристиките ѝ се „нагаждат“ според нуждите и желанията на учредителя (
33
).
44.
От злоупотребата с доверителната собственост става ясно защо тя се разглежда в Директива 2015/849 при уреждането на мерките за предотвратяване на използването на финансовата система за целите на изпирането на пари или финансирането на тероризма. Член 3, точка 6 от нея включва сред „действителните собственици“ на имуществото всички лица, участващи в доверителната собственост (учредител, доверителен собственик, пазител, бенефициер), както и всяко друго физическо лице, което в крайна сметка упражнява контрол над доверителната собственост посредством пряко или косвено притежаване или чрез други средства.
45.
Що се отнася до ограничителните мерки, наложени в рамките на Регламент № 269/2014, използването на доверителната собственост за заобикаляне на изпълнението им от лица, включени в списъка в приложение I към него, се потвърждава от различни анализи (
34
). По поне един от тези случаи е постановено решение на Общия съд от 8 май 2024 г. (
35
).
Б.
Доверителната собственост по правото на Бермудските острови
46.
Главното производство не може да бъде отделено от признаването в Италия на доверителна собственост, учредена по правото на Бермудските острови, поради прилагането на Хагската конвенция от 1985 г. Следователно за тази доверителна собственост се прилагат материалноправните норми на Бермудските острови.
47.
Правилата на Бермудските острови за доверителната собственост се основават на английското право и се съдържат в специална правна уредба: Trust (Special Provisions) Act (Закон за доверителната собственост (специални разпоредби) от 1989 г. и Trustee Act (Закон за доверителните собственици) от 1975 г., изменяни неколкократно, и Trust (Regulation of Trust Business) Act (Закон за доверителната собственост (разпоредби относно дружествата за доверително управление) от 2011 г. и Exemption Order (Постановление за дерогация) от 2002 г. (
36
).
48.
Съгласно член 2, параграф 2 от Trust (Special Provision) Act от 1989 г. доверителната собственост в Бермудските острови има следните характеристики:
–
доверителните активи образуват отделно имущество и не са част от това на доверителния собственик;
–
доверителните активи се водят на името на доверителния собственик или на друго лице, определено от доверителния собственик;
–
доверителният собственик разполага с властта и има задължението да администрира и да се разпорежда с доверителните активи в полза на бенефициерите съгласно условията на договора за доверително управление и в съответствие с конкретните правила, наложени му от закона.
49.
Член 2, параграф 3, добавен при изменение от 2014 г., позволява учредителят да бъде събенефициер на доверителната собственост и доверителен съсобственик (
37
). Никое от тези две обстоятелства не води до недействителност на доверителната собственост, не е пречка доверителната собственост да поражда действие в съответствие с нейните условия, нито води до включване на доверителните активи в имуществото на учредителя (член 2A, параграф 1).
50.
Следователно правото на Бермудските острови предоставя голяма гъвкавост на доверителната собственост и значително облагодетелства и защитава положението на учредителите.
В.
По първия преюдициален въпрос
1. Предварително уточнение
51.
Запитващата юрисдикция иска да се установи дали може да бъде наложена мярка за замразяване върху активи и икономически ресурси, предоставени в доверителна собственост от учредителя (посочен в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014), „който трябва да се счита за собственик на тези активи или ресурси“.
52.
Италианските органи твърдят, че учредителят е действителният собственик на дружеството майка, което все още се контролира от него. Адвокатите на дружествата жалбоподатели оспорват тази преценка (
38
).
53.
Запитващата юрисдикция следва да установи дали, като релевантен факт по спора, учредителят е предоставил в доверителната собственост активите на дружеството майка (със седалище в Бермудските острови), на което принадлежат дружествата, чиито активи и ресурси са замразени.
54.
За целите на отговора на преюдициалното запитване Съдът може да изходи единствено от това обстоятелство (предоставянето в доверителната собственост на активите на дружеството майка). До това водят най-малко два фактора:
–
от една страна, дружествата, извършващи дейност в Италия, признават, че от 17 април 2013 г. до 7 юни 2017 г. действителният им собственик е бил учредителят на доверителната собственост;
–
от друга страна, запитващата юрисдикция посочва, че физическото лице, вписано в приложение I към Регламент № 269/2014 (учредителят), е учредил доверителната собственост, в която е предоставил дружеството майка, което контролира дружествата жалбоподатели. Следователно според запитващата юрисдикция учредителят е предоставил в доверителната собственост спорните активи и икономически ресурси. Изхождайки от тази предпоставка, тя иска да се установи дали учредителят запазва връзка с тези активи и ресурси в качеството му на собственик (първи преюдициален въпрос) (
39
).
2. Отговор на въпроса
55.
При така очертания предмет на спора следва да разгледам довода на германското правителство, изложен в съдебното заседание, по който са взели отношение и останалите страни и участници в преюдициалното производство.
56.
Според германското правителство могат да бъдат наложени ограничителни мерки на дружествата, контролирани от учредителя на доверителната собственост, само ако тези дружества са включени изрично в списъка на лицата, образуванията и органите в приложение I към Регламент № 269/2014. То основава тази теза на съображения, сходни с изложените в решение на Общия съд по дело Melli Bank/Съвет (
40
), които според мен в крайна сметка не са потвърдени от Съда (
41
).
57.
Доводът на германското правителството би могъл евентуално да се приеме в случай на дружества, които не са мажоритарно притежавани (частичен контрол) от лица, на които са наложени ограничителни мерки. Обратно, този довод не може да се приеме, когато става въпрос за налагане на ограничителни мерки на дружества, изцяло притежавани или контролирани от лице, включено в приложение I към Регламент № 269/2014.
58.
Считам, че в случай на изцяло притежавани (или контролирани) дружества от лице, вписано в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014, поименното включване на всяко едно от тези дружества в посочения списък е ненужно за целите на прилагането на член 2 от Регламент № 269/2014. Включването им би затруднило значително работата на законодателя на Съюза и би възпрепятствало бързината и необходимия ефект на изненада, с които трябва да се приложат ограничителните мерки (
42
).
59.
Според мен е достатъчно целият капитал на дадено дружество да се притежава (или контролира) от физическото лице, посочено в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014, за да може този актив автоматично да бъде включен в категорията на всички финансови средства и икономически ресурси на това физическо лице, които могат да бъдат замразени (
43
).
60.
Разпоредбата, която е определяща за отговора на първия преюдициален въпрос, е член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014: „[з]амразяват се всички финансови средства и икономически ресурси, които са собственост или се владеят, държат или контролират от някое от физическите или юридически лица, образувания или органи, или от свързаните с тях физически или юридически лица, образувания или органи, изброени в приложение I“.
61.
Тази разпоредба е с много широк обхват както от обективна страна (активи и ресурси, които могат да бъдат замразени), така и от субективна страна (физически или юридически лица, чиято връзка с тези активи се изразява в собственост, владение, държане или контрол). Определенията за „замразяване на икономически ресурси“ и „замразяване на финансови средства“, съдържащи се в член 1, букви д) и е) от Регламент № 269/2014, също са много широки.
62.
Законодателят на Съюза е дал толкова широко определение на връзката между лицето (на което се налага ограничителната мярка) и активите с цел да бъдат замразени всички негови финансови средства и икономически ресурси. Мярката ще му попречи да получава (от тези средства и ресурси) финансови ползи и да използва инструменти, които му позволяват да заобиколи нейното въздействие (
44
).
63.
Въпросът в случай като разглеждания е дали учредителят на доверителната собственост, който е предоставил в нея притежавани от него до този момент определени активи или икономически ресурси, продължава да има с тях една от правните връзки, които съгласно Регламент № 269/2014 водят до задължителното им замразяване.
64.
Логично е, че запитващата юрисдикция следва да установи какво точно е положението на учредителя на доверителната собственост в настоящия случай. Тъй като конфигурацията на доверителната собственост е много разнородна, гъвкава и различна, е необходима преценка за всеки отделен случай. Несъмнено липсата на прозрачността и на оповестяване на доверителната собственост затрудняват тази преценка. Въпреки че преценката е от компетентността на запитващата юрисдикция, Съдът може да ѝ предостави някои полезни насоки.
65.
Член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 не определя, а изброява определени правни понятия, и не препраща към други разпоредби на Съюза или националните законодателства. Следователно става въпрос за самостоятелни понятия на правото на Съюза, които изискват еднакво тълкуване, приложимо във всички държави членки.
66.
За да се извърши това еднакво тълкуване, трябва да се вземат предвид текстът и контекстът на разпоредбата и целта на правната уредба, от която тя е част (
45
).
3. Буквално тълкуване
67.
Граматичното тълкуване на член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 не е очевидно поради различията между текстовете на различните езици (
46
). В някои от тях са използвани четири вида връзки (в текста на италиански език са използвани термините „appartenenti a, posseduti, detenuti o controllati“, а в текста на френски език „appartenant aux, possèdent, détiennent, contrôlent“), докато в други те са сведени до три (в текста на испански език се посочват само „propiedad (собственост), tenencia (държане) или control (контрол)“.
68.
Според мен става въпрос не за противоречие между текстовете на тези езици, а за допълване. Всички те съдържат най-малко три вида връзки между лицата и активите или икономическите ресурси, които трябва да бъдат замразени: собственост („appartenant à“; „belonging to“; „appartenenti à“); владение или просто държане („possèdent“, „détiennent“; „owned“, „held“; „posseduti“, „detenuti“) и контрол („contrôllent“; „controlled“; „controllati“).
69.
Понятията собственост и владение са близки и много тясно свързани помежду си, доколкото предполагат пряка правна връзка между лицата и техните активи, докато контролът може да е по-косвен. Всички тези категории обаче разширяват обхвата на връзките, които дадено лице може да има с активите, освен самата собственост върху тях, за да се разпореди тяхното замразяване (
47
).
4. Тълкуване с оглед на контекста и целта
70.
При преценката дали за целите на прилагането на Регламент № 269/2014 активите или икономическите ресурси, предоставени в доверителна собственост, продължават да са собственост или да се държат (владеят) от учредителя, следва да се вземат предвид целта на посочения регламент и връзката му с други правни актове на Съюза.
71.
От гледна точка на неговата цел тълкуването, което ще предложа, съответства на целта на приетите от Съюза правила за налагане на ограничителни мерки на лица, свързани с руското ръководство, поради агресията срещу Украйна (
48
). Тази цел осуетява възможността за използване на правни форми, които с повече или по-малко сложни техники позволяват на тези лица да заобикалят ефективното прилагане на такива мерки.
72.
Следователно телеологичното тълкуване е в подкрепа на разширително тълкуване на категориите, посочени в член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014, с което може да се постигне замразяването на активите на лицата, изброени в приложение I към него.
73.
Систематичният анализ трябва да се основава по принцип на обстоятелството, че доверителната собственост дава възможност за разделяне или отпадане на връзката между юридическата и действителната собственост (
49
) върху активите. Сложната структура и непрозрачност на тези инструменти затрудняват установяването на истинските собственици на предоставените в доверителна собственост активи и налагат допълнителни усилия за определяне на истинското естество на взаимоотношенията, обхванати от тази правна форма. Освен това рисковете от злоупотреба с доверителна собственост нарастват, когато доверителната собственост е установена в юрисдикции в чужбина (
50
).
74.
Следователно е необходимо да се вземат предвид специалните разпоредби от правото на Съюза за евентуалното заобикаляне на ограничителните мерки чрез доверителната собственост или сходни правни форми. От систематична гледна точка могат да бъдат полезни и приетите от Съюза специални правила за борба с изпирането на пари. По-нататък ще анализирам едните и другите.
а) Доверителната собственост като средство за заобикаляне на ограничителните мерки
75.
Член 9 от Регламент № 269/2014 забранява съзнателното и преднамереното участие в дейности, чиято цел или резултат е заобикалянето на ограничителните мерки, състоящи се в замразяване на икономически ресурси и финансови средства, наложени на физически и юридически лица, включени в приложение I към него.
76.
Доверителната собственост, както посочих по-горе, може да бъде използвана относително лесно за заобикаляне на замразяването на икономически ресурси и финансови средства. Това се посочва от Комисията в указанията за икономическите оператори относно заобикалянето на санкциите срещу Русия (
51
).
77.
С това обстоятелство се обяснява въвеждането на специални разпоредби в правото на Съюза, които имат за цел да предотвратят използването на доверителната собственост като средство за заобикаляне на изпълнението на ограничителните мерки:
–
член 1J, параграфи 1 и 2 от Решение 2014/512/ОВППС (
52
) забранява регистрирането, предоставянето на седалище, търговски или административен адрес, както и предоставянето на услуги по управление, на доверителна собственост или друга подобна правна договореност, в която учредител или бенефициер са определени категории лица (сред които са руски граждани или физически лица, пребиваващи в Русия, юридически лица или образувания, установени в Русия или контролирани пряко или косвено от руски граждани). Той също така забранява тези лица да действат като доверителни собственици или подобна длъжност;
–
в член 3, параграф 1 от Директива (ЕС) 2024/1226 (
53
) се установяват минимални правила относно определянето на престъпленията и санкциите за нарушаване на ограничителните мерки на Съюза. Съгласно посочения параграф заобикалянето на ограничителна мярка на Съюза (
54
) чрез използване, прехвърляне на трета страна или разпореждане по друг начин по отношение на финансови средства или икономически ресурси, пряко или косвено притежавани, държани или контролирани от посочено лице, образувание или орган, които следва да бъдат замразени в съответствие с ограничителна мярка на Съюза, с цел укриване на тези финансови средства или икономически ресурси съставлява престъпление. Според мен този състав на престъпление е формулиран по-специално с цел противодействие на използването на доверителната собственост и сходни правни форми като инструмент, който дава възможност за заобикаляне на ограничителните мерки.
б) Правила относно изпирането на пари
78.
Тълкуването с оглед на контекста и целта на член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 във връзка с доверителната собственост се улеснява от правилата на Съюза, които, макар да са приети извън отделната област на ограничителните мерки, имат за цел да предотвратят използването на финансовата система за целите на изпирането на пари.
79.
Това е така, защото заобикалянето на ограничителните мерки може да се извърши чрез същите фиктивни способи, схеми и правни техники като посочените в Директива 2015/849. Тя има за цел да не се допусне потоците от пари с незаконен произход да навредят на целостта, стабилността и репутацията на финансовия сектор на Съюза, както и да застрашат вътрешния му пазар и международното развитие (
55
).
80.
Едно от ключовите понятия на Директива 2015/849 (
56
) е „действителен собственик“ на активите. Така член 3, параграф 6, буква б) (
57
) от нея задължава по отношение на доверителна собственост да се считат за „действителни собственици“ пет категории лица, сред които на първо място е учредителят/учредителите. Съгласно член 31, параграф 1 от посочената Директива, изменена с Директива 2019/2177, същото задължение се прилага и за правните форми, които имат структура или функции, сходни с тези на доверителната собственост.
81.
Действително тези определения са включени в член 3 от Директива 2015/849 за целите на прилагането на тази директива и нейната цел се свежда до борбата с изпирането на пари. От гледна точка на контекста на правото на Съюза обаче идентифицирането на учредителя на доверителна собственост като „действителен собственик“ на активите (
58
) може да служи за тълкуването на аналогични понятия, съдържащи се в законодателството за противодействие на също толкова неправомерно поведение както изпирането на пари, а именно активната материална или финансова подкрепа на вземащите решения лица в Русия, отговорни за присъединяването на Крим и за дестабилизирането на Украйна (
59
).
в) Междинно заключение
82.
В обобщение тълкуването с оглед на контекста и целта на член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 в светлината на други разпоредби за този вид ограничителни мерки и по-общите правила относно изпирането на пари позволява да се твърди, че учредителят на доверителна собственост по принцип може да попада в правните положения, предвидени в посочената разпоредба.
83.
При това положение следва да се преценят фактическите обстоятелства при всяка доверителна собственост и участниците в нея, за да се установи дали тя е използвана като средство за заобикаляне на ограничителните мерки. Тази преценка, повтарям, следва да се извърши от националния съд, на когото Съдът може да даде насоките, които предлагам по-нататък.
5. Връзка на учредителя с предоставените в доверителната собственост икономически ресурси
84.
Запитващата юрисдикция следва да прецени каква е връзката на учредителя с предоставените в доверителната собственост активи и да установи дали тази форма може да е била използвана за заобикаляне на ограничителните мерки, наложени на основание на Регламент № 269/2014.
85.
Спорът по главното производство се отнася до класически случай на международното частно право, а именно признаването в Италия на основание Хагската конвенция от 1985 г. на доверителна собственост, учредена по правото на Бермудските острови.
86.
По отношение на доверителната собственост се прилага правото на Бермудските острови, което обстоятелство не се оспорва от страните. Член 6 от Хагската конвенция от 1985 г. предвижда, че „доверителната собственост се урежда от закона, избран от учредителя“, а съгласно член 8 от нея този закон „урежда действителността на доверителната собственост, нейното тълкуване и последиците от нея, както и управлението ѝ“.
87.
Следователно трябва да се вземат предвид условията на Хагската конвенция от 1985 г. за признаването на доверителната собственост, по-специално предвидените в членове 2 и 11 от нея. Последната разпоредба задължава Италия да признае определени последици от доверителната собственост, доколкото са предвидени в законодателството на Бермудските острови.
88.
Според мен италианското право и съдебната практика на тази страна в областта на доверителната собственост, посочени от запитващата юрисдикция в акта за преюдициално запитване, не могат да пренебрегнат обстоятелството, че в настоящия случай по отношение на доверителната собственост се прилагат материалноправните норми на Бермудските острови. Връзката на учредителя с активите на доверителната собственост, като фактически въпрос, следва да бъде преценена в съответствие с посочените норми.
89.
Съгласно член 2, параграф 2 от Trust (Special Provision) Act от 1989 г. доверителната собственост в Бермудските острови има обичайните за този правен институт характеристики. Правната уредба на Бермудските острови обаче е много гъвкава и закриляща учредителя, предоставяйки му редица правомощия, които според мен му позволяват да остане „действителен собственик“ на предоставените в доверителната собственост активи.
90.
Сред тези правомощия, които не възпрепятстват учредяването на доверителна собственост (
60
), признати от законодателството на Бермудските острови (
61
), запитващата юрисдикция може да вземе предвид (и да провери дали са приложени на практика от учредителя) следните:
–
учредителят има право да отмени изцяло или частично доверителната собственост. В такъв случай активите отново ще станат част от имуществото на учредителя (
62
). Както твърди италианското правителство, тази законова разпоредба показва, че учредителят е „действителният собственик“ на активите на доверителната собственост;
–
учредителят си запазва правото да дава задължителни указания във връзка с покупката, държането, продажбата или други търговски или инвестиционни сделки с доверителните активи, или за всякакво инвестиране или реинвестиране на посочените активи, както и да упражнява всякакви произтичащи от тези активи правомощия или права;
–
учредителят може да назначава, добавя, освобождава или заменя доверителни собственици или пазители на доверителната собственост;
–
учредителят има право да добавя, освобождава или изключва бенефициери или категория бенефициери, както и възможността самият той да бъде събенефициер на доверителната собственост.
91.
Всички тези характеристики показват, че учредителят на доверителна собственост, която се урежда от правото на Бермудските острови, може да има такава връзка с предоставените в нея активи и икономически ресурси, която може да го превърне в „действителен собственик“ на предоставените активи. Подобна връзка е предвидена в член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 за целите на налагането на мярка за замразяване на посочените активи.
92.
Гореизложеното ми дава основание да предложа следния отговор на първия преюдициален въпрос: в зависимост от конкретните клаузи на договора за доверително управление или неговите изменения, както и от правото, приложимо към определена доверителна собственост, нищо не пречи предоставените в нея икономически ресурси и финансови средства да се считат все още за собственост или владение на учредителя за целите на член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014.
Г.
По втория преюдициален въпрос
93.
Тъй като отговорът, който предлагам да се даде на първия въпрос, е утвърдителен, не е необходимо да разглеждам втория преюдициален въпрос, отправен в случай на отрицателен отговор на първия. Въпреки това ще го разгледам при условията на евентуалност.
94.
С втория си преюдициален въпрос запитващата юрисдикция иска да се установи дали, в случай че учредителят не е субект, на когото принадлежат активите (предоставени в доверителна собственост), член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 е приложим, тъй като тези активи принадлежат на друг субект, който е „свързан“ с него (учредителя).
95.
Според запитващата юрисдикция може да се приеме, че вметнатият израз свързани физически лица се отнася до „ситуации като разглежданата, при която, макар активите да не са номинално регистрирани на субекта, посочен в приложение I [към Регламент № 269/2014], те запазват с последния силна връзка поне до прехвърлянето им на бенефициерите“.
96.
Запитващата юрисдикция добавя, че „при доверителна собственост свързаното лице е съвсем очевидно доверителният собственик, който администрира предоставените активи в интерес на учредителя. Продължителното действие на програмата, вписана в договора за доверително управление, не променя факта, че тя е желана от учредителя с цел да постигне собствените си интереси, както и че управителите на доверителната собственост […] са избрани от учредителя или във всички случаи от посочени от него субекти в договора за доверително управление“.
97.
От тези съображения следва, че според запитващата юрисдикция може да има силна правна връзка между учредителя и доверителния собственик, която дава основание те да бъдат считани за свързани лица по смисъла на член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014.
98.
Критерият за „свързаност“ е често използван в актове на Съвета за ограничителни мерки, но не е определен като такъв и значението му зависи от контекста и обстоятелствата. Може да се приеме, че този критерий се отнася до физически или юридически лица, които като цяло са обвързани от общи интереси, без да се изисква да упражняват съвместно стопанска дейност. Обикновено това понятие предполага наличието на връзка, която не се свежда само до семейните отношения (
63
).
99.
Както обаче подчертават Комисията и някои от правителствата, участващи в производството, когато в член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 се посочват „свързаните […] физически или юридически лица, образувания или органи“, се изисква те да са „изброени в приложение I“.
100.
Следователно включването в приложение I към Регламент № 269/2014 е задължително, за да може да се наложи мярка за замразяване на финансови средства и икономически ресурси спрямо лице, „свързано“ с физическо или юридическо лице (
64
).
101.
Възниква обаче въпросът дали изискването и свързаните лица да са изброени в списъците в приложение I съответства на целите на разширяването на кръга от лица, на които могат да бъдат наложени ограничителни мерки, съгласно член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014.
102.
От тази гледна точка е разбираемо тълкуването, предложено от италианското правителство: включването на лице в приложение I към Регламент № 269/2014 несъмнено позволява автоматичното налагане на ограничителните мерки, но те могат да бъдат наложени и в случай на доказано наличие на свързаност дори при липсата на такова включване.
103.
Макар това тълкуване да изглежда приемливо, de lege lata то не е в съответствие с текста на разпоредбата: свързаността изисква свързаното лице или образувание да е изрично включено в приложение I към Регламент № 269/2014.
104.
Според запитващата юрисдикция в спорната доверителна собственост е налице свързаност между учредителя и доверителния собственик, но последният не е включен в приложение I към Регламент № 269/2014.
105.
При липсата на изричното му включване тясната връзка между учредителя и доверителния собственик или пазителя трябва да се канализира чрез понятията за собственост или владение, разгледани в отговора на първия преюдициален въпрос, или за контрол, който ще разгледам в отговора на третия.
106.
Поради това считам, че мярката за замразяване може да бъде разпоредена спрямо предоставени в доверителна собственост икономически ресурси или финансови средства, ако самото „свързано“ лице е включено в приложение I към Регламент № 269/2014.
Д.
По третия преюдициален въпрос
107.
Отново при условията на евентуалност запитващата юрисдикция иска да се установи дали в случай на отрицателен отговор на първия и втория въпрос член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 се прилага, доколкото учредителят контролира предоставените от него активи или ресурси в доверителната собственост.
108.
Тъй като предлагам утвърдителен отговор на първия въпрос, не е необходимо да разглеждам третия. Въпреки това ще го разгледам предвид възможността Съдът да изрази различно становище по първия въпрос.
109.
Включването в член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 на понятието „контрол“ върху финансовите средства и икономически ресурси допълва критериите за собствеността и владението им. Неговото включване е в съответствие с намерението на законодателя на Съюза да затвори кръга от възможни ситуации и по този начин да предотврати заобикалянето на ограничителните мерки.
110.
Критерият за контрол върху активите позволява да се преустанови използването на фиктивни способи и правни схеми, чрез които собственикът на активите или ресурсите прехвърля собствеността върху тях на трети лица, но продължава да взема решенията за тяхното ползване и предназначение. Освен това този критерий е особено подходящ за предотвратяване на използването на доверителна собственост, учредена в юрисдикции в чужбина, като средство за заобикаляне на ограничителните мерки на Съюза.
111.
Комисията и Съветът са предоставили тълкувателни насоки на компетентните органи на държавите членки относно прилагането на ограничителните мерки за замразяване. По-конкретно Комисията е посочила редица фактори или критерии (
65
), които трябва да се вземат предвид, когато се преценява дали дадено образувание е контролирано от друго лице или образувание, т.е. дали последното упражнява решаващо влияние върху неговите действия (
66
).
112.
Ще се съсредоточа върху анализа на някои от тези критерии, които считам за релевантни. Прилагането им по отношение на доверителната собственост невинаги е възможно, но някои от тях са полезни при преценката дали учредителят запазва контрол върху предоставените от него в доверителната собственост финансови средства и икономически ресурси. Отново запитващата юрисдикция следва в крайна сметка да установи дали настоящият случай е именно такъв.
113.
Първият от тези критерии е „правомощието за назначаване или отстраняване на мнозинството от членовете на административните, управителните или контролните органи“ на контролираното юридическо лице или образувание. При доверителната собственост, в зависимост от структурирането ѝ, учредителят контролира участващите в нея субекти: назначава и може да заменя доверителния собственик, както може да назначава и заменя пазителя. С други думи, „дългата ръка“ или longa manus на учредителя му позволява в зависимост от случая да упражнява влиянието си върху лицата, администриращи доверителната собственост, чието оставане на поста зависи от неговата воля.
114.
Същото важи и за критерия „влияние върху бизнес стратегията, оперативната политика, бизнес плановете, инвестициите, капацитета, финансирането, човешките ресурси и правните въпроси“. Учредителят може да определи предварително тези елементи в договора за доверително управление, който обвързва доверителния собственик при управлението и администрирането на доверителните активи. Освен това е обичайна практика учредителят да назначи за доверителен собственик лице, на което има пълно доверие, поради което нищо не пречи да му дава инструкции за администрирането на доверителната собственост, без да е нужно да ги оповестява. Учредителят може още да включи в договора за доверително управление задължение да му се предоставя периодично информация за администрирането на доверителната собственост.
115.
Правото на Бермудските острови, както посочих по-горе, предоставя широки правомощия на учредителя на доверителната собственост, който може да я администрира съвместно с доверителния собственик и да заменя назначеното от него лице или дружество за изпълнението на тази функция. Запитващата юрисдикция следва да установи дали в настоящия случай са налице такива обстоятелства, които разкриват, че учредителят контролира управлението на доверителните активи.
116.
Допълнителна (и косвена) индиция за упражнявания от учредителя контрол е предназначението на икономическите ресурси и активи на доверителната собственост за дейности, на които той de facto е принципал или единствен получател или бенефициер (
67
).
117.
Контролът се проявява и във възможностите на учредителя да установи допълнителни механизми за надзор. По-специално той може да назначи пазител на доверителната собственост, който да следи за правилното администриране на ресурсите и финансовите средства. В крайна сметка предвиждането на възможност за отмяна на доверителната собственост при неизпълнение на целите в договора за доверително управление предоставя на учредителя краен контрол.
118.
В обобщение правото на Бермудските острови, по-специално след изменението от 2014 г. на Trusts (Special Provisions) Act от 1989 г., предоставя значителни правомощия на учредителя, който може да си запази важни права за контролиране на доверителната собственост.
119.
Ще добавя, че както предлага запитващата юрисдикция (
68
), макар настъпилите промени в спорната доверителна собственост от учредяването ѝ насам да са предназначени за намаляване на правата на учредителя, изглежда зависят от неговата воля и в още по-голяма степен разкриват контролните му правомощия. Тези промени затвърждават, а не изменят способността на учредителя да контролира пряко или косвено предоставените от него в доверителната собственост активи, като заменя доверителните собственици или пазителите с други доверени му лица.
120.
Следователно нищо не пречи учредителят да контролира по смисъла на член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 предоставените от него в доверителна собственост финансови средства и икономически ресурси, като упражнява решаващо влияние (
69
) върху тях. Дали настоящият случай е именно такъв е въпрос, който, повтарям, запитващата юрисдикция следва да провери.
V. Заключение
121.
С оглед на гореизложеното предлагам да се отговори на Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Регионален административен съд Лацио, Италия) по следния начин:
„Член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014 на Съвета от 17 март 2014 година относно ограничителни мерки по отношение на действия, подкопаващи или застрашаващи териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна, изменен с Регламент (ЕС) № 476/2014 на Съвета от 12 май 2014 г. и прилаган с Регламент за изпълнение (ЕС) 2022/336 на Съвета от 28 февруари 2022 г.,
трябва да се тълкува в смисъл, че
няма пречки, в зависимост от конкретните клаузи на договора за доверително управление или внесените в него изменения, както и от правото, приложимо към определена доверителна собственост, предоставените в нея икономически ресурси и финансови средства да продължават да се считат за собственост на учредителя или за просто държани от него за целите на член 2, параграф 1 от Регламент № 269/2014“.
(
1
)	Език на оригиналния текст: испански.
(
2
)	Възприемам понятието на английски език „trust“ с предпочитание пред други, които обозначават близки, но не и непременно съвпадащи правни форми (напр. fideicommissum).
(
3
)	Регламент на Съвета от 17 март 2014 година относно ограничителни мерки по отношение на действия, подкопаващи или застрашаващи териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна (ОВ L 78, 2014 г., стр. 6), в редакцията му, изменена с Регламент (ЕС) № 476/2014 на Съвета от 12 май 2014 година (ОВ L 137, 2014 г., стр. 1) и изпълняван посредством Регламент за изпълнение (ЕС) 2022/336 на Съвета от 28 февруари 2022 г. (ОВ L 58, 2022 г., стр. 1). Учредителят на доверителната собственост е включен в списъка в приложение I на основание Решение (ОВППС) 2022/337 на Съвета от 28 февруари 2022 година за изменение на Решение 2014/145/ОВППС относно ограничителни мерки във връзка с действия, подкопаващи или застрашаващи, териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна (ОВ L 59, 2022 г., стр. 1) и Регламент за изпълнение 2022/336.
(
4
)	Наричана по-нататък „Хагската конвенция от 1985 г.“. Текстът на испански език е достъпен на адрес: https://assets.hcch.net/docs/07ea0975-a3d8‑43a6-be2f-4b55f8c3a996.pdf.
(
5
)	В редакцията му след изменението с Регламент № 476/2014.
(
6
)	Директива на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 2015 година за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризма, за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и на Директива 2006/70/ЕО на Комисията (ОВ L 141, 2015 г., стр. 73), в редакцията след изменението с Директива (ЕС) 2019/2177 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2019 г. (ОВ L 334, 2019 г., стр. 155).
(
7
)	Decreto legislativo 22 giugno 2007, n. 109 — Misure per prevenire, contrastare e reprimere il finanziamento del terrorismo e l’attività dei Paesi che minacciano la pace e la sicurezza internazionale, in attuazione della direttiva 2005/60/CE (Законодателен декрет № 109 от 22 юни 2007 г. — Мерки за предотвратяване, противодействие и потискане на финансирането на тероризма и дейността на държави, които застрашават международния мир и сигурност, в изпълнение на Директива 2005/60/ЕО) (GURI, бр. 172 от 26 юли 2007 г.).
(
8
)	Decreto legislativo 25 maggio 2017, n. 90 — Attuazione della direttiva (UE) 2015/849 relativa alla prevenzione dell’uso del sistema finanziario a scopo di riciclaggio dei proventi di attività criminose e di finanziamento del terrorismo e recante modifica delle direttive 2005/60/CE e 2006/70/CE e attuazione del regolamento (UE) n. 2015/847 riguardante i dati informativi che accompagnano i trasferimenti di fondi e che abroga il regolamento (CE) n. 1781/2006 (Законодателен декрет № 90 от 25 май 2017 г. — Прилагане на Директива (ЕС) 2015/849 за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризма, за изменение на Директиви 2005/60/ЕО и 2006/70/ЕО и Регламент (ЕС) 2015/847 относно информацията, придружаваща преводите на средства, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1781/2006) (редовна притурка № 28 към GURI, бр. 140 от 19 юни 2017 г.).
(
9
)	Legge 16 ottobre 1989, n. 364 - Ratifica ed esecuzione della convenzione sulla legge applicabile ai trusts e sul loro riconoscimento, adottata a L'Aja il 1o luglio 1985 (Закон № 364 от 16 октомври 1989 г. — Ратифициране и изпълнение на Конвенцията за приложимото право относно доверителната собственост (trusts) и нейното признаване, приета в Хага на 1 юли 1985 г.) (редовна притурка № 84 към GURI, бр. 261 от 8 ноември 1989 г.)
(
10
)	Дружествата B и A и кипърското дружество N са собственици на луксозни имения в Арцакена, Коста Смералда, Сардиния. Дружеството C отдава автомобили под наем, а дружеството D предоставя туристически услуги. До налагането на мярката за замразяване посочените имения системно са отдавани под наем изключително на учредителя на доверителната собственост.
(
11
)	Това признават дружествата жалбоподатели в писмените си становища (т. 1): дружеството майка със седалище в Бермудските острови притежава всички дружествени дялове на четирите дружества.
(
12
)	Наричан още „settlor“. Относно връзката на учредителя с предоставените на дружеството майка активи вж. точки 51—54 от настоящото заключение.
(
13
)	Възприемам понятието „trustee“ вместо „fideicomisario“. Доверителният собственик (trustee), както ще изложа по-нататък, управлява и администрира предоставените в доверителната собственост активи съгласно условията на договора за доверително управление, и прехвърля, след изтичането на срока на доверителната собственост или в съответствие с нея, предоставените активи в полза на бенефициерите.
(
14
)	Дружеството T е било доверителен собственик след 1 април 2021 г., както посочва италианското правителство в писменото си становище, точки 4 и 10.
(
15
)	Пазителят има за задача да наблюдава правилното изпълнение на програмата, предвидена в рамките на доверителната собственост.
(
16
)	Това лице е било управляващ директор от 2006 г. до 2013 г. на руско дружество, притежавано от учредителя на доверителната собственост, извършващо дейност в стоманодобивния и минния отрасъл. След 2013 г. то е управляващ директор на друго руско дружество, което контролира дружествата, в които учредителят на доверителната собственост и членове на неговото семейство са основните акционери.
(
17
)	От 2014 г. до 2021 г. пазител е друго доверено лице на учредителя.
(
18
)	В писменото си становище италианското правителство прави възражение за недопустимост на преюдициалното запитване на основание член 275 ДФЕС. В съдебното заседание обаче то изрично оттегля възражението си за недопустимост с оглед на установената практика на Съда с решение от 10 септември 2024 г., Neves 77 Solutions (C‑351/22, EU:C:2024:723, т. 39).
(
19
)	Hayton, David. Trust in Private International Law“. — Recueil des cours, Académie de droit international, 2013, p. 9—98; Hayton, D. et al. (eds.) Principles of European Trust Law, Kluwer. 1999; Noseda, F. Unpacking the trust concept: closing the common law-civil law gap. Trust & Trustees, 2024, p. 1—9.
(
20
)	Решение от 14 септември 2017 г. (C‑646/15, EU:C:2017:682, т. 3—5).
(
21
)	Член X.–1:201 от Principles, Definitions and Model Rules of European Private Law (Принципи, определения и образец на уредба на европейското частно право). Проектът на обща референтна рамка (Draft Common Frame of Reference (DCFR) предлага следното определение: „Доверителната собственост е правоотношение, при което лице, доверителен собственик, управлява или се разпорежда с един или повече активи (доверителните активи) в съответствие с условията, уреждащи това правоотношение (условията на доверителната собственост), в полза на друго лице, бенефициер, или в обществен интерес“.
(
22
)	Член 3 от Хагската конвенция от 1985 г. обаче ограничава прилагането му до доверителната собственост, която е създадена доброволно и доказана писмено.
(
23
)	Von Overbeck, A. E. Rapport explicatif sur la Convention de La Haye de 1985 relative au trust (обяснителен доклад). — In: Actes et documents de la Quinzième session (1984), vol. II, Trusts — loi applicable et reconnaissance, La Haya, Imprimerie Nationale, 1985, p. 370—415.
(
24
)	Целта на Хагската конвенция от 1985 г. не е била да въведе института на доверителната собственост в държавите, в които не е съществувала, а само да насърчи признаването ѝ.
(
25
)	Сред държавите — страни по нея, които прилагат Конвенцията, има пет държави членки на Съюза (Кипър, Италия, Люксембург, Малта и Нидерландия). Франция е подписала Конвенцията, но не я е ратифицирала, а Съюзът не е страна по нея. Конвенцията е ратифицирана от Обединеното кралство и Бермудските острови като британска отвъдморска територия. Освен други държави, възприели системата на общото право (Австралия, Канада и САЩ, които са я подписали, но все още не са я ратифицирали), страни по Конвенцията са държави или микродържави, известни като финансови центрове (Лихтенщайн, Монако, Панама, Сан Марино и Швейцария). Държавите — страни по Конвенцията, в които тя се прилага, могат да бъдат намерени на https://www.hcch.net/es/instruments/conventions/status-table/?cid= 59.
(
26
)	Този термин е използван в член 2 от Хагската конвенция от 1985 г.
(
27
)	Имуществото не попада в обхвата на действията на личните кредитори както на учредителя, така и на доверителния собственик и на бенефициера. Кредиторите на последния могат да искат налагане на обезпечителни мерки само върху неговите права спрямо доверителната собственост, и то само когато не става въпрос за trust от тип discretionary, protective или spendthrift. Що се отнася до управлението на това отделно имущество, т.е. до отношенията между учредителя, доверителния собственик и бенефициера, доверителната собственост се урежда от правила, които са повече или по-малко близки до правилата за договорите за поръчка, комисионите договори и договорите за представителство.
(
28
)	Вж. Hansmann, H., Mattei, U. The Functions of Trust Law: A Comparative Legal and Economic Analysis. — New York University Law Review, vol. 73, 1998, p. 434.
(
29
)	Прехвърляне на управлението на актив на трето лице с цел организиране на наследяване; опазване на имуществото на ненавършили пълнолетие лица, определени категории членове на семейството или уязвими пълнолетни лица; съвместно управление на имущество за група от капиталови дружества; финансиране на благотворителен проект чрез посредник, отговорен за събирането на средствата; и извършване на инвестиции с цел финансиране на бъдещ разход (напр. разходи за образование или пенсия). Вж. FATF и Egmont Group, Concealment of Beneficial Ownership, юли 2018 г., достъпен на адрес: https://www.fatf-gafi.org/content/dam/fatf-gafi/translations/reports/SPANISH-FATF-Egmont-Concealment-Beneficial-Ownership.pdf.
(
30
)	Вж. работата на Специалната група за финансови действия (FATF)q и по-специално FATF, Guidance on Beneficial Ownership and Transparency of Legal Arrangements, Paris, 2024, достъпни на адрес: https://www.fatf-gafi.org/content/dam/fatf-gafi/translations/reports/Spanish-Guidance%20on%20Beneficial%20Ownership%20and%20Transparency%20of%20Legal%20Arrangements.pdf.coredownload.inline.pdf.
(
31
)	FATF и Egmont Group, Concealment of Beneficial Ownership, юли 2018 г., точка 50.
(
32
)	Авторите говорят за „offshore-inspired trusts“ и подчертават неправомерното използване на доверителната собственост за избягване на данъци и изпиране на пари. Вж. по-специално Samet, I. On trust, hypocrisy and conscience. — The Cambridge Law Journal, vol. 83, issue 1, 2024, p. 158—183; Dagan, H., Samet, I. What’s Wrong with Massively Discretionary Trusts. — Law Quarterly Review, vol. 138, 2022, p. 624, Smith, L. Massively Discretionary Trusts. Trusts & Trustees, vol. 25, 2019, p. 397.
(
33
)	Юристи от офшорни юрисдикции дори рекламират този вид предимства, както се вижда например в „Best Offshore Trust Jurisdiction — a Comparison“, достъпна на адрес: https://www.offshorecorporation.com/trust/.
(
34
)	Според Multilateral Repo Task Force, „Global Advisory on Russian Sanctions Evasion“, 9 март 2023 г., стр. 3, достъпен на адрес: https://finance.ec.europa.eu/system/files/2023‑03/230309-repo-global-advisory_en.pdf, „specifically, REPO members have discovered trust arrangements that may have been designed to thwart sanctions enforcement. These arrangements may indicate that everyone involved in the trust —including law firms, grantors (also defined as protectors), trustees, settlors, and beneficiaries — may be involved in sanctions evasion. In some instances, sanctioned Russians individuals and entities and their proxies may involve relatives and close associates in these legal structures and arrangements to further obfuscate their ownership or relation to the assets. It is not uncommon for these legal entities and arrangements to be located in jurisdictions that are tax or corporate formation havens, which may afford a degree of secrecy to Russian elites and their proxies“.
(
35
)	Дело Ismailova/Съвет (T‑234/22, EU:T:2024:287, т. 136—153). Това решение се обжалва по дело C‑506/24 P, което все още е висящо.
(
36
)	Актуалната версия на тези разпоредби е достъпна на адрес: https://www.bermudalaws.bm/search/*/SPContentType:%C7 %82 %C7 %82436f6e736f6c696461746564204c6177.
(
37
)	Член 2, параграф 3, изменен с 2014: 22 s. 2, в сила от 16 юли 2014 г.: „The reservation or grant by the settlor of certain rights and powers, and the fact that the trustee may himself have rights as a beneficiary, are not necessarily inconsistent with the existence of a trust“.
(
38
)	Според адвокатите на дружествата жалбоподатели дружеството майка от своя страна се притежава от дружеството T, учредено по швейцарското право дружество за доверително управление със седалище в Швейцария и настоящ доверителен собственик на доверителната собственост.
(
39
)	Вж. по-специално акта за преюдициално запитване (стр. 8 от анонимизирания оригинален текст на италиански език): „въпросът, отправен в настоящото преюдициално запитване, е дали предоставените [в доверителната собственост] активи, ресурси и взаимоотношения могат все пак да се считат за „принадлежащи“ на учредителя, въпреки че същият не е потребител или управител на прехвърлените активи, нито техен краен бенефициер, или за „принадлежащи“ на субект, „свързан“ с учредителя или в крайна сметка за „контролирани“ от самия учредител, в който случай ако активите са предоставени в доверителна собственост от посочения (или включения в списъка) учредител, биха могли да се приложат мерките за замразяване, предвидени в член 2, параграф 1 от [Регламент (ЕС) № 269/2014]“.
(
40
)	Решение от 9 юли 2009 г., Melli Bank/Съвет (T‑246/08 и T‑332/08, EU:C:2009:266, т. 146).
(
41
)	Решение от 13 март 2012 г., Melli Bank/Съвет (C‑380/09 P, EU:C:2012:137, точка 76 и сл).
(
42
)	Необходимостта от включването в списъка в приложение I към Регламент № 269/2014 на дружествата, притежавани (или контролирани) изцяло от дадено физическо лице, би довела до включването в обхвата на това правило на друг вид активи, така че всички и всеки един от активите, които лицето притежава или контролира, ще трябва да бъдат идентифицирани и включени в списъците. Логично, това тълкуване на член 2 от Регламент № 269/2014 трябва да бъде отхвърлено.
(
43
)	В съдебното заседание германското правителство признава, че могат да бъдат замразени активите на дружество, което не е включено в списъка на приложение I към Регламент № 269/2014, когато тези активи са собственост или се владеят, държат или контролират от лице, което от своя страна е включено в този списък.
(
44
)	В точка 56 от решение от 11 ноември 2021 г., Bank Sepah (C‑340/20, EU:C:2021:903), се посочва, че за да се постигнат целите на ограничителните мерки, е не само законно, но и абсолютно необходимо определенията на понятията „замразяване на финансови средства“ и „замразяване на икономически ресурси“ да бъдат изведени чрез широко тълкуване, защото „става въпрос да се възпрепятства всяко използване на замразените активи, което би позволило да се заобиколят разглежданите регламенти и да се използват слабостите в системата“.
(
45
)	Решения от 16 януари 2025 г., VB II (Уведомяване за правото на нов съдебен процес) (C‑400/23, EU:C:2025:14, т. 40), и от 30 ноември 2021 г., LR Ģenerālprokuratūra (C‑3/20, EU:C:2021:969, т. 79).
(
46
)	В текстовете на английски („belonging to, owned, held, controlled“), немски („Eigentum“, „Besitz“, „gehalten“, „kontrolliert“), френски („appartenant aux, possèdent, détiennent, contrôlent“), италиански („appartenenti a, posseduti, detenuti, controllati“), португалски („pertencentes, na posse ou que se encontram à disposição ou sob controlo“), румънски („aparțin, se află în proprietatea ori posesia sau sunt controlate“) и нидерландски език („toebehoren aan, eigendom, bezit, zeggenschap“) са използвани четири различни термина. В текста на испански език се посочват само три термина: „propiedad“ (собственост), „tenencia“ (държане) и „control“ (контрол). Освен това текстовете на немски и испански език не съдържат ясно еквивалентен термин на „appartenenti a“, който фигурира в текстовете на английски, португалски и френски език.
(
47
)	Вж. по аналогия решение от 10 септември 2019 г., HTTS/Съвет (C‑123/18 P, EU:C:2019:694, т. 69): „[и]зползването в Регламент № 961/2010 на термините „притежавано“ и „контролирано“ е в съответствие с необходимостта да се позволи на Съвета да вземе ефективни мерки срещу всички лица, образувания или структури, свързани с дружества, които участват в ядреното разпространение. Следователно притежаването или контролът могат да са преки или косвени. Всъщност, ако тази връзка трябва да се установи само въз основа на притежаването или на прекия контрол на посочените лица, мерките биха могли да бъдат заобиколени посредством множество договорно уредени или фактически възможности за контрол, които биха предоставяли на дадено дружество също толкова широки възможности за упражняване на влияние върху други образувания, както прякото притежаване или прекия контрол“. Съдът посочва още (т. 70), че в рамките на ограничителните мерки понятието „притежавано или контролирано дружество“ няма същия обхват като този, който принципно се прилага в дружественото право, когато става въпрос за установяване на договорната отговорност на дружество, което от правна гледна точка е под контрола на друго търговско образувание, що се отнася до вземането на решения.
(
48
)	Според Съда „значимостта на преследваните със спорните актове цели — а именно запазването на териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна, както и насърчаването на мирното уреждане на кризата в тази страна, които […] са част от по-широката цел да се поддържат мирът и международната сигурност, в съответствие с прогласените в член 21 ДЕС цели на външната дейност на Съюза — може да оправдае отрицателните последици, дори съществени, за някои оператори“. Решения от 28 март 2017 г., Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, т. 150), и от 17 септември 2020 г., Rosneft и др./Съвет (C‑732/18 P, EU:C:2020:727, т. 85).
(
49
)	В член 3, точка 6, буква б) от Директива 2015/849 е използвано именно понятието „действителен собственик“ на предоставените в доверителна собственост активи.
(
50
)	Документ COM(2020) 560 final от 16 септември 2020 г., Доклад на Комисията до Европейския парламент и Съвета за оценка на това дали държавите членки надлежно са установили всички уредени в тяхното право видове доверителна собственост и сходни правни форми и дали за тях се прилагат задълженията по Директива (ЕС) 2015/849, стр. 4.
(
51
)	Европейска комисия, Guidance for EU operators: Implementing enhanced due diligence to shield against Russia sanctions circumvention, 7 септември 2023 г., стр. 9. Тя счита използването на complex corporate or trust structures linked to countries friendly to Russia or whose complexity is not justified by the business profile of the customer. Use of trust arrangements or complex corporate structures involving offshore companies“ за ясен знак за заобикаляне („red flag“). Документ, достъпен на адрес: https://finance.ec.europa.eu/system/files/2023‑12/guidance-eu-operators-russia-sanctions-circumvention_en.pdf.
(
52
)	Решение на Съвета от 31 юли 2014 година относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна (ОВ L 229, 2014 г., стр. 13), изменено с Решение (ОВППС) 2022/884 на Съвета от 3 юни 2022 г. (ОВ L 153, 2022 г., стр. 128).
(
53
)	Директива на Европейския парламент и на Съвета от 24 април 2024 година относно определянето на престъпленията и санкциите при нарушаване на ограничителните мерки на Съюза, и за изменение на Директива (ЕС) 2018/1673 (ОВ L, 2024/1226). Срокът за транспонирането ѝ в националните законодателства е изтекъл на 20 май 2025 г.
(
54
)	Съображение 15 от нея гласи: „Пример за поведение, с което се заобикалят ограничителните мерки на Съюза, което е все по-разпространено, е практиката на посочените лица, образувания и органи да използват, прехвърлят на трета страна или по друг начин да се разпореждат с финансови средства или икономически ресурси, пряко или косвено притежавани, държани или контролирани от съответните посочени лица, образувания или органи, с цел укриване на съответните финансови средства или икономически ресурси. […] Поради това поведението, с което се заобикалят ограничителните мерки на Съюза, следва да съставлява престъпление съгласно настоящата директива“.
(
55
)	Решения от 18 април 2024 г., Citadeles nekustamie īpašumi (C‑22/23, EU:C:2024:327, т. 32), и от 17 ноември 2022 г., Rodl & Partner (C‑562/20, EU:C:2022:883, т. 34).
(
56
)	Директива 2015/849 се прилага до 10 юли 2027 г., от която дата ще бъде заменена с Регламент (ЕС) 2024/1624 на Европейския парламент и на Съвета от 31 май 2024 година за предотвратяване на използването на финансовата система за целите на изпирането на пари или финансирането на тероризма (ОВ L, 2024/1624) и с Директива (ЕС) 2024/1640 на Европейския парламент и на Съвета от 31 май 2024 година относно механизмите, които да бъдат въведени от държавите членки за предотвратяване на използването на финансовата система за целите на изпирането на пари или финансирането на тероризма, за изменение на Директива (ЕС) 2019/1937 и за изменение и отмяна на Директива (ЕС) 2015/849 (ОВ L, 2024/1640). В тези разпоредби е запазена същата широка концепция за определяне на действителните собственици в доверителната собственост. По-конкретно в член 58, параграф 1 от Регламент 2024/1624 е възпроизведено почти по един и същ начин съдържанието на член 3, параграф 6, буква б) от Директива 2015/849.
(
57
)	Вж. възпроизвеждането им в точка 11 от настоящото заключение.
(
58
)	Припомням, че дружествата жалбоподатели са декларирали пред банковата институция, с която работят, че действителният им собственик е учредителят на доверителната собственост.
(
59
)	Вж. в това отношение мотивите за вписване в приложение I към Регламент № 269/2014, изложени в Решение (ОВППС) 2022/337.
(
60
)	Член 2, параграф 3 от Trust (Special Provision) Act от 1989 г., изменен с 2014: 22 s. 2, в сила от 16 юли 2014 г.: „The reservation or grant by the settlor of certain rights and powers, and the fact that the trustee may himself have rights as a beneficiary, are not necessarily inconsistent with the existence of a trust“.
(
61
)	Правомощията на учредителя на доверителната собственост са обозначени като „reserved powers“ в член 2A, параграф 2 от Trust (Special Provision) Act от 1989 г.
(
62
)	Запитващата юрисдикция следва да установи дали в случай на доверителна собственост, учредена като неотменима, тази законова разпоредба все пак може да бъде приложена, например при неизпълнение на целите на договора за доверително управление.
(
63
)	Във връзка с режима на ограничителни мерки, наложени срещу Бирма, Съдът е счел, че физическо лице не може да бъде обект на ограничителни мерки само поради семейната си връзка със самите лица, спрямо които са наложени такива мерки, и независимо от личното си поведение (решение от 13 март 2012 г., Tay Za/Съвет, C‑376/10 P, EU:C:2012:138, т. 66). В заключението си по дело Тимченко/Съвет (C‑703/23 P, EU:C:2025:273, т. 48) генерален адвокат Medina посочва, че за да могат да бъдат квалифицирани като „свързани“ по смисъла на член 1, параграф 1, in fine, от измененото Решение 2014/145, споменатите в него физически лица трябва „да имат връзка, която не се свежда до обичайните семейни отношения“, поради което, когато две лица са свързани с такива отношения, трябва да се докаже „обективното наличие на преплитане на общи интереси“. По посочените дела свързаните лица са били включени поименно в списъците към съответните регламенти.
(
64
)	Според Европейската комисия, Consolidated FAQs on the implementation of Council Regulation No 833/2014 and Council Regulation No 269/2014, 14 май 2024 г., стр. 22, „strictly speaking, only the persons and entities who/which appear under the column“Name” in Annex I to Council Regulation (EU) 269/2014 are directly subject to an asset freeze and a prohibition to make funds and economic resources available to them or for their benefit. However, these restrictions can affect transactions with natural or legal persons, entities or bodies associated with them, some of which happen to be mentioned in the“Identifying information” and/or“Reasons” columns of Annex I to Council Regulation (EU) 269/2014“.
(
65
)	Европейска комисия, Становище на Комисията относно член 2, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 269/2014 на Съвета, документ C(2021) 4223 от 8 юни 2021 г. Тези фактори съвпадат по същество с посочените от Съвета на Европейския съюз, Ограничителни мерки (санкции) — Актуализиране на най-добрите практики на ЕС за ефективно прилагане на ограничителни мерки от 27 юни 2022 г., точка 62, достъпен на адрес: https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST‑10572‑2022-INIT/es/pdf.
(
66
)	Във връзка с ограничителните мерки срещу Иран в решение от 10 септември 2019 г., HTTS/Съвет (C‑123/18 P, EU:C:2019:694, т. 75), се посочва, че дадено дружество може да се квалифицира като „дружество, притежавано или контролирано от друго дружество“, тъй като последното се намира в положение, в което може да влияе върху решенията на въпросното дружество, дори между тези две икономически образувания да не е налице каквото и да било правоотношение, отношение на притежаване на капитала или дял от него.
(
67
)	Ако в доверителна собственост се предостави дружество, чийто предмет е притежаването на луксозно имение, и това имение се отдава под наем единствено на учредителя, е налице обстоятелство, което разкрива упражнявания от него контрол върху дружеството и имението.
(
68
)	В последната точка от акта ѝ за преюдициално запитване.
(
69
)	Вж. по аналогия решения от 31 май 2018 г., Ernst & Young (C‑633/16, EU:C:2018:371, т. 45), и от 4 март 2020 г., Marine Harvest/Комисия(C‑10/18 P, EU:C:2020:149, т. 49), които дават определение на понятието „контрол“, съгласно което „контролът се придобива посредством права, договори или по друг начин и предоставя възможността за упражняване на решаващо влияние по отношение на дадено предприятие“. За тази цел е взет предвид член 3, параграф 2 от Регламент (EO) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия (Регламент за сливанията на ЕО) (ОВ L 24, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 201).