62018CO0709_INF
Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 28. svibnja 2020. – UL i VM
(predmet C-709/18) (
1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 53. stavak 2. i članak 99. Poslovnika Suda – Direktiva (EU) 2016/343 – Članci 3. i 4. – Povelja Europske unije o temeljnim pravima – Članci 47. i 48. – Javna upućivanja na krivnju – Nacionalni sud – Donošenje odluke u kojoj se prihvaća priznanje krivnje jednog od dvojice optuženika za kaznena djela navedena u optužnici – Razmatranje krivnje drugog optuženika koji je izjavio da se ne smatra krivim – Osuđujuća presuda istog suda koji je prihvatio priznanje krivnje”
1.
Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Jačanje određenih vidova pretpostavke nedužnosti i prava sudjelovati na suđenju u kaznenom postupku – Direktiva 2016/343 – Javna upućivanja na krivnju – Odluke osim onih o krivnji – Pojam – Rješenje koje je donio sud kojim se prihvaća priznanje krivnje jednog od optuženika u kaznenom postupku – Uključenost
(Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2016/343, čl. 4. st. 1.)
(t. 28.)
2.
Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Jačanje određenih vidova pretpostavke nedužnosti i prava sudjelovati na suđenju u kaznenom postupku – Direktiva 2016/343 – Javna upućivanja na krivnju – Poštovanje pretpostavke nedužnosti – Kazneni postupak protiv dviju osoba zbog kaznenih djela koja su navodno počinili zajedno – Odluka koju je donio sud kojom se prihvaća priznanje krivnje jednog od optuženika u kaznenom postupku – Rješenje u kojem se navodi druga osoba koja nije priznala krivnju kao supočinitelj navodnih kaznenih djela – Naknadna osuda druge osobe od istog suda, nakon što je izveo dokaz o činjenicama koje se na njega odnose – Dopuštenost – Pretpostavke
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 47. st. 2. i čl. 48.; Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2016/343, uv. izj. 16., čl. 3. i 4. st. 1.)
(t. 29.-31., 34., 35. i izreka)
3.
Prethodna pitanja – Dopuštenost – Pitanja postavljena bez dovoljno pojašnjenja o razlozima koji opravdavaju potrebu odgovora na prethodna pitanja – Očita nedopuštenost
(čl. 267. UFEU-a; Poslovnik Suda, čl. 53. st. 2. i čl. 94.)
(t. 39., 40., 42.-44.)
4.
Prethodna pitanja – Dopuštenost – Granice – Pitanja koja očito nisu relevantna i hipotetska pitanja postavljena u kontekstu koji isključuje koristan odgovor – Očita nedopuštenost
(čl. 267. UFEU-a)
(t. 39., 41., 44.)
Izreka
Članak 3. i članak 4. stavak 1. Direktive (EU) 2016/343 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2016. o jačanju određenih vidova pretpostavke nedužnosti i prava sudjelovati na raspravi u kaznenom postupku, u vezi s uvodnom izjavom 16. te direktive i člankom 47. drugim stavkom i člankom 48. Povelje Europske unije o temeljnim pravima moraju se tumačiti na način da im se ne protivi to da u okviru kaznenog postupka protiv dviju osoba nacionalni sud najprije, donošenjem rješenja, prihvati priznanje krivnje prve osobe za kaznena djela navedena u optužnici koja je navodno počinila zajedno s drugom osobom koja nije priznala krivnju i da potom odluči, nakon izvođenja dokaza koji se odnose na činjenice koje se stavljaju na teret toj drugoj osobi, o njezinoj krivnji, pod uvjetom, s jedne strane, da je navođenje druge osobe kao supočinitelja navodnih kaznenih djela nužno za utvrđivanje kaznene odgovornosti osobe koja je priznala krivnju i, s druge strane, da je tim rješenjem i/ili optužnicom na koju se ono odnosi jasno navedeno da krivnja te druge osobe nije zakonito utvrđena te da će biti predmet zasebnog izvođenja dokaza i zasebne presude.
(
1
)	SL C 44, 4. 2. 2019.