61983CJ0243_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved dom af 21 . oktober 1983, indgaaet til Domstolen den 25 . oktober s.aa ., har praesidenten for tribunal de commerce de Bruxelles i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt en raekke praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EOEF-traktatens artikler 85 og 86 .
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag mellem firmaet Binon, som driver en forretning i Charleroi med boeger, papirvarer, kontorartikler og legetoej, og selskabet Agence et messageries de la presse, Anderlecht, som ligger i Bruxelles byomraade ( herefter benaevnt AMP ). Sagsoegeren har i hovedsagen nedlagt paastand om, at AMP kendes pligtig at ophoere med at modsaette sig, at der til sagsoegeren saelges eller leveres belgiske og udenlandske aviser og tidsskrifter, som distribueres af AMP i Belgien .
3 Sagsoegeren, Binon, var oprindelig ved en franchisingaftale tilsluttet aktieselskabet »Club«, som driver en butikskaede under dette navn . Efter den 29 . januar 1982 har Binon fortsat sin virksomhed i eget navn uden franchising . Siden den 8 . marts 1983 har Binon opfordret AMP til at levere firmaet aviser, tidsskrifter og andre af de publikationer, som AMP distribuerer . Da AMP naegtede at levere, henvendte Binon sig direkte til flere udgivere, men ogsaa her uden resultat .
4 Det er oplyst i forelaeggelsesdommen, at naar bortses fra distributionen af aviser og tidsskrifter pr . postabonnement, forestaar AMP i Belgien en vaesentlig del ( omkring 70% ) af distributionen til detailhandlerne af de belgiske aviser og tidsskrifter, enten selv eller gennem sine datterselskaber, og distributionen af naesten samtlige aviser og tidsskrifter, som udgives i udlandet . Retten tillaegger denne omstaendighed betydning, dels fordi AMP og udgiverne i forening i 1976 oprettede et selektivt distributionssystem, hvorved enhver godkendelse af et salgssted blev gjort betinget af en udtalelse fra et raadgivende regionalt udvalg, dels fordi AMP tilhoerer en gruppe af virksomheder, hvoraf nogle indtager en vaesentlig stilling paa markedet for distribution af aviser og tidsskrifter .
5 Om det selektive distributionssystem har den nationale ret anfoert, at efter den oprindelige aftale fra 1976 maatte enhver, der oenskede at handle med aviser og tidsskrifter, indgive ansoegning om godkendelse til et raadgivende regionalt udvalg, idet udgiverne ellers naegtede enhver form for levering . Udvalget afgav herefter en udtalelse om ansoegningen, som langt de fleste udgivere fulgte . Aftalen blev imidlertid ved to retsinstanser i 1982 kendt stridende dels mod belgisk lovgivning, dels mod EOEF-traktatens artikler 85 og 86 . Herudover afgav conseil du contentieux économique den 10 . maj 1983, i medfoer af den belgiske lov om beskyttelse mod misbrug af oekonomisk indflydelse, en udtalelse, hvori naevnet fastslog, at AMP og medlemmerne af de raadgivende udvalg udoevede oekonomisk indflydelse paa markedet for detailhandel og distribution af aviser og tidsskrifter, og at de havde misbrugt deres indflydelse . Distributionssystemet blev siden aendret ved en aftale mellem AMP og udgiverne i 1983, hvorved den kollektive procedure for godkendelse blev afskaffet . Herefter indfoerte AMP en ordning, som udgiverne enkeltvis enten har erklaeret sig indforstaaet med eller afvist . I henhold til denne ordnings artikel VI, stk . 3, punkt 2, afgiver AMP udtalelse om alle ansoegninger, der indgives om oprettelse af en ny detailforretning, hvilken udtalelse meddeles de belgiske udgivere . Udgiverne antages at foelge udtalelsen, hvis de ikke inden otte dage giver meddelelse paa en saerlig formular om en herfra forskellig beslutning .
6 Den nationale ret har endvidere fastslaaet forelaeggelsesdommen, at AMP er dominerende i firmaet »AMP Transports« og har en andel paa 9,35% i aktieselskabet »Lecture générale«, som driver virksomhed med detailsalg af aviser og tidsskrifter . Disse ejerforhold maa ifoelge retten bedoemmes paa baggrund af den omstaendighed, at det franske selskab Hachette, som er et forlag af anselig stoerrelse med saede i Paris, er indehaver af en andel paa 48,84% i AMP og en andel paa 24,55% i »Lecture générale« .
7 Af de naevnte omstaendigheder har den nationale ret konkluderet, at AMP kontrollerer godkendelsen af de forskellige salgssteder, samtidig med, at AMP sammen med Hachette har betydelige interesser i »Lecture générale ' s« virksomhed . Den af AMP indfoerte ordning for distribution af aviser og tidsskrifter indeholder saaledes meget strenge regler for oprettelse af salgsstederne, herunder en raekke geografiske minimumskriterier, som man imidlertid har undladt at bringe i anvendelse paa den virksomhed, der udoeves i centrum af Charleroi af de forskellige datterselskaber under »Lecture génèrale«, mens man imidlertid paa den anden side har paaberaabt sig disse regler og de naevnte kriterier som begrundelse for leveringsnaegtelsen over for Binon .
8 Den nationale ret har som foelge heraf fundet det noedvendigt at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :
»1 ) Er det foreneligt med EOEF-traktatens artikler 85 og 86, at en virksomheds koncern eller et vist antal virksomheder, som udviser samme adfaerd og som raader over en vaesentlig del af det relevante marked ( i den foreliggende sag markedet for dag- og ugeblade og tidsskrifter i Belgien ), opretholder en praksis, hvorefter virksomhederne, bortset fra de situationer, hvor de selv foretager et indgreb eller paa egen haand tager et vist initiativ, overlader det til en specialforhandler at distribuere deres varer, hvorved de stiltiende eller udtrykkeligt betror denne at foretage en selektiv distribution ved at paalaegge de detailhandlere, der oensker at saelge en bestemt vare, at ansoege om godkendelse som forhandler, og ved at traeffe beslutning om godkendelsen ikke blot paa grundlag af kvalitative, men ogsaa kvantitative kriterier, herunder et kriterium vedroerende afstanden fra det ene salgssted til det andet og et kriterium vedroerende et vist indbyggerminimum pr . salgssted, og derved begraenser konkurrencen paa det relevante marked?
2 ) Er det foreneligt med EOEF-traktatens artikler 85 og 86, at distributionen af de udenlandske aviser og tidsskrifter i Belgien foretages af en juridisk person, som indtager en saadan stilling, at den afsaetter mere end 50% af de udenlandske blade i Belgien, og at de kontrakter, som denne virksomhed indgaar dels med de paagaeldende presseorganer ( udgiverne ), dels med detailhandlerne, er udformet paa en saadan maade, at virksomheden kan ophaeve kontrakten eller naegte at distribuere bladene, saafremt den udgiver, kontrakten er indgaaet med, leverer direkte til ikke-godkendte detailhandlere, eller at virksomheden kan tilbagekalde godkendelsen af detailhandlere, som tilbageleverer varerne eller saelger dem videre eller foretager enhver anden form for salg end detailsalg eller enhver anden form for leje eller udlaan?
3 ) Er det foreneligt med EOEF-traktatens artikler 85 og 86, at naevnte distributionsvirksomhed forbeholder sig ret til at fastsaette priserne og paalaegger detailhandlerne at overholde de fastsatte priser?
4 ) Er det foreneligt med EOEF-traktatens artikler 85 og 86, at naevnte distributionsvirksomhed er et belgisk kapitalselskab, som for en vaesentlig del ejes af en udenlandsk finanskoncern, der i Frankrig kontrollerer flere virksomheder, som udgiver aviser og tidsskrifter, samtidig med at finanskoncernen og den belgiske distributionsvirksomhed i forening er medejere af et andet belgisk kapitalselskab, hvis formaal er at distribuere aviser og tidsskrifter i Belgien i detailleddet, saafremt distributionsvirksomheden over for sidstnaevnte selskab anvender mindre strenge godkendelseskriterier end over for andre detailhandlere?«
9 Det fremgaar af det andet spoergsmaal, at den i forelaeggelsesdommen omhandlede distributionsordning finder anvendelse paa distributionen af udenlandske aviser og tidsskrifter paa belgisk omraade ; dog fastslaas det i dommens praemisser, at ordningen tillige omfatter langt hovedparten af de udenlandske aviser, som saelges i Belgien . Dette er tilstraekkeligt til at antage, at en saadan ordning kan paavirke samhandelen mellem medlemsstaterne . Det er herefter unoedvendigt at tage stilling til dette saerlige problem ved at besvare de spoergsmaal, der generelt vedroerer anvendelsen af traktatens artikler 85 og 86 .
10 Den nationale ret oensker med det foerste og andet spoergsmaal oplyst, om den distributionsordning, der anvendes i Belgien af et agentur specialiseret i distribution af aviser og tidsskrifter, som udgives henholdsvis i Belgien og i udlandet, er forenelig med artiklerne 85 og 86 henset til foelgende tre punkter :
a ) udgivernes praksis ;
b ) distributionsagenturets adfaerd ;
c ) det selektive distributionssystem, agenturet anvender i forbindelse med detailsalget .
Det tredje spoergsmaal rejser et problem vedroerende et saerligt element i ordningen, nemlig kravet om overholdelse af bindende salgspriser, mens det fjerde spoergsmaal saerlig angaar distributionsagenturets eventuelle misbrug af sin dominerende stilling paa markedet eller af det selektive distributionssystem .
a ) Udgivernes praksis
11 I forelaeggelsesdommen er udgivernes praksis, og navnlig praksis hos de i Belgien etablerede udgivere, beskrevet saaledes, at udgiverne distribuerer deres aviser og tidsskrifter paa belgisk omraade via et distributionsagentur, hvilket er ensbetydende med en naegtelse af at levere de paagaeldende varer direkte til detailhandlerne . Desuden fremgaar det, at udgiverne stedse har reageret paa samme maade over for detailhandlernes anmodninger om godkendelse .
12 AMP har gjort gaeldende, at den blotte omstaendighed, at udgiverne, eller at nogle af udgiverne, overlader distributionen af deres aviser og tidsskrifter til et specialiseret agentur med henblik paa, at distributionen tilrettelaegges efter visse faelles retningslinjer, ikke udgoer en samordnet praksis efter betydningen i traktatens artikel 85 . Efter Domstolens praksis er det ifoelge AMP ikke en ulovlig samordning, saafremt de erhvervsdrivendes parallelle handlemaade skyldes en hensigtssmaessig afstemning med konkurrenternes adfaerd . I det foreliggende tilfaelde er den parallelle adfaerd begrundet i et faelles og legitimt oenske om at nedsaette distributionsomkostningerne, navnlig omkostningerne ved at skulle tage usolgte eksemplarer tilbage .
13 Binon har anfoert, at de belgiske udgivere er tvunget til at samordne deres praksis paa grund af den monopolstilling, som AMP sammen med Hachette og de oevrige virksomheder, som er knyttet til disse to selskaber, indtager paa markedet for distribution af aviser og tidsskrifter .
14 Kommissionens har gjort gaeldende, at virksomhedernes parallelle adfaerd, bestaaende i, at de anvender samme mellemled for levering til detailhandlerne, kan udgoere en samordnet praksis i artikel 85 ' s forstand . Konkret udgoer den procedure, som foelges ved godkendelse af nye salgssteder i henhold til AMP ' s ordning, rammen for en samordning af udgivernes adfaerd via naevnte agentur som mellemled .
15 Det bemaerkes, at det foerste problem i denne sammenhaeng er, om flere forskellige udgiveres parallelle adfaerd med hensyn til godkendelse af salgssteder i detail leddet, boer betegnes som en »samordnet praksis« efter traktatens artikel 85, naar den parallelle adfaerd hviler paa en kontrakt, saaledes som det er tilfaeldet i den foreliggende sag . Efter det i sagen oplyste udspringer udgivernes adfaerd nemlig i den helhed af aftaler, som nu gennemfoeres, og som bestaar af en raekke individuelle eneforhandlingsaftaler mellem udgiverne og distributionsagenturet og en raekke aftaler mellem agenturet og detailhandlerne .
16 Der foreligger navnlig en parallel adfaerd paa kontraktmaessigt grundlag i tilfaelde som i den foreliggende sag, hvor udgivernes ensartede standpunkt med hensyn til detailhandlernes ansoegninger om godkendelse oprindelig, efter aftale, blev fastlagt paa grundlag af en udtalelse fra en raekke raadgivende udvalg, hvilken praksis de belgiske domstole kendte stridende mod traktatens artikel 85, og hvor udgiverne, efter at denne aftale var ophoert og erstattet af en ny aftale, udviser samme parallelle adfaerd ved at foelge udtalelserne fra et distributionsagentur frem for udtalelser afgivet af et raadgivende udvalg . I saa fald er ogsaa den nye aftale, ligesom den tidligere, konkurrencebegraensende .
17 Artikel 85 ville imidlertid ogsaa finde anvendelse, saafremt udgiverne havde udvist samme parallelle adfaerd ogsaa efter ophoer af den tidligere aftale, selv om der ikke var nogen ny aftale . Som Domstolen fremhaevede i dommen af 15 . juni 1976 ( EMI mod CBS, sagerne 51, 86 og 96/75, Sml . s . 811 ), er det tilstraekkeligt for at anvende artikel 85, at aftaler, selv om de ikke laengere er i kraft, stadig har virkninger ogsaa efter det tidspunkt, hvor de formelt er ophoert med at have gyldighed . Det afgoerende for, om der foreligger en konkurrencebegraensning efter traktatens artikler 85 ff ., er de oekonomiske virkninger af de paagaeldende aftaler eller af enhver anden tilsvarende form for samordning eller koordination, og ikke saa meget aftalernes juridiske form .
18 Foerste del af de to foerste spoergsmaal maa herefter besvares med, at traktatens artikel 85, stk . 1, skal fortolkes saaledes, at den finder anvendelse paa en helhed af aftaler mellem et agentur, som er specialiseret i distribution af aviser og tidsskrifter i en medlemsstat, og stoerstedelen af udgiverne af disse varer, der er etableret paa medlemsstatens omraade, samt visse andre udgivere etableret i andre medlemsstater, saafremt godkendelsen af de salgssteder, hvorfra detailsalget sker, ved denne helhed af aftaler i praksis overlades til naevnte agenturs skoen eller til et af agenturet i henhold til aftalerne oprettet organ .
b ) Distributionsagenturets adfaerd
19 Anden del af de to foerste spoergsmaal vedroerer distributionsagenturets stilling, idet agenturet i udgivernes interesse tilrettelaegger detailsalget selektivt, samtidig med at det selv tilhoerer en gruppe af virksomheder, der er impliceret i detailsalget . Den nationale ret oensker navnlig oplyst, under hvilke betingelser et saadant agentur kan antages at indtage en dominerende stilling paa markedet efter traktatens artikel 86 .
20 AMP har i den forbindelse rejst et problem, som der foerst maa tages stilling til . Agenturet har saaledes gjort gaeldende, at dets aktiviteter vedroerende detailsalg af aviser og tidsskrifter i udgivernes interesse under ingen omstaendigheder omfattes af forbudene i artiklerne 85 og 86 . AMP optraeder saaledes som kommissionaer for udgiverne ved distributionen af aviser og tidsskrifter og saelger dem for udgivernes regning . Ifoelge AMP fremgaar det imidlertid af retspraksis og af Kommissionens praksis, at en kommissionaer skal betragtes som et mellemog hjaelpeled i forhold til kommittenten, og at kommissionaerens virksomhed foelgelig ikke kan rammes af forbudene i artiklerne 85 og 86 .
21 Det bemaerkes, at det under en praejudiciel sag ikke tilkommer Domstolen, men de nationale retter naermere at fastslaa de kontraktslige forbindelser mellem udgiverne og distributionsagenturet . I sagen her synes de forelagte spoergsmaal at tage sigte paa en situation, hvor forbindelsen mellem udgiverne og agenturet naermer sig et forhold mellem udgivere og en uafhaengig distributionsvirksomhed . Dette er Domstolens udgangsspunkt for paadoemmelse af sagen .
22 Det fremgaar af de betragtninger, som er anfoert af den nationale ret, at vurderingen af, om artikel 86 skal bringes i anvendelse paa distributionsagenturet, skal foretages under hensyn til foelgende to klart adskilte forhold : for det foerste den dominerende stilling, som AMP skal indtage i kraft af, at agenturet er det eneste mellemled mellem udgiverne og detailhandlerne for saa vidt angaar distributionen af stoerstedelen af de belgiske publikationer og samtlige udenlandske publikationer, og for det andet den omstaendighed, at AMP selv opererer paa markedet for detailsalg af aviser og tidsskrifter, idet det er medejer af virksomheden »Lecture générale« sammen med en raekke andre medlemmer af Hachette-gruppen .
23 Vedroerende sidstnaevnte omstaendighed bemaerkes, at »Lecture générale« efter det i sagen oplyste raader over 190 salgssteder i Belgien ud af et samlet antal af ca . 5 500 . En virksomhed med en saadan markedsandel kan ikke antages at indtage en dominerende stilling paa detailsalgsmarkedet .
24 Vedroerende foerstnaevnte punkt, altsaa den omstaendighed, at AMP angiveligt indtager en dominerende stilling i sin egenskab af mellemhandler, har AMP bestridt oplysningerne i forelaeggelsesdommen og haevdet, at dets andel af markedet for levering af aviser og tidsskrifter ikke som paastaaet udgoer nogen stor andel af markedet og da slet ikke naesten hele markedet . AMP har i den forbindelse fremlagt en raekke tal, som adskiller sig vaesentligt fra dem, der er lagt til grund af den nationale ret . Det tilkommer imidlertid ikke Domstolen at efterproeve rigtigheden af de faktiske omstaendigheder, der fremgaar af en afgoerelse om en praejudiciel forelaeggelse .
25 Endvidere bemaerkes, at den nationale ret har rejst problemet om, hvorvidt distributionsagenturet indtager en dominerende stilling, for at retten herefter kan efterproeve, om det i givet fald misbruger sin dominerende stilling ved vilkaarligt at regulere adgangen til distributionsnettet for aviser og tidsskrifter . Det mulige misbrug og den eventuelt vilkaarlige regulering vedroerer adgangen til AMP ' s selektive distributionssystem . Under disse omstaendigheder maa det foretraekkes at behandle problemet om, hvorvidt der foreligger et saadant misbrug, i forbindelse med gennemgangen af det spoergsmaal, om det selektive distributionssystem er foreneligt med artikel 85 . Det er foelgelig ikke noedvendigt ogsaa at bedoemme forholdet efter artikel 86 .
26 Af de anfoerte betragtninger foelger, at det er ufornoedent at besvare anden del af det foerste og andet spoergsmaal .
c ) Det selektive distributionssystem
27 AMP har gjort gaeldende, at markedet for distribution af aviser og tidsskrifter er af en saa speciel karakter, at det er noedvendigt at indrette et stabilt og velafbalanceret distributionsnet, med en hensigtsmaessig geografisk fordeling . Til stoette herfor anfoerer AMP navnlig tre omstaendigheder . For det foerste, at det tidsrum, hvorunder aviserne eller tidsskrifterne kan saelges, varierer mellem en dag ( endda kun nogle faa timer for de dagblade, som udkommer i flere oplag hver dag ) og hoejst en maaned . Udgiverne er derfor noedsaget til at tage usolgte eksemplarer tilbage, hvilket paafoerer dem vaesentlige omkostninger . For det andet er der en meget ringe elasticitet i efterspoergslen efter de aviser og tidsskrifter, der saelges i detailhandelen, hvilket er endnu mere udpraeget for de udenlandske aviser . Endelig begrunder pressens sociale og kulturelle betydning, at der opretholdes et specialiseret distributionsnet, som goer det muligt at tilbyde forbrugerne et repraesentativt udvalg af de eksisterende aviser og tidsskrifter .
28 Binon har gjort gaeldende, at indfoerelsen af det selektive distributionssystem i Belgien fuldstaendigt har ophaevet konkurrencen efter at detailhandlerne har tilsluttet sig AMP ' s system, som fungerer paa grundlag af et administrativt udformet organigram og ikke indeholder noget incitament til konkurrence mellem detailhandlerne .
29 Kommissionen har henvist til Domstolens praksis vedroerende de selektive distributionssystemers lovlighed efter artikel 85 . For at falde uden for forbudet i artikel 85 skal de omhandlede distributionssystemer ifoelge Kommissionen vaere baseret paa en raekke legitime krav, saasom opretholdelsen af en specialiseret handel, der er i stand til at praestere en raekke specifikke ydelser i forbindelse med leveringen af visse varer . Endvidere skal kriterierne for adgangen til distributionssystemerne vaere objektivt og kvalitativt formuleret, idet anvendelsen af kvantitative kriterier pr . definition maa antages at udgoere en konkurrencebegraensning i artikel 85 ' s forstand ; om kvantitative kriterier er lovlige, kan kun vurderes i forbindelse med gennemgangen af en ansoegning om fritagelse i henhold til artikel 85, stk . 3, som Kommissionen er enekompetent til at foretage .
30 Vedroerende sidstnaevnte spoergsmaal skal det foerst bemaerkes, at aftalen mellem distributionsagenturet og detailhandlerne/videreforhandlerne ikke er blevet anmeldt til Kommissionen, hvilket fremgaar af oplysningerne saavel fra Kommissionen som fra AMP . Under disse forhold er det ikke noedvendigt at tage stilling til, om artikel 85, stk . 3, kan bringes i anvendelse paa en aftale af den foreliggende art .
31 Dernaest henvises til retspraksis, navnlig til dommen af 25 . oktober 1977 ( Metro, sag 26/76, Sml . s . 1875 ), hvorefter de selektive distributionssystemer udgoer en konkurrenceform, som er forenelig med artikel 85, stk . 1, forudsat udvaelgelsen af forhandlerne sker efter objektive, kvalitative kriterier for forhandlerens og hans personales faglige dygtighed og salgslokalernes beskaffenhed, samt ud fra en bedoemmelse af, hvad forhandlingen af den paagaeldende vare kraever, og saafremt disse kriterier fastsaettes ensartet over for alle videreforhandlere og anvendes uden forskelsbehandling .
32 Da aviser og tidsskrifter har en saerlig karakter hvad deres distribution angaar, kan der indfoeres distributionssystemer af den naevnte art, uden at de kommer i strid med forbudet i artikel 85, stk . 1 . Som af AMP med rette fremhaevet er den periode, i hvilken aviser og tidsskrifter kan saelges en detail, normalt meget kort, hvorved gaelder, at publikum forventer, at enhver detailhandler tilbyder et repraesentativt udvalg af de paa markedet eksisterende aviser og tidsskrifter, navnlig de indenlandske . Udgiverne forpligter sig paa deres side til at tage de usolgte eksem plarer tilbage, hvilket giver anledning til en stadig vareudveksling mellem udgivere og detailhandlere .
33 Spoergsmaalet om, hvorvidt et selektivt distributionssystem inden for dette omraade er lovligt efter artikel 85, stk . 1, afhaenger navnlig af, hvilke kriterier der anvendes for udvaelgelsen af detailforhandlerne . Kriterierne skal dels vaere objektive dels vaere kvalitativt udformet . En begraensning af antallet af salgssteder ud fra et kriterium om et vist lokalt indbyggerminimum pr . salgssted opfylder f.eks . ikke disse betingelser .
34 Det maa herved bemaerkes, at anvendelsen af et kvantitativt kriterium foelgelig indebaerer, at et selektivt distributionssystem kommer i strid med forbudet i artikel 85, stk . 1 . Det tilfoejes, at Kommissionen er enekompetent til, naar den behandler en ansoegning om fritagelse i henhold til artikel 85, stk . 3, at undersoege, om et saadant kriterium er berettiget efter de betingelser, der er opstillet i naevnte bestemmelse .
35 Tredje del af det foerste og andet spoergsmaal maa herefter besvares med, at et selektivt distributionssystem for aviser og tidsskrifter, som paavirker handelen mellem medlemsstaterne, er forbudt efter traktatens artikel 85, stk . 1, saafremt udvaelgelsen af videreforhandlerne sker i henhold til kvantitative kriterier . Kommissionen kan dog, paa grundlag af en ansoegning om fritagelse i henhold til artikel 85, stk . 3, undersoege, om saadanne kriterier er berettigede i et konkret tilfaelde .
d ) Anvendelsen af distributionssystemet i praksis
36 Det fjerde spoergsmaal, som herefter skal gennemgaas, rejser problemet om, hvorvidt den omstaendighed, at et distributionsagentur tilhoererende en bestemt gruppe virksomheder, i forbindelse med et selektivt distributionssystem, der principielt er foreneligt med artikel 85, anvender mindre strenge kriterier over for detailhandlere tilhoerende samme gruppe virksomheder end over for andre detailhandlere, er en adfaerd, som goer systemet uforeneligt med artikel 85 .
37 Det fremgaar af de ovenfor anfoerte betragtninger og i oevrigt af fast retspraksis, at et selektivt distributionssystem kun kan betragtes som foreneligt med traktatens artikel 85, stk . 1, saafremt kriterierne for udvaelgelsen af forhandlerne er objektive og ensartede og anvendes uden forskelsbehandling . Det maa saaledes anses for diskriminerende at anvende saadanne kriterier mindre strengt over for virksomheder, der tilhoerer samme gruppe som distributionsagenturet selv .
38 Foelgelig maa det fjerde spoergsmaal besvares med, at et selektivt distributionssystem for aviser og tidsskrifter, som paavirker samhandelen mellem medlemsstaterne, er forbudt efter traktatens artikel 85, stk . 1, saafremt kriterierne for udvaelgelsen af videreforhandlerne anvendes mindre strengt over for virksomheder, som tilhoerer en bestemt gruppe af virksomheder, end over for andre detailhandlere .
e ) De bindende priser
39 Endelig drejer det tredje spoergsmaal sig om, hvorvidt et krav om overholdelse af bindende salgsspriser i forbindelse med et selektivt distributionssystem for aviser og tidsskrifter, er i strid med forbudene i traktatens artikel 85 .
40 AMP har herom gjort gaeldende, at priserne paa aviser og tidsskrifter fastsaettes af udgiverne og ikke af distributionsagenturet, saaledes som det synes at vaere den nationale rets opfattelse . Kravet om, at detailhandlerne skal overholde de af udgiverne fastsatte priser, skyldes ifoelge AMP de saerlige forhold i forbindelse med distributionen af aviser og tidsskrifter, som er naevnt ovenfor .
41 Forbundsrepublikken Tysklands regering, som alene har interveneret i sagen for at afgive indlaeg om det tredje spoergsmaal, har anfoert, at pressefriheden, der er beskyttet som en grundlaeggende rettighed i medlemsstaternes forfatninger og i Domstolens praksis, indebaerer friheden til at bidrage til den offentlige meningsdannelse . Af denne grund er aviser og tidsskrifter samt distributionen heraf karakteriseret ved en raekke specielle forhold . Efter den tyske regerings opfattelse foelger det af disse varers natur, at de maa distribueres meget hurtigt, fordi de hurtigt foraeldes, og den periode, hvori de kan saelges, foelgelig er meget kort ; efter udloebet af denne periode, hvis laengde afhaenger af, hvilket specifikt produkt der er tale om, har aviser og tidsskrifter praktisk talt ikke laengere nogen vaerdi . Hertil kommer deres uensartethed og den uelastiske efterspoergsel, idet den enkelte avis eller det enkelte tidsskrift i det store og hele har hver sin laeserkreds .
42 Heraf konkluderer den tyske regering, at ud fra et konkurrencemaessigt synspunkt er situationen paa markedet for aviser og tidsskrifter saa speciel, at man ikke her kan anvende de principper, der er udviklet inden for andre omraader . Anerkendte man nemlig ikke muligheden for at fastsaette bindende priser for aviser og tidsskrifter, ville enhvert distributionssystem paa dette omraade, som er hensigtsmaessigt udformet, vaere uforenelig med konkurrencereglerne og have katastrofale foelger for pressefriheden og pressens alsidighed . Ifoelge den tyske regering er det i den forbindelse ikke uden betydning at konstatere at lovgivningerne i de fleste medlemsstater anerkender ordninger med bindende priser for distribution af aviser og tidsskrifter, eller at saadanne ordninger praktiseres uden at stoede paa vanskeligheder .
43 Efter Kommissionens opfattelse er enhver prisfastsaettelsesklausul i sig selv konkurrencebegraensende og som saadan omfattet af forbudet i artikel 85, stk . 1 . Kommissionen underkender ikke avisers og tidsskrifters saerlige karakter, og herunder den maade, hvorpaa de distribueres, men den finder, at denne omstaendighed ikke kan undtage dem fra traktatens artikel 85, stk . 1 . Derimod maa de virksomheder, der oensker at paaberaabe sig avisers og tidsskrifters saerlige karakter, goere dette gaeldende under en procedure om fritagelse i henhold til artikel 85, stk . 3 .
44 Herom bemaerkes for det foerste, at de prisfastsaettelser, som gennemfoeres i kontrakter med tredjemaend, i sig selv udgoer en konkurrencebegraensning i artikel 85, stk . 1 ' s forstand . Bestemmelsen naevner selv aftaler vedroerende fastsaettelse af salgspriser som et eksempel paa en ifoelge traktaten forbudt adfaerd .
45 Naar der ved en aftale er skabt et selektivt distributionssystem, som beroerer samhandelen mellem medlemsstaterne, og aftalen indeholder en prisfastsaettelsesklausul, er der under disse omstaendigheder kun mulighed for at fravige forbudet i traktatens artikel 85, stk . 1, saafremt Kommissionen traeffer en beslutning herom efter de betingelser, som er fastsat i samme bestemmelses stk . 3 .
46 Saafremt udgiverne ikke har andre muligheder for at udligne deres oekonomiske byrde ved at skulle tage usolgte eksemplarer tilbage end ved at fastsaette detailpriser for distributionen af aviser og tidsskrifter, og saafremt tilbagetagelsen er den eneste metode til at sikre forbrugerne et bredt udvalg af aviser og tidsskrifter, boer Kommissionen tage hensyn hertil i forbindelse med sin undersoegelse af aftalen under en procedure i henhold til artikel 85, stk . 3 .
47 Det tredje spoergsmaal maa herefter besvares med, at et selektivt distributionssystem for aviser og tidsskrifter, som indeholder et krav om overholdelse af bindende salgspriser, er i strid med artikel 85, stk . 1 . Kommissionen kan dog ved gennemgangen af en ansoegning om fritagelse i henhold til artikel 85, stk . 3, undersoege, om kravet som et led i distributionssystemet er berettiget i et konkret tilfaelde .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
48 De udgifter, der er afholdt af Forbundsrepublikken Tysklands regering og af Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende de spoergsmaal, som er forelagt af praesidenten for tribunal de commerce de Bruxelles ved dom af 21 . oktober 1983, for ret :
1 ) EOEF-traktatens artikel 85, stk . 1, skal fortolkes saaledes, at den finder anvendelse paa en helhed af aftaler mellem et agentur, som er specialiseret i distribution af aviser og tidssskrifter i en medlemsstat, og stoerstedelen af udgiverne af disse varer, der er etableret paa medlemsstatens omraade, samt visse andre udgivere, der er etableret i andre medlemsstater, og hvis produkter distribueres i foerstnaevnte medlemsstat, saafremt godkendelsen af de salgssteder, hvorfra detailsalget sker, ved denne helhed af aftaler i praksis overlades til naevnte agenturs skoen eller til et af agenturet i henhold til aftalerne oprettet organ .
2)Et selektivt distributionssystem for aviser og tidsskrifter, som paavirker handelen mellem medlemsstaterne, er forbudt efter traktatens artikel 85, stk . 1, saafremt udvaelgelsen af videreforhandlerne sker i henhold til kvantitative kriterier . Kommissionen kan dog, paa grundlag af en ansoegning om fritagelse i henhold til artikel 85, stk . 3, undersoege, om saadanne kriterier er berettigede i et konkret tilfaelde .
3)Et system som det naevnte er forbudt efter artikel 85, stk . 1, saafremt kriterierne for udvaelgelsen af videreforhandlerne anvendes mindre strengt over for virksomheder, som tilhoerer en bestemt gruppe af virksomheder, end over for andre detailhandlere .
4)Et selektivt distributionssystem for aviser og tidsskrifter, som indeholder et krav om overholdelse af bindende salgspriser, er i strid med artikel 85, stk . 1 . Kommissionen kan dog ved gennemgangen af en ansoegning om fritagelse i henhold til artikel 85, stk . 3, undersoege, om kravet som et led i distributionssystemet er berettiget i et konkret tilfaelde .