61982CJ0190_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 28 . juli 1983, har Adam P . H . Blomefield, der er tjenestemand ved Kommissionen i loenklasse LA 7, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning af 7 . januar 1982, hvorved den afviste at aendre det loentrin, som sagsoegeren blev indplaceret paa ved sin udnaevnelse den 1 . august 1977 .
2 Det fremgaar af sagen, at sagsoegeren efter at have bestaaet udvaelgelsesproeve KOM/LA/141 ( EFT C 127, 1976, s . 6 ) i loebet af 1977 blev ansat i en stilling som assisterende oversaetter i henhold til meddelelse om ledig stilling 54/77 . I meddelelsen var arbejdsomraadet beskrevet saaledes : »Oversaettelse af tekster af enhver art for Kommissionens tjenestegrene« ; for saa vidt angaar kvalifikationskravene, skulle ansoegerne blandt andet have »en vis erfaring i oversaettelse« .
3 Som det fremgaar af en skrivelse af 22 . april 1977, havde Kommissionen oprindelig til hensigt at indplacere sagsoegeren i loenklasse LA 8, loentrin 2 . Ved skrivelse af 6 . maj 1977 anfoerte Adam Blomefield, at i betragtning af hans alder ( dengang 31 aar ) og hans forudgaaende faglige erfaring i en privat virksomhed, hvor han havde behandlet sager af faellesskabsretlig karakter og udfoert oversaettelsesarbejde vedroerende faellesskabsretlige retsakter, burde han indplaceres i loenklasse LA 7 .
4 Kommissionen efterkom anmodningen, og sagsoegeren blev derefter udnaevnt til tjenestemand paa proeve i loenklasse LA 7, loentrin 1, med virkning fra den 1 . august 1977 . Ved beslutning af 26 . april 1978 blev han fastansat i samme loenklasse og loentrin .
5 I marts 1981 tilstillede generaldirektoeren for personale samtlige ansatte en cirkulaereskrivelse indeholdende en »beslutning vedroerende de i forbindelse med ansaettelse gaeldende kriterier for indplacering i loenklasse og paa loentrin« ; beslutningen, som oprindelig var udstedt den 6 . juni 1973, var vedlagt to bilag, henholdsvis bilag II og III, vedroerende beslutningens anvendelse i praksis og sammensaetningen af det i beslutningens artikel 6 naevnte »indplaceringsudvalg« .
6 Efter at have modtaget naevnte cirkulaereskrivelse forelagde sagsoegeren ved skrivelse af 6 . juni 1981 i medfoer af tjenestemandsvedtaegtens artikel 90, stk . 1, Kommissionen en ansoegning om indplacering paa loentrin 3 i loenklasse LA 7 med virkning fra hans ansaettelse . Han anfoerte, at han ved ansaettelsen ikke havde kendskab til beslutningen af 6 . juni 1973 og gjorde gaeldende, at han ved sin tiltraeden af tjenesten kunne dokumentere naesten 7 aars faglig erfaring som ansat i en privat virksomhed i Det forenede Kongerige . Han bemaerkede, at han i betragtning af naevnte erfaring burde vaere givet en anciennitetsforbedring af loentrin paa 48 maaneder i henhold til beslutningens artikel 5 og bilag II til cirkulaereskrivelsen .
7 Ved skrivelse af 7 . januar 1982 besvarede det kommissionsmedlem, der var ansvarlig for personalespoergsmaal, sagsoegerens ansoegning saaledes :
»Som ansaettelsesmyndighed skal jeg besvare Deres ansoegning om aendret indplacering . . .
Indplaceringsudvalget har paa ny gennemgaaet Deres sag i lyset af de kriterier, der er fastsat i beslutningen af 6 . juni 1973 og praksis med hensyn til anvendelsen af de naevnte kriterier paa det tidspunkt, hvor de ansoegere, der havde bestaaet udvaelgelsesproeve KOM/LA/141, blev ansat .
Paa sit moede den 11 . november 1981 har indplaceringsudvalget atter bekraeftet, at Deres indplacering i loenklasse LA 7, loentrin 1, var i overensstemmelse med de kriterier, der var gaeldende paa det tidspunkt, hvor De blev ansat, og med indplaceringen i loenklasse og loentrin af andre ansoegere fra samme udvaelgelsesproeve ; udvalget har derfor konkluderet, at det ikke fandt anledning til at aendre Deres oprindelige indplacering .
Jeg skal herved meddele Dem, at jeg er enig med udvalget, og beklager derfor ikke at kunne imoedekomme Deres ansoegning om aendret indplacering« .
8 I medfoer af vedtaegtens artikel 90, stk . 2, indbragte sagsoegeren en klage over naevnte beslutning ; klagen blev registeret den 8 . januar 1982 . Da klagen ikke blev besvaret inden for den i vedtaegten fastsatte frist, anlagde sagsoegeren den 28 . juli 1982 sag, idet han paaberaabte sig vedtaegtens artikel 32, 2 . punktum, samt artikel 5, stk . 1, i beslutningen af 6 . juni 1973, og punkt 3, litra c ), i bilag II til cirkulaereskrivelsen af marts 1981 .
Formalitetsspoergsmaalet
9 Kommissionen har rejst tvivl om, hvorvidt sagen kan antages til realitetsbehandling . Den har anfoert, at sagsoegeren allerede ved sin ansaettelse anfaegtede sin indplacering og i den forbindelse fremfoerte detaljerede argumenter, som viste, at han havde godt kendskab til de kriterier, der var gaeldende med hensyn til indplacering, og at sagsoegerens anmodning i oevrigt blev imoedekommet, idet sagsoegeren i sidste instans blev ansat i loenklasse LA 7, loentrin 1, i stedet for loenklasse LA 8, loentrin 2, som oprindelig bestemt . Kommissionen har bemaerket, at en sag, som anlaegges 5 aar efter sagsoegerens ansaettelse, og som vedroerer et spoergsmaal, der allerede er droeftet, og som blev afgjort i 1977, herefter maa anses som for sent anlagt .
10 Principielt er Kommissionens indsigelse begrundet, idet en tjenestemand ikke boer kunne anfaegte vilkaarene for sin oprindelige ansaettelse, efter at denne er blevet endelig . Saa meget mere kan han foelgelig ikke fremsaette tilbagevirkende krav vedroerende sin indplacering eller sine tidligere og fremtidige vederlag .
11 Disse overvejelser boer imidlertid i naervaerende sag ikke foere til, at sagen afvises fra realitetspaakendelse . Det fremgaar af oplysningerne i sagen, at Kommissionens meddelelse i 1981 af beslutningen af 6 . juni 1973 var en ny omstaendighed, der kunne foere visse tjenestemaend til at fremsaette anmodning om aendret indplacering under henvisning til deres gode tro . Det bemaerkes desuden, at sagsoegeren i medfoer af vedtaegtens artikel 90, stk . 1, havde forelagt en ansoegning for Kommissionen, som tog stilling til den og traf en udtrykkelig afgoerelse herom .
12 Sagen vil herefter vaere at fremme til realitetsbehandling .
Realiteten
13 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at i henhold til artikel 5, stk . 1, i beslutningen af 6 . juni 1973 skal en ansoeger, der har faglig erfaring ud over den, der tages i betragtning ved indplaceringen i en loenklasse ved udnaevnelsen, gives en anciennitetsforbedring, og at det fremgaar af den oversigt, der findes som bilag til beslutningen, at en faglig erfaring paa 5 aar og derover giver ret til den stoerst mulige anciennitetsforbedring, der kan gives i medfoer af vedtaegtens artikel 32, stk . 2, dvs . 48 maaneder . Sagsoegeren har anfoert, at han paa tidspunktet for sin ansaettelse havde naesten 7 aars faglig erfaring, der maatte anses for relevant i henhold til punkt 3, litra c ), i bilag II til cirkulaereskrivelsen af marts 1981 ; sagsoegeren burde derfor ved sin ansaettelse have vaeret udnaevnt direkte paa loentrin 3 i loenklasse LA 7 .
14 Heroverfor har Kommissionen gjort gaeldende, at det paa ingen maade fremgaar af de bestemmelser, sagsoegeren har paaberaabt sig, at der ved indplaceringen paa loentrin kan tages hensyn til en hvilken som helst faglig erfaring, der er
erhvervet i kategori A . Kommissionen har fremhaevet, at i henhold til vedtaegtens artikel 32, 2 . punktum, skal erfaringen vaere »saerlig«, og at der i henhold til punkt 3, litra c ), i bilag II til cirkulaeret kun kan tages hensyn til erfaring, der er »relevant for arbejdet« .
15 Kommissionen anerkender, at sagsoegeren ved sin ansaettelse kunne paaberaabe sig en vis faglig erfaring, men har bestridt, at den paagaeldende erfaring kan betragtes som saerlig og relevant for arbejdet i den i vedtaegtens artikel 32 forudsatte betydning, idet der er tale om at besaette en stilling som oversaetter, der ifoelge meddelelsen om ledig stilling skal oversaette tekster »af enhver art« for Kommissionens tjenestegrene . Kommissionen har for saa vidt ikke bestridt, at sagsoegeren under sin tidligere ansaettelse ved en privat virksomhed havde udfoert oversaettelsesarbejde vedroerende et vist antal tekster fra Faellesskabet . Den har understreget, at den allerede havde taget hensyn til den paagaeldende erfaring ved at godskrive sagsoegeren en faglig erfaring paa 1 aar, saaledes at sagsoegeren blev ansat i loenklasse LA 7 i stedet for i LA 8 . Da sagsoegerens saerlige erfaring ikke oversteg den erfaring, der blev taget i betragtning ved indplaceringen i en loenklasse, kan der ikke uden at fravige artikel 5, stk . 1, i beslutningen af 6 . juni 1973 blive tale om at give sagsoegeren en yderligere anciennitetsforbedring .
16 For at afgoere dette spoergsmaal skal der foerst tages stilling til, hvilken karakter og retlig vaerdi, beslutningen af 6 . juni 1973 og cirkulaereskrivelsen af marts 1981 har i forhold til vedtaegten .
17 Ifoelge betragtningerne til beslutningen er den udstedt med hjemmel i blandt andet vedtaegtens artikler 5, stk . 3, 29, 30, 31 og 32 for at garantere, at der med hensyn til fastsaettelsen af loenklasse og indplacering paa loentrin ved ansaettelse gaelder samme betingelser for ansaettelse og karriereforloeb for tjenestemaend, som hoerer til samme kategori eller tjenestegruppe .
18 Ifoelge Kommissionens oplysninger blev beslutningen offentliggjort foerste gang i 1977 i »Personaleposten«, tilsyneladende dog ikke i sin fulde ordlyd . I marts 1981 blev beslutningen paa ny rundsendt i den allerede naevnte cirkulaereskrivelse fra generaldirektoeren for personale .
19 Som ovenfor anfoert indeholder den paagaeldende cirkulaereskrivelse ud over selve beslutningen og den oversigt, der henvises til i dens artikel 5, et bilag, betegnet som bilag II, med overskriften »anvendelse i praksis samt bemaerkninger« . Der er tale om et forklarende dokument, som sammenfatter den praksis, »indplaceringsudvalget« har fulgt ved anvendelsen af beslutningen .
20 Selv om den paagaeldende beslutning ikke kan betragtes som en almindelig gennemfoerelsesbestemmelse i henhold til vedtaegtens artikel 110, maa den herefter anses for et internt direktiv . Som Domstolen har fastslaaet ( dommen af 30 . 1 . 1974, Louwage mod Kommissionen, sag 148/73, Sml ., s . 81 ) maa et saadant internt direktiv betragtes som indeholdende retningslinjer, som administrationen har paalagt sig selv, og som den ikke kan tilsidesaette uden begrundelse, idet principperne om den ligelige behandling ellers ville blive kraenket .
21 Det maa fremhaeves, at Kommissionen ikke i denne sag har fremfoert en eneste saerlig omstaendighed, paa grundlag af hvilken den kunne tilsidesaette de retningslinjer, den har fastsat for sig selv . Det maa dog i den forbindelse erindres, at der i interne direktiver, der udstedes af faellesskabsinstitutionerne, ikke under nogen omstaendigheder lovligt kan fastsaettes regler, der fraviger vedtaegten .
22 Det bemaerkes, at i henhold til vedtaegtens artikel 32, 2 . punktum, kan ansaettelsesmyndigheden »under hensyn til den paagaeldendes uddannelse og saerlige faglige erfaringer« give tjenestemanden en anciennitetsforbedring inden for loenklassen .
23 Artikel 5, stk . 1, i beslutningen af 6 . juni 1973 bestemmer, at »saafremt en ansoeger har faglig erfaring ud over den, der tages i betragtning ved indplaceringen i en loenklasse, tager ansaettelsesmyndigheden hensyn hertil ved at give den paagaeldende en anciennitetsforbedring efter vedlagte tabel« . En saadan forbedring kan gives for hver 12 maaneders faglig erfaring, dog kun op til 48 maaneder ud over det ene aars erfaring, der under alle omstaendigheder kraeves for udnaevnelse i loenklasse LA 7 .
24 Set i lyset af vedtaegtens artikel 32 kan de i beslutningen af 6 . juni 1973 givne retningslinjer kun vedroere en faglig erfaring, der kan betegnes som »saerlig« i forhold til den stilling, der skal besaettes . Det er derfor med rette, at Kommissionen med hensyn til en analog situation i beslutningens artikel 2 har anfoert, at »den faglige erfaring vurderes under hensyntagen til den stilling, der skal besaettes« ; tilsvarende hedder det i bilag II til cirkulaereskrivelsen af marts 1981, at i praksis godskrives der for stillingsgruppe LA 7-LA 6 kun erfaring, der er »relevant for arbejdet«, dog under den yderligere betingelse, at den er erhvervet i kategori A, dvs ., at der er tale om erfaring paa universitetsniveau .
25 Det vil derimod vaere i strid med vedtaegtens artikel 32 at foelge en praksis, hvorefter der godskrives forudgaaende faglig erfaring, som ikke er saerlig i forhold til den stilling, der skal besaettes, saaledes som ordene »erfaring som oversaetter, oekonom, jurist osv . . . . « i punkt 3, litra c ), i bilag II synes at forudsaette .
26 Ansaettelsesmyndigheden kan saaledes kun godskrive en tidligere erhvervet faglig erfaring, saafremt den paagaeldende erfaring anerkendes at have et passende niveau og er af en art, der specielt passer til den paagaeldende stilling . Naar det tages i betragtning, hvor mange forskellige former for faglig erfaring, ansoegere til stillinger som EF-tjenestemaend kan dokumentere, maa den kompetente myndighed anerkendes at have et skoen med hensyn til alle de aspekter, der kan taenkes at vaere af betydning i forbindelse med anerkendelse af tidligere erhvervede erfaringer, saavel med hensyn til deres art og varighed som med hensyn til den mere eller mindre snaevre forbindelse med kvalifikationskravene for den stilling, der skal besaettes .
27 Det fremgaar af sagen, at Kommissionen, der handler paa grundlag af indplaceringsudvalgets indstilling, har vurderet den faglige erfaring, som sagsoegeren tidligere havde erhvervet, to gange, dels i forbindelse med den foerste klage angaaende indplaceringen i loenklasse, dels i forbindelse med den anden ansoegning, som sagsoegeren forelagde efter rundsendelsen af beslutningen af 6 . juni 1973 . De bevisligheder, sagsoegeren har fremlagt under sagen, har intet frembragt, der kan begrunde den antagelse, at Kommissionen ved at afslaa at anerkende en saerlig erfaring, der gaar udover det ene aars erfaring, der er noedvendig for indplacering i loenklasse LA 7, har begaaet en aabenbar fejl, eller at den har ladet sig lede af hensyn, der er den i saadanne tilfaelde
noedvendige objektivitet uvedkommende . Tvaertimod fremgaar det af sagen, at sagsoegerens tidligere beskaeftigelse, saaledes som han selv beskrev den i forbindelse med sin ansaettelse, kun har haft en fjern og begraenset forbindelse med de arbejdsopgaver, han senere har udfoert for Faellesskabet som oversaetter i en ikke-specialiseret tjenestegren .
28 Sagsoegte vil herefter vaere at frifinde .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
29 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den tabende part til at afholde sagens omkostninger .
30 I henhold til procesreglementets artikel 70 baerer institutionerne imidlertid selv de udgifter, de har afholdt i sager anlagt af de ansatte ved Faellesskaberne .
Afgørelse
Pa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( anden afdeling )
1 . Sagsoegte frifindes .
2 . Hver part baerer sine omkostninger .