61987CC0225_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
++++
Hoeje Domstol .
1 . I denne sag har tretten tjenestemaend ved Domstolen anfaegtet den afgoerelse, som udvaelgelseskomitéen for den interne udvaelgelsesproeve nr . CJ 80/86 traf om ikke at give dem adgang til de skriftlige proever under henvisning til, at de ikke opfyldte de betingelser, der var fastsat i meddelelsen om udvaelgelsesproeve vedroerende kvalifikationsbeviser, eksamensbeviser og faglig erfaring . I henhold til denne meddelelse skulle ansoegerne besidde et eksamensbevis for afsluttet gymnasieuddannelse eller en hermed ligestillet faglig erfaring ( afsnit II, foerste led i meddelelsen om udvaelgelsesproeve ). Desuden skulle ansoegerne besidde en faglig erfaring, der helt del delvis var erhvervet som tjenestemand eller midlertidigt ansat ved en af De Europaeiske Faellesskabers institutioner, hvorved det anfoertes, at de ansoegere, som godtgjorde at besidde en faglig erfaring i stedet for naevnte eksamensbevis ikke kunne anvende denne periode til at opfylde den yderligere betingelse om en praktisk erfaring ( udvaelgelsesproevens afsnit II, andet led ). For nemheds skyld skal jeg anvende udtrykket "supplerende faglig erfaring" ved min gennemgang af denne sidstnaevnte adgangsbetingelse .
Ifoelge udvaelgelseskomitéen besad ingen sagsoeger et bevis for afsluttet gymnasieuddannelse, hvilket er ubestridt i denne sag . Udvaelgelseskomitéen foretog derfor en bedoemmelse af, om de besad en hermed ligestillet faglig erfaring . Udvaelgelseskomitéen kom til det resultat, at elleve ansoegere ikke opfyldte betingelsen om en faglig erfaring ligestillet med et bevis for afsluttet gymnasieuddannelse . For to sagsoegeres vedkommende fandt udvaelgelseskomitéen, at de havde godtgjort at besidde en saadan erfaring, men ikke opfyldte betingelsen om en supplerende faglig erfaring .
Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter skal jeg jeg i oevrigt henvise til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen .
2 . Sagsoegerne stoetter deres kollektive soegsmaal paa fire soegsmaalsgrunde : 1 ) overtraedelse af vedtaegtens artikel 25, idet afgoerelserne fra udvaelgelseskomitéen for den anfaegtede udvaelgelsesproeve var utilstraekkeligt begrundet; 2 ) overtraedelse af meddelelsen om udvaelgelsesproeve og af vedtaegtens artikel 5, idet de kriterier, som udvaelgelseskomitéen havde fastsat med henblik paa bedoemmelsen af, om der forelaa en faglig erfaring ligestillet med et eksamensbevis for afsluttet gymnasieuddannelse var behaeftet med en retlig og faktisk vildfarelse; 3 ) overtraedelse af princippet om ligebehandling og princippet om forbud mod forskelsbehandling mellem tjenestemaend ved fastsaettelsen af naevnte kriterier; 4 ) overtraedelse af generelle retsprincipper, idet udvaelgelseskomitéen ikke havde taget hensyn til, at visse sagsoegere tidligere havde faaet adgang til deltagelse i tilsvarende udvaelgelsesproever .
Jeg skal behandle disse forskellige soegsmaalsgrunde successivt, idet jeg imidlertid foerst vil behandle den anden og tredje soegsmaalsgrund, som begge vedroerer de kriterier, som udvaelgelseskomitéen fastsatte til bedoemmelsen af ansoegernes faglige erfaring . Spoergsmaalet om der kan siges at vaere tale om en utilstraekkelig begrundelse i de afgoerelser fra udvaelgelseskomitéen, hvorefter visse ansoegere ikke fik adgang til proeverne, skoent de tidligere havde faaet adgang til tilsvarende udvaelgelsesproever, vil jeg ikke behandle under gennemgangen af den foerste soegsmaalsgrund, men foerst under min gennemgang af den sidste .
Foerste soegsmaalsgrund : manglende begrundelse
De relevante omstaendigheder
3 . Personaleafdelingen forelagde 104 ansoegninger til udvaelgelseskomitéens gennemgang . Udvaelgelseskomitéen foretog foerst en bedoemmelse af, om ansoegerne opfyldte adgangsbetingelserne . Resultatet af denne gennemgang var, at udvaelgelseskomitéen maatte afvise 32 ansoegninger .
De ansoegere, som udvaelgelseskomitéen ikke havde kunnet give adgang til proeverne, modtog foerst individuelt en skrivelse, hvori udvaelgelseskomitéen angav den adgangsbetingelse, som disse ansoegere ikke opfyldte . Som foelge af denne skrivelse rettede otte af de tretten sagsoegeren direkte eller via personaleafdelingen individuelt henvendelse til udvaelgelseskomitéen og anmodede denne om at tage dens afgoerelser op til fornyet overvejelse . Hovedparten af disse henvendelser vedroerte spoergsmaalet om, hvilke kriterier udvaelgelseskomitéen havde lagt til grund ved bedoemmelsen af betingelsen om en faglig erfaring ligestillet med et eksamensbevis for afsluttet gymnasieuddannelse . Ingen af dem vedroerte spoergsmaalet om en supplerende faglig erfaring . To anmodninger ( nemlig Mullers og Mallabys ) vedroerte bl.a . spoergsmaalet om, hvorvidt udvaelgelseskomitéens afslag paa deltagelse i udvaelgelsesproeven var foreneligt med de afgoerelser i modsatte retning, som udvaelgelseskomitéen for tidligere B-udvaelgelsesproever havde truffet . Endelig havde Cano rejst spoergsmaalet om, hvorledes hendes eksamensbevis HAVO, som hun havde opnaaet i Nederlandene, skulle bedoemmes . Som foelge af disse anmodninger udarbejdede udvaelgelseskomitéen en skrivelse, som indeholdt tre afsnit . I det foerste afsnit redegjorde udvaelgelseskomitéen for, hvorledes den havde fortolket betingelsen om et eksamensbevis for en afsluttet gymnasieuddannelse . I det andet afsnit angav den de kriterier, som udvaelgelseskomitéen havde lagt til grund ved bedoemmelsen af, om en ansoeger besad en faglig erfaring ligestillet med naevnte eksamensbevis . Dette afsnit indeholdt det skema, som udvaelgelseskomitéen havde anvendt ved sin afgoerelse af, om ansoegerne ud fra deres uddannelsesniveau og karakteren af deres erfaring samt varigheden af denne kunne anses for at besidde en erfaring, der var ligestillet med et eksamensbevis for afsluttet gymnasieuddannelse . Endelig oplyste udvaelgelseskomitéen i det tredje afsnit om grundene til, at den ikke havde kunnet tage hensyn til, at visse ansoegere tidligere havde faaet adgang til deltagelse i andre udvaelgelsesproever i katagori B .
Denne skrivelse blev tilstillet alle de ansoegere, hvis faglige erfaring havde vaeret genstand for den paagaeldende bedoemmelse, herunder de ansoegere, som ikke havde anmodet om yderligere forklaringer . I foelgeskrivelsen meddelte udvaelgelseskomitéen, at den ansaa skrivelsen for at indeholde en fuldstaendig besvarelse af de anmodninger, som var blevet rettet til den, og ikke havde til hensigt individuelt at besvare disse anmodninger .
Efter denne skrivelse rettede to af sagsoegerne endnu engang henvendelse til udvaelgelseskomitéen, hvorved de oplyste denne om visse forhold vedroerende deres uddannelsesforloeb og deres faglige erfaring . De paagaeldende sagsoegere har selv anfoert, at formaalet med disse henvendelser var at aendre udvaelgelseskomitéens bedoemmelse . Cano havde saaledes anmodet udvaelgelseskomitéen om at tage dens afgoerelse om ikke at anse det nederlandske eksamensbevis HAVO som et eksamensbevis for en afsluttet gymnasieuddannelse, op til fornyet vurdering . Endvidere havde hun redegjort for de arbejdsopgaver, hun havde udfoert, inden hun blev ansat som tjenestemand ved Domstolen . Udvaelgelseskomitéen foretog en ny gennemgang af deres ansoegninger, men fandt ikke, at de omstaendigheder, den var blevet gjort bekendt med, indeholdt noget, som kunne aendre dens afgoerelse om ikke at give disse to ansoegere adgang til proeverne . De to ansoegere fik personligt besked om dette resultat .
De relevante bestemmelser og Domstolens praksis
4 . Vedtaegtens artikel 25, stk . 2, bestemmer foelgende :
"Enhver afgoerelse, der traeffes i henhold til denne vedtaegt om en bestemt person, skal straks meddeles den paagaeldende tjenestemand skriftligt . Enhver afgoerelse, der indebaerer et klagepunkt, skal begrundes ."
Domstolen har i flere domme redegjort for formaalet og raekkevidden af den begrundelsespligt, som paahviler en udvaelgelseskomité :
"Forpligtelsen til at begrunde en afgoerelse som indeholder et klagepunkt, har til formaal dels at goere det muligt for Domstolen at udoeve sin legalitetskontrol med afgoerelsen, dels at give den beroerte de oplysninger, der er noedvendige for at vide, om afgoerelsen har lovhjemmel . En udvaelgelseskomités afgoerelse om ikke at give en ansoeger adgang til proeverne i en udvaelgelsesproeve kan derfor kun vaere tilstraekkeligt begrundet, saafremt den oplyser den beroerte om grundene til, at vedkommende ikke opfylder de ved udvaelgelsen anvendte kriterier ." ( Dom af 8 . marts 1988, Sergio m.fl . mod Kommissionen 64, 71-73 og 78/86, Sml . s . 1399, praemis 48; jfr . ogsaa dom af 26 . november 1981, Michel mod Parlamentet, 195/80, Sml . s . 2861 og dom af 9 . juni 1983, Verzyck mod Kommissionen, 225/82, Sml . s . 1991 )
Domstolen har endvidere i flere domme udtalt, at udvaelgelseskomitéen for en udvaelgelsesproeve med talrige ansoegere ved udoevelsen af dens begrundelsespligt kan gaa frem i to stadier :
"Udvaelgelseskomitéen for en udvaelgelsesproeve med et stort antal ansoegere kan paa det foerste stadium blot tilsende de ansoegere, der ikke har faaet adgang til proeverne, en meddelelse om kriterierne og resultatet af udvaelgelsen og foerst give individuel oplysninger senere til de ansoegere, der udtrykkelig anmoder herom ." ( Dom af 28 . februar 1989, Basch m.fl . mod Kommissionen, 100, 146 og 153/87, Sml . s . 447, praemis 10; jfr . ligeledes dommene i de naevnte sager Michel Verzyck og Sergio samt dom af 16 . december 1987, Beiten mod Kommissionen, 206/85, Sml . s . 5301 )
Domstolen statuerede endelig i naevnte dom Basch, at de afgoerelser om afslag paa deltagelse i udvaelgelsesproeven, som udvaelgelseskomitéen havde truffet, ikke var tilstraekkeligt begrundede, idet sagsoegerne kun havde modtaget
"standardskrivelser, der ikke indeholdt nogen saerlig oplysning om grundene til afvisningen ." ( praemis 11 ).
Vurdering
5 . Henset til antallet af ansoegere er der utvivlsomt tale om en udvaelgelsesproeve med mange ansoegere . Udvaelgelseskomitéen kunne da i henhold til Domstolens praksis, efter min mening, noejes med at meddele de ansoegere, som ikke havde faaet adgang til proeverne, hvilken adgangsbetingelse disse ikke opfyldte, og alene give de ansoegere, som udtrykkeligt anmodede herom, individuelle forklaringer . Otte af de tretten sagsoegere anmodede rent faktisk udvaelgelseskomitéen om yderligere oplysninger, men - bortset fra spoergsmaalet om Mullers og Mallabys deltagelse i tidligere udvaelgelsesproever i katogorien B ( som jeg vil behandle senere ) samt problemet om det af Cono erhvervet eksamensbevis ( som denne sag ikke vedroerer ) - var der ikke tale om anmodninger med henblik paa at opnaa "individuelle" forklaringer, altsaa anmodninger med henblik paa at faa kendskab til, hvorledes udvaelgelseskomitéen konkret havde bedoemt de forskellige forhold i de paagaeldendes karriere . Formaalet med disse anmodninger, var derimod generelt at faa kendskab til de kriterier, som udvaelgelseskomitéen havde lagt til grund ved bedoemmelsen af ansoegernes faglige erfaring .
Udvaelgelseskomitéen besvarede de anmodninger om yderligere forklaringer, som blev rettet til dem . Udvaelgelseskomitéen gav disse forklaringer til alle ansoegere, hvis faglige erfaring den havde bedoemt, herunder de ansoegere, som ikke havde bedt om yderligere oplysninger, hvilket viser udvaelgelseskomitéens bestraebelser paa at sikre fuldstaendig ligebehandling mellem ansoegerne . Forklaringerne var imidlertid indeholdt i én skrivelse og var altsaa ikke "individuel ". Tvaertimod anfoerte udvaelgelseskomitéen ifoelge skrivelsen, at udvaelgelseskomitéen ikke havde til hensigt individuelt at besvare de anmodninger, som var blevet rettet til den .
Dette afslag, som efter min mening kun vedroerte de spoergsmaal, der allerede var stillet til udvaelgelseskomitéen, var lidt uheldigt, idet det kan give indtryk af, at udvaelgelseskomitéen ikke ville besvare eventuelle individuelle spoergsmaal, som senere blev rettet til den . Konkret havde udvaelgelseskomitéen imidlertid endnu engang gennemgaaet ansoegningerne fra de ansoegere, som ikke havde faaet adgang til proeverne, og som efter fremsendelsen af udvaelgelseskomitéens skrivelse havde tilstillet denne yderligere oplysninger om deres karriereforloeb og havde givet disse ansoegere et individuelt svar . Naar henses hertil kunne man snarere have forventet, at udvaelgelseskomitéen havde meddelt de paagaeldende, at den var rede til at give dem yderligere forklaringer, som eventuelt ville vaere fornoedne efter indholdet af dens skrivelse .
6 . Under disse omstaendigheder opstaar spoergsmaalet, om udvaelgelseskomitéen har tilsidesat sin begrundelsespligt, fordi den alene fremsendte én skrivelse som svar paa de anmodninger, som var blevet rettet til den? Jeg mener ikke, at dette er tilfaeldet . Den begrundelsespligt, som paahviler en udvaelgelseskomité, maa nemlig ses ud fra dens formaal, der som bekendt er ( jfr . tidligere under punkt 4 ):
"dels at goere det muligt for Domstolen at udoeve sin legalitetskontrol med afgoerelsen, dels at give den beroerte de oplysninger, der er noedvendige for at vide, om afgoerelsen har lovhjemmel ".
Det afgoerende er altsaa ikke begrundelsens form, men dens indhold . Henset hertil mener jeg, at udvaelgelseskomitéens skrivelse udgjorde et rimeligt svar paa de spoergsmaal, som var blevet rettet til den og hvis formaal generelt var at faa kendskab til kriterierne for ansoegernes ligestillede faglige erfaring . Den omstaendighed, at udvaelgelseskomitéen meddelte ansoegerne disse kriterier, indebar efter min mening, at der for hovedpartens vedkommende ikke var behov for yderligere forklaringer . Ansoegerne blev saaledes oplyst om, hvilken erfaring udvaelgelseskomitéen havde fundet egnet til at anse for en erfaring ligestillet med et eksamensbevis for afsluttet gymnasieuddannelse, en erfaring, der var "erhvervet i en stilling, der normalt kraever et uddannelsesniveau paa linje med studentereksamen" ( jfr . punkt 7 ). Eksempelvis angav udvaelgelseskomitéen for saa vidt angaar sekretaerstillinger, at der mindst skulle vaere tale om en stilling som "direktionssekretaer ". Da stillingsbetegnelsen "direktionssekretaer" i henhold til vedtaegtens bilag I henhoerer under C1 fremgaar det klart ved laesning af skrivelsen, at kun en erfaring inden for institutionerne fra i hvert fald en C1-stilling kunnne tages i betragtning og at en erfaring uden for institutionerne kun blev taget i betragtning, hvis den var erhvervet i en stilling, der havde de samme funktioner og samme ansvar, som dem, der var forbundet med en C1-stilling . Endvidere gjorde det skema, der indeholdtes i skrivelsen, det ogsaa muligt for de paagaeldende ud fra deres studieforloeb og tidligere arbejde at finde frem til det antal aar, som udvaelgelseskomitéen havde fastsat for at en saadan erfaring kunne anses som ligestillet med et eksamensbevis for afsluttet gymnasieuddannelse . Hovedparten af ansoegerne kunne altsaa blot ved at anvende disse kriterier paa deres egne eksamensbeviser og karriereforloeb finde frem til hvor stort antal aars erfaring, de, ifoelge udvaelgelseskomitéen, manglede .
Kun i de tilfaelde, hvor udvaelgelseskomitéen skulle bedoemme, og det skal understreges, om de arbejdsopgaver, der var blevet udfoert uden for faellesskabsinstitutionerne svarede til det med en C1-stilling forbundne arbejde, havde udvaelgelseskomitéen vaeret noedt til at foretage en subjektiv vurdering, som ikke var baseret paa et praecist kriterium om loenklasse ( C1 ). Saadanne subjektive vurderinger noedvendiggoer efter min opfattelse individuelle forklaringer, hvis de paagaeldende anmoder herom . Men som sagen foreligger oplyst, var Couve den eneste, der reagerede paa udvaelgelseskomitéens skrivelse om, hvorledes udvaelgelseskomitéen havde bedoemt hendes erfaring uden for faellesskabsinstitutionerne . Udvaelgelseskomitéen havde i det konkrete tilfaelde foretaget en ny gennemgang af den paagaeldendes ansoegning ud fra de oplysninger, som hun havde meddelt den vedroerende karakteren af hendes arbejde uden for institutionerne ( jfr . punkt 3 ). Udvaelgelseskomitéen havde ved en individuel skrivelse meddelt hende, at den ikke havde fundet noget, der kunne berettige en aendring af dens afgoerelse om ikke at give hende adgang til proeverne .
Derfor mener jeg, at anbringendet om utilstraekkelig begrundelse, ikke kan tages til foelge .
Andet og tredje anbringende : kriterierne for bedoemmelsen af den faglige erfaring
De relevante omstaendigheder
7 . Der var tale om en udvaelgelsesproeve i kategori B . Domstolen skulle i dens egenskab af ansaettelsesmyndighed give meddelelse om udvaelgelsesproeven, og skulle herved overholde vedtaegtens artikel 5, stk . 1, tredje afsnit, som indeholder de mindstekrav, der stilles til de kvalifikationer, som tjenestemaend i denne kategori skal besidde, idet bestemmelsen definerer de paagaeldende funktioner som "sagsbehandlende funktioner, der kraever gymnasieuddannelse eller hermed ligestillet uddannelse eller faglige kundskaber ".
Meddelelsen om udvaelgelsesproeven indeholdt to betingelser vedroerende kvalifikationsbeviser/eksamensbeviser og noedvendige faglige erfaringer : dels skulle ansoegerne besidde et eksamensbevis for afsluttet gymnasieuddannelse eller en hermed ligestillet faglig erfaring; dels skulle de besidde en supplerende faglig erfaring, som helt delvis var erhvervet som tjenestemand eller ansat ved en institution i De Europaeiske Faellesskaber :
- enten en erfaring paa mindst 4 aar som sekretaer eller kontorist;
- eller mindst 2 aars erfaring med fuldtidsarbejde med opgaver af administrativ eller regnskabsmaessig karakter;
- eller mindst 2 aars erfaring med opgaver af dokumentarisk karakter .
Paa grund af denne meddelelse om udvaelgelsesproeve var udvaelgelseskomitéen noedsaget til at definere foelgende to begreber :
- "Eksamensbevis for afsluttet gymnasieuddannelse", idet et saadant eksamensbevis ikke eksisterer under samme benaevnelse i medlemsstaterne;
- "Faglig erfaring ligestillet med eksamensbevis for afsluttet gymnasieuddannelse ".
Udvaelgelseskomitéens definition af det foerste begreb har sagsoegerne ikke anfaegtet, og jeg skal derfor ikke komme ind paa det her . For saa vidt angaar det andet begreb, fastsatte udvaelgelseskomitéen praecise kriterier vedroerende arten og varigheden af den noedvendige faglige erfaring .
Vedroerende arten af den faglige erfaring, der kunne anses for en erfaring ligestillet med et eksamensbevis for afsluttet gymnasieuddannelse anfoerte udvaelgelseskomitéen foelgende :
"Kun en erfaring, der er erhvervet i en stilling, der normalt kraever et uddannelsesniveau paa linje med studentereksamen kan foere til erhvervelsen af paagaeldende erfaring . Arbejdet som sekretaer med stenografi, selv to-sproget, kan ikke anses for tilstraekkeligt . Hvis derimod sekretariatsarbejdet indebar, enten et ansvar for andre personers arbejde eller samarbejdsfunktioner har udvaelgelseskomitéen taget dette i betragtning ( af klarheds hensyn skal angives, at der her er tale om arbejde som direktionssekretaer )".
For saa vidt angaar den varighed af den faglige erfaring, der kraevedes for at denne kunne anses for ligestillet med et eksamensbevis for afsluttet gymnasieuddannelse anfoerte udvaelgelseskomitéen foelgende :
"Varigheden af en erfaring, der skal foere til samme niveau som resultatet af en gymnasieuddannelse, skal vaere af samme laengde som den tidsmaessige afstand mellem det af ansoegeren naaede uddannelsesniveau og afsluttet gymnasieuddannelse . Den skal under alle omstaendigheder klart overstige de skoleaar, som den skal erstatte ."
Under retsmoedet anfoerte Domstolens befuldmaegtigede, at de kriterier, som udvaelgelseskomitéen havde fastsat med henblik paa bedoemmelsen af en "ligestillet" faglig erfaring saavel skulle finde anvendelse paa en faglig erfaring, som ansoegerne havde erhvervet inden deres ansaettelse i en stilling ved en af institutionerne i De Europaeiske Faellesskaber som paa en faglig erfaring, de havde erhvervet som tjenestemaend eller ansatte i en af disse institutioner . De befuldmaegtigede bekraeftede, for saa vidt angaar bedoemmelsen af denne sidstnaevnte erfaring, at udvaelgelseskomitéen konkret havde skoennet, at kun en stilling i loenklasse C1 og opefter kunne anses for en faglig erfaring ligestillet med eksamensbevis for afsluttet gymnasieuddannelse . Endelig anfoerte Domstolens befuldmaegtigede, at udvaelgelseskomitéen ikke havde foretaget nogen som helst sondring efter ansoegernes tjenestelige placeringer .
Gaeldende bestemmelser og Domstolens praksis
8 . Artikel 5, stk . 1, i bilag III til vedtaegten bestemmer foelgende :
"Udvaelgelseskomitéen udfaerdiger efter at have set disse akter ( 1 ) listen over ansoegere, der opfylder de betingelser, der er fastsat i meddelelsen om udvaelgelsesproeven ."
Domstolen udtalte i dom af 18 . februar 1982 ( Ruske mod Kommissionen, 67/81, Sml . s . 661 ) foelgende :
"Selv om ansaettelsesmyndighederne raader over vide skoensbefoejelser ved fastlaeggelse af adgangsbetingelserne, er en udvaelgelseskomité bundet af ordene i en offentliggjort meddelelse om udvaelgelsesproeve . Den vaesentlige rolle, meddelelsen om udvaelgelsesproeven ifoelge tjenestemandsvedtaegten boer spille, bestaar netop i at underrette de interesserede saa noejagtigt som muligt om de betingelser, de skal opfylde ved besaettelsen af den paagaeldende stilling, saaledes at de bliver i stand til at bedoemme, om det har noget formaal for dem at indgive en ansoegning ." ( jfr . dom af 18 . juli 1979, Anselme mod Kommissionen, 255/78, Sml . s . 2323 og dom af 19 . maj 1983 Mavridis mod Parlamentet, 289/81, Sml . s . 1731 ) ( 2 ).
I en aeldre dom af 14 . juli 1972 ( Marcato mod Kommissionen, 44/71, Sml . 1972, s . 105 ) anerkendte Domstolen imidlertid den praksis, der var blevet fulgt i den paagaeldende sag, og som bestod i
"at anvende formuleringen i vedtaegtens artikel 5, stk . 1, tredje afsnit, og overlade udvaelgelseskomitéen ansvaret for vurderingen i det enkelte tilfaelde af, om ansoegerens kvalifikationsbeviser eller faglig erfaring er i overensstemmelse med det i vedtaegten og foelgelig med det i meddelelsen om udvaelgelsesproeven kraevede niveau" ( praemis 14 ).
Vurdering
9 . Inden gennemgangen af de kriterier, som udvaelgelseskomitéen fastsatte skal jeg goere en generel bemaerkning . En af vanskelighederne i denne sag beror paa den praksis, som bestaar i at anvende generelle formuleringer i meddelelser om udvaelgelsesproever - her udtrykkene i vedtaegtens artikel 5, stk . 1, tredje afsnit - ved angivelsen af de objektive adgangsbetingelser . Denne praksis er efter min mening saerdeles uheldig . Den indebaerer, at udvaelgelseskomitéen maa definere disse generelle begreber, der er anvendt i meddelelsen om udvaelgelsesproeven, og fastsaette objektive kriterier, ud fra hvilke den vil bedoemme ansoegernes ansoegninger . Herved bringes udvaelgelseskomitéen i den vanskelige situation, at den baade skal fastsaette kriterierne og anvende dem . Endvidere indebaerer denne praksis hyppigt, at visse ansoegere foerst herved bliver klar over adgangsbetingelser, som de ikke havde kunnet faa kendskab til alene ved laesning af meddelelse om udvaelgelsesproeven . Den indebaerer ogsaa, at de naermere regler for gennemfoerelsen af meddelelsen om udvaelgelsesproeve ikke forelaegges Det Paritetiske Samarbejdsudvalg til udtalelse . Da udvaelgelseskomitéens arbejde er fortroligt er bekendtgoerelsen af de af udvaelgelseskomitéen fastsatte kriterier afhaengig af omfanget af begrundelsen i afgoerelserne om afslag paa deltagelse i udvaelgelsesproeven . Under disse omstaendigheder kan der ikke knaesaettes en "retspraksis", hvilket beklageligt har foert til, at efterfoelgende udvaelgelseskomitéer har maatte give objektive, men generelle og enslydende begreber, forskelligt indhold .
Den naevnte praksis er udtrykkeligt blevet anerkendt af Domstolen i dens dom i naevnte sag Marcato . Jeg er imidlertid i tvivl om, hvorvidt denne dom er forenelig med den kompetencefordeling, der bestaar mellem ansaettelsesmyndigheden og udvaelgelseskomitéen for udvaelgelsesproeven, saaledes som denne er blevet defineret af Domstolen i dens senere retspraksis, bl.a . dommen i sagen Ruske . Ganske vist var problemerne i sagerne Marcato og Ruske forskellige . I den foerste sag anerkendte Domstolen, at der kunne benyttes en generel formulering, som blev anvendt i det enkelte tilfaelde, hvilket imidlertid indebaerer, at udvaelgelseskomitéen, hvis den vil undgaa enhver form for vilkaarlighed, inden dens individuelle bedoemmelser forudgaaende fastsaetter visse kriterier, som definerer den brede formulering . I den anden sag kendte Domstolen det uberettiget at anvende en adgangsbetingelse, der ikke var indeholdt i meddelelsen om udvaelgelsesproeve . Jeg mener alligevel, at der af Domstolens senere praksis kan udledes det princip, at det tilkommer ansaettelsesmyndigheden klart at fastsaette de objektive adgangsbetingelser til udvaelgelsesproeven, og at ansaettelsesmyndigheden kun kan anvende en vid formulering ved de betingelser, som udvaelgelseskomitéen er bedre placeret til at definere .
10 . I denne sag er meddelelsen om udvaelgelsesproeve ikke blevet anfaegtet . Det forhold, at udvaelgelseskomitéen fastsatte kriterier for at definere det generelle begreb ligestillet faglig erfaring, som anvendtes i meddelelsen om udvaelgelsesproeven, er heller ikke blevet kritiseret . Under disse omstaendigheder skal jeg alene vurdere, om udvaelgelseskomitéen ved anvendelsen af betingelsen om en ligestillet faglig erfaring har overholdt ordlyden af meddelelse om udvaelgelsesproeven eller opstillet yderligere betingelser, som overskrider, hvad der var noedvendigt for at definere den i meddelelsen om udvaelgelsesproeven indeholdte adgangsbetingelse .
Som bekendt skulle de ansoegere, som ikke besad et eksamensbevis for afsluttet gymnasieuddannelse have erhvervet en "ligestillet" faglig erfaring . Desuden skulle ansoegerne i henhold til afsnit II andet led, i meddelelsen om udvaelgelsesproeven have erhvervet en supplerende faglig erfaring . Den indvundne erfaring, i hvilke som helst sekretariat - eller kontoriststilling skulle tages i betragtning ved bedoemmelsen af denne sidstnaevnte adgangsbetingelse .
Naar henses til de forskellige udtryk, der anvendes i meddelelsen om udvaelgelsesproeven for at bestemme den kraevede faglige erfaring, alt efter om det drejede sig om erfaring under foerste eller andet led i afsnit II ( erfaring ligestillet med et eksamensbevis for en gymnasieuddannelse paa den ene side og en erfaring som sekretaer eller kontorist paa den anden side ), mener jeg, at udvaelgelseskomitéen med foeje kunne kraeve en form for erfaring paa et hoejere niveau ved anvendelsen af betingelsen om ligestillet faglig erfaring end ved betingelsen om supplerende erfaring . Dette forekommer mig desuden ogsaa at vaere i overensstemmelse med ideen bag meddelelsen om udvaelgelsesproeven : Betingelsen vedroerende denne ligestillede erfaring skal opveje en manglende skoleuddannelse, mens betingelsen vedroerende den supplerende erfaring skal goere det muligt at udvaelge de ansoegere, som har erhvervet et vist kendskab til faellesskabsinstitutionerne og til sekretaerarbejde eller til opgaver af administrativ-oekonomisk eller dokumentarisk karakter . Paa dette grundlag er valget af en form for "ligestillet" erfaring erhvervet i en stilling i C1 eller i en hoejere kategori ( for saa vidt angaar erfaring inden for institutionerne ), eller i en stilling, der indebaerer arbejdsopgaver og ansvar, der svarer til en C1-stilling ( for saa vidt angaar erfaring uden for institutionen ) efter min mening ikke i strid med indholdet i meddelelsen om udvaelgelsesproeven . Der opstilles ikke herved en yderligere betingelse til denne meddelelse, men det generelle begreb ligestillet faglig erfaring, der som saadan ikke kan finde direkte anvendelse, forklares herved . Endelig er der ikke tale om noget vilkaarligt kriterium, idet det vedroerer en bestemt loenklasse for en kategori af tjenestemaend, uanset deres tjenestelige placering .
Efter at udvaelgelseskomitéen havde defineret formen for den faglige erfaring, der kunne tages i betragtning ved bedoemmelsen af betingelsen i foerste led under afsnit II i meddelelsen om udvaelgelsesproeven, skulle udvaelgelseskomitéen herefter bestemme, hvilken varighed erfaringen skulle have, for at den kunne ligestilles med eksamensbevis for afsluttet gymnasieuddannelse . Udvaelgelseskomitéen fandt herved, at denne varighed klart skulle overstige det antal skoleaar, som erfaringen skulle kompensere for . Af samme grunde som dem, der havde berettiget sondringen i meddelelsen om udvaelgelsesproeve mellem en erfaring som sekretaer eller kontorist paa den ene side og erfaring paa det administrative eller dokumentariske arbejdsomraade paa den anden side havde udvaelgelseskomitéen desuden bestemt, at arbejdsopgaver paa de to sidstnaevnte omraader hurtigere skulle foere til den kraevede erfaring .
Jeg er mere tvivlraadig over for disse sidstnaevnte kriterier . Udvaelgelseskomitéen maatte naturligvis fastsaette varigheden for den ligestillede faglige erfaring . Men kunne den uden hjemmel i meddelelsen om udvaelgelsesproeven anlaegge en subjektiv vurdering af nytten af den faglige erfaring ved at tillaegge et aars erfaring mindre vaerdi end et aars skoleuddannelse? Kunne udvaelgelseskomitéen differentiere denne varighed alt efter formen for erfaring, selv om den baserede sig paa det, der var angivet i meddelelsen om udvaelgelsesproeven vedroerende den supplerende faglige erfaring, der, som bekendt havde et andet formaal? Jeg mener personligt, en udvaelgelseskomité normalt ikke boer bringes i en saadan stilling, at den tvinges til at foretage saadanne subjektive vurderinger ( jfr . punkt 9 ). Da meddelelsen om udvaelgelsesproeven intet angav herom, var udvaelgelseskomitéen dog tvunget til selv at fastsaette varigheden af den paagaeldende faglige erfaring, hvilket noedvendigvis indebar udoevelsen af et skoen vedroerende spoergsmaalet om, hvorvidt en periode faglig erfaring var ( ligevaerdig, bedre eller utilstraekkelig ) i forhold til en periode med skoleuddannelse . Foelgelig mener jeg, at udvaelgelseskomitéen ved at handle som den gjorde, kun har klargjort meddelelsen om udvaelgelsesproeve, der paa grund af sin generelle formulering gav den ubegraenset frihed paa dette punkt .
Anbringenderne om, at de kriterier, som udvaelgelseskomitéen havde anvendt ved bedoemmelsen af en "ligestillet" faglig erfaring, var ulovlig, mener jeg altsaa ikke er begrundet .
Fjerde soegsmaalsgrund : adgang til tidligere udvaelgelsesproever
Relevante omstaendigheder
11 . Som sagen foreligger oplyst har fire af de tretten sagsoegere tilsyneladende tidligere ( 3 ) faaet adgang til en udvaelgelsesproeve i kategori B, afholdt af en institution i De Europaeiske Faellesskaber, herunder Domstolen .
- Belardinelli havde faaet adgang til deltagelse i udvaelgelsesproeve nr . CJ 64/84 med henblik paa ansaettelse som assistent i informationsafdelingen;
- Couve havde faaet adgang til deltagelse i foelgende tre udvaelgelsesproever :
- udvaelgelsesproeve nr . CJ 2/76 med henblik paa ansaettelse af en assistent i sprogtjenesten,
- udvaelgelsesproeve nr . CJ 34/80 med henblik paa oprettelse af en reserveliste af assistenter,
- udvaelgelsesproeve nr . CJ 88/81 med henblik paa oprettelse af en ansaettelsesreserve af fransksprogede assistenter;
- Meyer havde faaet adgang til deltagelse i udvaelgelsesproeve nr . CJ 90/85 med henblik paa ansaettelse af en assistent i et dommerkabinet;
- Muller havde faaet adgang til foelgende to udvaelgelsesproever :
- udvaelgelsesproeve nr . CJ 34/80 med henblik paa oprettelse af en ansaettelsesreserve af assistenter;
- udvaelgelsesproeve nr . CJ 133/81 med henblik paa ansaettelse af en assistent i bibliotekstjenesten .
Mallaby udgoer et ganske saerligt tilfaelde . Efter at han havde modtaget en skrivelse fra personaleafdelingen, hvori denne meddelte ham, at han ikke opfyldte adgangsbetingelserne rettede Mallaby henvendelse til udvaelgelseskomitéen og oplyste denne om, at han i kraft af sin erfaring kunne faa adgang til en almindelig udvaelgelsesproeve kategori B afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber . Domstolen opfordrede sagsoegerne til at angive hvilke udvaelgelsesproever, de havde faaet tilladelse til, men Mallaby har ikke fremlagt noget, der goer det muligt at se, hvilken udvaelgelsesproeve der var tale om, eller efterproeve, om han reelt havde faaet tilladelse til at deltage heri . Jeg mener derfor ikke at det er noedvendigt at tage hensyn til Mallabys henvendelse ved gennemgangen af naervaerende soegsmaalsgrund .
Meddelelserne om de tidligere naevnte udvaelgelsesproever indeholdt alle identiske mere eller mindre brede formuleringer, baseret paa vedtaegtens artikel 5, stk . 1, tredje afsnit, en betingelse om eksamensbevis for afsluttet gymnasieuddannelse eller hermed ligestillet faglig erfaring ( 4 ).
12 . I meddelelse om udvaelgelsesproeve nr . CJ 80/86 kraevedes det hverken, at ansoegerne skulle udfylde ens ansoegningsformular eller vedlaegge oplysninger, som var noedvendige for udvaelgelseskomitéens arbejde . Ved modtagelsen af ansoegningerne fremsendte udvaelgelseskomitéen et spoergeskema til ansoegerne ( 5 ), hvori de blev opfordret til at angive alle nyttige oplysniger vedroerende deres studieforloeb og deres faglige erfaring . Udvaelgelseskomitéen opfordrede ikke i spoergeskemaet udtrykkeligt ansoegerne til at angive de tilsvarende udvaelgelsesproever, hvortil de tidligere havde faaet adgang .
Alene E . Muller angav, at hun havde faaet adgang til deltagelse i udvaelgelsesproeve nr . CJ 133/81 . Ingen af de oevrige ansoegere havde hverken i deres ansoegning eller i det naevnte spoergeskema angivet, at de havde faaet adgang til en eller flere tidligere udvaelgelsesproever i kategori B .
Selv efter at ansoegerne havde faaet kendskab til udvaelgelseskomitéens afgoerelse om ikke at give dem adgang til proeverne i udvaelgelsesproeve nr . CJ 80/86, var der ingen af dem, som oplyste udvaelgelseskomitéen om, at de tidligere havde faaet adgang til en eller flere udvaelgelsesproever i kategori B . Kun E . Muller angav, at hun havde faaet adgang til udvaelgelsesproeverne nr . CJ 34/80 og 133/81 . Under retsmoedet har Domstolens befuldmaegtigede anfoert, at udvaelgelseskomitéen ikke var blevet oplyst om, at E . Muller havde faaet adgang til udvaelgelsesproeve nr . CJ 34/80 . Dette modsiges af den skrivelse, som E . Muller rettede til udvaelgelseskomitéen den 16 . maj 1987, og som udgoer bilag 1 i sagsoegernes replik .
Udvaelgelseskomitéen anfoerte i sin skrivelse af 21 . maj 1987 foelgende vedroerende en tidligere deltagelse i udvaelgelsesproever i kategori B .
"Det anfoeres foerst, at de af ansaettelsesmyndigheden fastsatte adgangsbetingelser i meddelelserne om udvaelgelsesproeve ikke noedvendigvis er de samme .
Da ansaettelsesmyndigheden endvidere ikke har opstillet noget som helst kriterium, der kan tjene som vejledning for udvaelgelseskomitéen, har denne selv maatte fastsaette de efter dens opfattelse egnede kriterier . Det kan ikke udelukkes, at andre udvaelgelseskomitéer under andre omstaendigheder har fastsatte kriterier, som er mere 'smidige' . Udvaelgelseskomitéen er imidlertid ikke blevet bekendt med saadanne kriterier . Henset til, at naervaerende udvaelgelsesproeve er 'almindelig' og til det store antal ansoegere, der har faaet adgang til udvaelgelsesproeven ud fra de naevnte kriterier ( 72 ud af 95 ) finder udvaelgelseskomitéen ikke, at den kunne fastlaegge kriterier, der laa under, hvad den fandt rimelig .
Endelig var udvaelgelseskomitéen forpligtet til at overholde indholdet i meddelelse om udvaelgelsesproevem, som ansaettelsesmyndigheden havde fastsat, idet den ellers ville have tilsidesat de legitime interesser, som de klart kvalificerede ansoegere, og de personer, som ikke har indgivet ansoegning til denne udvaelgelsesproeve, besidder ."
Domstolens praksis
13 . I dom af 5 . april 1979 ( Kobor mod Kommissionen, 112/78, Sml . s . 1573 ) udtalte Domstolen foelgende :
"Det er ikke tilladt at fortolke de objektive, ens formulerede adgangsbetingelser til proeverne forskelligt fra den ene udvaelgelsesproeve til den anden, alt efter antallet af ansoegere" ( praemis 11 );
"En ansoeger kan i hvert falde ikke bedoemmes mindre fordelagtigt end ved en tidligere udvaelgelsesproeve, medmindre afgoerelsens begrundelse klart begrunder den forskellige bedoemmelser" ( praemis 12 ).
I dom af 21 . marts 1985 ( De Santis mod Revisionsretten, 108/84, Sml . s . 941 ) definerede Domstolen raekkevidden af dommen Kobor :
"( Princippet om, at afgoerelsens begrundelse klart skal begrunde denne forskellige bedoemmelse ) finder netop anvendelse paa betingelser saasom en ansoegers faglige erfaring efter opnaaelsen af et eksamensbevis, som udvaelgelseskomitéen kun kan efterproeve ud fra en delvis subjektiv vurdering . En udvaelgelseskomité kan i den forbindelse frit vaelge at se bort fra tidligere udvaelgelseskomitéers bedoemmelse, men den skal i saa fald give en saerlig begrundelse for sin beslutning" ( praemis 19 ).
Endelig kan en udvaelgelseskomité kun opfylde denne begrundelsespligt korrekt, hvis den er bekendt med, at ansoegere har faaet adgang til tidligere udvaelgelsesproever . Domstolen har i denne henseende udtalt foelgende i dom af 25 . april 1978 ( Allgayer mod Parlamentet, 74/77, Sml . s . 986 ):
"Ved en udvaelgelsesproeve paa grundlag af kvalifikationsbeviser foelger det af denne proeves beskaffenhed, at kvalifikationsbeviserne skal vedlaegges ansoegningen, uden af udvaelgelseskomitéen er forpligtet til at afkraeve sagsoegerne dem" ( praemis 9 ).
Vurdering
14 . Jeg mener, at udvaelgelseskomitéen ikke kunne vaere uvidende om, at visse ansoegere sandsynligvis havde faaet adgang til tidligere udvaelgelsesproever, som indeholdt de samme adgangsbetingelser, og heller ikke om den store betydning, som Domstolen i sin praksis tillaegger en udvaelgelseskomités afgoerelser om adgang til udvaelgelsesproever . En udvaelgelseskomités kendskab til, at visse ansoegere tidligere har faaet adgang til saadanne udvaelgelsesproever giver den i oevrigt et vigtigt holdepunkt for, hvorledes den skal gaa frem ved defineringen af adgangsbetingelser, som er formulere bredt i meddelelsen om udvaelgelsesproeven .
Endvidere maa man vaere opmaerksom paa, at en tjenestemand, som tidligere har faaet adgang til en udvaelgelsesproeve, hvis adgangsbetingelser var de samme som denne udvaelgelsesproeve, han har indgivet ansoegning til, har en begrundet forventning om igen at faa adgang til udvaelgelsesproeven . En af forskellige udvaelgelseskomitéer udoevet forskelsbehandling maa uundgaaeligt give en foelelse af at vaere blevet uretfaerdigt behandlet . Hvis man vil opfylde denne berettigede forventning og undgaa denne uretfaerdighedsfoelelse maa man soerge for, at udvaelgelseskomitéerne ikke fortolker udvaelgelsesproevens objektive adgangsbetingelser, formuleret ens, forskelligt fra en udvaelgelsesproeve til en anden ( jfr . dommen Kobor ). Naar en udvaelgelseskomité imidlertid staar overfor den vanskelighed, at betingelserne er for bredt formuleret i meddelelsen om udvaelgelsesproeven, er den forpligtet til at definere disse betingelser og kan herved se sig noedsaget til at fastsaette kriterier, som er forskellige fra dem, som udvaelgelseskomitéer i tidligere udvaelgelsesproever har fastsat . I et saadant tilfaelde maa udvaelgelseskomitéen saerligt omhyggeligt overholde begrundelsespligten . Som Domstolen udtalte i dommene Kobor og De Santis er en mindre fordelagtig vurdering af en ansoegers kvalifikationsbeviser ved en tidligere udvaelgelsesproeve kun mulig, saafremt afgoerelsens begrundelse klart begrunder denne forskellige bedoemmelse .
15 . Udvaelgelseskomitéen var dog ikke forpligtet til at efterproeve, hvilke udvaelgelsesproever ansoegerne tidligere havde faaet adgang til ( jfr . dommen Allgayer ). Udvaelgelseskomitéen burde dog have taget i betragtning, at meddelelse om udvaelgelsesproeven ikke angav, hvilke oplysninger ansoegerne skulle vedlaegge deres ansoegning . Naar henses hertil, var det udvaelgelseskomitéens opgave og omsorgspligt ( 6 ) over for de paagaeldende at afkraeve ansoegerne de oplysninger, som var noedvendige for, at den kunne udfylde sin opgave paa korrekt vis . Dette gjorde udvaelgelseskomitéen rent faktisk, idet den rettede et spoergeskema til ansoegerne, hvori disse blev anmodet om at give oplysninger om deres studier og deres faglige erfaring . Udvaelgelseskomitéen opfordrede imidlertid ikke ansoegerne til ogsaa at angive, hvilke tidligere tilsvarende udvaelgelsesproever de havde faaet adgang til, skoent den let kunne have opfoert en rubrik i spoergeskemaet til saadanne oplysninger .
Da udvaelgelseskomitéen forsoemte at skaffe sig det fornoedne kendskab til dette punkt, bragte den sig i en saadan stilling, at den kun kunne opfylde sin begrundelsespligt i henhold til Domstolens praksis ved angivelse af de generelle betragtninger, den fremfoerte i dens skrivelse af 21 . maj 1987 vedroerende dens bedoemmelse af en adgangsbetingelse, der, skoent den var formuleret naesten identisk i den tidligere skrivelse om udvaelgelsesproever, var blevet fortolket forskelligt af udvaelgelseskomitéerne for disse udvaelgelsesproever .
Jeg mener paa denne baggrund, at udvaelgelseskomitéens afgoerelse om ikke at give Belardinelli, Couve, Meyer og Muller adgang til proeverne i udvaelgelssproeve nr . 80/86 er behaeftet med formmangel, der bestaar i utilstraekkelig begrundelse . Jeg mener derfor, at disse afgoerelser maa annulleres .
16 . Jeg fremsaetter herefter foelgende forslag til afgoerelse :
1 ) Udvaelgelseskomitéens afgoerelser om ikke at give Belardinelli, Couve, Meyer og Muller adgang til proeverne i udvaelgelsesproeve nr . CJ 80/86, annulleres;
2 ) I oevrigt frifindes sagsoegte;
3 ) Domstolen betaler, foruden sine egne omkostninger, omkostningerne afholdt af Belardinelli, Couve, Meyer og Muller .
(*) Originalsprog : fransk .
( 1 ) Dvs . ansoegernes akter .
( 2 ) I dom af 5 . april 1979 ( Orlandi mod Kommissionen, 117/78, Sml . s . 1613 ) anvendte Domstolen allerede de i dommen Ruske knaesatte principper :
"I meddelelsen om udvaelgelsesproeven defineres betingelsen vedroerende eksamensbeviser eller kvalifikationsbeviser med ordene 'skoleuddannelse paa gymnasieniveau' og det tilfoejes, 'at udvaelgelseskomitéen ... ved vurderingen af eksamensbeviset (( vil )) tage hensyn til de forskellige undervisningsstrukturer i medlemsstaterne' "; ( praemis 20 );
"Selv om Kommissionen frit kan fastsaette strengere betingelser i en udvaelgelsesproeve, end det har vaeret tilfaeldet her, eksempelvis stille krav om et eksamensbevis, der giver sin indehaver adgang til universitetet, skal et saadant krav dog fremgaa af selve ordlyden af meddelsen om udvaelgelsesproeven, naar henses til, at der i de forskellige medlemsstater findes talrige former for hoejere undervisning, hvoraf nogle ikke kan betragtes som en forberedelse til et universitetsstudium og derfor ikke automatisk giver adgang til en saadan undervisning" ( praemis 21 ).
( 3 ) I denne opregning er der ikke taget hensyn til afgoerelsen om adgang til udvaelgelsesproever i kategori B, som blev truffet efter de afslag paa adgang, som udvaelgelseskomitéen for udvaelgelsesproeve nr . CJ 80/86 traf . Saadanne senere afgoerelser kan nemlig ikke paavirke en af en udvaelgelseskomité truffet afgoerelse i en tidligere udvaelgelsesproeve .
( 4 ) Meddelelse om udvaelgelsesproeve nr . CJ 90/85, hvilken udvaelgelsesproeve E . Meyer havde faaet adgang til, indeholdt desuden foelgende betingelse : "mindst to aars praktisk erfaring med opgaver af administrativ, regnskabsmaessig eller dokumentarisk karakter", altsaa tilsvarende betingelse, som den der var fastsat under den supplerende erfaring i meddelelse om udvaelgelsesproeve nr . CJ 80/86 .
( 5 ) Under retsmoedet har sagsoegernes advokat anfoert, at det paagaeldende spoergeskema ikke blev fremsendt til alle ansoegerne . Denne paastand er imidlertid ikke blevet bevist, og den blev modsat af Domstolens befuldmaegtigede . Sagsoegernes advokat angav ikke de ansoegere, som ikke havde modtaget spoergeskemaet . Under disse omstaendigheder finder jeg ikke, at sagsoegernes paastand, hvorefter spoergeskemaet var blevet tilsendt udvalgte ansoegere, kan tages i betragtning i denne sag .
( 6 ) Jfr . dom af 4 . februar 1987 ( Maurissen mod Revisionsretten, 417/85, Sml . s . 551 ).