62021TJ0598_RES
Sag T-598/21
European Association of Non-Integrated Metal Importers & distributors (Euranimi)
mod
Europa-Kommissionen
Rettens dom (Tiende Afdeling) af 4. oktober 2023
»Beskyttelsesforanstaltninger – markedet for stålprodukter – import af visse stålprodukter – gennemførelsesforordning (EU) 2021/1029 – annullationssøgsmål – søgsmålsinteresse – søgsmålskompetence – formaliteten – forlængelse af en beskyttelsesforanstaltning – nødvendighed – trussel om alvorlig skade – tilpasningsforanstaltninger – Unionens interesse – åbenbart urigtigt skøn«
Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – søgsmålsinteresse – nødvendigheden af en eksisterende og faktisk interesse – søgsmål, der kan tilføre sagsøgeren en fordel – søgsmål til prøvelse af en forordning om forlængelse af beskyttelsesforanstaltninger i form af en toldkontingentordning – søgsmål anlagt af en faglig sammenslutning til forsvar og repræsentation af importører af den omhandlede vare – formaliteten
(Art. 263, stk. 4, TEUF)
(jf. præmis 24-36)
Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – begrebet regelfastsættende retsakt som omhandlet i artikel 263, stk. 4, TEUF – enhver almengyldig retsakt med undtagelse af lovgivningsmæssige retsakter – forordning om forlængelse af en beskyttelsesforanstaltning i form af en toldkontingentordning – omfattet
(Art. 263, stk. 4, TEUF; Kommissionens forordning 2021/1029)
(jf. præmis 43-45)
Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – regelfastsættende retsakter – retsakter, der ikke omfatter gennemførelsesforanstaltninger og vedrører sagsøgeren umiddelbart – begrebet umiddelbart berørt – kriterier – retsakt, der umiddelbart påvirker sagsøgerens retsstilling – Kommissionens forordning om indførelse af en beskyttelsesforanstaltning i form af en toldkontingentordning – søgsmål anlagt af en faglig sammenslutning til forsvar og repræsentation af importører af den omhandlede vare – de repræsenterede medlemmer umiddelbart berørt
(Art. 263, stk. 4, TEUF; Kommissionens forordning 2021/1029)
(jf. præmis 46-52)
Annullationssøgsmål – fysiske eller juridiske personer – regelfastsættende retsakter – retsakter, der ikke omfatter gennemførelsesforanstaltninger og vedrører sagsøgeren umiddelbart – begrebet gennemførelsesforanstaltninger – kriterier – Kommissionens forordning om indførelse af en beskyttelsesforanstaltning i form af en toldkontingentordning – kontingentordning, der har retsvirkninger, som ikke afhænger af nogen gennemførelsesforanstaltning – formaliteten
(Art. 263, stk. 4, TEUF; Kommissionens forordning 2021/1029)
(jf. præmis 57-61)
Fælles handelspolitik – den fælles importordning – beskyttelsesforanstaltninger – institutionernes skønsbeføjelser – domstolsprøvelse – grænser
(jf. præmis 67)
Fælles handelspolitik – den fælles importordning – beskyttelsesforanstaltninger – forordning om forlængelse af en beskyttelsesforanstaltning i form af en toldkontingentordning – betingelser – forlængelsen er nødvendig for at forebygge eller råde bod på en alvorlig skade – faktorer, der skal tages i betragtning
[Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2015/478, art. 19, stk. 2, litra a)]
(jf. præmis 72-93)
Fælles handelspolitik – den fælles importordning – beskyttelsesforanstaltninger – forordning om forlængelse af en beskyttelsesforanstaltning i form af en toldkontingentordning – betingelser – bevis for, at EU-producenterne har tilpasset sig
[Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2015/478, art. 19, stk. 2, litra b)]
(jf. præmis 95-101)
Fælles handelspolitik – den fælles importordning – beskyttelsesforanstaltninger – forordning om forlængelse af en beskyttelsesforanstaltning i form af en toldkontingentordning – Unionens interesse i at forlænge beskyttelsesforanstaltningen – bedømmelseskriterier
(Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2015/478)
(jf. præmis 106-119)
Resumé
Som led i Unionens politik for handelsbeskyttelse underkastede Europa-Kommissionen indførslen af visse jern- og stålprodukter med oprindelse i forskellige tredjelande (herefter »den omhandlede vare«) et forudgående tilsyn. På baggrund af de statistiske data, som indsamledes i denne forbindelse, indledte den en beskyttelsesundersøgelse, ved afslutningen af hvilken den konkluderede, at Unionens stålindustri stod over for en trussel om alvorlig skade inden for de fleste af de omhandlede varekategorier. Som følge heraf indførte den successivt en foreløbig beskyttelsesforanstaltning over for importen af de omhandlede stålprodukter (
1
) og dernæst en endelig beskyttelsesforanstaltning (
2
) i form af specifikke toldkontingenter for hver kategori (
3
). Den således indførte beskyttelsesmekanisme omfattede to faser, hvoraf den første bestod i pålæggelse af toldkontingenter, der var fastsat til niveauer, der skulle gøre det muligt at opretholde de traditionelle handelsstrømme pr. varekategori, og den anden bestod i opkrævning af en tillægstold på importen, med en sats på 25%, når de fastsatte kvantitative tærskler for disse toldkontingenter blev overskredet (herefter »tolden ud over kontingentet«) (
4
). Den 24. juni 2021 forlængede Kommissionen ved forordning 2021/1029 (
5
) den nævnte foranstaltning for en periode på tre år indtil den 30. juni 2024 (herefter »den anfægtede forordning«).
Sagsøgeren, European Association of Non-Integrated Metal Importers & distributors (Euranimi), som er en sammenslutning af virksomheder i Unionen, der repræsenterer interesserne hos importører, distributører, forhandlere og forarbejdere af ikke-integreret stål, rustfrit stål og metalprodukter, anlagde et søgsmål med påstand om annullation af den anfægtede forordning.
Retten fastslog, at denne sag kunne antages til realitetsbehandling, men frifandt Kommissionen med hensyn til realiteten. Retten fremkom i sin dom bl.a. med en række præciseringer af de betingelser, der kræves for at anerkende såvel søgsmålsinteressen som søgsmålskompetencen hos en sammenslutning, der repræsenterer interesserne hos importører, distributører, forhandlere og forarbejdere af den omhandlede vare, i forhold til et søgsmål med påstand om annullation af en retsakt om indførelse af en beskyttelsesforanstaltning.
Rettens bemærkninger
I første række konkluderede Retten, efter at have undersøgt problemstillingen, at søgsmålet kunne antages til realitetsbehandling, idet den i den anledning forkastede Kommissionens argumentation om, at sagsøgeren ikke havde søgsmålsinteresse og søgsmålskompetence.
Hvad angik sagsøgerens søgsmålsinteresse fandt Retten, at en annullation af den anfægtede forordning i sig selv kunne have retsvirkninger og med sit resultat tilføre sagsøgeren en fordel.
For det første ville en sådan annullation nemlig kunne sammenlignes med en fuldstændig liberalisering af toldkontingenterne, hvilket ville gøre det muligt for sagsøgeren at udøve sin virksomhed inden for rammerne af en retlig ordning uden begrænsninger forbundet med kvantitative tærskler.
For det andet havde sagsøgeren en eksisterende og faktisk interesse, idet muligheden for at pålægge tolden ud over kontingentet bestod på tidspunktet for anlæggelsen af søgsmålet. Denne interesse lå ligeledes fast, eftersom kvoteordningen trådte i kraft på anvendelsesdatoen for nævnte forordning.
For det tredje kunne sagsøgerens søgsmålsinteresse ikke gøres betinget af, at der blev pålagt told ud over kontingentet. Dels havde sagsøgeren nemlig ikke begrænset sig til at anfægte pålæggelsen af denne told, men havde anfægtet kvoteordningen, som på grund af selve sin eksistens havde ændret retsstillingen for sagsøgerens medlemmer. Dels ville det at gøre søgsmålsinteressen betinget af, at der blev pålagt en told ud over kontingentet, medføre, at sagsøgerens medlemmer blev forpligtet til at indføre mængder over de kvantitative tærskler for at kunne anfægte den nævnte ordning og til at se bort fra den ugunstige situation, som anvendelsen af en sådan ordning i sig selv udgør.
Endelig anførte Kommissionen forgæves, at Retten i en tidligere dom (
6
) havde forkastet antagelsen om, at toldkontingenter skulle have virkninger. I denne dom udtalte Retten sig nemlig ikke om, hvorvidt det søgsmål, der var indbragt for den, kunne antages til realitetsbehandling, men om, hvorvidt Kommissionen havde anlagt et åbenbart urigtigt skøn i sin analyse, hvorfor de betragtninger, som Kommissionen havde påberåbt sig, var uden relevans i forbindelse med undersøgelsen af sagsøgerens søgsmålsinteresse i den foreliggende sag.
Med hensyn til sagsøgerens søgsmålskompetence udtalte Retten, at denne som repræsentativ sammenslutning havde søgsmålskompetence i henhold til artikel 263, stk. 4, tredje sætningsled, TEUF i forhold til den anfægtede forordning. I denne forbindelse påpegede Retten, at en repræsentativ sammenslutning i medfør af denne bestemmelse kan anlægge et annullationssøgsmål til prøvelse af en retsakt, som sammenslutningen ikke er adressat for, forudsat at den anfægtede retsakt er en regelfastsættende retsakt, som berører sammenslutningens medlemmer umiddelbart, og som ikke omfatter gennemførelsesforanstaltninger.
I det foreliggende tilfælde fastslog Retten indledningsvis, at den anfægtede forordning var regelfastsættende, henset til dens almengyldige karakter og til den nærmere fremgangsmåde for dens vedtagelse, idet denne ikke var en lovgivningsmæssig retsakt.
Dernæst konstaterede Retten, at denne forordning havde en umiddelbar indvirkning på sagsøgerens medlemmer, idet den for det første havde direkte indvirkning på deres retsstilling: Den fastlagde nemlig den retlige ramme og betingelserne for sagsøgerens medlemmers mulighed for at importere til Unionen med hensyn til såvel mængder som priser, eftersom deres varer var omfattet af en kvoteordning og ikke længere kunne bringes i fri omsætning i Unionen, uden at der skulle være fastsat bestemte mængder eller opnået tilladelse fra Kommissionen. For det andet overlod den anfægtede forordning ikke medlemsstatens kompetente myndigheder nogen skønsbeføjelser i forbindelse med gennemførelsen af beskyttelsesforanstaltningen, hverken i beskyttelsesmekanismens første fase, idet kvoteordningen trådte i kraft på anvendelsesdatoen for den anfægtede forordning, eller i denne mekanismes anden fase, idet de kompetente myndigheder var forpligtet til at pålægge en told ud over kontingentet, når toldkontingenterne var opbrugt.
Endelig fastslog Retten, at den nævnte forordning ikke omfattede gennemførelsesforanstaltninger over for sagsøgerens medlemmer. Fremkaldelsen af kvoteordningens retsvirkninger afhang nemlig ikke af nogen gennemførelsesforanstaltning. Heraf fulgte, at før toldkontingentet var opbrugt, fandtes der ikke nogen gennemførelsesforanstaltninger, som sagsøgerens medlemmer, hvis retsstilling påvirkedes af indførelsen af kvoteordningen, kunne anfægte ved de nationale domstole.
Med hensyn til sagens realitet forkastede Retten for det første anbringendet om en overtrædelse af artikel 19 i grundforordningen om beskyttelsesforanstaltninger (
7
), idet Kommissionen ikke havde anlagt noget åbenbart urigtigt skøn ved at konkludere, at betingelserne for at forlænge beskyttelsesforanstaltningerne i henhold til denne bestemmelse var opfyldt (
8
).
For det andet forkastede Retten anbringendet om, at Kommissionen begik åbenbare fejl ved vurderingen af Unionens interesse i at forlænge beskyttelsesforanstaltningen, eftersom sagsøgeren ikke havde godtgjort disse fejl.
I lyset af disse betragtninger frifandt Retten Kommissionen i søgsmålet som helhed.
(
1
) – Gennemførelsesforordning (EU) 2018/1013 af 17.7.2018 om indførelse af midlertidige beskyttelsesforanstaltninger mod importen af visse stålprodukter (EUT 2018, L 181, s. 39).
(
2
) – Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2019/159 af 31.1.2019 om indførelse af endelige beskyttelsesforanstaltninger mod importen af visse stålprodukter (EUT 2019, L 31, s. 27).
(
3
) – I gennemførelsesforordning (EU) 2019/159 blev der fastsat et specifikt kontingent pr. land for lande med en betydelig leverandørinteresse og et »resterende« toldkontingent for de øvrige lande, som eksporterede til Unionen.
(
4
) – Forordning 2019/159, 164.-180. betragtning.
(
5
) – Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2021/1029 af 24.6.2021 om ændring af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2019/159 med henblik på at forlænge beskyttelsesforanstaltningen vedrørende importen af visse stålprodukter (EUT 2021, L 225, s. 1).
(
6
) – Dom af 20.10.2021, Novolipetsk Steel mod Kommissionen, T-790/19, EU:T:2021:706.
(
7
) – Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/478 af 11.3.2015 om fælles ordninger for indførsel (EUT 2015, L 83, s. 16).
(
8
) – I henhold til denne bestemmelse kan en beskyttelsesforanstaltning forlænges, hvis det fastslås, at en sådan forlængelse er nødvendig for at forebygge eller råde bod på en alvorlig skade [artikel 19, stk. 2, litra a)], og det findes godtgjort, at EU-producenterne tilpasser sig [artikel 19, stk. 2, litra b)].