61984CJ0127_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved staevning, indgivet til Domstolens justitskontor den 14 . maj 1984, har Erwin Esly, der er tjenestemand i loenklasse B5 ved Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens afgoerelse af 24 . februar 1984, hvorved det afvises at imoedekomme sagsoegerens klage over afslaget paa hans anmodning om aendret indplacering, og om, at det statueres, at Kommissionen er forpligtet til i forbindelse med sagsoegerens forhold at anvende de samme indplaceringskriterier som dem, der anvendes i forbindelse med alle andre tjenestemaend ved Kommissionen .
2 Ved Kommissionens beslutning af 11 . juli 1980 blev sagsoegeren med virkning fra den 1 . maj 1980 udnaevnt til tjenestemand paa proeve i loenklasse B5, loentrin 2, som assistent i Tjenesten for Toldunionen . Ved beslutning af 28 . juli 1980 blev sagsoegeren, der havde bestaaet en generel udvaelgelsesproeve afholdt af Europa-Parlamentet, med virkning fra den 1 . maj 1980 udnaevnt til tjenestemand paa proeve i denne institution i loenklasse B5, loentrin 2, som assistent . Uden rent faktisk at have gjort tjeneste i denne stilling blev han med virkning fra samme tidspunkt overflyttet til og udnaevnt i den paagaeldende stilling i Kommissionen .
3 Det fremgaar af sagen, at Kommissionen umiddelbart efter Europa-Parlamentets udnaevnelse af sagsoegeren anmodede om, at han blev overflyttet til Kommissionen, hvilket skete . Laegeundersoegelsen af sagsoegeren blev af Kommissionens raadgivende laege foretaget foer sagsoegerens udnaevnelse i Parlamentet, den 10 . december 1979 . Ved skrivelse af 14 . januar 1980 anmodede chefen for Kommissionens ansaettelsesafdeling Parlamentets personaledirektoer om at udnaevne sagsoegeren til tjenestemand paa proeve med henblik paa en samtidig overflytning til Kommissionen . Det anfoertes i denne skrivelse, at sagsoegeren efter de i Kommissionen gaeldende kriterier ville kunne indplaceres i loenklasse B5, loentrin 2 .
4 I 1983 blev sagsoegeren, der i mellemtiden var blevet fastansat, bekendt med, at to af hans kolleger i samme tjenestegren, der udfoerte opgaver svarende til sagsoegerens, efter ansoegning herom under hensyn til deres faglige erfaring havde faaet aendret deres indplacering til loenklasse B4 med tilbagevirkende kraft . Den 30 . maj 1983 indgav sagsoegeren en ansoegning til Kommissionen om, at der skete en gen overvejelse af spoergsmaalet om hans indplacering, idet han gjorde gaeldende, at baade hans faglige erfaring og den periode, han havde aftjent vaernepligt, burde have vaeret taget i betragtning ved afgoerelsen om hans indplacering, navnlig henset til Kommissionens beslutning af 6 . juni 1973 vedroerende de i forbindelse med ansaettelse gaeldende kriterier for indplacering i loenklasse og paa loentrin .
5 Kommissionen afviste at imoedekomme denne ansoegning, idet man som svar i skrivelse af 20 . juni 1983 anfoerte, at sagsoegeren i 1980 var blevet ansat af Europa-Parlamentet, hvorfor han var underlagt denne institutions interne regler . Det anfoertes, at Kommissionen ikke kunne aendre den indplacering af sagsoegeren, som Parlamentet havde foretaget i henhold til sine egne regler, og endvidere, at der ifoelge disse regler ikke kan ske udnaevnelse i en hoejere loenklasse end den laveste i den paagaeldende stillingsgruppe .
6 En af sagsoegeren fremsat klage blev den 24 . februar 1984 afvist ved den anfaegtede afgoerelse . Den heri angivne begrundelse er i det vaesentlige den samme som den i skrivelsen af 20 . juni 1983 anfoerte .
7 Til stoette for sine paastande har sagsoegeren fremsat seks anbringender, hvorved det navnlig goeres gaeldende, at der er sket tilsidesaettelse af en raekke bestemmelser i vedtaegten, bl.a . artiklerne 5, stk . 3, og 32, Kommissionens beslutning af 6 . juni 1973 vedroerende de i forbindelse med ansaettelse gaeldende kriterier for indplacering i loenklasse og paa loentrin, samt principperne om forbud mod forskelsbehandling og beskyttelse af den berettigede forventning .
8 Kommissionen har for det foerste fremsat en formalitetsindsigelse . Det goeres gaeldende, at den akt, der indeholder et klagepunkt mod sagsoegeren, i givet fald er beslutningen af 11 . juli 1980 om hans udnaevnelse, imod hvilken sagsoegeren ikke har indbragt nogen klage . Fremsaettelsen af en ansoegning om aendret indplacering naesten tre aar senere kan ikke bevirke, at de i vedtaegtens artikler 90 og 91 fastsatte frister, der er ufravigelige, atter begynder at loebe .
9 Sagsoegeren har anfoert, at Kommissionen ikke laengere kan paaberaabe sig, at fristerne er udloebet, idet der ikke henvises hertil i afvisningen af klagen . Sagsoegeren anfoerer endvidere, at han foerst i loebet af foraaret 1983 fik kendskab til den aendrede indplacering af de af hans kolleger, hvis forhold kunne sidestilles med hans . Det konkrete klagepunkt, som sagsoegeren stoetter sig paa, nemlig at han er blevet udsat for forskelsbehandling i forhold til sine kolleger, kan derfor foerst anses for fremsat paa dette tidspunkt, og det maa antages at vaere af en saadan art, at det kunne begrunde den indgivne ansoegning .
10 Det bemaerkes, at enhver tjenestemand i henhold til vedtaegtens artikel 90, stk . 1, kan forelaegge en ansoegning for ansaettelsesmyndigheden om at traeffe en beslutning for sit vedkommende . Ifoelge Domstolens faste praksis indebaerer dette imidlertid ikke, at tjenestemanden ikke skal overholde de i artiklerne 90 og 91 fastsatte frister for indbringelse af klager og anlaeg af sager ved Domstolen, saaledes at det indirekte skulle vaere muligt gennem forelaeggelse af en ansoegning at anfaegte en tidligere afgoerelse, hvis lovlighed ikke er blevet bestridt inden for de fastsatte frister . Kun vaesentlige nye omstaendigheder kan begrunde, at der forelaegges en ansoegning, der har til formaal at opnaa en aendring af en saadan afgoerelse .
11 Den af sagsoegeren anlagte sag vedroerer ikke spoergsmaalet om anvendelsen paa sagsoegerens forhold af de kriterier for indplacering, som Kommissionen i almindelighed anvendte paa tidspunktet for sagsoegerens indtraeden i tjenesten, men derimod det forhold, at Kommissionen i 1983 paa sagsoegerens kollegers forhold anvendte andre kriterier indeholdt i dens interne regler, samtidig med at den for sagsoegerens vedkommende afviste at anvende disse interne regler .
12 Domstolen finder, at ansaettelsesmyndigheden ikke i et saadant tilfaelde kan afvise at behandle en anmodning om, at der sker en fornyet overvejelse af spoergsmaalet om den paagaeldende tjenestemands indplacering . Den aendrede indplacering af en eller flere af sagsoegerens kolleger, hvis forhold maa sidestilles med hans, maa saaledes anses som en saa vaesentlig ny omstaendighed, at sagsoegeren med rette kunne fremsaette en anmodning om, at der skete en saadan fornyet overvejelse .
13 Sagen boer herefter antages til realitetsbehandling .
14 Hvad angaar realiteten, goeres det ved de af sagsoegeren fremsatte anbringender i det vaesentlige gaeldende, at Kommissionen efter at have foretaget en aendret indplacering af sagsoegerens kolleger ikke lovligt kunne afvise at genoverveje spoergsmaalet om hans indplacering . Kommissionen har heroverfor anfoert, at sagsoegeren i vedtaegtens forstand blev »ansat« af Europa-Parlamentet, og at det herefter udelukkende er de interne regler i denne institution, der er afgoerende for spoergsmaalet om hans indplacering .
15 Tvistens eneste problem er herefter, om Kommissionen lovligt kunne afvise at genoverveje spoergsmaalet om sagsoegerens indplacering med den begrundelse, at han var blevet ansat af Europa-Parlamentet .
16 Det bemaerkes, at der principielt maa gives Kommissionen medhold i, at der i forbindelse med indplacering af tjenestemaend kan sondres mellem personer, der er ansat direkte af Kommissionen, og personer, der overflyttes til Kommissionen efter at vaere blevet ansat af en anden institution .
17 I den foreliggende sag findes denne sondring imidlertid ikke at kunne begrunde en anderledes behandling af sagsoegeren . Sagsoegeren har saaledes aldrig rent faktisk arbejdet i Parlamentet . Ganske vist bestod han en af Parlamentet afholdt udvaelgelsesproeve og blev udnaevnt til tjenestemand paa proeve af denne institution, men han blev overflyttet den samme dag til Kommissionen, hvor han rent faktisk siden har gjort tjeneste . Det var Kommissionen, som foreslog hans indplacering, som tog initiativ til hans oejeblikkelige overflytning, som gennemfoerte laegeundersoegelsen, og som fastsatte det tidspunkt, hvor han skulle tiltraede .
18 Da Domstolen ikke har faaet forelagt det spoergsmaal til proevelse, om den fulgte ansaettelsesprocedure var lovlig, skal det blot her fastslaas, at Kommissionen ikke lovligt kunne afvise at give sagsoegeren en aendret indplacering svarende til den, hans kolleger opnaaede, med den begrundelse, at han i modsaetning til disse tjenestemaend var blevet »ansat« af Parlamentet . Sagsoegeren findes herefter at have krav paa, at der sker en fornyet overvejelse af spoergsmaalet om hans indplacering .
19 Kommissionens afgoerelse af 24 . februar 1984, hvorved det afvises at imoedekomme sagsoegerens klage over afslaget paa hans anmodning om aendret indplacering, vil herefter vaere at annullere .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
20 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom . Da Kommissionen har tabt sagen, boer den tilpligtes at afholde sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( foerste afdeling )
1 ) Kommissionens afgoerelse af 24 . februar 1984, hvorved det afvises at imoedekomme sagsoegerens klage over afslaget paa hans anmodning om aendret indplacering, annulleres .
2)Kommissionen betaler sagens omkostninger .