62016TJ0001_RES
Sag T-1/16
(offentliggørelse i uddrag)
Hitachi-LG Data Storage, Inc.ogHitachi-LG Data Storage Korea, Inc.
mod
Europa-Kommissionen
Rettens dom (Femte Afdeling) af 12. juli 2019
»Konkurrence – karteller – markedet for optiske diskdrev – afgørelse, hvorved fastslås en overtrædelse af artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 – hemmelige aftaler vedrørende udbud iværksat af to computerproducenter – fuld prøvelsesret – tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik – begrundelsespligt – punkt 37 i retningslinjerne for bødeberegning af 2006 – særlige forhold – retlig fejl«
Annullationssøgsmål – Unionens retsinstansers kompetence – fuld prøvelsesret – domstolsprøvelse af en kommissionsafgørelse, hvorved fastslås en overtrædelse af konkurrencereglerne, og en bøde pålægges – ikke selvstændig søgsmålsadgang med fuld prøvelsesret
(Art. 101 TEUF, 261 TEUF og 263 TEUF)
(jf. præmis 53-58)
Institutionernes retsakter – begrundelse – forpligtelse – rækkevidde – Kommissionens forpligtelse til at begrunde sit afslag på at fravige retningslinjerne for bødeberegning – foreligger ikke
(Art. 101 TEUF og art. 296, stk. 2, TEUF; Kommissionens meddelelse 2006/C 210/02, punkt 37)
(jf. præmis 77-82)
Konkurrence – administrativ procedure – Det Rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål – høringspligt – væsentlig formforskrift – rækkevidde
(Art. 101 TEUF; Rådets forordning nr. 1/2003, art. 14)
(jf. præmis 89-95)
Resumé
I dommen i sagen Hitachi-LG Data Storage og Hitachi-LG Data Storage Korea mod Kommissionen (sag T-1/16), afsagt den 12. juli 2019, frifandt Retten Kommissionen i søgsmålet anlagt af Hitachi-LG Data Storage, Inc. og dets datterselskab, Hitachi-LG Data Storage Korea Inc. (herefter »sagsøgerne«), med påstand om nedsættelse af størrelsen af den bøde, som de var blevet pålagt ved Kommissionens afgørelse C(2015) 7135 final af 21. oktober 2015 (
1
) som følge af en tilsidesættelse af konkurrencereglerne i sektoren for produktion og levering af optiske diskdrev.
Efter en administrativ undersøgelse, der blev indledt på grundlag af en klage, konkluderede Kommissionen, at 13 selskaber havde deltaget i et kartel på markedet for optiske diskdrev. Kommissionen fastslog i den anfægtede afgørelse, at karteldeltagerne fra i hvert fald den 23. juni 2004 til den 25. november 2008 havde samordnet deres adfærd i forhold til de udbudsprocedurer, som computerproducenterne Dell og Hewlett Packard organiserede. Det var Kommissionens opfattelse, at de involverede selskaber med et netværk af parallelle, bilaterale kontakter havde tilsigtet at sørge for, at priserne på optiske diskdrev forblev på et højere niveau, end de ville have været uden disse bilaterale kontakter. Kommissionen pålagde således sagsøgerne en bøde på 37121000 EUR som følge af en overtrædelse af artikel 101 TEUF og af EØS-aftalens artikel 53.
Sagsøgerne fremsatte to anbringender til støtte for søgsmålet med påstand om bødenedsættelse om for det første en tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik og af begrundelsespligten og for det andet om, at Kommissionen havde begået en retlig fejl, idet den ikke fraveg den almindelige fremgangsmåde, der er fastsat i retningslinjerne for bødeberegningen for at nedsætte sagsøgernes bøde, under hensyntagen til sagens særlige forhold og sagsøgernes rolle på markedet for optiske diskdrev. I deres svar på Rettens foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse præciserede sagsøgerne, at de havde opfordret Retten til at udøve sin fulde prøvelsesret og ændre Kommissionens implicitte afgørelse om afvisning af deres ansøgning om bødenedsættelse og realitetsbehandle denne ansøgning.
I denne forbindelse bemærkede Retten for det første, at traktaten ikke foreskriver »søgsmål med påstand om udøvelse af fuld prøvelsesret« som en selvstændig søgsmålsadgang, men at denne fulde prøvelsesret alene kan udøves af Unionens retsinstanser inden for rammerne af legalitetskontrollen med retsakter udstedt af institutionerne og nærmere bestemt ved annullationssøgsmål. Retten fastslog indledningsvis, at søgsmålet dels vedrørte påstande om delvis annullation af den anfægtede afgørelse, for så vidt som Kommissionen havde givet afslag på sagsøgernes ansøgning om nedsættelse af den bøde, som de var blevet pålagt, dels påstande om omgørelse af denne afgørelse med henblik på, at Retten selv tiltrådte denne ansøgning og følgelig nedsatte det nævnte beløb.
Herefter forkastede Retten hvad angår det første anbringende for det første sagsøgernes argumenter om, at Kommissionen havde tilsidesat pligten til at begrunde afvisningen af at anvende den undtagelse, der er fastsat i punkt 37 i retningslinjerne for bødeberegningen (
2
), som tillader Kommissionen at fravige den almindelige metode, der er fastsat i disse retningslinjer, hvilket sagsøgerne havde anmodet om. I denne forbindelse fastslog Retten, at Kommissionen i den anfægtede afgørelse kun var forpligtet til at begrunde den metode, der blev anvendt for beregningen af bøden, og ikke de forhold, som den ikke tog hensyn til ved denne beregning, og navnlig grundene til, at den ikke havde anvendt den undtagelse, der er fastsat i disse retningslinjers punkt 37.
For det andet forkastede Retten klagepunkterne om tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik. Retten bekræftede i denne henseende, at Kommissionen havde udvist omhu under den administrative procedure, for så vidt som den for det første havde hørt sagsøgerne og undersøgt deres bemærkninger, inden Det Rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål afgav en skriftlig udtalelse om afgørelsesforslaget, og for det andet havde oversendt de vigtigste dokumenter om bødeberegningen til dette udvalg i henhold til artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 1/2003 (
3
).
Hvad angår det andet anbringende bemærkede Retten, at bødenedsættelse i medfør af punkt 37 i retningslinjerne for bødeberegningen kun kan indrømmes under usædvanlige omstændigheder, hvis de særlige forhold i en given sag eller behovet for at sikre et afskrækkende niveau i et bestemt tilfælde kan begrunde, at Kommissionen fraviger den metode, der er beskrevet i disse retningslinjer. Retten fastslog i denne henseende, at ingen af de omstændigheder, som sagsøgerne havde påberåbt sig, var relevante med henblik på at begrunde en sådan bødenedsættelse i medfør af den undtagelse, der er fastsat i retningslinjernes punkt 37.
(
1
) – Kommissionens afgørelse C(2015) 7135 final af 21.10.2015 om en procedure efter artikel 101 TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen (sag AT.39639 – Optiske diskdrev)
(
2
) – Retningslinjer for beregning af bøder efter artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1/2003 (EUT 2006, C 210, s. 2).
(
3
) – Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel [101 TEUF] og [102 TEUF] (EFT 2003, L 1, s. 1).