JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
EVGENI TANCHEV
6 päivänä lokakuuta 2021 (1)
Asia C-881/19
Tesco Stores ČR a.s.
vastaan
Ministerstvo zemědělství
(Ennakkoratkaisupyyntö – Krajský soud v Brně (maakunnallinen tuomioistuin, Brno, Tšekki))
Ennakkoratkaisupyyntö – Kuluttajansuoja – Elintarviketietoja koskeva lainsäädäntö – Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Elintarviketietojen antaminen kuluttajille – Elintarvikkeiden merkinnät – Kaakao- ja suklaatuotteet – Jäsenvaltiossa kuluttajille tarkoitetun elintarvikkeen ainesosaluettelo – Asetus (EU) N:o 1169/2011 – Direktiivi 2000/36/EY
1.        Tämä Krajský soud v Brněn (maakunnallinen tuomioistuin, Brno, Tšekin tasavalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö koskee ainesosan nimen käyttämistä jäsenvaltiossa kaupan pidettävän elintarvikkeen pakollisessa ainesosaluettelossa. Pääasian kantaja piti Tšekissä kaupan tiettyjä tuotteita, jotka sisälsivät muun muassa koostettua ainesosaa, jonka nimitys määritellään direktiivissä 2000/36/EY (jäljempänä suklaadirektiivi).(2) Pääasian kantaja käänsi kyseisen tuotteen nimityksen itse virallisista puolan- ja/tai saksankielisistä versioista tšekin kielelle eikä käyttänyt siitä suklaadirektiivin tšekinkieliseen versioon sisältyvää nimitystä.
2.        Menettelyn tässä vaiheessa Tšekin toimivaltaiset viranomaiset katsovat, että ainoastaan tämän suklaadirektiivissä erikseen määritellyn nimityksen tšekinkielinen versio vapauttaa kantajan velvoitteesta yksilöidä kyseisen koostetun ainesosan sisältö asetuksen (EU) N:o 1169/2011 (jäljempänä elintarviketietoasetus)(3) säännösten mukaisesti pitäessään tuotetta kaupan Tšekissä. Pääasian kantaja on tästä eri mieltä ja väittää, että sen olisi sallittava käyttää minkä tahansa suklaadirektiivin virallisen kieliversion omaa tšekinkielistä käännöstään ja että sillä ei ole velvollisuutta luetella koostetun ainesosan ainesosia kaupan pidettyjen tuotteiden ainesosaluettelossa.
I       Asiaa koskevat oikeussäännöt
A       Direktiivi 2000/36
3.        Suklaadirektiivin 3 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Direktiiviä 79/112/ETY[(4)] sovelletaan liitteessä I määriteltyihin tuotteisiin seuraavin edellytyksin:
1.      Liitteessä I luetellut myyntinimitykset on varattava ainoastaan liitteessä tarkoitetuille tuotteille, ja nimityksiä on käytettävä kaupassa osoittamaan näitä tuotteita.
– –”
4.        Suklaadirektiivin liitteessä I, jonka otsikko on ”Tuotteiden myyntinimitykset, määritelmät ja ominaisuudet”, olevan A osan (”Myyntinimitykset ja määritelmät”) 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”– –
c)      Suklaajauhe
tarkoittaa tuotetta, joka koostuu kaakaojauheen sekä sokereiden seoksesta, jossa on vähintään 32 prosenttia kaakaojauhetta.
– –”
5.        Kyseisen säännöksen tšekinkieliseen versioon sisältyy samasta tuotteesta yksi ainoa nimitys ”čokoláda v prášku”.
B       Asetus N:o 1169/2011
6.        Elintarviketietoasetuksen 2 artiklassa, jonka otsikko on ”Määritelmät”, säädetään seuraavaa:
”– –
2.      – – tässä asetuksessa tarkoitetaan:
– –
h)      ’koostetulla ainesosalla’ ainesosaa, joka koostuu useammasta kuin yhdestä ainesosasta;
– –
n)      ’virallisella nimellä’ elintarvikkeen nimeä, josta säädetään elintarvikkeeseen sovellettavissa unionin säännöksissä, tai jos tällaisia unionin säännöksiä ei ole, sitä nimeä, josta säädetään siinä jäsenvaltiossa sovellettavissa laeissa, asetuksissa ja hallinnollisissa määräyksissä, jossa elintarviketta myydään loppukuluttajalle tai suurtalouksille;
– –”
7.        Elintarviketietoasetuksen 9 artiklassa, jonka otsikko on ”Luettelo pakollisista tiedoista”, säädetään seuraavaa:
”1.      Seuraavien tietojen ilmoittaminen on pakollista 10–35 artiklan mukaisesti, jollei tähän lukuun sisältyvistä poikkeuksista muuta johdu:
– –
b)      ainesosaluettelo;
– –”
8.        Elintarviketietoasetuksen 15 artiklassa, jonka otsikko on ”Kielivaatimukset”, säädetään seuraavaa:
”1.      Rajoittamatta 9 artiklan 3 kohdan soveltamista, pakolliset elintarviketiedot on annettava kielellä, jota kuluttajat niissä jäsenvaltioissa, joissa elintarviketta pidetään kaupan, ymmärtävät helposti.
– –”
9.        Elintarviketietoasetuksen 17 artiklassa, jonka otsikko on ”Elintarvikkeen nimi”, säädetään seuraavaa:
”1.      Elintarvikkeen nimen on oltava sen virallinen nimi. Jos tällaista nimeä ei ole, elintarvikkeen nimen on oltava sen tavanomainen nimi, tai, jos tavanomaista nimeä ei ole tai tavanomaista nimeä ei käytetä, on annettava elintarviketta kuvaava nimi.
– –”
10.      Elintarviketietoasetuksen 18 artiklassa, jonka otsikko on ”Ainesosaluettelo”, säädetään seuraavaa:
”1.      Ainesosaluettelo on otsikoitava tai sen edellä on oltava soveltuva otsikko, joka koostuu ilmauksesta ”ainesosat” tai sisältää sen. Sen on sisällettävä kaikki elintarvikkeen ainesosat painon mukaan alenevassa järjestyksessä sellaisina kuin ne ilmoitettiin niiden käyttöhetkellä elintarvikkeen valmistusprosessissa.
2.      Ainesosat on soveltuvin osin ilmoitettava niiden yksilöllisellä nimellä 17 artiklan ja liitteen VI säännösten mukaisesti.
– –”
11.      Elintarviketietoasetuksen liitteessä VII olevan E osan, jonka otsikko on ”Koostettujen ainesosien ilmoittaminen”, sanamuoto on seuraava:
”1.      Koostettu ainesosa voidaan ilmoittaa lakisääteisellä tai käyttöön vakiintuneella nimityksellään kokonaispainon edellyttämällä paikalla ainesosaluettelossa siten, että ainesosaa välittömästi seuraa luettelo sen ainesosista.
2.      Rajoittamatta 21 artiklan soveltamista, koostettujen ainesosien ainesosaluettelo ei ole pakollinen:
a)      jos koostetun ainesosan koostumus on määritelty voimassa olevissa unionin säännöksissä ja jos koostetun ainesosan osuus on alle 2 prosenttia valmiista tuotteesta; tätä säännöstä ei kuitenkaan sovelleta elintarvikelisäaineisiin, jollei 20 artiklan a–d alakohdasta muuta johdu;
– –”
II     Tosiseikat, asian käsittelyn vaiheet ja ennakkoratkaisukysymykset
12.      Tesco-konserni on monikansallinen vähittäismyyjä, jolla on supermarketteja muun muassa Tšekissä. Sen tšekkiläinen tytäryhtiö, Tesco Stores ČR a.s. (jäljempänä Tesco), piti tšekkiläisissä liikkeissään tiettyjä elintarvikkeita kaupan tuotenimellä ”Monte”. Kyseessä olevien tuotteiden(5) merkinnöissä oli (elintarviketietoasetuksen 9 artiklan 1 kohdan b alakohdassa edellytettävä) ainesosaluettelo, jossa mainittiin ”čokoládový prášek” täsmentämättä, mistä ainesosista tämä koostettu ainesosa koostui. Tämä käsite tai ilmaisu tarkoittaisi vapaasti käännettynä englanniksi lähinnä ”suklaajauhetta”.
13.      Státní zemědělská a potravinářská inspekce (inspektorát v Brně) (Tšekin maatalous- ja elintarviketarkastuslaitos, Brnon tarkastuslaitos) määräsi 27.5.2016, että kyseiset tuotteet on vedettävä pois Tšekin markkinoilta, sillä niiden ainesosaluettelossa oli nimitys ”čokoládový prášek”, mutta siihen ei sisältynyt tämän koostetun ainesosan yksityiskohtaista ainesosaluetteloa, kuten elintarviketietoasetuksen 9 artiklan 1 kohdan b alakohdassa, luettuna yhdessä 18 artiklan 1 ja 4 kohdan kanssa, edellytetään, ja kielsi näiden tuotteiden saattamisen markkinoille.
14.      Tesco teki näistä toimenpiteistä oikaisuvaatimuksen 1.6.2016. Tšekin maatalous- ja elintarviketarkastuslaitos hyväksyi aluksi Tescon oikaisuvaatimuksen ja kumosi kyseiset toimenpiteet. Myöhemmin Tšekin maatalous- ja elintarviketarkastuslaitoksen tarkastuskeskus kuitenkin muutti 6.6.2016 tehtyä päätöstä 2.2.2017 tehdyillä päätöksillä siten, että se hylkäsi kantajan oikaisuvaatimuksen ja vahvisti 27.5.2016 määrätyt toimenpiteet. Tesco teki oikaisuvaatimuksen myös 2.2.2017 tehdyistä päätöksistä. Sen oikaisuvaatimus hylättiin vastaajan 21.4.2017 tekemillä päätöksillä.
15.      Tämän jälkeen Tesco nosti vastaajan 21.4.2017 tekemistä päätöksistä kanteen Krajský soud v Brněssä. Kanne hylättiin 26.2.2019 annetulla tuomiolla. Tescon kyseisestä tuomiosta tekemän kassaatiovalituksen perusteella Nejvyšší správní soud (ylin hallintotuomioistuin, Tšekki) kumosi 11.7.2019 antamallaan tuomiolla Krajský soud v Brněn 26.2.2019 antaman tuomion ja palautti asian Krajský soud v Brněn käsiteltäväksi.
16.      Nejvyšší správní soud oli lähinnä yhtä mieltä siitä Tescon kanssa siitä, että viimeksi mainitulla oli oikeus käyttää kyseisestä koostetusta ainesosasta nimitystä ”čokoládový prášek” nimityksen ”čokoláda v prášku” sijasta ja ettei sillä ollut velvollisuutta luetella kyseessä olevien tuotteiden ainesosaluettelossa ainesosia, joista kyseinen koostettu ainesosa koostui.
17.      Krajský soud v Brně, jota Nejvyšší správní soudin oikeudellinen näkemys sitoo, on epävarma Nejvyšší správní soudin arvioinnin oikeellisuudesta tiettyjen unionin oikeutta koskevien osatekijöiden osalta. Se on näin ollen esittänyt unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön ja pyytänyt sen ohjeita seuraavaan kysymykseen:
”Onko [asetuksen N:o 1169/2011] liitteessä VII olevan E osan 2 kohdan a alakohtaan sisältyvää sääntöä tulkittava siten, että Tšekin markkinoiden loppukuluttajalle tarkoitetun elintarvikkeen ainesosaluettelossa voidaan ilmoittaa direktiivin 2000/36/EY liitteessä I olevan A osan 2 kohdan c alakohdassa määritetty koostettu ainesosa ilman sen ainesosien merkitsemistä vain siinä tapauksessa, että koostettu ainesosa vastaa sanatarkasti direktiivin 2000/36/EY liitteen I tšekinkielistä versiota?”
18.      Kirjallisia huomautuksia esittivät Tesco, Tšekin maatalousministeriö, Tšekin hallitus ja Euroopan komissio. Istuntoa asianosaisten kuulemiseksi ei ole pyydetty, eikä sitä ole pidetty. Unionin tuomioistuin esitti asianosaisille ja muille osapuolille tiettyjä kysymyksiä, joihin oli vastattava kirjallisesti. Kaikki mainitut osapuolet toimittivat määräajassa kirjalliset vastaukset niille esitettyihin kysymyksiin.
III  Asian tarkastelu
A       Alustavat huomautukset
19.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa pyynnössään, että Nejvyšší správní soudin oikeudellinen näkemys sitoo sitä. Vaikka näin onkin, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo. ettei mikään estä sitä käyttämästä SEU 267 artiklan mukaista oikeutta esittää ennakkoratkaisupyyntö unionin tuomioistuimelle.
20.      Tämä pitää kiistatta paikkansa. Kuten unionin tuomioistuin on 5.10.2010 antamassaan tuomiossa Elchinov (C-173/09, EU:C:2010:581), johon ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin viittaa pyynnössään, selvästi todennut, alemman oikeusasteen tuomioistuimella on oikeus esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyyntö missä tahansa asianmukaiseksi katsomassaan oikeudenkäyntimenettelyn vaiheessa, ja kansallinen tuomioistuin, joka on käyttänyt sille SEUT 267 artiklan toisessa kohdassa annettua mahdollisuutta, on sidottu pääasian ratkaisussa tulkintaan, jonka unionin tuomioistuin on omaksunut kyseisistä säännöksistä, ja sen on tapauksen niin vaatiessa sivuutettava ylemmän tuomioistuimen arvioinnit, jos se katsoo tämän tulkinnan perusteella, että kyseiset arvioinnit eivät ole unionin oikeuden mukaisia.(6)
21.      Elintarviketietoasetuksen liitteeseen VII sisältyy ”E osa – Koostettujen ainesosien ilmoittaminen”. Kyseisen E osan 1 kohdassa sallitaan tietyin edellytyksin se, että koostettu ainesosa voidaan ilmoittaa lakisääteisellä tai käyttöön vakiintuneella nimityksellään elintarviketietoasetuksen 9 artiklan 1 kohdan b alakohdassa edellytettävässä ainesosaluettelossa siten, että ainesosaa välittömästi seuraa luettelo sen ainesosista. Saman E osan 2 kohdan a alakohdassa säädetään poikkeuksesta muutoin pakolliseen koostettujen ainesosien ainesosaluetteloon, ”jos koostetun ainesosan koostumus on määritelty voimassa olevissa unionin säännöksissä” ja jos koostetun ainesosan osuus on alle 2 prosenttia valmiista tuotteesta (jäljempänä koostetun ainesosan ainesosaluetteloa koskeva poikkeus).
22.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksessään lähinnä, edellytetäänkö unionin lainsäädännössä, että koostetusta ainesosasta, joka on suklaadirektiivin liitteessä I määritelty tuote, on käytettävä kyseiselle tuotteelle tässä liitteessä annettua nimitystä elintarviketietoasetuksen 9 artiklan 1 kohdan b alakohdassa edellytettävässä ainesosaluettelossa, jotta koostetun ainesosan ainesosaluetteloa koskevaa poikkeusta sovelletaan.
23.      Tescon unionin tuomioistuimen kysymyksiin antamien vastausten mukaan kyseinen koostettu ainesosa, josta käytän tässä ratkaisuehdotuksessa nimitystä ”suklaajauhe”, sisälsi vaadittavat 32 prosenttia kaakaojauhetta, jotta siitä voidaan käyttää suklaadirektiivin liitteessä I olevan A osan 2 kohdan c alakohdan mukaista nimitystä – toisin sanoen ”čokoláda v prášku” tšekiksi, ”Schokoladenpulver” saksaksi, ”proszek czekoladowy” tai ”czekolada w proszku” puolaksi ja ”powdered chocolate” tai ”chocolate in powder” englanniksi.
24.      Tescon vastausten mukaan kyseessä olevat eri ”Monte”-tuotteet sisälsivät lisäksi tätä koostettua ainesosaa ainoastaan 0,5 prosenttia (eli alle 2 prosenttia). Tässä ratkaisuehdotuksessa pidän näitä toteamuksia todenmukaisina ja oikeina.
25.      Unionin tuomioistuimen ratkaistavana oleva kysymys ei siten koske Monte-tuotteiden fyysisten ainesosien tosiasiallista sisältöä tai koostumusta. Unionin tuomioistuimen ratkaistavana oleva kysymys koskee pikemminkin ainoastaan näiden tuotteiden yhden koostetun ainesosan kuvausta ja unionin elintarvikelainsäädännön sitä koskevia vaatimuksia, miten tällainen koostettu ainesosa on kuvattava ainesosaluettelossa tietyllä Euroopan unionin virallisella kielellä, tässä tapauksessa tšekin kielellä. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on tältä osin tiedustellut etenkin, edellytetäänkö kyseessä olevan koostetun ainesosan ainesosaluettelon mainitsemista pääasian oikeudenkäynnissä kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa.
26.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei ole pyytänyt ohjeita siitä, onko jonkin muun kuin suklaadirektiivin liitteessä I säädetyn käsitteen ”čokoláda v prášku” käyttäminen sallittua unionin elintarvikelainsäädännön nojalla, vaan ainoastaan siitä, onko kyseisen koostetun ainesosan ainesosaluettelo mainittava, jos siitä käytetään tällaista muuta käsitettä. Nämä kaksi kysymystä vaikuttavat kuitenkin liittyvän erottamattomasti asiaa koskevan unionin lainsäädännön perusteella. Olen siksi pyrkinyt tarkastelemaan molempia kysymyksiä.
27.      Olen tullut tässä tarkastelussa siihen lopputulokseen, että tällaista koostettua ainesosaa on kuvattava ainesosaluettelossa sen virallisella nimellä, sellaisena kuin tämä käsite määritellään elintarviketietoasetuksen 2 artiklan 2 kohdan n alakohdassa, jos tällainen nimi on olemassa, ja että tällaisen koostetun ainesosan ainesosaluettelon pois jättäminen on perusteltua vain, jos kyseisen koostetun ainesosan koostumus on määritelty voimassa olevissa unionin säännöksissä ja jos nimeä tai nimitystä, jolla tämä ainesosa on määritelty näin, käytetään kyseisen elintarvikkeen ainesosaluettelossa.
B       Kieliversioiden vastaavuus
28.      Tesco ei käyttänyt kyseessä olevista Monte-tuotteista suklaadirektiivin tšekinkieliseen versioon sisältyvää suklaajauheen nimitystä ”čokoláda v prášku”. Sen sijaan Tesco käänsi kyseessä olevien tuotteiden puolan- ja/tai saksankieliset merkinnät tšekiksi. Näissä merkinnöissä käytettiin suklaajauheen puolan- tai saksankielistä nimitystä. Käännöksen tai käännösten seurauksena kyseisestä koostetusta ainesosasta käytettiin näiden tuotteiden tšekinkielisessä ainesosaluettelossa käsitettä ”čokoládový prášek”.
29.      Tesco väittää lähinnä, että kaikki suklaadirektiivin kieliversiot ovat yhtä todistusvoimaisia ja että tästä periaatteesta seuraa, että se voi ottaa minkä tahansa näistä kieliversioista lähtökohdaksi millä tahansa muulla Euroopan unionin virallisella kielellä (tässä tapauksessa saksan ja/tai puolan kielellä) laadittujen merkintöjensä kääntämiseksi tarkasti tšekin kielelle. Tesco huomauttaa, että suklaadirektiivin eri kieliversiot eivät vastaa (sana)tarkasti toisiaan. Joissain kieliversioissa (kuten englannin- ja puolankielisissä) sallitaan kahden tai jopa kolmen (hollanninkielisessä versiossa) eri ilmaisun käyttäminen suklaajauheesta, kun taas toisissa kieliversioissa (kuten tšekinkielisessä) hyväksytään vain yksi ilmaisu.
30.      Tescon näkemyksen mukaan on niin, että jos sen vaaditaan käyttävän suklaadirektiivin tšekinkielistä versiota, tämä loukkaisi direktiivin kieliversioiden vastaavuuden periaatetta.
31.      Ennakkoratkaisupyynnön mukaan Nejvyšší správní soud yhtyy pääosin tähän näkemykseen. Kyseinen tuomioistuin on katsonut, että jos Tescon vaaditaan käyttävän suklaadirektiivin liitteessä I olevan A osan 2 kohdan c alakohtaan sisältyvää suklaajauheen tšekinkielistä nimitystä, syntyy olettama, jonka mukaan ainoastaan kyseisen direktiivin tšekinkielistä versiota sovelletaan asianomaisessa jäsenvaltiossa. Nejvyšší správní soud perusti tämän näkemyksen unionin säädösten kaikkien kieliversioiden yhtä sitovaan luonteeseen ja hylkäsi ajatuksen siitä, että suklaatuotteiden merkintöjä Tšekissä säännellään yksinomaan suklaadirektiivin tšekinkielisellä versiolla.
32.      Nejvyšší správní soud totesi lähinnä, että tämä ajatus on ristiriidassa kieliversioiden vastaavuutta koskevan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön kanssa ja, mikä tärkeämpää, tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteen ja elintarvikkeiden merkintöjen yhdenmukaistamisen tarkoituksen kanssa. Se katsoi, että tämän yhdenmukaistamisen tarkoituksena on juuri antaa tuottajalle tai toimittajalle mahdollisuus käyttää tietoja, jotka sen tuotteessa jo mainitaan, suklaadirektiivin mukaisesti pelkästään kääntämällä nämä tiedot kielelle, jota kuluttajat, joille tuotetta on tarkoitus myydä, ymmärtävät.
33.      En yhdy näihin näkemyksiin.
34.      Ensinnäkin unionin oikeuden eri kieliversioiden vastaavuus ei nähdäkseni selvästikään tarkoita sitä, että talouden toimijat voivat valita haluamansa unionin johdetun oikeuden säädöksen kieliversion, kääntää sen parhaaksi katsomallaan tavalla ja käyttää tätä enemmän tai vähemmän tarkkaa käännöstä ikään kuin se olisi osa asiaa koskevan unionin lainsäädännön virallista tekstiä.
35.      Kuten Nejvyšší správní soud on huomauttanut viitaten muun muassa 6.10.1982 annettuun tuomioon Cilfit ym. (283/81, EU:C:1982:335, 18 kohta), kaikki kieliversiot, joilla unionin lainsäädäntö on laadittu, ovat yhtä todistusvoimaisia.
36.      Kuten tuomion Cilfit ym. kyseisessä kohdassa lisäksi todettiin, ”[unionin] oikeuden säännöksen tai määräyksen tulkinta edellyttää – – kieliversioiden vertailua”. Kuten saman tuomion 19 kohdassa todettiin, vaikka eri kieliversiot vastaisivat täysin toisiaan, unionin oikeudessa käytetään sille ominaista terminologiaa. Oikeudellisilla käsitteillä ei välttämättä ole samaa sisältöä unionin oikeudessa ja eri kansallisissa oikeuksissa. Lisäksi jokainen unionin oikeuden säännös tai määräys on sijoitettava asiayhteyteensä, ja sitä on tulkittava siten, että huomioon otetaan unionin oikeus kokonaisuudessaan, sen tavoitteet sekä sen kehitysaste tulkittavana olevan säännöksen tai määräyksen soveltamisajankohtana.
37.      Unionin säädöksen kieliversioiden on tarkoitus samamerkityksisiä. Poikkeuksellisesti, jos kieliversiot poikkeavat toisistaan, esille tulee tulkintaan liittyviä kysymyksiä, jotka on ratkaistava unionin oikeuden tulkinnan yhtenäisyyden säilyttämiseksi.
38.      Näitä kysymyksiä ei voida ratkaista turvautumalla kieliversioiden väliseen hierarkiaan tai noudattamalla kieliversioiden enemmistöä. Unionin tuomioistuin onkin johdonmukaisesti katsonut, että erikielisten versioiden poiketessa toisistaan kyseessä olevaa säännöstä tulkitaan sen säännöstön systematiikan ja tarkoituksen mukaan, jonka osa säännös on, ja että jossakin kielitoisinnossa käytettyä säädöksen sanamuotoa ei näin ollen voida käyttää tämän säädöksen ainoana tulkintaperusteena eikä sille voida antaa tältä osin etusijaa muihin kielitoisintoihin nähden. Tällainen lähestymistapa ei nimittäin vastaisi unionin oikeuden yhtenäisen soveltamisen vaatimusta.(7)
39.      Periaate, jonka mukaan eri kieliversiot ovat yhtä todistusvoimaisia, ja unionin säädösten toisistaan poikkeavia kieliversioita koskeva unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö eivät siten mitenkään tue sitä, että talouden toimijalla olisi oikeus valita tietyn direktiivin tai asetuksen mikä tahansa kieliversio ja sitten käyttää omia käännöksiään tähän kieliversioon sisältyvistä, siinä määritellyistä käsitteistä ja nimityksistä ikään kuin nämä käännetyt käsitteet ja nimitykset olisi otettu asianomaisesta virallisesta kieliversiosta.
40.      Lisäksi, jos sallittaisiin määritellyn käsitteen tai nimityksen yhden valitun kieliversion käyttäminen perustana tämän käsitteen tai nimityksen kääntämiselle muille kielille, tälle kieliversiolle annettaisiin suurempi painoarvo kuin muille kieliversioille. Jos kaikkien talouden toimijoiden sallittaisiin tehdä tällaisia valintoja ja sitten kääntää valitsemansa versiot halunsa mukaan, tämä johtaisi väistämättä suunnattomiin epäjohdonmukaisuuksiin, kun jokainen yksityinen talouden toimija voisi laatia omat kieliversionsa näistä käsitteistä tai nimityksistä. Tämä olisi unionin oikeuden yhtenäisen tulkinnan vastakohta.
C       Kieliversioiden poikkeavuus ei ole todellinen ongelma
41.      Nyt käsiteltävässä asiassa katson kuitenkin, ettei kieliversioiden poikkeavuus ole todellinen ongelma. Nyt käsiteltävässä asiassa on erimielisyyttä siitä, mitä elintarviketietoasetuksen ja suklaadirektiivin sanamuoto tarkoittaa tai mitä siinä edellytetään Tescon kaltaiselta talouden toimijalta, mutta tämä erimielisyys ei johdu kummankaan säädöksen toisistaan poikkeavista kieliversioista. Erimielisyys koskee pikemminkin sitä, onko talouden toimijan käytettävä tietyn koostetun ainesosan nimitystä, sellaisena kuin se sisältyy unionin johdetun oikeuden säädöksen, jossa se määritellään (tässä suklaadirektiivi), asianomaiseen kieliversioon, ainesosaluettelossa, joka sen on ilmoitettava elintarviketietoasetuksen 9 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti vai voiko se korvata sen omalla käännöksellään tästä nimityksestä, joka on peräisin suklaadirektiivin eri kieliversiosta, kielelle (kielille), jota (joita) on käytettävä ainesosaluettelossa elintarviketietoasetuksen 15 artiklan nojalla, ja katsoa tällä käännöksellä olevan virallisen kieliversion vaikutukset.
42.      Asianosaiset vaikuttavat olevan yksimielisiä kriteereistä, jotka suklaatuotteen on täytettävä, jotta se voi kuulua nimityksen ”suklaajauhe” tai ”čokoláda v prášku” piiriin, nimittäin että ainesosan on koostuttava kaakaojauheen sekä sokereiden seoksesta, jossa on vähintään 32 prosenttia kaakaojauhetta.
43.      Sama pätee elintarviketietoasetuksen asiaa koskeviin säännöksiin. Unionin tuomioistuimen tietoon ei ole saatettu menettelyn kuluessa mitään poikkeavuutta jossain kieliversiossa, sikäli kuin kyse on näistä säännöksistä, ja valittujen kieliversioiden (bulgarian-, tšekin-, tanskan-, englannin-, ranskan-, saksan- ja puolankielisen version) pintapuolinen tarkastelu osoittaa, että niillä kaikilla on sama merkitys.
44.      Pelkästään se seikka, että eri kieliversioissa on erilaisia nimityksiä tietylle elintarvikkeelle, ei tarkoita kieliversioiden poikkeavuutta – monikielisyyden perusedellytys on, että tietyllä asialla on erilaisia nimiä tai nimityksiä eri kieliversioissa. Tätä ei muuta mitenkään se, että joissain kieliversioissa annetaan kaksi tai kolme vaihtoehtoista nimitystä samalle elintarvikkeelle ja että muissa kieliversiossa annetaan ainoastaan yksi tällainen nimitys.
45.      Pääasian oikeudenkäynnissä kyseessä olevissa olosuhteissa, sellaisina kuin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on kuvannut niitä pyynnössään, ei ole kyse tilanteesta, jossa Tesco olisi käyttänyt yhteen kieliversioon sisältyvää virallista nimitystä ja sitten havainnut, että sillä on eri merkitys asiaa koskevan unionin oikeuden säännöksen toisessa kieliversiossa. Tesco korvasi tietyn nimityksen tietyllä kielellä (tšekin kielellä) määritellyn käsitteen itse keksimällään käsitteellä, jonka se oli johtanut kääntämällä (enemmän tai vähemmän uskollisesti) sananmukaisesti tšekin kielelle yhteen tai kahteen muuhun kieliversioon sisältyvän tämän nimityksen yhden tai useamman määritellyn käsitteen.
46.      Ennakkoratkaisukysymys ei siten koske toisistaan poikkeavia kieliversioita vaan sitä, edellytetäänkö asiaa koskevissa unionin oikeuden säännöksissä tietyn määritellyn käsitteen käyttämistä tiettyyn tarkoitukseen.
47.      Vastaus tähän kysymykseen seuraa mielestäni kyseessä olevien säännösten sanamuodon tulkinnasta, näiden säännösten asiayhteydestä ja tavoitteista, joihin unionin lainsäätäjä on näillä säännöksillä pyrkinyt, sekä sen säännöstön systematiikasta, jonka osa nämä säännökset ovat.
D       Elintarviketietoasetuksen ja suklaadirektiivin sanamuodon mukainen tulkinta
1.     Onko nimityksen ”čokoláda v prášku” käyttö ainesosaluettelossa pakollista koostetun ainesosan, jota voidaan pitää suklaajauheena, tšekinkielisessä kuvauksessa?
48.      Elintarviketietoasetuksen 18 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että aineosaluettelon ”on sisällettävä kaikki elintarvikkeen ainesosat painon mukaan alenevassa järjestyksessä”. Saman artiklan 2 kohdassa säädetään, että ”ainesosat on soveltuvin osin ilmoitettava niiden yksilöllisellä nimellä 17 artiklan – – mukaisesti”. Elintarviketietoasetuksen 17 artiklan 1 kohdassa puolestaan säädetään, että ”elintarvikkeen nimen on oltava sen virallinen nimi. Jos tällaista nimeä ei ole, elintarvikkeen nimen on oltava sen tavanomainen nimi, tai, jos tavanomaista nimeä ei ole tai tavanomaista nimeä ei käytetä, on annettava elintarviketta kuvaava nimi”.
49.      Elintarviketietoasetuksen 17 artiklan 1 kohdassa luodaan siten selkeä hierarkia, jonka mukaan elintarvikkeen virallinen nimi on asetettava etusijalle ja jonka mukaan tavanomaista tai kuvaavaa nimeä voidaan käyttää vain, ellei kyseisellä elintarvikkeella ole virallista nimeä.
50.      Elintarviketietoasetuksen 2 artiklan 2 kohdan n alakohtaan sisältyy ”virallisen nimen” määritelmä, johon sisältyy oma hierarkia. Virallinen nimi on elintarvikkeen nimi, josta säädetään elintarvikkeeseen sovellettavissa unionin säännöksissä. Vain jos tällaisia unionin säännöksiä ei ole, elintarvikkeen virallinen nimi on se nimi, josta säädetään siinä jäsenvaltiossa sovellettavissa laeissa, asetuksissa ja hallinnollisissa määräyksissä, jossa elintarviketta myydään loppukuluttajalle.
51.      Tescon unionin tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin antaman kirjallisen vastauksen mukaan kyseessä oleviin Monte-tuotteisiin sisältyvä koostettu ainesosa koostuu ”kaakaosta” ja sokerista siten, että siinä on vähintään 32 prosenttia kaakaota, ja se ”täyttää täysimääräisesti direktiivin vaatimukset”. Ymmärrän tämän niin, että ”kaakao” tarkoittaa kaakaojauhetta, sellaisena kuin se määritellään suklaadirektiivin liitteessä I olevan A osan 2 kohdan a alakohdassa, ja että kyseessä oleviin Monte-tuotteisiin sisältyvä koostettu ainesosa täyttää kyseisessä direktiivissä tarkoitetun suklaajauheen nimityksen vaatimukset.
52.      Tämä tarkoittaa, että koostetulla ainesosalla on tšekin kielessä elintarviketietoasetuksessa tarkoitettu virallinen nimi kyseisen asetuksen 2 artiklan 2 kohdan n alakohtaan sisältyvän määritelmän ensimmäisen osan perusteella. Tämä virallinen nimi on suklaadirektiivin liitteessä I olevan A osan 2 kohdan c alakohdassa mainittu nimitys, nimittäin ”čokoláda v prášku”.
53.      Sitä vastoin nimityksellä ”čokoládový prášek” ei vaikuta olevan mitään virallista merkitystä unionin oikeudessa. Yksikään unionin tuomioistuimen menettelyn osapuolista ei ole saattanut unionin tuomioistuimen tietoon tällaista kyseisen ilmauksen virallista merkitystä, enkä ole tietoinen mistään muusta seikasta, jonka perusteella sitä voitaisiin pitää kyseisen koostetun ainesosan virallisena nimenä elintarviketietoasetuksen 2 artiklan 2 kohdan n alakohtaan sisältyvän määritelmän ensimmäisen osan perusteella. EUR-Lexissa, joka on EU:n oikeudellista asiakirjojen virallinen verkkotietokanta (https://eur-lex.europa.eu/advanced-search-form.html), tekstihaku ilmaisulla ”čokoládový prášek”, kun hakukielenä on tšekki, ei tuota yhtään hakutulosta, kun taas haku samankaltaisella ilmaisulla ”čokoláda v prášku” tuottaa 12 hakutulosta.(8) Yksikään menettelyn osapuolista ei ole saattanut unionin tuomioistuimen tietoon tšekinkielistä oikeudellista määritelmää ilmaisulle ”čokoládový prášek”. Joka tapauksessa ilmaisun ”čokoládový prášek” tšekinkielinen oikeudellinen määritelmä, jos sellainen olisi, ei kävisi elintarviketietoasetuksessa tarkoitetuksi ”viralliseksi nimeksi”, koska kyseessä olevalle tuotteelle on jo tällainen nimi – nimittäin ”čokoláda v prášku” – unionin oikeuden perusteella. Elintarviketietoasetuksen 2 artiklan 2 kohdan n alakohtaan sisältyvän virallisen nimen määritelmän toista osaa ei siten sovelleta.
54.      Katson näin ollen, että suklaadirektiivin ja elintarviketietoasetuksen asiaa koskevien säännösten sanamuodon mukaisesta tarkastelusta voidaan päätellä, että nimitystä ”čokoláda v prášku” on käytettävä elintarvikkeen ainesosaluettelossa sellaisen koostetun ainesosan tšekinkielisessä kuvauksessa, jota voidaan pitää kaakaojauheena suklaadirektiivin liitteessä I olevan A osan 2 kohdan c alakohdan edellytysten mukaisesti.
55.      Tätä päätelmää tukee lisäksi suklaadirektiivin 3 artikla, jossa säädetään, että direktiiviä 79/112(9) sovelletaan suklaadirektiivin liitteessä I määriteltyihin tuotteisiin (joihin suklaajauhe kuuluu) muun muassa sillä edellytyksellä, että ”liitteessä I [lueteltuja] – – nimityksiä on käytettävä kaupassa osoittamaan näitä tuotteita”. Tämä päätelmä on mielestäni pätevä riippumatta siitä, ilmoitetaanko kyseisestä koostetusta ainesosasta ainesosaluettelo vai ei.
2.     Edellytetäänkö suklaajauheen ainesosaluetteloa, jos tästä koostetusta ainesosasta käytetään nimitystä ”čokoládový prášek” tšekinkielisessä ainesosaluettelossa?
56.      Elintarviketietoasetuksen liitteeseen VII sisältyy E osa, jonka otsikko on ”Koostettujen ainesosien ilmoittaminen”. Kyseisen osan 1 kohdan mukaan koostettu ainesosa voidaan ilmoittaa ainesosaluettelossa ”lakisääteisellä tai käyttöön vakiintuneella nimityksellään” siten, että tässä ainesosaluettelossa ainesosaa ”välittömästi seuraa luettelo sen ainesosista”. Saman osan 2 kohdassa säädetään, että koostettujen ainesosien ainesosaluettelo ei ole pakollinen, jos ”koostetun ainesosan koostumus on määritelty voimassa olevissa unionin säännöksissä” ja jos koostetun ainesosan osuus on alle 2 prosenttia valmiista tuotteesta.
57.      Unionin tuomioistuimessa käsiteltävässä asiassa ei ilmoitettu koostetun ainesosan ainesosaluetteloa, ja koostetusta ainesosasta käytettiin muuta nimitystä kuin sen virallista nimeä. Vaikka unionin tuomioistuin ei yhtyisikään edellä tämän ratkaisuehdotuksen 48–55 kohdassa esittämääni arviointiin ja katsoisi, että suklaajauheesta oli sallittua käyttää ainesosaluettelossa tšekinkielistä nimitystä ”čokoládový prášek”, tämän koostetun ainesosan ainesosaluettelon pois jättäminen olisi sallittua vain, jos ainesosan ”čokoládový prášek” koostumus ”on määritelty voimassa olevissa unionin säännöksissä”.(10)
58.      Vaikka kyseessä olevien Monte-tuotteiden ainesosaluettelossa ilmaisulla ”čokoládový prášek” kuvattu fyysinen ainesosa täytti oletettavasti suklaajauheen edellytykset, ilmaisuun ”čokoládový prášek” ei näytä liittyvän mitään elintarvikkeen tai elintarvikkeen ainesosan määritelmää.
59.      Tässä tilanteessa katson, että koostetun ainesosan ”suklaajauhe”, kun tästä ainesosasta käytetään nimitystä ”čokoládový prášek”, ainesosaluettelon pois jättämisellä rikotaan unionin elintarviketietolainsäädäntöä, sellaisena kuin se sisältyy elintarviketietoasetukseen.
E       Tavoitteet, asiayhteys ja systematiikka
60.      Elintarviketietoasetuksen ja suklaadirektiivin tavoitteet tukevat nähdäkseni tätä tulkintaa.
1.     Elintarviketietoasetuksen tavoitteet
61.      Elintarviketietoasetuksella, jonka oikeusperusta on SEUT 114 artikla, pyritään yhtäältä varmistamaan kuluttajansuojan korkea taso elintarviketietojen osalta ja toisaalta varmistamaan sisämarkkinoiden häiriötön toiminta. Tässä yhteydessä kyseisessä asetuksessa otetaan huomioon kuluttajien erilaiset käsitykset ja tietotarpeet.(11)
62.      Tältä osin yksi elintarviketietoasetuksen tavoitteista on antaa loppukuluttajille perusta tietoon perustuvien valintojen tekemistä varten.(12) Kyseisellä asetuksella pyritään siten varmistamaan, että loppukuluttajat ymmärtävät merkinnöissä annetut tiedot ongelmitta.(13) Merkinnöissä käytettävistä kielistä elintarviketietoasetuksen 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, että pakolliset elintarviketiedot, ainesosaluettelot mukaan luettuina, on annettava kielellä, jota kuluttajat niissä jäsenvaltioissa, joissa elintarviketta pidetään kaupan, ymmärtävät helposti.
63.      Kuluttaja, joka havaitsee ainesosaluettelossa määrittelemättömän käsitteen tietyn koostetun ainesosan asianmukaisen nimityksen tilalla, ei voi tietää, mistä kyseinen koostettu ainesosa koostuu, ellei siitä esitetä ainesosaluetteloa. Vaikka koostetusta ainesosasta esitettäisiinkin ainesosaluettelo, kuluttaja saa vertailukelpoiset tiedot vain, jos kyseisessä luettelossa annetaan koostetun ainesosan ainesosien suhteista tietoja, jotka ovat vertailukelpoisia nimityksen määritelmään sisältyviin tietoihin nähden. Nyt käsiteltävässä asiassa koostetusta ainesosasta ei käytetty asianmukaista nimitystä eikä siitä myöskään esitetty ainesosaluetteloa. Kuluttajan ei siten ollut mahdollista ymmärtää kyseessä olevien Monte-tuotteiden sisältöä, ainakaan ongelmitta. Tällaisen lopputuloksen mahdollistava elintarviketietoasetuksen tulkinta ei palvelisi kuluttajansuojaa koskevaa tavoitetta.
2.     Suklaadirektiivin tavoitteet
64.      Suklaadirektiivillä kumottiin ja korvattiin direktiivi 73/241/ETY.(14) Kyseisen aiemman direktiivin tarkoituksena oli laatia määritelmät ja yhteiset säännöt muun muassa kaakao- ja suklaatuotteiden koostumuksesta ja merkinnöistä niiden vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi Euroopan unionissa. Suklaadirektiivillä muutettiin osittain tätä aiempaa direktiiviä muun muassa tekniikan kehittymisen huomioon ottamiseksi ja määritelmien ja sääntöjen mukauttamiseksi unionin yleiseen elintarvikelainsäädäntöön, erityisesti pakkausmerkintöjä koskevaan lainsäädäntöön.
65.      Suklaadirektiivissä ulotettiin tältä osin direktiivin 79/112 (elintarviketietoasetusta edeltävän lainsäädännön) soveltamisala koskemaan kaakao- ja suklaatuotteita, ”jotta kuluttajalle annettaisiin oikeaa tietoa”, ja sen mukaan liitteessä I lueteltuja myyntinimityksiä on käytettävä kaupassa osoittamaan kyseisessä liitteessä mainittuja tuotteita.(15) Tulkinta, joka mahdollistaa ylettömän määrän yksilöllisiä käännöksiä, olisi selvästi näiden tavoitteiden vastainen.
3.     Johtaako nimityksen ”čokoládový prášek” käyttö kuluttajia harhaan?
66.      Elintarviketietoasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdassa esitetään periaate, jonka mukaan elintarviketiedot eivät saa johtaa harhaan elintarvikkeen ominaisuuksien ja koostumuksen osalta.
67.      Tästä herää kysymys, voidaanko ilmaisun ”čokoládový prášek” käytön, etenkin kun näin nimitetystä koostetusta ainesosasta ei ilmoiteta ainesosaluetteloa, katson johtavan kuluttajia harhaan. Vaikka tämän kysymyksen ratkaiseminen on osittain tosiseikkoja koskeva kysymys, jonka ratkaiseminen on viime kädessä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asia, unionin tuomioistuin voi nähdäkseni antaa joitain hyödyllisiä ohjeita tähän.
68.      On ainakin kaksi tapaa, joilla muun nimityksen kuin suklaajauheen tšekinkielisen virallisen nimen käyttäminen voisi johtaa kuluttajia harhaan. Kuluttajia voitaisiin i) johtaa harhaan ja saada uskomaan, että ainesosa koostui jostain muusta kuin sen tosiasiallisista ainesosista tai että näiden ainesosien suhteet erosivat koostetun ainesosan tosiasiallisesta koostumuksesta, ja kuluttajia voitaisiin ii) johtaa harhaan ja saada uskomaan, että tämän ainesosan määrä lopputuotteessa (sen prosentuaalinen osuus lopputuotteesta) oli jotain muuta (suurempi) kuin se tosiasiallisesti oli.
69.      Ilmaisu ”čokoládový prášek” tarkoittaa ilmeisesti jotain samantapaista kuin ”suklaajauhe”. Suklaajauheessa ei kuitenkaan ole suklaata, sellaisena kuin tämä tuote määritellään suklaadirektiivin liitteessä I olevan A osan 2 kohdan c alakohdassa. Näin nimitetty tuote – pääasian oikeudenkäynnissä kyseessä oleva ainesosa – koostuu sokerista ja kaakaojauheesta, enimmäkseen sokerista. Se ei koostu hienoksi jauhetusta suklaasta, kuten nimi viittaa. Mahdollisuutta johtaa kuluttajia harhaan vain pahentaa elintarviketietoasetuksen liitteessä VI olevan A osan 1 kohtaan sisältyvä edellytys, jonka mukaan elintarvikkeen nimen on sisällettävä tai siihen on oltava liitettyinä tarkat tiedot elintarvikkeen ominaisuuksista, kuten fysikaalisesta olomuodosta tai suoritetuista erityiskäsittelyistä (esimerkiksi ”jauhettu”).
70.      Tähän voitaisiin vastata, että tämä väite pätee myös nimitykseen ”čokoláda v prášku”. Kyseinen nimitys voisi myös viitata siihen, että kyseessä oleva tuote koostuu suklaasta, jota oli käsitelty jollain tavalla mekaanisesti.(16)
71.      Tescon käyttämän nimityksen ”čokoládový prášek” ja virallisen nimen ”čokoláda v prášku” – jos ei oteta huomioon oikeudellista vaatimusta, jonka mukaan tuotteesta on käytettävä sen virallista nimeä, kuten edellä tämän ratkaisuehdotuksen 48–55 kohdassa todettiin – ratkaiseva ero on siinä, että viimeksi mainitulla on määritelty merkitys ja ensiksi mainitulla ei. Kuluttaja, kuluttajajärjestö tai jopa elintarvikeviranomaiset eivät voi tietää nimityksen ”čokoládový prášek” perusteella tämän koostetun ainesosan oletettua koostumusta. Vain Tesco ja sen tavarantoimittaja voivat tietää sen.
72.      Riippumatta siitä, onko käsite ”čokoláda v prášku” tarkka kuvaus vai ei, tällä käsitteellä on unionin elintarvikelainsäädännössä selkeästi määritelty merkitys, jonka kuka tahansa voi selvittää suklaadirektiivistä. Vaikka saattaakin vaikuttaa yllättävältä, että ”čokoláda v prášku” koostuu kaakaojauheesta ja sokerista eikä suklaasta, ja saattaa jopa vaikuttaa paheksuttavalta, että tuotetta, jonka on sisällettävä ainoastaan 6,4 prosenttia kaakaovoita, voidaan kutsua ”suklaajauheeksi” (kursivointi tässä), kun suklaassa kaakaovoita on oltava vähintään 18 prosenttia,(17) nimityksen ”čokoláda v prášku” merkitys on määritelty tarkasti, kun taas nimityksellä ”čokoládový prášek” ei vaikuta olevan itsenäistä merkitystä tai erityistä määritelmää unionin oikeudessa.
73.      Se, johtaako tšekinkielisen ilmaisun ”čokoládový prášek” käyttö kyseessä olevasta koostetusta ainesosasta, jonka koostumusta ei ole täsmennetty ainesosaluettelossa, tšekkiläistä kuluttajaa harhaan, on tosiseikkoja koskeva kysymys, jonka ratkaiseminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä.
4.     Sisämarkkinoita koskevat huolenaiheet
74.      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa ennakkoratkaisupyynnössään, että Nejvyšší správní soud on perustanut ratkaisunsa osittain sisämarkkinoita koskeviin huolenaiheisiin.
75.      En ole samaa mieltä siitä, että talouden toimijoiden pääsy sisämarkkinoille vaikeutuisi, elleivät ne saisi käyttää omia käännöksiään elintarvikkeiden ainesosien nimityksistä. Päinvastoin myyntinimitysten yhdenmukaistamisella ja pakkausmerkintöjä koskevilla säännöillä pyritään takaamaan sisämarkkinoiden yhtenäisyys.(18)
76.      Elintarviketietoasetuksella on ainakin kaksi pääsiallista tavoitetta, joista toinen on kuluttajien suojelu Euroopan unionissa elintarviketietoja koskevilla yhteisillä säännöillä ja toinen sisämarkkinoiden häiriöttömän toiminnan varmistaminen.(19) Elintarviketietoasetus annettiin nimittäin SEUT 114 artiklan nojalla.
77.      Kun tarkastellaan suklaadirektiiviä, suklaatuotteiden vapaa liikkuvuus sisämarkkinoilla edellyttää yhteisiä sääntöjä ja yhdenmukaistettua käsitteistöä, joilla varmistetaan korkeatasoinen kuluttajansuoja koko sisämarkkinoilla.(20)
78.      Elintarviketietoasetuksella pyritään näihin kumpaankin tavoitteeseen säätämällä yhteisistä vaatimuksista elintarviketiedoille ja yhteisistä nimityksistä eri elintarvikkeille käyttämällä käsitteitä, jotka pohjautuvat muuhun unionin johdettuun oikeuteen, kuten suklaadirektiiviin.
79.      Tämä järjestelmä tarjoaa vakiomuotoiset, helposti saatavilla olevat säännöt ja nimitykset, joita talouden toimijat Euroopan unionissa voivat käyttää – ja niiden on käytettävä – pitäessään elintarvikkeita kaupan EU:ssa, mikä helpottaa huomattavasti niiden markkinoillepääsyä. Näin käyttöönotettu järjestelmä helpottaa merkittävästi elintarvikkeiden rajat ylittävää kaupan pitämistä Euroopan unionissa mihin tahansa muuhun toteuttamiskelpoiseen vaihtoehtoon verrattuna.
80.      En näe mitään uskottavaa syytä, miksi suklaadirektiivissä säädetyn nimityksen käyttämistä, kuten elintarviketietoasetuksessa edellytetään, olisi pidettävä sen työläämpänä Tescon kaltaiselle talouden toimijalle kuin sitä, että se keksii samasta tuotteesta oman käsitteen.
IV     Ratkaisuehdotus
81.      Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Krajský soud v Brněn esittämään ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
Koostettu ainesosa, jolla on elintarvikkeena käytettävistä kaakao- ja suklaatuotteista 23.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/36/EY liitteessä I olevan A osan 2 kohdan c alakohdan mukainen nimitys, on elintarviketietojen antamisesta kuluttajille 25.10.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1169/2011 18 artiklan 1 ja 2 kohdan, luettuina yhdessä saman asetuksen 17 artiklan 1 kohdan kanssa, mukaisesti mainittava sen elintarvikkeen ainesosaluettelossa, jonka osa se on, tällä nimityksellä, joka on asetuksen N:o 1169/2011 2 artiklan 2 kohdan n alakohdan mukaisesti myös sen virallinen nimi. Virallinen nimi on annettava asetuksen N:o 1169/2011 15 artiklassa edellytettävällä kielellä.
Tällaisen koostetun ainesosan ainesosaluettelo voidaan asetuksen N:o 1169/2011 liitteessä VII olevan E osan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti jättää pois vain, jos kyseistä nimitystä käytetään koostetusta ainesosasta kaupan pidettävän elintarvikkeen ainesosaluettelossa.
1      Alkuperäinen kieli: englanti.
2      Elintarvikkeena käytettävistä kaakao- ja suklaatuotteista 23.6.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EYVL 2000, L 197, s. 19).
3      Elintarviketietojen antamisesta kuluttajille, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 1924/2006 ja (EY) N:o 1925/2006 muuttamisesta sekä komission direktiivin 87/250/ETY, neuvoston direktiivin 90/496/ETY, komission direktiivin 1999/10/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY, komission direktiivien 2002/67/EY ja 2008/5/EY sekä komission asetuksen (EY) N:o 608/2004 kumoamisesta 25.10.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EUVL 2011, L 304, s. 18).
4      Kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18.12.1978 annettu neuvoston direktiivi (EYVL 1979, L 33, s. 1). Direktiivi 79/112 kumottiin ja korvattiin myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.3.2000 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/13/EY (EYVL 2000, L 109, s. 29). Viittauksia direktiiviin 79/112 pidetään viittauksina direktiiviin 2000/13, ja viittauksia direktiiviin 2000/13 pidetään viittauksina elintarviketietoasetukseen.
5      Monte, mléčný dezert čokoládový s lískovými oříšky (maitosuklaajälkiruoka, joka sisältää hasselpähkinää) 220 g, Monte mléčný dezert čokoládový (Monte maitosuklaajälkiruoka) 100 g, ja Monte drink mléčný nápoj čokoládový s lískovými oříšky (Monte maitosuklaajuoma, joka sisältää hasselpähkinää) 200 ml.
6      Tuomio 5.10.2010, Elchinov (C-173/09, EU:C:2010:581, 25 ja 26 sekä 29 ja 30 kohta). Ks. myös tuomio 9.9.2021, Dopravní podnik hl. m. Prahy (C-107/19, EU:C:2021:722, 46 kohta).
7      Ks. vastaavasti tuomio 20.2.2018, Belgia v. komissio (C-16/16 P, EU:C:2018:79, 49 ja 50 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
8      Näihin hakutuloksiin kuuluvat suklaadirektiivin lisäksi yhdenmukaistetuista kuluttajahintaindekseistä ja asuntohintaindekseistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 2494/95 kumoamisesta 11.5.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/792 (EUVL 2016, L 135, s. 11) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1445/2007 täytäntöönpanosta ostovoimapariteetteja koskevan perusnimikeluettelon osalta 15.7.2015 annettu komission asetus (EU) 2015/1163 (EUVL 2015, L 188, s. 6).
9      Kuten edellä alaviitteessä 5 mainittiin, viittauksia direktiiviin 79/112 pidetään nyt viittauksina elintarviketietoasetukseen.
10      Elintarviketietoasetuksen liitteessä VII olevan E osan 2 kohdan a alakohta.
11      Elintarviketietoasetuksen 1 artiklan 1 kohta.
12      Ks. elintarviketietoasetuksen 3 artiklan 1 kohta ja johdanto-osan 3, 4 ja 37 perustelukappale. Ks. myös tuomio 12.11.2019, Organisation juive européenne ja Vignoble Psagot (C-363/18, EU:C:2019:954, 53 kohta).
13      Ks. käsitteen ”suola” käytöstä käsitteen ”natrium” asemesta merkinnöissä elintarviketietoasetuksen johdanto-osan 37 perustelukappale.
14      Elintarvikkeena käytettäviä kaakao- ja suklaatuotteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 24.7.1973 annettu neuvoston direktiivi (EYVL 1973, L 228, s. 23). Ks. suklaadirektiivin 7 artikla.
15      Suklaadirektiivin johdanto-osan kahdeksas perustelukappale ja 3 artiklan 1 kohta.
16      Sama pätee bulgarian-, tanskan-, englannin-, ranskan-, saksan- ja puolankielisiin virallisiin nimityksiin. Vain kaksi viimeistä kolmesta hollanninkielisestä vaihtoehtoisesta nimityksestä ”Chocoladepoeder, gesuikerd cacaopoeder, gesuikerde cacao” vaikuttavat kuvaavan asianmukaisesti tätä tuotetta.
17      ”Suklaa” ja ”suklaajauhe” osoittavat kahta erilaista koostettua ainesosaa, joilla kummallakin on oma määritelmänsä. ”Suklaa”, sellaisena kuin se määritellään suklaadirektiivin liitteessä I olevan A osan 3 kohdan a alakohdassa (tšekiksi ”čokoláda”) ”tarkoittaa tuotetta, joka on valmistettu kaakaotuotteista ja sokereista ja jossa, jollei b alakohdasta muuta johdu, kaakaokuiva-aineen kokonaispitoisuus on vähintään 35 prosenttia, mistä vähintään 18 prosenttia on kaakaovoita ja vähintään 14 prosenttia rasvatonta kaakaokuiva-ainetta”. ”Kaakaojauhe” tai ”kaakao”, sellaisena kuin se määritellään suklaadirektiivin liitteessä I olevassa A kohdassa (tšekiksi ”kakaový prášek” tai ”kakao”), ”tarkoittaa tuotetta, joka on saatu puhdistettuja, kuorittuja ja paahdettuja kaakaopapuja jauhamalla ja joka sisältää vähintään 20 prosenttia kaakaovoita laskettuna kuiva-aineen painosta ja enintään 9 prosenttia vettä”. Kaakaovoin sallittu vähimmäismäärä ”suklaajauheessa” on siten 6,4 prosenttia (suklaajauheessa on oltava vähintään 32 prosenttia kaakaojauhetta, jonka puolestaan on sisällettävä vähintään 20 prosenttia kaakaovoita laskettuna kuiva-aineen painosta).
18      Ks. suklaadirektiivin johdanto-osan seitsemäs perustelukappale.
19      Ks. elintarviketietoasetuksen 1 artiklan 1 kohta.
20      Ks. tässä yhteydessä suklaadirektiivin johdanto-osan kolmas, neljäs ja seitsemäs perustelukappale.