61996CC0292_DA
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Generaladvokatens forslag til afgørelse
1 I denne sag har Finanzgericht Duesseldorf, Forbundsrepublikken Tyskland, forelagt Domstolen praejudicielle spoergsmaal om fortolkningen af Raadets forordning (EOEF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indfoerelse af en EF-toldkodeks (1) (herefter »toldforordningen«) og Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemfoerelsesbestemmelser til toldforordningen (2) (herefter »gennemfoerelsesforordningen«).
De relevante faellesskabsretlige regler
2 Toldforordningen indeholder foelgende bestemmelser af betydning for sagen:
»II. Forenklede fremgangsmaader
Artikel 76
1. For at lette gennemfoerelsen af formaliteter og procedurer mest muligt, uden at det gaar ud over en korrekt toldbehandling, tillader toldmyndighederne paa de betingelser, der fastsaettes efter udvalgsproceduren, at
a) den i artikel 62 omhandlede toldangivelse ikke indeholder visse af de i stk. 1, i naevnte artikel, omhandlede oplysninger, eller at visse af de i stk. 2, i naevnte artikel, omhandlede dokumenter ikke er vedlagt
b) der i stedet for den i artikel 62 omhandlede angivelse indgives et handelsdokument eller et administrativt dokument ledsaget af en anmodning om henfoersel af varerne under den paagaeldende toldprocedure
c) angivelse af varerne til den paagaeldende procedure sker ved indskrivning af varerne i regnskaber; i saa fald kan toldmyndighederne fritage klarereren for at frembyde varerne for toldvaesenet.
...
4. Saerlige forenklinger vedroerende proceduren for faellesskabsforsendelse fastlaegges efter udvalgsproceduren.
...
Artikel 249
1. Med undtagelse af ... fastsaettes de noedvendige bestemmelser for anvendelsen af denne kodeks ... efter den i stk. 2 og 3 fastlagte procedure ...
...«
3 Gennemfoerelsesforordningen indeholder foelgende bestemmelser af betydning for sagen:
»Formaliteter ved afgangsstedet
Artikel 398
Toldmyndighederne i den enkelte medlemsstat kan give enhver person, i det foelgende benaevnt 'godkendt afsender', der opfylder betingelserne i artikel 399, og som oensker at forsende varer som faellesskabsforsendelse, tilladelse til ikke at frembyde de paagaeldende varer og til ikke at fremlaegge den dertil hoerende angivelse til faellesskabsforsendelse for afgangsstedet.« (3)
Sagen for den nationale ret og de praejudicielle spoergsmaal
4 Goeritz Intransco International GmbH (herefter »Goeritz«) driver speditionsvirksomhed i Duesseldorf lufthavn, der henhoerer under Hauptzollamt Duesseldorf, Zollamt Flughafen (afgangsstedet (4)).
5 Den 4. april 1995 ansoegte Goeritz Hauptzollamt Duesseldorf om tilladelse til i egenskab af godkendt afsender at ekspedere indgaaende luftfragtforsendelser under proceduren for faellesskabsforsendelser. En saadan tilladelse ville give Goeritz mulighed for at anvende forsendelsesangivelser, der er forhaandsstemplet af afgangsstedet, og Goeritz ville herefter ikke skulle afvente ekspedition af forsendelsesangivelser i afgangsstedets aabningstid.
6 Ved afgoerelse af 23. juni 1995 afslog Hauptzollamt Duesseldorf ansoegningen. Goeritz indgav klage til Oberfinanzdirektion Duesseldorf, der ved afgoerelse af 12. december 1995 afviste klagen med den begrundelse, at der ikke var hjemmel til at meddele den ansoegte tilladelse, fordi det ikke er muligt at forlaegge frembydelsesstedet som foreskrevet i gennemfoerelsesforordningens artikel 398, naar varerne allerede befinder sig paa afgangsstedet.
7 Goeritz har herefter indbragt afslaget for Finanzgericht Duesseldorf, der ved kendelse af 14. august 1996 har udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende spoergsmaal:
»1. Udgoer artikel 76, stk. 1, i [toldforordningen], sammenholdt med artikel 398 ff. i [gennemfoerelsesforordningen] hjemlen til godkendelse som 'godkendt afsender' eller traeffes en afgoerelse om tilladelse i henhold til artikel 76, stk. 4, i [toldforordningen] udelukkende paa grundlag af artikel 398 ff.?
2. Er det i henhold til artikel 398 i [gennemfoerelsesforordningen] udelukket at meddele godkendelse som 'godkendt afsender', hvis det paa grund af en allerede gennemfoert frembydelse ikke laengere er muligt at give den i bestemmelsen omhandlede fritagelse for frembydelsespligten?«
Stillingtagen
8
Med det foerste spoergsmaal oensker den forelaeggende ret oplyst, om hjemlen til at give bevilling til at vaere godkendt afsender vedroerende faellesskabsforsendelser findes i toldforordningens artikel 76, stk. 1, jf. gennemfoerelsesforordningens artikel 398, eller om hjemlen findes i sidstnaevnte bestemmelse alene.
9 Kommissionen og Hauptzollamt Duesseldorf har anfoert, at toldforordningens artikel 76, stk. 1, ikke kan anvendes som hjemmel. Der er tale om en saerlig forenkling for faellesskabsforsendelser, som er fastsat i gennemfoerelsesforordningens artikel 398 i medfoer af toldforordningens artikel 249, sammenholdt med artikel 76, stk. 4.
10 Jeg skal bemaerke, at det som anfoert af Kommissionen og Hauptzollamt Duesseldorf fremgaar af toldforordningens artikel 76, stk. 4, at saerlige forenklinger vedroerende proceduren for faellesskabsforsendelse fastlaegges efter udvalgsproceduren, dvs. den procedure, der er fastlagt i toldforordningens artikel 249. Gennemfoerelsesforordningens artikel 398 omfatter saerlige forenklinger vedroerende proceduren for faellesskabsforsendelse og er saaledes udstedt med hjemmel i toldforordningens artikel 249, sammenholdt med dens artikel 76, stk. 4.
11 Jeg skal derfor straks gaa over til det andet spoergsmaal, med hvilket den forelaeggende ret oensker oplyst, om gennemfoerelsesforordningens artikel 398 skal fortolkes saaledes, at der kan gives tilladelse til ikke at fremlaegge angivelse til faellesskabsforsendelse for afgangsstedet, selv om der ikke kan gives tilladelse til ikke at frembyde de paagaeldende varer for afgangsstedet, fordi den godkendte afsender har sit arbejdssted paa afgangsstedets omraade.
12 Hauptzollamt Duesseldorf har anfoert, at gennemfoerelsesforordningens artikel 398 ikke hjemler fritagelse for at frembyde varerne, men derimod mulighed for at forlaegge frembydelsen af varerne fra afgangsstedet til et andet sted. Det andet spoergsmaal drejer sig derfor i realiteten om, hvorvidt der kan gives bevilling som godkendt afsender, naar forlaeggelse af frembydelsesstedet ikke laengere er mulig. Det foelger af ordlyden af artikel 398 samt af en afvejning af hensynet til effektiv kontrol og til virksomhedernes interesse i forenklinger, at der ikke kan gives bevilling som godkendt afsender i denne situation. Naar virksomhedens arbejdssted ligger paa afgangsstedets omraade, kan der ikke spares transportomkostninger ved at forlaegge frembydelsen, og virksomhedens interesse bestaar derfor alene i fritagelse for fremlaeggelse af angivelser til faellesskabsforsendelser for afgangsstedet. Disse angivelser skal udfyldes baade under den normale og den forenklede procedure. Naar virksomhedens arbejdssted ligger paa afgangsstedets omraade, er der ingen omkostninger og kun begraenset tidsforbrug forbundet med fremlaeggelsen, og selv som godkendt afsender skulle virksomheden bevaege sig hen til afgangsstedet for at faa forudstemplede angivelser.
13 Kommissionen har anfoert, at ordlyden af artikel 398 i de forskellige sproglige versioner antyder, at der kan gives tilladelse til ikke at fremlaegge angivelse til faellesskabsforsendelse for afgangsstedet, selv om der ikke kan gives tilladelse til ikke at frembyde de paagaeldende varer for afgangsstedet, fordi den godkendte afsender har sit arbejdssted paa afgangsstedets omraade. Denne fortolkning bekraeftes af en sammenligning med gennemfoerelsesforordningens artikel 406 om godkendt modtager samt af formaalet med artikel 398 ff., der er at lette virksomhedernes og toldvaesenets formelle byrder ved faellesskabsforsendelser. Tilladelse til ikke at fremlaegge angivelse til faellesskabsforsendelse for afgangsstedet er en fordel baade for den beroerte virksomhed og for toldvaesenet, selv om virksomheden har sit arbejdssted paa afgangsstedets omraade. En tilladelse i denne situation indebaerer ingen fare for toldmaessige interesser. Naar der kan gives bevilling som godkendt afsender i tilfaelde, hvor varerne befinder sig paa et andet sted end afgangsstedets omraade, maa der saa meget desto mere kunne gives bevilling som godkendt afsender i tilfaelde, hvor varerne befinder sig paa afgangsstedets omraade.
14 Jeg skal fremhaeve, at slutningen af gennemfoerelsesforordningens artikel 398 fremtraeder med visse variationer i de forskellige sproglige versioner. Saaledes anvender den tyske, hollandske, franske, spanske, graeske og svenske version udtrykket »hverken eller«. Den engelske version anvender udtrykket »enten eller«, men efter en negation, hvorved resultatet i realiteten ogsaa bliver »hverken eller«. Efter en streng ordlydsfortolkning kunne de anfoerte versioner som foelge af anvendelsen af dette udtryk maaske haevdes at angive, at en bevilling ikke kan begraenses til en enkelt af de to tilladelser, der er naevnt i artikel 398.
15
Den danske, italienske og portugisiske version anvender udtrykket »og«. Den finske version anvender udtrykket »eller«. Disse versioner synes ikke dermed at angive, at en bevilling ikke kan begraenses til en enkelt af de to tilladelser.
16 Efter min opfattelse giver de forskellige sproglige versioner ikke noget entydigt bidrag til fortolkningen af artikel 398, og der maa derfor laegges afgoerende vaegt paa de reale hensyn, der ligger til grund for reglen.
17 Som af Kommissionen anfoert kan man sammenligne med reglerne om godkendt modtager i artikel 406. Denne bestemmelse giver mulighed for at tillade, at varer, der forsendes som faellesskabsforsendelse, ikke frembydes ved bestemmelsesstedet. Efter artikel 409, stk. 1, litra b), skal den godkendte modtager bl.a. straks sende bestemmelsesstedet de eksemplarer af faellesskabsforsendelsesdokumentet, der har ledsaget forsendelsen. Der kan saaledes ikke gives tilladelse til ikke at fremlaegge faellesskabsforsendelsesdokumentet for bestemmelsesstedet, paa samme maade som der efter artikel 398 kan gives tilladelse til ikke at fremlaegge angivelsen til faellesskabsforsendelse for afgangsstedet. Dette er imidlertid ikke nogen hindring for, at der kan gives tilladelse til ikke at frembyde varerne ved bestemmelsesstedet.
18 Efter min opfattelse er det vanskeligt at se, hvordan det omvendte forhold, dvs. manglende praktisk mulighed for at give tilladelse til ikke at frembyde varerne for afgangsstedet, skulle vaere til hinder for, at der kan gives tilladelse til ikke at fremlaegge angivelser til faellesskabsforsendelser for afgangsstedet.
19 Tvaertimod forekommer det naerliggende at antage, at der som det mindre i det mere ogsaa maa kunne gives tilladelse til ikke at fremlaegge angivelser til faellesskabsforsendelser for afgangsstedet, naar der kan gives tilladelse baade til ikke at fremlaegge angivelser til faellesskabsforsendelser og til ikke at frembyde varerne for afgangsstedet.
20 En saadan fortolkning stemmer ogsaa bedst overens med formaalet med reglerne, som er i stoerst muligt omfang at lette de formelle og proceduremaessige krav. Efter det af Kommissionen oplyste indebaerer det heller ingen fare for toldmaessige interesser, at der gives tilladelse til ikke at fremlaegge angivelser til faellesskabsforsendelser for afgangsstedet i tilfaelde, hvor varerne befinder sig paa dette sted.
Forslag til afgoerelse
21 Jeg foreslaar paa denne baggrund Domstolen at besvare de af Finanzgericht Duesseldorf stillede spoergsmaal saaledes:
Hjemlen til at give bevilling til at vaere godkendt afsender findes i bestemmelsen i artikel 398 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemfoerelsesbestemmelser til toldforordningen. Denne bestemmelse skal fortolkes saaledes, at der kan gives tilladelse til ikke at fremlaegge angivelse til faellesskabsforsendelse for afgangsstedet, selv om der ikke kan gives tilladelse til ikke at frembyde de paagaeldende varer for afgangsstedet, fordi den godkendte afsender har sit arbejdssted paa afgangsstedets omraade.
(1) - EFT L 302, s. 1.
(2) - EFT L 253, s. 1.
(3) - Paa de andre sprog, som var Faellesskabernes officielle sprog paa tidspunktet for vedtagelsen af gennemfoerelsesforordningen, lyder slutningen af artikel 398 saaledes:
»... der Abgangsstelle weder die Waren zu gestellen noch die Anmeldung zum gemeinschaftlichen Versandverfahren fuer diese Waren vorzulegen.«
»... om noch de goederen noch de bijbehorende aangifte voor communautair douanevervoer bij het kantoor van vertrek aan te bieden.«
»... à ne présenter au bureau de départ ni les marchandises, ni la déclaration de transit communautaire dont ces marchandises font l'objet.«
»... a no presentar en la oficina de partida ni las mercancías ni la declaración de tránsito comunitario de la que éstas sean objeto.«
»íá ìçí ðñïóêïìssóaaé óôï ôaaëùíaassï áíá÷þñçóçò ïýôaa ôá aaìðïñaaýìáôá ïýôaa ôç aeÞëùóç êïéíïôéêÞò aeéáìaaôáêueìéóçò ôçò ïðïssáò ôá aaìðïñaaýìáôá áõôUE áðïôaaëïýí áíôéêaassìaaíï«
»... not to present at the office of departure either the goods concerned or the Community transit declaration in respect of those goods.«
»... a non presentare all'ufficio di partenza le merci e la relativa dichiarazione di transito comunitario.«
»... da apresentação na estância de partida das mercadorias e da declaração de trânsito comunitário de que essas mercadorias são objecto.«
Paa de sprog, som er blevet officielle sprog efter vedtagelsen af direktivet, lyder saetningen saaledes:
»... luvan olla esittaemaettae laehtoetoimipaikassa tavaroita tai niitae koskevaa yhteisoen passitusilmoitusta.«
»... at inte behoeva uppvisa varken varorna i fraaga eller deklarationen foer transitering foer dessa varor foer avgaangskontoret.«
(4) - Efter gennemfoerelsesforordningens artikel 309, litra b), er afgangsstedet det toldsted, hvor en faellesskabsforsendelse paabegyndes.