61994CJ0135_DA
Parter
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Parter
I sag C-135/94,
Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber ved Antonio Aresu, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmaegtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Georgios Kremlis, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg,
sagsoeger,
mod
Den Italienske Republik ved professor Umberto Leanza, chef for Udenrigsministeriets Servizio del contenzioso diplomatico, som befuldmaegtiget, bistaaet af avvocato dello Stato Pier Giorgio Ferri, og med valgt adresse i Luxembourg paa Den Italienske Ambassade, 5, rue Marie-Adélaïde,
sagsoegt,
hvori der er nedlagt paastand om, at det fastslaas, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Raadets direktiv 89/618/Euratom af 27. november 1989 om oplysning af befolkningen om, hvorledes den skal forholde sig, samt om sundhedsmaessige foranstaltninger i tilfaelde af straalingsfare (EFT L 357, s. 31) samt Euratom-traktatens artikel 161, stk. 3, og artikel 192, stk. 1, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme dette direktiv,
har
DOMSTOLEN (Sjette Afdeling)
sammensat af afdelingsformanden, F.A. Schockweiler, og dommerne P.J.G. Kapteyn (refererende dommer), C.N. Kakouris, J.L. Murray, og G. Hirsch,
generaladvokat: M.B. Elmer
justitssekretaer: R. Grass,
paa grundlag af den refererende dommers rapport,
og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgoerelse den 6. april 1995,
afsagt foelgende
Dom
Dommens præmisser
1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 11. maj 1994 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i henhold til Euratom-traktatens artikel 141 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Raadets direktiv 89/618/Euratom af 27. november 1989 om oplysning af befolkningen om, hvorledes den skal forholde sig, samt om sundhedsmaessige foranstaltninger i tilfaelde af straalingsfare (EFT L 357, s. 31, herefter benaevnt "direktivet") samt Euratom-traktatens artikel 161, stk. 3, og artikel 192, stk. 1, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme dette direktiv.
2 Direktivets artikel 12 bestemmer: "Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv senest fireogtyve maaneder efter dets vedtagelse. De underretter straks Kommissionen herom, samt om eventuelle senere aendringer af disse foranstaltninger."
Formaliteten
3 Den italienske regering bestrider, at aabningsskrivelsen af 20. maj 1992 udgoer en gyldig retsakt med henblik paa indledning af en traktatbrudsprocedure efter traktatens artikel 141. Regeringen har navnlig gjort gaeldende, at Kommissionen har fremsendt en aabningsskrivelse med standardiseret indhold, hvor der i bilaget opregnes en raekke direktiver, herunder det direktiv, som er genstand for denne sag, og at Kommissionen har erklaeret at handle i overensstemmelse med EOEF-traktatens artikel 169 i stedet for Euratom-traktatens artikel 141. Dette indebaerer ifoelge den italienske regering, at sagen ikke kan antages til realitetsbehandling.
4 Det bemaerkes, at ordlyden af Euratom-traktatens artikel 141 er identisk med ordlyden af EOEF-traktatens artikel 169.
5 Det fremgaar af Domstolens praksis vedroerende EOEF-traktatens artikel 169, at aabningsskrivelsen som foelge af formaalet med traktatbrudsprocedurens administrative fase har til formaal at afgraense tvistens genstand og give den medlemsstat, der opfordres til at fremsaette sine bemaerkninger, de fornoedne oplysninger til, at den kan forberede sit forsvar (dom af 28.3.1985, sag 274/83, Kommissionen mod Italien, Sml. s. 1077, praemis 19).
6 Den paagaeldende stats mulighed for at fremsaette sine bemaerkninger er ° selv om staten ikke oensker at goere brug heraf ° en i traktaten sikret vaesentlig garanti, hvis opfyldelse er en betingelse for lovligheden af traktatbrudsproceduren (jf. samme doms praemis 20).
7 Selv om den i EOEF-traktatens artikel 169 naevnte begrundede udtalelse skal indeholde en sammenhaengende og detaljeret redegoerelse for grundene til, at den paagaeldende stat efter Kommissionens opfattelse har tilsidesat en af de forpligtelser, der paahviler den i medfoer af traktaten, kan Domstolen ikke opstille samme strenge krav med hensyn til aabningsskrivelsen, som noedvendigvis kun kan vaere en foerste kortfattet sammenfatning af klagepunkterne (jf. samme doms praemis 21).
8 Det fremgaar af sagen, at Kommissionen med aabningsskrivelsen af 20. maj 1992 meddelte den italienske regering, at den paa grundlag af oplysninger, som den var i besiddelse af, maatte formode, at de i bilaget opregnede direktiver ikke var blevet gennemfoert i italiensk lovgivning. Listen indeholdt bl.a. det i den foreliggende sag omtvistede direktiv, der udtrykkeligt omtales som et Euratom-direktiv. Kommissionen afhjalp den manglende angivelse af de relevante bestemmelser i Euratom-traktaten i den begrundede udtalelse af 25. maj 1993, hvori der alene henvises til traktatbrudsproceduren efter Euratom-traktatens artikel 141, samt ° i udtalelsens tekst ° til denne traktats artikel 161, stk. 3, og artikel 192, stk. 1. I staevningen har Kommissionen ligeledes henvist til disse bestemmelser.
9 Det foelger heraf, at Kommissionens egentlige klagepunkt, nemlig den manglende gennemfoerelse af direktivet, ikke er blevet aendret under den administrative procedure.
10 Den italienske regering kan derfor ikke have vaeret i tvivl om, at Kommissionen kritiserede den for manglende gennemfoerelse af direktivet, dvs. et traktatbrud efter Euratom-traktaten.
11 Herefter indebaerer den manglende henvisning i aabningsskrivelsen til de relevante bestemmelser i Euratom-traktaten ikke en tilsidesaettelse af Den Italienske Republiks ret til kontradiktion.
12 Sagen antages derfor til realitetsbehandling.
Realiteten
13 Kommissionen har gjort gaeldende, at Den Italienske Republik ved ikke senest den 27. november 1991 at have vedtaget de noedvendige bestemmelser for at efterkomme direktivet har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivet. I replikken frafaldt sagsoegeren at paaberaabe sig tilsidesaettelsen af Euratom-traktatens artikel 161, stk. 3, og artikel 192, stk. 1, som ikke var indeholdt i aabningsskrivelsens konklusion.
14 Den Italienske Republik har ikke bestridt, at direktivet ikke er blevet gennemfoert inden for den fastsatte frist.
15 Det maa derfor anses for godtgjort, at det af Kommissionen paaberaabte traktatbrud i denne henseende foreligger.
16 Foelgelig boer det fastslaas, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivet, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme det.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
17 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk. 2, doemmes den part, der taber sagen, til at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom. Den Italienske Republik har tabt sagen og paalaegges derfor at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (Sjette Afdeling)
1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Raadets direktiv 89/618/Euratom af 27. november 1989 om oplysning af befolkningen om, hvorledes den skal forholde sig, samt om sundhedsmaessige foranstaltninger i tilfaelde af straalingsfare, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme direktivet.
2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.