61994CC0019_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
Inledning
1 Som ett led i den gemensamma organisationen av marknaden för socker har det bl.a. antagits bestämmelser om att medlemsstaterna lämnar ersättning för lagringskostnader avseende vissa sockerkvaliteter. Detta ersättningssystem finansieras genom att medlemsstaterna tar ut en avgift per viktenhet framställt socker av sockerproducenterna.
Den fråga som domstolen har att avgöra i detta mål är om skyldighet att erlägga denna avgift inträder då sockret produceras eller om det för att avgiftsskyldighet skall inträda även krävs att sockret har avsatts.
Faktiska omständigheter
2 Frågan har uppkommit i en tvist mellan SAFBA (Société Anonyme des Sucreries de Fontaine-le-Dun - Bolbec - Auffay) och det franska budgetministeriet angående SAFBA:s skattemässiga förhållanden. SAFBA har sitt säte i Fontaine-le-Dun (Frankrike) och framställer socker från sockerbetor. Denna framställning är säsongsbunden då produktionen sker under tiden mellan september månad till december månad samma år. Avsättning av den färdiga produkten sker under hela året, varför det är nödvändigt att lagra vissa mängder socker som inte kan avsättas omedelbart efter produktionen.
SAFBA hade i boksluten för vart och ett av räkenskapsåren 1981-83 bokfört avgiften för socker som framställts under de ifrågavarande räkenskapsåren som en utgift. Efter det att skatteförvaltningen år 1984 granskat SAFBA:s räkenskaper för det ifrågavarande året höjdes SAFBA:s skattepliktiga inkomst med hänvisning till att avgiftsskyldigheten inträder först då sockret avsätts och att det därför endast är den avgift för socker som avsatts under de aktuella räkenskapsåren som kan dras av som en kostnad i bokslutet.
3 Målet är anhängigt vid Cour administrative d'appel i Nantes till vilken SAFBA har överklagat, efter det att Tribunal administratif i Rouen den 5 november 1991 har ogillat SAFBA:s ansökan om att den för ifrågavarande år tillkommande bolagsskatten som bolaget påförts skall undanröjas. I samband med detta har Cour administrative d'appel i Nantes med stöd av artikel 177 i EG-fördraget och med hänvisning till de rättsakter som avhandlas nedan förelagt domstolen följande fråga för förhandsavgörande:
"Genom vilken affärshändelse inträder den avgiftsskyldighet som framgår av bestämmelserna i ovan angivna lagrum?"
Tillämpliga gemenskapsrättsliga bestämmelser
4 Rådets förordning (EEG) nr 3330/74 av den 19 december 1974 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker(1), som ändrats genom rådets förordning (EEG) nr 1396/78 av den 20 juni 1978(2), gällde till den 30 juni 1981 och i dess artikel 8.1 första och tredje stycket föreskrevs:
"1. Med undantag för ... ersätter medlemsstaterna med ett schablonbelopp lagringskostnaderna för ... vitt socker,
... framställt på sockerbetor eller sockerrör skördade inom gemenskapen.
...
Medlemsstaterna skall, allt efter omständigheterna, ta ut följande avgifter:
a) Av varje sockerfabrikant, allt efter omständigheterna, - en avgift per viktenhet framställt socker,
... "
En ny rådsförordning (EEG) nr 1785/81 av den 30 juni 1981 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker antogs med verkan från den 1 juli 1981(3). Artikel 8.2 första och tredje stycket i denna förordning motsvarar i huvudsak de nyss citerade bestämmelserna i förordningen från 1974, som ändrades år 1978.
5 Enligt artikel 8.3 a i förordningen från 1974 som ändrades 1978 och enligt artikel 8.4 a i förordningen från 1981 utfärdar rådet "allmänna tillämpningsföreskrifter till denna artikel". Sådana föreskrifter har fastställts i rådets förordning (EEG) nr 1358/77 av den 20 juni 1977 om allmänna bestämmelser om kompensation för lagringskostnader för socker(4), samt om upphävande av förordning (EEG) nr 750/68. Det tionde övervägandet i denna förordning lyder som följer:
"Den mest effektiva kontrollen av tillverkningens omfattning kan göras när sockret avsätts på marknaden. Därför bör avgifterna tas ut från tillverkaren när avsättning sker."
Vidare föreskrivs i artikel 6 första och fjärde stycket i förordning nr 1358/77 följande:
"1. Den avgift som skall tas ut enligt artikel 8.1 tredje stycket a i förordning (EEG) nr 3330/74 skall fastställas så, att summan av de för varje regleringsår förväntade avgifterna skall vara lika med summan av de ersättningar som skall betalas enligt artikel 8.1 första stycket i samma förordning.
...
4. Medlemsstaten skall ta ut avgifter från varje tillverkare vad gäller sådant vitsocker ... som avses i artikel 8.1 tredje stycket a i förordning (EEG) nr 3330/74 och som tillverkats och avsatts inom maximikvoten ... ".
6 Tillämpningsföreskrifter har utfärdats i kommissionens förordning (EEG) nr 1998/78 av den 18 augusti 1978 om tillämpningsföreskrifter för kompensation för lagringskostnader för socker(5), som ändrats genom kommissionens förordning (EEG) nr 2671/81(6). I artikel 12.1 första stycket i sistnämnda förordning föreskrivs följande:
"För de varor som avses i artikel 8.1 tredje stycket a i förordning (EEG) nr 3330/74 förfaller avgiften till betalning när varorna avsätts."
I artikel 12.1 andra stycket i tillämpningsförordningen fastslås närmare vad som skall anses som "avsättning" i det första stycket.
Förfarandet inför domstolen
7 SAFBA har gjort gällande att det följer av artikel 8.1 tredje stycket a i förordning nr 3330/74, som ändrades genom förordning nr 1396/78 och motsvarande bestämmelse i artikel 8.2 tredje stycket i förordning nr 1785/81 att den omständighet som utlöser en skyldighet att erlägga avgift är produktionen av socker.
Den franska regeringen och kommissionen har mot detta anfört att dessa bestämmelser endast fastställer vilka personer som kan påföras avgifter och avgiftsunderlaget. Avgiftsskyldigheten inträder däremot enligt artikel 6.4 i rådets förordning nr 1358/77 vid avsättningen av det producerade sockret.
Kommissionen har vidare påpekat att även om avsättningen av sockret skall anses vara den affärshändelse som grundar avgiftsskyldigheten i förhållande till den gemensamma organisationen av marknaden för socker, utgör denna omständighet inget hinder för att sockerproducenter i nationella skatterättsliga regler medges rätt att i bokslutet avräkna avgiften vid ett tidigare tillfälle.
Ställningstagande
8 En omedelbar genomläsning av de ovan nämnda bestämmelserna i gemenskapsrätten måste leda till att kommissionen och Franska republiken ges rätt i att avgiftsskyldigheten inträder först då det producerade sockret avsätts.
Artikel 8.1 tredje stycket i rådets förordning nr 3330/74, som ändrades genom rådets förordning nr 1396/78, fastställer kretsen av avgiftsskyldiga personer, nämligen sockertillverkare, och avgiftsunderlaget, nämligen per viktenhet producerat socker. Motsvarande gäller för artikel 8.2 tredje stycket i rådets förordning nr 1785/81 av den 30 juni 1981.
Det framgår uttryckligen av artikel 8.3 a i förordningen från 1974, som ändrades år 1978, och av artikel 8.4 a i förordningen från 1981 att man inte därigenom har reglerat avgiftssystemet på ett uttömmande sätt, eftersom rådet skulle utfärda allmänna tillämpningsföreskrifter om detta.
Dessa fastställdes i förordning nr 1358/77 av den 20 juni 1977, om inte artikel 6.4 läst tillsammans med förordningens tionde övervägande skall förstås på ett annat sätt, än att avgiften tas ut av producenten vid avsättningen, som således är den omständighet som medför att avgiftsskyldigheten inträder, det vill säga att villkoren för att den ifrågavarande medlemsstaten skall kunna göra avgiftskravet gällande gentemot den avgiftsskyldiga personen är uppfyllda(7).
9 Domstolen har i överensstämmelse med detta i dom av den 15 maj 1984 (mål 121/83, Zuckerfabrik Franken GmbH, Rec. s. 2039) fastställt att:
"I artikel 8.1 tredje stycket i rådets förordning nr 3330/74 anges nämligen endast dels vem som är avgiftsskyldig - nämligen sockertillverkarna, sockerimportörerna och sockerraffinaderierna - dels de kriterier som ligger till grund för beräkningen av avgiftsbeloppet, nämligen de ifrågavarande produkternas vikt. Ändamålet med rådets tillämpningsförordning nr 1358/77 är att understryka att avgiften kan tas ut av sockertillverkarna först när det framställda sockret eller den framställda sirapen har avsatts. Ingen av dessa förordningar ger en tillfredsställande definition av begreppet avsättning som kriterium för när skyldigheten att erlägga avgift inträder.
Kommissionen har under dessa omständigheter haft skäl att - så som har skett genom den omtvistade bestämmelsen [artikel 12 i kommissionens förordning nr 1998/78 av den 18 augusti 1978] - definiera det nämnda begreppet i förordningen om tillämpningsföreskrifter för kompensation för lagringskostnader för socker" (punkterna 14 och 15).
10 Att det är då avsättningen av sockret sker som avgiftsskyldigheten inträder förefaller också mest logiskt när man beaktar det monetära flödet i samband med sockerproduktion och -avsättning. Sockrets produktion belastas inte av några ökade utgifter, utan sockerproducenternas utgifter för lagring av socker reduceras genom ersättningen för lagerkostnader. Ersättningen finansieras genom en avgift som uttas av sockerproducenten vid sockrets avsättning, normalt vid försäljningen till en köpare. Genom detta uppnås en kostnadsreduktion för producenterna som genom sedvanlig prispåverkan bärs av konsumenten.
11 Det mål som är anhängigt vid den nationella domstolen gäller endast tolkningen av de omtvistade gemenskapsrättsliga bestämmelserna, i den mån som fransk nationell skattelagstiftning anses hänvisa till dessa vad gäller frågan om vilken affärshändelse som medför att avgiftsskyldigheten inträder. Som kommissionen har påpekat innebär inte dessa gemenskapsrättsliga bestämmelser något hinder för nationella skatterättsliga regler som medger sockerproducenter rätt att i bokslutet göra avdrag för avgiften vid ett annat och eventuellt ett tidigare tillfälle.
Förslag till avgörande
12 På ovan anförda grunder föreslås domstolen besvara den fråga som har ställts på följande sätt:
Bestämmelsen i artikel 6.4 i rådets förordning (EEG) nr 1358/77 av den 20 juni 1977 skall tolkas på så sätt att avsättningen är den affärshändelse som utlöser en skyldighet att erlägga den avgift per viktenhet producerat socker, som behandlas i artikel 8.1 tredje stycket i rådets förordning (EEG) nr 3330/74 av den 19 december 1974, som ändrades genom rådets förordning (EEG) nr 1396/78 av den 20 juni 1978, och i artikel 8.2 tredje stycket i rådets förordning (EEG) nr 1758/81 av den 30 juni 1981.
(1) - EGT nr L 359, s. 1.
(2) - EGT nr L 170, s. 1.
(3) - EGT nr L 177, s. 4.
(4) - EGT nr L 156, s. 4.
(5) - EGT nr L 231, s. 5.
(6) - EGT nr L 262, s. 17.
(7) - Se i detta avseende artikel 10.1 i rådets sjätte direktiv av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter, Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund (77/338/EEG, EGT nr L 145, s. 1) jämte ändringar.