62022CJ0240_RES
Mål C‑240/22 P
Europeiska kommissionen
mot
Intel Corporation Inc.
Domstolens dom (femte avdelningen) av den 24 oktober 2024
”Överklagande – Konkurrens – Missbruk av dominerande ställning – Marknaden för mikroprocessorer – Beslut i vilket en överträdelse av artikel 102 FEUF och artikel 54 i EES-avtalet konstateras – Trohetsrabatter – Kvalificering av missbruk – Strategi för att undanröja konkurrens från företag som är minst lika effektiva som företaget med dominerande ställning”
Överklagande – Grunder – Åsidosättande av förbudet mot att döma utöver vad parterna har yrkat (ultra petita) – Talan om ogiltigförklaring av ett kommissionsbeslut vari det konstateras att konkurrensreglerna har överträtts – Föreligger inte – Tribunalens prövning av argument som påstås inte ha framförts i ansökan genom vilken talan väcktes – Utvidgning av en befintlig grund som har en nära koppling till argumentet – Tillåtlighet
(Domstolens stadga, artikel 21; tribunalens rättegångsregler, artiklarna 76 och 84.1)
(se punkterna 96–106)
Konkurrens – Administrativt förfarande – Beslut av kommissionen i vilket en överträdelse konstateras – Domstolsprövning – Lagenlighetsprövning – Räckvidd – Ersättning av motiveringen i den angripna rättsakten – Omfattas inte
(Artiklarna 102 och 263 FEUF)
(se punkterna 138, 158, 163, 166, 293, 316 och 317)
Dominerande ställning – Missbruk – Begrepp – Objektivt begrepp som omfattar beteenden som kan påverka marknadens struktur och medför att hinder skapas för konkurrensens upprätthållande eller utveckling – Skyldigheter som åvilar det dominerande företaget – Pris- och prestationskonkurrens – Bedömningskriterier
(Artikel 102 FEUF; EES-avtalet, artikel 54)
(se punkterna 175–180)
Dominerande ställning – Missbruk – Exklusivitets- eller trohetsrabatter – Förmåga att begränsa konkurrensen och skapa utestängningseffekter – Analys av en lika effektiv konkurrent – Bedömningskriterier
(Artikel 102 FEUF; EES-avtalet, artikel 54)
(se punkterna 181, 182, 201 och 203)
Dominerande ställning – Missbruk – Exklusivitets- eller trohetsrabatter – Förmåga att begränsa konkurrensen och skapa utestängningseffekter – Lika-effektiv-konkurrent-test – Bevisskyldigheter för ett företag med dominerande ställning som bestrider riktigheten av de beräkningar som gjorts inom ramen för denna analys
(Artikel 102 FEUF; EES-avtalet, artikel 54)
(se punkterna 204–208)
Dominerande ställning – Missbruk – Exklusivitets- eller trohetsrabatter – Förmåga att begränsa konkurrensen och skapa utestängningseffekter – Bevisbördan åligger kommissionen – Lika-effektiv-konkurrent-test – Domstolsprövning – Räckvidd – Komplicerad ekonomisk bedömning – Kontroll av bevisningens existens, trovärdighet och samstämmighet – Kontroll av att de relevanta uppgifterna är fullständiga
(Artikel 102 FEUF)
(se punkterna 267–271)
Dominerande ställning – Missbruk – Exklusivitets- eller trohetsrabatter – Förmåga att begränsa konkurrensen och skapa utestängningseffekter – Analys av en lika effektiv konkurrent – Domstolsprövning – Beaktande av faktiska eller rättsliga omständigheter som inte bestritts under det administrativa förfarandet – Tillåtlighet
(Artikel 102 FEUF)
(se punkterna 273–279)
Dominerande ställning – Missbruk – Exklusivitets- eller trohetsrabatter – Förmåga att begränsa konkurrensen och skapa utestängningseffekter – Analys av en lika effektiv konkurrent – Rabatter i form av naturaförmåner – Fastställande av rabatternas värde – Kriterier
(Artikel 102 FEUF; EES-avtalet, artikel 54)
(se punkterna 309–315)
Dominerande ställning – Missbruk – Exklusivitets- eller trohetsrabatter – Förmåga att begränsa konkurrensen och skapa utestängningseffekter – Lika-effektiv-konkurrent-test – De omständigheter som anförts till stöd för detta test är otillräckliga – Tribunalens skyldighet att pröva andra omständigheter som kan styrka denna utestängningsförmåga – Föreligger inte
(Artiklarna 102 och 263 FEUF)
(se punkterna 328–343)
Resumé
Genom sin dom ogillar domstolen Europeiska kommissionens överklagande av tribunalens dom av den 26 januari 2022 (
1
) genom vilken tribunalen delvis ogiltigförklarade kommissionens beslut att ålägga Intel böter för att ha missbrukat sin dominerande ställning på världsmarknaden för mikroprocessorer genom att genomföra en helhetsstrategi som syftade till att utestänga Intels främsta konkurrent från marknaden. Domstolen avgör därmed slutgiltigt tvisten mellan Intel och kommissionen sedan år 2009. Domstolen godtar i förevarande fall tribunalens bedömning att de omtvistade exklusivitetsrabatternas utestängningsförmåga inte hade styrkts och ogiltigförklarar följaktligen konstaterandet att det skett en överträdelse på denna punkt. Domstolen preciserar omfattningen av den lagenlighetsprövning som tribunalen ska göra när den ska pröva en sådan analys av sådana förfarandens potentiella konkurrensbegränsande effekter och genomförandet av ett as efficient competitor test (nedan kallat lika-effektiv-konkurrent-testet).
Genom beslut av den 13 maj 2009 (
2
) ålade Europeiska kommissionen tillverkaren av mikroprocessorer Intel böter på 1,06 miljarder euro för att ha missbrukat sin dominerande ställning på världsmarknaden för centralprocessorer (Central Processing Units) (
3
) med x86-arkitektur (
4
) mellan oktober 2002 och december 2007, genom att ha genomfört en strategi för att utestänga Intels främsta konkurrent från marknaden.
Enligt kommissionen tog sig detta missbruk uttryck i två typer av kommersiella beteenden från Intels sida gentemot företagets handelspartner, nämligen icke dolda begränsningar och villkorade rabatter. Vad närmare bestämt gäller de sistnämnda gav Intel rabatter till fyra strategiska datortillverkare (Dell, Lenovo, Hewlett-Packard (HP) och NEC), med villkoret att företagen skulle köpa alla eller nästan alla sina x86-processorer från Intel. Intel gjorde vidare utbetalningar till en europeisk distributör av mikroelektroniska produkter (MSH) med villkor att denna endast sålde datorer med Intels x86-processorer. Dessa rabatter och betalningar (nedan kallade de omtvistade rabatterna) säkerställde således de fyra tillverkarnas och Media-Saturns märkestrohet och minskade avsevärt Intels konkurrenters möjligheter till pris- och prestationskonkurrens med sina x86-processorer.
Genom dom av den 12 juni 2014 (
5
) ogillade tribunalen Intels talan om ogiltigförklaring av det omtvistade beslutet i dess helhet. Intel överklagade domen till domstolen som upphävde den ursprungliga domen genom dom av den 6 september 2017 (
6
) och återförvisade målet till tribunalen. Domstolen konstaterade i domen i målet om överklagande att tribunalen, liksom kommissionen, grundat sig på förutsättningen att trohetsrabatter som ges av ett företag som har en dominerande ställning, till sin natur kan begränsa konkurrensen, med följd att det inte var nödvändigt att analysera samtliga omständigheter i målet och inte heller att genomföra ett lika-effektiv-konkurrent-test. Eftersom kommissionen ändå hade utfört ett sådant test och detta hade haft en reell betydelse för bedömningen av rabatternas förmåga att utestänga en lika effektiv konkurrent som Intel, fann domstolen att tribunalen borde ha prövat Intels samtliga argument avseende kommissionens genomförande av testet. Kommissionen var nämligen skyldig att bedöma inte bara omfattningen av företagets dominerande ställning på den relevanta marknaden, de omtvistade rabatternas marknadstäckningsgrad, villkoren och sättet för beviljande av rabatterna, deras varaktighet och deras belopp, utan även huruvida det eventuellt fanns en strategi för att utestänga konkurrenter som är minst lika effektiva som detta företag.
I den överklagade domen tog tribunalen hänsyn till konstaterandena i den ursprungliga domen avseende de icke dolda begränsningarna och huruvida dessa begränsningar var rättsstridiga mot bakgrund av artikel 102 FEUF samt bedömningen av kvalificeringen av de omtvistade rabatterna som ”exklusivitetsrabatter”.
Däremot prövade tribunalen, i enlighet med de rättsfrågor som avgjordes genom domen i målet om överklagande, Intels argument avseende kommissionens tillämpning av lika-effektiv-konkurrent-testet. Tribunalen identifierade därigenom fel vid kommissionens tillämpning av detta test med avseende på de fyra OEM-tillverkarna och MSH. Tribunalen identifierade även detta i sin prövning av de omtvistade rabatternas marknadstäckningsgrad och hur länge de hade tillämpats, vilket motiverade att det omtvistade beslutet delvis ogiltigförklarades, i det att de omtvistade rabatterna kvalificerades som förfaranden som utgjorde ett åsidosättande av artikel 102 FEUF, samt att de böter som Intel ålagts skulle undanröjas. (
7
)
Kommissionen överklagade tribunalens dom. Kommissionen gjorde gällande dels att tribunalen hade gjort en felaktig bedömning avseende lika-effektiv-konkurrent-testet, dels att tribunalen hade missbedömt omfattningen av den prövning som tribunalen gjorde i samband med bedömningen av huruvida de omtvistade rabatterna hade en konkurrensbegränsande förmåga.
Domstolens bedömning
Domstolen prövar inledningsvis de invändningar som framförts inom ramen för de två första grunderna och som i huvudsak rör omfattningen av den domstolsprövning som tribunalen ska göra vid bedömningen av huruvida de omtvistade rabatterna har konkurrensbegränsande förmåga. Domstolen anser att tribunalen inte kan kritiseras för att ha underlåtit att pröva huruvida andra omständigheter i det omtvistade beslutet än dem som kommissionen grundade sig på för att konstatera en överträdelse av artikel 102 FEUF gjorde det möjligt att visa att de omtvistade rabatterna hade en konkurrensbegränsande utestängningseffekt, eftersom det inte ankommer på tribunalen att ersätta den motivering som lämnats av den som antagit den rättsakt vars lagenlighet den prövar med sin egen. Vad gäller de uppgifter och handlingar i målet som tribunalen kan beakta i sin bedömning, erinrar domstolen om att tribunalen varken kan grunda sig på uppgifter som inte lämnats till kommissionen under det administrativa förfarandet eller på omständigheter som inte framgår av det omtvistade beslutet. I förevarande fall har det vid prövningen av de kritiserade skälen i den överklagade domen inte framkommit något åsidosättande av ovannämnda principer.
Bedömning av kommissionens lika-effektiv-konkurrent-test
Domstolen prövar därefter i tur och ordning kommissionens anmärkningar avseende tribunalens prövning av tillämpningen av lika-effektiv-konkurrent-testet på vissa tillverkare.
Vad gäller Dell prövar domstolen närmare bestämt huruvida tribunalen gjorde en felaktig bedömning, såsom kommissionen hävdade, vid bedömningen av den bevisning som gjorde det möjligt att ifrågasätta det resultat av lika-effektiv-konkurrent-testet som kommissionen hade erhållit.
I förevarande fall har kommissionen använt lika-effektiv-konkurrent-testet för att bedöma de omtvistade rabatternas förmåga att utestänga en konkurrent som är lika effektiv som Intel utan att för den skull ha en dominerande ställning. Nämnda test avsåg att fastställa det pris till vilket en konkurrent som var lika effektiv som Intel och som hade samma kostnader som Intel hade behövt erbjuda sina x86-processorer för att ersätta strategiska datautrustningstillverkare och MSH för förlusten av de aktuella rabatterna, för att avgöra om konkurrenten i ett sådant fall fortfarande kunde få kostnadstäckning.
Detta test grundar sig således på en jämförelse mellan den del som är öppen för konkurrens (
8
) och den del som krävs (
9
) för varje tillverkare av datorutrustning samt för MSH. Domstolen påpekar i detta sammanhang att kommissionen har grundat sig på hypoteser som innebär att ett stort antal sifferuppgifter beaktas.
Domstolen preciserar vilken bevisnivå som krävs för att företaget i dominerande ställning ska kunna ifrågasätta kommissionens resultat. Domstolen understryker att företaget inte kan nöja sig med att ifrågasätta riktigheten av en av de beräkningar som gjorts inom ramen för lika-effektiv-konkurrent-testet, utan måste visa att det föreligger en brist eller ett fel som kan påverka resultatet av testet, genom att göra det från negativt till positivt, för att ge upphov till rimligt tvivel om huruvida detta resultat är välgrundat.
I förevarande fall noterar domstolen att tribunalen, inom ramen för sin självständiga bedömning av den bevisning som Intel lagt fram, fann att samtliga relevanta uppgifter som skulle beaktas vid bedömningen av den del avseende Dell som var öppen för konkurrens med största sannolikhet kunde vara högre än den del på 7,1 procent som kommissionen hade fastställt, varvid kommissionen valde att grunda sig på endast en del av uppgifterna, vilket innebar att resultatet av lika-effektiv-konkurrent-testet hade kunnat ändras genom att det blev positivt istället för negativt om samtliga dessa uppgifter hade beaktats. Denna del som var öppen för konkurrens var för övrigt tänkbar även för kommissionen själv, som emellertid valde att endast grunda sig på vissa uppgifter.
Tribunalen gjorde således en riktig bedömning när den slog fast att kommissionen inte hade styrkt att bedömningen av den del avseende Dell som var öppen för konkurrens var välgrundad.
Efter att även ha underkänt invändningarna om felaktig rättstillämpning och åsidosättande av kommissionens rätt till försvar i samband med prövningen av lika-effektiv-konkurrent-testet med avseende på HP, prövade domstolen de invändningar som avsåg prövningen av lika-effektiv-konkurrent-testet med avseende på Lenovo och som närmare bestämt avsåg bedömningen av storleken på de rabatter som beviljats denna tillverkare.
En del av de rabatter som Intel beviljat Lenovo beviljades i form av två naturaförmåner, nämligen dels som en utvidgning av Intels standardgaranti med ett år och ett förslag om en bättre användning av Intels distributionsplattform i Kina.
Såsom tribunalen preciserat är storleken och arten av de omtvistade rabatterna emellertid faktorer som beaktas vid beräkningen av den del som krävs för att fastställa resultatet av lika-effektiv-konkurrent-testet. När rabatterna beviljas in natura, om än bara delvis, ska de följaktligen bedömas.
Domstolen slår i detta avseende fast att den kompensation som erbjuds av en konkurrent som är lika effektiv som Intel inte nödvändigtvis måste bestå av kontanter motsvarande värdet av den naturatjänst som tillhandahålls den berörda kunden, utan den kan bestå av en likvärdig naturaförmån. Ur kundens subjektiva synvinkel saknar det även betydelse att tjänstens värde skiljer sig från den kostnad som den lika effektiva konkurrent som Intel tvingades bära för att ge den till kunden.
I enlighet med grundvalarna för lika-effektiv-konkurrent-testet ska en rabatt som ges i form av naturaförmåner bedömas med beaktande av en hypotetisk konkurrent med en kostnadsstruktur som är jämförbar med Intels kostnadsstruktur. Domstolen tillägger att en justering av denna kostnad emellertid kan vara nödvändig för att beakta att en lika effektiv konkurrents kostnader kan påverkas på grund av att konkurrenten endast tillgodoser den del som är öppen för konkurrens avseende kunderna och som är mindre än den del som inte är öppen för konkurrens avseende Intel.
Av detta följer att kommissionen, som inte resonerade med beaktande av en hypotetisk konkurrent som kunde sälja x86-processorer till Lenovo samtidigt som den gav Lenovo naturaförmåner på samma villkor som Intel, utgick från ett antagande som stred mot grunderna för lika-effektiv-konkurrent-testet som det redogjorts för i det omtvistade beslutet. Det var således utan att ersätta kommissionens bedömning med sin egen som tribunalen i den överklagade domen visade att lika-effektiv-konkurrent-testet var inkonsekvent.
Konsekvenserna av de fel som konstaterats inom ramen för lika-effektiv-konkurrent-testet
Domstolen prövar slutligen kommissionens anmärkningar avseende tribunalens felaktiga bedömning av konsekvenserna av de fel som konstaterats inom ramen för lika-effektiv-konkurrent-testet.
Domstolen preciserar i detta sammanhang omfattningen av den domstolsprövning som tribunalen ska göra inom ramen för sin prövning av kommissionens bedömning av de omtvistade rabatternas utestängningsförmåga.
Enligt fast rättspraxis ska de omständigheter som utgör en överträdelse framgå av motiveringen till den rättsakt i vilken överträdelsen fastställs, och unionsdomstolarna kan inte ändra dessa genom att, inom ramen för den lagenlighetsprövning som avses i artikel 263 FEUF, ersätta den motivering som lämnats av den som antagit rättsakten med sin egen motivering.
I förevarande fall fann tribunalen, utan att de särskilda omständigheterna i dess bedömning hade bestritts av kommissionen inom ramen för överklagandet, att kommissionen hade gjort fel i lika-effektiv-konkurrent-testet, att den inte i vederbörlig ordning hade undersökt kriteriet avseende marknadstäckningsgraden och att den inte hade gjort en korrekt bedömning av de omtvistade rabatternas varaktighet.
Mot bakgrund av dessa bedömningar ankom det inte på tribunalen att – genom ett resonemang utan de fel som tribunalen konstaterade i den överklagade domen – pröva huruvida de omtvistade rabatterna hade förmåga att utestänga en konkurrent som var lika effektiv som Intel, genom att vid denna prövning grunda sig på andra omständigheter än dem som kommissionen hade lagt till grund för sin bedömning av denna förmåga.
Den enda hänvisningen i det omtvistade beslutet, oberoende av vilka slutsatser som skulle dras av lika-effektiv-konkurrent-testet, till hur länge Intel genomförde de omtvistade rabatterna och till tidsplanen för rabatterna, räcker inte i sig för att grunda definitiva slutsatser om utestängningseffekterna. Tribunalen var inte heller skyldig att beakta den faktiska kapaciteten hos Intels främsta konkurrent att stanna kvar på marknaden på grund av att dess produkter hade hög prestanda och var nyskapande och attraktiva, eftersom denna bedömning var oberoende av lika-effektiv-konkurrent-testet.
(
1
)	Dom av den 26 januari 2022, Intel Corporation/kommissionen (T‑286/09 RENV, EU:T:2022:19) (nedan kallad den överklagade domen).
(
2
)	Kommissionens beslut K(2009) 3726 slutligt av den 13 maj 2009 om ett förfarande enligt artikel [102 FEUF] och artikel 54 i EES-avtalet (ärende COMP/C‑3/37.990 – Intel) (nedan kallat det omtvistade beslutet).
(
3
)	Centralprocessorer är centrala enheter i alla datorer, och är avgörande för såväl datorns prestanda som den totala kostnaden.
(
4
)	De centralprocessorer som används i datorer kan delas in i två kategorier, nämligen centralprocessorer med x86-arkitetur och centralprocessorer med annan arkitektur. X86-arkitekturen är en standard som Intel har skapat för sina centralprocessorer. Den kan användas för operativsystemen Windows och Linux.
(
5
)	Dom av den 12 juni 2014, Intel/kommissionen (T‑286/09, EU:T:2014:547) (nedan kallad den ursprungliga domen).
(
6
)	Dom av den 6 september 2017, Intel/kommissionen (C‑413/14 P, EU:C:2017:632) (nedan kallad domen i målet om överklagande).
(
7
)	Tribunalen ansåg sig inte kunna identifiera bötesbeloppet avseende endast de icke dolda begränsningarna, varför tribunalen ogiltigförklarade den artikel i det omtvistade beslutet i dess helhet varigenom Intel ådömts böter om 1,06 miljarder euro för den konstaterade överträdelsen.
(
8
)	Detta avser den del av marknaden som Intels kunder förfogade över och kunde göra sina inköp hos en annan leverantör, vilken med nödvändighet var begränsad med hänsyn bland annat till arten av produkten samt Intels varumärkesimage och varumärkesprofil.
(
9
)	Detta är den andel av kundens behov som en lika effektiv konkurrent som Intel måste ta i anspråk för att kunna få tillträde till marknaden utan att lida förluster.