62013CC0105
MIŠLJENJE NEZAVISNE ODVJETNICE
JULIANE KOKOTT
od 6. veljače 2014. (
1
)
Predmet C‑105/13
P. J. Vonk Noordegraaf
protiv
Staatssecretaris van Economische Zaken
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemska))
„Zajednička poljoprivredna politika — Izravne potpore — Ponovni izračun prava na plaćanje“
I – Uvod
1.
Je li dopušteno ispraviti pogreške koje su nastale prilikom izračuna prava na plaćanje u okviru potpora za poljoprivrednike samo onda kada ispravak ide na štetu poljoprivrednika, a uskratiti odgovarajući ispravak u njegovu korist? U tome je riječ u ovom predmetu.
2.
Na prvi pogled čini se da je prilikom ispravka potrebno postupiti dosljedno te ispraviti pogrešku kako na štetu tako i u korist poljoprivrednika. Međutim tome bi se, pri podrobnijem razmatranju, moglo protiviti načelo pravne sigurnosti kako je primijenjeno u odnosu na pravo na potpore za poljoprivrednike.
3.
Stoga ću u nastavku iscrpnije ispitati pravni temelj ispravka pogreške i propise kojima se jamči pravna sigurnost.
II – Pravni okvir
A – Uredba br. 1782/2003
4.
U prošlosti su unutar prava Unije postojali različiti sustavi potpora za poljoprivredna gospodarstva. U određenim slučajevima dodjeljivale su se potpore za proizvodnju pojedinih proizvoda, a za određene kulture davale su se potpore za obrađivanu površinu. Uredbom br. 1782/2003 (
2
) te su različite mjere potpora spojene u jedinstvenu potporu poljoprivrednim gospodarstvima.
5.
U skladu s člankom 37. stavkom 1. Uredbe br. 1782/2003 u tu je svrhu najprije bilo potrebno utvrditi takozvani referentni iznos. On odgovara prosjeku plaćanja koja je poljoprivrednik dobio u okviru određenih sustava potpore u određenom vremenskom razdoblju koje je prethodilo izmjeni.
6.
Na tom temelju su se u skladu s člankom 43. Uredbe br. 1782/2003 mogla izračunati takozvana prava na plaćanje:
„(1)   Ne dovodeći u pitanje članak 48., svaki poljoprivrednik ostvaruje pravo na plaćanje po hektaru koje se izračunava tako da se referentni iznos podijeli s trogodišnjim prosječnim brojem svih hektara na temelju kojih je poljoprivrednik tijekom referentnog razdoblja imao pravo na izravna plaćanja navedena u Prilogu VI.
Ukupni broj prava na plaćanje jednak je gore navedenom prosječnom broju hektara.
[…]
(2)   […]
(3)   Za potrebe […] „površina pod krmnim biljem” odnosi se na površinu gospodarstva koja je tijekom cijele kalendarske godine, [...] dostupna za uzgoj životinja, uključujući površine u zajedničkoj uporabi i površine koje su se koristile za uzgoj miješanih kultura. U nju ne spadaju:
—
zgrade, šume, ribnjaci, staze,
—
[…]
(4)   Prava na plaćanje po hektaru ne mogu se izmijeniti, osim ako nije drukčije propisano.”
7.
Osim toga, u ovom predmetu od interesa je pojam prihvatljive površine koji je definiran u članku 44. stavku 2. Uredbe br. 1782/2003:
„Prihvatljiva površina je bilo koja poljoprivredna površina na gospodarstvu koja se koristi kao obradivo zemljište ili trajni pašnjak, isključujući površine koje se koriste za trajne nasade, šume i obavljanje nepoljoprivrednih aktivnosti.“ [neslužbeni prijevod]
B – Uredba br. 73/2009
8.
Uredba br. 1782/2003 zamijenjena je Uredbom br. 73/2009 (
3
), koja je predmet zahtjeva za prethodnu odluku.
9.
U skladu s člankom 33. stavkom 1. točkom (a) Uredbe br. 73/2009 potpora u okviru programa jedinstvenih plaćanja raspoloživa je poljoprivrednicima ako su ostvarili pravo na plaćanje u skladu s Uredbom (EZ) br. 1782/2003.
10.
Člankom 34. Uredbe br. 73/2009 propisuje se da je prava na plaćanje moguće iskoristiti samo u odnosu na obrađeni prihvatljivi hektar:
„(1)   Potpora u okviru programa jedinstvenih plaćanja dodjeljuje se poljoprivrednicima nakon aktiviranja prava na plaćanje po prihvatljivom hektaru. Aktiviranjem se prava na plaćanje ostvaruje pravo na isplatu utvrđenih iznosa.
(2)   […]
Osim u slučaju više sile ili u iznimnim okolnostima, hektari moraju ispunjavati uvjete za prihvatljivost tijekom čitave kalendarske godine.“
11.
Članak 36. Uredbe br. 73/2009 odnosi se na izmjenu prava na plaćanje:
„Prava na plaćanje po hektaru ne mogu se izmijeniti, osim ako nije drukčije predviđeno ovom Uredbom.
U skladu s postupkom iz članka 141. stavka 2. Komisija utvrđuje podrobna pravila za izmjenu prava na plaćanje od 2010., a posebno u slučaju dijela prava.“
12.
Članak 137. Uredbe br. 73/2009 posebno uređuje očuvanje određenih prava na plaćanje:
„(1)   Prava na plaćanje dodijeljena poljoprivrednicima prije 1. siječnja 2009. smatraju se zakonitima i redovitima od 1. siječnja 2010.
(2)   Stavak 1. ne primjenjuje se na prava na plaćanje dodijeljena poljoprivrednicima na temelju činjenično netočnih zahtjeva, osim u slučajevima u kojima poljoprivrednik opravdano nije bio u stanju zamijetiti pogrešku.
(3)   […]”
13.
Uvodna izjava 49. Uredbe br. 73/2009 u vezi s tim određuje sljedeće:
„Prilikom prve dodjele prava na plaćanje od strane država članica, određene su pogreške dovele do posebno visokih plaćanja u korist poljoprivrednika. Ovakva se nesukladnost obično uklanja putem financijskog ispravka do poduzimanja korektivnih mjera. Međutim, s obzirom na vrijeme koje je proteklo od prve dodjele prava na plaćanje, potrebno bi ispravljanje imalo za posljedicu pojavu nerazmjernih pravnih i administrativnih ograničenja za države članice. U interesu je pravne sigurnosti dodjelu tih plaćanja urediti propisima.“
C – Podrobna pravila
14.
Relevantna podrobna pravila za primjenu Uredbe br. 1782/2003 i Uredbe br. 73/2009 najprije su bila određena u Uredbi br. 796/2004 (
4
), a nakon toga u Uredbi br. 1122/2009. (
5
)
15.
Članak 73.a Uredbe br. 796/2004 (sada nešto izmijenjen članak 81. Uredbe br. 1122/2009) sadrži odredbe o usklađivanju prava na plaćanje:
„Povrat neopravdano dodijeljenih prava
(1)   Ako se, nakon dodjeljivanja prava na plaćanje poljoprivrednicima […] utvrdi da su neka prava na plaćanje bila neopravdano dodijeljena, dotični poljoprivrednik vraća neopravdano dodijeljena prava nacionalnoj rezervi […].
[...]
(2)   Ako se nakon dodjeljivanja prava na plaćanje poljoprivrednicima […] utvrdi da je vrijednost prava na plaćanje previsoka, ta se vrijednost na primjeren način usklađuje. […] Vrijednost umanjenja vraća se u nacionalnu rezervu […].
[...]
(2.a)   Kada se, u skladu sa stavcima 1. i 2., utvrdi da je broj prava dodijeljenih poljoprivredniku […] netočan, a neopravdano dodjeljivanje ne utječe na ukupnu vrijednost prava koja je poljoprivrednik dobio, država članica ponovno obračunava prava na plaćanje i, prema potrebi, ispravlja vrstu prava dodijeljenih poljoprivredniku. Međutim, ta se odredba ne primjenjuje ako je razumno očekivati da je poljoprivrednik mogao otkriti pogreške“
III – Činjenično stanje i zahtjev za prethodnu odluku
16.
Stranke u glavnom postupku u sporu su glede potpore za poljoprivredno gospodarstvo P. J. Vonk Noordegraafa za 2009. godinu. Međutim, odluka u tom sporu važna je i za godine koje su slijedile.
17.
Spor je posljedica izmjene u okviru potpora za poljoprivredu od subvencioniranja određenih načina poljoprivredne proizvodnje na program jedinstvenih plaćanja. Za izračun jedinstvenog plaćanja se ranije dodijeljena potpora za proizvodnju dijeli na poljoprivredne površine na gospodarstvu. U sljedećim razdobljima dodjele potpore može se imati tako izračunato potraživanje za isplatu potpore po prihvatljivom hektaru ako poljoprivredno gospodarstvo raspolaže odgovarajućim površinama.
18.
P. J. Vonk Noordegraaf dobio je u prošlosti premije za krave dojilje i bikove koje nisu bile vezane uz obrađivane površine, nego uz broj životinja. Odlukom od 18. srpnja 2006. njegova je ranija prosječna premija, referentna vrijednost u skladu s člankom 37. stavkom 1. Uredbe br. 1782/2003, razdijeljena na poljoprivrednu površinu koja mu je tada bila na raspolaganju. Tada je utvrđeno da ta površina iznosi 10,76 hektara. Stoga je on dobio 10,76 prava na plaćanje. (
6
) Način mjerenja primijenjen pri utvrđivanju površina registrirala je bruto površinu parcela, uključujući jarke, nasipe i putove.
19.
Međutim, na temelju kritike Komisije u Nizozemskoj je 2009. godine uveden novi sustav mjerenja površina. U tom novom sustavu uzima se u obzir samo neto površina parcela. Isključeni su jarci, nasipi i putovi. Primjenom te metode, prihvatljive površine poljoprivrednog gospodarstva P. J. Vonka Noordegraafa, koje su bile izmjerene još 2006., ponovno su izračunane za 2009. i utvrđeno je da iznose 8,34 hektara. Ovo smanjenje opsega površine ne temelji se na tome da P. J. Vonk Noordegraaf određene površine više ne upotrebljava za poljoprivrednu proizvodnju nego se temelji samo na novom sustavu mjerenja. Posljedica toga je da P. J. Vonk Noordegraaf ima prava na plaćanje samo u tom smanjenom opsegu.
20.
Stranke su sada u sporu o tome treba li također u odgovarajućem iznosu smanjiti jedinstveno plaćanje P. J. Vonka Noordegraafa. On naime zahtijeva novi izračun svojih prava na plaćanje u obliku povećanja njihove vrijednosti na temelju smanjene površine poljoprivrednog gospodarstva. Po njegovom je mišljenju naime bilo pogrešno raspodijeliti referentni iznos na 10,76 hektara. Trebalo ga je raspodijeliti na 8,34 hektara. Takvim bi se izračunom spriječilo umanjenje cjelokupnog iznosa potpora za poljoprivredu na koje P. J. Vonka Noordegraaf ima pravo.
21.
Sud koji je uputio zahtjev navodi da nizozemsko pravo u načelu dopušta odgovarajuće usklađivanje prava na plaćanje. Međutim, imajući dvojbe oko toga protivi li se pravo Unije takvom usklađivanju, College van Beroep voor het bedrijfsleven uputio je Sudu sljedeće prethodno pitanje:
„Primjenjuje li se ispravno Uredba br. 73/2009 i osobito njezini članci 34., 36. i 137. ako poljoprivredniku, prilikom korištenja prava na plaćanje koja su stečena na temelju proizvodnje koja nije vezana uz zemlju i koja su pripisana površini koju on posjeduje, nije isplaćen značajan dio njegovih prava, iako je on u dobroj vjeri, u skladu s načinom mjerenja koji je država članica primjenjivala u okviru aktiviranja prava na plaćanje na temelju članka 34. te uredbe, ali koji je Komisija potom odbila, prijavio nepromijenjenu prihvatljivu površinu hektara koje posjeduje, i to samo zato što je prihvatljiva površina određena za plaćanje manja zbog izmjene načina izračuna?“
22.
Pisana očitovanja u postupku podnijele su samo Kraljevina Nizozemska i Europska komisija. Rasprava nije održana.
IV – Pravna ocjena
A – Način djelovanja sustava jedinstvenog plaćanja
23.
U svrhu razumijevanja zahtjeva za prethodnu odluku korisno je prije svega objasniti sustav jedinstvenih plaćanja na temelju pojednostavljenog primjera. Ne dovodeći u pitanje druge odredbe koje nisu relevantne u ovom predmetu, jedinstveno plaćanje poljoprivrednika načelno proizlazi iz raspodjele potpore dobivene u skladu s prijašnjim sustavom na površinu koju iskorištava poljoprivrednik.
24.
U tu svrhu se najprije izračunava referentni iznos koji odgovara prosjeku potpora koje je poljoprivrednik dobio na temelju prijašnjeg sustava potpora tijekom tri posljednje godine prije izmjene (članak 37. Uredbe br. 1782/2003). Referentni se iznos nakon toga raspodjeljuje na prosječnu površinu koja je obrađivana u tom razdoblju. Na temelju toga poljoprivredniku se dodjeljuje određeni broj prava na plaćanje koji odgovara broju hektara navedene površine s određenom konkretnom vrijednošću (članak 43. Uredbe br. 1782/2003).
25.
Ako dakle referentni iznos za poljoprivrednika iznosi 8000 eura zato što je to bio prosjek potpora koje je dobio u referentnom razdoblju i ako je on u prosjeku obrađivao deset hektara, on ima pravo na deset prava na plaćanje, pri čemu je vrijednost svakog tog prava 800 eura. Dok god on iskorištava istu površinu, on može nastaviti primati svake godine ista prava na plaćanje, dakle ukupno 8000 eura (članak 34. Uredbe br. 73/2009).
26.
Međutim, ako se naknadno pokaže da površine od kojih se u tom primjeru polazilo uključuju samo osam hektara koji su namijenjeni za poljoprivrednu proizvodnju, a da ostatak čine putovi i jarci, poljoprivrednik zapravo ima pravo samo na osam prava na plaćanje.
27.
Predmet ovog postupka je pitanje bi li se time ukupna vrijednost prava na plaćanje na koja on ima pravo smanjila na osam puta 800 eura, odnosno na ukupno 6400 eura. Takvo bi se smanjenje izbjeglo kada se novoodređeni opseg površina ne bi uzeo u obzir samo pri isplati prava na plaćanje, nego kada bi bio ispravljen i izračun prava na plaćanje. U tom bi slučaju poljoprivrednik dobio osam prava na plaćanje, pri čemu bi vrijednost svakog bila 1000 eura, pa bi na temelju novoutvrđenih površina imao i dalje pravo na punih 8000 eura.
28.
Stoga za potrebe odgovora na zahtjev za prethodnu odluku treba razjasniti je li takvo usklađivanje dopušteno, odnosno postoji li za njega pravni temelj (točka B) i, konačno, je li odredba članka 137. Uredbe br. 73/2009 o očuvanju dodijeljenih prava na plaćanje protivna usklađivanju (točka C).
B – Uvjeti za usklađivanje
29.
Pravni temelj usklađivanja može biti članak 73.a Uredbe br. 796/2004.
30.
U skladu s člankom 36. stavkom 1. Uredbe br. 73/2009 prava na plaćanje po hektaru ne mogu se izmijeniti, osim ako nije drukčije predviđeno tom uredbom. Međutim, u skladu s člankom 36. stavkom 2. Komisija može utvrditi podrobna pravila za izmjenu prava na plaćanje.
31.
Budući da je u ovom predmetu riječ o plaćanjima za 2009., u skladu s člankom 86. Uredbe br. 1122/2009 i dalje su primjenjiva podrobna pravila ranije važeće Uredbe br. 796/2004. Ta uredba se temeljila na Uredbi br. 1782/2003, u kojoj je u članku 43. stavku 4., kao i u članku 36. Uredbe br. 73/2009, bilo predviđeno da se prava na plaćanje ne mogu izmijeniti osim ako nije drukčije predviđeno.
32.
Kao što navodi Komisija, članak 73.a stavci 1. i 2.a Uredbe br. 796/2004 stoga mogu biti pravni temelj za novi izračun. U skladu sa stavkom 1., ako se utvrdi da su neka prava na plaćanje bila neopravdano dodijeljena, poljoprivrednik vraća neopravdano dodijeljena prava nacionalnoj rezervi. U slučaju da se to utvrdi, stavak 2.a predviđa da država članica ponovno obračunava prava na plaćanje ako neopravdano dodjeljivanje ne utječe na ukupnu vrijednost prava koja je poljoprivrednik dobio. Stavak 2.a se međutim ne primjenjuje ako je razumno očekivati da je poljoprivrednik mogao otkriti pogreške.
33.
Iz toga može proizaći ne samo mogućnost, nego i obveza novog izračuna prava na plaćanje za poljoprivredno gospodarstvo P. J. Vonka Noordegraafa. Naime, u predmetnom slučaju novi izračun ne bi utjecao na cjelokupnu vrijednost prava na plaćanje koja je on dobio. Ta vrijednost odgovara nepromijenjenom referentnom iznosu, odnosno njegovoj prosječnoj potpori prije prelaska na jedinstveno plaćanje. Također treba pretpostaviti da nije bilo razumno očekivati da je P. J. Vonk Noordegraaf mogao otkriti pogreške pri utvrđivanju površine zato što su se one temeljile na metodi koju su primjenjivala nizozemska tijela.
34.
Međutim, Nizozemska osporava da je prvotna dodjela prava na plaćanje u 2006. bila neispravna.
35.
Stoga treba ispitati je li broj dodijeljenih prava na plaćanje bio netočan zbog toga što su pri utvrđivanju mjerodavnih površina uzeta u obzir područja kao što su putovi i jarci koja nisu bila uzeta u obzir pri utvrđivanju površina od 2009. Tada bi poljoprivrednom gospodarstvu bio dodijeljen prevelik broj prava na plaćanje koja su imala prenisku vrijednost.
36.
U skladu s prvotnom verzijom članka 44. stavka 2. Uredbe br. 1782/2003 u početku su samo obradivo zemljište ili trajni pašnjak bile prihvatljive površine; (
7
) kasnije su njima pridružene i površine koje se upotrebljavaju za druge kulture. (
8
) Druga područja, a posebno putovi i jarci, u skladu s time već tada nisu bila prihvatljive površine.
37.
Članak 43. Uredbe br. 1782/2003 izričito ne određuje da se pri izračunu prava na plaćanje uzimaju u obzir samo prihvatljive površine. Međutim, u skladu s uvodnom izjavom 30. te uredbe prava na plaćanje trebaju biti povezana s prihvatljivim površinama poljoprivrednog gospodarstva. U skladu s time su glede alternativnog načina dodjele prava na plaćanje, koji je predviđen u članku 59., izričito navedene prihvatljive površine. Stoga se može smatrati da se pri izračunu prava na plaćanje općenito treba uzeti u obzir iste površine kao i pri kasnijoj isplati potpore.
38.
Usto članak 43. stavak 3. Uredbe br. 1782/2003 pojašnjava da površine pod krmnim biljem koje su uzete u obzir ne uključuju osobito ribnjake i putove. Stoga se ne može pretpostaviti da se takva područja mogu uključiti u druge poljoprivredne površine.
39.
Područja koja se ne upotrebljavaju kao obradiva zemljišta ili pašnjaci ili za druge priznate kulture nisu se smjela uzeti u obzir još u 2006. godini pri izračunu potraživanja za isplatu potpore. Ako je do toga ipak došlo, kao što je to navedeno u zahtjevu za prethodnu odluku, broj prava na plaćanje u smislu članka 73.a stavka 2.a Uredbe br. 796/2004 od početka nije bio točno utvrđen.
40.
Stoga valja utvrditi da država članica o kojoj je riječ mora, u skladu s člankom 73.a stavkom 2.a Uredbe br. 796/2004, ponovno izračunati poljoprivrednikova prava na plaćanje ako je pri prvotnom izračunu prava na plaćanje na temelju načina za određivanje prihvatljivih hektara koja se upotrebljavala u toj državi članici ranija potpora koja je obuhvaćala plaćanja za krave dojilje i bikove razdijeljena na prevelik broj hektara.
C – Očuvanje prava na plaćanje
41.
Prema shvaćanju Nizozemske novi izračun prava na plaćanje protivi se članku 137. stavku 1. Uredbe 73/2009. U skladu s ovom odredbom prava na plaćanje dodijeljena poljoprivrednicima prije 1. siječnja 2009. smatraju se zakonitima i redovitima od 1. siječnja 2010.
42.
Nizozemska tu odredbu razumije tako da od 1. siječnja 2010. nije moguće ispraviti eventualne pogreške pri utvrđivanju prihvatljivih površina u okviru prvotne dodjele prava na plaćanje prije 1. siječnja 2009.
43.
Na prvi pogled s time bi u suprotnosti bio članak 137. stavak 2. prvi dio rečenice Uredbe br. 73/2009, u skladu s kojim se stavak 1. ne primjenjuje na prava na plaćanje dodijeljena poljoprivrednicima na temelju činjenično netočnih zahtjeva. Naime, u skladu s člankom 34. Uredbe br. 1782/2003 zahtjev za izračun prava na plaćanje morao je sadržavati netočne podatke o površini koji su bili poznati nizozemskim tijelima, dakle bruto površinu parcele, uključujući putove i jarke.
44.
Međutim, to ne bi trebalo biti relevantno. Naime, u skladu s člankom 137. stavkom 2. drugim dijelom rečenice, stavak 1. Ipak se primjenjuje u slučajevima u kojima poljoprivrednik opravdano nije bio u stanju zamijetiti pogrešku. Takav bi slučaj bio ako bi se zahtjev temeljio na službenoj nizozemskoj metodi identifikacije opsega površina.
45.
Međutim, Komisija smatra da članak 137. Uredbe 73/2009 nije moguće primijeniti ratione temporis. Iako su nizozemska tijela donijela pobijanu odluku tek nakon 1. siječnja 2010., ona se odnosi na potpore za poljoprivredna gospodarstva za 2009. godinu. Tvrdnje Komisije o tome tumačim tako da su mjerodavna tijela prilikom ispitivanja zahtjeva trebala izvršiti ispravak u skladu s člankom 73.a stavkom 2.a Uredbe br. 796/2004 jer je pogreška u dodjeli prava na plaćanje u tom trenutku bila očita. Pri tome ne bi trebalo biti relevantno je li se o mjeri potpore odlučivalo prije ili nakon 1. siječnja 2010. ako se ona odnosila na razdoblje koje prethodi tom datumu.
46.
To se stajalište u konačnici ne može odbaciti. Ne bi bilo razumno dopustiti ispravak neopravdanog stavljanja podnositelja zahtjeva u nepovoljan položaj samo ako nadležna tijela posebno hitro obrade zahtjev, a da pritom kašnjenja u postupanju budu prepreka ispravku.
47.
Međutim, rješenje ne može biti u tome da se, u suprotnosti s njegovim tekstom, ograniči primjena članka 137. stavka 1. Uredbe 73/2009 ratione temporae. Temeljni problem ove odredbe bi naime i dalje postojao: ta odredba očito nadilazi cilj koji se njome želi postići time što se u svom tekstu protivi ispravku pogrešaka iz prošlosti koje u budućnosti poljoprivrednike koji su u dobroj vjeri staviti u nepovoljniji položaj kada je riječ o potporama za poljoprivredu.
48.
Stoga valja ispitati protivi li se članak 137. stavak 1. Uredbe 73/2009 općenito i neovisno o trenutku pokretanja postupka usklađivanjima iz članka 73.a stavka 2.a Uredbe 796/2004.
49.
Tekst članka 137. stavka 1. Uredbe 73/2009 sveobuhvatno konkretizira načelo pravne sigurnosti pri dodjeli prava na plaćanje. U skladu s njime bi se 1. siječnja 2010. mogao razumjeti kao posljednji dan za zahtijevanje ispravka.
50.
U skladu s uvodnom izjavom 49. Uredbe br. 73/2009 cilj članka 137. stavka 1. jest jedino osigurati očuvanje točno određenih dodjela. Ova odredba donesena je kako bi državama članicama omogućila da odustanu od zahtijevanja određenih posebno visokih plaćanja do kojih je došlo zbog pogreške.
51.
Ovaj cilj očit je i u gore navedenom stavku 2. u članku 137. Uredbe br. 73/2009. Ova odredba ograničava doseg pravne sigurnosti uspostavljene na temelju stavka 1. tog članka tako što isključuje primjenu na poljoprivrednike koji su odgovorni za pogreške pri izračunu prava na plaćanje. Riječ je, dakle, o tome da se zaštiti poljoprivrednike koji su bez vlastite krivnje primali previsoka plaćanja, a ne, suprotno tome, da se poljoprivrednike koji su djelovali bez krivnje u budućnosti stavi u nepovoljniji položaj.
52.
U ovom postupku jedino takvo tumačenje može dovesti do dosljednog uzimanja u obzir poboljšanih spoznaja o prihvatljivim površinama. U suprotnome bi se nanovo i podrobno utvrđen opseg poljoprivrednih površina poljoprivrednog gospodarstva u budućnosti uzeo u obzir na štetu poljoprivrednika, a ne bi se uzeo u obzir ako bi bio u njegovu korist. To ne bi bilo dosljedno.
53.
Komisija u svojstvu donositelja podrobnih pravila potvrđuje ovo tumačenje članka 137. Uredbe br. 73/2009 donošenjem članka 81. njezine Uredbe br. 1122/2009, koji u velikoj mjeri odgovara članku 73.a Uredbe br. 796/2004, koja je relevantna u ovom predmetu. Nadležnosti za usklađivanje u skladu s člankom 81. stavkom 1. i 2. Uredbe br. 1122/2009 dopunjene su u odnosu na Uredbu br. 796/2004 napomenom da one vrijede neovisno o članku 137. Uredbe br. 73/2009. Stoga treba poštedjeti one poljoprivrednike koji su u dobroj vjeri ostvarili previsoka prava na plaćanje. Suprotno tome, Komisija nije unijela takvu napomenu u članak 81. stavak 3. Uredbe br. 1122/2009. Ova odredba dopušta ispravak pogrešaka koje nisu dovele do previsokih plaćanja, pa s obzirom na to da ne postoji odgovarajuće upućivanje na članak 137. Uredbe br. 73/2009, ona ne ulazi u njegovo područje primjene. Isto mora vrijediti i za članak 73.a, stavak 2.a Uredbe br. 796/2004 koji odgovara članku 81. stavku 3. Uredbe br. 1122/2009.
54.
Stoga se članak 137. Uredbe br. 73/2009 ne može primijeniti na ispravak na temelju članka 73.a stavka 2.a Uredbe br. 796/2004.
V – Zaključak
55.
Stoga predlažem Sudu da donese sljedeću odluku:
Država članica o kojoj je riječ mora, u skladu s člankom 73.a stavkom 2.a Uredbe br. 796/2004, ponovno izračunati poljoprivrednikova prava na plaćanje ako je pri prvotnom izračunu prava na plaćanje na temelju načina za određivanje prihvatljivih hektara koja se upotrebljavala u toj državi članici ranija potpora koja je obuhvaćala plaćanja za krave dojilje i bikove bila razdijeljena na prevelik broj hektara. Članak 137. Uredbe br. 73/2009 ne može se primijeniti na ispravak na temelju članka 73.a stavkom 2.a Uredbe br. 796/2004.
(
1
)	Izvorni jezik: njemački
(
2
)	Uredba Vijeća (EZ) br. 1782/2003 od 29. rujna 2003. o zajedničkim pravilima za programe izravne potpore u sklopu zajedničke poljoprivredne politike i o uvođenju određenih programa potpore poljoprivrednicima […] (SL L 270, str. 1.). Iako je ta uredba kasnije više puta mijenjana, u ovom je predmetu u biti važna izvorna verzija.
(
3
)	Uredba Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003 (SL L 106, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 19., str. 199.), kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 360/2010 od 27. travnja 2010 o izmjeni Priloga IV. i Priloga VIII. Uredbi Vijeća (EZ) br. 73/2009 o zajedničkim pravilima za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 27., str. 340.).
(
4
)	Uredba Komisije (EZ) br. 796/2004 od 21. travnja 2004. o detaljnim pravilima za provedbu višestruke sukladnosti, modulacije i integriranog administrativnog i kontrolnog sustava predviđenih Uredbom Vijeća (EZ) br. 1782/2003 […] (SL L 141, str. 18.), kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 380/2009 od 8. svibnja 2009. (SL L 116, str. 9.).
(
5
)	Uredba Komisije (EZ) br. 1122/2009 od 30. studenoga 2009. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 u pogledu višestruke sukladnosti, modulacije i integriranog administrativnog i kontrolnog sustava u okviru programa izravne potpore za poljoprivrednike predviđenih u navedenoj uredbi, kao i za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 u pogledu višestruke sukladnosti u okviru programa potpore predviđenog za sektor vina (SL L 316, str. 65.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 20., str. 231.), kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 146/2010 od 23. veljače 2010. (SL L 47, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 55., str. 250.).
(
6
)	Omjer opsega površine i pravâ na plaćanje u nastavku je ponovno prikazan u točki 25.
(
7
)	Vidjeti presudu od 14. listopada 2010., Landkreis Bad Dürkheim (C-61/09, Zb. 2010., str. I‑9763., osobito t. 37. i 43.).
(
8
)	Vidjeti verziju Uredbe Vijeća (EZ) br. 1182/2007 od 26. rujna 2007. (SL L 273, str. 1.).