62024CJ0021
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (čtvrtého senátu)
4. září 2025 (
*1
)
„Řízení o předběžné otázce – Článek 101 SFEU – Zásada efektivity – Žaloby o náhradu škody v případě porušení právních předpisů členských států a Evropské unie o hospodářské soutěži – Promlčecí lhůta – Určení dies a quo – Znalost informací nezbytných pro podání žaloby o náhradu škody – Zveřejnění rozhodnutí vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž, kterým se konstatuje porušení pravidel hospodářské soutěže, na jeho internetových stránkách – Závazný účinek dosud nepravomocného rozhodnutí vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž – Pozastavení nebo přerušení běhu promlčecí lhůty – Přerušení řízení před soudem, k němuž byla podána žaloba o náhradu škody – Směrnice 2014/104/EU – Článek 10 – Časová působnost“
Ve věci C‑21/24,
jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná na základě článku 267 SFEU rozhodnutím Juzgado de lo Mercantil no 1 de Zaragoza (Obchodní soud č. 1 v Zaragoze, Španělsko) ze dne 10. ledna 2024, došlým Soudnímu dvoru dne 12. ledna 2024, v řízení
CP
proti
Nissan Iberia SA,
SOUDNÍ DVŮR (čtvrtý senát),
ve složení: I. Jarukaitis, předseda senátu, K. Lenaerts, předseda Soudního dvora vykonávající funkci soudce čtvrtého senátu, M. Gavalec, A. Arabadžev (zpravodaj) a R. Frendo, soudci,
generální advokátka: L. Medina,
za soudní kancelář: L. Carrasco Marco, radová,
s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 16. ledna 2025,
s ohledem na vyjádření, která předložili:
–
za CP: M. Porto Corredoira a J. Suderow Rodríguez, abogados,
–
za Nissan Iberia SA: J. Alonso Menjón, O. Guardiola Bas, I. Torras Balcell a J. Zuloaga González, abogados,
–
za španělskou vládu: P. Pérez Zapico a A. Pérez-Zurita Gutiérrez, jako zmocněnkyně,
–
za Evropskou komisi: S. Baches Opi a C. Zois, jako zmocněnci,
po vyslechnutí stanoviska generální advokátky na jednání konaném dne 3. dubna 2025,
vydává tento
Rozsudek
1
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článku 101 SFEU ve světle zásady efektivity.
2
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi CP a společností Nissan Iberia SA (dále jen „Nissan“) ve věci náhrady škody, která údajně vznikla v důsledku porušení práva hospodářské soutěže, kterého se dopustilo několik podniků, včetně společnosti Nissan, a které bylo konstatováno v rozhodnutí Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia (Národní komise pro trhy a hospodářskou soutěž, Španělsko) (dále jen „CNMC“).
Právní rámec
Unijní právo
Nařízení (ES) č. 1/2003
3
Článek 16 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích [101] a [102 SFEU] (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205), nadepsaný „Jednotné uplatňování práva hospodářské soutěže Společenství“, stanoví
„Pokud vnitrostátní soudy rozhodují o dohodách, rozhodnutích nebo jednáních podle článků [101] nebo [102 SFEU], které jsou již předmětem rozhodnutí [Evropské] Komise, nemohou rozhodnout v rozporu s rozhodnutím přijatým Komisí. Musí se rovněž vyvarovat rozhodnutí, která by byla v rozporu s rozhodnutím, které má Komise v úmyslu přijmout v řízení, jež zahájila. Za tímto účelem může vnitrostátní soud přezkoumat, zda je nezbytné, aby své řízení přerušil. Touto povinností nejsou dotčena práva a povinnosti podle článku [267 SFEU].“
Směrnice 2014/104/EU
4
Článek 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/104/EU ze dne 26. listopadu 2014 o určitých pravidlech upravujících žaloby o náhradu škody podle vnitrostátního práva v případě porušení právních předpisů členských států a Evropské unie o hospodářské soutěži (Úř. věst. 2014, L 349, s. 1), nadepsaný „Promlčecí lhůty“, zní následovně:
„1.   Členské státy stanoví v souladu s tímto článkem pravidla pro promlčecí lhůty pro podání žaloby o náhradu škody. Tato pravidla stanoví okamžik, od kterého začíná běžet promlčecí lhůta, délku této lhůty a okolnosti, za nichž je běh této lhůty přerušen nebo pozastaven.
2.   Členské státy zajistí, aby promlčecí lhůta nezačala běžet dříve, než je porušení právních předpisů o hospodářské soutěži ukončeno a než se žalobce dozví nebo než u něj lze přiměřeně předpokládat, že:
a)
má vědomost o daném jednání a o tom, že toto jednání představuje porušení právních předpisů o hospodářské soutěži;
b)
má vědomost o tom, že mu byla způsobena škoda porušením právních předpisů o hospodářské soutěži; a
c)
je mu známa totožnost porušitele.
3.   Členské státy zajistí, aby promlčecí lhůta pro podání žaloby o náhradu škody činila alespoň pět let.
4.   Členské státy zajistí, aby byl běh promlčecí lhůty pozastaven nebo, stanoví-li tak vnitrostátní právo, přerušen v případě, že orgán pro hospodářskou soutěž přijme opatření pro účely šetření nebo řízení v souvislosti s porušením právních předpisů o hospodářské soutěži, jehož se týká žaloba o náhradu škody. Toto pozastavení běhu promlčecí lhůty skončí nejdříve jeden rok poté, co rozhodnutí o protiprávním jednání nabylo právní moci nebo bylo řízení jinak ukončeno.“
5
Článek 21 této směrnice, nadepsaný „Provedení“, stanoví v odstavci 1:
„Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 27. prosince 2016. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.
[…]“
6
Článek 22 uvedené směrnice, nadepsaný „Časová působnost“, stanoví v odstavci 1:
„Členské státy zajistí, aby se vnitrostátní předpisy přijaté podle článku 21, které jsou nezbytné pro dosažení souladu s hmotněprávními ustanoveními této směrnice, nepoužily se zpětnou působností.“
Španělské právo
7
Článek 1902 Código Civil (občanský zákoník) stanoví:
„Každý, kdo v důsledku úmyslného protiprávního jednání nebo nedbalosti způsobí svým jednáním nebo opomenutím druhému škodu, je povinen způsobenou škodu nahradit.“
8
Článek 1968 tohoto zákoníku stanoví:
„Promlčecí lhůta v délce jednoho roku se vztahuje na:
[…]
2.
Žalobu na určení občanskoprávní odpovědnosti za urážku na cti či hanobení nebo za závazky vyplývající z protiprávního jednání nebo nedbalosti uvedených v článku 1902 od okamžiku, kdy se o tom poškozený dozvěděl.“
9
V článku 1973 uvedeného zákoníku je stanoveno:
„Promlčecí lhůta pro podání žaloby se přerušuje jejím podáním k soudu, mimosoudním uplatněním nároku ze strany věřitele a jakýmkoli úkonem, jímž dlužník svůj dluh uzná.“
10
Článek 74 Ley 15/2007 de Defensa de la Competencia (zákon 15/2007 o ochraně hospodářské soutěže) ze dne 3. července 2007 (BOE č. 159 ze dne 4. července 2007, s. 28848) ve znění Real Decreto-ley 9/2017, por el que se transponen directivas de la Unión Europea en los ámbitos financiero, mercantil y sanitario, y sobre el desplazamiento de trabajadores (královské nařízení s mocí zákona 9/2017, jímž se provádějí směrnice Evropské unie ve finanční, obchodní a zdravotní oblasti a o vysílání pracovníků) ze dne 26. května 2017 (BOE č. 126 ze dne 27. května 2017, s. 42820) stanoví:
„1.   Promlčecí lhůta pro podání žaloby o náhradu škody způsobené porušením právních předpisů o hospodářské soutěži činí pět let.
2.   Promlčecí lhůta začíná běžet od okamžiku, kdy je porušení právních předpisů o hospodářské soutěži ukončeno a kdy se žalobce dozví nebo kdy u něj lze přiměřeně předpokládat, že:
a)
má vědomost o daném jednání a o tom, že toto jednání představuje porušení právních předpisů o hospodářské soutěži;
b)
má vědomost o škodě, která byla způsobena uvedeným porušením právních předpisů; a
c)
je mu známa totožnost porušitele.
3.   Běh lhůty se přeruší, pokud orgán pro hospodářskou soutěž zahájí šetření nebo řízení o uložení sankce v souvislosti s porušením právních předpisů o hospodářské soutěži, jehož se týká žaloba o náhradu škody. Toto přerušení běhu promlčecí lhůty skončí jeden rok poté, co rozhodnutí orgánu pro hospodářskou soutěž nabylo právní moci nebo bylo řízení jinak ukončeno.
4.   Běh lhůty se rovněž přeruší zahájením jakéhokoli řízení o smírném řešení sporů týkajících se nároku na náhradu způsobené škody. Toto přerušení běhu lhůty se však použije pouze s ohledem na ty účastníky řízení, kteří se účastní nebo účastnili uvedeného řízení nebo byli v tomto řízení zastoupeni.“
11
Článek 75 odst. 1 zákona 15/2007 ve znění královského nařízení s mocí zákona 9/2017 stanoví:
„Porušení právních předpisů o hospodářské soutěži konstatované pravomocným rozhodnutím španělského orgánu pro hospodářskou soutěž nebo španělského odvolacího soudu se pro účely žaloby o náhradu škody podané u španělského soudu považuje za nezvratně prokázané.“
12
První přechodné ustanovení královského nařízení s mocí zákona 9/2017, kterým se do španělského práva provádí směrnice 2014/104, nadepsané „Přechodný režim pro žaloby o náhradu škody způsobené porušením právních předpisů členských států a Evropské unie o hospodářské soutěži“, stanoví:
„1. Ustanovení článku 3 tohoto královského nařízení s mocí zákona se nepoužijí se zpětnou působností.
2. Ustanovení článku 4 tohoto královského nařízení s mocí zákona se použijí pouze na řízení zahájená po vstupu nařízení v platnost.“
13
Článek 90 odst. 3 Ley 39/2015 del Procedimiento Administrativo Común de las Administraciones Públicas (zákon 39/2015 o společném správním řízení orgánů veřejné správy) ze dne 1. října 2015 (BOE č. 236, ze dne 2. října 2015, s. 89343), který se použije v právu hospodářské soutěže na základě článku 45 zákona 15/2007, stanoví:
„Rozhodnutí, kterým se končí řízení, je vykonatelné, pokud proti němu nelze podat řádný správní opravný prostředek, přičemž může stanovit předběžná ustanovení nezbytná k zajištění jeho účinnosti, dokud není vykonatelné, která mohou spočívat v zachování případně přijatých předběžných opatření.
Je-li rozhodnutí vykonatelné, může být předběžně odloženo, pokud dotčená osoba informuje správní orgán o svém záměru podat proti tomuto pravomocnému správnímu rozhodnutí správní žalobu. Tento předběžný odklad končí, když
a)
dotčená osoba nepodala do uplynutí zákonné lhůty správní žalobu;
b)
i když dotčená osoba podala správní žalobu:
1.   pokud v této žalobě nepodala návrh na předběžný odklad vykonatelnosti napadeného rozhodnutí;
2.   pokud soud rozhodne o návrhu na předběžný odklad za podmínek v něm stanovených.“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
14
Dne 23. července 2015 přijala CNMC rozhodnutí, kterým konstatovala, že několik podniků, včetně společnosti Nissan, porušilo článek 101 SFEU a článek 1 zákona 15/2007. Vytýkané protisoutěžní jednání spočívající ve výměně citlivých obchodních informací mezi těmito podniky skončilo v průběhu roku 2013.
15
Dne 28. července 2015 zveřejnila CNMC na svých internetových stránkách tiskovou zprávu týkající se tohoto rozhodnutí.
16
Dne 15. září 2015 bylo uvedené rozhodnutí na těchto internetových stránkách zveřejněno v úplném znění.
17
Toto rozhodnutí bylo předmětem několika žalob na neplatnost podaných údajnými porušiteli, včetně společnosti Nissan, ale v průběhu roku 2021 je Tribunal Supremo (Nejvyšší soud, Španělsko) ve vztahu ke společnosti Nissan potvrdil.
18
V březnu roku 2023 podal CP k předkládajícímu soudu žalobu o náhradu škody v návaznosti na rozhodnutí CNMC (follow-on damages action), kterou se domáhal, aby byla společnosti Nissan uložena povinnost nahradit škodu, která mu údajně vznikla v důsledku pořízení vozidla, jehož cena byla ovlivněna protiprávním jednáním konstatovaným v tomto rozhodnutí.
19
Společnost Nissan v žalobní odpovědi v podstatě uvedla, že tato žaloba o náhradu škody je promlčená. Podle této společnosti z pravidel týkajících se promlčení stanovených v občanském zákoníku vyplývá, že jednoletá promlčecí lhůta, která se na takovou žalobu použije, začíná běžet od okamžiku, kdy se poškozený dozví o dotčeném porušení právních předpisů o hospodářské soutěži. Podle jejího názoru v projednávané věci s ohledem na to, že zaprvé rozhodnutí CNMC bylo v úplném znění zveřejněno na internetových stránkách tohoto orgánu dne 15. září 2015, zadruhé CNMC zveřejnila v tomto ohledu tiskovou zprávu a zatřetí se případu, který vedl k přijetí tohoto rozhodnutí, dostalo široké publicity ve vnitrostátních médiích, nemůže CP tvrdit, že mu ke dni zveřejnění uvedeného rozhodnutí na internetových stránkách CNMC nebyly známy informace nezbytné k podání uvedené žaloby o náhradu škody. Podle společnosti Nissan tedy vzhledem k okolnosti, že k tomu, aby začala běžet promlčecí lhůta, není nezbytné, aby toto rozhodnutí nabylo právní moci, lze mít za to, že tato lhůta začala běžet dne 15. září 2015.
20
Předkládající soud má za to, že promlčecí lhůty použitelné na žaloby o náhradu škody v případě porušení pravidel hospodářské soutěže nemohou začít běžet dříve, než bylo dotyčné protiprávní jednání ukončeno a než se poškozený dozví informace nezbytné pro podání žaloby o náhradu škody nebo u něj lze přiměřeně předpokládat, že jsou mu známy.
21
V případech, kdy bylo toto protiprávní jednání konstatováno rozhodnutím vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž, lze podle uvedeného soudu mít za to, že poškození se tyto informace dozvěděli v okamžiku zveřejnění tohoto rozhodnutí na internetových stránkách tohoto orgánu. Zejména je při příležitosti tohoto zveřejnění podle něj známo, že došlo k dotčenému protiprávnímu jednání, jsou přesně označeni jeho pachatelé, je uvedena doba trvání protiprávního jednání a je možné prokázat, že vznikla škoda. Podle uvedeného soudu vzhledem k tomu, že neexistuje žádné právní pravidlo, které by pro vznik práva na náhradu škody způsobené dotyčným protiprávním jednáním vyžadovalo, aby takové rozhodnutí nabylo právní moci, nemůže mít skutečnost, že toto rozhodnutí bylo předmětem soudní žaloby, vliv na výpočet promlčecí lhůty použitelné na žalobu o náhradu škody, jejímž cílem je získat náhradu škody způsobené dotčeným protiprávním jednáním.
22
Podle předkládajícího soudu je pravda, že soud, který rozhoduje o žalobě o náhradu škody v návaznosti na rozhodnutí orgánu pro hospodářskou soutěž, které bylo předmětem žaloby na neplatnost, může být vázán konstatováním existence protiprávního jednání uvedeným v tomto rozhodnutí, pouze pokud uvedené rozhodnutí nabylo právní moci. Podle použitelných procesních právních předpisů však tento soud může přerušit řízení, které před ním probíhá, do doby, než uvedené rozhodnutí nabude právní moci. Kromě toho v případě, že je podána žaloba o náhradu škody pro porušení pravidel hospodářské soutěže, které je současně předmětem šetření orgánu pro hospodářskou soutěž, může uvedený soud toto řízení přerušit do doby, než tento orgán vydá rozhodnutí, které nabude právní moci.
23
V projednávané věci podle tohoto soudu mohly být CP známy všechny informace nezbytné k podání žaloby o náhradu škody v důsledku zveřejnění rozhodnutí tohoto orgánu v úplném znění na internetových stránkách CNMC, zveřejnění tiskové zprávy v tomto smyslu, která výslovně vyzývala poškozené k podání žaloby o náhradu škody vzniklé v důsledku dotyčného protiprávního jednání, jakož i široké publicity ve vnitrostátních médiích, které se dostalo případu, jenž je předmětem tohoto rozhodnutí.
24
Uvedený soud v tomto ohledu dodává, že na rozdíl od rozhodnutí CNMC, která jsou zveřejňována na internetových stránkách tohoto orgánu a jsou předmětem tiskové zprávy, která je na těchto internetových stránkách rovněž zveřejněna, rozsudky španělských soudů, v jejichž důsledku se případně rozhodnutí uvedeného orgánu stanou konečnými, nejsou zveřejňovány ani formou tiskové zprávy ani v Boletín Oficial del Estado (španělský úřední věstník). Kromě toho uvádí, že internetové stránky, na nichž jsou zveřejňovány rozsudky španělských soudů, jsou pro širokou veřejnost obtížně přístupné.
25
V této souvislosti však předkládající soud poznamenává, že na rozdíl od jeho výkladu pravidel upravujících dies a quo promlčecí lhůty použitelné na žaloby o náhradu škody způsobené porušením pravidel hospodářské soutěže existuje směr vnitrostátní judikatury, podle níž promlčecí lhůta použitelná na takové žaloby o náhradu škody podané v návaznosti na rozhodnutí CNMC, které je předmětem žaloby na neplatnost podané u příslušných soudů, začíná běžet až po nabytí právní moci tohoto rozhodnutí v návaznosti na soudní přezkum. Podle tohoto směru judikatury není možné, aby se poškozený seznámil s informacemi nezbytnými pro podání žaloby o náhradu škody pouze na základě zveřejnění úplného znění rozhodnutí CNMC na jejích internetových stránkách, tiskové zprávy a publicity ve vnitrostátních médiích, které se dotyčnému případu dostalo. Podle názoru uvedeného soudu je tedy třeba mít za to, že promlčecí lhůta začíná běžet až od okamžiku, kdy rozsudek vydaný v řízení posledního stupně nabyl právní moci. V každém případě je podle něj zbytečné podávat žalobu o náhradu škody na základě rozhodnutí CNMC a následně žádat o přerušení řízení, aby bylo možné určit, zda se o toto rozhodnutí lze opírat na podporu této žaloby o náhradu škody, či nikoli.
26
Podle tohoto soudu uvedený směr judikatury podle všeho nesprávně rozlišuje mezi možností a povinností podat žalobu. Podle uvedeného soudu přitom platí, že pokud jsou dotyčnému žalobci známy informace nezbytné k podání žaloby o náhradu škody, musí tak učinit ve lhůtách k tomu stanovených.
27
Za těchto okolností se Juzgado de lo Mercantil no 1 de Zaragoza (Obchodní soud č. 1 v Zaragoze, Španělsko), který je předkládajícím soudem, rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Existuje v unijním právu právní základ umožňující rozlišit mezi možností a povinností podat žalobu o náhradu škody způsobené porušením právních předpisů o hospodářské soutěži, anebo je naopak třeba mít za to, že jakmile se poškozený dozví jak skutečnost, že mu v důsledku tohoto porušení vznikla škoda, tak totožnost porušitele, nebo u něj lze přiměřeně předpokládat, že jsou mu známy, je povinen tuto žalobu podat, přičemž začíná běžet promlčecí lhůta?
2)
Aby bylo možné podat žalobu o náhradu škody k soudnímu orgánu, je třeba vyčkat, až rozhodnutí o uložení sankce nabude právní moci, anebo je naopak třeba mít za to, že pokud rozhodnutí [CNMC)] zveřejněné v úplném znění uvádí totožnost porušitelů, kteří se dopustili dotčeného protiprávního jednání, přesnou dobu jeho trvání i výrobky, jichž se toto protiprávní jednání týká, lze podat žalobu o náhradu škody k soudu a začíná běžet promlčecí lhůta?
3)
Musí být zveřejnění úplného znění rozhodnutí o uložení sankce na oficiálních a veřejných internetových stránkách CNMC považováno pro účely počátku běhu promlčecí lhůty za rovnocenné zveřejnění shrnutí rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie Evropskou komisí, vzhledem k tomu, že rozhodnutí CNMC jsou zveřejňována pouze na těchto oficiálních internetových stránkách?“
K návrhům na znovuotevření ústní části řízení a na podání vysvětlení předkládajícím soudem
28
Podáním došlým kanceláři Soudního dvora dne 17. dubna 2025 podala společnost Nissan návrh, aby bylo na základě článku 83 jednacího řádu Soudního dvora nařízeno znovuotevření ústní části řízení. Podpůrně vyzvala Soudní dvůr, aby v souladu s článkem 101 tohoto jednacího řádu zaslal předkládajícímu soudu žádost o vysvětlení.
29
Na podporu těchto návrhů společnost Nissan v podstatě uvedla, že generální advokátka ve svém stanovisku vycházela ze skutkových a právních okolností, které CP uvedl na jednání a které na tomto jednání nebyly kontradiktorně projednány, a dále že Soudní dvůr nemá dostatek informací o skutkových otázkách a otázkách vnitrostátního práva. Zejména je podle ní třeba vyjasnit zaprvé podmínky přerušení běhu promlčecí lhůty použitelné na žaloby o náhradu škody, a konkrétně účinky mimosoudních uplatnění nároku na přerušení této lhůty. V projednávané věci je třeba požádat předkládající soud, aby upřesnil, zda CP uplatnil nárok mimosoudní cestou a případně jeho obsah, jakož i náklady spojené s jeho uplatněním. Zadruhé je podle ní užitečné upřesnit počet rozhodnutí CNMC o uložení sankce, která byla zrušena na základě soudního přezkumu těchto rozhodnutí. Zatřetí je podle ní třeba požádat předkládající soud, aby upřesnil některé aspekty španělského práva týkající se zejména vykonatelnosti rozhodnutí CNMC, rozdílů mezi vnitrostátními pravidly upravujícími zveřejňování rozhodnutí CNMC a pravidly upravujícími zveřejňování rozsudků španělských soudů, jakož i nákladů spojených s přerušením promlčecích lhůt.
30
Pokud jde v tomto ohledu zaprvé o návrh na znovuotevření ústní části řízení, je třeba připomenout, že podle čl. 252 druhého pododstavce SFEU generální advokát předkládá veřejně, zcela nestranně a nezávisle odůvodněná stanoviska ve věcech, které podle statutu Soudního dvora Evropské unie vyžadují jeho účast. Soudní dvůr není tímto stanoviskem ani důvody, na základě kterých k němu generální advokát dospěl, vázán (rozsudek ze dne 19. března 2020, Sánchez Ruiz a další, C‑103/18 a C‑429/18, EU:C:2020:219, bod 42, jakož i citovaná judikatura).
31
V této souvislosti je třeba rovněž uvést, že statut Soudního dvora Evropské unie ani jednací řád nedávají účastníkům řízení nebo zúčastněným uvedeným v článku 23 tohoto statutu možnost podat vyjádření v reakci na stanovisko přednesené generálním advokátem. Nesouhlas účastníka řízení nebo zúčastněného se stanoviskem generálního advokáta tedy nemůže sám o sobě představovat důvod ke znovuotevření ústní části řízení, a to bez ohledu na otázky, kterými se generální advokát ve stanovisku zabýval (rozsudek ze dne 19. března 2020, Sánchez Ruiz a další, C‑103/18 a C‑429/18, EU:C:2020:219, bod 43, jakož i citovaná judikatura).
32
Z toho plyne, že této žádosti nelze vyhovět vzhledem k tomu, že žádost společnosti Nissan o znovuotevření ústní části řízení jí má umožnit odpovědět na postoj, který generální advokátka zaujala ve svém stanovisku.
33
Je pravda, že podle článku 83 jednacího řádu může Soudní dvůr kdykoli po vyslechnutí generálního advokáta nařídit znovuotevření ústní části řízení, zejména má-li za to, že věc není dostatečně objasněna, nebo předložil-li některý z účastníků řízení po ukončení této části řízení novou skutečnost, která může mít rozhodující vliv na rozhodnutí Soudního dvora, anebo má-li být věc rozhodnuta na základě argumentu, který nebyl mezi účastníky řízení nebo zúčastněnými uvedenými v článku 23 statutu Soudního dvora Evropské unie projednán.
34
V projednávaném případě má Soudní dvůr po vyslechnutí generální advokátky za to, že disponuje všemi poznatky nezbytnými pro zodpovězení otázek položených předkládajícím soudem a projednávaná věc nevyžaduje, aby byla rozhodnuta na základě argumentu, který nebyl mezi zúčastněnými projednán. Návrh na znovuotevření ústní části řízení kromě toho nepoukazuje na žádnou novou skutečnost, jež by mohla mít rozhodující vliv na rozhodnutí, které má Soudní dvůr v této věci vydat.
35
Z toho vyplývá, že není důvodné nařídit znovuotevření ústní části řízení.
36
Zadruhé, pokud jde o podpůrný návrh, kterým společnost Nissan vyzývá Soudní dvůr, aby požádal předkládající soud o vysvětlení, stačí připomenout, že právo požádat předkládající soud o vysvětlení, které má Soudní dvůr v souladu s článkem 101 svého jednacího řádu, představuje pouhou možnost, jejíž využití v jednotlivých případech je na zvážení Soudního dvora. (rozsudek ze dne 3. prosince 2015, Banif Plus Bank, C‑312/14, EU:C:2015:794, bod 32). Jak přitom bylo uvedeno v bodě 34 tohoto rozsudku, Soudní dvůr disponuje všemi poznatky nezbytnými pro rozhodnutí o projednávané žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce. Z toho vyplývá, že i tento návrh je třeba zamítnout.
K předběžným otázkám
37
Podle ustálené judikatury Soudního dvora platí, že v rámci postupu spolupráce mezi vnitrostátními soudy a Soudním dvorem zavedeného článkem 267 SFEU přísluší Soudnímu dvoru poskytnout vnitrostátnímu soudu užitečnou odpověď, která mu umožní rozhodnout spor, jenž mu byl předložen. Z tohoto hlediska Soudnímu dvoru přísluší případně přeformulovat otázky, jež jsou mu položeny. Soudní dvůr může kromě toho zohlednit i normy unijního práva, na které vnitrostátní soud ve svých otázkách neodkázal (rozsudek ze dne 12. ledna 2023, RegioJet, C‑57/21, EU:C:2023:6, bod 92 a citovaná judikatura). V tomto ohledu přísluší Soudnímu dvoru, aby ze všech poznatků předložených vnitrostátním soudem, zejména z odůvodnění předkládacího rozhodnutí, vytěžil ty prvky unijního práva, které je s přihlédnutím k předmětu sporu třeba vyložit (rozsudek ze dne 22. června 2022, Volvo a DAF Trucks, C‑267/20, EU:C:2022:494, bod 28, jakož i citovaná judikatura).
38
V projednávané věci je s ohledem na všechny poznatky poskytnuté předkládajícím soudem třeba přeformulovat předběžné otázky za účelem podání užitečné odpovědi tomuto soudu, která mu umožní rozhodnout spor, jenž mu byl předložen.
39
Z těchto poznatků totiž vyplývá, že se tento soud snaží zejména určit, zda se CP, který se považuje za poškozeného v důsledku porušení právních předpisů o hospodářské soutěži, které bylo konstatováno rozhodnutím CNMC zveřejněným na internetových stránkách tohoto orgánu dne 15. září 2015, jež nabylo právní moci v návaznosti na rozsudek Tribunal Supremo (Nejvyšší soud) vydaný v roce 2021, může domáhat náhrady škody, která mu byla způsobena, nebo zda je jeho žaloba o náhradu škody podaná v březnu roku 2023 promlčena.
40
V tomto ohledu ze spisu, který má Soudní dvůr k dispozici, vyplývá, že královské nařízení s mocí zákona 9/2017, kterým se provádí směrnice 2014/104, vstoupilo v platnost dne 27. května 2017, tedy přibližně pět měsíců po uplynutí lhůty pro provedení stanovené v článku 21 této směrnice. Předkládající soud uvádí, že až do dne vstupu v platnost tohoto nařízení s mocí zákona, kterým se uvedená směrnice provádí do španělského práva, se promlčecí lhůta použitelná na žaloby o náhradu škody v případě porušení právních předpisů o hospodářské soutěži řídila obecným režimem mimosmluvní občanskoprávní odpovědnosti a podle čl. 1968 odst. 2 občanského zákoníku začínala tato jednoletá promlčecí lhůta běžet až od okamžiku, kdy se osoba, která se považuje za poškozenou, dozvěděla o skutečnostech vedoucích ke vzniku odpovědnosti. Tento soud upřesňuje, že po legislativní změně, k níž došlo v roce 2007, vnitrostátní právní předpisy ke vzniku nároku na náhradu škody způsobené dotyčným protiprávním jednáním již nevyžadují, aby rozhodnutí vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž nabylo právní moci. Předkládající soud má tedy za to, že počátek běhu promlčecí lhůty použitelné na žalobu CP o náhradu škody se shoduje s datem zveřejnění rozhodnutí CNMC na jejích internetových stránkách, tj. se dnem 15. září 2015, a nikoli s datem zveřejnění rozsudku Tribunal Supremo (Nejvyšší soud), kterým toto rozhodnutí nabylo právní moci v roce 2021.
41
V této souvislosti a zejména s ohledem na skutečnost, že pravidla týkající se promlčení stanovená v občanském zákoníku byla nadále použitelná přibližně pět měsíců po uplynutí lhůty k provedení směrnice 2014/104, z poznatků poskytnutých předkládajícím soudem jasně vyplývá, že se tento soud táže na slučitelnost pravidel týkajících se promlčení, která platila před provedením uvedené směrnice, s článkem 101 SFEU, vykládaným ve světle zásady efektivity, a případně s článkem 10 téže směrnice, zejména pokud jde o určení dies a quo promlčecí lhůty.
42
Za těchto podmínek je třeba mít za to, že podstatou otázek předkládajícího soudu, které je třeba zkoumat společně, je, zda článek 101 SFEU ve světle zásady efektivity a případně čl. 10 odst. 2 směrnice 2014/104 musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, jak ji vykládají příslušné vnitrostátní soudy, podle níž pro účely určení okamžiku, od kterého začíná běžet promlčecí lhůta použitelná na žaloby o náhradu škody v případě porušení pravidel hospodářské soutěže podané v návaznosti na rozhodnutí vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž, kterým se konstatuje porušení těchto pravidel, lze mít za to, že osobě, která se považuje za poškozenou, byly známy informace nezbytné pro podání žaloby o náhradu škody před tím, než toto rozhodnutí nabylo právní moci.
43
V tomto ohledu je za účelem odpovědi na položené otázky nezbytné nejprve ověřit časovou působnost článku 10 směrnice 2014/104, který stanoví určité požadavky na promlčecí lhůtu použitelnou na žaloby o náhradu škody v případě porušení právních předpisů o hospodářské soutěži, a to zejména určením minimální délky této lhůty a okamžiku, od kdy nejdříve může tato lhůta začít běžet, jakož i okolností, za kterých musí být pozastaven nebo přerušen její běh.
44
Je tak třeba připomenout, že článek 10 směrnice 2014/104 je hmotněprávním ustanovením ve smyslu čl. 22 odst. 1 této směrnice. Podle posledně uvedeného ustanovení přitom měly členské státy zajistit, aby se vnitrostátní předpisy přijaté podle článku 21 uvedené směrnice, které jsou nezbytné pro dosažení souladu s hmotněprávními ustanoveními této směrnice, nepoužily se zpětnou působností [rozsudek ze dne 18. dubna 2024, Heureka Group (Internetové srovnávače cen), C‑605/21, EU:C:2024:324, bod 47].
45
Od okamžiku uplynutí lhůty k provedení směrnice však musí být vnitrostátní právo vykládáno v souladu se všemi ustanoveními této směrnice [rozsudek ze dne 18. dubna 2024, Heureka Group (Internetové srovnávače cen), C‑605/21, EU:C:2024:324, bod 48].
46
Za účelem určení časové působnosti článku 10 směrnice 2014/104 je tudíž třeba ověřit, zda byla situace, o niž jde ve věci v původním řízení, završena před uplynutím lhůty k provedení této směrnice, nebo zda nadále vyvolávala účinky i po uplynutí této lhůty [rozsudek ze dne 18. dubna 2024, Heureka Group (Internetové srovnávače cen), C‑605/21, EU:C:2024:324, bod 49].
47
Za tím účelem je třeba zjistit – s ohledem na zvláštnosti pravidel týkajících se promlčení, jejich povahu a mechanismus jejich fungování, zejména v souvislosti s žalobou o náhradu škody v případě porušení práva hospodářské soutěže – zda k datu uplynutí lhůty k provedení směrnice 2014/104, tedy k 27. prosinci 2016, promlčecí lhůta stanovená ve vnitrostátním právu, použitelná na situaci dotčenou ve věci v původním řízení až do tohoto data, uplynula, což vyžaduje určit okamžik, od kterého tato promlčecí lhůta začala v souladu s tímto právem běžet [rozsudek ze dne 18. dubna 2024, Heureka Group (Internetové srovnávače cen), C‑605/21, EU:C:2024:324, bod 50].
48
Pokud totiž v dané oblasti neexistovala přede dnem uplynutí lhůty k provedení směrnice 2014/104 unijní právní úprava, příslušelo právnímu řádu každého členského státu, aby upravil podrobné podmínky výkonu práva požadovat náhradu škody vyplývající z porušení článků 101 a 102 SFEU, včetně pravidel týkajících se promlčecích lhůt, za předpokladu, že byly dodrženy zásady rovnocennosti a efektivity, přičemž posledně uvedená zásada vyžaduje, aby pravidla použitelná na žaloby určené k zajištění ochrany práv, jež jednotlivci vyvozují z přímého účinku unijního práva, v praxi neznemožňovala nebo nadměrně neztěžovala výkon práv přiznaných unijním právním řádem [rozsudek ze dne 18. dubna 2024, Heureka Group (Internetové srovnávače cen), C‑605/21, EU:C:2024:324, bod 51 a citovaná judikatura].
49
Z posledně uvedené zásady v tomto ohledu vyplývá, že i před uplynutím lhůty k provedení směrnice 2014/104 měla být vnitrostátní právní úprava stanovící datum, od něhož začíná běžet promlčecí lhůta, její délku a podmínky pro její pozastavení či přerušení přizpůsobena zvláštnostem práva hospodářské soutěže a účelu uplatňování pravidel tohoto práva dotyčnými osobami, aby nebyla narušena plná účinnost článků 101 a 102 SFEU [rozsudek ze dne 18. dubna 2024, Heureka Group (Internetové srovnávače cen), C‑605/21, EU:C:2024:324, bod 52 a citovaná judikatura].
50
V tomto ohledu je třeba připomenout, že čl. 101 odst. 1 SFEU a článek 102 SFEU mají přímé účinky ve vztazích mezi jednotlivci a zakládají práva jednotlivců jako procesních subjektů, která musí vnitrostátní soudy chránit (rozsudek ze dne 5. června 2014, Kone a další, C‑557/12, EU:C:2014:1317, bod 20, jakož i citovaná judikatura).
51
Plná účinnost článku 101 SFEU, a zejména užitečný účinek zákazu uvedeného v odstavci 1 by byly zpochybněny, kdyby nebylo možné, aby se každá osoba domáhala náhrady škody, která jí byla způsobena porušením práva hospodářské soutěže (rozsudky ze dne 5. června 2014, Kone a další, C‑557/12, EU:C:2014:1317, bod 21, jakož i ze dne 28. ledna 2025, ASG 2, C‑253/23, EU:C:2025:40, bod 61 a citovaná judikatura).
52
Každá osoba je oprávněna se domáhat náhrady vzniklé újmy, je-li dána příčinná souvislost mezi uvedenou újmou a kartelovou dohodou nebo praktikou zakázanou článkem 101 SFEU (rozsudek ze dne 5. června 2014, Kone a další, C‑557/12, EU:C:2014:1317, bod 22, jakož i citovaná judikatura).
53
Právo každé osoby domáhat se náhrady takové škody posiluje funkčnost unijních pravidel hospodářské soutěže a odrazuje od jednání, která mohou omezovat nebo narušovat hospodářskou soutěž, čímž přispívá k zachování účinné hospodářské soutěže v Unii (rozsudek ze dne 28. ledna 2025, ASG 2, C‑253/23, EU:C:2025:40, bod 63).
54
Podle ustálené judikatury Soudního dvora toto právo umožňuje všem poškozeným domáhat se náhrady škody způsobené jednáním, které může vylučovat, omezovat nebo narušovat hospodářskou soutěž (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 20. září 2001, Courage a Crehan, C‑453/99, EU:C:2001:465, bod 25; ze dne 13. července 2006, Manfredi a další, C‑295/04 až C‑298/04, EU:C:2006:461, bod 60, jakož i ze dne 21. prosince 2023, International Skating Union v. Komise, C‑124/21 P, EU:C:2023:1012, bod 201).
55
V tomto ohledu je úlohou promlčecí lhůty použitelné na uvedené právo v zásadě zajištění ochrany práv poškozené osoby, neboť musí mít k dispozici dostatečný čas, aby mohla shromáždit patřičné informace za účelem případného podání žaloby, a vyloučení možnosti poškozené osoby neomezeně odkládat uplatnění nároku na náhradu škody a úroky na úkor osoby odpovědné za škodu. Promlčecí lhůty tedy v konečném důsledku chrání jak poškozenou osobu, tak osobu odpovědnou za škodu (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 22. června 2022, Volvo a DAF Trucks, C‑267/20, EU:C:2022:494, bod 45, jakož i citovaná judikatura).
56
Je třeba rovněž připomenout, že výkon práva na náhradu škody utrpěné v důsledku porušení právních předpisů o hospodářské soutěži by byl prakticky znemožněn nebo nadměrně ztížen, kdyby promlčecí lhůty použitelné na žaloby o náhradu škody v případě porušení právních předpisů o hospodářské soutěži začaly běžet dříve, než je porušení právních předpisů ukončeno a než se poškozený dozví informace nezbytné pro podání žaloby o náhradu škody nebo než u něj lze přiměřeně předpokládat, že jsou mu známy [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 18. dubna 2024, Heureka Group (Internetové srovnávače cen), C‑605/21, EU:C:2024:324, bod 55 a citovaná judikatura].
57
Pokud jde v projednávaném případě o první podmínku uvedenou v předchozím bodě tohoto rozsudku, která se týká ukončení protiprávního jednání, je nesporné, že protiprávní jednání bylo ukončeno v průběhu roku 2013.
58
Pokud jde o druhou podmínku uvedenou v témže bodě, totiž že se poškozený dozví informace, které jsou nezbytné pro podání žaloby na náhradu škody, z ustálené judikatury vyplývá, že k těmto informacím patří existence porušení práva hospodářské soutěže, existence škody, příčinná souvislost mezi touto škodou a tímto porušením, jakož i totožnost porušitele [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 18. dubna 2024, Heureka Group (Internetové srovnávače cen), C‑605/21, EU:C:2024:324, bod 64 a citovaná judikatura].
59
Bez uvedených informací je totiž pro poškozeného mimořádně obtížné, ne-li nemožné, získat náhradu škody, která mu byla tímto porušením způsobena [rozsudek ze dne 18. dubna 2024, Heureka Group (Internetové srovnávače cen), C‑605/21, EU:C:2024:324, bod 65].
60
Určení, od kterého okamžiku lze přiměřeně předpokládat, že jsou poškozenému zmíněné informace známy, v tomto ohledu přísluší vnitrostátnímu soudu, u něhož byla žaloba o náhradu škody podána. Ke zjištění a posouzení skutkových okolností sporu v původním řízení je totiž příslušný pouze vnitrostátní soud. Soudní dvůr ovšem může při rozhodování o předběžné otázce podat upřesnění, která vnitrostátnímu soudu při určování tohoto okamžiku poskytnou určitá vodítka [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 18. dubna 2024, Heureka Group (Internetové srovnávače cen), C‑605/21, EU:C:2024:324, bod 66 a citovaná judikatura].
61
Z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že podle vnitrostátní právní úpravy může být odpovědnost osoby, která porušila pravidla hospodářské soutěže, v zásadě založena buď podáním žaloby o náhradu škody poškozenou stranou k příslušnému vnitrostátnímu soudu, pokud takové porušení nebylo konstatováno v rozhodnutí vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž, nebo podáním takové žaloby v návaznosti na přijetí takového rozhodnutí tímto orgánem.
62
Předkládající soud přitom zdůrazňuje, že neexistuje žádné právní pravidlo, které by pro vznik práva na náhradu škody způsobené dotyčným protiprávním jednáním vyžadovalo, aby takové rozhodnutí nabylo právní moci.
63
Tento soud však upřesňuje, že podle vnitrostátní právní úpravy může být soud, který rozhoduje o žalobě o náhradu škody v návaznosti na rozhodnutí vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž, kterým se konstatuje porušení pravidel, jež bylo předmětem žaloby na neplatnost, vázán konstatováním existence tohoto porušení, teprve až toto rozhodnutí nabude právní moci.
64
Zdá se tedy, že na rozdíl od rozhodnutí Komise o dohodách, rozhodnutích nebo jednáních podle článku 101 nebo 102 SFEU, která jsou podle čl. 16 odst. 1 nařízení č. 1/2003 pro vnitrostátní soudy závazná, takže tyto soudy nemohou rozhodnout v rozporu s takovými rozhodnutími, v projednávaném případě rozhodnutí vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž, kterým se konstatuje porušení pravidel hospodářské soutěže a jehož platnost byla zpochybněna soudní cestou, takovou povahu nemá. Z toho vyplývá, že soud, k němuž byla podána žaloba o náhradu škody v návaznosti na takové rozhodnutí, má v případě žaloby podané proti tomuto rozhodnutí k dispozici informace, které nemají konečnou povahu.
65
V případech, kdy možný pachatel porušení unijních právních předpisů o hospodářské soutěži, jež bylo konstatováno v rozhodnutí vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž, prostřednictvím žaloby na neplatnost zpochybní konstatování tohoto orgánu týkající se povahy, jakož i věcného, osobního, časového a územního rozsahu tohoto porušení, takže soud, k němuž byla podána žaloba o náhradu škody týkající se uvedeného porušení, není uvedenými konstatováními vázán, tedy nelze mít za to, že by se poškozený mohl před tímto soudem skutečně opřít o uvedené rozhodnutí na podporu své žaloby směřující proti tomuto možnému porušiteli.
66
V takovém případě by byla dotčena možnost poškozeného podat žalobu o náhradu škody v návaznosti na rozhodnutí vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž (follow-on damages action) a by byl pro něj nadměrně ztížen výkon práva na náhradu škody.
67
Za těchto podmínek je třeba mít za to, že vzhledem k tomu, že soud, k němuž byla podána žaloba o náhradu škody, je vázán konstatováním existence dotyčného protiprávního jednání, teprve až rozhodnutí vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž nebude právní moci, nelze u poškozeného přiměřeně předpokládat, že jsou mu známy informace nezbytné pro podání žaloby o náhradu škody na základě tohoto rozhodnutí, a promlčecí lhůta tudíž nemůže začít běžet před tím, než uvedené rozhodnutí nabude právní moci.
68
Je třeba upřesnit, že tento výklad není v projednávaném případě vyvrácen ani podmínkami stavení nebo přerušení běhu promlčecí lhůty, ani podmínkami týkajícími se přerušení řízení před soudem, k němuž byla podána žaloba o náhradu škody, jaké vyplývají ze spisu, který má Soudní dvůr k dispozici.
69
Zaprvé, pokud jde o případné pozastavení běhu promlčecí lhůty, z tohoto spisu nevyplývá, že by o takovém pozastavení mohlo být rozhodnuto z důvodu podání žaloby na neplatnost dotčeného rozhodnutí CNMC u příslušných soudů, ani že by takové pozastavení nutně trvalo až do dne zveřejnění rozsudku, kterým toto rozhodnutí nabude právní moci.
70
Zadruhé, pokud jde o přerušení promlčecí lhůty, z uvedeného spisu vyplývá, že tato lhůta může být přerušena mimosoudní stížností podanou poškozeným, který údajného porušitele vyzve k náhradě škody zahájením smírčího řízení, návrhem na předběžné opatření, jehož cílem je shromáždit informace nebo dokumenty nezbytné pro přípravu podání žaloby o náhradu škody
71
Je však třeba konstatovat, že tyto důvody přerušení nezávisí na podání žaloby na neplatnost dotčeného rozhodnutí CNMC k příslušným soudům. V důsledku toho je třeba mít za to, že žádný z uvedených důvodů přerušení neumožňuje dostatečně účinným způsobem zajistit, aby jednoletá promlčecí lhůta stanovená vnitrostátní právní úpravou neuplynula před ukončením soudních řízení, na jejichž konci dotyčné rozhodnutí nabude právní moci.
72
Zatřetí, pokud jde o možnost soudu, k němuž byla podána žaloba o náhradu škody, přerušit řízení, které před ním probíhá, je-li uvedená žaloba podána v návaznosti na rozhodnutí orgánu pro hospodářskou soutěž, které je předmětem žaloby na neplatnost, až do doby, než uvedené rozhodnutí nabude právní moci, z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že toto přerušení není automatické, jelikož soud, jemuž byla věc předložena, má v tomto ohledu prostor pro uvážení.
73
V každém případě, jak v podstatě uvedla generální advokátka v bodě 83 svého stanoviska, návrh na přerušení řízení lze podat až po podání žaloby o náhradu škody, což znamená, že tato žaloba musí být podána před uplynutím promlčecí lhůty. Za těchto podmínek nelze mít za to, že možnost požádat o přerušení řízení může splňovat požadavky článku 101 SFEU a zásady efektivity.
74
Po tomto upřesnění je však třeba uvést, že podmínka týkající se znalosti informací nezbytných pro podání žaloby o náhradu škody v návaznosti na rozhodnutí vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž vyžaduje nejen, aby toto rozhodnutí nabylo právní moci, ale rovněž aby tyto informace vyplývající z pravomocného rozhodnutí byly vhodným způsobem zveřejněny.
75
V tomto ohledu je k tomu, aby bylo u poškozeného možné přiměřeně předpokládat, že jsou mu známy informace nezbytné pro podání žaloby o náhradu škody ode dne zveřejnění rozsudku, kterým bylo rozhodnutí dotčeného vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž s konečnou platností potvrzeno, třeba, aby tento rozsudek byl oficiálně zveřejněn, byl volně přístupný široké veřejnosti a jasně z něj vyplývalo datum jeho zveřejnění.
76
V projednávané věci podal CP v březnu roku 2023 žalobu o náhradu škody v návaznosti na rozhodnutí CNMC přijaté dne 23. července 2015, které bylo zveřejněno na internetových stránkách tohoto orgánu dne 15. září 2015 a nabylo právní moci ve vztahu ke společnosti Nissan v návaznosti na rozsudek Tribunal Supremo (Nejvyšší soud) vydaný v roce 2021.
77
Z předkládacího rozhodnutí mimoto vyplývá, že internetová stránka, na které se zveřejňují rozsudky španělských soudů, je internetová stránka Centro de Documentación Judicial (Cendoj) (Soudní dokumentační středisko) du Consejo General del Poder Judicial (Generální rada soudní moci, Španělsko), která je v podstatě databází judikatury, jež je volně přístupná široké veřejnosti.
78
S výhradou ověření předkládajícím soudem tedy lze rozumně předpokládat, že ke dni zveřejnění rozsudku Tribunal Supremo (Nejvyšší soud), kterým se rozhodnutí CNMC stalo v roce 2021 pravomocným, se CP seznámil se všemi informacemi nezbytnými pro podání žaloby o náhradu škody.
79
Jak vyplývá z bodů 76 až 78 tohoto rozsudku, ke dni uplynutí lhůty k provedení směrnice 2014/104, tedy ke dni 27. prosince 2016, promlčecí lhůta nejenže neuplynula, ale ještě ani nezačala běžet.
80
Situace, o niž jde ve věci v původním řízení, tudíž nebyla před uplynutím lhůty k provedení této směrnice završena, takže článek 10 této směrnice je v projednávaném případě použitelný ratione temporis a žaloba CP o náhradu škody podle všeho není promlčená.
81
Vzhledem k tomu, že obsah čl. 10 odst. 2 směrnice 2014/104, pokud jde o určení okamžiku, od kterého začíná běžet promlčecí lhůta, v podstatě odráží judikaturu Soudního dvora týkající se článků 101 a 102 SFEU, jakož i zásady efektivity, jsou v tomto ohledu úvahy v tomto rozsudku, týkající se počátku běhu promlčecí lhůty použitelné na žaloby o náhradu škody v případě porušení pravidel hospodářské soutěže v návaznosti na rozhodnutí vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž, kterým se konstatuje protiprávní jednání, použitelné rovněž na výklad čl. 10 odst. 2 směrnice 2014/104.
82
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba na položené otázky odpovědět tak, že článek 101 SFEU ve světle zásady efektivity a čl. 10 odst. 2 směrnice 2014/104 musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, jak ji vykládají příslušné vnitrostátní soudy, podle níž pro účely určení okamžiku, od kterého začíná běžet promlčecí lhůta použitelná na žaloby o náhradu škody v případě porušení pravidel hospodářské soutěže podané v návaznosti na rozhodnutí vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž, kterým se konstatuje porušení těchto pravidel, lze mít za to, že osobě, která se považuje za poškozenou, byly známy informace nezbytné pro podání žaloby o náhradu škody před tím, než toto rozhodnutí nabylo právní moci.
K nákladům řízení
83
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (čtvrtý senát) rozhodl takto:
Článek 101 SFEU ve světle zásady efektivity a čl. 10 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/104/EU ze dne 26. listopadu 2014 o určitých pravidlech upravujících žaloby o náhradu škody podle vnitrostátního práva v případě porušení právních předpisů členských států a Evropské unie o hospodářské soutěži
musí být vykládány v tom smyslu, že
že brání vnitrostátní právní úpravě, jak ji vykládají příslušné vnitrostátní soudy, podle níž pro účely určení okamžiku, od kterého začíná běžet promlčecí lhůta použitelná na žaloby o náhradu škody v případě porušení pravidel hospodářské soutěže podané v návaznosti na rozhodnutí vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž, kterým se konstatuje porušení těchto pravidel, lze mít za to, že osobě, která se považuje za poškozenou, byly známy informace nezbytné pro podání žaloby o náhradu škody před tím, než toto rozhodnutí nabylo právní moci.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: španělština.