62024TJ0066_RES
Věc T-66/24
Lidl Vertriebs GmbH & Co. KG
v.
Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
Rozsudek Tribunálu (druhého senátu) ze dne 12. března 2025
„(Průmyslový) vzor Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující LED žárovku – Nepřihlédnutí ke zpřístupnění staršího (průmyslového) vzoru veřejnosti – Článek 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002 – Podmínky – Důkazní břemeno“
(Průmyslové) vzory Společenství – Důvody neplatnosti – Nedostatek individuální povahy – Zpřístupnění veřejnosti – Výjimka – Zpřístupnění veřejnosti původcem vzoru nebo jeho právním nástupcem – Podmínky – Starší (průmyslový) vzor, který vyvolává tentýž celkový dojem jako zpochybněný (průmyslový) vzor, aniž je nutně shodný
[Nařízení Rady č. 6/2002, články 5 a 6, čl. 7 odst. 2 a čl. 25 odst. 1 písm. b)]
(viz body 24–30, 34–41, 65)
(Průmyslové) vzory Společenství – Důvody neplatnosti – Nedostatek novosti – Nedostatek individuální povahy – Zpřístupnění veřejnosti – Výjimka – Zpřístupnění veřejnosti původcem vzoru nebo jeho právním nástupcem – Důkaz o zpřístupnění veřejnosti
[Nařízení Rady č. 6/2002, čl. 7 odst. 2 a čl. 25 odst. 1 písm. b)]
(viz body 45–47)
(Průmyslové) vzory Společenství – Důvody neplatnosti – Nedostatek novosti – Nedostatek individuální povahy – Zpřístupnění veřejnosti – Výjimka – Zpřístupnění veřejnosti původcem vzoru nebo jeho právním nástupcem – Prvotní posouzení, které se liší od posouzení důvodů neplatnosti
[Nařízení Rady č. 6/2002, čl. 7 odst. 2 a čl. 25 odst. 1 písm. b)]
(viz body 67–68)
Shrnutí
Tribunál tímto rozsudkem zamítl žalobu žalobkyně a upřesnil podmínky pro uplatnění výjimky, podle níž se nepřihlíží ke zpřístupnění (průmyslového) vzoru Společenství veřejnosti původcem vzoru nebo jeho právním nástupcem během dvanácti měsíců před podáním přihlášky k zápisu, jak stanoví čl. 7 odst. 2 nařízení č. 6/2002 (
1
).
Společnost Liquidleds Lighting Corp., vedlejší účastnice řízení, je od roku 2017 majitelkou (průmyslového) vzoru Společenství znázorňujícího LED žárovku. V roce 2021 podala společnost Lidl Vertriebs GmbH & Co. KG, žalobkyně, u Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) návrh na prohlášení neplatnosti tohoto (průmyslového) vzoru na základě dvou starších (průmyslových) vzorů. Zrušovací oddělení EUIPO však tomuto návrhu ve svém rozhodnutí nevyhovělo.
Stejně tak odvolací senát EUIPO zamítl odvolání podané žalobkyní proti posledně uvedenému rozhodnutí z důvodu, že zpřístupnění prvního staršího (průmyslového) vzoru veřejnosti spadá do působnosti výjimky stanovené v čl. 7 odst. 2 nařízení č. 6/2002 a že žalobkyně neprokázala zpřístupnění druhého staršího (průmyslového) vzoru veřejnosti.
Žalobkyně tedy podala proti rozhodnutí odvolacího senátu k Tribunálu žalobu na neplatnost.
Závěry Tribunálu
Tribunál se nejprve vyjádřil k použití výjimky stanovené v čl. 7 odst. 2 nařízení č. 6/2002. Uvedl, že tato výjimka se uplatní jak ve vztahu k podmínce ochrany, týkající se novosti (průmyslového) vzoru (
2
), tak ve vztahu k podmínce ochrany týkající se jeho individuální povahy (
3
). V tomto ohledu připomněl, že pokud nedostatek novosti znamená, že veřejnosti byl zpřístupněn shodný (průmyslový) vzor, nedostatek individuální povahy znamená, že veřejnosti byl zpřístupněn (průmyslový) vzor, který vyvolává u informovaného uživatele tentýž celkový dojem. Tedy pouze v případě, že je dotčená výjimka uplatněna v rámci posouzení novosti, se zpřístupnění veřejnosti, k němuž se nemusí přihlížet, týká staršího (průmyslového) vzoru shodného se zpochybněným (průmyslovým) vzorem. I když nedostatek individuální povahy může vyplývat také ze zpřístupnění shodného staršího (průmyslového) vzoru veřejnosti, podmínka týkající se individuální povahy jako taková nevyžaduje totiž absenci zpřístupnění shodného staršího (průmyslového) vzoru, ale staršího (průmyslového) vzoru vyvolávajícího tentýž celkový dojem. Použití čl. 7 odst. 2 nařízení č. 6/2002 ve spojení s článkem 6 téhož nařízení tedy nevyžaduje, aby starší (průmyslový) vzor, k jehož zpřístupnění veřejnosti se nemusí přihlížet, byl shodný nebo stejný se zpochybněným (průmyslovým) vzorem.
Takový výklad vyplývá ze znění tohoto článku, kontextu, jehož je součástí, a cílů sledovaných nařízením č. 6/2002. Zaprvé Tribunál konstatoval, že ve znění uvedeného článku není použito slovo „shodný“, neodkazuje na pojem „totožnost“ a není v něm uveden ani výraz „stejný (průmyslový) vzor“. Toto znění se tak omezuje na stanovení vazby, zajisté úzké, mezi zapsaným (průmyslovým) vzorem a (průmyslovým) vzorem dříve zpřístupněným veřejnosti původcem nebo jeho právním nástupcem během ochranné doby. Uvedené znění přitom neumožňuje vyloučit, že taková vazba může platně existovat jak v případě, kdy jsou tyto (průmyslové) vzory shodné, tak v případě, kdy vyvolávají tentýž celkový dojem.
Zadruhé, pokud jde o kontext, Tribunál uvedl, že čl. 7 odst. 2 nařízení č. 6/2002 a bod 20 odůvodnění tohoto nařízení odkazují na posouzení jak novosti, tak individuální povahy zpochybněného (průmyslového) vzoru. Pro účely posouzení individuální povahy zpochybněného (průmyslového) vzoru se přitom zpřístupnění veřejnosti, k němuž se nemusí přihlížet, týká (průmyslového) vzoru, který vyvolává tentýž celkový dojem jako zpochybněný (průmyslový) vzor.
Zatřetí Tribunál poznamenal, že cílem výjimky stanovené v tomto článku je chránit zájmy původce vzoru a jeho právního nástupce, jakož i podpořit inovace a vývoj nových výrobků a investic do jejich výroby. Sledování těchto cílů by však bylo ohroženo, kdyby byl původce (průmyslového) vzoru nebo jeho právní nástupce, který si přeje využít ochranné doby, povinen po vyzkoušení (průmyslového) vzoru v obchodním styku v každém případě požádat o zápis takového (průmyslového) vzoru, jaký byl původně vyzkoušen v obchodním styku, aniž mohl zohlednit konkrétní výsledky tohoto vyzkoušení za účelem provedení případných úprav na uvedeném (průmyslovém) vzoru, nezbytných k zajištění jeho obchodního úspěchu, a aniž tedy mohl podat přihlášku k zápisu (průmyslového) vzoru, který ač není shodný, vyvolává tentýž celkový dojem jako (průmyslový) vzor původně vyzkoušený v obchodním styku. Navíc by se původce (průmyslového) vzoru nebo jeho právní nástupce tím, že by nechal zapsat (průmyslový) vzor, který není shodný s (průmyslovým) vzorem vyzkoušeným v obchodním styku, vystavil riziku, že bude uplatněno zpřístupnění tohoto staršího (průmyslového) vzoru veřejnosti jím samotným v průběhu ochranné doby.
Kromě toho Tribunál připomněl, že otázka týkající se zpřístupnění staršího (průmyslového) vzoru veřejnosti je výchozí otázkou, jejíž vyřešení je nezbytné za účelem posouzení, zda jsou kolidující (průmyslové) vzory shodné, nebo zda vyvolávají tentýž celkový dojem. Jeden (průmyslový) vzor s druhým (průmyslovým) vzorem pro účely rozhodnutí o novosti a individuální povaze prvního (průmyslového) vzoru je totiž třeba porovnávat pouze v případě, kdy byl druhý (průmyslový) vzor zpřístupněn veřejnosti, a to pouze v případě, že přihlédnutí k tomuto zpřístupnění veřejnosti není vyloučeno na základě čl. 7 odst. 2 nařízení č. 6/2002. Tribunál proto odmítl argumenty žalobkyně týkající se srovnání zpochybněného (průmyslového) vzoru se starším (průmyslovým) vzorem.
Následně Tribunál, pokud jde o otázku důkazního břemene, připomněl, že je na osobě navrhující prohlášení neplatnosti, aby prokázala, že zpochybněný (průmyslový) vzor nesplňuje podmínky ochrany, a zejména že byl skutečně zpřístupněn veřejnosti přede dnem podání přihlášky k zápisu. Nicméně k tomu, aby byl čl. 7 odst. 2 nařízení č. 6/2002 použitelný, musí majitel (průmyslového) vzoru, kterého se týká návrh na prohlášení neplatnosti, prokázat, že je původcem (průmyslového) vzoru uplatněného k podložení tohoto návrhu nebo jeho právním nástupcem, že byl tento (průmyslový) vzor zpřístupněn jím samotným nebo třetí osobou a že k tomuto zpřístupnění došlo během ochranné doby. V projednávaném případě příslušelo tedy nejprve žalobkyni, aby prokázala, že zpochybněný (průmyslový) vzor nesplňuje podmínky ochrany, a následně vedlejší účastnici, aby uplatnila výjimku stanovenou v čl. 7 odst. 2 nařízení č. 6/2002 a prokázala splnění podmínek pro její uplatnění. Tribunál měl tak za to, že odvolací senát tím, že posoudil vyjádření předložená žalobkyní za účelem zpochybnění použití této výjimky, nepřenesl důkazní břemeno na žalobkyni, ale uplatnil obecnou zásadu ochrany práva na obhajobu, a konkrétně článek 62 nařízení č. 6/2002.
Mimoto Tribunál zdůraznil, že možnost žalobkyně účinně předložit vyjádření není podmíněna tím, že vysvětlení a důkazy předložené vedlejší účastnicí k odůvodnění použití čl. 7 odst. 2 nařízení č. 6/2002 splňují konkrétní úroveň věrohodnosti a soudržnosti. Naopak právě prostřednictvím svých vyjádření může žalobkyně upozornit oddělení EUIPO na důvody, na základě kterých nejsou podle ní uvedená vysvětlení a důkazy vedlejší účastnice ani věrohodné, ani soudržné. Kromě toho, i když odvolací senát podle všeho naznačil, že účastník řízení, který má v úmyslu použití výjimky stanovené v čl. 7 odst. 2 nařízení č. 6/2002 zpochybnit, musí předložit podpůrné důkazy, tento náznak nelze však chápat tak, že vyžaduje, aby takový účastník řízení nutně předložil důkazy na podporu svých vyjádření. Takový účastník se totiž může případně omezit na vyjádření k vysvětlením a důkazům předloženým účastníkem řízení, který se dovolává uplatnění uvedené výjimky.
(
1
) – Nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (Úř. věst. 2002, L 3, s. 1; Zvl. vyd. 13/27, s. 142).
(
2
) – Ve smyslu článku 5 nařízení č. 6/2002.
(
3
) – Ve smyslu článku 6 nařízení č. 6/2002.