62017CJ0622_RES
Lieta C‑622/17
Baltic Media Alliance Ltd.
pret
Lietuvos radijo ir televizijos komisija
(Vilniaus apygardos administracinis teismas lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 4. jūlija spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Direktīva 2010/13/ES – Audiovizuālo mediju pakalpojumi – Televīzijas apraide – 3. panta 1. un 2. punkts – Uztveršanas un retranslācijas brīvība – Nacionālā naida kurināšana – Uztvērējas dalībvalsts veiktie pasākumi – Mediju pakalpojumu sniedzēju un pārējo personu, kuras sniedz televīzijas kanālu vai raidījumu izplatīšanas internetā pakalpojumus, pagaidu pienākums šīs dalībvalsts teritorijā izplatīt vai retranslēt televīzijas kanālu tikai maksas paketēs
Prejudiciāli jautājumi – Pieņemamība – Ierobežojumi – Acīmredzami neatbilstoši jautājumi un hipotētiski jautājumi, kas uzdoti kontekstā, kas neļauj sniegt noderīgu atbildi
(LESD 267. pants)
(skat. 24.–27. un 31. punktu)
Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Televīzijas apraides darbības – Direktīva 2010/13 – Piemērošanas joma – Mediju pakalpojumu sniedzēji, kas atrodas dalībvalsts jurisdikcijā – Jēdziens – Kritēriji – Redakcionāla atbildība – Uzņēmējdarbības veikšana – Valsts tiesas vērtējums
(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2010/13 35. apsvērums, 1. panta 1. punkta c) un d) apakšpunkts, 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts un 2. panta 3. punkta a) līdz c) apakšpunkts)
(skat. 37.–41., 43., 45.–48. un 52. punktu)
Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Televīzijas apraides darbības – Direktīva 2010/13 – Audiovizuālo mediju pakalpojumu no citām dalībvalstīm retranslācijas ierobežojumu aizliegums – Piemērošanas joma – Pasākums sabiedriskās kārtības apsvērumu dēļ, ar ko ir noteikts pienākums uz laiku veikt televīzijas kanāla no citas dalībvalsts apraidi vai retranslāciju tikai maksas paketēs – Izslēgšana
(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2010/13 3. panta 1. un 2. punkts; Padomes Direktīvas 89/552 2.a panta 1. un 2. punkts)
(skat. 70.–77. un 84. punktu un rezolutīvo daļu)
Rezumējums
Sabiedriskās kārtības apsvērumu, piemēram, cīņas pret naida kurināšanu dēļ dalībvalsts var noteikt pienākumu televīzijas kanālu no citas dalībvalsts minētās dalībvalsts teritorijā izplatīt vai retranslēt tikai maksas paketēs
2019. gada 4. jūlija spriedumā Baltic Media Alliance (C‑622/17) Tiesa nosprieda, ka uz pasākumu, ar ko sabiedriskās kārtības apsvērumu dēļ ir paredzēts pienākums televīzijas kanālu no citas dalībvalsts uz laiku izplatīt vai retranslēt tikai maksas paketēs, neattiecas šīs direktīvas Direktīvas 2010/13 (
1
) 3. pants. Šajā tiesību normā dalībvalstīm ir noteikts pienākums nodrošināt uztveršanas brīvību un savā teritorijā neierobežot televīzijas raidījumu no citām dalībvalstīm retranslāciju to iemeslu dēļ, uz kuriem attiecas jomas, ko koordinē šī direktīva, kuru vidū ir pasākumi pret naida kurināšanu.
NTV Mir Lithuania ir Lietuvas sabiedrībai paredzēts kanāls, kurā lielākā daļa raidījumu ir krievu valodā. Lietuvas Radio un televīzijas komisija bija pieņēmusi lēmumu, ar ko mediju pakalpojumu sniedzējiem, bija uzlikts pienākums divpadsmit mēnešus izplatīt vai retranslēt šo kanālu Lietuvas teritorijā tikai maksas paketēs. Šis lēmums bija pieņemts, pamatojoties uz to, ka vienā no minētajā kanālā izplatītajiem raidījumiem bija ietverta nepatiesa informācija, ar kuru bija kurināts naidīgums un naids tautības dēļ pret Baltijas valstīm. Baltic Media Alliance – Apvienotajā Karalistē reģistrēta sabiedrība, kurai bija Lielbritānijas licence NTV Mir Lithuania apraidei – uzskatīja, ka šis lēmums ir pieņemts, pārkāpjot Direktīvu 2010/13, jo ar to tiek ierobežota citas dalībvalsts izcelsmes televīzijas kanāla retranslācija.
Attiecībā uz retranslācijas ierobežojumu aizliegumu, kas paredzēts Direktīvas 2010/13 3. pantā, Tiesa vispirms, pamatodamās uz šīs direktīvas apstākļiem, mērķiem un vēsturisko kontekstu, norādīja, ka vārdam “ierobežojums” saistībā ar šo direktīvu ir specifiska nozīme, kas ir šaurāka nekā LESD 56. pantā minētajam ierobežojuma jēdzienam. Tas neattiecas uz jebkuru uztvērējas dalībvalsts veiktu uztveršanas un retranslācijas brīvības ierobežojumu. Tādējādi Direktīva 2010/13 principā ļauj piemērot valsts tiesisko regulējumu, kas vispārīgā veidā sekmē vispārējo interešu mērķi, tomēr neieviešot raidījumu otrreizēju pārbaudi, kas papildinātu pārbaudi, kura jāveic raidījuma izcelsmes dalībvalstij.
Precizēdama savu agrāko judikatūru (
2
), Tiesa turpinājumā nosprieda, ka valsts pasākums, kas vispārīgā veidā sekmē sabiedriskās kārtības mērķi un kas reglamentē noteikumus, ar kādiem uztvērējas dalībvalsts patērētājiem tiek raidīts televīzijas kanāls, nav ierobežojums Direktīvas 2010/13 3. panta izpratnē, jo šādi noteikumi nerada šķēršļus pašai šī kanāla retranslācijai. Proti, ar šādu pasākumu netiek ieviesta raidījuma otrreizēja pārbaude.
Ņemot vērā šos konstatējumus, Tiesa secināja, ka uz tādu pasākumu, kāds aplūkots pamatlietā, neattiecas Direktīvas 2010/13 3. pants. Proti, pirmkārt, apstrīdētajam lēmumam ir vispārējo interešu mērķis, jo tas iekļaujas cīņā pret tādas informācijas izplatīšanu, kura diskreditē Lietuvas Valsti, un ir vērsts uz to, lai aizsargātu Lietuvas informatīvās telpas drošību, kā arī garantētu un saglabātu sabiedrības interesi tikt pienācīgi informētai. Otrkārt, tas nekavē pašu televīzijas raidījumu no citas dalībvalsts retranslāciju Lietuvas teritorijā, jo attiecīgais televīzijas kanāls joprojām var tikt likumīgi apraidīts šajā teritorijā un Lietuvas patērētāji to joprojām var skatīties, ja tie abonē maksas paketi.
(
1
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2010/13/ES (2010. gada 10. marts) par to, lai koordinētu dažus dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos paredzētus noteikumus par audiovizuālo mediju pakalpojumu sniegšanu (Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīva) (OV 2010, L 95, 1. lpp.).
(
2
)	Spriedums, 2011. gada 22. septembris, Mesopotamia Broadcast un Roj TV, C‑244/10 un C‑245/10, EU:C:2011:607.