62024CJ0776
PRESUDA SUDA (šesto vijeće)
18. prosinca 2025. (
*1
)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Dužnosnici – Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europske unije – Prilog VIII. – Mirovine – Mirovinska prava stečena prije stupanja u službu Europske unije – Prijenos u mirovinski sustav institucija Europske unije – Zahtjev radnika za prijenos – Neopozivost tog prijenosa – Stjecanje bez osnove”
U predmetu C‑776/24 [Bopuis] (
i
),
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio tribunal du travail francophone de Bruxelles (Radni sud na francuskom jeziku u Bruxellesu, Belgija), odlukom od 5. studenoga 2024., koju je Sud zaprimio 12. studenoga 2024., u postupku
CJ
protiv
Service fédéral des Pensions (SFP),
SUD (šesto vijeće),
u sastavu: F. Biltgen (izvjestitelj), predsjednik prvog vijeća, u svojstvu predsjednika šestog vijeća, A. Kumin i S. Gervasoni, suci,
nezavisna odvjetnica: L. Medina,
tajnik: A. Calot Escobar,
uzimajući u obzir pisani dio postupka,
uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
–
za osobu CJ, J.-F. Neven, avocat,
–
za belgijsku vladu, C. Jacob, C. Pochet i M. Van Regemorter, u svojstvu agenata,
–
za Europsku komisiju, A. Baeckelmans i J.-F. Brakeland, u svojstvu agenata,
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnu odvjetnicu, da u predmetu odluči bez mišljenja,
donosi sljedeću
Presudu
1
Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije, kako je izmijenjen Uredbom Vijeća (EEZ, Euratom, EZUČ) br. 571/92 od 2. ožujka 1992. (SL 1992., L 62, str. 1.) (u daljnjem tekstu: Pravilnik o osoblju) u vezi s načelom lojalne suradnje, utvrđenom u članku 4. stavku 3. UEU‑a.
2
Zahtjev je upućen u okviru spora između osobe CJ i servicea fédéral des Pensions (SFP) (Savezna služba za mirovine, Belgija) u vezi sa zahtjevom osobe CJ za prijenos njezinih mirovinskih prava stečenih prije njezina stupanja u službu Europske unije u mirovinski sustav institucija Europske unije (u daljnjem tekstu: MSIEU).
Pravni okvir
Pravilnik o osoblju
3
Člankom 77. Pravilnika o osoblju određuje se:
„Dužnosnik koji je navršio najmanje deset godina staža u službi ima pravo na starosnu mirovinu. […]
Najviša starosna mirovina iznosi 70 % zadnje osnovne plaće u razredu u koji je dužnosnik bio razvrstan najmanje godinu dana. Za svaku godinu staža u skladu s člankom 3. Priloga VIII. dužnosniku se isplaćuje 1,80 % te zadnje osnovne plaće.”
4
U skladu s člankom 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju:
„Starosna mirovina isplaćuje se na temelju ukupnog broja godina mirovinskog staža kojeg je dužnosnik stekao u službi. Za svaku godinu staža u službi, kako je predviđeno člankom 3., dužnosnik ima pravo na jednu godinu mirovinskog staža, a za svaki cijeli mjesec na jednu dvanaestinu godine mirovinskog staža.
Najveći broj godina mirovinskog staža koji se može uzeti u obzir za izračun prava na starosnu mirovinu jednak je broju godina potrebnom za stjecanje prava na najvišu mirovinu, u smislu drugog stavka članka 77. Pravilnika o osoblju.”
5
Člankom 11. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju određuje se:
„1.   Dužnosnik koji napusti službu Unije kako bi:
–
stupio u službu državne uprave, nacionalne ili međunarodne organizacije koja je sklopila sporazum sa Zajednicama,
–
obavljao djelatnost u svojstvu zaposlene ili samozaposlene osobe, na temelju koje stječe mirovinska prava u okviru mirovinskog sustava čija su upravna tijela sklopila sporazum sa Zajednicama,
ima pravo na to da mu se aktuarska protuvrijednost njegovih prava na starosnu mirovinu koje je stekao u Zajednicama, ažurirana na stvarni datum prijenosa prenese u mirovinski fond predmetne uprave ili organizacije ili u mirovinski fond u okviru kojeg stječe prava na starosnu mirovinu od [na temelju obavljanja djelatnosti] u svojstvu zaposlene ili samozaposlene osobe.
2.   Dužnosnik koji stupi u službu Unije nakon što je:
–
napustio službu državne uprave, nacionalne ili međunarodne organizacije,
– ili
–
obavljao djelatnost u svojstvu zaposlene ili samozaposlene osobe,
ima pravo, nakon imenovanja na stalno radno mjesto da se Zajednicama isplati aktuarska protuvrijednost ili paušalna otkupna protuvrijednost prava na starosnu mirovinu na temelju navedenih djelatnosti. U takvom slučaju, institucija za koju dužnosnik radi određuje, uzimajući u obzir dužnosnikov razred, broj godina mirovinskog staža koji će uzeti u obzir u okviru svojeg mirovinskog sustava na temelju iznosa aktuarske protuvrijednosti ili iznosa paušalne otkupne vrijednosti.”
Belgijsko pravo
6
Loijem établissant certaines relations entre des régimes belges de pension et ceux d’institutions de droit international public, du 21 mai 1991 (Moniteur belge od 20. lipnja 1991., Zakon o utvrđivanju određenih odnosa između belgijskog mirovinskog sustava i mirovinskog sustava institucija međunarodnog javnog prava od 21. svibnja 1991., u daljnjem tekstu: Zakon od 21. svibnja 1991.) uspostavljen je poseban sustav prijenosa pod nazivom „subrogacija”, izveden iz formule prijenosa aktuarske protuvrijednosti predviđene u članku 11. stavku 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju.
7
U skladu s člankom 3. Zakona od 21. svibnja 1991.:
„Svaki dužnosnik može, uz suglasnost institucije, tražiti da se instituciji isplati iznos starosne mirovine povezan sa službama i razdobljima prije nego što je stupio u službu institucije.”
8
Člankom 6. prvim stavkom tog zakona predviđa se:
„Nakon što ih je uprava utvrdila, godišnji iznos starosne mirovine koji treba prenijeti kao i različiti elementi koji se uzimaju u obzir prilikom njezina određivanja dostavljaju se preporučenim pismom osobi o kojoj je riječ.”
9
Člankom 7. navedenog zakona određuje se:
„Čim je iznos starosne mirovine postao konačan:
1°
više se ne može mijenjati zbog bilo kojeg razloga […]”
Glavni postupak i prethodno pitanje
10
Od 1972. do 1993. osoba CJ radila je u Belgiji uglavnom kao zaposlena osoba. Tijekom tog razdoblja uplaćivala je doprinose u SFP.
11
U službu Europske unije stupila je 1. travnja 1994., a zatim je imenovana na stalno radno mjesto kao dužnosnik od 1. siječnja 1995.
12
Dana 29. svibnja 1995. osoba CJ zatražila je prijenos svojih mirovinskih prava koja je stekla kao belgijska zaposlena osoba u MSIEU.
13
Odlukom od 15. srpnja 1996. SFP je preporučenom poštom obavijestio osobu CJ o iznosu prenosivih mirovinskih prava.
14
SFP je 4. studenoga 1996. obavijestio Europsku komisiju o tom iznosu.
15
Službe Unije obavijestile su 14. rujna 2007. osobu CJ o ponovnom izračunu njezinih mirovinskih prava prenesenih zbog reforme Pravilnika o osoblju u 2004., čime su se godine mirovinskog staža koje se mogu priznati u MSIEU‑u povećale na 4 godine, 4 mjeseca i 24 dana.
16
Dana 1. srpnja 2020. osoba CJ dosegnula je sa 63 godine i 11 mjeseci, zahvaljujući ponovnom izračunu svojih mirovinskih prava 14. rujna 2007., najvišu stopu mirovine od 70 %. Međutim, nastavila je raditi do 31. srpnja 2022.
17
Osoba CJ zatražila je 8. ožujka 2022. od SFP‑a pravo na starosnu mirovinu koja odgovara pravima stečenima prije njezina stupanja u službu Unije.
18
Dvjema odlukama od 25. svibnja 2022. SFP je osobi CJ dodijelio starosnu mirovinu u mjesečnom bruto iznosu od 533,85 eura od 1. kolovoza 2021. i starosnu mirovinu u mjesečnom bruto iznosu od 577,85 eura od 1. kolovoza 2022., što je datum koji je SFP uzeo u obzir kao datum prestanka rada osobe CJ kao dužnosnika.
19
Tijelo Unije zaduženo za izračun mirovinskih prava osobe CJ dostavilo joj je 5. srpnja 2022. rješenje o određivanju njezinih mirovinskih prava radi njezina umirovljenja 31. srpnja 2022. navečer, odnosno posljednjeg dana u mjesecu u kojem je navršila 66 godina. U tom se rješenju navodi da su četiri godine, četiri mjeseca i 24 dana uzeti u obzir zbog prijenosa njezinih belgijskih mirovinskih prava te da je osoba CJ prikupila ukupno 79,21667 % mirovinskih prava, osobito zbog bonusa od 13,75 % stečenog na ime rada od pet godina i šest mjeseci nakon navršene dobi za redovno umirovljenje. Na ta je prava primijenjena gornja granica od 70 %, kako je predviđeno Pravilnikom o osoblju.
20
Dana 6. srpnja 2022. osoba CJ je obavijestila SFP da se, s obzirom na to da 1995., 1996. ili 1997. nije primila obavijest o godišnjem iznosu prenosive starosne mirovine, konačni iznos te mirovine ne može smatrati utvrđenim te da njezin zahtjev za prijenos treba smatrati opozivim. Stoga je izrazila želju da više ne provede prijenos svojih mirovinskih prava stečenih prije stupanja u službu Unije u MSIEU.
21
U obavijestima iz studenoga i prosinca 2022. SFP je potvrdio da osoba CJ ima pravo na starosnu mirovinu na temelju prava koja je stekla kao radnik u Belgiji, i to od 1. kolovoza 2021.
22
Na zahtjev SFP‑a Komisija je porukom elektroničke pošte od 23. ožujka 2023. obavijestila tu službu o tome da osoba CJ ima pravo na starosnu mirovinu na temelju MSIEU‑a, i to od 1. kolovoza 2022. Ta je institucija SFP‑u porukom elektroničke pošte od 31. ožujka 2023. potvrdila da su tom mirovinom uzete u obzir godine mirovinskog staža koje proizlaze iz prijenosa mirovinskih prava koji je proveo SFP.
23
Zbog toga je SFP 31. ožujka 2023. obavijestio osobu CJ o prekidu plaćanja njezine starosne mirovine iz belgijskog nacionalnog sustava. Odlukom od 17. travnja 2023. SFP je povukao svoje odluke od 25. svibnja 2022. navedene u točki 18. ove presude. Budući da je priznao da je počinio upravnu pogrešku, SFP od osobe CJ nije zahtijevao povrat preplaćenih iznosa, nego ju je obavijestio da od 1. kolovoza 2021. ne može ostvariti pravo na starosnu mirovinu iz belgijskog nacionalnog sustava.
24
Osoba CJ podnijela je tribunalu du travail francophone de Bruxelles (Radni sud na francuskom jeziku u Bruxellesu, Belgija), sudu koji je uputio zahtjev, tužbu za poništenje te odluke od 17. travnja 2023., kako bi se ponovno uspostavila isplata njezine starosne mirovine iz belgijskog nacionalnog sustava.
25
Ona tvrdi da je, ako je prijenos mirovinskih prava stečenih prije stupanja u službu Unije neopoziv, u biti izgubila svoja mirovinska prava stečena na temelju svojih profesionalnih djelatnosti u Belgiji između 1972. i 1992. jer za izračun njezine starosne mirovine na temelju MSIEU‑a nije potrebno uzimanje u obzir tih mirovinskih prava. U okviru mehanizma subrogacije, belgijska država institucijama Unije mjesečno isplaćuje iznos starosne mirovine koji odgovara pravima koja je osoba CJ stekla, dok se starosnom mirovinom koja joj je dodijeljena na temelju MSIEU‑a ne uzimaju u obzir godine mirovinskog staža koje je osoba CJ ostvarila prije svojeg stupanja u službu Unije, što Uniji omogućava da se obogati na njezinu štetu.
26
Osoba CJ navodi da nije primila obavijesti preporučenim pismom o godišnjim iznosima starosne mirovine koje treba prenijeti ni o elementima koji su uzeti u obzir za izračun tih iznosa, zbog čega ih nije mogla ni osporiti ni potvrditi te stoga ističe da navedene iznose ne treba smatrati konačnima. Slijedom toga, smatra da se njezin zahtjev za prijenos mirovinskih prava stečenih u belgijskom nacionalnom sustavu u MSIEU može opozvati do stvarnog početka subrogacije.
27
SFP tvrdi da više ne raspolaže dokazom o slanju navedenih obavijesti preporučenim pismom i u biti ističe da je osoba CJ odlučila zatražiti prijenos svojih mirovinskih prava stečenih u belgijskom nacionalnom sustavu u MSIEU, za što mora preuzeti odgovornost.
28
Sud koji je uputio zahtjev dvoji o tome povređuje li neopozivost mehanizma subrogacije zadani cilj članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju. Naime, taj bi mehanizam mogao odvratiti radnika od stupanja u službu europskih institucija, uzimajući u obzir rizik gubitka prava na starosnu mirovinu na koju bi imao pravo da nije stupio u službu Unije, a taj se rizik ostvaruje ako, kao u ovom slučaju, dužnosnik ima pravo na najviši iznos mirovine na temelju MSIEU‑a, a pritom se ne uzimaju u obzir prenesena mirovinska prava. Stoga nastoji saznati može li se iznos njegove starosne mirovine osporavati sve dok se subrogacijom stvarno ne izvrši prijenos mirovinskih prava. U tom se pogledu sud koji je uputio zahtjev poziva na presudu od 10. studenoga 1999., Kristensen i dr./Vijeće (T‑103/98, T‑104/98, T‑107/98, T‑113/98 i T‑118/98, EU:T:1999:289), prema kojoj dužnosniku treba naknaditi prenesena mirovinska prava koja se ne uzimaju u obzir prilikom primjene članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju.
29
Sud koji je uputio zahtjev također želi doznati čini li prijenos navedenih mirovinskih prava stečenih prije stupanja u službu Unije putem mehanizma subrogacije stjecanje bez osnove europskih institucija.
30
U tim je okolnostima tribunal du travail francophone de Bruxelles (Radni sud na francuskom jeziku u Bruxellesu) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
„Kad se zakonodavstvom države članice predviđa da se prijenos prava predviđenih u članku 11. stavku 2. Priloga VIII. [Pravilniku o osoblju] ne provodi prijenosom doprinosa u trenutku imenovanja dužnosnika Unije na stalno radno mjesto, nego subrogacijom europskih institucija u mirovinska prava stečena u toj državi članici od dana kad je dužnosnik imao pristup toj mirovini, treba li navedeni članak 11. stavak 2. i načelo lojalne suradnje [iz] članka 4. stavka 3. [UEU‑a], s obzirom na ciljeve prijenosa koji uključuju da se omogući da se prava koja je stekao dužnosnik Unije u državi članici mogu očuvati u korist tog dužnosnika te da se zajamči privlačnost javne službe Unije, na način da se njime nalaže da se tim zakonodavstvom omogući opoziv zahtjeva za prijenos do dana na koji subrogacija [proizvodi učinke] i na koji se stvarno sazna za rizik nemogućnosti ostvarivanja dijela prava nastalih u okviru sustava te države članice?”
O prethodnom pitanju
31
Svojim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju i načelo lojalne suradnje utvrđeno u članku 4. stavku 3. UEU‑a tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis na temelju kojeg je odluka dužnosnika Unije da u MSIEU prenese svoja mirovinska prava stečena u nacionalnom mirovinskom sustavu prije svojega stupanja u službu Unije neopoziva, kada taj propis ne predviđa stvarni prijenos takvih mirovinskih prava na dan donošenja te odluke, nego predviđa takav prijenos subrogacijom institucija Unije u ta prava stečena od datuma na koji dužnosnik može zahtijevati svoju starosnu mirovinu, uz rizik stjecanja bez osnove institucija Unije.
32
Uvodno valja podsjetiti na to da je Pravilnik o osoblju, koji ima opću primjenu, u cijelosti obvezujući i izravno se primjenjuje u svim državama članicama. Iz toga slijedi da Pravilnik o osoblju, osim učinaka koje proizvodi u unutarnjem poretku uprave Unije, također obvezuje države članice u mjeri u kojoj je njihova suradnja nužna za njegovu provedbu (vidjeti u tom smislu presudu od 4. veljače 2021., Ministre de la Transition écologique et solidaire i Ministre de l’Action et des Comptes publics, C‑903/19, EU:C:2021:95, t. 36. i 37. i navedenu sudsku praksu).
33
Na temelju članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju, dužnosnik ili član osoblja koji stupi u službu Unije nakon što je napustio službu državne uprave, nacionalne ili međunarodne organizacije ili poduzeća ima pravo, u trenutku imenovanja na stalno radno mjesto, na to da se Uniji isplati aktuarska protuvrijednost prava na starosnu mirovinu koje je stekao u upravi, nacionalnoj ili međunarodnoj organizaciji ili poduzeću kojemu je pripadao.
34
Kao prvo, cilj sustava prijenosa mirovinskih prava, kako je predviđen u članku 11. stavku 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju, omogućavanjem koordinacije između nacionalnih sustava i mirovinskog sustava Unije, jest olakšati prelazak s nacionalnih radnih mjesta, javnih ili privatnih, u upravu Unije i tako jamčiti Uniji najbolje mogućnosti odabira kvalificiranog osoblja koje već ima odgovarajuće profesionalno iskustvo (presuda od 16. prosinca 2004., My, C‑293/03, EU:C:2004:821, t. 44. i navedena sudska praksa).
35
Naime, ako bi odbila poduzeti potrebne mjere za prijenos aktuarske protuvrijednosti ili paušalne otkupne protuvrijednosti prava na starosnu mirovinu stečenih u nacionalnom mirovinskom sustavu u MSIEU, predviđen u članku 11. stavku 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju, država članica mogla bi Uniji otežati zapošljavanje javnih službenika s određenim stažem, s obzirom na to da bi ih takav prelazak iz nacionalne službe u službu Unije lišio mirovinskih prava koja bi mogli ostvarivati da nisu prihvatili stupanje u službu Unije (presuda od 4. veljače 2021., Ministre de la Transition écologique et solidaire i Ministre de l’Action et des Comptes publics, t. 34. i navedena sudska praksa).
36
Takve posljedice nisu dopustive s obzirom na obvezu lojalne suradnje i pomoći država članica prema Uniji, koja nalazi svoj izričaj u obvezi, propisanoj člankom 4. stavkom 3. UEU‑a, olakšavanja Uniji ispunjenja njezine zadaće (presuda od 4. veljače 2021., Ministre de la Transition écologique et solidaire i Ministre de l’Action et des Comptes publics, t. 35. i navedena sudska praksa).
37
Kao drugo, člankom 11. stavkom 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju nastoji se postići da prava koja su dužnosnici stekli u državi članici, bez obzira na njihov potencijalno ograničen ili čak uvjetovan ili budući karakter, ili njihovu nedostatnost da dužnosniku odmah omoguće korištenje mirovinom, mogu biti očuvana u korist predmetnog dužnosnika i priznata u mirovinskom sustavu u kojem je on osiguran na kraju svoje profesionalne karijere (presuda od 20. listopada 1981., Komisija/Belgija_137/80, EU:C:1981:237, t. 12.).
38
Iz tih razmatranja proizlazi da mogućnost predviđena u članku 11. stavku 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju ima za cilj omogućiti dužnosnicima da ostvarivanje tog prava ovisi samo o njihovu vlastitom izboru (vidjeti u tom smislu presude od 20. listopada 1981., Komisija/Belgija_137/80, EU:C:1981:237, t. 13. i od 10. rujna 2015., Wojciechowski, C‑408/14, EU:C:2015:591, t. 52.).
39
Budući da se stavkom 2. članka 11. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju ne predviđa mogućnost opoziva korištenja mogućnošću iz te odredbe, odluka o prijenosu mirovinskih prava u MSIEU konačna je i neopoziva. To potvrđuje činjenica da je novi prijenos mirovinskih prava moguć samo u slučajevima predviđenima stavkom 1. tog članka 11. koji pretpostavljaju prestanak dužnosti predmetne osobe.
40
Međutim, konačnost i neopozivost odluke o prijenosu mirovinskih prava stečenih prije stupanja u službu Unije ipak nije protivna ciljevima članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju, odnosno očuvanju stečenih prava i privlačnosti europske javne službe.
41
Naime, kad je riječ o zadržavanju stečenih prava, valja istaknuti da godine mirovinskog staža ostvarene prije stupanja u službu Unije omogućavaju povećanje broja godina službe koje se uzimaju u obzir radi određivanja postotka zadnje osnovne plaće koja će činiti starosnu mirovinu i time brže dostizanje gornja granice od 70 % zadnje osnovne plaće utvrđene u članku 77. drugom stavku Pravilnika o osoblju. Stoga se iz toga ne može izvesti gubitak stečenih prava.
42
U tom pogledu valja pojasniti da, iako mogućnost prijenosa mirovinskih prava stečenih prije stupanja u službu Unije predmetnom dužnosniku jamči da će se ta prava uzeti u obzir na temelju MSIEU‑a, ta mu mogućnost ipak ne daje nikakvu sigurnost da će to uzimanje u obzir dovesti do povećanja iznosa njegove mirovine koje u cijelosti odgovara prenesenoj kapitaliziranoj vrijednosti (vidjeti u tom smislu presudu od 4. svibnja 2023., KY/Sud Europske unije, C‑100/22 P, EU:C:2023:377, t. 69.).
43
Kada je riječ o privlačnosti javne službe, valja podsjetiti na to da je prijenos mirovinskih prava mogućnost dana dužnosniku, koju dužnosnik mora koristiti uz potpuno poznavanje činjenica.
44
Stoga, neovisno o tome predviđa li se predmetnim nacionalnim propisom da se prijenos mirovinskih prava izvršava subrogacijom europskih institucija u ta prava na dan na koji se dužnosnik umirovljuje ili o tome da se navedena mirovinska prava prenesu u MSIEU na dan kada je dužnosnik odlučio o takvom prijenosu, ta se ista prava u oba slučaja uzimaju u obzir i privlačnost europske javne službe u tim dvama slučajevima nije ni na koji način narušena.
45
Slijedom toga, ispunjenje zadanih ciljeva članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju ne zahtijeva da se predvidi pravo opoziva zahtjeva za prijenos mirovinskih prava stečenih prije stupanja u službu Unije do datuma kada subrogacija europskih institucija u ta prava počinje proizvoditi učinke.
46
To tumačenje ne može biti drukčije s obzirom na načelo lojalne suradnje koje proizlazi iz obveze, predviđene člankom 4. UEU‑a, da se Uniji olakša izvršavanje njezinih zadaća.
47
Naime, kao što to ističe Komisija, posebnost ovog zahtjeva za prethodnu odluku jest način na koji je Kraljevina Belgija namjeravala ispuniti svoje obveze prema Pravilniku o osoblju time što je Zakonom od 21. svibnja 1991. uvela mehanizam subrogacije kojim europske institucije primaju iznose mirovina iz nacionalnog sustava svojih umirovljenih dužnosnika, a ne prenošenjem mirovinskih prava na datum na koji su ti službenici zatražili prijenos svojih prava. Cilj tog zakona bio je okončati postupak zbog povrede koji je Komisija pokrenula jer Kraljevina Belgija nije ispunila svoje obveze na temelju članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju, što je dovelo do dvostruke osude Kraljevine Belgije presudama od 20. listopada 1981., Komisija/Belgija (137/80, EU:C:1981:237) i od 3. listopada 1989., Komisija/Belgija (383/85, EU:C:1989:356). Budući da mehanizam subrogacije predviđen Zakonom od 21. svibnja 1991. omogućuje stvarno zadržavanje prava stečenih kod SPF‑a nakon njihova prijenosa u MSIEU, iz toga proizlazi da je Kraljevina Belgija poštovala načelo lojalne suradnje.
48
Kada je riječ o argumentu koji se odnosi na stjecanje bez osnove, valja podsjetiti na to da se starosna mirovina predviđena u članku 77. Pravilnika o osoblju izračunava, kao što to proizlazi iz prvog stavka tog članka 77. i članka 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju, na temelju ukupnog broja godina mirovinskog staža koje je dužnosnik stekao, na koji se primjenjuje postotak predviđen člankom 77. drugim stavkom Pravilnika o osoblju i, ovisno o slučaju, do gornje granice utvrđene u toj odredbi.
49
Te godine mirovinskog staža odgovaraju razdoblju tijekom kojeg je predmetni dužnosnik bio u službi Unije, a člankom 11. stavkom 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju dužnosniku se omogućava da u MSIEU prenese mirovinska prava koja je stekao prije stupanja u službu Unije kako bi se ta prava, priznata odgovarajućim godinama mirovinskog staža, mogla uzeti u obzir prilikom izračuna iznosa mirovine koja se treba dodijeliti (vidjeti u tom smislu presudu od 4. svibnja 2023., KY/Sud Europske unije, C‑100/22 P, EU:C:2023:377, t. 60.).
50
Valja dodati da se način izračuna broja godina mirovinskog staža koji treba uzeti u obzir na temelju MSIEU‑a nakon prijenosa mirovinskih prava stečenih na temelju nacionalnog sustava temelji na parametrima iz članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju.
51
U skladu sa sudskom praksom navedenom u točki 42. ove presude, iako mogućnost prijenosa mirovinskih prava stečenih prije stupanja u službu Unije predmetnom dužnosniku jamči da će se ta prava uzeti u obzir na temelju MSIEU‑a, ta mu mogućnost ipak ne daje nikakvu sigurnost da će to uzimanje u obzir dovesti do povećanja iznosa njegove mirovine koje u cijelosti odgovara prenesenoj kapitaliziranoj vrijednosti (vidjeti u tom smislu presudu od 4. svibnja 2023., KY/Sud Europske unije, C‑100/22 P, EU:C:2023:377, t. 69.).
52
Naime, iznos uplaćenih doprinosa nije razmjerno vezan iznosom primljene mirovine jer se taj iznos izračunava na temelju ukupnog broja godina mirovinskog staža za koje su uplaćivani doprinosi, uključujući one stečene prije stupanja u službu europskih institucija, na koje se primjenjuje postotak i, ovisno o slučaju, do gornje granice, u skladu s člankom 77. Pravilnika o osoblju (presuda od 27. veljače 2025., OA/Parlament, C‑32/24 P, EU:C:2025:118, t. 50.). Naime, MSIEU je ustrojen na temelju načela solidarnosti i nije osmišljen tako da mirovina koju prima dužnosnik ili član osoblja točno odgovara iznosu doprinosa tom sustavu.
53
U tom pogledu, ne može se smatrati da mehanizam subrogacije u korist MSIEU‑a, predviđen Zakonom od 21. svibnja 1991., dovodi do stjecanja bez osnove europskih institucija zbog puke okolnosti da su mirovinska prava stečena prije stupanja u službu institucije Unije prenesena u MSIEU u obliku obročnih isplata, a ne u obliku kapitalizirane vrijednosti u trenutku kada je dužnosnik odlučio prenijeti svoja mirovinska prava. Ta okolnost ne utječe na tužiteljeva mirovinska prava i izračun mirovine koju mu isplaćuje MSIEU.
54
Valja pojasniti i to da se presuda od 10. studenoga 1999., Kristensen i dr./Vijeće (T‑103/98, T‑104/98, T‑107/98, T‑113/98 i T‑118/98, EU:T:1999:289), na koju se poziva sud koji je uputio zahtjev, odnosi na pitanje koje se razlikuje od pitanja koje se postavlja u ovom slučaju. Naime, ta se presuda odnosila na opće provedbene odredbe koje je donijelo Vijeće Europske unije, prema kojima se broj godina mirovinskog staža koji treba uzeti u obzir za određivanje starosne mirovine izračunava na temelju ukupnog prenesenog iznosa, pri čemu taj broj ne može premašiti broj godina tijekom kojih je zainteresirana osoba bila osigurana u drugim mirovinskim sustavima prije njezina stupanja u službu u Uniji. U predmetu u kojem je donesena navedena presuda, koji se odnosio na dužnosnika Vijeća, broj godina mirovinskog staža koje treba uzeti u obzir na ime razdoblja prije stupanja u službu na temelju prenesene kapitalizirane vrijednosti bio je ograničen, u skladu s općim provedbenim odredbama koje je donijela ta institucija, na broj godina tijekom kojih je predmetna osoba bila osigurana u drugim mirovinskim sustavima prije stupanja u službu Unije (vidjeti u tom smislu presudu od 4. svibnja 2023., KY/Sud Europske unije, C‑100/22 P, EU:C:2023:377, t. 70.). Međutim, u glavnom postupku prenesena mirovinska prava uzeta su u obzir u cijelosti. Ta presuda Općeg suda stoga nije relevantna za odgovor koji treba dati na postavljeno pitanje.
55
S obzirom na prethodna razmatranja, na postavljeno pitanje valja odgovoriti tako da članak 11. stavak 2. Priloga VIII Pravilniku o osoblju i načelo lojalne suradnje utvrđeno u članku 4. stavku 3. UEU‑a treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni propis na temelju kojeg je odluka dužnosnika Unije da u MSIEU prenese svoja mirovinska prava stečena u nacionalnom mirovinskom sustavu prije svojega stupanja u službu Unije neopoziva, kada taj propis ne predviđa stvarni prijenos takvih mirovinskih prava na dan donošenja te odluke, nego predviđa takav prijenos subrogacijom institucija Unije u ta prava stečena od datuma na koji dužnosnik može zahtijevati svoju starosnu mirovinu, pod uvjetom da su prenesena mirovinska prava stvarno uzeta u obzir u izračun iznosa dodijeljene mirovine.
Troškovi
56
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Slijedom navedenog, Sud (šesto vijeće) odlučuje:
Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije, kako je izmijenjen Uredbom Vijeća (EEZ, Euratom, EZUČ) br. 571/92 od 2. ožujka 1992., i načelo lojalne suradnje utvrđeno u članku 4. stavku 3. UEU‑a
treba tumačiti na način da im se:
ne protivi nacionalni propis na temelju kojeg je odluka dužnosnika Europske unije da u MSIEU prenese svoja mirovinska prava stečena u nacionalnom mirovinskom sustavu prije svojega stupanja u službu Europske unije neopoziva, kada taj propis ne predviđa stvarni prijenos takvih mirovinskih prava na dan donošenja te odluke, nego predviđa takav prijenos subrogacijom institucija Unije u ta prava stečena od datuma na koji dužnosnik može zahtijevati svoju starosnu mirovinu, pod uvjetom da su prenesena mirovinska prava stvarno uzeta u obzir u izračun iznosa dodijeljene mirovine.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: francuski
(
i
)	Naziv ovog predmeta je izmišljen. On ne odgovara stvarnom imenu nijedne stranke u postupku.