62014CC0557
MIŠLJENJE NEZAVISNE ODVJETNICE
JULIANE KOKOTT
od 25. veljače 2016. (
1
)
Predmet C‑557/14
Europska komisija
protiv
Portugalske Republike
„Povreda obveze države članice — Članak 260. UFEU‑a — Neizvršenje presude Suda — Presuda Komisija/Portugal (C‑530/07, EU:C:2009:292) — Direktiva 91/271/EEZ — Pročišćavanje komunalnih otpadnih voda — Novčane sankcije — Određivanje novčane kazne i paušalnog iznosa — Postupno smanjenje novčane kazne“
I – Uvod
1.
Ovaj spor temelji se na tužbi Europske komisije protiv Portugalske Republike na osnovi članka 260. UFEU‑a zbog navodno nepotpune provedbe presude Komisija/Portugal (C‑530/07, EU:C:2009:292). U toj presudi Sud je utvrdio da je Portugal povrijedio Direktivu 91/271/EEZ (
2
) (u daljnjem tekstu: Direktiva o otpadnim vodama) jer protivno zahtjevima te direktive nije bilo riješeno prikladno pročišćavanje komunalnih otpadnih voda više portugalskih aglomeracija. Portugal doduše ne dovodi više u sumnju da se i dalje čeka na potpuno izvršenje presude zbog nedovršenih stanica u jednoj aglomeraciji, no stajališta obiju stranaka u postupku jako se razlikuju s obzirom na financijske sankcije koje se zbog toga trebaju izreći.
II – Pravni okvir
2.
Kako proizlazi iz njezina članka 1., Direktivom o otpadnim vodama uređeno je prikupljanje, pročišćavanje i ispuštanje komunalnih otpadnih voda, a njezin cilj je zaštita okoliša od štetnih utjecaja ispuštanja tih otpadnih voda.
3.
U skladu s člankom 3. stavkom 1. Direktive o otpadnim vodama države članice osigurat će da aglomeracije s populacijskim ekvivalentom od više od 15000 dobiju sabirne sustave komunalnih otpadnih voda najkasnije do 31. prosinca 2000.
4.
U skladu s člankom 4. stavkom 1. Direktive o otpadnim vodama države članice osigurat će najkasnije do 31. prosinca 2000. da se u aglomeracijama s populacijskim ekvivalentom od više od 15000 komunalne otpadne vode koje ulaze u sabirne sustave prije ispuštanja podvrgnu „sekundarnom pročišćavanju ili ekvivalentnom pročišćavanju”, to jest intenzivnijem pročišćavanju nego inače.
5.
Člankom 6. stavkom 2. Direktive o otpadnim vodama pod određenim uvjetima dopušteno je odstupanje od članka 4. stavka 1. ako se otpadne vode ispuštaju u aglomeracijama za koje je utvrđeno da su manje osjetljive:
„Ispuštanja komunalnih otpadnih voda iz aglomeracija s [populacijskim ekvivalentom] između 10000 i 150000 [...] u obalne vode [...] mogu se podvrći pročišćavanju koje je manje strogo od onog utvrđenog u članku 4. pod uvjetom:
—
da se tako ispuštene otpadne vode podvrgnu barem primarnom pročišćavanju utvrđenom u članku 2. stavku 7. u skladu s kontrolnim postupcima utvrđenima u Prilogu I. dijelu D,
—
da opsežne studije pokažu da ta ispuštanja neće štetno utjecati na okoliš.
—
[…]”
6.
Odstupanje u odnosu na još veće aglomeracije moguće je u skladu s člankom 8. stavkom 5. Direktive o otpadnim vodama:
„U izuzetnim okolnostima, kad se može dokazati da naprednije pročišćavanje ne bi donijelo nikakve koristi za okoliš, ispuštanje u manje osjetljiva područja otpadnih voda iz aglomeracija s [populacijskim ekvivalentom od] više od 150000 [...] može se podvrći pročišćavanju utvrđenom u članku 6. za otpadne vode iz aglomeracija s [populacijskim ekvivalentom] između 10000 i 150000 [...].
U takvim okolnostima, države članice će ranije dostaviti odgovarajuću dokumentaciju Komisiji. Komisija će razmotriti predmet i poduzeti odgovarajuće mjere u skladu s postupkom utvrđenim u članku 18. stavku 2.”
III – Okolnosti spora i postupak pred Sudom
7.
Svojom presudom Komisija/Portugal (EU:C:2009:292) Sud je 7. svibnja 2009. utvrdio da je Portugal povrijedio svoje obveze iz Direktive o otpadnim vodama time što je propustio da u skladu s člankom 3. Direktive opremi sedam aglomeracija sabirnim sustavima komunalnih otpadnih voda i da u skladu s člankom 4. Direktive komunalne otpadne vode iz 15 aglomeracija, među kojima su Matosinhos i Vila Real de Santo António s populacijskim ekvivalentom od 287000 odnosno 116500, podvrgne sekundarnom pročišćavanju ili ekvivalentnom pročišćavanju.
8.
Komisija je dopisom od 18. lipnja 2009. zatražila od Portugala da se očituje o izvršenju ove presude. Nakon razmjene nekoliko dopisa Komisija je 21. veljače 2014. u skladu s člankom 260. stavkom 2. UFEU‑a formalno zatražila očitovanje i odredila rok za izvršenje od dva mjeseca. Ona je 4. prosinca 2014. podnijela tužbu Sudu, s obzirom na to da je prema njezinu mišljenju iz odgovora proizlazilo da Portugal još uvijek nije u potpunosti izvršio presudu.
9.
Komisija od Suda traži da:
—
utvrdi da je Portugalska Republika povrijedila svoje obveze iz članka 260. stavka 1. UFEU‑a jer nije poduzela sve mjere potrebne za izvršenje presude od 7. svibnja 2009. u predmetu C‑530/07, Komisija/Portugalska Republika;
—
naloži Portugalskoj Republici da isplati novčanu kaznu u visini od 20196 eura po danu zakašnjenja s izvršenjem gore navedene presude donesene u predmetu C‑530/07, računajući od dana kada će se donijeti presuda u ovom predmetu do dana izvršenja gore navedene presude donesene u predmetu C‑530/07;
—
naloži Portugalskoj Republici da isplati dnevni paušalni iznos od 2244 eura, računajući od dana kad je donesena presuda u predmetu C‑530/07 do dana donošenja presude u ovom predmetu ili do dana izvršenja gore navedene presude donesene u predmetu C‑530/07, ako do toga dođe nakon donošenja presude u ovom predmetu;
—
naloži Portugalskoj Republici snošenje troškova postupka.
10.
Portugalska Republika od Suda traži da:
—
odbije tužbu kao neosnovanu u dijelu u kojem joj se protivi;
—
naloži Komisiji snošenje troškova postupka.
11.
Stranke su razmijenile pisana očitovanja te su iznijele svoja usmena očitovanja na raspravi održanoj 21. siječnja 2016.
IV – Pravna ocjena
A – Povreda obveze
12.
Ako je Sud ustanovio da država članica nije ispunila neku obvezu na temelju prava Unije, ta je država dužna u skladu s člankom 260. stavkom 1. UFEU‑a poduzeti potrebne mjere kako bi postupila sukladno presudi Suda. Ako smatra da dotična država članica nije poduzela sve te mjere, Komisija, nakon što toj državi pruži priliku za očitovanje, može u skladu s člankom 260. stavkom 2. UFEU‑a predmet uputiti Sudu.
13.
Na toj je osnovi Komisija pokrenula ovaj postupak zbog povrede obveze. Kako bi se stoga utvrdilo je li Portugal poduzeo sve potrebne mjere kako bi postupio sukladno presudi Komisija/Portugal (EU:C:2009:292), treba ispitati jesu li aglomeracije navedene u toj presudi opremljene sabirnim sustavima komunalnih otpadnih voda u skladu s člankom 3. odnosno jesu li njihove komunalne otpadne vode podvrgnute sekundarnom pročišćavanju ili ekvivalentnom pročišćavanju u skladu s člankom 4.
14.
Dan prema kojemu se određuje postojanje povrede obveze na temelju članka 260. stavka 2. UFEU‑a jest dan isteka roka određenog pismom opomene upućenim na temelju te odredbe (
3
).
15.
Komisijina opomena portugalskoj vladi nosi datum 21. veljače 2014. te je njome utvrđen rok od dva mjeseca. Stoga je relevantan datum za ocjenu povrede obveze 21. travnja 2014.
16.
U tom dopisu Komisija je prigovarala još samo to da komunalne otpadne vode u aglomeracijama Vila Real de Santo António i Matosinhos i dalje nisu podvrgnute sekundarnom pročišćavanju ili ekvivalentnom pročišćavanju u skladu s člankom 4. Direktive o otpadnim vodama.
17.
U odgovoru od 23. travnja 2014. zastupnici Portugala potvrdili su da potrebni radovi u aglomeraciji Vila Real de Santo António još nisu zaključeni i da radovi u aglomeraciji Matosinhos još nisu počeli.
18.
Shodno tomu, Portugal do relevantnog datuma, 21. travnja 2014., nije poduzeo sve mjere za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda u obje navedene aglomeracije u skladu sa zahtjevima iz članka 4. Direktive o otpadnim vodama.
19.
Valja stoga utvrditi da je Portugalska Republika povrijedila svoje obveze iz članka 260. stavka 1. UFEU‑a jer do 21. travnja 2014. nije poduzela sve mjere koje su potrebne da postupi sukladno presudi Komisija/Portugal (EU:C:2009:292).
B – Novčane sankcije
20.
Tijekom postupka prema članku 260. stavku 2. UFEU‑a treba potaknuti državu članicu koja ne ispunjava svoje obveze na izvršenje presude zbog povrede obveze. Cilj tog postupka je stoga zajamčiti ujednačenu i učinkovitu primjenu prava Unije. Toj svrsi služe obje mjere predviđene navedenom odredbom – novčana kazna i paušalni iznos (
4
).
21.
Zadatak je Suda da u svakom predmetu, na temelju okolnosti pojedinog slučaja koji razmatra kao i na temelju procijenjenog stupnja uvjerljivosti i prevencije koji mu se čini potrebnim, odredi primjerenu novčanu sankciju kako bi se osiguralo što brže izvršenje presude kojom je utvrđena povreda obveze te spriječilo ponavljanje sličnih povreda prava Unije (
5
).
22.
Komisijini prijedlozi u tom pogledu ne mogu obvezivati Sud i predstavljaju samo korisnu referentnu točku. Također, Sud ne obvezuju smjernice poput onih sadržanih u Komisijinim komunikacijama, ali one pridonose jamčenju transparentnosti, predvidljivosti i pravne sigurnosti postupanja Komisije. (
6
)
1. Novčana kazna
23.
Izricanje novčane kazne u skladu s člankom 260. stavkom 2. UFEU‑a načelno je opravdano samo ako traje povreda obveze zbog neizvršenja prethodne presude Suda. (
7
)
24.
Sama okolnost da Portugal nije u potpunosti postupio sukladno presudi Komisija/Portugal (EU:C:2009:292) nakon isteka roka koji je Komisija odredila stoga još ne opravdava novčanu kaznu. Štoviše, treba dodatno ispitati je li ta presuda u trenutku donošenja odluke Suda još neizvršena.
25.
Kako bi se odlučilo o izricanju novčane kazne, treba stoga ispitati u kojem opsegu povrede i dalje traju (o tome pod a). Potom valja odrediti njezin osnovni iznos (o tome pod b) te pojasniti treba li novčanu kaznu izreći kao fiksni iznos ili će se odrediti degresivno u odnosu na provedbu (o tome pod c).
a) Daljnje postojanje povreda
i) Aglomeracija Vila Real de Santo António
26.
U svojem odgovoru na repliku Portugal navodi da je u travnju 2015. zaključen preostali dio radova potrebnih kako bi se otpadne vode aglomeracije Vila Real de Santo António podvrgnule sekundarnom pročišćavanju. Stoga je s obzirom na tu aglomeraciju presuda Komisija/Portugal (EU:C:2009:292) u međuvremenu u cijelosti izvršena (
8
).
27.
Na raspravi je Komisija, međutim, zastupala stajalište da je država članica tek onda prenijela članak 4. kada je uzorkovanje pročišćenih otpadnih voda prije ispuštanja u vode tijekom jedne godine pokazalo da sekundarno pročišćavanje zadovoljava uvjete Direktive. U ovom slučaju nedostaje uzorkovanje.
28.
Komisija se pri tome oslanja na Prilog I. dio D točku 3. Direktive o otpadnim vodama prema kojoj se ovisno o veličini stanice redovito prikuplja određeni minimalni broj uzoraka. Time se u skladu s člankom 15. prvom alinejom treba provjeravati pridržavanje zahtjeva iz Priloga I. dijela B, dakle ustvari učinkovitost pročišćavanja otpadnih voda.
29.
Iz Direktive o otpadnim vodama, međutim, ne proizlazi da prenošenje članka 4. u odnosu na određenu stanicu za pročišćavanje uopće pretpostavlja uzorkovanje. Štoviše, postoji obveza redovitog uzorkovanja, i to neovisno uz obvezu provođenja učinkovitog sekundarnog pročišćavanja.
30.
Prema tome, relevantne presude valja razumjeti tako da je uzorkovanje prikladan dokaz za to da stanica za pročišćavanje zadovoljava uvjete iz Direktive o otpadnim vodama (
9
). Osim toga, moglo bi se shvatiti da je prema presudi Komisija/Italija za taj dokaz potreban određen minimalni broj uzoraka (
10
). U presudi Komisija/Grčka Sud je, međutim, samo prigovorio da izostanak redovitih uzoraka tijekom tri mjeseca između dovršetka stanice za pročišćavanje i rasprave onemogućava provjeru učinkovitosti pročišćavanja otpadnih voda (
11
). Također, u najnovijoj presudi Komisija/Portugal on je izričito utvrdio da je već jedan jedini uzorak dostatan za dokazivanje poštovanja članka 4. (
12
).
31.
Komisija bi se mogla suprotstaviti takvom dokazu. To se posebno odnosi na daljnje uzorke koji ne zadovoljavaju zahtjeve Direktive o otpadnim vodama ili izostanak redovitih uzoraka nakon prvog uspješnog uzorkovanja. Ona bi mogla također pokazati da je uzorak uzet pod okolnostima koje nisu reprezentativne za opterećenje otpadnih voda.
32.
U ovom je slučaju Portugal iznio, a što nije osporeno, da su Komisiji dostavljeni uzorci za razdoblje do studenoga 2015. iz kojih je proizlazila učinkovitost sekundarnog pročišćavanja.
33.
Komisija nije dovela u pitanje taj argument. Ona je u bitnome ustrajala na tome da je dostatan samo uzorak koji se odnosi na razdoblje dulje od godinu dana jer je samo to razdoblje dovoljno reprezentativno.
34.
Međutim, nije vidljivo zašto uzorci od travnja do studenoga na jednom mjestu u Algarveu nisu reprezentativni. Kao što je sama Komisija iznijela, tijekom turističke sezone tamo valja očekivati najveća opterećenja otpadnih voda. Valja naglasiti da turistička sezona jest obuhvaćena razdobljem uzorkovanja.
35.
Stoga valja zaključiti da se u međuvremenu aglomeracija Vila Real de Santo António uskladila s Direktivom. Slijedom toga, u tom pogledu više nije potrebna novčana kazna.
ii) Aglomeracija Matosinhos
36.
Prema podacima Portugala u aglomeraciji Matosinhos dosad nije izgrađena potrebna stanica za sekundarno pročišćavanje komunalnih otpadnih voda zbog problema u financiranju (
13
). U svojem odgovoru na repliku Portugal iznosi da su u međuvremenu ispunjene pretpostavke za izgradnju (
14
). S tim u svezi predočio je vremenski plan odvijanja građevinskih radova prema kojem bi oni trebali početi u prvoj polovici 2016. Cjelovito stavljanje u pogon stanice predviđeno je za drugu polovicu 2019 (
15
).
37.
Stoga iz vlastite tvrdnje Portugala proizlazi da presuda Komisija/Portugal (EU:C:2009:292) i u trenutku rasprave još nije bila u cijelosti izvršena. U tim okolnostima je nalaganje Portugalu da plati novčanu kaznu primjereno financijsko sredstvo kako bi se zajamčilo okončanje utvrđene povrede obveze i potpuno izvršenje presude (
16
).
b) Osnovni iznos novčane kazne
38.
Sud mora prilikom određivanja novčane kazne paziti da je ona u skladu s okolnostima i da je razmjerna utvrđenim povredama obveza kao i sposobnosti plaćanja dotične države članice (
17
).
39.
U okviru ocjene Suda za osiguranje prisilne prirode novčane kazne u odnosu na jedinstvenu i učinkovitu primjenu prava Unije kao glavne kriterije treba načelno razmotriti trajanje povrede, stupanj njezine težine i mogućnost plaćanja dotične države članice. Sud mora prilikom primjene tih kriterija posebno uzeti u obzir koje posljedice uzrokuje neizvršavanje obveza za javne i privatne interese i koliko je hitno da pojedina država članica izvrši svoje obveze (
18
).
40.
Komisija zahtijeva da se do potpunog izvršenja presude Komisija/Portugal (EU:C:2009:292) izrekne dnevna novčana kazna koja se izračunava kako slijedi: osnovni iznos novčane kazne koji je za sve države članice isti, odnosno 660 eura po danu, pomnoži se s koeficijentom težine utvrđenim na 3 (na skali od 1 do 20), koeficijentom trajanja 3 (na skali od 1 do 3) i faktorom „n” koji pokazuje sposobnost plaćanja Portugala, odnosno 3,40. Iz toga proizlazi iznos od 20196,00 eura po danu.
41.
Istina, kod izricanja financijskih sankcija Sud ne procjenjuje pojedinačne koeficijente, ali ipak se radi o smislenoj metodi kako bi se izračun sankcija učinio razumljivim. Stoga valja podrobnije raspraviti o prijedlogu Komisije.
i) Uzimanje u obzir sposobnosti plaćanja Portugala
42.
Prema sudskoj praksi Suda, treba uzeti u obzir nedavno kretanje BDP‑a države članice, kako je iskazano na dan ispitivanja činjenica od strane Suda (
19
). Stoga bi trebalo posegnuti za ažuriranim podacima koje je Komisija objavila u svojem priopćenju od 5. kolovoza 2015. (
20
). Shodno tomu, vrijednost faktora „n” za mogućnost plaćanja Portugala treba iznositi 3,35. S druge strane, jedinstveni osnovni iznos valja postaviti na 670 eura.
ii) Trajanje povrede
43.
Trajanje povrede obveze treba odrediti uzimajući u obzir trenutak u kojem Sud ocjenjuje činjenice. Nasuprot tomu nije mjerodavan trenutak u kojem je Komisija pokrenula postupak pred Sudom (
21
).
44.
Prema stajalištu Komisije, s obzirom na vrijeme proteklo od dana objave presude Komisija/Portugal (EU:C:2009:292), to jest gotovo sedam godina, trebalo bi radi uzimanja u obzir trajanja povrede primijeniti najviši koeficijent s vrijednošću 3.
45.
U prilog tomu ide to da, iako člankom 260. stavkom 1. UEFU‑a nije predviđeno razdoblje u kojem se presuda mora izvršiti, prema sudskoj praksi Suda to ipak treba odmah započeti i dovršiti u najkraćim mogućim rokovima (
22
).
46.
U tom je smislu Sud u dvije presude, koje su također donesene u vezi s nedostacima u prenošenju Direktive o otpadnim vodama, trajanje od gotovo osam godina smatrao „znatnim” (
23
), a trajanje od oko devet godina „prekomjernim” (
24
). On je to tako ocijenio iako je istodobno priznao da su zadaci koje je trebalo izvršiti zahtijevali duže razdoblje od više godina i da se izvršenje te presude moglo smatrati gotovo u cijelosti ostvarenim (
25
). U drugom slučaju u vezi s tom direktivom, pet godina je smatrao „više nego dovoljnim” za potpuno izvršenje presude (
26
).
47.
Novije presude Suda u drugim područjima također su u skladu s tim. Tako je on u nedavno donesenoj presudi u vezi s prenošenjem direktive u području gospodarenja otpadom trajanje od sedam godina označio kao „znatno” (
27
). U vezi s povratom potpore suprotne pravu Unije čak i trajanje od tri godine za Sud je predstavljalo dugo razdoblje (
28
).
48.
Nasuprot tomu, nije uvjerljiva tvrdnja Portugala prema kojoj bi primjena koeficijenta trajanja od 3 bila prikladna onda kada bi se moralo u cijelosti postupiti u skladu s presudom Komisija/Portugal (EU:C:2009:292), slijedom čega koeficijent s obzirom na stadij izvršenja presude ne bi smio premašiti vrijednost 1 za više od 90 % (
29
).
49.
Naime, Komisija točno navodi da je Portugal ovdje pomiješao kriterij trajanja povrede s kriterijem težine (
30
). Stupanj izvršenja izvorne presude uzima se u obzir kod ocjene težine povrede.
50.
Sve u svemu proizlazi da je koeficijent trajanja od 3 stoga primjeren.
iii) Težina povrede
51.
Naposljetku valja ocijeniti težinu povrede. U pogledu tog pitanja stajališta obiju stranaka osobito se jako razilaze.
52.
Komisija svoj prijedlog da se koeficijent težine postavi na vrijednost 3 od 20 zasniva na dva osnovna argumenta.
53.
Ona kao prvo upućuje na značenje odredbi prava Unije koje je Portugal povrijedio. Iz odredaba Direktive o otpadnim vodama proizlazi da ispuštanje nepročišćenih komunalnih otpadnih vode u prihvatne vode uzrokuje onečišćenje, koje značajno pogoršava kvalitetu takvih voda i s njima povezanih ekosustava. Prikupljanje i pročišćavanje svih komunalnih otpadnih voda aglomeracija s populacijskim ekvivalentom od preko 15000 stoga je od odlučne važnosti za kvalitetu prihvatnih voda, ekosustava kao i s obzirom na potpunu i pravilnu primjenu drugih direktiva (
31
).
54.
Kao drugo, Komisija se poziva na posljedice povrede kako za opći interes tako i za interese pojedinaca. Tako je zaštita okoliša i ljudskog zdravlja u općem interesu. Nepotpuno izvršenje presude Komisija/Portugal (EU:C:2009:292), međutim, skriva s tim u vezi visok rizik. Ograničena mogućnost građana da koriste čistu vodu i da se bave s time povezanim rekreativnim aktivnostima može osim toga utjecati na turistički sektor (
32
).
55.
U prilog stajalištu Komisije govori, kao što je Sud već naglasio, da nepoštovanje obveze iz članka 4. Direktive o otpadnim vodama, da se komunalne otpadne vode podvrgnu sekundarnom pročišćavanju, po samoj prirodi te obveze dovodi do mogućnosti izravnog dovođenja u opasnost zdravlja ljudi i nanošenja štete okolišu i treba ga načelno već zato smatrati osobito teškim (
33
).
56.
U tom smislu Sud je već odlučio da je povreda obveze osobito teška ako neizvršenje presude Suda može nanijeti štetu okolišu čije je očuvanje upravo jedan od ciljeva politike Unije u skladu s člankom 191. UFEU‑a (
34
).
57.
Portugal se, međutim, oštro protivi tvrdnji Komisije u pogledu aglomeracije Matosinhos. Upućuje na okolnost da su komunalne otpadne vode aglomeracije već danas podvrgnute primarnom pročišćavanju te se kvaliteti prihvatnih voda i povezanih ekosustava ne može prigovoriti (
35
). Osim toga protivi se tvrdnji o posljedicama za zdravlje stanovnika koje je iznijela Komisija (
36
). S obzirom na skoro potpuno izvršenje presude Komisija/Portugal (EU:C:2009:292), smatra da vrijednost koeficijenta težine ne može iznositi više od 1 (
37
).
58.
S tim u vezi Portugal se oslanja na dva argumenta. S jedne strane, aglomeracija Matosinhos ispunjava pretpostavke predviđene Direktivom o otpadnim vodama, u skladu s kojima sekundarno pročišćavanje komunalnih otpadnih voda može izostati. S druge strane, vode Matosinhosa izvanredne su kvalitete, a bojazan Komisije s obzirom na posljedice za okoliš i zdravlje je neutemeljena.
– Zahtjev sekundarnog pročišćavanja
59.
U pogledu prve točke Portugal navodi da se primarno pročišćene otpadne vode aglomeracije Matosinhosa ne ispuštaju u jezerske ili riječne vode, nego u krajnje nemirne morske vode s visokim sadržajem soli. U tim su okolnostima ispunjeni uvjeti iz članka 8. stavka 5. Direktive o otpadnim vodama, kojima je predviđena mogućnost primjene manje strožih pravila (
38
). Komisija je sama u zapisniku Vijeća u pogledu prihvaćanja Direktive o otpadnim vodama objasnila da se ta odredba primjenjuje na Portugal (
39
).
60.
Taj argument nije uvjerljiv već stoga što primjena članka 8. stavka 5. Direktive o otpadnim vodama prema njegovu sadržaju pretpostavlja pridržavanje određenog postupka. Dotična država članica mora Komisiji dostaviti odgovarajuću dokumentaciju na temelju koje ona donosi odluku. Kako, međutim, navodi Komisija, a što nije osporeno, sam Portugal je 1999. doduše zatražio primjenu upitne odredbe na aglomeraciju Matosinhos, ali taj je zahtjev kasnije ponovno povukao (
40
).
61.
Mora se, međutim, priznati da s obzirom na posebne uvjete u Matosinhosu, na temelju kojih ne treba unaprijed isključiti primjenu članka 8. stavka 5. Direktive o otpadnim vodama, valja očekivati manje štetan utjecaj na okoliš nego u drugim mjestima.
– Kvaliteta voda u Matosinhosu
62.
Osim toga Portugal navodi da je postojećim primarnim pročišćavanjem otpadnih voda postignuto smanjenje kemijske i biokemijske potražnje kisika za prosječno 42 do 43 %, što odgovara vrijednosti koja je više nego dvostruko veća od 20 %, kako se zahtijeva Direktivom o otpadnim vodama (
41
). Osim toga primarno pročišćene otpadne vode aglomeracije Matosinhos ispuštale su se u more putem podmorskog odvoda udaljenog više od 2 km od obale, što nema štetnog utjecaja na kvalitetu obalnih voda (
42
). Portugal upućuje dalje na redovito provođene analize vode za kupanje u Matosinhosu kojima je potvrđena njezina izvrsna kvaliteta (
43
). U tim okolnostima nema razloga za pretpostavku da je postojala opasnost za zdravlje stanovnika ili za turistički sektor (
44
). Štoviše, još temeljitije pročišćavanje komunalnih otpadnih voda objektivno ne bi bilo značajno za okoliš (
45
).
63.
Što se tiče smanjenja kemijske i biokemijske potražnje kisika, Portugal navodi da smanjenje za 20 % tako odgovara zahtjevima iz Direktive o otpadnim vodama u pogledu primarnog pročišćavanja otpadnih voda. Nasuprot tomu u Direktivi za sekundarno pročišćavanje se kao referentne vrijednosti navode smanjenja kemijske potražnje kisika za najmanje 75 %, a biokemijske potražnje kisika za 70 do 90 %. Te vrijednosti i dalje nisu postignute.
64.
Osim toga, iz podataka koje je Portugal predočio doduše proizlazi da je kvaliteta vode za kupanje u većini dijelova plaže Matosinhosa razvrstana kao „izvrsna”. Kvaliteta vode u dijelu „Azul‑Conchina”, u kojem se prema neosporenim podacima Komisije primarno pročišćene otpadne vode ispuštaju u more, ocijenjena je ipak samo kao „zadovoljavajuća”, a ona u dijelu „Matosinhos”, do kojeg se odmah nalazi gradsko područje Matosinhos, samo kao „dobra”. Time su, doduše, plaže u smislu Direktive 2006/7/EZ o kvaliteti vode za kupanje (
46
) još upotrebljive, ali izostanak izvrsne kvalitete upućuje na to da nedostatno pročišćavanje otpadnih voda štetno utječe na kvalitetu vode. Na području odmah uz izlaz štetan utjecaj bi mogao biti čak još mnogo jači.
65.
Budući da Portugal upućuje samo na izvanredne okolnosti kratkog trajanja koje nemaju veze s radom stanice za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda kao opravdanje za pad kvalitete vode za kupanje u oba dijela, to se čini neuvjerljivim jer ta razvrstavanja u navedenim dijelovima plaže postoje neprekidno već od 2012. Stoga se valja složiti s Komisijom da očito ima mogućnosti za poboljšanje. Ostvarenje sekundarnog pročišćavanja otpadnih voda može doprinijeti tom poboljšanju.
66.
Slijedom toga, valja zaključiti da iako na temelju neizvršenja presude Komisija/Portugal (EU:C:2009:292) doista ne nastaje ozbiljna šteta za okoliš, još uvijek postoji štetan utjecaj na okoliš, a osobito na plaže kod Matosinhosa.
– Daljnje otegotne i olakotne okolnosti
67.
Otegotnim valja usto ocijeniti to da s potpunim izvršenjem presude Komisija/Portugal (EU:C:2009:292), slijedom plana koji je Portugal predočio, valja računati tek 2019. Stoga se radi o zakašnjenju od gotovo 20 godina, s obzirom na to da se predmetna obveza u vidu podvrgavanja komunalnih otpadnih voda aglomeracije Matosinhos sekundarnom pročišćavanju trebala ispuniti najkasnije do 31. prosinca 2000. Prema sudskoj praksi trajanje nepoštovanja prava Unije dodatno povećava težinu povrede (
47
), iako je ta okolnost već ušla u odmjeravanje koeficijenta trajanja.
68.
S druge strane, valja uzeti u obzir napredak Portugala kod prenošenja Direktive o otpadnim vodama koji čak i Komisija priznaje (
48
).
69.
Tako s presudom Komisija/Portugal (EU:C:2009:292) valja uskladiti samo još jednu jedinu aglomeraciju. To je znatno manje od broja aglomeracija koje su izvorno obuhvaćene tom presudom, to jest 22. Izraženo u populacijskom ekvivalentu, preostaje još s Direktivom uskladiti populacijski ekvivalent od 287000, u odnosu na izvorni populacijski ekvivalent od 3243600. To odgovara razini prilagodbe većoj od 90 %. Prema tome Portugal je značajno smanjio daljnji štetni utjecaj na ljudsko zdravlje i okoliš koji proizlazi iz povrede utvrđene u presudi Komisija/Portugal (EU:C:2009:292).
70.
S obzirom na prethodna razmatranja trebalo bi stoga primijeniti koeficijent težine od 1,5.
iv) Međuzaključak
71.
Na temelju osnovnog iznosa od 670 eura po danu i njegova umnoška s koeficijentom težine od 1,5, koeficijentom trajanja od 3 i faktorom „n” od 3,35 proizlazi dnevna novčana kazna u visini od 10100,25 eura. Čini se primjerenim da se taj iznos zaokruži na 10000 eura.
c) Mogućnost postupnog smanjivanja novčane kazne
72.
Komisija predlaže da se kod određivanja novčane kazne uzme u obzir napredak koji će Portugal ubuduće ostvariti kod izvršenja presude Komisija/Portugal (EU:C:2009:292) tako da se novčana kazna smanji ovisno o broju populacijskog ekvivalenta koji je usklađen s Direktivom.
73.
Portugal se također zalaže za degresivnu novčanu kaznu. Međutim, upućuje na to da je u slučaju aglomeracije Matosinhos navodna povreda ograničena na to da se omogući sekundarno pročišćavanje komunalnih otpadnih voda. Stoga napredak u odgovarajućim građevinskim radovima mora biti relevantan za postupno smanjivanje novčane kazne (
49
). Način postupanja prema prijedlogu Komisije Portugal ne smatra ostvarivim ni mogućim u ovom slučaju jer se tek nakon zaključenja građevinskih radova komunalne otpadne vode mogu podvrgnuti sekundarnom pročišćavanju. Nasuprot tomu sukcesivno smanjivanje odnosnog populacijskog ekvivalenta nije moguće (
50
).
74.
Prema sudskoj praksi Suda za jamstvo potpunog izvršenja presude mora se zahtijevati cijela novčana kazna sve dok država članica ne poduzme sve mjere potrebne za okončanje utvrđene povrede. U nekim se specifičnim slučajevima ipak može predvidjeti sankcija koja uzima u obzir mogući napredak koji će država članica ostvariti u izvršenju svojih obveza (
51
). To odgovara načelu proporcionalnosti jer nastavljanje cijele novčane kazne neovisno o napretku kod izvršenja prve presude ne bi više bilo prikladno te bi stoga u odnosu na utvrđenu povredu bilo neproporcionalno (
52
).
75.
U tom smislu Sud je već više puta izrekao degresivne novčane kazne. Ti su se slučajevi u velikom broju odnosili na kvalitetu vode za kupanje (
53
), povrat velikog broja potpora na temelju nacionalnog propisa o potporama (
54
) ili stavljanja izvan upotrebe i sanacije nezakonitih odlagališta otpada (
55
). S druge strane, on je na taj način postupio i u dva slučaja koji strukturno odgovaraju ovom slučaju jer se također radilo o primarnom odnosno sekundarnom pročišćavanju komunalnih otpadnih voda (
56
).
76.
Nasuprot tvrdnji Portugala, napredak u gradnji stanice za sekundarno pročišćavanje za Matosinhos ipak se ne može isticati radi postupnog smanjenja novčane kazne. Naime, tek kad se osigura da je dodatni populacijski ekvivalent stvarno usklađen s Direktivom, može biti riječi o daljnjem izvršenju presude Komisija/Portugal (EU:C:2009:292) i pridržavanju zahtjeva iz članka 4. Direktive o otpadnim vodama. Sam napredak građevinskih radova, pa makar i tako velikog opsega, ne dovodi do smanjenja opterećenja okoliša koje se očekuje tek nakon stavljanja u pogon stanice za sekundarno pročišćavanje. Kao što je Sud odlučio u odnosu na Belgiju i Grčku, za smanjenje novčane kazne može stoga biti relevantan samo pad populacijskog ekvivalenta koji nije usklađen s direktivom (
57
). U odnosu na Luksemburg, gdje su još dvije stanice u izgradnji, Sud je čak odbio bilo kakvo smanjenje novčane kazne prije nego što se obje stanice dovrše (
58
). Odobriti Portugalu smanjenje novčane kazne već zbog napretka u izgradnji predstavljalo bi povlašteni tretman u odnosu na te druge države članice.
77.
Budući da sam Portugal navodi da sukcesivno povećanje populacijskog ekvivalenta usklađenog s Direktivom i s time povezno smanjenje opterećenja okoliša u slučaju aglomeracije Matosinhos nisu mogući, trebalo bi stoga izreći fiksnu novčanu kaznu.
d) Međuzaključak
78.
Slijedom toga, Portugalskoj Republici treba naložiti da Europskoj komisiji na račun „Vlastita sredstva Europske unije” plaća dnevnu novčanu kaznu u visini od 10000 eura sve do potpunog izvršenja presude Komisija/Portugal (EU:C:2009:292).
2. Paušalni iznos
79.
Prema sudskoj praksi Suda, osim novčane kazne može se odrediti i paušalni iznos (
59
). To u svakom pojedinačnom slučaju mora ovisiti o svim relevantnim aspektima koji se odnose kako na značajke utvrđenih povreda obveza tako i na stav države članice koja je pogođena postupkom pokrenutim na temelju članka 260. UFEU‑a. Ta odredba dodjeljuje Sudu široku diskrecijsku ovlast kod odlučivanja o tome ima li razloga za određivanje jedne takve sankcije (
60
).
80.
Komisija predlaže da se za izračun paušalnog iznosa koristi metoda koja se sastoji od toga da se fiksni osnovni iznos od 220 eura po danu pomnoži s koeficijentom težine i faktorom „n”, koji po iznosu odgovara vrijednostima za izračun novčane kazne, kao i s brojem dana proteklih od prve presude.
81.
Ako se ti podaci aktualiziraju u skladu s mojim prijedlogom za novčanu kaznu koju treba odrediti Portugalu, na temelju osnovnog iznosa od 220 eura, faktora „n” od 3,35 i koeficijenta težine od 1,5 (
61
) dobiva se osnovni iznos od 1105,50 eura. S obzirom na to da će na dan iznošenja ovog mišljenja proći 2485 dana od objave presude Komisija/Portugal (EU:C:2009:292), dobiva se paušalni iznos od 2747167,50 eura. Ako se presuda objavi oko tri mjeseca nakon iznošenja mišljenja, moguće je odrediti paušalni iznos od 2846662,50 eura.
82.
O primjerenosti tog iznosa valja doduše ipak još pobliže raspraviti.
83.
Prije svega valja kao otegnutu okolnost uzeti u obzir da iako se aglomeracija Vila Real de Santo António u međuvremenu uskladila s Direktivom, i s obzirom na tu aglomeraciju treba u okviru ovog postupka utvrditi povredu obveze (
62
).
84.
Uz određivanje paušalnog iznosa valja prema sudskoj praksi uzeti u obzir „držanje” dotične države članice (
63
).
85.
S tim u vezi valja uzeti u obzir da Komisija prigovara Portugalu da je ozbiljno zanemario vremenske rasporede koje je sam predložio (
64
).
86.
S druge strane, u prilog Portugalu ide trajna suradnja koja postoji između njegovih tijela i Komisije kao i informacije koje su njegova tijela dostavila Komisiji.
87.
Kod određivanja paušalnog iznosa u obzir se uzimaju propusti u suradnji s Komisijom (
65
). Kao što proizlazi iz spisa, nakon objave presude Komisija/Portugal (EU:C:2009:292) uslijedila je intenzivna komunikacija između Komisije i portugalskih tijela. Komisija također ne prigovara samom držanju Portugala kod davanja odgovora. Međutim, točan je prigovor Komisije da se Portugal opetovano nije pridržavao vlastitih vremenskih rasporeda. Tako je dovršenje stanice za pročišćavanje otpadnih voda za Matosinhos bilo najavljeno uzastopce za prosinac 2011. (
66
), travanj 2013. (
67
), prosinac 2013. (
68
) i konačno 2017. (
69
). Prema najnovijem rasporedu koji je Portugal predočio stanica treba biti stavljena u pogon tek u drugoj polovici 2019. (
70
). Na sličan je način najavljeno da će se aglomeracija Vila Real de Santo António uskladiti s Direktivom prije kraja 2010. To se zapravo produljilo sve do 2015.
88.
Komisija usto protiv Portugala ističe velik broj postupaka zbog povreda obveze koji su čak doveli do presuda Suda u području pročišćavanja komunalnih otpadnih voda. To upućuje na opetovano protupravno postupanje, i to u sektoru u kojem su posljedice za zdravlje i okoliš osobito važne (
71
).
89.
Prema sudskoj praksi Suda ponavljanje povreda u određenom području od strane države članice može upućivati na to da za učinkovito sprečavanje budućeg ponavljanja određenih povreda prava Unije treba donijeti mjeru s odvraćajućim učinkom, poput nalaganja isplate paušalnog iznosa (
72
). Osim presude Komisija/Portugal (EU:C:2009:292) protiv Portugala je ustvari presuđeno još četiri puta jer nije ispunio svoje obveze iz Direktive o otpadnim vodama (
73
).
90.
Uzimajući u obzir prethodna razmatranja, predlažem da se Portugalskoj Republici odredi paušalni iznos od tri milijuna eura.
V – Troškovi
91.
U skladu s člankom 138. stavkom 1. Poslovnika, svakoj stranci koja ne uspije u postupku nalaže se snošenje troškova.
92.
Komisija je zatražila da se Portugalu naloži plaćanje i utvrdi povreda obveze na temelju Ugovora. Ta je okolnost prema sudskoj praksi dovoljna da se Portugalu naloži snošenje troškova postupka (
74
), iako Komisija nije uspjela sa svojim zahtjevom u dijelu u kojem je njime predviđeno izricanje veće novčane kazne i paušalnog iznosa.
VI – Zaključak
93.
Uzimajući u obzir sva prethodna razmatranja, predlažem Sudu da odluči kako slijedi:
1.
Portugalska Republika povrijedila je svoje obveze koje ima na temelju članka 260. stavka 1. UFEU‑a jer do 21. travnja 2014., kada je istekao rok koji je odredila Europska komisija, nije poduzela sve potrebne mjere za izvršenje presude Komisija/Portugal (C‑530/07, EU:C:2009:292).
2.
Portugalskoj Republici nalaže se da Europskoj komisiji na račun „Vlastiti izvori Europske unije” uplati dnevnu novčanu kaznu u visini od 10000 eura sve do potpunog izvršenja presude Komisija/Portugal (EU:C:2009:292).
3.
Portugalskoj Republici nalaže se da Europskoj komisiji na račun „Vlastita sredstva Europske unije” uplati paušalni iznos u visini od tri milijuna eura.
4.
Portugalskoj Republici nalaže se snošenje troškova postupka.
(
1
)	Izvorni jezik: njemački
(
2
)	Direktiva Vijeća od 21. svibnja 1991. o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda (SL 1991., L 135, str. 40.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1.. str. 5.), kako je izmijenjena Direktivom Komisije 98/15/EZ od 27. veljače 1998. (SL 1998., L 67, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1., str. 22.).
(
3
)	Presude Komisija/Španjolska (C‑610/10, EU:C:2012:781, t. 67.), Komisija/Češka Republika (C‑241/11, EU:C:2013:423, t. 23.), Komisija/Belgija (C‑533/11, EU:C:2013:659, t. 32.), Komisija/Grčka (C‑378/13, EU:C:2014:2405, t. 27.) i Komisija/Grčka (C‑167/14, EU:C:2015:684, t. 29.)
(
4
)	Presude Komisija/Grčka (C‑369/07, EU:C:2009:428, t. 140.) i Komisija/Italija (C‑367/14, EU:C:2015:611, t. 85.)
(
5
)	Presude Komisija/Italija (C‑496/09, EU:C:2011:740, t. 36.), Komisija/Španjolska (C‑184/11, EU:C:2014:316, t. 58.), Komisija/Italija (C‑196/13, EU:C:2014:2407, t. 86.) i Komisija/Italija (C‑367/14, EU:C:2015:611, t. 86.)
(
6
)	Presude Komisija/Portugal (C‑70/06, EU:C:2008:3, t. 34.), Komisija/Grčka (C‑369/07, EU:C:2009:428, t. 112.), Komisija/Italija (C‑496/09, EU:C:2011:740, t. 37.), Komisija/Belgija (C‑533/11, EU:C:2013:659, t. 64.) i Komisija/Italija (C‑367/14, EU:C:2015:611, t. 87.)
(
7
)	Presude Komisija/Grčka (C‑369/07, EU:C:2009:428, t. 59.), Komisija/Italija (C‑496/09, EU:C:2011:740, t. 42.), Komisija/Luksemburg (C‑576/11, EU:C:2013:773, t. 43.), Komisija/Italija (C‑196/13, EU:C:2014:2407, t. 87.), Komisija/Grčka (C‑167/14, EU:C:2015:684, t. 47.)
(
8
)	Točke 18. i 22. odgovora na repliku
(
9
)	Presude Komisija/Italija (C‑565/10, EU:C:2012:476, t. 37. i 38.), Komisija/Grčka (C‑167/14, EU:C:2015:684, t. 48.) i Komisija/Portugal (C‑398/14, EU:C:2016:61, t. 39.)
(
10
)	Presuda Komisija/Italija (C‑565/10, EU:C:2012:476, t. 38.)
(
11
)	Presuda Komisija/Grčka (C‑167/14, EU:C:2015:684, t. 48.)
(
12
)	Presuda Komisija/Portugal (C‑398/14, EU:C:2016:61, t. 39.)
(
13
)	Vidjeti dopis portugalskih vlasti od 23. travnja 2014. kojim je odgovoreno na opomenu Komisije od 21. veljače 2015. (Prilog A 11 tužbi).
(
14
)	Točka 31. odgovora na repliku
(
15
)	Točka 32. i Prilog D 2 odgovoru na repliku
(
16
)	Presude Komisija/Italija (C‑496/09, EU:C:2011:740, t. 45.), Komisija/Španjolska (C‑610/10, EU:C:2012:781, t. 114.), Komisija/Belgija (C‑533/11, EU:C:2013:659, t. 66.), Komisija/Belgija (C‑576/11, EU:C:2013:773, t. 45.), Komisija/Italija (C‑196/13, EU:C:2014:2407, t. 94.), Komisija/Grčka (C‑167/14, EU:C:2015:684, t. 49.)
(
17
)	Presude Komisija/Belgija (C‑533/11, EU:C:2013:659, t. 68.), Komisija/Luksemburg (C‑576/11, EU:C:2013:773, t. 46.), Komisija/Grčka (C‑378/13, EU:C:2014:2405, t. 52.), Komisija/Italija (C‑196/13, EU:C:2014:2407, t. 95.), Komisija/Grčka (C‑167/14, EU:C:2015:684, t. 52.)
(
18
)	Presude Komisija/Grčka (C‑369/07, EU:C:2009:428, t. 114. i 115.), Komisija/Italija (C‑496/09, EU:C:2011:740, t. 56. i 57.), Komisija/Španjolska (C‑610/10, EU:C:2012:781, t. 118. i 119.), Komisija/Belgija (C‑533/11, EU:C:2013:659, t. 69.), Komisija/Italija (C‑196/13, EU:C:2014:2407, t. 97.), Komisija/Grčka (C‑167/14, EU:C:2015:684, t. 54.)
(
19
)	Presude Komisija/Irska (C‑279/11, EU:C:2012:834, t. 78.), Komisija/Grčka (C‑378/13, EU:C:2014:2405, t. 58.), Komisija/Italija (C‑196/13, EU:C:2014:2407, t. 104.), Komisija/Grčka (C‑167/14, EU:C:2015:684, t. 60.)
(
20
)	C(2015) 5511 final
(
21
)	Presude Komisija/Portugal (C‑70/06, EU:C:2008:3, t. 45.), Komisija/Španjolska (C‑610/10, EU:C:2012:781, t. 120.), Komisija/Grčka (C‑378/13, EU:C:2014:2405, t. 57.) i Komisija/Italija (C‑196/13, EU:C:2014:2407, t. 102.)
(
22
)	Presude Komisija/Španjolska (C‑278/01, EU:C:2003:635, t. 27.), Komisija/Irska (C‑374/11, EU:C:2012:827, t. 21.), Komisija/Portugal (C‑76/13, EU:C:2014:2029, t. 57.) i Komisija/Italija (C‑367/14, EU:C:2015:611, t. 95.)
(
23
)	Presuda Komisija/Grčka (C‑167/14, EU:C:2015:684, t. 59.)
(
24
)	Presuda Komisija/Belgija (C‑533/11, EU:C:2013:659, t. 54.)
(
25
)	Vidjeti presudu Komisija/Belgija (C‑533/11, EU:C:2013:659, t. 54.).
(
26
)	Presuda Komisija/Belgija (C‑576/11, EU:C:2013:773, t. 52.)
(
27
)	Presuda Komisija/Italija (C‑196/13, EU:C:2014:2407, t. 103.)
(
28
)	Presuda Komisija/Italija (C‑367/14, EU:C:2015:611, t. 98.)
(
29
)	Vidjeti t. 73. odgovora na tužbu i t. 59. odgovora na repliku.
(
30
)	Točka 46. replike
(
31
)	Vidjeti t. 25. do 32. tužbe.
(
32
)	Vidjeti t. 35. do 37. tužbe.
(
33
)	Presuda Komisija/Grčka (C‑167/14, EU:C:2015:684, t. 55.)
(
34
)	Presude Komisija/Irska (C‑279/11, EU:C:2012:834, t. 72.), Komisija/Belgija (C‑533/11, EU:C:2013:659, t. 56.)
(
35
)	Točke 21. i 23. odgovora na tužbu
(
36
)	Točka 25. odgovora na tužbu
(
37
)	Točka 71. odgovora na tužbu
(
38
)	Točke 27. i 32. odgovora na tužbu
(
39
)	Točka 29. odgovora na tužbu
(
40
)	Vidjeti t. 21. i Prilog C 2 replike.
(
41
)	Točka 23. odgovora na tužbu
(
42
)	Točka 33. odgovora na tužbu
(
43
)	Vidjeti t. 28. odgovora na repliku i t. 33. i 34. odgovora na tužbu.
(
44
)	Točka 34. odgovora na tužbu
(
45
)	Točka 27. odgovora na repliku
(
46
)	Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 15. veljače 2006. o upravljanju kvalitetom vode za kupanje i stavljanju izvan snage Direktive 76/160/EEZ (SL 2006., L 64, str. 37.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 6., str. 179.)
(
47
)	Vidjeti presudu Komisija/Irska (C‑374/11, EU:C:2012:827, t. 38.).
(
48
)	Vidjeti presudu Komisija/Grčka (C‑167/14, EU:C:2015:684, t. 58.).
(
49
)	Točka 47. odgovora na tužbu
(
50
)	Točka 41. i sljedeće odgovora na repliku
(
51
)	Presude Komisija/Grčka (C‑378/13, EU:C:2014:2405, t. 60.), Komisija/Italija (C‑196/13, EU:C:2014:2407, t. 106.) i Komisija/Grčka (C‑167/14, EU:C:2015:684, t. 62.). Vidjeti u tom smislu i presudu Komisija/Španjolska (C‑278/01, EU:C:2003:635, t. 43. do 51.), Komisija/Italija (C‑496/09, EU:C:2011:740, t. 47. do 55.) i Komisija/Belgija (C‑533/11, EU:C:2013:659, t. 73. i sljedeće)
(
52
)	Vidjeti presude Komisija/Španjolska (C‑278/01, EU:C:C2003:635, t. 48. i sljedeće) i Komisija/Italija (C‑496/09, EU:C:2011:740, t. 49.).
(
53
)	Presuda Komisija/Španjolska (C‑278/01, EU:C:2003:635)
(
54
)	Presuda Komisija/Italija (C‑496/09, EU:C:2011:740)
(
55
)	Presude Komisija/Grčka (C‑378/13, EU:C:2014:2405) i Komisija/Italija (C‑196/13, EU:C:2014:2407)
(
56
)	Presude Komisija/Belgija (C‑533/11, EU:C:2013:659) i Komisija/Grčka (C‑167/14, EU:C:2015:684)
(
57
)	Vidjeti presude Komisija/Belgija (C‑533/11, EU:C:2013:659, t. 73.) i Komisija/Grčka (C‑167/14, EU:C:2015:684, t. 66.).
(
58
)	Presuda Komisija/Luksemburg (C‑576/11, EU:C:2013:773)
(
59
)	Presude Komisija/Grčka (C‑369/07, EU:C:2009:428, t. 143.), Komisija/Španjolska (C‑610/10, EU:C:2012:781, t. 140.), Komisija/Grčka (C‑378/13, EU:C:2014:2405, t. 71.), Komisija/Italija (C‑196/13, EU:C:2014:2407, t. 113.) i Komisija/Grčka (C‑167/14, EU:C:2015:684, t. 72.)
(
60
)	Presude Komisija/Belgija (C‑533/11, EU:C:2013:659, t. 50. i sljedeće), Komisija/Grčka (C‑378/13, EU:C:2014:2405, t. 73.), Komisija/Italija (C‑196/13, EU:C:2014:2407, t. 114.) i Komisija/Grčka (C‑167/14, EU:C:2015:684, t. 73.)
(
61
)	Vidjeti t. 70. ovog mišljenja.
(
62
)	Vidjeti t. 17. i 19. ovog mišljenja.
(
63
)	Vidjeti dokaze u bilješci 60.
(
64
)	Točka 45. tužbe
(
65
)	Vidjeti presudu Komisija/Grčka (C‑407/09, EU:C:2011:196, t. 33.).
(
66
)	Dopis od 16. veljače 2010., Prilog A 4 tužbi
(
67
)	Dopis od 6. listopada 2010., Prilog A 5 tužbi
(
68
)	Dopis od 12. prosinca 2011., Prilog A 7 tužbi
(
69
)	Dopis od 23. travnja 2014., Prilog A 11 tužbi
(
70
)	Točka 32. i Prilog D 2 odgovoru na repliku
(
71
)	Točka 50. tužbe
(
72
)	Presude Komisija/Francuska (C‑121/07, EU:C:2008:695, t. 69.), Komisija/Italija (C‑496/09, EU:C:2011:740, t. 90.), Komisija/Španjolska (C‑184/11, EU:C:2014:316, t. 78.) i Komisija/Irska (C‑279/11, EU:C:2012:834, t. 70.)
(
73
)	Presude Komisija/Portugal (C‑233/07, EU:C:2008:271), Komisija/Portugal (C‑526/09, EU:C:2010:734) i Komisija/Portugal (C‑220/10, EU:C:2011:558) i Komisija/Portugal (C‑398/14, EU:C:2016:61)
(
74
)	Presude Komisija/Grčka (C‑378/13, EU:C:2014:2405, t. 81.), Komisija/Italija (C‑196/13, EU:C:2014:2407, t. 122.), Komisija/Švedska (C‑243/13, EU:C:2014:2413, t. 68.) i Komisija/Grčka (C‑167/14, EU:C:2015:684, t. 81.)