62022CJ0225_RES
Predmet C-225/22
„R” S. A.
protiv AW „T” sp. z o.o.,
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Apelacyjny w Krakowie, Poljska)
Presuda Suda (četvrto vijeće) od 4. rujna 2025.
„Zahtjev za prethodnu odluku – Vladavina prava – Neovisnost sudaca – Članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU‑a – Djelotvorna sudska zaštita u područjima obuhvaćenima pravom Unije – Nacionalni propisi i sudska praksa kojima se nacionalnim sudovima zabranjuje da dovode u pitanje legitimnost sudova i ustavnih tijela odnosno da utvrđuju ili ocjenjuju zakonitost imenovanja njihovih sudaca – Provjera, koju provodi niži sud, ispunjava li viši sud zahtjeve koji se odnose na jamstvo u pogledu zakonom prethodno ustanovljenog neovisnog i nepristranog suda – Izba Kontroli Nadzwyczajnej i Spraw Publicznych (Vijeće za izvanrednu kontrolu i javne poslove) Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud, Poljska) – Tijelo koje nije zakonom prethodno ustanovljeni neovisni i nepristrani sud – Nadređenost prava Unije – Mogućnost da se sudsku odluku smatra nepostojećom”
Države članice – Obveze – Uspostava pravnih lijekova potrebnih za osiguranje djelotvorne sudske zaštite – Poštovanje načela neovisnosti sudaca – Pravo na zakonom prethodno ustanovljeni neovisni i nepristrani sud – Nadređenost i izravan učinak prava Unije – Nacionalni propis i ustavna sudska praksa kojima se nacionalnom sucu nalaže da postupi u skladu s odlukom koju je donio sastav višeg suda – Sastav koji uključuje suce koji ne ispunjavaju zahtjeve u pogledu neovisnosti, nepristranosti i prethodne ustanovljenosti zakonom – Nacionalni propis kojim se nacionalnog suca sprečava da provjeri pravilnost navedenog sastava – Nedopuštenost
(čl. 19. st. 1. drugi podst. UEU-a; Povelja Europske Unije o temeljnim pravima, čl. 47.)
(t. 44., 47., 53., 55.-58., 62., 63., t. 1. izreke)
Države članice – Obveze – Uspostava pravnih lijekova potrebnih za osiguranje djelotvorne sudske zaštite – Poštovanje načela neovisnosti sudaca – Pravo na zakonom prethodno ustanovljeni neovisni i nepristrani sud – Obveze nacionalnih sudova – Odluka sudskog tijela posljednjeg stupnja koje ne ispunjava zahtjeve u pogledu neovisnosti, nepristranosti i prethodne ustanovljenosti zakonom – Vraćanje predmeta nižem sudu na ponovno odlučivanje – Obveza da se ta odluka smatra nepostojećom – Uvjet
(čl. 19. st. 1. drugi podst. UEU-a; Povelja Europske Unije o temeljnim pravima, čl. 47.)
(t. 66.-70., t. 2. izreke)
Kratak prikaz
Nakon što mu je Sąd Apelacyjny w Krakowie (Žalbeni sud u Krakovu, Poljska) uputio zahtjev za prethodnu odluku, Sud se izjašnjava o učincima odluke koju je donijelo sudsko tijelo koje nema svojstvo zakonom prethodno ustanovljenog neovisnog i nepristranog suda u smislu članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU-a.
U listopadu 2021., odlučujući povodom izvanrednog pravnog lijeka, Izba Kontroli Nadzwyczajnej i Spraw Publicznych (Vijeće za izvanrednu kontrolu i javne poslove, Poljska) Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud, Poljska) ukinula je presudu iz 2006. koja je postala pravomoćna te je predmet o kojem je riječ vratila na ponovno odlučivanje sudu koji je uputio zahtjev.
U tom kontekstu taj sud smatra da, zbog nepravilnosti u postupku imenovanja sudaca Vijeća za izvanrednu kontrolu i javne poslove, taj sastav nije zakonom ustanovljen sud u smislu prava Unije. Slijedom navedenog, valja ispitati učinke odluke takvog tijela.
Međutim, sud koji je uputio zahtjev primjećuje da mu se odlukama Trybunała Konstytucyjnog (Ustavni sud, Poljska) i nacionalnim odredbama (
1
) zabranjuje da ocijeni pravilnost imenovanja sudaca i da stoga provjeri može li se Vijeće za izvanrednu kontrolu i javne poslove kvalificirati kao zakonom prethodno ustanovljeni neovisni i nepristrani sud. Pitajući se o usklađenosti te ustavne sudske prakse i tog nacionalnog zakonodavstva s člankom 19. stavkom 1. drugim podstavkom UEU-a u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja), sud koji je uputio zahtjev pita Sud može li ih izuzeti iz primjene i odluku iz listopada 2021. smatrati nepostojećom.
Ocjena Suda
Kao prvo, u pogledu zabrane ispitivanja pravilnosti imenovanja sudaca sastava Vrhovnog suda, Sud smatra da se članku 19. stavku 1. drugom podstavku UEU-a, u vezi s člankom 47. Povelje, kao i načelu nadređenosti prava Unije protive propis države članice i ustavna sudska praksa kojima se nacionalnom sucu nalaže da postupi u skladu s odlukom koju je donio viši sud kada taj nacionalni sudac utvrdi, na temelju odluke Suda, da jedan ili više sudaca tog sastava ne ispunjavaju zahtjeve neovisnosti, nepristranosti i prethodne ustanovljenosti zakonom te ga sprečava da provjeri pravilnost sastava navedenog sastava suda.
U ovom slučaju Sud ističe da je odluku iz 2021. kojom se nalaže ponovno odlučivanje donijelo tijelo posljednjeg stupnja čije je svojstvo suda Sud isključio u presudi Krajowa Rada Sądownictwa (Ostanak suca na dužnosti) (
2
) jer to tijelo ne ispunjava uvjete neovisnosti, nepristranosti i prethodne ustanovljenosti zakonom u smislu članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU-a. U skladu s načelom nadređenosti prava Unije i učincima takve odluke Suda, sud tu okolnost ne može zanemariti. Stoga je na sudu koji je uputio zahtjev da u konačnici provjeri jesu li suci koji su činili sastav Vijeća za izvanrednu kontrolu i javne poslove koji je donio presudu iz 2021. bili imenovani u istim okolnostima poput onih u kojima su bila imenovana tri suca u sastavu tijela koje je uputilo zahtjev u predmetu u kojem je bila donesena presuda Krajowa Rada Sądownictwa (Ostanak suca na dužnosti).
U tom pogledu, međutim, iz spisa kojim Sud raspolaže proizlazi da je pet sudaca, koji su zajedno s dvama sucima porotnicima, činili sastav tog vijeća u glavnom predmetu, imenovano istog dana i u istim okolnostima poput onih u sastavu tijela koje je uputilo zahtjev u predmetu u kojem je bila donesena navedena presuda. Međutim, prisutnost unutar tijela o kojemu je riječ samo jednog suca imenovanog u istim okolnostima poput onih iz tog predmeta, dovoljna je da se tom tijelu ne prizna svojstvo zakonom prethodno ustanovljenog neovisnog i nepristranog suda.
Osim toga, kad je riječ o nacionalnim odredbama i odlukama Ustavnog suda kojima se sud koji je uputio zahtjev sprečava da provjeri ispunjava li neko drugo tijelo zahtjeve prava Unije koji se odnose na jamstvo u pogledu zakonom prethodno ustanovljenog neovisnog i nepristranog suda, Sud je već utvrdio da te odredbe nisu u skladu s pravom Unije (
3
). Isti zaključak treba izvesti kad je riječ o odlukama Ustavnog suda, koje imaju doseg sličan dosegu tih odredbi.
Kao drugo, u pogledu učinaka odluke koju je donijelo tijelo koje ne ispunjava zahtjeve neovisnosti, nepristranosti i prethodne ustanovljenosti zakonom, Sud smatra da, u situaciji u kojoj je na temelju odluke Suda utvrđeno da sudsko tijelo posljednjeg stupnja ne ispunjava te zahtjeve, odluku koju je donijelo takvo tijelo, kojom se dotični predmet vraća nižem sudu na ponovno odlučivanje, treba smatrati nepostojećom, kada je s obzirom na predmetnu postupovnu situaciju takva posljedica neophodna kako bi se osigurala nadređenost prava Unije.
U tom se pogledu ne može učinkovito pozvati ni na kakav razlog koji se temelji na načelu pravne sigurnosti ili je povezan s navodnom pravomoćno presuđenom stvari kako bi se spriječilo sud da takvu odluku smatra nepostojećom. Međutim, iz spisa proizlazi da je takva posljedica u glavnom predmetu neophodna, s obzirom na to da je, iako je presuda iz listopada 2021. pravomoćna, taj predmet vraćen sudu koji je uputio zahtjev na ponovno odlučivanje. Stoga u tim okolnostima sud koji je uputio zahtjev tu presudu mora smatrati nepostojećom.
(
1
)	Na temelju članka 42.a stavka 2. ustawe – Prawo o ustroju sądów powszechnych (Zakon o organizaciji redovnih sudova) od 27. srpnja 2001. (Dz. U. br. 98, poz. 1070.), kako je izmijenjena ustawom o zmianie ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych, ustawy o Sądzie Najwyższym oraz niektórych innych ustaw (Zakon o izmjeni Zakona o organizaciji redovnih sudova, Zakona o Vrhovnom sudu i određenih drugih zakona) od 20. prosinca 2019. (Dz. U. iz 2020., poz. 190.), „[r]edovni sud ili neko drugo tijelo vlasti ne može utvrđivati niti ocjenjivati zakonitost imenovanja suca […]”. Usto, članak 107. stavak 1. tog zakona kao stegovnu povredu određuje dovođenje u pitanje, od strane suca, među ostalim, valjanosti imenovanja drugog suca ili mandata ustavnog tijela Republike Poljske.
(
2
)	Presuda od 21. prosinca 2023.Krajowa Rada Sądownictwa (Ostanak suca na dužnosti) (C-718/21, EU:C:2023:1015)
(
3
)	Presuda od 5. lipnja 2023., Komisija/Poljska (Neovisnost i privatan život sudaca), (C-204/21, EU:C:2023:442)