62019TJ0526
BENDROJO TEISMO (penktoji išplėstinė kolegija) SPRENDIMAS
2024 m. lapkričio 27 d. (
*1
)
„Energija – Gamtinių dujų vidaus rinka – Direktyva (ES) 2019/692 – Direktyvos 2009/73/EB dalinis pakeitimas – Teisinis saugumas – Vienodas požiūris – Proporcingumas – Piktnaudžiavimas įgaliojimais – Procedūriniai pažeidimai“
Byloje T‑526/19 RENV
Nord Stream 2 AG, įsteigta Šteinhauzene (Šveicarija), atstovaujama advokatų T. Winter ir K. Hobér,
ieškovė,
prieš
Europos Parlamentą, atstovaujamą A. Tamás, O. Denkov ir J. Etienne,
ir
Europos Sąjungos Tarybą, atstovaujamą K. Pavlaki, L. Vétillard ir A. Jensen,
atsakovus,
palaikomus
Estijos Respublikos, atstovaujamos M. Kriisa,
taip pat
Latvijos Respublikos, atstovaujamos K. Pommere,
taip pat
Lietuvos Respublikos, atstovaujamos K. Dieninio, R. Dzikovič, S. Grigonio ir V. Kazlauskaitės-Švenčionienės,
taip pat
Lenkijos Respublikos, atstovaujamos B. Majczyna, K. Rudzińska, S. Żyrek ir M. Rzotkiewicz,
ir
Europos Komisijos, atstovaujamos O. Beynet ir B. De Meester,
įstojusių į bylą šalių,
BENDRASIS TEISMAS (penktoji išplėstinė kolegija),
kurį sudaro pirmininkas M. van der Woude, teisėjai J. Svenningsen (pranešėjas), C. Mac Eochaidh, J. Martín y Pérez de Nanclares ir M. Stancu,
posėdžio sekretorė I. Kurme, administratorė,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
atsižvelgęs į 2022 m. liepos 12 d. Teisingumo Teismo sprendimą
įvykus 2024 m. balandžio 11 d. posėdžiui,
priima šį
Sprendimą
1
SESV 263 straipsniu grindžiamu ieškiniu bendrovė Nord Stream 2 AG prašo panaikinti 2019 m. balandžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą (ES) 2019/692, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2009/73/EB dėl gamtinių dujų vidaus rinkos bendrųjų taisyklių (OL L 117, 2019, p. 1, toliau – ginčijama direktyva).
I. Ginčo aplinkybės
A. Direktyva 2009/73
2
2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/73/EB dėl gamtinių dujų vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, panaikinanti Direktyvą 2003/55/EB (OL L 211, 2009, p. 94), yra platesnės reguliavimo sistemos, vadinamos „Trečiuoju energetikos paketu“, dalis. Direktyva 2009/73 nustatomos gamtinių dujų perdavimo, skirstymo, tiekimo ir laikymo bendros taisyklės, siekiant sudaryti sąlygas patekti į rinką ir skatinti sąžiningą bei nediskriminacinę konkurenciją.
3
Direktyvoje 2009/73 numatyti keli įpareigojimai šiam tikslui pasiekti. Šiuo klausimu jos 9 straipsnyje numatytas įpareigojimas atskirti perdavimo sistemų ir perdavimo sistemos operatorių veiklos rūšis, o 32 straipsnyje numatyta skelbiamais tarifais pagrįsta sistema, suteikianti trečiosioms šalims galimybę naudotis perdavimo ir skirstymo sistema bei suskystintų gamtinių dujų (SGD) įrenginiais; ši sistema turi būti taikoma objektyviai ir nediskriminuojant sistemos naudotojų (toliau kartu – Direktyvoje 2009/73 nustatyti įpareigojimai).
4
Direktyvos 2009/73 36 straipsnyje iš esmės numatyta, kad, pateikus prašymą, stambiai naujai dujų infrastruktūrai, t. y. jungiamiesiems vamzdynams, SGD įrenginiams ir saugykloms, apibrėžtą laikotarpį gali būti leidžiama nevykdyti minėtoje direktyvoje numatytų įpareigojimų, jei laikomasi šio straipsnio 1 dalyje nustatytų sąlygų.
B. Ieškovė
5
Ieškovė yra pagal Šveicarijos teisę įsteigta bendrovė, kurios vienintelė akcininkė yra Rusijos akcinė bendrovė Gazprom. Ji atsakinga už dujotiekio Nord Stream 2 planavimą, tiesimą ir eksploatavimą.
6
Panašiai kaip dujotiekiu Nord Stream 1, sudarytu iš dviejų vamzdžių sistemos, kurio tiesimas buvo užbaigtas 2012 m., o pajėgumas lygus 55 mlrd. kubinių metrų per metus, dujotiekiu Nord Stream 2, kuris taip pat sudarytas iš dviejų dujų perdavimo vamzdžių, siekiama užtikrinti dujų perdavimą tarp Ust Lugos (Rusija) ir Lubmino (Vokietija), taigi bendras abiejų dujotiekių Nord Stream 1 ir Nord Stream 2 perdavimo pajėgumas yra 110 mlrd. kubinių metrų per metus. Iš Lubmino dujotiekiu Nord Stream 2 perduodamos dujos turi būti gabenamos sausumos dujotiekiais.
C. Ginčijama direktyva
7
2017 m. lapkričio 8 d. Europos Komisija pateikė pasiūlymą dėl Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2009/73 dėl gamtinių dujų vidaus rinkos bendrųjų taisyklių (COM(2017) 660 final, toliau – direktyvos pasiūlymas).
8
2019 m. balandžio 17 d. Europos Parlamentas ir Europos Sąjungos Taryba priėmė ginčijamą direktyvą, ji įsigaliojo dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Oficialiajame leidinyje, t. y. 2019 m. gegužės 23 d.
9
Direktyvos 2009/73 2 straipsnio 17 punkte, pakeistame ginčijamos direktyvos 1 straipsnio 1 punktu, numatyta, kad sąvoka „jungiamasis vamzdynas“ apima ne tik bet kurią valstybių narių sieną kertančią arba per ją nutiestą perdavimo liniją, kurios paskirtis – sujungti tų valstybių narių nacionalines perdavimo sistemas, bet nuo šiol ir bet kurią perdavimo liniją tarp valstybės narės ir trečiosios šalies iki valstybių narių teritorijos arba tos valstybės narės teritorinės jūros (toliau – dujotiekis tarp valstybės narės ir trečiosios šalies).
10
Vis dėlto kiek tai susiję su iki 2019 m. gegužės 23 d. baigtais tiesti dujotiekiais tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, Direktyvos 2009/73 49a straipsnio 1 dalyje, įterptoje ginčijamos direktyvos 1 straipsnio 9 punktu, numatyta, kad valstybė narė, kurios teritorijoje yra pirmas tokios perdavimo linijos sujungimo su valstybės narės tinklu taškas, gali nuspręsti taikyti nukrypti nuo Direktyvoje 2009/73 nustatytų įpareigojimų, susijusių su jos teritorijoje ir teritorinėje jūroje esančiomis šio dujotiekio atkarpomis (toliau – 49a straipsnis), leidžiančią nuostatą. Ši nuostata taikytina dėl objektyvių priežasčių, pavyzdžiui, kad būtų galima susigrąžinti investicijas, padarytas arba būtinas dėl tiekimo saugumo, su sąlyga, kad ji nedarys didelio neigiamo poveikio konkurencijai arba veiksmingam gamtinių dujų vidaus rinkos veikimui, arba tiekimo saugumui Europos Sąjungoje.
11
Minėtame 49a straipsnyje taip pat numatyta, kad, pirma, tokios nukrypti leidžiančios nuostatos galiojimo laikas remiantis objektyviu pagrindimu ribojamas iki 20 metų ir, jei pagrįsta, jis gali būti pratęstas, be to, jai gali būti taikomos sąlygos, padedančios užtikrinti anksčiau paminėtas sąlygas, ir, antra, tokios nukrypti leidžiančios nuostatos netaikomos perdavimo linijoms tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, kuri privalo perkelti iš dalies pakeistą Direktyvą 2009/73 į nacionalinę teisę pagal su Sąjunga sudarytą susitarimą.
12
Be to, ginčijamos direktyvos 1 straipsnio 5 dalies a punktu buvo iš dalies pakeistas Direktyvos 2009/73 36 straipsnis, kurio 1 dalies e punktas iš esmės papildytas nuostata, kad pagal šį straipsnį taikoma išimtis turi nekenkti gamtinių dujų tiekimo saugumui Sąjungoje (toliau – iš dalies pakeistas 36 straipsnis).
13
Dėl Direktyvos 2009/73 pakeitimų, padarytų ginčijama direktyva, pažymėtina, jog ginčijamos direktyvos 2 straipsnyje numatyta, kad valstybės narės iki 2020 m. vasario 24 d. priima įstatymus ir kitus teisės aktus, privalomus, kad būtų laikomasi šios direktyvos, nedarant poveikio visoms nukrypti leidžiančioms nuostatoms pagal 49a straipsnį.
II. Ankstesni procesai Bendrajame Teisme ir Teisingumo Teisme
14
2020 m. gegužės 20 d. nutarties Nord Stream 2 / Parlamentas ir Taryba (T‑526/19, EU:T:2020:210) rezoliucinės dalies 4 punkte Bendrasis Teismas atmetė ieškovės pareikštą ieškinį kaip nepriimtiną.
15
2022 m. liepos 12 d. Sprendimu Nord Stream 2 / Parlamentas ir Taryba (C‑348/20 P, EU:C:2022:548) Teisingumo Teismas panaikino minėtą 2020 m. gegužės 20 d. Nutarties Nord Stream 2 / Parlamentas ir Taryba (T‑526/19, EU:T:2020:210) rezoliucinės dalies 4 punktą. Be to, Teisingumo Teismas nusprendė, kad ieškovės pareikštas ieškinys buvo priimtinas tiek, kiek buvo susijęs su Direktyvos 2009/73 36 ir 49a straipsniais, atitinkamai iš dalies pakeistais ir įterptais ginčijama direktyva.
III. Šalių reikalavimai
16
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti visą ginčijamą direktyvą;
–
priteisti iš Parlamento ir Tarybos bylinėjimosi išlaidas.
17
Parlamentas ir Taryba, palaikomi Komisijos, Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti ieškinį,
–
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
18
Estijos Respublika, Lietuvos Respublika ir Lenkijos Respublika bei Jungtinė Karalystė prašo Bendrojo Teismo atmesti ieškinį.
IV. Dėl teisės
A. Dėl reikalavimų panaikinti visą ginčijamą direktyvą
19
Atsakydama į Bendrojo Teismo raštu pateiktą klausimą, ieškovė paaiškino, kad, priėmus 2022 m. liepos 12 d. Sprendimą Nord Stream 2 / Parlamentas ir Taryba (C‑348/20 P, EU:C:2022:548), ji dar kartą paprašė panaikinti visą ginčijamą direktyvą motyvuodama tuo, kad šis sprendimas tam neužkirto kelio. Ji iš esmės teigia, kad minėtu sprendimu Bendrojo Teismo kontrolė apribota iš dalies pakeisto 36 straipsnio ir 49a straipsnio teisėtumo vertinimu. Ji mano, kad jeigu Bendrasis Teismas pripažintų, jog šios dvi nuostatos arba viena iš jų neatitinka Sąjungos teisės, jis turėtų išnagrinėti, ar šių nuostatų neteisėtumas gali lemti visos ginčijamos direktyvos panaikinimą. Šiuo klausimu ieškovė nurodo, kad ginčijama direktyva dėl savo pobūdžio ir tikslo yra nukreipta būtent prieš ją, todėl ji neturi jokio teisėto teisinio pagrindo ir turi būti panaikinta visa.
20
Tame pačiame atsiliepime ieškovė pridūrė, kad tuo atveju, jei Bendrasis Teismas nuspręstų nepanaikinti visos ginčijamos direktyvos, ji papildomai prašo panaikinti 49a straipsnį.
21
Teismo posėdyje ieškovė patvirtino, kad tokiu atveju, jei Bendrasis Teismas nuspręstų nepanaikinti visos ginčijamos direktyvos, ji neprašo panaikinti iš dalies pakeisto 36 straipsnio.
22
Tiesa, kad, kaip teigia ieškovė, kai Sąjungos teismas konstatuoja akto nuostatos neteisėtumą ir ketina šią nuostatą panaikinti, jis turi išnagrinėti, ar dėl šio panaikinimo reikia panaikinti visą nagrinėjamą aktą.
23
Taip pat tiesa, kad, kaip matyti iš Teisingumo Teismo suformuotos jurisprudencijos, Sąjungos akto dalies panaikinimas galimas, tik jei prašomą panaikinti nuostatą galima atskirti nuo likusios akto dalies (2006 m. birželio 27 d. Sprendimas Parlamentas / Taryba, C‑540/03, EU:C:2006:429, 27 punktas ir 2022 m. balandžio 26 d. Sprendimas Lenkija / Parlamentas ir Taryba, C‑401/19, EU:C:2022:297, 17 punktas).
24
Vis dėlto nagrinėjamu atveju 2022 m. liepos 12 d. Sprendimo Nord Stream 2 / Parlamentas ir Taryba (C‑348/20 P, EU:C:2022:548) rezoliucinės dalies 3 punkte Teisingumo Teismas nurodė, kad ieškovės pareikštas ieškinys yra priimtinas tiek, kiek jis susijęs su Direktyvos 2009/73 36 ir 49a straipsniais, atitinkamai iš dalies pakeistais ir įterptais ginčijama direktyva.
25
Kad padarytų šią išvadą, Teisingumo Teismas, be kita ko, 2022 m. liepos 12 d. Sprendimo Nord Stream 2 / Parlamentas ir Taryba (C‑348/20 P, EU:C:2022:548) 165 punkte nurodė, kad minėtus 36 ir 49a straipsnius galima atskirti nuo kitų Direktyvos 2009/73, iš dalies pakeistos ginčijama direktyva, nuostatų.
26
Kitaip sakant, Teisingumo Teismas nusprendė, kad ginčijamos direktyvos 1 straipsnio 5 punktą, kuriuo iš dalies pakeistas Direktyvos 2009/73 36 straipsnis, ir 1 straipsnio 9 punktą, kuriuo į Direktyvą 2009/73 įtrauktas 49a straipsnis (žr. šio sprendimo 10 ir 12 punktus), galima atskirti nuo kitų ginčijamos direktyvos nuostatų ir, be kita ko, nuo jos 1 straipsnio 1 punkto, kuriuo Direktyvos 2009/73 taikymo sritis išplėsta įtraukiant valstybę narę ir trečiąją šalį jungiančius dujotiekius dėl pastarosios direktyvos 2 straipsnio 17 punkto pakeitimo (žr. šio sprendimo 9 punktą).
27
Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio antroje pastraipoje numatyta, kad, grąžinus bylą Bendrajam Teismui, Teisingumo Teismo sprendimas teisės klausimais tam teismui yra privalomas.
28
Tuo remiantis, darytina išvada, kad Teisingumo Teismas galutinai nusprendė, jog ieškovės prašymas panaikinti visą ginčijamą direktyvą yra nepriimtinas. Be to, Bendrasis Teismas yra saistomas šio teisės klausimo pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio antrą pastraipą.
29
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, ieškinio pirmasis reikalavimas turi būti atmestas tiek, kiek juo prašoma panaikinti visą ginčijamą direktyvą.
30
Kita vertus, ieškinio pirmasis reikalavimas, kaip ieškovė jį išdėstė per posėdį (žr. šio sprendimo 20 punktą), iš tiesų yra priimtinas tiek, kiek juo prašoma panaikinti ginčijamos direktyvos 1 straipsnio 9 dalį, kuria į Direktyvą 2009/73 įterptas 49a straipsnis.
B. Dėl prašymo panaikinti 49a straipsnį
31
Grįsdama savo ieškinį ieškovė nurodo šešis pagrindus, kurių pirmasis susijęs su vienodo požiūrio principo pažeidimu, antrasis – su proporcingumo principo pažeidimu, trečiasis – su teisinio saugumo principo pažeidimu, ketvirtasis – su piktnaudžiavimu įgaliojimais, penktasis – su esminių procedūrinių reikalavimų pažeidimu, šeštasis – su pareigos motyvuoti pažeidimu.
32
Per teismo posėdį ieškovė nurodė, kad ieškinio šeštąjį pagrindą atsiima.
33
Dėl kitų penkių ieškovės nurodytų pagrindų Bendrasis Teismas mano, kad, išdėsčius preliminarias pastabas, nagrinėjimą reikia pradėti nuo trečiojo pagrindo, grindžiamo teisinio saugumo principo pažeidimu.
1.
Pirminės pastabos
34
Sąjungos teismas visų pirma pripažino didelę Sąjungos teisės aktų leidėjo diskreciją vykdant jam patikėtą kompetenciją tose srityse, kur reikia politinio, ekonominio ir socialinio pobūdžio pasirinkimų ir kur jis turi atlikti sudėtingus vertinimus. Vis dėlto net naudodamasis tokia diskrecija, Sąjungos teisės aktų leidėjas privalo savo pasirinkimą pagrįsti objektyviais ir nagrinėjamu teisės aktu siekiamą tikslą atitinkančiais kriterijais, atsižvelgti į visas faktines aplinkybes ir priimant nagrinėjamą teisės aktą turimus techninius ir mokslo duomenis (2008 m. gruodžio 16 d. Sprendimo Arcelor Atlantique et Lorraine ir kt., C‑127/07, EU:C:2008:728, 57 ir 58 punktai).
35
Šioje byloje ginčijama direktyva grindžiama SESV 194 straipsnio 2 dalimi, kurioje iš esmės numatyta, kad, nepažeisdami kitų Sutarčių nuostatų taikymo, Parlamentas ir Taryba nustato priemones, būtinas to paties straipsnio 1 dalyje nurodytiems Sąjungos energetikos politikos tikslams pasiekti.
36
Vadinasi, pagal SESV Parlamentas ir Taryba turi teisę spręsti dėl jų veiksmų energetikos srityje turinio, jei priemonės, kurių imamasi, yra būtinos Sąjungos politikos tikslams pasiekti.
37
Taigi dėl naudojimosi šia kompetencija teisminės kontrolės reikia nurodyti, kad Sąjungos teismas negali pakeisti Sąjungos teisės aktų leidėjo vertinimo savuoju ir turi tik patikrinti, ar juo nepadaryta akivaizdi klaida, ar nepiktnaudžiaujama įgaliojimais ir ar atitinkama institucija nepadarė akivaizdaus savo norminės galios ribų pažeidimo (pagal analogiją žr. 2011 m. gegužės 12 d. Sprendimo Liuksemburgas / Parlamentas ir Taryba, C‑176/09, EU:C:2011:290, 35 punktą ir 2018 m. birželio 21 d.Lenkija / Parlamentas ir Taryba, C‑5/16, EU:C:2018:483, 150 punktą).
38
Antra, pagal suformuotą jurisprudenciją, nagrinėjant ieškinį dėl panaikinimo, ginčijamo teisės akto teisėtumas turi būti vertinamas atsižvelgiant į faktines ir teisines aplinkybes, buvusias priimant teisės aktą (žr. 2019 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo HTTS / Taryba, C‑123/18 P, EU:C:2019:694, 37 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją bei 2007 m. rugsėjo 17 d.Microsoft / Komisija, T‑201/04, EU:T:2007:289, 260 punktą).
39
Taigi negalima atsižvelgti į ieškovės nurodytą aplinkybę, kad kitiems dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, esantiems jūroje ir užbaigtiems iki 2019 m. gegužės 23 d., pagal 49a straipsnį po ginčijamos direktyvos priėmimo buvo taikyta nukrypti leidžianti nuostata. Tą patį galima pasakyti ir apie aplinkybę, kurią, be kita ko, nurodo Taryba, kad ieškovės dujotiekis vis dar neveikia.
40
Atsižvelgiant į šiuos argumentus, reikia išnagrinėti ieškovės nurodytų ieškinio pagrindų pagrįstumą.
2.
Dėl ieškinio trečiojo pagrindo, grindžiamo teisinio saugumo principo pažeidimu
41
Ieškovė tvirtina, kad tai, jog iki 2019 m. gegužės 23 d. nebaigti tiesti dujotiekiai yra vieninteliai dujotiekiai tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, kurių operatoriai negali remtis nei išimtimi pagal iš dalies pakeistą 36 straipsnį, nei nukrypti leidžiančia nuostata pagal 49a straipsnį, yra teisinio nesaugumo šaltinis. Ieškovė paaiškina, kad ginčijamos direktyvos priėmimo dieną ji, priešingai nei operatoriai, kurie dar nebuvo priėmę galutinio sprendimo dėl investicijų, jau buvo daug ir negrįžtamai investavusi į dujotiekį Nord Stream 2.
42
Ji pažymi, kad, kai ji investavo, dujotiekis Nord Stream 2, kaip ir dujotiekis Nord Stream 1, nebuvo laikomas patenkančiu į Direktyvos 2009/73 taikymo sritį. Dėl šios priežasties ieškovė neprašė taikyti išimties pagal Direktyvos 2009/73 36 straipsnį. Ji priduria, kad galėjo pagrįstai tikėtis, jog jos investicijos nepraras pelningumo dėl netikėto ir staigaus teisės aktų pasikeitimo.
43
Taigi Sąjungos teisės aktų leidėjas, siekdamas pritaikyti ginčijamos direktyvos taikymą ir konkrečiai 49a straipsnio taikymo sritį laiko atžvilgiu, turėjo atsižvelgti į konkrečią jos padėtį.
44
Parlamentas ir Taryba, palaikomi Estijos Respublikos, Lietuvos Respublikos, Lenkijos Respublikos ir Komisijos, ieškovės argumentus ginčija.
45
Pagal teisinio saugumo principą reikalaujama, kad teisės normos būtų aiškios, tikslios ir nuspėjamo poveikio, kad suinteresuotieji asmenys galėtų suprasti Europos Sąjungos teisės reglamentuojamas situacijas ir teisinius santykius (žr. 2019 m. gruodžio 3 d. Sprendimo Čekijos Respublika / Europos Parlamentas ir Taryba, C‑482/17, EU:C:2019:1035, 148 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Tai ypač aktualu tais atvejais, kai tokios taisyklės gali sukelti neigiamų pasekmių fiziniams asmenims ir įmonėms (šiuo klausimu žr. 2019 m. balandžio 30 d. Sprendimo Italija / Taryba (Viduržemio jūros durklažuvių žvejybos kvota), C‑611/17, EU:C:2019:332, 111 punktą).
46
Teisė reikalauti teisėtų lūkesčių apsaugos, kaip iš teisinio saugumo principo išplaukianti teisė, turi būti taikoma visiems asmenims, kurių padėtis tokia, kad matyti, jog Sąjungos administracija jiems sukėlė pagrįstų lūkesčių. Garantijos, galinčios sukelti tokių lūkesčių, yra tiksli, nesąlygiška, nuosekli informacija, kurią suteikia tam teisę turintys patikimi šaltiniai. Kita vertus, niekas negali remtis šio principo pažeidimu, jei administracija jam nesuteikė konkrečių garantijų. Be to, jei rūpestingas ir nuovokus ūkio subjektas galėjo numatyti, jog bus priimta Sąjungos priemonė, galinti paveikti jo interesus, jis negali remtis šiuo principu priėmus tą priemonę (šiuo klausimu žr. 2019 m. gruodžio 3 d. Sprendimo Čekijos Respublika / Parlamentas ir Taryba, C‑482/17, EU:C:2019:1035, 153 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
47
Nepagrįsta, kad ūkio subjektai turėtų teisėtą lūkestį išlaikyti egzistuojančias aplinkybes, kurios gali būti pakeistos Sąjungos institucijoms įgyvendinant savo diskreciją (žr. 2012 m. birželio 26 d. Sprendimo Lenkija / Komisija, C‑335/09 P, EU:C:2012:385, 180 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
48
Nagrinėjamu atveju tiesa, kad 2022 m. liepos 12 d. Sprendimo Nord Stream 2 / Parlamentas ir Taryba (C‑348/20 P, EU:C:2022:548) 80 punkte Teisingumo Teismas, be kita ko, konstatavo, kad tuo momentu, kai ši direktyva buvo priimta ir įsigaliojo, ieškovė jau buvo daug investavusi į šį jungiamąjį vamzdyną, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2009/73 2 straipsnio 17 punktą, ir kad didelė dalis šio jungiamojo vamzdyno buvo nutiesta.
49
Be to, 2022 m. liepos 12 d. Sprendimo Nord Stream 2 / Parlamentas ir Taryba (C‑348/20 P, EU:C:2022:548) 104 ir 160 punktuose Teisingumo Teismas iš esmės nusprendė, kad ginčijamos direktyvos priėmimo dieną ieškovė negalėjo pasinaudoti nei išimtimi pagal iš dalies pakeistą jos 36 straipsnį, nei nukrypti leidžiančia nuostata pagal jos 49a straipsnį. Galiausiai Teisingumo Teismas pabrėžė, pirma, kad ginčijamos direktyvos priėmimo dieną jau buvo priimtas sprendimas dėl investicijų į dujotiekį Nord Stream 2, dėl to nebuvo galima šiam dujotiekiui taikyti išimties pagal iš dalies pakeistą 36 straipsnį, ir, antra, kad tą dieną buvo akivaizdu, jog šis dujotiekis negalės būti užbaigtas iki 2019 m. gegužės 23 d., taip užkertant kelią taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą pagal šios direktyvos 49a straipsnį.
50
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad aplinkybė, jog ieškovė negalėjo pasinaudoti nei išimtimi pagal iš dalies pakeistą ginčijamos direktyvos 36 straipsnį, nei nukrypti leidžiančia nuostata pagal jos 49a straipsnį, kaip Teisingumo Teismas nusprendė 2022 m. liepos 12 d. Sprendime Nord Stream 2 / Parlamentas ir Taryba (C‑348/20 P, EU:C:2022:548), negali padėti įrodyti, jog teisės aktų leidėjas pažeidė teisinio saugumo principą ir iš jo išplaukiantį teisėtų lūkesčių apsaugos principą.
51
Teisinio saugumo principo ir iš jo išplaukiančio principo laikymasis turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant į žinias, kurių nuovokus ir informuotas ūkio subjektas pagrįstai galėjo turėti apie teisinio pagrindo raidą, ir tai, kaip jis į ją atsižvelgdamas turėjo elgtis. Šis laikymasis taip pat turi būti vertinamas atsižvelgiant į šią raidą lėmusias aplinkybes ir, be kita ko, kompetentingų institucijų elgesį.
a)
Dėl aplinkybės, kad ieškovė negali pasinaudoti iš dalies pakeistame 36 straipsnyje numatyta išimtimi
52
Remiantis Bendrajam Teismui pateikta informacija, negalima patikrinti ieškovės teiginio, kad galutinį sprendimą investuoti į projektą Nord Stream 2 ji priėmė 2015 m. rugsėjo mėn. Iš tikrųjų ieškovė nesiremia jokiu priedu, kad pagrįstų savo teiginį. Beje, iš kitų bylos duomenų darytina išvada, kad šis sprendimas buvo priimtas ne 2015 m. rugsėjo mėn., o 2016 m., ir vėliau įgyvendintas nuo 2017 m. pavasario.
53
Nepaisant to, kada konkrečiai ieškovė faktiškai priėmė galutinį sprendimą dėl investicijų, reikia konstatuoti, pirma, kad ieškovė nusprendė investuoti tokiomis aplinkybėmis, kai buvo galima numatyti Direktyvoje 2009/73 numatytų įpareigojimų taikymą dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, ir, antra, kad, kai ši galimybė tapo realybe, ieškovė ir toliau investavo.
1) Dėl aplinkybių, kuriomis ieškovė priėmė sprendimą investuoti
54
Ieškovė nusprendė investuoti tokiomis aplinkybėmis, kai kelios Sąjungos institucijos aiškiai ir ilgą laiką reiškė valią taikyti Direktyvoje 2009/73 nustatytus įpareigojimus, pirma, apskritai dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies ir, antra, būtent dujotiekiui Nord Stream 2.
55
Šiuo klausimu pažymėtina, kad, pirma, ieškovė nusprendė investuoti tada, kai Komisija, Europos Vadovų Taryba, Taryba ir Parlamentas ne kartą išreiškė poziciją, kad visam energijos importui į Sąjungą ir dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies pagal galiojančias teisės normas arba remiantis teise, kuri turėtų būti pakeista, turėtų būti taikomos visos energijos vidaus rinką reglamentuojančios taisyklės.
56
Iš tikrųjų jau Direktyvos 2009/73 22 konstatuojamojoje dalyje buvo paaiškinta, kad energijos tiekimo saugumas yra esminė sudedamoji visuomenės saugumo dalis, ir iš to padaryta išvada, kad asmenims iš trečiųjų šalių turėtų būti leista kontroliuoti perdavimo sistemą arba perdavimo sistemos operatorių tik tuomet, jei jie laikosi veiksmingo atskyrimo reikalavimų, kurie taikomi Sąjungoje. Toje pačioje konstatuojamojoje dalyje Komisija taip pat buvo paraginta atitinkamais atvejais pateikti rekomendacijas derėtis dėl atitinkamų susitarimų su trečiosiomis šalimis, kuriais sprendžiamas energijos tiekimo Sąjungai saugumo klausimas.
57
Dar 2010 m. Komisija, atsakydama į Rusijos energetikos ministro klausimus, iš esmės nurodė, kad dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies tos valstybės narės teritorijoje taikomi Direktyvoje 2009/73 nustatyti įpareigojimai, nebent teisinis pagrindas būtų pakeistas tarptautiniu susitarimu.
58
Vėliau Parlamentas ir Taryba savo 2012 m. spalio 25 d. Sprendimo Nr. 994/2012/ES, kuriuo nustatomas keitimosi informacija apie tarpvyriausybinius valstybių narių ir trečiųjų šalių energetikos susitarimus mechanizmas (OL L 299, 2012, p. 13), 3 konstatuojamojoje dalyje paaiškino, jog siekiant, kad energijos vidaus rinka veiktų tinkamai, į Sąjungą importuojama energija turėtų būti visapusiškai reglamentuojama taisyklėmis, kuriomis sukuriama energijos vidaus rinka.
59
2013 m. gruodžio mėn. Komisijos atstovas viešai išreiškė šios institucijos nuomonę, kad kelių valstybių narių su Rusijos Federacija sudaryti tarpvyriausybiniai susitarimai dėl dujotiekio projekto South Stream, kuris turėjo sujungti Rusiją su Italija ir Austrija per Juodąją jūrą ir dėl kurio buvo pradėti tam tikri tiesimo darbai, neatitiko Direktyvoje 2009/73 numatytų įpareigojimų.
60
2014 m. kovo 31 d. už energetiką atsakingas Komisijos narys, atsakydamas į Parlamento klausimą, nurodė, kad Komisija išnagrinės nacionalinių reguliavimo institucijų sprendimus, priimtus gavus projekto South Stream vykdytojų prašymą taikyti išimtį pagal Direktyvos 2009/73 36 straipsnį.
61
Savo 2014 m. gegužės 28 d. komunikate Europos Parlamentui ir Tarybai „Europos energetinio saugumo strategija“ (COM(2014) 330 final) Komisija pabrėžė, kad artimiausioje ateityje dominuojantys tiekėjai, vykdydami naujas investicijas į infrastruktūrą, turi laikytis visų vidaus rinkos ir konkurencijos taisyklių. Visų pirma, Komisijos nuomone, projektas South Stream turėtų būti sustabdytas, kol bus užtikrinta visiška atitiktis ES teisei, o po to iš naujo įvertintas atsižvelgiant į ES energetinio saugumo prioritetus.
62
Savo 2015 m. vasario 25 d. komunikate „Atsparios energetikos sąjungos ir perspektyvios klimato kaitos politikos pagrindų strategija“ (COM(2015) 80 final), skirtame Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui, Regionų komitetui ir Europos investicijų bankui, Komisija nurodė, kad svarbus elementas užtikrinant elektros (ir ypač dujų) saugumą yra visiška susitarimų dėl energijos pirkimo iš trečiųjų šalių atitiktis ES teisei.
63
2015 m. kovo 15 d. Komisija taip pat išreiškė pageidavimą, kad dujotiekio Jamalas‑Europa, kuriuo transportuojamos dujos iš Rusijos, Lenkijos atkarpos operatoriui būtų taikomi Direktyvoje 2009/73 numatyti įpareigojimai.
64
Savo 2015 m. gruodžio 15 d. rezoliucijoje dėl Europos energetikos sąjungos kūrimo (2015/2113(INI)) Parlamentas savo ruožtu, be kita ko, nurodė, jog Sąjunga yra labai priklausoma nuo energijos importo iš Rusijos, kuri pasirodė esanti nepatikima partnerė ir savo energijos tiekimą naudoja kaip politinį ginklą. Jis pridūrė, kad 2006 ir 2009 m. kilus Rusijos ir Ukrainos, tranzito šalies, ginčui dėl dujų, daugelis ES valstybių patyrė didelį energijos nepriteklių; Parlamento teigimu, šie sutrikimai rodo, jog priemonės, kurių iki šiol buvo imtasi, nebuvo pakankamos, kad būtų panaikinta Europos priklausomybė nuo Rusijos dujų. Taigi jis paragino Komisiją užtikrinti, kad būtų laikomasi ES teisės normų, siekiant išvengti vidaus rinkos iškraipymų.
65
Galiausiai iš bylos duomenų matyti, kad 2015 m. gruodžio 18 d. išvadose (EUCO 28/15) Europos Vadovų Taryba nurodė, jog bet kokia nauja infrastruktūra turėtų visiškai atitikti „Trečiąjį energetikos paketą“ ir kitus taikytinus ES teisės aktus, taip pat Energetikos sąjungos tikslus.
66
Taigi iš šio sprendimo 56–65 punktų matyti, kad 2009–2015 m. kelios Sąjungos institucijos laikėsi pozicijos, jog energijos vidaus rinką reglamentuojančios taisyklės turi būti taikomos visiems dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies.
67
Antra, šiomis aplinkybėmis kelios valstybės narės, Parlamentas ir Komisija, sužinoję apie šio projekto egzistavimą, aiškiai išreiškė norą, kad dujotiekiui Nord Stream 2 būtų taikomi Direktyvoje 2009/73 nustatyti įpareigojimai.
68
Iš ieškovės pateiktos informacijos iš tikrųjų matyti, kad 2015 m. lapkričio mėn. ir vėliau, 2016 m. kovo mėn., kelios valstybės narės išsiuntė Komisijai du raštus, kuriuose išreiškė susirūpinimą dėl ieškovės dujotiekio projekto ir paprašė Komisijos imtis veiksmų, kad iš esmės šiam būsimam dujotiekiui būtų taikomi Direktyvoje 2009/73 numatyti įpareigojimai.
69
2015 m. gruodžio 15 d. už energetiką atsakingas Komisijos narys, atsakydamas į Parlamento klausimą, paaiškino, kad ieškovės projektas turėtų visiškai atitikti Sąjungos konkurencijos teisę. Jis pridūrė, kad Sąjunga rems tik tuos infrastruktūros projektus, kurie atitiks pagrindinius Energetikos sąjungos principus. 2016 m. sausio 21 d. tas pats Komisijos narys pateikė panašų atsakymą į kitą Parlamento klausimą.
70
2015 m. gruodžio 15 d. Parlamentas priėmė 64 punkte nurodytą rezoliuciją, iš kurios aiškiai matyti, kad ši institucija pageidavo, jog dujotiekiui Nord Stream 2 būtų taikoma Sąjungos teisė.
71
2016 m. balandžio 6 d. Parlamente vykusioje konferencijoje „Nord Stream II – Energy Union at the crossroads“ Komisijos pirmininko pavaduotojas pareiškė, kad tokio svarbaus infrastruktūros projekto kaip Nord Stream 2 negalima vykdyti teisinio vakuumo sąlygomis ar tik pagal Rusijos teisę. Šiuo klausimu jis nurodė, kad, jei dujotiekis Nord Stream 2 būtų nutiestas, jis turėtų būti eksploatuojamas esant teisiniam pagrindui, kuriame tinkamai atsižvelgiama į pagrindinius Sąjungos energijos rinkos principus.
72
Iš kitų bylos duomenų matyti, kad 2017 m. pradžioje keli Europos Parlamento nariai paprašė Komisijos imtis skubių priemonių dėl ieškovės projekto. Tuo pačiu metu dvi valstybės narės paprašė Komisijos imtis veiksmų prieš išduodant ieškovei jos prašomus leidimus, susijusius su dujotiekio Nord Stream 2 trasa Baltijos jūroje, vadovaujantis 1982 m. gruodžio 10 d. Montego Bėjuje pasirašytos Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijos 79 straipsniu.
73
Iš to, kas išdėstyta pirmiau, matyti, kad ieškovė nusprendė investuoti tokiomis aplinkybėmis, kai ilgą laiką buvo pastebimas tvirtas ir nuolatinis kelių valstybių narių, Parlamento ir Komisijos siekis, kad visiems dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies ir konkrečiai dujotiekiui Nord Stream 2 būtų taikomi Direktyvoje 2009/73 numatyti įpareigojimai.
74
Taigi tuo metu, kai ieškovė tvirtina priėmusi sprendimą investuoti, ji neturėjo jokios garantijos, kad Sąjungos teisė ir toliau nebus taikoma dujotiekiui Nord Stream 2.
75
Atvirkščiai, buvo galima numatyti, kad Sąjungos institucijos pasinaudos turimais įgaliojimais, kad užtikrintų, jog visi dujotiekiai tarp valstybės narės ir trečiosios šalies ir konkrečiai dujotiekis Nord Stream 2 patektų į Direktyvos 2009/73 taikymo sritį.
2) Dėl tolesnio investavimo
76
Ieškovė tęsė investicijas ir kai galimybė, kad dujotiekiui Nord Stream 2 bus taikomi Direktyvoje 2009/73 numatyti įpareigojimai, tapo realybe Komisijai pateikus konkrečius pasiūlymus.
77
2017 m. kovo mėn. pabaigoje Komisija priminė, kad dėl dujotiekio Nord Stream 2 kyla sunkumų, ir paskelbė, jog rengia Tarybai teiktiną įgaliojimų projektą, kad gautų įgaliojimą vesti derybas su Rusijos Federacija dėl šio dujotiekio eksploatavimo.
78
2017 m. birželio 9 d. Komisija pranešime spaudai viešai paskelbė, kad valstybių narių paprašė suteikti jai įgaliojimus derėtis su Rusijos Federacija dėl susitarimo dėl dujotiekio Nord Stream 2. Šis prašymas buvo pateiktas kaip tą pačią dieną Komisijos priimta rekomendacija Tarybai siekiant priimti sprendimą, kuriuo būtų leidžiama pradėti derybas dėl ES ir Rusijos Federacijos tarptautinio susitarimo dėl dujotiekio Nord Stream 2 eksploatavimo (toliau – prašymas suteikti įgaliojimus).
79
Kaip matyti iš Komisijos pranešimo spaudai, savo prašyme suteikti įgaliojimus ji paaiškino, jog projektas Nord Stream 2 nepadeda siekti Energetikos sąjungos tikslų, nes, pirma, jis gali paskatinti įmonės Gazprom pozicijos plėtrą pagrindinėse Sąjungos dujų rinkose ir, antra, jis sukeltų grėsmę esamiems perdavimo maršrutams.
80
Taigi Komisija paprašė Tarybos suteikti jai įgaliojimus vesti derybas dėl tarptautinio susitarimo, kuriame būtų atsižvelgta į pagrindinius principus, kylančius iš energetikos srities Sąjungos teisės nuostatų, visų pirma veiklos skaidrumo, nediskriminacinių tarifų nustatymo, tinkamo lygio nediskriminacinės trečiųjų šalių prieigos ir tiekimo bei perdavimo veiklos atskyrimo principus.
81
2017 m. rugpjūčio mėn. už energetiką atsakingas Komisijos narys, atsakydamas į Parlamento klausimą, dar kartą nurodė, jog Komisija pageidauja, kad dujotiekiui Nord Stream 2 būtų taikoma ne tik jo kilmės šalies teisė, bet ir Sąjungos teisė.
82
2017 m. lapkričio 8 d. Komisija priėmė pasiūlymą dėl direktyvos. Tame pasiūlyme jau buvo numatyta išplėsti Direktyvos 2009/73 taikymo sritį įtraukiant tokius kaip ieškovės dujotiekius, taip pat numatyta, kad galimas nukrypti leidžiančios nuostatos taikymas dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, užbaigtiems iki būsimos direktyvos įsigaliojimo datos. Šio pasiūlymo esminis turinys buvo paskelbtas 2017 m. rugsėjo mėn. Be to, 2017 m. spalio mėn. Komisijos atstovas nurodė, kad, jo žiniomis, šis pasiūlymas bus pateiktas 2017 m. lapkričio mėn., kad jam bus taikoma „pagreitinta“ (anglų k. „fast-track“) procedūra ir kad jis įsigalios ne vėliau kaip 2018 m. pabaigoje, jei bus pritarta siūlomiems pakeitimams.
83
Vadinasi, prašymo suteikti įgaliojimus pateikimo dieną, o vėliau – ir pasiūlymo dėl direktyvos pateikimo dieną galimybė, kad ieškovei bus taikomi Direktyvoje 2009/73 numatyti įpareigojimai, tapo reali, ir ji galėjo tikėtis, kad šie įpareigojimai artimiausiu metu bus taikomi dujotiekiui Nord Stream 2. Taigi remdamasi turėta informacija ieškovė galėjo numatyti, kad bus priimta Sąjungos priemonė, galinti paveikti jos interesus.
84
Ieškovė neįrodė, kad nebuvo pajėgi prisitaikyti, kad pasinaudotų iš dalies pakeistame 36 straipsnyje numatyta išimtimi, kai įsigalios ginčijama direktyva.
85
Ieškovė neteigia, kad Komisijos prašymo Tarybai suteikti įgaliojimus pateikimo dieną ir, vėliausiai, direktyvos pasiūlymo pateikimo dieną ji bandė nutraukti ar sustabdyti anksčiau sudarytų sutarčių vykdymą arba bandė iš naujo dėl jų derėtis.
86
Kita vertus, ieškovė neįrodė, kad tomis pačiomis dienomis ji negalėjo nutraukti arba sustabdyti savo projekto ir, apskritai, kad jos investicijos tapo negrįžtamos.
87
Šiuo klausimu Bendrasis Teismas pažymi, kad ieškovė nepateikė vamzdžių pirkimo sutarties, vamzdžių uždengimo sunkiuoju betonu sutarties ir vamzdžių klojimo sutarties, kurios, kaip ji paaiškino, buvo sudarytos atitinkamai 2016 m. balandžio 6 d., 2016 m. rugsėjo 6 d. ir 2017 m. balandžio 6 d. Iš ieškovės pateiktų dviejų priedų matyti tik tai, kad [konfidenciali informacija] (
1
).
88
Be to, kaip matyti iš 2009 m. vasario 22 d.Bundesnetzagentur (Federalinė tinklo agentūra, Vokietija) sprendimo dėl prašymo taikyti išimtį pagal Vokietijos teisės nuostatą, kuria į nacionalinę teisę perkeltas Direktyvos 2009/73 36 straipsnis (BK7-08-009), tai, kad buvo sudaryta vamzdžių pirkimo už didelę sumą sutartis, nebūtinai įrodo, kad priimtas tvirtas sprendimas investuoti ir kad tokios sutarties sudarymo dieną buvo atlikta negrįžtama investicija, visų pirma dėl to, kad šie vamzdžiai dar gali būti perparduoti.
89
Taigi ieškovė neįrodė, kad tą dieną, kai Komisija pateikė Tarybai prašymą suteikti įgaliojimus, ir, vėliausiai, direktyvos pasiūlymo pateikimo dieną, investicijos, susijusios su šio sprendimo 87 punkte nurodytomis sutartimis, buvo negrįžtamos.
90
Dėl 2017 m. balandžio 23 d. ieškovės sudarytos dujų perdavimo sutarties reikia pažymėti, kad šioje sutartyje, susijusioje su būsimu dujotiekio Nord Stream 2 eksploatavimu, nepateikta jokios informacijos apie ieškovės investavimo terminus ir mastą. Be to, ši sutartis sudaryta tuo metu, kai Komisija jau buvo paskelbusi, kad rengia prašymą suteikti įgaliojimus (žr. šio sprendimo 77 punktą). Be to, ieškovė, pateikdama tikslias nuorodas į vieninteles šios sutarties ištraukas, kurias ji pateikė kaip ieškinio priedą, neįrodė, kad negalėjo nutraukti ar sustabdyti jos vykdymo arba iš naujo derėtis dėl sąlygų praėjus kelioms savaitėms po jos pasirašymo, t. y. po to, kai Komisija 2017 m. birželio 9 d. iš tikrųjų pateikė prašymą suteikti įgaliojimus. Beje, kadangi ši sutartis buvo pasirašyta su Gazprom Export LLC, pagal Rusijos teisę įsteigta bendrove, kuri 100 % priklausė ieškovės vienintelei akcininkei (buvo jos patronuojamoji bendrovė), nebuvo galima atmesti galimybės iš naujo derėtis dėl šios sutarties prašymo suteikti įgaliojimus pateikimo dieną ir direktyvos pasiūlymo pateikimo dieną.
91
Dėl 2017 m. balandžio ir birželio mėn. ieškovės sudarytų finansavimo sutarčių reikia nurodyti, kad jose nepateikta jokios papildomos informacijos apie ieškovės atliktų investicijų chronologiją ir mastą. Ieškovės pateikti paaiškinimai ir išrašai iš šių sutarčių taip pat nesudaro pagrindo pakankamai tiksliai nustatyti jų faktinio įsigaliojimo datos. Be to, šios sutartys buvo pasirašytos tą dieną, kai Komisija 2017 m. kovo mėn. jau buvo paskelbusi, jog rengia įgaliojimų derėtis dėl susitarimo su Rusijos Federacija sudarymo projektą, ir likus kelioms savaitėms arba, 2017 m. birželio mėn. sutarties atveju, kelioms dienoms iki faktinio prašymo suteikti įgaliojimus išsiuntimo Tarybai. Galiausiai, iš ieškovės Bendrajam Teismui pateiktų paaiškinimų apskritai nematyti, kad ieškovė negalėjo iš naujo derėtis dėl šių sutarčių prašymo suteikti įgaliojimus pateikimo dieną ir, vėliausiai, pasiūlymo dėl direktyvos pateikimo dieną. Be to, reikia pažymėti, kad pusę šiomis sutartimis garantuoto finansavimo suteikė jos vienintelė akcininkė – Rusijos akcinė bendrovė Gazprom.
92
Vadinasi, ieškovė neįrodė, kad aplinkybė, jog ginčijamos direktyvos priėmimo dieną ji negalėjo pasinaudoti iš dalies pakeistame 36 straipsnyje numatyta išimtimi, yra tiesioginė nenumatyto teisės aktų pasikeitimo pasekmė ir kad ji nesugebėjo laiku prisitaikyti prie tokios situacijos.
93
Atvirkščiai, iš Bendrojo Teismo turimos informacijos matyti, kad ji toliau nepertraukiamai investavo nepaisydama to, kad galėjo pagrįstai numatyti, jog ateityje Direktyvoje 2009/73 numatyti įpareigojimai bus taikomi dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, įskaitant dujotiekį Nord Stream 2.
94
Atsižvelgiant į ginčijamos direktyvos priėmimo aplinkybes ir, be kita ko, į ieškovės padėtį iki ginčijamos direktyvos priėmimo, aplinkybė, kad ginčijamos direktyvos priėmimo dieną ieškovė negalėjo pasinaudoti iš dalies pakeistame 36 straipsnyje numatyta išimtimi, neįpareigojo Sąjungos teisės aktų leidėjo pritaikyti 49a straipsnio taikymo srities prie konkrečios ieškovės padėties, siekiant laikytis teisinio saugumo principo.
b)
Dėl aplinkybės, kad ieškovė negali pasinaudoti 49a straipsnyje numatyta nukrypti leidžiančia nuostata
95
Pirmiausia reikia pažymėti, kad užbaigimo iki ginčijamos direktyvos įsigaliojimo dienos kriterijus, kurio laikytis buvo būtina siekiant galimybės pasinaudoti 49a straipsnyje numatyta nukrypti leidžiančia nuostata, jau buvo nustatytas direktyvos pasiūlyme ir ieškovė galėjo numatyti, jog dujotiekis Nord Stream 2 nebus užbaigtas minėtos direktyvos priėmimo ir įsigaliojimo dieną.
96
Šiuo atžvilgiu iš byloje esančių įrodymų matyti, kad pasiūlymo priimti direktyvą pateikimo dieną, 2017 m. lapkričio 8 d., faktinis dujotiekio Nord Stream 2 tiesimas, t. y. be kita ko, vamzdžių klojimas Baltijos jūros dugne, dar nebuvo pradėtas.
97
Iš tikrųjų ieškovė tik 2017 m. lapkričio 2 d. – 2018 m. kovo 27 d. laikotarpiu gavo įvairius Vokietijos kompetentingų institucijų leidimus, būtinus jos infrastruktūrai Vokietijos Federacinės Respublikos teritorinėje jūroje ir išskirtinėje ekonominėje zonoje (IEZ) įrengti bei eksploatuoti.
98
Be to, vamzdžių tiesimo ir atvykimo terminalo statybos darbai teritorijoje, už kurią atsakinga ši valstybė narė, prasidėjo tik 2018 m. vasario mėn. ir Vokietijos teritorinėje jūroje bei išskirtinėje ekonominėje zonoje buvo tęsiami tik nuo 2018 m. vidurio.
99
Be to, reikiami Rusijos, Suomijos ir Švedijos valdžios institucijų, kurioms turi įtakos dujotiekio Nord Stream 2 trasa, leidimai buvo išduodami tik 2018 m. balandžio 5 d. – rugpjūčio 14 d.
100
Tokiomis aplinkybėmis, kaip matyti iš ieškovės pateiktų skaičių, išreikštų kilometrais, ginčijamos direktyvos priėmimo dieną, t. y. 2019 m. balandžio 17 d., didelė kiekvieno iš dviejų dujotiekį Nord Stream 2 sudarančių vamzdynų dalis dar nebuvo nutiesta jūros dugnu. Visų pirma, ginčijamos direktyvos priėmimo ir įsigaliojimo dieną ieškovė vis dar laukė leidimo, susijusio su 147 km ilgio vamzdynais, už kuriuos buvo atsakingos Danijos valdžios institucijos. Šis leidimas galiausiai buvo suteiktas 2019 m. spalio 30 d., o galutinai įsigaliojo 2019 m. lapkričio 28 d. Taigi ginčijamos direktyvos priėmimo ir įsigaliojimo dieną vamzdynai Danijos vandenyse nebuvo naudojami. Tomis pačiomis datomis ne visos jūros dugne jau įrengtos vamzdžių atkarpos, bent Vokietijos teritorinėje jūroje ir išskirtinėje ekonominėje zonoje bei Rusijos vandenyse, buvo sujungtos tarpusavyje panaudojant vadinamąjį „above water tie-in“ (anglų k. „sujungimo virš vandens“) metodą.
101
Taigi ieškovė galėjo numatyti, kad jei Sąjungos teisės aktų leidėjas atsižvelgs į Komisijos pasiūlymą įtraukti nukrypti leidžiančią nuostatą, taikomą dujotiekiams, užbaigtiems iki ginčijamos direktyvos įsigaliojimo, ji negalės ja pasinaudoti šio pasiūlymo įsigaliojimo dieną.
102
Antra, tai, kad ginčijamos direktyvos priėmimo dieną ieškovė negalės pasinaudoti 49a straipsnyje numatyta nukrypti leidžiančia nuostata, ji ne tik galėjo numatyti, bet tai išplaukia ir iš teisinio saugumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principą atitinkančio kriterijaus taikymo.
103
Užbaigimo iki ginčijamos direktyvos įsigaliojimo dienos kriterijus iš tikrųjų yra aiškus, tikslus ir objektyvus.
104
Šiuo atžvilgiu šis kriterijus atspindi principą, kad nauja teisės norma taikoma nuo akto, kuriame ji įtvirtinta, įsigaliojimo. Nors teisės norma netaikoma galiojant ankstesniam įstatymui atsiradusioms ir galutinai susidariusioms teisinėms situacijoms, ji taikoma būsimoms situacijų, susidariusių galiojant ankstesnei normai, pasekmėms ir naujoms teisinėms situacijoms. Laikantis teisės aktų negaliojimo atgaline data principo, kitaip yra tik tuo atveju, jei nauja teisės norma priimama kartu su specialiomis nuostatomis, kurios konkrečiai nustato jos taikymo laiko atžvilgiu sąlygas (2022 m. birželio 22 d. Sprendimo Volvo ir DAF Trucks, C‑267/20, EU:C:2022:494, 32 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
105
Beje, požiūrio, kad akto įsigaliojimo data reikia remtis siekiant apibrėžti dujų srities nuostatos taikymo sritį ratione temporis, buvo laikomasi jau 2003 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2003/55/EB dėl gamtinių dujų vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, panaikinančioje Direktyvą 98/30/EB (OL L 176, 2003, p. 57; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 12 sk., 2 t., p. 230). Direktyvos 2003/55 2 straipsnio 33 punkte „nauja infrastruktūra“ buvo apibrėžta kaip infrastruktūra, kuri nebuvo baigta statyti iki minėtos direktyvos įsigaliojimo dienos. Naujai infrastruktūrai galėjo būti taikoma išimtis pagal tos pačios direktyvos 22 straipsnį, kuris tapo Direktyvos 2009/73 36 straipsniu.
106
Objektyvus užbaigimo iki direktyvos įsigaliojimo dienos kriterijus rodo, kad teisės aktų leidėjas atsižvelgė į ypatingą užbaigtų vamzdynų padėtį ir leido prašyti tokiems vamzdynams taikyti 49a straipsnyje numatytą nukrypti leidžiančią nuostatą.
107
Kalbant apie konkrečią dujotiekio Nord Stream 2 situaciją, iš šio sprendimo 100 punkto matyti, kad ginčijamos direktyvos įsigaliojimo dieną jis dar buvo tiesiamas, todėl ieškovės padėtis tą dieną nebuvo galutinai aiški, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 104 punkte nurodytą jurisprudenciją.
108
Be to, ieškovė ne tik galėjo numatyti, kad ginčijamos direktyvos įsigaliojimo dieną ji negalės pasinaudoti 49a straipsnyje numatyta nukrypti leidžiančia nuostata, bet ir turėjo papildomo laiko pakeisti planuojamą dujotiekio Nord Stream 2 eksploatavimo tvarką, nes ši direktyva į nacionalinę teisę turėjo būti perkelta ne vėliau kaip 2020 m. vasario 24 d., t. y. praėjus dešimčiai mėnesių nuo jos priėmimo.
109
Šiuo atžvilgiu reikia pridurti, kad tai, jog ieškovė negali pasinaudoti 49a straipsnyje numatyta nukrypti leidžiančia nuostata, netrukdo jai ekonomiškai priimtinu būdu eksploatuoti dujotiekį Nord Stream 2 ir gauti tinkamą investicijų grąžą, kaip tai visų pirma matyti iš Direktyvos 2009/73 13 straipsnio 1 dalies a punkto ir 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 715/2009 dėl teisės naudotis gamtinių dujų perdavimo tinklais sąlygų, panaikinančio Reglamentą (EB) Nr. 1775/2005 (OL L 211, 2009, p. 36).
110
Taigi ieškovė neįrodė, kad teisės aktų leidėjas pažeidė teisinio saugumo principą ir iš jo išplaukiantį teisėtų lūkesčių apsaugos principą, kai 49a straipsnyje nustatė, kad šioje nuostatoje numatyta nukrypti leidžianti nuostata gali būti taikoma tik dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, užbaigtiems iki 2019 m. gegužės 23 d.
111
Atsižvelgiant į visa, kas išdėstyta, aplinkybė, jog ieškovė negalėjo pasinaudoti nei išimtimi pagal iš dalies pakeistą ginčijamos direktyvos 36 straipsnį, nei nukrypti leidžiančia nuostata pagal jos 49a straipsnį, negalima įrodyti, jog teisės aktų leidėjas pažeidė teisinio saugumo principą ir iš jo išplaukiantį teisėtų lūkesčių apsaugos principą.
112
Taigi ieškinio trečiasis pagrindas atmetamas.
3.
Dėl ieškinio pirmojo pagrindo, susijusio su vienodo požiūrio principo pažeidimu
113
Pagal bendrą vienodo požiūrio principą, kaip Sąjungos teisės bendrąjį principą, reikalaujama, kad panašios situacijos nebūtų vertinamos skirtingai, o skirtingos – vienodai, jei toks vertinimas negali būti objektyviai pagrįstas (žr. 2008 m. gruodžio 16 d. Sprendimo Arcelor Atlantique et Lorraine ir kt., C‑127/07, EU:C:2008:728, 23 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
114
Toliau reikia paeiliui išnagrinėti ieškovės argumentus dėl skirtingo panašių situacijų vertinimo ir dėl objektyvaus pateisinimo nebuvimo.
a)
Dėl tariamai skirtingo panašių situacijų vertinimo
115
Ieškovė tvirtina, kad dujotiekio Nord Stream 2 padėtis akivaizdžiai panaši į dujotiekių tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, esančių jūroje ir užbaigtų iki ginčijamos direktyvos įsigaliojimo dienos, padėtį, kuri patenka į 49a straipsnio taikymo sritį.
116
Pirma, dujotiekis Nord Stream 2 ir užbaigti dujotiekiai yra „dujotiekiai tarp valstybės narės ir trečiosios šalies“, kaip tai suprantama pagal iš dalies pakeistos Direktyvos 2009/73 2 straipsnio 17 punktą, ir patenka į šios direktyvos taikymo sritį dėl to, kad yra „jungiamieji vamzdynai“.
117
Antra, dujotiekis Nord Stream 2 ir užbaigti jūriniai dujotiekiai tarp valstybės narės ir trečiosios šalies yra dujotiekiai, kuriems iš dalies pakeistas 36 straipsnis objektyviai negali būti taikomas ir kurių atžvilgiu šis straipsnis negalėtų atlikti savo vaidmens – užtikrinti tikrumą „iki“ investavimo. Dujotiekio Nord Stream 2 ir užbaigtų jūrinių dujotiekių tarp valstybės narės ir trečiosios šalies atveju padaryta investicija būtų negrįžtama ir jos nebūtų galima atsisakyti taip pat, kaip dar tik planuojamų dujotiekių. Šiuo atžvilgiu beveik visos investicijos į dujotiekį Nord Stream 2 jau yra atliktos ir šis dujotiekis beveik užbaigtas. Taigi 49a straipsnio tikslo – sudaryti sąlygas susigrąžinti padarytas investicijas – atžvilgiu dujotiekio Nord Stream 2 ir jūroje esančių užbaigtų dujotiekių tarp valstybės narės ir trečiosios šalies padėtis yra panaši.
118
Trečia, investicijos į dujotiekį Nord Stream 2 grindžiamos tokio pat pobūdžio ilgalaikėmis dujų perdavimo sutartimis, kaip tos, kuriomis grindžiami baigti tiesti dujotiekiai jūroje, sudarytomis prieš kelerius metus iki ginčijamos direktyvos priėmimo.
119
Ketvirta, dėl to, kad lengviau įvertinti jau veikiančių užbaigtų dujotiekių poveikį vidaus rinkos veikimui, konkurencijai ir tiekimo saugumui, nėra pagrindo laikyti dujotiekį Nord Stream 2 nepalyginamu su šiais užbaigtais dujotiekiais. Panašus vertinimas pagal iš dalies pakeistą 36 straipsnį reikalingas planuojamų dujotiekių atveju, ir ši nuostata lėmė sprendimų priėmimo praktiką.
120
Penkta, dėl tos pačios priežasties negalima teigti, kad „galutinio sprendimo investuoti“ kriterijus, kitaip nei 49a straipsnyje nurodytas „užbaigimo“ kriterijus, yra netikslus. Iš dalies pakeistame 36 straipsnyje daroma prielaida, kad galutinis sprendimas investuoti nebuvo priimtas.
121
Parlamentas ir Taryba, palaikomi Estijos Respublikos, Lietuvos Respublikos, Lenkijos Respublikos ir Komisijos, ieškovės argumentus ginčija.
122
Skirtingu vertinimu pažeisti vienodo požiūrio principą galima tik tuomet, kai nagrinėjamos situacijos yra panašios visų jas apibūdinančių elementų atžvilgiu. Skirtingas situacijas apibūdinančius elementus ir jų panašumą reikia apibrėžti ir įvertinti atsižvelgiant į Sąjungos akto, kuriuo nagrinėjamas skirtumas nustatytas, paskirtį bei tikslą. Be to, reikia atsižvelgti į srities, kuriai nagrinėjamas aktas priklauso, principus ir tikslus (žr. 2008 m. gruodžio 16 d. Sprendimo Arcelor Atlantique et Lorraine ir kt., C‑127/07, EU:C:2008:728, 25 ir 26 punktus bei juose nurodytą jurisprudenciją).
123
Nagrinėjamu atveju, kalbant apie srities, kurioje priimta ginčijama direktyva, principus ir tikslus, reikia pažymėti, kad SESV 194 straipsnio 1 dalyje numatyta, jog, kuriant vidaus rinką ar jai veikiant ir atsižvelgiant į poreikį išsaugoti ir gerinti aplinką, Sąjungos energetikos politika, vadovaujantis valstybių narių solidarumu, siekiama užtikrinti energijos rinkos veikimą, užtikrinti energijos tiekimo saugumą Sąjungoje, skatinti jos vartojimo efektyvumą ir taupymą, naujų ir atsinaujinančių energijos formų plėtojimą, taip pat energetikos tinklų sujungimą (šiuo klausimu žr. 2016 m. gegužės 4 d. Sprendimo Komisija / Austrija, C‑346/14, EU:C:2016:322, 72 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
124
Visos ginčijamos direktyvos tikslas – išplėsti Direktyvos 2009/73 taikymo sritį įtraukiant dujotiekius tarp valstybės narės ir trečiosios šalies.
125
Kaip matyti iš ginčijamos direktyvos 3 konstatuojamosios dalies, jos pagrindinis tikslas – šalinti gamtinių dujų vidaus rinkos sukūrimo kliūtis, kurios kyla dėl to, kad Sąjungos rinkos taisyklės netaikomos dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies. Šioje konstatuojamojoje dalyje pažymėta, jog ja daromais daliniais pakeitimais siekiama, pirma, užtikrinti, kad dvi ar daugiau valstybių narių jungiantiems dujotiekiams taikomos taisyklės taip pat būtų taikomos dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, antra, užtikrinti teisinės sistemos nuoseklumą, išvengiant konkurencijos iškraipymų ir neigiamo poveikio tiekimo saugumui, ir, trečia, padidinti skaidrumą bei suteikti rinkos dalyviams, visų pirma infrastruktūros investuotojams ir sistemos naudotojams, teisinį tikrumą dėl taikomo teisinio režimo.
126
Pažymėtina, kad 49a straipsniu siekiama leisti valstybei narei, kurios teritorijoje yra iki 2019 m. gegužės 23 d. užbaigto dujotiekio tarp šios valstybės narės ir trečiosios šalies pirmasis sujungimo taškas, nuspręsti taikyti nuostatą, leidžiančią nukrypti nuo Direktyvoje 2009/73 numatytų įpareigojimų. Tokia nuostata turi būti pagrįsta objektyviomis priežastimis, kaip antai galimybe susigrąžinti padarytas investicijas arba tiekimo saugumo sumetimais, su sąlyga, kad ji nekenktų konkurencijai, veiksmingam gamtinių dujų vidaus rinkos veikimui arba tiekimo saugumui Sąjungoje.
127
Kaip matyti iš ginčijamos direktyvos 4 konstatuojamosios dalies, 49a straipsniu siekiama atsižvelgti į tai, kad iki šios direktyvos įsigaliojimo dienos nebuvo konkrečių ES taisyklių, taikytinų dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies.
128
Šiuo klausimu pirmiausia svarbu pažymėti, kad neabejotina, jog 49a straipsnis lemia skirtingą požiūrį į iki 2019 m. gegužės 23 d. baigtus tiesti dujotiekius, dėl pagal šią nuostatą kurių gali būti prašoma pasinaudoti nukrypti leidžiančia nuostata, ir į dujotiekius, kurie nebuvo baigti tiesti iki šios datos ir dėl kurių negalima prašyti pasinaudoti tokia nukrypti leidžiančia nuostata.
129
Pirma, reikia pažymėti, kad užbaigtas dujotiekis yra dujotiekis, turintis visus būtinus požymius, kad juo būtų galima transportuoti dujas, remiantis tuo, kad jo tiesimas užbaigtas. Taigi baigtas dujotiekis gali būti pradėtas eksploatuoti ir eksploatuojamas. Beje, savo pasiūlymo dėl direktyvos aiškinamajame memorandume Komisija užbaigtus dujotiekius, kuriems dabar taikoma 49a straipsnyje numatyta nukrypti leidžianti nuostata, apibūdino kaip jau eksploatuojamą infrastruktūrą.
130
Palyginant galima nurodyti, kad neužbaigtas dujotiekis neturi visų dujotiekio požymių, todėl nėra tinkamas dujoms transportuoti ir eksploatuoti.
131
Antra, turint omenyje 49a straipsnio tikslą – atsižvelgti į tai, kad iki ginčijamos direktyvos įsigaliojimo dienos nebuvo konkrečių Sąjungos taisyklių, taikytinų dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, – iki 2019 m. gegužės 23 d. nebaigto tiesti dujotiekio padėtis nėra panaši į iki šios datos baigto tiesti dujotiekio padėtį.
132
Į ginčijamos direktyvos įsigaliojimo dieną baigtą tiesti ir eksploatuojamą dujotiekį neišvengiamai iš anksto investuota ir šios investicijos nebeįmanoma atsisakyti. Be to, tą dieną užbaigtas dujotiekis bus pradėtas eksploatuoti pagal teisinę tvarką, kurioje nebuvo numatyti nei pagal Direktyvą 2009/73 jo situacijai taikytini įpareigojimai, nei galimybė pasinaudoti iš dalies pakeistame 36 straipsnyje numatyta išimtimi, taikoma naujai dujų infrastruktūrai.
133
Kita vertus, pirma, investuotojas į dujotiekį, kuris ginčijamos direktyvos įsigaliojimo dieną nebuvo baigtas tiesti, gali būti patyręs mažesnių išlaidų arba turėti daugiau galimybių pritaikyti savo investiciją, nutraukti jau prisiimtus sutartinius įsipareigojimus, pakeisti šiuos įsipareigojimus arba perparduoti savo dujotiekio tiesimui jau įsigytą turtą.
134
Antra, net jei dėl dujotiekio, kuris ginčijamos direktyvos įsigaliojimo dieną nebuvo užbaigtas, buvo investuotos didelės sumos ir atlikti dideli tiesimo darbai, sprendimas dėl šių investicijų ir darbų galėjo būti priimtas žinant visas faktines aplinkybes ir atsižvelgiant į numatomas tokio pakeitimo įsigaliojimo dieną taikytinų teisės aktų pasikeitimo sąlygas.
135
Nagrinėjamu atveju, visų pirma iš šio sprendimo 75, 83, 93 ir 101 punktų matyti, kad ieškovė iš tikrųjų nusprendė investuoti žinodama visas faktines aplinkybes, iš kurių galėjo suprasti, dar prieš Komisijai pateikiant pasiūlymą dėl direktyvos ir vėliausiai tuo metu, kai jis buvo pateiktas, kad dujotiekiui Nord Stream 2 bus taikomi Direktyvoje 2009/73 numatyti įpareigojimai.
136
Galiausiai investuotojas į dujotiekį, kuris ginčijamos direktyvos įsigaliojimo dieną nėra užbaigtas, kaip antai Nord Stream 2, turi laiko prisitaikyti prie šioje direktyvoje numatytų reglamentavimo pokyčių. Investuotojas į nebaigtą tiesti dujotiekį turi dar daugiau galimybių ir laiko prisitaikyti prie direktyva padarytų reglamentavimo pakeitimų pasekmių, nes, viena vertus, šis investuotojas prieš daug mėnesių iki atitinkamo teisės akto priėmimo informuojamas apie numatomų reglamentavimo pakeitimų dalyką ir tikslą ir, kita vertus, valstybės narės turi laiko perkelti šiuos pakeitimus į nacionalinę teisę.
137
Trečia, atsižvelgiant į 49a straipsnio tikslą, taip pat į ginčijamos direktyvos paskirtį ir tikslus bei į Sąjungos energetikos politikos principus ir tikslus, dujotiekio, kurio tiesimas šios direktyvos įsigaliojimo dieną buvo baigtas, padėtis skiriasi nuo dujotiekio, kurio tiesimas tą dieną nebuvo baigtas, padėties.
138
Jau baigto tiesti dujotiekio poveikį vidaus rinkos veikimui, ypač jo poveikį konkurencijai ir tiekimo saugumui, galima įvertinti ex post. Ex post vertinimas atliekamas remiantis patirtimi, įgyta eksploatuojant nagrinėjamą dujotiekį, ir empiriniais duomenimis, gautais jį eksploatuojant. Taigi užbaigto dujotiekio poveikį vidaus rinkai vertinti paprasčiau, todėl vertinimą galima greitai atlikti taikant paprastą procedūrą, už kurią atsako tik kompetentingos valstybės narės.
139
Be to, Direktyvoje 2009/73 numatytų įpareigojimų taikymas užbaigtiems ir ginčijamos direktyvos įsigaliojimo dieną jau eksploatuojamiems dujotiekiams kelia riziką, kad bus sutrikdyti tiekimo pajėgumai ir srautai, taigi bus pakenkta konkurencijai bei tiekimo saugumui. Šia rizika taip pat galima pateisinti skubų jų padėties nagrinėjimą atsižvelgiant į 49a straipsnyje numatytas sąlygas.
140
Kita vertus, dujotiekio, kuris ginčijamos direktyvos įsigaliojimo dieną nėra užbaigtas, kaip antai dujotiekio Nord Stream 2 atveju, jo poveikio vidaus rinkai ir tiekimo saugumui vertinimas gali būti tik perspektyvinis ir pagrįstas prielaidomis. Taigi, net jei toks vertinimas iš tikrųjų įmanomas, jis reikalauja išsamesnės ir sudėtingesnės analizės, kokį poveikį būsimo dujotiekio eksploatavimas darys tikslų, kurių siekiama visa ginčijama direktyva ir Sąjungos energetikos politika, įgyvendinimui.
141
Be to, kadangi nebaigtu dujotiekiu, kaip antai ieškovės dujotiekiu, negalima transportuoti dujų ir jo eksploatuoti, ginčijamos direktyvos taikymas tokiai dujotiekių kategorijai nesukelia tiekimo srauto sutrikdymo ar net tiekimo nutraukimo pavojaus.
142
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia konstatuoti, kad iki 2019 m. gegužės 23 d. užbaigtų dujotiekių ir iki šios datos neužbaigtų bei dar tiesiamų dujotiekių, kaip antai dujotiekis Nord Stream 2, padėtis nėra panaši, atsižvelgiant į visus juos apibūdinančius veiksnius.
143
Vadinasi, 49a straipsnis lemia, kad skirtingos situacijos vertinamos skirtingai, taigi dujotiekis Nord Stream 2 vertinamas kitaip nei užbaigti dujotiekiai, nes ginčijamos direktyvos įsigaliojimo dieną šio dujotiekio padėtis buvo kitokia.
144
Net jei 49a straipsnis lemtų skirtingą panašių situacijų vertinimą dėl to, kad ieškovė jau daug investavo, siekdama nutiesti dujotiekį Nord Stream 2, toks skirtingas vertinimas ir dėl to susidaręs nepalankus poveikis bet kuriuo atveju būtų pateisinamas (žr. šio sprendimo 145 ir paskesnius punktus).
b)
Dėl galimo skirtingo panašių situacijų vertinimo pateisinimo
145
Ieškovė teigia, kad skirtingas požiūris į dujotiekį Nord Stream 2 nėra objektyviai pateisinamas.
146
Aplinkybė, kad dujotiekis Nord Stream 2 nebuvo užbaigtas iki 2019 m. gegužės 23 d., negali būti objektyviu skirtingo šio dujotiekio vertinimo pateisinimu. Iš tikrųjų toks pateisinimas būtų nesuderinamas su konkrečiu 49a straipsnio tikslu. Šis tikslas susijęs su jau prisiimta investicine rizika ir papildo iš dalies pakeistą 36 straipsnį, taikomą investicinei rizikai, kuri dar nebuvo prisiimta. Laiko atžvilgiu apribojus 49a straipsnio taikymo sritį infrastruktūra, „užbaigta iki 2019 m. gegužės 23 d.“, susidarytų laiko vakuumas iš dalies pakeisto 36 straipsnio taikymo srities atžvilgiu.
147
Ieškovė teigia, kad ji turėjo tokius pačius teisėtus lūkesčius kaip ir jau eksploatuojamų dujotiekių operatoriai, motyvuodama tuo, kad iki ginčijamos direktyvos įsigaliojimo, t. y. 2019 m. gegužės 23 d., ji jau buvo daug investavusi. Kaip ir tie operatoriai, ji priėmė sprendimą įgyvendinti savo projektą, atliko negrįžtamas investicijas ir sudarė didžiąją dalį privalomų sutarčių, remdamasi teisine padėtimi, buvusia iki direktyvos įsigaliojimo.
148
Be to, „užbaigimo“ kriterijus nėra objektyvus. Neaišku, kodėl reikėjo nustatyti tokį ankstyvą pabaigos terminą, siekiant, kad užbaigta infrastruktūra išvengtų teisinio nesaugumo. Teisės aktų leidėjas galėjo nustatyti vėlesnį terminą, nekeisdamas užbaigtos infrastruktūros padėties. Ieškovė nurodo, kad, vykstant teisėkūros procedūrai, kaip alternatyva galiausiai pasirinktai galimybei buvo pasiūlyta 49a straipsnį taikyti dujotiekiams, kurių statybos darbai buvo pradėti iki ginčijamos direktyvos įsigaliojimo datos.
149
Parlamentas ir Taryba, palaikomi Lenkijos Respublikos ir Komisijos, šiuos ieškovės argumentus ginčija.
150
Reikia priminti, kad skirtingas vertinimas yra pateisinamas, jeigu jis pagrįstas objektyviu ir protingu kriterijumi, t. y. jei jis susijęs su nagrinėjamu teisės aktu siekiamu teisėtu tikslu ir jei šis skirtumas yra proporcingas tokiu vertinimu siekiamam tikslui (2008 m. gruodžio 16 d. Sprendimo Arcelor Atlantique et Lorraine ir kt., C‑127/07, EU:C:2008:728, 47 punktas).
151
Visų pirma, svarbu pabrėžti, kad, priešingai nei teigia ieškovė, konkretus 49a straipsnio tikslas susijęs ne tik su investicine rizika. 49a straipsnio tikslas yra platesnis – atsižvelgti į tai, kad iki ginčijamos direktyvos įsigaliojimo dienos nebuvo taisyklių, taikytinų dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies. Taigi, kaip matyti iš šios nuostatos, joje numatyta nukrypti leidžianti nuostata turi būti pagrįsta objektyviomis priežastimis, kaip antai aplinkybe, kad siekiama sudaryti sąlygas susigrąžinti atliktas investicijas, arba dėl tiekimo saugumo.
152
Nagrinėjamu atveju pirmiausia reikia pažymėti, kad užbaigimo iki ginčijamos direktyvos įsigaliojimo datos kriterijus yra objektyvus kriterijus, atspindintis Sąjungos teisės akto taikymo laiko atžvilgiu principus (žr. šio sprendimo 104 punktą). Be to, šis kriterijus glaudžiai susijęs su 49a straipsniu siekiamu tikslu, t. y. atsižvelgti į tai, kad iki ginčijamos direktyvos įsigaliojimo dienos nebuvo konkrečių Sąjungos teisės aktų, taikytinų dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies. Beje, šis kriterijus jau taikytas Direktyvos 2003/55 2 straipsnio 33 punkte apibrėžiant terminą „nauja infrastruktūra“ (žr. šio sprendimo 105 punktą).
153
Taigi užbaigimo iki ginčijamos direktyvos įsigaliojimo dienos kriterijus yra objektyvus ir pagrįstas kriterijus.
154
Antra, galimas skirtingas vertinimas, kurį lemia užbaigimo iki 2019 m. gegužės 23 d. kriterijaus taikymas, gali padėti pasiekti tikslą atsižvelgti į tai, kad iki ginčijamos direktyvos įsigaliojimo dienos nebuvo taisyklių, taikytinų dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies.
155
Viena vertus, dujotiekių savininkams lengviau įvertinti, ar jų dujotiekiui taikoma 49a straipsnyje numatyta nukrypti leidžianti nuostata.
156
Kita vertus, šį kriterijų valstybės narės gali nesunkiai įgyvendinti, kad galėtų greitai įvertinti, ar prašymas taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą iš tikrųjų pateiktas dėl dujotiekio, kuris patenka arba nepatenka į 49a straipsnio taikymo sritį. Kitaip tariant, pagal šį kriterijų lengva nustatyti dujotiekius, kuriuos galbūt reikės vertinti lanksčiai, atsižvelgiant tiek į teisinio saugumo principą ir jų savininkų teisėtų lūkesčių apsaugą, tiek į tiekimo sutrikimo riziką, kuri gali kilti dėl Direktyvoje 2009/73 numatytų įpareigojimų taikymo šiems jau eksploatuojamiems dujotiekiams.
157
Trečia, galimas skirtingas vertinimas, atsirandantis dėl užbaigimo iki 2019 m. gegužės 23 d. kriterijaus taikymo, neviršija to, kas būtina 49a straipsniu siekiamam tikslui pasiekti.
158
Reikia atmesti ieškovės argumentą, kad 49a straipsniu siekiamą tikslą galima pasiekti jame numatytą nukrypti leidžiančią nuostatą taikant dujotiekiams, kurių statybos darbai pradėti iki 2019 m. gegužės 23 d. arba dėl kurių iki šios datos jau buvo priimtas galutinis sprendimas investuoti.
159
Tiesa, kad pagal ieškovės nurodytus kriterijus iki 2019 m. gegužės 23 d. baigtiems tiesti dujotiekiams, remiantis 49a straipsniu, taip pat buvo galima taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą.
160
Vis dėlto, visų pirma, šie kriterijai nebuvo tokie pat tikslūs, nes, siekiant įvertinti, ar dujotiekis patenka į 49a straipsnyje numatytos nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo sritį, galėjo būti sudėtinga išaiškinti sąvokas „darbų pradžia“ ir „galutinis sprendimas investuoti“.
161
Antra, šie kriterijai reiškė, kad 49a straipsnyje numatyta nukrypti leidžianti nuostata būtų taikoma dar neeksploatuojamiems dujotiekiams. Taigi valstybės narės nebūtų galėjusios lengvai įvertinti 49a straipsnyje numatytų sąlygų laikymosi nepaisant to, kad šioje nuostatoje įtvirtinta procedūra buvo numatyta būtent kaip paprasta procedūra, kurią valstybės narės turėjo įvykdyti greitai ir pagal kurią neturėjo būti atliekama sudėtinga perspektyvinė analizė.
162
Galiausiai, kitaip nei užbaigimo iki 2019 m. gegužės 23 d. kriterijus, ieškovės minėti kriterijai reiškė, kad 49a straipsnis taikomas dujotiekiams, tarp jų dujotiekiui Nord Stream 2, į kuriuos buvo investuota ir jų statybos darbai buvo pradėti tuo metu, kai buvo galima numatyti, jog Direktyvos 2009/73 taikymo sritis bus išplėsta įtraukiant dujotiekius tarp valstybės narės ir trečiosios šalies.
163
Kalbant apie suvaržymus, kuriuos patiria visi investuojantieji į nebaigtus tiesti dujotiekius ir konkrečiai ieškovė, svarbu pabrėžti, kad Direktyvoje 2009/73 numatytų įpareigojimų taikymas netrukdo investuotojams į dujotiekius tarp valstybės narės ir trečiosios šalies ekonomiškai priimtinu būdu eksploatuoti savo dujotiekį ir gauti tinkamą investicijų grąžą (žr. šio sprendimo 109 punktą).
164
Beje, šį vertinimą patvirtina daugybė Komisijos paminėtų pavyzdžių, kai dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies Direktyvoje 2009/73 nustatyti įpareigojimai buvo taikomi dar iki ginčijamos direktyvos įsigaliojimo, kai kuriais atvejais – daugelį metų.
165
Taigi suvaržymai, su kuriais susiduria investuojantieji į iki 2019 m. gegužės 23 d. neužbaigtus dujotiekius, kaip antai ieškovė, buvo pateisinami svarbiu tikslu atsižvelgti į numatomą taisyklių, taikytinų iki 2019 m. gegužės 23 d. užbaigtiems dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, nebuvimą.
166
Be to, kaip iš esmės matyti iš šio sprendimo 261–263 punktų, ieškovė neįrodo, kad suvaržymai, kuriuos ji patiria dėl Direktyvoje 2009/73 numatytų įpareigojimų taikymo dujotiekiui Nord Stream 2, yra akivaizdžiai netinkami atsižvelgiant į ginčijama direktyva siekiamus tikslus.
167
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, ieškovė neįrodė, kad teisės aktų leidėjo 49a straipsnyje padarytas pasirinkimas, t. y. šioje nuostatoje numatytos nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo srities apibrėžimas naudojant užbaigimo iki 2019 m. gegužės 23 d. kriterijų, yra akivaizdžiai netinkamas ir kad galimas skirtingas vertinimas būtų nepagrįstas.
168
Taigi ieškinio pirmąjį pagrindą reikia atmesti.
4.
Dėl ieškinio antrojo pagrindo, susijusio su proporcingumo principo pažeidimu
169
Visų pirma, ieškinyje ieškovė teigia, kad Direktyvoje 2009/73 numatytų įpareigojimų taikymo srities išplėtimas įtraukiant jūroje esančius dujotiekius tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, yra neproporcingas ginčijama direktyva ar Direktyva 2009/73 siekiamiems tikslams.
170
Ieškovė taip pat pažymi, kad jei Direktyvoje 2009/73 numatytų įpareigojimų taikymas dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies būtų tikros problemos sprendimas, šie įpareigojimai turėtų būti vienodai taikomi visiems dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies. Ieškovė teigia, kad Direktyvoje 2009/73 numatyti įpareigojimai taikomi tik daliai trečiųjų šalių importo pajėgumų, t. y. dujotiekio Nord Stream 2 pajėgumams, o ne visų dujotiekių tarp valstybės narės ir trečiosios šalies pajėgumams.
171
Be to, dublike ieškovė teigia, pirma, kad neįrodyta, jog Direktyvoje 2009/73 numatytų įpareigojimų taikymas nedidelei vieno dujotiekio iš trečiosios šalies, t. y. dujotiekio Nord Stream 2, atkarpai yra būtinas siekiant įgyvendinti ginčijama direktyva siekiamus tikslus.
172
Antra, ieškovė nurodo, kad Direktyvoje 2009/73 numatyti įpareigojimai taikomi tik daliai importo iš trečiųjų šalių pajėgumų, t. y. dujotiekio Nord Stream 2 pajėgumams, o ne visų dujotiekių tarp valstybės narės ir trečiosios šalies pajėgumams. Vis dėlto sunku suprasti, kaip šiuos įpareigojimus taikant tokiai nedidelei visų importo vamzdynų pajėgumų daliai būtų galima pasiekti ginčijamos direktyvos tikslus.
173
Trečia, ieškovė teigia, kad kiekybiniai ir kokybiniai tiekimo saugumo užtikrinimo tikslo aspektai galėtų būti užtikrinti net ir įtraukus dujotiekį Nord Stream 2 į taikymo sritį. Iš tiesų išimtis ir nukrypti leidžiančios nuostatos, atitinkamai numatytos iš dalies pakeistame 36 straipsnyje ir 49a straipsnyje, kurios suteikiamos visų pirma atsižvelgiant į sąlygą, susijusią su tiekimo saugumu, rodo, kad šis saugumas užtikrinamas ne tik taikant Direktyvoje 2009/73 numatytus įpareigojimus.
174
Ieškovė taip pat tvirtina, kad net jei ginčijama direktyva galėtų būti laikoma kažkiek naudinga vidaus rinkai, o taip nėra, ta nauda būtų mažesnė nei labai dideli nepatogumai, kuriuos ši direktyva sukelia Sąjungai, valstybėms narėms ir jūroje esančių dujotiekių tarp valstybės narės ir trečiosios šalies savininkams, kaip antai ieškovei.
175
Ieškovė teigia, kad direktyvos ekonominis poveikis jos padėčiai yra didelis ir nepagrįstas, nes pagal šią direktyvą jai neleidžiama susigrąžinti investicijų, atliktų iki direktyvos priėmimo. Ji negali teisėtai vykdyti esminių su įmone Gazprom sudarytos dujų perdavimo sutarties aspektų, o jos finansinė padėtis labai pablogėjo.
176
Parlamentas ir Taryba, palaikomi Estijos Respublikos, Lietuvos Respublikos, Lenkijos Respublikos ir Komisijos, ieškovės argumentus ginčija.
177
Pagal proporcingumo principą reikalaujama, kad Sąjungos institucijų veiksmai būtų tinkami atitinkamais teisės aktais siekiamiems teisėtiems tikslams įgyvendinti ir neviršytų to, kas būtina šiems tikslams pasiekti (šiuo klausimu žr. 2012 m. liepos 12 d. Sprendimo Association Kokopelli, C‑59/11, EU:C:2012:447, 38 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
178
Visų pirma, svarbu pabrėžti, kad, kaip nurodo ieškovė, ginčijamos direktyvos bendrasis tikslas – užtikrinti vidaus rinkos veikimą.
179
Vis dėlto ginčijamos direktyvos preambulės 3 konstatuojamojoje dalyje nurodyti konkretesni tikslai, apimantys ne vien konkurencijos iškraipymų ir neigiamo poveikio tiekimo saugumui prevenciją: jais taip pat siekiama, pirma, užtikrinti, kad taisyklės, taikomos dujotiekiams, jungiantiems dvi ar daugiau valstybių narių, būtų taikomos ir dujotiekiams, jungiantiems valstybę narę su trečiąja šalimi, ir, apskritai, užtikrinti teisinės sistemos nuoseklumą ir, antra, užtikrinti rinkos dalyvių teisinį saugumą.
180
Bendrasis tikslas ir konkretesni tikslai, kurių siekiama ginčijama direktyva, neabejotinai yra teisėti tikslai. Beje, SESV 194 straipsnyje kalbama apie vidaus rinkos sukūrimą ir veikimą, šioje nuostatoje minimi tikslai užtikrinti Sąjungos energijos rinkos veikimą ir tiekimo saugumą.
181
Atsižvelgiant į šias aplinkybes reikia įvertinti, ar ginčijama direktyva yra tinkama ja siekiamiems tikslams įgyvendinti ir ar ji neviršija to, kas būtina jiems įgyvendinti, nes dujotiekis Nord Stream 2 yra vienintelis dujotiekis tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, kuriam negali būti taikoma nei iš dalies pakeistame 36 straipsnyje numatyta išimtis, nei 49a straipsnyje numatyta nukrypti leidžianti nuostata.
a)
Dėl ginčijamos direktyvos tinkamumo joje nustatytiems tikslams įgyvendinti, atsižvelgiant į tai, kad ieškovė negali pasinaudoti nei išimtimi, nei nukrypti leidžiančia nuostata
182
Reikia išnagrinėti, pirma, ginčijamos direktyvos tinkamumą teisinio saugumo ir teisinės sistemos nuoseklumo tikslams pasiekti ir, antra, šios direktyvos tinkamumą siekiant užkirsti kelią konkurencijos iškraipymui bei neigiamam poveikiui tiekimo saugumui.
1) Dėl ginčijamos direktyvos tinkamumo teisinio saugumo ir teisinės sistemos nuoseklumo tikslams pasiekti
183
Visų pirma, reikia pažymėti, kad ginčijama direktyva galima įgyvendinti ja siekiamą teisinio saugumo tikslą.
184
Pasiūlymo dėl direktyvos aiškinamajame memorandume Komisija paaiškino, kad Sąjungos teisėje aiškiai nebuvo apibrėžta teisės sistema, taikoma dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies.
185
Šiuo atžvilgiu „jungiamojo vamzdyno“ sąvokos išplėtimu įtraukiant dujotiekius į trečiąsias šalis ir iš jų, atliktu ginčijama direktyva iš dalies pakeitus Direktyvos 2009/73 2 straipsnio 17 punkte pateiktą „jungiamojo vamzdyno“ sąvokos apibrėžtį, užtikrinamas aiškus šios direktyvos materialinės taikymo srities apribojimas ir patikslinama jos teritorinė taikymo sritis.
186
Viena vertus, ginčijama direktyva išplėsta Direktyvos 2009/73 taikymo sritis, įtraukiant visus dujotiekius tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, įskaitant dujotiekį Nord Stream 2, t. y. esamus ar būsimus sausumos ir jūros dujotiekius.
187
Kita vertus, ginčijamos direktyvos 9 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad, kalbant apie jūros dugnu nutiestas dujų perdavimo linijas, Direktyva 2009/73 turėtų būti taikoma valstybės narės, kurioje yra pirmas sujungimo su valstybių narių tinklu taškas, teritorinėje jūroje.
188
Taigi vienas iš ginčijamos direktyvos padarinių yra tas, kad Direktyvoje 2009/73 numatyti įpareigojimai taikomi jūroje esančiai dujotiekio tarp valstybės narės ir trečiosios šalies atkarpai, kertančiai valstybės narės teritorinius vandenis, kaip antai Vokietijos teritorinius vandenis kertančiai dujotiekio Nord Stream 2 atkarpai. Taigi ginčijama direktyva išvengiama teisinio vakuumo šiuo atžvilgiu.
189
Be to, išplėtus Direktyvos 2009/73 taikymo sritį įtraukiant visus dujotiekius tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, tarp jų dujotiekį Nord Stream 2, taip pat užtikrinamas Sąjungos teisinės sistemos nuoseklumas.
190
Pirma, kaip Komisija jau iš esmės paaiškino pasiūlymo dėl direktyvos aiškinamajame memorandume, Direktyvos 2009/73 taikymo srities išplėtimu įtraukiant dujotiekius tarp valstybės narės ir trečiosios šalies užtikrinama, kad šių dujotiekių operatoriams būtų taikoma ta pati teisinė tvarka kaip ir kitiems rinkos dalyviams, t. y. skirtingas valstybes nares jungiančių dujotiekių operatoriams arba valstybių narių perdavimo sistemų operatoriams, kuriems Direktyva 2009/73 jau taikoma visa apimtimi.
191
Antra, viena vertus, kaip Komisija paaiškino ir pasiūlymo dėl direktyvos aiškinamajame memorandume, Direktyvoje 2009/73 nustatytos reguliavimo sistemos pagrindiniai principai atsispindi keliuose tarptautiniuose susitarimuose, sudarytuose tarp valstybių narių ir trečiųjų šalių arba tarp Sąjungos ir trečiųjų šalių, ir sistemingai taikomi sausumos dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies.
192
Taigi Direktyvoje 2009/73 nustatytų įpareigojimų taikymas visiems dujotiekiams, jungiantiems valstybę narę su trečiąja šalimi, padeda užtikrinti, kad teisė nuosekliai būtų taikoma tiek dujotiekiams, jungiantiems valstybę narę su trečiąja šalimi, kuriems šie įpareigojimai jau buvo taikomi pagal kitus teisės aktus, pavyzdžiui, tarptautines sutartis, tiek dujotiekiams, jungiantiems valstybę narę su trečiąja šalimi, kuriems šie įpareigojimai nebuvo taikomi, kaip antai dujotiekiui Nord Stream 2.
193
Kita vertus, kaip Komisija iš esmės paaiškino pasiūlymo dėl direktyvos aiškinamajame memorandume aptardama subsidiarumo principo laikymąsi, į Direktyvos 2009/73 taikymo sritį įtraukus visus dujotiekius tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, užtikrinamas vienodas Direktyvoje 2009/73 numatytų įpareigojimų taikymas ir padedama išvengti fragmentiško požiūrio, grindžiamo nacionalinėmis priemonėmis. Visų pirma šiuo išplėtimu išvengiama situacijos, kai kelias valstybes nares kertančiai jungiamajai linijai taikoma skirtinga nacionalinė tvarka, be to, Komisija gali vykdyti tam tikrą atitinkamų taisyklių laikymosi kontrolę.
194
Vadinasi, ginčijama direktyva yra tinkama teisinio saugumo ir teisinio pagrindo nuoseklumo tikslams, kurių ja iš esmės siekiama, įgyvendinti tiek, kiek ja išplečiama Direktyvos 2009/73 taikymo sritis, taigi ir joje numatytų įpareigojimų apimtis.
195
Šiuo atžvilgiu aplinkybė, kad tik ieškovė negali pasinaudoti nei iš dalies pakeistame 36 straipsnyje numatyta išimtimi, nei 49a straipsnyje numatyta nukrypti leidžiančia nuostata, neturi jokios įtakos ginčijamos direktyvos tinkamumui tikslams, kurių ja siekiama išplečiant Direktyvos 2009/73 taikymo sritį, įgyvendinti.
2) Dėl ginčijamos direktyvos tinkamumo siekiant užkirsti kelią konkurencijos iškraipymui ir neigiamam poveikiui tiekimo saugumui
196
Kalbant apie konkurencijos ir tiekimo saugumo problemas, kuriomis grindžiamas direktyvos pasiūlymas, reikia pažymėti, kad Komisija šio pasiūlymo aiškinamajame memorandume, be kita ko, paaiškino, kad Sąjunga yra labai priklausoma nuo dujų importo iš trečiųjų šalių ir kad Sąjunga bei dujų vartotojai yra suinteresuoti ir dujotiekių iš šių šalių skaidrumu ir konkurencingumu.
197
Komisija, atsižvelgdama į subsidiarumo principą, minėtą direktyvos pasiūlymą taip pat pagrindė tuo, kad dujotiekių, jungiančių valstybę narę su trečiąja šalimi, pajėgumai daugeliu atvejų gali turėti įtakos dujų vidaus rinkai ir tiekimo saugumui keliose valstybėse narėse.
198
Prie pasiūlymo dėl direktyvos pridėtame darbo dokumente Komisija nurodė, kad 2016 m. 70,4 % Sąjungos dujų poreikio buvo patenkinta importuotomis dujomis ir kad 87 % šio importo vykdyta dujotiekiais.
199
Šiomis aplinkybėmis reikėtų pabrėžti, kad, pirma, nepriklausomai nuo dujotiekio ar dujotiekių tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, kuriems taikomi Direktyvoje 2009/73 numatyti įpareigojimai, atkarpos ilgio, šių įpareigojimų taikymas visiems dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies ir konkrečiai dujotiekiui Nord Stream 2 yra tinkamas siekiant tikslo užbaigti gamtinių dujų vidaus rinkos kūrimą išvengiant iškreiptos konkurencijos ir neigiamo poveikio tiekimo saugumui.
200
Direktyvoje 2009/73 numatytas įpareigojimas atskirti (unbundling) perdavimo sistemos veiklą nuo perdavimo sistemos operatoriaus veiklos, suteikti trečiosioms šalims prieigą prie sistemos ir kitos pareigos, be kita ko, susijusios su kainų ir kitokiu skaidrumu.
201
Pirma, kalbant apie Direktyvos 2009/73 9 straipsnyje numatytą įpareigojimą atskirti, reikia pažymėti, kad Teisingumo Teismas iš esmės jau nusprendė, kad tuo atveju, kai gamtinės dujos ar elektros energija, kurias įmonė gamina už Sąjungos ribų, perduodamos Sąjungoje tai pačiai įmonei priklausančiu perdavimo tinklu, aiškiai kyla pavojus, jog eksploatuojant šį tinklą gali būti diskriminuojama (šiuo klausimu žr. 2021 m. rugsėjo 2 d. Sprendimo Komisija / Vokietija (direktyvų 2009/72 ir 2009/73 perkėlimas į nacionalinę teisę), C‑718/18, EU:C:2021:662, 37 punktą).
202
Šiuo klausimu Direktyvos 2009/73 6, 8 ir 22 konstatuojamosiose dalyse iš esmės nurodyta, kad, viena vertus, dėl įpareigojimo atskirti dominuojantys dujų tiekėjai negali kontroliuoti perdavimo infrastruktūros ir taip sudaryti palankesnių sąlygų savo tiekimo veiklai, ir, kita vertus, šis įpareigojimas yra veiksmingas ir patikimas būdas šalinti interesų konfliktą ir užtikrinti tiekimo saugumą.
203
Įpareigojimas atskirti juo labiau tinkamas tikslams, kurių siekiama ginčijama direktyva, įgyvendinti dėl to, kad jo laikymasis turi būti tikrinamas pagal Direktyvos 2009/73 10 straipsnyje numatytą perdavimo sistemos operatorių sertifikavimo procedūrą. Sertifikavimas yra būtina sąlyga, kad dujotiekio tarp valstybės narės ir trečiosios šalies savininkas galėtų vykdyti sandorius, susijusius su dujų perdavimu į Sąjungą.
204
Pagal Direktyvos 2009/73 11 straipsnį nacionalinės reguliavimo institucijos, kompetentingos vykdyti sertifikavimo procedūrą, atlikdamos tyrimą taip pat atsižvelgia į riziką, kurią atitinkamas dujotiekis gali kelti Sąjungos tiekimo saugumui.
205
Kaip matyti iš kartu taikomų Direktyvos 2009/73 10 ir 11 straipsnių, sertifikavimo procedūra galbūt galėtų būti atnaujinta, jei būtų nevykdomi atskyrimo įpareigojimai arba kiltų pavojus tiekimo saugumui.
206
Antra, kalbant apie 32 straipsnyje nustatytą įpareigojimą suteikti trečiosioms šalims prieigą, tiesa, kad dujotiekiuose tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, ir konkrečiai dujotiekyje Nord Stream 2, nebūtinai yra sujungimo taškas ir kad trečiosios šalies prašymas suteikti prieigą gali būti tik galimas.
207
Vis dėlto Direktyvos 2009/73 32 straipsnyje numatytas įpareigojimas suteikti prieigą trečiosioms šalims apima esamus ir būsimus prašymus suteikti prieigą ir du aspektus: pareigą sudaryti sąlygas fiziniam prijungimui prie dujotiekio bei pareigą sąžiningomis sąlygomis suteikti prieigą prie perdavimo pajėgumų.
208
Tuo remiantis, darytina išvada, kad trečiosios šalys turi teisę prašyti prisijungti prie dujotiekių, jungiančių valstybę narę ir trečiąją šalį, arba naudotis jų perdavimo pajėgumais toje dujotiekių dalyje, kuri patenka į Sąjungos teisės teritorinę taikymo sritį. Iš Direktyvos 2009/73 41 straipsnio 6, 8 ir 10 dalių matyti, kad prisijungimo arba trečiųjų šalių prieigos sąlygos turi būti objektyvios, nediskriminacinės ir pagrįstos proporcingais, kompetentingos reguliavimo institucijos patvirtintais tarifais.
209
Trečia, kaip Komisija nurodo prie jos direktyvos pasiūlymo pridėtame darbo dokumente, Direktyvoje 2009/73 numatytų įpareigojimų išplėtimas juos taikant ir dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, lemia tai, kad jiems taikomi joje nustatyti tarifų ir netarifinio skaidrumo reikalavimai. Šie skaidrumo reikalavimai, be kita ko, grindžiami minėtos direktyvos 41 straipsnio 1 dalies a punktu ir 7 dalimi arba bendresnėmis šios direktyvos 16 straipsnio 3 dalies nuostatomis.
210
Šiuo klausimu prie direktyvos pasiūlymo pridėtame darbo dokumente Komisija paaiškino ir tai, kad dujotiekių tarp valstybės narės ir trečiosios šalies eksploatavimo skaidrumo trūkumas gali būti rizikos veiksnys tiekimo saugumo požiūriu. Tuo remdamasi, ji padarė išvadą, jog buvo svarbu užtikrinti, kad informacija, susijusi su svarbių infrastruktūrų veikimu ir priežiūra, būtų prieinama rinkai ir ja galėtų naudotis atitinkamos nacionalinės ir Sąjungos institucijos.
211
Iš to, kas išdėstyta, aišku, kad Direktyvoje 2009/73 numatyti įpareigojimai yra susiję su dujotiekių eksploatavimo būdu, jų perdavimo pajėgumais arba juos eksploatuojant taikomų tarifų ar netarifinių priemonių skaidrumu. Kaip paaiškino Parlamentas, Taryba ir Komisija, atsakydami į procedūros organizavimo priemones, atsižvelgiant į šių įpareigojimų paskirtį, aplinkybė, kad jie taikomi tik dujotiekio tarp valstybės narės ir trečiosios šalies atkarpai, nedaro jokio poveikio minėtų įpareigojimų tinkamumui siekiant užkirsti kelią konkurencijos iškraipymui ir neigiamam poveikiui tiekimo saugumui, taigi ir įgyvendinti ginčijama direktyva siekiamus tikslus.
212
Antra, ieškovės nurodoma aplinkybė, kad ginčijama direktyva taikoma tik daliai trečiųjų šalių importo pajėgumų, t. y. dujotiekio Nord Stream 2 pajėgumams, negali paneigti ginčijamos direktyvos tinkamumo užkirsti kelią konkurencijos iškraipymui ir neigiamam poveikiui tiekimo saugumui.
213
Šiuo klausimu pirmiausia svarbu pabrėžti, kad dujotiekio Nord Stream 2 projektas buvo pradėtas įgyvendinti ypatingomis aplinkybėmis. Prieš pradedant jį įgyvendinti, daugelyje valstybių narių dėl ginčų su Rusijos Federacija ne kartą susidurta su dujų trūkumu. Trys pagrindiniai maršrutai, kuriais tuo metu buvo perduodamos dujos iš šios trečiosios šalies, buvo Ukrainos tranzito sistema, dujotiekis Nord Stream 1 ir dujotiekis Jamalas-Europa, einantis per Baltarusiją.
214
Be to, dujotiekis Nord Stream 2 chronologiškai yra antrasis jūrinis dujotiekis po dujotiekio Nord Stream 1, tiesiogiai jungiančio Rusiją ir Vokietiją. Dujotiekiu Nord Stream 2 padvigubinamas pajėgumas transportuoti dujas vien tik jūroje esančiu dujotiekiu (žr. šio sprendimo 6 punktą). Taigi dujotiekiai Nord Stream 1 ir Nord Stream 2 gali perduoti daugiau kaip 80 % iš Rusijos importuojamų dujų, turint omenyje, kad 2016 m. dujų importas iš Rusijos sudarė 42 % importo į Sąjungą.
215
Tuo remiantis, darytina išvada, visų pirma, kad ieškovės projektas gali lemti dujų šaltinių koncentraciją. Iš tikrųjų jis gali sustiprinti importo iš Rusijos padėtį tiek, kiek prisideda prie dujų importo iš šios trečiosios šalies pajėgumų didinimo. Dėl to jis gali atgrasyti nuo infrastruktūros, jungiančios Sąjungą su kitomis trečiosiomis šalimis, statybos ar plėtros.
216
Antra, ieškovės planas kelia pavojų, kad Sąjungoje padidės dujų tiekėjų koncentracija. Iš tikrųjų šis projektas gali sustiprinti Gazprom, kaip vertikaliai integruoto operatoriaus, pozicijas Sąjungos didmeninėje ir mažmeninėje rinkose.
217
Tiesa, kad šiuo atveju ieškovė nėra nei dujų siuntėja, nei dujų tiekimo sutarčių, susijusių su dujotiekiu Nord Stream 2 transportuojamomis dujomis, šalis. Vis dėlto dujų siuntėjas ir dujų tiekimo sutartis pasirašęs asmuo yra arba jo vienintelis akcininkas, arba šio akcininko patronuojamoji įmonė.
218
Galiausiai ieškovės projektas lemia į Sąjungą importuojamų dujų įleidimo taškų ir transportavimo maršrutų koncentraciją. Dėl šio projekto dujų įvežimas iš Rusijos gali būti sutelktas vienoje valstybėje narėje ir gali būti pakeista dujų srautų kryptis Sąjungoje. Taigi šis projektas gali lemti, kad dėl naudojamo Nord Stream 1 ir Nord Stream 2 dujotiekių koridoriaus bus atsisakoma naudoti esamus sausumos dujotiekius ir trasas, kuriems taikomi Direktyvoje 2009/73 nustatyti įpareigojimai. Šis pavojus yra didelis ir dėl to, kad, kaip matyti iš Bendrajam Teismui pateiktų bylos dokumentų, eksploatuojamų dujotiekių, kuriais jau buvo transportuojamos dujos iš Rusijos, pajėgumai nebuvo visiškai išnaudoti.
219
Antra, ginčijama direktyva taikoma visiems esamiems ir būsimiems dujotiekiams, esantiems tiek sausumoje, tiek jūroje.
220
Aplinkybė, kad iki 2019 m. gegužės 23 d. užbaigtų dujotiekių atveju gali būti prašoma taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą pagal 49a straipsnį ir kad dėl naujų dujų infrastruktūros objektų gali būti prašoma taikyti išimtį pagal iš dalies pakeistą 36 straipsnį, nereiškia, kad šiems dujotiekiams automatiškai taikoma nukrypti leidžianti nuostata arba išimtis. Išimtis ir nukrypti leidžianti nuostata, atitinkamai numatytos iš dalies pakeistame 36 straipsnyje ir 49a straipsnyje, iš tikrųjų gali būti taikomos tik kompetentingoms institucijoms išnagrinėjus kiekvieną atvejį atskirai. Be to, jos gali būti taikomos ribotą laiką ir priklausyti nuo tam tikrų sąlygų laikymosi.
221
Trečia, svarbu pabrėžti, kad ginčijama direktyva buvo priimta tokiomis aplinkybėmis, kai daugeliui užbaigtų dujotiekių tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, ypač esančių sausumoje, Direktyvoje 2009/73 nustatyti įpareigojimai jau buvo taikomi dėl kitų teisinių priemonių, kaip antai tarptautinių susitarimų, poveikio.
222
Taigi net jei ginčijamos direktyvos priėmimo ir įsigaliojimo dieną dujotiekis Nord Stream 2 buvo vienintelis dujotiekis, kuriam negalėjo būti taikoma išimtis ar nukrypti leidžianti nuostata, šia direktyva didinami importo iš trečiųjų šalių pajėgumai, kuriems taikomi Direktyvoje 2009/73 numatyti įpareigojimai.
223
Tuo pačiu metu ginčijama direktyva užtikrinamos vienodos sąlygos tiek dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, kuriems jau buvo taikomi Direktyvoje 2009/73 nustatyti įpareigojimai, tiek dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, kuriems, kaip ir dujotiekiui Nord Stream 2, šie įpareigojimai bus taikomi pagal ginčijamą direktyvą.
224
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Direktyvoje 2009/73 nustatytų įpareigojimų taikymas dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies apskritai ir konkrečiai dujotiekiui Nord Stream 2 yra tinkamas siekiant užkirsti kelią konkurencijos iškraipymui ir neigiamam poveikiui tiekimo saugumui.
225
Kiti ieškovės nurodyti argumentai šios išvados nekeičia.
226
Ieškovė tvirtina, kad Direktyvoje 2009/73 numatytų įpareigojimų taikymas jūroje esantiems dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies ir konkrečiai dujotiekiui Nord Stream 2 nepadeda kurti integruotos didmeninės dujų rinkos Sąjungoje.
227
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad atitinkamos trečiosios šalys nesiekia tarpusavyje integruoti savo didmeninės prekybos rinkų.
228
Vis dėlto šių trečiųjų šalių operatoriai siekia vykdyti didmeninę prekybą savo dujomis Sąjungoje ir transportuoti šias dujas vamzdynais tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, kurių bent viena atkarpa yra Sąjungos teritorijoje.
229
Ieškovė taip pat teigia, kad jūroje nutiesti dujotiekiai tarp valstybės narės ir trečiosios šalies ir konkrečiai dujotiekis Nord Stream 2 iš esmės skiriasi nuo dujų perdavimo tinklų, kaip jie suprantami pagal Direktyvą 2009/73, ir yra panašesni į gavybos dujotiekius.
230
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad Direktyvos 2009/73 2 straipsnio 2 punkte „gavybos proceso vamzdynų tinklas“ apibrėžiamas kaip vamzdynas ar vamzdynų tinklas, eksploatuojamas ir (arba) nutiestas kaip naftos ar dujų gavybos objekto dalis, arba naudojamas gamtinėms dujoms perduoti iš vieno ar kelių tokių objektų į perdirbimo gamyklą ar terminalą arba į galutinį pakrantės iškrovimo terminalą.
231
Pirma, ieškovė neįrodė, kad dujotiekiai tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, kaip antai dujotiekis Nord Stream 2, yra suprojektuoti atsižvelgiant į konkretų dujų gavybos projektą arba siekiant gamtines dujas transportuoti iš gavybos vietų į perdirbimo įmonę ar terminalą arba į galutinį iškrovimo terminalą.
232
Dėl dujotiekio Nord Stream 2 reikia nurodyti, kad Rusijoje esantys gavybos telkiniai prie šio dujotiekio prijungti ne tiesiogiai, o tik per Rusijos Federacijos dujų perdavimo tinklą. Taigi, dujotiekis Nord Stream 2 jungia Rusijos ir valstybės narės perdavimo tinklą bei potencialiai gali nuo pradžios taško transportuoti dujas, kurios buvo įvairiais būdais surinktos iš įvairių šaltinių.
233
Kita vertus, ginčijama direktyva siekiama būtent išspręsti konkurencijos ir tiekimo saugumo problemas, kylančias dėl to, kad dujotiekiai tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, kaip antai dujotiekis Nord Stream 2, tiesiogiai arba netiesiogiai priklauso dominuojantiems dujų tiekėjams ir yra naudojami tik minėtų tiekėjų.
234
Be to, Direktyva 2009/73 taikoma Sąjungos teritorijoje esantiems gavybos vamzdynams, o 34 straipsniu užtikrinama trečiųjų šalių prieiga prie jų.
235
Taigi ieškovė neįrodė, kad ginčijama direktyva ir, konkrečiau, Direktyvoje 2009/73 numatytų įpareigojimų taikymas dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies yra netinkamas visiems ja siekiamiems tikslams pasiekti (žr. šio sprendimo 179 ir 180 punktus) tiek, kiek dujotiekis Nord Stream 2 yra vienintelis dujotiekis tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, kuriam negali būti taikoma nei iš dalies pakeistame 36 straipsnyje numatyta išimtis, nei 49a straipsnyje numatyta nukrypti leidžianti nuostata.
b)
Dėl neviršijimo to, kas būtina, nes ieškovė negali pasinaudoti nei išimtimi, nei nukrypti leidžiančia nuostata
236
Reikia išnagrinėti, pirma, ieškovės argumentą, grindžiamą pakankamu pirmojo įleidimo į Sąjungą taško reglamentavimu, ir, antra, ieškovės argumentą, grindžiamą suvaržymais, kuriuos ji turi patirti dėl to, kad jai negali būti taikoma nei išimtis pagal iš dalies pakeistą 36 straipsnį, nei nukrypti leidžianti nuostata pagal 49a straipsnį.
1) Dėl tariamo pirmojo įleidimo į Sąjungą taško reglamentavimo pakankamumo
237
Ieškovė teigia, kad įleidimo į Sąjungos dujų perdavimo tinklą taško reglamentavimas buvo pakankamas ginčijama direktyva siekiamiems tikslams įgyvendinti.
238
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad toks argumentas grindžiamas šio sprendimo 229–234 punktuose atmesta prielaida, kad dujotiekiai tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, kaip antai dujotiekis Nord Stream 2, prilygsta gavybos vamzdynams.
239
Taigi ieškovė neįrodo, kad pagal pirmojo įleidimo į Sąjungą taškui taikomus teisės aktus būtų galima įgyvendinti ginčijama direktyva siekiamus tikslus.
240
Bet kuriuo atveju, iš Direktyvos 2009/73, priešingai, matyti, kad joje nustatyti įpareigojimai taikomi ne tik konkrečiam perdavimo sistemos įleidimo taškui, bet apskritai perdavimo sistemoms, perdavimo sistemos operatoriams ar perdavimo vamzdynams. Be to, šie įpareigojimai, taikomi dujų transportavimui, yra papildomos nuostatos palyginti su vien dujų tiekimo reglamentavimu, kuris apsiriboja pirmuoju įleidimo į Sąjungą tašku.
241
Taigi iš Bendrajam Teismui pateiktų įrodymų matyti, kad vien pirmojo įleidimo į Sąjungą taško reglamentavimas nebūtų pakeitęs padėties, buvusios iki ginčijamos direktyvos priėmimo, todėl ieškovė būtų galėjusi eksploatuoti dujotiekį Nord Stream 2 ir transportuoti jos vienintelio akcininko tiekiamas dujas išvengdama Sąjungos teisės, o tai nėra šia direktyva siekiamas tikslas.
2) Dėl ieškovės patiriamų suvaržymų
242
Pirma, tiesa, kad, kaip matyti iš direktyvos pasiūlymo aiškinamojo memorandumo ir prie šio pasiūlymo pridėto darbo dokumento, 49a straipsnyje numatyta nukrypti leidžianti nuostata prisideda prie ginčijamos direktyvos proporcingumo, nes užtikrina pakankamą lankstumą, kad būtų išvengta bet kokių neigiamų Direktyvoje 2009/73 numatytų įpareigojimų taikymo pasekmių.
243
Vis dėlto aplinkybė, kad ieškovė negali pasinaudoti nei iš dalies pakeistame 36 straipsnyje numatyta išimtimi, nei 49a straipsnyje numatyta nukrypti leidžiančia nuostata, neleidžia daryti išvados, jog ginčijama direktyva viršijama tai, kas būtina norint įgyvendinti ja siekiamus tikslus.
244
Iš tiesų, ieškovės padėtį galima paaiškinti tuo, kad ji nusprendė investuoti ir toliau investavo į dujotiekį Nord Stream 2 tokiomis aplinkybėmis, kai buvo galima numatyti, jog Direktyvoje 2009/73 numatyti įpareigojimai bus taikomi visiems dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, įskaitant dujotiekį Nord Stream 2 (žr. šio sprendimo 54–94 punktus).
245
Antra, aplinkybė, kad ieškovė negali pasinaudoti 49a straipsnyje numatyta nukrypti leidžiančia nuostata, nelemia nepateisinamo skirtingo požiūrio jos nenaudai. Kadangi dujotiekis Nord Stream 2 nebuvo baigtas statyti iki 2019 m. gegužės 23 d., ieškovės padėtis nebuvo panaši į iki šios datos baigtų statyti dujotiekių padėtį (žr. šio sprendimo 122–143 punktus). Bet kuriuo atveju, galimas skirtingas požiūris buvo objektyviai pateisinamas turint omenyje 49a straipsnio tikslą – atsižvelgti į tai, kad iki ginčijamos direktyvos įsigaliojimo datos nebuvo konkrečių Sąjungos taisyklių (žr. šio sprendimo 150–168 punktus).
246
Be to, aplinkybė, kad ieškovė negali eksploatuoti dujotiekio Nord Stream 2, kaip iš pradžių buvo numačiusi, neįrodo, kad ginčijama direktyva jai nustatomi neproporcingi suvaržymai.
247
Pirma, Direktyvoje 2009/73 numatyta galimybė pasirinkti vieną iš trijų atskyrimo modelių, kurie visi perkelti į Vokietijos teisę, t. y. visiško nuosavybės atskyrimo modelis, nepriklausomo sistemos operatoriaus modelis ir nepriklausomo perdavimo sistemos operatoriaus modelis.
248
Reikia pridurti, kad ieškovė galėjo numatyti ginčijamos direktyvos priėmimą ir kad valstybės narės privalėjo ją perkelti į nacionalinę teisę ne vėliau kaip 2020 m. vasario 24 d. Taigi ieškovė turėjo pakankamai daug laiko, kad numatytų sertifikavimo reikalavimą ir su juo susijusią procedūrą bei jiems pasiruoštų.
249
Antra, aišku, kad, būdama įpareigota suteikti trečiosioms šalims prieigą prie dujotiekio Nord Stream 2, ieškovė negali rezervuoti 100 % šio dujotiekio ilgalaikių perdavimo pajėgumų savo vienintelio akcininko patronuojamajai bendrovei.
250
Vis dėlto iš ieškovės pateiktų dujų perdavimo sutarties ištraukų nematyti, kad šioje sutartyje buvo numatyta 100 % pajėgumų rezervacija. Bet kuriuo atveju, ieškovė pripažįsta, kad net jei jai būtų taikomi Direktyvoje 2009/73 nustatyti įpareigojimai, ji ir toliau turi teisę rezervuoti 80 % dujotiekio Nord Stream 2 pajėgumų ne ilgesniam kaip 15 metų laikotarpiui.
251
Trečia, kalbant apie tarifų reguliavimo poveikį jos padėčiai, ieškovės argumentas grindžiamas neįrodyta, bet trečiosioms šalims naudinga prielaida, kad Bundesnetzagentur (Federalinė tinklo agentūra, Vokietija) patvirtins gerokai mažesnius tarifus nei dujų perdavimo sutartyje nustatytasis tarifas.
252
Be to, Direktyvoje 2009/73 numatytas tarifų reglamentavimas netrukdo ieškovei ekonomiškai priimtinu būdu eksploatuoti dujotiekį Nord Stream 2 ir gauti tinkamą investicijų grąžą (žr. šio sprendimo 109 punktą).
253
Ketvirta, ieškovė tvirtina, kad Direktyvoje 2009/73 nustatytų įpareigojimų taikymas turės didelės įtakos jos padėčiai dėl dujų perdavimo sutarties ir finansavimo sutarčių, kurias ji sudarė prieš priimant ginčijamą direktyvą.
254
Vis dėlto ieškovė sudarė dujų transportavimo sutartį su savo vienintelio akcininko patronuojamąja bendrove ir neįrodė, kad negali iš naujo derėtis dėl šios sutarties.
255
Kalbant apie finansavimo sutartis, reikia pripažinti, kad jos neabejotinai yra glaudžiai susijusios su dujų transportavimo sutartimi. Vis dėlto pusę šiomis finansavimo sutartimis garantuoto finansavimo suteikė ieškovės vienintelis akcininkas.
256
Penkta, ieškovė neįrodė finansinių pasekmių, susijusių su Direktyvoje 2009/73 numatytų įpareigojimų taikymu dujotiekiui Nord Stream 2.
257
Kadangi Direktyvoje 2009/73 numatytų įpareigojimų taikymas dujotiekiui Nord Stream 2 netrukdo ieškovei ekonomiškai priimtinu būdu eksploatuoti šį dujotiekį ir gauti tinkamą investicijų grąžą, Bendrasis Teismas negali įvertinti minėtų finansinių pasekmių, remdamasis ieškovės pateiktais duomenimis apie jos investicijų mastą ginčijamos direktyvos priėmimo dieną arba teismo posėdyje nurodyta 8 milijardų eurų suma.
258
Akivaizdu, kad šių finansinių pasekmių negalima įvertinti atsižvelgiant į atliktų investicijų lygį. Šios pasekmės reiškia tik išlaidas, kurių ieškovė turės siekdama prisitaikyti prie ginčijamos direktyvos, ir, visų pirma, galimą pelningumo praradimą dėl Direktyvoje 2009/73 numatytų įpareigojimų taikymo dujotiekiui Nord Stream 2.
259
Vis dėlto ieškovė šių skaičių nepateikė.
260
Trečia, ginčijama direktyva Komisijai nėra kliūtis derėtis dėl tarptautinio susitarimo su Rusijos Federacija, siekiant aptarti konkrečią dujotiekio Nord Stream 2 situaciją.
261
Taigi, pirma, ieškovė neįrodė, kad ginčijama direktyva jai nustatomi įpareigojimai, kurie nėra būtini atsižvelgiant į tikslą užbaigti vidaus rinkos kūrimą.
262
Antra, ieškovė neįrodė, kad dėl Direktyvoje 2009/73 numatytų įpareigojimų taikymo jai arba Sąjungai ir jos valstybėms narėms atsirandantys nepatogumai yra akivaizdžiai neproporcingi, palyginti su siekiamų tikslų svarba ir Sąjungos iš šių įpareigojimų gaunama nauda.
263
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, ir į teisės aktų leidėjo turimą diskreciją (žr. šio sprendimo 34–37 punktus), ieškovė neįrodo, kad Direktyvoje 2009/73 nustatytų pareigų taikymas dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies, ir konkrečiai dujotiekiui Nord Stream 2, yra akivaizdžiai netinkamas ginčijama direktyva siekiamiems tikslams įgyvendinti.
264
Taigi ieškinio antrąjį pagrindą reikia atmesti.
5.
Dėl ketvirtojo pagrindo, grindžiamo piktnaudžiavimu įgaliojimais
265
Ieškovės teigimu, iš jos antrojo ieškinio pagrindo, grindžiamo proporcingumo principo pažeidimu, matyti, kad ginčijama direktyva negali būti naudinga siekiant joje nurodytų tikslų ir bet kuriuo atveju neprisideda prie minėtų tikslų įgyvendinimo.
266
Pasak jos, atvirkščiai, tikrasis ginčijamos direktyvos tikslas yra tiesiog pakenkti Nord Stream 2 projektui ir atgrasyti nuo jo, tariamai norint apsaugoti dujų tranzitą per Ukrainą ir tranzitines Rytų Europos valstybes nares, kaip antai Lenkiją, Slovakiją, Čekiją, Vengriją ir Rumuniją, ir siekiant tam tikrų su Sąjungos bendra užsienio ir saugumo politika susijusių tikslų. Šiuo klausimu ieškovė remiasi Komisijos, Tarybos ir Parlamento pareiškimais, grupės projektui nepritariančių valstybių narių laiškais, Komisijos informaciniu biuleteniu, pridėtu prie direktyvos pasiūlymo, ir galiausiai aplinkybe, kad ginčijama direktyva buvo pasiūlyta tik tam, kad būtų apeiti teisiniai sunkumai, kilę dėl šio sprendimo 78 punkte minimo prašymo suteikti įgaliojimus.
267
Parlamentas ir Taryba, palaikomi Estijos Respublikos, Lietuvos Respublikos ir Komisijos, ieškovės teiginius ginčija.
268
Šiuo atžvilgiu teisės aktas tik tuomet laikomas priimtu piktnaudžiaujant įgaliojimais, jei, remiantis objektyviais, reikšmingais ir suderinamais duomenimis, paaiškėja, kad jis buvo priimtas tik ar bent jau iš esmės siekiant kitų tikslų, o ne tų, dėl kurių tokie atitinkami įgaliojimai suteikti, arba siekiant nagrinėjamo atvejo faktinėmis aplinkybėmis išvengti Sutartyje numatytos specialios procedūros (žr. 2013 m. balandžio 16 d. Sprendimo Ispanija ir Italija / Taryba, C‑274/11 ir C‑295/11, EU:C:2013:240, 33 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
269
Nagrinėjamu atveju reikia priminti, kad ginčijama direktyva grindžiama SESV 194 straipsniu ir kad ieškovė neteigia, jog šios direktyvos teisinis pagrindas yra klaidingas.
270
Paprasta aplinkybė, kad ginčijama direktyva daro neigiamą poveikį dujotiekiui Nord Stream 2, negali būti aiškinama taip, kad teisės aktų leidėjas siekė kitokio tikslo, nei nurodyta SESV 194 straipsnio 1 dalyje.
271
Kaip paaiškėjo nagrinėjant antrąjį pagrindą, grindžiamą proporcingumo principo pažeidimu, ieškovė neįrodė, kad ginčijama direktyva buvo priimta siekiant kitų tikslų, nei nurodyti minėtoje direktyvoje, ir kad siekis pakenkti dujotiekiui Nord Stream 2 yra tikslas, kurio siekiama ginčijama direktyva.
272
Kita vertus, ginčijama direktyva iš tiesų siekiama išspręsti platesnio masto problemas, kurias ieškovės projektas padėjo išryškinti.
273
Ginčijama direktyva siekiama įveikti kliūtis, trukdančias užbaigti gamtinių dujų vidaus rinkos kūrimą, kuris iš esmės yra vienas iš SESV 194 straipsnio 1 dalyje nurodytų tikslų. Šiuo tikslu šia direktyva įgyvendinami konkretesnių teisinio saugumo, teisinės sistemos nuoseklumo, konkurencijos iškraipymo ir neigiamo poveikio tiekimo saugumui prevencijos tikslai, išplečiant Direktyvoje 2009/73 numatytų įpareigojimų taikymą visiems dujotiekiams į trečiąsias šalis ir iš jų, nepriklausomai nuo to, ar šie dujotiekiai nutiesti sausumoje, ar jūroje, ar jie jau nutiesti, ar dar tik bus tiesiami.
274
Be to, ieškovė neįrodė, kad ginčijama direktyva, kuri netrukdo jai eksploatuoti savo dujotiekį ekonomiškai priimtinu būdu ir gauti tinkamą investicijų grąžą, viršijama tai, kas būtina siekiamiems tikslams įgyvendinti, dėl to, kad ji negali pasinaudoti 49a straipsnyje numatyta nukrypti leidžiančia nuostata.
275
Galiausiai, nepažeidžiant Sąjungos ir valstybių narių kompetencijos pasidalijimo, ginčijama direktyva siekiama nustatyti Direktyvos 2009/73 principų taikymo esamiems ir būsimiems dujotiekiams pasekmes esamiems ar būsimiems tarptautiniams susitarimams, sudarytiems ar ketinamiems sudaryti tarp Sąjungos ar valstybės narės ir trečiosios šalies.
276
Ieškovė negali pagrįstai teigti, kad ginčijama direktyva siekiama apeiti teisinius sunkumus, kilusius dėl Komisijos prašymo Tarybai suteikti įgaliojimus derėtis dėl tarptautinio susitarimo su Rusijos Federacija dėl dujotiekio Nord Stream 2.
277
Kaip matyti iš pasiūlymo dėl direktyvos aiškinamojo memorandumo, ginčijama direktyva nepakeičia Tarybos sprendimo, kuriuo Komisija įgaliojama derėtis dėl tokio susitarimo. Atvirkščiai, ginčijama direktyva ir Komisijos derybos dėl tarptautinio susitarimo yra viena kitą papildančios priemonės.
278
Be to, ieškovės nurodyti teiginiai ir pozicijos buvo konkrečiai pagrįsti vienu ar keliais SESV 194 straipsnyje nurodytais tikslais, kurių siekiama ginčijama direktyva.
279
Taigi ieškinio ketvirtąjį pagrindą reikia atmesti.
6.
Dėl ieškinio penktojo pagrindo, susijusio su procedūrinių reikalavimų pažeidimu
280
Ieškovės pateiktą penktąjį pagrindą sudaro trys dalys.
281
Pirmojoje dalyje ieškovė nurodo, kad nebuvo surengta plačių konsultacijų pagal prie ES sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo Nr. 2 dėl subsidiarumo ir proporcingumo principų taikymo 2 straipsnį. Komisija juo labiau neatliko galiojančių teisės aktų kokybės vertinimo. Ieškovės teigimu, direktyvos pasiūlymas nėra pagrįstas suformuota ir nuoseklia Direktyvoje 2009/73 numatytų įpareigojimų taikymo trečiosioms šalims praktika.
282
Antrojoje dalyje ieškovė nurodo, kad nebuvo atliktas poveikio vertinimas. Tokia analizė buvo akivaizdžiai būtina ir būtų tapusi būtina bei esmine direktyvos pasiūlymo galiojimo sąlyga, nes iš esmės jis turėjo didelį poveikį, ypač ieškovei.
283
Nesurengus plataus masto konsultacijos ir neatlikus poveikio vertinimo buvo pažeisti esminiai procedūros reikalavimai.
284
Trečiojoje dalyje ieškovė teigia, kad, be kita ko, atliekant poveikio vertinimą nebuvo išaiškinti tikrieji pasiūlymo priimti direktyvą tikslai ir pasekmės. Taigi teisiškai naudingos konsultacijos negalėjo būti surengtos pažeidžiant prie ES sutarties pridėtą Protokolą Nr. 1 dėl nacionalinių parlamentų vaidmens Europos Sąjungoje ir SESV.
285
Be to, direktyvos pasiūlyme nebuvo pateikta jokio esminio pagrindimo, atitinkančio Protokolo Nr. 2 dėl subsidiarumo ir proporcingumo principų 5 straipsnį.
286
Parlamentas ir Taryba, palaikomi Estijos Respublikos, Lietuvos Respublikos, Lenkijos Respublikos ir Komisijos, ieškovės teiginius ginčija.
287
Visų pirma svarbu pabrėžti, kad net tuo atveju, kai Sąjungos teismas atlieka ribotos apimties teisminę kontrolę, nes Sąjungos teisės aktų leidėjas turi didelę diskreciją, siekiant vykdyti tokią teisminę kontrolę reikia, kad Sąjungos institucijos, priėmusios nagrinėjamą aktą, galėtų Sąjungos teisme įrodyti, jog aktas buvo priimtas veiksmingai pasinaudojus diskrecija, kurią įgyvendinant būtina atsižvelgti į visus šiai situacijai, šiuo aktu siekiamai reglamentuoti, svarbius duomenis ir aplinkybes. Tuo remiantis darytina išvada, kad šios institucijos bent turi galėti pateikti ir aiškiai ir nedviprasmiškai išdėstyti bazinius duomenis, į kuriuos turėjo būti atsižvelgta pagrindžiant ginčijamas šio akto priemones, nuo kurių priklausė jų diskrecijos įgyvendinimas (šiuo klausimu žr. 2019 m. gruodžio 3 d. Sprendimo Čekijos Respublika / Parlamentas ir Taryba, C‑482/17, EU:C:2019:1035, 81 punktą).
288
Be to, iš Protokolo Nr. 2, ypač jo 2 straipsnio, ir iš 2016 m. balandžio 13 d. Europos Parlamento, Europos Sąjungos Tarybos ir Europos Komisijos tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros (OL L 123, 2016, p. 1) matyti, jog plataus masto konsultacijų, galiojančių teisės aktų ex post vertinimų ir poveikio vertinimų tikslas – užtikrinti teisės aktų kokybę ir sudaryti sąlygas įvairiems teisėkūros procedūros dalyviams pagal atitinkamus jų įgaliojimus atlikti pagrįstą vertinimą atsižvelgiant į subsidiarumo ir (arba) proporcingumo principus.
289
Nagrinėjamu atveju, visų pirma, neabejotina, kad Komisija, viena vertus, prieš pateikdama direktyvos pasiūlymą plačiai nesikonsultavo dėl konkretaus direktyvos pasiūlymo dalyko ir, kita vertus, nepateisino savo veiksmų ypatingos skubos atveju.
290
Be to, direktyvos pasiūlymo aiškinamajame rašte Komisija išreiškė nuomonę, kad atskiras galiojančių teisės aktų ex post vertinimo procesas nėra būtinas.
291
Galiausiai, pasiūlymo dėl direktyvos aiškinamajame memorandume ir prie šio pasiūlymo pridėtame darbo dokumente Komisija paaiškino, kad jos pasiūlymas nereikalavo atlikti išsamaus poveikio vertinimo.
292
Siekiant įvertinti, ar nagrinėjamu atveju taikyta procedūra yra teisėta, reikia kartu išnagrinėti visas tris penktojo pagrindo dalis ir ištirti, pirma, medžiagą, į kurią Komisija atsižvelgė rengdama direktyvos pasiūlymą ir kurią ji vėliau pateikė kitiems teisėkūros proceso dalyviams, ir, antra, papildomą medžiagą, kurią Parlamentas ir Taryba turėjo nagrinėdami šį direktyvos pasiūlymą ir vėliau priimdami ginčijamą direktyvą.
a)
Apie veiksnius, į kuriuos Komisija atsižvelgė rengdama direktyvos pasiūlymą
293
Pirmiausia svarbu priminti, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 56–72 punktų, direktyvos pasiūlymas buvo pateiktas po to, kai Sąjungos institucijos ir Europos Vadovų Taryba aiškiai ir net kelis kartus suformulavo tam tikras politines gaires. Be to, šios gairės buvo sukonkretintos Komisijos Tarybai išsiųstame prašyme suteikti įgaliojimus, o vėliau – direktyvos pasiūlyme (žr. šio sprendimo 78–82 punktus).
294
Antra, ginčijama direktyva buvo išplėsti principai ir mechanizmai, kurie pagal Direktyvą 2009/73 jau buvo taikomi dujotiekiams, nutiestiems per dviejų valstybių narių sieną, vien siekiant sujungti šių valstybių narių perdavimo tinklus.
295
Paskui, kalbant apie valstybę narę ir trečiąją šalį jungiančius dujotiekius, reikia pažymėti, kad prieš Komisijos pasiūlymą dėl direktyvos buvo priimtas 2017 m. balandžio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas (ES) 2017/684, kuriuo nustatomas keitimosi informacija apie tarpvyriausybinius valstybių narių ir trečiųjų valstybių energetikos susitarimus bei teisiškai neprivalomus dokumentus mechanizmas, ir panaikinamas Sprendimas Nr. 994/2012/ES (OL L 99, 2017 [4 12], p. 1).
296
Vykstant procedūrai, kurią užbaigus buvo priimtas Sprendimas (ES) 2017/684, Komisija pateikė daug pareiškimų, surengė daug susitikimų ir 2015 m. liepos–spalio mėn. vykdė viešas konsultacijas. Be to, ji atliko poveikio vertinimą, iš kurio matyti, kad ji išsamiai susipažino su direktyvos pasiūlyme nagrinėtais klausimais. Komisija turėjo išsamių žinių apie esamų dujotiekių, kuriems galėjo būti taikoma siūloma direktyva, charakteristikas. Nagrinėdama tarpvyriausybinius susitarimus, apie kuriuos valstybės narės jai pranešė pagal Sprendimą Nr. 994/2012, Komisija galėjo išanalizuoti, kokį poveikį turi Direktyvoje 2009/73 nustatytų įpareigojimų taikymas dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies.
297
Tiesa, kad maždaug iš 50 tarpvyriausybinių susitarimų dėl energetikos produktų tiekimo, importo ar tranzito, apie kuriuos Komisijai buvo pranešta pagal Sprendimą Nr. 994/2012, ji išreiškė abejonių dėl 17 susitarimų suderinamumo su trečiuoju energetikos teisės aktų paketu arba konkurencijos teise.
298
Vis dėlto šeši iš šių susitarimų buvo susiję su projektu South Stream, kurio buvo atsisakyta.
299
Direktyvoje 2009/73 nustatyti reikalavimai taip pat buvo įtraukti į daugelį kitų tarpvyriausybinių susitarimų. Iš tikrųjų šie reikalavimai buvo sistemingai taikomi sausumos dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies.
300
Be to, kai kurios trečiosios šalys jau privalėjo laikytis Sąjungos teisės nuostatų dėl savo narystės Europos ekonominėje erdvėje arba Energijos bendrijoje.
301
Šiomis aplinkybėmis Komisija siūlomos direktyvos aiškinamajame memorandume iš esmės nurodė, kad egzistuoja tam tikra praktika, kai Direktyvoje 2009/73 nustatyti įpareigojimai trečiųjų šalių atžvilgiu, be kita ko, taikomi pagal tarpvyriausybinius susitarimus.
302
Prieš priimdama direktyvos pasiūlymą, Komisija jau buvo surengusi konsultacijų ir poveikio vertinimą tam tikrais klausimais, glaudžiai susijusiais su minėtame pasiūlyme nagrinėjamais klausimais. Kita vertus, Komisija turėjo teisę remtis esama praktika, pagal kurią Direktyvoje 2009/73 numatyti įpareigojimai taikomi dujotiekiams tarp valstybės narės ir trečiosios šalies.
303
Trečia, kaip aiškėja nagrinėjant antrąjį pagrindą, susijusį su proporcingumo principo pažeidimu (žr. šio sprendimo 181–263 punktus), prie direktyvos pasiūlymo pridėtame darbo dokumente buvo nurodytos problemos, kurių kilo dėl anksčiau susiklosčiusios padėties, ir pateiktas šio pasiūlymo teisinio bei ekonominio poveikio vertinimas.
304
Taigi tiesa, kad prie direktyvos pasiūlymo nebuvo pridėtas atskiras galiojančių teisės aktų kokybės vertinimas ir išsamus siūlomų pakeitimų poveikio vertinimas.
305
Vis dėlto Komisija turėjo teisę manyti, kad ji buvo pakankamai informuota, turint omenyje pasiūlymo dėl direktyvos kontekstą, siūlomų galiojančių teisės aktų pakeitimų tikslą, anksčiau atliktas konsultacijas ir poveikio tyrimus ir, galiausiai, jos pasiūlymo poveikio vertinimą, pateiktą prie šio pasiūlymo pridėtame darbo dokumente.
306
Dėl tų pačių priežasčių Regionų komitetas, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas (EESRK), nacionaliniai parlamentai, taip pat Parlamentas ir Taryba turėjo pakankamai informacijos, kad galėtų įvertinti direktyvos pasiūlymą pagal savo kompetenciją.
307
Ankstesnėje pastraipoje išdėstyto vertinimo negalima paneigti ieškovės argumentais, grindžiamais, pirma, Regionų komiteto ir EESRK pateiktomis nuomonėmis ir, antra, tuo, kad nacionaliniai parlamentai, remdamiesi gauta informacija, negalėjo, žinodami visas faktines aplinkybes, pateikti nuomonės, taigi ir vykdyti kontrolės.
308
Visų pirma, reikia pažymėti, kad Regionų komitetas savo nuomonėje dėl direktyvos pasiūlymo paminėjo poveikio vertinimo svarbą atsižvelgiant į Tarpinstitucinį susitarimą dėl geresnės teisėkūros. EESRK savo ruožtu pabrėžė, kad tenka apgailestauti, jog poveikio vertinimas neatliktas.
309
Vis dėlto šios dvi patariamosios institucijos nenurodė, kad negali pateikti nuomonės dėl direktyvos pasiūlymo. Šios institucijos pritarė direktyvos pasiūlymui, kartu rekomenduodamos pakeitimus, kurie, jų nuomone, yra būtini. Iš šių dviejų institucijų priimtų nuomonių matyti, kad jos buvo pakankamai gerai informuotos apie problemas, kurias ketinta spręsti siūloma direktyva, ir apie jos poveikį, visų pirma, investicijoms į esamą ar būsimą infrastruktūrą. EESRK taip pat atkreipė dėmesį į tai, kad kai kurie faktiniai duomenys, kuriais buvo grindžiami siūlomiems pakeitimams palankūs argumentai, buvo išdėstyti pridėtame darbo dokumente arba Komisijos atliktoje išsamioje analizėje, kaip antai Direktyvos 2009/73 poveikio vertinime. EESRK taip pat pabrėžė, kad akivaizdu, jog pasiūlymu siekiama numatyti svarbios intervencijos galimybę, kuri galėtų apriboti priklausomybės nuo rusiškų dujų didėjimą ir taip padidinti tiekimo įvairovę.
310
Antra, kalbant apie nacionalinius parlamentus, pirmiausia svarbu pažymėti, kad, kaip nurodo Taryba, protokoluose, kuriais remiasi ieškovė, nacionaliniams parlamentams priskiriamas tik tam tikras vaidmuo, susijęs su subsidiarumo principo laikymusi.
311
Vadinasi, ieškovės argumentas, kad su nacionaliniais parlamentais nebuvo „pakankamai“ konsultuojamasi dėl proporcingumo principo laikymosi, turi būti atmestas.
312
Toliau, kalbant apie ieškovės argumentus dėl direktyvos pasiūlymo pagrindimo atsižvelgiant į subsidiarumo principą, reikia pažymėti, kad direktyvos pasiūlymo aiškinamajame rašte aiškiai nurodytos priežastys, dėl kurių reikėjo imtis Sąjungos lygmens veiksmų (žr. šio sprendimo 193 ir 197 punktus).
313
Prie siūlomos direktyvos pridėtame darbo dokumente papildomai paaiškinta, kodėl reikia Sąjungos lygmeniu imtis teisėkūros veiksmų.
314
Taigi direktyvos pasiūlymas buvo pakankamai motyvuotas atsižvelgiant į subsidiarumo principą.
315
Prancūzijos Senato priimtos pagrįstos nuomonės turinį galima laikyti patvirtinimu, kad nacionaliniams parlamentams buvo suteikta galimybė išreikšti požiūrį į subsidiarumo principo laikymąsi. Beje, nagrinėjant bylą Bendrajame Teisme, Taryba pateikė dar trijų nacionalinių parlamentų nuomones, kuriose jie neišdėstė prieštaravimų dėl minėto principo.
316
Vadinasi tai, kad nebuvo pasikonsultuota dėl konkretaus direktyvos pasiūlymo ir kad prieš pateikiant direktyvos pasiūlymą nebuvo atliktas atskiras ir išsamus galiojančių teisės aktų kokybės bei direktyvos pasiūlymo poveikio vertinimas, negali turėti įtakos ginčijamos direktyvos teisėtumui.
317
Juo labiau, kad po to, kai buvo pateiktas direktyvos pasiūlymas, Parlamentas ir Taryba surinko papildomos informacijos (žr. šio sprendimo 318 ir paskesnius punktus).
b)
Dėl papildomos informacijos, surinktos po direktyvos pasiūlymo pateikimo
318
Priimant ginčijamą direktyvą, Parlamentas ir Taryba turėjo ne tik 293–303 punktuose nurodytą informaciją, bet ir informaciją, surinktą po to, kai buvo pateiktas direktyvos pasiūlymas.
319
2017 m. gruodžio 6 d. – 2018 m. sausio 31 d. Komisija surengė viešų konsultacijų dėl pasiūlymo dėl direktyvos. Per šias konsultacijas ši institucija gavo 37 atsakymus, kuriuos pateikė, be kita ko, valdžios institucijos, nevyriausybinės organizacijos, prekybos asociacijos ir privačios įmonės, kaip antai ieškovė. Šiuo klausimu Taryba nurodo, o ieškovė tam neprieštarauja, kad į šias pastabas buvo atsižvelgta Tarybai nagrinėjant teisėkūros dokumentų rinkinį.
320
Be to, 2018 m. vasario 21 d. Parlamentas surengė viešą klausymą dėl Dujų direktyvos peržiūros.
321
Galiausiai iš ieškovės pateiktų dokumentų matyti, kad teisės aktų leidėjas turėjo galimybę susipažinti su keletu tyrimų ir publikacijų, susijusių su direktyvos pasiūlymu.
322
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, ieškovė neįrodė, kad tai, jog nebuvo surengta plačių konsultacijų dėl konkretaus siūlomos direktyvos dalyko prieš ją priimant, ir tai, kad nebuvo atliktas atskiras galiojančių teisės aktų vertinimas ir išsamus poveikio vertinimas, gali turėti įtakos ginčijamos direktyvos teisėtumui.
323
Su ieškovės teiginiais, kad pažeidimų, kuriais ji skundžiasi, atsirado, nes teisės aktų leidėjas piktnaudžiavo įgaliojimais arba nepaisė vienodo požiūrio ir proporcingumo principų, susijęs argumentas atmestas šio sprendimo 113–279 punktuose.
324
Dėl tariamo subsidiarumo principo pažeidimo reikia pasakyti, kad ieškovė nepateikia jokių tokio pažeidimo įrodymų. Be to, atsižvelgiant į Protokolo Nr. 2 7 straipsnį, teisės aktų leidėjas neprivalėjo pateikti konkretaus atsakymo į Prancūzijos Senato pateiktą atskiro pobūdžio pagrįstą nuomonę.
325
Taigi ieškinio penktasis pagrindas, taip pat ir visi reikalavimai panaikinti 49a straipsnį, atmetamas.
C. Dėl prašymo taikyti proceso organizavimo priemones
326
2019 m. lapkričio 29 d. atskiru dokumentu ieškovė paprašė Bendrojo Teismo priimti proceso organizavimo priemones, kad Taryba pateiktų neredaguotas 25 dokumentų, kuriuose, be kita ko, buvo išdėstytos valstybių narių pastabos dėl direktyvos pasiūlymo ir su kuriais vienam iš jos darbuotojų buvo suteikta galimybė tik iš dalies susipažinti remiantis 2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, 2001, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 331), versijas. Šis prašymas buvo pateiktas ir dėl dviejų kitų dokumentų, su kuriais šiam darbuotojui nebuvo leista susipažinti.
327
Šiuo klausimu po 2023 m. vasario 17 d. nutarties Nord Stream 2 / Parlamentas ir Taryba (T‑526/19 RENV, nepaskelbta Rink., EU:T:2023:85) nebereikia priimti sprendimo dėl prašymo taikyti proceso organizavimo priemones tiek, kiek juo prašoma pateikti neredaguotas 2017 m. gruodžio 11 d. ir 2019 m. sausio 21 d. Vokietijos Federacinės Respublikos pastabų versijas.
328
Kalbant apie kitus dokumentus, su kuriais susijęs ieškovės prašymas, pirmiausia reikia pabrėžti, jog šiuo prašymu siekiama įrodyti, kad specifinis ieškovės statusas buvo esminis ginčijamos direktyvos motyvų elementas ir kad ši direktyva buvo skirta ieškovei.
329
Atsižvelgiant į motyvus, dėl kurių buvo atmestas ieškinio ketvirtasis pagrindas, susijęs su piktnaudžiavimu įgaliojimais (žr. šio sprendimo 269–278 punktus), aplinkybė, kad valstybės narės atsižvelgė į ieškovės padėtį ir kad šią aplinkybę galima pagrįsti didesniu skaičiumi dokumentų nei ieškovė jau turi, negali tapti pagrindu įrodyti piktnaudžiavimą įgaliojimais.
330
Antra, kadangi prašymu taikyti proceso organizavimo priemones taip pat siekiama įrodyti kitų ieškovės nurodytų pagrindų pagrįstumą, visų pirma vienodo požiūrio principo pažeidimą, reikia konstatuoti, kad ieškovė turi ir Bendrajam Teismui pateikė daug dokumentų, susijusių su diskusijomis, Taryboje vykusiomis per ginčijamos direktyvos priėmimo procedūrą, ir kad remdamasi šiais dokumentais ieškovė galėjo pateikti savo argumentus.
331
Be to, nepaisant aplinkybės, kad po ieškinio pareiškimo ieškovė per savo darbuotoją iš Tarybos gavo galimybę susipažinti su visais 23 dokumentais, kurių buvo prašiusi, ir iš dalies susipažinti su kitais 25 dokumentais, atsiliepime į ieškinį ieškovė nepasinaudojo šiais dokumentais įvairiems savo pagrindams pateisinti. Ieškovė rėmėsi tik trimis iš šių dokumentų, siekdama įrodyti, kad iš dalies pakeistas 36 straipsnis ir 49a straipsnis yra neatskiriami nuo likusios ginčijamos direktyvos dalies (žr. šio sprendimo 19 punktą).
332
Trečia, išnagrinėjus pirmąjį, antrąjį ir trečiąjį ieškovės nurodytus pagrindus, matyti, kad teisės leidėjas nepažeidė vienodo požiūrio, proporcingumo ir teisinio saugumo principų, kai nusprendė, jog 49a straipsnyje numatyta nukrypti leidžianti nuostata gali būti taikoma iki 2019 m. gegužės 23 d. užbaigtiems dujotiekiams.
333
Tai, kad per teisėkūros procedūrą vykusias atviras ir kintančias diskusijas kai kurios valstybės narės, įskaitant Vokietijos Federacinę Respubliką, išreiškė abejonių dėl skirtingų direktyvos pasiūlymo redakcijų teisėtumo pagal ieškovės nurodytus bendruosius teisės principus, nereiškia, kad ši direktyva būtinai yra neteisėta. Be to, remiantis Tarybos parengtu dokumentu, už direktyvą balsavo 27 valstybės narės, o viena valstybė narė, kuri nėra Vokietijos Federacinė Respublika, susilaikė.
334
Atsižvelgiant, pirma, į prašymo taikyti proceso organizavimo priemones motyvus, antra, į dokumentus, su kuriais ieškovė turėjo galimybę susipažinti, ir į tai, kaip ji jais naudojosi, ir, trečia, į motyvus, dėl kurių įvairūs ieškovės nurodyti pagrindai buvo atmesti, prašymas taikyti proceso organizavimo priemones, susijusias su dokumentais, dėl kurių minėtas prašymas neprarado savo tikslo, turi būti atmestas.
335
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, reikia atmesti visą ieškinį.
V. Dėl bylinėjimosi išlaidų
336
Pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 195 straipsnį Bendrasis Teismas turi nuspręsti, pirma, dėl visų bylinėjimosi išlaidų, susijusių su jame vykusiais procesais, t. y. procesais bylose T‑526/19 ir T‑526/19 RENV, ir, antra, dėl bylinėjimosi išlaidų, susijusių su apeliaciniu procesu, t. y. procesu byloje C‑348/20 P.
337
Kadangi Parlamentas ir Taryba iš esmės pralaimėjo apeliacinį procesą, iš jų turi būti priteistos bylinėjimosi išlaidos, susijusios su bylomis T‑526/19 ir C‑348/20 P pagal ieškovės reikalavimus.
338
Kadangi ieškovė pralaimėjo šią bylą, nebent Taryba pateiktų priešpriešinį prašymą išimti tam tikrus dokumentus iš bylos medžiagos (žr. šio sprendimo 327 punktą), ji turi padengti su šia byla susijusias bylinėjimosi išlaidas pagal Parlamento ir Tarybos pateiktus reikalavimus.
339
Pagal Procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį Estijos Respublika, Latvijos Respublika, Lietuvos Respublika, Lenkijos Respublika ir Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (penktoji išplėstinė kolegija)
nusprendžia:
1.
Atmesti ieškinį.
2.
Europos Parlamentas ir Europos Sąjungos Taryba padengia savo bylinėjimosi išlaidas bei Nord Stream 2 AG bylinėjimosi išlaidas bylose T‑526/19 ir C‑348/20 P.
3.
Nord Stream 2 padengia savo bylinėjimosi išlaidas bei Europos Parlamento ir Europos Sąjungos Tarybos bylinėjimosi išlaidas byloje T‑526/19 RENV.
4.
Estijos Respublika, Latvijos Respublika, Lietuvos Respublika, Lenkijos Respublika ir Europos Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
van der Woude
Svenningsen
Mac Eochaidh
Martín y Pérez de Nanclares
Stancu
Paskelbta 2024 m. lapkričio 27 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai
Turinys
I. Ginčo aplinkybės
A. Direktyva 2009/73
B. Ieškovė
C. Ginčijama direktyva
II. Ankstesni procesai Bendrajame Teisme ir Teisingumo Teisme
III. Šalių reikalavimai
IV. Dėl teisės
A. Dėl reikalavimų panaikinti visą ginčijamą direktyvą
B. Dėl prašymo panaikinti 49a straipsnį
1. Pirminės pastabos
2. Dėl ieškinio trečiojo pagrindo, grindžiamo teisinio saugumo principo pažeidimu
a) Dėl aplinkybės, kad ieškovė negali pasinaudoti iš dalies pakeistame 36 straipsnyje numatyta išimtimi
1) Dėl aplinkybių, kuriomis ieškovė priėmė sprendimą investuoti
2) Dėl tolesnio investavimo
b) Dėl aplinkybės, kad ieškovė negali pasinaudoti 49a straipsnyje numatyta nukrypti leidžiančia nuostata
3. Dėl ieškinio pirmojo pagrindo, susijusio su vienodo požiūrio principo pažeidimu
a) Dėl tariamai skirtingo panašių situacijų vertinimo
b) Dėl galimo skirtingo panašių situacijų vertinimo pateisinimo
4. Dėl ieškinio antrojo pagrindo, susijusio su proporcingumo principo pažeidimu
a) Dėl ginčijamos direktyvos tinkamumo joje nustatytiems tikslams įgyvendinti, atsižvelgiant į tai, kad ieškovė negali pasinaudoti nei išimtimi, nei nukrypti leidžiančia nuostata
1) Dėl ginčijamos direktyvos tinkamumo teisinio saugumo ir teisinės sistemos nuoseklumo tikslams pasiekti
2) Dėl ginčijamos direktyvos tinkamumo siekiant užkirsti kelią konkurencijos iškraipymui ir neigiamam poveikiui tiekimo saugumui
b) Dėl neviršijimo to, kas būtina, nes ieškovė negali pasinaudoti nei išimtimi, nei nukrypti leidžiančia nuostata
1) Dėl tariamo pirmojo įleidimo į Sąjungą taško reglamentavimo pakankamumo
2) Dėl ieškovės patiriamų suvaržymų
5. Dėl ketvirtojo pagrindo, grindžiamo piktnaudžiavimu įgaliojimais
6. Dėl ieškinio penktojo pagrindo, susijusio su procedūrinių reikalavimų pažeidimu
a) Apie veiksnius, į kuriuos Komisija atsižvelgė rengdama direktyvos pasiūlymą
b) Dėl papildomos informacijos, surinktos po direktyvos pasiūlymo pateikimo
C. Dėl prašymo taikyti proceso organizavimo priemones
V. Dėl bylinėjimosi išlaidų
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.
(
1
)	Neskelbiami konfidencialūs duomenys.