PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO (ketvirtoji kolegija) SPRENDIMAS
2007 m. kovo 15 d.
Byla T‑402/03
Georgios Katalagarianakis
prieš
Europos Bendrijų Komisiją
„Pareigūnai – Paskyrimas – Priskyrimo lygiui ir pakopos suteikimo peržiūra – Teisingumo Teismo praktikos taikymas – Pareigūnų tarnybos nuostatų 5 straipsnis, 31 straipsnio 2 dalis, 32 straipsnio antra pastraipa, 45 straipsnis ir 62 straipsnis“
Dalykas: Ieškinys, kuriuo prašoma panaikinti Komisijos sprendimą, kuriuo peržiūrimas ieškovo priskyrimas A 6 lygio pirmajai pakopai,
atliktas jį skiriant pareigūnu, peržiūrimas vėlesnis jo priskyrimas A5 lygio trečiai pakopai nuo 2000 m. balandžio 1 d. ir
1995 m. spalio 5 d. nustatyta kaip piniginių pasekmių atskaitos pradžia.
Sprendimas: Panaikinti 2003 m. balandžio 14 d. Komisijos sprendimo dalį, kuria 1995 m. spalio 5 d. nustatoma kaip piniginių pasekmių atskaitos
pradžia. Komisija turi atlikti lyginamąjį ieškovo ir kitų pareigūnų, priskirtų A5 lygiui, nuopelnų vertinimą, atsižvelgdama
į kiekvieną paaukštinimo procedūrą nuo 1993 m. gegužės 1 d. Po šio vertinimo ir jeigu Komisijai negalės priskirti ieškovo
tinkamam lygiui, šalims siūloma susitarti dėl atitinkamos kompensacijos. Per tris mėnesius nuo šio sprendimo paskelbimo šalys
turi pranešti Pirmosios instancijos teismui apie susitarimo, kurį jos pasiekė, turinį, ar jo nepasiekus – apie nustatytos
žalos dydį. Atmesti likusią ieškinio dalį. Atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.
Santrauka
1.      Pareigūnai – Asmens nenaudai priimtas sprendimas – Sprendimas dėl priskyrimo lygiui ir pakopai – Pareiga motyvuoti vėliausiai
skundo atmetimo stadijoje
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 25 straipsnio antra pastraipa, 31 straipsnio 2 dalis, 32 straipsnio antra pastraipa ir 90 straipsnio
2 dalis)
2.      Pareigūnai – Įdarbinimas – Priskyrimas lygiui ir pakopai
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 31 straipsnio 2 dalis, 32 straipsnio antrai pastraipa)
3.      Pareigūnai – Įdarbinimas – Vienodas požiūris – Priskyrimas pakopai
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 5 straipsnio 3 dalis, 31 straipsnio 2 dalis ir 32 straipsnio antra pastraipa)
4.      Pareigūnai – Įdarbinimas – Priskyrimas lygiui
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 31 straipsnio 2 dalis, 45 straipsnio 1 dalis ir 62 straipsnio pirma pastraipa)
5.      Pareigūnai – Deliktinė institucijų atsakomybė – Tarnybinis pažeidimas
1.      Sprendimo dėl lygio ir pakopos priskyrimo motyvai gali būti naudingai pateikti sprendimo dėl skundo priėmimo stadijoje ir
pakanka, kad juose būtų aptarta, ar įvykdytos teisinės sąlygos, su kuriomis Pareigūnų tarnybos nuostatai sieja procedūros
teisėtumą, bei nurodytas sprendimą dėl atitinkamo pareigūno pateisinantis individualus ir tinkamas motyvas.
Sprendime atmesti skundą, pateiktą dėl sprendimo priskirti naujai įdarbintą pareigūną aukštesniam karjeros lygiui, Paskyrimų
tarnyba neprivalo nurodyti, kokio išsilavinimo ir kokios specifinės profesinės patirties reikia, kad šiame aukštesniame lygyje
pareigūnas galėtų būti priskirtas aukštesnei pakopai. Atsižvelgiant, pirma, į diskreciją, kurią ši tarnyba turi priimdama
sprendimą dėl priskyrimo lygiui ir, antra, į aukštesniam karjeros lygiui priskirti reikalingo išsilavinimo bei profesinės
patirties išskirtinumo kazuistinį vertinimą, ši tarnyba neprivalo pateikti apibendrinto aukštesnei atitinkamo lygio pakopai
priskirti reikalingo išsilavinimo apibrėžimo bei apibrėžti tam reikalingos profesinės patirties trukmės.
(žr. 39, 42 ir 43 punktus)
Nuoroda: 2003 m. gruodžio 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Chawdhry prieš Komisiją, T‑133/02, Rink. VT p. I‑A‑329 ir II‑1617, 121 punktas; 2004 m. spalio 26 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Brendel prieš Komisiją, T‑55/03, Rink. VT p. I‑A‑311 ir II‑1437, 120 punktas; 2005 m. vasario 16 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Aycinena prieš Komisiją, T‑284/03, Rink. VT p. I‑A‑29 ir II‑125, 33 punktas; 2005 m. lapkričio 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Righini prieš Komisiją, T‑145/04, Rink. VT p. I‑A‑349 ir II‑1547, 55 punktas.
2.      Įgyvendindama Pareigūnų tarnybos nuostatų 31 straipsnio ir 32 straipsnio antrą pastraipą, Paskyrimų tarnyba turi didelę diskreciją
vertinti pareigūnu skiriamo asmens ankstesnę profesinę patirtį, jos pobūdį, trukmę ir galimą didesnę ar mažesnę svarbą pareigybių,
į kurias skiriama, reikalavimams. Darytina išvada, kad teismas, peržiūrėdamas sprendimą priskirti pakopą pareigūnui, kuriam
paskirtas aukštesnis lygis, negali pakeisti minėto tarnybos įvertinimo savu.
Todėl tais atvejais, kai ši tarnyba atsižvelgė į naujai paskirto pareigūno išsilavinimą ir ypatingą profesinę patirtį, kad
nuo pat paskyrimo pareigūnu jį priskirtų aukštesniam karjeros lygiui, ji gali manyti, kad šis pareigūnas negali pretenduoti
į aukštesnę šio lygio pakopą, nes į jo išsilavinimą ir profesinę patirtį jau atsižvelgta priskiriant jam lygį.
(žr. 59 ir 61 punktus)
Nuoroda: 1988 m. spalio 5 d. Teisingumo Teismo sprendimo De Szy-Tarisse ir Feyaerts prieš Komisiją, 314/86 ir 315/86, Rink. p. 6013, 26 punktas; 1991 m. vasario 7 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Ferreira de Freitas prieš Komisiją, T‑2/90, Rink. p. II‑103, 56 punktas; minėto Sprendimo Aycinena prieš Komisiją 72 punktas.
3.      Kadangi aukštesniame ir baziniame karjeros lygiuose įdarbintų pareigūnų faktinės ir teisinės situacijos nėra identiškos, aplinkybė,
kad baziniame karjeros lygyje įdarbinti pareigūnai gali būti paskirti į aukštesnę pakopą, o tie, kuriems paskirtas aukštesnis
lygis tam tikrais atvejais – ne būtent dėl lygio priskyrimo, negali būti laikoma nevienodu šių pareigūnų vertinimu.
(žr. 71 punktą)
4.      Kai peržiūrint lygio priskyrimą pareigūnui, atliktą jį įdarbinant, atskiriamas priskirto lygio pakeitimo momentas, kuris susiejamas
su paskyrimo pareigūnu data, ir šio sprendimo piniginių pasekmių atsiradimo momentas, kuris susiejamas su vėlesne data, Paskyrimų
tarnyba savavališkai apriboja suinteresuotojo asmens teisę gauti atlyginimą laikotarpiu tarp šių dviejų datų, o tai yra Pareigūnų
tarnybos nuostatais numatyta subjektinė teisė, kurią galima apriboti tik aiškiai numatytomis nuostatomis Pareigūnų tarnybos
nuostatų 62 straipsnio pirmoje pastraipoje pavartota prasme.
Be to, atskirdama šiuos momentus minėta tarnyba nepaiso prašymo dėl priskirto lygio peržiūrėjimo, kuriuo siekiama, kad būtų
peržiūrėtas pradinis, t. y. atliktas skiriant asmenį pareigūnu, priskyrimas lygiui, ir paaukštinimo, kuriuo, kaip nurodyta
Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnio 1 dalyje, pareigūnas tam tikru jo karjeros momentu paskiriamas į aukštesnį jo pareigų
grupės lygį, skirtumų.
Šiuo atžvilgiu aplinkybė, kad pradinis priskyrimo lygiui sprendimas nebuvo apskųstas per nustatytą terminą, nėra svarbi, nes
sprendimas paskirti pareigūną į aukštesnį lygį nuo jo paskyrimo pareigūnu datos, priimtas vykdant Teisingumo Teismo sprendimą
Gevaert prieš Komisiją, C‑389/98 P, pakeičia pradinį priskyrimo lygiui sprendimą ir visas jo pasekmes.
(žr. 80, 84, 85, 87, 88 ir 90 punktus)
Nuoroda: 2001 m. sausio 11 d. Teisingumo Teismo sprendimo Gevaert prieš Komisiją, C‑389/98 P, Rink. p. I‑65, 39 punktas; 2001 m. birželio 27 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo X prieš Komisiją, T‑214/00, Rink. VT p. I‑A‑143 ir II‑663, 29 punktas.
5.      Tai, kad Paskyrimų tarnyba keletą kartų nepalygino pareigūno, kurį skiriant pareigūnu atliktą priskyrimą lygiui ji pavėluotai
peržiūrėjo tik vykdydama Teisingumo Teismo sprendimą Gevaert prieš Komisiją, C‑389/98 P, nuopelnų prieš paaukštinimus, yra tarnybinis pažeidimas, galintis sukelti jos atsakomybę, nes taip ji atėmė
iš atitinkamo asmens galimybę, kad į jo kandidatūrą būtų atsižvelgta vykdant atitinkamas paaukštinimo procedūras.
Tačiau, nepaisant šios klaidos, tikroji atsakomybė gali kilti tik nustačius tariamai patirtos žalos realumą ir jos pobūdį.
Kad tai būtų galima nustatyti nagrinėjamu atveju, reikia iš pradžių palyginti ieškovo ir per paaukštinimo procedūras, iš kurių
jis buvo neteisėtai pašalintas, paaukštintų pareigūnų nuopelnus, ir nustatyti, ar ieškovas iš tikrųjų nebuvo paaukštintas,
nors turėjo būti, ir, jei atsakymas į šį klausimą būtų teigiamas, – įvertinti patirtą žalą.
(žr. 101–106 punktus)
Nuoroda: 1996 m. gruodžio 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Stott prieš Komisiją, T‑99/95, Rink. p. II‑2227, 72 punktas.