Laikina versija
GENERALINIO ADVOKATO
MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA IŠVADA,
pateikta 2025 m. gegužės 8 d.(1)
Byla C-698/23 P
Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnas (EDAPP)
prieš
Europos Parlamentą,
Europos Sąjungos Tarybą,
dalyvaujant
Vokietijos Federacinei Respublikai,
Prancūzijos Respublikai,
Europos Komisijai
„ Apeliacinis skundas – Institucinė teisė – Europos Sąjungos teisėsaugos bendradarbiavimo agentūros (Europolo) atliekamas asmens duomenų tvarkymas – Reglamentas (ES) 2016/794 – Reglamentas (ES) 2022/991 – Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūno (EDAPP) institucinės prerogatyvos – Ieškinys dėl panaikinimo – Teisė pareikšti ieškinį – SESV 263 straipsnis “
1.        Šis apeliacinis skundas susijęs su 2023 m. rugsėjo 6 d. Bendrojo Teismo nutartimi EDAPP / Parlamentas ir Taryba(2), kuria Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūno (EDAPP) pareikštas ieškinys dėl Reglamento (ES) 2016/794(3), iš dalies pakeisto Reglamentu (ES) 2022/991(4), 74a ir 74b straipsnių panaikinimo pripažintas nepriimtinu.
2.        Bendrajame Teisme pateiktame skunde EDAPP teigė, kad ginčijamomis nuostatomis atgaline data įteisinta tam tikra Europos Sąjungos teisėsaugos bendradarbiavimo agentūros (Europolo) duomenų apsaugos praktika, dėl kurios nepalankų sprendimą (2022 m. sausio 3 d. sprendimas) priėmė pats EDAPP.
3.        EDAPP nuomone, taikant Reglamentu 2022/991 iš dalies pakeistą Reglamentą 2016/794 jo 2022 m. sausio 3 d. sprendimas dėl Europolo de facto taptų neveiksmingas. EDAPP mano, kad naujomis nuostatomis(5) pažeidžiamas jo nepriklausomumas ir kenkiama jo, kaip priežiūros institucijos, įgaliojimams.
4.        Skundžiamoje nutartyje Bendrasis Teismas iš esmės konstatavo, kad EDAPP:
–        neturi teisės pareikšti ieškinį, kuri valstybėms narėms ir tam tikroms Sąjungos institucijoms suteikta pagal SESV 263 straipsnio antrą ir trečią pastraipas,
–        ginčijamų nuostatų galiojimą galėtų ginčyti tik tuo atveju, jeigu būtų įvykdytos SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje nustatytos sąlygos, o šiuo atveju taip nėra.
I.      Bylos faktinės aplinkybės
5.        Bylos faktinės aplinkybės aprašytos skundžiamos nutarties 2–13 punktuose; toliau pakartoju kelis iš šių punktų:
„2.      Atlikęs tyrimą savo iniciatyva ir priėmęs 2020 m. rugsėjo 17 d. sprendimą pareikšti pastabą, 2022 m. sausio 3 d. EDAPP pagal pirminio Europolo reglamento 43 straipsnio 3 dalies e punktą priėmė sprendimą dėl [Europolo]; jame konstatavo, kad, „numatant nuolatinį duomenų rinkinių saugojimą be skirstymo į kategorijas, Europolo pateiktame veiksmų plane neaptartas pažeidimas, nustatytas 2020 m. rugsėjo 17 d. sprendime pareikšti pastabą“, ir kad „Europolo atliekamas duomenų rinkinių tvarkymas be skirstymo į kategorijas <…> tik siekiant išgauti atitinkamą informaciją, pagal [pirminio] Europolo reglamento 18 straipsnio 3 ir 5 dalis ir II priedo B dalį[(6)], taip pat duomenų kiekio mažinimo ir duomenų saugojimo ribojimo principus ([pirminio] Europolo reglamento 28 straipsnio 1 dalies c ir e punktai) [negalėjo] viršyti maksimalaus šešių mėnesių laikotarpio nuo įnašo gavimo dienos“.
–        3.      Pateikdamas šiuos motyvus EDAPP, be kita ko, paaiškino, kad „nesant aiškios teisės nuostatos, kurioje būtų nustatyta šiuo tikslu tvarkomų asmens duomenų saugojimo trukmė, <…> pagal analogiją reikia aiškinti [pirminio Europolo] reglamento 18 straipsnio 6 dalį“[(7)].
–        4.      Taigi iš 2022 m. sausio 3 d. sprendimo matyti, kad EDAPP iš esmės įpareigojo Europolą kiekvieno įnašo, gauto nuo 2022 m. sausio 4 d., atveju duomenų subjektų skirstymą į kategorijas pagal pirminio Europolo reglamento 18 straipsnio 5 dalį atlikti per šešis mėnesius nuo įnašo gavimo dienos, o 2022 m. sausio 3 d. turimų duomenų rinkinių atveju – per 12 mėnesių, t. y. per terminus, po kurių Europolas privalėjo ištrinti šiuos duomenis.
<…>
–        8.      2022 m. birželio 8 d. Europos Parlamentas ir Europos Sąjungos Taryba priėmė iš dalies pakeistą Europolo reglamentą. Šiame reglamente buvo patvirtintos 74a ir 74b straipsnių formuluotės.
–        9.      Šiose nuostatose iš esmės numatytos sąlygos, kuriomis Europolas per nustatytą terminą suskirsto iš dalies pakeisto Europolo reglamento įsigaliojimo metu turėtus duomenų rinkinius į kategorijas, ir paaiškintos sąlygos bei procedūros, pagal kurias leidžiamas asmens duomenų, kurie nepriskirti iš dalies pakeisto Europolo reglamento II priede išvardytoms duomenų subjektų kategorijoms ir kurie Europolui buvo pateikti prieš 2022 m. birželio 28 d., tvarkymas padedant vykdyti nusikalstamos veikos tyrimą.
<…>
–        10.      2022 m. birželio 15 d. EDAPP, manydamas, kad jo 2022 m. sausio 3 d. sprendimo ir iš dalies pakeisto Europolo reglamento 74a ir 74b straipsnių taikymo sritis skiriasi, paprašė Parlamento, Tarybos ir [Europos] Komisijos pateikti dokumentus dėl ryšio tarp iš dalies pakeisto Europolo reglamento nuostatų ir ankstesnio naudojimosi savo priežiūros įgaliojimais. Parlamentas ir Taryba į šį prašymą atsakė atitinkamai 2022 m. liepos 12 d. ir liepos 25 d. raštais.
–        11.      2022 m. sausio 24 d. Tarybos dokumente Nr. 5370/22, susijusiame su pasirengimu trilogui, paaiškinta, kad „[n]eseniai priimtas [EDAPP] sprendimas, kuris gali turėti operatyvinių pasekmių Europolo veiklai, patvirtina būtinybę greitai priimti reglamentą“, kad „pirmininkaujanti valstybė narė pasiūlė delegacijoms įtraukti naują 74[a] straipsnį, kuriuo būtų siekiama geriau paaiškinti situaciją su šiuo metu Europolo turimais duomenimis, visų pirma atsižvelgiant į pirma minėtą 2022 m. sausio 3 d. EDAPP sprendimą“, ir kad „[d]augelis delegacijų [2022 m.] sausio 19 d. posėdyje palankiai įvertino šio pasiūlymo principus, tačiau komiteto pritarimas yra būtinas atsižvelgiant į tai, kad pasiūlymas pristatytas neseniai, ir į šios temos svarbą po EDAPP sprendimo“.
–        12.      2022 m. liepos 15 d. raštu EDAPP užklausė Europolo, ar, atsižvelgiant į iš dalies pakeisto Europolo reglamento 74a ir 74b straipsnius, jo 2022 m. sausio 3 d. sprendimas toliau įgyvendinamas, ar Europolas mano, kad tais straipsniais buvo visiškai ar iš dalies pakeista to sprendimo taikymo sritis.
–        13.      2022 m. rugpjūčio 22 d. raštu Europolas EDAPP iš esmės atsakė, kad toliau įgyvendina tam tikrus 2022 m. sausio 3 d. sprendimo punktus, tačiau šiame etape negali komentuoti situacijos 2023 m. sausio 3 d. [2023 m. sausio 3 d. buvusios situacijos] ir naujų įgyvendinimo ataskaitų teikimo pagal tą sprendimą. Šiame rašte taip pat paminėta, kad iš dalies pakeisto Europolo reglamento 74a ir 74b straipsniai nebuvo taikyti tam tikriems pašalintiems įnašams.“
II.    Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiama nutartis
6.        Bendrajame Teisme pareikštame ieškinyje EDAPP prašė panaikinti ginčijamas pereinamojo laikotarpio nuostatas.
7.        Savo atsiliepime į ieškinį Parlamentas Bendrojo Teismo prašė atmesti ieškinį.
8.        Savo ruožtu Taryba pateikė ieškinio nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą, remdamasi „dv[iem] priežas[timis]. <...> [P]irma, ieškinys yra nepriimtinas, nes EDAPP nepaminėtas nei SESV 263 straipsnio antroje ir trečioje pastraipose, nei <...> Sprendime Parlamentas / Taryba(8) (C‑70/88, EU:C:1990:217), ir, antra, EDAPP nėra tiesiogiai ir konkrečiai susijęs, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą“(9).
9.        Dėl šio nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo EDAPP teigia, kad:
–        „visų pirma <...> jo teisė pareikšti ieškinį dėl panaikinimo pagal SESV 263 straipsnį grindžiama būtinumu turėti galimybę pasinaudoti teismine teisių gynimo priemone siekiant apginti savo institucines prerogatyvas, ypač savo, kaip priežiūros institucijos, nepriklausomumą pagal [Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (Chartija)] 8 straipsnio 3 dalį, ir užtikrinti priežiūros institucijų ir teisės aktų leidėjo vaidmenų institucinę pusiausvyrą. Šiuo klausimu jis paaiškina turintis teisę pareikšti ieškinį pagal jurisprudenciją, suformuotą [Sprendime Parlamentas / Taryba], kuris nagrinėjamu atveju turėtų būti taikomas pagal analogiją, nes šis sprendimas rodo, kad institucinių prerogatyvų apsauga išimties tvarka leidžia institucijai jas ginti, nesant būtinybės tenkinti fiziniams ar juridiniams asmenims pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą taikomų priimtinumo sąlygų“(10),
–        „<...> EDAPP papildomai teigia, kad ginčijamos nuostatos su juo yra tiesiogiai ir konkrečiai susijusios, todėl jis yra aiškiai ir faktiškai suinteresuotas, kad jos būtų panaikintos <...>“(11).
10.      Bendrasis Teismas EDAPP ieškinį pripažino nepriimtinu dėl toliau nurodytų priežasčių:
–        pirma, nors EDAPP yra ypatingą statusą turinti Sąjungos įstaiga, ji nei priskiriama prie SESV 263 straipsnio antroje ir trečioje pastraipose nurodytų ieškovų, nei įtraukta į ESS 13 straipsnio 1 dalyje pateiktą institucijų sąrašą,
–        antra, atsižvelgiant į tai, kad EDAPP remiasi Sprendime Parlamentas / Taryba įtvirtinta jurisprudencija, pažymėtina, jog tuo metu Parlamentui suteikta teisė pareikšti ieškinį gali būti paaiškinta poreikiu panaikinti spragą, tada egzistavusią dėl to, kad nebuvo teisių gynimo priemonių, kuriomis naudojantis būtų galima užginčyti Parlamento prerogatyvoms galinčius pakenkti kitų institucijų aktus. Vis dėlto EDAPP dabar gali pareikšti ieškinį dėl panaikinimo remdamasis SESV 263 straipsnio ketvirta pastraipa, nes yra antrinės teisės aktu įsteigta įstaiga, kuri gali būti prilyginta juridiniam asmeniui,
–        trečia, EDAPP, kaip Sąjungos įstaiga, gali būti tapatinamas su juridiniu asmeniu, kaip jis suprantamas pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą, todėl turi teisę pareikšti ieškinį dėl ginčijamų pereinamojo laikotarpio nuostatų panaikinimo, jei jos yra tiesiogiai ir konkrečiai su juo susijusios,
–        šiuo klausimu pažymėtina, kad ginčijamomis pereinamojo laikotarpio nuostatomis iš dalies pakeista duomenų, kuriuos turi prižiūrėti EDAPP, apsaugos teisinė tvarka, tačiau šios nuostatos neturi įtakos Sąjungos teisės aktais ieškovui suteiktų įgaliojimų pobūdžiui ar apimčiai, todėl tiesioginės sąsajos sąlyga neįvykdyta,
–        taigi, kadangi ginčijamos pereinamojo laikotarpio nuostatos tiesiogiai nėra susijusios su EDAPP teisine padėtimi, o prašomame panaikinti akte nustatytos sąlygos dėl tiesioginės ir konkrečios sąsajos yra kumuliacinės, Bendrasis Teismas nusprendė, jog ieškinys yra iš dalies nepriimtinas ir iš dalies akivaizdžiai nepriimtinas.
III. Apeliacinis skundas ir procesas Teisingumo Teisme
11.      Savo apeliaciniame skunde EDAPP prašo:
–        panaikinti skundžiamą nutartį,
–        panaikinti ginčijamas pereinamojo laikotarpio nuostatas,
–        priteisti iš pirmosios instancijos teismo atsakovų bylinėjimosi išlaidas.
12.      EDAPP savo apeliacinį skundą grindžia pagrindiniu ir papildomu skundo pagrindais:
–        iš esmės jis teigia, kad buvo pažeistas institucinės pusiausvyros principas, kaip jis suprantamas pagal Sprendimą Parlamentas / Taryba, ir jo teisė į veiksmingą teisinę gynybą siekiant apsaugoti savo nepriklausomumo prerogatyvą,
–        be to, EDAPP tvirtina, kad Bendrasis Teismas suklydo nusprendęs, jog ginčijamos pereinamojo laikotarpio nuostatos nebuvo tiesiogiai susijusios su EDAPP, kaip to reikalaujama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą.
13.      Parlamentas prašo:
–        atmesti apeliacinį skundą,
–        priteisti iš EDAPP bylinėjimosi išlaidas.
14.      Taryba prašo:
–        atmesti apeliacinį skundą kaip akivaizdžiai nepriimtiną arba, jeigu šis reikalavimas nebūtų patenkintas, atmesti jį kaip akivaizdžiai nepagrįstą,
–        priteisti iš EDAPP bylinėjimosi išlaidas.
15.      Prancūzijos Respublika ir Komisija pateikė rašytines pastabas, kuriose pritarė Parlamento ir Tarybos pozicijai.
16.      Pateikus dubliką ir tripliką, 2025 m. kovo 11 d. įvyko viešas teismo posėdis, kuriame dalyvavo EDAPP, Parlamentas, Taryba ir Komisija.
IV.    Vertinimas
A.      Pagrindinis apeliacinio skundo pagrindas
1.      Šalių argumentai
a)      Dėl priimtinumo
17.      Taryba teigia, kad šis pagrindas yra nepriimtinas, nes EDAPP tik pakartojo pirmojoje instancijoje pateiktus argumentus ir pažymėjo, kad nesutinka su skundžiama nutartimi, aiškiai nenurodęs tariamų teisės klaidų.
18.      EDAPP atsakė, kad jo apeliaciniame skunde yra konkrečiai nurodyti ginčijami punktai ir kad šioje instancijoje jis gali ginčyti Bendrojo Teismo pateiktą teisės aiškinimą, kuris, be kita ko, nepakankamai motyvuotas.
b)      Dėl esmės
19.      EDAPP tvirtina, kad Bendrasis Teismas turėjo pripažinti, jog EDAPP turi teisę ginčyti atitinkamas pereinamojo laikotarpio nuostatas, neatsižvelgdamas į SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje nustatytas sąlygas, nes priešingu atveju iš nepriklausomos priežiūros institucijos, kaip ji suprantama pagal Chartijos 8 straipsnio 3 dalį, atimama teisė pareikšti ieškinį teisme siekiant išsaugoti institucinę pusiausvyrą.
20.      Grįsdamas šį teiginį EDAPP rėmėsi Sprendimu Parlamentas / Taryba, kurį Bendrasis Teismas pripažino nereikšmingu dėl, EDAPP nuomone, nepagrįstų priežasčių. Kaip ir Parlamentas byloje, kurioje priimtas tas sprendimas, EDAPP šiuo metu neturi jokių teisių gynimo priemonių, kad galėtų apginti pagal Chartijos 8 straipsnio 3 dalį saugomą savo nepriklausomumą kaip esminį asmens duomenų apsaugos elementą.
21.      EDAPP mano, kad dėl aplinkybės, jog jis, skirtingai nei Parlamentas Sprendimo Parlamentas / Taryba atveju, turi juridinio asmens statusą, iš jo negali būti atimta galimybė ginti savo nepriklausomumą, kuris neišvengiamai pažeidžiamas dėl ginčijamų pereinamojo laikotarpio nuostatų taikymo atgaline data.
22.      EDAPP nuomone, lemiamą reikšmę turi tai, kad, kaip nurodė Teisingumo Teismas, yra užtikrinamas Sutartyse nustatytos kompetencijų paskirstymo sistemos vientisumas. Šis teiginys reiškia, kad galimybė pasinaudoti teisių gynimo priemonėmis turi būti suteikta ne tik institucijoms, bet ir tokiai įstaigai kaip EDAPP, kad būtų užtikrintas galių pusiausvyros principas.
23.      EDAPP teigia, kad Bendrajam Teismui apribojus EDAPP prieinamas teisių gynimo priemones, t. y. nustačius, jog galima naudotis tik SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje numatyta priemone, buvo sukurta spraga visoje Sutartyse įtvirtintoje teismų sistemoje. Tik bendroji ir savarankiška teisė pareikšti ieškinį gali užtikrinti EDAPP prerogatyvų teisminę gynybą visomis aplinkybėmis, neatsižvelgiant į tai, ar įvykdytos sąlygos, kurios, kaip ir SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje numatytos sąlygos, susidaro tik labai išimtiniais atvejais. EDAPP nepriklausomumui poveikį gali turėti priemonės, kurios nėra tiesiogiai ir konkrečiai su juo susijusios, tačiau gali paskatinti riziką atsirasti „išankstiniam paklusnumui“.
24.      Be to, EDAPP teigimu, Bendrasis Teismas nurodė, kad EDAPP siekia „privilegijuotos“ teisės ginčyti bet kokius teisės aktus, susijusius su asmens duomenų tvarkymu. Priešingai, EDAPP siekia tik to, kad būtų pripažinta jo teisė ginti savo nepriklausomumo prerogatyvą pagal Sprendimą Parlamentas / Taryba ir vien šiuo klausimu prieštarauti konkretaus teisės akto turiniui labai konkrečiomis aplinkybėmis.
25.      Parlamentas ir Taryba teigia (jiems pritaria Komisija ir Prancūzijos vyriausybė), kad pagrindinis apeliacinio skundo pagrindas turi būti atmestas, nes EDAPP negali pareikšti ieškinio dėl panaikinimo nesilaikydamas SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje nustatytų sąlygų.
26.      Parlamento ir Tarybos nuomone, SESV 263 straipsnio sąlygos yra aiškios: Sutarčių autorių valia EDAPP nepriskiriamas prie subjektų, turinčių teisę pareikšti ieškinį nesilaikant šio straipsnio ketvirtoje pastraipoje nustatytų sąlygų.
27.      Taryba neigia, kad egzistuoja EDAPP nurodyta spraga, ir tvirtina, jog patenkinus jo reikalavimą EDAPP potencialiai galėtų ginčyti bet kokį su duomenų apsauga susijusį teisės aktą, todėl būtų sunku iš dalies pakeisti duomenų apsaugos teisės aktus.
28.      Parlamentas, Taryba ir Komisija sutinka su Sprendime Parlamentas / Taryba Bendrojo Teismo pateiktu išaiškinimu. Jie pabrėžia, kad Sutartimis EDAPP (antrinės teisės reglamentuojamai įstaigai, turinčiai atlikti dalį Sąjungos duomenų apsaugos teisės priežiūros užduočių) nesuteikta prerogatyva, panaši į nagrinėjamąją šioje byloje.
29.      Komisija pažymi, kad EDAPP aiškinimas galėtų būti taikomas visoms Sąjungos įstaigoms, tarnyboms ir agentūroms, taip pažeidžiant SESV 263 straipsnio ketvirtos pastraipos sąlygas. Šios sąlygos, aiškinamos atsižvelgiant į teisę į veiksmingą teisinę gynybą, netrukdo tinkamai apsaugoti asmens duomenų, o tokia apsauga yra tikroji priežastis, dėl kurios EDAPP suteiktas nepriklausomumas; nereikia pripažinti, kad EDAPP turi tiesioginę ir bendrą teisę pareikšti ieškinį.
30.      Bet kuriuo atveju Parlamentas teigia, kad buvo ne pažeistas EDAPP nepriklausomumas, o teisėtai pasinaudota teisėkūros įgaliojimais iš dalies pakeisti asmens duomenų apsaugos teisinį pagrindą.
2.      Analizė
a)      Dėl priimtinumo
31.      Priešingai nei Taryba, manau, kad pagrindinis apeliacinio skundo pagrindas nėra nepriimtinas.
32.      Apeliacinis skundas, kuriame tik pakartojami ar pažodžiui atpasakojami Bendrajame Teisme pateikti ieškinio pagrindai ir argumentai, tikrai neatitiktų Teisingumo Teismo procedūros reglamento 168 straipsnio 1 dalies d punkte ir 169 straipsnio 2 dalyje nustatytų motyvavimo reikalavimų(12).
33.      Vis dėlto pagal Sprendimą Vokietija / Komisija „pirmojoje instancijoje nagrinėti teisės klausimai gali būti iš naujo keliami per apeliacinį procesą, jeigu apeliantas ginčija Bendrojo Teismo pateiktą Sąjungos teisės taikymo išaiškinimą“(13).
34.      Būtent taip yra nagrinėjamoje byloje. Jeigu EDAPP dabar ir pakartoja argumentus, pirmojoje instancijoje nurodytus siekiant pagrįsti ieškinio dėl panaikinimo priimtinumą, jis tai daro kritikuodamas Bendrojo Teismo pateiktą SESV 263 straipsnio aiškinimą. EDAPP nurodo (ir kritikuoja) skundžiamos nutarties teisinius pagrindus pateikdamas tikslius teisinius argumentus, kuriais pagrįstas jo reikalavimas.
b)      Dėl esmės
35.      Skundžiamos nutarties 26–35 punktuose išdėstyti motyvai, kodėl, Bendrojo Teismo nuomone, EDAPP negali pareikšti ieškinio neįvykdęs SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje nustatytų sąlygų.
36.      Bendrasis Teismas pabrėžia, kad EDAPP nėra viena iš institucijų, kurios pagal SESV 263 straipsnį turi aiškią teisę: a) pareikšti ieškinį dėl kompetencijos trūkumo, esminio procedūrinio reikalavimo pažeidimo, Sutarčių ar kokios nors su jų taikymu susijusios teisės normos pažeidimo ar piktnaudžiavimo įgaliojimais (antra pastraipa); b) tam tikrų institucijų atveju – pareikšti ieškinį dėl savo prerogatyvų gynimo (trečia pastraipa).
37.      Tokią teisę turi būtent šios šalys:
–        valstybės narės, Parlamentas, Taryba ir Komisija, kurioms SESV 263 straipsnio antroje pastraipoje suteikta bendroji teisė pareikšti ieškinį,
–        Audito Rūmai, Europos Centrinis Bankas ir Regionų komitetas, kurie pagal SESV 263 straipsnio trečią pastraipą gali pareikšti ieškinį dėl savo prerogatyvų gynimo.
38.      EDAPP ne tik nėra viena iš SESV 263 straipsnio antroje ir trečioje pastraipose nurodytų šalių, bet ir nepatenka į ESS 13 straipsnio 1 dalyje išvardytų institucijų sąrašą. Šios institucijos, išskyrus Regionų komitetą, yra tos pačios, kurioms SESV suteikta teisė pareikšti ieškinį; tokios teisės dabar siekia į tą sąrašą neįtrauktas EDAPP(14).
39.      EDAPP yra pagal antrinės teisės akto nuostatą įsteigta Sąjungos įstaiga(15). Remiantis Teisingumo Teismo jurisprudencija, EDAPP negali būti laikomas patenkančiu į sąvoką „institucijos“: pagal ESS 13 straipsnio 1 dalį ši sąvoka reiškia tikslų subjektų sąrašą, kuris neapima Sąjungos įstaigų ir organų(16).
40.      SESV 263 straipsnio pirmos pastraipos pabaigoje nustatyta, kad Teisingumo Teismas prižiūri „Sąjungos įstaigų ar organų aktų, galinčių turėti teisinių padarinių trečiosioms šalims, teisėtumą“. Vis dėlto tokios įstaigos ir organai nėra priskirti prie subjektų, turinčių teisę pareikšti ieškinį Teisingumo Teisme pagal SESV 263 straipsnio antrą ir trečią pastraipas.
41.      Jie nepriskirti sąmoningai, nes, kaip teisingai pažymėjo Bendrasis Teismas, Regionų komiteto įtraukimas tarp SESV 263 straipsnio trečioje pastraipoje nurodytų ieškovų rodo, kad, „nors Sutarties rengėjai į asmenų, turinčių teisę ginti savo prerogatyvas pagal šią nuostatą, sąrašą įtraukė kitus subjektus nei institucijos, EDAPP jie nusprendė neįtraukti“(17).
42.      EDAPP yra nepriklausoma įstaiga, kuri pagal SESV 16 straipsnio 2 dalį turi kontroliuoti, kad pačios Sąjungos institucijos, organai ir įstaigos laikytųsi Sąjungos taisyklių šioje srityje(18). Dėl šios aplinkybės EDAPP yra nepriklausoma Sąjungos įstaiga, bet ne Sąjungos institucija.
43.      EDAPP nepareiškė ieškinio Teisingumo Teisme, kad užginčytų naująsias nuostatas, kaip būtų privalėjęs padaryti, jei būtų buvęs Sąjungos institucija. Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 51 straipsnio b punktą tik Teisingumo Teismas turi jurisdikciją nagrinėti SESV 263 straipsnyje nurodytus ieškinius, kuriuos, be kita ko, pareiškia Sąjungos institucija dėl teisėkūros procedūra priimto akto. Iš tokių veiksmų matyti, kad pats EDAPP nelaikė savęs Sąjungos institucija.
44.      EDAPP ginčija veikiau Bendrojo Teismo argumentus, kuriais jis grindė atsisakymą analogiškai taikyti Sprendimą Parlamentas / Taryba ir kurie išdėstyti skundžiamos nutarties 38–55 punktuose.
45.      Taigi atrodo, kad EDAPP bent jau netiesiogiai pripažįsta, jog pagal SESV 263 straipsnio antrą ir trečią pastraipas galima nuspręsti taip, kaip skundžiamoje nutartyje. Tačiau jis mano, kad atsižvelgiant į šių dviejų nuostatų tekstą turi būti vadovaujamasi argumentais, kuriais remdamasis Teisingumo Teismas Sprendime Parlamentas / Taryba pripažino tuo metu ginčytą Parlamento teisę pareikšti ieškinį.
46.      Vis dėlto šiuo klausimu pritariu Bendrojo Teismo nuomonei.
47.      Aiškindamas Sprendimą Parlamentas / Taryba Bendrasis Teismas „prim[ena]“, jog šiame sprendime „Teisingumo Teismas konstatavo, kad EEB sutarties 173 straipsnis nesuteikia Parlamentui jokios galimybės Sąjungos teismuose ginčyti kitų institucijų priimtų aktų, galinčių pakenkti jo paties prerogatyvoms, ir nusprendė panaikinti šią spragą remdamasis bendruoju institucinės pusiausvyros principu“(19).
48.      Sprendime Parlamentas / Taryba Teisingumo Teismas konstatavo, kad:
–        Parlamento prerogatyvos „yra vienas Sutartimis sukurtos institucinės pusiausvyros elementų[;] Sutartys įtvirtino kompetencijos tarp skirtingų [Sąjungos] institucijų pasidalijimo sistemą, kuri kiekvienai institucijai suteikia tam tikrą vaidmenį [Sąjungos] institucinėje struktūroje ir vykdant [Sąjungai] patikėtas užduotis“(20),
–        reikia „užtikrinti institucinės pusiausvyros išsaugojimą ir dėl tos priežasties tikrinti, ar Parlamento prerogatyvų yra paisoma, kai šis į [Teisingumo Teismą] dėl to kreipiasi, pasinaudodamas teisės gynimo būdu, pritaikytu Parlamento siekiamam tikslui“(21),
–        siekdamas įvykdyti šią pareigą, Teisingumo Teismas turi pats „užtikrinti, kad Sutarčių nuostatos, susijusios su institucine pusiausvyra, būtų visiškai taikomos[,] ir prižiūrėti, kad nebūtų galima pažeisti Parlamento, kaip ir kitų institucijų, prerogatyvų, šiam neturint galimybės užtikrintai ir veiksmingai pasinaudoti kuriuo nors iš Sutartyse numatytų teisės gynimo būdų“(22),
–        „[n]uostatos, kuria Parlamentui būtų suteikta teisė pareikšti ieškinį dėl panaikinimo, nebuvimas Sutartyse gali sudaryti procesinio pobūdžio spragą, bet jis negali būti svarbesnis už pagrindinį interesą išsaugoti Europos Bendrijų steigiamose [steigimo] sutartyse nustatytą institucinę pusiausvyrą ir jos paisyti“(23).
49.      Taigi Teisingumo Teismas pripažino, kad Parlamento „ieškinys dėl Tarybos arba Komisijos akto panaikinimo yra priimtinas su sąlyga, kad šio ieškinio vienintelis tikslas – apginti Parlamento prerogatyvas ir kad toks ieškinys yra grindžiamas tik pagrindais, kuriais įrodinėjamas šių teisių pažeidimas“(24).
50.      Su EDAPP susijusios aplinkybės labai skiriasi nuo tų, kurios Parlamento atveju buvo susiklosčiusios tuo metu, kai priimtas Sprendimas Parlamentas / Taryba.
51.      Pirma, Sprendime Parlamentas / Taryba yra nurodyta institucinė pusiausvyra, susijusi su kompetencijos pasidalijimu „tarp skirtingų [Sąjungos] institucijų“. Kaip minėjau, EDAPP nėra Sąjungos institucija.
52.      Antra, Sprendime Parlamentas / Taryba numatytu atveju Parlamentas turėjo tik „neveiksming[us] ar nepatikim[us]“ teisinius būdus savo prerogatyvoms ginti. Nagrinėjamoje byloje, priešingai, EDAPP šiuo metu gali naudotis veiksminga ir patikima teisių gynimo priemone. EDAPP tvirtina(25), kad gali įrodyti, jog atitinka SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje nustatytas teisės pareikšti ieškinį sąlygas(26).
53.      Kadangi EDAPP tokią galimybę pripažįsta būtent šioje byloje, pirmasis jo apeliacinio skundo pagrindas tampa neveiksmingas, kiek tai susiję su Sprendime Parlamentas /
Taryba įtvirtintos jurisprudencijos taikymu. Kartoju, šis sprendimas buvo pagrįstas tuo, kad Parlamentui trūko veiksmingų ir patikimų teisių gynimo priemonių.
54.      Atsižvelgiant į tai aplinkybė, kad yra kitų situacijų, kai EDAPP neturėtų teisės pareikšti ieškinio Teisingumo Teisme pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą, net jei būtų pažeistos jo prerogatyvos(27), neturi didelės reikšmės. Nesvarbu, ar tokios situacijos, kokias nurodė EDAPP, gali susidaryti; šiuo atveju reikšmingas vien konkretus ir realus Bendrojo Teismo nagrinėjamas atvejis. Nustatyti, ar EDAPP atitinka ginčijamų pereinamojo laikotarpio nuostatų užginčijimo sąlygas, reikia atsižvelgiant tik į šį atvejį.
55.      Taigi manau, kad EDAPP neturi SESV 263 straipsnio antroje ir trečioje pastraipose numatytos teisės pareikšti ieškinį, todėl pagrindinis jo apeliacinio skundo pagrindas turi būti atmestas.
B.      Papildomas apeliacinio skundo pagrindas
1.      Šalių argumentai
a)      Dėl priimtinumo
56.      Taryba mano, kad šis apeliacinio skundo pagrindas taip pat yra nepriimtinas dėl tų pačių priežasčių, dėl kurių turi būti pripažintas nepriimtinu pagrindinis apeliacinio skundo pagrindas.
b)      Dėl esmės
57.      Visų pirma EDAPP nurodo, kad skundžiamos nutarties 76 ir 77 punktai neaiškūs, nes juose teigiama, kad 2022 m. sausio 3 d. sprendimas „yra administracinis sprendimas, kuris negali nei daryti poveikio pagal teisėkūros procedūrą priimtiems aktams (pavyzdžiui, [iš dalies pakeistas Europolo reglamentas]), nei turėti įtakos jų turiniui“, ir kad, „nors ginčijamomis nuostatomis iš dalies keičiamas taikytinas teisinis reguliavimas, kurio laikymąsi prižiūri EDAPP, ir jų taikymo sritis nėra visiškai tokia pati kaip 2022 m. sausio 3 d. sprendimo, jos nedaro poveikio teisinei EDAPP padėčiai“.
58.      EDAPP nuomone, šie teiginiai yra neteisingi dviem aspektais. Pirma, neatsižvelgta į tai, kad vykdant EDAPP įgaliojimus reikalingas teisinis saugumas ir kad šiems įgaliojimams buvo pakenkta priėmus atgaline data taikomas priemones. Antra, nepripažinta, kad ginčijamomis pereinamojo laikotarpio nuostatomis siekiama panaikinti tebesitęsiančias konkretaus sprendimo pasekmes, todėl tos nuostatos skirtos EDAPP ir Europolui.
59.      EDAPP nuomone, būtent dėl ginčijamų pereinamojo laikotarpio nuostatų taikymo atgaline data kyla abejonių dėl EDAPP nepriklausomumo, kuris niekaip nenukentėtų, jeigu teisės akto pakeitimas būtų taikomas pro futuro.
60.      EDAPP priduria, kad tos nuostatos taip pat yra konkrečiai su juo susijusios, vykdant priežiūros funkcijas duomenų apsaugos srityje. Šiuo atveju nagrinėjami asmens duomenys, kurių apsaugai kyla pavojus dėl pereinamojo laikotarpio nuostatų, ir dėl šios priežasties tos nuostatos neišvengiamai susijusios su pačiu EDAPP.
61.      Parlamentas ir Taryba (jiems pritaria Komisija ir Prancūzijos vyriausybė) iš esmės sutinka su Bendrojo Teismo argumentais.
62.      Visų pirma Parlamentas teigia, kad jeigu būtų pripažinta, jog bet koks EDAPP jau taikomų nuostatų pakeitimas yra su juo tiesiogiai susijęs, jam būtų suteiktas privilegijuotojo ieškovo statusas, o tai prieštarautų SESV 263 straipsniui. Be to, Prancūzijos vyriausybė įspėja, kad tiesioginės sąsajos kriterijus dėl to netektų prasmės.
2.      Analizė
a)      Dėl priimtinumo
63.      Priežastys, dėl kurių atmečiau galimybę pripažinti pagrindinį apeliacinio skundo pagrindą nepriimtinu, kaip norėjo Taryba, gali būti taikomos ir papildomam apeliacinio skundo pagrindui.
b)      Dėl esmės
64.      Ir Bendrasis Teismas, ir institucijos – šios bylos šalys – sutinka, kad EDAPP neturi SESV 263 straipsnio antroje ir trečioje pastraipose suteiktos teisės pareikšti ieškinį (privilegijuota teisė pareikšti ieškinį). Be to, jie sutinka, kad EDAPP teisė pareikšti ieškinį priklauso nuo to, ar įvykdytos SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje nustatytos sąlygos. Šiems jų vertinimams pritariu.
65.      Vis dėlto nesutinku, kad nagrinėjamu atveju EDAPP neatitinka SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje numatytų sąlygų.
66.      Manau, kad, nesuteikus privilegijuotos teisės pareikšti ieškinį, kurios siekia EDAPP, dėl šiai įstaigai pavestų funkcijų, susijusių su duomenų apsaugos teisės aktų priežiūra, pobūdžio jos įprasta teisė pareikšti ieškinį neturėtų būti aiškinama pernelyg siaurai.
67.      Pirma minėjau, kad EDAPP neturi Sąjungos institucijos statuso, o dabar turiu pabrėžti, jog jis atlieka svarbią SESV įtvirtintą funkciją, t. y. siekia užtikrinti, kad Sąjungos institucijos, organai, įstaigos ir agentūros laikytųsi taisyklių dėl fizinių asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis. Vykdant šią funkciją, jeigu nėra
labai svarių priežasčių, neturėtų būti sudaroma kliūčių kreiptis į Sąjungos teismus.
68.      Dėl toliau nurodytų priežasčių manau, kad net ir siaurai aiškinant SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje nustatytas sąlygas EDAPP būtų galima suteikti teisę pareikšti ieškinį, kurią skundžiamoje nutartyje atsisakyta suteikti.
69.      Mano siūlomas sprendimas nereiškia, kad reikia iš anksto spręsti dėl ieškinio dėl panaikinimo esmės. Ieškinio priimtinumo nagrinėjimo etape neturi būti numatyta, koks bus priimtas sprendimas dėl esmės: pakanka patikrinti, ar ieškovas tinkamai išdėstė priežastis, dėl kurių ginčijama nuostata daro poveikį jo teisinei padėčiai(28).
70.      Bendrasis Teismas nusprendė, kad ginčijamos pereinamojo laikotarpio nuostatos nėra tiesiogiai susijusios su EDAPP, kaip reikalaujama SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje. Pirma, taip yra dėl to, kad šiomis nuostatomis iš dalies pakeistos teisės normos, už kurių priežiūrą atsakingas EDAPP, bet ne jo paties įgaliojimai(29). Antra, šiomis nuostatomis „Europolui paliekama tam tikra diskrecija“(30).
71.      Bendrasis Teismas iš esmės laikėsi teisingo požiūrio nurodydamas kriterijus, taikomus siekiant nustatyti, ar egzistuoja „tiesioginė sąsaja“. Teisingumo Teismas pakartojo, kad norint užginčyti konkrečią priemonę reikia dviejų kumuliacinių sąlygų, „<...> t. y. jog ši priemonė, pirma, darytų tiesioginį poveikį šio asmens teisinei padėčiai ir, antra, nepaliktų jokios diskrecijos už jos įgyvendinimą atsakingiems adresatams, nes tas įgyvendinimas yra visiškai automatiškas ir pagrįstas tik Sąjungos teisės aktais, netaikant kitų tarpinių normų“(31).
72.      Vis dėlto vertindamas, ar pereinamojo laikotarpio
nuostatos turi poveikį EDAPP teisinei padėčiai šioje byloje, manau, kad Bendrasis Teismas iš tiesų nusprendė ne dėl ieškinio priimtinumo, o dėl jo esmės: jo pagrindiniai argumentai yra susiję su ginčijamų pereinamojo laikotarpio nuostatų galimu poveikiu EDAPP nepriklausomumui. Konkrečiai kalbant, Bendrasis Teismas paneigė, kad ginčijamų pereinamojo laikotarpio nuostatų (tariamas) taikymas atgaline data gali kelti pavojų EDAPP nepriklausomumui.
73.      Mano nuomone, šioje proceso stadijoje Bendrasis Teismas turėjo tik patikrinti, ar EDAPP tinkamai (t. y. pagrįstai ir patikimai) išdėstė priežastis, dėl kurių šios nuostatos gali turėti tokį poveikį.
74.      Tą patį galima pasakyti ir apie antrąją iš minėtų sąlygų: Bendrasis Teismas padarė prielaidą, kad ginčijamomis pereinamojo laikotarpio nuostatomis Europolui suteikta diskrecija nuspręsti, „ar tęsti tam tikrų duomenų tvarkymą“, o iš to matyti, kad „ginčijamos nuostatos <...> nėra visiškai automatinės“(32).
75.      Bendrasis Teismas paneigė EDAPP teiginį (dėl naudojimosi šia diskrecija pasekmių, susijusių su jo 2022 m. sausio 3 d. sprendimu) ir nurodė, kad „ginčijamos nuostatos netrukdo EDAPP savo nuožiūra naudotis įgaliojimais“(33).
76.      Vis dėlto šis vertinimas yra ginčytinas dėl dviejų dalykų:
–        pirma, vėl sprendžiamas ginčas dėl esmės, priimtinumo vertinimo etape iš anksto nustatant ginčijamų pereinamojo laikotarpio nuostatų teisinį poveikį subjekto, siekiančio jas užginčyti, padėčiai(34). Be to, jis sprendžiamas remiantis teorine Europolo galimybe veikti tam tikru būdu, nors iš tiesų iš 2022 m. rugpjūčio 22 d. Europolo pateikto atsakymo EDAPP(35) matyti, kad bent jau dalies 2022 m. sausio 3 d. EDAPP sprendimo Europolas nebetaiko,
–        antra, problema yra atidedama iki to laiko, kai EDAPP galbūt užginčys (būsimus) Europolo sprendimus, nors siekiant byloje priimti sprendimą svarbiausia buvo nustatyti, ar ginčijamos pereinamojo laikotarpio nuostatos pačios savaime ad hoc yra viršesnės už atskirus anksčiau EDAPP priimtus sprendimus, nukreiptus prieš tam tikrus Europolo veiksmus (taip pat atliktus anksčiau). Tokiomis aplinkybėmis buvo galima teigti, kad dėl suteiktos „diskrecijos“ Europolas eo ipso galėjo nesilaikyti 2022 m. sausio 3 d. EDAPP sprendimo nuostatų.
77.      Neatsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, man nėra visiškai aišku, ar šioje byloje susiklosčiusiomis aplinkybėmis diskrecijos sąlyga turi būti siejama su Europolo veiksmais. Jeigu, kaip manau, ginčijamos pereinamojo laikotarpio nuostatos yra tiesiogiai susijusios su EDAPP (taip pat susijusios konkrečiai, kaip bus nurodyta toliau), taip yra todėl, kad jos sukelia teisinių pasekmių
konkrečiam EDAPP sprendimui ir šiuo požiūriu yra skirtos EDAPP. EDAPP neturėjo jokios veiksmų laisvės nustatydamas šio sprendimo dalyką, nes pagal ginčijamas pereinamojo laikotarpio nuostatas jo turinys būtinai turėjo atitikti tas nuostatas.
78.      Mano nuomone, iš EDAPP išdėstytų faktinių aplinkybių ir skundžiamoje nutartyje pateikto faktinių aplinkybių aprašymo matyti, kad ginčijamos pereinamojo laikotarpio nuostatos buvo tiesiogiai susijusios su EDAPP. Kartoju, esminis klausimas, kurį EDAPP iškėlė Bendrajame Teisme, yra tas, ar šiomis nuostatomis pažeisti jo įgaliojimai arba pakenkta jo nepriklausomumui.
79.      Palyginus 2022 m. sausio 3 d. EDAPP sprendimo ir ginčijamų pereinamojo laikotarpio nuostatų turinį matyti, kad argumentas, jog iš dalies pakeistu Europolo reglamentu teisės aktų leidėjas siekė „ištaisyti“ įsiteisėjusį EDAPP sprendimą (kurio Europolas neužginčijo), buvo bent jau teisėtas.
80.      Iš tiesų:
–        pirma, EDAPP paragino Europolą 2022 m. sausio 3 d. turėtus duomenų rinkinius per dvylika mėnesių suskirstyti į kategorijas,
–        antra, pagal ginčijamas pereinamojo laikotarpio nuostatas: a) laikotarpis, per kurį duomenis, turėtus jų įsigaliojimo dieną, t. y. 2022 m. birželio 28 d., Europolas gali suskirstyti į kategorijas, pratęstas iki aštuoniolikos mėnesių (su galimybe jį pratęsti); b) nustatytos sąlygos ir procedūros, pagal kurias asmens duomenis, nesusijusius su PER II priede išvardytomis duomenų subjektų kategorijomis ir pateiktus Europolui iki 2022 m. birželio 28 d., leidžiama tvarkyti padedant vykdyti atliekamą nusikalstamos veikos tyrimą.
81.      EDAPP teigimu, jis nesiekia teise pareikšti ieškinį naudotis tam, kad užginčytų bet kokį jo funkcijų turinį apimančio teisinio reguliavimo pakeitimą. Be to, jam nesunku pripažinti (kaip tai padarė per teismo posėdį), kad neprieštarautų naujam reguliavimui, jeigu jis būtų taikomas tik pro futuro.
82.      Vis dėlto EDAPP pažymi, jog nagrinėjamu atveju pakeitimas jam turi tokį poveikį, kad dėl jo pasikeičia pagal galiojančias teisės normas priimto ankstesnio, jau įsiteisėjusio, jo sprendimo turinys, todėl kyla rizika atsirasti išankstiniam paklusnumui, dėl kurio gali kilti abejonių dėl jo nepriklausomumo.
83.      Būtų galima ginčyti, kaip tai daro Parlamentas, kad atitinkamos pereinamojo laikotarpio nuostatos galioja atgaline data. Be to, ginčytina, ar, net jeigu būtų pripažinta, kad tos nuostatos galioja atgaline data, jos turi neigiamą poveikį EDAPP nepriklausomumui. Apskritai manau, kad kai teisės aktų leidėjas iš dalies pakeičia materialinį administracinės įstaigos taikytinų nuostatų turinį, tai nedaro poveikio šios įstaigos nepriklausomumui(36).
84.      Vis dėlto, kartoju, tai esminis klausimas, kurį EDAPP iškėlė pareiškęs ieškinį dėl panaikinimo ir kurio negalima išvengti iš anksto atsisakius jį nagrinėti. Iš tiesų Bendrasis Teismas savo esminius motyvus visų pirma pateikė dėl pagrindinio EDAPP reikalavimo ir jais pagrįstas sprendimas pripažinti ieškinį dėl panaikinimo nepriimtinu.
85.      Tai, kad ginčijamos pereinamojo laikotarpio nuostatos yra ad hoc nuostatos, reiškia, jog konkrečios sąsajos sąlyga taip pat gali būti laikoma įvykdyta; nors Bendrasis Teismas dėl šio klausimo nenusprendė, į jį tikslinga atsakyti šioje instancijoje(37).
86.      Mano nuomone, konkreti sąsaja akivaizdžiai matoma vien iš įvykių, susijusių su teisėkūros procedūra, kuri baigta priėmus ginčijamas pereinamojo laikotarpio nuostatas, aprašymo. Bendrasis Teismas tuos įvykius išsamiai išdėstė skundžiamos nutarties 5–11 punktuose.
87.      Iš šių punktų galima matyti, kaip teisėkūros procedūra buvo pradėta prieš priimant 2022 m. sausio 3 d. EDAPP sprendimą, t. y. 2020 m. gruodžio 9 d., kai Komisija pateikė pasiūlymą dėl PER keitimo. Nuomonėje Nr. 4/2021(38) pats EDAPP šiam pasiūlymui pritarė su tam tikromis išlygomis.
88.      Svarbu tai, kad ginčijamos pereinamojo laikotarpio nuostatos į reglamentą buvo įtrauktos netrukus po 2022 m. sausio 3 d. EDAPP sprendimo priėmimo, 2022 m. vasario 1 d., pasibaigus paskutiniam trilogui. Visa tai leidžia manyti, kad jos įtrauktos remiantis 2022 m. sausio 24 d. Tarybos dokumentu Nr. 5370/22 dėl pasirengimo trilogui(39). Šiame dokumente konstatuota, kad:
–        „[n]eseniai priimtas [EDAPP] sprendimas, kuris gali turėti operatyvinių pasekmių Europolo veiklai, patvirtina būtinybę greitai priimti reglamentą“,
–        „pirmininkaujanti valstybė narė pasiūlė delegacijoms įtraukti naują 74[a] straipsnį, kuriuo būtų siekiama geriau paaiškinti situaciją su šiuo metu Europolo turimais duomenimis, visų pirma atsižvelgiant į pirma minėtą 2022 m. sausio 3 d. EDAPP sprendimą“,
–        „[d]augelis delegacijų [2022 m.] sausio 19 d. posėdyje palankiai įvertino šio pasiūlymo principus, tačiau komiteto pritarimas yra būtinas atsižvelgiant į tai, kad pasiūlymas pristatytas neseniai, ir į šios temos svarbą po EDAPP sprendimo“(40).
89.      Sunku paneigti, kad ginčijamos pereinamojo laikotarpio nuostatos priimtos reaguojant į 2022 m. sausio 3 d. EDAPP sprendime nurodytą priemonę, todėl yra skirtos konkrečiai EDAPP. Tai taisyklės, kurios, atsižvelgiant į EDAPP sprendimo – jau neginčijamo, nes įsiteisėjusio – keliamą problemą, turi būti viršesnės už šio sprendimo turinį ir pasekmes.
90.      Nesuprantu, kaip tokiomis aplinkybėmis galima sutikti, kad ginčijamos pereinamojo laikotarpio nuostatos nėra tiesiogiai ir konkrečiai susijusios su EDAPP, kai jomis konkrečiai siekiama paneigti paties EDAPP priimtą ir jau galutinį individualų sprendimą.
91.      EDAPP turi užtikrinti Reglamento (ES) 2018/1725(41) „ir visų kitų Sąjungos aktų, reglamentuojančių fizinių asmenų pagrindinių teisių ir laisvių apsaugą Sąjungos institucijai ar organui tvarkant asmens duomenis“, nuostatų vykdymo priežiūrą ir jų taikymą(42).
92.      Manau, kad jeigu naudodamasis šiuo įgaliojimu EDAPP įpareigoja Sąjungos įstaigą imtis tam tikrų konkrečių veiksmų ir, reaguojant į šį sprendimą (jam tapus galutiniam), vėliau priimama teisės norma, kuria konkrečiai siekiama tą sprendimą paneigti, EDAPP turi būti suteikta galimybė kreiptis į Sąjungos teismus, kad jie įvertintų (naujos) teisės normos galiojimą.
93.      Taigi, mano nuomone, nesprendžiant iš anksto dėl EDAPP Bendrajame Teisme pateikto klausimo, susijusio su ginčijamų pereinamojo laikotarpio nuostatų galiojimu, esmės, šios nuostatos su EDAPP susijusios pakankamai, kad būtų galima pateisinti skundžiama nutartimi paneigtą EDAPP teisę pareikšti ieškinį.
C.      Galutinis sprendimas byloje
94.      Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnį, jei apeliacinis skundas yra pagrįstas, Bendrojo Teismo sprendimas panaikinamas; Teisingumo Teismas gali pats paskelbti galutinį sprendimą, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti, arba grąžinti bylą Bendrajam Teismui.
95.      EDAPP prašo Teisingumo Teismo priimti galutinį sprendimą dėl pirmojoje instancijoje pateikto esminio klausimo.
96.      Manau, kad šioje bylos stadijoje Teisingumo Teismas negali priimti galutinio sprendimo. Iš tiesų tai pripažįsta pats EDAPP, kuris prašo priimti „galutinį sprendimą, suteikus visoms šalims galimybę pateikti pastabas dėl kiekvieno bylos aspekto“(43).
97.      Nagrinėjant bylą pirmojoje instancijoje, daugiausia dėmesio skirta EDAPP ieškinio dėl ginčijamų pereinamojo laikotarpio nuostatų priimtinumui. Nors, kaip minėjau, šis klausimas buvo išspręstas, t. y. nuspręsta dėl tam tikrų esminio klausimo aspektų, atlikta ne išsami, o tik pagalbinė esminio klausimo analizė, vien siekiant priimti sprendimą dėl šalių ginčijamos EDAPP teisės pareikšti ieškinį Parlamentui ir Tarybai. Taigi byla turi būti grąžinta Bendrajam Teismui, kad jis priimtų sprendimą pasibaigus rungimosi principu pagrįstam procesui.
D.      Bylinėjimosi išlaidos
98.      Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnį ir atsižvelgiant į tai, kad to prašė EDAPP, iš Parlamento ir Tarybos turi būti priteistos bylinėjimosi šioje instancijoje išlaidos, o Vokietijos Federacinė Respublika ir Prancūzijos Respublika turi padengti savo bylinėjimosi išlaidas.
V.      Išvada
99.      Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, siūlau Teisingumo Teismui:
–        patenkinti apeliacinį skundą,
–        panaikinti 2023 m. rugsėjo 6 d. Bendrojo Teismo nutartį EDAPP / Parlamentas ir Taryba (T-578/22, EU:T:2023:522),
–        pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnį grąžinti bylą Bendrajam Teismui nagrinėti iš esmės,
–        priteisti iš Europos Parlamento ir Europos Sąjungos Tarybos bylinėjimosi išlaidas,
–        nurodyti Vokietijos Federacinei Respublikai ir Prancūzijos Respublikai padengti savo bylinėjimosi išlaidas.
1      Originalo kalba: ispanų.
2      Byla T-578/22, EU:T:2023:522. Toliau – skundžiama nutartis.
3      2016 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas dėl Europos Sąjungos teisėsaugos bendradarbiavimo agentūros (Europolo), kuriuo pakeičiami ir panaikinami Tarybos sprendimai 2009/371/TVR, 2009/934/TVR, 2009/935/TVR, 2009/936/TVR ir 2009/968/TVR (OL L 135, 2016, p. 53). Toliau – pirminis Europolo reglamentas arba PER.
4      2022 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) 2016/794, kiek tai susiję su Europolo bendradarbiavimu su privačiais subjektais, Europolo atliekamu asmens duomenų tvarkymu padedant atlikti nusikalstamų veikų tyrimus ir Europolo vaidmeniu mokslinių tyrimų ir inovacijų srityje (OL L 169, 2022, p. 1). Toliau – kalbant apie PER redakciją po šio pakeitimo – iš dalies pakeistas Europolo reglamentas.
5      Tai dvi pereinamojo laikotarpio nuostatos (74a ir 74b straipsniai; toliau – ginčijamos pereinamojo laikotarpio nuostatos), kurios, kiek tai aktualu nagrinėjamu atveju, atitinkamai susijusios su asmens duomenų tvarkymu padedant atlikti vykstantį konkretų nusikalstamų veikų tyrimą ir Europolo turimų asmens duomenų tvarkymu.
6      PER 18 straipsnio („Informacijos tvarkymo veiklos tikslai“) 3 ir 5 dalyse nustatyta:
„3.      Duomenų tvarkymas 2 dalies c punkte nurodytos operatyvinės analizės tikslais atliekamas pasitelkiant operatyvinės analizės projektus, kuriems taikomos šios konkrečios apsaugos priemonės:
a)      kiekvieno operatyvinės analizės projekto atveju vykdomasis direktorius nustato konkretų tikslą, asmens duomenų kategorijas ir duomenų subjektų kategorijas, dalyvius, saugojimo trukmę ir atitinkamų duomenų prieigos, perdavimo bei naudojimo sąlygas ir informuoja apie tai valdybą ir EDAPP;
b)      asmens duomenys gali būti renkami ir tvarkomi tik nurodyto operatyvinės analizės projekto tikslu. Jei paaiškėja, kad tie asmens duomenys gali būti svarbūs kitam operatyvinės analizės projektui, toliau tvarkyti tuos asmens duomenis leidžiama tik tiek, kiek toks tolesnis tvarkymas yra būtinas ir proporcingas, o asmens duomenys atitinka a punkte išdėstytas nuostatas, kurios taikomos tam kitam analizės projektui;
c)      su atitinkamo projekto duomenimis susipažinti ir juos tvarkyti gali tik įgaliotas personalas.
<…>
5. Asmens duomenų kategorijų ir duomenų subjektų, kurių duomenys gali būti renkami ir tvarkomi siekiant kiekvieno iš 2 dalyje nurodytų tikslų, kategorijų sąrašas pateikiamas II priede.“
7      PER 18 straipsnio 6 dalyje numatyta: „Europolas gali laikinai tvarkyti duomenis siekdamas nustatyti, ar šie duomenys susiję su jo užduotimis, ir jei taip, dėl kurio iš 2 dalyje nurodytų tikslų. Vykdomojo direktoriaus pasiūlymu valdyba, pasikonsultavusi su EDAPP, toliau tikslina su tokių duomenų tvarkymu susijusias sąlygas, visų pirma sąlygas, susijusias su prieiga prie duomenų ir jų naudojimu, taip pat duomenų laikymo ir sunaikinimo terminais, kurie negali viršyti šešių mėnesių, tinkamai atsižvelgdama į 28 straipsnyje nurodytus principus.“
8      1990 m. gegužės 22 d. tarpinis Sprendimas Parlamentas / Taryba (C-70/88, EU:C:1990:217; toliau – Sprendimas Parlamentas / Taryba).
9      Skundžiamos nutarties 23 punktas.
10      Skundžiamos nutarties 21 punktas.
11      Skundžiamos nutarties 22 punktas.
12      2020 m. gruodžio 17 d. Sprendimo Vokietija / Komisija (C-475/19 P ir C-688/19 P, EU:C:2020:1036; toliau – Sprendimas Vokietija / Komisija) 33 punktas, kuriuo remiasi Taryba.
13      Loc. ult. cit. ir ten nurodyta jurisprudencija.
14      Tai Bendrasis Teismas pažymėjo skundžiamos nutarties 27 punkte.
15      2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo (OL L 8, 2001, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 26 t., p. 102) 41 straipsnio 1 dalis.
16      Skundžiamos nutarties 29 punktas, kuriame nurodyti Sprendimo Italija ir Comune di Milano / Taryba ir Parlamentas (Europos vaistų agentūros būstinės vieta) (C-106/19 ir C-232/19, EU:C:2022:568) 113 ir 116 punktai.
17      Skundžiamos nutarties 32 punktas.
18      Skundžiamos nutarties 33 punkte šiuo klausimu nurodyta: „EDAPP, kaip nepriklausomos priežiūros institucijos, statusas nurodytas SESV 16 straipsnio 2 dalyje, kurioje nustatyta, kad nepriklausomos įstaigos kontroliuoja, kaip laikomasi fizinių asmenų apsaugos Sąjungos institucijoms, įstaigoms ir organams tvarkant asmens duomenis taisyklių, ir Chartijos 8 straipsnio 3 dalyje, kurioje numatyta, kad nepriklausoma institucija kontroliuoja, kaip laikomasi asmens duomenų apsaugos taisyklių.“
19      Skundžiamos nutarties 41 punktas. Sprendime Parlamentas / Taryba (16 punktas) nurodyta, kad įvairūs teisiniai būdai, kurie 1988 m. rugsėjo 27 d. Sprendime Parlamentas / Taryba (302/87, EU:C:1988:461) buvo pripažinti pakankamais siekiant kreiptis į Teisingumo Teismą dėl Tarybos ar Komisijos teisės aktų, priimtų pažeidžiant Parlamento prerogatyvas, teisminės kontrolės, gali tapti „neveiksmingi ar nepatikimi“.
20      Sprendimo Parlamentas / Taryba 21 punktas.
21      Sprendimo Parlamentas / Taryba 23 punktas.
22      Sprendimo Parlamentas / Taryba 25 punktas.
23      Sprendimo Parlamentas / Taryba 26 punktas.
24      Sprendimo Parlamentas / Taryba 27 punktas. Kursyvu išskirta mano.
25      Jo apeliacinio skundo 30 punktas.
26      Šiuo požiūriu nesvarbu, kad, EDAPP nuomone, tokių sąlygų įvykdymą lemia nagrinėjamoje byloje susiklosčiusios „labai išskirtinės“ aplinkybės.
27      Jo apeliacinio skundo 32 ir 33 punktai.
28      2018 m. lapkričio 6 d. Sprendimo Scuola Elementare Maria Montessori / Komisija, Komisija / Scuola Elementare Maria Montessori ir Komisija / Ferracci (C-622/16 P–C-624/16 P, EU:C:2018:873) 47 punkte numatyta: „Iš tiesų, kadangi sąlyga dėl tiesioginės sąsajos reikalauja, kad ginčijamas aktas tiesiogiai darytų poveikį ieškovo teisinei padėčiai, Sąjungos teismas privalo patikrinti, ar ieškovas tinkamai išdėstė priežastis, kodėl dėl Komisijos sprendimo jis gali atsidurti nepalankioje konkurencinėje padėtyje ir dėl tos priežasties gali būti daromas poveikis jo teisinei padėčiai.“ Kursyvu išskirta mano.
29      Skundžiamos nutarties 74 punktas.
30      Skundžiamos nutarties 78 punktas.
31      Pavyzdžiui, 2022 m. liepos 12 d. Sprendimo Nord Stream 2 / Parlamentas ir Taryba (C-348/20 P, EU:C:2022:548) 43 ir 44 punktai ir juose nurodyta jurisprudencija.
32      Skundžiamos nutarties 80 ir 82 punktai.
33      Skundžiamos nutarties 83 punktas.
34      2022 m. liepos 12 d. Sprendimo Nord Stream 2 / Parlamentas ir Taryba (C-348/20 P, EU:C:2022:548) 98 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija.
35      Skundžiamos nutarties 13 punktas.
36      Teismo posėdyje šis klausimas buvo ilgai svarstomas; mano nuomone, jis turi būti analizuojamas iš esmės nagrinėjant EDAPP reikalavimus, o ne vertinant ieškinio priimtinumą.
37      Net jei Bendrasis Teismas paneigė, kad egzistuoja tiesioginė sąsaja, jo sprendimas pripažinti EDAPP ieškinį nepriimtinu galiausiai gali būti pagrįstas pagal kitus teisinius pagrindus, visų pirma jei neįvykdyta konkrečios sąsajos sąlyga. Pavyzdžiui, 2018 m. lapkričio 6 d. Sprendimo Scuola Elementare Maria Montessori / Komisija, Komisija / Scuola Elementare Maria Montessori ir Komisija / Ferracci (C-622/16 P–C-624/16 P, EU:C:2018:873) 48 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija ir 2021 m. birželio 22 d. Sprendimo Venesuela / Taryba (Poveikis trečiajai valstybei) (C-872/19 P, EU:C:2021:507) 86 ir 87 punktai.
38      2021 m. kovo 8 d. EDAPP nuomonė dėl pasiūlymo dėl Europolo reglamento pakeitimo, kurią galima rasti adresu https://www.edps.europa.eu/data-protection/our-work/publications/opinions/edps-opinion-proposal-amendment-europol-regulation_en.
39      Dokumentas pateiktas šiuo adresu: https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-5370-2022-INIT/fr/pdf.
40      Skundžiamos nutarties 11 punktas.
41      2018 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) dėl fizinių asmenų apsaugos Sąjungos institucijoms, organams, tarnyboms ir agentūroms tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo, kuriuo panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 45/2001 ir Sprendimas Nr. 1247/2002/EB (OL L 295, 2018, p. 39).
42      Reglamento 2018/1725 52 straipsnio 3 dalis.
43      Apeliacinio skundo 68 punkto pabaiga.