62016CC0632
FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT
HENRIK SAUGMANDSGAARD ØE
föredraget den 22 februari 2018 (
1
)
Mål C‑632/16
Dyson Ltd,
Dyson BV
mot
BSH Home Appliances NV
(begäran om förhandsavgörande från Rechtbank van koophandel te Antwerpen (Handelsdomstolen i Antwerpen, Belgien))
”Begäran om förhandsavgörande – Direktiv 2010/30/EU – Delegerad förordning (EU) nr 665/2013 – Försäljning av dammsugare – Energimärkning – Uppgift om de förhållanden under vilka de tester som resulterat i dammsugarens energiklassificering har genomförts – Förbud mot att ändra energimärkningens format eller innehåll – Förbud mot att använda kompletterande etiketter på vilka de uppgifter som framgår av energimärkningen upprepas eller preciseras – Direktiv 2005/29/EG – Otillbörliga affärsmetoder – Konsumentskydd – Artikel 2 d – Begreppet affärsmetod – Användning av energimärkningen – Artikel 3.4 – Unionsbestämmelser som reglerar specifika aspekter av otillbörliga affärsmetoder – Begreppet ’står i strid med’ – Föreligger – Direktivets otillämplighet – Artikel 7 – Vilseledande underlåtenhet – Väsentlig information – Föreligger inte – Information som inte måste tillhandahållas enligt förordning nr 665/2013”
I. Inledning
1.
Genom beslut av den 6 juli 2016, som inkom till domstolen den 7 december 2016, har Rechtbank van Koophandel te Antwerpen (Handelsdomstolen i Antwerpen, Belgien) begärt att domstolen ska meddela ett förhandsavgörande om tolkningen av artikel 7 i direktiv 2005/29/EG (
2
) och av delegerad förordning (EU) nr 665/2013. (
3
)
2.
Begäran har framställts i ett mål mellan Dyson Ltd och Dyson BV (nedan tillsammans kallade Dyson), å ena sidan, och BSH Home Appliances NV (nedan kallad BSH), å andra sidan, angående flera etiketter som anger energianvändningen för dammsugare av märkena Siemens och Bosch som saluförs av BSH, bland annat den etikett vars användning åläggs genom förordning nr 665/2013 (nedan kallad energimärkningen). Dyson anser att det utgör en otillbörlig affärsmetod i den mening som avses i direktiv 2005/29 att BSH använder dessa etiketter utan att ange att de återger resultaten av tester som utförts med en tom dammsugarpåse. Den hänskjutande domstolen önskar också få klarhet i huruvida det är förenligt med denna förordning att BSH använder etiketter på vilka de uppgifter som framgår av energimärkningen upprepas.
3.
Jag föreslår att domstolen besvarar dessa frågor så att förordning nr 665/2013 förpliktar leverantörer och återförsäljare att uteslutande använda energimärkningen, och detta utan att ändra dess innehåll eller format. Detta svar dikteras av nödvändigheten av att upprätthålla målsättningen att slutanvändarna ska tillhandahållas standardiserad information om energianvändningen i syfte att möjliggöra en enkel jämförelse av de berörda produkterna i enlighet med bestämmelserna i direktiv 2010/30/EU (
4
) och nämnda förordning.
4.
Mot bakgrund av den tolkning av förordning nr 665/2013 som jag föreslår, anser jag att artikel 3.4 i direktiv 2005/29 ska tolkas så, att detta direktiv inte är tillämpligt under omständigheterna i det nationella målet, eftersom de berörda näringsidkarna saknar handlingsutrymme vad gäller användningen av energimärkningen och användningen av kompletterande etiketter på vilka de uppgifter som framgår av energimärkningen upprepas eller preciseras.
II. Tillämpliga bestämmelser
A.
Unionsrätt
1. Direktiv 2005/29
5.
Skäl 10 i direktiv 2005/29 har följande lydelse:
”Sambandet mellan detta direktiv och befintlig gemenskapslagstiftning måste vara tydligt, särskilt när detaljerade bestämmelser om otillbörliga affärsmetoder gäller specifika branscher. … Det här direktivet skall följaktligen tillämpas endast i den mån det saknas särskild [unions]lagstiftning beträffande vissa aspekter av otillbörliga affärsmetoder, exempelvis informationskrav och regler för hur informationen skall delges konsumenterna. Detta direktiv skyddar konsumenterna när det inte finns någon branschlagstiftning på [unions]nivå och hindrar näringsidkare från att ge ett felaktigt intryck av en produkts beskaffenhet. Detta är särskilt viktigt när det gäller komplexa produkter som innebär stora risker för konsumenten, exempelvis vissa finansiella tjänster. Detta direktiv kompletterar följaktligen de delar av [unionens] regelverk som är tillämpliga på affärsmetoder som skadar konsumenternas ekonomiska intressen.”
6.
Artikel 2 d i detta direktiv innehåller följande definition av begreppet affärsmetoder: ”en näringsidkares handling, underlåtenhet, beteende, företrädande eller kommersiella meddelande (inklusive reklam och saluföring) i direkt relation till marknadsföring, försäljning eller leverans av en produkt till en konsument”.
7.
I artikel 3.4 i nämnda direktiv, under rubriken ”Tillämpningsområde”, anges följande:
”Om bestämmelserna i detta direktiv står i strid med andra [unions]bestämmelser som reglerar specifika aspekter av otillbörliga affärsmetoder, skall de senare ha företräde och tillämpas på dessa specifika aspekter.”
8.
I artikel 7, med rubriken ”Vilseledande underlåtenhet”, i direktiv 2005/29 föreskrivs följande:
”1.   En affärsmetod skall anses vara vilseledande om den, i sitt sammanhang och med beaktande av alla dess särdrag och omständigheterna kring den samt av kommunikationsmediets begränsningar, innebär att näringsidkaren underlåter att lämna väsentlig information som genomsnittskonsumenten, beroende på sammanhanget, behöver för att fatta ett välgrundat affärsbeslut och därigenom medför, eller sannolikt kommer att medföra, att genomsnittskonsumenten fattar ett affärsbeslut som denne annars inte skulle ha fattat.
2.   Det ska även anses vara vilseledande underlåtenhet om en näringsidkare, med hänsyn till de omständigheter som beskrivs i punkt 1, döljer sådan väsentlig information som avses i den punkten eller ger sådan information på ett oklart, obegripligt, tvetydigt eller olämpligt sätt, eller inte anger affärsmetodens kommersiella syfte om detta inte redan framgår av sammanhanget och när något av dessa fall innebär, eller sannolikt kommer att innebära, att genomsnittskonsumenten fattar ett affärsbeslut som denne annars inte skulle ha fattat.
…
5.   Informationskrav som avser kommersiella meddelanden inklusive reklam eller marknadsföring och som har fastställts i [unions]lagstiftningen – en icke uttömmande förteckning över denna lagstiftning återfinns i bilaga II – skall betraktas som väsentliga.”
2. Direktiv 2010/30
9.
I skälen 5 och 8 i direktiv 2010/30 anges följande:
”(5)
Om slutanvändare får tillgång till korrekt, relevant och jämförbar information om den energi som varje enskild energirelaterad produkt använder, bör detta påverka deras val till förmån för produkter som kräver mindre energi och andra väsentliga resurser under användning, eller som indirekt leder till lägre användning, och därigenom motivera tillverkarna att minska användningen av energi och andra väsentliga resurser hos de produkter som de tillverkar. Indirekt bör detta även främja en effektiv användning av produkterna för att bidra till EU:s energibesparingsmål på 20 %. I brist på sådan information kommer marknadskrafterna inte själva att kunna främja en rationell användning av energi och andra väsentliga resurser för dessa produkter.
(8)
Information spelar en avgörande roll när det gäller att påverka marknadskrafterna, och det är därför nödvändigt att införa en enhetlig etikett för samtliga produkter av samma slag, att förse eventuella köpare med kompletterande standardiserad information om dessa produkters energikostnader och användning av andra väsentliga resurser och att vidta åtgärder för att säkerställa att också eventuella slutanvändare som inte har möjlighet att se produkten utställd, och därigenom inte heller etiketten, förses med denna information. För att etiketten ska vara effektiv och framgångsrik bör den vara lätt att känna igen för slutanvändare samt enkel och kortfattad. För detta ändamål bör etikettens nuvarande utformning behållas som informationsunderlag för att ge slutanvändare information om produkters energieffektivitet. Energianvändningen och annan information om produkterna bör mätas enligt harmoniserade standarder och metoder.”
10.
Artikel 1.1, under rubriken ”Tillämpningsområde”, i detta direktiv har följande lydelse:
”Genom detta direktiv inrättas en ram för harmoniseringen av nationella åtgärder när det gäller information till slutanvändaren, särskilt genom märkning och standardiserad produktinformation, om användning av energi och, där så är relevant, andra väsentliga resurser under användning samt kompletterande uppgifter om energirelaterade produkter, för att därigenom ge slutanvändarna möjlighet att välja mer effektiva produkter.”
11.
Artikel 3.1, under rubriken ”Medlemsstaternas ansvar”, i samma direktiv har följande lydelse:
”Medlemsstaterna ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa följande:
a)
Alla leverantörer och återförsäljare, som är etablerade inom deras territorier, ska fullgöra de skyldigheter som anges i artiklarna 5 och 6.
b)
För produkter som omfattas av detta direktiv ska det vara förbjudet att anbringa andra etiketter, märken, symboler eller påskrifter som inte uppfyller kraven i detta direktiv eller de relevanta delegerade akterna, om anbringandet kan leda till missförstånd eller förväxling hos slutanvändarna beträffande användning av energi eller, där det är relevant, andra väsentliga resurser under användning.
…”
12.
I artikel 4, med rubriken ”Informationskrav”, i direktiv 2010/30 föreskrivs följande:
”Medlemsstaterna ska säkerställa följande:
a)
Information om hushållsapparaters användning av elektrisk energi, andra former av energi och, där så är relevant, andra väsentliga resurser under användning samt ytterligare upplysningar ska lämnas, i enlighet med delegerade akter enligt detta direktiv, till slutanvändarna genom ett informationsblad och en etikett, när sådana produkter ställs ut för eller bjuds ut till försäljning, hyra eller kreditköp till slutanvändare direkt eller indirekt genom någon form av distansförsäljning, inbegripet via Internet.
…”
13.
Enligt artikel 10 i direktiv 2010/30 har Europeiska kommissionen befogenhet att anta delegerade akter i syfte att fastställa närmare föreskrifter om etiketten och informationsbladet för varje produkttyp.
3. Förordning nr 665/2013
14.
I förordning nr 665/2013, som har antagits på grundval av bland annat artiklarna 10 och 11 i direktiv 2010/30, fastställs, såsom det anges i skäl 5 i förordningen, en enhetlig utformning av och ett enhetligt innehåll på energimärkningen för dammsugare.
15.
I artikel 1.1, under rubriken ”Syfte och tillämpningsområde”, i denna förordning föreskrivs följande:
”I denna förordning fastställs krav för märkning och tillhandahållande av kompletterande produktinformation för nätanslutna elektriska dammsugare, inklusive hybriddammsugare.”
16.
I artikel 3.1, under rubriken ”Leverantörernas ansvar och tidtabell”, i nämnda förordning föreskrivs följande:
”Leverantörerna ska från och med den 1 september 2014 se till att
a)
varje dammsugare är försedd med en tryckt etikett i det format och med den information som anges i bilaga II,
…”
17.
I artikel 4, under rubriken ”Återförsäljarnas ansvar”, i samma förordning föreskrivs följande:
”Återförsäljarna ska från och med den 1 september 2014 se till att
a)
varje dammsugarmodell som visas på försäljningsstället är försedd med en väl synlig etikett som tillhandahålls av leverantören i enlighet med artikel 3, antingen fäst på utsidan av apparaten eller i form av en vidhängande etikett,
…”
18.
I bilaga II till denna förordning, med rubriken ”Etiketten”, anges hur den energimärkning som ska anbringas på dammsugare ska vara utformad och vilka uppgifter som ska framgå av energimärkningen.
B.
Belgisk rätt
19.
I artikel VI.97.2 i Wetboek economisch recht (lagen om ekonomisk rätt), Moniteur belge, av den 30 december 2013, s. 103506), som syftar till att införliva artikel 6.1 a i direktiv 2005/29, föreskrivs att en affärsmetod ska anses vara vilseledande om den inbegriper oriktig information och således är falsk eller om den på något sätt, även genom den allmänna utformningen – även om informationen är korrekt i sak – vilseleder eller sannolikt kommer att vilseleda genomsnittskonsumenten vad gäller produktens utmärkande egenskaper, som till exempel resultat och egenskaper som framkommit vid provningar eller undersökningar som utförts på produkten i fråga, samt i ettdera fallet medför eller sannolikt kommer att medföra att denne fattar ett affärsbeslut som han eller hon annars inte skulle ha fattat.
20.
Enligt artikel VI.105.1 a i denna lag är all reklam från ett företag förbjuden som med beaktande av alla ingående beståndsdelar på något sätt, inbegripet dess utformning eller underlåtenhet att lämna information, vilseleder eller kan vilseleda den person som informationen riktar sig till om bland annat produktens utmärkande egenskaper, såsom resultat och egenskaper som framkommit vid provningar eller undersökningar som utförts på produkten i fråga.
21.
Enligt artikel VI.99.1 i nämnda lag, som syftar till att införliva artikel 7.1 i direktiv 2005/29, ska en affärsmetod betraktas som vilseledande underlåtenhet om den, i sitt sammanhang och med beaktande av alla dess särdrag och omständigheterna kring den samt av kommunikationsmediets begränsningar, innebär att näringsidkaren underlåter att lämna väsentlig information som genomsnittskonsumenten, beroende på sammanhanget, behöver för att fatta ett välgrundat affärsbeslut och därigenom medför, eller sannolikt kommer att medföra, att genomsnittskonsumenten fattar ett affärsbeslut som han eller hon annars inte skulle ha fattat.
III. Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
22.
Dyson saluför dammsugare som används utan dammsugarpåse. BSH saluför dammsugare av märkena Siemens och Bosch som fungerar på klassiskt vis och används med dammsugarpåse.
23.
Dyson har ifrågasatt energimärkningen av de dammsugare som saluförs av BSH, eftersom märkningen återger resultaten av tester av energieffektiviteten som har utförts med en tom dammsugarpåse. Vid normal användning täpps porerna i påsen emellertid till när påsen fylls med damm, vilket gör att motorn måste utveckla högre effekt för att behålla samma sugkraft. Dyson anser följaktligen att dessa dammsugares energimärkning vilseleder konsumenterna. De dammsugare som saluförs av Dyson används utan dammsugarpåse och deras energieffektivitet minskar således inte på detta sätt vid normal användning.
24.
Av dessa skäl väckte Dyson den 20 oktober 2015 talan mot BSH vid Rechtbank van Koophandel te Antwerpen (Handelsdomstolen i Antwerpen, Belgien). Talan består av två delar.
25.
Dyson anser, för det första, att nedan förtecknade reklamuppgifter är felaktiga och vilseleder konsumenten om energieffektiviteten hos Siemens dammsugare VSQ8POWER4 och alla de andra modeller med samma tekniska egenskaper som BSH saluför (nedan kallade dammsugaren). BSH har därmed brutit mot artikel VI.97.2 i lagen om ekonomisk rätt och har tillämpat en otillbörlig affärsmetod i den mening som avses i artikel VI.105.1 a i den lagen.
26.
De reklamuppgifter som avses i talans första del är följande:
–
Energimärkningen i klass A för energieffektivitet och rengöringsprestanda på matta.
–
Den gröna energimärkningen i klass A för energieffektivitet.
–
Mattmärkningen i klass A för rengöringsprestanda på matta.
–
AAAA-märkningen på förpackningen och på själva dammsugaren.
–
Den orangefärgade AAAA-märkningen på förpackningen.
–
Miljömärkningen på förpackningen.
–
Uppgiften ”HEPA-filter”.
27.
Dyson anser, för det andra, att BSH vilseleder konsumenten genom underlåtenhet i den mening som avses i artikel VI.99.1 i lagen om ekonomisk rätt genom att underlåta att ange att dessa reklamuppgifter grundar sig på resultaten av tester som utförts med en tom dammsugarpåse.
28.
Den hänskjutande domstolen har angett att VDE Prüf- und Zertifizierunginstitut (Test- och certifieringsinstitutet VDE) på begäran av BSH utförde flera tester den 15 januari 2015, den 29 oktober 2015 och den 2 november 2015, av vilka det framgår att dammsugaren faktiskt är i energieffektivitetsklass A. Den hänskjutande domstolen har tillagt att Dysons argument, att det är fel av BSH att göra anspråk på A‑märkning för denna dammsugare, följaktligen inte kan godtas.
29.
Med hänsyn till dessa testresultat anser den hänskjutande domstolen att det finns två problem som behöver klargöras för att det nationella målet ska kunna avgöras och som avser dels den energimärkning som krävs enligt förordning nr 665/2013, dels de andra etiketter som BSH har anbringat i kompletterande syfte.
30.
När det gäller energimärkningen är frågan huruvida BSH vilseleder konsumenten i den mening som avses i artikel 7 i direktiv 2005/29 genom att inte ange att testerna har utförts med en tom dammsugarpåse. Den hänskjutande domstolen instämmer med Dyson i att det baserat på sådana tester inte är möjligt att jämföra energieffektiviteten hos dammsugare som används med respektive utan dammsugarpåse. Den hänskjutande domstolen har emellertid påpekat att BSH noggrant har följt bestämmelserna i förordning nr 665/2013. Den hänskjutande domstolen vill således få klarhet i huruvida angivande av en sådan uppgift är förenligt med denna förordnings bestämmelser om energimärkningens format och innehåll.
31.
Den hänskjutande domstolen har vidare konstaterat att BSH har använt flera symboler som inte föreskrivs i förordning nr 665/2013, bland annat följande:
–
En grön etikett med uppgiften ”Energy A”, som visar att dammsugaren generellt har uppnått klass A för energieffektivitet.
–
En orange etikett med uppgiften ”AAAA Best rated: A in all classes”, som visar att dammsugaren har uppnått klass A för rengöringsprestanda på både matta och hårt golv samt för energieffektivitet och partikelutsläpp.
–
En svart etikett med en bild på en matta och uppgiften ”class A Performance” som visar att dammsugaren har uppnått klass A för dammupptagning på matta.
32.
Den hänskjutande domstolen har konstaterat att dessa etiketter innehåller information som ska tillhandahållas via energimärkningen. Den vill följaktligen få klarhet i huruvida det är förenligt med förordningen att använda sådana etiketter, med beaktande av att de kan leda till missförstånd eller förväxling hos konsumenterna beträffande energianvändningen.
33.
Mot denna bakgrund beslutade Rechtbank van Koophandel te Antwerpen (Handelsdomstolen i Antwerpen, Belgien) att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till domstolen:
”1)
Kan en strikt efterlevnad av [förordning nr 665/2013] – utan att på den [energimärkning] som avses i bilaga II informera om de testvillkor som har resulterat i placeringen i en viss energieffektivitetsklass enligt bilaga I [i nämnda förordning] – betraktas som en vilseledande underlåtenhet i den mening som avses i artikel 7 i [direktiv 2005/29]?
2)
Utgör [förordning nr 665/2013] hinder för att denna [energimärkning] kompletteras med andra symboler som förmedlar samma information?”
IV. Förfarandet vid domstolen
34.
Begäran om förhandsavgörande inkom till domstolens kansli den 7 december 2016.
35.
Dyson, BSH, den belgiska, den tyska och den italienska regeringen samt kommissionen har inkommit med skriftliga yttranden.
36.
Dyson, BSH, den belgiska regeringen och kommissionen yttrade sig vid förhandlingen den 26 oktober 2017.
V. Bedömning
37.
Den hänskjutande domstolen har ställt den första frågan för att få klarhet i huruvida det kan utgöra vilseledande underlåtenhet i den mening som avses i artikel 7 i direktiv 2005/29 att använda energimärkningen enligt förordning nr 665/2013 utan att precisera under vilka förhållanden de tester som resulterat i dammsugarens energiklassificering har utförts.
38.
Enligt min mening består denna första fråga av två separata delar. I ett första steg ska det avgöras huruvida förordning nr 665/2013 utgör hinder för att de uppgifter som framgår av energimärkningen preciseras, antingen på energimärkningen eller på en kompletterande etikett, i syfte att ange under vilka förhållanden testerna har utförts. Först i ett andra steg ska det, med beaktande av tolkningen av förordningen, prövas huruvida användningen av energimärkningen kan utgöra vilseledande underlåtenhet i den mening som avses i artikel 7 i direktiv 2005/29.
39.
Genom den andra frågan vill den hänskjutande domstolen få klarhet i huruvida förordning nr 665/2013 utgör hinder för att energimärkningen åtföljs av kompletterande etiketter på vilka de uppgifter som framgår av energimärkningen upprepas. Det är enligt min mening lämpligt att pröva den andra frågan och den första frågans första del tillsammans, eftersom de båda avser tolkningen av nämnda förordning.
40.
Mot bakgrund av det ovan anförda har jag nedan delat in min bedömning i två delar, i vilka jag behandlar tolkningen av förordning nr 665/2013 respektive tolkningen av direktiv 2005/29.
A.
Tolkningen av förordning nr 665/2013
41.
Genom den första frågans första del och den andra frågan vill den hänskjutande domstolen få klarhet i huruvida förordning nr 665/2013 ska tolkas så, att den utgör hinder dels för att energimärkningens innehåll eller format ändras, dels för att energimärkningen åtföljs av kompletterande etiketter på vilka de uppgifter som framgår av energimärkningen upprepas eller preciseras, bland annat i syfte att ange under vilka förhållanden de tester som resulterat i dammsugarens energiklassificering har utförts.
42.
Jag behandlar dessa båda frågeställningar var för sig nedan.
43.
Innan jag inleder min granskning ska det betonas att trots att systemet med energimärkning av produkter infördes för länge sedan, (
5
) är unionsdomstolarnas praxis avseende detta system inte särskilt omfattande. (
6
) Enligt min mening innehåller varken denna praxis eller praxisen avseende systemet för byggnaders energiprestanda (
7
) några element som är relevanta för att svara på de frågor som ställts i förevarande mål.
44.
Vad särskilt gäller Dysons talan om ogiltigförklaring av förordning nr 665/2013 ska det erinras om att enligt fast rättspraxis presumeras unionsinstitutionernas rättsakter vara lagenliga och har således rättsverkan så länge de inte har återkallats, eller förklarats vara ogiltiga efter en talan om ogiltigförklaring eller till följd av en begäran om förhandsavgörande eller invändning om rättsstridighet. (
8
) I förevarande mål har domstolen emellertid inte anmodats att pröva förordningens giltighet, utan att avgöra huruvida denna förordning och/eller direktiv 2005/29 under omständigheterna i det nationella målet utgör hinder för användningen av energimärkningen och/eller användningen av kompletterande etiketter. Eftersom den talan om ogiltigförklaring som Dyson väckt är anhängig vid tribunalen (
9
), måste domstolen i förevarande mål utgå från premissen att förordning nr 665/2013 är giltig.
1. Huruvida det är förbjudet att ändra energimärkningens innehåll eller format
45.
För att svara på den första frågan är det nödvändigt att undersöka huruvida tillverkare och återförsäljare av dammsugare får ändra energimärkningens innehåll eller format, bland annat i syfte att ange under vilka förhållanden de tester som resulterat i dammsugarens energiklassificering har utförts. Under de omständigheter som avses i det nationella målet skulle förekomsten av ett sådant handlingsutrymme innebära en möjlighet för BSH att på själva märkningen precisera att uppgifterna på märkningen återger resultaten av tester som utförts med en tom dammsugarpåse, vilket är vad Dyson vill.
46.
Jag är emellertid övertygad om att denna förordning inte ger tillverkarna och återförsäljarna något handlingsutrymme vad gäller energimärkningens format och innehåll.
47.
Som det anges i titeln till förordning nr 665/2013 kompletterar den direktiv 2010/30 vad gäller energimärkningen av dammsugare. Enligt artikel 4 a i nämnda förordning ska återförsäljarna se till att varje dammsugarmodell är försedd med en ”väl synlig” energimärkning som tillhandahålls av leverantören och som är utformad i enlighet med bilaga II till förordningen.
48.
Bilaga II till förordning nr 665/2013 innehåller tre avsnitt med rubrikerna ”Etikett 1”, ”Etikett 2” och ”Etikettens utformning”. Avsnittet ”Etikett 2” är inte relevant under omständigheterna i det nationella målet, eftersom detta avsnitt, enligt artikel 3.2 i förordningen, är tillämpligt från och med den 1 september 2017. (
10
)
49.
Vart och ett av de tre avsnitten är vidare indelat i tre underavsnitt som avser ”universaldammsugare”, ”dammsugare för hårda golv” respektive ”mattdammsugare”. Eftersom det inte har preciserats vilken klass den modell som avses i det nationella målet tillhör, kommer jag att hänvisa till punkterna 1.1 och 3.1 i bilagan, vilka avser ”universaldammsugare”. Det ska understrykas att de små skillnader som finns mellan dessa underavsnitt i vart fall saknar relevans i förevarande mål. (
11
)
50.
I punkt 1.1 i bilaga II till förordning nr 665/2013 förtecknas de uppgifter som energimärkningen ska innehålla, det vill säga leverantörens namn eller varumärke, modellbeteckning, energieffektivitetsklass, genomsnittlig årlig energiförbrukning, partikelutsläppsklass, klass avseende rengöringsprestanda på matta, klass avseende rengöringsprestanda på hårt golv och ljudeffektnivå.
51.
Där anges dessutom att energimärkningen ska utformas enligt punkt 3.1 i samma bilaga. (
12
) I punkt 3.1 anges ingående och i detalj hur den energimärkning som tillhandahålls av leverantörerna och visas av återförsäljarna ska var utformad. I denna punkt anges bland annat etikettens minimidimensioner och beståndsdelar samt vilka färger och fonter som ska användas för de olika beståndsdelarna.
52.
Av det ovan anförda följer enligt min mening att leverantörer och återförsäljare av dammsugare inte har något handlingsutrymme vad gäller energimärkningens användning och utformning. För det första är användningen av den obligatorisk. För det andra måste märkningen uppfylla alla föreskrifter i bilaga II till förordningen vad gäller såväl format som de uppgifter som ska framgå av den. De enda två undantagen utgörs av möjligheten att lägga till en återgivning av ett miljömärke som tilldelats enligt förordning (EG) nr 66/2010 (
13
) (punkt 1.1 i bilagan) (
14
) och möjligheten att använda en energimärkning i ett större format än de angivna minimidimensionerna (punkt 1.3 i bilagan).
53.
Vid antagandet av förordning nr 665/2013 valde unionslagstiftaren med andra ord medvetet vilka uppgifter som – nödvändigtvis i ett begränsat antal – ska tillhandahållas konsumenterna genom energimärkningen, och bland dessa uppgifter återfinns inte den metod som har använts för att mäta en dammsugares energiprestanda.
54.
Av det ovan anförda följer att förordning nr 665/2013 ska tolkas så, att den utgör hinder för att energimärkningens innehåll eller format ändras, bland annat i syfte att ange under vilka förhållanden de tester som resulterat i dammsugarens energiklassificering har utförts.
55.
Nu återstår att undersöka huruvida en sådan uppgift kan tillhandahållas på en kompletterande etikett som åtföljer energimärkningen.
2. Huruvida det är förbjudet att använda kompletterande etiketter på vilka de uppgifter som framgår av energimärkningen upprepas eller preciseras
56.
Den hänskjutande domstolen har ställt sin andra fråga för att få klarhet i huruvida förordning nr 665/2013 ska tolkas så, att den utgör hinder för att energimärkningen åtföljs av kompletterande etiketter på vilka de uppgifter som framgår av energimärkningen upprepas. Under omständigheterna i det nationella målet avser denna fråga flera symboler som BSH har använt trots att de inte föreskrivs i förordningen, nämligen en grön etikett med texten ”Energy A”, en orange etikett med texten ”AAAA Best rated: A in all classes” och en svart etikett som återger en matta och innehåller texten ”class A Performance”. (
15
)
57.
För att svara på den första frågan (
16
) är det vidare även nödvändigt att avgöra huruvida den nämnda förordningen utgör hinder för att energimärkningen åtföljs av en kompletterande etikett på vilken det preciseras att uppgifterna på energimärkningen återger resultaten av tester som utförts med en tom dammsugarpåse, vilket är vad Dyson vill. Syftet med en sådan kompletterande etikett skulle inte vara att upprepa de uppgifter som framgår av energimärkningen, utan att precisera uppgifterna.
58.
Dessa båda frågor ska enligt min mening besvaras med ett gemensamt svar, nämligen att förordning nr 665/2013 jämförd med direktiv 2010/30 ska tolkas så, att den utgör hinder för användningen av kompletterande etiketter på vilka de uppgifter som framgår av energimärkningen upprepas eller preciseras.
59.
För det första följer denna tolkning av själva syftet med det system som inrättats genom detta direktiv och som framgår av artikel 1.1, det vill säga att standardisera den information som slutanvändarna tillhandahålls om användningen av energi och andra väsentliga resurser, i syfte att möjliggöra en enkel jämförelse av berörda produkter. (
17
) Om tillverkarna eller återförsäljarna gavs möjlighet att använda kompletterande etiketter på vilka de uppgifter som framgår av energimärkningen upprepas eller preciseras skulle denna standardisering påverkas. (
18
)
60.
Påverkan skulle bli desto större, eftersom det, om sådana etiketter tilläts, finns en risk för att dammsugartillverkarna skulle försöka bräcka varandra genom att förse sina modeller med olika kompletterande etiketter. Detta skulle omintetgöra den standardisering av uppgifterna som åstadkommits genom direktiv 2010/30 och förordning nr 665/2013.
61.
För det andra följer denna tolkning också av artikel 3.1 b i direktiv 2010/30, enligt vilken medlemsstaterna är skyldiga att förbjuda anbringandet av andra etiketter som inte uppfyller kraven i direktivet eller de delegerade akterna, när detta kan leda till missförstånd eller förväxling hos slutanvändarna beträffande energianvändningen.
62.
Det är just detta som är fallet med etiketter på vilka de uppgifter som framgår av energimärkningen upprepas eller preciseras. Jag anser att en eventuell förekomst av sådana kompletterande etiketter kan leda till förväxling hos slutanvändarna beträffande energiprestandan hos dammsugare som är försedda med sådana etiketter respektive dammsugare som inte är det.
63.
Exempelvis kan BSH:s användning av en orange etikett med texten ”AAAA Best rated: A in all classes” under omständigheterna i det nationella målet (
19
) få slutanvändarna att tro att modellen i fråga har en bättre prestanda än en modell som saknar en sådan kompletterande etikett. På motsvarande sätt kan en kompletterande etikett på vilken det anges under vilka förhållanden de tester som resulterat i energiklassificeringen har utförts, för det fallet att BSH skulle åläggas att anbringa en sådan etikett enligt artikel 7 i direktiv 2005/29, få slutanvändarna att tro att modellen i fråga har en sämre prestanda än en modell som saknar en sådan etikett.
64.
För det tredje finner jag även stöd för denna tolkning i bilaga II till förordning nr 665/2013. Det enda undantaget från skyldigheten att använda energimärkningen återfinns nämligen i punkt 1.1 i denna bilaga, där det anges att som undantag gäller att ett miljömärke som har tilldelats i enlighet med förordning nr 66/2010 får läggas till. Av detta drar jag e contrario slutsatsen att denna förordning utgör hinder för användningen av varje annan kompletterande etikett på vilken de uppgifter som framgår av energimärkningen upprepas eller preciseras. (
20
)
65.
Det ska preciseras att den tolkning som jag föreslår uteslutande avser uppgifter som omfattas av tillämpningsområdet för förordning nr 665/2013. Denna förordning utgör naturligtvis inte hinder för att tillhandahålla andra uppgifter som inte omfattas av förordningens tillämpningsområde, såsom till exempel försäljningspris, tillverkningsort eller garantins varaktighet. Den utgör däremot, enligt min mening, hinder för att man lägger till etiketter på vilka de uppgifter som framgår av energimärkningen upprepas eller preciseras, exempelvis en etikett där det anges under vilka förhållanden de tester som har resulterat i energiklassificering har utförts.
66.
För fullständighetens skull ska det tilläggas att ovanstående resonemang inte innebär att de tester som utförs med avseende på den standardiserade märkning som föreskrivs i förordning nr 665/2013 återspeglar dammsugarnas normala användningsförhållanden, oberoende av om de fungerar med eller utan dammsugarpåse. Det ska härvid betonas att varje standardiseringsarbete, också det som utförs med avseende på energimärkningen, nödvändigtvis innebär en förenkling av verkligheten, såsom BSH (
21
) har gjort gällande. Om denna förenkling strider mot överordnade unionsrättsliga normer, är det möjligt att ifrågasätta dess giltighet vid unionsdomstolarna, såsom Dyson gjort genom talan om ogiltigförklaring av nämnda förordning. (
22
)
67.
Förekomsten av en sådan förenkling kan däremot aldrig undergräva den standardisering av energimärkningen som genomförts genom direktiv 2010/30 eller, när det gäller dammsugare, genom förordning nr 665/2013, genom att de berörda företagen tillåts ändra energimärkningens format eller använda kompletterande etiketter på vilka de uppgifter som framgår av energimärkningen upprepas eller preciseras.
68.
Av dessa skäl föreslår jag att domstolen besvarar den andra frågan på följande sätt: Förordning nr 665/2013 jämförd med direktiv 2010/30 ska tolkas så, att den utgör hinder dels för att energimärkningens innehåll eller format ändras, dels för att energimärkningen åtföljs av kompletterande etiketter på vilka de uppgifter som framgår av energimärkningen upprepas eller preciseras, bland annat i syfte att ange under vilka förhållanden de tester som resulterat i dammsugarens energiklassificering har utförts.
69.
Nu återstår att inom ramen för svaret på den första frågan undersöka huruvida det enligt bestämmelserna i direktiv 2005/29 kan föreligga en skyldighet att precisera att de uppgifter som framgår av energimärkningen återger resultaten av tester som utförts med en tom dammsugarpåse.
B.
Tolkningen av direktiv 2005/29
70.
Den hänskjutande domstolen har ställt den första frågan för att få klarhet i huruvida det kan utgöra vilseledande underlåtenhet i den mening som avses i artikel 7 i direktiv 2005/29 att använda energimärkningen enligt förordning nr 665/2013 utan att precisera under vilka förhållanden de tester som resulterat i dammsugarens energiklassificering har utförts.
71.
Även om användningen av denna energimärkning utgör en ”affärsmetod” i den mening som avses i artikel 2 d i direktiv 2005/29 (avsnitt 1 nedan), ska artikel 3.4 i samma direktiv, enligt min mening, tolkas så, att direktivet inte är tillämpligt på de specifika aspekter av otillbörliga affärsmetoder som regleras genom förordning nr 665/2013, eftersom förordningen inte lämnar berörda näringsidkare något handlingsutrymme (avsnitt 2 nedan). Subsidiärt anser jag att det inte utgör vilseledande underlåtenhet i den mening som avses i artikel 7 i nämnda direktiv att underlåta att ange under vilka förhållanden de tester som resulterat i dammsugarens energiklassificering har utförts, eftersom denna uppgift inte måste tillhandahållas enligt förordningen (avsnitt 3 nedan).
1. Huruvida det föreligger en ”affärsmetod” i den mening som avses i artikel 2 d i direktiv 2005/29
72.
BSH har, med hänvisning till avsaknaden av handlingsutrymme vid användningen och utformningen av den energimärkning som jag har beskrivit ovan, gjort gällande att användning av denna etikett inte utgör en ”affärsmetod” i den mening som avses i artikel 2 d i direktiv 2005/29. Detta direktiv är följaktligen inte tillämpligt på tvisten i det nationella målet.
73.
Enligt detta resonemang förutsätter formuleringen ”som tillämpas av näringsidkare”, vilken används i samma bestämmelse, att det finns ett handlingsutrymme som näringsidkaren kan använda sig av för att påverka konsumenten. Vidare sker användningen av denna etikett inte ”i direkt relation till marknadsföring, försäljning eller leverans av en produkt till en konsument” i den mening som avses i den bestämmelsen, utan följer av en informationsskyldighet som näringsidkaren är ålagd, inbegripet när uppgifterna på etiketten missgynnar dennes intressen på grund av de dåliga resultat som har erhållits för dammsugaren.
74.
Jag finner inte detta resonemang övertygande.
75.
Det ska erinras om att enligt fast rättspraxis kännetecknas direktiv 2005/29 av ett ”synnerligen vitt materiellt tillämpningsområde” innefattande samtliga affärsmetoder i direkt anknytning till marknadsföring, försäljning eller leverans av en produkt till en konsument. (
23
)
76.
Mot bakgrund av denna rättspraxis anser jag att den ståndpunkt som BSH anfört är alltför formalistisk. Tillhandahållandet av uppgifter om bland annat energieffektivitet och rengöringsprestanda (
24
) hos en dammsugare som ställs ut för försäljning till konsumenter utgör nämligen utan tvekan ”en näringsidkares … kommersiella meddelande (inklusive reklam och saluföring) i direkt relation till … försäljning eller leverans av en produkt till en konsument” i den mening som avses i artikel 2 d i direktiv 2005/29.
77.
Av ordalydelsen i samma bestämmelse framgår att begreppet ”kommersiellt meddelande” är vidare än begreppet ”reklam”. Jag ser följaktligen inget skäl till att utesluta att ett sådant meddelande kan innehålla information som missgynnar näringsidkarens intressen, tvärtemot vad BSH har hävdat. (
25
) Det spelar inte heller någon roll att meddelandet är obligatoriskt enligt förordning nr 665/2013. Även om upphovsmannen till en affärsmetod per definition är näringsidkare, saknar det relevans huruvida denne har agerat spontant eller i syfte att följa unionslagstiftningen.
78.
Av det ovan anförda drar jag slutsatsen att tvärtemot vad BSH har hävdat utgör användningen av energimärkningen en ”affärsmetod” i den mening som avses i artikel 2 d i direktiv 2005/29.
79.
Det ska tilläggas att det argument som anförts av BSH i huvudsak avser problemet med sammankopplingen mellan förordning nr 665/2013 och direktiv 2005/29. Detta problem kan angripas genom tolkningen av artikel 3.4 i direktivet, som syftar just till att reglera situationer där direktivets bestämmelser står i strid med unionsbestämmelser som reglerar specifika aspekter av otillbörliga affärsmetoder.
2. Huruvida bestämmelserna ”står i strid” med varandra i den mening som avses i artikel 3.4 i direktiv 2005/29
80.
Enligt den bestämmelse om företräde som fastställs i artikel 3.4 i direktiv 2005/29 ska andra unionsbestämmelser som reglerar specifika aspekter av otillbörliga affärsmetoder ha företräde framför bestämmelserna i direktivet, i det fallet att bestämmelserna ”står i strid” med varandra.
81.
Tolkningen av denna bestämmelse har en avsevärd strategisk betydelse. Detta direktiv är nämligen avsett att tillämpas på varje otillbörlig affärsmetod oberoende av den berörda verksamhetssektorn, och detta i syfte att säkerställa en hög konsumentskyddsnivå. (
26
) Som kommissionen angav i sitt meddelande av den 14 mars 2013”föreskrivs [i direktiv 2005/29] en hög konsumentskyddsnivå inom alla sektorer, vilket får det att fungera som ett säkerhetsnät över de luckor som inte är reglerade genom andra sektorsspecifika EU-regler”. (
27
)
82.
Varje situation där direktiv 2005/29 konstateras inte vara tillämpligt enligt artikel 3.4 riskerar att leda till ett hål i det säkerhetsnät som inrättats genom direktivet, när andra unionsbestämmelser – vilka har företräde – inte garanterar en lika hög konsumentskyddsnivå.
83.
Denna risk nödvändiggör ett strikt och till och med försiktigt tillvägagångssätt vid tolkningen av denna bestämmelse.
84.
Enligt min mening, och med hänsyn till kravet på en strikt tolkning, måste slutsatsen dras av ordalydelsen i denna bestämmelse att två villkor ska vara uppfyllda för att direktiv 2005/29 inte ska vara tillämpligt. Det första villkoret är att det föreligger ”andra unionsbestämmelser som reglerar specifika aspekter av otillbörliga affärsmetoder”. Det andra villkoret är att dessa andra bestämmelser ”står i strid” med bestämmelserna i nämnda direktiv. (
28
)
85.
Om dessa två villkor är uppfyllda är det dessutom endast med avseende på de specifika aspekter av otillbörliga affärsmetoder som regleras genom dessa andra bestämmelser som direktivet enligt ordalydelsen i artikel 3.4 inte är tillämpligt. Under de omständigheter som avses i det nationella målet är direktivet, och bland annat artiklarna 6 och 7, således fullständigt tillämpligt på alla de aspekter som inte regleras av förordning nr 665/2013, (
29
) och detta även om direktivets bestämmelser står i strid med denna förordning.
86.
I förevarande mål ska det undersökas, för det första, om förordning nr 665/2013 reglerar specifika aspekter av otillbörliga affärsmetoder.
87.
Det ska härvid påpekas att det främsta syftet med den enhetliga märkning som föreskrivs i direktiv 2010/30, vilket denna förordning grundar sig på, inte är att skydda konsumenterna mot otillbörliga affärsmetoder, utan att skydda miljön genom att minska användningen av energi och andra väsentliga resurser i unionen. (
30
)
88.
Den metod som har inrättats genom direktiv 2010/30 för att uppnå detta syfte består i en skyldighet att informera konsumenterna genom en enhetlig etikett i enlighet med artiklarna 1, 4 a, 5 a och 6. Vad gäller dammsugare innehåller bilaga II till förordning nr 665/2013 strikta bestämmelser om hur energimärkningen ska vara utformad och vad den ska innehålla. (
31
)
89.
Som jag har angett ovan utgör användningen av energimärkningen en ”affärsmetod” i den mening som avses i artikel 2 d i direktiv 2005/29. (
32
) Eftersom förordning nr 665/2013 förpliktar leverantörer och återförsäljare att använda en etikett där uppgifter om bland annat dammsugarnas energieffektivitet anges på ett standardiserat sätt, reglerar denna förordning följaktligen specifika aspekter av otillbörliga affärsmetoder i den mening som avses i artikel 3.4 i direktiv 2005/29, och detta även om det inte är dess främsta syfte.
90.
Det ska, för det andra, också undersökas huruvida bestämmelserna i förordning nr 665/2013 ”står i strid” med bestämmelserna i direktiv 2005/29. Enligt min mening, och med beaktande av att artikel 3.4 i detta direktiv ska tolkas strikt, (
33
) förutsätter detta villkor en bedömning av huruvida det är omöjligt för de berörda näringsidkarna att förena de skyldigheter som följer av dessa båda instrument med varandra, eller med andra ord huruvida det är omöjligt att uppfylla dessa skyldigheter samtidigt. Jag anser följaktligen att enbart en ”överlappning” av tillämpningsområdet för det nämnda direktivet och tillämpningsområdet för andra unionsrättsliga bestämmelser inte räcker för att utesluta att detta direktiv är tillämpligt på de aspekter av otillbörliga affärsmetoder som regleras genom dessa bestämmelser. (
34
)
91.
Efter denna precisering ska det konstateras att bestämmelserna nödvändigtvis måste anses stå i strid med varandra när de ”andra unionsbestämmelserna” inte ger de berörda näringsidkarna något handlingsutrymme. I ett sådant fall står nämligen varje ytterligare skyldighet som kan följa av bestämmelserna i direktiv 2005/29 nödvändigtvis i strid med de skyldigheter som föreskrivs i dessa andra bestämmelser.
92.
Jag har angett skälen till att jag anser att förordning nr 665/2013 under omständigheterna i förevarande mål inte ger tillverkarna och återförsäljarna något handlingsutrymme vad gäller användningen av energimärkningen eller kompletterande etiketter. (
35
) Låt oss rent hypotetiskt anta att det faktiskt, såsom Dyson har gjort gällande, utgör vilseledande underlåtenhet i den mening som avses i artikel 7 i direktiv 2005/29 att inte precisera under vilka förhållanden testerna har utförts. I en sådan situation måste det nödvändigtvis konstateras att bestämmelserna står i strid med varandra i den mening som avses i artikel 3.4 i detta direktiv, eftersom det enligt förordning nr 665/2013 inte är tillåtet att lägga till en sådan uppgift vare sig på energimärkningen eller på en kompletterande etikett.
93.
Följaktligen, och utan att det är nödvändigt att pröva huruvida det föreligger vilseledande underlåtenhet i den mening som avses i artikel 7 i direktiv 2005/29, ska artikel 3.4 i detta direktiv tolkas så, att direktivet inte är tillämpligt på specifika aspekter av otillbörliga affärsmetoder som regleras av unionsbestämmelser som inte ger de berörda näringsidkarna något handlingsutrymme, såsom skyldigheten att använda energimärkningen och förbudet mot att använda kompletterande etiketter på vilka de uppgifter som framgår av energimärkningen upprepas eller preciseras.
94.
För fullständighetens skull ska jag även undersöka ett argument som åberopades vid den muntliga förhandlingen och enligt vilket artikel 3.4 i direktiv 2005/29 ska tolkas så, att den inte avser den situationen att bestämmelserna i detta direktiv står i strid med bestämmelser i icke-lagstiftningsakter, såsom förordning nr 665/2013. Jag finner inte detta argument övertygande. Denna bestämmelse avser nämligen ”alla andra bestämmelser” i unionsrätten, utan begränsningar med hänsyn till beskaffenheten hos den akt som innehåller bestämmelserna. Om unionslagstiftaren hade haft en sådan avsikt hade det varit enkelt att med inspiration av ordalydelsen i artikel 290 FEUF precisera att dessa andra bestämmelser måste vara ”av lagstiftningskaraktär”. (
36
)
3. ”Vilseledande underlåtenhet” i den mening som avses i artikel 7 i direktiv 2005/29 föreligger inte
95.
För det fall att domstolen skulle konstatera att direktiv 2005/29 är tillämpligt på de aspekter av affärsmetoder som regleras genom förordning nr 665/2013, anser jag, subsidiärt, att avsaknaden av en uppgift om under vilka förhållanden de tester som resulterat i dammsugarens energiklassificering har utförts inte utgör vilseledande underlåtenhet i den mening som avses i artikel 7 i detta direktiv, eftersom denna uppgift inte måste tillhandahållas enligt förordningen.
96.
Underlåtenhet kan nämligen vara vilseledande i den mening som avses i denna bestämmelse endast om den avser ”väsentlig” information som genomsnittskonsumenten, beroende på sammanhanget, behöver för att fatta ett välgrundat affärsbeslut.
97.
I enlighet med artikel 7.5 i direktiv 2005/29 ska information som krävs enligt förordning nr 665/2013, det vill säga de uppgifter som framgår av energimärkningen, betraktas som ”väsentlig”. Den fråga som ska avgöras här regleras emellertid inte av artikel 7.5 i detta direktiv, eftersom det rör sig om information som inte krävs enligt denna förordning, det vill säga en uppgift om under vilka förhållanden testerna avseende energiprestanda har utförts.
98.
Liksom BSH och den tyska regeringen anser jag att unionslagstiftaren vid antagandet av förordning nr 665/2013 upprättade en uttömmande lista över uppgifter som ska anses vara väsentliga vid tillämpningen av förordningen och som följaktligen ska tillhandahållas konsumenterna genom energimärkningen. Enligt min mening har de nationella domstolarna inte frihet att ifrågasätta unionslagstiftarens politiska val genom att från fall till fall avgöra huruvida information som inte krävs enligt den nämnda förordningen är ”väsentlig” i den mening som avses i artikel 7 i direktiv 2005/29. Varje annan tolkning riskerar att omintetgöra det arbete som genomförts för att standardisera informationen om energianvändningen i syfte att möjliggöra en enkel jämförelse av de berörda produkterna. (
37
)
99.
Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att domstolen besvarar den första frågan på följande sätt: Artikel 3.4 i direktiv 2005/29 ska tolkas så, att detta direktiv inte är tillämpligt på specifika aspekter av otillbörliga affärsmetoder som regleras av unionsbestämmelser som inte ger de berörda näringsidkarna något handlingsutrymme, såsom skyldigheten att använda energimärkningen och förbudet mot att använda kompletterande etiketter på vilka de uppgifter som framgår av energimärkningen upprepas eller preciseras.
VI. Förslag till avgörande
100.
Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att domstolen besvarar tolkningsfrågorna från Rechtbank van koophandel te Antwerpen (Handelsdomstolen i Antwerpen, Belgien) på följande sätt:
1)
Artikel 3.4 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/29/EG av den 11 maj 2005 om otillbörliga affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter på den inre marknaden och om ändring av rådets direktiv 84/450/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG, 98/27/EG och 2002/65/EG samt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 ska tolkas så, att detta direktiv inte är tillämpligt på specifika aspekter av otillbörliga affärsmetoder som regleras av unionsbestämmelser som inte ger de berörda näringsidkarna något handlingsutrymme, såsom skyldigheten att använda den energimärkning som föreskrivs i kommissionens delegerade förordning (EU) nr 665/2013 av den 3 maj 2013 om komplettering av Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/30/EU vad gäller energimärkning av dammsugare och förbudet mot att använda kompletterande etiketter på vilka de uppgifter som framgår av energimärkningen upprepas eller preciseras.
2)
Förordning nr 665/2013 jämförd med Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/30/EU av den 19 maj 2010 om märkning och standardiserad produktinformation som anger energirelaterade produkters användning av energi och andra resurser ska tolkas så, att den utgör hinder dels för att innehållet eller formatet hos den energimärkning som föreskrivs i denna förordning ändras, dels för att energimärkningen åtföljs av kompletterande etiketter på vilka de uppgifter som framgår av energimärkningen upprepas eller preciseras, bland annat i syfte att ange under vilka förhållanden de tester som resulterat i dammsugarens energiklassificering har utförts.
(
1
)	Originalspråk: franska.
(
2
)	Europaparlamentets och rådets direktiv av den 11 maj 2005 om otillbörliga affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter på den inre marknaden och om ändring av rådets direktiv 84/450/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG, 98/27/EG och 2002/65/EG samt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 (EUT L 149, 2005, s. 22).
(
3
)	Kommissionens förordning av den 3 maj 2013 om komplettering av Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/30/EU vad gäller energimärkning av dammsugare (EUT L 192, 2013, s. 1).
(
4
)	Europaparlamentets och rådets direktiv av den 19 maj 2010 om märkning och standardiserad produktinformation som anger energirelaterade produkters användning av energi och andra resurser (EUT L 153, 2010, s. 1). Detta direktiv har upphävts med verkan från och med den 1 augusti 2017, i enlighet med artikel 20 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/1369 av den 4 juli 2017 om fastställande av en ram för energimärkning och om upphävande av direktiv 2010/30/EU (EUT L 198, 2017, s. 1).
(
5
)	Grundsystemet inrättades ursprungligen genom rådets direktiv 79/530/EEG av den 14 maj 1979 om märkning som anger hushållsapparaters energiförbrukning (EGT L 145, 1979, s. 1), vilket har ersatts av, i tur och ordning, rådets direktiv 92/75/EEG av den 22 september 1992 om märkning och standardiserad konsumentinformation som anger hushållsapparaters förbrukning av energi och andra resurser (EGT L 297, 1992, s. 16), direktiv 2010/30 och Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/1369 av den 4 juli 2017 om fastställande av en ram för energimärkning och om upphävande av direktiv 2010/30/EU (EUT L 198, 2017, s. 1).
(
6
)	Dom av den 12 februari 1998, kommissionen/Italien (C‑139/97, EU:C:1998:58), dom av den 12 december 2002, kommissionen/rådet (C‑281/01, EU:C:2002:761), dom av den 18 november 2004, kommissionen/Luxemburg (C‑79/04, ej publicerad, EU:C:2004:736), dom av den 3 april 2014, Rätzke (C‑319/13, EU:C:2014:210), dom av den 11 november 2015, Dyson/kommissionen (T-544/13, EU:T:2015:836), och dom av den 11 maj 2017, Dyson/kommissionen (C‑44/16 P, EU:C:2017:357).
(
7
)	Detta system inrättades genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/91/EG av den 16 december 2002 om byggnaders energiprestanda (EGT L 1, 2003, s. 65), som har ersatts av Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/31/EU av den 19 maj 2010 om byggnaders energiprestanda (EUT L 153, 2010, s. 13). Se dom av den 17 januari 2008, kommissionen/Grekland (C‑342/07, ej publicerad, EU:C:2008:25), dom av den 29 oktober 2009, kommissionen/Luxemburg (C‑22/09, ej publicerad, EU:C:2009:684), dom av den 16 januari 2014, kommissionen/Spanien (C‑67/12, EU:C:2014:5), dom av den 13 juni 2013, kommissionen/Italien (C‑345/12, ej publicerad, EU:C:2013:396), och dom av den 2 mars 2017, kommissionen/Grekland (C‑160/16, ej publicerad, EU:C:2017:161).
(
8
)	Dom av den 6 oktober 2015, Schrems (C‑362/14, EU:C:2015:650, punkt 52 och där angiven rättspraxis).
(
9
)	Efter att ha upphävt tribunalens dom av den 11 november 2015, Dyson/kommissionen (T-544/13, EU:T:2015:836), återförvisade domstolen målet till tribunalen. Se dom av den 11 maj 2017, Dyson/kommissionen (C‑44/16 P, EU:C:2017:357).
(
10
)	Dyson väckte talan i det nationella målet den 20 oktober 2015. Se punkt 24 ovan.
(
11
)	Av energimärkningen för ”universaldammsugare” ska framgå såväl klass avseende rengöringsprestanda på matta som klass avseende rengöringsprestanda på hårt golv (punkt 1.1.VI och 1.1.VII). Energimärkningen för ”dammsugare för hårda golv” ska innehålla klass avseende rengöringsprestanda på hårt golv och en symbol för olämplig användning, men inte klass avseende rengöringsprestanda på matta (punkt 1.2.VI och 1.2.VII). Energimärkningen för ”mattdammsugare” ska i stället innehålla klass avseende rengöringsprestanda på matta och en symbol för olämplig användning, men inte klass avseende rengöringsprestanda på hårt golv (punkt 1.3.VI och 1.3.VII). Se även punkterna 3.2 och 3.3, i vilka det anges hur dessa symboler för olämplig användning ska vara utformade.
(
12
)	Observera att hänvisningarna till avsnitt 3 i bilaga II till förordning nr 665/2013, vilka görs i avsnitten 1 och 2 i samma bilaga, har införts genom en rättelse (EUT L 59, 2017, s. 40), eftersom det tidigare felaktigt hänvisades till – det obefintliga – avsnitt 4 i nämnda bilaga.
(
13
)	Europaparlamentets och rådets förordning av den 25 november 2009 om ett EU‑miljömärke (EUT L 27, 2010, s. 1).
(
14
)	Se punkt 64 ovan.
(
15
)	Se punkterna 31 och 32 ovan.
(
16
)	Ett förbud mot att använda sådana kompletterande etiketter leder nämligen oundvikligen till att bestämmelserna ”står i strid” med varandra i den mening som avses i artikel 3.4 i direktiv 2005/29. Se punkterna 90–93 ovan.
(
17
)	Se även skälen 5 och 8 i direktiv 2010/30.
(
18
)	Se även skäl 5 i förordning nr 665/2013.
(
19
)	Se punkt 31 ovan.
(
20
)	Av omständigheterna i det nationella målet framgår att BSH har anbringat miljömärket på förpackningen: se punkt 26 ovan.
(
21
)	Den hänskjutande domstolen tycks anse det vara klarlagt att tester som utförs med tomma dammsugarpåsar inte kan visa den prestandaförlust som uppstår för dammsugare med påse av det slag som saluförs av BSH när påsen fylls med damm. Se punkt 30 ovan. BSH har dock gjort gällande att inte heller tester som utförs avseende dammsugare utan påse av det slag som saluförs av Dyson kan visa den prestandaförlust som uppstår för dessa dammsugare när de fylls med damm.
(
22
)	Se dom av den 11 maj 2017, Dyson/kommissionen (C‑44/16 P, EU:C:2017:357), genom vilken domstolen upphävde domen av den 11 november 2015, Dyson/kommissionen (T-544/13, EU:T:2015:836).
(
23
)	Domstolen har ansett att detta ”synnerligen vida” tillämpningsområde omfattar kombinationserbjudanden (dom av den 23 april 2009, VTB-VAB och Galatea, C‑261/07 och C‑299/07, EU:C:2009:244, punkt 49 och följande punkter), marknadsföringskampanjer vilka innebär att konsumenter kan delta kostnadsfritt i ett lotteri endast under förutsättning att de köper varor eller tjänster (dom av den 14 januari 2010, Plus Warenhandelsgesellschaft, C‑304/08, EU:C:2010:12, punkt 36 och följande punkter, och dom av den 9 november 2010, Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag, C‑540/08, EU:C:2010:660, punkt 17 och följande punkter), angivande i ett kreditavtal av en årlig effektiv ränta som är lägre än den verkliga räntan (dom av den 15 mars 2012, Pereničová och Perenič, C‑453/10, EU:C:2012:144, punkt 38 och följande punkter), annonsering om total utförsäljning av varorna i en butik (dom av den 17 januari 2013, Köck, C‑206/11, EU:C:2013:14, punkt 26 och följande punkter), annonsering om att en resebyrå innehar exklusiva rättigheter (dom av den 19 september 2013, CHS Tour Services, C‑435/11, EU:C:2013:574, punkt 27 och följande punkter), marknadsföring av läkemedel (dom av den 16 juli 2015, Abcur, C‑544/13 och C‑545/13, EU:C:2015:481, punkt 74 och följande punkter), reklam för tandvårdstjänster (dom av den 4 maj 2017, Vanderborght, C‑339/15, EU:C:2017:335, punkt 23 och följande punkter) och inkassoverksamhet (dom av den 20 juli 2017, Gelvora, C‑357/16, EU:C:2017:573, punkt 19 och följande punkter). Däremot har domstolen ansett att tillämpningsområdet inte omfattar publicering av tidningsartiklar som inte utgör annonser (dom av den 17 oktober 2013, RLvS, C‑391/12, EU:C:2013:669, punkt 37 och följande punkter).
(
24
)	Se punkt 50 ovan.
(
25
)	Det ska tilläggas att även en näringsidkares beslut att inte tillhandahålla konsumenterna vissa uppgifter om en vara som bjuds ut till försäljning kan utgöra en affärsmetod i den mening som avses i artikel 2 d i direktiv 2005/29.
(
26
)	Se syftet, som anges i artikel 1 i direktiv 2005/29, de synnerligen vida definitionerna, som anges i artikel 2 a–d i direktivet, och tillämpningsområdet, som anges i artikel 3.1 i direktivet.
(
27
)	Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om tillämpningen av direktivet om otillbörliga affärsmetoder, COM(2013) 138 final.
(
28
)	Det ska påpekas att dessa två villkor uttryckligen fastställdes av domstolen i domen av den 16 juli 2015, Abcur (C‑544/13 och C‑545/13, EU:C:2015:481, punkterna 79–81). I domen av den 7 juli 2016, Citroën Commerce (C‑476/14, EU:C:2016:527, punkterna 42–46) prövade domstolen däremot inte uttryckligen huruvida bestämmelserna stod i strid med varandra. Av rättssäkerhetsskäl är det emellertid att föredra att de två villkoren prövas separat och uttryckligen.
(
29
)	Se punkt 65 ovan.
(
30
)	Se skälen 5 och 8 i direktiv 2010/30.
(
31
)	Se punkterna 47–52 ovan.
(
32
)	Se punkterna 75–78 ovan.
(
33
)	Se punkterna 81–84 ovan.
(
34
)	Detta krav på att bestämmelserna måste ”stå i strid” med varandra ska skiljas från bland annat den fasta rättspraxis enligt vilken nationella åtgärder inom ett område där det har skett en fullständig harmonisering på unionsnivå ska bedömas mot bakgrund av harmoniseringsbestämmelserna och inte mot bakgrund av de primärrättsliga bestämmelserna. I den situationen räcker enbart en ”överlappning” för att utesluta att de primärrättsliga bestämmelserna är tillämpliga. Se, bland annat, dom av den 5 oktober 1977, Tedeschi (5/77, EU:C:1977:144, punkterna 33–35), dom av den 12 november 2015, Visnapuu (C‑198/14, EU:C:2015:751, punkt 40), och dom av den 7 september 2017, Eqiom och Enka (C‑6/16, EU:C:2017:641, punkt 15). Denna rättspraxis är emellertid inte relevant vid tolkningen av artikel 3.4 i direktiv 2005/29. För det första är räckvidden av ovannämnda rättspraxis begränsad till ett särskilt fall, det vill säga att de primärrättsliga bestämmelsernas räckvidd preciseras i ett sekundärrättsligt instrument. För det andra krävs enligt ordalydelsen i den ovannämnda bestämmelsen att bestämmelserna ”står i strid” med varandra och inte endast överlappar varandra.
(
35
)	Se punkterna 54 och 68 ovan.
(
36
)	Det ska preciseras att skäl 10 i direktiv 2005/29 inte kan rubba min övertygelse om detta. Det framgår av domstolens praxis att även om ingressen till en unionsrättsakt kan precisera rättsaktens innehåll, kan denna inte åberopas till stöd för undantag från själva bestämmelserna i den aktuella rättsakten (se, bland annat, dom av den 20 december 2017, Acacia och D’Amato, C‑397/16 och C‑435/16, EU:C:2017:992, punkt 40). Vidare kan inga slutsatser dras av den terminologi som används i det nämnda skälet, eftersom det endast avser ”unionsbestämmelser” (utan precisering av aktens beskaffenhet) och ”unionslagstiftning”.
(
37
)	Se punkterna 59 och 60 ovan. Det ska preciseras att detta standardiseringsarbete skulle påverkas på två sätt: dels på grund av risken för att medlemsstaterna tolkar artikel 7 i direktiv 2005/29 olika, särskilt när det gäller vilken information som ska kvalificeras som ”väsentlig”, dels på grund av risken för olikheter mellan de uppgifter som tillhandahålls av näringsidkarna i medlemsstaterna, om denna bestämmelse tolkas så att de är skyldiga att tillhandahålla information som inte krävs enligt förordning nr 665/2013.