61999CC0408_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
Tillämpliga bestämmelser, bakgrund och förfarande
1 Enligt rådets direktiv 94/55/EG av den 21 november 1994 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om transport av farligt gods på väg (EGT L 319, s. 7; svensk specialutgåva område 7, volym 5, s. 165) och kommissionens direktiv 96/86/EG av den 13 december 1996 om anpassning av direktiv 94/55 (EGT L 335, s. 43) skall medlemsstaterna före den 1 januari 1997 anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktiven och omedelbart underrätta kommissionen om dessa åtgärder.
2 Eftersom kommissionen inte hade fått något meddelande om de åtgärder som antagits av Irland för att uppfylla de skyldigheter som följer av de två direktiven sände kommissionen den 31 mars 1998 en formell underrättelse till Irland och uppmanade denna stat att inkomma med ett yttrande inom två månader från mottagandet av yttrandet. De irländska myndigheterna svarade genom en skrivelse av den 26 maj 1998 att de redan hade utarbetat ett lagförslag innehållande de bestämmelser som är nödvändiga för att genomföra de två direktiven och de beräknade att dessa bestämmelser inom kort skulle komma att antas och träda i kraft.
3 I avsaknad av ytterligare information med avseende på antagandet av de ifrågavarande åtgärderna riktade kommissionen den 16 oktober 1998 ett motiverat yttrande till Irland och gjorde gällande att Irland, genom att inte anta de lagar som är nödvändiga för genomförandet av de två direktiven, hade underlåtit att uppfylla sina skyldigheter som följer av detta direktiv. Kommissionen uppmanade denna stat att inom två månader från delgivningen av det motiverade yttrandet vidta de åtgärder som var nödvändiga för att följa detta yttrande.
4 I sitt svar av den 24 november 1998 på det motiverade yttrandet upprepade den irländska regeringen att de nationella tillämpningsbestämmelserna skulle genomföras så snart som möjligt efter det att parlamentet hade antagit lagen.
Förekomsten av ett fördragsbrott
5 Enligt artikel 249 tredje stycket EG (tidigare artikel 189 tredje stycket i EG-fördraget) skall ett direktiv med avseende på det resultat som skall uppnås vara bindande för varje medlemsstat till vilken det är riktat. Enligt artikel 10 första stycket EG (tidigare artikel 5 första stycket i EG-fördraget) skall medlemsstaterna vida alla lämpliga åtgärder, både allmänna och särskilda, för att säkerställa att de skyldigheter fullgörs som följer av detta fördrag eller av åtgärder som vidtagits av gemenskapens institutioner. Vad beträffar införlivandet av direktiv 94/55, i dess ändrade lydelse enligt direktiv 96/86, med nationell lagstiftning följer denna skyldighet uttryckligen av lydelsen i artikel 10 i det första direktivet och artikel 2.1 i det andra. I detta hänseende framgår det av de båda bestämmelserna att den slutgiltiga fristen var den 1 januari 1997 och medlemsstaterna åläggs en skyldighet att omedelbart underrätta kommissionen om antagandet av interna lämpliga åtgärder.
6 Den irländska regeringen har i sitt svaromål inte bestritt att nödvändiga bestämmelser inte har antagits för att följa direktiven. Den har endast framhållit att införlivningsförfarandet berörde flera olika statliga myndigheter och avdelningar och att en arbetsgrupp bestående av tjänstemän från flera ministerier hade bildats i detta hänseende för att utarbeta ett lagförslaget med de bestämmelser som är nödvändiga för att införliva nämnda direktiv.
7 Eftersom inga uppgifter i akten visar att Irland skulle ha antagit de nödvändiga bestämmelserna för att införliva de två direktiven och inte heller a fortiori ha överlämnat till kommissionen ytterligare information om antagandet av de nämnda åtgärderna finns det således anledning att fastställa att Irland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt de båda direktiven.
8 Det argument som den irländska regeringens anfört till sitt försvar avseende det påstådda komplexa nationella förfarandet för antagande av bestämmelser för införlivande av direktiv kan inte beaktas. Det är nämligen allmänt känt att de svårigheter som är förenade med nationella lagstiftningsförfaranden inte gör att staternas ansvar för försenat genomförande av sina gemenskapsrättsliga skyldigheter bortfaller, i synnerhet inte när det gäller att vidta åtgärder för genomförande av direktiv.
9 Med hänsyn till vad som ovan har anförts finns det anledning att fastställa att Irland har gjort sig skyldigt till det fördragsbrott som kommissionen gör gällande i sitt motiverade yttrande av den 16 oktober 1998.
Rättegångskostnader
10 Irland har tappat målet. Enligt artikel 69.2 i domstolens rättegångsregler skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Eftersom kommissionen har yrkat att Irland skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna skall dess yrkande bifallas.
Förslag till avgörande
11 Av de skäl som ovan anförts föreslår jag att domstolen skall
1) fastställa att Irland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 94/55/EG av den 21 november 1994 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om transport av farligt gods på väg och kommissionens direktiv 96/86/EG av den 13 december 1996 om anpassning av direktiv 94/55 genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa dessa direktiv,
2) förplikta Irland att ersätta rättegångskostnaderna.