EUR-Lex - 61997B0213 - SV
Avis juridique important
|
61997B0213
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 2 oktober 1997.
-
Comité des industries du coton et des fibres connexes de l'Union européenne (Eurocoton), Ettlin Gesellschaft für Spinnerei und Weberei AG, Textil Hof Weberei GmbH & Co. KG, H. Hecking Söhne GmbH & Co., Spinnweberei Uhingen GmbH, FA Kümpers GmbH & Co., Tenthorey SA, HGP-GAT tissages, Etablissements des fils de Victor Perrin SARL, Filatures & Tissages de Saulxures-sur-Moselotte, Tissage Mouline Thillot, Tessival SpA, Filature Niggeler & Küpfer SpA och Standardtela SpA mot Europeiska unionens råd.
-
Interimistiskt förfarande - Antidumping - Underlåtenhet att vidta slutliga åtgärder - Uppsov med verkställigheten - Interimistiska åtgärder.
-
Mål T-213/97 R.
Rättsfallssamling 1997 s. II-01609
Sammanfattning
Nyckelord
1 Gemensam handelspolitik - Skydd mot dumpningsförfaranden - Införande av slutgiltiga tullar - Rådets behörighet - Bedömning av gemenskapens intresse - Domstolsprövning - Gränser - Yrkande om interimistiska åtgärder i syfte att rådet skall föreläggas att anta kommissionens förslag om införande av slutgiltiga antidumpningstullar - Ogillande(EG-fördraget, artiklarna 185 och 186; rådets förordning nr 384/96, artiklarna 9.4 och 10.2) 2 Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställighet - Interimistiska åtgärder - Yrkande om uppskov med verkställigheten av ett negativt beslut - Ogillande (EG-fördraget, artiklarna 185 och 186) 3 Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställighet - Interimistiska åtgärder - Villkor för beviljande - Krav på skyndsamhet - Allvarlig och irreparabel skada - Ekonomisk skada (EG-fördraget, artiklarna 185 och 186; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2) 4 Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställighet - Interimistiska åtgärder - Villkor för beviljande - Krav på skyndsamhet - Sökandens eget intresse - Företag i berörd bransch - Organisationer med uppgift att företräda kollektiva intressen hos företag inom berörd bransch (EG-fördraget, artiklarna 185 och 186; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2)
Sammanfattning
5 Enligt artiklarna 9.4 och 10.2 i grundförordningen om antidumpning nr 384/96 ankommer det på rådet att enligt det förfarande som där fastställs besluta om införande av slutgiltiga antidumpningstullar samt i förekommande fall om slutgiltigt uttagande av den preliminära tullen. Genom att tilldela rådet denna behörighet har gemenskapslagstiftaren överlåtit uppgiften att besluta om och i vilken omfattning det finns anledning att ansluta sig till kommissionens förslag och rådet är följaktligen inte oundgängligen skyldigt att omedelbart anta förslaget.I detta skede av det i nämnda förordning föreskrivna förfarandet har rådet samma vidsträckta befogenhet att företa skönsmässiga bedömningar som tillkommer myndigheterna inom gemenskapen när de beslutar om skyddsåtgärder med stöd av denna förordning efter att särskilt ha bedömt gemenskapens intressen, vilket förutsätter en bedömning av komplicerade ekonomiska förhållanden. Även om domstolen i det interimistiska förfarandet inte behöver precisera gränserna för rådets befogenhet att företa skönsmässiga bedömningar, särskilt i förhållande till den befogenhet som kommissionen förfogar över inom ramen för undersökningen, skulle rådet inte kunna föreläggas att anta kommissionens förslag om införande av slutgiltiga antidumpningstullar utan att det, prima facie, skulle inkräkta på denna befogenhet. Ett sådant yrkande är oförenligt med kompetensfördelningen mellan gemenskapens olika institutioner och kan därför inte bifallas. 6 I den utsträckning som ett uppskov med verkställigheten rör ett negativt beslut, och särskilt som det inte skulle ha till följd att berörd institution förpliktades anta de önskade åtgärderna, är yrkandet inte av något intresse för sökandena och kan följaktligen inte prövas av domstolen i det interimistiska förfarandet. 7 Den brådskande karaktären av ett yrkande om uppskov med verkställighet eller om interimistiska åtgärder skall bedömas i förhållande till nödvändigheten av ett interimistiskt beslut för att undvika att en allvarlig och irreparabel skada orsakas den part som har ansökt om den interimistiska åtgärden. Det ankommer på denna part att visa att den inte kan vänta på avgörandet i huvudtvisten utan att lida en sådan skada. Eftersom en rent ekonomisk skada kan bli föremål för framtida ekonomisk ersättning, kan den inte, utom under exceptionella omständigheter, betraktas som irreparabel eller svår att gottgöra. 8 Vid prövningen av de villkor som skall uppfyllas för att ett uppskov med verkställighet eller interimistiska åtgärder skall beviljas kan sökandena inte, för att visa på brådskan med yrkandet, nöja sig med att såsom enskilda företag inom berörd bransch eller organisation med uppgift att försvara de sistnämndas kollektiva intressen, åberopa intressen som inte är deras egna eller, särskilt beträffande organisationen, intressen som inte alls motsvarar de intressen som den skall företräda efter omständigheterna i det enskilda fallet. Det ankommer på domstolen i det interimistiska förfarandet att beakta andra föreliggande intressen, till exempel intresset att bevara sysselsättningen, vid prövningen av huruvida yrkandet om interimistiska åtgärder skall bifallas.