62020TJ0569_RES
Mål T‑569/20
Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt
mot
Europeiska kommissionen
Tribunalens dom (andra avdelningen) av den 15 december 2021
”Miljö – Förordning (EG) nr 1367/2006 – Medlemsstaternas skyldighet att skydda och förbättra luftkvaliteten – Begäran om intern omprövning – Begäran avvisas”
Miljö – Århuskonventionen – Tillämpning på unionens institutioner – Möjlighet för icke-statliga organisationer att begära intern omprövning av förvaltningsåtgärder på miljöområdet – Vad som kan bli föremål för omprövning – Förvaltningsåtgärder som vidtagits enligt miljörätten – Begreppet förvaltningsåtgärd – Kommissionens beslut, i egenskap av överprövande förvaltningsinstans inom ramen för ett fördragsbrottsförfarande, att avskriva klagomålet utan vidare åtgärder – Omfattas inte
(Artiklarna 258 och 260 FEUF; Europaparlamentets och rådets förordning nr 1367/2006, artiklarna 2.1 g, 2.2 b och 10)
(se punkterna 22–24, 33–36 och 48)
Talan om fördragsbrott – Kommissionens rätt att inleda ett förfarande – Inrättande av klagomålsförfarandet CHAP för att upptäcka eventuella åsidosättanden av unionsrätten – Föremål för talan
(Artikel 17 FEU; artikel 258 FEUF)
(se punkterna 42–47)
Miljö – Århuskonventionen – Tillämpning på unionens institutioner – Möjlighet för icke-statliga organisationer att begära intern omprövning av förvaltningsåtgärder på miljöområdet – Vad som kan bli föremål för omprövning – Åtgärder som inte kan bestridas inom ramen för en talan om ogiltigförklaring av skäl som saknar samband med avsaknad av talerätt – Omfattas inte
(Artiklarna 258 och 263 fjärde stycket FEUF; Europaparlamentets och rådets förordning nr 1367/2006, artiklarna 2.2 b och 10)
(se punkterna 57–60)
Internationella avtal – Unionens avtal – Konventionen om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning avseende miljöfrågor (Århuskonventionen) – Verkningar – Företräde framför unionens sekundärrättsakter – Prövning av huruvida en unionsrättslig sekundärrättsakt är lagenlig mot bakgrund av bestämmelserna i denna konvention – Villkor – Bestämmelser som inte är ovillkorliga och tillräckligt precisa – Omfattas inte
(Artikel 216.2 FEUF; Århuskonventionen, artikel 9.3; Europaparlamentets och rådets förordning nr 1367/2006, artiklarna 2.2 b och 10)
(se punkterna 70–72 och 74)
Resumé
Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt är en aktionskommitté som grundades år 2011 i samband med att vissa nederländska kommuner presenterade sina planer angående den regionala vägen N 65 och dess omnejd.
Den 29 augusti 2019 ingav denna kommitté ett klagomål mot Konungariket Nederländerna till Europeiska kommissionen i syfte att få fastställt att de nederländska myndigheterna vid sin kontroll av luftkvaliteten kring den berörda regionala vägen hade åsidosatt direktiv 2008/50 om luftkvalitet (
1
). Kommissionen ansåg att det inte fanns någon ny relevant omständighet som kunde motivera att ett fördragsbrottsförfarande inleddes mot Konungariket Nederländerna och underrättade därför kommittén, genom skrivelse av den 30 januari 2020, om att den hade beslutat att avsluta klagoärendet utan vidare åtgärder.
Aktionskommittén lämnade därefter med stöd av artikel 10 i Århusförordningen (
2
) in en begäran om intern omprövning av beslutet att avsluta klagomålsförfarandet. Kommissionen avvisade denna begäran (nedan kallat det angripna beslutet) med motiveringen att beslutet i fråga inte utgjorde en ”förvaltningsåtgärd” (
3
) eller en ”förvaltningsförsummelse” (
4
) som kunde bli föremål för en intern omprövning enligt Århusförordningen, eftersom det antagits inom ramen för ett fördragsbrottsförfarande som föreskrivs i artikel 258 FEUF.
Tribunalen, vid vilken talan väckts om ogiltigförklaring av det angripna beslutet, ogillar talan efter det att den bland annat har prövat den nya frågan huruvida ett omprövningsförfarande som inletts mot ett beslut att avsluta ett klagomålsförfarande mot en medlemsstat kan särskiljas från fördragsbrottsförfarandet enligt artiklarna 258 och 260 FEUF.
Tribunalens bedömning
Tribunalen erinrar för det första om att artikel 10.1 i Århusförordningen ger icke-statliga organisationer rätt att begära en intern omprövning av den unionsinstitution som har vidtagit en förvaltningsåtgärd enligt miljörätten. I artikel 2.2 b i Århusförordningen undantas emellertid åtgärder som vidtas eller försummelser som begås av en unionsinstitution eller ett unionsorgan, i egenskap av överprövande förvaltningsinstans i samband med ett fördragsbrottsförfarande enligt artiklarna 258 och 260 FEUF, från begreppet förvaltningsåtgärd.
Tribunalen anser i förevarande fall att kommissionens beslut att avskriva kommitténs klagomål utan vidare åtgärder är ett uttryck för kommissionens beslut att inte inleda ett fördragsbrottsförfarande enligt artikel 258 FEUF mot Konungariket Nederländerna, på grund av att det saknades tillräckliga indicier för den påstådda överträdelsen av unionsrätten. Detta beslut antogs nämligen för att avsluta ett så kallat CHAP-förfarande, som syftar till att handlägga de ansökningar om utredning och de klagomål som kommissionen mottar angående medlemsstaternas åsidosättanden av unionsrätten.
För det andra finner tribunalen, i motsats till vad kommittén har anfört, att ett CHAP-förfarande är oupplösligt förbundet med ett fördragsbrottsförfarande, på samma sätt som EU Pilot-förfarandet, vilket anses vara ett ”förstadium” till fördragsbrottsförfarandet. Tribunalen påpekar i detta hänseende att det klagomålsförfarande CHAP som kommittén inledde utgjorde ett första steg som kunde leda till att ett fördragsbrottsförfarande inleddes. Den enda gynnsamma åtgärd som hade kunnat vidtas med anledning av klagomålet hade nämligen varit just att inleda ett sådant fördragsbrottsförfarande mot Konungariket Nederländerna. Även om CHAP-förfarandet kan leda till andra informella mekanismer för lösning av problem som, i likhet med EU Pilot-förfarandet, gör det möjligt att förhindra att ett fördragsbrottsförfarande genomförs, omfattas användningen av dessa av kommissionens utrymme för skönsmässig bedömning, vilken alltid kan återuppta det officiella förfarandet.
Tribunalen drog därför slutsatsen att beslutet att avsluta det omtvistade klagoärendet utan vidare åtgärder fattades av kommissionen i dess egenskap av överprövande förvaltningsinstans inom ramen för ett fördragsbrottsförfarande enligt artikel 258 FEUF och således inte kunde utgöra en förvaltningsåtgärd som kunde bli föremål för intern omprövning enligt artikel 10 i Århusförordningen.
När det gäller kommitténs argument att kommissionen, genom att avvisa dess begäran om intern omprövning, hindrade miljöskyddsorganisationernas faktiska tillgång till rättslig prövning, understryker tribunalen att förfarandet för intern omprövning faktiskt syftar till att underlätta för dessa organisationer att få tillgång till rättslig prövning som de inte har rätt till enligt artikel 263 FEUF avseende talan om ogiltigförklaring, eftersom de saknar talerätt. Kommissionen iakttog emellertid i förevarande fall den begränsning som föreskrivs i själva Århusförordningen, vilken bland annat syftar till att undanta rättsakter som antagits med stöd av artikel 258 FEUF från begreppet förvaltningsåtgärd. Tribunalen drar slutsatsen att förfarandet för intern omprövning inte syftar till att möjliggöra en talan mot åtgärder – såsom kommissionens beslut att inte inleda ett fördragsbrottsförfarande – som, av skäl som saknar samband med de aktuella organisationernas avsaknad av talerätt, inte kan bestridas med stöd av artikel 263 FEUF.
Tribunalen underkänner slutligen den invändning om rättsstridighet som framförts mot artiklarna 2.2 b och 10 i Århusförordningen, mot bakgrund av artikel 9.3 i Århuskonventionen (
5
). Tribunalen erinrar i detta hänseende om EU-domstolens praxis, enligt vilken bestämmelserna i ett internationellt avtal, i vilket unionen är part, endast kan åberopas till stöd för en talan om ogiltigförklaring av en unionsrättslig sekundärrättsakt, eller för en invändning om rättsstridighet som riktas mot en sådan rättsakt, om avtalets beskaffenhet och systematik inte utgör hinder för detta, och dessa bestämmelser, till sitt innehåll, framstår som ovillkorliga och tillräckligt precisa. Domstolen har redan slagit fast att artikel 9.3 i Århuskonventionen, som utgör grunden för artikel 10.1 i Århusförordningen, inte innehåller någon ovillkorlig och tillräckligt precis skyldighet som direkt kan påverka enskildas rättsliga ställning, vilket innebär att den inte kan åberopas för att bedöma lagenligheten av nämnda artikel 10.
Mot bakgrund av dessa överväganden fastställer tribunalen kommissionens beslut att avvisa kommitténs begäran om intern omprövning.
(
1
)	Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/50/EG av den 21 maj 2008 om luftkvalitet och renare luft i Europa (EGT L 152, 2008, s. 1).
(
2
)	Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1367/2006 av den 6 september 2006 om tillämpning av bestämmelserna i Århuskonventionen om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor på gemenskapens institutioner och organ (EUT L 264, 2006, s. 13) (nedan kallad Århusförordningen).
(
3
)	Artikel 2.1 g i Århusförordningen.
(
4
)	Artikel 2.1 h i Århusförordningen.
(
5
)	Konventionen om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor, som undertecknades i Århus den 25 juni 1998 och godkändes på Europeiska gemenskapens vägnar genom rådets beslut 2005/370/EG av den 17 februari 2005 (EUT L 124, 2005, s. 1).