FÖRSTAINSTANSRÄTTENS DOM (tredje avdelningen)
den 14 februari 2007
Mål T‑435/04
Manuel Simões Dos Santos
mot
Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) (harmoniseringsbyrån)
”Personalmål – Tjänstemän och anställda vid harmoniseringsbyrån – Bedömningsförfarande och befordran – Nedsättning till noll och ny beräkning av värdet av meritpoäng – Övergångsbestämmelser – Talan om ogiltigförklaring – Invändning om rättsstridighet – Förbud mot retroaktiv tillämpning – Legalitetsprincipen och rättssäkerhetsprincipen – Rättslig grund – Berättigade förväntningar – Likabehandling”
Saken: Talan om ogiltigförklaring av dels harmoniseringsbyråns beslut av den 7 juli 2004 om avslag på sökandens klagomål av den 11 mars 2004,
dels harmoniseringsbyråns beslut av den 15 december 2003 om fastställande av det kumulerade värdet av sökandens meritpoäng
vid befordringsomgången år 2003 samt av gemensamma bedömningskommitténs yttrande av den 12 december 2003.
Avgörande: Harmoniseringsbyråns beslut av den 15 december 2003 om slutgiltig tilldelning av sökandens meritpoäng vid befordringsomgången
år 2003 och harmoniseringsbyråns beslut av den 7 juli 2004 om avslag på sökandens klagomål av den 11 mars 2004 ogiltigförklaras,
i den del de innebär att summan av sökandens meritpoäng, såsom den slogs fast i beslut PERS-PROM-39-03rev1 av den 30 mars 2004, om befordran, bortfaller. Talan ogillas i övrigt. Harmoniseringsbyrån skall ersätta
rättegångskostnaderna.
Sammanfattning
1.      Tjänstemän – Befordran – Antagande av ett nytt system för befordran
(Tjänsteföreskrifterna, artikel 45)
2.      Tjänstemän – Befordran – Antagande av ett nytt system för befordran
(Tjänsteföreskrifterna, artikel 45)
3.      Tjänstemän – Principer – Legalitetsprincipen och Rättssäkerhetsprincipen
(Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 90 och 91)
4.      Tjänstemän – Befordran – Antagande av ett nytt system för befordran
(Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 45, 90 och 91)
1.      Det föreligger inte någon retroaktiv tillämpning då ändrade regler tillämpas på framtida verkningar av förhållanden som uppkom
när de äldre reglerna fortfarande gällde. Principen om skydd för berättigade förväntningar kan i allmänhet inte tillämpas
så att den utgör hinder för en sådan tillämpning. Det utgör således inte retroaktiv tillämning av interna regler som har antagits
av en institution avseende ett nytt system för bedömningsförfarande och befordran då reglerna, till följd av det nya systemet
för beräkning av befordringspoäng, från och med den befordringsomgång som följer efter reglerna trädde i kraft, medför att
de meritpoäng som en tjänstemans tidigare tilldelats med stöd av tidigare gällande regler inte längre beaktas. Administrationen
skall i själva verket, efter att det nya systemet trätt i kraft, knyta de rättsliga följderna av de nya bestämmelserna till
de faktiska omständigheter som ligger till grund för befordringspoäng som har tilldelats under föregående befordringsomgångar,
enligt tidigare gällande system som under tiden har upphävts.
Det utgör inte heller retroaktiv tillämpning av de nya reglerna att vissa befordringspoäng beräknas på grundval av tjänstemannens
tjänstetid i den tjänstegrad som erhölls vid ett datum eller från och med ett datum som föregår reglernas ikraftträdande.
Detta datum utgör nämligen enbart utgångspunkten för en tillämpning av de nya reglerna på den berörda tjänstemannens framtida
förhållanden. Sådana regler skall enbart tillämpas på den berördas karriär efter detta datum. Tjänstgöringsperioder och tidigare
inträffade omständigheter skall emellertid beaktas.
(se punkterna 95, 100, 101, 103 och 104)
Hänvisning till domstolen den 29 juni 1999, Butterfly Music, C‑60/98, REG 1999, s. I‑3939, punkterna 24 och 25, och där angiven
rättspraxis
2.      Det föreligger inte någon skyldighet för institutionerna att anta ett särskilt system för bedömning och befordran, med hänsyn
till det stora utrymme för skönsmässig bedömning som de förfogar över vid uppfyllande av de syften som anges i artikel 45
i tjänsteföreskrifterna, i enlighet med deras behov av att organisering och personalförvaltning. Varje ändring av det gällande
systemet för bedömning och befordran av tjänstemän antas nämligen syfta till att avhjälpa de olägenheter som en tillämpning
av äldre regler medför. Det är följaktligen inneboende i en sådan reformprocess att vid en viss tidpunkt bedöma tjänstemännens
meriter utifrån nya grunder. Administrationen har ett stort handlingsutrymme vid bedömningen av huruvida reformprocessen är
nödvändig Det krävs inte inom ramen för det nya systemet att administrationen fullt ut beaktar meritpoäng som har tilldelats
tjänstemän inom ramen för det äldre systemet. Detta skulle nämligen i princip oundvikligen medföra att reformen av befordringssystemet
inte får någon praktisk betydelse, trots att anställda inte har någon rätt att kräva att gällande regler bibehålls.
3.      Artikel 45 i tjänsteföreskrifterna innebär följaktligen att institutionerna inom ramen för deras personalpolitik, förfogar
över ett stort utrymme för skönsmässig bedömning avseende verkställande och ändring av systemet för bedömning och befordran
genom att anta allmänt hållna bestämmelser. En tjänsteman kan därmed i princip inte förlita sig på en berättigad förväntning
avseende antagande av vissa åtgärder mot vederbörande, vilka garanterar ett bibehållande av vissa fördelar som följer av tidigare
lagstiftning som har åsidosatts, med följden att det nämnda utrymmet för skönsmässig bedömning minskas på ett olämpligt sätt.
Det är alltså enbart i undantagsfall och under mycket speciella förhållanden som principen om berättigade förväntningar med
framgång kan åberopas gentemot en sådan allmänt hållen åtgärd. Även om domstolen kan kontrollera huruvida den behöriga institutionen,
vid utövande av detta vidsträckta utrymme för skönsmässig bedömning, fullt ut respekterar gränserna för denna makt, är omfattningen
av denna kontroll begränsad till frågan huruvida de vidtagna åtgärderna var uppenbart olämpliga och huruvida institutionens
bedömning i detta hänseende var uppenbart felaktigt.
(se punkterna 132 och 133)
Hänvisning till domstolen den 5 oktober 1994, C‑280/93, Tyskland mot rådet, REG 1994, s. I‑4973, punkt 90; förstainstansrätten
den 11 februari 2003, T‑30/02, Leonhardt mot parlamentet, REGP 2003, s. I‑A‑41 och II‑265, punkt 55, och där angiven rättspraxis;
förstainstansrätten den 28 juni 2005, T‑158/03, Industrias Químicas del Vallés mot kommissionen, REG 2005, s. II‑2425, punkt 95
4.      Varje individuell åtgärd som påverkar en tjänsteman negativt måste vidtas med stöd av en uttrycklig, precis och tydlig rättslig
grund, i enlighet med krav som följer av legalitetsprincipen och rättssäkerhetsprincipen. Tjänstemän och anställda är underställda
administrationens utövande av en vidsträckt skönsmässig bedömning i personalärenden, vilken är enbart rättvis i begränsad
utsträckning med anledning av administrationens omsorgsplikt. Det är följaktligen desto viktigare att varje individuell handling
som har vidtagits i utövande av denna vidsträckta skönsmässiga bedömning, som påverkar tjänstemannen i fråga och hans personliga
rättsliga situation negativt, är grundad på en uttrycklig rättslig grund som är tillräckligt precis och tydlig i detta avseende.
Det är dessutom enbart genom att ovillkorligen iaktta principen om krav på en uttrycklig rättslig grund, vilken följer av
legalitetsprincipen och rättssäkerhetsprincipen som varje gemenskapsinstitution skall iaktta vid handläggning av personalfrågor,
som ett minimum av förutsägbarhet och insyn kan säkerställas med avseende på räckvidden av de individuella handlingar som
kan vidtas mot en tjänsteman vid förfogande av nämnda vidsträckta utrymme för skönsmässig bedömning.
(se punkt 143)
Hänvisning till domstolen den 29 juni 1994, C‑298/93 P, Klinke mot domstolen, REG 1994, s. I‑3009, punkt 38; förstainstansrätten
den 27 juni 2001, T‑214/00, X mot kommissionen, REGP 2001, s. I‑A‑143 och II‑663, punkterna 28–34
5.      Interna regler som har antagits av en institution avseende införande av ett nytt system för bedömning och befordran, vars
allmänna och tillfälliga bestämmelser inte hänvisar till meritpoäng som erhållits enligt ett tidigare, numera upphävt, system,
utgör inte en tillräcklig rättslig grund för att upphäva de meritpoäng som har erhållits enligt det tidigare systemet. Ett
upphävande av de nämnda poängen, även ett underförstått sådant, utgör en allmänt hållen åtgärd som påverkar den berörda negativt.
En sådan åtgärd skall vidtas med stöd av en uttrycklig, precis och tydlig rättslig grund, i enlighet med krav som följer av
legalitetsprincipen och rättssäkerhetsprincipen. De nya reglerna, i vilka det i allmänna ordalag föreskrivs att det tidigare
systemet för bedömning och befordran skall upphävas och ersättas med ett nytt system, utgör inte en sådan uttrycklig och precis
rättslig grund i detta avseende.
(se punkt 144)