61999CC0390_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
I - Inledning
1 I förevarande mål har Tribunal Supremo (tredje avdelningen (Sala Tercera) avseende förvaltningsrättsliga tvister) i huvudsak begärt att få klarhet i om de spanska bestämmelser, enligt vilka operatörer som tillhandahåller villkorat tillgängliga digitala televisionstjänster via satellit (nedan kallade operatörerna) skall ha ett intyg innan de får saluföra apparater, utrustning, avkodare eller system (nedan kallade avkodare) som behövs för att tillhandahålla sagda tjänster, vilket förutsätter att såväl de själva som avkodarna, efter ett registreringsförfarande, har skrivits in i ett register, är förenliga med gemenskapsrätten. Operatörerna och de avkodare de använder skrivs på begäran in i detta register. Före registreringen skall ett yttrande eller ett tekniskt utlåtande avseende samtliga avkodare inhämtas angående överensstämmelsen med de tekniska bestämmelser som utfärdats av teknikerna vid generaldirektoratet för telekommunikationer vid Ministerio de Fomento.
II - Bakgrund
2 Företaget Canal Satélite Digital tillhandahåller sändning av digitala televisionssignaler via satellit och villkorad mottagning av tv-program. Den digitala sändningen och tillgången till kodade televisionstjänster är möjliga genom förvärv eller tillstånd att använda särskilda avkodningsapparater. Canal Satélite Digital tillhandahåller sådana avkodare i Spanien. Avkodarna tillverkas och säljs lagenligt i Belgien och i Förenade kungariket. Canal Satélite Digital begärde, trots de spanska myndigheternas krav, inte registrering i det spanska registret av vare sig själva bolaget eller av de avkodare som det saluför. Sedan de behöriga myndigheterna hade anmodat företaget att agera inom en föreskriven frist nekade kommissionen för telekommunikationsmarknaden (Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones), genom ett beslut dess inskrivning. Canal Satélite Digital har, trots att det inte är registrerat i Spanien, en mängd kunder som använder dess avkodare. Någon administrativ påföljd ålades inte.
III - Tillämpliga bestämmelser
A - De gemenskapsrättsliga bestämmelserna
3 Europaparlamentets och rådets direktiv 95/47/EG av den 24 oktober 1995 om tillämpning av standarder för sändning av televisionssignaler(1) (nedan kallat direktiv 95/47).
4 I artiklarna 1-5 i direktiv 95/47 föreskrivs sammanfattningsvis att medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som krävs för att främja en snabb introduktion av televisionstjänster i 16:9-format. Bredbildsformatet skall användas oberoende av om televisionstjänsterna sänds till publiken via kabel, satellit eller marknät. Dessutom regleras användningen av olika sändningssystem.
5 I artikel 4 föreskrivs särskilt:
"När det gäller villkorad tillgång till digitala televisionstjänster som tillhandahålls publik i gemenskapen skall följande villkor gälla, oberoende av på vilket sätt sändningen sker:
...
c) Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att utövare av tjänster för villkorad tillgång som framställer och marknadsför tillgångstjänster för digitaltelevision, oberoende av hur överföringen sker
- på lika, rimliga och icke-diskriminerande villkor, erbjuder alla programföretag tekniska tjänster som möjliggör att deras digitala TV-tjänster kan mottas av den behöriga publiken med hjälp av avkodare som förvaltas av tjänsteutövaren, och att tjänsteutövarna iakttar gemenskapens konkurrensrätt, särskilt om en dominerande ställning uppstår,
..."
6 I rådets direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter(2) i dess utvidgade lydelse av år 1994 enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 94/10/EG av den 23 mars 1994 om en väsentlig ändring för andra gången av direktiv 83/189/EEG om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter(3) (nedan kallat direktiv 83/189) föreskrivs:
7 "Artikel 1
...
"1) Produkt: industriellt framställda produkter ...
2) Teknisk specifikation: en i ett dokument intagen specifikation som fastställer de egenskaper som krävs av en produkt, exempelvis kvalitetsnivåer, prestanda, säkerhet eller dimensioner, inbegripet sådana krav på produkten som avser varubeteckning, terminologi, symboler, provning och provningsmetoder, förpackning, märkning eller etikettering och förfaranden för bedömning av överensstämmelse.
Termen teknisk specifikation täcker också produktionsmetoder och processer i fråga om ... andra produkter om de påverkar dessa produkters egenskaper.
3) Annat krav: ett krav som inte är en teknisk specifikation och som ställs på en produkt framför allt för att skydda konsumenterna eller miljön och som påverkar dess livscykel efter det att den har släppts ut på marknaden, t.ex. villkor för användning, återvinning, återanvändning eller omhändertagande, om dessa föreskrifter på ett väsentligt sätt kan påverka produktens sammansättning, natur eller saluföring av den.
...
9) Teknisk föreskrift: tekniska specifikationer och andra krav, inbegripet tillämpliga administrativa bestämmelser, som är rättsligt eller faktiskt tvingande vid saluföring eller användning av en produkt i en medlemsstat eller en större del därav, samt - med undantag av dem som anges i artikel 10 - medlemsstaternas lagar och andra författningar som förbjuder tillverkning, import, saluföring eller användning av produkten.
..."
8 Artikel 8.1 punkt 1 har följande lydelse:
"Om inte annat följer av artikel 10 skall medlemsstaterna omedelbart till kommissionen överlämna alla förslag till tekniska föreskrifter, såvida inte föreskriften endast utgör en överföring av en internationell eller europeisk standard, då det är tillräckligt med information om den aktuella standarden. De skall också till kommissionen redovisa skälen till varför det är nödvändigt att utfärda en sådan teknisk föreskrift, om dessa inte redan framgår av förslaget."
9 Artikel 10.1 lyder:
"Artiklarna 8 och 9 skall inte tillämpas på de lagar och andra författningar i medlemsstaterna eller de frivilliga överenskommelser genom vilka medlemsstaterna
- uppfyller de bindande gemenskapsrättsakter som leder till att tekniska specifikationer antas,
..."
B - Den nationella lagstiftningen
10 De nationella bestämmelser som den hänskjutande domstolen anser relevanta återfinns i kungligt dekret 1/1997 och i kungligt dekret 136/1997. De kommer nedan att i relevanta delar citeras i samband med de rättsliga argumenten.
11 I kungligt dekret 1/1997 föreskrivs sammanfattningsvis att operatörerna och avkodarna skall vara inskrivna i ett register som upprättas av kommissionen för telekommunikationsmarknaden, och att saluföring av avkodare "utan att det på förhand intygats att reglerna i dekretet uppfylls" skall beivras som en mycket allvarlig eller allvarlig förseelse.
12 I kungligt dekret 136/1997 regleras upprättandet av registret och inskrivningsförfarandet.
IV - Den nationella tvisten och tolkningsfrågorna
13 Enligt spansk rätt kan fysiska och juridiska personer, vilkas intressen kan påverkas av en allmängiltig bestämmelse direkt väcka talan om ogiltigförklaring av denna. Om bestämmelsen har antagits av regeringen (vilket är fallet med kungliga dekret), och således inte utgör en lag i formell bemärkelse, skall klagomålet mot bestämmelsen ske genom ett särskilt förfarande vid Tribunal Supremo, vars tredje avdelning (Sala Tercera) avseende förvaltningsrättsliga tvister är behörig att som första och enda instans ogiltigförklara bestämmelser av lägre rang än lag.
14 Föremålet för tvisten vid den nationella domstolen är de spanska bestämmelserna om registrering av operatörer och deras avkodare. Canal Satélite Digital har begärt att bestämmelserna skall ogiltigförklaras, bland annat med hänvisning till att de står i strid med gemenskapsrätten.
15 Tribunal Supremo har i detta sammanhang ställt följande tolkningsfrågor till domstolen:
"1) Är det förenligt med artikel 30 i EG-fördraget jämförd med artiklarna 1-5 i Europaparlamentets och rådets direktiv 95/47/EG av den 24 oktober 1995 om tillämpning av standarder för sändning av televisionssignaler (EGT L 281, s. 51) att i nationell lagstiftning ålägga operatörer som tillhandahåller tjänster med villkorad tillgång nedan angivna krav, som samtliga skall uppfyllas, såsom ett nödvändigt villkor för att dessa skall få sälja apparater, utrustning, avkodare eller system för digital utsändning eller mottagning av digitala televisionssignaler via satellit - även sådan som har tillverkats eller saluförts lagligt i andra medlemsstater, nämligen:
- Att inskriva sig själva och apparater, utrustning, avkodare eller system i ett obligatoriskt officiellt register, varvid det för inskrivningen inte är tillräckligt att operatören på eget ansvar förklarar sig ha avsikten att rätta sig efter de tekniska specifikationerna, utan även krävs ett föregående tekniskt yttrande eller utlåtande av de nationella myndigheterna avseende uppfyllandet av de tekniska och andra krav som ställs i den nationella lagstiftningen, samt
- att sedan det ovannämnda inskrivningsförfarandet avslutats inhämta motsvarande administrativa intyg i vilket anges att ovannämnda tekniska föreskrifter och andra krav enligt nationell lagstiftning är uppfyllda?
2) Är det förenligt med artikel 59 i EG-fördraget, jämförd med artiklarna 1-5 i nämnda direktiv 95/47/EG, att i nationell lagstiftning ålägga operatörer som tillhandahåller tjänster med villkorad tillgång de ovannämnda kraven?
3) Skall en bestämmelse i nationell lag som föreskriver att sagda krav skall uppfyllas anses utgöra en 'teknisk föreskrift' med avseende på den skyldighet att underrätta kommissionen som avses i rådets direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter (EGT L 109, s. 8; svensk specialutgåva, område 13, volym 12, s. 154)?"
V - Upptagande till sakprövning av begäran om förhandsavgörande
16 Den spanska regeringen anser att begäran om förhandsavgörande inte kan tas upp till prövning på grund av att tolkningsfrågorna är hypotetiska till sin karaktär och att svaret på dessa saknar betydelse för tvistens avgörande. Den grundar sammanfattningsvis sin inställning på följande argument.
17 Bestämmelserna om registrering skulle endast vara oförenliga med gemenskapsrätten om inskrivningen var av "konstituerande" karaktär, det vill säga om den vore nödvändig för saluföringen av avkodare och tillhandahållandet av televisionsprogram med villkorad tillgång. Enligt den spanska regeringen visar dock en granskning av den spanska lagstiftningen att den enda bestämmelse som har ifrågasatts i tvisten vid den nationella domstolen, kungligt dekret 136/1997, uteslutande reglerar registrets upprättande och funktionssätt, samt förfarandet. Bestämmelsen föreskriver varken krav på inskrivning eller påföljder vid tillhandahållandet av tjänster och saluföring av avkodare utan föregående inskrivning. Enligt dess uppfattning har därför inte kungligt dekret 136/1997 något som helst samband med de gemenskapsrättsliga bestämmelser vars tolkning har efterfrågats i begäran om förhandsavgörande.
18 Enligt den spanska regeringen är det, vilket Tribunal Supremo har påpekat, korrekt att det lagstadgade kravet på inskrivning tillsammans med bestämmelsen om påföljd vid saluföring utan denna inskrivning, kan leda till att hela regelkomplexet mot bakgrund av gemenskapsrätten kan te sig rättsstridigt. Emellertid återfinns inte det lagstadgade kravet på inskrivning och bestämmelsen om påföljd vid underlåtenhet att uppfylla detta i kungligt dekret 136/1997, utan i kungligt dekret 1/1997. Kungligt dekret 1/1997, som parlamentet har behandlat som lagförslag, som antogs den 3 maj 1997, kan enligt spansk rätt inte vara föremål för ett sådant förfarande som målet vid den nationella domstolen. Eftersom bestämmelserna i såväl direktiven som i EG-fördraget endast kan vålla problem i förhållande till kungligt dekret 1/1997, är tolkningen av dessa rent hypotetisk, eftersom de inte är tillämpliga i målet vid den nationella domstolen. Begäran om förhandsavgörande kan därför enligt domstolens fasta rättspraxis inte tas upp till prövning.
19 Tribunal Supremo har beskrivit räckvidden av föremålet för tvisten vid den nationella domstolen, som är relevant med hänsyn till gemenskapsrätten, på följande sätt: "Artikel 2 i kungligt dekret 136/1997 jämförd med artikel 1.2 i kungligt dekret 1/1997." I punkt 2 i beslutet om hänskjutande förklaras att föremålet för detta särskilda nationella förfarande är att kontrollera den abstrakta lagenligheten hos bestämmelser som antagits av regeringen och som inte har rang av lag.
20 I princip ankommer det på den nationella domstolen att bedöma behovet av att ställa en tolkningsfråga för att kunna avkunna dom i ett konkret fall. Det bör påpekas att domstolen vid flera tillfällen har slagit fast att en tolkningsfråga inte kan tas upp till prövning.(4) I förevarande mål är tolkningen av gemenskapsrätten relevant för avgörandet av tvisten vid den nationella domstolen i den mån det är fråga om giltigheten av nationella bestämmelser i förhållande till den gemenskapsrätt som skall tolkas.
21 Enligt domstolens fasta rättspraxis kan en granskning av upptagandet till sakprövning endast grundas på den hänskjutande domstolens rättsliga beteckning enligt nationell rätt. Till de frågor som typiskt omfattas av de nationella domstolarnas behörighet hör de som berör den nationella processrätten, särskilt i fråga om möjligheten enligt nationell rätt att få en viss talan upptagen till prövning. Det är inte "domstolens sak att undersöka om det beslut som hänskjutits till den har fattats i överensstämmelse med de nationella rättsreglerna om domstolarnas sammansättning och förfarande".(5)
22 Tribunal Supremo anser att kungligt dekret 1/1997, enligt de rättsgrunder som har angivits i beslutet om hänskjutande, i förevarande mål är relevant för att fastställa ogiltigheten av kungligt dekret 136/1997 inom ramen för det spanska systemet för rättslig kontroll.
23 Det följer av ovanstående överväganden att tolkningsfrågorna kan tas upp till sakprövning.
VI - Den första och andra tolkningsfrågan
24 Dessa tolkningsfrågor avser de ifrågasatta spanska bestämmelsernas förenlighet med primärrätten och med direktiv 95/47. Som framgår av beslutet om hänskjutande reglerar dessa bestämmelser registreringen av avkodare samt av operatörerna, och innehåller krav på att ett föregående yttrande eller tekniskt utlåtande skall inhämtas från de nationella myndigheterna. Båda kraven utgör villkor för tillståndet att saluföra avkodare. Nedan kommer först de båda kraven för att tillstånd skall ges att granskas.
25 Canal Satélite Digital har för det första gjort gällande att bestämmelserna om registrering, som ett villkor för tillstånd, står i strid med direktiv 95/47 eftersom ett sådant tillstånd inte föreskrivs däri. Eftas övervakningsmyndighet, kommissionen och den spanska regeringen anser inte att direktiv 95/47 innehåller någon bestämmelse om genomförandet av de tekniska specifikationer som fastställs däri och att medlemsstaterna därför kan välja på vilket sätt detta skall ske.
26 Canal Satélite Digital, kommissionen och Eftas övervakningsmyndighet anser dessutom att bestämmelserna om registrering av såväl avkodare som av operatörerna är av konstituerande karaktär i förhållande till saluföringen av avkodare och därför utgör restriktioner som är förbjudna enligt artikel 28 EG och artikel 49 EG. Inskrivningen är beroende av ett beslut från kommissionen för telekommunikationsmarknaden, som även kan vara ett avslag, och saluföring utan inskrivning beivras. Enligt kommissionens uppfattning utgör dessa bestämmelser en oproportionerlig begränsning av de grundläggande friheterna, eftersom en kontroll av att konsumenternas eventuella skyddsvärda intressen respekteras även kan ske i efterhand.
27 Den spanska regeringen har gjort gällande att bestämmelserna om registrering inte är av konstituerande karaktär. I kungligt dekret 136/1997 regleras enbart upprättandet av registret och inskrivningsförfarandets utformning. Den administrativa påföljd som föreskrivs i den enda tilläggsbestämmelsen till kungligt dekret 1/1997 avser inte bestämmelserna om registret. Omnämnandet däri av den spanska lagen om anpassning av den nationella rätten till det så kallade "direktivet om teleterminalutrustning"(6) visar tydligt att en administrativ påföljd endast åläggs vid saluföring utan intyg om typgodkännande och godkännande av de tekniska föreskrifter som föreskrivs i den lagen. Dessa intyg krävs även enligt direktivet i fråga om teleterminalutrustning. Således är det alltid möjligt att saluföra avkodare utan den föregående inskrivning som tvisten avser (antingen beroende på att inskrivning inte har begärts eller på grund av att ansökan har avslagits), utan att den administrativa påföljden blir tillämplig. Dessutom antogs de spanska bestämmelserna för att skydda allmänintresset. De syftar just till att skydda konsumenterna, särskilt mot missbruk av en dominerande ställning på marknaden. Enligt den spanska regeringen föreligger en stark tendens mot koncentration på den spanska marknaden för digitala televisionstjänster som tillhandahålls via satellit. Genom öppenhet på marknaden för operatörer och de avkodare som används av dessa försöker man motverka risken för att operatörerna får en dominerande ställning som kan missbrukas. I det sammanhanget har den spanska regeringen även hänvisat till den skyldighet som föreskrivs i artikel 4 c i direktiv 95/47, enligt vilken medlemsstaterna med avseende på den villkorade tillgången till digitala tv-tjänster skall vidta "alla nödvändiga åtgärder" för att gemenskapens konkurrensrätt skall iakttas, särskilt om en dominerande ställning uppstår.
28 Slutligen har den spanska regeringen åberopat domstolens dom i målet Keck och Mithouard.(7) Enligt dess uppfattning begränsar inte bestämmelserna om registrering tillgången till marknaden, utan inskränker sig till att reglera försäljningsmetoderna.
29 Canal Satélite Digital, kommissionen och Eftas övervakningsmyndighet har ifrågasatt nödvändigheten av ett föregående yttrande eller tekniskt utlåtande avseende avkodarna från de nationella myndigheterna, i den mån dessa krävs i fråga om apparater som har tillverkats eller sålts i andra EES-länder i enlighet med kraven i direktiv 95/47. Den spanska regeringen har invänt att i fråga om produkter som kommer från andra medlemsstater krävs inte, eller endast delvis, ett utlåtande när en liknande kontroll har genomförts i ursprungslandet.
A - Direktiv 95/47
30 De parter som har yttrat sig i förfarandet är inte eniga om huruvida vissa bestämmelser i direktiv 95/47 utgör hinder för de spanska bestämmelser som föreskriver inskrivning i ett register av operatörerna och av de avkodare som de använder och på förhand kräver ett utlåtande eller en teknisk rapport av de nationella myndigheterna.
31 Härvidlag skall följande påpekas: eftersom direktiven, vilka, liksom det aktuella, grundas på artikel 100 A i EG-fördraget (nu artikel 95 EG i ändrad lydelse), i huvudsak har som syfte att genomföra en minimiharmonisering, skulle de ifrågasatta bestämmelserna kunna utgöra ett åsidosättande av direktiv 95/47 om det av detta följde att det syftar till en "fullständig harmonisering" av metoderna för att genomföra de skyldigheter som föreskrivs däri. För att utreda om direktiv 95/47 uttömmande reglerar dessa metoder bör man utgå från direktivets lydelse eller från en teleologisk tolkning.(8)
32 Direktiv 95/47 är en del av gemenskapens övergripande strategi för att skapa en inre marknad för avancerade televisionstjänster. Dess syfte är att främja en snabb utveckling av avancerade televisionestjänster i Europa, inbegripet tjänster för bredbildsformat (16:9), och introduktion av högupplösningstelevisionstjänster, och innehåller bestämmelser som reglerar den nya marknaden för villkorat tillgängliga digitaltelevisionstjänster (betaltelevisionstjänster). Direktivet innehåller inte uttryckliga bestämmelser om hur det skall genomföras eller om kontrollen av de tekniska specifikationerna och andra krav i direktivet. Inte heller framgår av de nämnda syftena med direktivet att det skulle vara nödvändigt att genomföra det på ett visst sätt. Därför kan det inte omedelbart uteslutas att kontrollen av att de skyldigheter som föreskrivs i direktivet i princip även kan ske genom bestämmelser som förutsätter ett register i kombination med ett föregående yttrande eller tekniskt utlåtande från de nationella myndigheterna.
33 Följaktligen utgör i princip inte artiklarna 1-5 i direktiv 95/47, med reservation för nedanstående överväganden, hinder för nationella bestämmelser av det slag som nämnts.
B - Artiklarna 28 EG och 49 EG
34 Eftersom de avkodare, vars saluföring i förevarande fall sägs vara förhindrad, är produkter som tillämpar en ny teknik som ger olika tekniska möjligheter, bör det för det första utredas vilka av de nämnda grundläggande friheterna som kan beröras.
Därefter bör det prövas om bestämmelserna om registrering och inhämtande av ett föregående yttrande eller tekniskt utlåtande från de nationella myndigheterna utgör otillåtna restriktioner av de grundläggande friheterna.
1. Tekniken för digital television och de grundläggande friheterna
35 Bestämmelserna om registrering avser såväl operatörerna (kodade televisionstjänster via satellit, så kallade betaltelevisionstjänster) som varorna (avkodarna). Inom området för digitala televisionstjänster är dock tjänsterna och varorna nära förknippade med varandra, eftersom avkodarna både möjliggör omvandlingen av digitala signaler i sig och ger tillgång till vissa digitala televisionstjänster, och undanröjer begränsningarna av tillgängligheten för villkorligt tillgängliga digitala televisionstjänster.
36 Domstolen uttalade sig första gången i domen i målet Sacchi(9) om gränsen mellan den fria rörligheten för varor och den fria rörligheten för tjänster inom det televisionstekniska området. I domen gjordes en distinktion enligt vilken en "televisionssändning, på grund av sin karaktär, betraktas som tillhandahållande av tjänster" och "[h]andeln med materiel och annan utrustning, ljudupptagningar, filmer och andra produkter som används för televisionssändning omfattas dock av bestämmelserna om fri rörlighet för varor". Domstolen har vid senare tillfällen preciserat denna grundläggande distinktion.(10)
37 Den nya tekniken för överföring av digital television erbjuder en ny produkt i handeln mellan länder: avkodare. Dels tjänar de till att omvandla digitala televisionssignaler till analoga, så att konventionella televisionsapparater kan återge televisionsbilder och ljud som överförts av traditionella televisionskanaler, inte bara genom analog teknik, utan även digital, med den högre kvalitet som detta innebär. Dessutom ger de tillgång till särskilda digitala tv-kanaler. Slutligen möjliggör de även överföring och användning av informationsprogram som avkodar villkorligt tillgängliga televisionstjänster (betaltelevisionstjänster).(11) Trots det faktum att en apparat utför alla dessa uppgifter skall det inte bortses från att det är fråga om två kommersiella föremål med olika innehåll som, ur ett gemenskapsrättsligt perspektiv, kan regleras genom skilda bestämmelser i EG-fördraget.
38 I den mån en högre bild- och ljudkvalitet, enbart genom omvandling av digitala signaler till analoga signaler, möjliggörs för de traditionella, fritt tillgängliga, tv-kanalerna, förefaller inte det faktum att denna omvandling av tekniska skäl ännu sker med hjälp av en från televisionsapparaten fristående apparat (avkodare) i sig i princip motivera en annorlunda behandling än varje annan utrustning som tjänar till att förbättra bild- och ljudkvaliteten. Följaktligen kan avkodare, i den mån de utgör "produkter som används för televisionssändning", i den mening som avsågs i den ovannämnda domen i målet Sacchi, innefattas inom området för fri rörlighet för varor som avses i artikel 28 EG.
39 I den mån avkodarna ger tillgång till särskilda digitala tv-kanaler, som är fritt tillgängliga, och dessutom eliminerar begränsningarna för tillgången till kodade digitala tv-program, påverkas tillgången till tjänster. I detta avseende föreligger ingen som helst grundläggande skillnad jämfört med "televisionssändningar" i begreppets gängse bemärkelse, såsom det beskrevs av domstolen i den ovannämnda domen i målet Sacchi. Följaktligen omfattas saluföringen av avkodare, i den mån dessa ger tillgång till tjänster, av artikel 49 EG.
2. Bestämmelser om registreringen
40 Enligt de spanska bestämmelserna skall såväl avkodarna, innan de saluförs, som leverantörerna av villkorligt tillgängliga tjänster (betaltelevisionstjänster), skrivas in i registret. Mot bakgrund av ovanstående överväganden skulle dessa bestämmelser i fråga om operatörerna kunna utgöra en begränsning av den fria rörligheten för tjänster (betaltelevisionstjänster), och i fråga om avkodarna både en begränsning av den fria rörligheten för varor (apparatur för omvandling av digitala signaler), som för den fria rörligheten för tjänster (avkodning av kodade televisionsprogram).
41 Eftersom det är fråga om parallella frågor kommer jag att behandla artiklarna 28 EG och 49 EG i ett sammanhang. De spanska bestämmelserna tillämpas på samma sätt på operatörer i Spanien och i andra medlemsstater, och oberoende av avkodarnas ursprung. Det skall här prövas om bestämmelserna om registret utgör en begränsning för den grundläggande friheten i vart och ett av fallen och huruvida, om så är fallet, det föreligger skäl som kan motivera denna begränsning.
Begränsningen av den fria rörligheten för varor eller den fria rörligheten för tjänster
42 När en medlemsstat beivrar saluföringen av varor eller tillhandahållandet av tjänster vid underlåtenhet att följa de tillämpliga nationella bestämmelserna om registrering, och därmed ifrågasätter saluföringens lagenlighet, ger dessa bestämmelser om registrering under alla omständigheter upphov till en konstitutiv rättsverkan i fråga om den fria rörligheten för varor eller tjänster som utgör en begränsning av de grundläggande friheterna.(12) Bestämmelser vars rättsliga konsekvenser däremot kan betraktas som "deklarativa", eftersom de, även om en underlåtenhet att iaktta dem beivras, inte påverkar lagenligheten i saluföring av varor eller utbudet av tjänster skulle i princip kunna vara förenliga med gemenskapsrätten, åtminstone när de kan iakttas utan alltför tyngande kostnader och administrativ handläggning.
43 Parterna är inte eniga om hur bestämmelserna i kungligt dekret 136/1997 och kungligt dekret 1/1997 skall tolkas i detta avseende. Tribunal Supremo har i sitt beslut om hänskjutande förklarat att:
"Denna avdelning anser ... att den mest konsekventa tolkningen av ovan beskrivna lagstiftning är följande: Genom artikel 2 i kungligt dekret 136/1997, jämförd med artikel 1.2 i kungligt dekret 1/1997, samt den enda tilläggsbestämmelsen till denna, har de spanska förvaltningsmyndigheterna infört ett obligatoriskt register för operatörer som erbjuder villkorligt tillgängliga tjänster, i vilket inte bara dessa skall skrivas in, utan även apparater, utrustning och telekommunikationssystem som de själva säljer eller tillhandahåller. Inskrivningen i registret är inte på något sätt automatiskt, utan kräver ett administrativt beslut före inskrivningen, vilket kan utgöras av ett avslag ... Inskrivningen sker heller inte enbart genom en ansvarsförklaring enligt vilken operatörerna förbinder sig att rätta sig efter de tekniska specifikationerna, utan kräver ett föregående yttrande eller tekniskt utlåtande, utfärdat av Ministerio de Fomentos tjänstemän, avseende uppfyllandet av tekniska och andra rekvisit som föreskrivs i kungligt dekret 1/1997. Endast efter att ha genomgått inskrivningsförfarandet och erhållit motsvarande 'intyg' var det rättsligt möjligt att sälja, distribuera, överlåta eller hyra ut utrustning, system och avkodare som behövs för sändning av digitala televisionssignaler. Om operatörerna inte erhåller intyg och ändå säljer, distribuerar, överlåter eller hyr ut ovannämnda utrustning gör de sig skyldiga till en allvarlig eller mycket allvarlig förseelse som kan beivras på administrativ väg."
44 Domstolen kan endast besvara tolkningsfrågor med utgångspunkt från den hänskjutande domstolens tolkning av nationell rätt.(13) Således är tillämpningen av svaren på tolkningsfrågorna i det påföljande förfarandet i tvisten vid den nationella domstolen nära förknippad med det nationella rättsläge som ligger till grund för denna, såsom detta har beskrivits i beslutet om hänskjutande till domstolen.
45 Om vi i likhet med den hänskjutande domstolen skall anse att försäljningen av avkodare utan att apparaterna och operatörerna har registrerats kan beläggas med påföljder som påverkar försäljningens lagenlighet, har detta register en konstituerande karaktär med avseende på försäljningen av varor och tillhandahållandet av tjänster. Med utgångspunkt från detta kan man även i det följande tala om "registreringsskyldigheter". Sådana åtgärder skulle i princip utgöra begränsningar som strider mot de grundläggande friheter som föreskrivs i artiklarna 28 EG och 49 EG.
46 Beträffande den spanska regeringens argument att bestämmelserna om registrering endast är en reglering av försäljningen som, enligt domstolens rättspraxis i domen i målet Keck och Mithouard,(14) inte utgör en begränsning av de grundläggande friheterna, räcker det att påpeka att de nationella bestämmelser, som gör lagenligheten av försäljningen av apparater beroende av att vissa bestämmelser om registrering iakttas, inte kan vara försäljningsmetoder i den mening som avses i domen.
Hänsyn till tvingande allmänintresse
47 Begränsningarna av den fria rörligheten för varor eller för tjänster kan i ett konkret fall endast motiveras när det föreligger ett berättigat skäl, som exempelvis när de är föranledda av tvingande hänsyn till allmänintresset och när de berörda begränsande åtgärderna står i förhållande till det eftersträvade syftet, det vill säga när de är ändamålsenliga, nödvändiga och skäliga.(15) Således skall det prövas om de spanska bestämmelserna om registreringen uppfyller dessa krav.
48 I detta avseende skall det påpekas att konsumentskyddet, genom säkerställandet av konkurrensen, som har åberopats av den spanska regeringen, är ett allmänintresse. Beaktas skall även att registreringen av alla operatörer och de avkodare som används av dessa i syfte att granska marknaden för digitala televisionstjänster är lämpat för att skapa öppenhet på denna marknad.
49 Emellertid kan det ifrågasättas om de omtvistade bestämmelserna om registrering är "nödvändiga", i den mening som avses i domstolens rättspraxis, som krav för försäljningen av avkodare eller för tillhandahållandet av digitala televisionstjänster. Enligt domstolens fasta rättspraxis kan en restriktion av en grundläggande frihet endast vara "nödvändig" när ingen mindre ingripande åtgärd, som i mindre omfattning eller inte alls begränsar den grundläggande friheten, står till buds för att uppnå det eftersträvade syftet.(16)
50 I detta sammanhang bör artikel 2.9 i kungligt dekret 136/1997, som har åberopats av den hänskjutande domstolen, beaktas. Dess lydelse är följande:
"I varje fall skall det som fastslås i denna artikel inte påverka de befogenheter som kommissionen för telekommunikationsmarknaden har ... vilka avser att begränsa eller förhindra handlingar av operatörer som tillhandahåller tjänster med villkorad tillgång för att skydda konkurrensen och garantera ett mångsidigt utbud av tjänster."
51 Således förefaller det som om kommissionen för telekommunikationsmarknaden även har till uppgift att övervaka konkurrensen. Genom inskrivningen i det register som kommissionen för torde övervakningen av konkurrensförhållandena på marknaden för digital television underlättas. Så till vida kunde det även, vilket den spanska regeringen har gjort, hävdas att bestämmelserna om registrering anpassar den spanska lagstiftningen efter bestämmelserna i direktiv 95/47.
52 Emellertid skall en nationell åtgärd, även när den antas för att genomföra ett direktiv, respektera innehållet i de grundläggande friheterna. I förevarande fall bör den således i synnerhet vara "nödvändig och skälig" för att uppnå syftet. Om de konstituerande registreringsskyldigheterna vore det enda effektiva sättet att övervaka en marknad där det föreligger en risk för missbruk av dominerande ställning, borde det finnas regler av denna typ även på andra marknader där denna risk även föreligger, vilket uppenbarligen inte är fallet. Den spanska regeringen har inte heller förklarat att konkurrensförhållandena på marknaden för digitala tv-tjänster skiljer sig på ett sådant sätt från andra marknader där risker föreligger att övervakningen av dessa marknadsförhållanden inte skulle kunna genomföras, eller inte tillräckligt effektivt skulle kunna genomföras, genom sedvanliga åtgärder som i mindre utsträckning inskränker de grundläggande friheterna.
53 En nationell lagstiftning, som den som har beskrivits i tvisten vid den nationella domstolen, vilken som ett nödvändigt villkor för lagenlig försäljning av avkodare för digitala tv-tjänster kräver registrering av operatörerna och av de nämnda apparaterna är således inte en åtgärd som är förenlig med artiklarna 28 EG och 49 EG.
3. Yttrande eller tekniskt utlåtande från de nationella myndigheterna
54 De parter som har yttrat sig i detta förfarande har diskuterat om, och i vilken mån, kontrollerna av iakttagandet av de tekniska specifikationerna i direktiv 95/47, som genomförs i andra medlemsstater, beaktas i de yttranden eller tekniska utlåtanden som de nationella myndigheterna skall avge eller om dessa i något fall befriar från skyldigheterna i detta avseende.
55 Enligt den första tolkningsfråga som den hänskjutande domstolen har ställt till domstolen föreskrivs det i den spanska lagstiftningen
- "... följande krav, som samtliga skall uppfyllas, såsom ett nödvändigt villkor ... även sådan[a avkodare] som har tillverkats eller saluförts lagligt i andra medlemsstater, nämligen:
- ... ett yttrande eller tekniskt utlåtande från de nationella myndigheterna avseende uppfyllandet av tekniska ... krav ...".
56 Härvidlag skall för det första följande påpekas: säkerställandet av efterlevnaden (i förevarande fall genom kontroller) av de tekniska kraven på avkodare som tillverkas eller säljs för första gången i Spanien är inte bara lagenlig, utan föreskrivs i direktiv 95/47. I fråga om direktiv 95/47 är det dock fråga om en del av den inre marknaden som harmoniserats med stöd av artiklarna 57.2 i EG-fördraget (nu artikel 47.2 EG i ändrad lydelse), artikel 66 i EG-fördraget (nu artikel 55 EG) och artikel 100a i fördraget. Därför bör man utgå från att det i varje medlemsstat föreligger bestämmelser om anpassning av den nationella lagstiftningen till direktiv 95/47 och att likartade villkor således gäller för de avkodare som tillverkas eller säljs där. Emellertid kräver de spanska bestämmelserna, såsom har framgått ovan, uppenbarligen att ett föregående yttrande eller tekniskt utlåtande inhämtas från de nationella myndigheterna för alla avkodare med ursprung i gemenskapen.
57 Enligt domstolens fasta rättspraxis utgör sådana "dubbla kontroller" en otillåten restriktion för de grundläggande friheterna, om de innebär en förnyad granskning av krav som redan kontrollerats i ursprungslandet.(17) Detta gäller i synnerhet när det kan antas att en tillräcklig kontroll är möjlig och att förhållandena på grund av harmoniserande bestämmelser i gemenskapsrätten är tillräckligt likartade.(18)
58 I den mån som den nationella lagstiftningen om lagenlig försäljning av avkodare som lagenligt har tillverkats eller sålts i andra medlemsstater som ett nödvändigt krav föreskriver ett föregående yttrande eller tekniskt utlåtande från de nationella myndigheterna, såsom har framgått av tvisten vid den nationella domstolen, står således denna lagstiftning i strid med artiklarna 28 EG och 49 EG.
VII - Den tredje tolkningsfrågan
59 Genom den tredje tolkningsfrågan vill den hänskjutande domstolen få klarhet i om bestämmelserna om registrering och ett föregående yttrande eller tekniskt utlåtande från de nationella myndigheterna, i den mån de utgör nödvändiga villkor för tillståndet att sälja avkodare, utgör "tekniska föreskrifter", i den mening som avses i direktiv 83/189, vilka borde ha anmälts till kommissionen.
60 Eftersom de ifrågasatta spanska bestämmelserna antogs år 1997 skall denna tolkningsfråga granskas mot bakgrund av direktiv 83/189 i dess lydelse enligt direktiv 94/10.(19)
61 Kommissionen och Canal Satélite Digital har pekat på de spanska bestämmelsernas konstituerande verkan med avseende på försäljningen av avkodarna. Enligt deras uppfattning är det fråga om "tekniska föreskrifter", eftersom deras iakttagande är ett krav för lagenlig försäljning av avkodarna. Den spanska regeringen anser inte att direktiv 83/189 är tillämpligt och har till stöd för detta åberopat sin tolkning av de nationella bestämmelser enligt vilka bestämmelserna om registrering är av rent "deklarativ" karaktär. Den anser inte att det kan vara fråga om "tekniska föreskrifter" i den mening som avses i direktiv 83/189, eftersom detta uttryck endast avser nationella bestämmelser vars efterlevnad rättsligt eller faktiskt är tvingande för försäljningen.
62 Kommissionen, Canal Satélite Digital och den belgiska regeringen anser att de ifrågasatta spanska bestämmelserna avser avkodarnas utformning. Det är fråga om "tekniska föreskrifter" i form av "andra krav". Eftas övervakningsmyndighet anser inte att dessa bestämmelser utgör "andra krav", eftersom de inte direkt påverkar egenskaperna hos de avkodare som tvisten avser.
63 Den spanska regeringen och Eftas övervakningsmyndighet har vidare anfört att det uttryckligen har klargjorts att de ifrågasatta bestämmelserna utgör åtgärder för att genomföra direktiv 95/47 och att undantaget i artikel 10.1 första strecksatsen i direktiv 83/189 således är tillämpligt. De omtvistade spanska bestämmelserna anmäldes till kommissionen inom ramen för den särskilda anmälningsskyldighet som föreskrivs i direktiv 95/47, och de förklarades utgöra en kontrollmekanism avseende iakttagandet av de däri föreskrivna tekniska specifikationerna. Enligt den spanska regeringens uppfattning saknar det betydelse att direktivet inte innehåller någon som helst bestämmelse om ett register och att den nationella åtgärden således går längre än direktivet, så länge åtgärden i fråga tjänar syftet att genomföra skyldigheterna i direktivet, vilket är fallet här. Den belgiska regeringen, Canal Satélite Digital och kommissionen har i huvudsak hävdat en motsatt ståndpunkt.
64 Den spanska regeringen har slutligen hänvisat till registreringssystemets förenlighet med direktiv 97/13/EG om teletjänster.(20) Enligt dess uppfattning är undantaget i artikel 10.1 första strecksatsen i direktiv 83/189 även tillämpligt på direktiv 97/13. Det faktum att det senare trädde i kraft senare än de spanska bestämmelserna saknar betydelse. Enligt den spanska regeringen innebär de ifrågasatta spanska bestämmelserna en förtida anpassning av den spanska rättsordningen till direktivet, ett tillvägagångssätt som är tillåtet enligt gemenskapsrätten.
65 För det första bör det påpekas att bestämmelserna om registrering av operatörerna och avkodarna, å ena sidan, och kravet på inhämtande av ett föregående yttrande eller tekniskt utlåtande från de nationella myndigheterna, å andra sidan, även utgör två skilda frågor inom ramen för direktiv 83/189, som därför i det följande skall granskas separat.
A - Bestämmelser om registrering
66 Det bör, vilket den hänskjutande domstolen har gjort, anses att de spanska bestämmelserna villkorar den lagenliga saluföringen av avkodarna med att operatörerna och de avkodare som de använder registreras.
67 Därför bör det prövas om dessa bestämmelser skulle ha anmälts i enlighet med artikel 8.1 i direktiv 83/189. Detta skulle vara fallet om de vore "tekniska föreskrifter" i den mening som avses i artikel 1.9 i direktiv 83/189, och om det undantag som föreskrivs i artikel 10.1 första strecksatsen inte vore tillämpligt.
68 För det första måste det utredas om de spanska bestämmelserna utgör en regel om saluföringen av "produkter" i den mening som avses i artikel 1.1 i direktiv 83/189. Registreringen berör i första hand avkodarna. Dessa skall, åtminstone i den mån de omvandlar digitala televisionssignaler till analoga, anses utgöra "produkter" i direktivets mening. Avkodarna fyller även en teknisk stödfunktion vid tillhandahållandet av tjänster, närmare bestämt för att ge tillgång till särskilda digitala tv-kanaler. Dessutom kan de användas för att genom mottagning av avkodande programvara undanröja begränsningarna av tillgången till televisionstjänster med särskilda vilkor (betaltelevisionstjänster).
69 Slutligen berör registreringen även operatörerna, närmare bestämt de operatörer som tillhandahåller villkorligt tillgängliga digitala televisionstjänster. Således skall det prövas om bestämmelserna om registrering av operatörer och apparater som - även - gör det möjligt att tillhandahålla tjänster omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 83/189.(21) Följaktligen motiverar de spanska bestämmelserna en analys av skillnaden mellan nationella regler om saluföring av produkter och om tillhandahållande av tjänster.
70 Tjänster omfattades inte av tillämpningsområdet för direktiv 83/189 i den lydelse som var gällande vid tidpunkten för de händelser som är föremål för tvisten. Inte förrän genom den senaste ändringen av direktivet som antogs år 1998 inkluderas uttryckligen vissa tjänster inom dess tillämpningsområde, närmare bestämt informationssamhällets tjänster.(22) Således omfattas de nationella bestämmelser som reglerar tillhandahållandet av tjänster som sådana i princip inte (och omfattades inte vid tiden för händelserna) av direktivets tillämpningsområde Det kan dock inte uteslutas att vissa medlemsstater sökte reglera tjänster genom att anta bestämmelser om saluföring av apparater eller produkter vars användning var en nödvändig förutsättning för tillhandahållandet av vissa tjänster. Eftersom i detta fall i själva verket regleringen av tjänsten skulle vara det primära, kan man fråga sig om det i dylika fall även är fråga om bestämmelser "som är rättsligt eller faktiskt tvingande vid saluföring eller användning av en produkt" och som därför skall anmälas.
71 För en eventuell avgränsning mellan bestämmelser om "produkter", som skall anmälas, och bestämmelser om "tjänster", som inte, eller inte nödvändigtvis, skall anmälas kan man exempelvis utgå från syftet med den nationella bestämmelsen om saluföring. Denna frågeställning förefaller dock föga givande så till vida att en avgränsning framför allt skulle vara svår när de nationella bestämmelserna om saluföring av produkter avser både produkternas egenskaper i sig och regleringen av de tjänster som tillhandahålls med hjälp av dessa.
72 Mot bakgrund av att direktiv 83/189 var en harmoniseringsåtgärd som bland annat grundades på artikel 100 i EG-fördraget (nu artikel 94 EG), och att direktiv 94/10 om ändring antogs med stöd av bland annat artikel 100a i fördraget, och med hänsyn till att den gräns som fastställs i EG-fördraget mellan den fria rörligheten för varor och för tjänster, är denna distinktion inte heller avgörande för att klargöra direktivets tillämpningsområde.(23)
73 Därför kan inte tillämpligheten av direktiv 83/189 vare sig vara beroende av det eventuella föremålet för registreringsskyldigheten (exempelvis tv-operatörerna), eller produkternas särskilda uppgifter (exempelvis tillgängligheten till särskilda tv-kanaler och undanröjandet av begränsningar av tillgången till tv-tjänster), i den mån det står klart att bestämmelserna om registrering påverkar saluföringen av "produkter" i den mening som avses i artikel 1.1 i direktiv 83/189.
74 Eftersom de spanska bestämmelserna om registrering är bestämmelser som påverkar saluföringen av "produkter", skall det följaktligen prövas om de utgör "tekniska föreskrifter" i den mening som avses i artikel 1.9 i direktiv 83/189. "Tekniska föreskrifter" är enligt definitionen i direktiv 83/189 "tekniska specifikationer" (artikel 1.2) och "andra krav" (artikel 1.3).
75 Eftersom bestämmelserna om det spanska registret inte endast är föreskrifter som avser avkodarnas "egenskaper", utgör de inte "tekniska specifikationer" i direktivets mening. De skulle således kunna utgöra "andra krav". I denna kategori ingår nationella villkor som avser produktens "livscykel efter det att den har släppts ut på marknaden, ... om dessa föreskrifter på ett väsentligt sätt kan påverka produktens sammansättning, natur eller saluföring av den".
76 Genom bestämmelsen om "andra krav" utvidgades år 1994 tillämpningsområdet för direktiv 83/189. En tolkning av denna bestämmelse bör utgå från domstolens rättspraxis angående definitionen av "tekniska specifikationer". Av denna rättspraxis framgår att endast nationella bestämmelser avseende produktens egenskaper omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 83/189.(24) Även lydelsen av bestämmelsen om "andra krav" grundas på att iakttagandet av den nationella bestämmelsen skall påverka produktens innehåll ("sammansättning", "natur"). Bestämmelsen utvidgades med begreppet "saluföring".
77 Eftersom syftet med bestämmelserna om registrering, enligt den spanska regeringen, är att övervaka marknaden för digitala tv-tjänster, påverkar iakttagandet av dessa på intet sätt produkternas egenskaper eller saluföringen av dessa. Således kan inte registreringen av operatörer som tillhandahåller villkorligt tillgängliga digitala tv-tjänster och av de avkodare som de saluför, som föreskrivs i de spanska bestämmelserna, utgöra "andra krav" i den mening som avses i artikel 1.3 i direktiv 83/189.
78 Således drar jag slutsatsen att de spanska bestämmelserna, i den mån de som villkor för lagenlig saluföring av avkodare föreskriver en registrering av dessa och operatörerna, inte utgör "tekniska föreskrifter" som borde ha anmälts enligt artikel 8.1 i direktivet.
79 För det fall att domstolen inte skulle dela denna uppfattning bör man även påminna sig den spanska regeringens argument att lagenligheten i att inte anmäla bestämmelserna om registrering enligt artikel 10.1 första strecksatsen i direktiv 83/189 följer av den förtida(25) anpassningen av den nationella rättsordningen till direktiv 97/13.
80 Detta argument bygger uppenbarligen på domstolens rättspraxis i domen i målet Inter-Environnement Wallonie(26) enligt vilken direktiven ger upphov till vissa rättsverkningar redan innan fristen för deras genomförande har löpt ut. Mot detta skall invändas att det av den domen inte framgår någon uppgift som gör det möjligt att anta att det föreligger rättsverkningar även innan ett direktiv trätt i kraft.
81 Enligt domstolens rättspraxis följer de förtida rättsverkningarna av ett direktiv av den princip om lojalitet inom gemenskapen som föreskrivs i artikel 10 EG.(27) Undantag - som det i artikel 10.1 första strecksatsen i direktiv 83/189 - skall i princip, enligt domstolens fasta rättspraxis, tolkas restriktivt. Principen om lojalitet inom gemenskapen ter sig inte lämpad att ligga till grund för en utvidgning av tillämpningsområdet för gemenskapsrättsliga regler som ställer mycket strikta krav för att tillåta en medlemsstat att fastställa undantag från tillämpningen av gemenskapsrätten.
82 Av ovanstående följer att en medlemsstat inte kan åberopa gemenskapsrättsliga regler som vid tiden för anmälningsskyldigheten inte hade trätt i kraft, för att stödja sig på artikel 10.1 första strecksatsen i direktiv 83/189.
B - Yttrande eller tekniskt utlåtande från de nationella myndigheterna
83 Enligt den hänskjutande domstolen uppställer de spanska bestämmelserna även som villkor för lagenlig försäljning av avkodare att ett yttrande eller tekniskt utlåtande inhämtas från de nationella myndigheterna. Detta skall intyga avkodarnas överensstämmelse med de tekniska kraven i direktiv 95/47.
84 I artikel 2.4 tredje meningen i kungligt dekret 136/1997 föreskrivs följande:
- "I varje fall skall bindande utlåtande inhämtas hos teknikerna vid generaldirektoratet för telekommunikationer vid Ministerio de Fomento i fråga om iakttagandet av bestämmelserna i kungligt dekret 1/1997 av den 31 januari 1997, genom vilket kommissionens direktiv 95/47/EG av den 24 oktober 1995 om tillämpning av standarder för sändning av televisionssignaler införlivas med den spanska rättsordningen."
85 Vidare skall prövas om det är möjligt att ge dispens från den anmälningsskyldighet som föreskrivs i artikel 8.1 i direktiv 83/189 på grund av förekomsten av artikel 10.1 första strecksatsen i direktiv 83/189, eftersom det uppenbart är fråga om nationella åtgärder avsedda att anpassa den nationella rätten, som redan anmälts inom ramen för direktiv 95/47.
86 Genom yttrandet om avkodarna söker den spanska lagstiftningen, enligt vad som uppgivits, säkerställa att de tekniska kraven i direktiv 95/47 iakttas. De tekniska kraven i artiklarna 1-5 i direktiv 95/47 utgör "tekniska specifikationer" i den mening som avses i artikel 1.2 i direktiv 83/189.
87 Under dessa förhållanden är det således fråga om ett fall där artikel 10.1 första strecksatsen i direktiv 83/189 är tillämplig.
VIII - Förslag till avgörande
88 Mot bakgrund av ovanstående överväganden föreslår jag att domstolen skall besvara tolkningsfrågorna på följande sätt:
1) Artikel 28 EG skall tolkas så att den utgör hinder för nationella bestämmelser som ålägger operatörer som tillhandahåller villkorligt tillgängliga tjänster som tvingande villkor för lagenlig saluföring av de apparater som krävs för att tillhandahålla dessa tjänster - även sådana som lagenligt marknadsförs och säljs i andra medlemsstater - administrativa krav som de som beskrivits i tvisten vid den nationella domstolen.
2) Artikel 49 EG skall tolkas så att den utgör hinder för nationella bestämmelser som ålägger de operatörer som tillhandahåller villkorligt tillgängliga tjänster administrativa krav som de som har beskrivits i tvisten vid den nationella domstolen.
3) Artiklarna 1-5 i Europaparlamentets och rådets direktiv 95/47/EG av den 24 oktober 1995 om tillämpning av standarder för sändning av televisionssignaler skall tolkas så att de i princip inte utgör hinder för nationella bestämmelser som de som har beskrivits i tvisten vid den nationella domstolen, under förutsättning att de inte strider mot gemenskapsrättsliga bestämmelser av högre rang.
4) Rådets direktiv av den 28 mars 1983 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter, i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 94/10/EG av den 23 mars 1994 om en väsentlig ändring för andra gången av direktiv 83/189, skall tolkas så att de nationella bestämmelserna enligt vilka de operatörer som tillhandahåller villkorligt tillgängliga tjänster, som ett tvingande villkor för lagenlig saluföring av de apparater som krävs för att tillhandahålla dessa tjänster
- skall låta inskriva såväl sig själva som apparaterna i ett offentligt register, inte utgör tekniska föreskrifter i den mening som avses i artikel 1.9 i direktivet,
- skall uppvisa ett föregående yttrande eller tekniskt utlåtande, av ovan angiven typ, från de nationella myndigheterna, utgör tekniska föreskrifter i den mening som avses i artikel 1.9 i direktivet, som skall anmälas, om inte de krav som anges i artikel 10.1 första strecksatsen i direktivet är uppfyllda.
(1) - EGT L 281, s. 51; svensk specialutgåva, område 13, volym 26, s. 32.
(2) - EGT L 109, s. 8; svensk specialutgåva, område 13, volym 12, s. 154.
(3) - EGT L 100, s. 30; svensk specialutgåva, område 13, volym 26, s. 32.
(4) - Dom av den 16 december 1981 i mål 244/80, Foglia (REG 1981, s. 3045; svensk specialutgåva, volym 6, s. 243), av den 29 oktober 1998 i mål C-375/96, Zaninotto (REG 1998, s. I-6629), och av den 15 december 1995 i mål C-415/93, Bosman (REG 1995, s. I-4921), beslut av den 25 maj 1998 i mål C-361/97, Nour (REG 1998, s. I-3101).
(5) - Dom av den 14 januari 1982 i mål 65/81, Reina (REG 1982, s. 33; svensk specialutgåva, volym 6, s. 275), punkt 7, och av den 19 december 1968 i mål 19/68, De Cicco (REG 1968, s. 689).
(6) - Rådets direktiv 91/263/EEG av den 29 april 1991 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om teleterminalutrustning och ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse (EGT L 128, s. 1; svensk specialutgåva, område 13, volym 20, s. 95).
(7) - Dom av den 24 november 1993 i de förenade målen C-267/91 och C-268/91 (REG 1993, s. I-6097; svensk specialutgåva, volym 14, s. 431).
(8) - Se exempelvis dom av den 2 april 1998 i mål C-127/95, Norbrook Laboratories (REG 1998, s. I-1531), punkt 32 och följande punkter.
(9) - Domstolens dom av den 30 april 1974 i mål C-155/73 (REG 1974, s. 409; svensk specialutgåva, volym 2, s. 269), punkt 6 och följande punkter.
(10) - Dom av den 18 mars 1980 i mål 52/79, Debauve (REG 1980, s. 833; svensk specialutgåva, volym 5, s. 79), av den 26 april 1988 i mål 352/85, Band van Adverteerders (REG 1988, s. 2085; svensk specialutgåva, volym 9, s. 449), av den 18 juni 1991 i mål C-260/89, ERT (REG 1991, s. I-2925; svensk specialutgåva, volym 11, s. 209), av den 5 oktober 1994 i mål C-23/93, TV10 (REG 1994, s. I-4795), av den 9 februari 1995 i mål C-412/93, Leclerc-Siplec (REG 1995, s. I-179) och av den 9 juli 1997 i de förenade målen C-34/95-C-36/95, De Agostini och TV-shop (REG 1997, s. I-3843).
(11) - Därför ägnar sig vanligen företag som det sökande i tvisten vid den nationella domstolen, det vill säga operatörer som tillhandahåller villkorligt tillgängliga televisionstjänster, även åt försäljning av avkodare.
(12) - Dom av den 30 november 1983 i mål 227/82, Van Bennekom (REG 1983, s. 3883), och av den 24 mars 1994 i mål C-80/92, kommissionen mot Belgien (REG 1994, s. I-1019); se även generaladvokaten Cosmas' förslag till avgörande i mål C-58/98 där dom avkunnades den 3 oktober 2000, Corsten (REG 2000, s. I-7919), dom av den 9 mars 2000 i mål C-358/98, kommissionen mot Italien (REG 2000, s. I-1255), och av den 14 december 2000 i mål C-55/99, kommissionen mot Frankrike (REG 2000, s. I-0000).
(13) - Enligt fast rättspraxis är den nationella domstolen ensam behörig att tolka nationell rätt, se i detta hänseende dom av den 19 mars 1964 i mål 75/63, Hoekstra (REG 1964, s. 379), och av den 19 juni 1973 i mål 77/72, Capolongo (REG 1973, s. 611; svensk specialutgåva, volym 2, s. 109).
(14) - Se ovan fotnot 8.
(15)s - Se dom av den 20 februari 1979 i mål 120/78, Rewe (REG 1979, s. 649; svensk specialutgåva, volym 4, s. 377), punkt 8, och av den 3 december 1974 i mål 33/74, Van Binsbergen (REG 1974, s. 1299; svensk specialutgåva, volym 2, s. 379), punkt 10 och följande punkter.
(16) - Se exempelvis dom av den 25 juli 1991 i mål C-76/90, Säger (REG 1991, s. I-4221), och av den 30 november 1995 i mål C-55/94, Gebhard (REG 1995, s. I-4165).
(17) - Se exempelvis dom av den 8 november 1979 i mål C-251/78, Denkavit Futtermittel (REG 1979, s. 3369), och av den 17 december 1981 i mål 279/80, Webb (REG 1981, s. 3305; svensk specialutgåva, volym 6, s. 265).
(18) - Dom av den 4 december 1986 i mål C-205/84, kommissionen mot Tyskland (REG 1986, s. 3755; svensk specialutgåva, volym 8, s. 741), punkt 36.
(19) - Direktiv 83/189 upphörde att gälla år 1998 och ersattes av en kodifierad version, som i sin tur har ändrats, och detta genom Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter (EGT L 204, s. 37), som i sin tur på nytt har ändrats genom Europaparlamentets och rådets direktiv 98/48/EG av den 20 juli 1998 om ändring av direktiv 98/34 (EGT L 217, s. 18).
(20) - Europaparlamentets och rådets direktiv 97/13/EG av den 10 april 1997 om gemensamma ramar för allmän auktorisation och individuella tillstånd på teletjänstområdet (EGT L 117, s. 15).
(21) - Detta är av särskild betydelse sedan domstolen i domen av den 30 april 1996 i mål C-194/94, CIA Security International (REG 1996, s. I-2201), behandlade rättsverkningarna av ett åsidosättande av anmälningsskyldigheten.
(22) - Emellertid omfattas inte "televisionssändningar enligt artikel 1 a i direktiv 89/552/EEG" (EGT L 298, s. 23) (artikel 1.2 i direktiv 98/34, i dess lydelse enligt direktiv 98/48). Enligt definitionen i direktiv 89/552 avses med "televisionssändning" bland annat "den ursprungliga överföringen av televisionsprogram avsedda för mottagning av allmänheten ... via satellit, i okodad eller kodad form". Således omfattades inte heller tillhandahållandet av digitala televisionstjänster som sådant av tillämpningsområdet för direktivet i dess vid tidpunkten gällande lydelse.
(23) - I detta avseende var första övervägandet till direktiv 83/189 missvisande. I den genom direktiv 94/10 ändrade lydelsen hänvisas i övervägandena enbart till "en väl fungerande inre marknad".
(24) - Dom av den 16 september 1997 i mål C-279/94, kommissionen mot Italien (REG 1997, s. I-4743), punkt 34, domen i målet CIA Security International (ovan fotnot 22), punkt 25, dom av den 20 juni 1996 i mål C-418/93-421/93, C-460/93-462/93, C-464/93, C-9/94-11/94, C-14/94-15/94, C-23/94-24/94 och C-332/94, Semeraro m.fl. (REG 1996, s. I-2975), punkt 38, och av den 12 oktober 2000 i mål C-314/98, Snellers (REG 2000, s I-8633), punkt 37 och följande punkter.
(25) - De spanska bestämmelserna trädde i kraft den 31 januari 1997. Direktiv 97/13 trädde i kraft den 27 maj 1997 och fristen för dess införlivande löpte ut den 31 december 1997.
(26) - Dom av den 18 december 1997 i mål C-129/96, Inter-Environnement Wallonie (REG 1997, s. I-7411).
(27) - Vid den aktuella tidpunkten artikel 5 i EG-fördraget.