61999CC0373_SV
Generaladvokatens förslag till avgörande
Generaladvokatens förslag till avgörande
I - Inledning
1. Genom talan av den 7 oktober 1999 har Republiken Grekland med stöd av artikel 230 EG yrkat delvis ogiltigförklaring av kommissionens beslut 1999/596/EG av den 28 juli 1999 om ändring av beslut 1999/187/EG om avslut av medlemsstaternas räkenskaper avseende utgifter som finansieras genom garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruk (EUGFJ) för räkenskapsåret 1995 [delgivet med nummer K(1999) 2476 slutlig] (EGT L 226, s. 26, nedan kallat beslut 99/596 eller det ifrågasatta beslutet).
2. Kommissionen hade genom dessa två beslut av skäl som angivits i den sammanfattande rapporten nr VI/6462/98 av den 12 januari 1999 om resultaten av kontroller av räkenskapsavslut för garantisektionen vid EUGFJ för räkenskapsåret 1995 (nedan kallad 1995 års sammanfattande rapport) och i tillägget av den 7 juni 1999 till den sammanfattande rapporten (nedan kallat tillägget till 1995 års sammanfattande rapport) gjort vissa finansiella korrigeringar av de avslut av räkenskaper som medlemsstaterna redovisat för utgifter för räkenskapsåret 1995. Republiken Grekland har nu yrkat ogiltigförklaring av vissa delar av beslut 99/596, särskilt de delar i vilka det förklaras att vissa belopp avseende sektorerna för frukt och grönsaker och jordbruksgrödor inte är hänförliga till EUGFJ. Republiken Grekland har även yrkat ogiltigförklaring av de finansiella korrigeringarna avseende sektorerna för olivolja, bomull och nötkött, vilka korrigeringar redan, åtminstone delvis, hade åstadkommits genom beslut 99/187. Korrigeringarna kompletterades och ändrades endast genom det därefter fattade beslutet 99/596.
3. Det skall för övrigt erinras om att domstolen genom beslut av den 8 mars 2001 förklarade att den grekiska regeringens talan uppenbarligen inte kunde tas upp till prövning i sak i den del den avsåg finansiella korrigeringar i fråga om olivolja, bomull och nötkött på den grunden att avslut av räkenskaperna avseende dessa sektorer redan hade fastställts slutgiltigt genom beslut 99/187, och att det ifrågasatta beslutet på intet sätt innebar något nytt i det avseendet. De grunder för talan som nu återstår är således endast de finansiella korrigeringarna avseende sektorerna för frukt och grönsaker och för jordbruksgrödor.
4. De ovannämnda korrigeringarna uppgår, på grund av oegentligheter i systemet för godkännande och i producentorganisationernas verksamhet, samt i systemet för återtaganden från marknaden, vad avser frukt och grönsaker till 6 276 374 640 GRD (varav 278 157 985 GRD för citrusfrukter och 5 998 216 655 GRD för persikor och nektariner), och på grund av oegentligheter i gratisutdelningen av produkter som återtagits från marknaden till 816 097 399 GRD.
5. Vad därefter avser jordbruksgrödor uppgår, på grund av brister i administrationen och i de kontroller som de grekiska myndigheterna har utfört, de finansiella korrigeringarna enligt det ifrågasatta beslutet till 2 281 284 896 GRD, vilket är ett belopp som följer av tillämpningen av en schablonmässig procentsats om 2 procent på de utgifter som Republiken Grekland har uppgivit, och till 2 333 442 867 GRD, vilket är ett belopp som motsvarar de summor som sammanslutningarna av jordbrukskooperativ (nedan kallade JBK) har innehållit vid tidpunkten för utbetalningen av stöden till stödmottagarna.
II - Tillämpliga bestämmelser
A - De allmänna bestämmelserna
6. I artikel 1.2 b i rådets förordning (EEG) nr 729/70 av den 21 april 1970 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken (EGT L 94, s. 13, svensk specialutgåva, område 3, volym 3, s, 23, nedan kallad förordning nr 729/70) anges att garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (nedan kallad EUGFJ) skall finansiera intervention i syfte att stabilisera jordbruksmarknaderna.
7. I artikel 1.4 i denna förordning föreskrivs följande:
"Utgifter för administration och personal som belastar medlemsstater och mottagare av stöd från fonden, skall inte finansieras av fonden."
8. I artikel 3.1 i förordning nr 729/70 stadgas följande:
"Intervention för att stabilisera jordbruksmarknaderna som görs i enlighet med gemenskapsbestämmelser inom ramen för den gemensamma organisationen av jordbruksmarknaderna, skall finansieras enligt artikel 1.2 b."
9. Det kan i detta avseende redan nu anges att det beträffande interventioner som medlemsstaterna har uppgivit sig ha gjort och som skall beaktas för ett godkännande vid avslut av ett räkenskapsår för EUGFJ i artikel 7.1 sista stycket i förordning nr 296/96 föreskrivs följande:
"För räkenskapsåret n skall de utbetalningar som verkställts av medlemsstaterna från och med den 16 oktober år n-1 till och med den 15 oktober år n beaktas."
10. I artikel 5.2 c i förordning nr 729/70, i ändrad lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 1287/95 av den 22 maj 1995 (EGT L 125, s. 1, nedan kallad förordning nr 1287/95), föreskrivs följande:
"Efter att ha hört fondkommittén skall kommissionen
...
c) besluta om utgifter som inte skall omfattas av gemenskapens finansiering enligt artiklarna 2 och 3 när den finner att utgifterna inte har betalats i överensstämmelse med gemenskapsreglerna.
Varje beslut om att vägra finansiering skall föregås av att resultaten av kommissionens undersökningar och den berörda medlemsstatens svar överlämnas skriftligen varefter de två berörda parterna skall sträva efter att nå en överenskommelse om vilka åtgärder som skall vidtas.
Om ingen överenskommelse nås får medlemsstaten begära att ett förfarande inleds, i syfte att medla mellan deras respektive ståndpunkter inom en tid av fyra månader. Resultaten härav skall anges i en rapport, vilken skall överlämnas till och granskas av kommissionen innan ett beslut om att vägra finansiering fattas.
Kommissionen skall fastställa de belopp som skall undantas med beaktande i synnerhet av hur betydande bristen på överensstämmelse är. Kommissionen skall i detta syfte beakta överträdelsens natur och betydelse och den ekonomiska förlust som gemenskapen förorsakats.
En vägran att finansiera får inte inbegripa utgifter som betalats före de tjugofyra månader som föregick kommissionens skriftliga meddelande till den berörda medlemsstaten om resultaten av undersökningarna. Denna bestämmelse skall inte tillämpas på de finansiella följderna
- av oegentligheten enligt artikel 8.2, eller
- av statligt stöd eller överträdelser för vilka förfarandena enligt artiklarna 93 och 169 i fördraget har inletts."
11. I artikel 8.1 i förordning nr 729/70 föreskrivs vidare följande:
"1. Medlemsstaterna skall i enlighet med nationella bestämmelser i lagar och andra författningar vidta de åtgärder som är nödvändiga för att
- försäkra sig om att transaktioner som finansieras av fonden verkligen äger rum och att de genomförs korrekt,
- förhindra och beivra oegentligheter,
- indriva belopp som förlorats till följd av oegentligheter eller försumlighet.
Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om de åtgärder som vidtagits i dessa syften, särskilt i vilket stadium de förvaltningsmässiga och rättsliga förfarandena befinner sig."
12. Vad gäller särskilt den ovannämnda artikel 5.2 c i förordning nr 729/70 i dess ändrade lydelse, skall uppmärksamheten riktas mot de efterföljande bestämmelserna i denna förordning, vilka är av direkt betydelse i förevarande fall.
13. Detta gäller särskilt artikel 2.1 i förordning nr 1287/95, i vilken det anges att förordningen skall tillämpas från och med det budgetår som börjar den 16 oktober 1995. I punkt 2 i samma bestämmelse föreskrivs däremot att en vägran att bevilja finansiering enligt artikel 5.2 c i förordning nr 729/70 inte får avse utgifter som har redovisats under ett budgetår före den 16 oktober 1992, dock utan att det påverkar tillämpningen av beslut om godkännande för budgetår som föregår denna förordnings ikraftträdande.
14. Av betydelse i detta avseende är även artikel 8.1 och 8.2 i kommissionens förordning (EG) nr 1663/95 av den 7 juli 1995 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 729/70 i fråga om förfarandet vid avslutande av räkenskaperna för garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) (EGT L 158, s. 6, nedan kallad förordning nr 1663/95), i vilken följande föreskrivs:
"1. När kommissionen, till följd av en eventuell undersökning anser att utgifter inte har verkställts i enlighet med gemenskapsreglerna, skall den meddela den berörda medlemsstaten sina iakttagelser, de korrigerande åtgärder som skall vidtas för att säkerställa framtida uppfyllande av reglerna och en utvärdering av de utgifter som den föreslår skall uteslutas enligt artikel 5.2 c i förordning (EEG) nr 729/70. Meddelandet skall innehålla en hänvisning till den här förordningen. Medlemsstaten skall svara inom två månader och kommissionen kan därvid ändra sitt ställningstagande. I berättigade fall får kommissionen medge en förlängning av denna svarsperiod.
Efter utgången av den tillåtna svarstiden skall kommissionen inleda en ömsesidig diskussion och båda parterna skall söka nå en överenskommelse om vilka åtgärder som skall vidtas. Kommissionen skall sedan formellt meddela sina slutsatser till medlemsstaten med hänvisning till kommissionens beslut 94/442/EG.
2. De beslut som avses i artikel 5.2 c i förordning (EEG) nr 729/70 skall fattas efter det att eventuella rapporter som upprättats av förlikningsorganet har granskats enligt bestämmelserna i beslut 94/442/EG."
15. Förordning nr 1663/95 skall, enligt artikel 10 i densamma, tillämpas från och med det räkenskapsår som börjar den 16 oktober 1995, det vill säga räkenskapsåret 1996.
16. Genom kommissionens beslut nr 94/442/EG av den 1 juli 1994 om ett förlikningsförfarande i samband med räkenskapsavslutet för garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) (EGT L 182, s. 45, svensk specialutgåva, område 3, volym 59, s. 78, nedan kallat beslut 94/442) har ett förlikningsorgan inrättats, som enligt artikel 1 i beslutet bland annat har till uppgift att försöka åstadkomma en förlikning mellan kommissionen och den berörda medlemsstaten vad gäller skiljaktiga ståndpunkter (punkt 1 b).
17. En gemensam grupp inom kommissionen har vad avser de finansiella följderna i samband med räkenskapsavslut för garantisektionen vid EUGFJ för fall där det föreligger brister i den av medlemsstaterna utförda kontrollen utarbetat ett dokument med riktlinjer som skall följas i sådana fall. Det är fråga om Belle-rapporten (dokument nr VI/216/93 av den 1 juni 1993, nedan kallad Belle-rapporten), som kommissionen har godkänt, och som därefter inom ramen för EUGFJ-kommittén, där rapporten fått ett välvilligt mottagande, har överlämnats till medlemsstaterna. Riktlinjerna i Belle-rapporten är resultatet av kommissionens långvariga praxis. Domstolen har medgett att det är korrekt att göra schablonmässiga finansiella korrigeringar och har beaktat dem för sina egna bedömningar.
18. Vid sidan av tre grundläggande beräkningsmetoder fastläggs i bilaga 2 till Belle-rapporten, för de komplicerade fallen, följande tre kategorier av schablonmässiga finansiella korrigeringar:
"A. 2 procent av utgifterna, om det uteslutande rör sig om vissa mindre viktiga brister i kontrollsystemet eller i verkställigheten av kontrollerna som inte är av väsentlig betydelse för att säkerställa att utgifterna var korrekta, innebärande att det skäligen kan antas att risken för förlust för EUGFJ var liten.
B. 5 procent av utgifterna, om det rör sig om betydande brister i kontrollsystemet eller i verkställigheten av kontrollerna som är av väsentlig betydelse för att fastställa om utgifterna var korrekta, innebärande att det skäligen kan antas att risken för förlust för EUGFJ var betydande.
C. 10 procent av utgifterna, om det rör sig om brister i kontrollsystemet som helhet eller i dess grundläggande delar eller i verkställigheten av väsentliga kontroller som syftade till att säkerställa att utgifterna var korrekta, innebärande att det skäligen kan antas att risken för en mycket stor förlust för EUGFJ var överhängande."
19. Det erinras i Belle-rapporten dessutom om att det är möjligt att vägra finansiering av utgiften i sin helhet och att det följaktligen i undantagsfall kan anses vara lämpligt att tillämpa en högre procentsats vid korrigeringen.
20. Artikel 5.2 i förordning nr 729/70 har efter antagandet av Belle-rapporten ändrats genom förordning nr 1287/95 och, vad avser artikel 5.2 c, omformulerats i enlighet med vad ovan angivits.
B - Bestämmelserna inom sektorn för frukt och grönsaker
21. Sektorn för frukt och grönsaker regleras genom rådets förordning (EEG) nr 1035/72 av den 18 maj 1972 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker (EGT L 118, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 4, s. 162, nedan kallad förordning nr 1035/72).
22. I artikel 13 i ovannämnda förordning, i ändrad lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 3284/83 av den 14 november 1983 (EGT L 325, s. 1), föreskrivs att producentorganisationer skall bildas på frukt- och grönsaksproducenternas eget initiativ i syfte att främja koncentrationen av utbudet och regleringen av priserna i producentledet vad avser en eller flera av de produkter som anges i förordning nr 1035/72 och att göra lämpliga tekniska hjälpmedel för presentation och saluföring av de aktuella produkterna tillgängliga för producentorganisationens medlemmar.
23. Enligt artikel 13.2 i samma förordning får medlemsstaterna endast godkänna de berörda organisationerna under förutsättning att dessa, särskilt vad avser uppgifterna för vilka de har bildats, skall kunna ge tillräcklig garanti för verksamhetens varaktighet och effektivitet, och att dessa från och med dagen för godkännandet skall föra särskilda räkenskaper avseende den verksamhet som omfattas av godkännandet. Härav följer att en medlemsstat skall vägra finansiering av, eller rent av återkalla godkännandet för, alla producentorganisationer som exempelvis inte förfogar över lämpliga tekniska hjälpmedel för presentationen eller för saluföringen av produkterna i fråga.
24. I artikel 15 i förordning nr 1035/72 föreskrivs särskilt att för att kunna dra nytta av åtgärderna avseende återtagande från marknaden - genom vilka producentorganisationerna betalar ut ersättning till sina medlemmar, vilken senare ersätts av medlemsstaternas myndigheter med ekonomiska åtgärder som kan hänföras till EUGFJ - måste de produkter som inte är avsedda för försäljning motsvara normerna för kvalitet, men de behöver inte motsvara reglerna om saluföring. I punkt 1 andra till fjärde styckena i denna bestämmelse, i dess lydelse enligt komplettering genom rådets förordning (EEG) nr 1154/78 av den 30 maj 1978 (EGT L 144, s. 5) föreskrivs följande:
" ...
Vid tillämpning av de regler för saluföring som syftar till att begränsa utbudet av produkter som förtecknas i bilaga 2, får producentorganisationerna besluta att inte bjuda ut produkter till försäljning som motsvarar kvalitetsnormerna men som inte uppfyller de ovannämnda reglerna om saluföring. I det fallet skall producentorganisationerna, eller i förekommande fall sammanslutningar av sådana organisationer, bevilja ersättning till medlemmarna för de kvantiteter som förblir osålda och som beräknas i förhållande till återköpspriset. Närmare tillämpningsföreskrifter för denna punkt skall vid behov antas i enlighet med förfarandet i artikel 33.
Avyttringen av produkter som återtagits från marknaden på detta sätt skall bestämmas av producentorganisationerna på ett sätt som inte hindrar den normala saluföringen av den aktuella produkten.
För att finansiera dessa åtgärder skall producentorganisationerna inrätta en interventionsfond som tillförs medel genom bidrag som beräknas på grundval av de kvantiteter som utbjuds till försäljning."
25. Jag vill erinra om att bestämmelserna i artikel 15.1 i förordning nr 1035/72 syftar till att begränsa mängden produkter som är avsedda att återtas och, följaktligen, i sista hand EUGFJ:s interventioner.
26. I artikel 18.1 i förordning nr 1035/72, i ändrad lydelse enligt rådet förordning (EEG) nr 325/79 av den 19 februari 1979 (EGT L 45, s. 1), anges följande:
"Medlemsstaterna skall bevilja ekonomisk kompensation till producentorganisationer som intervenerar med stöd av bestämmelserna i artikel 15 och 15a under förutsättning att ... ."
27. I artikel 21.1 och 21.3 i förordning nr 1035/72 föreskrivs följande:
"1. Produkter som återtas från marknaden enligt artiklarna 15b och 18 eller köps upp enligt artiklarna 19 och 19a skall avyttras på något av följande sätt:
a) För samtliga produkter genom
- gratis utdelning till välgörande organisationer och stiftelser och till personer som enligt nationell lagstiftning har rätt till försörjningsstöd, särskilt på grund av att de saknar nödvändiga möjligheter till försörjning,
- ...
- ...
- ...
- ...
- gratis utdelning till barn i skolor, varvid medlemsstaterna skall tillse att de utdelade kvantiteterna utgör ett tillägg till de kvantiteter som normalt köps in av skolmatsalar.
- ...
...
3. Det åligger medlemsstaterna att organisera den kostnadsfria utdelning som anges i punkt 1 första stycket a, första, sjätte och sjunde strecksatsen ... ."
C - Bestämmelserna inom sektorn för jordbruksgrödor
28. Vad avser denna sektor vill jag erinra om att det genom rådets förordning (EEG) nr 3508/92 av den 27 november 1992 (EGT L 355; s. 1, svensk specialutgåva, område 3, volym 46, s. 78, nedan kallad förordning nr 3508/92) har införts ett nytt system för medlemsstaternas myndigheters administration och kontroll av stödsystem inom gemenskapen, kallat "integrerat system för administration och kontroll" (nedan kallat "det integrerade systemet"), som gäller för vissa stödsystem, däribland EUGFJ, i syfte att bidra till att stärka dessa systems effektivitet och lönsamhet (se tredje övervägandet). I artikel 1.1 a i förordning nr 3508/92 föreskrivs följande:
"1. Varje medlemsstat skall upprätta ett integrerat administrations- och kontrollsystem, nedan kallat det integrerade systemet, som är tillämpligt för
a) vegetabiliesektorn:
- för stödsystemet för producenter av vissa jordbruksgrödor som fastställts genom förordning (EEG) nr 1765/92."
29. Enligt artikel 2 i samma förordning skall det integrerade systemet i varje medlemsstat särskilt inbegripa en datoriserad databas, ett alfanumeriskt system för identifiering av jordbruksskiftena, producenternas stödansökningar och ett integrerat kontrollsystem.
30. I artikel 7 i förordning nr 3508/92 stadgas följande:
"Det integrerade kontrollsystemet skall omfatta samtliga inlämnade stödansökningar, särskilt vad avser administrativa kontroller, kontroller på plats och vid behov, kontroll genom fjärranalys med hjälp av flyg- eller satellitbilder."
31. I artikel 8 i förordning nr 3508/92 föreskrivs följande:
"1. Medlemsstaterna skall genomföra administrativa kontroller av stödansökningarna.
2. Administrativa kontroller skall kompletteras med kontroller på plats som skall omfatta ett urval av jordbruksföretagen. För samtliga dessa kontroller skall medlemsstaterna upprätta en urvalsplan.
3. Varje medlemsstat skall utse en myndighet som ansvarar för samordningen av de kontroller som föreskrivs i denna förordning.
4. De nationella myndigheterna får på vissa villkor som skall fastställas, använda fjärranalys för att bestämma jordbruksskiftenas areal, identifiera grödor och kontrollera grödornas status.
5. ... ."
32. I artikel 6.1-4 i kommissionens förordning (EEG) nr 3887/92 av den 23 december 1992 om fastställande av tillämpningsföreskrifter för det integrerade administrations- och kontrollsystemet för vissa av gemenskapens stödsystem (EGT L 391, s. 36, svensk specialutgåva, område 3, volym 47, s. 107, nedan kallad förordning nr 3887/92) föreskrivs beträffande kontrollen av stödansökningar följande:
"1. Den administrativa kontrollen och kontrollen på plats skall genomföras på ett sådant sätt att en effektiv prövning säkerställs av att villkoren för att stöd och bidrag skall beviljas är uppfyllda.
2. De administrativa kontroller som anges i artikel 8.1 i förordning (EEG) nr 3508/92 skall inbegripa dubbelkontroller av de skiften och djur som anmälts för att säkerställa att stöd inte oberättigat beviljas två gånger under samma kalenderår.
3. Kontrollen på plats skall minst täcka en betydande andel av ansökningarna. Denna andel skall minst omfatta
- 10% av ansökningarna om djurbidrag eller anmälningarna om deltagande,
- 5% av ansökningarna om arealstöd. Denna andel skall dock sänkas till 3% för ansökningar om arealstöd, om antalet ansökningar är fler än 700 000 per medlemsstat och kalenderår.
...
4. Myndigheterna skall fastställa vilka ansökningar som skall omfattas av kontrollen på plats på grundval av en riskanalys och genom att tillse att de utvalda ansökningarna är representativa för de inlämnade stödansökningarna. Vid riskanalysen skall hänsyn tas till
- storleken av stödbeloppen,
- det antal jordbruksskiften, den areal eller det antal djur för vilka stöd söks,
- förändringar jämfört med föregående år,
- resultaten av de kontroller som genomförts under de föregående åren,
- andra faktorer som medlemsstaterna fastställer."
33. I artikel 12 i förordning nr 3887/92 föreskrivs följande:
"För varje kontrollbesök skall en rapport upprättas som särskilt skall ange anledningen till besöket, de närvarande personerna, det antal jordbruksskiften som besöktes, vilka som uppmättes, de mätmetoder som användes samt antalet djur fördelat på djurslag som konstaterades, vid behov med angivande av identitetsnummer.
Jordbrukaren eller hans företrädare har möjlighet att underteckna rapporten och därigenom åtminstone bekräfta sin närvaro vid kontrollen eller lämna synpunkter i anledning av denna."
34. Enligt artikel 19 i förordning nr 3887/92 skall förordningen tillämpas från och med den 1 februari 1993.
35. Vad avser det integrerade systemets ikraftträdande föreskrivs i artikel 13.1 i förordning nr 3508/92 följande:
"Det integrerade systemet skall tillämpas
a) från den 1 februari 1993 vad avser stödansökningar, ett alfanumeriskt system för identifiering och registrering av nötkreatur och det integrerade kontrollsystemet som anges i artikel 7,
b) senast från den 1 januari 1996 vad avser de övriga delar som anges i artikel 2."
36. Av trettonde övervägandet i förordning nr 3887/92 framgår dock att det integrerade systemet inte blir tillämpligt i sin helhet förrän från och med den 1 januari 1996 och att det "[u]tan att det påverkar de förpliktelser som tillämpningen av artikel 8.1 i förordning (EEG) nr 729/70 medför ... därför (är) nödvändigt att kräva av medlemsstaterna att de under tiden beslutar om åtgärder på det nationella planet för att undvika brister i administration och kontroll".
37. Det integrerade systemets ikraftträdande har slutligen, vad avser de delar som anges i artikel 2 i förordning nr 3508/92, genom artikel 1.3 i förordning (EG) nr 2466/96 uppskjutits till den 1 januari 1997.
38. I artikel 17.1 i förordning nr 3887/92 anges följande:
"Om delar av det integrerade systemet ännu inte är i tillämpning på grund av artikel 13 i förordning (EEG) nr 3508/92, skall varje medlemsstat vidta de administrativa åtgärder och kontrollåtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att villkoren för beviljande av de berörda stöden är uppfyllda."
39. I artikel 15.3 i rådets förordning (EEG) nr 1765/92 av den 30 juni 1992 om upprättande av ett stödsystem för producenter av vissa jordbruksgrödor (EGT L 181, s. 12, svensk specialutgåva, område 3, volym 43, s. 20, nedan kallad förordning nr 1765/92) föreskrivs följande:
"De betalningar som anges i denna förordning skall utbetalas till stödmottagaren fullt ut."
III - Bedömning
A - Inledning
40. Till följd av domstolens beslut av den 8 mars 2001, genom vilket Greklands talan delvis avvisades, begränsas såsom tidigare har angetts föremålet för denna talan till enbart sådana finansiella korrigeringar som berör sektorn för frukt och grönsaker samt sektorn för jordbruksgrödor. Det skall även påpekas att en avsevärd del av dessa korrigeringar avser oegentligheter som är jämförbara med dem som kommissionen avslöjade i samband med räkenskapsavslutet för räkenskapsåret 1994 och som var föremål för finansiella korrigeringar liknande dem som fastställdes för räkenskapsåret 1995. Den talan som den grekiska regeringen även i det fallet väckte med stöd av artikel 230 EG ogillades av domstolen genom dom av den 11 januari 2001 i mål C-247/98, Grekland mot kommissionen (REG 2001, s. I-1).
B - De finansiella korrigeringarna inom sektorn för frukt och grönsaker
41. Då jag således skall börja med sektorn för frukt och grönsaker vill jag påpeka att de anmärkningar som riktats mot den grekiska regeringen kan indelas i två grupper, en för varje typ av korrigering, det vill säga dels anmärkningar om oegentligheter i producentorganisationernas system för godkännande och i deras verksamhet, dels anmärkningar om gratisutdelningen av produkter som återtagits från marknaden.
1. Oegentligheter i producentorganisationernas system för godkännande och i deras verksamhet
42. De korrigeringar som kommissionen krävde berodde på oegentligheter eller brister avseende
- producentorganisationernas system för godkännande enligt artikel 13 i förordning nr 1035/72 (se punkt 22 ovan). Vissa av dessa organisationer borde, särskilt på grund av brister i de tekniska installationer som krävs för att avyttra medlemmarnas produkter, inte ha godkänts och således inte heller erhålla ekonomisk ersättning för återtaganden av deras produkter från marknaden,
- dessa organisationers verksamhet, varav vissa inte hade fastställt regler för saluföring av medlemmarnas produkter eller hade bildats enbart i syfte att ta hand om frukt och grönsaker avsedda för återtagande, utan att göra minsta ansträngning för att anpassa utbudsvolymen till marknadens behov,
- dessa organisationers tillgång till tekniska installationer och lämpliga interventionsfonder.
43. Kommissionen, som ansåg att dessa oegentligheter inte var förenliga med bestämmelserna i artiklarna 13 och 15 i förordning nr 1035/72, föreslog i 1995 års sammanfattande rapport att finansiella korrigeringar motsvarande dem som redan beslutats för år 1994, av skäl som angetts i den sammanfattande rapporten nr IV/7421/97 av den 8 juni 1998 om resultaten av kontroll för avslut av räkenskaper hos garantisektionen vid EUGFJ för räkenskapsåret 1994 (nedan kallad 1994 års sammanfattande rapport), skulle göras. Kommissionen föreslog närmare bestämt att en schablonmässig korrigering på 10 procent av de totala utgifterna för återtagande från marknaden av persikor, nektariner och citrusfrukter för räkenskapsåret 1995 skulle tillämpas i samtliga grekiska provinser, med undantag för Pella-provinsen, där situationen var allvarligare. För denna provins föreslog kommissionen därför en korrigering på 20 procent av de totala utgifterna. Med hänsyn till de successiva framstegen har det dock beträffande denna provins föreslagits att den finansiella korrigeringen av de utgifter som redovisats för återtagande från marknaden av persikor och nektariner skall begränsas till 10 procent redan för räkenskapsåret 1996.
44. Den grekiska regeringen har avseende olika aspekter av de oegentligheter som kommissionens inspektörer har avslöjat yrkat delvis ogiltigförklaring av beslut 99/596 och som stöd för detta anfört en rad grunder som jag nu skall granska analytiskt.
a) Huruvida hänsyn har tagits till framsteg som skett tack vare nya administrativa åtgärder i fråga om producentorganisationernas godkännande
45. Den finansiella korrigeringen i fråga (som, vilket jag upprepar, motsvarar den som gjordes för år 1994) beror enligt den grekiska regeringen på att kommissionen, som inte har beaktat de framsteg som Grekland gjort under räkenskapsåret 1995, har gjort sig skyldig till en felaktig bedömning av de faktiska omständigheterna. De grekiska myndigheterna hade nämligen år 1994 vidtagit, och i skrivelse nr 421142 av den 1 november 1994 informerat kommissionen om en rad administrativa åtgärder för att stärka kontrollen i fråga om godkännande av producentorganisationerna, vilka redan gett sådana positiva effekter från räkenskapsåret 1995 att det redan från det året kan säkerställas att betalningarna till mottagarna av gemenskapsstöden sker på ett korrekt sätt. De framsteg som underlättats genom 1994 års åtgärder har snarare inneburit att kommissionen inte gjort några finansiella korrigeringar för räkenskapsåren 1992 och 1993, för vilka år man dock hade påträffat samma typ av oegentligheter. Kommissionen har således, enligt den grekiska regeringen, med orätt bibehållit de finansiella korrigeringarna i fråga för räkenskapsåren 1994 och 1995.
46. Kommissionen har för sin del framför allt invänt att skälen till att finansiella korrigeringar hade införts för räkenskapsåret 1994 kvarstod även för det påföljande räkenskapsåret. Enligt kommissionens inspektörer har de gynnsamma effekterna av 1994 års åtgärder nämligen visat sig från och med maj-juni 1995, och på grund av den förskjutning som inträffar mellan ett regleringsår och det räkenskapsår under vilket motsvarande ekonomiska ersättning utgår, har dessa följaktligen endast haft någon inverkan från och med räkenskapsavslutet för räkenskapsåret 1996, särskilt vad avser persikor och nektariner. I förevarande fall inbegriper räkenskapsåret 1995 således endast den ekonomiska ersättning som beviljats producentorganisationerna fram till den 15 oktober 1995, medan den ekonomiska ersättning som avser återtaganden från marknaden under perioden juli-september 1995 utbetalas till medlemsstaterna i samband med räkenskapsåret 1996, eftersom de beviljats producentorganisationerna först från och med november månad 1995. När det sedan gäller den påstådda skillnaden i behandling för räkenskapsåren 1992 och 1993 har kommissionen invänt att det överseende som visats i fråga om dessa räkenskapsår inte ger Republiken Grekland någon rätt att undslippa finansiella korrigeringar under de påföljande åren.
47. Jag måste allra först konstatera att den grekiska regeringen inte har ifrågasatt resultaten av de undersökningar som kommissionens inspektörer har genomfört, på samma sätt som den inte har ifrågasatt dem i samband med själva undersökningarna eller senare inför medlingsorganet, där meningsskiljaktigheterna med kommissionen uteslutande avsåg frågan för vilket räkenskapsår framstegen till följd av de ovannämnda åtgärderna år 1994 skulle beaktas. Inte heller den grekiska regeringen har gjort några invändningar i sak mot tidsförskjutningen mellan ett regleringsår och det räkenskapsår i samband med vilket avslut sker för de finansiella interventionerna som avser detta år. Av förlikningsorganets ovannämnda sammanfattande rapport av den 4 januari 1999 framgår för övrigt att till skillnad från vad som inträffat i fråga om andra medlemsstater har de grekiska producenternas försenade stödansökningar aldrig givit Republiken Grekland möjlighet att fördela den ekonomiska ersättningen till det räkenskapsår under vilket regleringsåret har löpt.
48. Det kan å andra sidan inte betvivlas att kommissionen faktiskt har beaktat de framsteg som den grekiska regeringen har åberopat, men endast i samband med avslutet av räkenskapsåret 1996. Av de ovannämnda handlingarna (se fotnot 7) framgår nämligen klart att just med hänsyn till dessa framsteg har de finansiella korrigeringarna för räkenskapsåret 1996 i fråga om återtagande från marknaden av persikor och nektariner i Pella-provinsen (den enda provins där det redan fanns ett förslag till finansiell korrigering för räkenskapsåret 1996) ändrats från 20 procent till 10 procent av Republiken Greklands redovisade utgifter.
49. Slutligen måste jag notera att den grekiska regeringen endast har beskrivit de åtgärder som vidtagits år 1994, utan att lämna minsta bevis för att dessa hade fått effekt redan i samband med de interventioner som var föremål för avslutet för räkenskapsåret 1995.
50. Vad sedan gäller den påstådda skillnaden i bedömning jämfört med de finansiella korrigeringarna för räkenskapsåren 1992 och 1993 noterar jag att den tolerans som kommissionen eventuellt visat i sak i förhållande till oegentligheter som uppkommit under ett räkenskapsår inte hindrar denna från att agera annorlunda i fråga om de påföljande räkenskapsåren. Domstolen har i det sammanhanget noterat att "det förhållandet att kommissionen inte har verkställt den nödvändiga korrigeringen under ett föregående räkenskapsår, utan har tolererat oegentligheterna av rättviseskäl, inte innebär att den berörda medlemsstaten får någon rätt att på grundval av rättssäkerhetsprincipen och principen om skydd för berättigade förväntningar kräva att samma kriterium skall tillämpas i fråga om oegentligheter under påföljande räkenskapsår". Om således kommissionen med hänsyn till de grekiska myndigheternas ansträngningar hade tagit tillbaka de förbehåll den haft för dessa två räkenskapsår, skapade detta ingen rätt för den grekiska staten för de påföljande räkenskapsåren. Den materiella principen kvarstår nämligen fortfarande, enligt vilken "endast de utgifter som sker i enlighet med gemenskapens bestämmelser skall belasta gemenskapens budget". Så snart kommissionen upptäcker att det vid betalningar som verkställts av en medlemsstat föreligger ett åsidosättande av gemenskapsrättsliga bestämmelser, måste den följaktligen göra korrigeringar i de räkenskaper som denna stat lagt fram. Resultaten av kommissionens inspektioner, som den grekiska regeringen inte har ifrågasatt, utgjorde i förevarande fall tillräcklig motivering för de finansiella korrigeringarna för räkenskapsåret 1995, vilket för övrigt bekräftas av domen av den 11 januari 2001 i det ovannämnda målet Grekland mot kommissionen, i vilken domstolen ansåg att motsvarande korrigeringar som, på grund av samma oegentligheter, tillämpats på räkenskapsåret 1994 var fullständigt berättigade (punkt 46).
51. Enligt min mening har den grekiska regeringen inte visat att de av kommissionen beslutade korrigeringarna är resultat av en felaktig bedömning av de faktiska omständigheterna, och talan i fråga kan följaktligen inte vinna bifall på den grunden.
b) Det påstådda åsidosättandet av artikel 5.2 c fjärde stycket i förordning nr 729/70
52. Den grekiska regeringen har erinrat om att kommissionen enligt artikel 5.2 c fjärde stycket i förordning nr 729/70 skall fastställa de belopp som skall undantas från finansiering genom EUGFJ med beaktande i synnerhet av arten och betydelsen av överträdelsen av gemenskapslagstiftningen. Mot bakgrund av dessa faktorer och med hänsyn till den situation som konstaterats vid de av kommissionen genomförda undersökningarna, är den finansiella korrigeringen på 10 procent, som tillämpas på samtliga utgifter som den grekiska regeringen har redovisat avseende frukt och grönsaker, enligt denna regering godtycklig och överdriven, eftersom en sådan korrigering förutsätter att det föreligger en risk för allmänna förluster för EUGFJ, medan den i själva verket grundar sig på resultatet av undersökningar på plats som genomförts i ett urval provinser som inte är representativt för den allmänna situationen. Ett sådant urval har enligt den grekiska regeringen, förutom att det är utomordentligt begränsat (en provins av totalt 52 stycken för apelsiner, och två provinser för persikor och nektariner), framför allt berört sådana producentorganisationer beträffande vilka de grekiska myndigheterna redan hade konstaterat problem och av vilka man följaktligen kunde befara större oegentligheter. Om kontrollerna däremot hade utförts i någon annan del av det nationella territoriet hade det kunnat konstateras att gemenskapslagstiftningen iakttogs helt och fullt.
53. Kommissionen har invänt att kontrollerna har utförts på ett fullständigt representativt urval. Beträffande persikor och nektariner har kontrollerna berört de producentorganisationer som företräder 95 procent av den totala produktionen av dessa frukter i Grekland och 93,5 procent av den ekonomiska ersättningen för återtaganden från marknaden. Beträffande citrusfrukter har kontrollerna omfattat ett territorium till vilket 74 procent av den av Republiken Grekland beviljade ekonomiska ersättningen gick. Vad därefter avser undersökningarnas påstådda brist på objektivitet har kommissionen svarat att dessa genomförts hos samtliga jordbruksföretag i de utvalda provinserna.
54. För min del skall jag endast erinra om att de uppgifter som kommissionen har lämnat (och som, vilket jag upprepar, inte har ifrågasatts av den grekiska regeringen) är identiska med de uppgifter som lämnades på grundval av en motsvarande finansiell korrigering på 10 procent för räkenskapsåret 1994. Domstolen svarade den grekiska regeringen, som med stöd av samma argument som dem som har åberopats i förevarande fall hade ifrågasatt denna korrigering, i den vid upprepade tillfällen nämnda domen av den 11 januari 2001, att det mot bakgrund av de siffror som kommissionen tillhandahållit inte skäligen kunde betvivlas att kontrollerna var representativa. Med hänsyn till vad jag har framfört om överensstämmelsen mellan situationerna i fråga, ser jag inte något skäl att frångå denna slutsats.
55. På samma sätt anser jag att den grekiska regeringens invändning om objektivitet och om den begränsade karaktären av urvalet undersökta jordbruksföretag saknar grund. Enligt min mening skulle det nämligen inte vara särskilt meningsfullt att utsträcka det geografiska området för kontrollen, eftersom frukt- och grönsaksodlingen och den ekonomiska ersättningen i samband med denna är av marginell karaktär i jordbruksföretagen i de övriga femtio respektive femtioen grekiska provinserna.
c) Oegentligheter i producentorganisationernas verksamhet
56. Vad avser anmärkningarna om oegentligheter i producentorganisationernas verksamhet har den grekiska regeringen invänt att den finansiella korrigeringen i fråga beror på en felaktig bedömning av de faktiska omständigheterna, och dessutom på maktmissbruk. Den nationella administrationen hade i själva verket gett alla nödvändiga instruktioner för att kontrollerna skulle kunna utföras korrekt och effektivt, och särskilt vad avser producentorganisationernas verksamhet och förfarandena för återtagande från marknaden och för gratisutdelning. I detta syfte hade man därför till och med upprättat ett dataregister över producentorganisationernas medlemmar för att bättre kunna kontrollera deras produktion och saluföring. Den grekiska regeringen har dessutom angett att dessa åtgärder har tillämpats från och med år 1994 och att de har förstärkts år 1995, vilket bekräftas av de förbättringar på alla nivåer som konstaterats vid de av kommissionen under sommaren 1995 genomförda inspektionerna.
57. Enligt min mening har kommissionen dock haft en lätt uppgift när den även i detta avseende svarat att de framsteg som den grekiska regeringen har framhållit och som faktiskt konstaterats under sommaren 1995 har börjat få effekt först från och med de finansiella korrigeringarna för det påföljande räkenskapsåret 1996, vilket är vad kommissionens inspektörer har konstaterat. Enligt min mening skall därför även denna anmärkning av den grekiska regeringen avvisas, eftersom förfarandet i förevarande fall avser ett beslut om betalning av utgifter för räkenskapsåret 1995.
d) Huruvida teknisk utrustning och interventionsfonder hos producentorganisationerna saknas
58. Slutligen har den grekiska regeringen, såsom har påpekats ovan, avvisat anmärkningen om bristen på teknisk utrustning och interventionsfonder hos producentorganisationerna, vilket kommissionen har ansett vara oförenligt med bestämmelserna i förordning nr 1035/72. Jag noterar emellertid att kommissionens motivering för räkenskapsåret 1995 är identisk med den motivering som lämnats för det föregående räkenskapsåret (i 1995 års sammanfattande rapport hänvisas just till 1994 års sammanfattande rapport), och att sökanderegeringen i samband härmed har gjort invändningar som fullt ut motsvarar de invändningar som gjordes, och som inte godtogs, i det ovannämnda målet C-247/98. Eftersom det inte har framkommit några nya uppgifter i förevarande fall finns det inte något skäl till att frångå den bedömning som domstolen gjorde i det ovannämnda föregående fallet, och att således nu för räkenskapsåret 1995 godta vad som inte har godtagits beträffande det föregående räkenskapsåret.
2. Gratisutdelningen av produkter som återtagits från marknaden
59. Vi kommer nu till Republiken Greklands argument beträffande den andra kategorin av finansiella korrigeringar inom sektorn för frukt och grönsaker, nämligen den som grundar sig på oegentligheter vid gratisutdelningen av produkter som återtagits från marknaden. Det måste dock uppmärksammas att några entydiga uppgifter om huruvida dessa finansiella korrigeringar har gjorts i samband med avslut av räkenskaperna för räkenskapsåret 1995 eller för det påföljande räkenskapsåret varken framgår av handlingarna i målet eller har framkommit vid den muntliga förhandlingen. Om man stannade vid det andra antagandet skulle Republiken Greklands anmärkning omedelbart falla, eftersom denna talan avser ogiltigförklaring av ett beslut som uteslutande berör räkenskapsåret 1995. Då det dock inte är uteslutet att man kan stanna för det andra antagandet, finner jag det lämpligt att undersöka sökanderegeringens ovannämnda argument i sak.
60. Vissa av de olika oegentligheter som framgår av 1995 års sammanfattande rapport avser gratisutdelningen av frukt och grönsaker som återtagits från marknaden och beror bland annat på att vissa stödmottagare inte uppfyller förutsättningarna enligt artikel 21 i förordning nr 1035/72. Jag skall här endast undersöka de oegentligheter som framkommit vid den gratisutdelning som kommit barnrika familjer och barn i skolor till del, då Republiken Greklands anmärkningar endast avser dessa oegentligheter.
61. Kommissionen har vad avser gratisutdelningen till barnrika familjer invänt att de grekiska myndigheterna har visat sig alltför generösa i sin tillämpning av ovannämnda artikel 21.1 a första strecksatsen. Även om denna bestämmelse syftar till att begränsa kretsen av mottagare av stödet i fråga till dem som har "rätt till försörjningsstöd, särskilt på grund av att de saknar nödvändiga möjligheter till försörjning", har gratisutdelning med stöd av den dåvarande lagstiftningen medgivits till förmån för alla familjer med många barn, det vill säga familjer med minst fyra barn (tre barn i fall av familjer med endast en förälder), oberoende av deras inkomstnivå.
62. Vad däremot avser barn i skolor har dessa erhållit gratis utdelning, utan att artikel 21.1 a sjätte strecksatsen i förordning nr 1035/72 har iakttagits. Enligt denna bestämmelse krävs, för att marknadsstörningar skall undvikas, att de utdelade kvantiteterna av frukt och grönsaker i det fallet inte ersätts utan utgör ett tillägg till de kvantiteter som skolorna normalt köper in. Kommissionen har i synnerhet invänt mot att den frukt som utdelades i skolorna huvudsakligen konsumerades i hemmen och inte på plats, eftersom skolorna endast i undantagsfall har några skolmatsalar. Frukten ersatte på så sätt den frukt som skolbarnens familjer i annat fall skulle ha köpt på marknaden.
a) Gratisutdelning till familjer med många barn: parternas argument och bedömningen av dessa
63. Republiken Grekland har besvarat kommissionens synpunkter i detta avseende och erinrat om två cirkulär från jordbruksministeriet, av den 18 januari respektive den 11 december 1996. Genom dessa cirkulär har en praxis som enligt ministeriet redan fanns kodifierats. I cirkulären tillåts att de gratis utdelade kvantiteterna reduceras till ett minimum, genom att de bland annat begränsas till personer som har ett intyg som styrker deras rätt till försörjningsstöd.
64. Kommissionen har emellertid ännu en gång invänt att de korrigeringar som de grekiska myndigheterna gjort år 1996 inte har någon inverkan på de utgifter beträffande vilka avslutet, för räkenskapsåret 1995, är föremål för det ifrågasatta beslutet. Kommissionen har därefter tillagt att den finansiella korrigeringen i förevarande fall även grundar sig på det faktum att kontrollerna som har utförts hos fyra föreningar för familjer med många barn har visat att frukten i vissa fall, som den grekiska regeringen för övrigt ansett vara helt enstaka fall, delats ut till familjer vars barn redan var vuxna, till och med hade egen familj eller i alla fall redan hade inträtt i yrkeslivet.
65. Jag tror inte att det, med hänsyn till vad som vid upprepade tillfällen har noterats ovan, är nödvändigt att återvända till kommissionens första anmärkning. Vad därefter avser de ovannämnda oegentligheterna, som konstaterats hos vissa föreningar för familjer med många barn, noterar jag att även om dessa oegentligheter, såsom den grekiska regeringen har hävdat, är enstaka fall, är den schablonmässiga korrigering på 10 procent som har gjorts under alla förhållanden berättigad, särskilt som den även, och snarare framför allt, grundar sig på att alla familjer med många barn erhållit gratis utdelning av frukt. Detta har den grekiska regeringen inte heller bestritt.
b) Gratis utdelning till barn i skolor: parternas argument och bedömningen av dessa
66. Den grekiska regeringen har i denna fråga anfört tre typer av resonemang för att bestrida rättsenligheten av den finansiella korrigering som avser interventioner i samband med gratisutdelning av frukt och grönsaker till barn i skolor. Framför allt har denna utdelning föredragits framför att frukten förstörs, det vill säga samma skäl som har föranlett gemenskapslagstiftaren att, genom antagande av förordning nr 2200/96, som har ersatt förordning nr 1035/72, avskaffa kriteriet "tillägg", som kommenterats utförligare ovan (punkt 62). För det andra är principen om "tillägg" svår att tillämpa i ett land som Grekland, där det finns mycket få skolmatsalar. Slutligen har de åtgärder som vidtagits år 1994 inom sektorn för frukt och grönsaker, såsom medlingsorganet har medgett i sin slutrapport, i betydande grad förbättrat systemet för kontroll av gemenskapsstöden, med positiva effekter som visats redan under år 1995.
67. Kommissionen har försvarat det överklagade beslutet och erinrat å ena sidan om den exakta ordalydelsen av artikel 21.1 a sjätte strecksatsen i förordning nr 1035/72, å andra sidan om att de grekiska myndigheterna vid de undersökningar som genomfördes i november 1996 fortfarande inte kunde ange klart vilka åtgärder som vidtagits för att säkerställa att bestämmelsen iakttogs.
68. Jag anser att jag även på denna punkt måste ansluta mig till kommissionens ställningstagande. Ordalydelsen av artikel 21.1 a sjätte strecksatsen i förordning nr 1035/72 är nämligen mycket tydlig, liksom även de skäl som åtminstone ända till dess att förordning nr 2200/96 trädde i kraft föranledde gemenskapslagstiftaren att föreskriva att principen om "tillägg" skulle iakttas. Hur diskutabelt det än må vara att förstöra frukt, framför allt i ett land som saknar skolmatsalar, måste jag framhålla att diskussionen i förevarande fall inte gäller frågan huruvida den ovannämnda bestämmelsen i förordning nr 1035/72 är berättigad, utan de grekiska myndigheternas åsidosättande av densamma. Vad därefter avser det faktum att förlikningsorganet har medgett att betydande förbättringar i kontrollsystemet införts år 1995, skall jag endast påpeka att nämnda organ i själva verket inte har uttalat sig om de oegentligheter som här är i fråga, utan om oegentligheter i samband med systemet för godkännande och producentorganisationernas verksamhet, som jag har granskat ovan.
C - De finansiella korrigeringarna inom sektorn för jordbruksgrödor
69. Den grekiska regeringen har därefter framfört olika anmärkningar beträffande dels den finansiella korrigeringen i samband med bristerna i det system för administration och kontroll av utgifterna för jordbruket som Grekland tillämpar, dels den finansiella korrigeringen avseende avdragen för förvaltningskostnader vid administrationen av gemenskapsstöden.
1. Bristerna i administrations- och kontrollsystemet
a) EUGFJ:s synpunkter
70. Av 1995 års sammanfattande rapport framgår att kommissionens kontroller avslöjade en rad luckor och brister i det integrerade systemet för administration och kontroll, som utförligt redovisats ovan (se punkt 28), vilka gör att systemet inte är förenligt med de skyldigheter som föreskrivs i förordningarna nr 729/70, 3508/92 och 3887/92. Dessa luckor och brister avser, enligt uppgifterna i 1995 års sammanfattande rapport, särskilt följande:
a) beträffande den administrativa kontrollen:
i) det interna kontrollsystemet. Det har nämligen konstaterats att det behöriga organet för utbetalning, det vill säga DIDAGEP, säkerställer en minimal tillsyn av jordbruksministeriets regionala förvaltningar, som i sin tur gör en otillräcklig kontroll av de agronomer som är ansvariga för den administrativa kontrollen och för kontrollen på plats och som arbetar vid de lokala kontoren, detta i synnerhet eftersom det är omöjligt för administrationen att få tillgång till det integrerade systemets databanker. I Alexandroupolis, som är en av de orter där kommissionen har utfört kontroller, har exempelvis jordbruksministeriets lokala förvaltning och agronomerna inte ens kunnat ange det antal kontroller på plats som har utförts år 1994.
ii) tillsynen av sammanslutningarna av jordbrukskooperativ (de så kallade JBK), som har mycket betydande befogenheter vad gäller administrationen av gemenskapsstöden. Den regionala administrationen kunde inte kontrollera deras verksamhet, bland annat eftersom den inte hade nödvändiga hjälpmedel, såsom en dator, för att få tillträde till JBK:s databanker.
iii) kontroller genom jämförelse av information som finns i stödansökningarna. Sådana kontroller har dessutom år 1994 utförts först efter utbetalningen av gemenskapsstöden.
b) beträffande kontrollerna på plats:
i) procentandelen av kontroller på plats och metoden som tillämpats för att utföra dessa kontroller. De lokala myndigheterna har exempelvis i Alexandroupolis inte kunnat förklara vilken metod som använts för att bestämma urvalet av de jordbruksföretag som skulle kontrolleras, medan en analys av kontrollrapporterna har visat att detta urval var otillfredsställande, och att man hade underlåtit att alls kontrollera ansökningar om vissa typer av odlingar. Det var otillfredsställande även på grund av frånvaron av en sådan preliminär riskanalys som krävs för att fastställa vilka ansökningar som skall omfattas av kontrollen "genom att tillse att de utvalda ansökningarna är representativa för de inlämnade stödansökningarna" (artikel 6.4 i förordning nr 3887/92).
ii) ökningen av det minimiantal kontroller som de grekiska myndigheterna utför på plats. EUGFJ hade med stöd av artikel 6.3 andra stycket i förordning nr 3887/92 begärt en ökning från 5 procent till 10 procent på grund av de otillräckliga framsteg i fråga om genomförandet av det integrerade systemet som konstaterats vid de år 1993 och år 1994 utförda kontrollerna. Detta antal hade endast uppnått 9,3 procent, och det har till och med konstaterats att tjänstemännen vid den regionala förvaltningen i Alexandroupolis inte ens hade underrättats om kravet på att öka detta antal.
iii) kvaliteten på rapporterna om utförda kontroller. Dessa dokument, som i vissa fall inte ens hade sammanställts, saknade ofta till och med uppgift om datum och om anledning till kontrollerna samt exakt information om resultaten av mätningarna av jordbruksskiftena eller om antalet uppmätta skiften.
71. I 1995 års sammanfattande rapport anges att vissa av dessa brister (särskilt de brister som avser de regionala förvaltningarnas övervakning av JBK, urvalet av jordbruksföretag som skall kontrolleras och rapporterna om utförda kontroller) avser sådana delar i det system för kontroll som omfattas av medlemsstaternas behörighet som inte endast är nödvändiga för en effektiv administration av stöden, utan även är omedelbart tillämpliga. Trots att den senaste fristen för genomförande av det integrerade systemet i sin helhet har uppskjutits till den 1 januari 1997, har det ansetts att dessa brister inte kan godtas. Det understryks vidare i 1995 års sammanfattande rapport att dessa brister inte begränsade sig till de regioner i vilka kommissionen hade gjort undersökningar, utan omfattade det nationella systemet i sin helhet.
72. I 1995 års sammanfattande rapport har det, för att minska de konstaterade oegentligheternas svårighetsgrad, tagits hänsyn till Greklands svårigheter och följande har härvid framhållits. År 1994, det vill säga det regleringsår som här är i fråga, befann sig genomförandet av det integrerade systemet ännu i ett övergångsstadium. Denna stat hade vid den tiden stått inför särskilda svårigheter, eftersom det ännu inte fanns något fastighetsregister. Kontrollerna på plats hade ändock visat att framsteg gjorts, genom att procentsatsen ökat från 5 procent till 9,3 procent, det vill säga till en procentsats som inte låg långt ifrån den tröskel på 10 procent som kommissionen eftersträvat. De konstaterade bristernas negativa inverkan minskades emellertid av det förhållandet att det i Grekland existerar en typ av kontroll, som kan sägas vara social, och som är följden av att stödansökningarna anslås i kommunens lokaler. Kommissionens kontroller slutligen hade inte visat på några betydande avvikelser.
73. Med hänsyn till samtliga dessa omständigheter, som för övrigt inte ifrågasatts av de grekiska myndigheterna, och till det faktum att det var omöjligt att med exakthet fastställa omfattningen av den skada som åsamkats, föreslogs det således i 1995 års sammanfattande rapport att en schablonmässig finansiell korrigering på 2 procent, som är den minsta procentandel av de procentandelar som anges i Belle-rapporten (se beträffande denna punkt 17 ovan), skulle göras. Medlingsorganet hade i sin slutrapport av den 25 februari 1999 godtagit detta förslag.
b) Parternas argument
74. Den grekiska regeringen har hävdat att den finansiella korrigeringen borde ha varit lägre än 2 procent, och att höjningen i själva verket grundats på en felaktig bedömning av de faktiska omständigheterna, och dessutom innebär att kommissionen har missbrukat sin befogenhet att företa skönsmässig bedömning. Till stöd för denna ståndpunkt har den grekiska regeringen åberopat följande argument.
75. Den grekiska regeringen anser framför allt, om jag har förstått dess ståndpunkt rätt, att den finansiella korrigeringen i samband med luckor och brister i det grekiska kontrollsystemet inte är berättigad, eftersom regleringsåret 1994/1995 var ett övergångsår. För detta år kunde det följaktligen inte krävas att Republiken Grekland redan skulle ha infört det integrerade systemet i sin helhet, särskilt som fristen för att göra detta var den 1 januari 1997.
76. Den grekiska regeringen har i andra hand åberopat en rad omständigheter i syfte att visa att det finns ett tillförlitligt kontrollsystem i Grekland. Den grekiska regeringen har särskilt framhållit följande. Urvalet av jordbruksföretag som skulle kontrolleras på plats hade för det berörda räkenskapsåret gjorts av jordbruksministeriets regionala förvaltningar på grundval av detaljerade instruktioner från den centrala förvaltningen, som fastställt riskkriterierna i enlighet med förordning nr 3887/92. Ett kontrollsystem där kontroll skedde genom jämförelse hade dock inrättats, även om det kännetecknats av brister (som emellertid berodde på det integrerade systemets komplexitet). Genom samarbetet mellan JBK och jordbruksministeriet hade det sistnämnda kunnat säkerställa en tillfredsställande tillsynsnivå.
77. Enligt Republiken Grekland borde slutligen en rad omständigheter ha fått kommissionen att bedöma de konstaterade bristerna mindre strängt. Dessa omständigheter är följande: de särskilda svårigheter som de grekiska myndigheterna på grund av speciella förhållanden, såsom ett stort antalet producenter (cirka 300 000), ställts inför, och ett på grund av den betydande uppdelningen ännu större antal redovisade jordbruksskiften, den under perioden i fråga ovannämnda frånvaron av ett fastighetsregister, ökningen av procentandelen kontroller på plats från 5 procent till 9,3 procent, vilket borde anses vara tillfredsställande, om de omständigheterna beaktades att ökningen ägde rum vid en tidpunkt då den ursprungligen föreskrivna procentandelen redan uppnåtts, att kommissionens kontroller inte hade visat på "betydande avvikelser" (vilket följer av 1995 års sammanfattande rapport), liksom de grekiska myndigheternas ansträngningar för att uppfylla såväl kraven enligt det integrerade systemet som kraven från de tjänstemän hos kommissionen som ansvarade för kontrollerna, vilka ansträngningar hade lett till en avsevärt förbättrad situation.
78. Kommissionen har först av allt svarat att den grekiska regeringens argument inför domstolen endast är en upprepning av de argument som medlingsorganet redan har granskat, och som detta organ inte funnit vara sådana att de kan motivera en negativ syn på förslaget om en finansiell korrigering på 2 procent. Vidare var enligt kommissionen det grekiska kontrollsystemets brister å andra sidan så många och av sådan art att de i sig rättfärdigade tillämpningen av en finansiell korrigering på 5 procent. Kommissionens tjänster har däremot begränsat den till 2 procent, med hänsyn just till det faktum att avslutet av utgifterna för räkenskapsåret 1995 emellertid hade visat på framsteg beträffande antalet kontroller på plats, och att det i praktiken inte hade konstaterats några avvikelser av betydelse vad gäller utbetalningen. Kommissionen har slutligen noterat att de finansiella korrigeringarna i fråga på intet sätt förklaras av att det integrerade systemet inte tillämpats, utan av bristerna som gör att det grekiska kontrollsystemet som sådant är otillförlitligt och av de nationella myndigheternas ineffektiva administration av gemenskapsstöden.
c) Bedömning
i) Inledning
79. Det kan inledningsvis erinras om vissa väsentliga delar i lagstiftningen på området. Det är framför allt välkänt att EUGFJ endast finansierar interventioner som har företagits i enlighet med gemenskapsreglerna inom ramen för den gemensamma organisationen av jordbruksmarknaderna, och att syftet med förfarandet för räkenskapsavslut just är att säkerställa att den finansiering som ställs till medlemsstaternas förfogande utnyttjas med iakttagande av gällande regler på området för den gemensamma organisationen av marknaderna.
80. Det förefaller för det andra vara ändamålsenligt att åter erinra om att medlemsstaterna enligt artikel 8.1 i förordning nr 729/70 åläggs att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att försäkra sig om att transaktioner som finansieras av EUGFJ verkligen äger rum och att de genomförs korrekt. I denna bestämmelse, som inom sektorn i fråga hänvisar till den välkända skyldigheten enligt artikel 5 i EG-fördraget (nu artikel 10 EG), anges enligt domstolens rättspraxis de principer som gemenskapen och medlemsstaterna skall följa vid genomförandet av sådana gemenskapsbeslut om intervention på jordbruksområdet som finansieras av EUGFJ och vid bekämpande av bedrägerier och oegentligheter i samband med dessa genomförandeåtgärder.
81. Det skall därefter erinras om att det ankommer på kommissionen att styrka att reglerna om den gemensamma organisationen av jordbruksmarknaderna har åsidosatts och att kommissionen, när den vägrar att belasta EUGFJ med vissa utgifter till följd av ett sådant åsidosättande, är skyldig att motivera beslutet i vilket frånvaron av eller bristerna i de kontroller som införts av den berörda medlemsstaten klandras. Emellertid "är kommissionen ... inte skyldig att på ett uttömmande sätt visa att de kontroller som medlemsstaterna har utfört är otillräckliga. Kommissionen behöver endast visa att det föreligger skäl för allvarligt och skäligt tvivel beträffande de utfärdade kontrollernas tillräcklighet". Denna lindring av beviskravet förklaras av att det är staten som har den bästa möjligheten att inhämta och granska de uppgifter som krävs för avslut av EUGFJ:s räkenskaper, och det är följaktligen staten som skall lämna det mest detaljerade och uttömmande beviset på att de egna kontrollerna verkligen har genomförts, eller att de egna uppgifterna är riktiga, och, i förekommande fall, på att kommissionens konstateranden är felaktiga. Det skall slutligen erinras om att enligt domstolens rättspraxis kan den medlemsstat vars kontroller kommissionen har funnit vara obefintliga eller otillräckliga inte vederlägga kommissionens konstateranden utan att stödja sina egna påståenden på omständigheter som visar att det föreligger ett tillförlitligt och funktionsdugligt kontrollsystem.
82. Sedan detta har framförts skall jag nu granska den grekiska regeringens ovan angivna argument.
ii) Huruvida kontrollsystemet uppvisar oegentligheter
83. Den grekiska regeringen har som ovan angivits framför allt invänt mot de finansiella korrigeringar som berott på brister i det grekiska integrerade systemet under en period före den 1 januari 1997. Det skall dock noteras att, såsom kommissionen har angett i förevarande fall och som även framgår klart av 1995 års sammanfattande rapport, har den finansiella korrigeringen som ålagts genom det överklagade beslutet på intet sätt grundats på det förhållandet att det integrerade systemet fortfarande är ofullständigt. Det är tvärtom de brister av allmän natur, som gör hela det grekiska kontrollsystemet otillförlitligt och som gör att de nationella myndigheternas administration av gemenskapsstöden är ineffektiv, som ligger till grund för den finansiella korrigeringen. Den grekiska regeringens invändningar på denna punkt kan därför inte godtas.
84. Frågan kan dock fortfarande ställas huruvida den finansiella korrigeringen på 2 procent inte är onödigt hård, mot bakgrund av de "blygsamma" oegentligheter som konstaterades då det integrerade systemet fortfarande befann sig i förberedelsestadiet. För att utesluta en sådan slutsats räcker det dock att notera att medlemsstaternas skyldighet att upprätta och administrera ett effektivt kontrollsystem för att förhindra och beivra oegentligheter inte följer av förordning nr 3508/92. Denna innefattar bestämmelser som enbart är avsedda att förstärka detta system. I väntan på att det integrerade systemet skall genomföras i sin helhet åligger det därför ändå medlemsstaterna att säkerställa att kontrollen av EUGFJ:s interventioner ligger på en lämplig nivå. Det skall som bekräftelse på detta erinras om att det enligt trettonde övervägandet i förordning nr 3887/92 om fastställande av tillämpningsföreskrifter för det integrerade administrations- och kontrollsystemet, och genom vilken fristen för genomförande av detta system i sin helhet ursprungligen fastställts till den 1 januari 1996, är "nödvändigt att kräva av medlemsstaterna att de under tiden beslutar om åtgärder på det nationella planet för att undvika brister i administration och kontroll" (min kursivering), medan det i artikel 17.1 i samma förordning föreskrivs att "[o]m delar av det integrerade systemet ännu inte är i tillämpning ..., skall varje medlemsstat vidta de administrativa åtgärder och kontrollåtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att villkoren för beviljande av de berörda stöden är uppfyllda" (min kursivering). Det är således visserligen riktigt att medlemsstaterna under perioden 1994-1995 inte var skyldiga att tillämpa det integrerade systemet i sin helhet, men det ankom dock redan under denna period på dem att med särskild uppmärksamhet se till att deras kontrollsystem åtminstone motsvarade en kvalitetsnivå som kunde säkerställa att gemenskapsreglerna om EUGFJ:s interventioner iakttogs. Den här aktuella korrigeringen är således berättigad just på grund av bristerna i det grekiska kontrollsystemet. Dessa brister förelåg alltjämt under åren 1994-1995 på såväl det allmänna som det lokala administrativa planet, och påverkade väsentliga delar av denna kontroll, eftersom de rörde jordbruksministeriets regionala förvaltningars tillsyn av JBK (som har en betydande roll i administrationen och utbetalningen av gemenskapsstöden), urvalet av jordbruksföretag som skall genomgå kontroll, samt de rapporter som grekiska tjänstemän sammanställer i fråga om dessa kontroller. Det faktum att kommissionen ännu under åren 1994-1995 tvingades konstatera ifrågavarande brister finner jag i detta sammanhang vara särskilt allvarligt.
85. Under dessa omständigheter anser jag således inte att den finansiella korrigeringen på 2 procent är överdrivet sträng. Jag erinrar om att denna procentsats är den lägsta av de schablonmässiga procentandelar som anges i Belle-rapporten och normalt tillämpas av kommissionen i fall av brister och oegentligheter av den typ som här har beskrivits.
iii) Kontrollsystemets påstådda tillförlitlighet
86. Trots att kommissionen har visat att det föreligger talrika brister i kontrollsystemet har den grekiska regeringen, såsom har framgått, hävdat att systemet är tillförlitligt. Jag noterar dock att de grekiska myndigheterna inte har kunnat visa att kommissionens iakttagelser är felaktiga och att de inte heller har ifrågasatt de faktiska slutsatser som kommissionens tjänstemän kommit fram till efter sina inspektioner i Grekland. Den grekiska regeringen, som således endast har gjort vissa påståenden utan att lämna domstolen något som helst konkret bevis (vilket den för övrigt inte heller hade gjort vid försöket till förlikning inför medlingsorganet), har inte fullgjort uppgiften, som dock åligger den, att "detaljerat och uttömmande" bevisa att kommissionens konstateranden är felaktiga.
iv) Förmildrande omständigheter
87. Vad avser de påstådda förmildrande omständigheterna och den grekiska regeringens beklagande att kommissionen inte, eller inte i tillräcklig grad, har beaktat dem, noterar jag endast att, såsom har framgått ovan (se punkt 72), dessa uttryckligen har angivits i 1995 års sammanfattande rapport och ligger till grund för fastställandet av de finansiella korrigeringarna enligt den lägsta schablonmässiga procentsatsen, på 2 procent, som, vilket står att läsa i Belle-rapporten, vanligen används just "om det uteslutande rör sig om vissa mindre viktiga brister i kontrollsystemet eller i verkställigheten av kontrollerna som inte är av väsentlig betydelse för att säkerställa att utgifterna var korrekta" (min kursivering).
88. Avslutningsvis anser jag att sökandens anmärkningar avseende de finansiella korrigeringar som beror på bristerna i det grekiska administrations- och kontrollsystemet inte skall godtas.
2. Avdragen för administrativa omkostnader i förvaltningen av stöden
89. I motiveringen till den finansiella korrigering som motsvarar JBK:s avdrag har i 1995 års sammanfattande rapport hänvisats till den utförliga redogörelsen i samma fråga i rapporten från föregående år. Det framgår av den sistnämnda rapporten att JBK i Grekland är obligatoriskt inblandade i administrationen och utbetalningen av kompensationsstöden för jordbruksgrödor, eftersom de ansvarar för databehandlingen av ansökningarna samt för verkställande av betalningarna till samtliga stödmottagare, vare sig de är medlemmar i JBK eller ej. Med stöd av ett nationellt avtal innehåller JBK cirka 2 procent av stödbeloppet för omkostnader, med åsidosättande av artiklarna 1.4 i förordning nr 729/70 och 15.3 i förordning nr 1765/92, i vilka det föreskrivs att stöden skall utbetalas till stödmottagarna fullt ut. Av tillägget till 1995 års sammanfattande rapport framgår att medlingsorganet har konstaterat att det redan haft tillfälle att granska samma fråga i tidigare förfaranden, och att det förevarande fallet inte innefattade någon ny omständighet.
90. Den grekiska regeringen anser att det överklagade beslutet har grundats på en felaktig bedömning av karaktären av de avdrag som JBK har gjort och har åberopat grunder, som är identiska med de grunder som domstolen inte har godtagit i sin vid upprepade tillfällen nämnda dom av den 11 januari 2001, med hänvisning till räkenskapsavslutet för räkenskapsåret 1994. Den grekiska regeringen har emellertid, som jag redan har påpekat, i förevarande fall inte kunnat påvisa några faktiska eller rättsliga omständigheter som är nya eller som skiljer sig från dem som domstolen redan har granskat i det ovannämnda målet. Jag finner således än en gång inget skäl till att frångå det resonemang som domstolen förde vid det tillfället, varför mitt förslag är att den grekiska regeringens anmärkningar skall avvisas även i detta avseende.
D - Huruvida kommissionen av tidsmässiga skäl saknar behörighet
91. Den sista grund för talan som den grekiska regeringen har framfört grundar sig på artikel 5.2 c femte stycket i förordning nr 729/70 i ändrad lydelse, i vilken såsom tidigare har framgått (se punkt 10) det bland annat föreskrivs följande: "En vägran att finansiera får inte inbegripa utgifter som betalats före de tjugofyra månader som föregick kommissionens skriftliga meddelande till den berörda medlemsstaten om resultaten av undersökningarna." Enligt den grekiska regeringen utgör det ifrågasatta beslutet ett åsidosättande av denna bestämmelse, eftersom det i beslutet har ålagts finansiella korrigeringar för utgifter som betalats mer än tjugofyra månader före det skriftliga meddelandet om resultaten av undersökningarna.
92. Kommissionen har emellertid, även om det endast skett i samband med dess replik, invänt att meddelandena i fråga regleras genom artikel 8.1 i förordning nr 1663/95, i vilken det har fastställts tillämpningsföreskrifter för den ovannämnda artikel 5 i förordning nr 729/70 (se punkt 14 ovan). Förordning nr 1663/95 är dock, enligt artikel 10 i förordningen, endast tillämplig från och med räkenskapsåret 1996 och kan således inte avse räkenskapsåret 1995, som det ifrågasatta beslutet avser. Kommissionen har i vart fall vad avser det sistnämnda räkenskapsåret erinrat om att den har skickat en skrivelse till de grekiska myndigheterna vilken innehöll resultaten av de undersökningar som kommissionen genomfört under januari månad 1996 och slutsatserna av dessa (skrivelse av den 8 juli 1996, nr VI/27548). Det angavs i denna skrivelse att de eventuella finansiella följderna av vad som framkommit genom undersökningarna skulle bedömas efter de grekiska myndigheternas svar. Av detta framgår att utgifterna som beaktats i det ifrågasatta beslutet har varit föremål för ett meddelande till de grekiska myndigheterna före utgången av de tjugofyra månader som föreskrivs i artikel 5.2 c femte stycket i förordning nr 729/70.
93. För att uppskatta huruvida den grekiska regeringens invändning är välgrundad skall det således inledningsvis undersökas huruvida en vägran att finansiera vid räkenskapsavslutet för räkenskapsåret 1995 omfattas av skyldigheterna enligt den ovannämnda artikel 5.2 c. Det skall i det avseendet erinras om att den aktuella ordalydelsen av denna bestämmelse infördes genom förordning nr 1287/95, vilken enligt artikel 2.1 i denna är tillämplig från och med räkenskapsåret 1996. I punkt 2 i sistnämnda artikel föreskrivs i sin tur att en vägran att bevilja finansiering enligt artikel 5.2 c inte får avse utgifter som har redovisats under ett räkenskapsår före den 16 oktober 1992, "dock utan att det påverkar tillämpningen av beslut om godkännande för budgetår som föregår ... ikraftträdande[t av förordning nr 1287/95]". Domstolen har vid tolkning av den sistnämnda meningen i en nyligen avkunnad dom fastslagit att förfarandet för tillämpning av finansiella korrigeringar enligt artikel 5 i förordning nr 729/70 även kan tillämpas på räkenskapsår som följer efter den 16 oktober 1992 (och naturligtvis på sådana som föregår räkenskapsåret 1996) som inte redan har varit föremål för ett beslut om avslut före ikraftträdandet av förordning nr 1287/95. Eftersom det ifrågasatta beslutet är daterat den 28 juli 1999 var kommissionen tvungen att för avslutet av räkenskaperna för räkenskapsåret 1995 tillämpa det förfarande som föreskrivs i artikel 5.2 c i förordning nr 729/70.
94. Kommissionen har för övrigt, som jag redan har erinrat om, invänt att närmare bestämmelser om de "skriftliga meddelandena" som här är i fråga återfinns i artikel 8 i förordning nr 1663/95 och med säkerhet endast gäller från och med räkenskapsåret 1996. Kommissionen har emellertid inte sagt något direkt om tillämpningen i förevarande fall av artikel 5.2 c i förordning nr 729/70, utan endast understrukit att den faktiskt har uppfyllt sina skyldigheter enligt denna bestämmelse i rätt tid. Kommissionen har naturligtvis inte heller tagit ställning till domstolens ovannämnda dom i detta avseende, eftersom denna dom avkunnades först senare. Av de kortfattade synpunkter som kommissionen har lämnat i detta avseende tror jag mig emellertid förstå att kommissionen inte har ifrågasatt ens den tidsmässiga räckvidden av meddelandeskyldigheten enligt den ovannämnda artikel 5.2 c, men anser att tillämpningsföreskrifterna för denna, såsom de fastställs i artikel 8.1 i förordning nr 1663/95, inte kan vara tillämpliga före räkenskapsåret 1996. Med andra ord gör sig skyldigheten att lämna ett skriftligt meddelande gällande före detta räkenskapsår, men tillämpningsföreskrifterna för denna behöver fram till dess inte överensstämma med de mer detaljerade kraven i artikel 8.1 i förordning nr 1663/95.
95. Detta resonemang härleder jag, som jag har sagt, endast indirekt ur kommissionens inlaga. Vare sig detta resonemang motsvarar svarandens verkliga övertygelse eller ej är det enligt min mening följdriktigt i den ovan angivna lagstiftningens komplicerade utveckling och framför allt förenligt med domstolens ovannämnda dom.
96. Om så är fallet, vilket jag tror, skall det fastställas huruvida kommissionen i förevarande fall har uppfyllt sin skyldighet att på det sätt som föreskrevs vid den aktuella tidpunkten meddela Republiken Grekland resultaten av de undersökningar som genomfördes för räkenskapsavslutet för räkenskapsåret 1995. Kommissionen har, som jag just erinrat om, i det avseendet åberopat sin egen skrivelse av den 8 juli 1996, i vilken den tog hänsyn till resultaten av de kontroller som utförts i januari 1996. Vid närmare påseende uppfyller denna skrivelse endast delvis informationsskyldigheten enligt artikel 5.2 c femte stycket i förordning nr 729/70, eftersom denna endast avser sektorn för frukt och grönsaker, men inte sektorn för jordbruksgrödor. I skrivelsen rapporteras vidare resultat från undersökningar som endast delvis avser de fall av oegentligheter som är av betydelse för räkenskapsavslutet för räkenskapsåret 1995, på samma sätt som det i skrivelsen åberopas oegentligheter, som endast delvis eller inte alls sammanfaller med de oegentligheter som har motiverat att de finansiella korrigeringarna i det i förevarande fall ifrågasatta beslutet har gjorts för sektorn för frukt och grönsaker (exempelvis nämns inte oegentligheter vid gratisutdelningen till barn i skolor).
97. Genom att uppmärksamt analysera handlingarna i målet, vilka tyvärr inte gör det lättare att företa en enkel och säker undersökning, upptäcker man för övrigt att det på den omtvistade punkten har förekommit en annan skriftväxling mellan de grekiska myndigheterna och kommissionen. Det kan exempelvis hänvisas till en skrivelse av den 8 mars 1996, som kan spåras i medlingsorganets slutrapport om sektorn för jordbruksgrödor (punkt 8), i vilken kommissionen har redogjort för skälen till förslaget om nedsättning med ett belopp som motsvarar de summor som JBK har innehållit vid utbetalningen av stöden till stödmottagarna. Kommissionen har, alltjämt vad avser sektorn för jordbruksgrödor, till sin inlaga fogat kopia av en skrivelse av den 24 juli 1995, nr VI/28405, genom vilken kommissionen till de grekiska myndigheterna hade överlämnat EUGFJ:s "detaljerade anmärkningar" om resultaten av de undersökningar som kommissionen genomfört i april 1995 i syfte att försäkra sig om att det grekiska systemet för administration och kontroll av gemenskapsstöden var korrekt.
98. Vad därefter avser sektorn för frukt och grönsaker har den grekiska regeringen till sin egen ansökan fogat kopia av en skrivelse från kommissionen av den 3 december 1995 (nr VI/74155), som innehåller en rad precisa synpunkter avseende såväl citrusfrukter som persikor och nektariner. Dessa synpunkter, som i stor utsträckning överensstämmer med de synpunkter som motiverade korrigeringarna i förevarande fall, innefattar även en rapport om resultaten av de undersökningar som kommissionen genomförde under augusti månad 1995. I den nämnda skrivelsen av den 3 december 1995 hänvisas dessutom till en tidigare skrivelse, av den 21 augusti 1995 (nr 31631), i vilken frågan om oegentligheter inom sektorn för frukt och grönsaker i allmänhet och för persikor och nektariner i synnerhet redan hade behandlats. I kommissionens meddelande nr VI/25315 av den 24 juni 1998, som bifogats svarandens inlaga, hänvisas det slutligen till kommissionens tidigare meddelanden, daterade den 3 juli (nr VI/26774) och den 6 augusti 1997 (nr VI/31822), dagen efter en rad undersökningar som genomförts i Grekland.
99. Det handlar visserligen om indirekta och ofullständiga uppgifter, vilka jag emellertid måste använda mig av, eftersom den tillgängliga dokumentationen är ofullständig. På grund av dessa uppgifter, liksom de klargöranden som lämnats under den muntliga förhandlingen samt de tillförlitliga slutsatser som kan dras enligt den praxis som vanligen följs i frågan, anser jag vid en samlad bedömning att skyldigheten enligt artikel 5.2 c i förordning nr 729/70, om än i de mest förenklade former som föreskrivs i bestämmelsen, med all sannolikhet i huvudsak har uppfyllts i förevarande fall, och att den grekiska regeringen därför inte har fog för sin anmärkning i denna fråga.
100. Jag anser sammanfattningsvis att inget av de argument som den grekiska regeringen har åberopat till stöd för en ogiltigförklaring av beslut 99/596 kan godtas och att förevarande talan därför skall ogillas.
IV - Rättegångskostnader
101. Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna om detta har yrkats. Eftersom kommissionen har yrkat att Republiken Grekland skall ersätta rättegångskostnaderna och mot bakgrund av vad jag just har anfört om utgången i målet, anser jag att yrkandet skall bifallas.
V - Förslag till avgörande
102. Mot bakgrund av ovanstående föreslår jag därför att domstolen skall fastställa följande:
1) Talan ogillas.
2) Republiken Grekland skall ersätta rättegångskostnaderna.