Talan väckt den 21 november 2014 – Italien mot kommissionen
(Mål T-770/14)
Rättegångsspråk: italienska
Parter
Sökande: Republiken Italien (ombud: advokaten P. Gentili och
G. Palmieri)
Svarande: Europeiska kommissionen
Yrkanden
Sökanden yrkar att tribunalen ska
ogiltigförklara meddelandet av den 11 september 2014 (ref: Ares (2014) 2 975 571) varigenom Europeiska kommissionen informerade Republiken Italien om att utbetalning av medel från Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) för det gränsöverskridande samarbetsprogrammet Italien-Malta 2007-2013 automatiskt kommer att upphöra, samt pröva målet i sak och fastställa att de kostnader och ansökningar om utbetalningar som gjorts i förevarande mål är stödberättigande.
Grunder och huvudargument
Till stöd för sin talan åberopar sökanden fyra grunder.
Första grunden: Bristande motivering enligt artikel 296 andra stycket FEUF.
Sökanden anser att genom att i det angripna beslutet mycket kärnfullt hävda att felaktigheten i titeln i ändringsbeslutet av den 31 december 2012 inte påverkade själva innehållet i beslutet eller genomförandet av programmet har kommissionen underlåtit att beakta relevansen av följande omständigheter: (i) regionens utgiftsbeslut skulle först kontrolleras av Revisionsrätten, (ii) fyra månader förflöt från det att rättelsen tillkännagavs till dess att den genomfördes utan att någon förklaring gavs, (iii) detta kunde i sin tur ge upphov till misstanke om att den rättelse som skulle göras var mer omfattande än en rättelse som enbart avser titeln i beslutet av den 31 december 2012, (iv) Revisionsrätten bekräftade att regionen agerade på ett korrekt sätt genom att avstå från att anta beslut om kostnader till dess att rättelsen officiellt tillkännagivits (28 mars 2013). Härigenom lät den även förstå att ett motsatt handlande skulle ha varit felaktigt.
Andra grunden: Underlåtelse att iaktta principen om partnerskap vad gäller förvaltning av strukturfonder, principen om samarbete mellan medlemsstaterna och Europeiska institutioner samt principen om respekt för medlemsstaternas konstitutionella identitet.
Sökanden hävdar härvid att kommissionen misslyckats med att samarbeta med medlemsstaten i syfte att göra det möjligt för nämnda stat att genomföra verksamhetsprogrammet på ett så effektivt sätt som möjligt och undvika att vissa poster underkänns och underlät att beakta de förfarandemässiga krav som sammanhänger med interna kontroller – i synnerhet de som genomförs av Revisionsrätten – som den aktuella staten var skyldig att underkasta sig.
Tredje grunden: Åsidosättande av artikel 96 c i rådets förordning (EG) nr 1083/2006 av den 11 juli 2006 om allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och Sammanhållningsfonden samt om upphävande av förordning (EG) nr 1260/1999.
Sökanden anför härvid att den situation som uppstått i förevarande fall utgjorde force majeure och hindrade att en ansökan om utbetalning lämnades in i samband med de projekt som påverkades av ändringsbeslutet. Kommissionens ursprungliga misstag när den delgav beslutet, det påföljande löftet om en snabb rättelse av enbart titeln, den påföljande tystanden under fyra månader som lät påskina att det förelåg fler och mer genomgripande misstag och felaktigheter som behövde rättas innebar ett oöverstigligt hinder för de nationella myndigheterna att genomföra förfarandet för förvaltning av projekten fram till stadiet för ansökan om utbetalning.
Fjärde grunden: Sökanden anser att proportionalitetsprincipen har åsidosatts.