62019CC0811
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
MICHAL BOBEK
4 päivänä maaliskuuta 2021 (
1
)
Yhdistetyt asiat C‑811/19 ja C‑840/19
Ministerul Public – Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție – Direcția Națională Anticorupție
vastaan
FQ,
GP,
HO ja
IN,
muuna osapuolena
JM
(Ennakkoratkaisupyyntö – Înalta Curte de Casație și Justiție (ylin tuomioistuin, Romania))
ja
Ministerul Public – Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție – Direcția Națională Anticorupție
vastaan
NC
(Ennakkoratkaisupyyntö – Înalta Curte de Casație și Justiție (ylin tuomioistuin, Romania))
Ennakkoratkaisupyyntö – Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaaminen – SEUT 325 artiklan 1 kohta – Korruptioon liittyvät rikosoikeudenkäynnit – Unionin varoista osittain rahoitetut hankkeet – Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään erikoistumisedellytyksestä korruptiotapauksia käsitteleville tuomarikollegioille – Perustuslakituomioistuimen ratkaisu, jossa määrätään erikoistumattomien kollegioiden antamien ratkaisujen tutkimisesta uudelleen ensimmäisessä oikeusasteessa – Oikeus oikeudenkäyntiin etukäteen laillisesti perustetussa tuomioistuimessa – Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan toinen kohta – Tuomioistuinten riippumattomuus – SEU 19 artiklan 1 kohdan toinen alakohta – Unionin oikeuden ensisijaisuus – Tuomareita koskeva kurinpitomenettely
I Johdanto
1.
Onko unionin oikeuden kanssa yhteensopiva sellainen kansallisen perustuslakituomioistuimen antama tuomio, jossa todetaan, että kansallinen ylin tuomioistuin ei ole noudattanut lakisääteistä velvollisuuttaan perustaa erikoistuneita kollegioita käsittelemään ensimmäisessä oikeusasteessa korruptiorikoksia ja joka johtaa unionin varojen hallinnointiin liittyvää korruptiota koskevien, jo ratkaistujen tapausten tutkimiseen uudelleen?
2.
Tästä on pohjimmiltaan kyse unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi saatetuissa nyt esillä olevissa asioissa. Näiden tosiseikkojen pohjalta ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii selvittämään, ovatko SEUT 325 artiklan 1 kohta samoin kuin SEU 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 47 artiklassa vahvistettu tuomioistuinten riippumattomuuden periaate esteenä tällaiselle perustuslakituomioistuimen ratkaisulle. Nyt käsiteltävissä asioissa tulee myös esille kysymys, kattaako perusoikeuskirjan 47 artiklan toinen kohta tuomareiden erikoistumista koskevan edellytyksen.
3.
Useat nyt käsiteltävissä asioissa esille tulevista kysymyksistä ovat päällekkäisiä niiden kanssa, joita on jo käsitelty samanaikaisesti yhdistetyissä asioissa C‑357/19 ja C‑547/19, Euro Box Promotion ym., joissa esitän erillisen ratkaisuehdotuksen samana päivänä. (
2
) Nyt käsiteltävissä asioissa on myös monia yhteneväisyyksiä (useiden) muiden ennakkoratkaisupyyntöjen kanssa, joita useat eri Romanian tuomioistuimet ovat esittäneet unionin tuomioistuimelle vuoden 2019 aikana ja joista esitin aiemmin (johtavan) ratkaisuehdotuksen Asociația Forumul Judecătorilor din România ym. (
3
) Siltä osin kuin nyt käsiteltävissä asioissa esille tulevia kysymyksiä on jo tarkasteltu mainituissa ratkaisuehdotuksissa, tukeudun niissä jo tekemääni arviointiin.
II Asiaa koskevat oikeussäännöt
A
Unionin oikeus
1. Unionin taloudellisten etujen suojaamista koskeva yleissopimus
4.
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta tehdyn yleissopimuksen (
4
) (jäljempänä yleissopimus) asiaa koskevat määräykset esitetään ratkaisuehdotuksen Euro Box Promotion 4 ja 5 kohdassa.
B
Romanian oikeus
1. Rikosprosessilaki
5.
Rikosprosessikoodeksista (Codul de procedură penală) annetun lain nro 135/2010 (jäljempänä rikosprosessilaki) 281 §:n, jonka otsikko on ”Ehdottomat pätemättömyysperusteet”, 1 momentin a kohdassa mainitaan perusteissa, jotka ”aiheuttavat aina mitätöimisen”, tuomarikollegioiden kokoonpanoa koskevien sääntöjen rikkominen.
6.
Rikosprosessilain 421 §:n, jonka otsikko on ”Muutoksenhakumenettelyssä käytettävissä olevat ratkaisut”, 2 momentin b kohdassa säädetään seuraavaa: ”Muutoksenhakua käsitellessään tuomioistuin tekee yhden seuraavista ratkaisuista:
– –
kumoaa ensimmäisessä oikeusasteessa annetun tuomion ja palauttaa asian tuomioistuimeen, jonka ratkaisu on kumottu sillä perusteella, johon jokin asianosaisista on vedonnut, että menettely kyseisessä tuomioistuimessa tapahtui kyseisen asianosaisen, jota joko ei ollut kutsuttu laillisesti saapumaan tuomioistuimeen tai joka, jos hänet oli kutsuttu laillisesti, ei kyennyt saapumaan paikalle eikä ilmoittamaan tuomioistuimelle tästä esteestä, poissa ollessa. Asia on myös palautettava tuomioistuimeen, jonka ratkaisu on kumottu, jos jokin ehdottomista pätemättömyysperusteista täyttyy, paitsi jos kyseinen tuomioistuin ei ole toimivaltainen, jolloin asia on siirrettävä toimivaltaiseen tuomioistuimeen.”
7.
Rikosprosessilain 426 §:n 1 momentti, 428 §:n 1 momentti ja 432 §:n 1 momentti toistetaan ratkaisuehdotuksen Euro Box Promotion 12–14 kohdassa.
2. Rikoslaki
8.
Rikoslaista 17.7.2009 annetun lain nro 286/2009 (Legea nr. 286/2009 privind Codul penal), sellaisena kuin se on muutettuna ja täydennettynä, 154 ja 155 §, jotka ovat vanhentumisaikojen osalta asian kannalta merkitykselliset säännökset, toistetaan ratkaisuehdotuksen Euro Box Promotion 15 ja 16 kohdassa.
3. Laki nro 78/2000
9.
Korruption estämisestä ja toteamisesta sekä siitä määrättävistä seuraamuksista annetun lain nro 78/2000 (Legea nr. 78/2000 pentru prevenirea, descoperirea și sancționarea faptelor de corupție, jäljempänä laki nro 78/2000) 5 §:n 1 momentissa säädetään, että ”tässä laissa rikoslain 289–292 §:ssä säädetyillä rikoksilla tarkoitetaan korruptiorikoksia, myös siinä tapauksessa, että niihin syyllistyvät rikoslain 308 §:ssä tarkoitetut henkilöt”.
10.
Lain nro 78/2000 29 §:ssä, sellaisena kuin se on muutettuna lailla nro 161/2003, säädetään, että ”tässä laissa säädetyistä rikoksista ensimmäisessä oikeusasteessa annettavia tuomioita varten perustetaan erikoistuneita kollegioita”.
4. Laki nro 304/2004
11.
Tuomioistuinlaitoksen organisaatiosta annetun lain nro 304/2004 (Legea nr. 304/2004 privind organizarea judiciară, jäljempänä laki nro 304/2004) (
5
) 19 §:n 3 momentissa säädetään, että ”Înalta Curte de Casație și Justițien [ylin tuomioistuin, Romania, jäljempänä ylin tuomioistuin] hallitus voi kunkin vuoden alussa – – hyväksyä erikoistuneiden kollegioiden perustamisen [ylimmän tuomioistuimen] jaostojen sisälle – –”.
5. Laki nro 303/2004
12.
Tuomareihin ja syyttäjiin sovellettavista säännöksistä annetun lain nro 303/2004 (Legea nr. 303/2004 privind statutul judecătorilor și procurorilor, jäljempänä laki nro 303/2004) (
6
) 99 §:n 1 momentin ș kohdan mukaan Curtea Constituționalăn (perustuslakituomioistuin, Romania) ratkaisujen noudattamatta jättäminen on kurinpitorikkomus.
III Tosiseikat, menettely kansallisessa tuomioistuimessa ja ennakkoratkaisukysymykset
A
Asia C‑811/19
13.
Ylimmän tuomioistuimen rikosasioita käsittelevän jaoston kolmesta tuomarista koostuva kollegio antoi 8.2.2018 rikostuomion, jolla vastaajat tuomittiin ensimmäisessä oikeusasteessa 2–8 vuoden vankeusrangaistuksiin rikoksista, myös korruptiosta (vaikutusvallan väärinkäyttö), rahanpesusta, asiakirjojen väärentämisestä ja korruptioon rinnastettavista rikoksista.
14.
Vastaajia vastaan nostetut syytteet liittyivät SC Compania de Apă Olt SA ‑nimisen yhtiön vuonna 2009 aloittamaan kolmea julkista hankintaa koskeneeseen sopimuksentekomenettelyyn, jonka kohteena oli useiden kuntien vesijohto- ja viemäriverkoston kunnostusta ja laajennusta koskeneiden urakoiden toteuttaminen. Julkiset hankinnat olivat osa hanketta, joka rahoitettiin pääosin (82 prosenttia) unionin varoista alakohtaisen toimintaohjelman ”Ympäristö” yhteydessä. Korruptiorikoksesta tuomiossa muun muassa todettiin, että ensimmäinen vastaaja, joka oli aiemmin toiminut pormestarin, parlamentin jäsenen ja ministerin tehtävissä, oli hyväksynyt yhtiön johtohenkilöltä lupauksen maksaa hänelle summan, joka vastasi 20:ta prosenttia kyseisten kolmen julkisen urakkasopimuksen kokonaisarvosta. Ensimmäinen vastaaja näin ollen vastaanotti tosiasiallisesti yhteensä 6200000 Romanian leuta (RON) (1500000 euroa) vastineeksi vaikutusvallan käyttämisestä tarjouskilpailun valintalautakunnan jäseniin SC Compania de Apă Olt SA:ssa, Consiliul Național pentru Soluționarea Contestațiilorin (kansallinen riitojenratkaisuneuvosto) virkamiehiin sekä ylioikeuden tuomareihin.
15.
Neljä viidestä vastaajasta (jäljempänä valittajat) ja Ministerul Public – Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție – Direcția Națională Anticorupție (ylimmän tuomioistuimen yhteydessä toimivan syyttäjänviraston yleinen syyttäjä – kansallinen korruption vastainen virasto, Romania, jäljempänä yleinen syyttäjä) valittivat 8.2.2018 annetusta tuomiosta ylimmän tuomioistuimen rikosasioita käsittelevän jaoston viidestä tuomarista koostuvaan kollegioon.
16.
Muutoksenhakumenettelyn vireillä ollessa Curtea Constituțională a României (jäljempänä perustuslakituomioistuin) antoi 3.7.2019 tuomion nro 417 (jäljempänä tuomio nro 417/2019). (
7
) Kyseisessä tuomiossa, joka annettiin edustajainhuoneen puheenjohtajan vireille paneman menettelyn yhteydessä, perustuslakituomioistuin totesi, että oli olemassa perustuslaillinen oikeudellinen ristiriita yhtäältä parlamentin ja toisaalta ylimmän tuomioistuimen välillä ja että tämä johtui siitä, että ylin tuomioistuin ei ollut perustanut erikoistuneita kollegioita käsittelemään ensimmäisessä asteessa korruptiorikoksia, toisin kuin lain nro 78/2000 29 §:n 1 momentissa edellytetään.
17.
Perustuslakituomioistuin katsoi, että erikoistumattoman kollegion asiassa antama ratkaisu johtaa tuomion kumoamiseen rikosprosessilain 281 §:n 1 momentin a kohdan nojalla. Viimeksi mainitussa säännöksessä säädetään nimenomaisesti, että tuomarikollegioiden kokoonpanoa koskevien säännösten rikkomisesta seuraa ratkaisun kumoaminen. Ylimmässä tuomioistuimessa käsiteltävät asiat, jotka sen kolmesta tuomarista koostuvat kollegiot olivat ratkaisseet ensimmäisessä oikeusasteessa ennen 23.1.2019 (jolloin erikoistuneet kollegiot perustettiin), on tutkittava uudelleen ensimmäisessä oikeusasteessa erikoistuneissa kollegioissa, sikäli kuin nämä tuomiot eivät ole tulleet lainvoimaisiksi, rikosprosessilain 421 §:n 2 momentin b kohdan mukaisesti.
18.
Tuomion nro 417/2019 julkistamisen jälkeen valittajat vaativat sen tunnustamista, että tuomio on luonteeltaan sitova ja että se tuottaa oikeusvaikutuksia pääasian oikeudenkäynnissä käsiteltävän valituksenalaisen tuomion osalta. He väittävät, että tuomion nro 417/2019 mukaan valituksenalainen tuomio on pätemätön. Kolmen tuomarin kollegio, joka antoi tuomion ensimmäisessä oikeusasteessa pääasian oikeudenkäynnissä, ei ollut erikoistunut korruptiorikoksiin.
19.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että perustuslakituomioistuimen tuomiolla nro 417/2019, jonka vaikutuksesta ylimmän tuomioistuimen rikosasioita käsittelevän jaoston kolmen tuomarin muodostamien kollegioiden ensimmäisessä oikeusasteessa tietyn ajanjakson aikana antamat tuomiot kumotaan, loukataan rikosseuraamusten tehokkuuden periaatetta unionin taloudellisia etuja vakavasti loukkaavan lainvastaisen toiminnan yhteydessä. Syynä tähän on se, että yhtäältä luodaan vaikutelma siitä, että teko jää rankaisematta, ja toisaalta syntyy systeeminen riski siitä, että teot jäävät rankaisematta vanhentumisen vuoksi, koska oikeudenkäynnit ovat monimutkaisia ja kestävät pitkään, kunnes uudelleentutkimisen perusteella annetaan lopullinen tuomio.
20.
Lisäksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että unionin oikeuteen sisältyvä tuomioistuinten riippumattomuuden periaate estää sen, että yleisten tuomioistuinlinjojen ulkopuolisen elimen antamalla tuomiolla otetaan käyttöön prosessuaalisia toimenpiteitä, joilla velvoitetaan tutkimaan jotkin asiat uudelleen ensimmäisessä oikeusasteessa ja asetetaan siten rikossyytteet kyseenalaiseksi ilman painavia perusteita. Ylimmän tuomioistuimen rikosasioita käsittelevän jaoston tuomareista, jotka ovat erikoistuneet rikosasioiden käsittelyyn, koostuvien kollegioiden kokoonpanon ei voida katsoa loukkaavan oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja oikeutta saattaa asiansa tuomioistuimen käsiteltäväksi. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo näin ollen, että unionin oikeus on esteenä sille, että perustuslakituomioistuimen kaltaisen elimen ratkaisulle, jolla poistetaan kansallisen tuomioistuimen toimivalta arvioida ensisijaisuuden periaatteen sovellettavuutta, annetaan sitovia oikeusvaikutuksia.
21.
Tässä tilanteessa Înalta Curte de Casație și Justiție päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko [SEU] 19 artiklan 1 kohtaa, [SEUT] 325 artiklan 1 kohtaa, rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY ja komission direktiivin 2006/70/EY kumoamisesta 20.5.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/849 [(EUVL 2015, L 141, s. 73)] 58 artiklaa ja unionin taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten torjunnasta rikosoikeudellisin keinoin 5.7.2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2017/1371 [(EUVL 2017, L 198, s. 29)], joka on laadittu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 26.7.1995 tehdyn yleissopimuksen nojalla, 4 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä lainkäyttövallan ulkopuolisen elimen [perustuslakituomioistuimen] ratkaisulle, jossa lausutaan prosessiväitteestä, joka koskee asian ratkaisevan kollegion mahdollista lainvastaista kokoonpanoa, kun otetaan huomioon [ylimmän tuomioistuimen] tuomareiden erikoistumisen periaate (josta ei säädetä Romanian perustuslaissa), ja jossa velvoitetaan tuomioistuin palauttamaan asiat, joihin on haettu muutosta (devolutiivisin vaikutuksin), tutkittaviksi uudelleen ensimmäisessä oikeusasteessa samassa tuomioistuimessa?
2)
Onko [SEU] 2 artiklaa ja [perusoikeuskirjan] 47 artiklan [toista kohtaa] tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että lainkäyttövallan ulkopuolinen elin toteaa ylimmän tuomioistuimen jaoston ratkaisun antavan kollegion kokoonpanon lainvastaiseksi (kollegio, joka koostuu toimessa olevista tuomarista, jotka täyttivät ylennyshetkellä muun muassa erikoistumista koskevan edellytyksen, jonka on täytyttävä, jotta tuomari voidaan ylentää ylimmän tuomioistuimen rikosasioita käsittelevään jaostoon)?
3)
Onko unionin oikeuden ensisijaisuutta tulkittava siten, että kansallinen tuomioistuin saa sen nojalla jättää soveltamatta perustuslakituomioistuimen päätöstä, jolla tulkitaan perustuslakia alemman tasoista oikeussääntöä, joka koskee [ylimmän tuomioistuimen] organisaatiota ja joka sisältyy korruption estämisestä ja toteamisesta sekä siitä määrättävistä seuraamuksista annettuun kansalliseen lainsäädäntöön ja jota tuomioistuin on vakiintuneesti tulkinnut samalla tavoin 16 vuoden ajan?
4)
Sisältääkö [perusoikeuskirjan] 47 artiklan nojalla periaate, joka koskee oikeutta saada asia käsitellyksi tuomioistuimessa, myös tuomioistuinten erikoistumisen ja erikoistuneiden kollegioiden perustamisen ylimpään tuomioistuimeen?”
B
Asia C‑840/19
22.
Entinen ministeri ja parlamentin jäsen tuomittiin 26.5.2017 annetulla rikostuomiolla neljän vuoden vankeusrangaistukseen unionin varoihin liittyneestä korruptiosta. Kyseisen tuomion antoi ylimmän tuomioistuimen kolmen tuomarin kollegio.
23.
Vastaaja lupasi vaikuttaa Iașin kaupungin (Romania) pormestariin sellaisen kolmannen osapuolen puolesta, joka toimii nyt syyttäjän todistajana pääasian oikeudenkäynnissä. Vastaajan oli tarkoitus suostutella pormestari allekirjoittamaan maantieliikenteen hallintaan liittyvää hanketta koskevat sopimus kolmannen osapuolen yrityksen kanssa ja myös varmistaa sopimuksen esteetön täytäntöönpano vastineeksi palkkiosta, joka oli 5 prosenttia kyseisen sopimuksen arvosta. Sopimuksen arvioitu arvo oli 69614309 RON (pois lukien arvonlisävero). Hanketta rahoitettiin unionin varoista aluekehitystä koskevan toimintaohjelman yhteydessä. Vastaajalle maksettiin tosiasiallisesti 3400000 RON:ta vastaava summa. Kyseisessä tuomiossa myös määrättiin vastaajalta takavarikoitavaksi 303118 RON:ta (noin 68000 euroa) ja 30000 euroa.
24.
Vastaaja ensimmäisessä oikeusasteessa (pääasian oikeudenkäynnissä ja jäljempänä valittaja) ja yleinen syyttäjä valittivat tästä tuomiosta ylimmän tuomioistuimen rikosjaoston viiden tuomarin kollegioon. Kyseinen kollegio hyväksyi valittajan tekemän valituksen osittain 28.6.2018 antamallaan tuomiolla ja kumosi 30000 euron määrän takavarikointia koskevan toimenpiteen mutta pysytti valittajalle määrätyn neljän vuoden vankeusrangaistuksen.
25.
Sen jälkeen, kun tämä tuomio oli tullut lainvoimaiseksi, julkaistiin perustuslakituomioistuimen tuomio nro 685/2018. (
8
) Kyseisessä tuomiossa perustuslakituomioistuin totesi, että oli olemassa yhtäältä parlamentin ja toisaalta ylimmän tuomioistuimen välinen perustuslaillinen ristiriita, joka johtui siitä, että ainoastaan neljä viiden tuomarin kollegion viidestä jäsenestä oli valittu arpomalla. Perustuslakituomioistuin totesi tämän toteamuksen vaikutuksista, että sen antamaa tuomiota nro 685/2018 sovelletaan myös lopullisiin tuomioihin siltä osin kuin ylimääräisiä muutoksenhakuja koskevat määräajat eivät ole asianosaisten osalta vielä päättyneet.
26.
Perustuslakituomioistuimen tuomion nro 685/2018 julkistamisen jälkeen sekä valittaja että yleinen syyttäjä vaativat 28.6.2018 annetun tuomion kumoamista ylimääräisessä muutoksenhaussa.
27.
Ylimmän tuomioistuimen viiden tuomarin kollegio hyväksyi 25.2.2019 ja 20.5.2019 annetuilla tuomioilla, joilla pantiin täytäntöön perustuslakituomioistuimen tuomio nro 685/2018, kumoamisvaatimuksen. Se kumosi 28.6.2018 annetun tuomion kokonaisuudessaan ja määräsi valittajan ja yleisen syyttäjän 26.5.2017 annetusta tuomiosta tekemien valitusten käsittelemisestä uudelleen.
28.
Kyseisten valitusten uudelleenkäsittelyn ollessa vireillä perustuslakituomioistuin antoi tuomion nro 417/2019. Kyseisen perustuslakituomioistuimen tuomion julkaisemisen jälkeen valittaja vaati sen tunnustamista, että tuomio on sitova ja että se tuottaa oikeusvaikutuksia 26.5.2017 annetun tuomion osalta, koska kyseisen tuomion antanut kolmen tuomarin kollegio ei ollut erikoistunut korruptiorikoksiin.
29.
Tässä tilanteessa Înalta Curte de Casație și Justiție päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko [SEU] 19 artiklan 1 kohtaa, [SEUT] 325 artiklan 1 kohtaa ja [direktiivin 2017/1371], joka on laadittu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 26.7.1995 tehdyn yleissopimuksen nojalla, 4 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä lainkäyttövallan ulkopuolisen elimen [perustuslakituomioistuimen] ratkaisulle, jossa velvoitetaan tutkimaan uudelleen tietyn ajanjakson aikana jo ratkaistut ja muutoksenhakuvaiheessa olevat korruptioasiat sillä perusteella, että ylimmässä tuomioistuimessa ei ollut tällaisiin asioihin erikoistuneita ratkaisukollegioita, vaikka tunnustetaan, että kollegioihin kuuluvat tuomarit ovat erikoistuneita tuomareita?
2)
Onko [SEU] 2 artiklaa ja [perusoikeuskirjan] 47 artiklan [toista kohtaa] tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että lainkäyttövallan ulkopuolinen elin toteaa ylimmän tuomioistuimen jaoston ratkaisun antavan kollegion kokoonpanon lainvastaiseksi (kollegio, joka koostuu toimessa olevista tuomarista, jotka täyttivät ylennyshetkellä muun muassa erikoistumista koskevan edellytyksen, jonka on täytyttävä, jotta tuomari voidaan ylentää ylimmän tuomioistuimen rikosasioita käsittelevään jaostoon)?
3)
Onko unionin oikeuden ensisijaisuutta tulkittava siten, että siinä sallitaan kansallisen tuomioistuimen jättävän soveltamatta perustuslakituomioistuimen päätöstä, joka on annettu ristiriitaa perustuslain kanssa koskevassa asiassa ja joka on kansallisen lainsäädännön nojalla sitova?”
C
Menettely unionin tuomioistuimessa
30.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyysi unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 105 artiklan 1 kohdan mukaisen nopeutetun menettelyn soveltamista sekä asiassa C‑811/19 että asiassa C‑840/19. Unionin tuomioistuimen presidentti hyväksyi nopeutettua menettelyä koskevan hakemuksen 28.11.2019 tekemällään päätöksellä asiassa C‑811/19 ja 16.12.2019 tekemällään päätöksellä asiassa C‑840/19. Unionin tuomioistuimen presidentin 26.2.2020 antamalla määräyksellä asiat yhdistettiin suullista käsittelyä ja tuomion antamista varten.
31.
Asiassa C‑811/19 kirjallisia huomautuksia esittivät ensimmäinen valittaja, yleinen syyttäjä, Puolan ja Romanian hallitukset sekä Euroopan komissio.
32.
Asiassa C‑840/19 kirjallisia huomautuksia esittivät valittaja, yleinen syyttäjä, Romanian ja Puolan hallitukset sekä komissio.
33.
Ensimmäinen valittaja asiassa C‑811/19, valittaja asiassa C‑840/19, yleinen syyttäjä, Romanian hallitus ja komissio vastasivat unionin tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin, joihin oli määrä vastata kirjallisesti.
IV Asian tarkastelu
34.
Tämän ratkaisuehdotuksen rakenne on seuraavanlainen. Ensiksi tarkastelen menettelyyn osallistuneiden osapuolten esittämiä väitteitä, joiden mukaan ennakkoratkaisukysymyksiä ei voida ottaa tutkittaviksi (A). Toiseksi esitän lyhyesti asiaa koskevat unionin oikeussäännöt ja yksilöin nyt käsiteltävissä asioissa sovellettavat asian kannalta merkitykselliset unionin säännökset (B). Kolmanneksi tarkastelen unionin tuomioistuimelle esitettyjen kysymysten asiasisältöä (C).
A
Ennakkoratkaisukysymysten tutkittavaksi ottaminen
1. Asia C‑811/19
35.
Puolan hallitus väittää, ettei asiassa C‑811/19 esitettyjä kysymyksiä voida ottaa tutkittaviksi. Kyseisen hallituksen mukaan ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei pyydä unionin oikeuden tulkintaa vaan itse asiassa kansallisen tuomioistuimen tuomion sisällön valvontaa. Ennakkoratkaisumenettelyssä ei ole unionin tuomioistuimen tehtävä valvoa kansallisten tuomioistuinten ratkaisujen sisältöä ja lausua siitä, ovatko kansalliset tuomioistuimet velvollisia noudattamaan muiden kansallisten tuomioistuinten ratkaisuja. Lisäksi Puolan hallitus väittää, että unionin tuomioistuimen vastaus ennakkoratkaisukysymyksiin ei ole tarpeen pääasian oikeudenkäynnissä kyseessä olevan riita-asian ratkaisemiseksi. Pääasian oikeudenkäynti koskee täysin jäsenvaltion sisäistä tilannetta, joka ei vaikuta mihinkään alaan, jolla unionilla on toimivaltaa. Lisäksi perusoikeuskirjaa sovelletaan vain silloin, kun jäsenvaltiot soveltavat unionin oikeutta, mistä ei ole kyse nyt käsiteltävässä asiassa.
36.
Puolan hallituksen väitteitä ei mielestäni voida hyväksyä.
37.
Ensinnäkin väitteet, joita se on esittänyt unionin toimivallan puuttumisesta lainkäytön järjestämisen alalla, koskevat unionin tuomioistuimen toimivaltaa eivätkä ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä. Joka tapauksessa unionilla ei todellakaan ole suoraa lainsäädäntövaltaa lainkäytön yleisen järjestämisen alalla. On kuitenkin myös selvää, että jäsenvaltiot ovat velvollisia noudattamaan muun muassa SEU 2 artiklan ja SEU 19 artiklan 1 kohdan sekä SEUT 325 artiklan 1 kohdan vaatimuksia samoin kuin perusoikeuskirjan 47 artiklaa, kun ne laativat säännöksiään ja hyväksyvät käytäntöjä, jotka vaikuttavat unionin oikeuden soveltamiseen ja täytäntöönpanoon jäsenvaltiossa. Tämä logiikka ei ole riippuvainen alasta. Se on ja, kun tarkastellaan oletusarvoiselle kansalliselle menettelylliselle itsemääräämisoikeudelle unionin oikeudessa asetettuja rajoja, se on aina ollut riippuvainen tapauksesta. Se voi koskea unionin oikeuden kansallisessa täytäntöönpanossa käytettävien kansallisten rakenteiden tai menettelyjen mitä tahansa osatekijää.
38.
Näin ollen riittää, kun todetaan, että ennakkoratkaisupyyntö koskee nimenomaisesti unionin oikeuden ja erityisesti SEU 2 artiklan ja SEU 19 artiklan 1 kohdan, SEUT 325 artiklan 1 kohdan, direktiivien 2015/849 ja 2017/1371 sekä perusoikeuskirjan 47 artiklan soveltamisalan tulkintaa, joten unionin tuomioistuin on toimivaltainen antamaan ratkaisun ennakkoratkaisupyynnöstä kokonaisuudessaan. (
9
)
39.
Toiseksi, kun tarkastellaan kysymystä siitä, onko unionin tuomioistuimen vastaus SEUT 267 artiklassa tarkoitetulla tavalla tarpeen ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle, jotta tämä voi antaa ratkaisun pääasian oikeudenkäynnissä, (
10
) on syytä huomauttaa, että kaikki asiassa C‑811/19 esitetyt ennakkoratkaisukysymykset liittyvät ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa vireillä olevien muutoksenhakujen tarkasteluun. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen selityksistä ilmenee, että sen ratkaiseminen, kumotaanko ensimmäisessä oikeusasteessa annettu tuomio ja palautetaanko asiat (ensimmäisen oikeusasteen) kolmen tuomarin kollegion käsiteltäviksi, riippuu unionin tuomioistuimen ennakkoratkaisukysymyksiin annettavasta vastauksesta. Näiden kysymysten tarkoituksena on juuri määrittää, onko perustuslakituomioistuimen ratkaisu, jossa määrätään asioiden uudelleen tutkimisesta, yhteensopiva muiden unionin oikeuden säännösten kanssa, joiden tulkintaa pyydetään (ensimmäinen, toinen ja kolmas kysymys), ja voidaanko tällaista ratkaisua jättää soveltamatta unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatteen nojalla (neljäs kysymys).
40.
Edellä esitetyn perusteella vaikuttaa siltä, että ennakkoratkaisukysymykset täyttävät SEUT 267 artiklassa tarkoitetun ”tarpeellisuuden” edellytyksen. Ne voidaan siten ottaa tutkittaviksi.
2. Asia C‑840/19
41.
Asiassa C‑840/19 esitettyjen ennakkoratkaisukysymysten tutkittavaksi ottamisesta Puolan hallitus esittää huomautuksia, jotka ovat olennaisin osin täysin samansisältöiset kuin sen asiassa C‑811/19 esittämät huomautukset.
42.
Valittaja väittää, ettei ennakkoratkaisupyyntö ole ”tarpeen” SEUT 267 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Ylimmän tuomioistuimen on pelkästään ratkaistava menettelyllinen kysymys, joka koostuu valituksenalaisen tuomion ehdottoman pätemättömyyden toteamisesta. Tämä kysymys ei edellytä unionin tuomioistuimen antamaa ennakkoratkaisua. Lisäksi valittaja väittää toisen kysymyksen yhteydessä, ettei se aiheuta ongelmaa pääasian oikeudenkäynnissä sovellettavan unionin oikeuden tulkinnan yhteydessä. Valittaja esittää samankaltaisia väitteitä kolmannesta kysymyksestä.
43.
Lisäksi valittaja katsoo, että ennakkoratkaisupyyntöön sisältyvät tosiseikat on esitetty väärin sisällyttämällä niihin osatekijöitä, jotka eivät kuulu pääasian oikeudenkäynnin asiakirja-aineistoon, jotta voitaisiin luoda yhteys unionin taloudellisiin etuihin sen varmistamiseksi, että ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamisen edellytykset täyttyvät. Eivät valittajaa vastaan nostetut syytteet eikä hänelle ensimmäisessä oikeusasteessa määrätty seuraamus liity nimenomaisesti unionin varoista rahoitettujen hankintasopimusten yhteydessä tapahtuneeseen korruptiorikokseen. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen käyttämät tiedot ovat peräisin toisesta rikosasiasta, jonka asianosainen hän ei ole. Samaan tapaan valittaja väittää ensimmäisestä kysymyksestä, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on toimittanut puutteellisia tietoja kansallisesta lainsäädäntökehyksestä. Valittajan mukaan myös perustuslakituomioistuinta ja sen tuomiota nro 417/2019 koskevat tiedot ovat puutteellisia ja osittain virheellisiä.
44.
Mikään väitteistä, joilla pyritään kiistämään ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamisen edellytykset, ei voi mielestäni menestyä.
45.
Ensinnäkin edellä tämän ratkaisuehdotuksen 37–40 kohdassa esitettyjä näkökohtia, jotka liittyvät sekä unionin tuomioistuimen toimivaltaan että unionin tuomioistuimen antamien vastausten SEUT 267 artiklassa tarkoitettuun ”tarpeellisuuteen” asiassa C‑811/19, voidaan soveltaa myös asiassa C‑840/40 esitettyihin, käytännössä samoihin väitteisiin.
46.
Toiseksi valittajan kysymysten tutkittavaksi ottamisen edellytyksistä esittämiä lisäväitteitä ei voida myöskään hyväksyä.
47.
Väitteiden ensimmäisestä ryhmästä on syytä muistuttaa, että SEUT 267 artiklassa tarkoitetussa menettelyssä, joka perustuu kansallisten tuomioistuinten ja unionin tuomioistuimen tehtävien selkeään jakoon, yksinomaan kansallinen tuomioistuin on toimivaltainen toteamaan pääasian tosiseikat ja arvioimaan niitä sekä tulkitsemaan ja soveltamaan kansallista lainsäädäntöä. Unionin tuomioistuimen tehtävänä ei ole selvittää niiden oikeudellisten seikkojen ja tosiseikkojen paikkansapitävyyttä, joiden määrittämisestä kansallinen tuomioistuin vastaa. (
11
) Lisäksi väitteistä, jotka koskevat nyt käsiteltävän asian ja unionin taloudellisten etujen välisen yhteyden puuttumista, on huomautettava, että ensimmäisen kysymyksen tarkoituksena on juuri määrittää, sovelletaanko SEUT 325 artiklan 1 kohtaa pääasian oikeudenkäynnissä kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa.
48.
Asiassa C‑840/19 esitetyt ennakkoratkaisukysymykset voidaan näin ollen ottaa tutkittavaksi.
B
Sovellettava unionin oikeus
49.
Unionin tuomioistuimessa nyt käsiteltävissä yhdistetyissä asioissa esittämillään kysymyksillä ylin tuomioistuin pyytää lähinnä tulkitsemaan SEU 2 artiklaa ja SEU 19 artiklan 1 kohtaa, perusoikeuskirjan 47 artiklaa, SEUT 325 artiklan 1 kohtaa sekä direktiivejä 2015/849 ja 2017/1371. Tarkastelen aluksi, mitkä näistä unionin oikeuden määräyksistä ja säännöksistä ovat merkityksellisiä nyt käsiteltävien asioiden kannalta.
1. SEU 2 artikla ja SEU 19 artiklan 1 kohta
50.
Kuten ratkaisuehdotuksessa AFJR (
12
) ja ratkaisuehdotuksessa Euro Box Promotion (
13
) todettiin, unionin tuomioistuimen nykyisen oikeuskäytännön mukaan SEU 19 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa voidaan soveltaa, jos kansallinen elin saattaa lausua tuomioistuimena kysymyksistä, jotka koskevat unionin oikeuden soveltamista tai tulkintaa. (
14
) On jokseenkin selvää, että ylin tuomioistuin, joka on lainkäyttöelin, jonka riippumattomuuteen nyt käsiteltävissä asioissa kyseessä oleva perustuslakituomioistuimen ratkaisu saattaa mahdollisesti vaikuttaa, on kansallinen lainkäyttöelin, jonka on lausuttava tuomioistuimena unionin oikeuden soveltamista tai tulkintaa koskevista kysymyksistä.
51.
Lisäksi, kun tarkastellaan SEU 2 artiklaa, johon viitataan sekä asiassa C‑811/19 että asiassa C‑840/19 esitetyssä toisessa kysymyksessä, tämän määräyksen tarkasteleminen erikseen ei vaikuta tarpeelliselta nyt käsiteltävissä asioissa. Oikeusvaltioperiaate yhtenä unionin perustana olevista arvoista turvataan takaamalla oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan ja perusoikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, joihin kuuluu erottamattomana osana tuomioistuinten riippumattomuuden periaate. (
15
) Perusoikeuskirjan 47 artikla ja SEU 19 artiklan 1 kohdan toinen alakohta ovat siten SEU 2 artiklassa vahvistetun oikeusvaltiota koskevan arvon kyseisen ulottuvuuden täsmällisempiä ilmauksia. (
16
)
2. Yhteistyö- ja seurantajärjestelmää koskeva päätös (ja perusoikeuskirja)
52.
Samaan tapaan kuin yhdistetyissä asioissa Euro Box Promotion ym. (C‑357/19 ja C‑547/19), nyt käsiteltävissä asioissa esitetyissä kahdessa ennakkoratkaisupyynnössä ei tule esille kysymyksiä, jotka koskisivat nimenomaisesti yhteistyötä ja Romanian edistymisen seurantaa koskevan järjestelmän perustamisesta tiettyjen arviointiperusteiden täyttämiseksi oikeuslaitoksen uudistamisen ja korruption torjunnan alalla 13.12.2006 tehtyä komission päätöstä 2006/928/EY (jäljempänä yhteistyö- ja seurantajärjestelmää koskeva päätös). (
17
) Yhteistyö- ja seurantajärjestelmää koskeva päätös on kuitenkin muodostanut perustan kaikille aiemmille tapauksille, joita on käsitelty ensimmäisessä tapausryhmässä (asiassa AFJR ja rinnakkaisessa asiassa Statul Român – Ministerul Finanțelor Publice (
18
)). Siihen vedotaan myös eräässä toisessa toiseen tapausryhmään kuuluvassa asiassa, nimittäin asiassa C‑379/19, DNA- Serviciul Teritorial Oradea, jossa esitän ratkaisuehdotuksen samana päivänä kuin nyt käsiteltävissä asioissa.
53.
Lukuun ottamatta ensimmäistä valittajaa asiassa C‑811/19, kaikki menettelyyn osallistuneet osapuolet, jotka vastasivat unionin tuomioistuimen esittämiin, kirjallisesti vastattaviin kysymyksiin, olivat yhtä mieltä siitä, että yhteistyö- ja seurantajärjestelmää koskevaa päätöstä, kun otetaan huomioon etenkin sen liitteessä olevat arviointiperusteet 1 ja 3, voidaan soveltaa nyt käsiteltävissä asioissa esille tuleviin korruption torjuntaa, oikeusvaltioperiaatetta ja tuomioistuinlaitoksen riippumattomuutta koskeviin kysymyksiin.
54.
Ratkaisuehdotuksessa Euro Box Promotion (
19
) yksityiskohtaisesti esittämistäni syistä, jotka pätevät täysin myös nyt käsiteltävissä asioissa – mukaan lukien se, että kyseessä oleva kansallinen säännös on kansallisen perustuslakituomioistuimen ratkaisu –, yhteistyö- ja seurantajärjestelmää koskevaa päätöstä voidaan soveltaa myös nyt käsiteltävissä asioissa. Perusoikeuskirjan 47 artiklaa voidaan myöskin soveltaa sen seikan perusteella, että yhteistyö- ja seurantajärjestelmää koskeva päätös johtaa sen soveltamiseen perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
3. SEUT 325 artiklan 1 kohta (ja perusoikeuskirja)
55.
SEUT 325 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltiot suojaavat unionin taloudellisia etuja petolliselta menettelyltä ja muulta laittomalta toiminnalta toimenpiteillä, joilla on ennalta ehkäisevä vaikutus ja jotka tarjoavat tehokkaan suojan jäsenvaltioissa. SEUT 325 artiklan 1 kohdan sovellettavuus edellyttää näin ollen, että kyseessä on petollinen menettely tai muu laiton toiminta, joka on omiaan vaikuttamaan unionin taloudellisiin etuihin. Tästä herää kysymys, onko näin nyt käsiteltävien asioiden perustana olevissa olosuhteissa.
56.
Mielestäni tähän kysymykseen on vastattava myöntävästi. Ensinnäkin SEUT 325 artiklan 1 kohtaa voidaan soveltaa unionin varoista rahoitettujen hankkeiden yhteydessä tehtyihin korruptiota koskeviin rikoksiin (a). Toiseksi se seikka, että pääasioiden oikeudenkäynneissä valittajia vastaan nostetut syytteet eivät koske rikoksia, joissa viitataan nimenomaisesti unionin taloudellisiin etuihin, ei ole merkityksellinen tässä suhteessa (b).
a) SEUT 325 artiklaa (ja yleissopimusta) sovelletaan unionin varoihin liittyvän korruption yhteydessä
57.
Vastauksissaan unionin tuomioistuimen hänelle esittämiin kysymyksiin ensimmäinen valittaja asiassa C‑811/19 väittää, ettei SEUT 325 artiklan 1 kohtaa voida soveltaa hänen tapaukseensa. Hänen mukaansa kaikki unionin varoista rahoitettuihin hankkeisiin liittyvät korruptiorikokset eivät vaikuta unionin taloudellisiin etuihin. SEUT 325 artiklan 1 kohdassa asetetaan velvoite määrätä rikosoikeudellisia seuraamuksia ainoastaan tapauksissa, joissa on kyse yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvasta vakavasta petollisesta menettelystä. Lisäksi ensimmäinen valittaja katsoo, ettei ole väitetty, että sopimuksentekomenettelyissä, joiden osalta hänet tuomittiin vaikutusvallan väärinkäytöstä, jätettiin suoraan tai välillisesti noudattamatta varojen osoittamista tai julkisia hankintoja koskevia säännöksiä. Ensimmäinen valittaja myös toteaa, että yleissopimusta ja sen pöytäkirjoja ei sovelleta, koska hänen tapaukseensa ei liity mitään rajat ylittävää tekijää, ja että häntä ei ole syytetty joko yleissopimuksen ensimmäisen pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvasta lahjuksen ottamisesta tai rahanpesusta yleissopimuksessa tarkoitetun törkeän petoksen yhteydessä.
58.
Valittaja asiassa C‑840/19, Romanian hallitus, yleinen syyttäjä ja komissio ovat unionin tuomioistuimen kysymyksiin antamissaan vastauksissa katsoneet, että SEUT 325 artiklan 1 kohta ja etenkin ilmaisu ”muu laiton toiminta” käsittää unionin varoista rahoitettuihin hankkeisiin tai sopimuksiin liittyvät korruptiorikokset.
59.
Olen täysin samaa mieltä. Ratkaisuehdotuksessa Euro Box Promotion (
20
) yksityiskohtaisesti esittämistäni syistä SEUT 325 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu muu laiton toiminta voi käsittää kaikki korruptiorikokset, jotka liittyvät unionin varojen käyttöön.
60.
Ensimmäisen valittajan asiassa C‑811/19 esittämät muut väitteet eivät vaikuta tässä yhteydessä merkityksellisiltä. Mikään ei ensinnäkään tue hänen toteamustaan, jonka mukaan SEUT 325 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvat ainoastaan yleissopimuksen piiriin kuuluvat törkeät petostapaukset. Pikemminkin päinvastoin, SEUT 325 artiklan 1 kohtaan sisältyvä ilmaus ”muulta laittomalta toiminnalta” vahvistaa kyseisen määräyksen laajemman soveltamisalan. (
21
)
61.
Toiseksi juuri kyseinen ilmaus ”muulta laittomalta toiminnalta” ei edellytä, kun kyse on unionin varoista rahoitettujen hankkeiden hallinnointiin tai myöntämiseen liittyvästä korruptiosta, sitä, että myös unionin varojen myöntämistä tai julkisia hankintoja koskevia unionin määräyksiä ja säännöksiä on täytynyt rikkoa. Kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin selittää molemmissa ennakkoratkaisupyynnöissä, ensimmäinen valittaja asiassa C‑811/19 samoin kuin valittaja asiassa C‑840/19 ovat kyseessä oleviin rikoksiin johtaneella menettelyllään saaneet merkittävän prosenttiosuuden (pääosin) unionin varoista rahoitettujen hankkeiden arvosta. Tätä taustaa vasten kyseessä olevat korruptiorikokset vahingoittavat unionin taloudellisia etuja, koska ne merkitsevät vakavaa puuttumista unionin varoista rahoitettujen hankkeiden lainmukaiseen myöntämiseen ja näin ollen tällaisten varojen asianmukaiseen jakamiseen ja käyttämiseen.
62.
Kolmanneksi SEUT 325 artiklan 1 kohdassa ei edellytetä rajat ylittävää yhteyttä, jotta kyseistä määräystä voidaan soveltaa. Neljänneksi on kansallisen tuomioistuimen asia varmistua siitä, kuuluvatko kyseessä olevat rikokset jonkin yleissopimuksen ja sen pöytäkirjan (korruptioon liittyvien rikosten osalta) määräyksen soveltamisalaan. Näiden välineiden sovellettavuudesta riippumatta kyseessä olevat rikokset, etenkin vaikutusvallan väärinkäyttö unionin varoista rahoitetun julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelyn yhteydessä, kuuluu itsessään SEUT 325 artiklan 1 kohtaan sisältyvään ilmaukseen ”muulta laittomalta toiminnalta” ja tästä samasta syystä unionin oikeuden soveltamisalaan.
b) Rikossyytteiden ja unionin taloudellisten etujen välinen yhteys
63.
Ensimmäinen valittaja asiassa C‑811/19 ja valittaja asiassa C‑840/19 ovat unionin tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin antamissaan vastauksissa esittäneet, että SEUT 325 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että rikosten ja unionin taloudellisten etujen välisen yhteyden on käytävä nimenomaisesti ilmi rikoksen määritelmästä. Ensimmäinen valittaja asiassa C‑811/19 väittää, että ainoastaan tällainen lähestymistapa voisi taata puolustautumisoikeudet. Valittaja asiassa C‑840/19 väittää, ettei häntä vastaan nostetuissa syytteissä eikä hänelle annetussa tuomiossa viitata nimenomaisesti unionin rahoittamia hankkeita koskevaan petolliseen menettelyyn. Vaikka Romanian oikeusjärjestyksessä on olemassa unionin taloudellisiin etuihin liittyviä rikoksia, valittajaa ei ole syytetty näistä rikoksista. (
22
)
64.
En voi yhtyä tähän näkemykseen.
65.
SEUT 325 artiklan 1 kohdan soveltamisalaa ei ensinnäkään voida rajata koskemaan kansallisessa oikeusjärjestyksessä käyttöön otettujen rikosten, joissa viitataan nimenomaisesti unionin taloudellisiin etuihin tai jopa unionin varoihin, tehokasta valvontaa. Tämä johtaisi siihen, että kyseisen unionin primaarioikeuden määräyksen soveltamisala olisi riippuvainen tiettyjen rikkomisten kansallisesta määritelmästä.
66.
Kuten komissio, Romanian hallitus ja yleinen syyttäjä ovat perustellusti huomauttaneet, sen, onko unionin taloudellisia etuja vahingoitettu vai ei, ei pitäisi olla riippuvainen tietyn rikoksen nimenomaisesta määritelmästä kansallisessa oikeudessa. Sitä on arvioitava laajemman tosiseikkojen muodostaman kehyksen perusteella. Kuten Romanian hallitus esittää, kansalliset taloudelliset edut ja unionin taloudelliset edut liittyvät nimittäin usein toisiinsa. Kansallisessa oikeudessa tavanomaisten rikosten ja unionin taloudellisia etuja nimenomaisesti koskevien rikosten välistä suhdetta ei voida rajata selkeästi silloin, kun varoja hallinnoi sama elin ja ne nivoutuvat toisiinsa eri yhteisrahoitetuissa hankkeissa.
67.
Toiseksi, kun tarkastellaan puolustautumisoikeuksien kunnioittamista koskevaa vaatimusta, en ymmärrä, miten se, että SEUT 325 artiklan 1 kohtaa voitaisiin soveltaa, merkitsisi (automaattisesti) puolustautumisoikeuksien loukkaamista.
68.
Kolmanneksi ja viimeiseksi muistutan, että jos todetaan, että SEUT 325 artiklan 1 kohtaa ja mahdollisesti myös yleissopimuksen 2 artiklan 1 kohtaa sekä mahdollisesti sen pöytäkirjan 2 artiklan 1 kohtaa voidaan soveltaa nyt käsiteltävissä asioissa, tästä seuraa suoraan, että myös perusoikeuskirjaa voidaan soveltaa. Koska pääasioiden oikeudenkäynneissä vastaajia koskevat rangaistukset ja (jo päättyneet tai edelleen vireillä olevat) rikosoikeudenkäynnit merkitsevät SEUT 325 artiklan 1 kohdan ja, jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen selvityksistä muuta johdu, yleissopimuksen ja sen pöytäkirjan soveltamista, perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdan mukaisesti perusoikeuskirjaa voidaan soveltaa nyt käsiteltävissä asioissa. (
23
)
4. Direktiivit 2015/849 ja 2017/1371
69.
Ensimmäisessä kysymyksessä sekä asiassa C‑811/19 että asiassa C‑840/19 viitataan direktiivin 2017/1371 4 artiklaan mahdollisesti sovellettavina unionin oikeussääntöinä. Lisäksi ensimmäisessä kysymyksessä asiassa C‑811/19 viitataan myös direktiivin 2015/849 58 artiklaan.
70.
Vastauksissaan unionin tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin muut osapuolet ovat esittäneet erilaisia näkemyksiä direktiivien 2015/849 ja 2017/1371 sovellettavuudesta. Kuten Romanian hallitus huomauttaa, unionin tuomioistuimelle toimitettujen tietojen perusteella pääasioiden oikeudenkäynneissä syytteiden nostamiseen johtaneet tosiseikat kuitenkin edeltävät kummankin direktiivin voimaantuloa. Näin ollen vaikuttaa siltä, ettei kumpaakaan direktiiviä voida soveltaa molemmissa asioissa kyseessä oleviin olosuhteisiin.
5. Välipäätelmä
71.
Yhteenvetona on todettava, että yhteistyö- ja seurantajärjestelmää koskeva päätös ja SEUT 325 artiklan 1 kohta, yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan toisen kohdan kanssa, samoin kuin – jollei kansallisen tuomioistuimen selvityksistä muuta johdu – yleissopimus ja sen pöytäkirja ovat merkityksellisiä sekä asian C‑811/19 että asian C‑840/19 kannalta.
72.
SEU 19 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa ja SEU 2 artiklaa voidaan myös soveltaa nyt käsiteltävissä asioissa. On kuitenkin vaikea nähdä, mitä sellaista lisäsisältöä tai ‑selvyyttä kyseiset määräykset toisivat nyt käsiteltäviin asioihin, joka ei jo sisälly edellä mainittuihin täsmällisempiin määräyksiin ja säännöksiin. (
24
) Tästä syystä perusoikeuskirjan 47 artiklan toista kohtaa pidetään asian kannalta merkityksellisenä oikeudellisena kehyksenä, koska sekä yhteistyö- ja seurantajärjestelmää koskevan päätöksen että SEUT 325 artiklan 1 kohdan soveltaminen johtaa perusoikeuskirjan sovellettavuuteen.
C
Tarkastelu
73.
Nyt käsiteltävissä asioissa esitettyjen ennakkoratkaisukysymysten tarkastelemiseksi esitän aluksi lyhyesti asiaa koskevat kansalliset oikeussäännöt (1). Toiseksi käsittelen asioissa C‑811/19 ja C‑840/19 esitettyä toista kysymystä sekä asiassa C‑811/19 esitettyä neljättä kysymystä, jotka koskevat perusoikeuskirjan 47 artiklan tulkintaa. Tarkastelen etenkin sitä, edellytetäänkö kyseisessä määräyksessä tuomareiden erikoistumista (2). Kolmanneksi tutkin molemmissa asioissa esitetyn ensimmäisen kysymyksen, jota lähestyn ensisijaisesti SEUT 325 artiklan 1 kohdan näkökulmasta (3), ennen kuin tarkastelen lyhyesti tuomioistuinten riippumattomuuden periaatetta (4). Lopuksi käsittelen unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatetta ja vastaan näin molemmissa asioissa esitettyyn kolmanteen kysymykseen (5).
1. Asiaa koskevat kansalliset oikeussäännöt
74.
Lain nro 78/2000 29 §:ssä, sellaisena kuin se on muutettuna lailla nro 161/2003, säädetään, että kyseisessä laissa säädetyistä korruptiorikoksista ensimmäisessä oikeusasteessa annettavia tuomioita varten perustetaan erikoistuneita kollegioita. Vaikuttaa siltä, ettei ylin tuomioistuin perustanut tällaisia kollegioita ennen sen tuomarineuvoston 23.1.2019 tekemää päätöstä nro 14 (jäljempänä päätös nro 14/2019).
75.
Asiassa C‑840/19 ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan laissa nro 78/2000 säädettyjä rikoksia ensimmäisessä oikeusasteessa käsittelevien tuomarikollegioiden kokoonpanoa koskevasta ylimmän tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että kaikki ylimmän tuomioistuimen rikosjaoston tuomarit ovat toimivaltaisia käsittelemään ensimmäisessä oikeusasteessa kaikkia kyseisen tuomioistuimen toimivaltaan kuuluvia asioita. (
25
) Näin ollen ja lain nro 304/2004 19 §:n 3 momenttia ja lain nro 78/2000 29 §:ää koskevan tulkintansa perusteella – ottaen myös huomioon Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännön – ylin tuomioistuin on todennut perusteettomiksi perusteet, jotka koskevat kolmen tuomarin kollegioiden lainvastaista kokoonpanoa ja perustuvat erikoistumisedellytykseen. Ehdotonta pätemättömyyttä koskevaa seuraamusta ei siten ollut tarpeen soveltaa.
76.
Päätöksessään nro 14/2019 ylimmän tuomioistuimen tuomarineuvosto totesi, että kaikki rikosasioita käsittelevät ylimmän tuomioistuimen kollegiot olivat korruptiorikoksia käsitteleviä erikoistuneita kollegioita, joten kaikki kyseisen tuomioistuimen kolmen tuomarin kollegiot jatkaisivat toimintaansa erikoistuneina kollegioina lain nro 78/2000 29 §:n 1 momentin mukaisesti.
77.
Edustajainhuoneen puhemiehen nostaman kanteen seurauksena perustuslakituomioistuin totesi tuomiossaan nro 417/2019, että yhtäältä parlamentin ja toisaalta ylimmän tuomioistuimen välillä oli perustuslaillinen oikeudellinen ristiriita. Tämä ristiriita johtui siitä, ettei ylin tuomioistuin ollut perustanut erikoistuneita kollegioita käsittelemään korruptiorikoksia ensimmäisessä oikeusasteessa, toisin kuin lain nro 78/2000 29 §:n 1 momentissa, sellaisena kuin se on muutettuna lailla nro 161/2003, säädettiin. Kieltäytyessään perustamasta erikoistuneita kollegioita ylin tuomioistuin jätti noudattamatta velvollisuuttaan kunnioittaa lakia ja rikkoi näin oikeusvaltioperiaatetta ja perustuslain lojaalista noudattamista koskevia vaatimuksia, mikä merkitsi puuttumista Romanian parlamentin institutionaaliseen tehtävään lainsäätäjänä. Perustuslakituomioistuin myös katsoi, että tämä kieltäytyminen rikkoi oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin koskevia Romanian perustuslain säännöksiä, kun kyse on oikeudesta lailla perustettuun tuomioistuimeen. (
26
)
78.
Tuomion nro 417/2019 tuomiolauselmassa todettiin, että ylimmässä tuomioistuimessa vireillä olevat asiat, jotka oli ratkaistu ensimmäisessä oikeusasteessa ennen ylimmän tuomioistuimen tuomarineuvoston päätöksen nro 14/2019 tekemistä ja joissa ei ollut vielä annettu lopullista tuomiota, oli tutkittava uudelleen rikosprosessilain 421 §:n 2 momentin b kohdan nojalla erikoistuneissa kollegioissa, jotka on perustettu lain nro 78/2000 29 §:n 1 momentin mukaisesti.
79.
Perustuslakituomioistuin totesi, että asian ratkaiseminen kokoonpanossa, joka ei ole erikoistunut, jos toimivalta asiassa kuuluu erikoistuneelle kollegiolle, johtaisi annetun ratkaisun ehdottomaan pätemättömyyteen. Rikosprosessilain 281 §:n 1 momentin a kohdan mukaan tuomarikollegioiden kokoonpanoa koskevien sääntöjen rikkominen johtaa ratkaisun ehdottomaan pätemättömyyteen. (
27
)
80.
Perustuslakituomioistuin myös katsoi, että ylimmän tuomioistuimen tuomareiden erikoistumisesta korruptiorikoksiin ei säädetty missään säännöksessä ja että ylin tuomioistuin oli velvollinen määrittämään tuomareiden tai ainakin osan heistä erikoisalan. Mahdollisuutta pitää kaikkia tuomareita ”erikoistuneita” heidän koulutuksensa ja asiantuntemuksensa huomioon ottaen ei suljettu pois, mutta perustuslakituomioistuin totesi, että tuomareiden erikoistuminen olisi kuitenkin määritettävä. Näin ollen, vaikka kaikkien ylimmän tuomioistuimen tuomareiden voitaisiin katsoa erikoistuneen laissa nro 78/2000 säädettyihin rikoksiin ja olevan kelpoisia toimimaan erikoistuneissa kollegioissa, koska heillä on vaadittava ammatillinen asiantuntemus, tämä ei tarkoita, että kaikki näiden tuomareiden muodostamat kollegiot ovat toimivaltaisia käsittelemään kyseisiä rikoksia. Se, että kaikki tuomarit ovat erikoistuneita, tarkoittaa yksinkertaisesti sitä, että kun tällaisia kollegioita nimitetään, heidät kaikki voidaan ottaa huomioon tuomareita valittaessa.
81.
Ylimmän tuomioistuimen tuomarineuvoston päätöksen nro 14/2019 tekemisen jälkeisestä tilanteesta perustuslakituomioistuin kuitenkin huomautti, että vaikka kollegioiden erikoistumista ei ollutkaan määritetty avoimesti kyseisessä päätöksessä, sen tekemisen jälkeen perustuslakia ei ollut enää rikottu. Siten päätöksen nro 14/2019 jälkeisen ajanjakson osalta laissa säädetty tavoite oli saavutettu eikä perustuslakia enää rikottu. (
28
)
82.
Menettelyllisten seuraamustensa kannalta perustuslakituomioistuimen tuomio nro 417/2019 tarkoittaa sitä, että kaikki korruptiota koskevat asiat, jotka on ratkaistu ennen lain nro 78/2000 erikoistumissäännön voimaantuloa (vuonna 2003) ja päätöksen nro 14/2019 tekemistä (vuonna 2019) ensimmäisessä oikeusasteessa ylimmän tuomioistuimen kolmen tuomarin kollegioissa ja jotka eivät ole vielä tulleet lopullisiksi, on tutkittava uudelleen ensimmäisessä oikeusasteessa. Päätöksen nro 14/2019, jossa määritettiin, että kaikki ylimmän tuomioistuimen rikosasioita käsittelevät kollegiot ovat korruptioon erikoistuneita kollegioita, jälkeen kaikki ylimmän tuomioistuimen kolmen tuomarin kollegiot jatkaisivat kuitenkin toimintaansa erikoistuneina kollegioina lain nro 78/2000 29 §:n 1 momentin mukaisesti perustuslakituomioistuimen tuomion 417/2019 antamisen jälkeen.
83.
Yhteenvetona on todettava, että olettaen, että ymmärsin kansallisen asiayhteyden oikein, asiassa vaikuttaa olevan pohjimmiltaan kyse muodollisen nimeämisen puuttumisesta. Sen jälkeen, kun ylin tuomioistuin oli muodollisesti määrittänyt, että kaikki sen rikosasioita käsittelevät kollegiot ovat korruptioon erikoistuneita kollegioita, samoista kollegioista täsmälleen samassa kokoonpanossa tuli kuitenkin lainmukaisesti muodostettuja.
2. Tuomareiden erikoistuminen ja oikeus etukäteen laillisesti perustettuun tuomioistuimeen
84.
Asiassa C‑811/19 ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee neljännellä kysymyksellään, käsittääkö perusoikeuskirjan 47 artikla vaatimuksen tuomareiden erikoistumisesta ja erikoistuneiden kollegioiden perustamisesta ylimmän tuomioistuimen kaltaiseen ylimmän oikeusasteen tuomioistuimeen. Asioissa C‑811/19 ja C‑840/19 esitetyissä toisissa kysymyksissä tiedustellaan lähinnä, onko perusoikeuskirjan 47 artiklan toista kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä perustuslakituomioistuimen tuomiolle nro 417/2019.
85.
Näissä kysymyksissä on kaksi erillistä tasoa. Ensinnäkin kuuluuko tuomareiden erikoistuminen perusoikeuskirjan 47 artiklan (itsenäisiin) vaatimuksiin, joiden noudattamatta jättäminen merkitsisi unionin oikeuden rikkomista? Toiseksi olisiko perusoikeuskirjan 47 artikla esteenä tuomioistuimen ratkaisun lainvastaiseksi toteamiselle sillä perusteella, ettei tuomareiden erikoistumista edellyttävää kansallista säännöstä noudatettu, minkä yhteydessä nousee mahdollisesti esiin kysymyksiä oikeuteen määritellä kansallisella tasolla, mikä on ”tuomioistuin, joka on etukäteen laillisesti perustettu”.
86.
Mielestäni kumpaankin kysymykseen on vastattava kieltävästi. Jotta voin selittää, miksi asia on mielestäni näin, on ensin tarpeen tarkastella, mitä tarkasti ottaen ovat perusoikeuskirjan 47 artiklan toisesta kohdasta johtuvat vaatimukset (a). Sen jälkeen arvioin, onko kyseistä määräystä tulkittava siten, että se on esteenä kyseiselle perustuslakituomioistuimen tuomiolle (b).
a) Unionin oikeudessa asetetut vaatimukset
87.
Ensinnäkään unionin oikeuteen ei nähdäkseni sisälly tuomareiden tai tuomarikollegioiden erikoistumisvaatimusta, jota perusoikeuskirjan 47 artikla voisi ilmentää, olipa kyse sitten korruptiota koskevista asioista, unionin taloudellisten etujen suojaamisesta tai muista unionin oikeuden aloista.
88.
Olisi tietenkin pidettävä kiinni siitä, että osoitettu oikeudellinen pätevyys ja kelpoisuus ovat osa tuomarinimitysten välttämättömiä vaatimuksia. Näiden vaatimusten täyttymättä jääminen saattaisi johtaa ongelmiin tuomioistuimen puolueettomuuden ja riippumattomuuden kannalta. On totta, että teknisesti ottaen epäpätevä tuomari voi edelleen olla riippumaton, joissain tapauksissa jopa erittäin riippumaton. Voidaan kuitenkin edelleen kohtuudella olettaa, etteivät epäpätevät tuomarit ole ihanteellisia tuomioistuimen riippumattomuuden puolustamiseksi ja säilyttämiseksi pitkällä aikavälillä.
89.
Tuomareiden erikoistumista koskevat jäsenvaltioiden käytännöt vaikuttavat olevan huomiota herättävän kirjavia. Useissa jäsenvaltioissa tuomareiden erikoistumisaste on nimittäin varsin korkea. Toisissa taas näin ei ole. Lisäksi tätä koskevat säännöt saattavat vaihdella saman oikeusjärjestyksen sisälläkin: usein on niin, että mitä ylemmäs asia etenee tuomioistuinhierarkiassa, sitä vähemmän erikoistumista todennäköisesti on. Tästä huolimatta tietyissä järjestelmissä silti ylläpidetään tuomareiden korkeaa erikoistumisastetta myös ylimpien tuomioistuinten tasolla.
90.
Sama kirjavuus on myös nähtävissä oikeuskäytännössä, tai pikemminkin siinä, ettei oikeuskäytännössä käsitellä tuomareiden erikoistumisen aihetta, olipa kyse sitten perusoikeuskirjan 47 artiklasta tai Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklasta. Kun valittajalta asiassa C‑840/19 tiedusteltiin oikeuslähdettä väitteelle, jonka mukaan on olemassa tuomareiden erikoistumista koskeva oikeusperiaate, hän mainitsi unionin tuomioistuimen kysymyksiin antamissaan vastauksissa Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomion, joka koskee eri asiaa, (
29
) sekä useita kansainvälisten elinten laatimia ei-sitovia asiakirjoja, joissa tuomareiden erikoistumista pidetään tietyissä tilanteissa hyödyllisenä ja suotavana ja kannustetaan siihen. (
30
) Nämä asiakirjat ovat kuitenkin hyvin kaukana sellaisista tekijöistä, jotka tukisivat väitettä siitä, että tuomarikollegioiden erikoistuminen on vaatimus, jonka täyttymättä jääminen merkitsee perusoikeuskirjan 47 artiklan (tai Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan) vaatimusten rikkomista.
91.
Toiseksi tässä kysymyksessä on toinenkin taso: perusoikeuskirjan 47 artiklan mukainen oikeus oikeudenkäyntiin ”tuomioistuimessa, joka on etukäteen laillisesti perustettu”. Vaikka tuomarikollegioiden erikoistumisvaatimusta ei sisällykään perusoikeuskirjan 47 artiklassa taattua suojaa koskeviin vaatimuksiin, jos tällainen vaatimus on asetettu kansallisissa säännöksissä, se voisi nimittäin olla osa oikeutta oikeudenkäyntiin ”tuomioistuimessa, joka on etukäteen laillisesti perustettu”.
92.
Perusoikeuskirjan 47 artiklan toisesta kohdasta ilmenevät, tällaiselle suojalle unionin oikeudessa asetettujen vaatimusten keskeiset osatekijät on esitetty pääpiirteittäin ratkaisuehdotuksen Euro Box Promotion 136–143 kohdassa. Tyydyn tässä yhteydessä palauttamaan niistä mieleen kaksi keskeistä osatekijää.
93.
Ensinnäkin oikeus oikeudenkäyntiin ”tuomioistuimessa, joka on etukäteen laillisesti perustettu” määräytyy väistämättä kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Kansallisista säännöksistä voi siten todellakin tulla merkityksellisiä, jos niihin viitataan.
94.
Toiseksi unionin oikeuden näkökulmasta tarkasteltuna, ja liittyen tiiviisti Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tähän asiaan omaksumaan lähestymistapaan, ei vaikuta siltä, että tuomarikollegion kokoonpanoa koskevien kansallisten säännösten mikä tahansa rikkominen johtaisi automaattisesti perusoikeuskirjan 47 artiklan rikkomiseen. Kuten tuomiosta Simpson ilmenee, sääntöjenvastaisuus merkitsee perusoikeuskirjan 47 artiklan toisen kohdan ensimmäisen virkkeen rikkomista ”erityisesti silloin, kun tämä sääntöjenvastaisuus on luonteeltaan ja vakavuudeltaan sellainen, että se aiheuttaa todellisen vaaran siitä, että muut valtiovallan käyttäjät, erityisesti toimeenpanovallan käyttäjä, voivat käyttää perusteetonta harkintavaltaa, joka vaarantaa nimittämismenettelyn lopputuloksen integriteetin ja aiheuttaa siten oikeussubjekteille perustellun epäilyksen asianomaisten tuomareiden riippumattomuudesta ja puolueettomuudesta”. Unionin tuomioistuin totesi näin olevan silloin, ”kun on kyse perustavanlaatuisista säännöistä, jotka liittyvät erottamattomasti kyseisen tuomioistuinjärjestelmän perustamiseen ja toimintaan”. (
31
)
b) Arviointi
95.
Ensinnäkin, kuten edellä todettiin, ja myös Romanian hallituksen, yleisen syyttäjän ja komission esittämien väitteiden mukaisesti erikoistumisvaatimus ei sinänsä kuulu perusoikeuskirjan 47 artiklassa asetettuihin vaatimuksiin. Väitteet, joiden mukaan on olemassa tuomareiden erikoistumista koskeva periaate, joka sisältyy perusoikeuskirjan 47 artiklassa asetettuihin vaatimuksiin, voidaan siten hylätä.
96.
Toiseksi ensimmäinen valittaja asiassa C‑811/19 kuitenkin väittää unionin tuomioistuimen kysymyksiin antamissaan vastauksissa, että koska oikeus oikeudenkäyntiin ”tuomioistuimessa, joka on etukäteen laillisesti perustettu” viittaa kansalliseen lainsäädäntöön, perusoikeuskirjan 47 artiklan toisessa kohdassa, jossa on kunnioitettava Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklassa asetettuja vähimmäisvaatimuksia, ei voida asettaa vaatimuksia sellaisten kriteerien perusteella, jotka eroavat kansallisella tasolla annettavista takeista. Lisäksi hän väittää, että tuomiossa nro 417/2019 todettiin, että ylin tuomioistuin oli rikkonut räikeästi erikoistumisvaatimukseen liittyviä säännöksiä.
97.
Tätä väitettä ei nähdäkseni voida hyväksyä.
98.
Perusoikeuskirjan 47 artiklan, jossa on todellakin perusoikeuskirjan 52 artiklan 3 kohdan mukaisesti annettava samantasoinen tai korkeatasoisempi suoja kuin Euroopan ihmisoikeussopimuksen vastaavissa määräyksissä, sisällön itsenäinen ja riippumaton luonne eroaa juuri täysin automaattisesta ja kaavamaisesta arvioinnista. Minkä tahansa (kansallisen) säännön, joka saattaa koskea lainkäytön järjestämisen osatekijää, jokainen muodollinen rikkominen ei suinkaan tarkoita perusoikeuskirjan 47 artiklan rikkomista.
99.
Kuten Romanian hallitus, yleinen syyttäjä ja komissio huomauttivat, nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan säännöksen rikkominen ei merkitse perusoikeuskirjan 47 artiklassa tarkoitettua rikkomista.
100.
Ensinnäkin erikoistumisvaatimus vaikuttaa olevan luonteeltaan erityisen muodollinen. Kuten yleinen syyttäjä totesi, kaikista ylimmän tuomioistuimen kollegioista tuli erikoistuneita käden käänteessä sen jälkeen, kun sen tuomarineuvosto oli tehnyt päätöksen nro 14/2019. Perustuslakituomioistuimen tuomiossa nro 417/2019 tämä lopputulos vahvistettiin kansallisten perustuslakia koskevien vaatimusten mukaiseksi. Kuten komissio huomautti, tämä tarkoitti sitä, että kollegioiden täysin muodollista erikoistuneiksi nimeämistä, jossa niihin ei tehty mitään sisällöllisiä muutoksia, pidettiin riittävänä perustuslain vaatimusten täyttämiseksi, perustuslaissa myönnetyissä perusoikeuksissa asetetut vaatimukset mukaan luettuina.
101.
Toiseksi tämä sääntö vaikuttaa olevan melko rajattu poikkeus, jota sovelletaan ainoastaan tiettyihin oikeudenaloihin ja ensimmäisessä oikeusasteessa.
102.
Kolmanneksi, kuten komissio totesi, muut tekijät, kuten sovellettavan lainsäädännön tulkintaan liittyvät epäilyt ja tahallisen piittaamattomuuden puuttuminen, viittaavat siihen, ettei rikkominen ole luonteeltaan ”räikeä”.
103.
Lisäksi edellä esitetyt näkökohdat toimivat hyödyllisinä havainnollisina esimerkkeinä erikoistumisvaatimuksen todellisesta luonteesta kansallisessa tuomioistuimessa: kyse on nimittäin ensisijaisesti tuomioistuimen työn sisäisestä hallinnoinnista ja tehokkuudesta. Tällaisen säännön, jos se on aiemmin selkeästi vakiintunut kansallisessa oikeusjärjestelmässä, ilmeisellä ja tahallisella huomiotta jättämisellä on varmasti oikeudellisia seurauksia. (
32
) Kun sovelletaan perusoikeuskirjan 47 artiklan toisesta kohdasta seuraavia vaatimuksia, tuomareiden erikoistumista koskeva vaatimus sinänsä ja itsessään ei kuitenkaan ole oikeusjärjestelmän perustavanlaatuinen sääntö, jota olisi aina noudatettava, jotta perusoikeuskirjan 47 artiklan vaatimukset täyttyvät.
104.
Perusoikeuskirjan 47 artiklaan liittyy vielä eräs toinen keskeinen kysymys. Kun on todettu, ettei kyseisessä määräyksessä edellytetä tuomareiden erikoistumista ja että siten kyseisessä määräyksessä sille, mikä on laillisesti perustettu tuomioistuin, asetettuja itsenäisiä vaatimuksia ei ole rikottu, avoimeksi jää vielä kysymys siitä, onko sama määräys esteenä sille, että kansallinen perustuslakituomioistuin toteaa tällaisen rikkomisen perustuslaissa suojattujen perusoikeuksien tai muiden arvojen perusteella.
105.
Ratkaisuehdotuksen Euro Box Promotion 145–156 kohdassa yksityiskohtaisesti jo esittämistäni syistä vastaus tähän kysymykseen on kieltävä, eli perusoikeuskirjan 47 artikla ei ole esteenä tällaiselle toteamukselle.
106.
Kun tarkastellaan oikeudellisia kysymyksiä ja tilanteita, jotka kuuluvat unionin oikeuden soveltamisalaan mutta joita ei ole täysin määritetty siinä, vaikka unionin tuomioistuin onkin todennut, että perusoikeuskirjan 47 artiklaa rikotaan erityisesti silloin, kun sääntöjenvastaisuus on vakavuudeltaan sellainen, että se aiheuttaa todellisen vaaran perusteettoman harkintavallan käyttämisestä, joka aiheuttaa siten oikeussubjekteille perustellun epäilyksen asianomaisten tuomareiden riippumattomuudesta ja puolueettomuudesta, (
33
) tämä ei estä kansallista perustuslakituomioistuinta toteamasta, että perustuslaillista oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin on rikottu erilaisten, tiukempien kansallisten vaatimusten näkökulmasta. Asioissa ja tilanteissa, joita ei ole täysin määritetty unionin oikeudessa, perusoikeuskirja muodostaa sen 53 artiklan mukaisesti lattian (vähimmäistason) muttei kattoa (enimmäistasoa). Kansallinen tuomioistuin voi siten ottaa käyttöön ja soveltaa tiukempia kansallisia vaatimuksia.
107.
Tällaisten kansallisten perustuslaillisten vaatimusten, edellyttäen tietysti että sellaisia on, määritteleminen kuuluu toimivaltaisille kansallisille viranomaisille. Romanian hallitus ja yleinen syyttäjä ovat esittäneet, ettei erikoistumisvaatimus kuulu oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan koskeviin kansallisiin vaatimuksiin. Panen tämän näkemyksen merkille, mutta sen enempää unionin tuomioistuin ei voi tehdä. Toistan vielä kerran, että perustuslaissa asetettujen kansallisten vaatimusten määritteleminen on kansallisten tuomioistuinten ja toimijoiden tehtävä. Tämä ei kuitenkaan tarkoita välttämättä sitä, että mikä tahansa ja jokainen argumentti, joka esitetään tiukempana kansallisena vaatimuksena, hyväksytään viime kädessä unionin oikeuden nojalla riittäväksi oikeuttamisperusteeksi; tätä kysymystä tarkastelen seuraavassa jaksossa.
c) Välipäätelmä
108.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa asiassa C‑811/19 ja asiassa C‑840/19 esitettyyn toiseen kysymykseen ja asiassa C‑811/19 esitettyyn neljänteen kysymykseen, että perusoikeuskirjan 47 artiklaa on tulkittava siten, ettei se käsitä tuomarikollegioiden erikoistumista koskevaa vaatimusta. Perusoikeuskirjan 47 artiklan toinen kohta ei kuitenkaan ole esteenä kansallisen perustuslakituomioistuimen ratkaisulle, jossa soveltamalla oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan koskevia todellisia ja perusteltuja kansallisia vaatimuksia ja sovellettavista kansallisista säännöksistä esitetyn tulkinnan perusteella todetaan kollegion kokoonpano lainvastaiseksi tuomarikollegioiden erikoistumista koskevan, kansalliseen lainsäädäntöön sisältyvän vaatimuksen rikkomisen perusteella.
3. Unionin taloudellisten etujen suojaaminen
109.
Nyt käsiteltävissä asioissa tulee esille kaksi muutakin kysymystä: SEUT 325 artiklan 1 kohdan tulkinta perustuslakituomioistuimen tuomion nro 417/2019 antamisen ja vaikutusten yhteydessä ja SEU 19 artiklan 1 kohdan ja SEU 2 artiklan sekä perusoikeuskirjan 47 artiklan tulkinta saman perustuslakituomioistuimen tuomion yhteydessä. Tässä jaksossa käsittelen niitä pikemminkin erityislaatuisempia ongelmia, joita kyseessä olevan perustuslakituomioistuimen tuomion mahdollinen vaikutus unionin taloudellisten etujen suojaamiseen aiheuttaa.
110.
SEUT 325 artiklan 1 kohdan yhteydessä esille tulevista kysymyksistä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin selittää, että nyt käsiteltävissä kahdessa asiassa perustuslakituomioistuimen edellyttämä uudelleen tutkiminen saattaa estää tehokkaiden ja varoittavien seuraamusten soveltamisen asioissa, joihin liittyy unionin taloudellisiin etuihin vaikuttavaa toimintaa. Kun otetaan huomioon menettelyn monimutkaisuus ja kesto, kunnes uusi lopullinen tuomio annetaan sen jälkeen, kun asian käsittely on aloitettu uudelleen ensimmäisessä oikeusasteessa, on olemassa uhka rikosoikeudellisen vastuu vanhenemisesta. Perustuslakituomioistuimen tuomion nro 417/2019 soveltaminen, joka on kansallisen lainsäädännön nojalla pakollista, merkitsee asian käsittelyn aloittamista uudelleen ensimmäisessä oikeusasteessa ja johtaa siten siihen, että ensimmäisessä oikeusasteessa annetaan kaksi tuomiota ja muutoksenhakuvaiheessa kolme tuomiota samassa menettelyssä. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin etenkin havainnollistaa huolenaiheitaan viittaamalla pääasian oikeudenkäynnin olosuhteisiin asiassa C‑840/19, jossa rikosoikeudenkäynnit on aloitettu noin neljä vuotta sitten ja asia on jo vaiheessa, jossa tutkitaan uudelleen tavanomainen muutoksenhaku sen jälkeen, kun on hyväksytty kumoamisvaatimuksen sisältävä ylimääräinen muutoksenhaku (perustuslakituomioistuimen tuomion nro 685/2018 soveltamisen seurauksena).
111.
Ratkaisuehdotuksen Euro Box Promotion 173–184 kohdassa esitän yksityiskohtaisesti, minkä näkökohtien perusteella olisi arvioitava kansallisten säännösten ja käytäntöjen normatiivista yhteensopivuutta SEUT 325 artiklan 1 kohdan kanssa. Ensinnäkin, kun millä tahansa muullakin unionin oikeuden alalla, olisi arvioitava ainoastaan normatiivista yhteensopivuutta. Tästä arvioinnista ei pitäisi tulla lähinnä subjektiivinen ja mahdollisesti mielivaltainen selvitys, joka koskee annettujen tuomioiden ja vapauttavien tuomioiden määrästä laadittuja valikoituja tilastoja, jollaisia kansallisella tuomioistuimella ei yleensä ole käytettävissään. Toiseksi itse arvioinnissa laillisuuden ja perusoikeuksien kunnioittaminen sisältyy jo tulkintaan SEUT 325 artiklan 1 kohdasta johtuvien velvollisuuksien ulottuvuudesta. Kolmanneksi perustellut ja todelliset kansalliset perustuslakiin liittyvät huolenaiheet, kansallisten perusoikeuksien mahdollinen korkeampi suojan taso mukaan luettuna, voi olla osa tätä yhtälöä.
112.
Yksinkertaistetusti ohjenuorana tällä oikeudenalalla olisi oltava tuomioiden M.A.S., Scialdone ja Dzivev (
34
) eikä tuomioiden Taricco ja Kolev (
35
) logiikka ja kokonaislähestymistapa.
113.
Näin ollen tekijöitä, jotka on otettava huomioon arvioitaessa kansallisten säännösten yhteensopivuutta SEUT 325 artiklan 1 kohdan vaatimusten kanssa, ovat ensinnäkin kyseessä olevien säännösten sisällön normatiivinen ja systematiikan mukainen arviointi, toiseksi niiden tarkoitus ja kansallinen sääntely-yhteys, kolmanneksi niiden kohtuudella havaittavissa tai odotettavissa olevat käytännön seuraukset, jotka ovat seurausta tällaisten säännösten tulkinta- tai soveltamiskäytännöstä (siten asioiden, joihin ne tosiasiallisesti tai mahdollisesti vaikuttavat, lukumäärän tilastollisesta arvioimisesta riippumattomasti), ja neljänneksi perusoikeudet ja laillisuus, jotka ovat osa sisäistä tasapainoa SEUT 325 artiklan 1 kohdassa asetettujen aineellisten vaatimusten tulkinnassa. Kansallisten huolenaiheiden, joihin tältä osin vedotaan, on kuitenkin kuvastettava perusteltua ja aitoa huolta oikeuksien suojan korkeammasta tasosta. Lisäksi niiden SEUT 325 artiklan 1 kohdalla suojattuihin etuihin kohdistuvan mahdollisen vaikutuksen on oltava oikeasuhteinen.
114.
Nyt käsiteltävissä asioissa kyseessä oleva kansallinen ratkaisu ei mielestäni täytä näitä vaatimuksia. Yksinkertaistetusti jokseenkin toissijaisella ja täysin muodollisella nimeämisellä, jota kansallisessa lainsäädännössä ilmeisesti edellytetään, on täysin suhteeton vaikutus unionin suojattuihin etuihin.
115.
Ensinnäkin, kun tarkastellaan tuomion nro 417/2019 sisällön abstraktia ja systematiikan mukaista arviointia, kyseiseen tuomioon ei prima facie liity erityisiä huolenaiheita. Kyseisellä tuomiolla ei nimittäin luoda uutta oikeuskeinoa, eikä sillä ilmeisesti myöskään kierretä olemassa olevaa lainsäädäntökehystä. Kuten valittaja asiassa C‑840/19 huomautti, kyseisessä tuomiossa määrätään soveltamaan rikosprosessilain säännöksiä, joiden mukaan muutoksenhakutuomioistuimen on palautettava asia uudelleenkäsittelyä varten etenkin, jos tuomarikollegion kokoonpanoa koskevia säännöksiä (
36
) on rikottu.
116.
Toiseksi, kun tarkastellaan tuomion nro 417/2019 tarkoitusta ja kansallista asiayhteyttä, panen merkille, ettei unionin tuomioistuimelle ole esitetty mitään sellaisia seikkoja, joista ilmenisi objektiivisten tekijöiden, laajemman asiayhteyden tai käytännön vaikutusten muodossa, että kyseisen tuomion tarkoituksena oli kiertää tai heikentää korruption torjunnassa käytettäviä oikeudellisia välineitä tai vaikuttaa unionin taloudellisten etujen suojaamiseen.
117.
Nähdäkseni ei ole mahdollista tehdä toisenlaista päätelmää pelkästään siksi, että – kuten ennakkoratkaisupyynnöissä esitetään – tuomioon nro 417/2019 johtaneen kanteen nosti edustajainhuoneen puhemies, jonka osalta oli tuolloin käynnissä rikostutkinta lain nro 78/2000 soveltamisalaan kuuluvista rikoksista, ja kyseinen menettely oli muutoksenhakuvaiheessa vireillä ylimmän tuomioistuimen viiden tuomarin kollegiossa. Kuten nyt käsiteltävien asioiden yhteydessä on toistuvasti korostettu, mikään tuomioistuin, eikä varsinkaan unionin tuomioistuin, ei voi hoitaa tehtäväänsä vihjailujen ja arvailujen perusteella. (
37
)
118.
Kolmanneksi, kuten komissio ja yleinen syyttäjä ovat esittäneet, edellä mainitusta kolmannesta tekijästä eli kyseessä olevan tuomion yleisesti havaittavissa tai odotettavissa olevista käytännön seurauksista voitaisiin todellakin esittää vakavia huolenaiheita. Toisin kuin asioissa Euro Box Promotion ym. (C‑357/19 ja C‑547/19) tarkasteltavan perustuslakituomioistuimen tuomion tapauksessa, ja kuten komissio on väittänyt, tuomion nro 417/2019 vaikutukset vaikuttavat melko kauaskantoisilta, kun niitä arvioidaan monesta eri näkökulmasta.
119.
Kuten komissio huomautti, tuomion nro 417/2019 vaikutukset eivät vaikuta rajoittuvan suhteellisen lyhyelle ajanjaksolle: tuomiossa nro 417/2019 edellytetään, että ensimmäisessä oikeusasteessa tutkitaan uudelleen kaikki asiat, joissa muutoksenhaku on vireillä ja ensimmäisen oikeusasteen tuomio annettiin 21.4.2003 (jolloin lakiin nro 78/2000 tehdyillä muutoksilla otettiin käyttöön erikoistumisvaatimus) ja 22.1.2019 (jolloin ylimmän tuomioistuimen tuomarineuvosto katsoi, että kaikkia kollegioita on pidettävä erikoistuneita kollegioina) välisenä aikana. Niiden välillä kului yhteensä 16 vuotta. Kuten komissio perustellusti huomauttaa, kun otetaan huomioon ylimmän tuomioistuimen toimivaltaan kuuluvien henkilöiden (tärkeässä virassa olevat henkilöt tai korkea-arvoiset valtion virkamiehet) tekemiä korruptiorikoksia koskevien asioiden yleinen monimutkaisuus ja muutoksenhaun todennäköisyys, kyseisellä tuomiolla voidaan kohtuudella odottaa olevan hyvin laajoja vaikutuksia.
120.
On varmastikin syytä lisätä, että tuomion nro 417/2019 vaikutukset keskittyvät sekä aineellisesti että henkilöllisesti alaan, joka on erityisen huolestuttava unionin taloudellisten etujen suojaamisen näkökulmasta. Kuten komissio esitti, kyseinen tuomio nimittäin vaikuttaa yksinomaan korruptiotapauksiin, joissa syytettyinä olevat henkilöt kuuluvat ylimmän tuomioistuimen toimivaltaan ensimmäisessä oikeusasteessa, sillä seurauksella, että uudelleen tutkimista koskeva vaatimus vaikuttaa kaikkiin asioihin, jotka koskevat korkeassa julkisessa virassa olevien henkilöiden tekemiä korruptiorikoksia.
121.
Vaikka tuomion nro 417/2019 soveltaminen ei johda rikosoikeudenkäynnin keskeytymiseen, on todellakin totta, että tästä soveltamisesta seuraava rikossyytteiden vanhentumisen riski on varsin huomattava. Lisäksi, kuten komissio myös väitti, vaikka katsottaisiin, ettei rikoslain 154 ja 155 §:ään sisälly vanhentumisaikoja koskevia säännöksiä, joita voitaisiin pitää sinänsä ongelmallisina, tuomion nro 417/2019 soveltaminen tarkoittaa, että asiat, jotka ovat jo vireillä muutoksenhakuvaiheessa, jossa tutkitaan asia kokonaan uudelleen, olisi tutkittava uudelleen paitsi muutoksenhakuasteessa myös ensimmäisessä oikeusasteessa. Tämä tarkoittaa menettelyn kaikkien vaiheiden toistamista ja lisää huomattavasti vanhentumisaikojen ylittymisen mahdollisuutta.
122.
Neljänneksi nyt käsiteltävissä asioissa ratkaisevia ovat ainakin minun nähdäkseni etenkin unionin etujen ja kyseessä olevien kansallisten etujen tasapainottaminen samoin kuin oikeasuhteinen (tai suhteeton) lopputulos tämän tasapainottamisen menettelyllisten seurausten kannalta.
123.
Muistutettakoon vielä, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan silloin, kun unionin oikeudessa annetaan jäsenvaltioille harkintavaltaa, kansalliset viranomaiset ja tuomioistuimet saavat edelleen soveltaa perusoikeuksien suojan kansallista tasoa, kunhan tämä soveltaminen ei vaaranna suojan tasoa, joka on vahvistettu perusoikeuskirjassa, eikä unionin oikeuden ensisijaisuutta, yhtenäisyyttä ja tehokkuutta. (
38
) Lisäksi edellä tässä ratkaisuehdotuksessa on todettu, että tietyt kansallisessa perustuslaissa asetetut vaatimukset voisivat todellakin edellyttää tuomareiden erikoistumista, olipa kyse sitten itsenäisistä kansallisista vaatimuksista tai sitä koskevaan kansalliseen sääntöön sisällytetyistä vaatimuksista, mikä on viime kädessä etukäteen laillisesti perustettu tuomioistuin (tai oikeudenmukainen oikeudenkäynti, laillinen tuomari, tai minkä otsikon alle tällainen sääntö sitten sijoitetaankaan kansallisen perustuslain säännöksissä). (
39
)
124.
Kuten olen korostanut ratkaisuehdotuksessa Euro Box Promotion, (
40
) tällaisten kansallisten vaatimusten on kuitenkin oltava perusteltuja ja aitoja, jotta niihin voidaan pätevästi vedota oikeutettuna kansallisena etuna SEUT 325 artiklan 1 kohdan yhteydessä samoin kuin perusoikeuskirjan mukaisena korkeampana kansallisena suojan tasona. Kansallisen säännön on kuvastettava todellista huolta, jolla edistetään perustellusti kansallisten perusoikeuksien ja ‑arvojen suojaa ja joka voidaan hyväksyä (lähtökohtaisesti, ei välttämättä sen asteisena ja erityisessä ilmenemismuodossa) oikeusvaltioon, demokratiaan ja ihmisarvoon perustuvan unionin arvona.
125.
Lisäksi, ja tämä on hyvin tärkeää nyt käsiteltävien asioiden yhteydessä, vaikka tällaiset kansalliset vaatimukset otettaisiin perustellusti huomioon SEUT 325 artiklan 1 kohdan mukaisessa tasapainottamisessa, tämän tasapainottamisen lopputuloksen on oltava oikeasuhteinen. Toisin sanoen unionin oikeutetut edut (unionin taloudellisten etujen tehokas suojaaminen) on saatettava kohtuulliseen tasapainoon kansallisen oikeusjärjestyksen oikeutettujen arvojen ja vaatimusten kanssa. Jos viimeksi mainitut edut nimittäin hyväksytään, niillä ei pitäisi heikentää unionin etuja enempää kuin on tarpeen näiden kansallisten etujen puolustamiseksi.
126.
Nyt käsiteltävien asioiden yhteydessä sekä ensimmäinen valittaja asiassa C‑811/19 että valittaja asiassa C‑840/19 väittävät, ettei SEUT 325 artiklan 1 kohdan pitäisi johtaa sellaisten perustuslakituomioistuimen ratkaisujen soveltamatta jättämiseen, jotka kuvastavat perustuslain tasolla annettuja kansallisen oikeuden säännöksiä, joiden tarkoituksena on taata tehokkaasti perusoikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin.
127.
Yleinen syyttäjä, Romanian hallitus ja komissio ovat kuitenkin esittäneet epäilyjä tuomion nro 417/2019 perustana olevien perusoikeuksia koskevien perusteiden todellisesta luonteesta. Kyseisessä tuomiossa omaksuttu puhtaasti muodollinen lähestymistapa erikoistumisvaatimukseen johtaa siihen käytännön päätelmään, että täysin samojen kollegioiden uudelleen tutkimien asioiden voidaan tuskin sanoa aiheuttavan mitään havaittavaa kansallisen oikeuden rikkomista.
128.
Yhdyn näihin epäilyihin.
129.
Ensinnäkin olen edelleen ymmälläni siitä, miksi tuomareiden erikoistumista koskevia kansallisia vaatimuksia, jotka ovat täysin muodollisia ja jotka koostuvat täysin samojen kollegioiden ja tuomareiden pelkästä mekaanisesta nimeämisestä, olisi pidettävä olennaisina. On vaikea ymmärtää, miten tämä vaatimus edistää (tehokkaan) oikeussuojan korkeampaa tasoa.
130.
Toiseksi olen yhtä ymmälläni siitä ilmeisen erittäin pitkälle menevästä erikoistumisesta, jota kansallisessa oikeudessa edellytetään. Voin kuvitella, että tuomarit erikoistuvat tiettyihin oikeudenaloihin (kuten rikosoikeuteen, vero-oikeuteen, perhe-oikeuteen, immateriaalioikeuteen ja niin edelleen). (
41
) Voin myös ymmärtää, miten erikoistuminen voi seurata tiettyjen tuomioistuinten erityisestä toimivallasta, joka perustuu tietyntyyppiseen rikokseen ja/tai vastaajan erityisluonteeseen. (
42
) On kuitenkin epätavallista nähdä korruptiorikoksia koskevaa erikoistumisvaatimusta, jossa edellytettäisiin työn sisällön tai monimutkaisuuden osalta erikoistumista (tai asiantuntemusta), joka ylittää vaatimukset, joita edellytetään kansallisen ylimmän tuomioistuimen rikosoikeuteen erikoistuneelta tuomarilta.
131.
Voitaisiin kuitenkin ehkä väittää, että tuomiolla nro 417/2019 taatut tiukemmat kansalliset vaatimukset eivät muodosta erikoistumisvaatimusta sinänsä, vaan niissä sovelletaan laillisesti perustetun tuomioistuimen suppeaa käsitettä. Tällä tavoin siinä, kuka on ”erikoistunut” korruptiorikoksiin, ei olisi kyse erikoistumisesta sinänsä vaan pikemminkin sellaisten tuomareiden nimeämisestä, joista ensimmäisessä oikeusasteessa toimivia kollegioita voitaisiin tosiasiallisesti muodostaa, jolloin kyse on ratkaisukokoonpanon laillisesta kokoonpanosta. Jos asia nimittäin on näin, tarkastelussa palataan väistämättä siihen kysymykseen, loukattaisiinko perusoikeutta tehokkaaseen oikeussuojaa minkä tahansa säännön rikkomisella, myös sellaisen, joka on luonteeltaan puhtaasti muodollinen ja jolla ei ole mitään seurauksia eikä aineellista vaikutusta puolustautumisoikeuksiin tai oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevaan oikeuteen. (
43
)
132.
Olipa asia sitten miten tahansa, sen määrittelemisen lisäksi, mitä kansalliset vaatimukset ja niiden tarkoitus ovat, jäljelle jää vielä kysymys SEUT 325 artiklan 1 kohdan tulkinnan yhteydessä tehtävän arvojen tasapainottamisen oikeasuhteisesta lopputuloksesta. Tässä suhteessa kyseessä oleva kansallinen sääntö ei hyvin selvästikään täytä vaatimuksia. Yksinkertaisesti sanoen, olisiko melko kyseenalaisen kansallisen vaatimuksen, jota sovelletaan täysin muodollisesti (ellei jopa kaavamaisesti) ja jonka myötävaikutus yksilönoikeuksien tehokkaaseen suojaan ei ole kovinkaan ilmeinen, sallittava johtavan mahdollisesti sellaisten asioiden avaamiseen uudelleen, joissa on annettu tuomio viimeisten 16 vuoden aikana?
133.
Jos kansalliset tuomioistuimet tulkitsisivat sitä näin, tämä tekisi näistä kansallisen lainsäädännön osista mielestäni SEUT 325 artiklan 1 kohdan vaatimusten vastaisia.
a) Välipäätelmä
134.
Edellä esitetyn perusteella ensimmäisiin kysymyksiin asioissa C‑811/19 ja C‑840/19, siltä osin kuin ne koskevat SEUT 325 artiklan 1 kohtaa, on vastattava, että kyseistä määräystä on tulkittava siten, että se on esteenä kansallisen perustuslakituomioistuimen ratkaisulle, jossa todetaan perustuslain vastaiseksi sellaisten kansallisen ylimmän tuomioistuimen tuomarikollegioiden kokoonpano, jotka käsittelevät ensimmäisessä oikeusasteessa korruptiorikoksia, sillä perusteella, etteivät nämä kollegiot ole erikoistuneet korruptioon, vaikka näiden kollegioiden tuomareilla on tunnustettu olevan tarvittava erikoisosaaminen, jos tällainen toteamus on omiaan johtamaan systeemiseen riskiin unionin taloudellisiin etuihin vaikuttavien rikosten rankaisematta jäämisestä.
4. Tuomarien riippumattomuuden periaate
135.
Ensimmäisissä kysymyksissä asiassa C‑811/19 ja asiassa C‑840/19, siltä osin kuin niissä viitataan SEU 19 artiklan 1 kohtaan, samoin kuin toisissa kysymyksissä asiassa C‑811/19 ja C‑840/19 tiedustellaan, onko SEU 2 artiklaa ja SEU 19 artiklan 1 kohtaa sekä perusoikeuskirjan 47 artiklan toista kohtaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että perustuslakituomioistuin, joka määritellään ”lainkäyttövallan ulkopuoliseksi elimeksi”, antaa tuomion nro 417/2019 kaltaisen ratkaisun. Tässä ulottuvuudessa (tai tällä tarkastelun tasolla) näin muotoillut kysymykset koskevat ensisijaisesti perustuslakituomioistuimen institutionaalista rakennetta ja tehtäviä ja sen tuomion vaikutuksia ylimmän tuomioistuimen ratkaisemiin asioihin.
136.
Vaikka niissä mainitaan perustuslakituomioistuimen toinen ratkaisu, nyt tarkasteltavissa kysymyksissä on – kun tarkastellaan niiden laajempaa, institutionaalista ulottuvuutta – päällekkäisyyksiä niiden kysymysten kanssa, joita on jo käsitelty ratkaisuehdotuksessa Euro Box Promotion. Samaan tapaan kuin selitin kyseisessä ratkaisuehdotuksessa, unionin tuomioistuimen tehtävä ei mielestäni ole osallistua abstraktiin keskusteluun niistä institutionaalisista valinnoista, joita jäsenvaltio on tehnyt kansallisen perustuslakituomioistuimen kokoonpanon tai toimivallan osalta, kunhan ei ole viitteitä siitä, ettei tällainen elin enää täytä rakenteellisesti riippumattoman tuomioistuimen, sellaisena kuin tämä käsite ymmärretään itsenäisesti unionin oikeudessa, (
44
) vaatimuksia.
137.
Lisäksi, toisin kuin asiassa Euro Box Promotion ym. (C‑357/19 ja C‑547/19) kyseessä ollut kansallisen perustuslakituomioistuimen ratkaisu, nyt käsiteltävissä asioissa perustuslakituomioistuimen tuomiosta nro 417/2009 seuraavat kansallisen oikeuden osat eivät, ainakaan minun nähdäkseni, täytä SEUT 325 artiklan 1 kohdan vaatimuksia.
138.
Kun otetaan huomioon näiden eri asioiden muodostama asiayhteys, ei mielestäni ole tarpeen tarkastella tässä yhteydessä uudelleen kysymyksiä, joita ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on tuonut esille nyt käsiteltävien asioiden yhteydessä.
5. Ensisijaisuuden periaate
139.
Kolmansilla kysymyksillään asioissa C‑811/19 ja C‑840/19 ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, salliiko unionin oikeuden ensisijaisuuden periaate kansallisen tuomioistuimen jättävän soveltamatta perustuslakituomioistuimen tuomiota nro 417/2019. Näiden kysymysten taustalla vaikuttaa myös olevan osittain se seikka, että lain nro 303/2004 99 §:n 1 momentin ș kohdan mukaan se, ettei tuomari noudata perustuslakituomioistuimen tuomiota, merkitsee kurinpitorikkomusta.
140.
Käsittelin näitä kysymyksiä jo seikkaperäisesti samana päivänä esittämässäni ratkaisuehdotuksessa Euro Box Promotion (yhdistetyt asiat C‑357/19 ja C‑547/19), jossa tulin siihen tulokseen, että unionin oikeudessa annetaan todellakin kansalliselle tuomarille oikeus olla noudattamatta (muutoin sitovaa) ylemmän asteisen tuomioistuimen oikeudellista näkemystä, jos hän pitää tätä tulkintaa unionin oikeuden vastaisena. Unionin oikeuden näkökulmasta tarkasteltuna saman on sitten myös pädettävä mihin tahansa mahdolliseen seuraamukseen tällaisesta tuomarin menettelystä: jos menettely on unionin oikeuden näkökulmasta asianmukainen, siitä ei voida määrätä seuraamusta. (
45
)
141.
Siten kolmansiin kysymyksiin asioissa C‑811/19 ja C‑840/19 olisi vastattava myöntävästi: unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatetta on tulkittava siten, että kansallinen tuomioistuin voi sen nojalla jättää soveltamatta kansallisen perustuslakituomioistuimen ratkaisua, joka on kansallisen oikeuden mukaan sitova, jos ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pitää sitä tarpeellisena unionin oikeuden säännöksistä ja määräyksistä, joilla on välittömiä oikeusvaikutuksia, johtuvien velvoitteiden noudattamiseksi.
142.
Päätelmän sijasta on syytä mainita kaksi seikkaa. Ensinnäkin SEUT 325 artiklan 1 kohdalla on todellakin välitön oikeusvaikutus. (
46
) Toiseksi, kun kansallinen tuomioistuin mahdollisesti jättää soveltamatta kansallista lainsäädäntöä ja kansallisia sääntöjä siksi, että ne ovat sellaisten unionin oikeussääntöjen vastaisia, joilla on välittömiä oikeusvaikutuksia, kansallinen tuomioistuin toimii luonnollisesti unionin oikeuden soveltamisalalla. Sen on näin ollen kunnioitettava, myös kansallisten yhteensopimattomien säännösten kumoamisen seurausten yhteydessä, perusoikeuskirjassa taattuja perusoikeuksia koskevia unionin vaatimuksia. (
47
)
V Ratkaisuehdotus
143.
Ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Înalta Curte de Casație și Justițien esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
–
Asioissa C‑811/19 ja C‑840/19 esitettyihin toisiin kysymyksiin ja asiassa C‑811/19 esitettyyn neljänteen kysymykseen on vastattava, että Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaa on tulkittava siten, ettei se käsitä tuomarikollegioiden erikoistumista koskevaa vaatimusta. Perusoikeuskirjan 47 artiklan toinen kohta ei kuitenkaan ole esteenä kansallisen perustuslakituomioistuimen ratkaisulle, jossa soveltamalla oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan koskevia todellisia ja perusteltuja kansallisia vaatimuksia ja sovellettavista kansallisista säännöksistä esitetyn tulkinnan perusteella todetaan kollegion kokoonpano lainvastaiseksi tuomarikollegioiden erikoistumista koskevan, kansalliseen lainsäädäntöön sisältyvän vaatimuksen rikkomisen perusteella.
–
Asioissa C‑811/19 ja C‑840/19 esitettyihin ensimmäisiin kysymyksiin on vastattava, että SEUT 325 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansallisen perustuslakituomioistuimen ratkaisulle, jossa todetaan perustuslain vastaiseksi sellaisten kansallisen ylimmän tuomioistuimen tuomarikollegioiden kokoonpano, jotka käsittelevät ensimmäisessä oikeusasteessa korruptiorikoksia, sillä perusteella, etteivät nämä kollegiot ole erikoistuneet korruptioon, vaikka näiden kollegioiden tuomareilla on tunnustettu olevan tarvittava erikoisosaaminen, jos tällainen toteamus on omiaan johtamaan systeemiseen riskiin unionin taloudellisiin etuihin vaikuttavien rikosten rankaisematta jäämisestä.
–
Asioissa C‑811/19 ja C‑840/19 esitettyihin kolmansiin kysymyksiin on vastattava, että unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatetta on tulkittava siten, että kansallinen tuomioistuin voi sen nojalla jättää soveltamatta kansallisen perustuslakituomioistuimen ratkaisua, joka on kansallisen oikeuden mukaan sitova, jos ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pitää sitä tarpeellisena unionin oikeuden säännöksistä ja määräyksistä, joilla on välittömiä oikeusvaikutuksia, johtuvien velvoitteiden noudattamiseksi.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: englanti.
(
2
)	C‑357/19 ja C‑547/19, josta käytän jäljempänä viittaamisen helpottamiseksi lyhennettä ”ratkaisuehdotus Euro Box Promotion”.
(
3
)	Ks. ratkaisuehdotukseni Asociația Forumul Judecătorilor din România ym. (C‑83/19, C‑127/19, C‑195/19, C‑291/19 ja C‑355/19, EU:C:2020:746), josta käytän jäljempänä viittaamisen helpottamiseksi lyhennettä ”ratkaisuehdotus AFJR”. Ks. myös samana päivänä esittämäni ratkaisuehdotus Statul Român – Ministerul Finanțelor Publice (C‑397/19, EU:C:2020:747).
(
4
)	EYVL 1995, C 316, s. 49.
(
5
)	Monitorul Oficial al României, I osa, nro 827, 13.9.2005.
(
6
)	Monitorul Oficial al României, I osa, nro 826, 13.9.2005.
(
7
)	Monitorul Oficial al României, I osa, nro 825, 10.10.2019.
(
8
)	Ks. ratkaisuehdotuksen Euro Box Promotion 127–129 kohta.
(
9
)	Ks. vastaavasti tuomio 7.3.2017, X ja X (C‑638/16 PPU, EU:C:2017:173, 37 kohta); tuomio 26.9.2018, Belastingdienst v. Toeslagen (Muutoksenhaun lykkäävä vaikutus) (C‑175/17, EU:C:2018:776, 24 kohta); tuomio 19.11.2019, A. K. ym. (Ylimmän tuomioistuimen kurinpitojaoston riippumattomuus) (C‑585/18, C‑624/18 ja C‑625/18, EU:C:2019:982, 74 kohta) tai tuomio 9.7.2020, Land Hessen (C‑272/19, EU:C:2020:535, 40 ja 41 kohta).
(
10
)	Vastaavasti myös tuomio 26.3.2020, Miasto Łowicz ja Prokurator Generalny (C‑558/18 ja C‑563/18, EU:C:2020:234, 45–51 kohta).
(
11
)	Ks. esim. tuomio 5.12.2013, TVI (C‑618/11, C‑637/11 ja C‑659/11, EU:C:2013:789, 21 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
12
)	Ratkaisuehdotuksen AFJR 204–211 kohta.
(
13
)	Ratkaisuehdotuksen Euro Box Promotion 71 kohta.
(
14
)	Tuomio 27.2.2018, Associação Sindical dos Juízes Portugueses (C‑64/16, EU:C:2018:117, 29 kohta); tuomio 24.6.2019, komissio v. Puola (Ylimmän tuomioistuimen riippumattomuus) (C‑619/18, EU:C:2019:531, 50 kohta); tuomio 19.11.2019, A. K. ym. (Ylimmän tuomioistuimen kurinpitojaoston riippumattomuus) (C‑585/18, C‑624/18 ja C‑625/18, EU:C:2019:982, 82 kohta) tai tuomio 26.3.2020, Miasto Łowicz ja Prokurator Generalny) (C‑558/18 ja C‑563/18, EU:C:2020:234, 33 kohta).
(
15
)	Ks. vastaavasti tuomio 24.6.2019, komissio v. Puola (Ylimmän tuomioistuimen riippumattomuus) (C‑619/18, EU:C:2019:531, 58 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja tuomio 19.11.2019, A. K. ym. (Ylimmän tuomioistuimen kurinpitojaoston riippumattomuus) (C‑585/18, C‑624/18 ja C‑625/18, EU:C:2019:982, 120 kohta).
(
16
)	Ks. vastaavasti tuomio 24.6.2019, komissio v. Puola (Ylimmän tuomioistuimen riippumattomuus) (C‑619/18, EU:C:2019:531, 47 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja tuomio 19.11.2019, A. K. ym. (Ylimmän tuomioistuimen kurinpitojaoston riippumattomuus) (C‑585/18, C‑624/18 ja C‑625/18, EU:C:2019:982, 167 kohta).
(
17
)	EUVL 2006, L 354, s. 56. Ks. ratkaisuehdotuksen AFJR 214–224 kohta.
(
18
)	Ks. ratkaisuehdotukseni Statul Român – Ministerul Finanțelor Publice (C‑397/19, EU:C:2020:747).
(
19
)	75–85 kohta.
(
20
)	91–100 kohta.
(
21
)	Ks. kyseisen määräyksen soveltamisalan laajuudesta tuomio 2.5.2018, Scialdone (C‑574/15, EU:C:2018:295, 45 kohta). Ks. myös samassa asiassa esittämäni ratkaisuehdotus (EU:C:2017:553, 68 ja 69 kohta).
(
22
)	Ks. samaan tapaan kyseisen osapuolen esittämistä väitteistä, jotka koskevat ennakkoratkaisukysymysten tutkittavaksi ottamista, edellä tämän ratkaisuehdotuksen 43 kohta.
(
23
)	Tuomio 26.2.2013, Åkerberg Fransson (C‑617/10, EU:C:2013:105, 27 kohta).
(
24
)	Ks. myös ratkaisuehdotuksen AFJR 185–225 kohta ja ratkaisuehdotuksen Euro Box Promotion 117 kohta.
(
25
)	Se viittaa ylimmän tuomioistuimen viiden tuomarin kollegioiden rikosasioissa 12.12.2013, 30.1.2014 ja 27.5.2019 antamiin tuomioihin.
(
26
)	Tuomion nro 417/2019 161, 162 ja 167 kohta.
(
27
)	Tuomion nro 417/2019 138 ja 139 kohta.
(
28
)	Päätöksen nro 417/2019 146 kohta.
(
29
)	Valittaja vetosi Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomioon 3.5.2007, Bochan v. Ukraina (CE:ECHR:2007:0503JUD000757702, 71 kohta). Kyseisessä tuomiossa Euroopan ihmisoikeustuomioistuin otti kuitenkin huomioon tuomareiden pätevyyden perusteena asioiden jakamisessa tuomarille. Kyseisestä ratkaisusta ei mitenkään ilmene, että erikoistumista on pidettävä Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklassa asetettuna vaatimuksena.
(
30
)	Kyseinen valittaja viittaa Venetsian komission 16.3.2010 päivättyyn lainkäyttöjärjestelmän riippumattomuutta käsittelevään raporttiin (CDL-AD (2010) 004, 80 ja 81 kohta ja mainitsee myös eurooppalaisten tuomareiden konsultatiivisen neuvoston 23.11.2001 antaman lausunnon nro 1 (2001) (CCJE (2001) OP No 1) ja lahjonnan vastaisen valtioiden ryhmän (GRECO) 14.10.2005 Romaniasta laatiman arviointikertomuksen, suositus iii) (jossa suositellaan lisäämään erikoistumisen ja koulutuksen avulla syyttäjäviranomaisten ja tuomioistuinten valmiuksia käsitellä korruptiotapauksia tehokkaasti) ja GRECO:n 7.12.2007 päivätyn vaatimustenmukaisuutta koskevan kertomuksen, 23 kohta, jossa GRECO pitää myönteisinä aloitteita syyttäjäviranomaisten ja tuomareiden resurssien ja erikoistumisen lisäämiseksi.
(
31
)	Tuomio 26.3.2020, Review Simpson ja HG v. neuvosto ja komissio (C‑542/18 RX-II ja C‑543/18 RX-II, EU:C:2020:232, 75 kohta). Kursivointi tässä.
(
32
)	Haluan tähdentää tätä seikkaa hyvin selvästi: tämä ei tarkoita sitä, että kysymys tuomareiden erikoistumisesta, jos se on todellakin kirjattu kansalliseen lainsäädäntöön, ei olisi oikeudellisesti merkityksellinen. Se todellakin voi olla merkityksellinen tilanteissa, jotka vaihtelevat asioiden asianmukaisesta jakamisesta harkintavallan mahdolliseen väärinkäyttöön asioiden jakamisessa, kun tuomioistuimen presidentti ”palkitsee” joitain tuomareita jakamalla heille yhtäkkiä asioita, jotka eivät kuulu heidän erikoisalaansa ja toimivaltaansa, ilman heidän etukäteissuostumustaan.
(
33
)	Tuomio 26.3.2020, Review Simpson ja HG v. neuvosto ja komissio (C‑542/18 RX-II ja C‑543/18 RX-II, EU:C:2020:232, 75 kohta). Kursivointi tässä.
(
34
)	Tuomio 5.12.2017, M.A.S. ja M.B. (C‑42/17, EU:C:2017:936); tuomio 2.5.2018, Scialdone (C‑574/15, EU:C:2018:295) ja tuomio 17.1.2019, Dzivev ym. (C‑310/16, EU:C:2019:30).
(
35
)	Tuomio 8.9.2015, Taricco ym. (C‑105/14, EU:C:2015:555) ja tuomio 5.6.2018, Kolev ym. (C‑612/15, EU:C:2018:392).
(
36
)	Rikosprosessilain 421 §:n 2 momentin b kohta ja 281 §:n 1 momentin a kohta.
(
37
)	Ks. tässä yhteydessä ratkaisuehdotuksen AFJR 243–248 kohta ja ratkaisuehdotuksen Euro Box Promotion 227–229 kohta. Lisäksi, kuten minkä tahansa muiden tosiseikkojen tapauksessa, mahdolliseen virka-aseman väärinkäyttöön liittyvien tekijöiden määrittäminen on kansallisten viranomaisten tehtävä.
(
38
)	Ks. vastaavasti tuomio 26.2.2013, Melloni (C‑399/11, EU:C:2013:107, 60 kohta) ja tuomio 26.2.2013, Åkerberg Fransson (C‑617/10, EU:C:2013:105, 29 kohta).
(
39
)	Ks. edellä tämän ratkaisuehdotuksen 103–107 kohta.
(
40
)	Ks. ratkaisuehdotuksen Euro Box Promotion 149, 194 ja 195 kohta.
(
41
)	Ks. eurooppalaisten tuomareiden konsultatiivisen neuvoston (CCJE) tuomareiden erikoistumisesta 13.11.2013 antama lausunto nro 15 (2012) (CCJE(2012) 4) (jäljempänä CCJE:n lausunto), 5 kohta.
(
42
)	Ks. esim. European Commission for the Efficiency of Justice (CEPEJ), European judicial systems. Efficiency and quality of justice, CEPEJ Studies No 26, 2018, s. 198–.
(
43
)	Tätä käsiteltiin jo edellä tämän ratkaisuehdotuksen 95–103 kohdassa.
(
44
)	Ks. ratkaisuehdotuksen Euro Box Promotion 198–229 kohta.
(
45
)	Ratkaisuehdotuksen Euro Box Promotion 235–245 kohta.
(
46
)	Ks. tuomio 5.12.2017, M.A.S. ja M.B. (C‑42/17, EU:C:2017:936, 39 kohta).
(
47
)	Ks. edellä tämän ratkaisuehdotuksen 111–113 kohta ja ratkaisuehdotuksen Euro Box Promotion 174–176 kohta.