62019TJ0213_RES
Asia T-213/19
AW
vastaan
Euroopan parlamentti
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 28.5.2020
Henkilöstö – Virkamiehet – Sosiaaliturva – Henkilöstösääntöjen 73 artikla – Yhteiset määräykset tapaturma- ja ammattitautivakuutuksesta – 16 artikla – Ilmoitus ammattitaudista – 22 artikla – Lääketieteellinen lautakunta – Kieltäytyminen sairauden katsomisesta ammattitaudiksi – Lääketieteellisen lautakunnan lausunnon sääntöjenvastaisuus
Henkilöstökanne – Valituksen hylkäämisestä tehdystä päätöksestä nostettu kanne – Tutkittavaksi ottaminen – Velvollisuus lausua vaatimuksista, jotka kohdistuvat valituksen hylkäämisestä tehtyyn päätökseen – Vaatimukset, joilla ei ole itsenäistä sisältöä, tai pelkästään vahvistava päätös – Puuttuminen
(Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)
(ks. 23 ja 24 kohta)
Virkamiehet – Sosiaaliturva – Tapaturma- ja ammattitautivakuutus – Lääketieteellinen asiantuntijalausunto – Lääketieteellisen lautakunnan harkintavalta – Tuomioistuinvalvonta – Rajat
(Henkilöstösääntöjen 73 artikla; tapaturma- ja ammattitautivakuutuksesta annettujen määräysten 22 artikla)
(ks. 44 kohta)
Virkamiehet – Sosiaaliturva – Tapaturma- ja ammattitautivakuutus – Sairauden määrittäminen ammattitaudiksi – Menettely – Kaikkien saatavissa olevien ja mahdollisesti hyödyllisten asiakirjojen antaminen lääketieteellisen lautakunnan käyttöön – Puuttuminen – Lääketieteellisen lautakunnan lausunnon sääntöjenvastaisuus
(Henkilöstösääntöjen 73 artikla; tapaturma- ja ammattitautivakuutuksesta annettujen määräysten 22 artiklan 3 kohta)
(ks. 45–59 kohta)
Tiivistelmä
Tuomiollaan AW v. parlamentti (T-213/19), joka annettiin 28.5.2020, unionin yleinen tuomioistuin kumosi Euroopan parlamentin päätökset, jotka koskivat tiettyjen sairauksien, jotka kantajalla oli, ammattitaudiksi katsomista koskevien hakemusten hylkäämistä, koska lääketieteellisen lautakunnan tämän osalta antama lääketieteellinen lausunto oli sääntöjenvastainen.
Kantaja, joka on Euroopan parlamentin virkamies, oli tehnyt tapaturma- ja ammattitautivakuutuksesta annettujen yhteisten määräysten (jäljempänä vakuutusmääräykset) (
1
) 3 ja 16 artiklan nojalla useita hakemuksia, jotka koskivat tiettyjen hänellä olevien sairauksien katsomista ammattitaudiksi. Nimittävän viranomaisen annettua tiedoksi kaksi päätösluonnosta, jotka koskivat asianomaisten sairauksien ammattitaudiksi katsomisesta kieltäytymistä ja joiden liitteinä olivat kyseisen viranomaisen nimeämän lääkäri A:n päätelmät, kantaja vaati, että asia saatetaan lääketieteellisen lautakunnan käsiteltäväksi, jotta tämä antaa lausuntonsa kyseisistä päätösluonnoksista. Kantaja nimesi lääkäri B:n edustamaan häntä ja toimitti nimittävälle viranomaiselle kyseisen lääkärin lausunnot, joissa täsmennettiin riitautetut lääketieteelliset kysymykset. Lääketieteellinen lautakunta, joka muodostui lääkäri B:stä, lääkäri A:sta ja kolmannesta lääkäristä eli lääkäri C:stä, kokoontui 10.4.2018. Lääkäri B toimitti 12.4.2018 lääkäri C:lle asiakirjat, jotka kantaja oli alun perin toimittanut asianomaisten sairauksien ammattitaudiksi katsomista koskevien hakemustensa yhteydessä ja joita ei ollut toimitettu lääketieteelliselle lautakunnalle. Lääkäri C totesi 16.5.2018 lähettämässään sähköpostissa lääkäri B:lle, että – Euroopan parlamentin antamien ohjeiden mukaisesti – hän ei ollut ottanut huomioon kyseisä asiakirjoja. Lääketieteellisen lautakunnan laatimien lausuntojen jälkeen nimittävä viranomainen hylkäsi hakemukset asianomaisten sairauksien ammattitaudiksi katsomisesta (jäljempänä riidanalaiset päätökset). Nimittävä viranomainen hylkäsi myös valituksen, jonka virkamies oli tehnyt riidanalaisista päätöksistä Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan nojalla.
Kumoamiskanteensa tueksi kantaja väitti, että lääketieteelliselle lautakunnalle ei ollut toimitettu täydellistä aineistoa, johon sisältyisivät kaikki asiakirjat, jotka kantaja oli toimittanut asianomaisten sairauksien ammattitaudiksi katsomista koskevien menettelyjen aloittamisesta lähtien. Näin ollen kyseisellä lautakunnalla ei kantajan mukaan ollut hallussaan kaikkia käytössä olleita asiakirjoja, joista saattoi olla sille hyötyä, vastoin vakuutusmääräysten 22 artiklan 3 kohtaa.
Unionin yleinen tuomioistuin palautti ensiksi mieleen, että vakuutusmääräysten 22 artiklan 3 kohdasta ilmenee, että jotta lääketieteellinen lautakunta voisi antaa lääketieteellisen lausunnon sääntöjenmukaisesti, sen on voitava saada tietoonsa kaikki käytettävissä olevat asiakirjat, joista voi olla sille hyötyä sen arviointien kannalta. Käsiteltävässä asiassa oli kiistatonta, että parlamentti ei ollut toimittanut lääketieteelliselle lautakunnalle tiettyjä asiakirjoja, jotka kantaja oli alun perin toimittanut ja joihin kuuluivat lääketieteelliset lausunnot, joissa kyseiset sairaudet katsottiin ammattitaudiksi. Parlamentin tämän osalta esittämien selitysten mukaan se oli hylännyt kyseiset asiakirjat katsottuaan, että tietyt riidanalaisista asiakirjoista olivat identtisiä sen hallussa jo olleiden asiakirjojen kanssa, toiset eivät liittyneet esitettyihin lääketieteellisiin kysymyksiin ja toiset sisälsivät samankaltaisia tietoja eli olematta identtisiä niissä toistettiin samat tiedot ja päätelmät, jotka jo olivat sen hallussa.
Unionin yleinen tuomioistuin totesi täsmällisemmin viimeksi mainitun asiakirjaryhmän toimittamatta jättämisestä seuraavaksi, että parlamentti oli arvioinut kyseisiä asiakirjoja lääketieteellisesti ja ylittänyt tällä tavoin toimivaltansa. On nimittäin niin, että kun vakuutettu tai hänen oikeudenomistajansa pyytävät lääketieteellistä lautakuntaa antamaan lausuntonsa, parlamentin ainoana tehtävänä on laatia sille annettava toimeksianto. Toimeksiannolla on saatettava lautakunnan käsiteltäväksi lääketieteelliset kysymykset, jotka esitetään lääketieteellisissä lausunnoissa, jotka vakuutettu tai hänen oikeudenomistajansa ovat katsoneet hyödyllisiksi toimittaa toimielimen nimeämälle lääkärille tai sen nimeämille lääkäreille vakuutusmääräysten soveltamista varten. Näin ollen yksinomaan vakuutetun tai hänen oikeudenomistajiensa on arvioitava aineistosta poistettujen lääkärinlausuntojen merkityksellisyyttä.
Parlamentti oli siis ylittänyt toimivaltansa ja loukannut lääketieteellisen lautakunnan työskentelyn sääntöjenmukaisuutta, kun se oli ottanut kantaa lääketieteellisiin kysymyksiin lääketieteelliselle lautakunnalle toimitettavan aineiston laatimiseksi. Tässä tilanteessa ei voitu katsoa, että lääketieteellinen lautakunta olisi kyennyt tutkimaan kaikki käytettävissä olleet asiakirjat, joista saattoi olla sille hyötyä sen arviointien kannalta. Koska lääketieteellinen lautakunta hoiti tehtäväänsä sääntöjenvastaisissa olosuhteissa, sen nimittävälle viranomaiselle työskentelynsä päätteeksi toimittamat lausunnot olivat virheellisiä.
Koska asiakirjat, joita parlamentti oli arvioinut lääketieteellisesti, liittyivät ilmeisellä tavalla kantajan sairauksiin, unionin yleinen tuomioistuin katsoi, ettei ollut poissuljettua, että jos lääketieteellinen lautakunta olisi kyennyt tutkimaan kyseset asiakirjat ja – tarvittaessa – ottanut ne huomioon, sen päätelmät olisivat voineet olla erilaiset.
Koska riidanalaiset päätökset tehtiin lääketieteellisen lautakunnan virheellisten lausuntojen perusteella, niissä oli menettelyvirhe, joka oikeuttaa niiden kumoamisen.
(
1
)	Toimielinten yhteisellä päätöksellä Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 73 artiklan nojalla annetut yhteiset määräykset Euroopan yhteisöjen virkamiesten tapaturma- ja ammattitautivakuutuksesta.