62023CJ0798_RES
Asia C‑798/23 [Abbottly] (
i
)
Minister for Justice
vastaan
SH
(Ennakkoratkaisupyyntö – Supreme Court (Irlanti))
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 9.10.2025
Ennakkoratkaisupyyntö – Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Puitepäätös 2002/584/YOS – 4 a artiklan 1 kohta – Jäsenvaltioiden välinen luovuttamismenettely – Eurooppalainen pidätysmääräys – Täytäntöönpanon edellytykset – Harkinnanvaraiset kieltäytymisperusteet – Pakollinen täytäntöönpano – Poikkeukset – Käsite ”päätökseen johtan[ut] oikeudenkäyn[ti]”– Poliisivalvontaa koskeva oheisseuraamus – Poliisivalvonnalle asetettujen ehtojen rikkominen – Päätös poliisivalvonnan muuntamisesta vapausrangaistukseksi – Vastaajan poissa ollessa määrätty rangaistus
Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä tehty puitepäätös – Eurooppalaisen pidätysmääräyksen harkinnanvaraiset kieltäytymisperusteet – Pidätysmääräys, joka on annettu sellaisen rangaistuksen täytäntöönpanoa varten, joka on määrätty vastaajan poissa ollessa – Asianomaisen henkilön jääminen pois oikeudenkäynnistä – Ratkaisuun johtaneen oikeudenkäynnin käsite – Ratkaisun käsite – Päätös, jolla poliisivalvontaa koskeva seuraamus muunnetaan vapausrangaistukseksi kiinteän suhdeluvun perusteella, kuuluu käsitteen alaan
(Neuvoston puitepäätöksen 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 4 a artiklan 1 kohta)
(ks. 36, 44–51 ja 54 kohta sekä tuomiolauselma)
Tiivistelmä
Luonnollisesta henkilöstä hänelle poliisivalvontaa koskeva oheisseuraamuksen muuntamisen jälkeen määrätyn vapausrangaistuksen täytäntöönpanoa varten annetun eurooppalaisen pidätysmääräyksen (jäljempänä kyseessä oleva eurooppalainen pidätysmääräys) täytäntöönpanoa koskevassa menettelyssä unionin tuomioistuin tulkitsee puitepäätöksen 2002/584 (
1
) 4 a artiklan 1 kohtaan sisältyvää käsitettä ”päätökseen johtan[ut] oikeudenkäyn[ti]”.
Latvialaiset tuomioistuimet tuomitsivat asianomaisen henkilön eli SH:n vuonna 2014 rangaistukseen kahdesta rikoksesta. Nämä rangaistukset yhdistettiin vuonna 2015 yhteensä neljän vuoden ja yhdeksän kuukauden pituiseksi vapausrangaistukseksi, johon liittyi kolmen vuoden pituinen poliisivalvontaa koskeva oheisseuraamus, joka alkoi sinä ajankohtana, jona SH oli suorittanut vapausrangaistuksensa.
Koska SH ei noudattanut poliisivalvonnan ehdoksi asetettua velvollisuutta ilmoittautua poliisiasemalle kolmen työpäivän kuluessa vapauttamisestaan, hänen todettiin syyllistyneen hallinnolliseen rikkomukseen ja hänet määrättiin maksamaan kaksi seuraamusmaksua.
Toimivaltainen Latvian tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi toimivaltainen Latvian poliisilaitoksen yksikkö oli asian saattanut, teki 19.8.2020 päätöksen, jonka mukaan se aika, jota SH ei ollut vielä suorittanut poliisivalvontaa koskevasta oheisseuraamuksesta – eli kaksi vuotta ja kaksi päivää –, muunnetaan Latvian rikoslaissa (
2
) säädetyn mahdollisuuden nojalla yhden vuoden ja yhden päivän pituiseksi vapausrangaistukseksi. Päätös tehtiin sellaisen istunnon jälkeen, johon SH, joka ei ollut vastaanottanut hänelle lähetettyä kutsua saapua kyseiseen tuomioistuimeen, ei saapunut. SH ei ole valittanut tästä päätöksestä.
Toimivaltainen Latvian tuomioistuin antoi tämän jälkeen SH:sta eurooppalaisen pidätysmääräyksen hänelle 19.8.2020 määrätyn vapausrangaistuksen täytäntöönpanoa varten.
Minister for Justice and Equality (oikeus- ja tasa-arvoministeri, Irlanti) pyysi Irlannin toimivaltaisia oikeusviranomaisia luovuttamaan SH:n Latvian tasavaltaan kyseessä olevan eurooppalaisen pidätysmääräyksen nojalla. Kun pyyntö oli hylätty ensimmäisessä oikeusasteessa ja tämän jälkeen muutoksenhakuasteessa sellaisen säännöksen nojalla, jolla puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohta (
3
) saatetaan osaksi Irlannin oikeusjärjestystä, oikeus- ja tasa-arvoministeri pyysi lupaa saada valittaa ennakkoratkaisua pyytäneeseen tuomioistuimeen eli Supreme Courtiin (ylin yleinen tuomioistuin, Irlanti).
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan kyseessä oleva päätös voidaan rinnastaa ehdollisen rangaistuksen määräämiseen täytäntöönpantavaksi, joka ei – sen perusteella, mitä unionin tuomioistuin on päätellyt tuomiossa Ardic (
4
) – kuulu puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Tästä tuomiosta ilmenee, että kyseisessä säännöksessä tarkoitettu päätöksen käsite ei kata ehdonalaisen vapauttamisen kumoamisen kaltaista ratkaisua, joka koskee aiemmin määrätyn vapausrangaistuksen täytäntöönpanoa tai soveltamista, paitsi jos kyseisen ratkaisun tarkoituksena tai vaikutuksena on joko mainitun rangaistuksen luonteen tai määrän muuttaminen ja jos sen tehneellä viranomaisella on tältä osin harkintavaltaa.
Nyt käsiteltävässä tapauksessa kyseessä olevan eurooppalaisen pidätysmääräyksen antanut Latvian tuomioistuin ei ole antanut mitään uutta tuomioistuimen ratkaisua, jolla muutettaisiin aiemmin määrätyn vapausrangaistuksen luonnetta ja määrää, joten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, ettei SH:n luovuttamisesta ole syytä kieltäytyä. Poliisivalvonnan ehtoja rikottaessa mahdollisesti määrättävän vapaudenmenetyksen pituus määritetään näet Latvian oikeudessa säädetyllä aritmeettisella laskutoimituksella. Päätös, jolla poliisivalvontaa koskeva oheisseuraamus muunnetaan vapausrangaistukseksi, saattaisi siis vastata päätöstä, joka koskee aiemmin määrätyn vapausrangaistuksen täytäntöönpanoa tai soveltamista, eikä kuulu siis puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.
Ennakkoratkaisua pyytäneellä tuomioistuimella on kuitenkin epäilyjä, koska vaikka SH:lle aiemmin määrättyihin rangaistuksiin, jotka yhdistettiin vuonna 2015, sisältyi mahdollisuus uudesta vankeusrangaistuksesta, SH:ta ei ole kuitenkaan 19.8.2020 määrätyllä rangaistuksella velvoitettu yksinkertaisesti suorittamaan alun perin määrätyt vapausrangaistukset.
Tässä tilanteessa Supreme Court pohtii, kuuluuko puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ratkaisuun johtaneen oikeudenkäynnin käsitteen alaan menettely, jonka päätteeksi kansallinen tuomioistuin voi määrätä siitä syystä, että asianomainen henkilö on rikkonut hänelle aiemmin vapausrangaistuksen ohella tuomitun poliisivalvontaa koskevan seuraamuksen ehtoja, kyseisestä oheisseuraamuksesta suorittamatta jääneen ajan muuntamisesta vapausrangaistukseksi.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin muistuttaa, että puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohdalla rajoitetaan mahdollisuutta kieltäytyä eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta luettelemalla kyseisen säännöksen a–d alakohdassa kattavasti ne tapaukset, joissa sellaisen oikeudenkäynnin, jossa kyseinen henkilö ei ole ollut henkilökohtaisesti läsnä, päätteeksi annetun ratkaisun tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta ei voida kieltäytyä.
Yhdessäkään puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohdan a–d alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpano ei näet loukkaa asianomaisen henkilön oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin eikä puolustautumisoikeuksia.
Ennen kuin täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen tarkastaa, onko kyse jostakin näistä tapauksista, sen on kuitenkin selvitettävä, onko kyseessä tilanne, jossa luovutettavaksi vaadittu henkilö ei ole ollut henkilökohtaisesti läsnä ”päätökseen johtaneessa oikeudenkäynnissä” puitepäätöksen 202/584 4 a artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tämä kyseessä olevan säännöksen ilmaisu on ymmärrettävä siten, että sillä tarkoitetaan sellaiseen oikeudelliseen ratkaisuun johtanutta oikeudenkäyntimenettelyä, jolla henkilö, jonka luovuttamista eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanon yhteydessä pyydetään, on lopullisesti tuomittu. (
5
)
Unionin tuomioistuin on katsonut, että ratkaisu, joka koskee aiemmin julistetun vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen täytäntöönpanoa tai soveltamista, ei ole puitepäätös 2002/584 4 a artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ”päätös”, paitsi jos se vaikuttaa syyllisyyden toteamiseen tai sen tarkoituksena tai vaikutuksena on joko mainitun rangaistuksen luonteen tai määrän muuttaminen ja jos sen tehneellä viranomaisella on tältä osin harkintavaltaa. (
6
)
Nyt käsiteltävässä tapauksessa eurooppalaisen pidätysmääräyksen perusteena on ollut päätös, jolla poliisivalvontaa koskeva oheisseuraamus muunnetaan vapausrangaistukseksi. Koska ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, voiko tällainen päätös kuulua puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohdan soveltamisalaan siltä osin kuin sen tarkoituksena tai vaikutuksena ei ole etsitylle henkilölle aiemmin määrätyn rangaistuksen luonteen ja/tai määrän muuttaminen eikä sen tehneellä viranomaisella ole tältä osin ollut harkintavaltaa, unionin tuomioistuin on selvittänyt, voidaanko kyseessä oleva päätös luonnehtia oikeuskäytännössä tarkoitetuksi ”ratkaisuksi, joka koskee aiemmin määrätyn vapausrangaistuksen täytäntöönpanoa tai soveltamista”, jolloin se ei olisi puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ratkaisu.
Unionin tuomioistuin huomauttaa tältä osin, että Latvian oikeudessa näytetään tehtävän ero vapausrangaistuksen määräämisestä annetun ratkaisun ja poliisivalvontaan määräämisestä annetun ratkaisun välillä, ja tämä viimeksi mainittu ratkaisu on aina luonteeltaan vapausrangaistuksen oheisseuraamus.
Latvian oikeudessa ei näytetä myöskään säädettävän mekanismista muuttaa poliisivalvontaa koskeva seuraamus automaattisesti vapausrangaistukseksi, jos asianomainen henkilö rikkoo poliisivalvonnan ehtoja, koska tuomioistuimella on tältä osin harkintavaltaa.
Oheisseuraamuksen ehtojen rikkomisen johdosta mahdollisesti määrätyn vapausrangaistuksen tarkoituksena ei myöskään ole rangaista alkuperäisestä rikoksesta, joka on johtanut poliisivalvontaan määräämiseen oheisseuraamuksena, vaan sen tarkoituksena on rangaista tähän viimeksi mainittuun seuraamukseen liitettyjen ehtojen nimenomaisista laiminlyönneistä.
Ratkaisu, jolla poliisivalvontaa koskevan oheisseuraamuksen sijasta määrätään vapausrangaistus, ei siis ole ratkaisu, joka koskee aiemmin määrätyn vapausrangaistuksen täytäntöönpanoa tai soveltamista, vaan sitä on pidettävä ratkaisuna, jolla määrätään uusi vapausrangaistus, joka on luonteeltaan erilainen kuin alun perin määrätty vapausrangaistus.
Tällainen ratkaisu on luonnehdittava puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi ”päätökseksi”, ja sen menettelyn, jonka päätteeksi se on annettu, on katsottava kuuluvan kyseisessä säännöksessä tarkoitetun ”päätökseen johtan[een] oikeudenkäyn[nin]” käsitteen alaan.
Puitepäätöksen 2002/584 4 a artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi ”päätökseen johtan[eeksi] oikeudenkäyn[niksi]” luonnehtimisen kannalta merkitystä on näet sillä, että rangaistuksen muuntamista koskeva menettely voi johtaa vapaudenmenetykseen, joka on tosin ennakoitavissa siinä tapauksessa, että poliisivalvontaa koskevan seuraamuksen ehtoja rikotaan, mutta joka ei sellaisenaan ollut osa alkuperäistä tuomiota ja joka on siis edellyttänyt alkuperäisen tuomion korvaavan uuden tuomion antamista.
(
i
)	Tämän asian nimi on kuvitteellinen nimi. Se ei vastaa asian minkään asianosaisen todellista nimeä.
(
1
)	Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehty neuvoston puitepäätös 2002/584/YOS (EYVL 2002, L 190, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS (EUVL 2009, L 81, s. 24) (jäljempänä puitepäätös 2002/584).
(
2
)	Kun yhden vuoden aikana määrätään kaksi seuraamusta poliisivalvonnalle asetettujen ehtojen rikkomisesta, Latvian oikeudessa säädetään toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen mahdollisuudesta muuntaa poliisivalvontaa koskeva oheisseuraamus vapausrangaistukseksi, jonka pituus määritetään sellaisen kiinteän suhdeluvun perusteella, jonka mukaan kaksi suorittamatta olevaa poliisivalvontapäivää vastaa yhtä vankeuspäivää.
(
3
)	Kyseisessä artiklassa säädetään, että täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen voi kieltäytyä panemasta täytäntöön eurooppalaista pidätysmääräystä, joka on annettu vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen tai turvaamistoimenpiteen täytäntöönpanoa varten, jos asianomainen henkilö ei ollut henkilökohtaisesti läsnä ratkaisuun johtaneessa oikeudenkäynnissä, jollei kyse ole kyseisen artiklan 1 kohdan a–d alakohdassa säädetyistä tilanteista.
(
4
)	Tuomio 22.12.2017, Ardic (C‑571/17 PPU, EU:C:2017:1026).
(
5
)	Ks. vastaavasti tuomio 21.12.2023, Generalstaatsanwaltschaft Berlin (Tuomitseminen poissa olevana) (C‑396/22, EU:C:2023:1029, 26 ja 27 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
6
)	Tuomio 22.12.2017, Ardic (C‑571/17 PPU, EU:C:2017:1026, 77 ja 88 kohta) ja tuomio 23.3.2023, Minister for Justice and Equality (Ehdollisen rangaistuksen määrääminen täytäntöönpantavaksi) (C‑514/21 ja C‑515/21, EU:C:2023:235, 53 kohta).