KOMISE v. HOSMAN-CHEVALIER 
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (třetího senátu) 
21. června 2007 * 
Ve věci C-424/05 P, 
jejímž předmětem je kasační opravný prostředek na základě článku 56 statutu 
Soudního dvora, podaný dne 29. listopadu 2005, 
Komise Evropských společenství, zastoupená H. Kraemerem a M. Velardo, jako 
zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, 
účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka), 
přičemž další účastnicí řízení je: 
Sonja Hosman-Chevalier, zastoupená J.-R. García-Gallardo Gil-Fournierem, 
A. Sayagués Torresem a D. Domínguez Pérezem, abogados, 
žalobkyně v prvním stupni, 
* Jednací jazyk: francouzština. 
I - 5051
ROZSUDEK ZE DNE 21. 6. 2007 - VĚC C-424/05 P 
SOUDNÍ DVŮR (třetí senát), 
ve složení A. Rosas, předseda senátu, A. Tizzano, J. Malenovský (zpravodaj), 
U. Lõhmus a A. Ó Caoimh, soudci, 
generální advokát: P. Mengozzi, 
vedoucí soudní kanceláře: B. Fülöp, rada, 
s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 13. září 2006, 
po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 15. března 
2007, 
vydává tento 
Rozsudek 
1 Svým kasačním opravným prostředkem Komise Evropských společenství navrhuje 
zrušení rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 13. září 
2005, Hosman-Chevalier v. Komise (T-72/04, Sb. rozh. s. II-3265, dále jen 
„napadený rozsudek"), kterým Soud zrušil rozhodnutí Komise z 8. dubna 
a 29. října 2003, jimiž se zamítá nárok S. Hosman-Chevalier na příspěvek za práci 
v zahraničí, jakož i na příspěvek na zařízení. 
I - 5052
KOMISE v. HOSMAN-CHEVALIER 
Právní rámec 
2 Článek 69 Služebního řádu úředníků Evropských společenství (dále jen „služební 
řád"), ve znění použitelném v projednávaném případě, stanoví, že příspěvek za práci 
v zahraničí se rovná 16 % součtu základního platu, příspěvku pro domácnost 
a příspěvku na vyživované dítě, na které má úředník nárok. 
3 Článek 4 odst. 1 přílohy VII služebního řádu stanoví, že příspěvek za práci 
v zahraničí je poskytován: 
,,a) úředníkům: 
— kteří nejsou a nikdy nebyli státními příslušníky státu, na jehož území se 
nachází místo, kde jsou zaměstnáni [kam jsou služebně přiděleni], 
a 
— kteří v době pěti let končících šest měsíců přede dnem jejich nástupu do 
služebního poměru neměli na evropském území tohoto státu ani bydliště, 
ani zde nevykonávali své hlavní povolání. Pro účely tohoto ustanovení se 
nepřihlíží k okolnostem vyplývajícím z práce konané pro některý jiný stát 
nebo mezinárodní organizaci; 
I - 5053
ROZSUDEK ZE DNE 21. 6. 2007 - VĚC C-424/05 P 
b) úředníkům, kteří jsou nebo byli státními příslušníky státu, na jehož území se 
nachází místo, kde jsou zaměstnáni [kam jsou služebně přiděleni], ale kteří 
v době deseti let přede dnem jejich nástupu do služebního poměru měli bydliště 
mimo evropské území uvedeného státu z důvodů jiných, než je výkon funkce ve 
službách státu nebo mezinárodní organizace. 
[...]" 
Skutečnosti předcházející sporu 
4 Skutkový základ sporu byl shrnut Soudem v bodech 4 až 10 napadeného rozsudku: 
„4. Žalobkyně rakouské státní příslušnosti do 14. května 1995 studovala a pracovala 
v Rakousku. Od 15. května 1995 do 17. března 1996 pracovala v Belgii pro 
Verbindungsbüro des Landes Tyrol, kancelář Spolkové země Tyrolsko, se 
sídlem v Bruselu. 
5. Od 18. března 1996 do 15. listopadu 2002 byla žalobkyně členkou personálu 
Stálého zastoupení Rakouské republiky při Evropské unii v Bruselu (dále jen 
,Stálé zastoupení Rakouské republiky). V této pozici pracovala nejprve pro 
Verbindungstelle der Bundesländer (dále jen ,VB'), styčnou kancelář spolkových 
I - 5054
KOMISE v. HOSMAN-CHEVALIER 
zemí, a poté pro Österreichischer Gewerkschaftsbund (dále jen ,OGB'), spolek 
rakouských odborů. 
6. Dne 16. listopadu 2002 se žalobkyně ujala svých povinností v Komisi v postavení 
úřednice. Doba pěti let uvedená v čl. 4 odst. 1 písm. a) druhé odrážce přílohy VII 
služebního řádu za účelem přiznání příspěvku za práci v zahraničí, zvaná 
,referenční doba', byla stanovena na období mezi 16. květnem 1997 a 15. 
květnem 2002. 
7. Sdělením ze dne 8. dubna 2003 bylo žalobkyni Generálním ředitelstvím (GŘ) 
pro správu a zaměstnance Komise oznámeno, že jí nemůže být přiznán nárok na 
příspěvek za práci v zahraničí. 
8. Dne 7. července 2003 žalobkyně na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu podala 
stížnost proti tomuto sdělení ze dne 8. dubna 2003. Elektronickou poštou ze dne 
14. srpna 2003 a faxem ze dne 11. září 2003 žalobkyně předložila dva dodatky 
k této stížnosti. 
9. Sdělením ze dne 29. října 2003, o kterém se žalobkyně dozvěděla dne 
3. listopadu 2003, orgán oprávněný ke jmenování (dále jen ,oprávněný orgán') 
zamítl stížnost žalobkyně. 
10. Z tohoto rozhodnutí vyplývá, že příspěvek za práci v zahraničí a příspěvky s ním 
související byly žalobkyni zamítnuty zejména z toho důvodu, že profesní činnost 
vykonávanou žalobkyni v Bruselu během referenční doby nebylo možno 
I - 5055
ROZSUDEK ZE DNE 21. 6. 2007 - VĚC C-424/05 P 
považovat za ,práci konanou pro některý jiný stát' ve smyslu výjimky stanovené 
v čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu. Oprávněný orgán se 
domníval, že byla-li pravda, že se VB nacházela v prostorách Stálého zastoupení 
Rakouské republiky, přesto byla odlišným autonomním útvarem zřízeným 
spolkovými zeměmi, pověřeným hájit jejich zájmy, a nikoliv zájmy spolku 
(spolkového státu). Pokud jde o OGB, dokumenty předložené žalobkyní, 
a zejména její pracovní smlouva, nezmiňují žádný vztah k Rakouské republice, 
což je důvodem, proč ani práce vykonávaná pro OGB nemohla být považována 
za práci konanou pro tento stát." 
Řízení před Soudem a napadený rozsudek 
5 Návrhem došlým kanceláři Soudu dne 20. února 2004 podala S. Hosman-Chevalier 
žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 29. října 2003, kterým se 
zamítá její nárok na příspěvek za práci v zahraničí, jakož i na příspěvky s ním 
související. 
6 V napadeném rozsudku se Soud domníval, že žaloba směřovala nejen ke zrušení 
rozhodnutí Komise ze dne 29. října 2003, ale i ke zrušení rozhodnutí ze dne 8. dubna 
2003. Soud tato rozhodnutí zrušil. 
7 Soud totiž přijal druhý žalobní důvod vznesený S. Hosman-Chevalier a vycházející 
z porušení čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu. 
I - 5056
KOMISE v. HOSMAN-CHEVALIER 
8 Podle Soudu vyvstala otázka určení, zda musí být práce, kterou S. Hosman-Chevalier 
vykonávala v rámci Stálého zastoupení Rakouské republiky během referenční doby, 
považována za práci konanou pro stát ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII 
služebního řádu. Kromě toho Soud upřesnil, že pojem „stát" uvedený v tomto článku 
se týká pouze státu jakožto právnické osoby a unitárního subjektu mezinárodního 
práva, jakož i jeho vládních institucí. 
9 Soud nejdříve v bodě 30 napadeného rozsudku zdůraznil, že nebylo zpochybněno, že 
práce vykonávaná pro takové orgány, jako je stálé zastoupení členského státu při 
Evropské unii nebo velvyslanectví státu, musí být považována za práci konanou pro 
stát ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu. 
10 V bodech 31 až 36 napadeného rozsudku Soud uvedl různé skutečnosti, které jej 
vedly ke zjištění, že S. Hosman-Chevalier byla členkou personálu Stálého zastoupení 
Rakouské republiky, že jejím nadřízeným byl velvyslanec, stálý zástupce Rakouské 
republiky při Evropské unii, a že její status byl stejný jako status ostatních úředníků 
vyslaných na uvedené zastoupení. 
11 Soud z toho vyvodil, že práce, kterou S. Hosman-Chevalier vykonávala na Stálém 
zastoupení Rakouské republiky během celé referenční doby, musí být považována za 
práci konanou pro tento stát. 
I - 5057
ROZSUDEK ZE DNE 21. 6. 2007 - VĚC C-424/05 P 
12 V bodech 38 až 41 napadeného rozsudku Soud dále nepřijal argumentaci Komise, 
podle které S. Hosman-Chevalier, přestože pracovala v rámci Stálého zastoupení 
Rakouské republiky, nevykonávala práci pro tento členský stát, ale pro VB a OGB, 
tedy pro orgány, jejichž úlohou nebylo hájit zájmy státu. 
13 V bodě 42 napadeného rozsudku Soud naopak uznal, že postačuje, aby osoba 
vykonávala svoji profesní činnost pro orgán, který je součástí státu v uvedeném 
smyslu, jako je stálé zastoupení, aby se na ni plně vztahovala výjimka stanovená 
v čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu bez ohledu na zvláštní a specifické 
služební povinnosti vykonávané touto osobou v rámci uvedeného orgánu. Pokud by 
tomu tak nebylo, bylo by nutné provést podrobný rozbor úloh a služebních 
povinností provedený z pohledu vnitrostátního práva, což by bylo v rozporu 
s požadavky jednotného použití práva Společenství a zásadou rovnosti. A to tím 
spíše, že je výlučně na každém členském státu, aby zorganizoval své služby 
způsobem, který uzná za nejvhodnější, a určil tak cíle a služební povinnosti, které 
stanoví svým úředníkům a zaměstnancům. 
14 Soud tedy dospěl k závěru, že S. Hosman-Chevalier splnila podmínky stanovené 
v čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu, což jí dává nárok na příspěvek za 
práci v zahraničí. 
15 V bodě 51 napadeného rozsudku měl Soud za to, že jelikož se příspěvek na zařízení 
stanovený v čl. 5 odst. 1 přílohy VII služebního řádu vyplácí úředníkovi, který 
splňuje podmínky pro přiznání příspěvku za práci v zahraničí, je S. Hosman-
-Chevalier oprávněna žádat přiznání uvedeného příspěvku na zařízení. Soud jí 
nicméně z důvodů uvedených v bodě 52 napadeného rozsudku nepřiznal nárok na 
denní příspěvek. 
I - 5058
KOMISE v. HOSMAN-CHEVALIER 
Řízení před Soudním dvorem 
16 V projednávaném kasačním opravném prostředku Komise navrhuje, aby Soudní 
dvůr: 
— zrušil napadený rozsudek a vrátil věc Soudu; 
— uložil S. Hosman-Chevalier náhradu nákladů řízení v tomto stupni, včetně 
náhrady nákladů Komise v řízení před Soudem. 
17 Sonja Hosman-Chevalier navrhuje, aby Soudní dvůr: 
— odmítl kasační opravný prostředek jako zjevně nepřípustný nebo podpůrně, aby 
jej zamítl jako neopodstatněný; 
— uložil Komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních. 
I - 5059
ROZSUDEK ZE DNE 21. 6. 2007 - VĚC C-424/05 P 
Ke kasačnímu opravnému prostředku 
Argumentace účastnic řízení 
18 Svým jediným důvodem kasačního opravného prostředku Komise vytýká Soudu, že 
se dopustil nesprávného právního posouzení při použití ustanovení čl. 4 odst. 1 
písm. a) přílohy VII služebního řádu, týkajících se udělení příspěvku za práci 
v zahraničí tím, že nesprávně vykládal pojem „práce konaná pro některý jiný stát", na 
který tato ustanovení odkazují. 
19 Z řady skutkových okolností, které byly zohledněny v bodech 31 až 36 a 42 
napadeného rozsudku, vyplývá, že Soud měl neprávem za to, že k tomu, aby byla 
splněna podmínka týkající se práce konané pro některý jiný stát uložená uvedenými 
ustanoveními, postačuje, aby byla dotčená osoba začleněna do funkčního 
nebo organizačního kontextu jednoho z orgánů tohoto státu, jako je stálé zastoupení 
u Evropské unie. 
20 Komise se naopak domnívá, že uvedená podmínka musí být vykládána v tom smyslu, 
že vyžaduje existenci přímého právního vztahu mezi dotčenou osobou a dotčeným 
státem, vztahu, který nemůže být založen pouze na tom, že je dotčená osoba 
začleněna do výše uvedeného kontextu. 
21 Podle Komise je odchylka stanovená v čl. 4 odst. 1 písm. a) druhé odrážce druhé větě 
přílohy VII služebního řádu, podle které mají úředníci, kterých se tato odchylka týká, 
právo na příspěvek za práci v zahraničí, odůvodněna v rozsahu, v němž tito úředníci 
nemohou být považováni za osoby, které si vytvořily trvalý vztah ke státu, v němž se 
nachází místo jejich služebního přidělení (rozsudek ze dne 2. května 1985, 
I - 5060
KOMISE v. HOSMAN-CHEVALIER 
De Angelis v. Komise, 246/83, Recueil, s. 1253, bod 13). Přitom toto ratio legis právě 
předpokládá, že dotyčná osoba má prostřednictvím služebního nebo smluvního 
vztahu přímý vztah k jinému státu nebo mezinárodní organizaci. Pouze takový vztah 
totiž s sebou může nést právo tohoto jiného státu nebo mezinárodní organizace 
přikázat této osobě, aby během omezené doby vykonávala práce na území státu, na 
němž se nachází místo jejího pozdějšího služebního přidělení (dále jen „stát 
služebního přidělení") jakožto úředníka Evropských společenství. 
22 Komise připomíná, že ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. a) druhé odrážky druhé věty 
přílohy VII služebního řádu představuje výjimku z podmínek udělení příspěvku za 
práci v zahraničí, a z tohoto důvodu musí být vykládáno restriktivně. Navíc, jelikož 
se rovněž jedná o ustanovení upravující finanční výhodu, je takový výklad nezbytný 
(viz rozsudky Soudního dvora ze dne 6. května 1982, BayWa a další, 146/81, 192/81 
a 193/81, Recueil, s. 1503, bod 10, jakož i rozsudek Soudu ze dne 8. března 1990, 
Schwedler v. Parlament, T-41/89, Recueil, s. II-79, bod 23, potvrzený na základě 
kasačního opravného prostředku rozsudkem Soudního dvora ze dne 28. listopadu 
1991, Schwedler v. Parlament, C-132/90 P, Recueil, s. I-5745). 
23 Kromě toho výklad či. 4 odst. 1 písm. a) druhé odrážky druhé věty přílohy VII 
služebního řádu podaný Soudem v bodech 31 až 36 a 42 napadeného rozsudku se 
odchyluje od jeho judikatury, podle které je vyžadován přímý právní vztah ke státu 
(viz rozsudky Soudu ze dne 30. června 2005, Olesen v. Komise, T-190/03, Sb. VS 
s. I-A-181 a II-805, body 49 až 51; ze dne 25. října 2005, Salvador García v. Komise, 
T-205/02, Sb. VS s. I-A-285 a II-1311, bod 55; Salazar Brier v. Komise, T-83/03, 
Sb. VS s. I-A-311 a II-1407, bod 45; Herrero Romeu v. Komise, T-298/02, Sb. rozh. 
s. II-4599 a Sb. VS s. I-A-295 a II-1349, bod 41, jakož i De Bustamante Tello v. Rada, 
T-368/03, Sb. VS s. I-A-321 a II-1439, bod 42). 
24 Navíc podle judikatury Soudu je, co se týče podmínky stanovené v tomto ustanovení 
a týkající se „práce konané pro [...] mezinárodní organizaci", rovněž vyžadován 
I - 5061
ROZSUDEK ZE DNE 21. 6. 2007 - VĚC C-424/05 P 
přímý právní vztah k dotčené mezinárodní organizaci (viz rozsudky Soudu ze dne 
22. března 1995, Lo Giudice v. Parlament, T-43/93, Recueil FP, s. I-A-57 a II-189, 
bod 36, jakož i ze dne 11. září 2002, Nevin v. Komise, T-127/00, Recueil FP, 
s. I-A-149 a II-781, bod 51). Přitom by bylo nesoudržné, či dokonce svévolné, 
vyžadovat takový přímý právní vztah pro jednu část výjimky, ale nikoliv pro druhou. 
25 Soud opomenul prošetřit, zda existoval přímý právní vztah mezi S. Hosman-
-Chevalier a Rakouskou republikou. Přitom v projednávaném případě takový vztah 
neexistoval, protože dotčená osoba byla během referenční doby zaměstnána 
postupně VB a OGB. 
26 Sonja Hosman-Chevalier zastává názor, že je kasační opravný prostředek 
nepřípustný, přičemž tvrdí, že Komise ve skutečnosti usiluje o to, aby Soudní dvůr 
nově posoudil skutkový stav. 
27 Pokud jde o věc samou, S. Hosman-Chevalier tvrdí, že postup Soudu spočívající 
v tom, že ověřil existenci právního vztahu mezi dotčenou osobou a státem, aniž by 
nezbytně vyžadoval, aby tento vztah byl přímý, dodržuje právo Společenství. 
28 Jakmile je práce pro stálé zastoupení, jako je dotčené stálé zastoupení, považována za 
práci pro stát, je splněna podmínka právního vztahu mezi S. Hosman-Chevalier 
a státem. 
I - 5062
KOMISE v. HOSMAN-CHEVALIER 
29 V tom ohledu není judikatura Soudu formalistická a existence takového právního 
vztahu neznamená striktně nebo pouze „právní" vztah závislosti. Tento vztah může 
být založen s ohledem na zvláštní okolnosti každé věci. Protože ze spisu vyplývalo, že 
S. Hosman-Chevalier patřila k personálu Stálého zastoupení Rakouské republiky, 
nebylo v projednávaném případě nezbytné jít dál ani uvádět výslovně existenci 
právního vztahu nebo jakéhokoliv jiného vztahu. 
Závěry Soudního dvora 
K přípustnosti 
30 Je třeba připomenout, že podle čl. 225 odst. 1 ES a či. 58 prvního pododstavce 
statutu Soudního dvora může být kasační opravný prostředek založen pouze na 
důvodech týkajících se porušení právních norem, nikoli však na posouzení 
skutkového stavu. 
31 Podle těchto ustanovení je jedině Soud příslušný jednak zjistit skutkový stav, kromě 
případu, kdy věcná nesprávnost jeho zjištění vyplývá z písemností ve spise, které mu 
byly předloženy, a jednak tento skutkový stav posoudit. Pokud Soud zjistil nebo 
posoudil skutkový stav, Soudní dvůr je na základě článku 225 ES příslušný k výkonu 
přezkumu právní kvalifikace tohoto skutkového stavu a právních důsledků, které 
z toho Soud vyvodil (viz zejména rozsudky ze dne 16. března 2000, Parlament 
v. Bieber, C-284/98 P, Recueil, s. I-1527, bod 31, a ze dne 27. listopadu 2001, 
Z v. Parlament, C-270/99 P, Recueil, s. I-9197, bod 37). 
I - 5063
ROZSUDEK ZE DNE 21. 6. 2007 - VĚC C-424/05 P 
32 V projednávaném případě je třeba konstatovat, že Komise nezpochybňuje, že 
S. Hosman-Chevalier byla během referenční doby členkou personálu Stálého 
zastoupení Rakouské republiky. Na podporu svého kasačního opravného prostředku 
Komise pouze tvrdí, že tato skutečnost nemůže poskytnout dotčené osobě nárok na 
příspěvek za práci v zahraničí, jelikož neexistuje přímý právní vztah mezi ní 
a Rakouskou republikou. 
33 V rozporu s tím, co tvrdí S. Hosman-Chevalier, se tak kasační opravný prostředek 
Komise netýká posouzení skutkového stavu, ale jeho právní kvalifikace. Námitka 
nepřípustnosti vznesená S. Hosman-Chevalier tedy musí být zamítnuta. 
K věci samé 
34 Za účelem odpovědi na důvod kasačního opravného prostředku, který Komise 
vznesla, je třeba přistoupit k posouzení pojmu „práce konané pro některý jiný stát" 
s ohledem na všechna ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu, 
která upravují přiznání příspěvku za práci v zahraničí a jejichž součástí je tento 
pojem. 
35 Je namístě připomenout, že podle ustálené judikatury Soudního dvora je cílem 
udělení příspěvku za práci v zahraničí vyrovnat zvláštní náklady a nevýhody, které 
z nástupu do služebního poměru u Společenství vyplývají pro úředníky, kteří jsou 
z tohoto důvodu povinni převést své bydliště ze svého domovského státu do státu 
svého služebního přidělení, a začlenit se do nového prostředí. Pojem „práce 
v zahraničí" závisí rovněž na subjektivní situaci úředníka, a sice jeho stupni začlenění 
I - 5064
KOMISE v. HOSMAN-CHEVALIER 
do nového prostředí, který vyplývá například z jeho obvyklého bydliště nebo výkonu 
hlavního povolání (viz rozsudky ze dne 10. října 1989, Atala-Palmerini v. Komise, 
201/88, Recueil, s. 3109, bod 9, a ze dne 15. září 1994, Magdalena Fernández 
v. Komise, C-452/93 P, Recueil, s. I-4295, bod 20). 
36 Udělení příspěvku za práci v zahraničí má tak napravit faktické nerovnosti, jež 
vznikají mezi úředníky, kteří jsou zcela začleněni do společnosti státu svého 
služebního přidělení, a úředníky, kteří takto začleněni nejsou. 
37 Z článku 4 odst. 1 písm. a) druhé odrážky druhé věty přílohy VII služebního řádu 
vyplývá, že zákonodárce Společenství nezbytně zamýšlel, aby se za osobu, která se 
rovněž nachází v takové situaci práce v zahraničí, považoval úředník, který sice 
v době pěti let končící šest měsíců přede dnem svého nástupu do služebního poměru 
bydlel nebo vykonával povolání na evropském území státu, kde se nachází místo 
jeho služebního přidělení, ale pracoval pro jiný stát nebo pro mezinárodní 
organizaci. 
38 Zákonodárce Společenství tak předpokládal, že vykonávání této práce vede 
k zachování zvláštního úzkého vztahu dotčené osoby k tomuto jinému státu nebo 
této mezinárodní organizaci, což je překážkou pro vytvoření trvalého úzkého vztahu 
ke státu jejího služebního přidělení, a tedy pro dostatečné začlenění této dotčené 
osoby do společnosti státu jejího služebního přidělení (viz v tomto smyslu rozsudky 
ze dne 15. ledna 1981, Vutera v. Komise, 1322/79, Recueil, s. 127, bod 8, a výše 
uvedený De Angelis v. Komise, bod 13). 
39 Ve státě služebního přidělení dotyčného úředníka jsou jiné státy zastoupeny 
velvyslanectvími nebo diplomatickými misemi, jakož i stálými zastoupeními 
při mezinárodních organizacích, jak vyplývá z pravidel mezinárodního práva 
obyčejového, kodifikovaných zejména Vídenskou úmluvou ze dne 18. dubna 1961 
I - 5065
ROZSUDEK ZE DNE 21. 6. 2007 - VĚC C-424/05 P 
o diplomatických stycích, jakož i Vídenskou úmluvou ze dne 14. března 1975 
o zastoupení států v jejich stycích s mezinárodními organizacemi univerzální 
povahy. 
40 Pojem „stát" uvedený v čl. 4 odst. 1 písm. a) druhé odrážce druhé větě přílohy VII 
služebního řádu tedy zahrnuje nezbytně stálé zastoupení členského státu 
při Evropské unii, což ostatně v rámci kasačního opravného prostředku nebylo 
zpochybněno. 
41 Proto musí být personál takového stálého zastoupení, včetně jeho administrativního 
a technického personálu, považován z důvodu toho, že náleží ke strukturám tohoto 
zastoupení, za osoby, které konají práci pro dotyčný členský stát, a v důsledku toho 
se nacházejí v situaci „práce v zahraničí" podle čl. 4 odst. 1 písm. a) druhé odrážky 
přílohy VII služebního řádu. 
42 Přitom v projednávaném případě, jak konstatoval Soud, S. Hosman-Chevalier, i když 
nebyla zaměstnána rakouskou ústřední správou, byla členkou personálu Stálého 
zastoupení Rakouské republiky, jejím nadřízeným byl velvyslanec Rakouské 
republiky a její status byl stejný jako status ostatních úředníků vyslaných na 
uvedené zastoupení. Z napadeného rozsudku rovněž vyplývá, že z toho důvodu 
požívala různé výsady a imunity, a to zejména osvobození od regionálních daní 
z nemovitostí. Za těchto podmínek musí být považována za osobu, která konala 
práci pro rakouský stát. 
43 Zvláštní status S. Hosman-Chevalier, jak je popsán v předcházejícím bodě, vedl 
k tomu, že měla zvláštní úzký vztah k Rakouské republice. Tento vztah je sám o sobě 
I - 5066
KOMISE v. HOSMAN-CHEVALIER 
překážkou pro to, aby si mohla vytvořit trvalý úzký vztah ke státu svého služebního 
přidělení, a tedy aby se mohla dostatečně začlenit do společnosti tohoto státu 
přidělení. 
44 S ohledem na ratio legis čl. 4 odst. 1 písm. a) druhé odrážky druhé věty přílohy VII 
služebního řádu měl tedy Soud v bodě 42 napadeného rozsudku právem za to, že 
k tomu, aby měla S. Hosman-Chevalier nárok na příspěvek za práci v zahraničí, 
stačilo, že vykonávala svou profesní činnost pro Stálé zastoupení Rakouské republiky 
bez ohledu na zvláštní a specifické služební povinnosti vykonávané v rámci 
uvedeného orgánu. 
45 Proto je zcela neopodstatněný argument Komise, podle kterého je nárok na 
příspěvek za práci v zahraničí podmíněn existencí přímého právního vztahu mezi 
dotčenou osobou a dotčeným státem. 
46 Takový výklad je ostatně v souladu s autonomií, kterou musí členské státy požívat při 
vnitřní organizaci svých stálých zastoupení. Jak uvedl generální advokát v bodě 89 
svého stanoviska, je věcí členského státu, aby určil útvary, které mají být součástí 
stálého zastoupení, jakož i veřejné zájmy, které musí různé entity existující v rámci 
tohoto zastoupení prosazovat ve vztazích s orgány Společenství. 
47 S přihlédnutím k výše uvedenému je třeba konstatovat, že Soud se nedopustil 
nesprávného právního posouzení, když dospěl v bodě 47 napadeného rozsudku 
k závěru, že je namístě zrušit rozhodnutí Komise z 8. dubna a 29. října 2003 
v rozsahu, v němž odepírají S. Hosman-Chevalier nárok na příspěvek za práci 
v zahraničí. 
I - 5067
ROZSUDEK ZE DNE 21. 6. 2007 - VĚC C-424/05 P 
48 Ze všeho výše uvedeného vyplývá, že kasační opravný prostředek Komise musí být 
zamítnut jako neopodstatněný. 
K nákladům řízení 
49 Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu, jenž se na řízení o kasačním opravném 
prostředku použije na základě článku 118 jednacího řádu, se účastníku řízení, který 
neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který 
měl ve věci úspěch, požadoval Vzhledem k tomu, že S. Hosman-Chevalier náhradu 
nákladů řízení od Komise požadovala a Komise neměla ve věci úspěch, je namístě 
posledně uvedené uložit náhradu nákladů řízení. 
Z těchto důvodů Soudní dvůr (třetí senát) rozhodl takto: 
1) Kasační opravný prostředek se zamítá. 
2) Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení. 
Podpisy. 
I - 5068