62019CJ0845_RES
Spojené věci C‑845/19 a C‑863/19
Trestní řízení
proti
DR
a
TS
(žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané Apelativen sad – Varna)
Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. října 2021
„Řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v trestních věcech – Směrnice 2014/42/EU – Zajišťování a konfiskace nástrojů a výnosů z trestné činnosti v Evropské unii – Oblast působnosti – Konfiskace protiprávně nabytého majetku – Hospodářský prospěch pocházející z trestného činu, který nebyl předmětem odsouzení – Článek 4 – Konfiskace – Článek 5 – Rozšířená konfiskace – Článek 6 – Konfiskace majetku třetích osob – Podmínky – Konfiskace peněžité částky, která je vymáhána zpět jakožto peněžitá částka náležející třetí osobě – Třetí osoba, která nemá právo stát se účastníkem řízení o konfiskaci – Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie“
Justiční spolupráce v trestních věcech – Zajišťování a konfiskace nástrojů a výnosů z trestné činnosti v Evropské unii – Směrnice 2014/42 – Oblast působnosti – Trestný čin spočívající v přechovávání omamných látek za účelem jejich šíření – Zahrnutí – Všechny skutkové okolnosti spáchání tohoto trestného činu omezující se na území jediného členského státu – Neexistence vlivu
[Článek 83 odst. 1 první pododstavec SFEU; směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/42, čl. 3 písm. g); rámcové rozhodnutí Rady 2004/757, čl. 2 odst. 1 písm. a) a c)]
(viz body 27–34, výrok 1)
Justiční spolupráce v trestních věcech – Zajišťování a konfiskace nástrojů a výnosů z trestné činnosti v Evropské unii – Směrnice 2014/42 – Hospodářský prospěch pocházející přímo či nepřímo z trestných činů – Pojem – Majetek představující hospodářský prospěch pocházející z trestného činu, za který byl pachatel tohoto trestného činu odsouzen – Majetek patřící témuž pachateli, ohledně něhož má vnitrostátní soud, kterému byla věc předložena, za to, že pochází z jiné trestné činnosti – Zahrnutí – Podmínky – Dodržení záruk stanovených v čl. 8 odst. 8 této směrnice – Dotčený trestný čin uvedený mezi trestnými činy vyjmenovanými v čl. 5 odst. 2 této směrnice – Dotčený trestný čin, který může přímo nebo nepřímo vést k hospodářskému prospěchu
[Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/42, body 11, 19, 20 a 21 odůvodnění a čl. 2 body 1 a 2, čl. 4 odst. 1, 5, 6 a čl. 8 odst. 8; rámcové rozhodnutí Rady 2004/757, čl. 2 odst. 1 písm. c), čl. 4 odst. 2 písm. b)]
(viz body 38, 40, 44–46, 50–55, 58–60, 62, 64–67, 69–71, výrok 2)
Justiční spolupráce v trestních věcech – Zajišťování a konfiskace nástrojů a výnosů z trestné činnosti v Evropské unii – Směrnice 2014/42 – Základní práva – Právo na účinné prostředky nápravy – Vnitrostátní právní úprava, která umožňuje zkonfiskovat ve prospěch státu majetek, který patří jiné osobě než pachateli trestného činu – Dotčená osoba, která nemá možnost stát se účastníkem řízení o konfiskaci – Nepřípustnost
(Listina základních práv Evropské unie, článek 47; směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/42, bod 33 odůvodnění a čl. 8 odst. 1, 7 a 9)
(viz body 75, 76, 78–85 a výrok 3)
Shrnutí
Soudní dvůr upřesnil některá ustanovení směrnice o zajišťování a konfiskaci nástrojů a výnosů z trestné činnosti v Evropské unii
Tato směrnice brání vnitrostátní právní úpravě, která umožňuje zkonfiskovat ve prospěch státu majetek, který údajně patří jiné osobě než pachateli trestného činu, aniž by tato osoba měla možnost stát se účastníkem řízení o konfiskaci
Dva bulharští státní příslušníci (dále jen „dotčené osoby“) byli odsouzeni v trestním řízení za to, že v únoru 2019 bez povolení přechovávali ve Varně (Bulharsko) vysoce rizikové omamné látky za účelem jejich šíření. Po tomto odsouzení podala Okražna prokuratura (Krajské státní zastupitelství ve Varně, Bulharsko) k Okražen sad Varna (krajský soud ve Varně, Bulharsko) návrh na konfiskaci těchto peněžitých částek nalezených v jejich bytech během prohlídek.
Na jednání před tímto soudem dotčené osoby prohlásily, že zabavené peněžní částky patří jejich rodinným příslušníkům. Posledně uvedení se neúčastnili řízení před uvedeným soudem, jelikož to vnitrostátní právo neumožňuje. Tentýž soud odmítl povolit konfiskaci uvedených peněžních částek, neboť měl za to, že trestný čin, za který byly dotčené osoby odsouzeny, nemohl vést ke vzniku hospodářského prospěchu. Kromě toho ačkoli existují důkazy, že dotčené osoby prodávaly omamné látky, nebyly za takový trestný čin stíhány ani odsouzeny. Krajské státní zastupitelství ve Varně tento rozsudek napadlo, přičemž tvrdilo, že uvedený soud při použití relevantních vnitrostátních ustanovení nezohlednil směrnici 2014/42 (
1
).
Za těchto podmínek se předkládající soud rozhodl položit Soudnímu dvoru otázku týkající se nezbytnosti existence přeshraniční situace pro použití uvedené směrnice 2014/42, rozsahu konfiskace stanoveného touto směrnicí, jakož i rozsahu práva na účinné prostředky nápravy přiznaného třetí osobě, která tvrdí nebo se o ní tvrdí, že je vlastníkem majetku, který je předmětem konfiskace. Soudní dvůr tedy ve svém rozsudku rozhodl o zásadních otázkách za účelem upřesnění oblasti působnosti směrnice 2014/42 a výkladu některých jejích klíčových pojmů.
Závěry Soudního dvora
Zaprvé Soudní dvůr konstatoval, že přechovávání omamných látek za účelem jejich šíření spadá do působnosti směrnice 2014/42, i když se všechny skutkové okolnosti spáchání tohoto trestného činu omezují na území jediného členského státu. Podle Smlouvy o FEU (
2
) totiž takový trestný čin spadá do jedné z oblastí mimořádně závažné trestné činnosti s přeshraničním rozměrem, které jsou uvedeny v této Smlouvě. Unijní zákonodárce má proto pravomoc přijmout minimální harmonizační pravidla týkající se vymezení trestných činů a sankcí v této oblasti, přičemž se tato pravomoc vztahuje také na situace, ve kterých se všechny skutkové okolnosti spáchání konkrétního trestného činu omezují na území jediného členského státu.
Zadruhé měl Soudní dvůr za to, že směrnice 2014/42 nestanoví pouze konfiskaci majetku představujícího hospodářský prospěch pocházející z trestného činu, za který byl pachatel tohoto trestného činu odsouzen, ale stanoví rovněž konfiskaci majetku patřícího tomuto pachateli, u něhož má vnitrostátní soud, kterému byla věc předložena, za to, že pochází z jiné trestné činnosti. Takové konfiskace je však nutno provádět při dodržení záruk stanovených touto směrnicí (
3
) a pod podmínkou, že trestný čin, za který byl uvedený pachatel odsouzen, se nachází mezi trestnými činy vyjmenovanými v uvedené směrnici (
4
), a že tento trestný čin může přímo nebo nepřímo vést k hospodářskému prospěchu.
Pokud jde o první typ konfiskace, je nezbytné, aby výnos, jehož konfiskace je zamýšlena, pocházel z trestného činu, pro který byl pachatel pravomocně odsouzen.
Co se týče druhého typu, který odpovídá rozšířené konfiskaci (
5
), Soudní dvůr upřesnil zaprvé, že při rozhodování o tom, zda je možné, aby určitý trestný čin vedl k hospodářskému prospěchu, mohou členské státy zohlednit způsob provedení, například pokud je podmínkou trestného činu to, že byl spáchán v rámci organizované trestné činnosti nebo s úmyslem vytvářet pravidelný výnos z trestných činů (
6
). Zadruhé závěr vnitrostátního soudu, že majetek pochází z trestné činnosti, musí být založen na okolnostech případu včetně konkrétních skutečností a dostupných důkazů (
7
). Za tímto účelem může tento soud mimo jiné zohlednit, že hodnota dotčeného majetku je neúměrná zákonnému příjmu odsouzené osoby (
8
).
Pokud jde konečně o konfiskaci majetku třetích osob (
9
), předpokládá, že je prokázána existence převodu, podezřelou nebo obviněnou osobou, výnosů z trestné činnosti na třetí osobu, nebo nabytí takových výnosů třetí osobou, jakož i skutečnost, že tyto třetí osoby věděly, že účelem tohoto převodu nebo nabytí bylo vyhnout se konfiskaci.
Zatřetí Soudní dvůr rozhodl, že směrnice 2014/42 ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie brání vnitrostátní právní úpravě, která umožňuje zkonfiskovat ve prospěch státu majetek, který údajně patří jiné osobě než pachateli trestného činu, aniž by tato třetí osoba měla možnost stát se účastníkem řízení o konfiskaci. Tato směrnice totiž ukládá členským státům přijmout nezbytná opatření k zajištění toho, aby osoby dotčené opatřeními podle této směrnice, včetně třetích osob, které tvrdí, nebo o nichž se tvrdí, že jsou vlastníky majetku, jehož zabavení je zamýšleno, měly právo na účinnou právní ochranu a na spravedlivý proces, aby mohly hájit svá práva (
10
). Mimoto uvedená směrnice stanoví několik zvláštních záruk k zajištění ochrany základních práv takových třetích osob. K těmto zárukám patří právo na přístup k obhájci v celém řízení o konfiskaci majetku (
11
), které zjevně zahrnuje právo těchto třetích osob být vyslechnut v rámci tohoto řízení, včetně práva uplatnit vlastnické právo k majetku dotčenému konfiskací (
12
).
(
1
) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/42/EU ze dne 3. dubna 2014 o zajišťování a konfiskaci nástrojů a výnosů z trestné činnosti v Evropské unii (Úř. věst. 2014, L 127, s. 39).
(
2
) – Článek 83 odst. 1 SFEU.
(
3
) – Článek 8 odst. 8 směrnice 2014/42.
(
4
) – Článek 5 odst. 2 směrnice 2014/42.
(
5
) – Článek 5 směrnice 2014/42.
(
6
) – Bod 20 odůvodnění směrnice 2014/42.
(
7
) – Bod 21 odůvodnění směrnice 2014/42.
(
8
) – Článek 5 odst. 1 směrnice 2014/42.
(
9
) – Článek 6 směrnice 2014/42.
(
10
) – Článek 8 odst. 1 směrnice 2014/42.
(
11
) – Článek 8 odst. 7 směrnice 2014/42.
(
12
) – Článek 8 odst. 9 směrnice 2014/42.