62023CJ0166
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (девети състав)
6 юни 2024 година (
*1
)
„Преюдициално запитване — Околна среда — Директива 2003/87/ЕО — Точка 5 от приложение I — Атмосферно замърсяване — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове — Изключване на съоръженията за изгаряне на опасни или твърди битови отпадъци — Релевантност на целта на изгарянето
По дело C‑166/23
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член 267 ДФЕС от Svea hovrätt, Mark- och miljööverdomstolen (Апелативен съд по поземлени въпроси и въпроси на околната среда, Стокхолм, Швеция) с акт от 15 март 2023 г., постъпил в Съда на 17 март 2023 г., в рамките на производство по дело
Naturvårdsverket
срещу
Nouryon Functional Chemicals AB,
СЪДЪТ (девети състав),
състоящ се от: O. Spineanu-Matei, председател на състава, J.‑C. Bonichot (докладчик) и S. Rodin, съдии,
генерален адвокат: T. Ćapeta,
секретар: A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
като има предвид становищата, представени:
–
за полското правителство, от B. Majczyna, в качеството на представител,
–
за Европейската комисия, от P. Carlin и B. De Meester и G. Wils, в качеството на представители,
предвид решението, взето след изслушване на генералния адвокат, делото да бъде разгледано без представяне на заключение,
постанови настоящото
Решение
1
Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на точка 5 от приложение I към Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на система за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, 2003 г., стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78), изменена с Директива (ЕС) 2018/410 на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2018 г. (ОВ L 76, 2018 г., стр. 3) (наричана по-нататък „Директива 2003/87“).
2
Запитването е отправено в рамките на спор между Naturvårdsverket (Агенция за опазване на околната среда, Швеция) (наричана по-нататък „Агенцията“) и Nouryon Functional Chemicals AB (наричано по-нататък „Nouryon“), шведско дружество, по повод на решение на тази агенция, с което разпорежда на Nouryon да допълни своя план за мониторинг по отношение на емисии на парникови газове.
Правна уредба
Правото на Съюза
Директива 2003/87
3
Съображение 25 от Директива 2003/87 има следното съдържание:
„Политиките и мерките трябва да се прилагат на равнище държава членка и на равнище Съюз във всички икономически отрасли на Европейския съюз, а не само в промишления и енергийния сектор, за да доведат до значително редуциране на емисиите. […]“.
4
Член 1 от тази директива е озаглавен „Предмет“ и гласи:
„С настоящата директива се въвежда система за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Съюза (наричана по-долу „СТЕ на ЕС“), за да се стимулира намаляването на емисии на парникови газове по икономичен и икономически ефективен начин“.
5
Съгласно член 2 от тази директива, озаглавен „Обхват“:
„1.   „Настоящата директива следва да се прилага спрямо емисии от дейностите, изброени в приложение I, и парниковите газове, изброени в приложение II.
2.   Настоящата директива се прилага, без да се засягат изискванията съгласно Директива 96/61/ЕО [на Съвета от 24 септември 1996 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (ОВ L 257, 1996 г., стр. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 183)].
[…]“.
6
Съгласно член 3, буква д) от Директива 2003/87 „инсталация“ означава „стационарно техническо съоръжение за осъществяване на една или повече от дейностите, изброени в приложение I, както и всякакви други дейности, пряко отнасящи се до тях, които имат техническа връзка с дейностите, осъществявани на този обект и които биха могли да повлияят върху емисиите и замърсяването“.
7
Член 4 от тази директива предвижда:
„Държавите членки гарантират, че от 1 януари 2005 г. в никоя инсталация не се извършва дейност, включена в приложение I, в резултат на която да се отделят посочените във връзка с тази дейност емисии, освен ако нейният оператор не притежава разрешително, издадено от компетентен орган в съответствие с членове 5 и 6, или ако инсталацията не е изключена от СТЕ на [Съюза] съгласно член 27. Това се прилага и за инсталации, които са направили избор съгласно член 24“.
8
Член 6 от посочената директива гласи:
„1)   Компетентният орган издава разрешително за емисии на парникови газове, с което се позволява отделянето на газове от цялата инсталация или от част от нея, ако се е уверил, че операторът е в състояние да следи и докладва емисиите.
Едно разрешително за емисии на парникови газове може да е валидно за една или повече инсталации на една и съща площадка, експлоатирани от един и същ оператор.
2)   Разрешителните за емисии на парникови газове съдържат следните елементи:
а)
наименование и адрес на оператора;
б)
описание на работата на инсталацията и на емисиите, които се отделят от нея;
в)
план за мониторинг, който отговаря на изискванията на посочените в член 14 актове. Държавите членки могат да позволят на операторите да актуализират плановете за мониторинг, без да променят разрешителното. Операторите представят за одобрение на компетентния орган актуализираните планове за мониторинг.
г)
изискванията за докладване;
д)
задължение за връщане на квоти, различни от квотите, издадени съгласно глава II, равни на общото количество емисии от инсталацията за всяка календарна година, проверено и потвърдено в съответствие с член 15, в рамките на четири месеца след приключване на съответната година“.
9
Член 14 от същата директива гласи:
„1.   [Европейската комисия] приема актове за изпълнение относно подробните правила за функционирането на Модернизационния фонд […] като за основа се използват принципите за мониторинг и докладване, установени в приложение IV, и изискванията, установени в параграф 2 от настоящия член. […]
[…]
3.   Държавите членки гарантират, че всеки оператор на инсталация […] осъществява мониторинг и докладва на компетентния орган след края на съответната година в съответствие с актовете, посочени в параграф 1.
[…]“.
10
Точка 5 от приложение I към Директива 2003/87 гласи:
„Когато се установи, че в дадена инсталация е превишена праговата стойност на мощността на която и да е дейност по настоящото приложение, всички съоръжения, в които се изгарят горива, различни от съоръженията за изгаряне на опасни или твърди битови отпадъци, се включват в разрешителното за емисии на парникови газове“.
11
Приложение I към Директива 2003/87 съдържа също така таблица, в която са изброени категориите дейности, за които се прилага тази директива. Сред тях на първа и двадесет и трета позиция са посочени съответно дейностите:
„Изгаряне на горива в инсталации с обща номинална топлинна мощност, превишаваща 20 MW (с изключение на изгарянето в инсталации за изгаряне на опасни или твърди битови отпадъци) […]
Производство на органични химически вещества в насипно или наливно състояние чрез крекинг, реформинг, частично или пълно окисляване или чрез подобни процеси, с производствен капацитет, превишаващ 100 тона дневно“.
Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/2066
12
Член 5, първа алинея от Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/2066 на Комисията от 19 декември 2018 година относно мониторинга и докладването на емисиите на парникови газове съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за изменение на Регламент (ЕС) № 601/2012 на Комисията (ОВ L 334, 2018 г., стр. 1) предвижда:
„Мониторингът и докладването са пълни и обхващат всички горивни емисии и емисии от процеси, от всички източници на емисии и пораждащи емисии потоци, свързани с дейности, посочени в приложение I към Директива 2003/87/ЕО, както и за другите съответни дейности, включени съгласно член 24 от същата директива, и за всички парникови газове, посочени във връзка с тези дейности, като в същото време не се допуска двойно отчитане“.
13
Съгласно член 11, параграф 1, първа алинея от този регламент:
„Всеки оператор или оператор на въздухоплавателно средство провежда мониторинг на емисиите на парникови газове, въз основа на план за мониторинг, одобрен от компетентния орган съгласно посоченото в член 12, и съобразен с характера и функционирането на инсталацията или авиационната дейност, за която се отнася“.
14
Член 14, параграф 2, буква д) от този регламент гласи следното:
„Операторът […] изменя плана за мониторинг при някоя от следните ситуации:
[…]
д)
ако планът за мониторинг не съответства на изискванията на настоящия регламент и компетентният орган поиска от съответния оператор на инсталация […] да го измени“.
Директива 96/61
15
Съображение 8 от Директива 96/61 гласи:
„Като има предвид, че целта на комплексния подход за контрол на замърсяването е да предотврати емисиите във въздуха, водите или почвите в случаите, когато това е осъществимо, при отчитане на управлението на отпадъците, и където такова не е налице, да ги намали до минимум, за да се постигне висока степен на опазване на околната среда като цяло“.
16
Член 3 от същата директива гласи:
„Държавите членки следва посредством компетентните органи да предприемат необходимите мерки, които да гарантират, че при експлоатацията на инсталациите съответните оператори съблюдават следните общи принципи:
[…]
в)
избягване на генерирането на отпадъци в съответствие с Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 г. относно отпадъците [(ОВ L 194, 1975, стр. 39)], когато е налице генериране на отпадъци, последните се оползотворяват или в случаите, когато това е технически или икономически невъзможно, се обезвреждат, като същевременно се избягва или намалява тяхното въздействие върху околната среда;
[…]“.
Шведското право
17
Глава 3, член 1 от Förordningen (2020: 1180) om vissa utsläpp av växthusgaser (Правилник (2020: 1180) за някои емисии на парникови газове, наричан по-нататък „шведският правилник“) гласи:
„Отделянето без разрешително на парникови газове от инсталации, в които се извършва дейност, за която се изисква разрешително, е забранено“.
18
Член 5 от глава 3 от шведския правилник предвижда:
„Всеки оператор, който желае да кандидатства за разрешително за емисии на парникови газове, подава заявлението си до [Агенцията].
Заявлението съдържа: […]
3. план за мониторинг“
19
Указание 4 от приложението към шведския правилник гласи:
„Когато се установи, че в дадена инсталация е превишена праговата стойност на мощността, определена за някоя от дейностите, описани в точки 1—28 от раздел „описание на дейностите, всички съоръжения, в които се изгарят горива, различни от съоръженията за изгаряне на опасни или твърди битови отпадъци, се включват в разрешителното за емисии на парникови газове“.
20
В член 6 от lagen (2020: 1173) om vissa utsläpp av växthusgaser (Закон (2020: 1173) за някои емисии на парникови газове, наричан по-нататък „шведският закон“), планът за мониторинг е определен като „писмено описание като посоченото в член 12 от Регламента относно мониторинга и докладването“. Съгласно същата разпоредба „Регламент за надзор и деклариране“ означава Регламент за изпълнение 2018/2066.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
21
Nouryon, разположено в Стенунгсунд (Швеция), произвежда органични химически вещества в насипно състояние. Производственото количество превишава 100 тона дневно.
22
Тази дейност се извършва по силата на разрешение, издадено през 2004 г. съгласно Miljöbalken (Кодекс за околната среда). Производственият процес генерира опасни отпадъци, съдържащи се в отпадъчните води от промишления процес.
23
Съгласно временно разпореждане, съдържащо се в това разрешително, дружеството трябва да преработва тези води в инсинератор или да ги третира в друга инсталация за опасни отпадъци, за която е издадено разрешително. Nouryon е избрало да преработва отпадъчните води в инсинератор, намиращ се в инсталацията в Стенунгсунд. Последната е изградена така, че замърсените води да се отвеждат по тръбопроводи от частта на инсталацията, в която се осъществява химическото производство, директно до инсинератора.
24
Инсинераторът се използва почти изцяло за изгаряне на отпадъчните води, получени в производствения процес — общо около 40000 тона годишно. Тъй като енергийното съдържание на водите е незначително, изгарянето се извършва с добавяне на горивен газ. Енергията от изгарянето се оползотворява под формата на пара, която се използва в производствения процес. По-голямата част от енергията за производството обаче се получава от промишлен котел. През 2017 г. в инсинератора са доставени 4289 t горивен газ, което съответства на 245 TJ енергия, като 182 TJ енергия са оползотворени. През същата година изгарянето на горивни газове в промишления котел съответства на приблизително 726 TJ енергия (приблизително 14069 тона). Според Nouryon инсинераторът отделя в атмосферата около 11500 тона въглероден диоксид годишно, а според Агенцията — 17000 тона.
25
Освен това заводът има специално разрешение да изпуска парникови газове в рамките на СТЕ.
26
Агенцията констатира, че инсинераторът на опасни отпадъци не е посочен в плана за мониторинг на инсталацията в Стенунгсунд и че следователно емисиите на парникови газове от този инсинератор не са включени в общите емисии на тази инсталация.
27
Поради това Агенцията е наредила на Nouryon да представи допълнен план за мониторинг, включващ инсинератора. Тя твърди, че инсталацията трябва да бъде разрешена за всички съоръжения, които са неделима част от нея.
28
Nouryon обжалва разпореждането на Агенцията пред Nacka tingsrätt. — Mark- och miljödomstolen (Съд по поземлени въпроси и въпроси на околната среда Нака, Швеция), като твърди, че съгласно точка 5 от приложение I към Директива 2003/87 съоръжение за изгаряне на опасни отпадъци не следва да се включва в СТЕ, независимо дали представлява неразделна част от инсталация, обхваната от тази система. Този съд уважава посочените доводи и отменя разпореждането на Агенцията.
29
Последната обжалва решението на същия съд пред Svea hovrätt, Mark- och miljööverdomstolen (Апелативен съд по поземлени въпроси и въпроси на околната среда, Стокхолм, Швеция) Тази юрисдикция си задава въпроса дали разглежданият инсинератор попада в обхвата на изключението, предвидено в точка 5 от приложение I към Директива 2003/87.
30
При тези условия Svea hovrätt, Mark- och miljööverdomstolen (Апелативен съд по поземлени въпроси и въпроси на околната среда, Стокхолм) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Изключението за съоръженията за изгаряне на опасни отпадъци, предвидено в точка 5 от приложение I към [Директива 2003/87] — а именно че всички съоръжения, в които се изгарят горива, различни от съоръженията за изгаряне на опасни или твърди битови отпадъци, се включват в разрешителното за емисии на парникови газове — прилага ли се за всички съоръжения за изгаряне на опасни отпадъци, или трябва да има квалифициращ фактор, за да се приложи изключението? Ако е необходим такъв фактор, целта на съоръжението от решаващо значение ли е за прилагането на изключението, или може да са от значение и други фактори?
2)
Ако целта на съоръжението е от решаващо значение за преценката, трябва ли изключението все пак да се приложи за съоръжение, в което се изгарят опасни отпадъци, но чиято основна цел е различна от това изгаряне?
3)
Ако изключението се прилага само за съоръжение, чиято основна цел е изгарянето на опасни отпадъци, какви критерии следва да се използват при преценката на целта?
4)
Ако при преценката е от решаващо значение дали съоръжението се счита за неделима част от дейност в инсталация, за която се изисква разрешително съгласно [Директива 2003/87] — например, както е посочено в точка 3.3.3 от ръководството на Комисията — какви изисквания следва да се определят, за да се счита съоръжението за неделима част от тази инсталация? Може ли например да се изисква производството да е невъзможно или недопустимо без съоръжението (вж. ръководството на Комисията, стр. 14, бележка под линия 14), или е достатъчно съоръжението да е технически свързано с инсталацията и да приема опасни отпадъци само от тази инсталация?
По преюдициалните въпроси
31
С въпросите си, които следва да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали точка 5 от приложение I към Директива 2003/87 трябва да се тълкува в смисъл, че всички съоръжения за изгаряне на опасни или битови отпадъци са изключени от приложното поле на тази директива, включително тези, които са част от инсталация, попадаща в това приложно поле, и които нямат за единствена цел изгарянето на тези отпадъци.
32
В самото начало следва да се припомни, че предмет на Директива 2003/87 е въвеждането на система за търговия с квоти за емисии, за да се намалят емисиите на парникови газове в атмосферата до равнище, което да предотврати всякаква опасна антропогенна намеса в климатичната система и чиято крайна цел е опазването на околната среда (решение от 16 декември 2021 г., Apollo Tyres (Hungary), C‑575/20, EU:C:2021:1024, т. 24 и цитираната съдебна практика).
33
Член 2, параграф 1 от Директива 2003/87 предвижда, че нейното приложно поле обхваща емисиите от дейностите, изброени в приложение I, и парниковите газове, изброени в приложение II, част от които е и въглеродният диоксид (решение от 16 декември 2021 г., Apollo Tyres (Hungary), C‑575/20, EU:C:2021:1024, т. 25 и цитираната съдебна практика).
34
Съгласно член 4 от Директива 2003/87 „[д]ържавите членки гарантират, че от 1 януари 2005 г. в никоя инсталация не се извършва дейност, включена в приложение I, в резултат на която да се отделят посочените във връзка с тази дейност емисии, освен ако нейният оператор не притежава разрешително, издадено от компетентен орган в съответствие с членове 5 и 6, или ако инсталацията не е изключена от СТЕ на [Съюза] съгласно член 27. […]“.
35
Съгласно член 3, буква д) от тази директива „инсталация“ означава стационарно техническо съоръжение за осъществяване на една или повече от дейностите, изброени в приложение I, както и всякакви други дейности, пряко отнасящи се до тях, които имат техническа връзка с дейностите, осъществявани на този обект и които биха могли да повлияят върху емисиите и замърсяването“.
36
Дейностите, посочени в приложение I, включват „[п]роизводство на органични химически вещества в насипно или наливно състояние чрез крекинг, реформинг, частично или пълно окисляване или чрез подобни процеси, с производствен капацитет, превишаващ 100 тона дневно“
37
Поради това за инсталацията на Nouryon, която произвежда органични химически вещества в насипно състояние, се изисква разрешение.
38
Тази инсталация включва инсинератор, предназначен за изгаряне на отпадъчните води от промишления процес. Следователно това оборудване отделя въглероден диоксид. Енергията от изгарянето се оползотворява под формата на пара, която се използва в производствения процес.
39
Тъй като е технически свързан с извършваните на обекта в Стенунгсунд дейности и може да повлияе върху емисиите, този инсинератор представлява част от инсталацията по смисъла на член 3, буква д) от Директива 2003/87.
40
Спорът в главното производство се отнася до това дали този инсинератор трябва да бъде разрешен като останалата част от инсталацията съгласно Директива 2003/87, или за него не е необходимо такова разрешение по силата на изключението, посочено в точка 5 от приложение I към тази директива. Ето защо запитващата юрисдикция счита, че разрешаването на този спор зависи от тълкуването на посочената разпоредба.
41
Съгласно точка 5 от приложение I към Директива 2003/87, „[к]огато се установи, че в дадена инсталация е превишена праговата стойност на мощността на която и да е дейност по настоящото приложение, всички съоръжения, в които се изгарят горива, различни от съоръженията за изгаряне на опасни или твърди битови отпадъци, се включват в разрешителното за емисии на парникови газове“.
42
Съгласно тълкуването, възприето от Комисията в нейните „Насоки относно тълкуването на приложение I към Директивата за СТЕ на ЕС“, приети на 18 март 2010 г., не е достатъчно съоръжението да изгаря опасни или битови отпадъци да бъде изключено от приложното поле на Директива 2003/87. Комисията счита, че освен това е необходимо, от една страна, съоръжението за изгаряне на опасни или битови отпадъци да не е част от инсталация, чиято дейност е посочена в приложение I към тази директива, и от друга страна, изгарянето на такива отпадъци да представлява основното му предназначение.
43
Ето защо според Комисията съоръжение за изгаряне на опасни отпадъци, чиято произведена топлинна енергия се оползотворява и използва при експлоатацията на инсталация, попадаща в приложното поле на точка 5 от приложение I към Директива 2003/87, не се изключва от приложното поле на тази разпоредба.
44
Подобно тълкуване обаче не се подкрепя от методите на буквално, систематично и телеологично тълкуване, които Съдът обикновено използва.
45
Що се отнася, на първо място, до буквалното тълкуване на точка 5 от приложение I към Директива 2003/87, следва да се отбележи, че тя изрично предвижда хипотезата, при която инсталация, за която е необходимо разрешително за емисии на парникови газове, включва няколко горивни съоръжения и предвижда, че в такъв случай тези съоръжения трябва да бъдат включени в това разрешително, с изключение на съоръженията за изгаряне на опасни или битови отпадъци.
46
Следователно текстът на тази точка 5, изглежда, изключва необходимостта съоръжението за изгаряне на опасни отпадъци да бъде включено в плана за мониторинг на инсталацията, поради това че е неразделна част от тази инсталация.
47
Освен това, тъй като изключенията следва да се тълкуват стриктно, предвиденото в посочената точка 5 изключение трябва да се ограничи до съоръженията, които действително са предназначени за изгаряне на опасни или битови отпадъци и които поради това само в незначителна степен изгарят други отпадъци.
48
От друга страна, от текста на точка 5 от приложение I към Директива 2003/87 не следва, че изключването на съоръженията за изгаряне на опасни или битови отпадъци от разрешителното за емисии на парникови газове зависи от целта, с оглед на която тези отпадъци са изгаряни.
49
На второ място, що се отнася до систематичното и телеологичното тълкуване на точка 5 от приложение I към Директива 2003/87, в случая те следва да бъдат разгледани заедно.
50
Както следва по-специално от съображение 25 и от член 1 от Директива 2003/87, нейната обща цел е чрез въвеждането на система за разпределение на квоти за парникови газове да се постигне намаляване на емисиите на тези газове.
51
Въпреки това изключението, предвидено в точка 5 от приложение I към Директива 2003/87 за съоръженията за изгаряне на опасни и битови отпадъци, не преследва приоритетно тази цел. То отговаря на второстепенна цел на тази директива, тъй като законодателят на Съюза е приел, че въвеждането на система за разпределяне на квоти за емисии не трябва да възпрепятства обезвреждането на опасни и битови отпадъци чрез изгаряне.
52
В това отношение следва да се отбележи, че както следва от заглавието ѝ, Директива 2003/87 изменя Директива 96/61. Член 2, параграф 2 от Директива 2003/87 уточнява, че „настоящата директива следва да се прилага, без да се нарушават каквито и да било изисквания съгласно Директива [96/61]“. Директива 96/61, която има по-широк обхват от Директива 2003/87 и се отнася до комплексното предотвратяване и контрол на замърсяването, изрично предвижда в член 3, буква в) оползотворяване или обезвреждане на отпадъци.
53
Освен това съгласно съображение 8 от Директива 96/61: „като има предвид, че целта на комплексния подход за контрол на замърсяването е да предотврати емисиите във въздуха, водите или почвите в случаите, когато това е осъществимо, при отчитане на управлението на отпадъците, и където такова не е налице, да ги намали до минимум, за да се постигне висока степен на опазване на околната среда като цяло“.
54
От изложеното по-горе следва, че законодателят на Съюза е искал да насърчи изгарянето на опасни и битови отпадъци, като ги освободи от задължението за получаване на разрешение по СТЕ. Ограничаването на обхвата на това изключение с понятието „основно предназначение“ не съответства на тази цел.
55
На следващо място, обхватът на изключението следва да се тълкува и с оглед на основната цел на Директива 2003/87. Защитаваното от Комисията тълкуване, че съоръжение за изгаряне на опасни или битови отпадъци, което осигурява топлина за работата на инсталация, обхваната от СТЕ, само по себе си трябва да попада в обхвата на СТЕ, противоречи на тази цел.
56
Всъщност подобно тълкуване би довело до прилагане на изключението само за съоръжения за изгаряне на опасни и битови отпадъци, произведената топлина от които не се оползотворява от инсталация, попадаща в обхвата на Директива 2003/87, което би допринесло за разхищението на енергия и увеличаването на емисиите.
57
С оглед на изложените по-горе съображения на поставените въпроси следва да се отговори, че точка 5 от приложение I към Директива 2003/87 трябва да се тълкува в смисъл, че всички съоръжения за изгаряне на опасни или битови отпадъци са изключени от приложното поле на тази директива, включително тези, които са част от инсталация, попадаща в това приложно поле, и които не са предназначени единствено за изгарянето на тези отпадъци, при условие че служат за изгарянето на други отпадъци само в незначителна степен.
По съдебните разноски
58
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения Съдът (девети състав) реши:
Точка 5 от приложение I към Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на система за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета, изменена с Директива (ЕС) 2018/410 на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2018 г.
трябва да се тълкува в смисъл, че
всички съоръжения за изгаряне на опасни или битови отпадъци са изключени от приложното поле на тази директива, съответно изменена, включително тези, които са част от инсталация, попадаща в това приложно поле, и които не са предназначени единствено за изгарянето на тези отпадъци, при условие че служат за изгарянето на други отпадъци само в незначителна степен.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: шведски.