ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА СЪДА НА ПУБЛИЧНАТА СЛУЖБА (първи състав)
10 ноември 2009 година
Дело F‑70/07
Luigi Marcuccio
срещу
Комисия на Европейските общности
„Публична служба — Длъжностни лица — Иск за обезщетение — Отвод за недопустимост — Явна недопустимост“
Предмет: Иск на основание членове 236 ЕО и 152 АE, с който г‑н Marcuccio в частност иска Комисията да бъде осъдена да заплати обезщетение
за вредите, които той твърди, че е претърпял поради отказа ѝ да му изплати сумата на подлежащите на възстановяване съдебни
разноски, които поддържа, че е направил по дело T‑176/04
Решение: Отхвърля като явно недопустими първото, второто, третото и шестото искане. Всяка страна понася направените от нея съдебни
разноски във връзка с първото, второто, третото и шестото от исканията, включително разноските, които са направени в производството
по дело T‑176/04 DEP.
Резюме
Производство — Съдебни разноски — Определяне — Предмет
(член 236 ЕО; член 92, параграф 1 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд; член 91 от Правилника за длъжностните
лица)
Законодателят е въвел специално производство за определяне на съдебните разноски, в случай че страните спорят относно размера
и вида на подлежащите на възстановяване разноски във връзка с решение или определение, с което Първоинстанционният съд е решил
спора им и е присъдил разноските. Освен това посоченото специално производство за определяне на съдебните разноски, което
е уредено в член 92, параграф 1 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд, изключва възможността възстановяване на
същите суми или на платени със същата цел суми да се иска по реда за реализиране на извъндоговорната отговорност на Общността.
В този смисъл са недопустими искове на основание член 236 ЕО и член 91 от Правилника за длъжностните лица, които всъщност
имат същия предмет като искане за определяне на съдебните разноски.
(вж. точки 16 и 17)
Позоваване на:
Първоинстанционен съд — 11 юли 2007 г., Schneider Electric/Комисия, T‑351/03, Сборник, стр. II‑2237, точка 297