62024TJ0638
VISPĀRĒJĀS TIESAS SPRIEDUMS (prejudiciālā palāta)
2026. gada 25. februārī (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Kopējā PVN sistēma – Preču iegādes Kopienas iekšienē vieta – Direktīvas 2006/112/EK 40. un 41. pants – Par PVN nomaksu atbildīgā persona – Direktīvas 2006/112 203. pants – Nodokļu neitralitātes princips – Samērīguma princips – Iegādes Kopienas iekšienē, kas veiktas ar preču izcelsmes dalībvalsts piešķirtu PVN identifikācijas numuru – Atbilstošo piegāžu Kopienas iekšienē rēķinos kļūdaini iekļauts PVN
Lietā T‑638/24
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Verwaltungsgerichtshof (Augstākā administratīvā tiesa, Austrija) iesniegusi ar 2024. gada 23. oktobra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2024. gada 22. novembrī, tiesvedībā
Finanzamt Österreich
pret
D GmbH,
VISPĀRĒJĀ TIESA (prejudiciālā palāta)
apspriežu laikā šādā sastāvā: priekšsēdētājs S. Papasavs [S. Papasavvas], tiesneši N. Pultoraka [N. Półtorak], M. Sampols Pukuruļs [M. Sampol Pucurull], D. Petrlīks [D. Petrlík] (referents) un V. Valasidis [W. Valasidis],
ģenerāladvokāts: H. Martins i Peress de Nanklaress [J. Martín y Pérez
de Nanclares],
sekretārs V. Di Buči [V. Di Bucci],
ņemot vērā, ka 2024. gada 10. decembrī Tiesa atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 50.b panta trešajai daļai nodevusi Vispārējai tiesai lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu,
ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas statūtu 50.b panta pirmās daļas a) punktā paredzēto jomu un patstāvīga interpretācijas jautājuma neesību minēto statūtu 50.b panta otrās daļas izpratnē,
ņemot vērā tiesvedības rakstveida daļu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
Austrijas valdības vārdā – A. Posch, J. Schmoll un F. Koppensteiner, pārstāvji,
–
Eiropas Komisijas vārdā – P. Carlin un L. Hohenecker, pārstāvji,
noklausījusies ģenerāladvokāta secinājumus 2025. gada 29. oktobra tiesas sēdē,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.; turpmāk tekstā –“PVN direktīva”) 40., 41. un 203. pantu, kā arī pievienotās vērtības nodokļa (PVN) neitralitātes un samērīguma principus.
2
Šis lūgums iesniegts saistībā ar tiesvedību starp Finanzamt Österreich (Austrijas Finanšu pārvalde; turpmāk tekstā – “nodokļu iestāde”) un D GmbH par tā PVN noteikšanu, kas šai sabiedrībai jāmaksā par 2011.–2015. taksācijas gadu.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
3
PVN direktīvas 2. panta 1. punktā paredzēts:
“PVN uzliek šādiem darījumiem:
[..]
b)
preču iegādei Kopienas iekšienē, ko par atlīdzību kādā dalībvalsts teritorijā veic –
i)
nodokļa maksātājs, kas rīkojas kā tāds [..];
[..].”
4
PVN direktīvas 20. panta pirmajā daļā noteikts:
““Preču iegāde Kopienas iekšienē” ir tiesību iegūšana rīkoties kā īpašniekam ar kustamu materiālu īpašumu, ko pārdevējs, pircējs vai cita persona pārdevēja vai pircēja vārdā nosūta vai transportē pircējam uz galamērķi dalībvalstī, kas nav nosūtīšanas vai transportēšanas sākumpunkta dalībvalsts.”
5
PVN direktīvas 40. panta redakcija ir šāda:
“Par vietu preču iegādei Kopienas iekšienē uzskata vietu, kur preces atrodas brīdī, kad beidzas nosūtīšana vai transportēšana pircējam.”
6
PVN direktīvas 41. pants formulēts šādi:
“Neskarot 40. pantu, uzskata, ka vieta 2. panta 1. punkta b) apakšpunkta i) punktā minētajai preču iegādei Kopienas iekšienē ir tās dalībvalsts teritorijā, kas piešķīrusi PVN identifikācijas numuru, ar kuru pircējs ir veicis attiecīgo iegādi, ja vien pircējs nepierāda, ka PVN šai iegādei ir piemērots saskaņā ar 40. pantu.
Ja saskaņā ar 40. pantu iegādei PVN piemēro nosūtīšanas vai transportēšanas galamērķa dalībvalstī pēc tam, kad tai piemērots PVN saskaņā ar šā panta pirmo daļu, tad summu, kurai uzliek nodokli, attiecīgi samazina dalībvalstī, kas piešķīrusi PVN identifikācijas numuru, ar kuru pircējs ir veicis attiecīgo iegādi.”
7
Pirms Padomes 2018. gada 4. decembra Direktīvas (ES) 2018/1910 (OV 2018, L 311, 39. lpp.) pieņemšanas PVN direktīvas 138. panta 1. punktā bija paredzēts:
“Dalībvalstis atbrīvo no nodokļa tādu preču piegādi, kuras pārdevējs, pircējs vai cita persona pārdevēja vai pircēja vārdā nosūta vai transportē uz galamērķi ārpus to attiecīgās teritorijas, bet [Eiropas Savienībā], ja piegādi veic citam nodokļa maksātājam [..], kas kā tād[s] rīkojas dalībvalstī, kas nav nosūtīšanas vai transportēšanas sākumpunkta dalībvalsts.”
8
PVN direktīvas 203. panta redakcija ir šāda:
“PVN maksā ikviena persona, kura PVN norāda rēķinā.”
Austrijas tiesības
9
1994. gada 23. augustaUmsatzsteuergesetz 1994 (1994. gada Apgrozījuma nodokļa likums; BGBl. 663/1994; turpmāk tekstā – “UStG 1994”), 11. panta 12. punktā noteikts:
“Ja uzņēmējs rēķinā par preču piegādi vai cita pakalpojuma sniegšanu ir atsevišķi norādījis nodokļa summu, kas saskaņā ar šo federālo likumu tam par šo darījumu nav jāmaksā, uzņēmējam šī summa ir jāsamaksā, pamatojoties uz rēķinu, ja vien viņš to attiecīgi nekoriģē attiecībā pret preču piegādes vai pakalpojuma saņēmēju. [..]”
10
UStG 1994 pielikuma, kurā ietverti noteikumi par iekšējo tirgu, 3. panta 8. punktā paredzēts:
“Iegāde Kopienas iekšienē notiek tās dalībvalsts teritorijā, kur preces atrodas pārvadājuma vai nosūtīšanas beigās. Ja pircējs attiecībās ar piegādātāju izmanto citas dalībvalsts piešķirtu PVN identifikācijas numuru, iegāde tiek uzskatīta par notikušu šajā dalībvalstī tik ilgi, kamēr pircējs nepierāda, ka iegāde ir tikusi aplikta ar nodokļiem pirmajā teikumā minētajā dalībvalstī. [..]”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
11
D ir saskaņā ar Austrijas tiesībām iedibināta sabiedrība ar ierobežotu atbildību. Tā iegādājās preces no Austrijā reģistrētiem piegādātājiem (turpmāk tekstā – “piegādātāji”) un no šīs dalībvalsts piegādāja citām dalībvalstīm. Saistībā ar šīm iegādēm tā piegādātājiem norādīja savu Austrijas PVN identifikācijas numuru. Piegādātāji nosūtīja tai rēķinus par minēto preču piegādi, kuros bija iekļauts Austrijas PVN. Nodokļu deklarāciju vajadzībām D uzskatīja, pirmkārt, ka šis PVN ir atskaitāms un, otrkārt, ka attiecīgās iegādes nav iegādes Kopienas iekšienē, kas būtu apliekamas ar nodokli Austrijā.
12
Veicot D nodokļu revīziju, nodokļu iestāde attiecībā uz to izdeva paziņojumus par PVN par 2011.–2015. taksācijas gadu, kuros bija iekļauti arī šī sprieduma 11. punktā minētie darījumi. Šīs iestādes ieskatā šie darījumi ir preču iegāde Kopienas iekšienē PVN direktīvas 20. panta pirmās daļas izpratnē. Tā konstatēja, ka minēto darījumu vajadzībām D bija izmantojusi savu Austrijas PVN identifikācijas numuru un nav pierādījusi, ka šīm iegādēm bija piemērojams PVN preču nosūtīšanas vai transportēšanas galamērķa dalībvalstī. Tādēļ minētās iegādes esot apliekamas ar nodokli Austrijā saskaņā ar UStG 1994 pielikuma, kurā ietverti noteikumi par iekšējo tirgu, 3. panta 8. punktu, ar ko transponēts PVN direktīvas 41. pants. Turklāt Austrijas nodokļu iestādes skatījumā attiecīgajām iegādēm atbilstošās piegādes Kopienas iekšienē ir atbrīvotas no PVN un tādēļ piegādātāji šo nodokli minēto piegāžu gadījumā rēķinos ir iekļāvuši kļūdaini. Tomēr saskaņā ar UStG 199411. panta 12. punktu, ar kuru transponēts PVN direktīvas 203. pants, piegādātājiem šis nodoklis ir jāmaksā. Šajā ziņā nodokļu iestāde atteica D attiecīgajos rēķinos norādītā PVN priekšnodokļa atskaitīšanu.
13
2020. gada 24. novembrīBundesfinanzgericht (Federālā finanšu tiesa, Austrija) noraidīja D pārsūdzību par šī sprieduma 12. punktā minētajiem paziņojumiem par nodokli.
14
Izskatot D iesniegto revīzijas sūdzību, Verwaltungsgerichtshof (Augstākā administratīvā tiesa, Austrija), kas ir iesniedzējtiesa, atcēla Bundesfinanzgericht (Federālā finanšu tiesa) 2020. gada 24. novembra nolēmumu un nodeva lietu atpakaļ šai tiesai, atzīdama, ka attiecīgie darījumi nav apliekami ar nodokli saskaņā ar UStG 1994 pielikuma, kurā ietverti noteikumi par iekšējo tirgu, 3. panta 8. punktu.
15
Ar 2022. gada 18. oktobra nolēmumu Bundesfinanzgericht (Federālā finanšu tiesa) apmierināja D pārsūdzību un, norādot uz 2022. gada 7. jūlija spriedumu Dyrektor Izby Skarbowej w W. (Nepareizi klasificēta darījumu ķēde) (C‑696/20, EU:C:2022:528), nosprieda, ka D Austrijā nav veikusi iegādes Kopienas iekšienē tikai tāpēc vien, ka attiecīgajiem darījumiem bija izmantots tās Austrijas PVN identifikācijas numurs.
16
Nodokļu iestāde iesniedza revīzijas sūdzību (Revision) iesniedzējtiesā. Tai ir šaubas par PVN direktīvas 40., 41. un 203. panta, kā arī PVN neitralitātes un samērīguma principu interpretāciju. Tā jautā, vai šie panti un principi liedz Austrijā aplikt ar nodokli attiecīgās iegādes Kopienas iekšienē, pamatojoties uz UStG 1994 pielikuma, kurā ietverti noteikumi par iekšējo tirgu, 3. panta 8. punktā paredzēto noteikumu, situācijā, kad šajā dalībvalstī pastāv nodokļa parāds par attiecīgajām iegādēm atbilstošajām piegādēm Kopienas iekšienē tāpēc, ka rēķinos ir kļūdaini iekļauts PVN, piemērojot UStG 199411. panta 12. punktu, ar kuru transponēts šīs direktīvas 203. pants.
17
Šajā ziņā iesniedzējtiesa šaubās, vai 2022. gada 7. jūlija spriedumā Dyrektor Izby Skarbowej w W. (Nepareizi klasificēta darījumu ķēde) (C‑696/20, EU:C:2022:528) rasto risinājumu var piemērot arī pamatlietā. Pretēji lietai, kurā taisīts minētais spriedums, PVN par D veiktajām piegādēm esot jāmaksā nevis tāpēc, ka nodokļu iestāde uzskatītu, ka šīs piegādes nav atbrīvotas no nodokļa, bet gan tāpēc, ka attiecīgajos rēķinos bija kļūdaini iekļauts Austrijas PVN. Turklāt šis nodokļu parāds neesot galīgs, jo UStG 199411. panta 12. punkts ļaujot piegādātājiem jebkurā brīdī labot kļūdainos rēķinus, pat ja attiecībā uz gadu, kurā šie rēķini sagatavoti, ir iestājies noilgums.
18
Šādos apstākļos Verwaltungsgerichtshof (Augstākā administratīvā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai [PVN direktīvas] 40., 41. un 203. pants, kā arī samērīguma un neitralitātes principi tādu valsts tiesību normu kā [UStG 1994 pielikuma, kurā ietverti noteikumi par iekšējo tirgu,] 3. panta 8. punkta otrais teikums, saskaņā ar kuru iegāde tiek uzskatīta par veiktu tās dalībvalsts teritorijā, kuras PVN identifikācijas numuru pircējs izmantojis, līdz brīdim, kad pircējs pierāda, ka iegādei ir piemērots PVN dalībvalstī, kurā prece atrodas transportēšanas vai nosūtīšanas beigās, neļauj piemērot gadījumos, kad iegāde Kopienas iekšienē saistīta ar tādu piegādi Kopienas iekšienē, kura Austrijā tikusi uzskatīta par piegādi, kas atbrīvota no nodokļa, taču rēķinā norādītā Austrijas PVN dēļ pastāv nodokļa parāds par šo piegādi, pamatojoties uz izsniegto rēķinu?
2)
Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši: vai tas, ka PVN nav jāmaksā tāpēc, ka rēķina izsniedzējs vēlāk koriģējis rēķinu, kurā nepamatoti norādīts PVN un kurš izsniegts par piegādi Kopienas iekšienē, kas atbrīvota no nodokļa, nozīmē, ka notikusi iegāde Kopienas iekšienē saskaņā ar PVN direktīvas 41. pantu, un, ja tas tā ir, kurā brīdī minētā iegāde Kopienas iekšienē tiek uzskatīta par notikušu?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
19
Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai PVN direktīvas 40., 41. un 203. pants, kā arī PVN neitralitātes un samērīguma principi jāinterpretē tādējādi, ka tie neļauj piemērot tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru preču nosūtīšanas vai transportēšanas sākumpunkta dalībvalstī iegādei Kopienas iekšienē tiek piemērots PVN, pamatojoties uz to, ka pircējs šo iegādi ir veicis ar šīs dalībvalsts piešķirto PVN identifikācijas numuru, situācijā, kad šāda iegāde izriet no piegādes Kopienas iekšienē, kura ir atbrīvota no PVN un saistībā ar kuru minētajā dalībvalstī, piemērojot minētās direktīvas 203. pantā paredzēto noteikumu, pastāv nodokļa parāds, jo par šo piegādi rēķinā kļūdaini ticis iekļauts PVN.
20
Vispirms jāatgādina, ka atbilstoši PVN direktīvas 2. panta 1. punkta b) apakšpunktam preču iegāde Kopienas iekšienē principā ir ar PVN apliekams darījums.
21
PVN direktīvas 40. pantā paredzēts, ka par vietu preču iegādei Kopienas iekšienē uzskata vietu, kur preces atrodas brīdī, kad beidzas nosūtīšana vai transportēšana pircējam (turpmāk tekstā – “galamērķa dalībvalsts”).
22
Tomēr, ja pircējs iegādi Kopienas iekšienē veic ar PVN identifikācijas numuru, ko piešķīrusi cita dalībvalsts, nevis galamērķa dalībvalsts (turpmāk tekstā – “identifikācijas dalībvalsts”), atbilstīgi PVN direktīvas 41. panta pirmajai daļai uzskata, ka šīs iegādes vieta ir identifikācijas dalībvalsts teritorijā, ja vien pircējs nepierāda, ka PVN minētajai iegādei ir piemērots galamērķa dalībvalstī.
23
Pamatlietas apstākļos – kuri radušies, pirms ar Direktīvu 2018/1910 tika ieviests PVN direktīvas 138. panta 1. punkta b) apakšpunkts, – PVN direktīvas 41. panta pirmā daļa ir piemērojama arī gadījumā, kad dalībvalsts, kas pamatojas uz šo tiesību normu, lai apliktu ar PVN preču iegādi Kopienas iekšienē kā identifikācijas dalībvalsts, ir arī preču nosūtīšanas vai transportēšanas sākumpunkta dalībvalsts (turpmāk tekstā – “sākumpunkta dalībvalsts”) (spriedums, 2022. gada 7. jūlijs, Dyrektor Izby Skarbowej w W. (Nepareizi klasificēta darījumu ķēde), C‑696/20, EU:C:2022:528, 43. punkts).
24
Saistībā ar PVN direktīvas 41. panta kontekstu tāpat jāatgādina, ka atbilstoši vispārējam šīs direktīvas režīmam preču iegāde Kopienas iekšienē, kas apliekama ar nodokli galamērķa dalībvalstī vai identifikācijas dalībvalstī, izraisa piegādes Kopienas iekšienē atbrīvošanu no nodokļa sākumpunkta dalībvalstī atbilstoši PVN direktīvas 138. pantam (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 7. jūlijs, Dyrektor Izby Skarbowej w W. (Nepareizi klasificēta darījumu ķēde), C‑696/20, EU:C:2022:528, 51. punkts). Ar Kopienas iekšēju preču iegādi saistītas Kopienas iekšējas preču piegādes atbrīvošana no nodokļiem ļauj novērst nodokļu dubultu uzlikšanu un tādējādi kopējai PVN sistēmai raksturīgā nodokļu neitralitātes principa pārkāpumu (spriedums, 2007. gada 27. septembris, Teleos u.c., C‑409/04, EU:C:2007:548, 25. punkts).
25
Turklāt PVN direktīvas 41. pantā paredzētā noteikuma mērķis, pirmkārt, ir nodrošināt konkrētas iegādes Kopienas iekšienē aplikšanu ar nodokli. Otrkārt, tā mērķis ir novērst nodokļu dubultu uzlikšanu tai pašai iegādei (skat. spriedumu, 2022. gada 7. jūlijs, Dyrektor Izby Skarbowej w W. (Nepareizi klasificēta darījumu ķēde), C‑696/20, EU:C:2022:528, 41. punkts un tajā minētā judikatūra).
26
Šajā lietā no iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka nodokļu iestāde pamatlietā aplūkotās piegādes Kopienas iekšienē uzskatīja par darījumiem, kas ir atbrīvoti no PVN. Tomēr minētā iestāde uz šīm piegādēm attiecināja PVN direktīvas 203. pantā paredzēto noteikumu, jo ar šīm piegādēm saistītajos rēķinos kļūdaini bija norādīts PVN.
27
Šajā ziņā PVN direktīvas 203. pantā ir paredzēts, ka PVN maksā ikviena persona, kura PVN norāda rēķinā.
28
Šādai personai rēķinā norādītais PVN ir jāmaksā neatkarīgi no jebkāda pienākuma maksāt to par darbībām, kuras ir apliekamas ar PVN (skat. spriedumu, 2013. gada 11. aprīlis, Rusedespred, C‑138/12, EU:C:2013:233, 23. punkts un tajā minētā judikatūra).
29
Proti, PVN direktīvas 203. panta mērķis ir novērst nodokļu ieņēmumu zaudēšanas risku, ko var izraisīt šajā direktīvā paredzētās atskaitīšanas tiesības. Šī tiesību norma tādējādi ir piemērojama, ja rēķinā ir kļūdaini iekļauts PVN un pastāv nodokļu ieņēmumu zaudēšanas risks, jo attiecīgā rēķina saņēmējs var izmantot savas tiesības uz šāda PVN atskaitīšanu (spriedums, 2022. gada 8. decembris, Finanzamt Österreich (PVN, par kuru rēķins kļūdaini izrakstīts galapatērētājiem), C‑378/21, EU:C:2022:968, 20. un 21. punkts).
30
Savukārt PVN direktīvas 203. pants neattiecas uz situācijām, kurās rēķinā norādītais PVN ir pareizs tādā nozīmē, ka tas atbilst darījumam, kas faktiski ir apliekams ar nodokli saskaņā ar citu šīs direktīvas normu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 8. decembris, FinanzamtÖsterreich (PVN, par kuru rēķins kļūdaini izrakstīts galapatērētājiem), C‑378/21, EU:C:2022:968, 22. un 23. punkts).
31
No iepriekš minētā izriet, ka PVN direktīvas 41. un 203. pantam ir atšķirīgi piemērošanas nosacījumi un katram no tiem ir savs mērķis. Tādēļ, ja ir izpildīti to piemērošanas nosacījumi, šajās tiesību normās nav nekā, kas liegtu tās piemērot vienlaikus, attiecīgi iegādei Kopienas iekšienē un rēķinā kļūdaini norādīta PVN gadījumā – arī no nodokļa atbrīvotai piegādei Kopienas iekšienē. Arī citās PVN direktīvas normās nav nekā tāda, kas liegtu vienlaikus piemērot šīs direktīvas 41. un 203. pantu.
32
Par PVN neitralitātes un samērīguma principiem jāatgādina, ka pasākumi, ko dalībvalstis veic, lai nodrošinātu pareizu nodokļa iekasēšanu un novērstu krāpšanu, saskaņā ar samērīguma principu nedrīkst pārsniegt to, kas nepieciešams, lai sasniegtu šādi izvirzītos mērķus, un līdz ar to tie nevar tikt izmantoti tādējādi, ka tie apdraudētu PVN neitralitāti, kas ir kopējās PVN sistēmas pamatprincips, kurš ieviests ar Savienības tiesībām šajā jomā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 7. jūlijs, Dyrektor Izby Skarbowej w W. (Nepareizi klasificēta darījumu ķēde), C‑696/20, EU:C:2022:528, 54. punkts).
33
PVN neitralitātes principa mērķis ir pilnībā atvieglot nodokļa maksātājam tā saimnieciskajā darbībā uzlikto PVN slogu. Tādējādi kopējā PVN sistēma nodrošina perfektu neitralitāti attiecībā uz nodokļa piemērošanu visai saimnieciskajai darbībai neatkarīgi no šīs darbības mērķiem vai rezultātiem, ja vien minētajai darbībai pašai principā ir piemērojams PVN (spriedums, 2020. gada 2. jūlijs, Terracult, C‑835/18, EU:C:2020:520, 25. punkts).
34
Šajā ziņā ir taisnība, ka tāda rēķina saņēmējam, kurā kļūdaini norādīts PVN, nav tiesību atskaitīt šo nodokli, kas ir jāmaksā saskaņā ar PVN direktīvas 203. pantu, jo tiesības atskaitīt rēķinā iekļauto PVN parasti ir atkarīgas no darījuma, kas apliekams ar nodokli, faktiskas veikšanas, savukārt PVN saskaņā ar šo tiesību normu ir jāmaksā neatkarīgi no šāda darījuma (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2013. gada 31. janvāris, Stroy trans, C‑642/11, EU:C:2013:54, 30. punkts un tajā minētā judikatūra).
35
Tomēr saskaņā ar PVN direktīvas 203. pantu maksājamo PVN, ņemot vērā šī sprieduma 29. punktā izklāstīto šīs normas mērķi, var koriģēt, jo, lai nodrošinātu PVN neitralitāti, dalībvalstīm savā valsts tiesību sistēmā ir jāparedz iespēja koriģēt ikvienu rēķinā nepamatoti norādītu nodokli, ja rēķina izsniedzējs pierāda savu labticību vai laikus ir pilnībā novērsis nodokļu ieņēmumu zaudēšanas risku (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2019. gada 8. maijs, EN.SA., C‑712/17, EU:C:2019:374, 33. punkts un tajā minētā judikatūra).
36
PVN neitralitātes principa ievērošana it īpaši tiek nodrošināta ar sistēmu, kurā, pirmkārt, piegādātājs, kas nodokļu iestādēm ir kļūdaini samaksājis PVN, var prasīt tā atmaksu un, otrkārt, pircējs var celt civilprasību par nepamatoti samaksātās summas atgūšanu pret minēto piegādātāju, kurš tam nav atdevis atmaksāto PVN, jo šī sistēma ļauj pircējam, kurš samaksājis rēķinā kļūdaini iekļauto nodokli, panākt nepamatoti samaksāto summu atmaksu. Ja PVN atmaksāšana kļūst neiespējama vai pārmērīgi sarežģīta, it īpaši piegādātāja maksātnespējas gadījumā, PVN neitralitātes un efektivitātes principi prasa, lai dalībvalstis paredzētu nepieciešamos līdzekļus, kas ļautu pircējam atgūt rēķinā nepamatoti iekļauto un samaksāto PVN, tostarp ar savu prasījumu par atmaksāšanu vēršoties tieši pie nodokļu iestādes (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 13. oktobris, HUMDA, C‑397/21, EU:C:2022:790, 21. un 22. punkts un tajos minētā judikatūra).
37
Šajā ziņā iesniedzējtiesa turklāt ir norādījusi, ka Austrijas tiesību akti ļauj koriģēt rēķinā nepamatoti iekļauto PVN, labojot kļūdainos rēķinus, un šādu korekciju var veikt jebkurā brīdī, pat ja attiecībā uz gadu, kurā šie rēķini sagatavoti, ir iestājies noilgums.
38
Šādos apstākļos iegāžu Kopienas iekšienē aplikšana ar nodokli identifikācijas dalībvalstī saskaņā ar PVN direktīvas 41. pantu tad, ja attiecīgajām iegādēm atbilstošās piegādes Kopienas iekšienē ir atbrīvotas no PVN un tajā pašā dalībvalstī pastāv nodokļa parāds par šīm piegādēm, piemērojot šīs direktīvas 203. pantā paredzēto noteikumu, nav pretrunā PVN neitralitātes un samērīguma principiem.
39
Tādēļ tādā situācijā kā pamatlietā, kad identifikācijas dalībvalsts ir arī nosūtīšanas dalībvalsts, PVN direktīvas 203. pantā paredzētā noteikuma piemērošana piegādēm Kopienas iekšienē, kas ir atbrīvotas no PVN nosūtīšanas dalībvalstī, neliedz piemērot nodokli tām atbilstošajām iegādēm Kopienas iekšienē tajā pašā dalībvalstī saskaņā ar šīs direktīvas 41. pantu.
40
Šī sprieduma 39. punktā izklāstīto secinājumu neatspēko arī 2022. gada 7. jūlija spriedums Dyrektor Izby Skarbowej w W. (Nepareizi klasificēta darījumu ķēde) (C‑696/20, EU:C:2022:528, 55. punkts), kurā Tiesa ir nospriedusi, ka PVN direktīvas 41. pantā paredzētā noteikuma piemērošana identifikācijas dalībvalstī preču iegādei Kopienas iekšienē, kas izriet no tādas preču piegādes Kopienas iekšienē, kura šajā dalībvalstī nav tikusi atbrīvota no nodokļa, izraisa papildu aplikšanu ar nodokli, kas nav saderīga ar samērīguma un PVN neitralitātes principiem.
41
Proti, kā izriet it īpaši no 2022. gada 7. jūlija sprieduma Dyrektor Izby Skarbowej w W. (Nepareizi klasificēta darījumu ķēde) (C‑696/20, EU:C:2022:528) 49., 52. un 53. punkta, šajā spriedumā izdarītais Tiesas secinājums bija balstīts uz iesniedzējtiesas konstatējumu, ka, pirmkārt, pamatlietā aplūkoto piegādi Kopienas iekšienē valsts nodokļu iestāde galu galā atzinusi par darījumu, kas apliekams ar PVN, nevis par darījumu, kas atbrīvots no šī nodokļa saskaņā ar PVN direktīvas 138. pantu, un, otrkārt, ka nodokļa maksātājs nevarēja atskaitīt par šo piegādi samaksāto priekšnodokli. Šajā ziņā Tiesa citstarp norādīja – ja nepastāv preču piegādes Kopienas iekšienē atbrīvojums no nodokļa sākumpunkta dalībvalstī, nevar pastāvēt arī izvairīšanās no nodokļu maksāšanas risks, tāpēc šī darījuma aplikšana ar nodokli šajā dalībvalstī, pamatojoties uz PVN direktīvas 41. pantā paredzēto noteikumu, ir pretrunā šīs tiesību normas mērķiem, kas atgādināti šī sprieduma 25. punktā.
42
Savukārt pamatlietā PVN par attiecīgajām piegādēm Kopienas iekšienē jāmaksā nevis tāpēc, ka šīs piegādes nav atbrīvotas no nodokļa, bet gan saskaņā ar PVN direktīvas 203. pantā paredzēto noteikumu.
43
Kā ģenerāladvokāts norādījis secinājumu 54. punktā, tāda nodokļa parāda rašanās saskaņā ar PVN direktīvas 203. pantu, par kura nomaksu ir atbildīgs piegādes Kopienas iekšienē veicējs, kurš kļūdaini iekļāvis rēķinā PVN, nav pielīdzināma šīs piegādes aplikšanai ar PVN. Proti, kā atgādināts šī sprieduma 34. punktā, šīs direktīvas 203. pantā paredzētais nodokļa parāds rodas nevis ar PVN apliekama darījuma dēļ, bet tikai tāpēc, ka attiecīgajā rēķinā ir norādīts PVN.
44
Turklāt 2022. gada 7. jūlija spriedumā Dyrektor Izby Skarbowej w W. (Nepareizi klasificēta darījumu ķēde) (C‑696/20, EU:C:2022:528) attiecīgā nodokļu iestāde pamatlietā aplūkoto piegādi Kopienas iekšienē galu galā atzina par darījumu, kas apliekams ar PVN, savukārt šajā prejudiciālajā jautājumā aplūkotajā situācijā nodokļa parāds, kas radies saskaņā ar PVN direktīvas 203. pantu, principā var tikt koriģēts.
45
Ņemot vērā iepriekš minēto, uz pirmo prejudiciālo jautājumu jāatbild, ka PVN direktīvas 40., 41. un 203. pants, kā arī PVN neitralitātes un samērīguma principi jāinterpretē tādējādi, ka tie ļauj piemērot tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru preču nosūtīšanas vai transportēšanas sākumpunkta dalībvalstī iegādei Kopienas iekšienē tiek piemērots PVN, pamatojoties uz to, ka pircējs šo iegādi ir veicis ar šīs dalībvalsts piešķirto PVN identifikācijas numuru, situācijā, kad šāda iegāde izriet no piegādes Kopienas iekšienē, kura ir atbrīvota no PVN un saistībā ar kuru minētajā dalībvalstī, piemērojot šīs direktīvas 203. pantā paredzēto noteikumu, pastāv nodokļa parāds, jo par šo piegādi rēķinā kļūdaini ticis iekļauts PVN.
Par otro jautājumu
46
Ņemot vērā uz pirmo jautājumu sniegto atbildi, otrais jautājums nav jāizskata.
Par tiesāšanās izdevumiem
47
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Vispārējai tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (prejudiciālā palāta)
nospriež:
Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 40., 41. un 203. pants, kā arī pievienotās vērtības nodokļa (PVN) neitralitātes un efektivitātes principi
jāinterpretē tādējādi, ka
tie ļauj piemērot tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru preču nosūtīšanas vai transportēšanas sākumpunkta dalībvalstī iegādei Kopienas iekšienē tiek piemērots PVN, pamatojoties uz to, ka pircējs šo iegādi ir veicis ar šīs dalībvalsts piešķirto PVN identifikācijas numuru, situācijā, kad šāda iegāde izriet no piegādes Kopienas iekšienē, kura ir atbrīvota no PVN un saistībā ar kuru minētajā dalībvalstī, piemērojot šīs direktīvas 203. pantā paredzēto noteikumu, pastāv nodokļa parāds, jo par šo piegādi rēķinā kļūdaini ticis iekļauts PVN.
Papasavvas
Półtorak
Sampol Pucurull
Petrlík
Valasidis
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2026. gada 25. februārī.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – vācu.