62024CJ0058_RES
Lieta C‑58/24
NEunMY_unHJ_unXF_unWB_unUV_unVK_unJU_unRJ_unDZ
pret
Ireland
un
The Attorney General_un
Minister for Housing, Local Government and Heritage_un
An Coimisiún Pleanála, iepriekš – An Bord Pleanála
(High Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)
Tiesas (piektā palāta) 2026. gada 16. aprīļa spriedums
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vide – Direktīva 92/43/EEK – Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība – 12. pants – Atsevišķu dzīvnieku sugu stingras aizsardzības sistēma – 16. pants – Lēmums piešķirt atkāpi pirms pieteikuma par būvatļaujas izsniegšanu projektam, uz kuru attiecas Direktīva 2011/92/ES – 11. pants – Orhūsas konvencija – 9. pants – Procesuālā autonomija – Līdzvērtības un efektivitātes principi – Lēmums par atkāpi, kas kvalificēts kā autonoms tiesību akts – Procesuālie noteikumi, kuros paredzēts trīs mēnešu termiņš, lai lūgtu atcelt atkāpes atļauju
Vide – Noteiktu projektu ietekmes uz vidi novērtējums – Direktīva 2011/92 – Kompetento iestāžu pienākums veikt novērtējumu pirms atļaujas izdošanas – Atļaujas jēdziens – Sarežģīts lēmumu pieņemšanas process – Lēmums, ar ko projekta pasūtītājam atļauj atkāpties no sugu aizsardzības pasākumiem saskaņā ar Direktīvu 92/43 – Iekļaušana – Nosacījumi
(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/92 1. panta 2. punkta a) un c) apakšpunkts un 2. panta 1. punkts; Padomes Direktīvas 92/43 12. un 13. pants un 16. panta 1. punkts)
(skat. 26.–28. punktu)
Vide – Noteiktu projektu ietekmes uz vidi novērtējums – Direktīva 2011/92 – Attiecīgās sabiedrības locekļu tiesības celt prasību – Prasība, kas iesniegta par lēmumu, ar kuru projekta pasūtītājam atļauts atkāpties no sugu aizsardzības pasākumiem saskaņā ar Direktīvu 92/43 – Valsts procesuālie noteikumi – Procesuālās autonomijas princips – Līdzvērtības un efektivitātes principu ievērošana – Trīs mēnešu termiņš prasības celšanai no dienas, kad attiecīgā persona uzzinājusi par šādu lēmumu – Pieļaujamība
(Pamattiesību hartas 47. pants; Orhūsas konvencijas 9. pants; Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/92, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2014/52, 1. panta 2. punkta a) apakšpunkts un 11. pants; Padomes Direktīvas 92/43 16. pants)
(skat. 29.–40., 44., 45., 52. un 53. punktu un rezolutīvo daļu)
Rezumējums
Izskatot High Court (Augstā tiesa, Īrija) lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, Tiesa lemj par tādas valsts procesuālo tiesību normas saderību ar Savienības tiesībām, kurā ir noteikts trīs mēnešu termiņš, lai pārsūdzētu lēmumu par atkāpi, ko valsts iestādes piešķīrušas saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas (
1
) 16. panta 1. punktu.
Pamatlietā fizisku personu grupa iebilst pret lēmumu par atkāpi, ko Īrijas iestādes piešķīrušas saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punktu, lai atvieglotu dzīvojamo vienību būvniecību bijušajā karmelītu klosterī Delganijā [Delgany] (Īrija). Šis klosteris pašlaik ir sikspārņu, proti, dzīvnieku sugas, kas ir stingri aizsargāta saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas IV pielikumu, apmešanās vieta.
Prasītāji pamatlietā nav apstrīdējuši attiecīgā atkāpes lēmuma spēkā esību Īrijas tiesībās noteiktajā trīs mēnešu termiņā. Iesniedzējtiesa, šauboties par šīs atkāpes atbilstību prasībām, kas izriet no Dzīvotņu direktīvas, vēlas noskaidrot, vai Savienības tiesības nepieļauj šāda procesuāla termiņa piemērošanu.
Tiesas vērtējums
Iesākumā Tiesa norāda, ka nedz IVN direktīvā (
2
), nedz citās Savienības tiesību normās nav precizēti noteikumi attiecībā uz tiesībām celt prasību par atkāpes lēmumu, kas pieņemts saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punktu, vai par attīstības piekrišanas lēmumu IVN direktīvas 1. panta 2. punkta c) apakšpunkta izpratnē. It īpaši Savienības tiesībās nav noteikts nedz termiņš prasības celšanai, nedz šāda termiņa sākuma brīdis.
Līdz ar to konkrētajā gadījumā, kad iespējama atkāpe jāpieņem pirms projekta atļaušanas, Savienības tiesībās nav noteikts, ka šie lēmumi, lai īstenotu tiesības tos pārsūdzēt, jāuzskata par vienu lēmumu, kam ir noteikts tikai viens pārsūdzības termiņš.
Tāpat šajās tiesībās nav noteikts, ka tad, ja saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 16. pantu ir piešķirta atkāpe, kas ietilpst projekta attīstības piekrišanas procesā IVN direktīvas 1. panta 2. punkta c) apakšpunkta izpratnē, termiņš prasības celšanai jāsāk skaitīt tikai no šādas piekrišanas pieņemšanas vai publicēšanas brīža.
Šajā ziņā attiecībā uz efektivitātes principa ievērošanu Tiesa uzskata, ka trīs mēnešu termiņš prasības celšanai, sākot no dienas, kad ir pieņemts atkāpes lēmums saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 16. pantu, vai attiecīgā gadījumā no brīža, kad prasītājs zināja vai varēja saprātīgi uzzināt par šo pieņemšanu, nešķiet tāds, kas padara praktiski neiespējamu vai pārmērīgi apgrūtina Savienības tiesību sistēmā piešķirto tiesību īstenošanu.
Tiesa uzskata – apstāklis, ka šāds termiņš prasības celšanai principā sākas pirms IVN direktīvas 1. panta 2. punkta c) apakšpunktā paredzētās piekrišanas procedūras pabeigšanas, nešķiet tāds, kas varētu atņemt efektivitāti prasībām, kuras var tikt celtas.
Pirmkārt, šis apstāklis neliedz attiecīgajai sabiedrības daļai apstrīdēt lēmuma par atkāpi, kas ir piešķirta saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punktu, saderību ar visām prasībām, kuras izvirzītas tā pieņemšanai saskaņā ar šo tiesību normu, un to var pārbaudīt kompetentā tiesa.
Otrkārt, lai gan no minētā apstākļa, protams, izriet, ka šāda atkāpe kļūst galīga pēc prasības celšanas termiņa beigām, šis pats apstāklis tomēr neliedz attiecīgajai sabiedrības daļai apstrīdēt projekta attīstības piekrišanu IVN direktīvas 1. panta 2. punkta c) apakšpunkta izpratnē un to efektīvi pārbaudīt tiesā, it īpaši ņemot vērā iespējamo mijiedarbību starp projekta dažādo ietekmi uz vidi.
Tomēr Tiesa uzsver – lai sāktos termiņš prasības celšanai, ir svarīgi, lai uzzināšana vai pat iespēja uzzināt attiecas ne tikai uz attiecīgā lēmuma rezolutīvo daļu, bet arī uz tā pamatojumu. Proti, šāda uzzināšana ir nosacījums tiesību celt prasību efektivitātei.
Turklāt, lai tiktu ievērots efektivitātes princips, ir arī svarīgi, ka prasītāji var saprātīgi paredzēt tiem piemērojamos tiesību aizsardzības līdzekļus un termiņus.
Šajā ziņā, ciktāl Orhūsas konvencijas (
3
) 9. panta 5. punktā paredzēts, ka katrai šīs konvencijas pusei jānodrošina, ka sabiedrība ir informēta par tai sniegto iespēju sākt administratīvus procesus vai tiesvedību tiesā, kas ir prasība, kura konkrētajā IVN direktīvas kontekstā ieviesta tās 11. panta 5. punktā, šajā informācijā jāprecizē, ka prasība par atkāpes lēmumu atbilstoši Dzīvotņu direktīvas 16. pantam jāiesniedz trīs mēnešu termiņā, skaitot no brīža, kad prasītājs uzzinājis vai saprātīgi varēja uzzināt par šī lēmuma pieņemšanu.
Tomēr, kā izriet no Orhūsas konvencijas 9. panta 5. punkta un IVN direktīvas 11. panta 5. punkta formulējuma, šādas informācijas nesniegšana sabiedrībai pati par sevi nav pietiekama, lai konstatētu, ka ir pārkāpts efektivitātes princips.
(
1
)	Padomes Direktīva 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV 1992, L 206, 7. lpp.; turpmāk tekstā – “Dzīvotņu direktīva”).
(
2
)	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/92/ES (2011. gada 13. decembris) par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV 2012, L 26, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “IVN direktīva”).
(
3
)	Konvencija par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, kas parakstīta Orhūsā 1998. gada 25. jūnijā un Eiropas Kopienas vārdā apstiprināta ar Padomes 2005. gada 17. februāra Lēmumu 2005/370/EK (OV 2005, L 124, 1. lpp.).