PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS (piektā palāta)
2004. gada 6. maijā
Lieta T‑34/03
André Hecq
pret
Eiropas Kopienu Komisiju
Civildienests – Nelabvēlīgs akts – Tiesības celt prasību – Ierēdnis, kas ceļ prasību savā vārdā, nevis arodbiedrības labā – Nepieņemamība
Pilns teksts franču valodā II - 0000
Priekšmets:         Prasība, pirmkārt, atcelt Komisijas 2002. gada 4. oktobra lēmumu, kas noraida A. Heka [A. Hecq] savā vārdā, kā arī Starptautisko un Eiropas ierēdņu arodbiedrības priekšsēdētāja vārdā iesniegto sūdzību pret vairākiem
lēmumiem attiecībā uz personāla pārstāvniecību un līdzekļiem, ko Komisija nodevusi tās rīcībā, un, otrkārt, prasību par to
iespējamo zaudējumu atlīdzību, kas radušies Komisijas rīcības rezultātā.
Nolēmums:         Prasību noraidīt kā nepieņemamu. Prasītājs sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.
Kopsavilkums
1.     Ierēdņi – Prasība – Iepriekšēja administratīva sūdzība – Priekšmets un cēlonis – Pamati un argumenti, kas nav iekļauti sūdzībā,
bet kas ar to ir cieši saistīti – Pieņemamība
(Civildienesta noteikumu 90. un 91.pants)
2.     Ierēdņi – Prasība – Tiesības celt prasību – Ierēdņa celta prasība savā vārdā pret lēmumu, ar ko tiek izbeigta vienošanās,
kuru iestāde noslēdza ar profesionālām organizācijām vienīgi, lai regulētu kolektīvās darba tiesiskās attiecības – Nepieņemamība
(Civildienesta noteikumu 90. un 91.pants)
3.     Ierēdņi – Prasība – Prasība, ar ko nelabvēlīga akta neesamības gadījumā apstrīd vispārīgi piemērojamu aktu – Nepieņemamība
(Civildienesta noteikumu 90. un 91.pants)
4.     Ierēdņi – Prasība – Prasība par zaudējumu atlīdzību, kas saistīta ar prasību atcelt tiesību aktu – Prasības atcelt tiesību
aktu nepieņemamība, kas rada prasības par zaudējumu atlīdzību nepieņemamību
(Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants)
1.     Pirmstiesas procedūras mērķis ir panākt izlīgumu strīdā starp ierēdņiem vai darbiniekiem un administrāciju. Lai varētu sasniegt
šo procedūras mērķi, iecēlējinstitūcijai ir pietiekami precīzi jādara zināmi personu iebildumi pret apstrīdēto lēmumu. Turklāt
Kopienu tiesā ierēdņu iesniegto prasību priekšmetam un sūdzības priekšmetam ir jābūt identiskiem un domstarpībām ir jābalstās
uz tādiem pašiem iemesliem kā tie, kas minēti sūdzībā. Šajā tiesā šīs domstarpības var papildināt ar pamatiem un argumentiem,
kas nav iekļauti sūdzībā, bet tiem ir jābūt cieši saistītiem ar sūdzībā minēto. Visbeidzot, tā kā pirmstiesas procedūrai nav
formāla rakstura un ieinteresētās personas šajā procesa stadijā parasti uzstājas bez advokāta starpniecības, administrācija
nedrīkst šauri izskatīt sūdzības, bet, tieši pretēji, sūdzības tai ir jāizskata paplašināti.
(skat. 21. punktu)
Atsauces: Tiesa, 1989. gada 14. marts, 133/88 Del Amo Martinez/Parlaments, Recueil, 689. lpp., 9. un 11. punkts; Pirmās instances tiesa, 2002. gada 11. septembris, T‑127/00 Nevin/Komisija, Recueil FP, I‑A‑149. lpp. un II‑781. lpp, 28. punkts.
2.     Pamatvienošanās starp iestādi un arodbiedrības un profesionālām organizācijām, lai noteiktu savstarpējās attiecības ir vispārīgi
piemērojams akts, un tā mērķis ir vienīgi regulēt kolektīvās darba tiesiskās attiecības starp iestādi un arodbiedrības un
profesionālām organizācijām. Katram ierēdnim individuāli tā nerada nekādus pienākumus vai tiesības un neizveido individuālas
darba tiesiskās attiecības starp darba devēju un ierēdni, bet gan plašākā attiecību jomā – starp iestādi un arodbiedrības
un profesionālām organizācijām. Šādas vienošanās atcelšana nav uzskatāma par pasākumu, kas rada obligātas tiesiskās sekas,
tieši un individuāli skarot arodbiedrības sastāvā esošā ierēdņa intereses tādējādi, ka būtiski tiek grozīts viņa kā ierēdņa
tiesiskais stāvoklis, ko viņš šajā sakarā varētu apstrīdēt, ceļot prasību.
(skat. 33.–35. punktu)
Atsauce: Pirmās instances tiesa, 1994. gada 15. jūlijs, T‑576/93 līdz T‑582/93 Browet u.c./Komisija, Recueil, II‑677. lpp., 44. punkts.
3.     Saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. un 91. pantā noteikto tiesību aizsardzības sistēmu, ierēdnis var apstrīdēt tikai tādu
aktu, kas ir viņam individuāli nelabvēlīgs, un tikai šādā gadījumā viņš var, atsaucoties uz iebildi par akta prettiesiskumu,
norādīt uz vispārīgi piemērojama akta nepiemērojamību.
(skat. 39.–57. punktu)
Atsauces: Tiesa, 1981. gada 16. jūlijs, 153/79 Bowden u.c./Komisija, Recueil, 2111. lpp., 13. punkts, Pirmās instances tiesa, 1994. gada 22. jūnijs, T‑97/92 un T‑111/92 Rijnoudt un Hocken/Komisija, Recueil FP, I‑A‑159. lpp. un II‑511. lpp., 41. punkts.
4.     Tiklīdz prasītājs ceļ prasību, vienlaicīgi lūdzot atcelt iestādes pieņemtu aktu un atlīdzināt ar šo aktu radītos zaudējumus,
šie prasījumi ir tik cieši saistīti, ka prasības atcelt tiesību aktu nepieņemamība rada prasības par zaudējumu atlīdzību nepieņemamību.
(skat. 64. punktu)
Atsauces: Pirmās instances tiesa, 1992. gada 24. jūnijs, rīkojums T‑11/90 H.S./Padome, Recueil, II‑1869. lpp., 25. punkts; Pirmās instances tiesa, 2000. gada 14. decembris, T‑213/99 Verheyden/Komisija, Recueil FP, I‑A‑297. lpp. un II‑1355. lpp., 35. punkts.