62022CJ0196
TIESAS SPRIEDUMS (trešā palāta)
2023. gada 16. novembrī (
*1
)
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā lauksaimniecības politika – Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantijas fonda (ELVGF) Garantiju nodaļa – Kopienas atbalsta shēma attiecībā uz mežsaimniecības pasākumiem lauksaimniecībā – Regula (EEK) Nr. 2080/92 – 4. pants – Dalībvalstu īstenota atbalsta shēma, izmantojot daudzgadu programmas – Savienības finanšu interešu aizsardzība – Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 – 1. pants – “Pārkāpuma” jēdziens – 2. pants – Administratīvo sodu efektīvs, samērīgs un preventīvs raksturs – 4. pants – Nepamatoti iegūtas priekšrocības atsaukšana – Integrētās administrācijas un kontroles sistēmas konkrētām Savienības atbalsta shēmām piemērošanas noteikumi – Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta atbalsta zaudēšana un saņemto summu atmaksāšana konstatēto pārkāpumu gadījumā – Samērīguma princips
Lietā C‑196/22
par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. pantam, ko Corte suprema di cassazione (Augstākā kasācijas tiesa, Itālija) iesniegusi ar 2022. gada 22. februāra lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2022. gada 11. martā, tiesvedībā
IB
pret
Regione Lombardia,
Provincia di Pavia,
TIESA (trešā palāta)
šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja K. Jirimēe [K. Jürimäe], tiesneši N. Pisarra [N. Piçarra], M. Safjans [M. Safjan], N. Jēskinens [N. Jääskinen] un M. Gavalecs [M. Gavalec] (referents),
ģenerāladvokāte: L. Medina,
sekretārs: A. Kalots Eskobars [A. Calot Escobar],
ņemot vērā rakstveida procesu,
ņemot vērā apsvērumus, ko snieguši:
–
IB vārdā – L. Zanuttigh, advokāte,
–
Regione Lombardia vārdā – A. Forloni un L. Tamborino, advokāti,
–
Provincia di Pavia vārdā – G. Roccioletti, advokāts,
–
Grieķijas valdības vārdā – E. Leftheriotou, M. Tassopoulou un A.‑E. Vasilopoulou, pārstāves,
–
Eiropas Komisijas vārdā – P. Rossi un A. Sauka, pārstāvji,
ņemot vērā pēc ģenerāladvokātes uzklausīšanas pieņemto lēmumu izskatīt lietu bez ģenerāladvokāta secinājumiem,
pasludina šo spriedumu.
Spriedums
1
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Padomes Regulu (EEK) Nr. 2080/92 (1992. gada 30. jūnijs), ar ko izveido Kopienas atbalsta shēmu mežsaimniecības pasākumiem lauksaimniecībā (OV 1992, L 215, 96. lpp.), un Padomes Regulu (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1995. gada 18. decembris) par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV 1995, L 312, 1. lpp.).
2
Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp IB, no vienas puses, un Regione Lombardia (Lombardijas reģions, Itālija) un Provincia di Pavia (Pāvijas province, Itālija), no otras puses, par tāda lēmuma tiesiskumu, ar kuru konstatēta visa atbalsta lauksaimniecības zemes apmežošanai atcelšana un uzdots pilnībā atmaksāt šo atbalstu.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Regula Nr. 2080/92
3
Regula Nr. 2080/92 no 1999. gada 2. jūlija tika atcelta ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1257/1999 (1999. gada 17. maijs) par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai un dažu regulu grozīšanu un atcelšanu (OV 1999, L 160, 80. lpp.). Tomēr, ņemot vērā pēdējās minētās regulas 55. panta 3. punktu, Regulu Nr. 2080/92 turpināja piemērot darbībām, kuras Eiropas Komisija saskaņā ar šo regulu bija apstiprinājusi pirms 2000. gada 1. janvāra, tādējādi uz pamatlietu joprojām attiecas minētās regulas noteikumi.
4
Regulas Nr. 2080/92 pirmajā līdz trešajā un piektajā apsvērumā ir noteikts:
“Tā kā lauksaimniecības zemju apmežošana ir īpaši nozīmīga gan augsnes izmantošanas un vides aspektā, gan kā ieguldījums meža resursu deficīta samazināšanā Kopienā un kā papildinājums Kopienas politikai par lauksaimnieciskās ražošanas kontroli;
tā kā lauksaimnieku pieredze lauksaimniecības zemju apmežošanā liecina, ka pašreizējās atbalsta shēmas apmežošanas veicināšanai nav pietiekamas un ka apmežošanas darbības attiecībā uz lauksaimniecības platībām, kurās pēdējo gadu laikā ir pārtraukta lauksaimnieciskā ražošana, ir izrādījušās neapmierinošas;
tā kā tādēļ ir lietderīgi aizstāt pasākumus, kas paredzēti Padomes Regulas (EEK) Nr. 2328/91 (1991. gada 15. jūlijs) par lauksaimniecības struktūru efektivitātes uzlabošanu [(OV 1991, L 218, 1. lpp.)] VIII sadaļā, ar pasākumiem, kuri labāk atbilst nepieciešamībai efektīvi veicināt lauksaimniecības platību apmežošanu;
[..]
tā kā degresīva piemaksa par pirmajiem pieciem gadiem, lai veicinātu jaunas apmežošanas uzturēšanas izdevumus, var būt svarīgs elements, lai veicinātu apmežošanu”. [Šeit un turpmāk neoficiāls tulkojums.]
5
Šīs regulas 1. pantā “Atbalsta shēmas mērķis” ir paredzēts:
“Tiek izveidota Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļas līdzfinansēta Kopienas atbalsta shēma ar mērķi:
–
ņemt vērā saistībā ar tirgus kopīgo organizāciju paredzētās izmaiņas,
–
veicināt meža resursu turpmāku uzlabošanu,
–
sniegt ieguldījumu ar vides līdzsvaru saderīgākas dabas teritorijas apsaimniekošanā,
–
cīnīties pret siltumnīcas efektu un absorbēt oglekļa dioksīdu.
Šīs Kopienas atbalsta shēmas mērķis ir:
a)
alternatīva lauksaimniecības zemes izmantošana apmežošanā;
b)
mežsaimniecības darbību attīstība lauku saimniecībās.”
6
Minētās regulas 2. panta “Atbalsta shēma” 1. punktā ir noteikts:
“Atbalsta shēma var ietvert:
a)
atbalstu apmežošanas izmaksu segšanai;
b)
ikgadēju piemaksu par katru apmežoto hektāru, lai segtu kokaugiem klāto platību uzturēšanas izmaksas pirmo piecu gadu laikā;
c)
ikgadēju piemaksu par hektāru, lai kompensētu ienākumu zudumu, ko radījusi lauksaimniecības platību apmežošana;
[..].”
7
Šīs pašas regulas 3. panta “Atbalsta apmērs” pirmās daļas a)–c) punktā ir noteikts:
“2. pantā minētā atbalsta maksimālās pieļaujamās summas ir šādas:
a)
attiecībā uz apmežošanas izmaksām:
–
2000 [EUR] par hektāru eikalipta stādījumiem,
–
[..]
b)
attiecībā uz uzturēšanas izmaksām:
–
250 [EUR] par hektāru gadā pirmajos divos gados un 150 [EUR] par hektāru gadā turpmākajos gados par skujkoku stādījumiem,
–
500 [EUR] par hektāru gadā pirmajos divos gadus un 300 [EUR] par hektāru gadā turpmākajos gados par lapu koku stādījumiem vai jauktiem stādījumiem, kuros ir vismaz 75 % lapu koku,
[..]
c)
attiecībā uz piemaksu, kas paredzēta, lai kompensētu ienākumu zudumu:
–
600 [EUR] par hektāru gadā, ja apmežošanu veic lauksaimnieks vai lauksaimnieku grupa, kas zemi apsaimniekoja pirms apmežošanas,
–
150 [EUR] par hektāru gadā, ja apmežošanu veic cits 2. panta 2. punkta b) apakšpunktā minētais atbalsta saņēmējs,
ne ilgāk kā divdesmit gadus pēc sākotnējās apmežošanas.”
8
Regulas Nr. 2080/92 4. panta “Atbalsta programmas” 1. punktā ir noteikts:
“Dalībvalstis īsteno 2. pantā minēto atbalsta shēmu, izmantojot valsts vai reģionālās daudzgadu programmas, kuras attiecas uz 1. pantā minētajiem mērķiem un kurās jo īpaši nosaka:
–
2. pantā minētā atbalsta summu un ilgumu, pamatojoties uz faktiskajiem apmežošanas izdevumiem un apmežošanai izmantoto koku sugu vai tipu uzturēšanu, vai atkarībā no ienākumu zuduma;
–
atbalsta piešķiršanas nosacījumus, it īpaši tos, kas attiecas uz apmežošanu;
–
[..].”
Regula (EEK) Nr. 3887/92
9
Komisijas Regula (EEK) Nr. 3887/92 (1992. gada 23. decembris), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus integrētās administrācijas un kontroles sistēmas piemērošanai konkrētām Kopienas atbalsta shēmām (OV 1992, L 391, 36. lpp.), no 2001. gada 13. decembra tika atcelta ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 2419/2001 (2001. gada 11. decembris), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus integrētās administrācijas un kontroles sistēmas piemērošanai konkrētām Kopienas atbalsta shēmām, kas izveidotas ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 3508/92 (OV 2001, L 327, 11. lpp.). Tomēr, ņemot vērā Regulas Nr. 2419/2001 53. panta 1. punktu, Regulu Nr. 3887/92 turpina piemērot atbalsta pieteikumiem, kas attiecas uz tirdzniecības gadiem vai piemaksu periodiem, kuri beidzās pirms 2002. gada 1. janvāra, kā tas ir pamatlietā.
10
Šīs regulas 9. panta 2. punktā ir paredzēts:
“Ja konstatē, ka platībatkarīgā atbalsta pieteikumā deklarētā platība pārsniedz apstiprināto platību, atbalsta summu aprēķina, par pamatu ņemot apstiprināto platību, kas faktiski noteikta pārbaudē. Tomēr, izņemot nepārvaramas varas gadījumus, faktiski noteikto platību samazina:
–
divkāršā starpības apmērā, ja tā pārsniedz 2 % vai divus hektārus, bet nav lielāka par 10 % no noteiktās platības;
–
par 30 %, ja konstatētā starpība ir lielāka par 10 % un atbilst ne vairāk kā 20 % no apstiprinātās platības.
Ja konstatētā starpība pārsniedz 20 % no apstiprinātās platības, nepiešķir nekādu atbalstu saistībā ar šo platību.
[..]” [Neoficiāls tulkojums.]
Regula Nr. 2988/95
11
Regulas Nr. 2988/95 trešajā un desmitajā apsvērumā ir noteikts:
“tā kā sīki izstrādātie noteikumi par šo decentralizēto vadību un līdzekļu izmantošanas uzraudzību izklāstīti atšķirīgos katrai attiecīgai Kopienas politikai izstrādātos noteikumos; tā kā tomēr visās jomās jāapkaro darbības, kas kaitē Kopienu finansiālajām interesēm;
[..]
tā kā ne tikai saskaņā ar vispārējo taisnīguma principu un proporcionalitātes principu, bet arī pēc principa ne bis in idem, ievērojot acquis communautaire un šīs regulas spēkā stāšanās brīdī pastāvošos īpašos Kopienas noteikumus, jāpieņem attiecīgi noteikumi, lai novērstu to, ka sakrīt vienām un tām pašām personām par vieniem un tiem pašiem pārkāpumiem uzliktie Kopienas finansiālie sodi un dalībvalsts kriminālsodi”.
12
Saskaņā ar šīs regulas 1. pantu:
“1.   Eiropas Kopienu finansiālo interešu aizsardzībai ar šo tiek pieņemti vispārīgi noteikumi par vienveida pārbaudēm un administratīviem pasākumiem un sodiem, kas saistīti ar Kopienas tiesību pārkāpumiem.
2.   “Pārkāpums” nozīmē Kopienas tiesību normas pārkāpumu, ko rada kāda saimnieciskās darbības subjekta rīcība vai nolaidība, kas kaitē vai varētu kaitēt Kopienu budžetam vai to pārvaldītiem budžetiem: [..] veicot nepamatotus izdevumus.”
13
Minētās regulas 2. pants ir izteikts šādā redakcijā:
“1.   Administratīvās pārbaudes, pasākumus un sodus piemēro tiktāl, ciktāl tie vajadzīgi, lai nodrošinātu Kopienas tiesību aktu pareizu piemērošanu. Tiem jābūt iedarbīgiem, samērīgiem ar nodarījumu un jāattur no pārkāpumiem, tādējādi pietiekami jāaizsargā Kopienas finansiālās intereses.
2.   Nav piemērojami administratīvi sodi, kas Kopienas tiesību aktos nav bijuši paredzēti pirms notikušā pārkāpuma. Ja Kopienas noteikumi, kas paredz administratīvus sodus, vēlāk ir grozīti, ar atpakaļejošu spēku piemēro saudzīgākos noteikumus.
[..]
4.   Kopienas pārbaužu, pasākumu un sodu piemērošanas kārtību regulē dalībvalstu tiesību akti, ievērojot attiecīgos Kopienas tiesību aktus.”
14
Šīs pašas regulas 4. pantā ir paredzēts:
“1.   Pārkāpuma gadījumā nelikumīgi iegūtais labums atgūstams:
–
uzliekot pienākumu samaksāt vai atmaksāt summas, kas nav samaksātas vai ir nelikumīgi saņemtas,
–
pilnīgi vai daļēji liedzot garantijas, kas dotas, atbalstot lūgumu piešķirt labumu, vai avansa saņemšanas brīdī.
2.   Piemērojot 1. punktā minētos pasākumus, atgūst tikai iegūtos labumus, un, ja tā paredzēts, procentus, ko var noteikt pēc vienotas likmes.
3.   Ja konstatēts, ka darbības nolūks ir iegūt labumu pretēji attiecīgajā gadījumā piemērojamo Kopienas tiesību aktu mērķiem, labuma saņemšanai vajadzīgos apstākļus radot mākslīgi, šo labumu atbilstoši gadījumam nepiešķir vai atsauc.
4.   Šajā pantā paredzētie pasākumi nav uzskatāmi par sodiem.”
15
Regulas Nr. 2988/95 5. panta 1. punktā ir noteikts:
“Par tīšu pārkāpumu vai pārkāpumu nolaidības dēļ var uzlikt šādus administratīvus sodus:
[..]
c)
Kopienas noteikumos piešķirta labuma pilnīgu vai daļēju atcelšanu, pat ja saimnieciskās darbības subjekts nelikumīgi iedzīvojies tikai no kādas labuma daļas;
d)
labuma uzteikšanu vai atcelšanu uz kādu laiku pēc pārkāpuma izdarīšanas;
[..].”
Itālijas tiesības
16
1998. gada 18. decembraDecreto ministeriale n. 494 – Regolamento recante norme di attuazione del regolamento (CEE) n. 2080/92 in material di gestione, pagamenti, controlii e decadenze dell’erogazione di contributi per l’esecuzione di rimboschimenti o miglioramenti boschivi (Ministrijas dekrēts Nr. 494 – Noteikumi par Regulas (EEK) Nr. 2080/92 īstenošanas noteikumiem apmežošanas vai meža uzlabošanas atbalsta maksājumu pārvaldībai, izmaksai, pārbaudei un atcelšanai; 1999. gada 21. janvāraGURI Nr. 16, turpmāk tekstā – “Dekrēts Nr. 494/98”) 13. pantā “Pārbaužu rezultāti pēc atbalsta izmaksāšanas” ir paredzēts:
“1.   Ja iepriekš 12. pantā minēto pārbaužu laikā tiek konstatēti pārkāpumi, kas izraisa atbalsta atcelšanu, kompetentā reģionālā iestāde saskaņā ar Regulas [Nr. 2988/95] 4. pantu paziņo par daļēju vai pilnīgu atcelšanu ar turpmāk 14. pantā minētajām sekām.
2.   Mazākas platības nekā konstatētā norādīšana pieteikumā nav uzskatāma par pārkāpumu. Tomēr, aprēķinot ikgadējā atbalsta summu, joprojām ņem vērā deklarēto platību.”
17
Šī dekrēta 14. pantā “Citi atcelšanas gadījumi” ir noteikts:
“1.   Pilnīgu atcelšanu nosaka 2. un 3. punktā minēto pārkāpumu gadījumos un/vai, ja vairs netiek izpildītas prasības un nosacījumi, kas vajadzīgi, lai pievienotos programmai.
[..]
3.   Pilnīgu atcelšanu nosaka arī tad, ja pēc galīgās pārbaudes un, neskarot iepriekš 8. pantā minētos nepārvaramas varas gadījumus, apmežotā vai uzlabotā platība vai konstatētie meža ceļu kilometri ir mazāka par 20 % no platības, uz ko attiecināms atbalsts un par kuru tas ir izmaksāts.
4.   Atšķirības, kas ir mazākas par iepriekšējā punktā minēto slieksni, izraisa atbalsta daļēju atcelšanu.”
18
Minētā dekrēta 15. panta “Atcelšanas sekas” 1. punktā ir paredzēts:
“Pilnīga atcelšana nozīmē visa nepamatoti saņemtā atbalsta atmaksāšanu un pilnīgu atbalsta izslēgšanu par atlikušajiem saistību gadiem.”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
19
1997. gada 16. jūnijā lauksaimnieks IB lūdza Pāvijas provinci piešķirt atbalstu shēmā, kas paredzēta lauksaimniecības zemes apmežošanas veicināšanai saskaņā ar Regulu Nr. 2080/92. Šajā pieteikumā IB apņēmās apmežot lauksaimniecības platību, kas līdz tam bija paredzēta rīsu un kukurūzas audzēšanai un aizņēma 104 hektārus, kā arī uzturēt apmežošanu visā šajā platībā 20 gadu laikposmā, proti, no 1997. līdz 2017. gadam.
20
Tā kā IB tika atļauts izmantot šo shēmu, laikā no 1997. līdz 2008. gadam viņš saskaņā ar šo atbalstu saņēma pavisam 1324246,35 EUR; šo summu atbilstoši Regulas Nr. 2080/92 2. panta 1. punktam veidoja sākotnējais atbalsts, kas bija paredzēts, lai segtu apmežošanas izmaksas, ikgadējās piemaksas, kuras sedz kokaugiem klāto platību uzturēšanas izmaksas, un ikgadējās piemaksas, kas paredzētas, lai kompensētu ienākumu zudumu.
21
Pārbaudē uz vietas, kuru 2009. gada septembrī veica Pāvijas province, kuru šim nolūkam bija deleģējis Lombardijas reģions, tika atklāts, ka platība, kas tika apmežota, izmantojot Savienības līdzekļus, bija nevis 104 hektāri, bet gan 70 hektāri, jo IB bija veicis priekšlaicīgu koku izciršanu. Konstatējusi, ka šī 38 % atšķirība starp deklarēto platību un faktisko apmežoto platību pārsniedz Dekrēta Nr. 494/98 14. panta 3. punktā paredzēto 20 % slieksni, Pāvijas province atcēla visu IB izmaksāto atbalstu, lika viņam pilnībā atmaksāt šo atbalstu atbilstoši šī dekrēta 15. panta 1. punktam un izslēdza to no atbalsta par atlikušajiem saistību gadiem.
22
IB apstrīdēja paziņoto atcelšanu un atmaksāšanas rīkojumu Tribunale di Pavia (Pāvijas tiesa, Itālija), kura viņa prasību atzina par pamatotu.
23
Izskatījusi apelācijas sūdzību, Corte d’appello di Milano (Milānas apelācijas tiesa, Itālija) grozīja pirmās instances spriedumu, būtībā nospriežot, ka apgalvotā IB pienākumu neizpilde ir smags pārkāpums, kas ir pretrunā Savienības atbalsta shēmas mērķiem. Šis pārkāpums, kas izraisīja nepamatotu iedzīvošanos šī saņēmēja interesēs, tam saņemot gan Savienības atbalstu, gan ienākumus no kokmateriālu pārdošanas, pamatoja saņemtā atbalsta pilnīgu atmaksāšanu, neskarot nepārvaramas varas gadījumus un citus iespējamos iemeslus, kas nav atkarīgi no saņēmēja gribas.
24
IB par šo spriedumu iesniedza kasācijas sūdzību iesniedzējtiesā Corte suprema di cassazione (Augstākā kasācijas tiesa, Itālija).
25
Šī tiesa vēlas noskaidrot, vai Regulai Nr. 2080/92 un Regulai Nr. 2988/95 ir pretrunā Dekrēta Nr. 494/98 14. un 15. pantā noteiktā atbalsta pilnīgas atcelšanas kārtība.
26
Konkrētāk, tai vispirms ir šaubas, vai pilnīgas atcelšanas kārtība ir uzskatāma par “pasākumu” Regulas Nr. 2988/95 4. panta izpratnē. Lai gan šīs regulas 4. panta 1. punktā ir paredzēts, ka jebkura pārkāpuma gadījumā parasti tiek atgūts nelikumīgi iegūtais labums, uzliekot pienākumu atmaksāt nepamatoti saņemtās summas, Dekrēta Nr. 494/98 14. un 15. pantā paredzētās pilnīgas atcelšanas sekas esot ne tikai visu nepamatoti saņemto atbalstu atmaksāšana, bet arī pilnīga atbalsta izslēgšana par atlikušajiem saistību gadiem.
27
Turklāt minētā tiesa jautā, vai šis valsts tiesiskais regulējums nepārsniedz Regulas Nr. 2988/95 4. pantā noteiktās robežas, ciktāl tajā ir paredzēta saņemtā atbalsta pilnīga atmaksāšana, ja apmežotā platība ir mazāka par 20 % no atbalsta saņemšanai deklarētās platības.
28
Visbeidzot, tā vēlas noskaidrot, vai minētais valsts tiesiskais regulējums ir samērīgs, ciktāl tajā pilnīgas atcelšanas gadījumā ir paredzēta visa saņemtā atbalsta atmaksāšana, ne tikai tā atbalsta, kas attiecas uz gadu, par kuru ir ticis konstatēts pārkāpums.
29
Šādos apstākļos Corte suprema di cassazione (Augstākā kasācijas tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai [Regulā Nr. 2080/92], ar ko izveido Kopienas atbalsta shēmu attiecībā uz mežsaimniecības pasākumiem lauksaimniecībā, ietvertās tiesību normas, kurās tomēr nav paredzēts atcelšanas un sodu režīms, ņemot vērā arī [Regulas Nr. 2988/95] tiesību normas, liedz piemērot valsts tiesību normu, kurā, īstenojot Regulas Nr. 2080/92 tiesību normas, ir paredzēts, ka gadījumā, ja atbalsta piešķiršanā tiek konstatēts pārkāpums, tiek aizliegts saņemt atbalstu un uz šī pamata saņemtās summas ir jāatmaksā?
2)
Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai [Regulā Nr. 2080/92] ietvertās tiesību normas, ņemot vērā arī [Regulas Nr. 2988/95] tiesību normas un tās [desmitajā] apsvērumā minētos taisnīguma un samērīguma principus, liedz piemērot valsts tiesību normu, kurā, īstenojot Regulas Nr. 2080/92 tiesību normas, ir paredzēts, ka gadījumā, ja atbalsta piešķiršanā tiek konstatēts pārkāpums, tiek aizliegts saņemt atbalstu un uz šī pamata saņemtās summas ir jāatmaksā, ja apmežotā vai uzlabotā platība ir mazāka nekā 20 % no platības, uz ko attiecināms atbalsts un par ko tas izmaksāts;
3)
Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai [Regulā Nr. 2080/92] ietvertās tiesību normas, ņemot vērā arī [Regulas Nr. 2988/95] tiesību normas, liedz ar atpakaļejošu spēku piemērot valsts tiesību normu, kurā, īstenojot Regulas Nr. 2080/92 tiesību normas, ir paredzēts, ka gadījumā, ja atbalsta piešķiršanā tiek konstatēts pārkāpums, tiek aizliegts saņemt atbalstu un uz šī pamata saņemtās summas ir jāatmaksā?
4)
Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai [Regulā Nr. 2080/92] ietvertās tiesību normas, ņemot vērā arī [Regulas Nr. 2988/95] tiesību normas, liedz interpretēt valsts tiesību normu – kurā, īstenojot Regulas Nr. 2080/92 tiesību normas, ir paredzēts, ka gadījumā, ja atbalsta piešķiršanā tiek konstatēts pārkāpums, tiek aizliegts saņemt atbalstu un uz šī pamata saņemtās summas ir jāatmaksā – tādā nozīmē, ka atbalsta saņēmējam ir jāatmaksā visa uz šī pamata saņemtā summa, nevis tikai summa, kas attiecas uz gadiem, par kuriem atbalsta piešķiršanā ir ticis konstatēts pārkāpums?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu pieņemamību
30
Lombardijas reģions būtībā norāda, ka uzdotie jautājumi nav pieņemami divu iemeslu dēļ. Pirmkārt, šiem jautājumiem neesot nozīmes, jo ar Itālijas tiesisko regulējumu tiekot vienīgi īstenots Regulas Nr. 3887/92 9. pants, kas ir tieši piemērojama norma. Otrkārt, atbilde uz šiem jautājumiem nekādi neietekmētu pamatlietas iznākumu, jo IB 2011. gadā esot izcirtis visu kokaugiem klāto platību, līdz ar to jautājums par platības samazināšanās par vairāk nekā 20 % sekām esot kļuvis hipotētisks.
31
Šajā ziņā saskaņā ar pastāvīgo judikatūru tikai valsts tiesa, kura izskata lietu un kurai ir jāuzņemas atbildība par pieņemamo tiesas nolēmumu, var – ņemot vērā lietas īpatnības – noteikt gan to, cik nepieciešams ir prejudiciālais nolēmums šīs tiesas sprieduma taisīšanai, gan to, cik atbilstoši ir Tiesai uzdotie jautājumi. Līdz ar to Tiesai principā ir jāsniedz nolēmums, ja uzdotie jautājumi attiecas uz Savienības tiesību interpretāciju (spriedums, 2021. gada 6. oktobris, Sumal, C‑882/19, EU:C:2021:800, 27. punkts un tajā minētā judikatūra).
32
No tā izriet, ka uz jautājumiem par Savienības tiesībām attiecas atbilstības pieņēmums. Tiesa var atteikties lemt par valsts tiesas uzdotu prejudiciālu jautājumu tikai tad, ja ir acīmredzams, ka lūgtajai Savienības tiesiskā regulējuma interpretācijai nav nekāda sakara ar pamatlietas faktisko situāciju vai tās priekšmetu, ja izvirzītā problēma ir hipotētiska vai ja Tiesai nav zināmi faktiskie vai juridiskie apstākļi, kas nepieciešami, lai sniegtu noderīgu atbildi uz tai uzdotajiem jautājumiem (spriedums, 2021. gada 6. oktobris, Sumal, C‑882/19, EU:C:2021:800, 28. punkts un tajā minētā judikatūra).
33
Izskatāmajā lietā no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka pamatlietas iznākums ir atkarīgs no atbildes, ko Tiesa sniegs uz šo lūgumu, jo minētā atbilde ļaus iesniedzējtiesai lemt par IB saņemtā apmežošanas atbalsta atmaksāšanas apmēru kontekstā, kurā konstatēts, ka apmežotā platība bija par vairāk nekā 20 % mazāka nekā platība, kas atļauta saskaņā ar daudzgadu atbalsta saistībām.
34
Šādos apstākļos, tā kā iesniedzējtiesas lūgtā Savienības tiesību interpretācija nav acīmredzami nesaistīta ar pamatlietas priekšmetu, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir pieņemams.
Par lietas būtību
35
Ar četriem jautājumiem, kas jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Regulas Nr. 2988/95 2. un 4. pants, Regulas Nr. 2080/92 2. un 4. pants, kā arī samērīguma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā gadījumā, ja, izpildot daudzgadu saistības, tiek konstatēts, ka apmežotā platība ir par 20 % mazāka nekā platība, kas atļauta saskaņā ar šīm saistībām, ir paredzēta pilnīga atbalsta atmežošanai atcelšana un līdz ar to – pienākums atmaksāt visu šo atbalstu, kā arī pilnībā izslēgt atbalstu, kas būtu bijis jāizmaksā par atlikušajiem saistību gadiem.
36
Pirmām kārtām, vispirms jānorāda, kā izriet no Regulas Nr. 2080/92 1. panta, lasot to kopā ar šīs regulas pirmo līdz trešo apsvērumu, ka ar to tika izveidota atbalsta shēma lauksaimniecības zemju apmežošanai, lai tostarp veicinātu alternatīvu lauksaimniecības zemju izmantošanu, tās apmežojot un vienlaikus ļaujot attīstīt mežsaimniecības darbības lauku saimniecībās, sniegt ieguldījumu ar vides līdzsvaru saderīgākas dabas teritorijas apsaimniekošanā, cīnīties pret siltumnīcas efektu, absorbēt oglekļa dioksīdu, kā arī veicināt meža resursu uzlabošanu.
37
Tādējādi ar minēto regulu tiek īstenoti lauksaimniecības politikas mērķi mežsaimniecības nozares atbalstam, kā arī vides aizsardzības mērķis, kas pēc savas būtības ir daudzgadīgi un prasa panākt efektīvu un ilgtspējīgu lauksaimniecības zemju apmežošanu.
38
Turklāt no šīs pašas regulas 2. panta 1. punkta a)–c) punkta izriet, ka ar to izveidotā atbalsta shēma lauksaimniecības zemju apmežošanai var ietvert atbalstu, kas paredzēts, lai segtu apmežošanas izmaksas, ikgadēju piemaksu, kura paredzēta, lai segtu kokaugiem klāto platību uzturēšanas izmaksas pirmo piecu gadu laikā, un ikgadēju piemaksu, kas paredzēta, lai kompensētu ienākumu zudumu lauksaimniecības platību apmežošanas dēļ – šīs piemaksas tiek maksātas “par katru apmežoto hektāru”.
39
Papildus Regulas Nr. 2080/92 3. panta pirmās daļas a)–c) apakšpunktā ir tikai noteiktas maksimālās pieļaujamās atbalsta summas, ņemot vērā apmežoto platību (hektāros), kā arī maksimālo ilgumu, kurā šo atbalstu var izmaksāt. Šajā ziņā, lai gan šī panta pirmās daļas b) punktā, lasot to kopā ar šīs regulas piekto apsvērumu, ir paredzēts, ka uzturēšanas piemaksas var izmaksāt pa daļām piecu gadu laikposmā, šīs daļas c) punktā ir noteikts, ka piemaksu par ienākumu zudumu var piešķirt ne ilgāk kā divdesmit gadus pēc sākotnējās apmežošanas.
40
Savukārt minētās regulas 4. panta 1. punktā dalībvalstīm ir noteikts pienākums īstenot šo atbalsta shēmu, izmantojot valsts vai reģionālās daudzgadu programmas, attiecībā uz kurām tās nosaka sīki izstrādātus noteikumus. Šajā ziņā dalībvalstis nosaka tostarp atbalsta summas un ilgumu, pamatojoties uz faktiskajiem apmežošanas izdevumiem un apmežošanai izmantoto koku sugu vai tipu uzturēšanu vai atkarībā no ienākumu zuduma, kā arī atbalsta apmežošanai piešķiršanas nosacījumus.
41
No šo noteikumu kopuma izriet, ka, pirmkārt, lai gan Regulā Nr. 2080/92 nav tieši paredzēti nosacījumi, kādiem ir pakļauta dažādu atbalstu apmežošanai izmaksāšana, tajā šī atbalsta piešķiršana ir saistīta ar tādu platību faktisku apmežošanu, uz kurām attiecas daudzgadu saistības visā to darbības laikā.
42
Otrkārt, ir jākonstatē, ka šajā regulā nav noteiktas ne pārbaudes procedūras, ne sankciju sistēma, kuras mērķis ir nodrošināt atbalsta piešķiršanas nosacījumu ievērošanu. Līdz ar to šīs pārbaudes procedūras un sankciju režīms joprojām ir reglamentēts dalībvalstu tiesībās.
43
Tomēr jāatgādina, otrām kārtām, ka Savienības finanšu interešu aizsardzības mērķiem Regulā Nr. 2988/95 saskaņā ar tās 1. pantu ir ieviesti vispārīgi noteikumi par vienveida pārbaudēm un administratīviem pārkāpumiem un sodiem, kas saistīti ar Savienības tiesību pārkāpumiem, lai, kā izriet no šīs regulas trešā apsvēruma, visās jomās apkarotu darbības, kuras kaitē Savienības finansiālajām interesēm (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2014. gada 17. septembris, Cruz & Companhia, C‑341/13, EU:C:2014:2230, 43. punkts un tajā minētā judikatūra).
44
Pieņemot minēto regulu, likumdevējs ir noteicis virkni vispārīgu principu, paredzot, ka visās nozaru regulās, kāda ir Regula Nr. 2080/92, ir jāievēro šie principi (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2010. gada 28. oktobris, SGS Belgium u.c., C‑367/09, EU:C:2010:648, 37. punkts, kā arī 2014. gada 18. decembris, Somvao, C‑599/13, EU:C:2014:2462, 33. punkts un tajā minētā judikatūra).
45
Tādējādi Regulas Nr. 2988/95 2. panta 1. punktā ir precizēts, ka šajā tiesību normā paredzētajām pārbaudes procedūrām, kā arī administratīvajiem pasākumiem un sodiem jābūt efektīviem, samērīgiem un preventīviem.
46
Tiesa jēdzienu “pārkāpums” minētās regulas 1. panta 2. punkta izpratnē ir interpretējusi kā tādu, kas attiecas ne tikai uz jebkuru Savienības tiesību normas pārkāpumu, kurš izriet no saimnieciskās darbības subjekta darbības vai bezdarbības un kaitē vai varētu kaitēt Savienības budžetam, radot tam nepamatotus izdevumus, bet arī kā tādu valsts tiesību normu pārkāpumu, kas ir piemērojamas fonda atbalstītām darbībām, kādas ir tiesību normas, kurās ir paredzēti atbilstības nosacījumi atbalsta piešķiršanai (pēc analoģijas skat. spriedumus, 2016. gada 26. maijs, Județul Neamț un Județul Bacău, C‑260/14 un C‑261/14, EU:C:2016:360, 36., 37. un 43. punkts, kā arī 2020. gada 1. oktobris, Elme Messer Metalurgs, C‑743/18, EU:C:2020:767, 52., 53. un 63. punkts).
47
Saskaņā ar Regulas Nr. 2988/95 4. panta 1. punktu ikviena “pārkāpuma” gadījumā šīs regulas 1. panta 2. punkta izpratnē nelikumīgi iegūtais labums ir atgūstams, uzliekot pienākumu atmaksāt nelikumīgi saņemtās summas.
48
Šajā gadījumā, kā izriet no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu, Dekrēta Nr. 494/98 14. panta 1. un 3. punkts pilnībā atceļ atbalstu, ja, veicot galīgo pārbaudi un neskarot nepārvaramas varas apstākļus, konstatētā apmežotā platība ir par 20 % mazāka nekā platība, uz ko attiecināms atbalsts un par ko tas ir izmaksāts, kā arī tad, ja vairs netiek ievērotas pievienošanās programmai nepieciešamās prasības un nosacījumi. Turklāt šī dekrēta 14. panta 4. punktā ir noteikts, ka atbalsts tiek daļēji atcelts arī tādā gadījumā, ja starp apmežoto platību un platību, uz kuru attiecināms atbalsts, ir konstatēta atšķirība, kas ir mazāka par 20 %. Visbeidzot, minētā dekrēta 15. panta 1. punktā ir precizēts, ka pilnīga atcelšana nozīmē visa nepamatoti saņemtā atbalsta atmaksāšanu, kā arī pilnīgu atbalsta izslēgšanu par atlikušajiem saistību gadiem.
49
No tā izriet, ka tāda tiesību norma kā Dekrēta Nr. 494/98 par apmežošanas uzturēšanu vismaz 80 % apmērā no platības, uz kuru attiecas parakstītās daudzgadu saistības, 14. panta 1. un 3. punkts ir valsts tiesību norma, kas ir piemērojama ar fondu atbalstītai darbībai, kuras pārkāpums var būt “pārkāpums” Regulas Nr. 2988/95 1. panta 2. punkta izpratnē un līdz ar to var izraisīt nepamatoti saņemto summu atmaksu atbilstoši šīs regulas 4. panta 1. punktam.
50
Iesniedzējtiesa tomēr vēlas noskaidrot, vai samērīguma principam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā gadījumā, ja apmežotā platība ir par 20 % mazāka nekā platība, uz kuru attiecināms atbalsts, ir paredzēta pilnīga Savienības atbalsta atcelšana un tā pilnīga atmaksāšana, nevis tikai atbalsta par tādu platību, kurā pieļauts pārkāpums, atmaksāšana vai tikai to summu atmaksa, kas attiecas uz gadu, par kuru ir ticis konstatēts pārkāpums.
51
Šajā ziņā samērīguma princips pieprasa, lai tiesību normu ieviešanai noteiktie pasākumi būtu piemēroti attiecīgā mērķa sasniegšanai un tie nedrīkst pārsniegt to, kas nepieciešams, lai šo mērķi sasniegtu (spriedums, 2022. gada 7. aprīlis, Avio Lucos, C‑176/20, EU:C:2022:274, 42. punkts).
52
Pirmkārt, jākonstatē, ka pamatlietā aplūkotajam valsts atcelšanas tiesiskajam regulējumam ir leģitīms mērķis. Ar to tiek īstenots Regulas Nr. 2988/95 2. panta 4. punkts un 4. pants, kā izriet no Dekrēta Nr. 494/98 13. panta 1. punkta, un tā mērķis ir aizsargāt Savienības intereses un it īpaši atbalstu apmežošanai, ko Savienība finansē saskaņā ar Regulu Nr. 2080/92.
53
Otrkārt, attiecībā uz šī valsts tiesiskā regulējuma piemērotību izvirzītā mērķa sasniegšanai ir jāuzskata, ka Dekrēta Nr. 494/98 14. panta 1. un 3. punktā paredzētā Savienības atbalsta pilnīga atcelšana ir piemērota, lai efektīvi piešķirtu atbalstu apmežošanai un tādējādi efektīvi sasniegtu šī sprieduma 37. punktā atgādinātos Regulas Nr. 2080/92 mērķus. Pilnīga atcelšana un ar to saistītās sekas saskaņā ar šī dekrēta 15. panta 1. punktu var novērst Savienības līdzekļu piešķiršanu apmežošanas darbībai, kas neatbilst šajā regulā izvirzītajiem efektīvas un ilgstošas apmežošanas mērķiem.
54
Turklāt pamatlietā aplūkotais valsts tiesiskais regulējums, ciktāl tas sasaista pilnīgu atcelšanu ar tāda atbalsta pilnīgu izslēgšanu, kas būtu bijis jāizmaksā par atlikušajiem saistību gadiem, tā preventīvās iedarbības dēļ ļauj arī aizsargāt Savienības finanšu intereses.
55
Treškārt, runājot par Dekrēta Nr. 494/98 14. panta 1. un 3. punktā un 15. panta 1. punktā paredzētās pilnīgas atcelšanas un ar to saistīto seku nepieciešamību un samērīgumu, ir jāuzskata, ka šis tiesiskais regulējums nepārsniedz to, kas ir nepieciešams. Tā kā dalībvalstīm, kā izriet no šī sprieduma 40. punkta, ir jānosaka atbalsta apmežošanai piešķiršanas nosacījumi, šīm valstīm ir atļauts uzskatīt, ka tāda atbilstības nosacījuma, kāds ir nosacījums par 20 % slieksni no apmežošanas platības, pārkāpums var nopietni kaitēt Regulā Nr. 2080/92 izvirzīto mērķu īstenošanai, un no tā secināt, ka sākotnējās saistības ir spēkā neesošas tiktāl, ka par to var sodīt ar pilnīgu atcelšanu.
56
Turklāt ir arī jānorāda, ka pamatlietā aplūkotajai atcelšanas kārtībai ir raksturīga tās progresivitāte, jo, lai gan starpība, kas ir mazāka par 20 % starp konstatēto un atbalsta saņemšanai atļauto apmežoto platību, izraisa daļēju atcelšanu, starpība, kas ir vienāda vai lielāka par šo slieksni, izraisa pilnīgu atcelšanu un visu saņemto atbalstu atmaksu, kā arī atbalsta pilnīgu izslēgšanu par atlikušajiem saistību gadiem.
57
Jānorāda arī, ka šajā pilnīgas atbalsta atcelšanas kārtībā ir ievērots samērīguma princips, jo tas attiecas tikai uz ierobežotām situācijām, proti, gadījumiem, kad ir konstatēts, ka apmežotā platība ir par 20 % mazāka nekā platība, uz kuru attiecināms atbalsts, un tajā ir paredzēta iespēja atbalsta saņēmējam atsaukties uz nepārvaramas varas gadījumu.
58
Visbeidzot, pamatlietā aplūkotais valsts tiesiskais regulējums arī ir samērīgs, ciktāl tajā ir paredzēts, ka tad, ja tiek konstatēts, ka apmežotā platība ir par 20 % mazāka nekā platība, uz kuru attiecināms atbalsts, ir jāatmaksā viss saskaņā ar daudzgadu saistībām saņemtais atbalsts par apmežošanu, nevis tikai tās summas, kas attiecas uz gadu, kurā tika konstatēts pārkāpums. Tikai pilnīga šī atbalsta atmaksāšana var novērst krāpšanas risku saistībā ar Savienības budžetu un nodrošināt lauksaimniecības zemes efektīvu un ilgtspējīgu apmežošanu.
59
Ņemot vērā iepriekš norādīto pamatojumu, uz uzdotajiem jautājumiem jāatbild tādējādi, ka Regulas Nr. 2988/95 2. un 4. pants, Regulas Nr. 2080/92 2. un 4. pants, kā arī samērīguma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā gadījumā, ja, izpildot daudzgadu saistības, tiek konstatēts, ka apmežotā platība ir par 20 % mazāka nekā platība, kas ir atļauta saskaņā ar šīm saistībām, paredzēta pilnīga atbalsta atmežošanai atcelšana un līdz ar to – pienākums atmaksāt visu šo atbalstu, kā arī pilnībā izslēgt atbalstu, kas būtu bijis jāizmaksā par atlikušajiem saistību gadiem.
Par tiesāšanās izdevumiem
60
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (trešā palāta) nospriež:
Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1995. gada 18. decembris) par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību 2. un 4. pants, Padomes Regulas (EEK) Nr. 2080/92 (1992. gada 30. jūnijs), ar ko izveido Kopienas atbalsta shēmu mežsaimniecības pasākumiem lauksaimniecībā, 2. un 4. pants, kā arī samērīguma princips
ir jāinterpretē tādējādi, ka
tie pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā gadījumā, ja, izpildot daudzgadu saistības, tiek konstatēts, ka apmežotā platība ir par 20 % mazāka nekā platība, kas ir atļauta saskaņā ar šīm saistībām, paredzēta pilnīga atbalsta atmežošanai atcelšana un līdz ar to – pienākums atmaksāt visu šo atbalstu, kā arī pilnībā izslēgt atbalstu, kas būtu bijis jāizmaksā par atlikušajiem saistību gadiem.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – itāļu.