62022CJ0508
TEISINGUMO TEISMO (aštuntoji kolegija) SPRENDIMAS
2023 m. rugsėjo 28 d. (
*1
)
„Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Vidaus mokesčiai – SESV 110 straipsnis – Valstybės narės pažeidžiant Sąjungos teisę surinkto mokesčio grąžinimas – Automobilio pirmosios registracijos mokestis – Mokesčio įtraukimas į transporto priemonės, už kurią buvo sumokėtas šis mokestis, rinkos vertę – Teisės į grąžinimą perdavimas vėlesniam šios transporto priemonės pirkėjui“
Byloje C‑508/22
dėl Curtea de Apel Braşov (Brašovo apeliacinis teismas, Rumunija) 2022 m. birželio 22 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2022 m. liepos 27 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
KL,
PO
prieš
Administrația Județeană a Finanțelor Publice Brașov
TEISINGUMO TEISMAS (aštuntoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas M. Safjan, teisėjai N. Jääskinen (pranešėjas) ir M. Gavalec,
generalinis advokatas M. Szpunar,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–
KL ir PO, atstovaujamų advokato D. Târşia,
–
Rumunijos vyriausybės, atstovaujamos R. Antonie, E. Gane ir O.-C. Ichim,
–
Europos Komisijos, atstovaujamos M. Björkland ir T. Isacu de Groot,
atsižvelgęs į sprendimą, priimtą susipažinus su generalinio advokato nuomone, nagrinėti bylą be išvados,
priima šį
Sprendimą
1
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl SESV 110 straipsnio išaiškinimo.
2
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant KL ir PO, kaip AX įpėdinių, ir Administrația Județeană a Finanțelor Publice Brașov (Brašovo apskrities viešųjų finansų administracija, Rumunija; toliau – mokesčių administratorius) ginčą dėl mokesčio, kuris buvo surinktas pažeidžiant Sąjungos teisę pirmą kartą registruojant transporto priemonę, grąžinimo vėlesniam šios transporto priemonės pirkėjui.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
3
SESV 110 straipsnyje nurodyta:
„Jokia valstybė narė tiesiogiai ar netiesiogiai neapmokestina kitų valstybių narių gaminių jokiais savo vidaus mokesčiais, didesniais už tuos, kuriais ji tiesiogiai ar netiesiogiai apmokestina panašius vietos gaminius.
Be to, jokia valstybė narė neapmokestina kitų valstybių narių gaminių tokio pobūdžio vidaus mokesčiais, kurie suteiktų netiesioginę apsaugą kitiems gaminiams.“
Rumunijos teisė
4
2017 m. rugpjūčio 4 d.Ordonanța de urgență a Guvernului Nr. 52/2017 privind restituirea sumelor reprezentând taxa specială pentru autoturisme și autovehicule, taxa pe poluare pentru autovehicule, taxa pentru emisiile poluante provenite de la autovehicule și timbrul de mediu pentru autovehicule (Skubusis Vyriausybės potvarkis Nr. 52/2017 dėl sumų, susijusių su specialiuoju lengvųjų automobilių ir motorinių transporto priemonių mokesčiu, motorinių transporto priemonių taršos mokesčiu, motorinių transporto priemonių išmetamų teršalų mokesčiu ir motorinių transporto priemonių aplinkosaugos žyminiu mokesčiu, grąžinimo; Monitorul Oficial al României, I dalis, Nr. 644, 2017 m. rugpjūčio 7 d.; toliau – OUG Nr. 52/2017) nustatyta motorinių transporto priemonių kelių mokesčių, kuriuos Teisingumo Teismas pripažino prieštaraujančiais Sąjungos teisei, grąžinimo tvarka.
5
OUG Nr. 52/2017 1 straipsnio 1 dalyje išdėstyta:
„Mokesčių mokėtojai, kurie sumokėjo specialųjį lengvųjų automobilių ir motorinių transporto priemonių mokestį, numatytą Įstatymo Nr. 571/2003, kuriuo nustatytas mokesčių kodeksas, su vėlesniais pakeitimais ir papildymais 2141–2143 straipsniuose, motorinių transporto priemonių taršos mokestį, numatytą Skubiajame Vyriausybės potvarkyje Nr. 50/2008 dėl motorinių transporto priemonių taršos mokesčio įvedimo, patvirtintame Įstatymu Nr. 140/2011, motorinių transporto priemonių išmetamų teršalų mokestį, numatytą Įstatyme Nr. 9/2012, kuriuo nustatytas motorinių transporto priemonių išmetamų teršalų mokestis, su vėlesniais pakeitimais ir papildymais, ir motorinių transporto priemonių aplinkosaugos žyminį mokestį, numatytą Skubiajame Vyriausybės potvarkyje Nr. 9/2013 dėl motorinių transporto priemonių aplinkosaugos žyminio mokesčio, patvirtintame, iš dalies pakeistame ir papildytame Įstatymu Nr. 37/2014, su vėlesniais pakeitimais ir papildymais, ir kurie nepasinaudojo teise susigrąžinti mokesčius iki šio skubiojo vyriausybės potvarkio įsigaliojimo, gali prašyti juos grąžinti su palūkanomis už laikotarpį nuo mokesčių surinkimo iki jų grąžinimo dienos, pateikdami prašymą kompetentingai centrinei mokesčių institucijai. Palūkanų norma yra numatyta Įstatymo Nr. 207/2015 dėl Mokesčių procedūros kodekso su vėlesniais pakeitimais ir papildymais 174 straipsnio 5 dalyje.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
6
2008 m. kovo 3 d.SC Zilex Corn SRL finansinės nuomos būdu įsigijo 2007 m. pagamintą Toyota markės automobilį. Siekdama pirmą kartą įregistruoti šią transporto priemonę Rumunijoje, finansinės nuomos bendrovė BCR Leasing IFN SA Rumunijos valdžios institucijoms sumokėjo 6378,23 Rumunijos lėjų (RON) (apie 1298 EUR) specialųjį lengvųjų automobilių ir motorinių transporto priemonių mokestį (toliau – specialus registracijos mokestis) kartu su pridėtinės vertės mokesčiu. Finansinės nuomos bendrovė šią sumą susigrąžino iš Zilex Corn.
7
2012 m. lapkričio 12 d. transporto priemonės nuosavybės teisė buvo perleista SC Zaral SRL, vėliau 2016 m. gegužės 16 d. – AX.
8
2018 m. rugpjūčio 28 d. AX, remdamasis OUG Nr. 52/2017 1 straipsnio 1 dalimi, pateikė mokesčių administratoriui prašymą grąžinti specialų registracijos mokestį, sumokėtą už aptariamą transporto priemonę. 2019 m. kovo 5 d. sprendimu mokesčių administratorius atmetė šį prašymą, motyvuodamas tuo, kad jį pateikė ne šį mokestį sumokėjęs asmuo. Dėl šio sprendimo AX pateikė skundą; 2019 m. liepos 29 d. sprendimu jis buvo atmestas.
9
AX pareiškė ieškinį Tribunalul Brașov (Brašovo apygardos teismas, Rumunija) ir prašė panaikinti šiuos du sprendimus, nurodyti mokesčių administratoriui grąžinti specialų registracijos mokestį ir sumokėti atitinkamas palūkanas.
10
2020 m. gruodžio 23 d. sprendimu šis teismas atmetė ieškinį dėl to, kad pagal taikytinus nacionalinės teisės aktus teisė į grąžinimą priklauso tik asmeniui, kuris sumokėjo specialų registracijos mokestį pirmą kartą registruojant aptariamą transporto priemonę, o ne vėlesniems šios transporto priemonės pirkėjams.
11
AX pateikė apeliacinį skundą dėl šio sprendimo Curtea de Apel Braşov (Brašovo apeliacinis teismas), kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
12
2022 m. balandžio 5 d. sprendimu šis teismas atmetė apeliacinį skundą dėl to, kad AX neįrodė, jog teisė į grąžinimą jam buvo perduota kartu su aptariamos transporto priemonės nuosavybės teise. Be to, jis nusprendė, kad šis mokestinis reikalavimas negalėjo būti teisėtai perleistas ją perkant.
13
AX šiam teismui pateikė skundą dėl to sprendimo peržiūrėjimo, remdamasis, be kita ko, klaidingu SESV 110 straipsnio aiškinimu ir veiksmingumo principo pažeidimu.
14
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar valstybė narė gali atsisakyti grąžinti mokestį, surinktą pirmą kartą registruojant transporto priemonę pažeidžiant Sąjungos teisę, paskesniam šios transporto priemonės pirkėjui.
15
Šis teismas pažymi, kad OUG Nr. 52/2017 buvo priimtas Teisingumo Teismui priėmus sprendimus, pagal kuriuos keli Rumunijos nustatyti mokesčiai, taikomi motorinėms transporto priemonėms, įskaitant nagrinėjamą specialų registracijos mokestį, pripažinti prieštaraujančiais Sąjungos teisei. Tačiau pagal jo 1 straipsnio 1 dalį teisė į mokesčio, kuris laikomas prieštaraujančiu Sąjungos teisei, grąžinimą suteikiama tik apmokestinamajam asmeniui, kuris jį sumokėjo.
16
Minėtas teismas pabrėžia, kad nuo tada, kai buvo nustatyti OUG Nr. 52/2017 nurodyti motorinių transporto priemonių mokesčiai, dėl atitinkamų transporto priemonių buvo sudaryti sandoriai, o 2011 m. balandžio 7 d. Sprendime Tatu (C‑402/09, EU:C:2011:219) Teisingumo Teismas nusprendė, kad sumokėjus tokį mokestį jis įtraukiamas į transporto priemonės rinkos vertę.
17
Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar OUG Nr. 52/2017 1 straipsnio 1 dalyje numatytas teisės susigrąžinti pažeidžiant Sąjungos teisę surinktus mokesčius apribojimas yra suderinamas su valstybių narių pareiga grąžinti tokius mokesčius.
18
Šiomis aplinkybėmis Curtea de Apel Braşov (Brašovo apeliacinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:
„1.
Ar Sąjungos teisė [SESV 110 straipsnis] gali būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiamo mokesčio suma yra įskaičiuota į transporto priemonės vertę ir [reikalavimas dėl šio mokesčio] gali būti perleistas tretiesiems asmenims (transporto priemonės įgijėjams) kartu su transporto priemonės nuosavybės teise?
2.
Ar pagal SESV 110 [straipsnio] aiškinimą draudžiama tokia nacionalinės teisės nuostata, kaip įtvirtinta [OUG Nr. 52/2017] 1 straipsnyje, pagal kurią Sąjungos teisės draudžiamas mokestis gali būti grąžinamas tik jį sumokėjusiam mokesčių mokėtojui, o ne vėlesniems transporto priemonės, už kurią sumokėtas mokestis, įgijėjams, jeigu mokestis nebuvo grąžintas jį sumokėjusiam asmeniui?“
Dėl prejudicinių klausimų
Pirminės pastabos
19
SESV 110 straipsnis taikomas visiems gaminiams iš kitų valstybių narių ir iš trečiųjų šalių, kurie yra laisvoje apyvartoje Sąjungoje (šiuo klausimu žr. 1987 m. gegužės 7 d. Sprendimo Cooperativa Co-Frutta, 193/85, EU:C:1987:210, 29 punktą).
20
Šiuo klausimu Europos Komisija rašytinėse pastabose pažymėjo, kad nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nenurodyta, ar pagrindinėje byloje aptariama transporto priemonė, įsigyta Rumunijoje, buvo įvežta iš kitos valstybės narės, todėl jai kilo abejonių dėl to, ar ši transporto priemonė patenka į SESV 110 straipsnio taikymo sritį.
21
Vis dėlto iš šios nutarties matyti, kad minėtas automobilis yra Toyota markės. Remiantis Teisingumo Teismo turima informacija, šios markės transporto priemonės nėra gaminamos Rumunijoje. Taigi galima daryti pagrįstą prielaidą, kad atitinkama transporto priemonė yra iš kitos valstybės narės arba kad ji yra iš trečiosios šalies ir yra laisvoje apyvartoje Europos Sąjungoje.
22
Būtent atsižvelgiant į šią prielaidą reikia nagrinėti pateiktus klausimus.
Dėl pirmojo klausimo
23
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar SESV 110 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad mokesčio, kurį valstybė narė surinko pažeisdama Sąjungos teisę už motorines transporto priemones, kai jos pirmą kartą registruojamos, suma gali būti įtraukta į šių transporto priemonių vertę, todėl reikalavimas valstybei dėl neteisėto minėto mokesčio surinkimo laikomas perleistu parduodant minėtas transporto priemones vėlesniems jų pirkėjams.
24
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad pagal SESV 110 straipsnio pirmą pastraipą valstybėms narėms draudžiama tiesiogiai ar netiesiogiai apmokestinti gaminius iš kitų valstybių narių bet kokiais vidaus mokesčiais, didesniais už tuos, kuriais ji tiesiogiai ar netiesiogiai apmokestina panašius vietos gaminius.
25
Pagal suformuotą jurisprudenciją ši nuostata pažeidžiama, kai mokesčio už importuotą naudotą transporto priemonę suma viršija mokesčio likutinę sumą, įskaičiuotą į panašių naudotų transporto priemonių, jau įregistruotų nacionalinėje teritorijoje, vertę (2011 m. balandžio 7 d. Sprendimo Tatu, C‑402/09, EU:C:2011:219, 39 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
26
Nagrinėdamas valstybės narės nustatyto registracijos mokesčio, kuriuo apmokestinama įvežta naudota transporto priemonė, suderinamumą su SESV 110 straipsniu, Teisingumo Teismas nurodė, kad tokio mokesčio suma įskaičiuojama į transporto priemonės vertę nuo šio mokesčio sumokėjimo momento. Taigi, kai tam tikroje valstybėje narėje įregistruota transporto priemonė vėliau parduodama šioje valstybėje narėje kaip naudota transporto priemonė, jos rinkos kaina, apimanti registracijos mokesčio likutinę sumą, bus lygi pagal šios transporto priemonės nuvertėjimą nustatytai procentinei daliai nuo jos pradinės vertės (žr., be kita ko, 2011 m. balandžio 7 d. Sprendimo Tatu, C‑402/09, EU:C:2011:219, 40 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Vis dėlto tam tikrais specifiniais atvejais mokesčio likutis gali nebebūti įtrauktas į atitinkamų transporto priemonių rinkos vertę (šiuo klausimu žr. 2016 m. birželio 9 d. Sprendimo Budişan, C‑586/14, EU:C:2016:421, 41 punktą).
27
Vis dėlto svarbu pažymėti, kad šie sprendimai susiję su mokesčių, kurių suderinamumą su SESV 110 straipsniu vertino Teisingumo Teismas, neutralumo nagrinėjimu. Šios jurisprudencijos negalima taikyti pagrindinėje byloje nagrinėjamam atvejui, kuris susijęs ne su atitinkamo specialaus registracijos mokesčio neutralumu, o su klausimu, ar grąžinant pažeidžiant Sąjungos teisę surinktą mokestį galima laikyti, kad toks mokestis bendrai ir visais atvejais perkeliamas vėlesniam (-iems) atitinkamos transporto priemonės pirkėjui (-ams).
28
Kaip ne kartą yra nusprendęs Teisingumo Teismas netiesioginių mokesčių srityje, net jei paprastai prekyboje tokie mokesčiai iš dalies ar visiškai perkeliami galutiniam vartotojui, negalima bendrai tvirtinti, kad visais atvejais mokestis iš tikrųjų perkeliamas. Faktinis (dalinis ar visiškas) perkėlimas priklauso nuo įvairių su kiekvienu komerciniu sandoriu susijusių veiksnių, kurie jį išskiria iš kitų atvejų, esant kitoms aplinkybėms. Todėl klausimas dėl netiesioginio mokesčio perkėlimo ar neperkėlimo kiekvienu atveju yra fakto klausimas, kuris priklauso nacionalinio teismo kompetencijai, nes jis laisvai vertina jam pateiktus įrodymus (šiuo klausimu žr. 1988 m. vasario 25 d. Sprendimo Les Fils de Jules Bianco ir Girard, 331/85, 376/85 ir 378/85, EU:C:1988:97, 17 punktą ir 2022 m. vasario 7 d. Nutarties Vapo Atlantic, C‑460/21, EU:C:2022:83, 44 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
29
Taip turi būti ir tokių mokesčių, kaip nagrinėjamas specialus registracijos mokestis, kuriuo apmokestinamos pirmą kartą valstybėje narėje įregistruotos motorinės transporto priemonės, atveju. Faktinis dalinis ar visiškas perkėlimas vėlesniam transporto priemonės, už kurią buvo sumokėtas toks mokestis, pirkėjui galiausiai priklauso nuo įvairių veiksnių, susijusių su komercinių sandorių, pagal kuriuos perleidžiama tokios transporto priemonės nuosavybės teisė, faktinėmis aplinkybėmis.
30
Taigi nacionalinis teismas, atsižvelgdamas į nagrinėjamos bylos aplinkybes, turi įvertinti, ar minėtas mokestis iš tikrųjų buvo iš dalies ar visiškai perkeltas vienam ar kitam vėlesniam pirkėjui.
31
Jeigu nacionalinis teismas, laisvai vertindamas jam pateiktus įrodymus, konstatuoja, kad specialus registracijos mokestis, kuris buvo sumokėtas pirmą kartą registruojant transporto priemonę, iš tikrųjų buvo perkeltas vėlesniam šios transporto priemonės pirkėjui, iš principo niekas nedraudžia manyti, kad turimas reikalavimas valstybei dėl neteisėto minėto mokesčio surinkimo buvo perduotas šiam pirkėjui kartu su tos transporto priemonės nuosavybės teise.
32
Taigi į pirmąjį klausimą reikia atsakyti: SESV 110 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad mokesčio, kurį valstybė narė pažeisdama Sąjungos teisę surinko už pirmą kartą registruojamas motorines transporto priemones, suma gali būti įtraukta į šių transporto priemonių vertę, todėl turimas reikalavimas valstybei dėl neteisėto minėto mokesčio surinkimo laikomas perduotu vėlesniems jų pirkėjams, kai minėtos transporto priemonės parduodamos.
Dėl antrojo klausimo
33
Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar SESV 110 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad juo draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kuriose numatyta, kad valstybės narės pažeidžiant Sąjungos teisę surinktas mokestis už pirmą kartą registruojamas motorines transporto priemones gali būti grąžintas tik šį mokestį sumokėjusiam apmokestinamajam asmeniui, o ne vėlesniam atitinkamos transporto priemonės pirkėjui.
34
Šiuo klausimu pažymėtina, pirma, kad pagal suformuotą jurisprudenciją teisė susigrąžinti pažeidžiant Sąjungos teisės normas valstybėje narėje surinktus mokesčius yra Sąjungos teisės nuostatomis, kuriomis tokie mokesčiai draudžiami ir kurių išaiškinimą pateikė Teisingumo Teismas, asmenims suteikiamų teisių pasekmė ir papildymas. Taigi valstybės narės iš principo privalo grąžinti pažeidžiant Sąjungos teisę surinktus mokesčius (žr., be kita ko, 2012 m. liepos 19 d. Sprendimo Littlewoods Retail ir kt., C‑591/10, EU:C:2012:478, 24 punktą ir 2014 m. spalio 15 d. Sprendimo Nicula, C‑331/13, EU:C:2014:2285, 27 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
35
Be to, jei valstybė narė surinko mokesčius pažeisdama Sąjungos teisės normas, asmenys turi teisę į tai, kad būtų grąžintas ne tik nepagrįstai surinktas mokestis, bet ir šiai valstybei sumokėtos arba jos surinktos su šiuo mokesčiu tiesiogiai susijusios sumos (žr., be kita ko, 2012 m. liepos 19 d. Sprendimo Littlewoods Retail ir kt., C‑591/10, EU:C:2012:478, 25 punktą ir 2014 m. spalio 15 d. Sprendimo Nicula, C‑331/13, EU:C:2014:2285, 28 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
36
Antra, iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad, nukrypstant nuo grąžinimo principo, gali būti atsisakyta grąžinti nepagrįstai surinktus mokesčius, jeigu dėl tokio grąžinimo teisių turėtojai nepagrįstai praturtėtų, t. y. kai nustatyta, kad šiuos mokesčius turintis sumokėti asmuo juos iš tikrųjų tiesiogiai perkėlė pirkėjui (2011 m. spalio 20 d. Sprendimo Danfoss ir Sauer-Danfoss, C‑94/10, EU:C:2011:674, 21 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
37
Iš tiesų šioje srityje Sąjungos teisės sistema garantuojamų teisių apsauga neįpareigoja grąžinti pažeidžiant Sąjungos teisę surinktų mokesčių, muitų ir rinkliavų, kai įrodoma, kad tokius mokesčius turintis mokėti asmuo juos iš tikrųjų perkėlė kitiems subjektams, pavyzdžiui, pirkėjui (šiuo klausimu žr. 2013 m. gegužės 16 d. Sprendimo Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó, C‑191/12, EU:C:2013:315, 25 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
38
Iš tikrųjų tokiomis aplinkybėmis nepagrįstai surinkto mokesčio našta teko ne apmokestinamajam asmeniui, o pirkėjui, kuriam ji buvo perkelta. Todėl mokesčio, kurį apmokestinamasis asmuo jau gavo iš pirkėjo, grąžinimas jam reikštų dvigubą mokėjimą, kuris gali būti pripažintas nepagrįstu praturtėjimu, o mokesčio neteisėtumo pasekmės pirkėjui nebūtų ištaisytos (2011 m. spalio 20 d. Sprendimo Danfoss ir Sauer-Danfoss, C‑94/10, EU:C:2011:674, 22 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
39
Toks aiškinimas atitinka teisės į nepagrįstai sumokėtų sumų grąžinimą, kuria siekiama pašalinti mokesčio nesuderinamumo su Sąjungos teise pasekmes neutralizuojant ekonominę naštą, nepagrįstai patirtą asmens, kuriam ji galiausiai iš tikrųjų teko, tikslą (2011 m. spalio 20 d. Sprendimo Danfoss ir Sauer-Danfoss, C‑94/10, EU:C:2011:674, 23 punktas ir 2013 m. gegužės 16 d. Sprendimo Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó, C‑191/12, EU:C:2013:315, 24 punktas).
40
Trečia, nesant šią sritį reglamentuojančių Sąjungos teisės aktų, kiekviena valstybė narė turi nustatyti nepagrįstai surinktų nacionalinių mokesčių grąžinimo tvarką, tačiau su sąlyga, kad šia tvarka laikomasi tiek lygiavertiškumo, tiek veiksmingumo principų (šiuo klausimu žr. 2020 m. spalio 14 d. Sprendimo Valoris, C‑677/19, EU:C:2020:825, 21 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
41
Šiuo klausimu, atsižvelgiant į šio sprendimo 39 punkte primintos teisės į nepagrįstai sumokėtų sumų grąžinimą tikslą ir siekiant laikytis veiksmingumo principo, valstybių narių pagal procesinės autonomijos principą nustatytos ieškinio dėl nepagrįstai sumokėtų sumų grąžinimo pareiškimo sąlygos turi lemti tai, kad būtų galima neutralizuoti nepagrįstai sumokėto mokesčio ekonominę naštą (2011 m. spalio 20 d. Sprendimo Danfoss ir Sauer-Danfoss, C‑94/10, EU:C:2011:674, 25 punktas ir 2013 m. gegužės 16 d. Sprendimo Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó, C‑191/12, EU:C:2013:315, 27 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
42
Teisingumo Teismas taip pat nurodė, kad jei galutinis pirkėjas pagal nacionalinę teisę gali iš apmokestinamojo asmens susigrąžinti jam perkelto mokesčio sumą, šis apmokestinamasis asmuo savo ruožtu gali reikalauti grąžinti šį mokestį iš nacionalinių institucijų (šiuo klausimu žr. 2011 m. spalio 20 d. Sprendimo Danfoss ir Sauer-Danfoss, C‑94/10, EU:C:2011:674, 26 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
43
Taigi valstybė narė iš principo gali prieštarauti galutinio pirkėjo, kuriam perkeltas šis mokestis, pateiktam prašymui grąžinti nepagrįstai sumokėtą mokestį, motyvuodama tuo, kad ne šis pirkėjas sumokėjo tą mokestį mokesčių institucijoms, su sąlyga, kad šis pirkėjas pagal vidaus teisę apmokestinamajam asmeniui gali pareikšti civilinį ieškinį dėl nepagrįstai sumokėtų sumų grąžinimo (šiuo klausimu žr. 2011 m. spalio 20 d. Sprendimo Danfoss ir Sauer-Danfoss, C‑94/10, EU:C:2011:674, 27 punktą).
44
Tačiau jei iš apmokestinamojo asmens neįmanoma susigrąžinti mokesčio arba pernelyg sudėtinga tą padaryti, pagal veiksmingumo principą reikalaujama, kad pirkėjas galėtų pateikti prašymą grąžinti mokestį tiesiogiai mokesčių institucijoms ir kad valstybė narė numatytų tam reikalingas priemones ir procedūrinę tvarką (šiuo klausimu žr. 2011 m. spalio 20 d. Sprendimo Danfoss ir Sauer-Danfoss, C‑94/10, EU:C:2011:674, 28 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
45
Iš to darytina išvada, kad transporto priemonės, už kurią sumokėtas mokestis, valstybės narės rinktas pažeidžiant Sąjungos teisę, pirkėjas, kai šis mokestis buvo perkeltas, pagal nacionalines procesines taisykles turi galėti susigrąžinti šį mokestį iš tą mokestį sumokėjusio apmokestinamojo asmens arba prireikus iš mokesčių institucijų.
46
Vis dėlto svarbu pažymėti, kad kai transporto priemonė, už kurią mokestis buvo sumokėtas pirmą kartą ją registruojant, praranda savo rinkos vertės dalį, į šios transporto priemonės vertę įtraukta mokesčio suma sumažėja tokia pačia proporcija kaip ir ši vertė. Tuo atveju, kai mokesčio likutinė suma perkeliama vėlesniam šios transporto priemonės pirkėjui, iš šio sprendimo 36 punkte nurodytos jurisprudencijos, pagal kurią valstybėms narėms leidžiama atsisakyti grąžinti pažeidžiant Sąjungos teisę surinktą mokestį, kai tai lemia teisių turėtojų nepagrįstą praturtėjimą, matyti, kad šiam pirkėjui grąžintinas mokestis bet kuriuo atveju negali viršyti šios likutinės sumos.
47
Taigi nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas būtent turi patikrinti, jei konstatuoja, vertindamas jam pateiktus įrodymus, kad likusi specialaus registracijos mokesčio, sumokėto pirmą kartą registruojant aptariamą transporto priemonę, dalis iš tikrųjų buvo perkelta vėlesniam šios transporto priemonės pirkėjui, ar šio mokesčio grąžinimas tokiam pirkėjui nelems jo nepagrįsto praturtėjimo.
48
Todėl į antrąjį klausimą reikia atsakyti: SESV 110 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad juo nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kuriose numatyta, kad valstybės narės pažeidžiant Sąjungos teisę surinktas mokestis už pirmą kartą registruojamas motorines transporto priemones gali būti grąžintas tik šį mokestį sumokėjusiam apmokestinamajam asmeniui, o ne vėlesniam atitinkamos transporto priemonės pirkėjui, su sąlyga, kad pirkėjas, kuriam faktiškai teko šio mokesčio našta, pagal nacionalines procedūrines taisykles gali jį susigrąžinti iš tą mokestį sumokėjusio apmokestinamojo asmens arba prireikus iš mokesčių institucijų, ypač kai iš šio apmokestinamojo asmens tampa neįmanoma arba pernelyg sudėtinga jį susigrąžinti.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
49
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendžia:
1.
SESV 110 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad mokesčio, kurį valstybė narė pažeisdama Sąjungos teisę surinko už pirmą kartą registruojamas motorines transporto priemones, suma gali būti įtraukta į šių transporto priemonių vertę, todėl turimas reikalavimas valstybei dėl neteisėto minėto mokesčio surinkimo laikomas perduotu vėlesniems jų pirkėjams, kai minėtos transporto priemonės parduodamos.
2.
SESV 110 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad juo nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kuriose numatyta, kad valstybės narės pažeidžiant Sąjungos teisę surinktas mokestis už pirmą kartą registruojamas motorines transporto priemones gali būti grąžintas tik šį mokestį sumokėjusiam apmokestinamajam asmeniui, o ne vėlesniam atitinkamos transporto priemonės pirkėjui, su sąlyga, kad pirkėjas, kuriam faktiškai teko šio mokesčio našta, pagal nacionalines procedūrines taisykles gali jį susigrąžinti iš tą mokestį sumokėjusio apmokestinamojo asmens arba prireikus iš mokesčių institucijų, ypač kai iš šio apmokestinamojo asmens tampa neįmanoma arba pernelyg sudėtinga jį susigrąžinti.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: rumunų.