Laikina versija
TEISINGUMO TEISMO (aštuntoji kolegija) NUTARTIS
2025 m. gruodžio 18 d.(*)
„ Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnis – Pagrįstų abejonių visiškai nekeliantis atsakymas – Žemės ūkis ir žuvininkystė – Ekologiški produktai – Reglamentas (ES) 2018/848 – 3 straipsnio 52 punktas – Sąvoka „ženklinimas“ – Sąvoka „etiketė“ – 3 straipsnio 53 punktas – Sąvoka „reklama“ – 30 straipsnio 1 dalis – Produktas, ant kurio pateikti ekologinę gamybą nurodantys terminai – 32 straipsnio 1 dalies a punktas – Pareiga etiketėje nurodyti kontrolės institucijos ar įstaigos, kuri tikrina (kontroliuoja) veiklos vykdytoją, atlikusį paskutinį gamybos arba paruošimo veiksmą, kodą – Netaikymas reklaminiams leidiniams, kuriais šie produktai reklamuojami “
Byloje C‑745/24
dėl Landgericht Saarbrücken (Sarbriukeno apygardos teismas, Vokietija) 2024 m. rugsėjo 24 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2024 m. spalio 24 d., pagal SESV 267 straipsnį pateikto prašymo priimti prejudicinį sprendimą byloje
Verband Sozialer Wettbewerb eV
prieš
GLOBUS Handelshof GmbH & Co. KG
TEISINGUMO TEISMAS (aštuntoji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkė O. Spineanu-Matei, teisėjai S. Rodin ir N. Piçarra (pranešėjas),
generalinė advokatė T. Ćapeta,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į rašytinę proceso dalį,
išnagrinėjęs pastabas, pateiktas:
–        Verband Sozialer Wettbewerb eV, atstovaujamos Rechtsanwalt R. Welzel,
–        GLOBUS Handelshof GmbH & Co. KG, atstovaujamos Rechtsanwalt M. Grube,
–        Europos Komisijos, atstovaujamos A. Dawes ir M. Zerwes,
atsižvelgęs į išklausius generalinę advokatę priimtą sprendimą išspręsti bylą motyvuota nutartimi pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnį,
priima šią
Nutartį
1        Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2018 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2018/848 dėl ekologinės gamybos ir ekologiškų produktų ženklinimo, kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 834/2007 (OL L 150, 2018, p. 1), 32 straipsnio 1 dalies a punkto, 3 straipsnio 52 ir 53 punktų ir 30 straipsnio 1 dalies nuostatų išaiškinimo.
2        Šis prašymas pateiktas nagrinėjant ieškinį dėl veiksmų nutraukimo, kurį su nesąžininga konkurencija kovojanti asociacija Verband Sozialer Wettbewerb eV (toliau – VSW) pareiškė GLOBUS Handelshof GmbH & Co. KG (toliau – Globus), kelis prekybos centrus valdančiai bendrovei, siekdama, kad šiai bendrovei būtų uždrausta savo reklaminiuose leidiniuose reklamuoti ekologiškus produktus, nenurodant kontrolės institucijos ar
įstaigos, kuri tikrina (kontroliuoja) veiklos vykdytoją, atlikusį paskutinį gamybos arba paruošimo veiksmą, kodo, kaip jis suprantamas šio reglamento 32 straipsnio 1 dalies a punkte.
Teisinis pagrindas
3        Reglamento Nr. 2018/848 6, 9, 15, 17 ir 73 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„(6)      atsižvelgiant į Sąjungos ekologinės gamybos politikos tikslus, tai politikai įgyvendinti nustatyta teisine sistema turėtų būti siekiama užtikrinti sąžiningą konkurenciją ir tinkamą ekologiškų produktų vidaus rinkos veikimą, išsaugoti ir pateisinti vartotojų pasitikėjimą produktais, kurie paženklinti kaip ekologiški, ir sudaryti sąlygas, kad šią politiką būtų galima plėtoti atsižvelgiant į gamybos ir rinkos pokyčius;
<...>
(9)      atsižvelgiant į dinamišką ekologinės gamybos sektoriaus raidą, [2007 m. birželio 28 d.] Tarybos reglamente (EB) Nr. 834/2007 [dėl ekologinės gamybos ir ekologiškų produktų ženklinimo ir panaikinančiame Reglamentą (EEB) Nr. 2092/91 (OL L 189, p. 1)] nurodyta, kad reikės atlikti Sąjungos ekologinės gamybos taisyklių peržiūrą atsižvelgiant į tų taisyklių taikymo patirtį. Iš Komisijos atliktos tokios peržiūros rezultatų matyti, kad ekologinę gamybą reglamentuojanti Sąjungos teisinė sistema turėtų būti patobulinta ir į ją įtrauktos taisyklės, atitinkančios didelius vartotojų lūkesčius ir garantuojančios deramą aiškumą tiems, kam jos skirtos. Todėl Reglamentas (EB) Nr. 834/2007 turėtų būti panaikintas ir pakeistas nauju reglamentu;
<...>
(15)      remiantis mokslinių tyrimų projektų rezultatais, ekologiško maisto rinkai itin svarbus vartotojų pasitikėjimas. Nepatikimos taisyklės ilgainiui gali pakirsti visuomenės pasitikėjimą ir sukelti rinkos nepakankamumą. Todėl darnus ekologinės gamybos vystymas Sąjungoje turėtų būti grindžiamas patikimomis gamybos taisyklėmis, suderintomis Sąjungos lygiu ir atitinkančiomis veiklos vykdytojų ir vartotojų lūkesčius, susijusius su ekologiškų produktų kokybe ir atitiktimi šiame reglamente nustatytiems principams ir taisyklėms;
<...>
(17)      šiuo reglamentu turėtų būti suteiktas pagrindas darniam ekologinės gamybos vystymuisi ir jos teigiamam poveikiui aplinkai, kartu užtikrinant veiksmingą ekologiškų produktų vidaus rinkos veikimą ir sąžiningą konkurenciją, padedant ūkininkams gauti teisingas pajamas, užtikrinant vartotojų pasitikėjimą, apsaugant vartotojų interesus ir skatinant plėtoti trumpąsias platinimo grandines ir vietos gamybą. Tie tikslai turėtų būti pasiekti laikantis ekologinei gamybai taikomų bendrųjų bei specialiųjų principų ir bendrųjų bei išsamiųjų gamybos taisyklių;
<...>
(73)       žemės ūkio produktų ir maisto produktų ženklinimui turėtų būti taikomos bendrosios taisyklės, nustatytos [2011 m. spalio 25 d.] Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1169/2011 [dėl informacijos apie maistą teikimo vartotojams, kuriuo iš dalies keičiami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (EB) Nr. 1924/2006 ir (EB) Nr. 1925/2006 bei kuriuo panaikinami Komisijos direktyva 87/250/EEB, Tarybos direktyva 90/496/EEB, Komisijos direktyva 1999/10/EB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/13/EB, Komisijos direktyvos 2002/67/EB ir 2008/5/EB bei Komisijos reglamentas (EB) Nr. 608/2004 (OL L 304, 2011, p. 18)], ir visų pirma nuostatos, kuriomis siekiama užkirsti kelią ženklinimui, dėl kurio vartotojai galėtų susipainioti ar jie galėtų būti klaidinami. Be to, šiame reglamente turėtų būti numatytos specialiosios ekologiškų ir perėjimo prie ekologinės gamybos laikotarpio produktų ženklinimą reglamentuojančios nuostatos. Jomis turėtų būti apsaugomi veiklos vykdytojų interesai, susiję su tinkamu jų produktų identifikavimu rinkoje ir su sąžiningos konkurencijos sąlygomis, taip pat vartotojų interesai, kad jie galėtų rinktis produktus pamatuotai.“
4        Reglamento 2018/848 1 straipsnyje „Dalykas“ numatyta:
„Šiuo reglamentu nustatomi ekologinės gamybos principai ir taisyklės, kuriomis reglamentuojama ekologinė gamyba, susijęs sertifikavimas ir nuorodų į ekologinę gamybą naudojimas ženklinant ir reklamuojant produktus, taip pat kontrolę reglamentuojančios taisyklės, papildančios [2017 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) 2017/625 dėl oficialios kontrolės ir kitos oficialios veiklos, kuri vykdoma siekiant užtikrinti maisto ir pašarų srities teisės aktų bei gyvūnų sveikatos ir gerovės, augalų sveikatos ir augalų apsaugos produktų taisyklių taikymą, kuriuo iš dalies keičiami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (EB) Nr. 999/2001, (EB) Nr. 396/2005, (EB) Nr. 1069/2009, (EB) Nr. 1107/2009, (ES) Nr. 1151/2012, (ES) Nr. 652/2014, (ES) 2016/429 ir (ES) 2016/2031, Tarybos reglamentai (EB) Nr. 1/2005 ir (EB) Nr. 1099/2009 bei Tarybos direktyvos 98/58/EB, 1999/74/EB, 2007/43/EB, 2008/119/EB ir 2008/120/EB, ir kuriuo panaikinami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (EB) Nr. 854/2004 ir (EB) Nr. 882/2004, Tarybos direktyvos 89/608/EEB, 89/662/EEB, 90/425/EEB, 91/496/EEB, 96/23/EB, 96/93/EB ir 97/78/EB bei Tarybos sprendimas 92/438/EEB (Oficialios kontrolės reglamentas) (OL L 95, 2017, p. 1)] nustatytas taisykles.“
5        Reglamento 2018/848 3 straipsnio „Terminų apibrėžtys“ 52 ir 53 punktuose numatyta:
„52.      ženklinimas – visi su produktu susiję žodžiai, išsami informacija, prekių ženklai, registruotasis prekės pavadinimas, paveikslėliai arba simboliai, pateikti ant tokio produkto pakuotės, arba prie jo pridedamame ar jį nurodančiame dokumente, pranešime, etiketėje, žiede ar lankelyje;
53.      reklama – produktų pristatymas visuomenei bet kokiomis priemonėmis, išskyrus etiketę, kuriuo siekiama arba kuriuo galima paveikti ir formuoti požiūrį, įsitikinimus bei elgseną ir taip tiesiogiai ar netiesiogiai skatinti pirkti produktus.“
6        Šio reglamento 30 straipsnis „Su ekologine gamyba susijusių terminų vartojimas“ suformuluotas taip:
„1.
Taikant šį reglamentą laikoma, kad ant produkto pateikti su ekologine gamyba susiję terminai, jei etiketėse, reklaminėje medžiagoje arba prekybos dokumentuose toks produktas, jo sudedamosios dalys ar jo gamyboje panaudotos pašarinės žaliavos yra apibūdinti vartojant terminus, nurodančius pirkėjui, kad produktas, sudedamosios dalys ar pašarinės žaliavos pagaminti laikantis šio reglamento. Visų pirma IV priede išvardyti terminai ir jų vediniai ir mažybinės formos (pavyzdžiui, „bio“ ir „eko“), atskirai arba junginiuose, visoje Sąjungoje ir bet kuria tame priede nurodyta kalba gali būti vartojami ženklinant ir reklamuojant šį reglamentą atitinkančius 2 straipsnio 1 dalyje nurodytus produktus.
2. 2 straipsnio 1 dalyje nurodytų produktų atveju šio straipsnio 1 dalyje nurodyti terminai neturi būti vartojami nė vienoje Sąjungos valstybėje ir jokia iš IV priede nurodytų kalbų ženklinant ir reklamuojant šio reglamento neatitinkantį produktą ar jo prekybos dokumentuose.
Be to, ženklinime ir reklamoje neturi būti vartojami terminai (įskaitant prekių ženkluose arba bendrovių pavadinimuose vartojamus terminus) ar taikomi ženklinimo ar reklamos metodai, kuriais vartotojas ar naudotojas galėtų būti klaidinamas sudarant įspūdį, kad produktas ar jo sudedamosios dalys atitinka šį reglamentą.
<...>“
7        Minėto reglamento 32 straipsnyje „Privalomos nuorodos“ numatyta:
„1.
Kai ant produktų nurodomi 30 straipsnio 1 dalyje nurodyti terminai, įskaitant produktus, pagal 30 straipsnio 3 dalį paženklintus kaip perėjimo prie ekologinės gamybos laikotarpio produktus:
a)      etiketėje taip pat nurodomas kontrolės institucijos ar kontrolės įstaigos, kuri tikrina (kontroliuoja) veiklos vykdytoją, kuris atliko paskutinį gamybos arba paruošimo veiksmą, kodas ir
<...>
3.
Šio straipsnio 1 ir 2 dalyse ir 33 straipsnio 3 dalyje nurodytos nuorodos pateikiamos pastebimoje vietoje, kad būtų lengvai matomos, aiškiai įskaitomos ir jų nebūtų įmanoma ištrinti.
<...>“
8        To paties reglamento 33 straipsnio „Europos Sąjungos ekologinės gamybos logotipas“ 1 dalyje nustatyta:
„Europos Sąjungos ekologinės gamybos logotipas gali būti naudojamas ženklinant, pateikiant ir reklamuojant šį reglamentą atitinkančius produktus.
<...>“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
9        Globus St. Wendel platinimo grupei priklausanti bendrovė Globus valdo didelius savitarnos prekybos centrus Vokietijoje. 2024 m. sausio ir vasario mėnesiais ši bendrovė Geroje (Vokietija) ir jos apylinkėse platino reklaminius leidinius, kuriuose buvo reklamuojami, be kita ko, keli maisto produktai, pažymėti nuoroda „bio“ ir Sąjungos ekologinės gamybos logotipu, tačiau be kontrolės institucijos ar įstaigos, kuri tikrina (kontroliuoja) veiklos vykdytoją, atlikusį paskutinį gamybos arba paruošimo veiksmą,
kaip nurodyta Reglamento 2018/848 32 straipsnio 1 dalies a punkte, kodo.
10      VSW pareiškė Landgericht Saarbrücken (Sarbriukeno apygardos teismas, Vokietija), kuris yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, ieškinį dėl Globus veiksmų nutraukimo; ji prašo uždrausti tai bendrovei ekologiškus produktus savo reklaminiuose leidiniuose reklamuoti be šio kodo. VSW tvirtina, kad plati sąvoka „ženklinimas“,
vartojama Reglamento 2018/848 30 straipsnio 1 dalyje, nuoroda į kurią pateikta to reglamento 32 straipsnio 1 dalyje, apima ir ženklinimą, kaip jis siaurąja prasme suprantamas pagal to paties reglamento 3 straipsnio 52 punktą, ir reklamą, kaip ji suprantama pagal jo 3 straipsnio 53 punktą. Taigi šia nuoroda minėta pareiga pateikti minėtą kodą, numatytą to paties reglamento 32 straipsnio 1 dalies a punkte, išplečiama – ji taikoma ir ekologiškų produktų reklamai. Šiuo klausimu šios nuostatos anglų ir prancūzų kalbomis yra aiškesnės
nei vokiečių kalba.
11      Globus teigia, kad Reglamento 2018/848 3 straipsnio 52 ir 53 punktuose ženklinimas aiškiai atskiriamas nuo reklamos ir kad šio reglamento 30 straipsnio 1 dalyje neleidžiama šių dviejų sąvokų tapatinti. Pareigos, susijusios su produktais, kurie apibūdinami kaip ekologiški, turėtų būti taikomos tik fiziniams prekių srautams ir prie jų pridedamiems dokumentams, bet ne reklaminiams leidiniams. Taigi minėto reglamento 32 straipsnio 1 dalies a punkte minimas kontrolės institucijos ar įstaigos kodas turėtų būti nurodytas tik ant paties produkto. Globus priduria, kad jei ši pareiga būtų taikoma reklaminiams leidiniams, kaip antai nagrinėjami pagrindinėje byloje, praktiškai būtų neįmanoma jos įgyvendinti. Iš tiesų, kai buvo rengiami šie leidiniai, ji dar nežinojo, kuris veiklos vykdytojas ar vykdytojai yra atsakingi už produktų, apibūdinamų kaip ekologiškų, pristatymą, todėl negalėjo nurodyti kontrolės institucijos ar įstaigos, kuri tą veiklos vykdytoją ar vykdytojus tikrina (kontroliuoja).
12      Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad Reglamento 2018/848 3 straipsnio 52 punkte pateiktoje sąvokos „ženklinimas“ apibrėžtyje vartojami žodžiai „arba prie jo pridedamame“ kartu su žodžiais „ar jį nurodančiame“ gali, kaip tvirtina VSW,
apimti „reklamą“, kaip ji suprantama pagal to reglamento 3 straipsnio 53 punktą. Kadangi tokie reklaminiai leidiniai, kaip nagrinėjami pagrindinėje byloje, „nurodo“ į juos įtrauktus ekologiškus produktus, juos galima laikyti „ženklinimo“ forma.
13      Nurodydamas, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamų reklaminių leidinių
sąvoka „ženklinimas“, kaip ji apibrėžta Reglamento 2018/848 3 straipsnio 52 punkte, neapima, šis teismas atskiria bendrąją reklamą, kuri yra nutolusi nuo atitinkamo produkto, nuo specialiosios reklamos, kuri arti to produkto, ir šį skirtumą grindžia visų pirma to reglamento 32 straipsnio 3 dalimi. Iš šioje nuostatoje numatytos pareigos to straipsnio 1 dalyje nurodytą informaciją pateikti
pastebimoje vietoje, kad būtų lengvai matoma, aiškiai įskaitoma ir jos nebūtų įmanoma ištrinti, minėtas teismas daro išvadą, kad pastaroji nuostata paprastai taikoma paties produkto ženklinimui, o ne nuo jo fiziškai nutolusiai reklamai, kaip antai šiems leidiniams.
14      Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad Reglamento 2018/848 30 straipsnio 1 dalis, kurią jis aiškina taip, kad „produktai turi būti pateikiami su būtina informacija“, nereikalauja, kad reklaminiuose leidiniuose, fiziškai atskiruose nuo juose terminais „bio“ arba „eko“ aprašomų produktų, būtų pateiktas šio reglamento 32 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytas kodas, nes vartotojai gali gauti tokią informaciją pirkdami šiuos produktus. Jis priduria, kad ši išvada aiškiai matyti iš šios nuostatos teksto anglų kalba: terminas „labelling“ (ženklinimas) neapima reklamos.
15      Kaip ir Globus, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad rengdamas reklaminį leidinį pardavėjas nebūtinai žino, kuris veiklos vykdytojas pristatys ekologiškus produktus, taigi ir kas yra 32 straipsnio 1 dalies a punkte nurodyta kontrolės institucija ar įstaiga.
16      Šiomis aplinkybėmis Landgericht Saarbrücken (Sarbriukeno apygardos teismas, Vokietija) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.       Ar Sąjungos teisė, visų pirma [Reglamentas 2018/848], turi būti aiškinama taip, kad reklaminiuose leidiniuose, kuriuos vartotojų namų ūkiams platina prekybos tinklas, kuriame, be daugelio kitų produktų, prekiaujama ir ekologiškais produktais, kaip jie suprantami pagal Reglamentą 2018/848, turi būti nurodytas kompetentingos kontrolės institucijos arba kontrolės įstaigos, t. y. įstaigos, kuri tikrina (kontroliuoja) veiklos vykdytoją, atlikusį paskutinį gamybos arba paruošimo veiksmą, kodas?
2.      a)      Ar Reglamento 2018/848 3 straipsnio 52 punktas turi būti aiškinamas taip, kad bet kokia ekologiško produkto „reklama“, kaip ji suprantama pagal Reglamento 2018/848 3 straipsnio 53 punktą, taip pat yra šio produkto „ženklinimas“, kaip jis suprantamas pagal Reglamento 2018/848 3 straipsnio 52 punktą?
b)      Ar pagal Reglamento 2018/848 32 straipsnio 1 dalį, siejamą su Reglamento 2018/848 30 straipsnio 1 dalimi, kontrolės įstaigos kodą privaloma nurodyti ir reklamoje, kuri yra fiziškai atskirta nuo produkto, jei etiketėse, reklaminėje medžiagoje arba prekybos dokumentuose toks produktas yra apibūdinamas vartojant terminus, nurodančius pirkėjui, kad produktas pagamintas ekologiškai?
c)      Ar tai taikoma ir tuo atveju, jei reklamą teikianti mažmeninės prekybos įmonė reklamuoja gamintojo produktus, kurie (gali būti) pagaminti skirtingose gamybos vietose ir kuriuos tikrina skirtingos kontrolės įstaigos?
d)      Jei į 2a–2c klausimus negalima aiškiai atsakyti teigiamai arba neigiamai, kokie kriterijai turėtų būti taikomi atskiriant 2a ir 2b klausimus?“
Dėl prejudicinių klausimų
17      Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 99 straipsnį Teisingumo Teismas, vadovaudamasis teisėjo pranešėjo siūlymu ir išklausęs generalinį advokatą, bet kada gali nuspręsti priimti sprendimą motyvuota nutartimi, jei atsakymas į klausimus, dėl kurių pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą, gali būti aiškiai nustatytas iš jurisprudencijos arba nekelia jokių pagrįstų abejonių.
18      Ši nuostata taikytina šioje byloje, nes atsakymas į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimus nepalieka jokios pagrįstos abejonės.
19      Savo klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, šis teismas iš esmės siekia sužinoti, ar Reglamento 2018/848 32 straipsnio 1 dalies a punktą kartu su 3 straipsnio 52 ir 53 punktais ir 30 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad pareiga etiketėje nurodyti kontrolės institucijos ar įstaigos, kuri tikrina (kontroliuoja) veiklos vykdytoją, atlikusį paskutinį gamybos arba paruošimo veiksmą, kodą netaikoma reklaminėms brošiūroms, kurios yra fiziškai atskiros nuo jose reklamuojamų ekologiškų produktų.
20      Reglamento 2018/848 32 straipsnio 1 dalies a punkte prancūzų kalba numatyta pareiga visų produktų, ant kurių pateikti šio reglamento 30 straipsnio 1 dalyje nurodyti terminai, kaip antai „bio“ arba „eko“, etiketėje taip pat nurodyti kontrolės institucijos ar kontrolės įstaigos, kuri tikrina (kontroliuoja) veiklos vykdytoją, atlikusį paskutinį gamybos arba paruošimo veiksmą, kodą.
21      Kaip matyti iš šio reglamento 3 straipsnio 52 punkto, „étiquette“ („etiketė“) prancūzų kalba (vokiškai – „Etikett“, angliškai – „label“), kaip ir bet kokia pakuotė, dokumentas, pranešimas, žiedas ar lankelis, yra „étiquetage“ („ženklinimas“) laikmena ar forma. Sąvoka „ženklinimas“ apima visus ant tų laikmenų pateiktus su produktu susijusius žodžius, išsamią informaciją, prekių ženklus, registruotąjį prekės pavadinimą, paveikslėlius arba simbolius. Taigi sąvokos „ženklinimas“ apibrėžtis platesnė nei sąvokos „etiketė“ ir negali būti su ja painiojama.
22      Vis dėlto Reglamento 2018/848 32 straipsnio 1 dalies a punkte vokiečių kalba vartojama sąvoka „Kennzeichnung“, o anglų k. – „labelling“, atitinkančios sąvoką „étiquetage“ („ženklinimas“), kaip ji apibrėžta šio reglamento 3 straipsnio 52 punkte, o ne sąvoką „étiquette“ („etiketė“).
23      Sąvoka „reklama“ Reglamento 2018/848 3 straipsnio 53 punkte prancūzų kalba apibrėžta taip: „toute présentation de produits à l’attention du public, par tout moyen autre que l’étiquetage, qui vise ou est de nature à influencer et façonner les attitudes, les opinions et les comportements afin de promouvoir directement ou indirectement la vente“ („produktų pristatymas visuomenei bet kokiomis priemonėmis, išskyrus ženklinimą, kuriuo siekiama arba kuriuo galima paveikti ir formuoti požiūrį, įsitikinimus bei elgseną ir taip tiesiogiai ar netiesiogiai skatinti pirkti produktus“). Iš žodžių „bet kokiomis priemonėmis, išskyrus ženklinimą“ matyti, kad sąvoka „reklama“ pagal šią nuostatą ir sąvoka „ženklinimas“ pagal šio straipsnio 52 punktą viena kitos neapima.
24      Vis dėlto Reglamento 2018/848 3 straipsnio 53 punkte vokiečių ir anglų kalbomis iš sąvokos „reklama“ išskiriama tik „Etikett“ („mit anderen Mitteln als einem Etikett“ („bet kokiomis priemonėmis, išskyrus etiketę“)) ir „label“ („by any means other than a label“ („bet kokiomis priemonėmis, išskyrus etiketę“)). Kaip nurodyta šios nutarties 21 punkte, šios sąvokos atitinka sąvoką „étiquette“ („etiketė“), kuri yra viena iš „étiquetage“ („ženklinimas“) laikmenų ar formų, išvardytų šio straipsnio 52 punkte. Atsižvelgdamas į šio reglamento 3 straipsnio 53 punkto formuluotę abiem kalbomis, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad toks reklaminis leidinys, kaip nagrinėjamas pagrindinėje byloje, galėtų būti laikomas ženklinimo forma, nes, nors jis nėra „pridedamas“ prie ekologiško produkto, jame toks produktas „nurodomas“.
25      Teisingumo Teismas ne kartą yra nusprendęs, kad vienoje Sąjungos teisės nuostatos kalbinėje versijoje vartojama formuluotė negali būti vienintelis šios nuostatos aiškinimo pagrindas ar įgyti prioriteto prieš kitas kalbines versijas. Iš tiesų Sąjungos teisės nuostatos turi būti aiškinamos ir taikomos vienodai, atsižvelgiant į visomis Sąjungos kalbomis parengtas versijas. Esant Sąjungos teisės akto įvairių kalbinių versijų neatitikimų, atitinkama nuostata turi būti aiškinama atsižvelgiant į jos kontekstą ir teisės aktu, kuriame ji įtvirtinta, siekiamus tikslus (2015 m. vasario 5 d. Sprendimo
M. ir kt., C‑627/13 ir C‑2/14, EU:C:2015:59, 48 ir 49 punktai ir 2019 m. rugsėjo 18 d. Sprendimo VIPA, C‑222/18, EU:C:2019:751, 37 punktas).
26      Šiuo klausimu, pirma, reikia pažymėti, kad nė vienoje iš Reglamento 2018/848 kalbinių versijų sąvokos „reklama“, nesvarbu, kokios formos, nėra tarp šio reglamento 3 straipsnio 52 punkte taip išvardytų ženklinimo laikmenų ar formų: „pakuotė, dokumentas, pranešimas, etiketė, žiedas ar lankelis“. Taigi, šios nuostatos formuluotė neleidžia „reklamos“ laikyti „ženklinimo“ forma ar kaip nors šias sąvokas tapatinti.
27      Antra,
sąvokų „ženklinimas“ ir „reklama“ vartojimas kartu daugelyje Reglamento 2018/848 nuostatų, kaip antai jo 1 straipsnyje, 30 straipsnio 1 ir 2 dalyse ir 33 straipsnio 1 dalyje, rodo, kad šios dvi sąvokos šiame reglamente sistemingai atskiriamos ir pirmoji negali būti laikoma apimančia antrąją.
28      Taigi „reklama“ negali būti laikoma „ženklinimu“, kaip jis suprantamas minėto reglamento 3 straipsnio 52 punkte ir kaip tai aiškiai matyti ir iš to paties reglamento 3 straipsnio 53 dalies versijos prancūzų kalba, kurioje ji apibrėžiama kaip „tout moyen autre que l’étiquetage“ („bet kokios priemonės, išskyrus ženklinimą“).
29      Trečia, kaip pažymi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, Reglamento 2018/848 32 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas šio straipsnio 1 dalies a punkte nurodytą kontrolės institucijos ar kontrolės įstaigos kodą pateikti pastebimoje vietoje, kad jis būtų lengvai matomas, aiškiai įskaitomas ir jo nebūtų įmanoma ištrinti, neišvengiamai taikomas paties produkto „ženklinimui“, kaip jis suprantamas pagal šio reglamento 3 straipsnio 52 punktą, taigi netaikomas nuo šio produkto fiziškai atskirai reklamai, kaip antai pagrindinėje byloje nagrinėjamiems reklaminiams leidiniams.
30      Ketvirta, priešingai, nei teigia VSW, Reglamento 2018/848 30 straipsnio 1 dalimi negalima „ženklinimo“ sąvokos suprasti plačiau, nei ji suprantama pagal šio reglamento 3 straipsnio 52 punkte pateiktą apibrėžtį. Iš tiesų 30 straipsnio 1 dalyje tik paaiškinama sąvoka „produktas, ant kurio pateikti su ekologine gamyba susiję terminai“, nesvarbu, ar tie terminai pateikti etiketėse, reklaminėje medžiagoje arba prekybos dokumentuose. Taigi minėto reglamento 32 straipsnio 1 dalyje pateikta nuoroda į 30 straipsnio 1 dalį negali lemti pareigos nurodyti kontrolės institucijos ar įstaigos kodą taikymo visai produkto, apibūdinamo su ekologine gamyba susijusiais terminais, reklamai.
31      Tokiomis aplinkybėmis Reglamento 2018/848 3 straipsnio 52 punkte vartojamų žodžių „[šį produktą] nurodančiame“ negalima aiškinti taip, kad „reklama“ patenka į sąvokos „ženklinimas“ taikymo sritį ar kad reklamai taikomi reikalavimai, kurie nustatyti būtent ženklinimui.
32      Tokį aiškinimą patvirtina Reglamento Nr. 2018/848 tikslai. Pagal šio reglamento 6, 9, 15, 17 ir 73 konstatuojamąsias dalis juo siekiama užtikrinti sąžiningos konkurencijos sąlygas ekologinių produktų vidaus rinkoje ir išlaikyti vartotojų pasitikėjimą produktais, kurie yra apibūdinami kaip ekologiški. Šiuo tikslu jame numatytos aiškios taisyklės, visų pirma nuostatos dėl ženklinimo, kuriomis saugomi veiklos vykdytojų ir vartotojų interesai, kad veiklos vykdytojai galėtų pasinaudoti sąžiningos konkurencijos sąlygomis, o vartotojai – pasirinkti turėdami visą informaciją (šiuo klausimu žr. 2024 m. spalio 4 d. Sprendimo Herbaria Kräuterparadies II, C‑240/23, EU:C:2024:852, 71 ir 72 punktus).
33      Šiuo atveju, kaip pabrėžė Komisija, ekologiškų produktų etiketėje nurodytas kontrolės institucijos ar įstaigos, kuri tikrina (kontroliuoja) veiklos vykdytoją, atlikusį paskutinį gamybos arba paruošimo veiksmą, kodas nurodomas tam, kad būtų užtikrintas šių produktų kontrolės, kuri turi būti įvykdyta pagal Reglamentą 2018/848, atsekamumas, siekiant šios nutarties ankstesniame punkte nurodyto tikslo – stiprinti vartotojų pasitikėjimą produktais, kurie yra ženklinami kaip ekologiški.
34      Siekiant užtikrinti šios kontrolės atsekamumą, užtenka šį kodą nurodyti ekologiškų produktų etiketėje arba ant pakuotės, dokumente, pranešime, žiede ar lankelyje, t. y. šio reglamento 3 straipsnio 52 punkte išvardytose ženklinimo laikmenose ar forma, ir nebūtina jį taip pat nurodyti reklamoje, kuri yra fiziškai atskira nuo tokių produktų.
35      Be to, kaip pažymėjo Globus ir Komisija, reikalavimas nurodyti šį kodą visoje reklamoje sukeltų didelių praktinių sunkumų, kai ekologišką produktą reklamos autoriui gali pristatyti keli veiklos vykdytojai. Iš tiesų, kalbant apie tokius reklaminius leidinius, kokie nagrinėjami pagrindinėje byloje, reikia pažymėti, kad veiklos vykdytojo, atlikusio paskutinį gamybos arba paruošimo veiksmą, ir atitinkamai Reglamento 2018/848 32 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytos kontrolės institucijos ar įstaigos, kuri tikrina (kontroliuoja) tą veiklos vykdytoją, tapatybės iš esmės nėra žinomos rengiant tuos leidinius.
36      Atsižvelgiant į išdėstytus motyvus, į pateiktus klausimus reikia atsakyti: Reglamento 2018/848 32 straipsnio 1 dalies a punktą kartu su 3 straipsnio 52 ir 53 punktais ir 30 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad pareiga etiketėje nurodyti kontrolės institucijos ar įstaigos, kuri tikrina (kontroliuoja) veiklos vykdytoją, atlikusį paskutinį gamybos arba paruošimo veiksmą, kodą netaikoma reklaminėms brošiūroms, kurios yra fiziškai atskiros nuo jose reklamuojamų ekologiškų produktų.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
37      Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendžia:
2018 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) 2018/848 dėl ekologinės gamybos ir ekologiškų produktų ženklinimo, kuriuo panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 834/2007, 1 dalies a punktą kartu su 3 straipsnio 52 ir 53 punktais ir 30 straipsnio 1 dalį
reikia aiškinti taip:
pareiga etiketėje nurodyti kontrolės institucijos ar įstaigos, kuri tikrina (kontroliuoja) veiklos vykdytoją, atlikusį paskutinį gamybos arba paruošimo veiksmą, kodą netaikoma reklaminėms brošiūroms, kurios yra fiziškai atskiros nuo jose reklamuojamų ekologiškų produktų.
Parašai.
*      Proceso kalba: vokiečių.