62012CO0422
TEISINGUMO TEISMO (trečioji kolegija) NUTARTIS
2014 m. sausio 30 d. (
*1
)
„Apeliacinis skundas — Procedūros reglamento 181 straipsnis — Bendrijos prekių ženklas — Protesto procedūra — Žodinio Bendrijos prekių ženklo CLORALEX paraiška — Ankstesnis žodinis nacionalinis prekių ženklas CLOROX — Galimybė supainioti — Reglamentas (EB) Nr. 207/2009 — 8 straipsnio 1 dalies b punktas — Priešpriešinis apeliacinis skundas — Procedūros reglamento 176 straipsnis — Reikalavimas pateikti priešpriešinį apeliacinį skundą atskiru dokumentu“
Byloje C‑422/12 P
dėl 2012 m. rugsėjo 12 d. pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnį pateikto apeliacinio skundo
Industrias Alen SA de CV, įsteigta Santa Katarinoje (Meksika), atstovaujama abogada A. Padial Martinez,
apeliantė,
dalyvaujant kitoms proceso šalims:
The Clorox Company, įsteigtai Ouklande (Jungtinės Valstijos), atstovaujama baristerio S. Malynicz,
ieškovei pirmojoje instancijoje,
Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT), atstovaujamai J. Crespo Carrillo,
atsakovei pirmojoje instancijoje,
TEISINGUMO TEISMAS (trečioji kolegija),
kurį sudaro kolegijos pirmininkas M. Ilešič, teisėjai C. G. Fernlund (pranešėjas), A. Ó Caoimh, C. Toader ir E. Jarašiūnas,
generalinis advokatas M. Szpunar,
kancleris A. Calot Escobar,
atsižvelgęs į išklausius generalinį advokatą priimtą sprendimą išspręsti bylą motyvuota nutartimi pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 181 straipsnį,
priima šią
Nutartį
1
Apeliaciniu skundu Industrias Alen SA de CV (toliau – Alen) prašo panaikinti 2012 m. liepos 10 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Clorox prieš VRDT – Industrias Alen (CLORALEX) (T‑135/11, toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo jis panaikino 2010 m. gruodžio 16 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 521/2009‑4), susijusį su protesto procedūra tarp The Clorox Company (toliau – Clorox) ir Alen (toliau – ginčijamas sprendimas).
Teisinis pagrindas
2
1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146) buvo panaikintas ir pakeistas 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78, p. 1); jis įsigaliojo 2009 m. balandžio 13 dieną.
3
Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio „Santykiniai atsisakymo registruoti prekių ženklą pagrindai“ 1 dalyje nustatyta:
„Ankstesnio prekių ženklo savininkui užprotestavus, prekių ženklas, kurį įregistruoti buvo paduota paraiška, neregistruojamas:
<...>
b)
jeigu dėl savo panašumo į ankstesnį prekių ženklą ar tapatumo jam arba dėl prekių ar paslaugų, kurioms prekių ženklai yra skirti, panašumo ar tapatumo yra galimybė suklaidinti visuomenę toje teritorijoje, kurioje ankstesnis prekių ženklas yra apsaugotas; suklaidinimo galimybė apima ir galimybę sieti su ankstesniu prekių ženklu.“
4
Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto tekstas yra toks pat kaip ir atitinkamos Reglamento Nr. 207/2009 nuostatos tekstas.
Ginčo aplinkybės
5
2004 m. rugsėjo 24 d.Alen pateikė VRDT paraišką dėl žodinio žymens CLORALEX įregistravimo kaip Bendrijos prekių ženklo.
6
Prekės, kurioms prašyta įregistruoti prekių ženklą, priklauso peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti (toliau – Nicos sutartis) 3 klasei „Balinimo preparatai ir kitos skalbimo medžiagos, valymo, poliravimo, šveitimo ir švitrinimo produktai, (švitrinamojo apdirbimo preparatai), buitinis muilas“ ir 5 klasei „dezinfekavimo preparatai (neskirti žmogui)“.
7
2006 m. kovo 22 d.Clorox pateikė protestą dėl šio žymens registracijos kaip Bendrijos prekių ženklo. Protestas buvo grindžiamas ankstesnių prekių ženklų, žyminčių minėtoje paraiškoje nurodytoms prekėms tapačias prekes, priklausančias Nicos sutarties 3 ir 5 klasėms, egzistavimu.
8
2009 m. kovo 16 d. sprendimu VRDT protestų skyrius patenkino protestą, nes manė, kad egzistuoja galimybė supainioti, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktą, žymenį „CLORALEX“ ir 2004 m. sausio 19 d. Graikijoje įregistruotą prekių ženklą CLOROX, skirtą Nicos sutarties 3 ir 5 klasių prekėms.
9
2009 m. gegužės 7 d.Alen pateikė VRDT apeliaciją dėl šio sprendimo. Ginčijamu sprendimu VRDT ketvirtoji apeliacinė taryba (toliau – Apeliacinė taryba) panaikino Protestų skyriaus sprendimą ir atmetė visą protestą. Apeliacinė taryba iš esmės nusprendė, kad žymenys „CLOROX“ ir „CLORALEX“ nėra pakankamai vizualiai, fonetiškai ir konceptualiai panašūs, kad egzistuotų galimybė juos supainioti.
Ieškinys Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
10
Ieškiniu, kurį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2011 m. kovo 4 d., Clorox prašė panaikinti ginčijamą sprendimą.
11
Ieškiniui pagrįsti Clorox nurodė vienintelį pagrindą, siejamą su Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu. Ji kritikavo Apeliacinę tarybą dėl to, kad ši nusprendė, jog elementas „clor“ turi silpną skiriamąjį požymį, ir į tai neatsižvelgė lygindama žymenis, dėl kurių kilo ginčas.
12
Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas patenkino ieškinį ir panaikino ginčijamą sprendimą.
13
Visų pirma Bendrasis Teismas priminė Teisingumo Teismo praktikoje įtvirtintus principus dėl Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto taikymo. Skundžiamo sprendimo 17 punkte jis, pavyzdžiui, pažymėjo, kad galimybė supainioti turi būti vertinama visapusiškai, atsižvelgiant į tai, kaip atitinkama visuomenė suvokia nagrinėjamus žymenis ir prekes ar paslaugas, ir į visas konkrečiam atvejui būdingas aplinkybes, ypač į žymenų ir jais žymimų prekių ar paslaugų panašumo tarpusavio priklausomybę. Paskui šio sprendimo 18 punkte jis pažymėjo, kad galimybė supainioti, kaip ji suprantama pagal šią nuostatą, reiškia, kad prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, turi būti tapatūs arba panašūs ir kad prekės ar paslaugos, kurioms jie skirti, turi būti tapačios arba panašios. Galiausiai sprendimo 19 ir 20 punktuose Bendrasis Teismas priminė, kad visapusiškai vertinant galimybę supainioti reikia atsižvelgti į vidutinį atitinkamų prekių ar paslaugų kategorijos vartotoją, šiuo atveju – Graikijos vartotoją, kuris yra pakankamai informuotas, protingai pastabus ir nuovokus, ir patikslino, kad vidutinio vartotojo pastabumo lygis gali kisti, nelygu nagrinėjama prekių ar paslaugų kategorija.
14
Bendrasis Teismas konstatavo, kad ginčijamas tik žymenų palyginimas ir visapusiškas galimybės supainioti vertinimas, paskui atskirai nagrinėjo kiekvieną iš šių dviejų elementų.
15
Dėl žymenų palyginimo Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 22 punkte priminė Teisingumo Teismo praktiką, pagal kurią vidutinis vartotojas prekių ženklą paprastai suvokia kaip visumą ir nenagrinėja įvairių jo detalių. Tačiau šio sprendimo 27 punkte jis taip pat pabrėžė, kad, norėdamas suvokti žodinį žymenį, vartotojas jį suskaido į žodinius elementus, turinčius jam konkrečią reikšmę ar primenančius žinomus žodžius. Skundžiamo sprendimo 29–31 punktuose Bendrasis Teismas pritarė Apeliacinės tarybos teiginiui, kad elementas „clor“, apibūdinantis vieną iš prekių ženklu, kurį prašoma įregistruoti, žymimų arba prie valymo produktų priskiriamų produktų sudėtinių dalių, turi skiriamąjį požymį.
16
Paskui Bendrasis Teismas nagrinėjo Clorox kritiką dėl to, kad Apeliacinė taryba turėjo atsižvelgti į silpną elemento „clor“ skiriamąjį požymį tik tada, kai vertino galimybę supainioti. Skundžiamo sprendimo 33 punkte jis pažymėjo, kad Clorox negali remtis 2006 m. balandžio 27 d. Teisingumo Teismo nutarties L’Oréal prieš VRDT (C‑235/05 P) 42 punktu, kuriame teigiama, kad lyginant žymenis ankstesnio prekių ženklo skiriamasis požymis neturi reikšmės, nes šioje taisyklėje kalbama apie viso ankstesnio prekių ženklo skiriamąjį požymį, o ne ankstesnio prekių ženklo elemento skiriamąjį požymį.
17
Vis dėlto skundžiamo sprendimo 34 ir 35 punktuose jis teigė, kad šios bylos aplinkybėmis nagrinėjant žymenų panašumą reikia atsižvelgti ir į apibūdinamuosius elementus, nes silpnas prekių ženklo elemento skiriamasis požymis nebūtinai reiškia, kad atitinkama visuomenė į jį neatsižvelgs. Jis nusprendė, kad taip yra šiuo atveju, ir sprendimo 36 punkte pabrėžė, kad bendras elementas „clor“ didele dalimi nulemia bendrą žymenų, dėl kurių kilo ginčas, daromą įspūdį. Remdamasis tuo skundžiamo sprendimo 37 punkte jis padarė išvadą, kad Apeliacinė taryba padarė klaidą, kai, esant tokioms bylos aplinkybėms, lygindama žymenis, dėl kurių kilo ginčas, neatsižvelgė į bendrą žodinį elementą „clor“.
18
Tada Bendrasis Teismas nagrinėjo, ar ši Apeliacinės tarybos klaida turėjo įtakos galimybės supainioti vertinimui.
19
Dėl vizualaus žymenų, dėl kurių kilo ginčas, palyginimo skundžiamo sprendimo 39 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad jie yra vizualiai labai panašūs ir kad, kitaip, nei mano Apeliacinė taryba, šio panašumo iš esmės negali labai atsverti abiejų prekių ženklų skirtumai. Taigi, jis manė, kad Apeliacinė taryba klaidingai nusprendė, jog žymenys yra mažai vizualiai panašūs.
20
Skundžiamo sprendimo 40 punkte Bendrasis Teismas padarė panašią išvadą dėl fonetinio panašumo.
21
Galiausiai skundžiamo sprendimo 41 punkte Bendrasis Teismas manė priešingai nei Apeliacinė taryba, t. y. kad apibūdinamasis nuorodos į valymo produktus, kuriuose yra chloro, pobūdis nėra kliūtis nuspręsti, kad prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, yra konceptualiai panašūs.
22
Atsižvelgdamas į tai Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 42 punkte nusprendė, kad nagrinėdama prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, vizualų, fonetinį ir konceptualų panašumą Apeliacinė taryba padarė klaidų. Paskui, remdamasis išvada, kad prekių ženklai yra vidutiniškai panašūs vizualiai ir fonetiškai ir labai panašūs konceptualiai, jis nagrinėjo, kokią įtaką šios klaidos turėjo Apeliacinės tarybos atliktam visapusiškam galimybės supainioti vertinimui.
23
Atsižvelgęs į tai, kad panašumo laipsnis yra vidutinis ar net aukštas, skundžiamo sprendimo 46 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad egzistuoja galimybė prekių ženklą, kurį prašoma įregistruoti, supainioti su ankstesniu prekių ženklu, nepaisant to, kad, visapusiškai vertinant, ankstesnis prekių ženklas nėra itin išsiskiriantis. Todėl Bendrasis Teismas pritarė ieškinio pagrindui ir panaikino ginčijamą sprendimą.
Šalių reikalavimai Teisingumo Teisme
24
Apeliaciniu skundu Alen Teisingumo Teismo prašo panaikinti skundžiamą sprendimą, grąžinti bylą Bendrajam Teismui ir priteisti iš Clorox bylinėjimosi išlaidas.
25
VRDT priešpriešiniu apeliaciniu skundu prašo Teisingumo Teismo panaikinti skundžiamą sprendimą ir atmesti ieškinį dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo arba grąžinti bylą nagrinėti Bendrajam Teismui ir priteisti iš Clorox bylinėjimosi išlaidas.
26
Clorox Teisingumo Teismo prašo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš Alen bylinėjimosi išlaidas.
Dėl pagrindinio apeliacinio skundo
27
Pagal Teisingumo Teismo Procedūros reglamento 181 straipsnį, jeigu apeliacinis skundas arba jo dalis yra akivaizdžiai nepriimtinas arba akivaizdžiai nepagrįstas, Teisingumo Teismas gali bet kuriuo metu, remdamasis teisėjo pranešėjo pranešimu ir išklausęs generalinį advokatą, motyvuota nutartimi ir nepradėdamas žodinės proceso dalies visiškai arba iš dalies jį atmesti.
28
Šioje byloje reikia taikyti šią nuostatą.
29
Grįsdama savo apeliacinį skundą Alen iš esmės remiasi vieninteliu apeliacinio skundo pagrindu, siejamu su Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu.
30
Pirma, Alen kaltina Bendrąjį Teismą dėl to, kad, visapusiškai lygindamas žymenis „CLOROX“ ir „CLORALEX“, Bendrasis Teismas atsižvelgė į apibūdinamąjį elementą „clor“, nors visuomenė šį elementą suvokia kaip nuorodą į chlorą, o ne į visą prekių ženklą.
31
Alen mano, kad Bendrojo Teismo analizė yra nelogiška ir klaidinga. Ji teigia, kad negali egzistuoti galimybė supainioti du prekių ženklus, kurių vieninteliai panašūs elementai, išskyrus jų paskutinę raidę, yra apibūdinamieji. Be to, dėl apibūdinamųjų elementų buvimo prekių ženkle jo savininkas negali remtis šiais elementais trečiųjų prekių ženklų atžvilgiu. Alen mano, kad kitoks požiūris reikštų, jog prekių ženklo savininkui suteikiamas apibūdinamojo žymens monopolis. Tokiu atveju nebūtų galima uždrausti naudoti ar įregistruoti elementą, kuriuo apibūdinamas produktas, kaip antai chloras (šiuo klausimu žr. 2004 m. liepos 6 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Grupo El Prado Cervera prieš VRTD – Héritiers Debuschewitz (CHUFAFIT), T-117/02, Rink. p. II-2073, 50–53 punktus).
32
Antra, Alen ginčija Bendrojo Teismo vertinimus dėl vizualaus, fonetinio ir konceptualaus žymenų, dėl kurių kilo ginčas, panašumo.
33
Trečia, Alen ginčija galimybės supainioti prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas, vertinimą.
34
Alen visų pirma mano, kad tokia galimybė neegzistuoja, nes:
—
abu prekių ženklai sukuria skirtingą bendrą įspūdį,
—
skiriasi skiriamieji elementai,
—
CLORALEX yra skiriamasis žymuo, kurio negalima supainioti su CLOROX dėl to, kad jie turi tą patį apibūdinamąjį elementą, ir
—
priesaga „alex“ visada dominuoja, palyginti su priesaga „ox“.
35
Toliau Alen teigia, kad yra daug kitų Nicos sutarties 3 ir 5 klasėms skirtų prekių ženklų, kuriuose yra žymuo „clor“, pavyzdžių.
36
Galiausiai Alen teigia, kad ji sudarė su Clorox susitarimus dėl prekių ženklų koegzistavimo, o tai įrodo, kad Clorox taip pat mano, jog nėra galimybės supainioti prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas.
37
Vis dėlto reikia priminti, kad pagal SESV 256 straipsnio 1 dalį ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirmą pastraipą apeliacinis skundas gali būti paduodamas tik teisės klausimais. Bendrasis Teismas vienintelis turi kompetenciją konstatuoti ir vertinti reikšmingas faktines aplinkybes bei vertinti įrodymus. Faktinių aplinkybių ir įrodymų vertinimas, nebent jie buvo iškreipti, nėra teisės klausimas, dėl kurio galima pateikti apeliacinį skundą Teisingumo Teismui (žr., be kita ko, 2002 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo DKV prieš VRDT, C-104/00 P, Rink. p. I-7561, 22 punktą ir 2008 m. gruodžio 18 d. Sprendimo Les Éditions Albert René prieš VRDT, C-16/06 P, Rink. p. I-10053, 68 punktą).
38
Šiuo atžvilgiu reikia priminti, kad žymenų, dėl kurių kilo ginčas, panašumų vertinimas yra faktų analizė, kuri nepriskirtina, išskyrus minėtą iškraipymo atvejį, Teisingumo Teismo kontrolei (2010 m. rugsėjo 2 d. Sprendimo Calvin Klein Trademark Trust prieš VRDT, C-254/09 P, Rink. p. I-7989, 50 punktas). Savo argumentais dėl žymenų, dėl kurių kilo ginčas, vizualaus, fonetinio ir konceptualaus nepanašumo Alen ginčija tik Bendrojo Teismo atliktą faktų vertinimą ir nenurodo jokio faktų ar įrodymų iškraipymo.
39
Reikia taip pat priminti, kad iš SESV 256 straipsnio 1 dalies antros pastraipos, Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirmos pastraipos ir Teisingumo Teismo procedūros reglamento, galiojusio apeliacinio skundo pateikimo dieną, 112 straipsnio 1 dalies c punkto matyti, kad apeliaciniame skunde turi būti tiksliai nurodytos kritikuojamos sprendimo, kurį prašoma panaikinti, dalys ir šį prašymą konkrečiai pagrindžiantys teisiniai argumentai (žr., be kita ko, 2000 m. liepos 4 d. Sprendimo Bergaderm ir Goupil prieš Komisiją, C-352/98 P, Rink. p. I-5291, 34 punktą ir 2009 m. spalio 23 d. Nutarties Komisija prieš Potamianos ir Potamianos prieš Komisiją, C‑561/08 P ir C‑4/09 P, 58 punktą).
40
Alen argumentais dėl nelogiško ir klaidingo Bendrojo Teismo vertinimo, žodinių prekių ženklų, kuriuose yra elementas „clor“, registravimo ir sutarčių tarp Alen ir Clorox buvimo tiksliai nenurodytos kritikuojamos skundžiamo sprendimo dalys ar Bendrojo Teismo tariamai padaryta teisės klaida. Todėl juos reikia atmesti kaip akivaizdžiai nepriimtinus.
41
Taigi, sprendimą dėl esmės reikia priimti tik tiek, kiek Alen apeliacinis skundas tenkina šios nutarties 37 ir 39 punktuose primintas sąlygas.
42
Šiuo atžvilgiu reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką visapusiškas galimybės supainioti vertinimas, kiek jis susijęs su vizualiu, fonetiniu ar konceptualiu prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, panašumu, turi būti pagrįstas bendru jų daromu įspūdžiu, pirmiausia atsižvelgiant į jų skiriamuosius ir dominuojančius elementus (žr. 1997 m. lapkričio 11 d. Sprendimo SABEL, C-251/95, Rink. p. I-6191, 23 punktą; 1999 m. birželio 22 d.Sprendimo Lloyd Schuhfabrik Meyer, C-342/97, Rink. p. I-3819, 25 punktą; 2007 m. birželio 12 d. Sprendimo VRDT prieš Shaker, C-334/05 P, Rink. p. I-4529, 35 punktą ir 2009 m. rugsėjo 3 d. Sprendimo Aceites del Sur‑Coosur prieš Koipe, C-498/07 P, Rink. p. I-7371, 60 punktą).
43
Teisingumo Teismas konkrečiai nusprendė, kad vertinant dviejų prekių ženklų panašumą nepakanka atsižvelgti tik į vieną sudėtinio prekių ženklo elementą ir jį palyginti su kitu prekių ženklu; atliekant palyginimą reikia analizuoti kiekvieną nagrinėjamą prekių ženklą kaip visumą (žr. 2005 m. spalio 6 d. Sprendimo Medion, C-120/04, Rink. p. I-8551, 29 punktą; minėto Sprendimo VRDT prieš Shaker 41 punktą ir minėto Sprendimo Aceites del Sur‑Coosur prieš Koipe 61 punktą).
44
Žinoma, tam tikromis aplinkybėmis sudėtinio prekių ženklo atitinkamos visuomenės sąmonėje sukurtame bendrame įspūdyje gali dominuoti viena ar kelios sudedamosios dalys, todėl, jei visos kitos prekių ženklo sudedamosios dalys yra nereikšmingos, panašumo vertinimas gali būti atliekamas remiantis tik dominuojančiu elementu (žr. minėto Sprendimo VRDT prieš Shaker 41 ir 42 punktus; 2007 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo Nestlé prieš VRDT, C‑193/06 P, 42 ir 43 punktus ir minėto Sprendimo Aceites del Sur‑Coosur prieš Koipe 62 punktą). Vis dėlto remiantis šia teismo praktika, susijusia su išimtinėmis situacijomis, negalima daryti išvados, kad tik skiriamasis sudėtinio prekių ženklo, sudaryto iš apibūdinamojo ir skiriamojo elementų, elementas yra lemiamas vertinant, ar egzistuoja galimybė supainioti (2010 m. sausio 15 d. Nutarties Messer Group prieš Air Products and Chemicals, C‑579/08 P, 72 punktas).
45
Reikia taip pat priminti, kad Bendrojo Teismo konstatavimas, jog egzistuoja galimybė supainioti, reiškia, kad saugoma tam tikra elementų kombinacija, o ne apibūdinamasis elementas, kuris yra tos kombinacijos dalis (šiuo klausimu žr. minėtos Nutarties Messer Group prieš Air Products and Chemicals 73 punktą).
46
Todėl Alen kritika dėl atsižvelgimo į apibūdinamąjį elementą, įeinantį į žymens, kurį prašoma įregistruoti, kompoziciją, yra akivaizdžiai nepagrįsta.
47
Iš to, kas pasakyta, matyti, kad pagrindinis apeliacinis skundas turi būti atmestas kaip iš dalies akivaizdžiai nepriimtinas ir kaip iš dalies akivaizdžiai nepagrįstas.
Dėl priešpriešinio apeliacinio skundo
48
Reikia priminti, kad pagal 2012 m. lapkričio 1 d. įsigaliojusio Procedūros reglamento 172 straipsnį bet kuri iš atitinkamos Bendrojo Teismo nagrinėtos bylos šalių, turinti suinteresuotumą, kad apeliacinis skundas būtų patenkintas arba atmestas, gali per du mėnesius nuo apeliacinio skundo įteikimo pateikti atsiliepimą į apeliacinį skundą. Procedūros reglamento 176 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad 172 straipsnyje nurodytos šalys per terminą, kuris atitinka atsiliepti į apeliacinį skundą nustatytą terminą, gali pateikti priešpriešinį apeliacinį skundą. Galiausiai Procedūros reglamento 176 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad priešpriešinis apeliacinis skundas turi būti pateiktas atskiru dokumentu, skirtingu nei atsiliepimas į apeliacinį skundą.
49
Šiuo atveju VRDT 2012 m. lapkričio 29 d. Teisingumo Teismo kanceliarijai pateikė dokumentą „Atsiliepimas į apeliacinį skundą“, kuriame ši tarnyba pareiškė, kad pritaria Alen argumentams ir reikalavimams.
50
Be to, tame dokumente VRDT suformulavo keturis naujus teisinius pagrindus.
51
Pirmasis teisinis pagrindas siejamas su Bendrojo Teismo teisės klaida, kurią jis padarė skundžiamo sprendimo 35 punkte nusprendęs, kad elementas „clor“ užima atskirą vietą bendrame prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, daromame įspūdyje.
52
Antrasis teisinis pagrindas siejamas su nepakankamu motyvavimu, nes skundžiame sprendime nepateikiamas joks motyvas, paaiškinantis, kodėl Bendrasis Teismas nusprendė, kad vien priesagos „alex“ ir „ox“ negali išreikšti žymenų, dėl kurių kilo ginčas, atsižvelgiant į tai, kaip juos suvokia atitinkama visuomenė.
53
Trečiasis teisinis pagrindas siejamas su faktų iškraipymu, kai skundžiamo sprendimo 37 punkte Bendrasis Teismas pažymėjo, kad lygindama žymenis, dėl kurių kilo ginčas, Apeliacinė taryba padarė klaidą neatsižvelgusi į bendrą žodinį elementą „clor“. Šį Bendrojo Teismo teiginį paneigia ginčijamo sprendimo 19–22 punktai, kuriuose lygindama žymenis Apeliacinė taryba atsižvelgė į žodinį elementą „clor“.
54
Ketvirtasis teisinis pagrindas siejamas su teisės klaida, padaryta nagrinėjant prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, panašumą. VRDT kaltina Bendrąjį Teismą dėl to, kad vertindamas galimybę supainioti jis neatliko visapusiško prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, vertinimo. Be to, skundžiamo sprendimo motyvai yra prieštaringi, nes 39 punkte Bendrasis Teismas teigia, kad prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, vizualiai yra labai panašūs, o 43 punkte pareiškia, kad prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, yra tik „vidutiniškai vizualiai panašūs“. Silpną skiriamąjį požymį turintys žymenys gali sukelti tik nedidelę supainiojimo riziką. Bendrasis Teismas esą neleido registruoti prekių ženklo CLORALEX remdamasis tuo, kad elementas „clor“ yra apibūdinamasis, o tai suteiktų Clorox šio elemento monopolį ir uždraustų tretiesiems asmenims jį naudoti valymo produktams.
55
Reikia konstatuoti, kad šiais keturiais teisiniais pagrindais siekiama panaikinti skundžiamą sprendimą ir kad jie skiriasi nuo nurodytųjų pagrindiniame apeliaciniame skunde, kuriuos atsiliepime į apeliacinį skundą VRDT teigia palaikanti. Todėl manytina, kad šiais teisiniais pagrindais VRDT pateikė priešpriešinį apeliacinį skundą. Tačiau jis nebuvo pateiktas atskiru dokumentu, skirtingu nei atsiliepimas į apeliacinį skundą. Taigi, jis neatitinka Procedūros reglamento 176 straipsnio 2 dalyje numatyto reikalavimo. Todėl VRDT priešpriešinis apeliacinis skundas turi būti atmestas kaip akivaizdžiai nepriimtinas.
56
Remiantis visais šiais svarstymais, darytina išvada, kad pagal Procedūros reglamento 181 straipsnį turi būti atmestas visas pagrindinis apeliacinis skundas ir priešpriešinis apeliacinis skundas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
57
Pagal Procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliacinėse bylose pagal šio reglamento 184 straipsnio 1 dalį, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to prašė. Kadangi Clorox prašė priteisti bylinėjimosi išlaidas iš Alen ir ši pralaimėjo bylą, be savo patirtų išlaidų, ji turi padengti ir Clorox patirtas išlaidas.
58
Kadangi VRDT taip pat pralaimėjo bylą, reikia nuspręsti, kad ji padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nutaria:
1.
Atmesti apeliacinį skundą ir priešpriešinį apeliacinį skundą.
2.
Priteisti iš Industrias Alen SA de CV, be savo bylinėjimosi išlaidų, padengti The Clorox Company patirtas bylinėjimosi išlaidas.
3.
Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: ispanų.