Ideiglenes változat
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (második tanács)
2026. április 16.(*)
„ Előzetes döntéshozatal – Jogszabályok közelítése – Szellemi tulajdon – Szerzői jog és szomszédos jogok – 2001/29/EK irányelv – 2. cikk – Többszörözési jog – A 3. cikk (1) bekezdése – A művek nyilvánossághoz közvetítésének joga – Az 5. cikk (2) bekezdésének b) pontja – A »magáncélú többszörözésre« vonatkozó kivétel – Méltányos díjazás – Fizetős streamingszolgáltatás – Offline streamingmásolat – Az 5. cikk (5) bekezdése ”
A C‑496/24. sz. ügyben,
az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia legfelsőbb bírósága) a Bírósághoz 2024. július 17‑én érkezett, 2024. július 12‑i határozatával terjesztett elő
a Stichting Onderhandelingen Thuiskopievergoeding,
a Stichting de Thuiskopie
és
a HP Nederland BV,
a Dell BV,
a Stichting Overlegorgaan Blanco Informatiedragers
között folyamatban lévő eljárásban,
A BÍRÓSÁG (második tanács),
tagjai: K. Jürimäe tanácselnök, K. Lenaerts, a Bíróság elnöke, a második tanács bírájaként eljárva, F. Schalin (előadó), M. Gavalec és Csehi Z.
bírák,
főtanácsnok: M. Szpunar,
hivatalvezető: A. Lamote tanácsos,
tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2025. június 19‑i tárgyalásra,
figyelembe véve a következő által előterjesztett észrevételeket:
–        a Stichting Onderhandelingen Thuiskopievergoeding képviseletében S. M. Kingma és E. A. Möhring advocaten,
–        a Stichting de Thuiskopie képviseletében T. Cohen Jehoram és J. J. Valk advocaten,
–        a HP Nederland BV, a Dell BV és a Stichting Overlegorgaan Blanco Informatiedragers képviseletében A. P. Groen, A. M. van Aerde és J. A. Visser advocaten,
–        a francia kormány képviseletében B. Dourthe és B. Herbaut, meghatalmazotti minőségben,
–        az Európai Bizottság képviseletében P.‑J. Loewenthal, J. Samnadda és P. Vanden Heede, meghatalmazotti minőségben,
a főtanácsnok indítványának a 2025. október 2‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
meghozta a következő
Ítéletet
1        Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22‑i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2001. L 167., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 230. o.; helyesbítések: HL 2008. L 314., 16. o.; HL 2014. L 10., 32. o.) 5. cikkének (5) bekezdésével összefüggésben értelmezett 5. cikke (2) bekezdése b) pontjának értelmezésére vonatkozik.
2        Ezt a kérelmet az egyrészt a Stichting Onderhandelingen Thuiskopievergoeding (a továbbiakban: SONT), másrészt a Stichting de Thuiskopie (a továbbiakban: SdT), a HP Nederland BV (a továbbiakban: HP), a Dell BV és a Stichting Overlegorgaan Blanco Informatiedragers között folyamatban lévő két jogvita keretében terjesztették elő. Az említett jogviták a HP‑től és a Delltől követelt, a szerzői jogok jogosultjainak a magáncélú többszörözésre vonatkozó kivétel címén fizetett méltányos díjazás finanszírozására szánt díjra vonatkoztak, zenei vagy audiovizuális művek interneten keresztül történő lehívható streamingszolgáltatásához kapcsolódóan nyújtott, offline streamingmásolatok (offline streaming copies) hozzáférhetővé tételére irányuló szolgáltatás esetében.
Jogi háttér
Az uniós jog
3        A 2001/29 irányelv (5), (10), (23)–(25), (31), (32), (35), (38) és (39) preambulumbekezdésének szövege a következő:
„(5)      A műszaki fejlődés megsokszorozta és változatosabbá tette a szellemi alkotás, a gyártás és az értékesítés lehetőségeit. Ha nincs is szükség új fogalmakra a szellemi tulajdon védelme területén, a szerzői jogot és a szomszédos jogokat szabályozó jelenlegi jogszabályokat módosítani kell, és ki kell egészíteni úgy, hogy megfeleljenek a gazdasági adottságoknak, így például az új felhasználási módoknak.
[…]
(10)      Ahhoz, hogy a szerzők és előadóművészek a jövőben is alkotó és művészi tevékenységet folytathassanak, műveik felhasználásáért megfelelő díjazásban kell, hogy részesüljenek ugyanúgy, mint a producerek annak érdekében, hogy a művek pénzügyi hátterét biztosítani tudják. Az olyan termékek előállítása, mint a hangfelvételek, a filmek vagy a multimédia‑termékek, illetve az olyan szolgáltatások nyújtása, mint a lehívásra történő hozzáférhetővé tétel, jelentős befektetést igényelnek. A megfelelő díjazás biztosításához, illetve a befektetés kielégítő mértékű megtérüléséhez a szellemi tulajdonjogok megfelelő szintű védelme szükséges.
[…]
(23)      Ennek az irányelvnek harmonizálnia kell a szerzők nyilvánossághoz közvetítéshez való jogát. Ezt a jogot olyan tágan kell értelmezni, hogy lefedjen minden olyan nyilvánossághoz közvetítést, amikor a nyilvánosság nincs jelen a közvetítés kiindulópontjául szolgáló helyszínen. Ez a jog magában kell, hogy foglalja a művek bármilyen vezetékes vagy vezeték nélküli közvetítését, illetve továbbközvetítését, ideértve a sugárzást is. E jog más cselekményekre nem vonatkozik.
(24)      A védelem alatt álló teljesítmények 3. cikk (2) bekezdésének megfelelő nyilvánosság számára történő hozzáférhetővé tételét úgy kell értelmezni, hogy ez lefedjen minden olyan cselekményt, amikor a védelem alatt álló teljesítményeket a nyilvánosság olyan tagjai számára teszik hozzáférhetővé, akik a hozzáférhetővé tétel kiindulópontjának helyszínén nincsenek jelen; ez a jog más cselekményekre nem vonatkozik.
(25)      A szerzői jogi védelem alatt álló művek, illetve a szomszédos jogi védelem tárgyát képező teljesítmények hálózaton történő lehívásos átvitelével kapcsolatos védelem jellegét és szintjét illető jogbizonytalanságot a védelem közösségi szintű harmonizálásával kell kiküszöbölni. Egyértelművé kell tenni, hogy az ezen irányelv által elismert jogosultaknak kizárólagos joga van a szerzői jogi védelem alatt álló műveknek, illetve a szomszédos jogi védelem tárgyát képező teljesítményeknek a nyilvánosság számára interaktív lehívásos átvitel útján történő hozzáférhetővé tételére. Az ilyen interaktív lehívásos átvitel jellemzője, hogy a nyilvánosság tagjai a hozzáférés helyét és idejét egyénileg választhatják meg.
[…]
(31)      Megfelelő egyensúlyt kell biztosítani a jogosultak különböző csoportjainak, valamint a jogosultak és a védelemben részesülő művek és teljesítmények felhasználói csoportjainak jogai és érdekei között. A jogok tekintetében a tagállamok által megállapított kivételeket és korlátozásokat az új elektronikus környezet fényében felül kell vizsgálni. Az egyes engedélyköteles cselekményekre vonatkozó kivételek és korlátozások terén fennálló különbségek közvetlen negatív hatást gyakorolnak a belső piac működésére a szerzői jog és szomszédos jogok terén. Ezek a különbségek a művek határokon átnyúló felhasználása, illetve a határokon átnyúló tevékenységek továbbfejlődésének következtében még erőteljesebbé válhatnak. A belső piac megfelelő működésének biztosítása érdekében ezeket a kivételeket és korlátozásokat egységesebben kell meghatározni. A harmonizáció mértékét az határozza meg, hogy az adott kivételek és korlátozások hogyan hatnak a belső piac zavartalan működésére.
(32)      Ez az irányelv a többszörözés joga, valamint a nyilvánossághoz közvetítés joga alóli valamennyi kivételt és korlátozást kimerítően sorolja fel. Egyes kivételek, illetve korlátozások – esettől függően – kizárólag a többszörözés jogára vonatkoznak. Az említett felsorolás kellően figyelembe veszi a tagállamok eltérő jogi hagyományait, ugyanakkor célja egy működőképes belső piac biztosítása. A tagállamoknak e kivételeket és korlátozásokat koherens módon kell alkalmazniuk; e követelmény megvalósulását a végrehajtó rendelkezések jövőbeli felülvizsgálata során értékelni kell.
[…]
(35)      A kivételek vagy korlátozások egyes eseteiben a jogosultaknak méltányos díjazás jár, hogy ezáltal a védelemben részesülő műveik és egyéb teljesítményeik felhasználása ellenében megfelelő ellentételezésben részesüljenek. E méltányos díjazás formájának, részletszabályainak és lehetséges mértékének megállapításánál figyelembe kell venni minden egyes eset sajátos körülményeit. A körülmények értékelésénél alkalmazható szempont lehet a jogosultaknál az érintett cselekmény miatt felmerülő esetleges kár mértéke. Amennyiben a jogosultak már valamilyen formában – például egy felhasználási díj részeként – díjazásban részesültek, külön vagy további díjazás őket nem illetheti meg. A méltányos díjazás mértékének megállapításakor teljes egészében figyelembe kell venni az ezen irányelv szerinti műszaki intézkedések alkalmazásának mértékét. Olyan helyzetekben, amikor a jogosultat ért hátrány csak minimális lenne, díjfizetési kötelezettség nem keletkezhet [helyesen: Olyan helyzetekben, amikor a jogosultat ért hátrány csak minimális lenne, előírható, hogy ne keletkezzen díjfizetési kötelezettség.].
[…]
(38)      A tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy méltányos díjazás biztosítása fejében a hang‑, kép‑ és audiovizuális anyagok magáncélú többszörözésének egyes fajtái tekintetében a többszörözés joga alól kivételt, illetve korlátozást állapítsanak meg. Ide tartozhat a jogosultakat ért hátrányok ellentételezése érdekében alkalmazott díjazási rendszer bevezetése, illetve fenntartása is. Bár az ilyen díjazási rendszerek közötti különbségek hátrányosan befolyásolják a belső piac működését, az analóg magáncélú többszörözés tekintetében valószínűleg nem gyakorolnak jelentős hatást az információs társadalom fejlődésére. A digitális magáncélú többszörözés valószínűleg jóval nagyobb mértékben terjed el, és gazdasági jelentősége is nagyobb lesz. A digitális és az analóg magáncélú többszörözés közötti különbségeket ezért kellőképpen figyelembe kell venni, és bizonyos vonatkozásokban különbséget kell tenni köztük.
(39)      A magáncélú többszörözéssel kapcsolatos kivétel, illetve korlátozás alkalmazása során a tagállamoknak kellőképpen figyelembe kell venniük a műszaki és gazdasági fejleményeket, különösen a digitális magáncélú többszörözés és a díjazási rendszerek tekintetében, amennyiben rendelkezésre állnak hatásos műszaki intézkedések. Ezek a kivételek, illetve korlátozások nem akadályozhatják a műszaki intézkedések alkalmazását, illetve az intézkedések esetleges megkerülése esetén ezek érvényesítését.”
4        Ezen irányelvnek „A többszörözési jog” című 2. cikke a következőképpen rendelkezik:
„A tagállamok biztosítják a közvetett vagy közvetlen, ideiglenes vagy tartós, bármely eszközzel vagy formában, egészben vagy részben történő többszörözés engedélyezésének, illetve megtiltásának kizárólagos jogát:
a)      a szerzők számára műveik tekintetében;
b)      az előadóművészek számára előadásaik rögzítése tekintetében;
c)      a hangfelvétel‑előállítók számára hangfelvételeik tekintetében;
d)      a filmek első rögzítése előállítói számára filmjeik eredeti és többszörözött példányai tekintetében;
e)      a műsorsugárzó számára műsoraik rögzítése tekintetében függetlenül attól, hogy a műsor közvetítése vezeték útján vagy vezeték nélkül történik, ideértve a kábelen keresztül vagy műhold útján történő közvetítést is.”
5        Az említett irányelvnek „A művek nyilvánossághoz közvetítésének, valamint a védelem alatt álló egyéb teljesítmények nyilvánosság számára történő hozzáférhetővé tételének joga” című 3. cikkének (1) bekezdése a következőket írja elő:
„A tagállamok a szerzők számára kizárólagos jogot biztosítanak műveik vezetékes vagy vezeték nélküli nyilvánossághoz közvetítésének engedélyezésére, illetve megtiltására, beleértve az oly módon történő hozzáférhetővé tételt is, hogy a nyilvánosság tagjai a hozzáférés helyét és idejét egyénileg választhatják meg.”
6        Ugyanezen irányelvnek „A terjesztési jog” című 4. cikkének szövege a következő:
„(1)      A tagállamok a szerzők számára kizárólagos jogot biztosítanak műveik eredeti vagy többszörözött példányai adásvétellel vagy más módon megvalósuló nyilvános terjesztésének engedélyezésére, illetve ennek megtiltására.
(2)      A terjesztési jog nem merül ki a Közösségen belül a mű eredeti vagy többszörözött példánya tekintetében, kivéve, ha annak első eladását vagy tulajdonjogának más módon való első átruházását a Közösségen belül a jogosult vagy az ő hozzájárulásával más végezte.”
7        A 2001/29 irányelv „Kivételek és korlátozások” című 5. cikke (2) bekezdésének b) pontja és 5. cikkének (5) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(2)      A tagállamok a 2. cikkben szabályozott többszörözési jog alól kivételeket, illetve korlátozásokat állapíthatnak meg a következő esetekben:
[…]
b)      bármely hordozóra természetes személy által magáncélra, kereskedelmi célt közvetlenül vagy közvetve sem szolgáló többszörözés tekintetében, feltéve hogy a jogosultak méltányos díjazásban részesülnek, amelynek meghatározásánál figyelembe kell venni, hogy az érintett művel vagy más védelem alatt álló teljesítménnyel kapcsolatban alkalmaztak‑e a 6. cikkben meghatározott műszaki intézkedést.
[…]
(5)      Az (1), a (2), a (3) és a (4) bekezdésben foglalt kivételek és korlátozások kizárólag olyan különös esetekben alkalmazhatók, amelyek nem sérelmesek a mű vagy más, védelem alatt álló teljesítmény rendes felhasználására, és indokolatlanul nem károsítják a jogosult jogos érdekeit.”
8        Ugyanezen irányelvnek „A műszaki intézkedésekkel kapcsolatos kötelezettségek” című 6. cikkének (1) és (3) bekezdése a következőket mondja ki:
„(1)      A tagállamok megfelelő jogi védelmet biztosítanak a hatásos műszaki intézkedések olyan megkerülése ellen, amelyet olyan személy hajt végre, aki tudja, vagy kellő gondosság mellett tudnia kellene, hogy cselekményének célja a műszaki intézkedés megkerülése.
[…]
(3)      Ezen irányelv alkalmazásában »műszaki intézkedés« minden olyan technológia, eszköz vagy alkatrész, amely rendes működése során alapvetően arra szolgál, hogy a művek és más, jogi védelem alatt álló teljesítmények tekintetében megelőzze, illetve megakadályozza a jogszabályban meghatározott szerzői jog vagy szomszédos jogok […] jogosultja által nem engedélyezett cselekményeket. A műszaki intézkedés akkor minősül »hatásosnak«, ha a jogi védelem alatt álló mű vagy más teljesítmény felhasználását a jogosult valamely hozzáférés‑ellenőrzési vagy védelmet nyújtó eljárással – így például kódolással, titkosítással, vagy a mű vagy más teljesítmény egyéb átalakításával –, vagy olyan másolatkészítést ellenőrző mechanizmus útján ellenőrzi, amely a védelem célját megvalósítja.”
A holland jog
9        Az 1912. szeptember 23‑i Auteurswet (szerzői jogi törvény) (Stb. 1912, 308. sz.) alapjogvitára alkalmazandó változatának (a továbbiakban: szerzői jogi törvény) 1. cikke az alábbiak szerint rendelkezik:
„A szerzői jog az irodalmi, tudományos vagy művészeti mű szerzőjének vagy jogutódainak kizárólagos joga a mű nyilvánosságra hozatalára vagy többszörözésére, a törvény által előírt korlátozásokkal.”
10      A szerzői jogi törvény 16. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)      Nem minősül az irodalmi, tudományos vagy művészeti művön fennálló szerzői jog megsértésének, ha a műről az erre szolgáló adathordozóra másolatot készítenek, amennyiben a másolásnak nincs közvetlen vagy közvetett kereskedelmi célja, és az kizárólag a másolatot készítő természetes személy magáncélú felhasználását, tanulmányait vagy használatát szolgálja.
(2)      Az első bekezdés értelmében vett másolásra tekintettel a másolást végző személy méltányos díjat köteles fizetni a szerző vagy annak jogutódja részére. A díjfizetési kötelezettség az (1) bekezdésben meghatározott adathordozó gyártóját vagy importőrét terheli.
[…]”
Az alapeljárások és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
11      A szerzői jogi törvény 16c. cikkének (2) bekezdése alapján az SdT és a SONT a HP‑től és a Delltől – mint informatikai berendezések gyártóitól – magáncélú többszörözés utáni díj megfizetését követelte zenei vagy audiovizuális művek interneten keresztül történő lehívható streamingszolgáltatásához kapcsolódóan nyújtott, offline streamingmásolatok (offline streaming copies) hozzáférhetővé tételére irányuló szolgáltatás címén. A Stichting Overlegorgaan Blanco Informatiedragers, a HP és a Dell, mivel úgy ítélte meg, hogy az offline streamingmásolatok esetében ezt nem kell megfizetni, keresetet indított a Rechtbank Den Haag (hágai bíróság, Hollandia) előtt az SdT és a SONT ellen.
12      2019. szeptember 18‑i ítéletével e bíróság elutasította ezt a keresetet, amelyet a Gerechtshof Den Haag (hágai fellebbviteli bíróság, Hollandia) 2022. március 22‑i ítéletével megváltoztatott, és amely megállapította, hogy az offline streamingmásolatok után nem kell a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontja és a szerzői jogi törvény 16c. cikke értelmében vett méltányos díjazást fizetni, mivel ez utóbbiak nem minősíthetők ez utóbbi rendelkezés értelmében vett „magáncélú többszörözésnek”.
13      Az SdT és a SONT ezen ítélet ellen felülvizsgálati kérelmet nyújtott be a kérdést előterjesztő bírósághoz, a Hoge Raad der Nederlandenhez (Hollandia legfelsőbb bírósága).
14      A kérdést előterjesztő bíróság azzal a kérdéssel szembesül, hogy az offline streamingmásolat készítésének körülményeire tekintettel a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében vett magáncélra szolgáló többszörözésnek minősíthető‑e. A kérdést előterjesztő bíróság ezzel kapcsolatban a következő pontosításokat teszi.
15      Az offline streamingmásolatok művek (zene, filmek) olyan letöltései vagy többszörözött példányai, amelyeket fizetős streamingszolgáltatás felhasználói számára offline hozzáférhetővé tesznek. A felhasználó tehát akkor is lejátszhatja ezeket a letöltött többszörözött példányokat, ha nem rendelkezik internet‑hozzáféréssel. Az offline streamingmásolatot a szolgáltató előfizetési szolgáltatásának szerves részeként kínálják, és így az a szolgáltató kereskedelmi céljait szolgálja.
16      Az offline streamingmásolat elkészítése a következő végrehajtási feltételeknek felel meg. A felhasználó a streamingszolgáltatás alkalmazásában az e célra szolgáló funkció segítségével kiválasztja, hogy melyik letölthető műhöz kíván offline hozzáférni. A szolgáltató tehát a felhasználó által megjelölt tartalmat a felhasználói eszköz tárhelyének kifejezetten a szolgáltató által kiválasztott, a felhasználó által a szolgáltató számára hozzáférhetővé tett részén helyezi el, de nem a felhasználó határozza meg a tárolás helyét, e tekintetben nem rendelkezik mozgástérrel, és máshol sem helyezheti el a tartalmat. A szolgáltató ezt a tartalmat egy általa meghatározott kódolási módszerrel tárolja, és kizárólag ő tudja visszafejteni. A tartalom műszaki védelmi intézkedéseknek köszönhetően kizárólag a streamingalkalmazásban érhető el, és azt a felhasználó nem továbbíthatja más adathordozóra. Bizonyos idő elteltével (az előfizetés lejártakor, a felhasználási feltételek által szabályozott más esetekben, illetve ha a szerzői jog jogosultja visszavonja hozzájárulását) a felhasználó eszközén tárolt tartalmak automatikusan törlődnek. A jogosult megtartja az ellenőrzést az érintett művek felett. Ő határozza meg, hogy mely művekhez férhetnek hozzá az előfizetők, megakadályozhatja az offline streamingmásolatokhoz való hozzáférést, illetve törölheti a letöltéseket.
17      E körülmények között a Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia legfelsőbb bírósága) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)      A háromlépcsős tesztre (a [2001/29] irányelv 5. cikkének (5) bekezdése) is tekintettel [az ezen] irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében vett »természetes személy által magáncélra, kereskedelmi célt közvetlenül vagy közvetve sem szolgáló többszörözésnek« tekinthető‑e a[z …] offline streamingmásolat?
2)      Ellentétes‑e a 2001/29 irányelv céljaival, köztük a szerzők magas szintű védelmére, a jogosult és a felhasználó érdekei közötti megfelelő egyensúly biztosítására, valamint a kivételek és korlátozások tagállamok általi koherens és műszakilag semleges alkalmazására irányuló céllal az olyan nemzeti szabályozás, amely szerint a magáncélú másolásra vonatkozó kivétel nem terjed ki az offline streamingmásolatokra?
3)      Jelentőséggel bír‑e az egyik vagy mindkét fenti kérdésre adandó válasz szempontjából, hogy a jogosultak az egyes offline streamingmásolatok után vagy az alapján részesülnek díjazásban, hogy a streamingszolgáltatás felhasználója milyen gyakran játszik le egy offline streamingmásolatot?”
Előzetes észrevételek
18      Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a nemzeti bíróságok és a Bíróság között az EUMSZ 267. cikkel bevezetett együttműködési eljárásban a Bíróság kötelessége, hogy a nemzeti bíróság részére olyan hasznos választ adjon, amely a nemzeti bíróság számára lehetővé teszi az előtte folyamatban lévő ügy elbírálását. A Bíróságnak adott esetben ebből a szempontból kell átfogalmaznia az elé terjesztett kérdéseket. E tekintetben a Bíróságnak kell a nemzeti bíróság által szolgáltatott információk összessége és különösen az előzetes döntéshozatalra utaló végzés indokolása alapján meghatározni az uniós jog azon rendelkezéseit, amelyeknek az értelmezése a jogvita tárgyára figyelemmel szükséges (lásd ebben az értelemben: 1978. november 29‑i Redmond ítélet, 83/78, EU:C:1978:214, 26. pont; 2000. november 28‑i Roquette Frères ítélet, C‑88/99, EU:C:2000:652, 18. pont; 2025. december 2‑i Russmedia Digital és Inform Media Press ítélet, C‑492/23, EU:C:2025:935, 44. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
19      E tekintetben meg kell állapítani, hogy a kérdést előterjesztő bíróság első és második kérdése együttesen annak meghatározására irányul, hogy az offline streamingmásolatok jelen ítélet 15. és 16. pontjában leírtakhoz hasonló feltételek mellett történő készítése a 2001/29 irányelv 5. cikkének (5) bekezdésével összefüggésben értelmezett 5. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében vett magáncélú többszörözésre vonatkozó kivétel hatálya alá tartozhat‑e.
20      Az 5. cikk (5) bekezdése előírja, hogy a többszörözési jog alóli kivételek és korlátozások kizárólag olyan különös esetekben alkalmazhatók, amelyek nem sérelmesek a mű vagy más, védelem alatt álló teljesítmény rendes felhasználására, és indokolatlanul nem károsítják a jogosult jogos érdekeit.
21      Márpedig, amint a megfogalmazásából is kitűnik, e rendelkezés csupán arra szorítkozik, hogy meghatározza a 2001/29 irányelv 5. cikkének (2) bekezdésében meghatározott, a többszörözés joga alóli kivételek és e jog korlátozásai alkalmazásának feltételeit, azaz azt, hogy az említett kivételek és korlátozások csak olyan különös esetekben alkalmazhatók, amelyek nem sérelmesek a mű vagy más, védelem alatt álló teljesítmény rendes felhasználására, és amelyek indokolatlanul nem károsítják e jog jogosultjának jogos érdekeit. Ezen irányelv 5. cikkének (5) bekezdése tehát nem határozza meg az e cikk (2) bekezdésében foglalt különböző kivételek és korlátozások tartalmát, hanem arra csak akkor kerül sor, amikor azokat a tagállamok alkalmazzák (2014. április 10‑i ACI Adam és társai ítélet, C‑435/12, EU:C:2014:254, 25. pont).
22      A Bíróság ebből azt a következtetést vonta le, hogy a 2001/29 irányelv 5. cikke (5) bekezdésének nem célja, hogy érintse az irányelv 5. cikkének (2) bekezdésében szereplő rendelkezések tartalmát, sem pedig, hogy kiterjessze az ezen irányelvben meghatározott különböző kivételek és korlátozások hatályát (2014. április 10‑i ACI Adam és társai ítélet, C‑435/12, EU:C:2014:254, 26. pont).
23      Ebből következően az első és a második kérdést úgy kell átfogalmazni, hogy azok kizárólag a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdése b) pontjának értelmezésére vonatkoznak.
Az első és a második kérdésről
24      Együttesen megválaszolandó első és második kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy a védelem alatt álló műnek a streamingszolgáltatás nyújtója által, a végfelhasználó eszközén és az ő kérésére készült offline streamingmásolat útján, oly módon történő hozzáférhetővé tétele, hogy a végfelhasználó e szolgáltatáson kívül műszakilag nem rendelkezik a másolattal, és biztosítják azt, hogy a művön fennálló szerzői jog jogosultja megtartsa az ellenőrzést a mű felett, amely révén esetlegesen meg tudja akadályozni az ezen másolathoz való hozzáférést, az e rendelkezésben előírt magáncélú többszörözésre vonatkozó kivétel hatálya alá tartozik.
25      Előzetesen meg kell jegyezni, hogy a 2001/29 irányelv 5. cikkének (2) bekezdése kivételeket, illetve korlátozásokat ír elő az ezen irányelv 2. cikkében előírt többszörözési jog alól. Így az említett irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontjában előírt magáncélú többszörözésre vonatkozó kivétel hatálya kizárólag a többszörözési cselekményekre korlátozódik, és kizárja többek között az ugyanezen irányelv 3. cikke értelmében vett nyilvánossághoz közvetítés körébe tartozó cselekményeket.
26      Meg kell tehát vizsgálni, hogy a védelem alatt álló mű offline streamingmásolatának a streamingszolgáltató által a jelen ítélet 15. és 16. pontjában leírt feltételek mellett történő hozzáférhetővé tétele az e 2. cikk értelmében vett többszörözésnek minősül‑e, vagy ellenkezőleg, az említett irányelv 3. cikkében előírt jogok, és különösen a művek nyilvánossághoz közvetítésének joga alá tartozik‑e.
27      A 2001/29 irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében a tagállamok a szerzők számára kizárólagos jogot biztosítanak műveik vezetékes vagy vezeték nélküli nyilvánossághoz közvetítésének engedélyezésére, illetve megtiltására, beleértve az oly módon történő hozzáférhetővé tételt is, hogy a nyilvánosság tagjai a hozzáférés helyét és idejét egyénileg választhatják meg.
28      E rendelkezésből kitűnik, hogy a „nyilvánossághoz közvetítés” fogalma két együttes elemet ötvöz, nevezetesen a mű közvetítésének cselekményét és a mű nyilvánossághoz közvetítését (2019. december 19‑i Nederlands Uitgeversverbond és Groep Algemene Uitgevers ítélet, C‑263/18, EU:C:2019:1111, a továbbiakban: Tom Kabinet ítélet, 61. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
29      Először is a „közvetítési cselekmény” fogalmát illetően hangsúlyozni kell, hogy az magában foglalja a védelem alatt álló mű minden olyan nyilvánossághoz közvetítését, amikor – az alkalmazott műszaki eszköztől vagy eljárástól függetlenül – a nyilvánosság nincs jelen a közvetítés kiindulópontjául szolgáló helyszínen (lásd ebben az értelemben: 2017. november 29‑i VCAST‑ítélet, C‑265/16, EU:C:2017:913, 42. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; Tom Kabinet ítélet, 62. pont).
30      Rá kell mutatni továbbá, hogy a mű minden egyes, specifikus technikai módon történő közvetítését vagy továbbközvetítését a szóban forgó mű szerzőjének főszabály szerint külön engedélyeznie kell (2017. november 29‑i VCAST ítélet, C‑265/16, EU:C:2017:913, 43. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
31      Ezenkívül a „nyilvánossághoz közvetítés” tágabb fogalmának részét képező, ugyanezen rendelkezés értelmében vett „[nyilvánosság számára történő] hozzáférhetővé tétel” fogalmát illetően a Bíróság kimondta, hogy ahhoz, hogy valamely cselekmény nyilvánosság számára történő hozzáférhetővé tételnek minősüljön, teljesítenie kell a 2001/29 irányelv 3. cikkének (1) bekezdésében kimondott két együttes feltételt, azaz lehetővé kell tennie a nyilvánosság érintett tagjai számára, hogy a szóban forgó védelem alatt álló műhöz vagy teljesítményhez oly módon férjenek hozzá, hogy mind a hozzáférés helyét, mind annak idejét egyénileg választhatják meg, és ennek során nincs döntő jelentősége annak, hogy a közönséget alkotó személyek élnek‑e ezzel a lehetőséggel (lásd ebben az értelemben: Tom Kabinet ítélet, 63. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
32      Ami konkrétan valamely műnek vagy más védelem alatt álló teljesítménynek a nyilvánosság számára oly módon történő hozzáférhetővé tételét illeti, hogy az ahhoz való hozzáférés helyét és idejét mindenki egyénileg választhatja meg, az irányelvjavaslat indokolásából kitűnik, hogy „az a meghatározó cselekmény, amely a művet a nyilvánosság számára hozzáférhetővé teszi, és ily módon azt a nyilvánosság számára hozzáférhető valamely internetes oldalon kínálja, amely cselekmény megelőzi a tényleges lehívásra történő hozzáférhetővé tétel szakaszát”, és hogy „[n]em bír jelentőséggel, hogy valamely személy ténylegesen lehívta‑e az említett művet, vagy sem” (Tom Kabinet ítélet, 64. pont). Főszabály szerint ugyanez vonatkozik arra az esetre is, ha a művet egy streamingplatformon keresztül teszik hozzáférhetővé, amelyen a felhasználó kérheti, hogy az eszközén egy többszörözött példány készüljön annak érdekében, hogy a hozzáférés helyét és idejét egyénileg választhassa meg.
33      Másodszor, ahhoz, hogy a 2001/29 irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „nyilvánossághoz közvetítés” fogalma alá tartozáshoz az is szükséges, hogy a védelem alatt álló műveket ténylegesen a „nyilvánosság” részére közvetítsék, és e közvetítésnek meghatározatlan számú potenciális címzett felé kell irányulnia (Tom Kabinet ítélet, 66. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
34      Márpedig az irányelvre irányuló javaslat indokolásából is kitűnik egyrészt, hogy a nyilvánossághoz közvetítés joga akkor is releváns, ha több, egymással kapcsolatban nem álló személy, akik a nyilvánosság tagjai, különböző helyekről és különböző időpontokban egyénileg hozzáférhetnek egy olyan műhöz, amely egy internetes oldalon a nyilvánosság számára hozzáférhető, másrészt pedig az, hogy a nyilvánosság az egyes tagjaiból áll (Tom Kabinet ítélet, 67. pont).
35      E tekintetben a Bíróságnak már volt alkalma kifejteni egyrészt azt, hogy a „nyilvánosság” fogalma egy bizonyos de minimis küszöbértéket tartalmaz, amely e fogalomból kizárja a túlságosan alacsony számú érintett személyeket, másrészt pedig azt, hogy figyelembe kell venni a valamely védelem alatt álló mű letöltés útján történő hozzáférhetővé tétele folytán a potenciális címzetteket érő együttes hatásokat. Figyelembe kell tehát venni többek között, hogy ugyanahhoz a műhöz egyidejűleg hány személynek van hozzáférése, de azt is, hogy ahhoz közülük egymást követően hányan férhetnek hozzá (Tom Kabinet ítélet, 68. pont).
36      Márpedig a jelen ügyben az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből kitűnik, hogy az alapügyben szóban forgó offline streaminglejátszási funkció, amely a védelem alatt álló művek streamingplatformja felhasználójának eszközén egy helyi többszörözött példányt hoz létre, valamennyi előfizető rendelkezésére áll, oly módon, hogy ahhoz mindenki az általa egyénileg választott helyen és időpontban férhet hozzá. Az ilyen szolgáltatást tehát főszabály szerint a mű 2001/29 irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében vett nyilvánossághoz közvetítésének kell tekinteni. Hasonlóképpen úgy tűnik, hogy bármely érdeklődő előfizethet ilyen streamingplatformokra, és egyidejűleg több előfizető is kérhet hozzáférést ugyanahhoz a műhöz annak offline streaming lejátszása céljából. Meg kell tehát állapítani, hogy jelentős azon személyek száma, akik az említett funkciónak köszönhetően egyidejűleg vagy egymást követően ugyanahhoz a műhöz hozzáférhetnek.
37      Következésképpen – fenntartva, hogy a kérdést előterjesztő bíróságnak az összes releváns elemet figyelembe véve meg kell vizsgálnia – a védelem alatt álló műnek a streamingszolgáltatás nyújtója által, a végfelhasználó eszközén és az ő kérésére készült offline streamingmásolat útján történő hozzáférhetővé tételét a 2001/29 irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében úgy kell tekinteni, mint a mű oly módon történő hozzáférhetővé tételét, hogy a nyilvánosság tagjai a hozzáférés helyét és idejét egyénileg választhatják meg.
38      Márpedig ilyen esetben a szóban forgó cselekmény nem minősíthető az ezen irányelv 2. cikke értelmében vett „többszörözésnek”, így a jelen ítélet 25. pontjában kifejtetteknek megfelelően e cselekmény nem tartozhat az említett irányelv 5. cikke (2) bekezdése b) pontjának hatálya alá.
39      Ha azonban a kérdést előterjesztő bíróság úgy ítéli meg, hogy az alapügyben szóban forgó cselekményeket a 2. cikk értelmében vett „többszörözési” cselekményeknek kell minősíteni, akkor meg kell vizsgálnia, hogy teljesülnek‑e az 5. cikk (2) bekezdésének b) pontjában előírt feltételek annak megállapításához,
hogy az alapeljárás alpereseinek ténylegesen meg kell‑e fizetniük a kért méltányos díjazást.
40      A 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdése b) pontjának értelmében a tagállamok kivételt állapíthatnak meg a többszörözési jog alól a bármely hordozóra természetes személy által magáncélra, kereskedelmi célt közvetlenül vagy közvetve sem szolgáló többszörözés tekintetében, feltéve hogy a jogosultak méltányos díjazásban részesülnek.
41      E tekintetben pontosítani kell, hogy a Bíróság kimondta, hogy a magáncélú másolat természetes személy általi készítését olyan cselekménynek kell tekinteni, amely hátrányt okozhat az érintett jogosultnak, amennyiben azt e jogosult előzetes engedélye nélkül végzi (2017. november 29‑i VCAST ítélet, C‑265/16, EU:C:2017:913, 33. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
42      E tekintetben a 2001/29 irányelvnek a 6. cikkével összefüggésben értelmezett 5. cikke (2) bekezdésének b) pontjából kitűnik, hogy a természetes személynek ahhoz, hogy magáncélú többszörözést végezzen, rendelkeznie kell az érintett mű többszörözött példányával és ellenőrzést gyakorol felette. A többszörözési cselekmény ugyanis csak akkor tartozik az említett irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglalt kivétel hatálya alá, ha azt természetes személy végzi, illetve kezdeményezi. Márpedig ez nincs így, ha az érintett mű feletti szerzői jog jogosultja a 6. cikkben említett műszaki intézkedésekkel megakadályozza a többszörözési cselekményt. Ráadásul, amint arra a főtanácsnok indítványának 14. pontjában rámutat, az ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy valamely természetes személy csak akkor részesülhet a magáncélú másolatra vonatkozó kivételben, ha korábban olyan formában férhetett hozzá a műhöz, amely a többszörözés forrásának minősül. Ezenkívül az ilyen hozzáférésnek jogszerűnek kell lennie, azaz a szerzői jog jogosultjának engedélyével kell megszerezni. A magáncélú többszörözésre vonatkozó kivétel nem fosztja meg e jogosultat azon jogától, hogy megtiltsa vagy engedélyezze az olyan művekhez vagy teljesítményekhez való hozzáférést, amelyekről a természetes személyek magáncélú másolatokat kívánnak készíteni (lásd ebben az értelemben: 2017. november 29‑i VCAST ítélet, C‑265/16, EU:C:2017:913, 39. pont).
43      Márpedig a jelen ügyben a streamingszolgáltatások felhasználói nem rendelkeznek a többszörözött példány forrásával, és az érintett művekhez – offline streamingmásolatok formájában – csak e művek másolását követően férnek hozzá. A felhasználó által kiválasztott mű rendelkezésre bocsátását ugyanis a streamingszolgáltató végzi, aki azt a jelen ítélet 16. pontjában említett feltételek mellett elhelyezi az eszköz memóriájának egy részén. Ebben az összefüggésben a streamingszolgáltató továbbá nem csupán egyszerű többszörözési szolgáltatást nyújt a felhasználónak, hanem a művet a felhasználó számára online streamingmásolat formájában hozzáférhetővé teszi, miközben megtartja a mű feletti ellenőrzést. Amint arra a főtanácsnok indítványának 15. pontjában rámutat, e tekintetben közömbös, hogy a felhasználó a streaming révén is hozzáférhet ugyanazon művekhez. A streaming ugyanis nem az offline streamingmásolat forrása, és az adott művekhez ezen a módon való tényleges hozzáférés nem feltétele az ilyen másolat megszerzésének.
44      E körülmények között meg kell állapítani, hogy amennyiben egy természetes személy az érintett műhöz kizárólag a streamingszolgáltató által készített másolat révén fér hozzá, akkor ez a másolat nem tekinthető olyannak, mint amelyet a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében e személy készített. Ugyanis – a kérdést előterjesztő bíróság
által elvégzendő vizsgálatokra is figyelemmel – a másolat forrása a streamingszolgáltató, nem pedig az érintett természetes személy birtokában van.
45      Ezenkívül emlékeztetni kell arra, hogy miután a streamingszolgáltató a felhasználó kérésére elkészítette az offline streamingmásolatot, a felhasználó nem rendelkezik azzal szabadon. Amint ugyanis a jelen ítélet 16. pontjában pontosításra került, e szolgáltató olyan intézkedéseket vezetett be, mint például – többek között titkosítási módszer révén – az említett másolatot a felhasználó nem helyezheti át, nem továbbíthatja és nem többszörözheti. Ezenkívül a felhasználó előfizetésének lejártakor vagy a használati feltételekben meghatározott egyéb esetekben automatikusan törlődik, és a szerzői jogi jogosult hozzájárulásának visszavonása esetén is törölhető. Márpedig, mivel a jogosult továbbra is megtartja ezt az ellenőrzést, azt kell feltételezni – a kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálatokra is figyelemmel –, hogy az offline streamingmásolatot az említett jogosult engedélyével végzik, így a jelen ítélet 41. pontjában hivatkozott ítélkezési gyakorlat értelmében nem állapítható meg sérelem.
46      Egyébiránt hangsúlyozni kell, hogy ilyen körülmények között a fent említett intézkedések a „műszaki intézkedések” fogalma alá tartoznak, amelyet a 2001/29 irányelv 6. cikkének (3) bekezdése úgy határoz meg, amelybe beletartozik minden olyan technológia, eszköz vagy alkatrész, amely rendes működése során alapvetően arra szolgál, hogy a művek és más, jogi védelem alatt álló teljesítmények tekintetében megakadályozza, illetve korlátozza a szerzői jog jogosultja által nem engedélyezett cselekményeket, és ilyen cselekménynek minősül – amint az ezen irányelv 2–4. cikkéből kitűnik – a művek többszörözése, nyilvánossághoz közvetítése és nyilvánosság számára történő hozzáférhetővé tétele, valamint a művek eredeti vagy többszörözött példányainak terjesztése. Ez a fogalom széleskörűen lett meghatározva, és beletartozik a hozzáférés‑ellenőrzési vagy védelmet nyújtó eljárással – így például kódolással, titkosítással vagy a mű vagy más teljesítmény egyéb átalakításával – vagy másolatkészítést ellenőrző mechanizmus útján történő ellenőrzés (lásd ebben az értelemben: 2014. január 23‑i Nintendo és társai ítélet, C‑355/12, EU:C:2014:25, 24., 25 és 27. pont).
47      A jelen ügyben a szolgáltató által az offline streamingmásolatok tekintetében bevezetett műszaki intézkedések célja annak megakadályozása, hogy a felhasználók e másolatokat az érintett szolgáltatáson kívülre áthelyezzék, továbbítsák vagy akár többszörözhessék, valamint annak biztosítása, hogy a szerzői jog jogosultja megtarthassa felettük az ellenőrzést, lehetővé téve számára, hogy esetlegesen megakadályozza a hozzáférést oly módon, hogy a felhasználók ne rendelkezzenek az offline streamingmásolattal, ha azt a jogosult nem engedélyezi. Következésképpen az olyan műszaki intézkedések hatálya alá tartozó többszörözött példány, amelyek
az említett jogosultat az engedélyéhez kötött cselekményekkel kapcsolatban védik, főszabály szerint nem minősíthető az említett irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében vett „magáncélú többszörözésnek”.
48      Együttesen megválaszolandó első és második kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy a védelem alatt álló műnek a streamingszolgáltatás nyújtója által, a végfelhasználó eszközén és az ő kérésére készült offline streamingmásolat útján, oly módon történő hozzáférhetővé tétele, hogy a végfelhasználó e szolgáltatáson kívül műszakilag nem rendelkezik a másolattal, és biztosítják azt, hogy a művön fennálló szerzői jog jogosultja megtartsa az ellenőrzést a mű felett, amely révén esetlegesen meg tudja akadályozni az ezen másolathoz való hozzáférést, az e rendelkezésben előírt magáncélú többszörözésre vonatkozó kivétel hatálya alá tartozik.
A harmadik kérdésről
49      Az előterjesztő bíróság harmadik kérdése lényegében arra irányul, hogy a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy az e rendelkezésben előírt kivétel alkalmazását érinti az a tény, hogy az érintett mű offline streaminglejátszás céljából történő többszörözéséért vagy az így készült offline streamingmásolat felhasználásáért az e műre vonatkozó szerzői jog jogosultja részére az e másolatot engedélyező felhasználási engedély címén díjazást fizettek.
50      Emlékeztetni kell arra, hogy a 2001/29 irányelv 2. cikkének értelmében a tagállamok biztosítják a szerzőknek műveik közvetett vagy közvetlen, ideiglenes vagy tartós, bármely eszközzel vagy formában, egészben vagy részben történő többszörözése engedélyezésének, illetve megtiltásának kizárólagos jogát, fenntartva ugyanakkor a tagállamok számára a lehetőséget, hogy ezen irányelv 5. cikke (2) bekezdésének értelmében e jog alóli kivételeket, illetve korlátozásokat állapíthassanak meg (2014. április 10‑i ACI Adam és társai ítélet, C‑435/12, EU:C:2014:254, 21. pont).
51      A Bíróság e tekintetben kimondta, hogy azok a tagállamok, amelyek bevezetik a nemzeti jogukban a magáncélú többszörözésre vonatkozó kivételt, az említett 5. cikk (2) bekezdésének b) pontja értelmében, kötelesek különösen rendelkezni a „méltányos díjazás” kizárólagos többszörözési jog jogosultjainak részére történő megfizetéséről (lásd ebben az értelemben: 2010. október 21‑i Padawan ítélet, C‑467/08, EU:C:2010:620, 30. pont; 2011. június 16‑i Stichting de Thuiskopie ítélet, C‑462/09, EU:C:2011:397, 22. pont).
52      Igaz, hogy a Bíróság korábban már kimondta, hogy amennyiben valamely tagállam úgy döntött, hogy a 2001/29 irányelv 5. cikkének (2) bekezdése alapján kizár e rendelkezés tárgyi hatálya alól minden olyan jogot, amellyel a jogosultak műveik vagy más, jogi védelem alatt álló teljesítményeik többszörözését engedélyezhetik, a jogosultak által adott bárminemű engedélynek az érintett tagállam belső jogában nincs joghatása. A Bíróság ebből azt a következtetést vonta le, hogy az ilyen cselekménynek semmiféle kihatása nincs a jogosultaknak a szóban forgó jogtól megfosztó intézkedés bevezetésével okozott hátrányra, és ennélfogva nem lehet kihatása a méltányos díjazásra sem, függetlenül attól, hogy azt az említett irányelv alkalmazandó rendelkezése alapján kötelező vagy fakultatív jelleggel írják‑e elő (2015. március 5‑i Copydan Båndkopi ítélet, C‑463/12, EU:C:2015:144, 65. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
53      Mindemellett az ilyen következtetés csak a jelen ítélet 42. pontjában említett azon esetben érvényes, amikor a természetes személyek rendelkeznek az érintett mű többszörözött példányával, és ellenőrzést gyakorolnak felette. Az e művön fennálló szerzői jog jogosultjának ugyanis mindig lehetősége van arra, hogy a 2001/29 irányelv 6. cikkében említett műszaki intézkedéseket vezessen be, és ezáltal megakadályozza vagy korlátozza a nem engedélyezett többszörözési cselekményeket, még akkor is, ha azok magáncélra szolgálnak. Ebben az értelemben meg kell állapítani, hogy ezen irányelv 6. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a tagállamoknak megfelelő jogi védelmet kell biztosítaniuk a hatékony műszaki intézkedések megkerülése ellen. Így a jelen ítélet előző pontjában említett ítélkezési gyakorlat nem értelmezhető úgy, hogy ez a kivétel a természetes személyek számára jogot biztosít egy mű magáncélú másolatának elkészítésére, és hogy a szerzői jog jogosult által adott bárminemű engedélynek nincs joghatása, ideértve azt az esetet is, amikor a jogosult műszaki intézkedések révén megtartja a műve feletti ellenőrzést.
54      Ebből a szempontból kell értelmezni a Bíróság azon ítélkezési gyakorlatát is, amely hangsúlyozza, hogy az uniós jogalkotó ezt a kivételt kizárólag azokra az esetekre kívánta fenntartani, amikor az érintett mű magáncélú többszörözése kárt okozott az e műhöz fűződő szerzői jog jogosultjának, mivel ezáltal a jogosult elveszíti a kizárólagos jogának gyakorlására irányuló lehetőségét. Ezenfelül a 2001/29 irányelv (35) és (38) preambulumbekezdésében szereplő „ellentételezés” fogalma jogszabály jogalkotó sajátos kompenzációs rendszer bevezetésére irányuló szándékát tükrözi, amelynek végrehajtását a jogosultakat érő azon hátrány váltja ki, amely főszabály szerint az utóbbiak részére történő kártalanítás vagy kártérítés kötelezettségét vonja maga után (lásd ebben az értelemben: 2010. október 21‑i Padawan‑ítélet, C‑467/08, EU:C:2010:620, 41. pont).
55      Ezzel szemben ez azt jelenti, hogy nem lehetséges ilyen méltányos díjazásban részesülni, ha a többszörözött mű szerzői jogi jogosultja műszaki intézkedések útján megőrizte a mű feletti ellenőrzést, és ezt a többszörözést – például felhasználási engedély útján – engedélyezte.
56      A jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság arra utal, hogy az érintett műhöz kapcsolódó jogok jogosultja az általa a streamingszolgáltatóval kötött megállapodás szerinti felhasználási díj révén díjazásban részesülhet, amely részben azon alapul, hogy a streamingszolgáltatás felhasználója milyen gyakran játszik le egy offline streamingmásolatot. E körülmények és az esetlegesen bevezetett műszaki intézkedések alapján úgy tekinthető, hogy a jogosult képes felügyelni a védelem alatt álló műveinek az azokhoz jogszerűen hozzáférő személyek általi felhasználását, és az offline streamingmásolatok engedélyezése a jogosult általi rendes felhasználás körébe tartozik, amely tekintetében a jogosult szerzői jogát gyakorolva díjazásra vonatkozó megállapodást köthet.
57      E tekintetben pontosítani kell, hogy az, hogy a felhasználási szerződésben, amely lehetővé teszi a streamingszolgáltató számára, hogy a végfelhasználók eszközein offline streamingmásolatot készítsen, milyen díjazási módok szerepelnek, nem releváns annak meghatározása szempontjából, hogy ezek a másolatok a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontjában előírt, magáncélú többszörözésre vonatkozó kivétel hatálya alá tartozhatnak‑e. Kizárólag az számít, hogy az érintett műhöz fűződő jogok jogosultja műszaki intézkedések révén megtartotta a mű feletti ellenőrzést és engedélyt adhatott az említett másolatokra, mivel ez azt jelenti, hogy ebben az esetben e jogosult gyakorolta a megtiltáshoz vagy engedélyezéshez való jogát, következésképpen ezek a másolatok nem tekinthetők az említett jogosultat ért kár okának.
58      Ezzel szemben abban a jelen ítélet 42. pontjában említett esetben, amikor a természetes személyek rendelkeznek az érintett mű többszörözött példányával, és ellenőrzést gyakorolnak felette, az e művön fennálló szerzői jog jogosultja által adott engedélynek nincs joghatása. Ebben az esetben az ezen engedély ellenében fizetett esetleges díjazásnak nincs jogalapja, mivel a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében vett magáncélú többszörözésre vonatkozó kivétel hatálya alá tartozó többszörözési cselekmények kizárólag az e rendelkezés értelmében vett méltányos díjazáshoz biztosítanak jogot.
59      A fenti megfontolásokra tekintettel a harmadik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy az e rendelkezésben előírt kivétel alkalmazását nem érinti az a tény, hogy az érintett mű offline streaminglejátszás céljából történő többszörözéséért vagy az így készült offline streamingmásolat felhasználásáért az e művön fennálló szerzői jog jogosultja részére az e többszörözést engedélyező felhasználási engedély címén díjazást fizettek, amennyiben az érintett művön fennálló szerzői jog jogosultja nem vezetett be műszaki intézkedéseket, és ezért nem adhatott engedélyt ilyen cselekményre.
A költségekről
60      Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:
1)      Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22‑i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontját
a következőképpen kell értelmezni:
a védelem alatt álló műnek a streamingszolgáltatás nyújtója által, a végfelhasználó eszközén és az ő kérésére készült offline streamingmásolat útján, oly módon történő hozzáférhetővé tétele, hogy a végfelhasználó e szolgáltatáson kívül műszakilag nem rendelkezik a másolattal, és biztosítják azt, hogy a művön fennálló szerzői jog jogosultja megtartsa az ellenőrzést a mű felett, amely révén esetlegesen meg tudja akadályozni az ezen másolathoz való hozzáférést, nem tartozik az e rendelkezésben előírt magáncélú többszörözésre vonatkozó kivétel hatálya alá.
2)      A 2001/29 irányelv 5. cikk (2) bekezdésének b) pontját
a következőképpen kell értelmezni:
az e rendelkezésben előírt kivétel alkalmazását nem érinti az a tény, hogy az érintett mű offline streaminglejátszás céljából történő többszörözéséért vagy az így készült offline streamingmásolat felhasználásáért az e művön fennálló szerzői jog jogosultja részére az e többszörözést engedélyező felhasználási engedély címén díjazást fizettek, amennyiben az érintett művön fennálló szerzői jog jogosultja nem vezetett be műszaki intézkedéseket, és ezért nem adhatott engedélyt ilyen cselekményre.
Aláírások
*      Az eljárás nyelve: holland.