62023CJ0629_RES
Vec C‑629/23
MTÜ Eesti Suurkiskjad
proti
Keskkonnaamet
(návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Riigikohus)
Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 12. júna 2025
„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Ochrana prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín – Smernica 92/43/EHS – Článok 1 písm. i) prvý odsek – Stav ochrany druhu – Pojem – Článok 14 – Vykonávacie opatrenia – Odoberanie vzoriek v prírode a využívanie, ktoré je zlučiteľné so zachovaním alebo obnovou priaznivého stavu ochrany tohto druhu – Článok 1 písm. i) druhý odsek – Hodnotenie priaznivého stavu ochrany populácií predmetného druhu – Kumulatívne podmienky – Canis lupus (vlk) – Zaradenie do kategórie ‚zraniteľný‘ na ‚červenom zozname‘ Medzinárodnej únie na ochranu prírody – Živočíšny druh, ktorý je súčasťou populácie, ktorej územie prirodzeného výskytu presahuje územie členského štátu – Zohľadnenie výmen medzi populáciami toho istého druhu prítomnými v susedných členských štátoch alebo susediacich tretích krajinách – Článok 2 ods. 3 – Zohľadnenie hospodárskych, sociálnych a kultúrnych požiadaviek, ako aj regionálnych a miestnych charakteristík“
Životné prostredie – Ochrana prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín – Smernica 92/43 – Druhy živočíchov, o ktoré má Spoločenstvo záujem – Vykonávacie opatrenia – Voľná úvaha členských štátov – Obmedzenia – Zachovanie druhu v priaznivom stave ochrany – Kritériá na vyhodnotenie ponúk – Zohľadnenie na miestnej a vnútroštátnej úrovni a, prípadne, na cezhraničnej úrovni
[Článok 191 ods. 2 ZFEÚ; smernica Rady 92/43, zmenená smernicou 2013/17, odôvodnenie 15 a článok 1 písm. i) prvý odsek, článok 2 ods. 2, článok 11, článok 14 ods. 1 a článok 16 a príloha V písm. a)]
(pozri body 37 – 48)
Životné prostredie – Ochrana prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín – Smernica 92/43 – Povinnosť dohľadu nad stavom ochrany – Pojem priaznivého stavu ochrany – Potreba zabezpečiť pretrvávanie situácie – Kritériá posúdenia – Zohľadnenie cezhraničnej úrovne
[Smernica Rady 92/43, zmenená smernicou 2013/17, článok 1 písm. i) druhý odsek, článok 11 a článok 14 ods. 1)
(pozri body 49 – 66, bod 1 výroku)
Životné prostredie – Ochrana prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín – Smernica 92/43 – Druhy živočíchov, o ktoré má Spoločenstvo záujem – Vykonávacie opatrenia – Zachovanie druhu v priaznivom stave ochrany – Kritériá posúdenia – Zohľadnenie hospodárskych, sociálnych a kultúrnych požiadaviek, ako aj regionálnych a miestnych charakteristík – Obmedzenia
[Smernica Rady 92/43, zmenená smernicou 2013/17, článok 1 písm. i) druhý odsek, článok 2 ods. 2, článok 11 a článok 14 ods. 1, ako aj príloha V písm. a)]
(pozri body 67 – 71, bod 2 výroku)
Zhrnutie
Na základe návrhu na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Riigikohus (Najvyšší súd, Estónsko), sa Súdny dvor vyjadril k viacerým otázkam týkajúcim sa ochrany vlka (Canis lupus) podľa smernice o biotopoch (
1
) a najmä jej článku 14 (
2
), ktorý umožňuje prijať také opatrenia, ako je obmedzenie lovu, ktorý je v zásade v Estónsku povolený (
3
), ak sa takéto obmedzenie ukáže ako nevyhnutné na zachovanie dotknutého druhu v priaznivom stave ochrany.
V roku 2020 príslušný estónsky orgán výnosom stanovil kvótu na lov vlkov na poľovnú sezónu 2020/2021 v Estónsku. Žalobca vo veci samej, estónske združenie na ochranu životného prostredia, napadol zákonnosť tohto výnosu, pričom tvrdil, že predpoklad, na ktorom je tento výnos založený a podľa ktorého je stav ochrany vlka v Estónsku priaznivý, je nesprávny.
V tejto súvislosti nie je žiadna pochybnosť, pokiaľ ide o „priaznivý“ stav ochrany baltskej populácie vlka, ktorá je sama súčasťou euroázijskej populácie tohto živočíšneho druhu, ktorého územie prirodzeného výskytu sa rozprestiera v Estónsku, Lotyšsku, Litve, na severovýchode Poľska a v niektorých susedných tretích krajinách. Vzhľadom na klasifikáciu estónskej regionálnej populácie Medzinárodnou úniou na ochranu prírody (UICN) však túto populáciu nemožno podľa žalobcu vo veci samej považovať za nachádzajúcu sa v takomto stave ochrany.
Vnútroštátny súd, ktorý rozhoduje o opravnom prostriedku tohto účastníka konania proti rozhodnutiu o zamietnutí jeho žaloby, sa v podstate pýtal, či sa má článok 1 písm. i) smernice „o biotopoch“, ktorý definuje pojem stav ochrany druhu a podmienky na určenie, či je stav ochrany druhu priaznivý, vykladať v tom zmysle, že zaradenie populácie živočíšneho druhu prítomného na území členského štátu do kategórie „zraniteľný“ v červenom zozname IUCN vylučuje, aby sa stav ochrany tohto druhu na území tohto členského štátu považoval za „priaznivý“ v zmysle tohto ustanovenia. Okrem toho sa tento súd v podstate pýtal, či sa má tento článok 1 písm. i) vykladať v tom zmysle, že prijatie opatrení na riadenie podľa článku 14 ods. 1 tejto smernice členským štátom zahŕňa povinnosť zabezpečiť priaznivý stav ochrany populácie tohto druhu prítomného na území tohto členského štátu, alebo či tento členský štát môže zohľadniť stav ochrany celej populácie, ktorej územie prirodzeného výskytu presahuje územie uvedeného členského štátu, a prípadne, v akom rozsahu a za akých podmienok.
V tejto súvislosti sa vnútroštátny súd tiež pýtal, či pri posudzovaní stavu ochrany druhu možno zohľadniť hospodárske, sociálne a kultúrne požiadavky, ako aj regionálne a miestne charakteristiky.
Posúdenie Súdnym dvorom
V prvom rade Súdny dvor poznamenal, že miera voľnej úvahy členských štátov v súvislosti s nevyhnutnosťou prijať opatrenia podľa článok 14 ods. 1 smernice o biotopoch je obmedzená povinnosťou dbať na to, aby odchyt jedincov druhov vo voľnej prírode a využívanie týchto jedincov boli zlučiteľné so zachovaním priaznivého stavu ochrany tohto druhu. Konkrétne, ak sa živočíšny druh nachádza v nepriaznivom stave ochrany, príslušné orgány musia prijať opatrenia v zmysle uvedeného ustanovenia tak, aby zlepšili stav ochrany tohto druhu do takej miery, že jeho populácie v budúcnosti trvale dosiahnu priaznivý stav ochrany
Priaznivý stav ochrany populácií dotknutých druhov na území ich prirodzeného výskytu musí existovať a musí byť posúdený v prvom rade a nevyhnutne na miestnej a vnútroštátnej úrovni. Ak totiž stav ochrany druhu nie je priaznivý v členskom štáte, na ktorého území sa aspoň potenciálne rozprestiera jeho územie prirodzeného výskytu, tento druh tam nemôže plniť svoju ekologickú funkciu alebo ju aspoň nemôže plniť v celom rozsahu, a to ani vtedy, keď je populácia dotknutého druhu prítomná v tomto členskom štáte súčasťou populácie, ktorej stav ochrany je priaznivý.
Napriek tomu klasifikácia vnútroštátnej populácie druhu v kategórii „zraniteľný“ na červenom zozname IUCN, sama osebe nevylučuje, aby sa stav ochrany uvedeného druhu na území dotknutého členského štátu napriek tomu považoval za priaznivý, ak sú splnené kumulatívne podmienky stanovené v článku 1 písm. i) druhom odseku smernice „o biotopoch“.
V tejto súvislosti populácie živočíšneho druhu, konkrétne vlka, prítomné aj v iných členských štátoch alebo tretích krajinách susediacich s členským štátom, ktorý zamýšľa prijať opatrenia na riadenie podľa článku 14 ods. 1 smernice „o biotopoch“, budú relevantné na overenie týmto posledným uvedeným členským štátom toho, či je stav ochrany populácie tohto druhu prítomnej na jeho území priaznivý alebo nie. Ich relevantnosť je podmienená existenciou výmen medzi týmito populáciami, ktoré môžu predstavovať vplyv, ktorý pôsobením na druh môže dlhodobo ovplyvniť rozšírenie a veľkosť tejto poslednej uvedenej populácie na tomto území.
Za predpokladu uspokojivej súčasnej situácie je ešte potrebné uistiť sa, že táto situácia bude trvalá, aby bolo možné konštatovať, že stav ochrany určitého druhu je priaznivý.
V tejto súvislosti treba po prvé zohľadniť najmä akúkoľvek predvídateľnú zmenu, ktorá by mohla ovplyvniť výmeny medzi populáciou prítomnou v dotknutom členskom štáte a inými populáciami, ktoré sú súčasťou tej istej populácie. Po druhé treba zohľadniť úroveň právnej ochrany, ktorú požíva dotknutý druh v susedných členských štátoch a tretích krajinách. Po tretie váha, ktorú treba priznať vzťahom s populáciami iných štátov, bude o to väčšia, ak dotknuté členské štáty a tretie krajiny nielen uplatňujú porovnateľné režimy právnej ochrany, ale spolupracujú na účely ochrany dotknutého druhu a koordinujú napríklad svoje ochranné opatrenia tak, aby optimalizovali výmeny medzi dotknutými populáciami.
Okrem toho s cieľom zabezpečiť, aby odber jedincov druhu vo voľnej prírode a využívanie týchto jedincov boli zlučiteľné s udržaním priaznivého stavu ochrany tohto druhu, môže byť nevyhnutné, aby členský štát, na ktorého území sa nachádza populácia vlka tvoriaca časť populácie, ktorej územie prirodzeného výskytu presahuje toto štátne územie, ak zamýšľa zohľadniť výmeny medzi populáciou vlka prítomnou na uvedenom území a populáciami vlka prítomnými v susedných členských štátoch alebo tretích krajinách, zdieľal s týmito poslednými uvedenými krajinami informácie o cezhraničných pohyboch pozorovaných u exemplárov tohto druhu, ako aj o opatreniach na riadenie, ktoré tieto členské štáty alebo tretie krajiny prijímajú alebo zamýšľajú prijať v súvislosti s populáciami prítomnými na ich príslušných územiach. Na jednej strane totiž takéto výmeny informácií môžu spresniť posúdenie veľkosti svojej vlastnej populácie dotknutým členským štátom. Na druhej strane informovanie sa o opatreniach na riadenie uplatňovaných alebo plánovaných príslušnými členskými štátmi alebo tretími krajinami môže byť nevyhnutné na to, aby sa tento členský štát mohol ubezpečiť, že dotknutý druh možno na jeho území skutočne považovať za druh v priaznivom stave ochrany. Napokon informácie o opatreniach uplatňovaných alebo plánovaných susednými členskými štátmi alebo tretími krajinami mu môžu byť potrebné na to, aby sa ubezpečil, že opatrenia, ktoré zamýšľa prijať v súvislosti s týmto druhom, budú zlučiteľné so zachovaním priaznivého stavu ochrany tohto druhu na svojom území.
V druhom rade Súdny dvor spresnil, že sa nemožno odvolávať na hospodárske, sociálne a kultúrne požiadavky, ako aj na regionálne a miestne charakteristiky uvedené v článku 2 ods. 3 smernice „o biotopoch“, ktorý navyše nepredstavuje autonómnu odchýlku od všeobecného systému ochrany zavedeného touto smernicou, na účely vylúčenia povinnosti dbať na to, aby odber jedincov druhu vo voľnej prírode a využívanie týchto jedincov boli zlučiteľné s udržaním priaznivého stavu ochrany tohto druhu, povinnosť, ktorá obmedzuje mieru voľnej úvahy, ktorou disponujú členské štáty podľa článku 14 uvedenej smernice. Členské štáty sú v zásade oprávnené zohľadniť tieto požiadavky a charakteristiky len v medziach tejto miery voľnej úvahy.
(
1
)	Smernica Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (Ú. v. ES L 206, 1992, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102), zmenená smernicou Rady 2013/17/EÚ z 13. mája 2013 (Ú. v. EÚ L 158, 2013, s. 193) (ďalej len „smernica ‚o biotopoch‘“).
(
2
)	Pozri článok 14 ods. 1 smernice o biotopoch: „Ak to členské štáty na základe dohľadu stanoveného v článku 11 považujú za potrebné, prijmú opatrenia na zabezpečenie toho, že odoberanie vzoriek druhov divokej fauny a flóry, uvedených v prílohe V, vo voľnej prírode, ako aj ich využitie je zlučiteľné s ich zachovávaním v priaznivom stave ochrany.“
(
3
)	Keďže estónske populácie vlka sú zapísané do prílohy V písm. a) smernice o biotopoch, môžu byť lovené. Tieto populácie tak predstavujú výnimku zo všeobecného pravidla, podľa ktorého je lov vlka v zásade zakázaný podľa článku 12 tejto smernice v spojení s jej prílohou IV písm. a).