62006CC0117
NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA
PAOLO MENGOZZI
prednesené 8. mája 2007 (
1
)
Vec C-117/06
Konanie začaté na návrh
Gerda Möllendorf a Christiane Möllendorf-Niehuus
„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Špecifické obmedzujúce opatrenia namierené proti osobám spojeným s Usámom bin Ládinom, sieťou Al-Káida a Talibanom — Zmrazenie finančných prostriedkov a ekonomických zdrojov — Nariadenie (ES) č. 881/2002 — Článok 2 ods. 3 a článok 4 ods. 1 — Zákaz sprístupnenia ekonomických zdrojov osobám uvedeným v prílohe I tohto nariadenia — Dosah — Predaj nehnuteľného majetku — Zmluva uzavretá pred zaradením nadobúdateľa na zoznam uvedený v prílohe I — Návrh na zápis prevodu vlastníckeho práva do katastra nehnuteľností podaný po tomto zaradení“
I — Úvod
1.
Uzneseniami z 21. a z 23. februára 2006 Kammergericht Berlin (odvolací súd Berlín, ďalej len „Kammergericht“) predložil Súdnemu dvoru podľa článku 234 ES návrh na začatie prejudiciálneho konania týkajúci sa výkladu nariadenia Rady (ES) č. 881/2002 z 27. mája 2002, ktoré ukladá niektoré špecifické obmedzujúce opatrenia namierené proti niektorým osobám spojeným s Usámom bin Ládinom, sieťou Al-Qaida a Talibanom a ruší nariadenie Rady (ES) č. 467/2001, ktoré zakazuje vývoz určitého tovaru a služieb do Afganistanu, posilňuje zákaz letov a rozširuje zmrazenie finančných prostriedkov a ďalších finančných zdrojov vo vzťahu k Talibanu v Afganistane (
2
).
2.
V podstate bol Súdny dvor požiadaný o to, aby sa vyjadril o dosahu článku 2 ods. 3 a článku 4 ods. 1 nariadenia č. 881/2002 v konaní, ktoré sa týka zákonnosti zamietnutia zápisu prevodu vlastníckeho práva k nehnuteľnosti do nemeckého katastra nehnuteľností po zaradení jedného z nadobúdateľov na zoznam osôb, skupín a subjektov, ktoré sú považované za spojených s Usámom bin Ládinom, sieťou Al-Káida a Talibanom, podliehajúcich obmedzujúcim opatreniam zavedených týmto naradením s cieľom zabrániť financovaniu teroristických aktivít.
II — Právny rámec
A — Rezolúcie Bezpečnostnej rady Spojených národov
3.
Bezpečnostná rada Spojených národov (ďalej len „Bezpečnostná rada“) prijala 16. januára 2002 rezolúciu č. 1390 (2002) stanovujúcu opatrenia, ktoré treba prijať vo vzťahu k Usámovi bin Ládinovi, členom organizácie Al-Káida, ako aj Talibanu a iným spojeným fyzickým osobám, skupinám, podnikom alebo právnickým osobám, ktoré sú uvedené na zozname zostavenom na základe rezolúcií č. 1267 (1999) a č. 1333 (2000), ktorý bude pravidelne aktualizovaný Výborom pre sankcie Bezpečnostnej rady (ďalej len „výbor pre sankcie“) zriadeným na základe rezolúcie č. 1267 (1999).
4.
V zmysle odseku 2 písm. a) rezolúcie č. 1390 (2002) všetky štáty musia:
„Bezodkladne zablokovať finančné prostriedky a iné ekonomické zdroje týchto fyzických osôb, skupín, podnikov a právnických osôb, vrátane finančných prostriedkov pochádzajúcich z majetku, ktorý im patrí, alebo z majetku, ktorý tieto subjekty alebo osoby, ktoré konajú na ich účet alebo na ich pokyny, priamo alebo nepriamo ovládajú, a dbať na to, aby tieto finančné prostriedky alebo iné prostriedky, finančné aktíva alebo ekonomické zdroje neboli priamo ani nepriamo sprístupnené ich občanom alebo inej osobe nachádzajúcej sa na ich území na účely, ktoré sa tieto subjekty snažia dosiahnuť.“ (
3
)
5.
Bezpečnostná rada prijala 20. decembra 2002 rezolúciu č. 1452 (2002), ktorá povoľuje špecifické výnimky z reštriktívnych opatrení uložených rezolúciou č. 1390 (2002).
6.
Odsek 2 písm. b) rezolúcie č. 1452 (2002) umožňuje štátom povoliť, aby na účty, na ktoré sa vzťahujú ustanovenia odseku 2 písm. a) rezolúcie č. 1390 (2002), boli pripísané „platby splatné na základe zmlúv, dohôd alebo záväzkov, ktoré vznikli pred dátumom, od ktorého tieto účty začali podliehať ustanoveniam rezolúcií č. 1267 (1999), č. 1333 (2000) alebo č. 1390 (2002)“, pod podmienkou, že na uvedené úroky, výnosy a platby „sa aj naďalej vzťahujú tieto ustanovenia.“
7.
Výbor pre sankcie sa 6. júla 2004 rozhodol zmeniť zoznam osôb, skupín a subjektov, na ktoré sa vzťahujú rezolúcie Bezpečnostnej rady č. 1267 (1999) a č. 1333 (2000), a pridal naň toto meno: „Aqeel Abdulaziz Al-Aqil“.
B — Právna úprava Európskej únie a Európskeho spoločenstva
8.
S cieľom uplatniť rezolúciu Bezpečnostnej rady č. 1390 (2002) Rada Európskej únie prijala 27. mája 2002 spoločnú pozíciu o obmedzujúcich opatreniach proti Usáma bin Ládinovi, členom organizácie Al-Qaida a Taliban a ďalším jednotlivcom, skupinám, podnikom a subjektom, ktoré sú s nimi spojené, ktorou sa rušia spoločné pozície 96/746/SZBP, 1999/727/SZBP, 2001/154/SZBP a 2001/771/SZBP (
4
).
9.
Spoločná pozícia 2002/404, ktorá sa podľa svojho článku 1 „uplatňuje na Usámu bin Ládina, členov organizácie Al-Qaida a Taliban a ďalších jednotlivcov, podniky alebo subjekty, ktoré sú s nimi spojené, ako je uvedené v zozname“, ktorý sa spomína vo vyššie uvedenom bode 3, stanovuje vo svojom článku 3:
„Európske spoločenstvo, konajúc v rámci právomocí, ktoré mu boli zverené Zmluvou o založení Európskeho spoločenstva:
—
nariaďuje zmrazenie prostriedkov a iných finančných aktív alebo hospodárskych zdrojov jednotlivcov, skupín, podnikov a subjektov uvedených v článku 1,
—
zabezpečí, že prostriedky, finančné aktíva alebo hospodárske zdroje nebudú priamo alebo nepriamo sprístupnené v prospech jednotlivcov, skupín, podnikov a subjektov uvedených v článku 1.“
10.
Ako vyplýva z odôvodnení č. 1 až 4 nariadenia č. 881/2002, toto nariadenie bolo prijaté s cieľom uplatniť rezolúciu č. 1390 (2002) na území Spoločenstva.
11.
Článok 1 nariadenia č. 881/2002 stanovuje:
„Na účely tohto nariadenia budú platiť nasledujúce definície:
1.
‚finančné prostriedky‘ znamenajú finančné aktíva a ekonomické výhody každého druhu, najmä vrátane hotovosti, šekov, peňažných pohľadávok, zmeniek, peňažných poukážok a ďalších platobných nástrojov; vklady vo finančných inštitúciách alebo ďalších subjektoch, zostatky na účtoch, dlhy a dlhopisy; verejne a súkromne obchodovateľné cenné papiere a dlhové nástroje, vrátane cenných papierov a akcií, certifikátov darovávajúcich cenné papiere, obligácií, bankoviek, záruk, dlžných úpisov, zmluvy na odvodené cenné papiere; úroky, dividendy alebo ďalšie príjmy z aktív, alebo hodnotu akumulovanú alebo vytváranú aktívami; kredit, právo vyrovnať pohľadávku, garancie, garančnú poistku na splnenie zmluvy, alebo ďalšie finančné záväzky; akreditív, konosamenty, kúpne zmluvy; dokumenty preukazujúce podiel na finančných prostriedkoch alebo finančných zdrojoch, a ľubovoľný ďalší nástroj exportného financovania;
2.
‚ekonomické zdroje‘ znamená aktíva každého druhu, hmotné či nehmotné, hnuteľné alebo nehnuteľné, ktoré nie sú finančnými prostriedkami, avšak môžu byť použité na získanie finančných prostriedkov, tovaru alebo služieb;
3.
‚zmrazenie finančných prostriedkov‘ znamená zabránenie akéhokoľvek pohybu, prevodu, modifikácie, použitia, alebo obchodovaniu s finančnými prostriedkami ľubovoľným spôsobom, ktorý by mal za následok akúkoľvek zmenu ich objemu, výšky, umiestnenia, vlastníctva, držby, charakteru, miesta určenia, alebo inú zmenu, ktorá by umožnila použitie finančných prostriedkov, vrátane manažmentu portfólia;
4.
‚zmrazenie ekonomických prostriedkov‘ znamená zabránenie ich využívaniu na získanie finančných prostriedkov, tovaru alebo služieb ľubovoľným spôsobom, vrátane najmä predaja, prenájmu, alebo zaťaženia hypotékou.“
12.
Podľa článku 2 nariadenia č. 881/2002:
„1.
Všetky finančné prostriedky patriace, vo vlastníctve alebo v držbe fyzickej alebo právnickej osoby, skupiny alebo subjektu označeného Výborom pre sankcie a uvedeného v prílohe I budú zmrazené.
2.
Žiadne finančné prostriedky nebudú priamo ani nepriamo sprístupnené fyzickej alebo právnickej osobe, skupine alebo subjektu, alebo v jeho prospech, označeného Výborom pre sankcie a uvedeného v prílohe I.
3.
Žiadne ekonomické zdroje nebudú priamo ani nepriamo sprístupnené fyzickej alebo právnickej osobe, skupine alebo subjektu, alebo v jeho prospech, označeného Výborom pre sankcie a uvedeného v prílohe I tak, aby bolo tejto osobe, skupine alebo subjektu umožnené získať finančné prostriedky, tovar alebo služby.“
13.
Článok 4 ods. 1 nariadenia č. 881/2002 stanovuje:
„Vedomá a zámerná účasť na činnostiach, ktorých cieľom alebo výsledkom je priame alebo nepriame obchádzanie článku 3 bude zakázaná.“
14.
Článok 7 ods. 1 nariadenia č. 881/2002 oprávňuje Komisiu Európskych spoločenstiev najmä „zmeniť a doplniť prílohu I na základe zistení buď Bezpečnostnej rady…, alebo Výboru pre sankcie“.
15.
V článku 9 nariadenia č. 881/2002 sa uvádza:
„Toto nariadenie sa uplatní napriek ľubovoľným právam udeleným alebo záväzkom uloženým ľubovoľnou medzinárodnou dohodou podpísanou, alebo ľubovoľnou zmluvou uzavretou, alebo ľubovoľnou licenciou, alebo povolením udeleným pred nadobudnutím účinnosti tohto nariadenia.“
16.
Príloha I nariadenia č. 881/2002 obsahuje „zoznam osôb, skupín a subjektov“ uvedených v článku 2 tohto nariadenia.
17.
S cieľom vykonať rezolúciu Bezpečnostnej rady č. 1452 (2002) z 27. februára 2003 Rada Európskej únie prijala spoločnú pozíciu 2003/140/SZBP o výnimkách z reštriktívnych opatrení zavedených spoločnou pozíciou 2002/402/SZBP (
5
). Článok 1 spoločnej pozície 2003/140 stanovuje, že „pri vykonávaní opatrení, ktoré sú ustanovené v článku 3 spoločnej pozície 2002/402/SZ[B]P, Európske spoločenstvo udeľuje výnimky povolené rezolúciou Bezpečnostnej rady Organizácie Spojených národov č. 1452 (2002).“
18.
Rada Európskej únie prijala 27. marca 2003 nariadenie (ES) č. 561/2003, ktorým sa mení a dopĺňa, pokiaľ ide o výnimky zo zmrazenia finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov, nariadenie č. 881/2002 (
6
).
19.
Článok 1 nariadenia č. 561/2003 vložil do nariadenia č. 881/2002 článok 2a, ktorého odsek 4 znie:
„Článok 2 ods. 2 sa nevzťahuje na prírastok zmrazených účtov z:
a)
úroku alebo iných výnosov splatných na tieto účty; alebo
b)
platieb splatných na základe zmlúv, dohôd alebo záväzkov, ktoré vznikli pred dátumom, od ktorého tieto účty začali podliehať ustanoveniam rezolúcií Bezpečnostnej rady, ktoré boli postupne zavádzané prostredníctvom nariadenia (ES) č. 337/2000, nariadenia (ES) č. 467/2001 alebo tohto nariadenia.
Úrok, ostatné výnosy a platby sa tiež zmrazia rovnakým spôsobom ako účet, na ktorý sú pripísané.“
20.
Komisia prijala 12. júla 2004 nariadenie (ES) č. 1277/2004, ktorým sa po 37.-krát mení a dopĺňa nariadenie č. 881/2002 (
7
). Podľa článku 1 a bodu 2 prílohy nariadenia č. 1277/2004 sa do prílohy I nariadenia č. 881/2002 pod nadpis „Fyzické osoby“ dopĺňa záznam „Aqeel Abdulaziz Al-Aqil. Dátum narodenia: 29. apríl 1949“.
21.
Nariadenie č. 1277/2004 nadobudlo účinnosť v deň jeho uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie, t. j. 13. júla 2004. (
8
)
C — Relevantná nemecká právna úprava
22.
Vo svetle rozhodnutia Kammergericht z 21. februára 2006 (ďalej len „uznesenie vnútroštátneho súdu“), pripomienok predložených nemeckou vládou a informácií predložených počas pojednávania je možné priblížiť relevantnú nemeckú právnu úpravu takto.
23.
V nemeckom práve vyžaduje predaj hnuteľnej alebo nehnuteľnej veci uzavretie dvoch odlišných zmlúv: na jednej strane samotnej kúpnej zmluvy, v ktorej sa predávajúci zaväzuje odovzdať vec a previesť vlastnícke právo k tejto veci na kupujúceho, pričom kupujúci sa zaväzuje zaplatiť peňažnú odplatu predávajúcemu, a na strane druhej zmluvy nazývanej „dohoda o vykonaní zmluvy“, v ktorej sa strany dohodnú na prevode vlastníckeho práva k predávanej veci a kúpnej ceny. Na to, aby vlastnícke právo mohlo byť považované za skutočne prevedené, je potrebné, aby strany splnili náležitosti stanovené v zákone.
24.
Na prevod vlastníckeho práva k nehnuteľnosti nemecké právo vyžaduje, aby strany:
a)
uzavreli kúpnu zmluvu vo forme notárskej zápisnice [§ 311b Bürgerliches Gesetzbuch (nemecký občiansky zákonník, ďalej len „BGB“)];
b)
osobne alebo pomocou splnomocnenej osoby uzatvorili pred notárom alebo inou oprávnenou osobou dohodu o vykonaní zmluvy (ďalej len „dohoda o prevode vlastníckeho práva“) (§ 873 ods. 1 a 2 a § 925 ods. 1 BGB);
c)
predložili Grundbuchamt-u (katastrálny úrad) návrh na zápis prevodu vlastníckeho práva k nehnuteľnosti do Grundbuch (kataster nehnuteľností) (§ 873 ods. 1 BGB).
25.
Inými slovami, v nemeckom práve uzavretie kúpnej zmluvy k nehnuteľnosti — zmluva, ktorá má iba charakter záväzku, — nepostačuje na to, aby kupujúci nadobudol vlastnícke právo k nehnuteľnosti, ktorá je predmetom predaja. Ide iba o prvú z troch „etáp“ progresívneho procesu — spísanie kúpnej zmluvy vo forme notárskej zápisnice, uzavretie dohody o prevode vlastníckeho práva v požadovanej forme a zápis prevodu vlastníckeho práva do katastra nehnuteľností. Všetky etapy sú nevyhnutné pre prevod vlastníckeho práva k nehnuteľnosti.
26.
Po vykonaní zápisu sa prevod vlastníckeho práva k nehnuteľnosti môže považovať za ukončený v tom zmysle, že aj keď pred týmto zápisom je možné vykonať predbežný zápis a vec odovzdať kupujúcemu a zaplatiť kúpnu cenu predávajúcemu, iba po jeho zápise nadobudne kupujúci právo nehnuteľnosť ďalej predať alebo zaťažiť hypotékou. Posledné slovo má teda Grundbuchamt, ktorý na základe článku 18 ods. 1 Grundbuchordnung (nariadenie o katastri nehnuteľností) musí overiť, či neexistuje žiadna prekážka, ktorá by zabraňovala zápisu, bez ohľadu na to, či ide o počiatočnú prekážku alebo prekážku, ktorá vznikla v priebehu tohto procesu, akou je napríklad zákaz disponovať s vecou stanovený v zákone.
III — Skutkové okolnosti, prejudiciálne otázky a vývoj konania
27.
Dňa 19. decembra 2000 pani Gerda Möllendorf a pani Christiane Möllendorf-Niehuus (ďalej len „predávajúce“), ako spoločníčky združenia podľa občianskeho práva, uzavreli kúpnu zmluvu vo forme notárskej zápisnice, ktorej predmetom bola nehnuteľnosť v Berlíne-Neuköllne, s pánmi Salem-Abdul Ghani El-Rafei, Kamal Rafehi a Ageel A. Al-Ageel (ďalej len „kupujúci“), ktorí vystupovali ako spoločníci združenia podľa občianskeho práva.
28.
V tejto notárskej zápisnici predávajúce súhlasili s prevodom vlastníckeho práva k nehnuteľnosti na nadobúdateľov a súhlasili s jeho zápisom do katastra nehnuteľností. Takisto súhlasili s tým, že kúpna cena vo výške 2375000 DEM, t. j. 1214318,22 EUR bude zložená do 15. februára 2001 na osobitný účet spravovaný osvedčujúcim notárom pánom Karlom Alichom (ďalej len „notár“) a neskôr bude vyplatená predávajúcim, len čo bude prevod vlastníckeho práva predbežne zapísaný do katastra nehnuteľností, v očakávaní jeho definitívneho zápisu.
29.
V súlade s kúpnou zmluvou nadobúdatelia zložili kúpnu cenu na osobitný účet spravovaný notárom.
30.
Dňa 8. marca 2001 bol vykonaný predbežný zápis prevodu vlastníckeho práva do katastra nehnuteľností.
31.
Podľa vyjadrení notára pred Súdnym dvorom na pojednávaní, ktoré sa uskutočnilo 8. marca 2007, kúpna cena bola vyplatená predávajúcim a predaná nehnuteľnosť bola odovzdaná kupujúcim.
32.
Územne príslušný Grundbuchamt zamietol rozhodnutím z 29. októbra 2003 žiadosť o definitívny zápis, ktorú notár podal 22. januára toho istého roku, z dôvodu, že mu nebola predložená doplňujúca dokumentácia k žiadosti v lehote, ktorú stanovil v liste z 28. marca 2003.
33.
Dňa 13. júla 2004 bol pán Ageel A. Al-Ageel (ďalej len „nadobúdateľ č. 3) zaradený ako fyzická osoba na zoznam v prílohe I nariadenia č. 881/2002.
34.
Dňa 9. decembra 2004 notár znovu požiadal o definitívny zápis prevodu vlastníckeho práva na kupujúcich do katastra nehnuteľností na základe už predloženej notárskej zápisnice. Katastrálny úrad však rozhodnutím z 21. apríla 2005 odmietol vyhovieť žiadosti o zápis na základe článku 2 ods. 3 a článku 4 ods. 1 nariadenia č. 881/2002 po tom, ako zistil, že meno jedného z kupujúcich sa nachádza na zozname uvedenom v prílohe I tohto nariadenia.
35.
Dňa 3. mája 2005 notár podal žalobu proti tomuto rozhodnutiu na Grundbuchamt, ktorý ju rozhodnutím z 11. mája 2005 z úradnej povinnosti postúpil na Landgericht Berlin (krajinský súd Berlín, ďalej len „Landgericht“), a ten ju zamietol uznesením z 27. septembra 2005.
36.
Notár podal 7. októbra 2005 odvolanie proti uzneseniu Landgericht-u na Kammergericht.
37.
Na podporu svojho odvolania notár v prvom rade uviedol, že napadnuté uznesenie porušilo vlastnícke právo predávajúcich, ktoré je stanovené v článku 14 nemeckej ústavy, keďže ich mená neboli uvedené v prílohe I nariadenia č. 881/2002.
38.
Po druhé uviedol, že predmetná právna transakcia, v rámci ktorej sa strany dohodli na značnej cene za nehnuteľnosť, ktorá už bola vyplatená predávajúcim, nespadá do pôsobnosti článku 2 ods. 3 nariadenia č. 881/2002. Na podporu tohto tvrdenia uviedol, že z výrazov „sprístupnené“ a „v jeho prospech“, ktoré sú uvedené v tomto ustanovení, vyplýva, že toto ustanovenie sa vzťahuje iba na transakcie, v ktorých neexistuje ekonomická rovnováha medzi plnením a protiplnením.
39.
Nakoniec notár uviedol, že v prípade zrušenia kúpnej zmluvy by mali mať kupujúci právo na vrátenie kúpnej ceny nehnuteľnosti od predávajúcich, t. j. suma rovnajúca sa kúpnej cene by mala byť daná kupujúcim k dispozícii. Tento výsledok by však bol v rozpore s odôvodnením č. 7 a článkom 2 ods. 1 nariadenia č. 881/2002.
40.
Na to, aby Kammergericht mohol rozhodnúť o odvolaní podanom notárom, považoval za potrebné podať návrh na začatie prejudiciálneho konania.
41.
V uznesení vnútroštátneho súdu Kammergericht vysvetľuje, že podľa nemeckého práva oprávnenie na uzavretie dohody o prevode vlastníckeho práva ako dôsledok práva disponovať s vecou, ako aj právo vykonať toto oprávnenie musia ešte existovať aj v okamihu zápisu do katastra nehnuteľností, a to dokonca aj v dobe, o akú ide v tomto prípade, keď nadobúdateľ a predávajúci už záväzne uzatvorili dohodu o prevode vlastníckeho práva pri spísaní notárskej zápisnice.
42.
Vnútroštátny súd uviedol, že ak dôjde k obmedzeniu dispozičného práva po uzatvorení tak kúpnej zmluvy, ako aj dohody o prevode vlastníckeho práva, ale pred zápisom tohto prevodu do katastra nehnuteľností, je v zásade nevyhnutné, aby Grundbuchamt tento fakt zohľadnil.
43.
Kammergericht taktiež uviedol, že podľa nemeckého práva existencia právnej prekážky zápisu prevodu vlastníckeho práva do katastra nehnuteľností zabraňuje vykonaniu kúpnej zmluvy zo strany predávajúcich, takže podľa § 275 a 323 BGB predávajúce musia kupujúcim vrátiť kúpnu cenu, okrem prípadu, ak by tomu zabraňoval zákaz stanovený v článku 2 ods. 2 nariadenia č. 881/2002.
44.
Na záver uviedol, že skutočná otázka, ktorú treba vyriešiť, sa týka dosahu článku 2 ods. 3 a článku 4 ods. 1 nariadenia č. 881/2002. Je potrebné objasniť, či z týchto ustanovení vyplýva zákaz disponovať majetkom vzťahujúci sa na predaj nehnuteľnosti osobe uvedenej na zozname v prílohe I tohto nariadenia, ktorý sa uplatňuje bez výnimky dokonca aj v prípade, keď bol dispozičný úkon vykonaný na základe kúpnej zmluvy uzatvorenej a už vykonanej druhou stranou pred uverejnením predmetného nariadenia, alebo či sa tieto ustanovenia uplatnia iba v prípadoch, keď protihodnota nie je rovnocenná s predmetom dispozičného úkonu, ako to tvrdia predávajúce.
45.
Čo sa týka vrátenia ceny, Kammergericht v doplňujúcom uznesení z 23. februára 2006 uviedol, že z článku 2 ods. 1 až 3 a z článku 4 ods. 1 nariadenia č. 881/2002 nevyplýva, že by mohlo byť predávajúcemu nariadené dať do úschovy sumu zodpovedajúcu kúpnej cene, ak predávajúci nevedel o sankciách týkajúcich sa kupujúceho v momente uzavretia kúpnej zmluvy alebo v dobe prijatia sumy za transakciu.
46.
V tomto uznesení Kammergericht uviedol, že aj naďalej pretrvávajú pochybnosti o tom, či v prípade viacerých kupujúcich alebo, ako tomu je v tejto veci, v prípade zoskupenia kupujúcich v združení podľa občianskeho práva má byť zmrazené vrátenie kúpnej ceny vcelku alebo či nemá byť zmrazená iba časť zodpovedajúca výške podielu kupujúcich, na ktorých sa vzťahujú obmedzujúce opatrenia.
47.
Preto Kammergericht prerušil pred ním prebiehajúce konanie a položil Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:
„1.
Zakazujú ustanovenia článku 2 ods. 3 a článku 4 ods. 1 nariadenia [č. 881/2002] dohodu o prevode vlastníckeho práva k nehnuteľnosti, ktorou sa vykonáva kúpna zmluva, na fyzickú osobu, ktorá je uvedená v prílohe I tohto nariadenia?
2.
V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, zakazuje nariadenie… č. 881/2002 zápis do katastra nehnuteľností, nevyhnutný na prevod vlastníckeho práva, aj vtedy, keď bola príslušná kúpna zmluva uzatvorená a zmluvné strany boli viazané dohodou o prevode vlastníckeho práva pred uverejnením obmedzení dispozičného práva v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev a kúpna cena, ktorá mala byť zaplatená podľa zmluvy fyzickou osobou uvedenou v prílohe I tohto nariadenia ako kupujúcim, bola pred týmto uverejnením:
a)
zložená na osobitný účet spravovaný notárom alebo
b)
predávajúcemu vyplatená?“
48.
V súlade s článkom 23 Štatútu Súdneho dvora predložili nemecká vláda, talianska vláda a Komisia písomné pripomienky.
49.
Na pojednávaní, ktoré sa konalo 8. marca 2007, predložili pani Möllendorf a pani Möllendorf-Niehuus, notár pán Alich, ako aj zástupcovia nemeckej vlády a Komisie ústne pripomienky.
IV — Právna analýza
A — Úvodné pripomienky
50.
Prvou prejudiciálnou otázkou vnútroštátny súd žiada Súdny dvor, aby určil, či ustanovenia článku 2 ods. 3 a článku 4 ods. 1 nariadenia č. 881/2002 zakazujú, v rámci vykonávania kúpnej zmluvy uzatvorenie dohody o prevode vlastníckeho práva na fyzickú osobu, ktorá je uvedená v prílohe I tohto nariadenia.
51.
V druhej prejudiciálnej otázke vnútroštátny súd žiada, aby Súdny dvor v prípade kladnej odpovede na prvú otázku upresnil, či ustanovenia vyššie uvedeného nariadenia bránia zápisu tohto prevodu vlastníckeho práva do katastra nehnuteľností, aj keď pred dátumom uplatniteľnosti týchto ustanovení voči kupujúcim bola uzatvorená nielen kúpna zmluva, ale aj dohoda o prevode vlastníckeho práva v požadovanej forme, a kúpna cena bola zložená na osobitný účet spravovaný notárom alebo zaplatená predávajúcim.
52.
Nezávisle od toho, že táto prejudiciálna otázka bola predložená vo forme dvoch otázok, jej cieľom je predovšetkým objasniť dosah zákazov stanovených v článku 2 ods. 3 a článku 4 ods. 1 nariadenia č. 881/2002 s cieľom posúdiť, či v prípade, keď kúpna zmluva k nehnuteľnosti bola uzavretá pred zaradením kupujúceho na zoznam uvedený v prílohe I tohto nariadenia, bránia uvedené zákazy vykonaniu aktov, akými sú dohoda o prevode vlastníckeho práva a zápis tohto prevodu do katastra nehnuteľností, ktoré sú potrebné na uskutočnenie tohto prevodu v rámci vykonávania zmluvy. Okrem toho sa od Súdneho dvora žiada, aby upresnil, či na to, aby sa na tieto akty nevzťahoval uvedený zákaz, je relevantná na jednej strane skutočnosť, že za prevod vlastníckeho práva bola dohodnutá adekvátna protihodnota (kúpna cena), a na druhej strane skutočnosť, že táto protihodnota bola zaplatená (zložená na osobitný účet spravovaný notárom v prospech tretej osoby alebo zaplatením sumy predávajúcim) pred zaradením nadobúdateľa na uvedený zoznam.
53.
Prvá prejudiciálna otázka, ktorá sa týka toho, či článok 2 ods. 3 a článok 4 ods. 1 nariadenia č. 881/2002 zakazujú dohodu o prevode vlastníckeho práva, vyvoláva na prvý pohľad otázku prípustnosti z hľadiska jej relevancie pre vynesenie rozsudku v tomto konkrétnom prípade. V prejednávanom prípade sa nespochybňuje skutočnosť, že dohoda o prevode vlastníckeho práva bola uzatvorená pred notárom v ten istý deň (19. decembra 2000) ako kúpna zmluva vo forme notárskej zápisnice, teda omnoho skôr, ako sa predmetné zákazy stali uplatniteľné (13. júla 2004) na nadobúdateľa č. 3. Keďže cieľom zákazu je zakázať určité správanie a nie odstrániť jeho účinky (inak by nešlo o zákaz, ale o ustanovenie inej povahy), a teda sa uplatní do budúcna, zdá sa, že vzhľadom na to, že k úkonu uvedenému v prvej otázke (dohoda o prevode vlastníckeho práva) došlo v prejednávanom prípade pred tým, ako sa zákaz stal uplatniteľný, je táto otázka hypotetická, a preto neprípustná.
54.
Určité pochybnosti však nastávajú v súvislosti s niektorými posúdeniami vnútroštátneho súdu v súvislosti s charakteristikami, ktoré má prevod vlastníckeho práva v nemeckom práve.
55.
V uznesení vnútroštátneho súdu sa uvádza, že podľa nemeckého práva „oprávnenie na uzavretie dohody o prevode vlastníckeho práva ako dôsledok práva disponovať s vecou, ako aj právo vykonať toto oprávnenie musia ešte existovať aj v okamihu zápisu do katastra nehnuteľností, a to dokonca aj v dobe, o akú ide v tomto prípade, keď sa dohoda stala záväznou“.
56.
Nie je jasné, či týmito upresneniami vnútroštátny súd tvrdí, že aj napriek tomu, že dohoda o prevode vlastníckeho práva bola spísaná pred notárom, a následne sa stala záväznou pre zmluvné strany, sa môže táto dohoda považovať za plnohodnotne a definitívne uzavretú iba v momente zápisu tohto prevodu do katastra nehnuteľností, takže skutočnosť, že dôjde k obmedzeniu dispozičného práva k predanej veci (ako prípadne vyplýva z článku 2 ods. 3 a článku 4 ods. 1 nariadenia č. 881/2002) pred zápisom, bráni zavŕšeniu dohody.
57.
Z iného uhľa pohľadu, ku ktorému ma nabádajú niektoré časti písomných pripomienok predložených nemeckou vládou, je možné predpokladať, že vnútroštátny súd položil prvú otázku preto, aby v prípade kladnej odpovede mohol pokladať obmedzenie stanovené v článku 2 ods. 3 a článku 4 ods. 1 nariadenia č. 881/2002 za zákaz disponovať ex lege v zmysle nemeckého práva. Za určitých podmienok by tento zákaz mohol zrušiť akt, ktorý bol vykonaný pred vznikom zákazu, z dôvodu jeho nezákonnosti (§ 134 BGB).
58.
V skutočnosti informácie o nemeckej právnej úprave, ktoré boli dodané Súdnemu dvoru, sú nedostatočné na to, aby bolo možné s istotou overiť relevantnosť prvej otázky na účely rozhodnutia, ktoré musí prijať Kammergericht. Napriek tomu však nie je vhodné považovať túto otázku za neprípustnú.
59.
V tomto ohľade treba v súlade s ustálenou judikatúrou pripomenúť, že v rámci spolupráce medzi Súdnym dvorom a vnútroštátnymi súdmi, ktorá je zakotvená v článku 234 ES, prináleží iba vnútroštátnemu súdu, ktorý prejednáva spor a ktorý nesie zodpovednosť za súdne rozhodnutie so zreteľom na osobitosti prípadu, posúdiť tak nevyhnutnosť podania návrhu na začatie prejudiciálneho konania, aby mohol vyniesť rozsudok, ako aj relevantnosť otázok, ktoré kladie Súdnemu dvoru. V dôsledku toho, ak sa položené prejudiciálne otázky týkajú výkladu práva Spoločenstva, je Súdny dvor v zásade povinný rozhodnúť. (
9
) Odmietnutie návrhu podaného vnútroštátnym súdom je možné len vtedy, ak je zjavné, že požadovaný výklad práva Spoločenstva nemá žiadnu súvislosť s existenciou alebo predmetom sporu vo veci samej, pokiaľ ide o hypotetický problém, alebo ak Súdny dvor nedisponuje skutkovými alebo právnymi okolnosťami potrebnými na užitočnú odpoveď na otázky, ktoré sa mu položili. (
10
)
60.
Vzhľadom na posúdenia v bodoch 54 až 57 vyššie usudzujem, že neexistujú predpoklady na to, aby boli splnené tieto podmienky, a preto podľa môjho názoru prináleží uznať prvú otázku za prípustnú.
61.
Okrem toho prvá otázka nemá osobitné charakteristiky, ktoré by si vyžadovali, aby bola analyzovaná nezávisle od druhej otázky. Z tohto dôvodu pristúpim k analýze oboch otázok spoločne.
B — Preskúmanie otázok položených vnútroštátnym súdom
62.
V prvom rade sa pripájam k tvrdeniu Komisie a upozorňujem na to, že článok 4 ods. 1 nariadenia č. 881/2002 uvedený vo formulácii prejudiciálnych otázok sa nezdá byť relevantný na rozhodnutie veci prejednávanej pred vnútroštátnym súdom. V skutočnosti mi nie je jasné, akým spôsobom — v každom prípade vnútroštátny súd to dostatočne neobjasnil — by zákaz uvedený v tomto ustanovení, t. j. „vedomá a zámerná účasť na činnostiach, ktorých cieľom alebo výsledkom je priame alebo nepriame obchádzanie článku [2]“, mohol byť uplatniteľný v tomto prípade. Vzhľadom na to, že predmetom tohto zákazu sú úkony spojené s „obchádzaním“ obmedzení stanovených v článku 2, zo spisu nevyplýva, ako by v tomto prípade mohli akty uvedené v prejudiciálnych otázkach, t. j. dohoda o prevode vlastníckeho práva a zápis tohto práva do katastra nehnuteľností (alebo s ním súvisiaci návrh podaný príslušnému úradu) predstavovať takúto činnosť.
63.
Prieskum sa teda musí zamerať na dosah článku 2 ods. 3 nariadenia č. 881/2002, v ktorom sa uvádza, že „žiadne ekonomické zdroje nebudú priamo ani nepriamo sprístupnené… osob[ám]… uveden[ým] v prílohe I tak, aby bolo [týmto osobám] umožnené získať finančné prostriedky, tovar alebo služby“.
64.
V prvom rade treba podotknúť, že nehnuteľnosť, ktorá je predmetom kúpnej zmluvy, predstavuje „ekonomický zdroj“ na účely uplatňovania tohto ustanovenia. V súlade s článkom 1 ods. 2 nariadenia č. 881/2002 na účely tohto nariadenia sú „ekonomickými zdrojmi“„aktíva každého druhu, hmotné či nehmotné, hnuteľné alebo nehnuteľné, ktoré nie sú finančnými prostriedkami, avšak môžu byť použité na získanie finančných prostriedkov, tovaru alebo služieb“. Zastavaný pozemok, akým je pozemok predaný v tomto prípade, je nehnuteľnosťou, ktorá sa nepochybne môže využiť na získanie finančných prostriedkov, tovaru alebo služieb, a to napríklad postúpením jeho užívania alebo prevodom vlastníckeho práva k tomuto pozemku za odplatu.
65.
Jadro článku 2 ods. 3 nariadenia č. 881/2002 tvoria pojmy „sprístupnené“ a „v jeho prospech“. Podľa mňa ide o dostatočne široké pojmy na to, aby zahŕňali všetky akty, ktoré by danej osobe, aspoň potenciálne, mohli umožniť hospodárske využívanie zdrojov (t. j. získanie prostriedkov, tovaru alebo služieb), vrátane aktov, ktoré napriek tomu, že boli vykonané s deklarovaným cieľom umožniť danej osobe osobné využívanie uvedeného zdroja (napríklad zmluva o nájme nehnuteľnosti na účely bydliska), a bez ohľadu na ich formu a podmienky môžu tejto osobe de facto umožniť — s ohľadom na nemožnosť zabezpečiť kontrolu a posteriori — hospodárske využívanie tejto veci.
66.
Je pravda, že v niektorých jazykových verziách nariadenia č. 881/2002 (napríklad vo francúzskej a anglickej verzii) by znenie poslednej časti článku 2 ods. 3 mohlo naznačovať možnosť vylúčenia niektorých aktov predstavujúcich „sprístupne[nie]“ alebo „[využitie] v jeho prospech“, ktoré by neumožnili získanie prostriedkov, tovaru alebo služieb, z dosahu zákazu. Takéto rozlíšenie sa mi však nezdá odôvodnené.
67.
Na druhej strane je len ťažko možné predstaviť si akty týkajúce sa „sprístupne[nia]“ alebo „[využitia ekonomického zdroja] v jeho prospech“, ktoré by nejakým spôsobom neumožnili danej osobe, ak nie právne, tak aspoň fakticky, získať prostriedky, tovar alebo služby.
68.
Okrem toho je takéto rozlíšenie v rozpore so znením rezolúcie Bezpečnostnej rady č. 1390 (2002), ktorá je do právneho poriadku Spoločenstva zavedená nariadením č. 881/2002. Treba pripomenúť, že na výklad ustanovenia práva Spoločenstva je potrebné zohľadniť nielen jeho pojmy, ale tiež jeho kontext a ciele, ktoré sledujú právne predpisy, ktorých súčasť tvorí. (
11
) Na stanovenie dosahu normy Spoločenstva prijatej na základe rezolúcie Bezpečnostnej rady je potrebné zohľadniť znenie a predmet úpravy tejto rezolúcie. (
12
)
69.
Znenie odseku 2 písm. a) rezolúcie č. 1390 (2002) je jednoznačné. Podľa tohto ustanovenia finančné prostriedky, finančné aktíva alebo ekonomické zdroje nemôžu byť „priamo ani nepriamo sprístupnené“ osobám zaradeným na zozname uvedenom v bode 3. Cieľom tohto zákazu je zabrániť tomu, aby dané osoby nemohli využívať tieto prostriedky, aktíva alebo zdroje, a preto im žiadnym spôsobom nemôžu byť sprístupnené, pričom neexistuje priestor na možné rozlišovanie.
70.
Z tohto dôvodu je potrebné vyzdvihnúť, že článok 2 ods. 3 nariadenia č. 881/2002, ktorý v súlade so znením rezolúcie č. 1390 (2002) obsahuje všeobecný zákaz sprístupnenia ekonomických zdrojov osobám uvedeným v prílohe I tohto nariadenia, stanovuje relatívny zákaz disponovať, ktorý nepochybne pokrýva všetky akty, ktoré sú podľa vnútroštátneho práva členského štátu potrebné na prevod vlastníckeho práva k nehnuteľnosti alebo dokonca iba k držbe tejto nehnuteľnosti.
71.
Skutočnosť, že predmetná vec bola sprístupnená (v tomto prípade predaná) za protihodnotu, ktorá môže byť považovaná za primeranú, nemá podľa môjho názoru žiadny význam. V článku 2 ods. 3 nariadenia č. 881/2002 nie je žiadnym spôsobom zohľadnená existencia ekonomickej rovnováhy medzi plnením a protiplnením. Predmetom zákazu je samotné sprístupnenie veci, a to nezávisle od ekonomických hodnôt, o ktoré ide.
72.
Uvedené je celkom pochopiteľné. Ak by uplatnenie zákazu záviselo od určenia ekonomickej rovnováhy medzi dohodnutým plnením a protiplnením (v prospech osoby zaradenej na zozname uvedenom v prílohe I nariadenia), uplatňovanie tohto zákazu by nebolo automatické, ako to naopak vyžaduje nariadenie č. 881/2002 na účinné splnenie svojich cieľov. V opačnom prípade by uplatnenie zákazu podliehalo posúdeniu „spravodlivej ceny“ danej veci, pričom by sa takéto uplatňovanie dalo ľahko obísť pomocou protiprávneho konania pri vytváraní zmlúv. Na druhej strane skutočnosť, že transakcia (napríklad predaj) sa vyznačuje ekonomickou rovnováhou medzi plnením a protiplnením, nebráni osobe zaradenej na uvedenom zozname, ktorá týmto spôsobom získa dispozičné právo, aby prostredníctvom neskoršieho dispozičného aktu získala vyššiu sumu ako cenu zaplatenú pri nadobudnutí tohto majetku.
73.
V súlade s postojom nemeckej a talianskej vlády, ako aj Komisie sa okrem toho domnievam, že skutočnosť, že kúpna zmluva k nehnuteľnosti bola uzavretá pred dátumom, ku ktorému sa zákaz stanovený v článku 2 ods. 3 nariadenia č. 881/2002 stal uplatniteľný voči kupujúcemu, nevylučuje uplatniteľnosť tohto zákazu na akty potrebné na prevod vlastníckeho práva, ktoré sa k tomuto dátumu ešte len mali vykonať, pričom tento zákaz sa v každom prípade uplatňuje na zápis prevodu vlastníckeho práva do katastra nehnuteľností.
74.
Ako správne uviedla Komisia v tomto zmysle, článok 9 nariadenia č. 881/2002 stanovuje, že „… nariadenie sa uplatní napriek ľubovoľným právam udeleným alebo záväzkom uloženým ľubovoľnou… zmluvou uzavretou… pred nadobudnutím účinnosti tohto nariadenia“.
75.
Podľa môjho názoru má predmetné ustanovenie za následok, že zákaz stanovený v článku 2 ods. 3 nariadenia č. 881/2002 sa môže taktiež uplatniť v tom smere, že bráni, aby sa plnili záväzky a uspokojili s nimi súvisiace práva vyplývajúce zo zmluvy, ktorá bola uzatvorená pred nadobudnutím účinnosti nariadenia alebo v každom prípade pred zaradením nadobúdateľa na zoznam uvedený v prílohe I, ak by k nemu došlo neskôr.
76.
Tento výklad je založený na preskúmaní všetkých jazykových verzií nariadenia č. 881/2002, z ktorého vyplýva izolovaný charakter verzií (grécka a holandská), v ktorých znenie článku 9 navádza k presne opačnému výkladu, podľa ktorého sa zákazy stanovené v nariadení uplatňujú (namiesto bez ohľadu na) bez dotknutia práv a záväzkov vyplývajúcich z dohôd, zmlúv, licencií alebo oprávnení predchádzajúcich nadobudnutiu účinnosti tohto nariadenia.
77.
Stojí za zmienku, že ak zákonodarca Spoločenstva mal v nariadeniach, ktorými zaviedol zákazy podobného charakteru, zámer vylúčiť z nich vykonávanie zmlúv uzavretých pred určitým dátumom, tak to stanovil výslovne. Napríklad v nariadení č. 3155/90 (
13
) — ktorého článok 1 ods. 1 rozšíril na základe rezolúcie Bezpečnostnej rady č. 661 (1990) embargo proti Iraku a Kuvajtu, uvalené nariadením č. 2340/90 na poskytovanie služieb nefinančného charakteru, ktorých cieľom alebo následkom by bola podpora hospodárstva týchto krajín, — bolo v článku 1 ods. 2 upresnené, že „zákaz [uvedený v odseku 1] sa nevzťahuje… na služby nefinančného charakteru vyplývajúce zo zmlúv alebo dohôd, ktoré boli uzatvorené pred nadobudnutím účinnosti zákazu stanoveného v nariadení… č. 2340/90 a ktorých vykonávanie sa začalo pred týmto dátumom“ [neoficiálny preklad]. Pri tejto príležitosti zákonodarca Spoločenstva teda výslovne povolil plnenie zmlúv uzavretých pred určitým dátumom, pričom ako podmienku stanovil, že k tomuto dátumu plnenie zmlúv už muselo začať.
78.
Naopak, riešenie zvolené v článku 9 nariadenia č. 881/2002 jasne smeruje k tomu, že zákazy uvedené v tomto nariadení zabraňujú vykonávaniu zmlúv uzavretých pred nadobudnutím účinnosti tohto nariadenia alebo pred dátumom, keď bolo meno jednej zo zmluvných strán zaradené na zoznam uvedený v prílohe I, ak sa tak stalo neskôr (ako v tomto prípade). To je navyše v súlade s cieľom nariadenia č. 881/2002, t. j. bezodkladne znemožniť osobám spojeným s Usámom bin Ládinom, sieťou Al-Káida a Talibanom disponovať s akýmikoľvek finančnými a ekonomickými zdrojmi s cieľom zabrániť financovaniu teroristických aktivít. Tento cieľ by nebolo možné účinne dosiahnuť, ak sa týmto osobám umožní úspešne uskutočniť transakcie, na ktorých sa dohodli pred ich zaradením na zoznam uvedený v prílohe I.
79.
Toto riešenie má jedinú výnimku výslovne stanovenú v článku 2a ods. 4 písm. b) nariadenia č. 881/2002, ktorým sa vylučuje uplatnenie zákazu sprístupnenia prostriedkov uvedeného v článku 2 ods. 2 tohto nariadenia na „prírastok zmrazených účtov“ z „platieb splatných na základe zmlúv, dohôd alebo záväzkov, ktoré vznikli pred dátumom, od ktorého tieto účty začali podliehať“ zmrazeniu, pričom tieto platby musia byť taktiež zmrazené.
80.
Článok 2a ods. 4 však neobsahuje žiadne ustanovenie, ktoré by umožňovalo sprístupnenie ekonomického zdroja, akým je nehnuteľnosť, bez jeho následného zmrazenia, ak toto sprístupnenie predstavuje vykonávanie zmluvy uzavretej pred zákazom stanoveným v článku 2 ods. 3 tohto nariadenia. Na druhej strane článok 2a — vložený nariadením č. 561/2003 do nariadenia č. 881/2002 s cieľom vykonať rezolúciu Bezpečnostnej rady č. 1452 (2002) — doslovne prebral obsah odseku 2 tejto rezolúcie, ktorý, ako uviedla Komisia, nestanovuje výnimku tohto druhu (
14
).
81.
Pokiaľ ide o možný vplyv skutočnosti, že kúpna cena bola zaplatená pred zákazom stanoveným v článku 2 ods. 3 nariadenia č. 881/2002, treba zdôrazniť, že táto skutočnosť nemôže viesť k tomu, že tento zákaz bude považovaný za neuplatniteľný na neskoršie vykonávacie úkony. Ako už bolo uvedené, článok 9 tohto nariadenia neobsahuje žiadnu výnimku vzťahujúcu sa na vykonávanie zmlúv uzavretých pred zákazom na rozdiel od ustanovenia článku 1 ods. 2 nariadenia č. 3155/90 (pozri bod 77 vyššie), a to ani v prípadoch, keď sa vykonávanie uvedených zmlúv začalo pred zákazom.
82.
Preto sa nazdávam, že doslovný, systematický a teleologický výklad článku 2 ods. 3 nariadenia č. 881/2002 vedie k odpovedi na obidve prejudiciálne otázky v tom zmysle, že toto ustanovenie zakazuje:
—
tak uzavretie dohody o prevode vlastníckeho práva k nehnuteľnosti osobe zaradenej na zozname v prílohe I tohto nariadenia pri vykonávaní kúpnej zmluvy uzavretej pred zaradením tejto osoby na uvedený zoznam,
—
ako aj zápis tohto prevodu do katastra nehnuteľností v rámci vykonávania kúpnej zmluvy a dohody o prevode vlastníckeho práva uzatvorenej pred týmto zaradením na zoznam,
a to nezávisle od existencie ekonomickej rovnováhy medzi hodnotou predanej nehnuteľnosti a dohodnutou kúpnou cenou, ba dokonca aj vtedy, keď táto suma už bola zložená na osobitný účet spravovaný osvedčujúcim notárom alebo bola zaplatená predávajúcemu pred dátumom uvedeného zaradenia na zoznam.
83.
Vnútroštátny súd však upozorňuje na to, že pri tomto prístupe môžu nastať právne ťažkosti spojené s povinnosťou vrátiť nadobúdateľovi kúpnu cenu, ktorá podľa nemeckého práva vzniká predávajúcim. Tento súd sa pýta, či tieto ťažkosti majú viesť k záveru, že zákaz stanovený v článku 2 ods. 3 nariadenia č. 881/2002 sa nevzťahuje na zápis prevodu vlastníckeho práva do katastra nehnuteľností, ktorý by predstavoval vykonanie kúpnej zmluvy, z ktorej nadobúdateľ už plnil pred týmto zákazom.
84.
Pred tým, ako pristúpim k preskúmaniu uvedených ťažkostí, treba podotknúť, že napriek tomu, že v tomto prípade nariadenie zakazuje zápis prevodu vlastníckeho práva v prospech nadobúdateľa č. 3, uvedené samo osebe nemá za následok neplatnosť alebo zrušenie kúpnej zmluvy a dohody o prevode vlastníckeho práva, ktoré boli zmluvnými stranami uzavreté pred zaradením nadobúdateľa na uvedený zoznam, ani povinnosť predávajúcich vrátiť kúpnu cenu. Zákaz sprístupnenia ekonomických zdrojov v prospech nadobúdateľa č. 3 je urgentným a dočasným opatrením, ktoré platí, pokiaľ bude meno tohto nadobúdateľa zaradené na uvedenom zozname, ktorý, ako už bolo spomenuté, podlieha priebežnej a pravidelnej aktualizácii. Toto nariadenie teda umožňuje, aby vnútroštátne právo v prípadoch, ako je tento, stanovilo iné účinky ako neplatnosť alebo zrušenie záväzných aktov. Takýmito účinkami sú pozastavenie konania pri zápise a uznanie týchto aktov ako platných titulov pre nadobúdateľov na výkon tých oprávnení, ktoré si nevyžadujú zápis do katastra nehnuteľností a ktoré už boli nadobudnuté v rámci čiastočného vykonania týchto zmlúv pred zavedením zákazu stanoveného v nariadení.
85.
Bolo by potrebné dospieť k odlišným posúdeniam za predpokladu, ktorého preskúmanie neprináleží Súdnemu dvoru, že by nemecké právo z dôvodu zavedenia predmetného zákazu, ktorý je dočasnou prekážkou zápisu, spájalo účinok neplatnosti alebo zrušenia kúpnej zmluvy a dohody o prevode vlastníckeho práva s následnou povinnosťou vrátenia už zaplatenej ceny. Ťažkosti, ku ktorým by došlo za takéhoto predpokladu, by však nemohli ovplyvniť výklad dosahu ustanovení nariadenia.
86.
Po tomto objasnení pristúpim k preskúmaniu ťažkostí, ktoré uvádza vnútroštátny súd, avšak vopred by som chcel podotknúť, že spor prejednávaný pred týmto súdom sa týka legality zamietnutia zápisu vlastníckeho práva do katastra nehnuteľností zo strany verejného orgánu, a nie problematiky vrátenia kúpnej ceny.
87.
V prvom rade vnútroštátny súd uvádza, že splnenie povinnosti predávajúcich vrátiť kúpnu cenu (ide o povinnosť, ktorú si dovoľujem považovať za hypotetickú z dôvodov uvedených v predchádzajúcich bodoch) by mohlo byť v rozpore so zákazom sprístupnenia prostriedkov stanoveným v článku 2 ods. 2 nariadenia č. 881/2002.
88.
Nazdávam sa, že v tomto smere nenastali žiadne ťažkosti. Článok 2a ods. 4 písm. b) tohto nariadenia umožňuje, ako už bolo uvedené, pripísanie platieb splatných na základe zmlúv, dohôd alebo záväzkov, ktoré vznikli pred dátumom, od ktorého tieto účty začali podliehať zmrazeniu. V každom prípade skutočnosť, že na základe článku 2 ods. 2 nie je možné sprístupniť kúpnu cenu nadobúdateľovi, ktorý je uvedený na zozname v prílohe I, nemôže viesť k odlišnej odpovedi na tieto dve prejudiciálne otázky, ktoré položil Kammergericht, ale prípadne musí viesť k hľadaniu praktického riešenia v nemeckom práve, ktoré by predávajúcim umožnilo splniť si povinnosť vrátenia sumy bez porušenia predmetného ustanovenia.
89.
Po druhé vnútroštátny súd má pochybnosti o spôsobe, akým sa zákaz sprístupnenia prostriedkov uvedený v článku 2 ods. 2 uplatní na vrátenie kúpnej ceny v prípade viacerých kupujúcich alebo, ako tomu je v tejto veci, v prípade zoskupenia kupujúcich v združení podľa občianskeho práva, pričom iba jedna z týchto osôb je uvedená na predmetnom zozname.
90.
Tak ako nemecká vláda, aj ja sa nazdávam, že riešenie problémov tohto druhu treba hľadať vo vnútroštátnom práve bez toho, aby došlo k porušeniu nariadenia, a bez toho, aby tento problém mal nejaký vplyv na výklad ustanovení tohto nariadenia, a tým aj na odpoveď na prejudiciálne otázky položené Súdnemu dvoru.
91.
Na druhej strane je vhodné poznamenať, že na účely stanovenia spôsobu, akým si predávajúce splnia povinnosť vrátenia kúpnej ceny, ktorá im vyplýva z vnútroštátneho práva, môžu byť užitočné ustanovenia článku 5 ods. 1 písm. a) a článku 8 nariadenia č. 881/2002.
92.
Prvé z uvedených ustanovení zaväzuje okrem iných „fyzické osoby“, „bez dotknutia uplatniteľných pravidiel týkajúcich sa podávania správ, utajenia a povinnosti mlčanlivosti“, „ihneď poskytovať akékoľvek informácie, ktoré uľahčia dodržiavanie… nariadenia, ako sú napr. účty a sumy zmrazené v súlade s článkom 2, príslušným orgánom členských štátov uvedeným v prílohe II, v mieste bydliska alebo tam, kde sa [tieto osoby] nachádzajú a priamo, alebo prostredníctvom týchto príslušných orgánov, Komisii“. V tomto prípade z tohto ustanovenia vyplýva povinnosť predávajúcich, pokiaľ sú na základe vnútroštátneho práva povinné vrátiť kúpnu cenu nadobúdateľom, oznámiť Deutsche Bundesbank-e (uvedenej ako príslušný orgán pre Nemecko v prílohe II) existenciu ich povinnosti vrátiť kúpnu cenu nadobúdateľovi č. 3.
93.
Druhé ustanovenie stanovuje Komisii a členským štátom povinnosť vzájomne si poskytovať „príslušné informácie, ktoré budú mať k dispozícii v súvislosti s… nariadením, najmä informácie prijaté v súlade s článkom 5 a vo vzťahu k článku 5 a vo vzťahu k porušeniam a problémami s vykonávaním a rozsudkami vynesenými vnútroštátnymi súdmi“. (
15
)
94.
V prípade, že by nastali ťažkosti pri tom, ako vnútroštátne orgány stanovia spôsob, akým sa má v tomto prípade vrátiť kúpna cena nadobúdateľom, môžu sa tieto orgány obrátiť na Komisiu a spoločne nájsť adekvátne riešenie v rámci lojálnej spolupráce medzi členskými štátmi a Komisiou stanovenej v článku 10 ES.
95.
Na záver treba preskúmať otázku položenú predávajúcimi a notárom na pojednávaní týkajúcu sa zlučiteľnosti uplatnenia zákazu stanoveného v článku 2 ods. 3 nariadenia č. 881/2002 v tomto prípade so základným právom predávajúcich disponovať s majetkom v ich vlastníctve.
96.
Predávajúce uviedli, že už minuli sumu, ktorú získali kúpnou cenou, na zaplatenie dlhov a financovanie rekonštrukčných prác na iných nehnuteľnostiach. Povinnosť vrátiť nadobúdateľom kúpnu cenu, ktorá vyplýva z nemožnosti definitívne ukončiť proces prevodu vlastníckeho práva prostredníctvom zápisu do katastra nehnuteľností, im spôsobí vážne ťažkosti. Zamietnutie žiadosti o zápis by nebolo užitočné v boji proti terorizmu, pretože v nehnuteľnosti sa už niekoľko rokov nachádza mešita a nie je zdrojom príjmov pre kupujúcich. Obmedzenie práva disponovať vlastným majetkom, ktoré v tomto prípade vyplýva z uplatnenia zákazov stanovených v nariadení č. 881/2002, je preto neprimerané k cieľom tohto nariadenia.
97.
Notár uviedol, že nehnuteľnosť bola nadobúdateľom odovzdaná v máji 2001 a že od tejto doby ju nadobúdatelia mohli užívať a hospodársky využívať, napríklad ju prenajímať. Nadobúdatelia však z dôvodu nezapísania prevodu vlastníckeho práva do katastra nehnuteľností nie sú oprávnení túto nehnuteľnosť predať alebo zaťažiť hypotékou. Vykonanie kúpnej zmluvy prostredníctvom zápisu prevodu vlastníckeho práva by nezmenilo situáciu z hľadiska možného hospodárskeho využívania nehnuteľnosti zo strany nadobúdateľov. Zápis by totiž bol potrebným krokom k zmrazeniu nehnuteľnosti, ktoré by zabránilo jej predaju alebo zaťaženiu hypotékou, pričom by predstavoval menšie riziko pre verejnú bezpečnosť a poriadok, ako je súčasná situácia, v ktorej nie je možné zmraziť využívanie nehnuteľnosti zo strany nadobúdateľov, pretože nie sú jej vlastníkmi. Podľa notára teda zákaz uskutočniť zápis v tejto veci v podstate znamená zmrazenie majetku predávajúcich, ktoré nezodpovedá zásade proporcionality, keďže cieľu nariadenia č. 881/2002 by účinnejšie zodpovedalo práve umožnenie uvedeného zápisu.
98.
V tomto ohľade pripomínam, že podľa ustálenej judikatúry základné právo na ochranu vlastníckeho práva k majetku, ktoré zaručuje právny poriadok Spoločenstva v súlade so spoločnými ústavnými zásadami členských štátov a je stanovené aj v dodatkovom protokole k Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, nie je absolútnym právom, pričom jeho výkon môže byť predmetom obmedzení odôvodnených cieľmi všeobecného záujmu, ktoré sleduje Spoločenstvo, pod podmienkou, že vzhľadom na sledované ciele nepredstavujú neprípustný a neprimeraný zásah do práv majiteľa, ktorým by bola ohrozená samotná podstata vlastníckeho práva. (
16
)
99.
Ako Súdny dvor uviedol v rozsudku Bosphorus (
17
), každé obmedzujúce opatrenie hospodárskeho charakteru má nevyhnutne účinky, ktoré ovplyvňujú vlastnícke práva, a poškodzujú tak účastníkov, ktorí nenesú zodpovednosť za okolnosti, ktoré viedli k prijatiu sankcií.
100.
Okrem toho poukazujem na to, že význam cieľov sledovaných nariadením č. 881/2002 môže odôvodniť negatívne následky, a to aj rozsiahle, pre určité subjekty. (
18
) Boj proti medzinárodnému terorizmu, najmä prostredníctvom vylúčenia osôb, ktoré sú spojené s členmi Talibanu a organizáciou Al-Káida a o ktorých sa predpokladá, že sa zúčastňujú na financovaní, plánovaní, napomáhaní alebo páchaní teroristických činov (pozri odôvodnenie č. 3 uvedeného nariadenia), je zjavne základným cieľom všeobecného záujmu, ktorý sleduje nielen Európske spoločenstvo, ale v celosvetovom meradle medzinárodné spoločenstvo zastúpené v Organizácii Spojených národov.
101.
Vzhľadom na tento cieľ sa rovnako ako nemecká vláda a Komisia nazdávam, že fakt, že uplatnenie zákazu stanoveného v článku 2 ods. 3 nariadenia č. 881/2002 v tomto prípade bráni zápisu prevodu vlastníckeho práva k nehnuteľnosti, nemôže byť vzhľadom na skutočnosti predložené vnútroštátnym súdom považované za neprijateľné a neprimerané obmedzenie vlastníckeho práva predávajúcich.
102.
Ťažkosti, na ktoré sa sťažujú predávajúce, týkajúce sa uvedenej povinnosti vrátenia kúpnej ceny nie sú, ako už bolo uvedené, priamym dôsledkom nariadenia a predmetného zákazu, ale prípadným dôsledkom uplatnenia ustanovení vnútroštátneho práva. V tejto súvislosti je užitočné pripomenúť, že požiadavky súvisiace s ochranou základných práv v právnom poriadku Spoločenstva zaväzujú takisto členské štáty, keď uplatňujú právne predpisy Spoločenstva, takže členské štáty sú povinné uplatňovať tieto predpisy tak, aby neporušili tieto požiadavky. (
19
) Príslušným vnútroštátnym orgánom teda prináleží, aby pri určení následkov, ktoré podľa vnútroštátneho občianskeho práva vyplývajú zo skutočnosti, že na základe nariadenia č. 881/2002 je dočasne nemožné vykonať zápis, vykladali a uplatňovali ustanovenia vnútroštátneho práva v súlade s požiadavkami ochrany základných práv. (
20
)
103.
Určité vážnejšie pochybnosti v súvislosti s proporcionalitou obmedzení, ktoré v tomto prípade vyplývajú z uplatnenia zákazu stanoveného v článku 2 ods. 3 nariadenia č. 881/2002, ktorý bráni zápisu, sa týkajú skutočnosti, ktorú vnútroštátny súd neuviedol vo svojich uzneseniach, ale ktorú uviedli predávajúce a notár na pojednávaní. Ide o odovzdanie nehnuteľnosti nadobúdateľom v máji 2001, teda oveľa skôr, ako sa opatrenia stanovené v nariadení č. 881/2002 stali uplatniteľnými na nadobúdateľa č. 3.
104.
V tomto zmysle podotýkam, že ak by sa táto skutočnosť potvrdila (jej preskúmanie prináleží vnútroštátnemu súdu), znamenalo by to, že nehnuteľnosť bola nadobúdateľom sprístupnená v zmysle článku 2 ods. 3 nariadenia č. 881/2002 pred uvedeným momentom. Notár pred Súdnym dvorom uviedol, že zápis prevodu vlastníckeho práva by súčasnú situáciu nadobúdateľov rozšíril iba o možnosť nehnuteľnosť previesť alebo ju zaťažiť hypotékou. Išlo by o oprávnenia, ktorých vykonávanie je zablokované zmrazením ekonomických zdrojov stanoveným v článku 2 ods. 1 nariadenia č. 881/2002, pretože Grundbuchamt nemôže povoliť zápis (s konštitutívnym účinkom) transakcie tohto typu týkajúcej sa zmrazenej veci.
105.
Napriek tomu, že nie je možné súhlasiť s pripomienkou notára, podľa ktorého by predmetný zápis vlastníckeho práva do katastra nehnuteľností umožnil zabrániť financovaniu teroristických aktivít účinnejšie ako v prípade zamietnutia zápisu — je totiž zjavné, že zmrazenie ekonomických zdrojov stanovené v článku 2 ods. 1 nariadenia č. 881/2002 by sa už teraz týkalo predmetnej nehnuteľnosti, ak by sa táto nehnuteľnosť nachádzala v držbe, medzi inými, nadobúdateľa č. 3, nezávisle na tom, že predávajúce by zostali jej vlastníkmi –, vynára sa otázka, či uplatnenie zákazu uvedeného v článku 2 ods. 3 uvedeného nariadenia v tomto prípade v tom zmysle, že bráni zápisu, v konečnom dôsledku nepredstavuje obmedzenie vlastníckeho práva predávajúcich, ktoré nie je nevyhnutné na dosiahnutie cieľa všeobecného záujmu. Dôvodom je to, že zápis by vzhľadom na ustanovenie článku 2 ods. 1 nariadenia neposkytol nadobúdateľom možnosť využívať nadobudnutú nehnuteľnosť vo väčšej miere ako pred zaradením jedného z nich na zoznam uvedený v prílohe I.
106.
Napriek tomu, že táto otázka je delikátna, nenazdávam sa, že by boli splnené všetky podmienky, aby bola prejednávaná Súdnym dvorom v rámci tohto prejudiciálneho konania. Nielenže táto otázka prekračuje predmet návrhu na začatie prejudiciálneho konania podaného Kammergerichtom, ale na základe dokumentov predložených v tomto konaní nie je isté ani to, či predmetná nehnuteľnosť bola, ako to bolo tvrdené na pojednávaní, skutočne odovzdaná kupujúcim pred zaradením nadobúdateľa č. 3 na zoznam v prílohe I, ani to, či existuje dostatočný opis relevantných ustanovení nemeckého práva, ktorý by umožnil posúdiť, či by požadovaný zápis skutočne rozšíril možnosti hospodárskeho využitia tejto nehnuteľnosti zo strany kupujúcich oproti súčasnej situácii s prihliadnutím na zmrazenie ekonomických zdrojov stanovené v článku 2 ods. 1 nariadenia.
107.
Vnútroštátnemu súdu teda prináleží pred tým, ako rozhodne o odvolaní podanom notárom na základe odpovede, ktorú Súdny dvor poskytne na tieto dve prejudiciálne otázky, preskúmať tieto skutkové a právne okolnosti a v ich svetle posúdiť, či uplatnenie zákazu stanoveného v článku 2 ods. 3 nariadenia, ktorý bráni zápisu, predstavuje také obmedzenie vlastníckeho práva predávajúcich, ktoré je v súlade so zásadou proporcionality.
V — Návrh
108.
Vo svetle vyššie uvedených posúdení navrhujem Súdnemu dvoru, aby na prejudiciálne otázky, ktoré mu položil Kammergericht Berlin v uzneseniach z 21. a 23. februára 2006, odpovedal takto:
Článok 2 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 881/2002 z 27. mája 2002, ktoré ukladá niektoré špecifické obmedzujúce opatrenia namierené proti niektorým osobám spojeným s Usámom bin Ládinom, sieťou Al-Qaida a Talibanom a ruší nariadenie Rady (ES) č. 467/2001, ktoré zakazuje vývoz určitého tovaru a služieb do Afganistanu, posilňuje zákaz letov a rozširuje zmrazenie finančných prostriedkov a ďalších finančných zdrojov vo vzťahu k Talibanu v Afganistane, zakazuje
—
tak uzavretie dohody o prevode vlastníckeho práva k nehnuteľnosti osobe zaradenej na zozname v prílohe I tohto nariadenia pri vykonávaní kúpnej zmluvy uzavretej pred zaradením tejto osoby na uvedený zoznam,
—
ako aj zápis tohto prevodu do katastra nehnuteľností v rámci vykonávania kúpnej zmluvy a dohody o prevode vlastníckeho práva uzatvorenej pred týmto zaradením na zoznam,
a to nezávisle od existencie ekonomickej rovnováhy medzi hodnotou predanej nehnuteľnosti a dohodnutou kúpnou cenou, ba dokonca aj vtedy, keď táto suma už bola zložená na osobitný účet spravovaný osvedčujúcim notárom alebo bola zaplatená predávajúcemu pred dátumom uvedeného zaradenia na zoznam.
(
1
)	Jazyk prednesu: taliančina.
(
2
)	Ú. v. ES L 139, s. 9; Mim. vyd. 18/001, s. 294.
(
3
)	Preklad všetkých ustanovení rezolúcií Bezpečnostnej rady, ktoré sú citované v týchto návrhoch, bol vykonaný na základe textu v angličtine a nemá oficiálny charakter.
(
4
)	Ú. v. ES L 139, s. 4; Mim. vyd. 18/001, s. 292.
(
5
)	Ú. v. EÚ L 53, s. 62; Mim. vyd. 18/002, s. 80.
(
6
)	Ú. v. EÚ L 82, s. 1; Mim. vyd. 18/002, s. 91.
(
7
)	Ú. v. EÚ L 241, s. 12.
(
8
)	Talianska jazyková verzia nariadenia však uvádza ako dátum nadobudnutia účinnosti „nasledujúci deň“ po jeho uverejnení, čím sa z dôvodu zjavnej redakčnej chyby odlišuje od znenia ostatných jazykových verzií, ktoré naopak odkazujú na deň uverejnenia.
(
9
)	Rozsudky z 15. decembra 1995, Bosman a i., C-415/93, Zb. s. I-4921, bod 59; z 26. novembra 1998, Bronner, C-7/79, Zb. s. I-7791, bod 16, a z 23. novembra 2006, C-238/05, Asnef-Equifax, Zb. s. I-11125, bod 15.
(
10
)	Rozsudky Bosman a i., už citovaný, bod 61; Bronner, už citovaný, bod 17, a Asnef-Equifax, už citovaný, bod 17.
(
11
)	Rozsudky z 21. februára 1984, St. Nikolaus Brennerei, C-337/82, Zb. s. 1051, bod 10, a zo 17. októbra 1995, Leifer a i., C-83/94, Zb. s I-3231, bod 22.
(
12
)	Rozsudok z 30. júla 1996, Bosphorus, C-84/95, Zb. s. I-3953, body 13 a 14.
(
13
)	Nariadenie Rady (EHS) č. 3155/90 z 29. októbra 1990, ktorým sa rozširuje a mení nariadenie Rady (EHS) č. 2340/90, ktorým sa zakazuje obchod medzi Spoločenstvom a Irakom a Kuvajtom [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 304, s. 1).
(
14
)	Skutočnosť, že neexistuje výnimka pre prípad sprístupnenia veci na základe vykonávania zmluvy uzavretej pred zákazom — bez toho, aby došlo k zmrazeniu tejto veci na základe článku 2 ods. 1 nariadenia č. 881/2002 –, je možné vysvetliť tým, že predmetné zmrazenie, ktorého obsah je vysvetlený v článku 1 ods. 4 tohto nariadenia, nemá za následok zbavenie držby, ale v podstate iba zákaz disponovať vecou s cieľom získať finančné prostriedky, tovar alebo služby. Teda na rozdiel od zmrazenia prostriedkov uložených na bankovom účte, ktoré znemožňuje majiteľovi účtu využívať tam uložené finančné prostriedky, zmrazenie veci adekvátne nezaručuje, že daná osoba nebude môcť využiť túto vec na získanie finančných prostriedkov, tovaru alebo služieb.
(
15
)	Kurzívou zvýraznil generálny advokát.
(
16
)	Pozri rozsudky z 13. decembra 1979, Hauer, C-44/79, Zb. s. I-3727, body 17 a 23, a Bosphorus, už citovaný, bod 21.
(
17
)	Už citovaný, bod 22.
(
18
)	Pozri analogicky rozsudok Bosphorus, už citovaný, bod 23.
(
19
)	Rozsudok z 13. júla 1989, Wachauf, 5/88, Zb. s. 2609, bod 19.
(
20
)	Je vhodné poznamenať, že aj v prípade, ak by vnútroštátne právo stanovilo neplatnosť alebo zrušenie kúpnej zmluvy a požadovalo by od predávajúcich vrátenie už zaplatenej kúpnej ceny, predávajúce budú môcť nehnuteľnosť znovu predať, pretože aj naďalej sú jej vlastníkmi. Týmto spôsobom môžu získať prostriedky na vrátenie dlžnej sumy, pričom ich právna situácia neutrpí neprípustnú ujmu.