62018TJ0406_RES
Vec T‑406/18
de Volksbank NV
proti
Jednotnej rade pre riešenie krízových situácií (SRB)
Rozsudok Všeobecného súdu (desiata rozšírená komora) z 12. februára 2025
„Hospodárska a menová únia – Banková únia – Jednotný mechanizmus riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností (SRM) – Jednotný fond na riešenie krízových situácií (SRF) – Rozhodnutie SRB o výpočte príspevkov ex ante na príspevkové obdobie 2018 – Články 4, 14 a 16 delegovaného nariadenia (EÚ) 2015/63 – Zásada riadnej správy vecí verejných“
Hospodárska a menová politika – Hospodárska politika – Jednotný mechanizmus riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností (SRM) – Príspevky ex ante do jednotného fondu na riešenie krízových situácií (SRF) – Výpočet týchto príspevkov na základe poslednej schválenej a osvedčenej ročnej účtovnej závierky, ktorá je k dispozícii k 31. decembru roku predchádzajúcemu príspevkovému obdobiu – Účtovná závierka zodpovedajúca účtovnému roku, ktorý sa začal v predposlednom roku predchádzajúcom uvedenému obdobiu a uzavrel obdobie pred tým istým obdobím
(Nariadenie Komisie 2015/63, článok 12 ods. 2 a článok 14 ods. 1 až 3)
(pozri body 65 – 67)
Hospodárska a menová politika – Hospodárska politika – Jednotný mechanizmus riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností (SRM) – Príspevky ex ante do jednotného fondu na riešenie krízových situácií (SRF) – Určenie príspevkov inštitúcie – Metóda stanovenia čistých záväzkov – Zlúčenie úverových inštitúcií počas príspevkového obdobia – Výrazné zvýšenie záväzkov vyplývajúcich z tohto zlúčenia alebo splynutia – Používanie údajov súvisiacich s rôznymi časovými obdobiami príspevkového obdobia – Zásada riadnej správy vecí verejných – Povinnosť Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií (SRB) starostlivo a nestranne preskúmať všetky skutočnosti relevantné pre výpočet príspevkov – Nezohľadnenie uvedených relevantných skutočností – Porušenie zásady riadnej správy vecí verejných – Neprípustnosť
[Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 806/2014, článok 70 ods. 2 druhý pododsek písm. a); nariadenie Komisie 2015/63, článok 4 ods. 1 a článok 14 ods. 1; smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59, článok 103 ods. 2]
(pozri body 72, 85 – 87, 90 – 92)
Hospodárska a menová politika – Hospodárska politika – Jednotný mechanizmus riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností (SRM) – Príspevky ex ante do jednotného fondu na riešenie krízových situácií (SRF) – Určenie príspevku ex ante – Relevantné časové obdobie na určenie celkových záväzkov úverovej inštitúcie – Voľná úvaha Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií (SRB) – Obmedzenia – Zásada riadnej správy vecí verejných – Povinnosť presne odrážať veľkosť dotknutých inštitúcií a súvisiace riziko v závislosti od ich záväzkov
[Charta základných práv Európskej únie, článok 41; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 806/2014, článok 70 ods. 2 druhý pododsek písm. a); nariadenie Komisie 2015/63, článok 4 ods. 1 a článok 14 ods. 1; smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59, článok 103 ods. 2]
(pozri body 73, 74, 77, 78, 80 – 83)
Zhrnutie
Všeobecný súd v nadväznosti na žalobu o neplatnosť, ktorej vyhovel, po prvýkrát rozhodol o metodike, ktorú Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (SRB) používa na výpočet ex ante príspevkov inštitúcií, na ktoré sa tieto príspevky vzťahujú, a o zložkách tohto výpočtu v prípade fúzie dvoch úverových inštitúcií.
Žalobkyňa, de Volksbank NV, predtým SNS Bank NV, je úverovou inštitúciou so sídlom v Holandsku.
V roku 2016 prešla skupina zložená zo SNS Bank a jej dvoch dcérskych spoločností reštrukturalizáciou, na základe ktorej sa 31. decembra 2016 tieto dve dcérske spoločnosti zlúčili s SNS Bank, ktorá bola k 1. januáru 2017 premenovaná na Volksbank (ďalej len „zlúčenie z roku 2016“). Toto zlúčenie viedlo k odňatiu bankových povolení týmto dvom dcérskym spoločnostiam, pričom žalobkyňu v roku 2017 ponechalo ako jedinú inštitúciu patriacu do pôsobnosti nariadenia č. 806/20 (
1
).
Rozhodnutím z 12. apríla 2018 (
2
) SRB stanovila príspevky ex ante do SRF (ďalej len „príspevky ex ante“) (
3
) na rok 2018 pre inštitúcie, na ktoré sa vzťahujú ustanovenia tohto posledného uvedeného nariadenia, vrátane žalobkyne. Listom z 23. apríla 2018 De Nederlandsche Bank NV (DNB, Centrálna banka Holandska) ako vnútroštátny orgán pre riešenie krízových situácií nariadila žalobkyni zaplatiť príspevok ex ante na rok 2018, ako ho stanovila SRB.
Dňa 8. augusta 2022 SRB prijala napadnuté rozhodnutie (
4
), ktorým zrušila a nahradila pôvodné rozhodnutie v prípade niektorých inštitúcií vrátane žalobkyne, aby vzhľadom na rôzne rozhodnutia Súdneho dvora (
5
) napravila nedostatok odôvodnenia tohto rozhodnutia. Na výpočet čistých záväzkov žalobkyne, a teda jej základného ročného príspevku, SRB použila jednak výšku celkových záväzkov žalobkyne k 31. decembru 2016, čím vychádzala z údajov z obdobia po zlúčení v roku 2016, a jednak priemernú výšku jej krytých vkladov, vypočítavanú štvrťročne, v priebehu roka 2016, a teda túto sumu určila na základe údajov, ktoré z veľkej časti predchádzali uvedenému zlúčeniu (ďalej len „metodika výpočtu SRB“). Práve v tomto kontexte žalobkyňa vzhľadom na metodiku použitú SRB na podporu svojej žaloby o neplatnosť podanej proti napadnutému rozhodnutiu vytýkala SRB najmä to, že na účely výpočtu jej príspevku ex ante použila údaje týkajúce sa rôznych časových období.
Posúdenie Všeobecným súdom
Na úvod Všeobecný súd pripomenul, že z článku 4 ods. 1 delegovaného nariadenia 2015/63 (
6
) vyplýva, že SRB je povinná vypočítať príspevok ex ante každej inštitúcie na základe informácií, ktoré táto inštitúcia poskytla, a konkrétne na základe poslednej schválenej ročnej účtovnej závierky, ktorá je k dispozícii najneskôr 31. decembra roka predchádzajúceho príspevkovému obdobiu (ďalej len „rok N 1“), spolu so stanoviskom štatutárneho audítora alebo audítorskej spoločnosti. Navyše konštatoval, že vzhľadom na čas potrebný na finalizáciu takejto účtovnej závierky sa tieto informácie vo všeobecnosti vzťahujú na predposledný rok predchádzajúci dotknutému príspevkovému obdobiu alebo za výnimočných okolností na účtovné obdobie, ktoré začalo v priebehu tohto predposledného roka a bolo ukončené v priebehu roka N‑1 (ďalej len pre tieto dve obdobia „referenčný rok N‑2“).
Pokiaľ ide o to, že SRB používa na účely výpočtu čistých záväzkov, a teda príspevku ex ante žalobkyne, údaje týkajúce sa rôznych časových období, Všeobecný súd preskúmal, či SRB pri zohľadnení priemernej výšky krytých vkladov, vypočítanej štvrťročne, referenčného roka N‑2 na účely výpočtu čistých záväzkov môže súčasne zohľadniť na účely toho istého výpočtu výšku celkových záväzkov, ktorá existuje na konci referenčného roka N‑2, a nie priemernú výšku celkových záväzkov, vypočítavanú štvrťročne, ktorá zahŕňa aj výšku krytých vkladov.
V tejto súvislosti Všeobecný súd uviedol, že ani delegované nariadenie 2015/63, ani smernica 2014/59, ani nariadenie č. 806/2014 neobsahujú osobitné ustanovenia týkajúce sa otázky, či je SRB povinná na účely určenia čistých záväzkov zohľadniť výšku celkových záväzkov na konci referenčného roka N‑2 alebo ich priemernú výšku počas tohto roka. V dôsledku toho delegované nariadenie 2015/63 (
7
) priznáva SRB voľnú úvahu, pokiaľ ide o relevantné časové obdobie na určenie výšky celkových záväzkov na účely výpočtu čistých záväzkov.
V rámci výkonu takejto voľnej úvahy však Všeobecný súd spresnil na jednej strane, že zásada riadnej správy vecí verejných (
8
) ukladá inštitúciám a orgánom Únie povinnosť starostlivo a nestranne preskúmať všetky relevantné skutočnosti dotknutého prípadu. Na druhej strane, pokiaľ ide konkrétne o dotknutú oblasť, základný ročný príspevok, ako je stanovený v smernici 2014/59 a nariadení č. 806/2014 (
9
), je založený na pomernej výške čistých záväzkov každej inštitúcie vo vzťahu k čistým záväzkom ostatných inštitúcií. Takýto pomer odráža všeobecnú štruktúru systému príspevkov ex ante, podľa ktorej musí základný ročný príspevok predovšetkým odrážať veľkosť každej inštitúcie v závislosti od jej záväzkov (
10
).
Veľkosť inštitúcie je tak prvým ukazovateľom jej rizikového profilu, pretože čím je inštitúcia významnejšia, tým je pravdepodobnejšie, že v prípade ťažkostí SRB rozhodne, že je vo verejnom záujme pristúpiť k riešeniu jej krízovej situácie a využiť SRF na zabezpečenie účinného uplatňovania nástrojov riešenia krízových situácií. Práve v tomto kontexte Všeobecný súd už rozhodol, že základný ročný príspevok musí odrážať veľkosť inštitúcií, aby sa zabezpečilo, že sa jednotnému mechanizmu riešenia krízových situácií poskytnú dostatočné finančné zdroje na účinné uplatňovanie nástrojov riešenia krízových situácií. Za týchto podmienok prináleží SRB, aby vypočítala základné ročné príspevky tak, aby dostatočne presne odrážali veľkosť dotknutých inštitúcií, ako aj súvisiace riziko v závislosti od ich záväzkov, aby inštitúcie so značnými záväzkami platili vyššie príspevky ex ante ako inštitúcie s obmedzenejšími záväzkami – s výhradou úpravy týchto príspevkov vzhľadom na dotknuté ukazovatele rizika – a aby inštitúcie boli motivované prijať menej rizikové spôsoby fungovania najmä znížením výšky svojich čistých záväzkov.
Hoci metodika, ktorú uplatňuje SRB, môže vo všeobecnosti dostatočne presne odrážať veľkosť dotknutých inštitúcií, môže to byť inak v určitých osobitných prípadoch, kde sa celkové záväzky a kryté vklady danej inštitúcie v referenčnom roku N‑2 výrazne menia nad rámec bežných výkyvov takýchto záväzkov počas roka. Tento vývoj môže vyplývať najmä zo zmeny štruktúry uvedenej inštitúcie, ktorá vznikla v dôsledku zlúčenia alebo prebratia. V takejto osobitnej situácii zo zásady riadnej správy vecí verejných vyplýva, že SRB je povinná starostlivo a nestranne preskúmať všetky relevantné skutočnosti posudzovanej veci v rámci výkonu svojej voľnej úvahy.
V dôsledku toho, ak inštitúcia predloží SRB konkrétne, číselné a overiteľné údaje, z ktorých vyplýva, že z dôvodu podstatnej zmeny jej štruktúry v referenčnom roku N-2 došlo k významnej zmene jej celkových záväzkov a výšky jej krytých vkladov, v dôsledku čoho metodika výpočtu čistých záväzkov už dostatočne presne neodráža jej veľkosť, prináleží SRB, aby takéto skutočnosti zohľadnila s cieľom zabezpečiť, aby výpočet čistých záväzkov dotknutej inštitúcie spĺňal vyššie uvedené požiadavky.
V prejednávanej veci Všeobecný súd predovšetkým konštatoval, že zlúčenie z roku 2016 medzi žalobkyňou a preberanými dcérskymi spoločnosťami malo za následok, že 31. decembra 2016 sa výška celkových záväzkov žalobkyne podstatne zvýšila, keďže – na rozdiel od prvých troch štvrťrokov roku 2016 – zahŕňala celkové sumy záväzkov a krytých vkladov uvedených dcérskych spoločností.
SRB ďalej pri výpočte čistých záväzkov žalobkyne a jej základného ročného príspevku použila výšku celkových záväzkov na základe údajov k 31. decembru 2016, zatiaľ čo pri výške krytých vkladov, ktorá je odpočítaná od celkovej výšky záväzkov, zohľadnila priemernú výšku jej krytých vkladov, vypočítanú štvrťročne, v priebehu roka 2016.
Pokiaľ ide o kryté vklady, ktoré boli odpočítané od celkovej sumy záväzkov v rámci výpočtu čistých záväzkov žalobkyne, metodika, ktorú uplatnila SRB, zohľadnila zlúčenie z roku 2016 len čiastočne. Naopak, pokiaľ ide o určenie výšky celkových záväzkov žalobkyne, SRB vychádzala len zo stavu celkových jej záväzkov k 31. decembru 2016, teda zo sumy vyplývajúcej zo zlúčenia z roku 2016. Nezohľadnila tak výšku celkových záväzkov žalobkyne ku koncu prvých troch štvrťrokov roku 2016, ktoré nezahŕňali celkové záväzky zlúčených dcérskych spoločností.
Z týchto skutočností pritom vyplýva, že výpočet jej celkových pasív, ktorý je prvou zložkou výpočtu čistých pasív, vychádzal výlučne zo situácie žalobkyne po zlúčení v roku 2016, zatiaľ čo výpočet výšky jej krytých vkladov, ktorý je druhou zložkou tej istej transakcie a ktorý sa mal následne odpočítať od celkových pasív, vychádzal vo veľkej miere zo situácie žalobkyne pred týmto zlúčením. Z toho dôvodu vzhľadom na rozsah zmeny všetkých týchto záväzkov v nadväznosti na zlúčenie z roku 2016 takýto výpočet čistých záväzkov dostatočne presne neodrážal veľkosť žalobkyne, a teda s tým súvisiace riziko. SRB preto pri výkone svojej diskrečnej právomoci nezohľadnila všetky relevantné skutočnosti prejednávanej veci, aby sa ubezpečila, že výpočet čistých záväzkov žalobkyne je v súlade s uvedenými požiadavkami.
V dôsledku toho Všeobecný súd dospel k záveru, že SRB uplatnila svoju voľnú úvahu v rámci výpočtu základného ročného príspevku žalobkyne spôsobom, ktorý je v rozpore s článkom 4 ods. 1 delegovaného nariadenia 2015/63 (
11
), ako aj so zásadou riadnej správy vecí verejných, a zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne.
(
1
)	Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 z 15. júla 2014, ktorým sa stanovujú jednotné pravidlá a jednotný postup riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií a jednotného fondu na riešenie krízových situácií a ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 (Ú. v. EÚ L 225, 2014, s. 1).
(
2
)	Rozhodnutie SRB/ES/SRF/2018/03 z 12. apríla 2018 o príspevkoch ex ante na rok 2018 do Jednotného fondu na riešenie krízových situácií (SRF) (ďalej len „pôvodné rozhodnutie“).
(
3
)	V súlade s článkom 70 ods. 2 nariadenia č. 806/2014.
(
4
)	Rozhodnutie SRB/ES/2022/46 SRB z 8. augusta 2022, ktorým sa zrušuje rozhodnutie SRB SRB/ES/SRF/2018/03 z 12. apríla 2018 o príspevkoch ex ante na rok 2018 do SRF (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“).
(
5
)	Rozsudok z 15. júla 2021, Komisia/Landesbank Baden‑Württemberg a SRB (C‑584/20 P a C‑621/20 P, EU:C:2021:601), a uznesenia z 3. marca 2022, SRB/Hypo Vorarlberg Bank (C‑663/20 P, neuverejnené, EU:C:2022:162), a z 3. marca 2022, SRB/Portigon a Komisia (C‑664/20 P, neuverejnené, EU:C:2022:161).
(
6
)	Delegované nariadenie Komisie (EÚ) 2015/63 z 21. októbra 2014, ktorým sa dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ, pokiaľ ide o príspevky ex ante do mechanizmov financovania riešenia krízových situácií (Ú. v. EÚ L 11, 2015, s. 44).
(
7
)	Konkrétne článok 4 ods. 1 a článok 14 ods. 1 delegovaného nariadenia 2015/63.
(
8
)	Ako je zakotvená v článku 41 Charty základných práv Európskej únie.
(
9
)	Článok 103 ods. 2 smernice 2014/59 a článok 70 ods. 2 druhý pododsek písm. a) nariadenia č. 806/2014.
(
10
)	Ako vyplýva z prípravných prác k smernici 2014/59 a z odôvodnenia 5 delegovaného nariadenia 2015/63.
(
11
)	Tak, ako je vyložený v súlade s článkom 103 ods. 2 smernice 2014/59 a článkom 70 ods. 2 druhým pododsekom písm. a) nariadenia č. 806/2014.