62019CJ0649_RES
Asia C-649/19
Rikosoikeudellinen menettely, jossa
vastaajana on
IR
(Ennakkoratkaisupyyntö – Spetsializiran nakazatelen sad)
Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 28.1.2021
Ennakkoratkaisupyyntö – Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Direktiivi 2012/13/EU – 4–7 artikla – Liitteissä I ja II olevat oikeuksia koskevat ilmoitukset – Puitepäätös 2002/584/YOS – Tiedonsaantioikeus rikosoikeudellisissa menettelyissä – Oikeuksia koskeva ilmoitus pidätyksen yhteydessä – Henkilön oikeus saada tiedot häntä vastaan nostetusta syytteestä – Oikeus tutustua asiaan liittyvään aineistoon – Täytäntöönpanojäsenvaltiossa eurooppalaisen pidätysmääräyksen nojalla kiinni otettu henkilö
Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Tiedonsaantioikeus rikosoikeudellisissa menettelyissä – Direktiivi 2012/13 – Sellaisten epäiltyjen tai syytettyjen oikeudet, jotka on pidätetty tai jotka ovat menettäneet vapautensa – Henkilön oikeus saada oikeuksiaan koskeva ilmoitus pidätyksen yhteydessä – Henkilön oikeus saada tiedot häntä vastaan nostetusta syytteestä – Oikeus tutustua asiaan liittyvään aineistoon – Oikeuksien henkilöllinen soveltamisala – Oikeudet eivät koske henkilöitä, jotka on otettu kiinni eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa varten
(Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2012/13 johdanto-osan 14, 27 ja 39 perustelukappale, 1 artikla, 4 artiklan 3 kohta, 5 artikla, 6 artiklan 2 kohta ja 7 artiklan 1 kohta, liitteet I ja II; neuvoston puitepäätös 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299)
(ks. 48, 49, 53–58, 61 ja 62 kohta sekä tuomiolauselman 1 kohta)
Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa – Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä tehty puitepäätös – Eurooppalaisen pidätysmääräyksen sisältö ja muoto – Eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa varten kiinni otetuille henkilöille ilmoitettavien tietojen laajuus – Oikeus vapauteen ja tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin – Näitä oikeuksia ei ole loukattu
(Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 ja 47 artikla; neuvoston puitepäätöksen 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 8 artiklan 1 kohta ja liite; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2012/13 4, 6 ja 7 artikla sekä liite II)
(ks. 73, 74, 76–81 kohta ja tuomiolauselman 2 kohta)
Tiivistelmä
Spetsializirana prokuratura (erityissyyttäjä, Bulgaria) aloitti IR:ää vastaan rikosoikeudellisen menettelyn, jossa häntä syytettiin osallistumisesta rikollisryhmän toimintaan verorikosten tekemistä varten. Rikosoikeudellisen menettelyn valmisteluvaiheessa IR:lle oli ”syytettynä” ilmoitettu vain joistakin hänelle kuuluvista oikeuksista. Rikosoikeudellisen menettelyn tuomioistuinvaiheen alkaessa helmikuussa 2017 IR:n olinpaikkaa ei kuitenkaan kyetty selvittämään. Huhtikuussa 2017 Spetsializiran nakazatelen sad (erityisrikostuomioistuin, Bulgaria) määräsi IR:n otettavaksi säilöön, ja tämä määräys on katsottu asiassa kansalliseksi pidätysmääräykseksi. Koska IR:n olinpaikasta ei edelleenkään ollut tietoa, hänestä annettiin toukokukussa 2017 eurooppalainen pidätysmääräys. Spetsializiran nakazatelen sad ei kuitenkaan ollut varma, oliko eurooppalaista pidätysmääräystä pidettävä unionin oikeuden mukaisena, minkä vuoksi se kumosi sen.
Koska ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on päättänyt antaa IR:stä uuden eurooppalaisen pidätysmääräyksen, se haluaa saada tarkempia tietoja pidätysmääräykseen liitettävistä tiedoista tiedonsaantioikeudesta rikosoikeudellisissa menettelyissä annetulla direktiivillä (jäljempänä direktiivi 2012/13) (
1
) myönnettyjen oikeuksien kunnioittamisen takaamiseksi. Se haluaa erityisesti vastauksen siihen, voivatko eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa varten kiinni otetut henkilöt vedota heille direktiivillä 2012/13 nimenomaisesti myönnettyjen oikeuksien lisäksi niihin oikeuksiin, jotka kuuluvat direktiivissä tarkoitetuille ”epäillyille ja syytetyille, jotka on pidätetty tai jotka ovat menettäneet vapautensa”. Siltä varalta, että tähän kysymykseen vastataan kieltävästi, Spetsializiran nakazatelen sad on esittänyt kysymyksen eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä tehdyn puitepäätöksen 2002/584 (
2
) pätevyydestä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 6 ja 47 artiklassa taattujen vapautta ja tehokasta oikeussuojaa koskevien oikeuksien kannalta arvioituna. Eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa varten kiinni otetuille henkilöille puitepäätöksen 2002/584 nojalla annettavat tiedot ovat näet rajoitetummat kuin ne, jotka on direktiivin 2012/13 nojalla annettava epäillyille tai syytetyille, jotka on pidätetty tai jotka ovat menettäneet vapautensa, minkä vuoksi se pohtii, merkitseekö tämä sitä, että ensin mainittujen henkilöiden on mahdotonta tai suhteettoman vaikeaa riitauttaa heistä annetut pidätysmääräykset.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuin toteaa ensimmäiseksi, että direktiivissä 2012/13 tarkoitettuja sellaisten epäiltyjen ja syytettyjen oikeuksia, jotka on pidätetty tai jotka ovat menettäneet vapautensa, ei sovelleta henkilöihin, jotka on otettu kiinni eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa varten. Tällaisia oikeuksia ovat muun muassa henkilön oikeus saada pidätyksen yhteydessä kirjallisena hänen oikeuksiaan koskeva ilmoitus, jonka on sisällettävä tietoja mahdollisuudesta riitauttaa pidätyksen laillisuus, hakea vapaudenmenetystä koskevan päätöksen uudelleenkäsittelyä tai esittää väliaikaista vapauttamista koskeva pyyntö (
3
). Näiden oikeuksien joukossa on myös henkilön oikeus saada tiedot häntä vastaan nostetusta syytteestä (
4
) sekä oikeus saada kyseiseen tapaukseen liittyvät asiakirjat, jotka ovat välttämättömiä pidätyksen tai vapaudenmenetyksen laillisuuden riitauttamiseksi (
5
).
Tullakseen tähän lopputulokseen ja todettuaan, että pelkästään niiden direktiivin 2012/13 säännösten sanamuodon tarkastelun perusteella, joissa näistä eri oikeuksista säädetään, ei voida ratkaista sitä, kuuluvatko epäillyt ja syytetyt, jotka on pidätetty tai jotka ovat menettäneet vapautensa tässä direktiivissä tarkoitetulla tavalla ja joihin näitä oikeuksia sovelletaan, unionin tuomioistuin on ensiksi tarkastellut asiayhteyttä, johon nämä säännökset kuuluvat. Tässä yhteydessä se on todennut, että direktiivissä 2012/13 on muita säännöksiä, jotka koskevat nimenomaisesti eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa varten kiinni otettuja henkilöitä. (
6
) Lisäksi se on katsonut, että direktiivissä 2012/13 olevat viittaukset epäiltyihin tai syytettyihin, jotka on pidätetty tai jotka ovat menettäneet vapautensa, on ymmärrettävä viittauksiksi kaikkiin sellaisiin tilanteisiin, joissa epäillyltä tai syytetyltä riistetään hänen vapautensa ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi Roomassa 4.11.1950 tehdyn yleissopimuksen (jäljempänä Euroopan ihmisoikeussopimus) 5 artiklan 1 kappaleen c kohdassa tarkoitetulla tavalla (
7
). Tällainen tilanne eroaa kuitenkin tilanteesta, jossa henkilö, jota vastaan on ryhdytty toimiin hänen karkottamisekseen tai luovuttamisekseen, pidätetään tai hän menettää vapautensa lain nojalla, eli tilanteesta, jota Euroopan ihmisoikeussopimuksessa myös tarkoitetaan (
8
) ja joka vastaa tilannetta, jossa on kyse eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä. Unionin tuomioistuimen mukaan tästä seuraa, että säännökset, jotka koskevat epäiltyjä tai syytettyjä, jotka on pidätetty tai jotka ovat menettäneet vapautensa, eivät koske henkilöitä, jotka on otettu kiinni eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa varten.
Toiseksi unionin tuomioistuin katsoo, että tämän tulkinnan vahvistaa se, että direktiivillä 2012/13 on kaksi tavoitetta. (
9
) Yhtäältä direktiivissä vahvistetaan näet rikoksesta epäiltyjen tai syytettyjen tiedonsaantioikeuteen sovellettavat yhteiset vähimmäisvaatimukset, jotta he saavat mahdollisuuden valmistella puolustustaan ja jotta voidaan turvata menettelyn oikeudenmukaisuus. Toisaalta direktiivillä pyritään säilyttämään eurooppalaista pidätysmääräystä koskevan menettelyn – jossa korostuu pyrkimys luovuttamismenettelyn yksinkertaistamiseen ja nopeuteen – erityispiirteet.
Toiseksi unionin tuomioistuin on todennut, että puitepäätös 2002/584 on katsottava päteväksi perusoikeuskirjan 6 ja 47 artiklan eli niiden artiklojen kannalta arvioituna, joissa vahvistetaan oikeus vapauteen ja tehokkaaseen oikeussuojaan.
Tämän osalta unionin tuomioistuin viittaa aluksi siihen, että koska eurooppalaisen pidätysmääräyksen antamisella puututaan asianomaisen henkilön vapautta koskevaan oikeuteen, hänelle kuuluvien menettelyllisten oikeuksien ja perusoikeuksien suoja edellyttää, että tästä tehtävän päätöksen on noudatettava tehokkaan oikeussuojan vaatimuksia joko kansallista pidätysmääräystä tai eurooppalaista pidätysmääräystä annettaessa.
Unionin tuomioistuin korostaa tämän jälkeen sitä, että syytetoimenpiteitä varten annetun eurooppalaisen pidätysmääräyksen kohteena oleva henkilö saa heti luovuttamishetkestä alkaen direktiivissä 2012/13 tarkoitetun ”syytetyn” aseman. Hän saa siis tästä hetkestä alkaen kaikki tähän asemaan liittyvät oikeudet ja voi näin valmistella puolustustaan ja saada takeet menettelyn oikeudenmukaisuudesta.
Luovuttamista edeltävän ajanjakson osalta unionin tuomioistuin tuo yhtäältä esiin sen, että puitepäätöksessä 2002/584 säädetään, että eurooppalaisessa pidätysmääräyksessä on oltava tiedot rikoksen luonteesta ja oikeudellisesta luokittelusta sekä kuvaus olosuhteista, joissa rikos on tehty. (
10
) Nämä tiedot vastaavat asiallisesti niissä direktiivin 2012/13 säännöksissä tarkoitettuja tietoja, jotka koskevat epäiltyjen tai syytettyjen oikeuksia saada tiedot heitä vastaan nostetusta syytteestä. (
11
) Toisaalta unionin tuomioistuin muistuttaa siitä, että oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan ei edellytä, että oikeutta hakea muutosta päätökseen eurooppalaisen pidätysmääräyksen antamisesta on voitava käyttää ennen kuin asianomainen henkilö luovutetaan. Oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan ei näin ollen voida katsoa loukatun pelkästään siitä syystä, että kyseiselle henkilölle ilmoitetaan pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa käytettävissä olevista oikeussuojakeinoista ja että hän saa oikeuden tutustua asiaan liittyvään aineistoon vasta sen jälkeen, kun hänet on luovutettu tämän jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
(
1
)	Tiedonsaantioikeudesta rikosoikeudellisissa menettelyissä 22.5.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2012/13/EU (EUVL 2012, L 142, s. 1).
(
2
)	Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehty neuvoston puitepäätös 2002/584/YOS (EUVL 2002, L 190, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS (EUVL 2009, L 81, s. 24; jäljempänä puitepäätös 2002/584).
(
3
)	Ks. direktiivin 2012/13 4 artikla ja erityisesti sen 3 kohta.
(
4
)	Ks. direktiivin 2012/13 6 artiklan 2 kohta.
(
5
)	Ks. direktiivin 2012/13 7 artiklan 1 kohta.
(
6
)	Katso direktiivin 2012/13 5 artikla. Ks. myös direktiivin 2012/13 liite II, jossa on eurooppalaisen pidätysmääräyksen nojalla kiinni otetuille henkilöille annettavan oikeuksia koskevan ilmoituksen suuntaa antava malli, joka eroaa sen oikeuksia koskevan ilmoituksen suuntaa antavasta mallista, joka on annettava epäillyille ja syytetyille, jotka on pidätetty tai jotka ovat menettäneet vapautensa, ja joka on tämän direktiivin liitteessä I ja johon sen 4 artiklassa viitataan.
(
7
)	Ks. direktiivin 2012/13 johdanto-osan 21 perustelukappale.
(
8
)	Ks. Euroopan ihmisoikeussopimuksen 5 artiklan 1 kappaleen f kohta.
(
9
)	Ks. direktiivin 2012/13 1 artikla yhdessä sen johdanto-osan 14, 27 ja 39 perustelukappaleen kanssa.
(
10
)	Ks. eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä tehdyn puitepäätöksen 8 artiklan 1 kohdan d ja e alakohta.
(
11
)	Katso direktiivin 2012/13 6 artikla.