62000CJ0164_FI
Asianosaiset
Tuomion perustelut
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Päätöksen päätösosa
Asianosaiset
Asiassa C-164/00,
jonka High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Yhdistynyt kuningaskunta) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
Katia Beckmann
vastaan
Dynamco Whicheloe Macfarlane Ltd
ennakkoratkaisun työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14 päivänä helmikuuta 1977 annetun neuvoston direktiivin 77/187/ETY (EYVL L 61, s. 26) 3 artiklan tulkinnasta,
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN,
toimien kokoonpanossa: presidentti G. C. Rodríguez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat N. Colneric ja S. von Bahr sekä tuomarit C. Gulmann, D. A. O. Edward, A. La Pergola, J.-P. Puissochet (esittelevä tuomari), M. Wathelet, R. Schintgen, J. N. Cunha Rodrigues ja C. W. A. Timmermans,
julkisasiamies: S. Alber,
kirjaaja: hallintovirkamies L. Hewlett,
ottaen huomioon kirjalliset huomautukset, jotka sille ovat esittäneet
- Beckmann, edustajinaan QC G. Millar, ja barrister M. Ford, solicitors Thompsonsien valtuuttamina,
- Dynamco Whicheloe Macfarlane Ltd, edustajinaan QC. A. Clarke ja barrister P. Trepte, solicitor N. Speedin ja solicitor M. Huntin valtuuttamina,
- Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, asiamiehenään J. E. Collins, avustajanaan barrister S. Moore,
- Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään J. Sack ja C. O'Reilly,
ottaen huomioon suullista käsittelyä varten laaditun kertomuksen,
kuultuaan Beckmannin, Dynamco Whicheloe Macfarlane Ltd:n, Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen ja komission 13.11.2001 pidetyssä istunnossa esittämät suulliset huomautukset,
kuultuaan julkisasiamiehen 13.12.2001 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
on antanut seuraavan
tuomion
Tuomion perustelut
1 High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 1.3.2000 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 5.5.2000, EY 234 artiklan nojalla kaksi ennakkoratkaisukysymystä työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14 päivänä helmikuuta 1977 annetun neuvoston direktiivin 77/187/ETY (EYVL L 61, s. 26; jäljempänä direktiivi) 3 artiklan tulkinnasta.
2 Nämä kysymykset on esitetty asiassa, jossa kantajana on Beckmann ja vastaajana kantajan entinen työnantaja Dynamco Whicheloe Macfarlane Ltd (jäljempänä DWM) ja joka koskee varhaiseläkettä sekä muita etuuksia, joihin Beckmann katsoo olevansa oikeutettu siitä syystä, että DWM on irtisanonut hänet liikatyövoiman vuoksi, ja joita DWM ei ole suostunut hänelle suorittamaan. Beckmannilla on mielestään oikeus näihin etuuksiin, koska hän on National Health Servicen (julkinen terveydenhuoltojärjestelmä; jäljempänä NHS) entinen työntekijä ja koska NHS:ään kuuluva yritys tai liike on luovutettu DWM:lle direktiivissä tarkoitetulla tavalla.
Direktiivi
3 Direktiiviä sovelletaan sen 1 artiklan 1 kohdan mukaisesti "yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovuttamiseen toiselle työnantajalle sopimukseen perustuvan luovutuksen taikka sulautumisen kautta".
4 Direktiivin 2 artiklassa täsmennetään, että kyseisessä direktiivissä:
" - -
a) 'luovuttajalla' tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun luovutuksen vuoksi lakkaa olemasta työnantaja yrityksessä, liikkeessä tai liiketoiminnan osassa;
b) 'luovutuksensaajalla' tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, josta 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun luovutuksen vuoksi tulee yrityksessä, liikkeessä tai liiketoiminnan osassa työnantaja;
- - "
5 Direktiivin 3 artikla kuuluu seuraavasti:
"1. Ne luovuttajan oikeudet ja velvollisuudet, jotka johtuvat 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun luovutuksen tapahtuessa voimassa olleesta työsopimuksesta tai työsuhteesta, siirtyvät tällaisen luovutuksen vuoksi luovutuksensaajalle.
Jäsenvaltiot voivat säätää, että luovuttaja on 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun luovutuksen jälkeen luovutuksensaajan ohella edelleen vastuussa työsopimuksesta tai työsuhteesta johtuvista velvollisuuksista.
2. Edellä 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun luovutuksen jälkeen luovutuksensaajan on noudatettava kollektiivisen sopimuksen määräyksiä ja ehtoja kollektiivisen sopimuksen mukaan luovuttajaan sovelletuin edellytyksin, kunnes kollektiivinen sopimus lakkaa olemasta voimassa taikka uusi kollektiivinen sopimus tulee voimaan tai sitä aletaan soveltaa.
Jäsenvaltiot voivat rajoittaa tällaisten määräysten ja ehtojen noudattamisaikaa niin, että se on kuitenkin vähintään yksi vuosi.
3. Mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, ei koske työntekijöiden oikeutta jäsenvaltion lakisääteisen sosiaaliturvajärjestelmän ulkopuolella olevan, yhtiön tai yhtä useamman yhtiön yhteisen lisäeläkejärjestelmän mukaisiin vanhuus- tai työkyvyttömyysetuuksiin taikka jälkeenjääneiden etuuksiin.
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet työntekijöiden ja sellaisten henkilöiden etujen turvaamiseksi, jotka eivät enää työskentele luovuttajan liikkeessä 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun luovutuksen tapahtuessa, siltä osin kuin on kyse heidän välittömistä tai tulevaisuuteen kohdistuvista oikeuksistaan tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen lisäeläkejärjestelmien mukaisiin vanhuusetuuksiin ja jälkeenjääneille suoritettaviin etuuksiin."
Kansallinen lainsäädäntö
Transfer of Undertakings (Protection of Employment) Regulations 1981
6 Direktiivi saatettiin osaksi kansallista oikeusjärjestystä Transfer of Undertakings (Protection of Employment) Regulations 1981:llä (yritysluovutuksia ja niihin liittyviä työntekijöiden oikeuksia koskevat vuoden 1981 säännökset; jäljempänä TUPE). Nyt tarkasteltavan asian kannalta olennaiset TUPEn säännökset, joilla pannaan täytäntöön direktiivin 3 artikla, kuuluvat seuraavasti:
"5 § Luovutuksen vaikutus muun muassa työsopimuksiin - -
1. - - luovutus ei saa tapahtua siten, että luovuttajan yrityksessä tai sen osassa työskentelevän henkilön työsopimus päättyy. Tällainen sopimus, joka olisi muutoin päättynyt luovutuksen vuoksi, on voimassa luovutuksen jälkeen niin kuin se olisi alun perin tehty palvelukseen otetun henkilön ja luovutuksensaajan välillä.
2. Jollei edellä 1 kohdan soveltamisesta muuta johdu, - - luovutuksessa
- kaikki luovuttajan oikeudet ja velvollisuudet, jotka perustuvat tai liittyvät tällaiseen sopimukseen, siirtyvät tämän asetuksen nojalla luovutuksensaajalle ja
- kaikki luovuttajan ennen luovutusta toteuttamat, tätä sopimusta tai yritykseen tai sen osaan palkattua työntekijää koskevat toimenpiteet katsotaan luovutuksensaajan toteuttamiksi - - .
6 § Luovutuksen vaikutus työehtosopimuksiin
Jos luovutusajankohtana on voimassa työehtosopimus, jonka luovuttaja on tehnyt tai joka on tehty tämän puolesta luovuttajan tunnustaman ammattiyhdistyksen kanssa sellaisen työntekijän osalta, jonka työsopimus on pidetty voimassa viidennen asetuksen 1 kohdan nojalla,
a) - - tämä työehtosopimus on työntekijän osalta voimassa luovutuksen jälkeen niin kuin se olisi tehty luovutuksensaajan ja kyseisen ammattiyhdistyksen välillä. Kaikki luovuttajan ennen luovutusta tämän työehtosopimuksen nojalla tai siihen liittyen toteuttamat toimenpiteet katsotaan luovutuksen jälkeen luovutuksensaajan totettamiksi - - .
7 § Työeläkejärjestelmien jättäminen soveltamisalan ulkopuolelle
1. Edellä 5 ja 6 §:ää ei sovelleta
a) työsopimukseen tai työehtosopimukseen, joka liittyy Social Security Pensions Act 1975:ssä tai Social Security Pensions (Northern Ireland) Order 1975:ssä tarkoitettuun työeläkejärjestelmään, tai
b) tällaiseen sopimukseen perustuviin tai tällaiseen sopimukseen liittyviin oikeuksiin tai velvollisuuksiin, jotka koskevat tällaista järjestelmää tai muutoin liittyvät henkilön työsuhteeseen ja tällaiseen järjestelmään.
2. Edellä 1 kohtaa sovellettaessa sellaisten työeläkejärjestelmän säännösten, jotka eivät liity vanhuus- tai työkyvyttömyysetuuksiin tai jälkeenjääneiden etuuksiin, ei katsota olevan osa järjestelmää."
7 Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin katsoo, että NHS-eläkejärjestelmä on TUPEn 7 §:n 1 momentissa määritelty työeläkejärjestelmä.
General Whitley Councilin palvelussuhteen ehdot
8 General Whitley Council Conditions of Service -järjestelmä (jäljempänä GWC) on tarkoitettu palvelussuhteen ehtojen määrittämiseen julkisella sektorilla työnantajien ja työntekijöiden välisten neuvottelujen kautta.
9 GWC:n 45 §:ään on kirjattu sopimusehdot, jotka koskevat kertakaikkisten irtisanomiskorvausten maksamista NHS:n eri elimissä työskennelleille työntekijöille, joiden irtisanominen johtuu liikatyövoimasta. Tällaisessa tilanteessa työnantaja siis maksaa irtisanomiskorvaukset.
10 GWC:n 46 §:ssä toistetaan NHS:n työntekijöiden ja toimivaltaisten ammattijärjestöjen kesken tehdyn eläke-etuuksien ja korvauksien ennenaikaista maksamista koskevan Collective Agreement on Premature Payment of Superannuation and Compensation Benefitsin (jäljempänä PPSCB) sanamuoto. Niiden työntekijöiden osalta, jotka ovat täyttäneet 50 vuotta ja jotka eivät ole vielä eläkeiässä mutta ovat kuuluneet vähintään viiden vuoden ajan NHS Superannuation Schemeen (NHS:n eläkejärjestelmä), GWC:n 46 §:ssä säädetään ennenaikaisen eläkkeelle siirtymisen yhteydessä välittömästi maksettavasta eläkkeestä ja korvauksista kolmessa tapauksessa eli silloin, kun kyse on irtisanomisesta liikatyövoiman vuoksi, eläkkeelle siirtymisestä tehokkuussyistä ja ennenaikaisesta eläkkeelle siirtymisestä uudelleenjärjestelyn yhteydessä. Muun muassa huomioon otettaviin vuosiin tehdään lisäys näiden työntekijöiden hyväksi.
11 Nyt tarkasteltavan asian kannalta olennaiset GWC:n 46 §:n soveltamissäännökset perustuvat NHS Pension Scheme Regulations 1995:een (NHS:n eläkejärjestelmää koskevat säännökset) ja NHS (Compensation for Premature Retirement) Regulations 1981:een (NHS:n säännökset, jotka ovat vuodelta 1981 ja koskevat pakollisia korvauksia ennenaikaisen eläkkeelle siirtymisen yhteydessä). Säännöksissä säädetään seuraavista etuuksista:
- varhaiseläke ("early retirement pension"), joka perustuu todellisiin palvelusvuosiin ja jota maksetaan taloudellisista syistä tapahtuneen irtisanomisen päivämäärästä siihen päivään saakka, jona eläkkeelle olisi tavallisesti siirretty;
- eläkkeelle siirryttäessä maksettava kertasumma ("lump sum on retirement") joka on kolme kertaa varhaiseläkkeen vuotuisen summan suuruinen;
- vuosittaiset avustukset ("annual allowance"), joilla kasvatetaan varhaiseläkkeen määrää;
- kertakaikkinen korvaus ("lump sum compensation"), joka on kolme kertaa vuosittaisen avustuksen suuruinen.
12 Toimivaltainen ministeriö suorittaa nämä erilaiset etuudet kahden ensimmäisen osalta NHS:n eläkejärjestelmän mukaisesti. NHS kuitenkin korvaa ministeriölle tästä aiheutuneet kustannukset.
13 Kun etuuksien suuruus saavuttaa tietyn tason, GWC:n 45 §:ssä tarkoitettuja liikatyövoiman vuoksi tapahtuneesta irtisanomisesta aiheutuvia kertakaikkisia summia pienennetään tai ne poistetaan kokonaan.
Pääasian tosiseikat ja ennakkoratkaisukysymykset
14 Beckmann työskenteli NHS:n palveluksessa North West Regional Health Authorityn (jäljempänä NWRHA) palkkaamana GWC:n mukaisesti. Hän maksoi eläkemaksuja NHS:n eläkejärjestelmään. Yritys, jonka palveluksessa Beckmann työskenteli, luovutettiin direktiivin 1 artiklan 1 kohdassa sekä TUPE:ssa tarkoitetulla tavalla DWM:lle 1.6.1995. Beckmann työskenteli edelleen DWM:lle, kunnes hänet irtisanottiin liikatyövoiman vuoksi 6.5.1997.
15 DWM maksoi Beckmannille irtisanomisen perusteella kertakaikkisia irtisanomiskorvauksia, jotka laskettiin GWC:n 45 §:n mukaisesti mutta joiden yhteydessä ei tehty vähennyksiä, jotka olisivat vastanneet GWC:n 46 §:n mukaisia korvauksia. Vaikka Beckmann täytti GWC:n mukaiset ehdot, koska hän oli yli 50-vuotias ja koska hän oli kuulunut NHS:n eläkejärjestelmään pidempään kuin viiden vuoden ajan, hänelle ei ollut suoritettu mitään etuuksia tällä perusteella.
16 Beckmann nosti näin ollen kanteen, jotta hänen oikeutensa kyseisiin etuuksiin vahvistettaisiin ja jotta tuomioistuin antaisi määräyksen, jossa DWM velvoitettaisiin suorittamaan kyseiset summat.
17 Näissä olosuhteissa High Court of Justice (Englanti & Wales), Queen's Bench Division on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat kaksi ennakkoratkaisukysymystä:
"1) Onko työntekijän oikeus eläkkeen ja kertakaikkisen eläkekorvauksen ja/tai vuosittaisen avustuksen ja kertakaikkisen korvauksen ennenaikaiseen maksamiseen neuvoston direktiivin 77/187/ETY 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu oikeus vanhuus- tai työkyvyttömyysetuuksiin taikka jälkeenjääneiden etuuksiin?
2) Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko luovuttajalla 3 artiklan 1 kohdassa ja/tai 2 kohdassa tarkoitettu työsopimukseen, työsuhteeseen tai työehtosopimukseen perustuva velvollisuus, joka siirtyy yrityksen luovutuksen yhteydessä ja johtaa siihen, että luovutuksensaaja on velvollinen maksamaan työntekijälle irtisanomisen vuoksi myönnettävät etuudet?"
Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
18 Beckmann sekä Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus arvioivat, että GWC:n 46 §:n etuudet eivät kuulu direktiivin 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun poikkeuksen soveltamisalaan ja ovat siten osa oikeuksia, jotka siirtyvät työntekijän hyväksi. Ne eivät ole sidottuja vanhuuteen, vaikka ne maksetaankin vasta tietystä iästä alkaen. Beckmannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan mukaan etuudet perustuvat erityissäännökseen, jota sovelletaan irtisanomistilanteessa tiettyjen olosuhteiden vallitessa.
19 Arvioitaessa sitä, kuuluvatko nämä etuudet direktiivin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun poikkeuksen soveltamisalaan, on keskityttävä pelkästään kyseisten etuuksien tarkoitukseen ottaen huomioon, että kyseistä poikkeusta on säännöksen yleisten tavoitteiden valossa sovellettava suppeasti. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus väittää, että yhteisöjen tuomioistuin on noudattanut tätä lähestymistapaa asiassa 151/84, Roberts, 26.2.1986 antamassaan tuomiossa (Kok. 1986, s. 703), jossa se on todennut, että ehtoja, joita sovelletaan varhaiseläke-etuuksien myöntämiseen taloudellisista syistä johtuvien kollektiivisten menettelyjen yhteydessä, ei voida rinnastaa tavanomaisen vanhuuseläkkeen myöntämistä koskeviin ehtoihin. Beckmann taas huomauttaa, että yhteisöjen tuomioistuin ei ole asiassa C-262/88, Barber, 17.5.1990 antamassaan tuomiossa (Kok. 1990, s. I-1889, Kok. Ep. X, s. 425) millään tavoin erottanut toisistaan varhaiseläkettä, joka maksetaan irtisanomisen yhteydessä ja muunlaisia etuuksia, jotka maksetaan samassa tilanteessa, luokitellakseen ne EY:n perustamissopimuksen 119 artiklassa (EY:n perustamissopimuksen 117-120 artikla on korvattu EY 136 - EY 143 artiklalla) tarkoitetuksi työntekijälle maksettavaksi palkaksi.
20 Beckmann jatkaa toteamalla, että jos irtisanomisen vuoksi myönnettävää varhaiseläkettä pidetään vanhuusetuutena, yrityksen luovutuksen jälkeen irtisanottujen työntekijöiden kesken syntyy syrjintää. Jotkut näistä työntekijöistä voivat nimittäin tällaisessa tilanteessa vaatia edelleen irtisanomiseen liittyviä etuuksia, jotka perustuvat heidän aiemman työnantajansa sitoumuksiin, kun taas toiset työntekijät eivät voi enää vaatia varhaiseläkettä, joka heidän aiemman työnantajansa olisi kuitenkin pitänyt heille myöntää vastaavissa olosuhteissa. Beckmann väittää lisäksi, ettei asiaa arvioidessa voida pitäytyä irtisanomisen yhteydessä toteutetun toimen ulkomuodossa - toimihan voidaan luokitella joko varhaiseläkkeeksi tai jollain toisella tavalla, ottaen huomioon, että työntekijöillä ei yksittäin ole oman yksittäisen tilanteensa mukaan todellista mahdollisuutta valita kahden vaihtoehdon välillä - eikä siinä seikassa, mikä elin käytännössä suorittaa etuudet kyseisille henkilöille. Beckmannin mukaan olennaista nyt tarkasteltavassa asiassa on se, että etuuksien kustannuksista vastaa työnantaja, eli Beckmannin tapauksessa tämä olisi ollut eläkejärjestelmän sijaan NHS, jos Beckmann olisi työskennellyt NHS:lle irtisanomiseensa saakka.
21 DWM sen sijaan väittää, että pääasiassa kyseessä olevat etuudet ovat vanhuusetuuksia, joihin sovelletaan direktiivin 3 artiklan 3 kohdan poikkeusta. Vaikka vanhuusetuuksia maksetaan ennenaikaisesti, tämä ei mitenkään vaikuta niiden ominaisuuksiin. DWM väittää tältä osin, että on selvää, että NHS:n eläkejärjestelmä on kyseisessä säännöksessä tarkoitettu ylimääräinen työeläkejärjestelmä. Pääasiassa kyseessä olevat etuudet lasketaan aivan samalla tavalla kuin tavanomaiset NHS:n vanhuusetuudet eli tässä yhteydessä käytetään erityismekanismia, jonka avulla pyritään kompensoimaan tilanne, jossa järjestelmään kuuluville on kertynyt vähäinen määrä vakuutusvuosia. DWM jatkaa, että GWC:n 46 §:ssä tarkoitettuja etuuksia ei makseta viran tai toimen menettämisen korvaamiseksi, mihin taas pyritään GWC:n 45 §:ssä tarkoitetulla kertakaikkisella korvauksella, jollainen on myönnetty Beckmannille.
22 Komissio toteaa, että on aiheellista arvioida, ovatko pääasiassa kyseessä olevien etuuksien peruselementit ja muut erityispiirteet sellaisia, että etuudet voidaan niiden avulla yhdistää sellaisiin etuuksiin, joiden tarjoaminen työntekijälle ei ole pakollista yrityksen luovutuksen yhteydessä direktiivin 3 artiklan 3 kohdan valossa. Ratkaisevana arviointiperusteena on komission mukaan tässä yhteydessä se, millaiseen järjestelmään etuudet tapauksen mukaan kuuluvat.
23 Komissio huomauttaa, että direktiivin 3 artiklan 3 kohdan poikkeus liittyy sellaisiin lakisääteisen sosiaaliturvajärjestelmän ulkopuolella oleviin, yhtiön tai yhtä useamman yhtiön yhteisiin lisäeläkejärjestelmiin, joita se koskee, mikä käy ilmi direktiivin esitöistä. Näiden järjestelmien rakenne ja monimuotoisuus aiheuttavat sen, että on ollut mahdotonta olettaa yleisesti luovutuksensaajien vastaanottavan velvollisuudet, jotka perustuvat järjestelmiin, joilla on omat tasapainottavat menetelmänsä ja joihin ne eivät yleensä osallistu.
24 Komissio ehdottaa seuraavien arviointiperusteiden soveltamista sen määrittämiseksi, kuuluvatko pääasiassa kyseessä olevat etuudet direktiivin 3 artiklan 3 kohdan poikkeuksen soveltamisalaan: rahoitusmuoto, laatu ja tavoite, myöntämisedellytykset ja laskentatapa.
25 Siltä osin kuin on kyse varhaiseläkkeestä ja eläkkeelle siirryttäessä maksettavasta kertasummasta, komissio päättelee ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen toimittamista tiedoista, että ne suoritetaan direktiivin 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun työeläkejärjestelmän mukaisesti. Se huomauttaa, että DWM ei luonnollisesti voi osallistua NHS:n eläkejärjestelmään, mistä syystä näiden kahden etuuden myöntämisedellytykset ja tavoitteet vaikuttavat vastaavan kyseisestä järjestelmästä maksettavia tavanomaisia eläke-etuuksia. Komissio kuitenkin toteaa, että NHS:ään kuuluvan työnantajan on suoritettava ministeriölle summa, jonka avulla on tarkoitus kattaa näistä kahdesta etuudesta aiheutuvat kustannukset, ja pohtii, mistä lähteestä tämä summa rahoitetaan. Komissio esittää myös kysymyksen siitä, onko jälkeenjääneillä oikeus näihin kahteen etuuteen samalla tavoin kuin eläke-etuuteen. Komissio päättelee, että nämä etuudet saattavat kuulua direktiivin 3 artiklan 3 kohdan soveltamisalaan.
26 Siltä osin kuin on kyse pääasiassa kyseessä olevista vuosittaisista avustuksista ja kertakaikkisesta korvauksesta, komissio huomauttaa, että ennakkoratkaisupyyntöä koskeva päätös ei anna mahdollisuutta määritellä varmuudella, suoritetaanko nämä etuudet NHS:n eläkejärjestelmästä, eikä sitä, onko niillä tarkoitus taata riittävät tulot eläkeikää edeltävänä ajanjaksona vai onko kyse irtisanomiskorvauksen maksamisesta. Komissio huomauttaa, että etuuksien summia ei ole ilmeisesti suhteutettu vuosiin, joiden aikana kyseinen henkilö on suorittanut maksuja järjestelmään, ja että työnantajan täytyy myös suorittaa ministeriölle maksu, jolla on tarkoitus kattaa näiden etuuksien kustannukset. Komissio pohtii lisäksi tilanteen kehittymistä kuolemantapauksessa. Se pidättäytyy lopulta lausumasta kantaansa näistä kahdesta etuudesta.
27 Aluksi on todettava, että pääasian asianosaiset ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat yhtä mieltä siitä, että vaikka NHS on osa julkishallintoa, sen työntekijöihin sovelletaan kansallista työlainsäädäntöä ja näiden työntekijöiden hyväksi voidaan näin ollen soveltaa direktiivin säännöksiä (ks. tältä osin asia C-343/98, Collino ja Chiappero, tuomio 14.9.2000, Kok. 2000, s. I-6659, 41 kohta).
28 GWC:n 46 §:ään perustuvan säännöksen kaltaisessa säännöksessä säädetään erityisesti irtisanomisen yhteydessä maksettavista varhaiseläkkeistä sekä suorituksista, joilla pyritään parantamaan tätä etuutta.
29 Koska direktiivin yleisenä tavoitteena on suojata työntekijöiden oikeuksia yritysten luovutusten yhteydessä, kun sen 3 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään siitä, että luovuttajalla työsopimuksen, työsuhteen tai työehtosopimusten perusteella olevat oikeudet ja velvollisuudet siirtyvät luovutuksensaajalle, 3 artiklan 3 kohdan poikkeusta tähän sääntöön on tulkittava suppeasti.
30 Kyseistä poikkeusta voidaan soveltaa ainoastaan säännöksessä tyhjentävästi lueteltuihin etuuksiin, joita on tulkittava suppeasti.
31 Vanhuuseläkkeiksi voidaan siis luokitella ainoastaan sellaiset etuudet, joita aletaan suorittaa siitä hetkestä alkaen, jona työntekijä on päättänyt työuransa tavanomaisella tavalla kyseessä olevan eläkejärjestelmän säännösten mukaisesti, eikä vanhuusetuuksina näin ollen pidetä pääasiassa vallitsevissa olosuhteissa suoritettuja etuuksia eli etuuksia, joita suoritetaan liikatyövoiman vuoksi tapahtuvan irtisanomisen yhteydessä, vaikka nämä jälkimmäiset etuudet lasketaan tavanomaisiin eläke-etuuksiin sovellettavien laskentaperusteiden mukaisesti.
32 On näin ollen aiheellista vastata ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen, että varhaiseläkkeet sekä nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltaiset etuudet, joilla pyritään parantamaan tällaista eläkettä ja jotka suoritetaan irtisanomisen yhteydessä tietyn iän saavuttaneille työntekijöille, eivät ole direktiivin 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja yhtiön tai yhtä useamman yhtiön yhteisten lisäeläkejärjestelmien mukaisia vanhuus- tai työkyvyttömyysetuuksia taikka jälkeenjääneiden etuuksia.
Toinen ennakkoratkaisukysymys
33 Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin tiedustelee toisella kysymyksellään lähinnä sitä, että jos pääasiassa kyseessä olevien etuuksien kaltaiset etuudet eivät kuulu direktiivin 3 artiklan 3 kohdan poikkeuksen soveltamisalaan, siirtyvätkö yrityksen luovuttajalla työntekijää kohtaan olevat velvollisuudet, jotka ovat voimassa työntekijän irtisanomisen yhteydessä ja jotka perustuvat työsopimukseen, työsuhteeseen tai sellaiseen työehtosopimukseen, joka sitoo luovuttajaa tähän työntekijään nähden, luovutuksensaajalle direktiivin 3 artiklan mukaisin edellytyksin ja rajoituksin, vaikka nämä velvollisuudet perustuvat viranomaistoimiin tai ne pannaan täytäntöön viranomaistoimin sellaisia käytännön menettelytapoja noudattaen, jotka koskevat pääasiassa kyseessä olevia etuuksia.
34 Beckmann väittää Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen ja komission tukemana, että oikeus pääasiassa kyseessä oleviin etuuksiin perustuu hänen työsopimukseensa tai hänen työsuhteeseensa NHS:n kanssa ja että hänen työsopimuksessaan määrätään nimenomaisesti, että hänen hyväkseen sovelletaan GWC:n 46 §:ää. Koska tämä pykälä lisäksi johtuu työehtosopimuksesta, tätä oikeutta vastaava velvollisuus on siirtynyt luovutuksensaajalle sekä direktiivin 3 artiklan 1 kohdan että 3 artiklan 2 kohdan nojalla. Asiaan ei vaikuta se seikka, että oikeuden syntymiseen ovat vaikuttaneet useat eri viranomaistoimet, ottaen huomioon, että NWRHA on osa julkishallintoa, ei vaikuta asiaan, eikä myöskään se pelkästään käytännön menettelytavaksi luonnehdittava seikka, että etuudet maksaa ensin toimivaltainen ministeriö, minkä jälkeen NWRHA korvaa tälle aiheutuneet kustannukset.
35 DWM sitä vastoin väittää, että koska oikeudet pääasiassa kyseessä oleviin etuuksiin perustuvat viranomaistoimiin ja koska etuudet suorittaa ministeriö, asiaan ei sovelleta direktiivin 3 artiklan 1 ja 2 kohtaan, jotka koskevat ainoastaan sellaisia oikeuksia, joita työntekijöillä on työnantajaan nähden työsopimuksen, työsuhteen tai työehtosopimusten nojalla. Nyt tarkasteltavassa asiassa luovuttavalla työnantajalla eli NWRHA:lla on ollut velvollisuuksia ministeriötä eikä työntekijöitä kohtaan. DWM:llä taas ei ole ollut mitään velvollisuuksia ministeriötä kohtaan.
36 Tältä osin on muistettava, että direktiivin 3 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaan luovuttajan oikeudet ja velvollisuudet, jotka johtuvat 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun luovutuksen tapahtuessa voimassa olleesta työsopimuksesta tai työsuhteesta, siirtyvät tällaisen luovutuksen johdosta luovutuksensaajalle ja että näin on myös työehtosopimuksen ehtojen osalta kyseisen sopimuksen mukaan luovuttajaan sovelletuin edellytyksin, kunnes työehtosopimus lakkaa olemasta voimassa taikka uusi työehtosopimus tulee voimaan tai sitä aletaan soveltaa, jollei jäsenvaltio ole rajoittanut tällaisten työsuhteen ehtojen soveltamisaikaa direktiivin 3 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti.
37 Kun ei oteta huomioon direktiivin 3 artiklan 3 kohdan poikkeuksia siltä osin kuin on kyse vanhuus- tai työkyvyttömyysetuuksista taikka jälkeenjääneiden etuuksista, näistä säännöistä ei ole säädetty yhtään poikkeusta ja tällaisen kyseistä pääsääntöä rajoittavan erityissäännöksen antamisen perusteella on pääteltävä, että 3 artiklan 3 kohta kattaa kaikki ne työntekijöiden oikeudet, joita tämä poikkeus ei koske, syntyivätpä nämä oikeudet ennen yrityksen luovutusta tai sen jälkeen (ks. vastaavasti asia 135/83, Abels, tuomio 7.2.1985, Kok. 1985, s. 469, 37 kohta, Kok. Ep. VIII, s. 49).
38 Näin ollen luovuttajaa tämän tuomion 36 kohdassa esiin tuoduissa olosuhteissa sitovaan työsopimukseen, työsuhteeseen tai työehtosopimukseen perustuvat oikeudet ja velvollisuudet siirtyvät luovutuksensaajalle, eivätkä tähän vaikuta asiassa noudatettavat käytännön menettelytavat eikä se, johtuvatko jotkin näistä oikeuksista tai velvollisuuksista viranomaistoimista tai onko ne pantu täytäntöön viranomaistoimin.
39 Pääasiassa kyseessä olevassa tilanteessa ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen tehtävänä on tarvittaessa varmistaa, perustuvatko Beckmannin itselleen vaatimat etuudet hänellä luovutuspäivämääränä luovuttavan työnantajan kanssa olleeseen työsopimukseen tai työsuhteeseen taikka sellaiseen työehtosopimukseen, joka sitoo luovuttajaa sekä direktiivin 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti myös luovutuksensaajaa, arvioidakseen, voiko Beckmann vaatia DWM:ltä luovutuksensaajana kyseisten etuuksien suorittamista.
40 Näin ollen toiseen kysymykseen on aiheellista vastata toteamalla, että direktiivin 3 artiklaa on tulkittava siten, että työntekijän irtisanomisen ajankohtana voimassaolevat velvollisuudet, jotka perustuvat työsopimukseen, työsuhteeseen tai luovuttajaa työntekijän osalta sitovaan työehtosopimukseen, siirtyvät luovutuksensaajalle kyseisessä artiklassa määriteltyjen edellytysten ja rajoitusten mukaisesti, riippumatta siitä, johtuvatko nämä velvollisuudet viranomaistoimista tai pannaanko ne täytäntöön viranomaistoimin, sekä riippumatta niiden täytäntöönpanossa noudatettavista käytännön menettelytavoista.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
41 Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle ja komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
on ratkaissut High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Divisionin 1.3.2000 tekemällään päätöksellä esittämät kysymykset seuraavasti:
1) Varhaiseläkkeet sekä nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltaiset etuudet, joilla pyritään parantamaan tällaista eläkettä ja jotka suoritetaan irtisanomisen yhteydessä tietyn iän saavuttaneille työntekijöille, eivät ole työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14 päivänä helmikuuta 1977 annetun 77/187/ETY direktiivin 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja yhtiön tai yhtä useamman yhtiön yhteisten lisäeläkejärjestelmien mukaisia vanhuus- tai työkyvyttömyysetuuksia taikka jälkeenjääneiden etuuksia.
2) Direktiivin 77/187/ETY 3 artiklaa on tulkittava siten, että työnantajan irtisanomisen ajankohtana voimassaolevat velvollisuudet, jotka perustuvat työsopimukseen, työsuhteeseen tai luovuttajaa työntekijän osalta sitovaan työehtosopimukseen, siirtyvät luovutuksensaajalle kyseisessä artiklassa määriteltyjen edellytysten ja rajoitusten mukaisesti riippumatta siitä, johtuvatko nämä velvollisuudet viranomaistoimista tai pannaanko ne täytäntöön viranomaistoimin, sekä riippumatta niiden täytäntöönpanossa noudatettavista käytännön menettelytavoista.