62024CC0401
JULKISASIAMIEHEN RATKAISUEHDOTUS
ANDREA BIONDI
5 päivänä kesäkuuta 2025 (
1
)
Asia C‑401/24
Staten genom Sjöfartsverket
vastaan
Stockholms Hamn Aktiebolag
(Ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Stockholms tingsrätt (Tukholman käräjäoikeus, Ruotsi))
Ennakkoratkaisupyyntö – Jäsenvaltioiden myöntämät tuet – SEUT 107 artiklan 1 kohta – Yrityksen käsite – Tuen käsite – Voimassa olevan tuen ja uuden tuen käsitteet – Ennen Ruotsin liittymistä Euroopan unioniin tehdyn sopimuksen perusteella valtion viranomaisen kunnalliselle yhtiölle maksama korvaus sulkutoiminnan maksujen poistamisesta aiheutuneen tulonmenetyksen hyvittämiseksi
I Johdanto
1.
Käsiteltävässä ennakkoratkaisupyynnössä esitetään useita kysymyksiä, jotka liittyvät yhtäältä SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun tuen käsitteeseen ja toisaalta asetuksessa (EU) 2015/1589 (
2
) tarkoitettuihin voimassa olevan tuen ja uuden tuen käsitteisiin. Kysymykset johtavat pohtimaan sitä, mihin pitäisi vetää raja SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan soveltamisalaan kuuluvan taloudellisen toiminnan ja sen ulkopuolelle jäävän muun kuin taloudellisen toiminnan välille. Tätä kysymystä koskevien asioiden määrä on viime vuosina moninkertaistunut unionin tuomioistuimessa ja unionin yleisessä tuomioistuimessa, ja ne ovat koskeneet paitsi tyypillisesti jäsenvaltion keskeisiin tehtäviin kuuluvia sosiaaliturva-, terveydenhuolto- tai koulutusaloja, joilla painottuvat sosiaaliset näkökohdat, avustaminen ja yhteisvastuu, myös sellaisia julkisten toimenpiteiden kohteena olevia aloja, joilla on lähtökohtaisesti kaupallisia piirteitä, kuten infrastruktuuri ja erityisesti liikenne- ja satamainfrastruktuuri. (
3
)
2.
Edellä mainitut kysymykset ovat esillä riita-asiassa, jonka asianosaiset ovat Staten genom Sjöfartsverket (Ruotsin valtio, edustajanaan Ruotsin merenkulkuvirasto, jäljempänä Sjöfartsverket) ja Tukholman kunnan kokomaan omistama yhtiö Stockholms Hamn Aktiebolag (jäljempänä Stockholms Hamn), joka hoitaa Hammarbyn sulkua. Seuraavassa esitetään lyhyt yhteenveto pääasiasta. Sjöfartsverket on valtion viranomainen, joka vastaa kulusta Södertäljen kanavan läpi. Vuoteen 1979 saakka Sjöfartsverket peri maksuja sulutuksesta Södertäljen kanavassa ja Tukholman kunta peri maksuja sulutuksesta Hammarbyn sulussa. Södertäljen kanava ja Hammarbyn sulku yhdistävät Ruotsin kolmanneksi suurimman järven, Mälarenin, Itämereen. Sjöfartsverketin ja Tukholman kunnan perimät maksut oli sovitettu yhteen sen varmistamiseksi, ettei niiden suuruus vaikuttaisi siihen, miten liikenne jakautuu näihin kahteen väylään. Ruotsin viranomaiset päättivät 26.10.1978 annetun lakiesityksen yhteydessä, että Södertäljen kanavan läpikulkumaksuista ja hintojen yhteensovittamisen nimissä myös Hammarbyn sulusta perittävistä vastaavista maksuista luovutaan ja että Tukholman kunnalle korvataan tästä aiheutuva tulonmenetys. Vuonna 1979 Sjöfartsverket ja Tukholman kunta tekivät tätä varten sopimuksen (jäljempänä korvaussopimus), jonka nojalla Tukholman kunta sitoutui olemaan Sjöfartsverketin maksamaa vuotuista korvausta vastaan perimättä maksua kulusta Hammarbyn sulun läpi muilta aluksilta kuin huviveneiltä ja jonka mukaan korvaus perustui liikennemäärään ja kyseisenä ajankohtana voimassa olleiden maksujen tasoon (jäljempänä riidanalainen korvaus). Sopimusehtojen mukaan korvauksen määrää oli tarkistettava vuosittain kuluttajahintaindeksin perusteella. Ehtojen mukaan sopimus uusittiin viiden vuoden jaksoissa kerrallaan, jollei sitä ollut irtisanottu vähintään kuusi kuukautta ennen kuluvan sopimuskauden päättymistä. Vuotuisen korvauksen määrä oli vahvistettava jokaiselle alkavalle viisivuotisjaksolle uudelleen Hammarbyn sulun liikennemäärässä edellisellä sopimuskaudella tapahtuneiden muutosten perusteella. Sopimuksen mukainen korvaus maksettiin aluksi Tukholman kunnalle ja 1990-luvun alusta lähtien Stockholms Hamnille.
3.
Sjöfartsverket irtisanoi sopimuksen vuonna 2021. (
4
) Sopimuksen irtisanomisesta on vireillä riita-asia ruotsalaisessa tuomioistuimessa. Sjöfartsverket nosti 4.5.2023 kanteen Stockholms tingsrättissä (Tukholman käräjäoikeus, Ruotsi) Stockholms Hamnia vastaan ja vaati, että sille maksetaan takaisin 38 086 436 Ruotsin kruunua (SEK) korkoineen, mikä vastaa korvaussopimuksen mukaisesti maksettavaa summaa kansallisen vanhentumisajan, joka on kymmenen vuotta kanteen nostamisesta, puitteissa (jäljempänä merkityksellinen ajanjakso). Sjöfartsverket katsoo, että riidanalainen korvaus on antanut Stockholms Hamnille julkisista varoista myönnetyn etuuden, jota voidaan pitää valtiontukena. Stockholms Hamn puolestaan väittää, ettei Hammarbyn sulun hoitamiseen liittyvä toiminta ole sellaista taloudellista toimintaa, johon sovelletaan valtiontukea koskevia unionin säännöksiä ja määräyksiä. Stockholms Hamn katsoo joka tapauksessa, että sille annettiin korvaussopimuksessa tehtäväksi yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottaminen. Stockholms Hamn väittää, että vaikka sopimuksen mukainen korvaus luokiteltaisiin valtiontueksi, kyse olisi asetuksen 2015/1589 1 artiklan b alakohdan i alakohdassa tarkoitetusta voimassa olevasta tuesta, koska se myönnettiin ennen Ruotsin liittymistä unioniin. Tässä tilanteessa Stockholms tingsrätt päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko [SEUT] 107 artiklan 1 kohdan mukaista suosimista koskevaa edellytystä tulkittava niin, että valtion viranomaisen valtion varoista kunnalliselle osakeyhtiölle vuosittain maksamaa sopimukseen perustuvaa korvausta siitä, että yhtiö suorittaa maksutta tiettyä palvelua, tässä tapauksessa sulkupalvelua, joka oli maksullinen, kunnes sopimus tehtiin,
a)
on pidettävä kokonaisuutenaan tukena, joka tuensaajaa suosimalla vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua?
b)
on pidettävä tukena, joka tuensaajaa suosimalla vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua siltä osin kuin korvauksen määrä ylittää ne aiemmat vuotuiset tulot, jotka tuensaaja sai palvelun suorittamisesta perityistä maksuista, kun otetaan huomioon esimerkiksi kuluttajahintaindeksin sekä sulkutoiminnan liikennemäärien muutokset?
c)
on pidettävä tukena, joka tuensaajaa suosimalla vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua siltä osin kuin korvauksen määrä ylittää tuensaajan vuotuiset kulut palvelun tarjoamisesta?
d)
on jonkin muun laskentamallin perusteella pidettävä tukena, joka tuensaajaa suosimalla vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua?
e)
ei ole miltään osin pidettävä tukena, joka tuensaajaa suosimalla vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua?
2)
Onko sopimusta, joka tehtiin ennen kuin Ruotsi liittyi Euroopan unioniin, josta ei ole ilmoitettu komissiolle ja joka koskee valtion viranomaisen valtion varoista kunnalliselle osakeyhtiölle vuosittain maksamaa korvausta siitä, että yhtiö suorittaa maksutta maatalouden alaan kuulumatonta palvelua, tässä tapauksessa sulkupalvelua, pidettävä voimassa olevana tukena, jota on – – asetuksen 2015/1589 1 artiklan b alakohdan i alakohdan mukaan pidettävä laillisena niin kauan kuin komissio ei ole todennut, että tuki ei sovellu sisämarkkinoille?
3)
Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko edellä mainittua vuotuista korvausta kuitenkin pidettävä uutena tukena, jos sopimusta on Ruotsin liityttyä Euroopan unioniin jatkettu moneen kertaan viidellä vuodella kerrallaan sen alkuperäisten ehtojen mukaisesti siksi, että sitä ei ole irtisanottu, ja vuotuista korvausta on jokaisen viisivuotisjakson osalta muutettu osin kuluttajahintaindeksin ja osin edellisen sopimuskauden aikana suoritetun maksuttoman palvelun laajuuden, tässä tapauksessa sulkutoiminnan liikennemäärän, perusteella?”
II Arviointi
A
Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
4.
Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansallisen toimenpiteen luonnehtiminen SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi edellyttää, että kaikki seuraavassa luetellut edellytykset täyttyvät. Kyseessä on oltava valtion toimenpide tai valtion varoilla toteutettu toimenpide, toimenpiteellä on annettava valikoivaa etua sen edunsaajalle, toimenpiteen on oltava omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja toimenpiteen on vääristettävä tai uhattava vääristää kilpailua. (
5
)
5.
Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii erityisesti, antaako riidanalainen korvaus – ja sikäli kun antaa, niin missä määrin – Stockholms Hamnille sellaista etua, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua tai vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. (
6
) Ennen tämän seikan tarkastelua on kuitenkin arvioitava, voidaanko Hammarbyn sulkutoimintaa hoitavaa Stockholms Hamnia pitää SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna yrityksenä. Tätä kysymystä on arvioitava ensin, koska mikäli siihen on vastattava kieltävästi, riidanalainen korvaus ei kuulu edellä mainitussa määräyksessä asetetun kiellon soveltamisalaan.
1. Yrityksen ja taloudellisen toiminnan käsitteet
6.
Arvioidessaan sitä, onko tietty organisaatio kilpailusäännöissä tarkoitettu yritys, unionin tuomioistuin soveltaa eräänlaista toiminnallista testiä, jossa painottuvat harjoitettavan toiminnan luonne eikä toimintaa harjoittavan toimijan ominaispiirteet. Tuomiossa Höfner ja Elser (
7
) vahvistetun määritelmän mukaan yrityksen käsitteeseen kuuluvat kaikki taloudellista toimintaa harjoittavat yksiköt riippumatta niiden oikeudellisesta muodosta tai rahoitustavasta. Kyseisen määritelmän ytimessä on taloudellisen toiminnan käsite, sillä unionin kilpailuoikeutta sovelletaan kaikkiin toimijoihin, jotka harjoittavat taloudelliseksi luokiteltavaa toimintaa. Näin ollen sekä valtio itse että valtion elin voivat toimia yrityksenä. Taloudellisen toiminnan käsite on määritelty väljästi ”kaikeksi toiminnaksi, jossa tavaroita tai palveluja tarjotaan tietyillä markkinoilla”, (
8
) vaikka sillä ei tavoiteltaisi voittoa. (
9
) Pelkkä yleisen edun mukaisten tavoitteiden toteuttaminen ei sulje pois toiminnan taloudellista luonnetta. (
10
)
7.
Unionin tuomioistuin on katsonut, ettei toiminta ole luonteeltaan taloudellista, kun se kuuluu tyypillisesti julkisen vallan etuoikeuksiin (
11
) tai liittyy niihin luonteeltaan, tavoitteeltaan sekä toimintaan sovellettavilta säännöiltään. (
12
) Se, että jokin yksikkö käyttää eräiden toimintojensa harjoittamisen yhteydessä julkista valtaa, ei yksinään estä luokittelemasta sitä kilpailuoikeudessa tarkoitetuksi yritykseksi. Organisaatio voi nimittäin toimia yrityksenä vain joidenkin toimintojensa osalta, jos nämä toiminnot voidaan luokitella taloudellisiksi ja ne ovat erotettavissa julkiselle vallalle kuuluvien toimivaltuuksien käytöstä. (
13
)
8.
Se, luokitellaanko koulutuksen, terveydenhuollon tai sosiaaliturvan kaltaisilla erityissektoreilla harjoitettava toiminta taloudelliseksi, riippuu pääasiallisesti siitä, millä tavalla kyseiset sektorit on järjestetty asianomaisessa jäsenvaltiossa. Tällainen toiminta ei lähtökohtaisesti ole luonteeltaan taloudellista, kun se on osa yleisluontoista julkista järjestelmää, joka on valtion määräysvallassa, joka ei ole kaupallista vaan sosiaalista ja yhteisvastuullista ja jonka kautta valtio suorittaa sille kyseisillä sektoreilla kuuluvia tehtäviään. (
14
)
9.
Pääasian oikeudenkäynnissä käsiteltävä toiminta muodostuu kaikista toiminnoista, jotka ovat välttämättömiä alusten kululle Hammarbyn sulusta ja jotka on annettu Stockholms Hamnin hoidettavaksi kyseisen infrastruktuurin haltijana. Stockholms Hamn, joka hallinnoi useita satamia Tukholman alueella, (
15
) katsoo, etteivät kyseiset toiminnot ole luonteeltaan taloudellisia yhtäältä siksi, että niistä ei peritä vastiketta ja olosuhteet ovat samat kaikille käyttäjäkategorioille (kauppa-aluksille), ja toisaalta siksi, että niissä on kyse merenkululle välttämättömän infrastruktuurin hyödyntämisestä ja käyttöön asettamisesta.
10.
Edellä ratkaisuehdotuksen 6 ja 7 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaan satamia on pidettävä yrityksinä, jos – ja siltä osin kuin – ne tosiasiallisesti harjoittavat yhtä tai useampaa taloudellista toimintaa. (
16
) Unionin tuomioistuin ja unionin yleinen tuomioistuin ovat katsoneet, että tietyissä olosuhteissa infrastruktuurin kaupallista hyödyntämistä (
17
) ja rakentamista, (
18
) sataman rakennelmat tai laitteet mukaan luettuina, (
19
) pidetään kilpailusääntöjen soveltamisalaan kuuluvana taloudellisena toimintana.
11.
Eräissä Stockholms Hamnin mainitsemissa päätöksissä komissio tosiaan sulki meriväyliin tehtävät julkiset investoinnit valtiontukea koskevien säännösten ja määräysten soveltamisalan ulkopuolelle, mukaan lukien investoinnit, joilla rahoitetaan sellaisten sulkujen rakentamista tai ylläpitämistä, jotka kuuluvat erottamattomasti järjestelmään, jonka tarkoituksena on helpottaa meriliikennettä kyseisellä alueella, tai kulkuinfrastruktuuriin, joka sijaitsee kaupallisesti hyödynnettävän satama-alueen ulkopuolella. Komission mukaan tällaiset toimenpiteet – jos ne liittyvät infrastruktuuriin, joka on syrjimättömästi ja vastikkeettomasti kaikkien käytettävissä – kuuluvat valtion velvollisuuksiin suunnitella ja kehittää sellainen merenkulkujärjestelmä, joka hyödyttää koko merenkulkuyhteisöä. (
20
) Sama näkemys esitetään valtiontuen käsitettä koskevassa tiedonannossa. (
21
)
12.
Käsiteltävässä asiassa ei ole selvää, toimiiko Hammarbyn sulku satamalaitteistona (
22
) vai onko ennemminkin kyse yleiselle merenkululle välttämättömästä perusrakenteesta. Katson kuitenkin, ettei tämä seikka juurikaan vaikuta tähän kysymykseen, sillä pääasiassa käsiteltävän kaltaisessa tilanteessa, jossa ei ole edellä mainittujen päätösten tavoin kyse eduista, jotka on myönnetty käyttäjille soveltamalla syrjiviä pääsyedellytyksiä tai kohdentamalla investointeja infrastruktuurin parantamiseksi sataman taloudellista hyödyntämistä varten, vaan joka koskee infrastruktuurin hoitajalle, tässä tapauksessa alueelliselle satamaviranomaiselle, maksettavaa korvausta vastineena sitoumuksesta olla perimättä sulkutoiminnasta maksuja määrätyltä käyttäjäkategorialta. (
23
)
13.
Asiakirja-aineisto sisältää joitain seikkoja, joiden perusteella näyttää siltä, että Hammarbyn sulkua on hyödynnetty ja hyödynnetään edelleen kaupallisesti. Tätä näkemystä puoltavat esimerkiksi se, että kulusta sulun läpi perittiin maksuja sekä ennen korvaussopimuksen tekemistä että sen irtisanomisen jälkeen, (
24
) sekä lähtökohtaisesti se – siltä osin kuin on kyse huviveneistä – että korvaussopimuksen voimassaoloaikana maksujen poistamisella pyrittiin edistämään ja ohjaamaan kaupallista meriliikennettä Mälarenille, (
25
) ja se, että korvaussopimuksen mukaan tarkoituksena oli hyvittää Tukholman kunnalle läpikulkumaksujen poistamisesta aiheutuva tulonmenetys niin, että korvauksen laskentaperusteena eivät olleet palveluun liittyvät kustannukset vaan liikenteen määrä. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on kuitenkin arvioida kaikkien merkityksellisten seikkojen valossa, onko Hammarbyn sulkua hyödynnetty kaupallisesti.
14.
Tässä asiayhteydessä se, että sopimuksen voimaantuloajankohtana maksut oli vahvistettu määräyksessä (
26
) ja että ne oli sovitettu yhteen, ei itsessään poissulje Stockholms Hamnin suorittamien sulkutoimintojen taloudellista ulottuvuutta. Koska asiakirja-aineisto ei sisällä tietoa kyseisten maksujen rakenteesta tai niiden yhteensovittamisen ulottuvuudesta, sen perusteella ei ole mahdollista poissulkea sitä, että sopimuksen voimaantuloajankohtana ja mahdollisesti myös sen irtisanomisen jälkeen Tukholman kunta ja sittemmin Stockholms Hamn osallistuivat Hammarbyn sulun hoitajana maksujen määrittämiseen ja säilyttivät tietyn autonomian niiden soveltamisessa. (
27
)
15.
Samoin pelkästään se seikka, että korvaussopimuksen soveltamisaikana pääsystä Hammarbyn sulkuun ei peritty vastiketta tietyiltä käyttäjäkategorioilta, ei mielestäni mahdollista sitä, että Stockholms Hamnin tarjoamien palvelujen taloudellinen luonne voitaisiin automaattisesti sulkea pois.
16.
On kiistatonta, ettei toimintaa voida pitää taloudellisena, jollei siitä ole viime kädessä tarkoitus saada vastinetta joko voiton saamiseksi tai vähintään kustannusten kattamiseksi. Samalla tavalla kuin se, ettei maksua vastaan suoritettavaa palvelua voida pitää yksistään tämän maksullisuuden takia luonteeltaan taloudellisena, (
28
) se, että palvelu suoritetaan ilmaiseksi kyseisen palvelun vastaanottajille, ei kuitenkaan itsessään vie kyseisen palvelun mahdollisuutta tuottaa voittoa, eikä sitä näin ollen voida automaattisesti luokitella ”ei-taloudelliseksi” valtiontukisäännöksiä sovellettaessa. Toisaalta palvelut, jotka jäsenvaltio määrää yrityksen suoritettavaksi julkisen palvelun velvoitteen nojalla, säilyttävät taloudellisen luonteensa myös silloin, kun niitä tarjotaan vastaanottajille markkina-arvon alittavaan hintaan tai maksutta. (
29
) Tällaisessa tilanteessa velvoitteet hoitavalle organisaatiolle maksettava julkinen korvaus on vastike julkisesta palvelusta, joka on suoritettu yhteisön hyväksi, ja se saatetaan katsoa valtiontueksi, jos se ei täytä 24.7.2003 annetussa tuomiossa Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg (
30
) vahvistettuja edellytyksiä, joita käsittelen seuraavaksi ja joita sovelletaan vain, jos kyseinen toiminta on luonteeltaan taloudellista. (
31
)
17.
Infrastruktuurin antaminen käyttöön ilmaiseksi yhteisen edun hyväksi ei ole ratkaiseva tekijä, mutta se voi kuitenkin olla viite siitä, että kyseistä infrastruktuuria ei hyödynnetä kaupallisesti, ja sitä on arvioitava kaikkien merkityksellisten seikkojen valossa. Kuten edellä on todettu, käsiteltävässä asiassa on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana arvioida, hyödynnettiinkö Hammarbyn sulkua kaupallisesti myös korvaussopimuksen soveltamisaikana, jolloin Sjöfartsverket maksoi Stockholms Hamnille korvausta hyvityksenä kaupallisen liikenteen maksujen poistamisesta johtuvasta tulonmenetyksestä.
18.
Valtiontukisääntöjen soveltaminen ei sen sijaan ole mahdollista edellä ratkaisuehdotuksen 7 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaisesti siinä tapauksessa, että infrastruktuurin hoitaminen liittyy erottamattomasti sellaisten tehtävien suorittamiseen, jotka kuuluvat kyseistä infrastruktuuria hoitavalle yksikölle annetun julkisen palvelutehtävän hoitamiseen, ja kyseinen yksikkö käyttää tässä yhteydessä julkista valtaa. Käsiteltävässä asiassa sen paremmin ennakkoratkaisupyynnöstä, unionin tuomioistuimen kirjaamoon toimitetusta asiakirja-aineistosta kuin Stockholms Hamnin huomautuksista ei ilmene, että Hammarbyn sulussa toteutetut toiminnot edellyttivät sellaisten julkisen vallan tehtävien suorittamista tai liittyivät erottamattomasti sellaisten julkisen vallan tehtävien suorittamiseen kuin meriliikenteen valvonta ja turvallisuus, vesiväyläpoliisin tehtävät tai valvonta saastumisen estämiseksi. (
32
) Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on vielä suoritettava tarvittavat tarkastukset, mutta ei vaikuta siltä, että Stockholms Hamnin toteuttamat sulkutoiminnot voitaisiin sulkea taloudellisen toiminnan käsitteen ulkopuolelle tällaisen syyn vuoksi.
19.
Lopuksi on todettava, ettei unionin tuomioistuimella ole käytettävissä juurikaan tietoa sen arvioimiseksi, ovatko Stockholms Hamnin suorittamat sulkutoiminnot ”markkinoilla” tarjottavia palveluja. Ennakkoratkaisupyynnöstä kuitenkin ilmenee kaupallisesta liikenteestä Mälaren-järveen ja sieltä pois, että Hammarbyn sulku kilpailee läpikulkuliikenteessä Sjöfartsverketin hoitaman Södertäljen kanavan kanssa. Lisäksi se, että valtio ennakoi kyseisen liikenteen määrän kasvavan kummankin väylän maksujen poistamista koskevan päätöksen seurauksena, antaa olettaa, että myös Stockholms Hamnin ja Sjöfartsverketin välisten suhteiden ulkopuolella oli olemassa kilpailua. (
33
) On kuitenkin ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana tehdä tarvittavat arvioinnit.
2. Edun olemassaolo
20.
Kuten edellä 4 kohdassa muistutetaan, jotta kansallinen toimenpide voidaan luokitella SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi, sillä on annettava valikoivaa etua sen saajana olevalle yritykselle tai yrityksille. Tämän edellytyksen täyttävät kaikki sellaiset valtion toimenpiteet, jotka niiden muodosta ja tavoitteista riippumatta ovat omiaan suosimaan yhtä tai useampaa yritystä suoraan tai välillisesti tai joilla myönnetään niille etua, jota ne eivät olisi saaneet tavanomaisissa markkinaolosuhteissa. Tällä tavalla saadun edun olemassaoloa koskevia edellytyksiä on arvioitava yleensä yksityinen markkinataloustoimija ‑periaatetta soveltaen. Tämän periaatteen soveltaminen edellyttää useiden konkreettisten ja välittömien kriteerien tapauskohtaista arviointia niin, että kunkin osalta verrataan mahdollisimman soveltuvalla ja tarkoituksenmukaisella tavalla kyseistä valtion toimenpidettä toimenpiteeseen, jonka olisi voinut toteuttaa sellainen yksityinen toimija, jonka tilanne on mahdollisimman samanlainen ja joka toimii tavanomaisissa markkinaolosuhteissa. (
34
) Kuten unionin tuomioistuin on selventänyt, kyseisen periaatteen sovellettavuuden edellytyksenä on, että asianomainen jäsenvaltio myöntää taloudellisen edun yritykselle yksityisen talouden toimijan – ei julkisen vallan käyttäjän – ominaisuudessaan. (
35
) Yksityinen markkinataloustoimija ‑periaatteen sovellettavuus riippuu siis kyseisen valtion toimenpiteen taloudellisesta luonteesta, (
36
) kun otetaan erityisesti huomioon sen kohde, sen asiayhteys, tavoiteltu päämäärä sekä säännöt, joita siihen sovelletaan. (
37
)
21.
Käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että korvaussopimus tehtiin sen jälkeen, kun Ruotsin viranomaiset olivat päättäneet poistaa alueellisesti tietyillä sisävesiväylillä kulkuun sovelletut maksut liikenteen silloisen jakauman säilyttämiseksi. Vaikuttaa siltä, että unionin tuomioistuimen saatavilla olevia tietoja pitäisi tulkita siten, että kyseessä oli toimenpide, jonka Ruotsin valtio toteutti julkisen vallan käyttäjänä eikä yksityisenä toimijana.
22.
Stockholms Hamn katsoo, että jos oletetaan, että yksityinen markkinataloustoimija ‑periaatetta voidaan soveltaa käsiteltävässä asiassa, riidanalaista korvausta olisi pidettävä ”hintana”, jonka Ruotsin viranomaiset maksoivat sulkupalvelujen hankinnasta. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei kuitenkaan ole esittänyt seikkoja, joiden perusteella Ruotsin valtion päätöstä tehdä korvaussopimus voitaisiin tulkita tällä tavalla. (
38
) Sen sijaan ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että Ruotsin valtion mukaan Stockholms Hamnilla oli oikeus saada hyvitys kielteisistä seurauksista, joita sille aiheutui kyseisten maksujen poistamisesta ja tätä seuranneesta sitoumuksesta olla perimättä maksua korvaussopimuksen kohteena olevista sulkutoiminnoista. Ennakkoratkaisupyyntö ei kuitenkaan sisällä seikkoja, joista selviäisi, perustuuko kyseinen oikeus Stockholms Hamnin ja Ruotsin valtion välisiin suhteisiin Hammarbyn sulun hoitamisessa (
39
) vai johonkin muuhun. (
40
) Muistutan yleisesti, että SEUT 107 artiklan 1 kohdan mukaan myönnetyt etuudet voivat johtua positiivisten suoritusten, kuten subventioiden, lisäksi myös toimenpiteistä, jotka eri tavoin alentavat yrityksen vastattavaksi tavallisesti kuuluvia kustannuksia, ja että yrityksen vastattavaksi tavallisesti kuuluvien kustannusten käsitteeseen sisältyvät muun muassa sellaiset lisäkustannukset, joista yritysten on vastattava tiettyyn taloudelliseen toimintaan sovellettavien lakiin, asetukseen tai sopimukseen perustuvien velvoitteiden vuoksi. (
41
) Näin ollen valtion toimenpiteellä myönnettyjen etuuksien korvaava luonne ei lähtökohtaisesti estä luokittelemasta niitä kyseisessä määräyksessä tarkoitetuiksi tuiksi. (
42
) On ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana arvioida kaikkien merkityksellisten seikkojen perusteella riidanalaisen korvauksen taloudellista luonnetta sekä sitä, onko kyseinen korvaus antanut Stockholms Hamnille sellaisen edun, jota se ei olisi saanut tavanomaisissa markkinaolosuhteissa, ja jos on, niin miten merkittävästä edusta on kyse. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tässä yhteydessä otettava erityisesti huomioon se komissionkin esiin tuoma seikka, että Stockholms Hamn hyötyi merkityksellisellä ajanjaksolla taatusta tulosta, joka ei ollut riippuvainen sulkutoiminnan kustannuksista eikä ainakaan kokonaan liikennemäärien vaihtelusta.
23.
Stockholms Hamn väitti myös ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa, että sen tehtäväksi oli annettu julkisen palvelun velvoitteen täyttäminen merkityksellisellä ajanjaksolla, minkä takia edun olemassaoloa olisi arvioitava yhteisöjen tuomioistuimen tuomiossa Altmark kehittämien kriteerien perusteella. Yhteisöjen tuomioistuin täsmensi kyseisessä tuomiossa, että valtion toimenpide ei kuulu SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan siltä osin kuin sitä on pidettävä korvauksena, joka on vastike edunsaajayritysten suorittamista sellaisista palveluista, jotka johtuvat julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä. (
43
) Yhteisöjen tuomioistuin vahvisti neljä kumulatiivista edellytystä, joiden on täytyttävä, jotta tällaista korvausta ei luokitella valtiontueksi. (
44
)
24.
Ensimmäisen tuomiossa Altmark vahvistetun edellytyksen tarkoituksena on sen tarkistaminen, että edunsaajayrityksen tehtäväksi on tosiasiassa annettu julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen ja nämä velvoitteet on määritelty selvästi. (
45
) Tätä varten on välttämätöntä, että asianomaiselle toimijalle tai asianomaisille toimijoille on annettu julkisen palvelun tehtävä julkisen vallan toimella. (
46
) Altmark-tuomiossa julkisen palvelun velvoitteiden käsite vastaa SEUT 106 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun yleistä taloudellista etua koskevan palvelun käsitettä. (
47
) Vaikka viimeksi mainittua ei ole määritelty unionin tasolla, unionin tuomioistuin on täsmentänyt, että kyseinen käsite kattaa palvelut, jotka liittyvät sellaisiin taloudellisiin tarkoituksiin, joilla on muusta taloudellisesta toiminnasta poikkeavia erityispiirteitä. (
48
)
25.
Käsiteltävässä asiassa ei ole poissuljettua, että merkityksellisenä ajanjaksona Stockholms Hamnille oli annettu tehtäväksi julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen tuomiossa Altmark tarkoitetulla tavalla, koska sen kauppa-aluksille kyseisenä ajanjaksona maksutta suorittamat sulkutoiminnot näyttävät perustuneen laissa asetettuun velvoitteeseen, joka vahvistettiin myöhemmin sen hallintoviranomaisen, jolle kyseinen vastuu oli siirretty, kanssa tehdyssä sopimuksessa, jolla Ruotsin viranomaiset pyrkivät varmistamaan kaupallisen meriliikenteen optimaalisen jakauman yleisen edun nimissä. (
49
) On kuitenkin ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä arvioida kaikkien merkityksellisten seikkojen valossa, onko tällainen tehtävä tosiasiallisesti annettu. Jos vastaus on myöntävä, kyseisen tuomioistuimen on tarkistettava, täyttyvätkö muut tuomiossa Altmark vahvistetut edellytykset.
26.
Toisella ja kolmannella edellytyksellä pyritään takaamaan se, ettei yrityksille, joille on annettu julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen, makseta liikaa korvausta. (
50
) Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen ennakkoratkaisupyynnössä antamien tietojen perusteella ei voida määrittää, missä määrin kyseiset edellytykset täyttyvät. Ennakkoratkaisupyynnöstä ja unionin tuomioistuimen kirjaamoon toimitetusta asiakirja-aineistosta esimerkiksi ilmenee, että korvaussopimuksessa määriteltiin objektiivisesti Stockholms Hamnille maksettavan korvauksen laskenta- ja tarkistusparametrit sekä määrättiin mekanismista, jonka tarkoituksena oli mahdollistaa liikaa maksettujen summien periminen ainakin osittain takaisin jokaisen viisivuotisjakson päätyttyä. (
51
) Ei ole kuitenkaan selvää, miten liikennemäärään perustuvan korvaussumman määrittämisessä sovelletut tariffit oli laskettu. Vaikuttaa myös siltä, että korvauksen suuruus määritettiin ottamatta huomioon korvaussopimuksen kohteena olleiden sulkutoimintojen kustannuksia, joten on aihetta epäillä, että kolmas edellytys – jonka mukaan korvaus ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä aiheutuvien kustannusten kattamiseksi kokonaan tai osittain, kun otetaan huomioon siitä mahdollisesti saatava kohtuullinen voitto – ei täyty. (
52
)
27.
Vaikuttaa lisäksi siltä, ettei myöskään neljäs tuomiossa Altmark vahvistettu edellytys täyty. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toimittamista tiedoista ei nimittäin ilmene, että riidanalaisen korvauksen taso olisi määritetty kyseisen edellytyksen mukaisesti tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle ja asetettujen julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisen kannalta riittävästi varustetulle keskivertoyritykselle olisi aiheutunut kyseisten julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä.
3. Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja kilpailuun
28.
Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansallisen toimenpiteen toteaminen valtiontueksi ei edellytä sen osoittamista, että tuki todellisuudessa vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja että se tosiasiallisesti vääristää kilpailua, vaan ainoastaan sen tutkimista, saattaako tuki vaikuttaa tuohon kauppaan ja vääristää kilpailua. (
53
)
29.
Kuten edellä 19 kohdassa todetaan, käsiteltävässä asiassa esillä oleva Hammarbyn sulku on yksi kaupallisen liikenteen kulkuväylistä Itämeren ja Mälaren-järven välillä, eikä ole poissuljettua, että se kilpailee paitsi muiden sisävesiväylien myös muiden liikennemuotojen, kuten maantie- tai rautatieliikenteen, kanssa. Ensi arviolta ei siis ole poissuljettua, että mikäli ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin päätyy siihen lopputulokseen, että riidanalainen korvaus on antanut Stockholms Hamnille SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun edun, kyseinen etu on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristämään kilpailua, kun otetaan lisäksi huomioon Hammarbyn sulun sijaintialueen liikenneyhteydet ja saavutettavuus. On ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä suorittaa asian arvioimiseksi tarvittavat tarkastukset.
B
Toinen ja kolmas ennakkoratkaisukysymys
30.
Toisessa ja kolmannessa ennakkoratkaisukysymyksessään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko ennen Ruotsin liittymistä Euroopan unioniin tehdyssä sopimuksessa määrätty riidanalainen korvaus – siinä tapauksessa, että se katsotaan SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi tueksi – luokiteltava asetuksen 2015/1589 1 artiklan b alakohdan i alakohdassa tarkoitetuksi voimassa olevaksi tueksi, ja jos näin on, onko sitä pidettävä kyseisen liittymisen jälkeen uutena tukena siltä osin kuin korvauksen soveltamista on jatkettu useaan otteeseen ja sen määrää on mukautettu sen käyttöönotosta tehdyn sopimuksen alkuperäisten ehtojen mukaisesti.
31.
Sillä, luokitellaanko valtiontuki voimassa olevaksi vai uudeksi tueksi, on erilaiset menettelylliset seuraamukset. Vaikka SEUT 108 artiklan 1 kohdan mukaan voimassa olevat tuet voidaan panna täytäntöön niin kauan kuin komissio ei ole todennut niitä sisämarkkinoille soveltumattomiksi, SEUT 108 artiklan 3 kohdassa määrätään, että komissiolle on annettava ajoissa tieto uusien tukien myöntämistä tai voimassa olevien tukien muuttamista koskevista suunnitelmista, joita ei saa toteuttaa ennen kuin tutkintamenettelyssä on annettu lopullinen päätös. (
54
)
32.
Asetuksen 2015/1589 1 artiklan b alakohdan i alakohdan mukaan käsitteellä ”voimassa oleva tuki” tarkoitetaan kaikkia tukia, jotka olivat olemassa ennen EUT-sopimuksen voimaantuloa kyseisessä jäsenvaltiossa, eli tukiohjelmia ja yksittäisiä tukia, jotka on otettu käyttöön ennen EUT-sopimuksen voimaantuloa ja joita voidaan soveltaa edelleen kyseisen voimaantulon jälkeen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjan (
55
) 144 ja 172 artiklan soveltamista. Tuki, joka on otettu käyttöön ennen valtion liittymistä unioniin, katsotaan siis lähtökohtaisesti voimassa olevaksi tueksi, joka voidaan panna täytäntöön niin kauan kuin komissio ei ole todennut sitä sisämarkkinoille soveltumattomaksi.
33.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii ensinnäkin liittymisasiakirjan 144 artiklan ulottuvuutta, kun otetaan huomioon, että kyseisen artiklan a alakohdan mukaan ”[SEUT 107 ja SEUT 108 artiklassa] tarkoitettujen tukien osalta– –””uusissa jäsenvaltioissa ennen liittymistä sovelletuista tuista ainoastaan tukia, joista on annettu komissiolle tieto 30 päivään huhtikuuta 1995 mennessä, pidetään [SEUT 108 artiklan 1 kohdassa] tarkoitettuina ’olemassa olevina’ tukina”.
34.
Osapuolet ovat yhtä mieltä siitä, ettei riidanalaista korvausta annettu tiedoksi komissiolle. Vaikka liittymisasiakirjan 144 artiklassa viitataan yleisesti SEUT 107 ja SEUT 108 artiklassa tarkoitettuihin tukijärjestelmiin, kyseinen artikla sisältyy liittymisasiakirjan maataloustuotteita koskevaan VI osastoon, (
56
) mikä saa ajattelemaan – kuten julkisasiamies Eleanor Sharpston on jo todennut (
57
) ja unionin tuomioistuin implisiittisesti vahvistanut – (
58
) että kyseisessä artiklassa määrätty tiedonantovelvoite koskee yksinomaan maataloustuotteita, kuten täsmennetään liittymisasiakirjan 137 artiklassa, (
59
) eikä sillä siis ole vaikutusta muihin kuin maataloustukiin. Mielestäni siis se tosiseikka, ettei riidanalaista korvausta annettu tiedoksi komissiolle liittymisasiakirjan 144 artiklan a alakohdan mukaisesti, ei itsessään poissulje sitä, että kyseessä on voimassa oleva tuki.
35.
Toiseksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, voidaanko kyseistä korvausta edelleen pitää voimassa olevana tukena huolimatta siihen kohdistuneista jatkoajoista ja mukautuksista. Asetuksen 2015/1589 1 artiklan c alakohdan mukaan uudella tuella tarkoitetaan ”kaikkia tukia, eli tukiohjelmia ja yksittäisiä tukia, jotka eivät ole voimassa olevaa tukea, mukaan lukien voimassa olevan tuen muutokset”. Asetuksen N:o 794/2004 (
60
) 4 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ”[asetuksen 2015/1589] 1 artiklan c [ala]kohdan soveltamiseksi voimassa olevan tuen muutoksella tarkoitetaan mitä tahansa muutosta, muuta kuin muodollista tai hallinnollista, joka ei vaikuta tukitoimenpiteen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille tehtyyn arviointiin”. (
61
) Vain voimassa olevan tuen merkittävä muutos, eli sellainen – luonteeltaan subjektiivinen, objektiivinen tai ajallinen – (
62
) muutos, joka vaikuttaa tuen peruspiirteisiin ja on omiaan muuttamaan tuen soveltuvuutta sisämarkkinoille, johtaa tuen katsomiseen uudeksi tueksi. (
63
)
36.
Käsiteltävässä asiassa korvaussopimuksen voimassaoloa jatkettiin automaattisesti kunkin viisivuotisjakson päättyessä aina siihen saakka, kun sopimus irtisanottiin vuonna 2021. Riidanalaisen korvauksen määrää päivitettiin vuosittain kuluttajahintaindeksin perusteella, ja se laskettiin uudelleen viiden vuoden välein soveltamalla kaavaa, jota asiakirja-aineiston tietojen mukaan ei ollut muutettu vuosiin. Sopimusta jatkettiin ja maksettujen summien määrää muutettiin korvaussopimuksen alkuperäisten ehtojen mukaisesti. Näin ollen mietin, voidaanko tällaisia muutoksia pitää SEUT 108 artiklassa sekä asetuksessa 2015/1589 ja asetuksessa N:o 794/2004 tarkoitettuina muutoksina eikä yksinkertaisesti seurauksena kyseisen sopimuksen täyttämisestä.
37.
Mielestäni sellaisina ei voida pitää esimerkiksi rahamääräisten tukisummien automaattista vaihtelua, joka johtuu inflaatiosta. (
64
) Viiden vuoden jatkoajoista on todettava, että vaikka unionin tuomioistuin onkin useissa tuomioissa täsmentänyt, että voimassa olevan tuen jatkaminen katsotaan uudeksi tueksi, (
65
) kyseisissä tilanteissa oli kyse muutoksista, joita koskevat toimet toteutettiin vasta sen jälkeen, kun komissio oli hyväksynyt kyseisen tuen. Unionin tuomioistuin on sitä vastoin katsonut pääasian olosuhteiden kanssa samankaltaisessa tilanteessa, että vain riidanalaisen tuen ajallista jatkamista yli aikarajojen, jotka vahvistettiin ennen asianomaisen jäsenvaltion liittymistä unioniin kyseisen tuen käyttöönotosta tehdyssä sopimuksessa, – eikä siis tämän sopimuksen tavanomaista toimintaa, automaattiset säännölliset jatkoajat mukaan luettuina – oli pidettävä voimassa olevaan tukiohjelmaan kohdistuneena muutoksena. (
66
) On kuitenkin ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana tehdä tarvittavat määritykset ja erityisesti arvioida, voitiinko viisivuotisia jatkoaikoja, jotka toteutettiin sopimusta irtisanomatta, pitää tosiasiallisesti automaattisina. Siltä osin kuin on kyse riidanalaisen korvauksen perusmäärän uudelleen määrittämisestä kunkin viisivuotisjakson päättyessä, on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana arvioida, onko tällaisen uudelleen määrittämisen, joka tosin toteutettiin vakiintuneen laskukaavan mukaisesti, katsottava – kuten Sjöfartsverket väittää – tapahtuneen tosiasiassa muutoksiksi luokiteltavissa uudelleenneuvotteluissa muun muassa sillä perusteella, että sopimuspuolten oli sovittava keskenään huomioon otettava liikennemäärä. Tässä tapauksessa on lisäksi arvioitava, voidaanko kyseiset muutokset luokitella merkittäviksi.
III Ratkaisuehdotus
38.
Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Stockholms tingsrättin esittämiin kysymyksiin seuraavasti:
SEUT 107 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että
– valtion viranomaisen valtion varoista kunnalliselle osakeyhtiölle vuosittain maksama sopimukseen perustuva korvaus siitä, että kyseinen yhtiö suorittaa maksutta tiettyä palvelua, joka oli maksullinen, kunnes sopimus tehtiin, voidaan katsoa valtiontueksi, jos kyseistä yhtiötä on pidettävä kyseisen palvelun osalta mainitussa määräyksessä tarkoitettuna yrityksenä ja tällainen korvaus antaa asianomaiselle yhtiölle sellaisen edun, jota se ei olisi saanut tavanomaisissa markkinaolosuhteissa ja joka on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristämään kilpailua. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida kaikkien merkityksellisten seikkojen perusteella, täyttyvätkö kyseiset edellytykset, ja jos täyttyvät, niin miltä osin.
Asetuksen (EU) 2015/1589 1 artiklan b alakohdan i alakohtaa ja c alakohtaa on tulkittava siten, että
– jos oletetaan, että kyseessä on SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tuki, tällainen korvaus, jonka maksamista jatkettiin korvauksen käyttöönotosta tehdyn sopimuksen ehtojen mukaisesti useilla viisivuotisjaksoilla tätä sopimusta irtisanomatta ja jonka määrää muutettiin yhtäältä vuosittain kuluttajahintaindeksin perusteella ja toisaalta kunkin viisivuotisjakson päätyttyä ilmaiseksi toimitetun palvelun laajuuden perusteella soveltamalla koko ajan samana pysynyttä laskukaavaa, on katsottava mainituissa oikeussäännöissä tarkoitetuksi voimassa olevaksi tueksi, jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen suorittamasta selvityksestä muuta johdu.
(
1
)	Alkuperäinen kieli: italia.
(
2
)	Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EUVL 2015, L 2048, s. 9).
(
3
)	Ks. viimeksi tuomio 28.2.2024, Tanska v. komissio (T‑364/20, EU:T:2024:125), jota koskeva valitus o vireillä unionin tuomioistuimessa (asia C‑337/24 P).
(
4
)	Asiakirja-aineistosta ilmenee, että Sjöfartsverket irtisanoi korvaussopimuksen siksi, että se katsoi olosuhteiden muuttuneen niin, että sopimuksen mukaisesta korvauksesta oli tullut sääntöjenvastaista valtiontukea eikä Stockholms Hamn noudattanut antamaansa sitoumusta, koska se peri maksun muilta aluksilta kuin huviveneiltä. Maksun perusteena ollut yhteensovittamisvelvoite ei sekään enää pätenyt, koska Sjöfartsverket oli palauttanut Södertäljen kanavan läpikulkumaksut kauppa-alusten osalta.
(
5
)	Ks. vastaavasti viimeksi tuomio 29.4.2025, Prezydent Miasta Mielca (C‑453/23, EU:C:2025:285, 36 kohta).
(
6
)	Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei esitä epäilyksiä valtion varojen käytöstä eikä toimenpiteen valikoivuudesta.
(
7
)	Ks. tuomio 23.4.1991 (C‑41/90, EU:C:1991:161, 21 kohta).
(
8
)	Ks. mm. tuomio 24.3.2022, GVN v. komissio (C‑666/20 P, EU:C:2022:225, 69 kohta).
(
9
)	Ks. mm. tuomio 10.1.2006, Cassa di Risparmio di Firenze ym. (C‑222/04, EU:C:2006:8, 122 ja 123 kohta).
(
10
)	Ks. vastaavasti tuomio 10.1.2006, Cassa di Risparmio di Firenze ym. (C‑222/04, EU:C:2006:8, 122 kohta).
(
11
)	Ks. mm. tuomio 19.12.2012, Mitteldeutsche Flughafen ja Flughafen Leipzig v. komissio (C‑288/11 P, EU:C:2012:821, 44 kohta).
(
12
)	Ks. tuomio 18.3.1997, Diego Cali Diego Calì & Figli (C‑343/95, EU:C:1997:160, 22 ja 23 kohta) ja valtiontukien alalta tuomio 22.10.2015, EasyPay ja Finance Engineering (C‑185/14, EU:C:2015:716, 40 kohta).
(
13
)	Ks. vastaavasti mm. tuomio 7.11.2019, Aanbestedingskalender ym. v. komissio (C‑687/17 P, EU:C:2019:932, 16 kohta, ja erotettavuuden arviointiperusteista 44 kohta).
(
14
)	Ks. vastaavasti tuomio 11.6.2020, komissio ja Slovakia v. Dôvera zdravotná poist'ovňa (C‑262/18 P ja C‑271/18 P, EU:C:2020:450, 35 ja 50 kohta); tuomio 2.6.2021, Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo v. komissio (T-223/18, EU:T:2021:315, 152–154, 165, 166 ja 173 kohta), joka on vahvistettu tuomiossa 27.4.2023, Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo v. komissio (C‑492/21 P, EU:C:2023:354), ja tuomio 27.6.2017, Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania (C‑74/16, EU:C:2017:496, 50 kohta).
(
15
)	Stockholms Hamn Ab:n internetsivuilla annettujen tietojen mukaan kyseinen yhtiö hoitaa satamalaitteita kuudessa Ruotsin satamassa, joista kolme sijaitsee Tukholman kaupungin alueella. Kyseessä ovat Stadsgården ja Värtahamnen (jotka ovat keskittyneet erityisesti edestakaisiin tavara- ja henkilöliikenteeseen Ruotsin ja Suomen sekä Ruotsin ja Viron välillä) sekä Frihamnen (joka toimii terminaalina risteilyaluksille), eikä pääsy näihin satamiin näytä edellyttävän Hammarbyn sulkujärjestelmän käyttöä. Muut satamalaitteet sijaitsevat Nynäshamnin kaupungin alueella (Nynäshamnin ja Stockholm Norvikin satamat, jotka ovat keskittyneet edestakaiseen tavara- ja henkilöliikenteeseen Ruotsin ja Puolan, Ruotsin ja sille kuuluvan Gotlannin saaren sekä Ruotsin ja Latvian välillä) ja Kapellskärin kunnan alueella (internetsivujen mukaan viimeksi mainittu ”mahdollistaa tavaroiden ja matkustajien nopeat edestakaiset kuljetukset Tukholmaan ja sen ympäristöön sekä muualle Ruotsiin, Suomeen, Norjaan, Baltian maihin ja Manner-Eurooppaan”).
(
16
)	Ks. vastaavasti tuomio 30.4.2019, UPF v. komissio (T‑747/17, EU:T:2019:271, 64 kohta; jäljempänä tuomio UPF) ja tuomio 30.4.2019, Chambre de commerce et d'industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest) v. komissio (T‑754/17, EU:T:2019:270, 80 kohta).
(
17
)	Ks. tuomio 24.10.2002, Aéroports de Paris v. komissio (C‑82/01 P, EU:C:2002:617, 78 kohta).
(
18
)	Tuomio 19.12.2012, Mitteldeutsche Flughafen ja Flughafen Leipzig v. komissio (C‑288/11 P, EU:C:2012:821, 43 kohta); kyseisten tuomioiden ulottuvuuden laajentamisesta muihin infrastruktuurityyppeihin ks. tuomio 14.1.2015, Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, 42 kohta).
(
19
)	Ks. mm. tuomion UPF 65 kohta; tuomio 15.3.2018, Naviera Armas v. komissio (T‑108/16, EU:T:2018:145, 88 kohta), jonka unionin tuomioistuin vahvisti määräyksellä 25.6.2019, Fred Olsen v. NavieraArmas SA (C‑319/18 P, EU:C:2019:542), ja tuomio 20.12.2023, Autorità di sistema portuale del Mar Ligure occidentale ym. v. komissio (T‑166/21, EU:T:2023:862, 56 kohta).
(
20
)	Valtiontuesta N 520/2003 – Belgia – Rahoitustuki Flanderin satamien infrastruktuuritöille – 20.10.2004 annettu komission päätös (EUVL C 2005, 16.7.2005, s. 11, johdanto-osan 35, 42 ja 43 perustelukappale), valtiontuesta N 503/2005, United Kingdom – Great Yarmouth Outer Harbour – 21.12.2005 tehty komission päätös (EYVL 2006, C 83, s. 10), johdanto-osan perustelukappale 22 ja 23, ja valtiontuesta SA.103466 (2023/N) – Sweden Dredging and port infrastructure at the port of Gothenburg – 17.11.2023 tehty päätös (EUVL 2023, C 2023, s. 1474, 76 kohta). Ks. myös tuomion 'UPF 68 ja 70 kohta.
(
21
)	Komission tiedonanto Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta valtiontuen käsitteestä (EUVL 2016, C 262, s. 1), 203 kohta. Ks. myös satamainfrastruktuurille myönnettyä valtiontukea koskeva analyysitaulukko, joka on saatavilla internetosoitteessa https://competition-policy.ec.europa.eu/state-aid/legislation/notion-aid_en, 5 kohta.
(
22
)	Kuten todetaan alaviitteessä 15, ei vaikuta siltä, että Hammarbyn sulku olisi osa Stockholms Hamnin hoitamia satamalaitteistoja.
(
23
)	Tässä yhteydessä huomautan, että valtiontuesta N 520/2003 – Belgia – Rahoitustuki Flanderin satamien infrastruktuuritöille – 20.10.2004 annetussa päätöksessä (EUVL 2005, C 176, s. 11, johdanto-osan perustelukappale 38,39, 42 ja 43), johon Stockholms Hamn viittaa, komissio totesi, ettei rahoitettu toiminta ole luonteeltaan taloudellista, mutta varasi itselleen mahdollisuuden arvioida liikaa maksetusta korvauksesta mahdollisesti johtuvan edun eli tuen olemassaolon satamaviranomaisten korvausta vastaan suorittamien palvelujen osalta, eli komissio katsoi implisiittisesti, että kyse oli taloudellisesta toiminnasta, vaikka sitä harjoitetaan yleisen edun mukaisesti. Ks. vastaavasti valtiontuesta N 503/2005, United Kingdom – Great Yarmouth Outer Harbour – 21.12.2005 annettu päätös (EUVL 2006, C 83, s. 10), johdanto-osan 27 perustelukappale.
(
24
)	Stockholms Hamn vahvistaa unionin tuomioistuimelle toimittamissaan huomautuksissa, että se alkoi periä kauppa-aluksilta uudelleen maksua vuonna 2021. Se ei kuitenkaan täsmennä, miten maksut lasketaan.
(
25
)	Tämä päämäärä mainitaan Stockholms Hamnin kirjelmässä ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle. Odotukset kaupallisen meriliikenteen kasvusta antavat aiheen olettaa, että maksujen tasolla vaikutetaan liikenteenharjoittajien päätöksiin.
(
26
)	Tämä ilmenee Stockholms Hamnin unionin tuomioistuimelle toimittamista huomautuksista.
(
27
)	Ks. tuomio 12.7.2012, Compass-Datenbank (C‑138/11, EU:C:2012:449, 42 kohta) ja tuomio 20.12.2023, Autorità di sistema portuale del Mar Ligure occidentale ym. v. komissio (T‑166/21, EU:T:2023:862, 106, 110 ja 118 kohta).
(
28
)	Ks. tuomio 12.7.2012, Compass-Datenbank (C‑138/11, EU:C:2012:449, 42 kohta).
(
29
)	Ks. mm. tuomio 8.9.2022, Lux Express Estonia (C‑614/20, EU:C:2022:641), jossa unionin tuomioistuin katsoi, että Virossa julkista maantie- ja rautatieliikennettä harjoittaville yrityksille asetettu velvoite kuljettaa ilmaiseksi joitain matkustajaryhmiä oli asetuksessa N:o 1370/2007 tarkoitettu julkisen palvelun velvoite, josta on myönnettävä korvaus, ja täsmensi edellytykset, jotka tällaisen korvauksen oli täytettävä, jotta se olisi valtiontukisääntöjen mukainen.
(
30
)	C‑280/00, EU:C:2003:415 (jäljempänä tuomio Altmark).
(
31
)	Ks. tuomio 27.4.2023, Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo v. komissio (C‑492/21 P, EU:C:2023:354, 70 ja 71 kohta). On totta, että 27.6.2017 annetussa tuomiossa Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania (C‑74/16, EU:C:2017:496, 47 ja 50 kohta) unionin tuomioistuin katsoi, että riidanalaisista palveluista osa – oppilaitosten antama opetus – ei ollut luonteeltaan taloudellista, koska kyseinen palvelu oli ilmaista ja rahoitettiin kokonaan tai pääasiallisesti julkisin varoin, sekä täsmensi viitaten palveluja koskevaan oikeuskäytäntöönsä, että valtiontukisääntöjä sovellettaessa suoritukset, joista tavallisesti maksetaan korvaus taloudellisena vastikkeena suoritetusta palvelusta, voidaan luokitella taloudelliseksi toiminnaksi. Kyseisen tuomion ulottuvuus on kuitenkin mielestäni rajallinen (viittaan tässä yhteydessä tämän ratkaisuehdotuksen 8 kohtaan). Valtiontukisääntöjä sovelletaan tilanteissa, joissa käytetään julkisia varoja yritysten toiminnan rahoittamiseksi, eikä palvelun taloudellinen luonne voi riippua yksinomaan siitä, maksaako sen suorittamisesta valtio eivätkä vastaanottajat. Myös viittaus palveluja koskevaan lainsäädäntöön näyttää mielestäni johtuvan kyseisen tuomion kohteena olevan asian olosuhteista. Palvelujen vapaata liikkuvuutta koskevissa määräyksissä tarkoitettu taloudellisen toiminnan käsite ei nimittäin vastaa täysin valtiontukisäännöissä tarkoitettua taloudellisen toiminnan käsitettä, vaikkakin molemmissa asetetut tavoitteet ovat yhteneväisiä ja vastaavat toisiaan. Vaikka korvaus, jota maksetaan taloudellisena vastikkeena suoritetusta palvelusta, onkin keskeinen seikka palvelua koskevissa säännöksissä, samaa ei voida sanoa valtiontukisäännöistä, joissa painottuvat ennemminkin kyseisen toiminnan luonteeseen liittyvä mahdollisuus tuottaa voittoa sekä se, toimiiko palvelun suorittava yksikkö kaupallisena toimijana vai viranomaisena.
(
32
)	Ks. tuomio 18.3.1997, Diego Calì & Figli (C‑343/95, EU:C:1997:160, 22 ja 23 kohta). Ks. myös satamainfrastruktuurille myönnettyä valtiontukea koskeva analyysitaulukko, joka on saatavilla internetosoitteessa https://competition-policy.ec.europa.eu/state-aid/legislation/notion-aid_en, 4 kohta.
(
33
)	Vaikuttaa siltä, että vuonna 2022 päätettiin Södertäljen kanavan uudistushankkeesta, jonka tavoitteena oli muun muassa vähentää kaupallisen liikenteen aiheuttamaa painetta maanteillä ja rautateillä siirtämällä sitä meriliikenteeseen, ks. https://www.marketscreener.com/quote/stock/PEAB-AB-6491371/news/Peab-Rebuilds-the-Lock-Canal-in-Sodertalje-40864607/.
(
34
)	Ks. tuomio 17.11.2022, Volotea ja easyJet v. komissio (C‑331/20 P e C‑343/20 P, EU:C:2022:886, 107–109 kohta).
(
35
)	Ks. tuomio 13.3.2025, Cividale ym. (C‑746/23 ja C‑747/23, EU:C:2025:171, 42 kohta).
(
36
)	Ks. tuomio 17.11.2022, Volotea ja easyJet v. komissio (C‑331/20 P e C‑343/20 P, EU:C:2022:886, 109 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
37
)	Ks. tuomio 13.3.2025, Cividale ym. (C‑746/23 ja C‑747/23, EU:C:2025:171, 42 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
38
)	Yksityinen toimija ei määrätyissä olosuhteissa toimisi niin, että se ostaisi palvelun kolmannelta osapuolelta tarjotakseen sen ilmaiseksi. Tällaisessa tilanteessa voidaan katsoa, että palvelun hankkiva valtio myöntää lähtökohtaisesti sopimuskumppanilleen edun, koska ostetusta palvelusta maksettu hinta ei vastaa palvelun markkinahintaa.
(
39
)	Ks. analogisesti tuomio 11.11.2021, Autostrada Wielkopolska v. komissio ja Puola (C‑933/19 P, EU:C:2021:905, 121–125, 139 ja 156 kohta). Tässä tapauksessa kyseessä olisi SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu etu vain siltä osin kuin riidanalainen korvaus on ylittänyt Stockholms Hamnille koituneen tulonmenetyksen määrän.
(
40
)	Unionin tuomioistuin ja unionin yleinen tuomioistuin ovat katsoneet, että asianomaisen jäsenvaltion sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun perusteella maksettavat tai maksetut summat eivät ole luonteeltaan valtiontukea (ks. tuomio 27.9.1988, Asteris ym. (yhdistetyt asiat106/87–120/87, EU:C:1988:457), kuten ei myöskään ole pakkolunastuskorvauksen maksaminen (ks. tuomio 1.7.luglio 2010, Nuova Terni Industrie Chimiche v. komissio (T‑64/08, EU:T:2010:270 ja tuomio 27.1.2022, Sātiņi-S (C‑238/20, EU:C:2022:57, 51 kohta). Käsiteltävässä asiassa ei kuitenkaan ole kyse tällaisista tilanteista.
(
41
)	Ks. tuomio 27.1.2022, Sātiņi-S (C‑238/20, EU:C:2022:57, 42 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
(
42
)	Ks. mm. tuomio 1.2.2017, Portovesme v. komissio (C‑606/14 P, EU:C:2017:75, 92 kohta).
(
43
)	Ks. tuomion Altmark 87 kohta.
(
44
)	Yhteisöjen tuomioistuimen tuomiossa Altmark kehittämien kriteerien tarkoituksena on lähinnä tarkistaa, että valtio on maksanut julkisen palvelun velvoitteen asianmukaisesta täyttämisestä käypää hintaa. Toisin kuin tilanteissa, joissa sovelletaan yksityinen markkinataloustoimija ‑periaatetta, niissä tilanteissa, joissa sovelletaan tuomiota Altmark, valtio ei kuitenkaan pyri saamaan tuottoa, vaan sen tavoitteena on varmistaa julkinen palvelu eikä se siis toimi yksityisenä toimijana. Altmark-testi ja yksityinen markkinataloustoimija ‑periaate ovat siis analyysivälineitä, joita sovelletaan erilaisissa tilanteissa ja jotka eivät ole keskenään vaihtoehtoisia (ks. tuomio 14.6.2023, Ryanair e Airport Marketing Services v. komissio (T‑79/21, EU:T:2023:334, 100–102 kohta).
(
45
)	Ks. tuomion Altmark 89 kohta.
(
46
)	Ks. tuomio 21.3.1974, BRT et Société belge des auteurs, compositeurs et éditeurs (127/73, EU:C:1974:25, 20 kohta). Tässä ei kuitenkaan vaadita, että kyse olisi laista tai asetuksesta, vaan voi riittää, että kyseessä on julkisen vallan myöntämä toimilupa (ks. tuomio 23.101997, komissio v. Ranska (C‑159/94, EU:C:1997:501, 66 kohta) tai tietyissä olosuhteissa sopimus (ks. komission tiedonanto Euroopan unionin valtiontukisääntöjen soveltamisesta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta myönnettävään korvaukseen (EUVL 2012, C 8, s. 4, 52 kohta).
(
47
)	Ks. tuomio 26.11.2015, Espanja v. komissio (T‑461/13, EU:T:2015:891, 60 kohta).
(
48
)	Ks. tuomio 10.12.1991, Merci convenzionali Porto di Genova, C‑179/90, EU:C:1991:464, 27 kohta; tuomio 17.7.1997, GT-Link, C‑242/95, EU:C:1997:376, 53 kohta ja tuomio 18.6.1998, Corsica Ferries France, C‑266/96, EU:C:1998:306, 45 kohta.
(
49
)	Vaikuttaa kuitenkin melko epätodennäköiseltä, että Stockholms Hamnin kaltainen yritys, jonka toimintaa ohjaa vain sen oma kaupallinen etu, olisi päättänyt suorittaa kyseiset palvelut ilmaiseksi. Se seikka, että Stockholms Hamn tarjosi jo korvaussopimuksen kohteena olevia sulkutoimintoja ei silti sulje pois mahdollisuutta luokitella niitä yleistä taloudellista etua koskeviksi palveluiksi, mikäli kyseisten palvelujen toimitusehtojen (eli palvelut suoritettiin maksua vastaan) ei enää katsottu olevan yleisen edun mukaisia (ks. vastaavasti tuomio 7.11.2018, komissio v. Unkari (C‑171/17, EU:C:2018:881, 56 kohta).
(
50
)	Ks. tuomio 15.5.2019, Achema ym. (C‑706/17, EU:C:2019:407, 114 kohta). Toisen tuomiossa Altmark vahvistetun edellytyksen mukaan parametrit, joiden perusteella korvaus lasketaan, on etukäteen vahvistettava objektiivisesti ja läpinäkyvästi, kun taas kolmannen edellytyksen mukaan korvaus ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen, jotta voidaan kattaa kaikki ne kustannukset tai osa niistä kustannuksista, joita julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen aiheuttaa, kun otetaan huomioon kyseisestä toiminnasta saadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto (ks. tuomion Altmark 90 ja 92 kohta).
(
51
)	Käsiteltävän asian asiakirja-aineiston perusteella vaikuttaa siltä, että korvaussopimuksen 5 artiklan nojalla Sjöfartsverketin oli maksettava Stockholms Hamnille kunkin viisivuotisjakson päättyessä summa, jonka määrä vastasi puolta kyseisen sopimuksen 3 artiklan mukaisesti lasketun korvaussumman ja saman sopimuksen 4 artiklan mukaisesti (eli tosiasiallisen liikenteen perusteella) lasketun uuden korvaussumman välisestä erotuksesta. Jos erotus oli negatiivinen, Stockholms Hamnin piti palauttaa Sjöfartsverketille summa, jonka määrä vastasi puolta kyseisen erotuksen summasta.
(
52
)	Jollen ole väärässä, asiakirja-aineistosta ilmenee, että korvauksen perusmäärä vahvistettiin kullekin viisivuotisjaksolle yhteisellä sopimuksella ottaen huomioon sen liikennemäärän, joka oikeutti korvauksen edellisen kauden neljännen vuoden aikana ja joka oli määritetty Stockholms Hamnin toimittamien tietojen perustella (4 artikla). Kyseistä perusmaksua mukautettiin sitten soveltamalla kyseisen sopimuksen 5 artiklassa määrättyä mekanismia, joka kuvataan tämän ratkaisuehdotuksen alaviitteessä 52.
(
53
)	Ks. tuomio 7.3.2024, Fallimento Esperia ja GSE (C‑558/22, EU:C:2024:209, 64 kohta).
(
54
)	Ks. tuomio 20.5.2021, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania v. Assessorato della Salute della Regione Siciliana (C‑128/19, EU:C:2021:401, 30 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen; jäljempänä tuomio Azienda Sanitaria Provinciale di Catania).
(
55
)	Norjan kuningaskunnan, Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehty asiakirja (EUVL 1994, C 241, s. 21, ja EUVL 1995, L 1, s. 1; jäljempänä liittymisasiakirja).
(
56
)	144 artikla sisältyy VI osaston I lukuun, jonka otsikko on ”Kansallisia tukia koskevat määräykset”. Samassa luvussa olevien 138–142 artiklassa määritetään ne tukimuodot, joita uudet jäsenvaltiot voivat myöntää maataloustuotteiden alalla. Kyseisistä artikloista Ruotsiin viitataan nimenomaisesti vain 142 artiklassa, joka koskee pitkäaikaisia kansallisia tukia sen varmistamiseksi, että maataloutta pidetään yllä erityisillä alueilla. Liittymisasiakirjan 143 artiklan 1 kohdassa määrätään, että 138–142 artiklassa tarkoitetut tuet ”ja muut kansalliset tuet, jotka tämän asiakirjan mukaisesti edellyttävät komission lupaa, on ilmoitettava komissiolle”.
(
57
)	Ks. julkisasiamies Sharpstonin ratkaisuehdotus P (C‑6/12, EU:C:2013:69, 9 29 kohta ja alaviite 24).
(
58
)	Ks. tuomio 18.7.2013, P (C‑6/12, EU:C:2013:525, 44 kohta).
(
59
)	Liittymisasiakirjan 137 artiklan 1 kohdan mukaan VI osasto ”koskee maataloustuotteita, lukuun ottamatta tuotteita, jotka kuuluvat kalastus- ja vesiviljelytuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY) N:o 3759/92 soveltamisalaan”. Liittymisasiakirjan 144 artiklan on siis katsottava tarkoittavan tukia, joiden kohteena ovat tuotteet, jotka eivät kuulu liittymisasiakirjan 138–142 artiklassa sallittuihin tuotteisiin.
(
60
)	Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EU) 2015/1589 täytäntöönpanosta 21.4.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 794/2004 (EUVL 2004, L 140, s. 1).
(
61
)	Asetuksen N:o 794/2004 4 artiklan 1 kohdassa säädetään esimerkiksi, että ”voimassa olevan tukiohjelman alkuperäisen talousarvion kasvua enintään 20 prosentilla ei kuitenkaan pidetä voimassa olevan tuen muutoksena”. Kyseisessä säännöksessä viitataan tukiohjelmiin, joten vaikuttaa siltä, ettei sitä voida soveltaa käsiteltävässä asiassa. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tuo lisäksi esiin, että Stockholms Hamnille maksettujen summien vuotuinen vaihtelu ei ole koko korvaussopimuksen soveltamisaikana ylittänyt 20:tä prosenttia.
(
62
)	Ks. julkisasiamies Campos-Sanchez Bordonan ratkaisuehdotus Südwestrundfunk v. Tilo Rittinger ym. (C‑492/17, EU:C:2018:777, 47 kohta).
(
63
)	Ks. tuomio 20.9.2018, Carrefour Hypermarchés SAS ym. v. Ministre des Finances et des Comptes publics (C‑510/16, ECLI:EU:C:2018:751, 41 kohta, ja tuomio 13.12.2018, Rittinger ym. (C‑492/17, EU:C:2018:1019, 57 kohta).
(
64
)	Ks. vastaavasti julkisasiamies Warnerin ratkaisuehdotus Pigs and Bacon Commission (C‑177/78, EU:C:1979:127, s. 2204). Mikäli kyse on joka tapauksessa vähäisistä, jopa mitättömistä muutoksista, ks. julkisasiamies Rozèsin ratkaisuehdotus Apple and Pear Development Council (C‑222/82, EU:C:1983:229, s. 4134).
(
65
)	Ks. tuomio 11.9.2003, Belgia v. komissio (C‑197/99 P, EU:C:2003:444, 109 kohta); tuomio 20.5.2010, Todaro Nunziatina & C. Snc v. Assessorato del Lavoro, della Previdenza Sociale, della Formazione Professionale e dell’Emigrazione della regione Sicilia (C‑138/09, EU:C:2010:291, 47 kohta); tuomio 4.12.2013, komissio v. neuvosto, (C‑121/10, EU:C:2013:784, 59 kohta, sekä tuomion Azienda Sanitaria Provinciale di Catania 37 ja 39 kohta.
(
66
)	Ks. tuomio 26.10.2016, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) v. komissio (C‑590/14 P, EU:C:2016:797, 56, 78 ja 81 kohta).