62016CC0106
JULIANE KOKOTT
FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
Az ismertetés napja: 2017. május 4. (
1
)
C‑106/16. sz. ügy
Polbud ‑ Wykonawstwo sp. z o.o. végelszámolás alatt
(a Sąd Najwyższy [legfelsőbb bíróság, Lengyelország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
„Letelepedés szabadsága – EUMSZ 49. cikk és EUMSZ 54. cikk – Hatály – Nemzetközi átalakulás – A társaság létesítő okiratban megjelölt székhelyének másik tagállamba való áthelyezése, a tényleges székhely áthelyezése nélkül – Gazdasági társaságnak a származási állam cégjegyzékéből való törlése iránti kérelem – A társaság megszűnésére és végelszámolására irányuló követelmény – A hitelezők, kisebbségi tagok és munkavállalók védelme – Arányosság”
I – Bevezetés
1.
Ellentétesek a letelepedés szabadságával az olyan tagállami rendelkezések, amelyek az e tagállam joga szerint létrehozott társaságot megakadályozzák abban, hogy valamely másik tagállam joga szerinti társasággá alakuljon?
2.
Lényegében ez az a kérdés, amelyet a Bíróságnak a jelen előzetes döntéshozatali eljárás keretében meg kell válaszolnia. A kérdés hátterében egy lengyel korlátolt felelősségű társaság arra irányuló szándéka áll, hogy jogi személyisége azonosságának megőrzése mellett luxemburgi jog szerinti társasági jogi formát vegyen fel. Az elképzelés megvalósításához a társaságot törölni kell Lengyelország cégjegyzékéből, ezt mindazonáltal akadályozza, hogy e tagállam joga ehhez megköveteli a társaság előzetes végelszámolását és megszűnését.
3.
Ezzel összefüggésben a Bíróságnak lehetősége nyílik pontosítani a letelepedés szabadságának hatályát, és alapvető fontosságú kérdésre adhat választ. Arról kell ugyanis dönteni, hogy a valamely tagállam joga szerint létrehozott társaság ezen alapszabadsága nem csupán gazdasági tevékenysége székhelyének szabad megválasztását biztosítja‑e az Unión belül, hanem ettől függetlenül jogi formájának nemzetközi megváltoztatását is.
4.
Az ügy így tovább gazdagítja a Bíróságnak a társaságok határokon átnyúló mobilitásához kapcsolódó, jól ismert ítélkezési gyakorlatát. (
2
) Valóban csak kevés olyan részterülete van az uniós jognak, amely hasonló módon felkelti a szakmai világ érdeklődését, és amelyet hasonló intenzitással járnak körbe. A már most óriási mennyiségű irányadó szakirodalom (
3
) tekintetében Karl Valentin (
4
) szavaival élve: „Minden elhangzott már, csak nem mindenki szájából.”
5.
Most pedig ismét a Bíróság feladata a döntéshozatal.
II – Jogi háttér
A – Az uniós jog
6.
Az EUMSZ 49. cikk és az EUMSZ 54. cikk szerinti letelepedés szabadsága határozza meg az uniós jogi hátteret.
B – A nemzeti szabályozás
7.
A Kodeks spółek handlowych (a gazdasági társaságokról szóló lengyel törvénykönyv; a továbbiakban: KSH) 270. cikke a következőképpen szól:
„A társaság megszűnik
[…]
2.
a társaság tagjainak a társaság megszüntetéséről vagy a társaság székhelyének külföldre történő áthelyezéséről szóló, közjegyző által készített jegyzőkönyvvel megerősített határozata útján;
[…]”
8.
A KSH 272. cikke a következőképpen rendelkezik:
„A társaság a felszámolási vagy végelszámolási eljárás lefolytatását követően, a cégjegyzékből való törlésével szűnik meg.”
9.
A KSH 288. cikkének 1. §‑a szerint a társaság zárómérlegének legfőbb szerv általi elfogadását és a felszámolási vagy végelszámolási eljárás befejezését követően közzé kell tenni e mérleget a társaság székhelyén, és a társaság törlése iránti kérelemmel együtt be kell nyújtani azt a cégbírósághoz. A határnap a hitelezők kielégítését vagy a számukra történő biztosítéknyújtást követően megmaradt vagyon felosztását megelőző nap.
10.
A KSH 551–568. cikkei a társaságok átalakulását szabályozzák. Ezzel összefüggésben a KSH 562. cikkének 1. §‑a előírja, hogy a tőkeegyesítő társaság átalakulásához a taggyűlés, illetve a közgyűlés megfelelő határozatára van szükség.
11.
Az Ustawa z dnia 4 lutego 2011 r. – Prawo prywatne międzynarodowe (2011. február 4‑i törvény – nemzetközi magánjog; a továbbiakban: a nemzetközi magánjogról szóló törvény) kivonatosan a következőket tartalmazza:
„(1)   A jogi személyre a székhelye szerinti állam joga alkalmazandó.
(2)   Ha azonban az (1) bekezdés szerint alkalmazandó jog azon állam jogának alkalmazását írja elő, amely állam joga alapján a jogi személyt létrehozták, ez utóbbi állam joga alkalmazandó.
[…]”
12.
A nemzetközi magánjogról szóló törvény 19. cikke értelmében:
„(1)   A székhely másik államba történő áthelyezése révén a jogi személy ezen állam jogának hatálya alá kerül. A jogi személy megőrzi a korábbi székhely szerinti állam előírásai szerinti jogi személyiségét, ha ezt valamennyi érintett állam joga lehetővé teszi. Az Európai Gazdasági Térségen belüli székhelyáthelyezés nem jár a jogi személyiség elvesztésével.
(2)   A különböző államokban székhellyel rendelkező jogi személyek egyesüléséhez az ezen államok jogában előírt követelmények teljesítése szükséges.”
III – Az alapeljárás és a Bíróság előtti eljárás
13.
A Polbud‑Wykonawstwo sp. z o.o. (a továbbiakban: Polbud) łąckói székhelyű, lengyel jog szerinti korlátolt felelősségű társaság. Tagjai 2011. szeptember 30‑án a KSH 270. cikkének 2. pontja szerint határozatot hoztak arról, hogy a társaság székhelyét áthelyezik a Luxemburgi Nagyhercegségbe. A gazdasági tevékenység tényleges gyakorlásának helye nem változott.
14.
Mindezek alapján a Polbud 2011. október 19‑én végelszámolási eljárás megindítását kérte a cégbíróságtól. 2011. október 26‑án sor került ennek cégjegyzékbe történő bejegyzésére és a végelszámoló kijelölésére.
15.
2013. május 28‑án a Polbud közjegyző előtt taggyűlést tartott Rambrouchban (Luxemburg), és elhatározták, hogy végrehajtják a székhelyáthelyezésről szóló 2011 szeptemberi határozatot, és a társaság székhelyét ettől a naptól kezdődően Luxemburgba helyezik át anélkül, hogy megszüntetnék a társaság jogi személyiségét vagy új jogi személyt hoznának létre. Különösen arról határoztak továbbá, hogy felveszik a luxemburgi jog szerinti korlátolt felelősségű társaság jogi formát, a társaság nevét megváltoztatják Consoil Geotechnik S.à.r.l.‑re (a továbbiakban: Consoil), és új társasági szerződést hoznak létre. Mindezek alapján a Consoilt 2013. június 14‑én bejegyezték a luxemburgi cégnyilvántartásba. (
5
)
16.
Ezt követően a Polbud 2013. június 24‑én a cégjegyzékből való törlés iránti kérelmet nyújtott be a cégbírósághoz Lengyelországban. A Polbud nem tett eleget a bíróság felszólításának, hogy bocsássa rendelkezésre a társaság végelszámolására és megszűnésére vonatkozó, e célból szükséges bizonyítékokat. Ehelyett arra hivatkozott, hogy a társaság székhelyét Luxemburgba helyezték át, és a társaság e tagállam joga szerint működik tovább.
17.
2013. szeptember 19‑i végzésével a cégbíróság elutasította a kérelmet. Az azzal szemben első és másodfokon előterjesztett jogorvoslat iránti kérelmek eredménytelen voltak.
18.
2014. június 4‑i felülvizsgálati kérelmével a társaság végül a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság, Lengyelország) elé terjesztette az ügyet. Azzal érvelt, hogy a székhely Luxemburgba való áthelyezésének napjával megszűnt a lengyel jog a személyes jogának lenni, és luxemburgi jog szerinti társasággá vált. Ezen időpontban ezért szerinte befejeződött a végelszámolási eljárás, és a társaságot törölni kellett volna a lengyel cégjegyzékből.
19.
A Sąd Najwyższynak (legfelsőbb bíróság) kétségei vannak, hogy az uniós jogban biztosított letelepedés szabadságával ellentétes‑e, ha a lengyel jog szerint szükséges feltételek nem teljesítése miatt nem törlik a társaságot a cégjegyzékből. Ezért 2015. október 22‑én az EUMSZ 267. cikk alapján a következő kérdésekkel fordult a Bírósághoz:
1)
Ellentétes‑e az EUMSZ 49. és EUMSZ 54. cikkel az olyan nemzeti jogi rendelkezéseknek a korlátolt felelősségű társaság létrehozása szerinti tagállam általi alkalmazása, amelyek a cégjegyzékből való törlést a társaság végelszámolást követő megszűnésétől teszik függővé, ha a társaságot a létrehozás szerinti tagállamban megszerzett jogi személyiség megtartásáról hozott taggyűlési határozat alapján másik tagállamban újból létrehozták?
Az e kérdésre adandó nemleges válasz esetén
2)
Értelmezhető‑e úgy az EUMSZ 49. és EUMSZ 54. cikk, hogy a végelszámolási eljárás társaság általi lefolytatásának nemzeti jogi kötelezettsége, amely eljárás a folyó ügyek lezárását, a követelések behajtását, a kötelezettségek teljesítését és a társasági vagyon készpénzzé tételét, a hitelezők kielégítését vagy számukra biztosíték nyújtását, az ezen intézkedések végrehajtásáról készült pénzügyi beszámoló benyújtását, valamint a könyveket és bizonylatokat megőrző személy kijelölését foglalja magában, és amely eljárás megelőzi a társaságnak a cégjegyzékből való törlés időpontjában bekövetkező megszűnését, alkalmas, szükséges és arányos eszköze az elköltöző társaság hitelezőinek, kisebbségi tagjainak és munkavállalóinak védelméhez fűződő, védelemre méltó közérdek megóvásának?
3)
Úgy kell‑e értelmezni az EUMSZ 49. és EUMSZ 54. cikket, hogy a letelepedés szabadságának korlátozása áll fenn akkor, ha valamely társaság egy másik tagállam társaságává történő átalakulás céljával e másik tagállamba helyezi át a létesítő okiratban megjelölt székhelyét a vállalkozás székhelyének megváltoztatása nélkül, amely a létrehozás szerinti tagállamban marad?
20.
A Bíróság előtti eljárásban a Lengyel Köztársaság, az Osztrák Köztársaság, a Portugál Köztársaság és az Európai Bizottság nyújtott be írásbeli észrevételeket. A 2017. március 6‑i tárgyaláson a Portugál Köztársaság kivételével az eljárás említett résztvevői, valamint a Polbud és a Németországi Szövetségi Köztársaság vettek részt.
IV – Jogi értékelés
21.
A jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgya a Polbud arra irányuló szándéka, hogy luxemburgi jog szerinti korlátolt felelősségű társasággá változtassa jogi formáját. Mivel a többi tagállamhoz hasonlóan nemzeti joga szerint Luxemburg is a létesítő okiratban megjelölt belföldi székhelyhez köti a társaságok alapítását és továbbműködését, az ilyen szándék szükségszerűen kapcsolódik a létesítő okiratban megjelölt székhely áthelyezéséhez. (
6
) Úgy tűnik, hogy ez meg is valósult azzal, hogy a Consoilt bejegyezték a luxemburgi cégnyilvántartásba. (
7
)
22.
A Bíróság szóhasználata szerint nemzetközi átalakulásról van szó. Ez valamely társaság valamely másik tagállam joga alá tartozó társasággá alakulását jelenti, amely társaság ennek következtében jön létre. (
8
)
23.
Az ilyen átalakulás sikere alapvetően azonos mértékben függ a származási és a fogadó tagállam jogrendjétől. A VALE‑ítélet (
9
) azzal foglalkozott, hogy a fogadó tagállam ugyan lehetővé tette a belföldi társaságok számára az átalakulást, azonban tiltotta a nemzetközi átalakulásokat. A jelen ügy ellenben a származási tagállam részéről fennálló akadályokkal foglalkozik. Lengyelország jogszabályai ugyanis nem teszik lehetővé, hogy előzetes végelszámolás és megszűnés nélkül töröljék a cégnyilvántartásból a jogi személyiségét a Consoillal tovább fenntartani kívánó Polbudot.
24.
A következőkben lényegében azt kell tisztázni, hogy ez a folyamat ellentétes‑e a letelepedés szabadságával. Az ügy sajátosságát az a körülmény hordozza, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelem szerint a nemzetközi átalakulás nem jár a társaság gazdasági tevékenysége súlypontjának megváltoztatásával. A kérdést előterjesztő bíróság felteszi a kérdést, hogy mindezek alapján megnyílik‑e a letelepedés szabadságának hatálya (harmadik kérdés), fennáll‑e korlátozás (első kérdés), és hogy adott esetben ez igazolható‑e (második kérdés).
A – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdésről
25.
A – kissé félreérthetően megfogalmazott – harmadik kérdés az EUMSZ 49. és EUMSZ 54. cikk szerinti letelepedés szabadságának hatályára kérdez rá. Ezzel kell először foglalkozni. Ha ugyanis a jelen ügyben tervezetthez hasonló nemzetközi átalakulás nem tartozik a letelepedés szabadságához, akkor eleve nem merülnek fel a korlátozásra és az igazolásra vonatkozó további kérdések.
26.
Kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság azt kívánja megtudni, hogy a letelepedés szabadsága hatálya alá tartozik‑e az olyan folyamat, amely során a valamely tagállam joga szerint létrehozott társaság egy másik tagállam társaságává történő átalakulás céljával e másik tagállamba helyezi át a létesítő okiratban megjelölt székhelyét „a vállalkozás székhelyének” – vagyis a Bíróság Cartesio ítéletben (
10
) olvasható szóhasználatához kapcsolódóan a tényleges székhelyének – megváltoztatása nélkül, amely a létrehozás szerinti tagállamban marad.
27.
A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint a társasági átalakulások főszabály szerint azon gazdasági tevékenységek közé tartoznak, amelyek tekintetében a tagállamok kötelesek figyelembe venni a letelepedés szabadságát. (
11
) Ez mindazonáltal nem jelenti azt, hogy az ilyen folyamatok általánosan ezen alapszabadság hatálya alá tartoznak. Inkább azt jelenti, hogy mindig teljesíteni kell az EUMSZ 49. cikk szerinti feltételeket. E rendelkezés szerint tilos a valamely tagállam állampolgárainak egy másik tagállam területén történő szabad letelepedésére vonatkozó minden korlátozás, és a valamely tagállam jogszabályai alapján érvényesen létrehozott társaságok az EUMSZ 54. cikk alapján ugyanolyan elbánásban részesülnek, mint az állampolgárok.
28.
Következésképpen azt kell megvizsgálni, hogy a Polbud az EUMSZ 54. cikk szerinti társaságnak minősül‑e, és ezáltal hivatkozhat‑e a letelepedés szabadságára (erről lásd a lenti 1. pontot), valamint hogy a jelen ügyben tervezett átalakuláshoz kapcsolódik‑e valamely másik tagállambeli letelepedés (erről lásd a lenti 2. pontot).
1. Az EUMSZ 54. cikk szerinti társaság
29.
Az ítélkezési gyakorlat szerint az a kérdés, hogy az EUMSZ 49. cikk vonatkozik‑e a letelepedés szabadságára hivatkozó társaságra, az EUMSZ 54. cikk szerint olyan előzetes kérdés, amelyre kizárólag a nemzeti jog adhat választ. A tagállamok ugyanis meghatározhatják, hogy milyen kapcsolat szükséges ahhoz, hogy a társaságot a nemzeti joga alapján létrejöttnek lehessen tekinteni, és ennek alapján a társaságot megillesse a letelepedési jog, valamint azt is, hogy milyen kapcsolat szükséges e minőség későbbi fenntartásához. (
12
)
30.
A lengyel nemzetközi magánjogról szóló törvény 17. cikke (1) bekezdésére tekintettel kérdésesnek tűnhet, hogy a Polbud a létesítő okiratban megjelölt székhelyének Luxemburgba való áthelyezése következtében még lengyel társaságnak minősül‑e, és mint ilyen, hivatkozhat‑e a letelepedés szabadságára. E rendelkezés szerint ugyanis a jogi személyre a székhelye szerinti állam joga alkalmazandó. Lengyelország tárgyaláson előadott érvelése szerint a lengyel jogalkotó tartózkodott a „székhely” fogalmának pontosításától. Ha azon a létesítő okiratban megjelölt székhelyet értette, akkor ennek az a következménye, hogy a Polbud már nem tekinthető lengyel jog szerinti társaságnak.
31.
Ennek tisztázása mindenesetre a kérdést előterjesztő bíróság feladata, és itt mellőzhető, mivel a kérdést előterjesztő bíróság maga sem kételkedik abban, hogy a Polbud hivatkozhat a letelepedés szabadságára.
2. Letelepedés valamely másik tagállamban
32.
Következőként azt kell megvizsgálni, hogy fennáll‑e a másik tagállamban való letelepedés az EUMSZ 49. cikk szerint.
33.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a letelepedés a Szerződés értelmében nagyon tág fogalom, és magában foglalja azt a jogot, hogy a jogalanyok tartósan és folyamatos módon részt vegyenek más tagállamok gazdasági életében, és hogy abból hasznot húzzanak. (
13
) Ehhez szükséges, hogy a fogadó tagállamban biztosítva legyen az állandó jelenlét, amelyet objektív és ellenőrizhető szempontok alapján bizonyítani lehet. (
14
)
34.
A letelepedés fogalmának pontosítása során a Bíróság hangsúlyozta továbbá, hogy az a hivatkozott tagállamban állandó telephelyen, határozatlan ideig ténylegesen végzett gazdasági tevékenységet foglalja magában. (
15
) Újabb ítélkezési gyakorlatában ebből annak szükségességére következtetett, hogy az érintett társaság valóban letelepedjen a fogadó tagállamban, és ott ténylegesen gazdasági tevékenységet végezzen. (
16
) Mindazonáltal a Bíróság a tényleges letelepedést mindeddig csupán korlátozás fennállásával (
17
) vagy korlátozó intézkedések igazolásával (
18
) összefüggésben ismerte el.
35.
Ám ha egyrészt a letelepedés egyértelműen a letelepedés szabadsága alkalmazásának feltételét képezi, és másrészt az állandó ítélkezési gyakorlatban a letelepedés fogalma magában foglalja a fogadó tagállamban állandó telephelyen, határozatlan ideig ténylegesen végzett gazdasági tevékenységet, akkor következésképpen csupán azok a folyamatok tartozhatnak a letelepedés szabadságának hatálya alá, amelyekben a letelepedés tényleges letelepedéssel jár együtt.
36.
A Bíróság letelepedés fogalmához alkalmazott tág értelmezésére tekintettel már a bizonyos mértékű infrastruktúra fogadó tagállambeli megléte is elegendő ehhez, amely lehetővé teszi, hogy ott tartós és folyamatos jelleggel gazdasági tevékenységet folytassanak. (
19
) Ezen túlmenően az ítélkezési gyakorlat szerint már a szándék is elegendő, hogy ilyen letelepedést valósítsanak meg. (
20
)
37.
Ami a jelen ügyet illeti, a kérdést előterjesztő bíróság által előadottak szerint a Polbud gazdasági tevékenységének súlypontja Lengyelországban maradt. Ez nem zárja ki, hogy a társaság Luxemburgban is végez olyan tevékenységet, amely az ítélkezési gyakorlat szerint valóban letelepedésnek minősül, vagy hogy ilyen letelepedésre készül. Amennyiben ez a helyzet, úgy megnyílik a letelepedés szabadságának hatálya. (
21
)
38.
Ha azonban a Polbud esetében kizárólag a rá alkalmazandó társasági jog megváltozásáról van szó, akkor nem irányadó a letelepedés szabadsága. Igaz ugyan, hogy ez biztosítja a gazdasági szereplők számára a gazdasági tevékenység helyének szabad megválasztását az Unió területén, a rájuk alkalmazandó jog szabad megválasztását azonban nem. A nemzetközi átalakulást ezért önmagában álló célként nem tartalmazza a letelepedés szabadsága, csupán tényleges letelepedéssel összefüggésben.
– A Cartesio ítéletről
39.
Konkrétan a Cartesio ítéletből (
22
) sem lehet másra következtetni. A Bíróság abban az ítéletben egyrészt kimondta, hogy a tagállamok megakadályozhatják a nemzeti joguk hatálya alá tartozó társaságnak, hogy megtartsa e minőségét akkor, ha másik tagállamba kívánja áthelyezni székhelyét, megszakítva ezzel a létrehozás szerinti tagállam nemzeti jogában előírt kapcsolatot. (
23
) A Bíróság szerint másrészt obiter dicens meg kell különböztetni a társaságok székhelyének a személyes jog megváltoztatása nélkül történő áthelyezésének esetét attól az esettől, amikor a társaság székhelyének egyik tagállamból a másikba történő áthelyezésére az alkalmazandó nemzeti jog megváltozása mellett kerül sor, mivel a társaság azon tagállam joga szerinti társasági formába alakul át, amelybe székhelyét áthelyezte. (
24
)
40.
Ezeket a megállapításokat nem értelmezhetjük úgy, hogy a Bíróság minden tényleges letelepedési folyamattól elkülönítve rendelte a letelepedés szabadságának hatálya alá a nemzetközi átalakulásokat. Megfontolásainak összefüggő értelmezéséhez sokkal közelebb áll, hogy a tényleges székhelynek a szóban forgó társaság személyes jogának megváltozása nélküli áthelyezését megkülönböztette az e jog megváltozásával együtt történő áthelyezéstől. Ez a következtetés azért is tűnik szükségszerűnek, mert egyrészt a Bíróság obiter dictum véleményét azon kulcsmegállapítás fényében kell értelmezni, amelyből következik, és másrészt a hivatkozott ítélet tárgya valamely társaság tényleges székhelyének áthelyezése. (
25
)
– A Centros ítéletről és az Inspire Art ítéletről
41.
Nem keletkezett továbbá ellentmondás a Centros ítélettel (
26
) és az Inspire Art ítélettel (
27
) összefüggésben sem. Amennyiben ugyanis a Polbud valamely tagállam joga szerinti társaságként kizárólag valamely másik tagállamban szeretne gazdasági tevékenységet folytatni, úgy ez megfelel annak az állapotnak, amelyet a Bíróság a hivatkozott ítéletekben végeredményben a letelepedés szabadságával összhangban állónak tekintett. Ugyanakkor különbséget kell tenni. A hivatkozott ítéletekben a Bíróság olyan tagállami társaság szempontjából vizsgálta a tényállást, amely a maga részéről azt tervezte, hogy valamely másik tagállamban – a társaság tulajdonosának illetősége szerinti államban – telepedik le. Az előzetes döntéshozatal iránti kérelemben bemutatottakból azonban nyilvánvaló, hogy a jelen ügyben egy már meglévő társaságról van szó, amely csupán jogi köntösét kívánja megváltoztatni.
42.
Nem vezet más következtetésre az a körülmény sem, hogy Luxemburgban a Consoil személyében olyan társaságot jegyeztek be, amelynek nyílt célja a Polbud jogi személyiségének fenntartása volt. Lengyelország szempontjából ez nem lehet irányadó. Ahogyan azt ugyanis a Bíróság hangsúlyozta, a társaságok nemzetközi átalakulásai két nemzeti jog egymást követő alkalmazását feltételezik. (
28
) Képletesen szólva a Polbud egy lábbal már Luxemburgban áll, a másik lába azonban a korábbiak szerint továbbra is Lengyelországban van.
3. Közbenső következtetések
43.
Így az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdésre azt a választ kell adni, hogy az EUMSZ 49. és EUMSZ 54. cikk szerinti letelepedés szabadságának hatálya alá tartozik az a folyamat, amely során valamely tagállam joga szerinti társaság egy másik tagállam társaságává történő átalakulás céljával e másik tagállamba helyezi át a létesítő okiratban megjelölt székhelyét, amennyiben e társaság a tényleges gazdasági tevékenység másik tagállambeli gyakorlása céljából valóban letelepedett vagy letelepedni szándékozik a másik tagállamban. Ez nem érinti a hivatkozott tagállam jogát annak megállapítására, hogy milyen kapcsolat szükséges ahhoz, hogy a társaságot a nemzeti joga alapján létrejöttnek lehessen tekinteni, valamint hogy milyen kapcsolat szükséges e minőség későbbi fenntartásához.
B – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésről
44.
Abban az esetben, ha a Polbud ténylegesen letelepedett Luxemburgban, amelynek megítélése a kérdést előterjesztő bíróság feladata, a következőkben az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdést kell megvizsgálni. Ez a kérdés azt kívánja tisztázni, hogy fennáll‑e a letelepedés szabadságának korlátozása, ha a szóban forgó társaság nemzetközi átalakuláshoz szükséges, a származási tagállam cégjegyzékéből való törlése a társaság előzetes végelszámolásától és megszűnésétől függ.
45.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a letelepedés szabadsága korlátozásának tekintendő minden olyan intézkedés, amely e szabadság gyakorlását tiltja, zavarja, vagy kevésbé vonzóvá teszi. (
29
)
46.
A kérdést előterjesztő bíróság szerint a lengyel társaságok Unión belüli székhelyáthelyezése a nemzetközi magánjogról szóló törvény 19. cikkének (1) bekezdése szerint nem jár a jogi személyiség elvesztésével. A társaság személyes jogának megváltoztatása esetén is megőrzi személyazonosságát. Következésképpen a lengyel jog főszabályként elismeri, hogy a Polbud jogi személyisége tovább élhet a Consoillal. Ugyanakkor a székhely külföldre történő áthelyezéséről rendelkező határozat a KSH 272. cikkével összefüggésben értelmezett 270. cikkének 2. pontja szerint magával vonja a társaság végelszámolást követő megszűnését.
47.
Mindazonáltal a nemzetközi átalakulást akadályozza az, hogy a lengyel hatóságok az előzetes végelszámolás és megszűnés nélkül nem akarják törölni a Polbudot a cégjegyzékből. Következésképpen fennáll a letelepedés szabadságának korlátozása. (
30
)
48.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésre tehát azt kell válaszolni, hogy abban az esetben, amikor a valamely tagállam joga szerinti társaság a tényleges gazdasági tevékenység másik tagállambeli gyakorlása céljából valóban letelepedett vagy letelepedni szándékozik a másik tagállamban, és e tagállam joga szerinti társasággá alakul, korlátozza a letelepedés szabadságát azon nemzeti jogszabályok alkalmazása, amelyek szerint e társaság létrehozás szerinti állam cégjegyzékéből való törléséhez a társaság előzetes végelszámolása és megszűnése szükséges.
C – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésről
49.
Végül a második kérdést kell még megvizsgálni. Ez lényegében arra irányul, hogy megtudjuk, a végelszámolási eljárás lefolytatására irányuló kötelezettség arányos eszköz‑e ahhoz, hogy védelemben részesítse a nemzetközi átalakulásra készülő társaság hitelezőit, kisebbségi tagjait és munkavállalóit.
50.
A kérdést előterjesztő bíróság szerint a végelszámolási eljárás egyenként magában foglalja a társaság folyó ügyeinek lezárását, a követelések behajtását, a kötelezettségek teljesítését és a társasági vagyon készpénzzé tételét, a hitelezők kielégítését vagy számukra biztosíték nyújtását, pénzügyi beszámoló készítését ezen intézkedések végrehajtásáról, valamint a könyvek és bizonylatok megőrzőjének kijelölését. Ez megelőzi a társaságnak a cégjegyzékből való törlés időpontjában bekövetkező megszűnését.
51.
Az EUMSZ 51. és EUMSZ 52. cikkben szereplő esetektől eltekintve az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a letelepedés szabadságára vonatkozó korlátozás csak akkor fogadható el, ha azt közérdeken alapuló kényszerítő ok igazolja. Alkalmasnak kell lennie az elérni kívánt cél megvalósítására, és nem lépheti túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket. (
31
)
52.
A következőkben először a Lengyelország által említett azon kifogással foglalkozom, miszerint már a visszaélésszerű magatartások megakadályozása is indokolja a társaság végelszámolására irányuló kötelezettséget (erről lásd az 1. pontot). Ezt követően fordulok a kérdést előterjesztő bíróság által az előterjesztett kérdésben említett hitelezők, kisebbségi tagok és munkavállalók érdekei felé (erről lásd a 2. pontot).
1. A visszaélésszerű magatartások megakadályozásáról
53.
Lengyelország álláspontja szerint a jelen ügyben vitatott átalakulás olyan mesterséges jelenség, amelyet nem igazolnak gazdasági okok. A társaság végelszámolása alkalmas eszköz arra, hogy a társaságokat visszatartsa a nemzeti jog kikerülésétől.
54.
Lengyelország érve kiüresedik, amennyiben azon az előfeltevésen alapul, hogy a Polbud kizárólag társasági jogállásának megváltoztatását tervezte. Ahogyan a fentiekben kifejtettem, ez nem tartozna a letelepedés szabadságának hatálya alá. Ha azonban a tényleges gazdasági tevékenység fogadó tagállambeli megvalósítása miatt megnyílik annak hatálya, akkor nem követhetjük Lengyelország gondolatmenetét.
55.
Igaz, hogy vitán felül áll, hogy nem lehet az európai uniós jogi normákra visszaélésszerűen hivatkozni. (
32
) A végelszámolási eljárás lefolytatásának általános kötelezettsége azonban túlmutat az ilyen magatartások megelőzéséhez szükséges mértéken, végső soron ugyanis olyan nem megengedett általános vélelemhez vezet, miszerint visszaélésről van szó. (
33
) Amennyiben valamely nemzetközi átalakulás az egyedi esetben tisztességtelen szándékot követ, a tagállamoknak továbbra is jogában áll, hogy a csalások megakadályozására vagy üldözésére alkalmas valamennyi intézkedést meghozzák. (
34
)
2. A hitelezők, kisebbségi tagok és munkavállalók érdekeinek védelméről
56.
A hitelezők, a kisebbségi részvényesek és munkavállalók érdeke közérdeken alapuló nyomós indok. (
35
) Mindazonáltal nem nyilvánvaló, hogy a végelszámolási eljárás lefolytatásának kötelezettsége alkalmas lenne a hivatkozott csoportok érdekeinek védelmére. Sőt, ezzel akkor is akadályozzák a nemzetközi átalakulásokat, amikor ezek az érdekek nincsenek veszélyben. (
36
)
57.
Az ilyen intézkedés éppen hogy kontraproduktívnak tűnik. Ahogyan azt ugyanis a kérdést előterjesztő bíróság kifejtette, a végelszámolási eljárás végső soron a társaság jogi személyként való létének megszüntetését jelenti. Azt eredményezi tehát, hogy a társaság magánhitelezői elveszítik addigi szerződéses partnerüket, valamennyi munkavállaló munkaviszonya megszűnik, és a kisebbségi tagok a többi taghoz hasonlóan a végelszámolás során fennmaradó vagyonra lesznek utalva.
58.
Fordított esetben azonban ez nem jelenti azt, hogy valamely tagállamnak tilos lenne a közérdek védelme érdekében feltételekhez és előírásokhoz kötni a nemzetközi átalakulásokat. Ezeknek az intézkedéseknek azonban tiszteletben kell tartaniuk az arányosság elvét. A következőkben megvizsgálom a hitelezők (a) pont), a kisebbségi tagok (b) pont) és a munkavállalók (c) pont) helyzetét.
a) A hitelezők védelméről
59.
A hitelezők védelme tekintetében csak a társaság meglévő hitelezőinek érdekei jöhetnek szóba. Amennyiben ugyanis a luxemburgi jog szerinti társasággá való nemzetközi átalakulásának befejezését követően a Polbud továbbra is működik Lengyelországban, az esetleges hitelezők számára nyilvánvaló, hogy a társaság belföldi és külföldi viszonyaira nem a lengyel jog alkalmazandó. (
37
)
60.
Fennáll mindazonáltal a veszély, hogy az átalakulás hátrányosan érintheti a meglévő hitelezők érdekeit. A társaságra a továbbiakban különösen enyhébb szabályok vonatkozhatnak a tőkevédelem és a felelősség tekintetében. Ennek ismeretében nem lenne kifogásolható, ha e hitelezők megfelelő biztosítékokat követelnének, amennyiben hitelt érdemlően be tudják mutatni, hogy az átalakulás miatt fennálló követeléseik kielégítése veszélyben van. (
38
)
61.
Amennyiben ezen túlmenően Lengyelország azzal érvel, hogy az átalakulással eljárási jogi szempontból is romlik a hitelezők helyzete és ezzel kapcsolatban arra hivatkozik, hogy a hitelezőknek valamely másik tagállam bírósága előtt kellene keresetet benyújtani a társasággal szemben, úgy ez a kifogás nem meggyőző. Ha ugyanis a kérdést előterjesztő bíróság által előadottakhoz hasonlóan Lengyelországban marad a tényleges székhely, úgy abból kell kiindulni, hogy a társaság a korábbiaknak megfelelően ott perelhető. (
39
)
b) A kisebbségi tagok védelméről
62.
A társaság jogállásának megváltozása hátrányosan érintheti továbbá azon tagok helyzetét, akik adott esetben eredménytelenül érveltek az átalakulás ellen. Elképzelhető ugyanis, hogy a társaság új alapító okirata megváltoztatja a tagok jogait és kötelezettségeit. Ilyen körülmények között arányosnak tűnik az érintett tagok számára lehetővé tenni azt, hogy méltányos végkielégítés mellett megszüntessék társasági tagságukat. (
40
)
c) A munkavállalók védelméről
63.
Ami végül a munkavállalók védelmét illeti, egyrészt előrebocsátandó, hogy sem a kérdést előterjesztő bíróság, sem a felek nem fejtették ki bővebben ezt a kérdést. Másrészt a Polbud esetében semmi nem utal munkahelyek áthelyezésére vagy állások megszüntetésére.
64.
Az átalakulás és a létesítő okiratban megjelölt székhely azzal összefüggő áthelyezése mindazonáltal hatással lehet meghatározott, a létesítő okirat szerinti székhelyhez kapcsolódó munkavállalói jogokra. Ez elsősorban a vállalatirányításban való részvételt, vagyis a vállalatvezetésben való munkavállalói részvételi jogot jelenti. (
41
) A társaságra átalakulását követően irányadó jog adott esetben kisebb mértékben biztosíthatja a munkavállalók vállalatvezetésben való részvételi jogait.
65.
Ennyiben a munkavállalói jogokra gyakorolt esetleges hatásai tekintetében a nemzetközi átalakulás nem különbözik a határokon átnyúló egyesüléstől. (
42
) Ez utóbbit az uniós jogalkotó külön szabályozta a 2005/56 irányelvben, (
43
) és annak 16. cikkében külön szabályozta a munkavállalói érdekek biztosítását, amely lényegében egyeztetés útján kialakított megoldásra irányul. Mindezek fényében nem aggályos, ha a nemzetközi átalakulást végrehajtó társaság származási tagállama ennek megfelelő előírások betartására törekszik.
3. Közbenső következtetés
66.
Mindent egybevetve az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésre azt a választ kell adni, hogy a végelszámolási eljárás lefolytatására irányuló általános kötelezettség nem minősül arányos eszköznek ahhoz, hogy védelemben részesítse a nemzetközi átalakulást végrehajtó társaság hitelezőit, kisebbségi tagjait és munkavállalóit.
V – Végkövetkeztetések
67.
Mindezek alapján azt javaslom, hogy a Bíróság a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság, Lengyelország) által feltett kérdésekre a következő választ adja:
1.
Az EUMSZ 49. és EUMSZ 54. cikk szerinti letelepedés szabadságának hatálya alá tartozik az a folyamat, amelynek során valamely tagállam joga szerinti társaság egy másik tagállam társaságává történő átalakulás céljával e másik tagállamba helyezi át a létesítő okiratban megjelölt székhelyét, amennyiben e társaság a tényleges gazdasági tevékenység másik tagállambeli gyakorlása céljából valóban letelepedett vagy letelepedni szándékozik a másik tagállamban. Ez nem érinti a hivatkozott tagállam jogát annak megállapítására, hogy milyen kapcsolat szükséges ahhoz, hogy a társaságot a nemzeti joga alapján létrejöttnek lehessen tekinteni, valamint hogy milyen kapcsolat szükséges e minőség későbbi fenntartásához.
2.
Abban az esetben, amikor a valamely tagállam joga szerinti társaság a tényleges gazdasági tevékenység másik tagállambeli gyakorlása céljából valóban letelepedett vagy letelepedni szándékozik a másik tagállamban, és e tagállam joga szerinti társasággá alakul, korlátozza a letelepedés szabadságát azon nemzeti jogszabályok alkalmazása, amelyek szerint e társaság létrehozás szerinti állam cégjegyzékéből való törléséhez a társaság előzetes végelszámolása és megszűnése szükséges.
3.
A végelszámolási eljárás lefolytatására irányuló általános kötelezettség nem minősül arányos eszköznek ahhoz, hogy védelemben részesítse a nemzetközi átalakulást végrehajtó társaság hitelezőit, kisebbségi tagjait és munkavállalóit.
(
1
)	Eredeti nyelv: német.
(
2
)	1988. szeptember 27‑iDaily Mail and General Trust ítélet (81/87, EU:C:1988:456); 1999. március 9‑iCentros ítélet (C‑212/97, EU:C:1999:126); 2002. november 5‑iÜberseering ítélet (C‑208/00, EU:C:2002:632); 2003. szeptember 30‑iInspire Art ítélet (C‑167/01, EU:C:2003:512); 2005. december 13‑iSEVIC Systems ítélet (C‑411/03, EU:C:2005:762); 2008. december 16‑iCartesio ítélet (C‑210/06, EU:C:2008:723); 2012. július 12‑iVALE‑ítélet (C‑378/10, EU:C:2012:440). A másodlagos jog szintjén ez a terület a korábbiakhoz hasonlóan alig szabályozott, de lásd a tőkeegyesítő társaságok határokon átnyúló egyesüléséről szóló, 2005. október 26‑i 2005/56/EK irányelvet (HL 2005. L 310., 1. o.), és az európai részvénytársaság (SE) statútumáról szóló, 2001. október 8‑i 2157/2001/EK rendeletet (HL 2001. L 294., 1. o., magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 4. kötet, 251. o.).
(
3
)	A duplikációkat leszámítva a Bíróság nyilvántartása például jelenleg nem kevesebb, mint 559 tudományos publikációt jegyez, amelyek közvetlenül a 2. lábjegyzetben hivatkozott vezető ítéletekkel foglalkoznak (lásd: curia.europa.eu).
(
4
)	Bajor humorista, kabarészínész, szerző, számos szállóige kitalálója (1882–1948).
(
5
)	Lásd a Luxemburgi Nagyhercegség Hivatalos Lapját, Recueil des Sociétés et Associations, C – No 1841. sz. 2013. július 31., 88334–88342. o.
(
6
)	Mindeddig nem volt szerencsénk a nemzetközi székhelyáthelyezés tizennegyedik társasági jogi irányelv keretében való másodlagos jogi szabályozásához. Az Európai Parlament az európai társasági jog jövőjéről szóló, 2012. június 14‑i állásfoglalásában (P7_TA(2012) 0259) megismételte a Bizottsághoz intézett felszólítását, hogy mutasson be megfelelő jogalkotási javaslatot. A Bizottság 2012. december 12‑i közleményében („Cselekvési terv: Európai társasági jog és vállalatirányítás”, COM(2012) 740 final) alapvetően elismerte a téma jelentőségét, és később konzultációs eljárást indított (lásd: http://ec.europa.eu/ internal_market/consultations/2013/seat‑transfer/docs/summary‑of‑responses_en.pdf). Amennyire látható, további lépések még nem valósultak meg.
(
7
)	Gyakorlatilag hasonló eredményre számíthatunk mindazonáltal a 2. lábjegyzetben hivatkozott 2005/56 irányelv szerint határokon átnyúló egyesülés esetében. Annak keretében azonban úgy szűnik meg a beolvadó társaság, hogy jogi személyisége nem marad fenn (lásd az irányelv 2. cikkének 2. pontját).
(
8
)	Lásd: 2012. július 12‑iVALE‑ítélet (C‑378/10, EU:C:2012:440, 19. és 23. pont).
(
9
)	Lásd: 2012. július 12‑iVALE‑ítélet (C‑378/10, EU:C:2012:440).
(
10
)	Lásd: 2008. december 16‑iCartesio ítélet (C‑210/06, EU:C:2008:723, 47. pont).
(
11
)	2012. július 12‑iVALE‑ítélet (C‑378/10, EU:C:2012:440, 24. pont); 2005. december 13‑iSEVIC Systems ítélet (C‑411/03, EU:C:2005:762, 19. pont).
(
12
)	Lásd: 2008. december 16‑iCartesio ítélet (C‑210/06, EU:C:2008:723, 109. és 110. pont); 2011. november 29‑iNational Grid Indus ítélet (C‑371/10, EU:C:2011:785, 26. és 27. pont); 2012. július 12‑iVALE‑ítélet (C‑378/10, EU:C:2012:440, 28. és 29. pont).
(
13
)	Lásd: 1974. június 21‑iReyners ítélet (2/74, EU:C:1974:68, 21. pont); 1995. november 30‑iGebhard ítélet (C‑55/94, EU:C:1995:411, 25. pont); 2006. szeptember 14‑iCentro di Musicologia Walter Stauffer ítélet (C‑386/04, EU:C:2006:568, 18. pont); 2010. október 26‑iSchmelz ítélet (C‑97/09, EU:C:2010:632, 37. pont).
(
14
)	Lásd: 2006. szeptember 14‑iCentro di Musicologia Walter Stauffer ítélet (C‑386/04, EU:C:2006:568, 19. pont); 2010. október 26‑iSchmelz ítélet (C‑97/09, EU:C:2010:632, 38. pont).
(
15
)	1991. július 25‑iFactortame és társai ítélet (C‑221/89, EU:C:1991:320, 20. pont); 1991. október 4‑iBizottság kontra Egyesült Királyság ítélet (C‑246/89, EU:C:1991:375, 21. pont).
(
16
)	Lásd: 2006. szeptember 12‑iCadbury Schweppes és Cadbury Schweppes Overseas ítélet (C‑196/04, EU:C:2006:544, 54. pont); 2012. július 12‑iVALE‑ítélet (C‑378/10, EU:C:2012:440, 34. pont); 2016. december 21‑iAGET Iraklis ítélet (C‑201/15, EU:C:2016:972, 51. pont).
(
17
)	Lásd: 2012. július 12‑iVALE‑ítélet (C‑378/10, EU:C:2012:440, 34. pont); 2016. december 21‑iAGET Iraklis ítélet (C‑201/15, EU:C:2016:972, 51. pont).
(
18
)	2006. szeptember 12‑iCadbury Schweppes és Cadbury Schweppes Overseas ítélet (C‑196/04, EU:C:2006:544, 54. pont).
(
19
)	Lásd: 2003. december 11‑iSchnitzer ítélet (C‑215/01, EU:C:2003:662, 32. pont). Egyedi esetben elegendő lehet a helyiségek üzleti célú bérbeadása; lásd: 1985. június 18‑iSteinhauser ítélet (197/84, EU:C:1985:260, 16. pont); az 1986. december 4‑iBizottság kontra Németországi Szövetségi Köztársaság ítélet (205/84, EU:C:1986:463, 21. pont). Nem elég azonban a fogadó tagállambeli puszta nyilvántartásba vétel; lásd: 1991. július 25‑iFactortame és társai ítélet (C‑221/89, EU:C:1991:320, 21. pont).
(
20
)	Lásd: 2012. július 12‑iVALE‑ítélet (C‑378/10, EU:C:2012:440, 35. pont).
(
21
)	Ezzel kapcsolatban a Polbud képviselője által a tárgyaláson előadottakra hivatkozom, amely szerint a társaság az előzetes döntéshozatal iránti kérelemben foglaltakkal ellenben teljes mértékben átköltözött Luxemburgba és Lengyelországban többé nem folytat gazdasági tevékenységet. Ennek végleges értékelése ugyanakkor a kérdést előterjesztő bíróság hatáskörébe tartozik.
(
22
)	2008. december 16‑iCartesio ítélet (C‑210/06, EU:C:2008:723).
(
23
)	2008. december 16‑iCartesio ítélet (C‑210/06, EU:C:2008:723, 110. pont).
(
24
)	2008. december 16‑iCartesio ítélet (C‑210/06, EU:C:2008:723, 111. pont).
(
25
)	Lásd: az ítélet 47. pontja.
(
26
)	1999. március 9‑iCentros ítélet (C‑212/97, EU:C:1999:126).
(
27
)	2003. szeptember 30‑iInspire Art ítélet (C‑167/01, EU:C:2003:512).
(
28
)	Lásd: 2012. július 12‑iVALE‑ítélet (C‑378/10, EU:C:2012:440, 37. pont).
(
29
)	Lásd: 1995. november 30‑iGebhard ítélet (C‑55/94, EU:C:1995:411, 37. pont); 2002. október 17‑iPayroll és társai ítélet (C‑79/01, EU:C:2002:592, 26. pont); 2004. október 5‑iCaixaBank France ítélet (C‑442/02, EU:C:2004:586, 11. pont); 2011. november 29‑iNational Grid Indus ítélet (C‑371/10, EU:C:2011:785, 36. pont); 2016. december 21‑iAGET Iraklis ítélet (C‑201/15, EU:C:2016:972, 48. pont).
(
30
)	Ebben az értelemben lásd: 2008. december 16‑iCartesio ítélet (C‑210/06, EU:C:2008:723, 112. és azt követő pont).
(
31
)	Lásd: 1995. november 30‑iGebhard ítélet (C‑55/94, EU:C:1995:411, 37. pont); 1997. május 15‑iFutura Participations és Singer ítélet (C‑250/95, EU:C:1997:239, 26. pont); 2006. szeptember 12‑iCadbury Schweppes és Cadbury Schweppes Overseas ítélet (C‑196/04, EU:C:2006:544, 47. pont); 2011. november 29‑iNational Grid Indus ítélet (C‑371/10, EU:C:2011:785, 42. pont); 2016. december 21‑iAGET Iraklis ítélet (C‑201/15, EU:C:2016:972, 61. pont). Lásd továbbá: 2008. december 16‑iCartesio ítélet (C‑210/06, EU:C:2008:723, 113. pont).
(
32
)	Lásd: 1998. május 12‑iKefalas és társai ítélet (C‑367/96, EU:C:1998:222, 20. pont); 2000. március 23‑iDiamantis ítélet (C‑373/97, EU:C:2000:150, 33. pont); 2006. február 21‑iHalifax és társai ítélet (C‑255/02, EU:C:2006:121, 68. pont); 2014. március 13‑iSICES és társai ítélet (C‑155/13, EU:C:2014:145, 29. pont); 2016. július 28‑iKratzer ítélet (C‑423/15, EU:C:2016:604, 37. pont).
(
33
)	Ebben az értelemben lásd: 2004. március 4‑iBizottság kontra Francia Köztársaság ítélet (C‑334/02, EU:C:2004:129, 27. pont); 2006. november 9‑iBizottság kontra Belga Királyság ítélet (C‑433/04, EU:C:2006:702, 35. pont); 2010. október 28‑iÉtablissements Rimbaud ítélet (C‑72/09, EU:C:2010:645, 34. pont); 2012. július 5‑iSIAT‑ítélet (C‑318/10, EU:C:2012:415, 38. pont).
(
34
)	Lásd: 1999. március 9‑iCentros ítélet (C‑212/97, EU:C:1999:126, 38. pont).
(
35
)	Lásd: 2002. november 5‑iÜberseering ítélet (C‑208/00, EU:C:2002:632, 92. pont); 2005. december 13‑iSEVIC Systems ítélet (C‑411/03, EU:C:2005:762, 28. pont); 2012. július 12‑iVALE‑ítélet (C‑378/10, EU:C:2012:440, 39. pont).
(
36
)	Lásd: 2005. december 13‑iSEVIC Systems ítélet (C‑411/03, EU:C:2005:762, 30. pont); 2012. július 12‑iVALE‑ítélet (C‑378/10, EU:C:2012:440, 40. pont).
(
37
)	Lásd: 1999. március 9‑iCentros ítélet (C‑212/97, EU:C:1999:126, 36. pont); 2003. szeptember 30‑iInspire Art ítélet (C‑167/01, EU:C:2003:512, 135. pont).
(
38
)	Analógia útján lásd a részvénytársaságok egyesüléséről szóló, 2011. április 5‑i 2011/35/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2011. L 110., 1. o.) 13. cikke (2) bekezdésének második albekezdését, továbbá: 1999. március 9‑iCentros ítélet (C‑212/97, EU:C:1999:126, 37. pont).
(
39
)	Ez mindenesetre a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12‑i 1215/2012/EU rendelet (Brüsszel Ia rendelet; HL 2012. L 351., 1. o.) hatályára igaz, lásd a rendelet 63. cikke (1) bekezdésének b) pontjával összefüggésben értelmezett 4. cikkének (1) bekezdését. Ezen túlmenően a fizetésképtelenségi jog tekintetében is adottnak kell tekinteni a lengyel bíróságok joghatóságát, mivel a jelen ügyben fennálló körülmények között a társaságnak a fizetésképtelenségi eljárásról szóló, 2015. május 20‑i (EU) 2015/848 rendelet (HL 2015. L 141., 19. o.) 3. cikkének (1) bekezdése szerinti fő érdekeltségeinek központja Lengyelországban van. Ezzel összefüggésben lásd: 2015. december 10‑iKornhaas ítélet (C‑594/14, EU:C:2015:806).
(
40
)	Ebben az értelemben lásd a nyilvános vételi ajánlatról szóló, 2004. április 21‑i 2004/25/EK irányelv (HL 2004. L 142., 12. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 2. kötet, 20. o.) 16. cikkének (2) bekezdését.
(
41
)	Főszabály szerint azonban a társaságok létesítő okirat szerinti székhelyének nincs jelentősége az üzemi részvétel mértékére, vagyis a személyi állomány konkrét érdekeit védő jogokra.
(
42
)	Lásd a 2. lábjegyzetben hivatkozott 2005/56 irányelv (13) preambulumbekezdését.
(
43
)	Hivatkozás a 2. lábjegyzetben.