61984CJ0058_DA
Dommens præmisser
Afgørelse om sagsomkostninger
Afgørelse
Dommens præmisser
1 Ved dom af 24 . februar 1984, indgaaet til Domstolen den 6 . marts s.aa ., har Cour du travail de Liège i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt Domstolen tre praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 12 og artikel 46 i Raadets forordning nr . 1408/71 af 14 . juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet ( EFT 1971 II, s . 366 ), samt af Raadets forordning nr . 574/72 af 21 . marts 1972 om regler til gennemfoerelse af forordning nr . 1408/71 ( EFT 1972 I, s . 149 ).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag vedroerende en afgoerelse fra Office national des pensions pour travailleurs salariés ( ONPTS ) om ikke at tilkende den tidligere italienske minearbejder Francesco Romano fuld pension paa grundlag af en beskaeftigelsesperiode paa 30/30 med den begrundelse, at han modtog delpensioner paa grundlag af beskaeftigelsesperioder tilbagelagt i Italien og Tyskland .
3 Det fremgaar af de fra den nationale ret oversendte aktstykker, at en minearbejder, som i 25 aar har vaeret beskaeftiget under jorden, har ret til fuld pension paa grundlag af en beskaeftigelsesperiode paa 30/30, jfr . artikel 10, stk . 2, 1°, i arrêté royal belge nr . 50 af 24 . oktober 1967, som aendret den 1 . april 1975 . De fem supplerende teoretiske arbejdsaar, som han tillaegges, er ikke tidsbestemte . ONPTS fulgte imidlertid den praksis at nedsaette antallet af de teoretiske arbejdsaar med de i en anden stat faktisk tilbagelagte arbejdsaar . Denne praksis havde hjemmel i en lov af 10 . februar 1981, som traadte i kraft med tilbagevirkende gyldighed fra 1 . januar 1981, hvorefter det antal supplerende teoretiske aar, som en minearbejder tillaegges, nedsaettes med det antal aar, for hvilke han kan goere krav paa en alderspension i medfoer af en anden belgisk ordning, dog ikke ordningen for selvstaendige erhvervsdrivende, eller i medfoer af en ordning i et andet land .
4 Inden Francesco Romano i perioden 13 . oktober 1947, 28 . februar 1959 var beskaeftiget i Belgien som minearbejder med beskaeftigelse under jorden, havde han arbejdet som loenmodtager i Italien og Tyskland . Fra 1 . marts 1959 til 31 . december 1972 oppebar han invalidepension i sin egenskab af minearbejder beskaeftiget under jorden . Da sidstnaevnte periode ifoelge belgisk lov ligestilles med en periode med faktisk beskaeftigelse, kunne Romano godtgoere at have vaeret beskaeftiget i 25 aar . Siden 1 . januar 1973 har han modtaget alderspension . Den pension, som blev udbetalt til Romano for perioden 1 . januar 1973, 31 . marts 1975, er ikke anfaegtet . For perioden efter 1 . april 1975 fastslog ONPTS ved afgoerelse af 29 . oktober 1979, at Romano kunne anses for at have tilbagelagt en beskaeftigelsesperiode paa 30 aar, jfr . artikel 10, stk . 2, 1°, i ovennaevnte arrêté royal belge nr . 50, og derfor havde krav paa fuld pension, som ifoelge fast praksis nedsattes med 5/30 svarende til de fem teoretiske arbejdsaar, idet det anfoertes, at dette antal aar faldt sammen med en tilsvarende periode med faktisk beskaeftigelse i Italien og Tyskland .
5 ONPTS ' afgoerelse blev indbragt for de kompetente nationale domstole . Cour du travail de Liège, som skulle afgoere tvisten, fandt, at der ikke i national ret var hjemmel for at nedsaette en belgisk minearbejders pension, for saa vidt angaar perioden forud for den naevnte lovs ikrafttraeden . Cour du travail rejste derimod spoergsmaalet, om loven af 10 . februar 1981 kunne aendre den vurdering, som Domstolen i dom af 2 . juli 1981 havde anlagt vedroerende den administrative praksis ( Celestre, 116, 117, 119, 120 og 121/80, Sml . 1981, s . 1737 ). Foelgelig har Cour du travail forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :
»1 ) Er artikel 10, stk . 2, 1°, i arrêté royal nr . 50 af 24 . oktober 1967, en antikumulationsregel, jfr . artikel 12 i forordning ( EOEF ) nr . 1408/71, naar henses til,
a ) at bestemmelsen er blevet suppleret ved artikel 11 i lov af 10 . februar 1981, og
b ) at arrêté royal af 21 . december 1967 er blevet aendret ved indsaettelse af artikel 32, nr . 5, jfr . arrêté royal af 30 . marts 1981, artikel 3?
2)Saafremt det foerste spoergsmaal besvares bekraeftende, er den saaledes aendrede artikel 10, stk . 2, 1°, da forenelig med Rom-traktaten samt med de relevante faellesskabsforordninger, navnlig forordningerne nr . 1408/71 og 574/72?
3)Skal der i kraft af artikel 46, stk . 1, i forordning nr . 1408/71, ske anvendelse af samme forordnings artikel 12, stk . 2, og hvilken anvendelse bliver der i indstaevntes konkrete tilfaelde tale om, naar henses dels til indfoerelsen af de aendrede regler ved lov af 10 . 2 . 1981 samt arrêté royal af 30 . marts 1981, dels til appellantens fortolkning af dommen af 2 . 7 . 1981 i sagen Celestre mod ONPTS, hvorefter antikumulationsreglerne haevdes at finde anvendelse alene i tilfaelde af, at pensionen beregnes og tildeles i medfoer af artikel 46, stk . 2, litra a ) og b ), i forordning nr . 1408/71?»
6 De af Cour du travail de Liège forelagte spoergsmaal vedroerer fortolkningen af faellesskabsretten, idet det i det vaesentlige oenskes afgjort, om en national regel, hvorefter de supplerende teoretiske arbejdsaar, som kan tillaegges arbejdstageren, nedsaettes med det antal aar, for hvilke arbejdstageren har ret til pension i en anden medlemsstat, kan anses for en reduktionsklausul, jfr . artikel 12, stk . 2, i forordning nr . 1408/71, som ifoelge bestemmelsens sidste punktum ikke finder anvendelse ved fastsaettelse af pensionens stoerrelse i overensstemmelse med forordningens artikel 46, stk . 1 .
7 ONPTS har gjort gaeldende, at artikel 12, stk . 2, i Raadets forordning nr . 1408/71 ikke kan paaberaabes i forbindelse med fastsaettelse af en ydelse i henhold til forordningens artikel 46, stk . 1 . Artikel 12 har overskriften »forbud mod dobbeltydelser«, hvorimod artikel 46, stk . 1, ifoelge ONPTS bemyndiger den enkelte medlemsstat til at fastsaette de forsikrings- eller bopaelsperioder, der ifoelge den nationale lovgivning skal laegges til grund . Den nationale lovgivers kompetence til at fastsaette forsikringsperioderne bekraeftes yderligere af artikel 1, litra r ), i forordning nr . 1408/71 . Efter ONPTS ' opfattelse vedroerer artikel 12, stk . 2, i forordning nr . 1408/71 udelukkende ydelser og ikke forsikringsperioder . Heraf foelger, at det ved anvendelsen af artikel 46, stk . 1, i forordning nr . 1408/71 ikke er muligt at tilsidesaette en national regel, hvorefter de supplerende teoretiske arbejdsaar, som kan tillaegges en arbejdstager, nedsaettes med det antal aar, for hvilke han har ret til pension i en anden medlemsstat .
8 Romano har anfoert, at en lovgivning af den her omhandlede art indeholder en »reduktionsklausul«, jfr . artikel 12, stk . 2, i forordning nr . 1408/71, og at denne ifoelge bestemmelsen ikke kan anvendes ved fastsaettelse af en vandrende arbejdstagers pension i overensstemmelse med forordningens artikel 46, stk . 1 . Nedsaettelsen foretages ved at traekke de forsikringsperioder, som er anerkendte ifoelge en anden medlemsstats lovgivning, fra de perioder, som saedvanligvis laegges til grund ved fastsaettelse af pensionen . Det er derimod uden betydning, hvordan man rent teknisk overholder forbudet mod dobbeltydelser . Yderligere har Romano henvist til punkt c i konklusionen i ovennaevnte dom af 2 . juli 1981 ( Celestre ).
9 Kommissionen har gjort gaeldende, at en national regel, hvorefter de supplerende teoretiske arbejdsaar, som kan tillaegges arbejdstageren, nedsaettes med det antal aar, for hvilke arbejdstageren har ret til pension i en anden medlemsstat, kan anses for en reduktionsklausul, jfr . artikel 12, stk . 2, i forordning nr . 1408/71, som ifoelge bestemmelsens sidste punktum ikke finder anvendelse ved fastsaettelse af pensionens stoerrelse i overensstemmelse med forordningens artikel 46, stk . 1 .
10 Ifoelge den italienske regering kan det udledes af konklusionen i ovennaevnte dom af 2 . juli 1981 ( Celestre ), at artikel 12, stk . 2, i forordning nr . 1408/71 udelukker, at der ved fastsaettelsen af en pension, som udbetales i medfoer af forordningens artikel 46, stk . 1, anvendes en national regel, som nedsaetter de supplerende teoretiske arbejdsaar med det antal forsikringsaar, der er tilbagelagt i en anden medlemsstat .
11 Det bemaerkes foerst, at stoerrelsen af pensionen for en arbejdstager, som har vaeret omfattet af flere medlemsstaters lovgivning, i den medlemsstat, hvor »de ... foreskrevne betingelser for erhvervelse af ret til ydelser er opfyldt, uden at bestemmelserne i artikel 45 ... behoever at bringes i anvendelse«, skal fastsaettes i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 46, stk . 1 .
12 Domstolen har saaledes fastslaaet i ovennaevnte dom af 2 . juli 1981 ( Celestre ), at det, »hvad angaar anvendelsen af artikel 46 i forordning nr . 1408/71 ... fremgaar af forordningens artikel 12, stk . 2, sidste punktum, at bestemmelserne i den nationale lovgivning om, at en ydelse skal nedsaettes, stilles i bero eller bortfalde, ikke finder anvendelse . Heraf foelger, at det i artikel 46, stk . 1, omhandlede beloeb er det beloeb, som arbejdstageren ville have ret til i medfoer af national lovgivning, saafremt han ikke oppebar pension i henhold til lovgivningen i en anden medlemsstat.«
13 Det fremgaar af foernaevnte dom, at stoerrelsen af en vandrende arbejdstagers pension ifoelge artikel 12, stk . 2, og artikel 46, stk . 1, i forordning nr . 1408/71 skal fastsaettes i henhold til den gaeldende nationale lovgivning, uanset den ret til pension, som kan foelge af en hvilken som helst anden medlemsstats lovgivning .
14 Den omstaendighed, at nedsaettelsen af de supplerende teoretiske arbejdsaar, som arbejdsgiveren kan tillaegges, med det antal aar, for hvilke han har ret til en pension i en anden medlemsstat, nu skal ske paa nationalt plan paa grundlag af en lovbestemmelse og ikke laengere paa grundlag af en simpel administrativ praksis, kan ikke aendre dette resultat .
15 Det af den nationale ret forelagte spoergsmaal maa derfor besvares med, at en national regel om, at de supplerende teoretiske arbejdsaar, som tildeles en arbejdstager, nedsaettes med det antal aar, for hvilke arbejdstageren har ret til pension i en anden medlemsstat, er en reduktionsklausul, jfr . artikel 12, stk . 2, i Raadets forordning nr . 1408/71 af 14 . juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet . En saadan klausul kan ifoelge denne bestemmelses sidste punktum ikke finde anvendelse ved fastsaettelse af pensioner i overensstemmelse med forordningens artikel 46, stk . 1 .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
16 De udgifter, der er afholdt af den italienske regering og Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( femte afdeling )
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt den af Cour du travail de Liège ved dom af 24 . februar 1984, for ret :
En national regel om, at de supplerende teoretiske arbejdsaar, som tildeles en arbejdstager, nedsaettes med det antal aar, for hvilke arbejdstageren har ret til pension i en anden medlemsstat, er en reduktionsklausul, jfr . artikel 12, stk . 2, i Raadets forordning nr . 1408/71 af 14 . juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet . En saadan klausul kan ifoelge denne bestemmelses sidste punktum ikke finde anvendelse ved fastsaettelse af pensioner i overensstemmelse med forordningens artikel 46, stk . 1 .