62016TJ0466(01)_RES
Predmet T-466/16 R
NRW. Bank
protiv
Jedinstvenog sanacijskog odbora
Presuda Općeg suda (osmo prošireno vijeće) od 21. veljače 2024.
„Ekonomska i monetarna unija – Bankovna unija – Jedinstveni mehanizam za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava (SRM) – Jedinstveni fond za sanaciju (SRF) – Odluka SRB-a o izračunu ex ante doprinosâ za 2016. – Obveza obrazlaganja – Načelo neretroaktivnosti – Članak 5. stavak 1. točka (f) Delegirane uredbe (EU) 2015/63 – Isključenje određenih obveza iz izračuna ex ante doprinosâ – Promotivni krediti – Pomoćne razvojne djelatnosti – Prigovor nezakonitosti”
Ekonomska i monetarna politika – Ekonomska politika – Oporavak i sanacija kreditnih institucija i investicijskih društava – Banka koja odobrava promotivne kredite – Izračun ex ante doprinosâ Jedinstvenom fondu za sanaciju (SRF) – Isključenje obveza povezanih s promotivnim kreditima iz tog izračuna – Doseg – Obveza povezana s pomoćnom razvojnom djelatnošću koja se obavlja u konkurentnom okruženju te joj je cilj stjecanje dobiti – Isključenje
(Uredba Komisije 2015/63, uvodna izjava 13., čl. 3. t. 28. i čl. 5. st. 1. t. (f))
(t. 45., 50., 58.-63., 261.)
Institucije Europske unije – Izvršavanje nadležnosti – Ovlast dodijeljena Komisiji za donošenje delegiranih akata – Doseg – Složene ocjene i procjene – Široka margina prosudbe – Direktiva 2014/59 o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava – Određivanje kriterija prilagodbe ex ante doprinosa – Sudski nadzor – Granice
(čl. 290. UFEU-a; Uredba br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća, uvodna izjava 41.; Direktiva 2014/59 Europskog parlamenta i Vijeća)
(t. 90., 91., 97., 98., 112.)
Akti institucija – Vremenska primjena – Neretroaktivnost – Iznimke – Pretpostavke – Ostvarenje cilja u općem interesu i poštovanje legitimnih očekivanja – Povlačenje odluke Jedinstvenog sanacijskog odbora (SRB) o utvrđivanju ex ante doprinosâ Jedinstvenom sanacijskom fondu (SRF) radi otklanjanja nedostatka obrazloženja – Donošenje odluke koja stupa na snagu na dan stupanja na snagu prethodne odluke – Nepostojanje izmjena u odnosu na iznos i izračun navedenih doprinosâ – Uzimanje u obzir cilja doprinosâ SRF-u – Dopuštenost
(Uredba br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 2., čl. 67. st. 4., čl. 69. i čl. 70.)
(t. 170., 172., 173.)
Pravo Europske unije – Načela – Prava obrane – Pravo na saslušanje – Doseg – Obavijest Jedinstvenog sanacijskog odbora (SRB) tužitelju o povlačenju odluke i njezinoj zamjeni – Dopuštenost – Povreda prava na saslušanje – Nepostojanje
(Povelja Europske unije o temeljnim pravima, čl. 41. st. 2.)
(t. 235., 243.)
Akti institucija – Obrazloženje – Obveza – Doseg – Odluka Jedinstvenog sanacijskog odbora (SRB) o utvrđivanju ex ante doprinosa u Jedinstveni fond za sanaciju (SRF) – Obveza SRB-a da obavijesti institucije o kojima je riječ o metodi izračuna tih doprinosâ i metodi određivanja iznosa godišnje ciljne razine
(Uredba br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća, čl. 69. st. 1. i 2. i čl. 70. st. 2.; Uredba Vijeća 2015/81, čl. 4.; Uredba Komisije 2015/63, čl. 4. st. 2.; Direktiva 2014/59 Europskog parlamenta i Vijeća)
(t. 283., 292.-303.)
Kratak prikaz
Opći sud, kojem je podnesena tužba za poništenje, protiv Odluke Jedinstvenog sanacijskog odbora (SRB) SRB/ES/2022/23 od 27. travnja 2022. (u daljnjem tekstu: pobijana odluka), koju je odbio, daje važna pojašnjenja o, s jedne strane, izračunu ex ante doprinosâ Jedinstvenom fondu za sanaciju (SRF), osobito u pogledu tumačenja i primjene članka 5. stavka 1. točke (f) Delegirane uredbe 2015/63 (
1
) i, s druge strane, o obrazloženju određivanja godišnje ciljne razine SRF-a za razdoblje doprinosa 2016.
Tužitelj, društvo NRW.Bank, banka je koja odobrava promotivne kredite Landa Nordrhein-Westfalen (savezna zemlja Sjeverna Rajna-Vestfalija, Njemačka).
SRB je 15. travnja 2016. donio odluku o ex ante doprinosima Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016. (SRB/ES/SRF/2016/06) kreditnih institucija i određenih investicijskih društava, među kojima je i tužitelj. SRB je 20. svibnja 2016. donio odluku o prilagodbi ex ante doprinosâ Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016. kojom se dopunjuje Odluka SRB-a od 15. travnja 2016. o ex ante doprinosima Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016. (SRB/ES/SRF/2016/13). Odlučujući o tužbi za poništenje koju je tužitelj podnio protiv tih dviju odluka (u daljnjem tekstu: prvotne odluke), Opći je sud presudom od 26. lipnja 2019., NRW.Bank/SRB (T-466/16) (
2
), odbacio tužbu kao nedopuštenu. Presudom od 14. listopada 2021., NRW.Bank/SRB (C-662/19 P) (
3
), Sud je, odlučujući o žalbi koju je podnio tužitelj, ukinuo presudu Općeg suda i vratio mu predmet na ponovno suđenje. SRB je 27. travnja 2022. donio pobijanu odluku kojom je povukao i zamijenio prvotne odluke kako bi otklonio nedostatak u obrazloženju tih odluka koji je utvrdio nakon presuda Općeg suda (
4
).
Ocjena Općeg suda
Kao prvo, tužitelj ističe da odredbe članka 5. stavka 1. točke (f) Delegirane uredbe 2015/63 treba tumačiti na način da dopuštaju da se iz izračuna ex ante doprinosâ isključe obveze povezane s takozvanim „pomoćnim razvojnim djelatnostima”, koje se osobito sastoje od stjecanja dužničkih instrumenata na tržištu kapitala (u daljnjem tekstu: djelatnosti o kojima je riječ). Opći sud ističe da se tim odredbama utvrđuje isključenje predmetnih obveza iz izračuna ex ante doprinosâ institucije o kojoj je riječ samo do visine iznosa promotivnih kredita kojima upravlja ta institucija. Kako bi ih se moglo kvalificirati kao „promotivne kredite”, transakcije o kojima je riječ treba obavljati pod nekonkurentnim i neprofitnim uvjetima (
5
). Opći sud utvrđuje da se djelatnosti o kojima je riječ obavljaju, s jedne strane, na otvorenom tržištu kapitala na kojem djeluju drugi akteri, koji obavljaju iste vrste transakcija i mogu stjecati iste dužničke instrumente kao i banke koja odobravaju promotivne kredite, i to pod istim tržišnim uvjetima kao i potonje. Međutim, na takvom su tržištu banke koje odobravaju promotivne kredite po definiciji u izravnom tržišnom natjecanju s tim drugim sudionicima na tržištu, tako da se ne može smatrati da se djelatnost o kojoj je riječ obavlja na nekonkurentnoj osnovi. S druge strane, djelatnosti o kojima je riječ imaju za cilj stvaranje i ostvarivanje prihoda jer se sastoje od stvaranja kamatnih marži radi financiranja bankarske djelatnosti banaka koje odobravaju promotivne kredite. Stoga se ne može smatrati da se te djelatnosti obavljaju pod neprofitnim uvjetima.
Taj zaključak nije doveden u pitanje tužiteljevim argumentom prema kojem svrha „krajnjeg cilja” navedenih djelatnosti nije ostvarivanje dobiti zbog tužiteljeve zabrane isplate dividendi. Naime, neprofitabilnost djelatnosti (
6
) ocjenjuje se s obzirom na prirodu svake djelatnosti o kojoj je riječ, pri čemu nije relevantno hoće li se dobit od te djelatnosti naknadno upotrijebiti za financiranje razvojnih djelatnosti koje se pak obavljaju na neprofitnoj osnovi. Svako drugo tumačenje značilo bi smatrati da djelatnosti o kojima je riječ imaju neprofitnu narav samo zato što ih obavlja banka koja odobrava promotivne kredite, što bi uvjet koji proizlazi iz upotrebe izraza „pod nekonkurentnim i neprofitnim uvjetima” lišilo njegova sadržaja (
7
).
Stoga Opći sud zaključuje da članak 5. stavak 1. točku (f) Delegirane uredbe 2015/63, u vezi s člankom 3. točkama 27. i 28. te iste delegirane uredbe, treba tumačiti na način da ne dopušta isključivanje obveza povezanih s pomoćnim razvojnim djelatnostima banaka koje odobravaju promotivne kredite, poput tužitelja, iz izračuna njihova ex ante doprinosa.
Kao drugo, Opći sud ističe da, u kontekstu delegirane ovlasti u smislu članka 290. UFEU-a, Europska komisija u okviru izvršavanja nadležnosti koje su joj povjerene ima široku marginu prosudbe kada je pozvana, među ostalim, provesti složene ocjene i procjene. Opći sud smatra da je to slučaj kad je riječ o utvrđivanju pravila kojima se pojašnjava pojam prilagodbe ex ante doprinosâ ovisno o profilu rizičnosti institucija (
8
). U tim okolnostima, kad je riječ o metodi prilagodbe s obzirom na rizik osnovnih godišnjih doprinosa, nadzor suda Unije treba se ograničiti na ispitivanje sadržava li izvršavanje diskrecijske ovlasti dodijeljene Komisiji očitu pogrešku ili zlouporabu ovlasti ili pak nije li ona očito prekoračila granice te ovlasti. Opći sud smatra da tužitelj nije dokazao da članak 5. stavak 1. točka (f) Delegirane uredbe 2015/63 sadržava očitu pogrešku ili zlouporabu ovlasti ili da je očito prekoračio granice Komisijine diskrecijske ovlasti zbog toga što iz izračuna ex ante doprinosa ne isključuje obveze povezane s pomoćnim razvojnim djelatnostima regionalnih banaka koje odobravaju promotivne kredite.
Kao treće, Opći sud podsjeća na to da je pobijana odluka donesena kako bi se ispravio nedostatak u obrazloženju prvotnih odluka, koje je SRB utvrdio nakon presuda Općeg suda, a da ta odluka ili te presude nisu izmijenile doseg tužiteljeve obveze plaćanja ex ante doprinosâ za razdoblje doprinosa 2016., kako je donesena prvotnim odlukama i kako je postojala za to razdoblje doprinosa. U tim posebnim okolnostima, da SRB nije donio pobijanu odluku time što je počeo provoditi njezine učinke od datuma stupanja na snagu prve od prvotnih odluka, pobijana odluka ne bi mogla proizvoditi učinke tijekom razdoblja od 15. travnja 2016. do 27. travnja 2022., tijekom kojeg bi tužitelj bio oslobođen svoje obveze plaćanja ex ante doprinosa za razdoblje doprinosa 2016., iako je bio podvrgnut toj obvezi na temelju Uredbe br. 806/2014 (
9
). Isto tako, tijekom tog razdoblja SRF je, protivno tim istim odredbama, bio lišen sredstava koja potječu od tužiteljevih ex ante doprinosâ, što je ugrozilo provedbu Direktive 2014/59, Uredbe br. 806/2014 i Delegirane uredbe 2015/63. Slijedom toga, cilj je donošenja pobijane odluke s učinkom od 15. travnja 2016. bio osigurati podudarnost između primjenjivosti pobijane odluke i trenutka u kojem je nastala tužiteljeva obveza isplate ex ante doprinosa za 2016. te tako izbjeći rezultat suprotan primjenjivim propisima. Međutim, ostvarenje takvog cilja zahtijevalo je da ta odluka stupi na snagu prije njezina donošenja.
Kao četvrto i posljednje, Opći sud podsjeća na to da institucije koje su obveznici plaćanja ex ante doprinosâ moraju moći prilikom čitanja odluke kojom se utvrđuju ti doprinosi razumjeti barem glavne korake metode izračuna iznosa godišnje ciljne razine za predmetno razdoblje doprinosâ.
Što se tiče dostatnosti obrazloženja pobijane odluke, Opći sud ističe da razdoblje doprinosa 2016. odgovara prvoj godini početnog razdoblja od osam godina. Iz pobijane odluke proizlazi da je SRB utvrdio godišnju ciljnu razinu slijedeći dva glavna koraka koji slijede. Kao prvo, utvrdio je očekivani iznos konačne ciljne razine i, kao drugo, podijelio je taj iznos s osam kako bi uzeo u obzir činjenicu da početno razdoblje obuhvaća osam godina doprinosa. Suprotno tomu, ništa ne upućuje na to da je izračun godišnje ciljne razine za razdoblje doprinosa 2016. izvršen prema matematičkoj formuli različitoj od one iz pobijane odluke ili da je sadržavao druge dodatne faze koje nisu navedene u pobijanoj odluci. U tim okolnostima, Opći sud smatra da SRB u pobijanoj odluci nije propustio iznijeti glavne korake metode izračuna iznosa godišnje ciljne razine za razdoblje doprinosa 2016.
Što se tiče očekivanog iznosa konačne ciljne razine, Opći sud napominje da se taj iznos može oduzeti od matematičke formule iz pobijane odluke.
Što se tiče načina na koji je SRB utvrdio očekivani iznos konačne ciljne razine, on je svoju analizu temeljio na činjenici da je, u skladu s Uredbom br. 806/2014, taj iznos trebao odgovarati najmanje 1 % iznosa osiguranih depozita na kraju početnog razdoblja svih institucija s odobrenjem za rad u svim državama članicama sudionicama. U tom je pogledu uzeo u obzir očekivani razvoj osiguranih depozita svih navedenih institucija s odobrenjem za rad u svim državama članicama sudionicama, i to od iznosa tih depozita kakav je bio u 2015. do kraja početnog razdoblja, odnosno do kraja 2023. Osim toga, SRB je najprije utvrdio godišnju stopu rasta navedenih osiguranih depozita od 3 % između 2015. i 2023., ali je zatim smanjio taj postotak kako bi uzeo u obzir analizu faze poslovnog ciklusa i potencijalni prociklički učinak koji bi ex ante doprinosi mogli imati na financijski položaj institucija. Tako je primijenio godišnju stopu rasta osiguranih depozita manju od 3 % između 2015. i 2023. kako bi utvrdio konačnu ciljnu razinu.
Naposljetku, Opći sud naglašava da SRB u trenutku određivanja godišnje ciljne razine za razdoblje doprinosa 2016. nije raspolagao pouzdanim podacima o vjerojatnom razvoju osiguranih depozita institucija između 2015. i 2023. zbog činjenice da je nova definicija osiguranih depozita uvedena tek godinu dana ranije (
10
). U nedostatku takvih podataka, SRB je morao procijeniti očekivani razvoj navedenih depozita na temelju stopa rasta depozita kućanstava i depozita nefinancijskih trgovačkih društava.
U tim posebnim okolnostima i uzimajući u obzir, usto, činjenicu da se pobijana odluka odnosila na prvo razdoblje doprinosa nakon donošenja Uredbe br. 806/2014, institucije su, kao razboriti subjekti, mogle razumno očekivati da SRB, kako bi utvrdio godišnju ciljnu razinu za to razdoblje, uzme u obzir i očekivani iznos konačne ciljne razine, kako je naveden u obrazloženju Komisijina prijedloga koji je doveo do donošenja te uredbe (
11
).
Slijedom toga, Opći sud smatra da su institucije mogle razumjeti glavne načine na koje je SRB utvrdio konačnu ciljnu razinu za potrebe određivanja godišnje ciljne razine za razdoblje doprinosa 2016.
(
1
)	Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 оd 21. listopada 2014. o dopuni Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima aranžmanima financiranja sanacije (SL 2015., L 11, str. 44. i ispravak SL 2017., L 156, str. 38.)
(
2
)	Presuda od 26. lipnja 2019. (T-466/16, neobjavljena, EU:T:2019:445)
(
3
)	Presuda od 14. listopada 2021., NRW.Bank/SRB (C-662/19 P, EU:C:2021:846)
(
4
)	Presude od 28. studenoga 2019., Hypo Vorarlberg Bank/SRB (T-377/16, T-645/16 i T-809/16, EU:T:2019:823) i od 28. studenoga 2019., Portigon/SRB (T-365/16, EU:T:2019:824)
(
5
)	U skladu s člankom 3. točkom 28. Delegirane uredbe 2015/63, „promotivni kredit” znači „kredit koji odobrava banka koja odobrava promotivne kredite ili posrednička institucija pod nekonkurentnim i neprofitnim uvjetima s ciljem promoviranja ciljeva javne politike središnje države ili regionalne samouprave države članice”.
(
6
)	U svrhu primjene članka 3. točke 28. Delegirane uredbe 2015/63
(
7
)	Kako je predviđeno člankom 3. točkom 28. Delegirane uredbe 2015/63.
(
8
)	Na temelju članka 103. stavka 7. Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava te o izmjeni Direktive Vijeća 82/891/EEZ i direktiva 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EU, 2012/30/EU i 2013/36/EU te uredbi (EU) br. 1093/2010 i (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2014., L 173, str. 190. i ispravak SL 2015., L 216, str. 9.)
(
9
)	Na temelju članka 2., članka 67. stavka 4. i članaka 69. i 70. Uredbe (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2014. o utvrđivanju jedinstvenih pravila i jedinstvenog postupka za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma i jedinstvenog fonda za sanaciju te o izmjeni Uredbe (EU) br. 1093/2010 (SL 2014., L 225, str. 1. i ispravak SL 2015., L 101, str. 62.)
(
10
)	Direktiva 2014/49/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o sustavima osiguranja depozita (SL 2014., L 173, str. 149. i ispravak SL 2014., L 212, str. 47.)
(
11
)	Komisijin prijedlog COM(2013) 520 final od 10. srpnja 2013.