62022CJ0399_RES
Asia C‑399/22
Confédération paysanne
vastaan
Ministère de l’agriculture et de la souveraineté alimentairejaMinistère de l’économie, des finances et de la souveraineté industrielle et numérique
(Ennakkoratkaisupyyntö – Conseil d’État (Ranska))
Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 4.10.2024
Ennakkoratkaisupyyntö – Yhteinen kauppapolitiikka – Kansainväliset sopimukset – Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Marokon kuningaskunnan välisestä assosioinnista tehty Euro–Välimeri-sopimus – Euro–Välimeri-sopimuksen pöytäkirjojen N:o 1 ja N:o 4 muuttaminen – Asetus (EU) N:o 1169/2011 – 9 artikla – 26 artiklan 2 kohta – Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 543/2011 – 3 artiklan 1 ja 2 kohta – 5 artiklan 1 ja 2 kohta – 8 artikla – 15 artiklan 1 ja 4 kohta – Liite I – Liite IV – Asetus (EU) N:o 1308/2013 – 76 artikla – Elintarviketietojen antaminen kuluttajille – Elintarvikkeen alkuperämaan tai lähtöpaikan pakollinen ilmoittaminen – Länsi-Saharassa korjatut hedelmät ja vihannekset – Jäsenvaltiolle esitetty vaatimus kieltää yksipuolisesti näiden tuotteiden tuominen sen alueelle – Länsi-Saharan pakollinen ilmoittaminen Länsi-Saharan alueella korjattujen tomaattien ja melonien lähtöpaikaksi
Yhteinen kauppapolitiikka – Soveltamisala – EY:n ja Marokon välisestä assosiaatiosta tehty Euro–Välimeri-sopimus – Maataloustuotteiden tuonti unioniin – Kuuluminen yhteisen kauppapolitiikan soveltamisalaan
(SEUT 207 artiklan 1 kohta)
(ks. 42–44 kohta)
Yhteinen kauppapolitiikka – Tuontiin sovellettava yhteinen järjestelmä – Asetus N:o 2015/478 – Suojajärjestelmä – Soveltamisala – Unionin yksinomainen toimivalta – Komission toimivalta toteuttaa suojatoimenpiteitä EU:n ja Marokon välisestä assosiaatiosta tehdyssä Euro–Välimeri-sopimuksessa määrätyissä yhteistyömekanismien puitteissa – Jäsenvaltioilla ei ole valtuuksia toteuttaa yksipuolisesti suojatoimenpiteitä, joilla kielletään sellaisten maataloustuotteiden tuonti, jotka ovat järjestelmällisesti alkuperämaan tai ‑alueen ilmoittamista koskevan unionin lainsäädännön vaatimusten vastaisia
(SEUT 2 artiklan 1 kohta, SEUT 3 artiklan 1 kohdan e alakohta, SEUT 36 artikla ja SEUT 207 artiklan 1 kohta; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1308/2013 194 artikla ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 2015/478 1 artikla, 15 artiklan 1 kohta ja 24 artiklan 2 kohdan a alakohta)
(ks. 46–55 kohta ja tuomiolauselman 1 kohta)
Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Elintarviketietojen antaminen kuluttajille – Pakkausmerkinnät eivät saa olla omiaan johtamaan ostajaa harhaan – Asetus N:o 1169/2011 – Soveltamisala – Asetuksissa N:o 1308/2013 ja N:o 543/2011 säädetyt tuoreiden hedelmien ja vihannesten alkuperän ilmoittamista koskevat erityissäännökset eivät kuulu asetuksen N:o 1169/2011 soveltamisalaan
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1169/2011 1 artiklan 4 kohta, 9 ja 26 artikla ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1308/2013 75 artiklan 3 kohdan j alakohta ja 76 artikla; komission asetuksen N:o 543/2011 1 artiklan 1 kohta ja liitteessä I oleva A osa)
(ks. 67–69 kohta)
Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Hedelmät ja vihannekset – Asetus N:o 543/2011 – Pakolliset elintarviketiedot – Elintarvikkeen alkuperämaan tai lähtöpaikan pakollinen ilmoittaminen – Tämän maininnan pois jättäminen, joka voi johtaa kuluttajia harhaan – Marokon miehittämästä Länsi-Saharasta peräisin olevat hedelmät ja vihannekset – Näitä hedelmiä ja vihanneksia koskeva velvollisuus ilmoittaa niiden alkuperäalue, joka on määritelty tullialueen tavoin – Tullialueen käsite – Länsi-Saharan alue kuuluu käsitteen alaan – Marokon kuningaskunta ei kuulu käsitteen alaan
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 952/2013 60 artikla ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1308/2013 76 artiklan 1 kohta; komission asetuksen N:o 543/2011 3 artiklan 1 kohta ja liitteessä I olevan A osan 4 kohta, B osan VI jakso ja 10 osa ja komission asetus N:o 2020/1470)
(ks. 72, 73, 79–81, 83 ja 86–89 kohta sekä tuomiolauselman 2 kohta)
Maatalous – Yhteinen markkinajärjestely – Hedelmät ja vihannekset – Kaupan pitämisen edellytykset – Alkuperämaan ilmoittaminen – Alkuperämaan käsite – Tulkitseminen sellaisten tullisäännösten valossa, joilla määritetään tavaroiden muu kuin etuuskohteluun oikeuttava alkuperä – Tuotteiden korjaamismaa tai ‑alue – Kuuluminen käsitteen piiriin
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 952/2013 59 artiklan c alakohta, 60 ja 61 artikla ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1308/2013 76 artikla; komission asetuksen N:o 543/2011 3 artiklan 1 kohta ja liitteessä I olevan A osan 4 kohta ja B osan VI jakso)
(ks. 74–78 kohta)
Kansainväliset sopimukset – Unionin tekemät sopimukset – EY:n ja Marokon välisestä assosiaatiosta tehty Euro–Välimeri-sopimuksen sopimus – Alueellinen soveltamisala – Osapuolten suvereniteetin piiriin kuulumaton Länsi-Saharan itsehallintoa vailla oleva alue – Ei kuulu alueelliseen soveltamisalaan
(EY:n ja Marokon välisestä assosiaatiosta tehdyn Euro–Välimeri-sopimuksen 11 artikla)
(ks. 82 ja 85 kohta)
Tiivistelmä
Unionin tuomioistuin, joka käsittelee Conseil d’État’n (ylin hallintotuomioistuin, Ranska) esittämää ennakkoratkaisupyyntöä, katsoo suuressa jaostossa, että SEUT 207 artiklan, asetuksen N:o 2015/478 (
1
) ja asetuksen N:o 1308/2013 (
2
) mukaan ei ole mahdollista, että jäsenvaltio toteuttaa yksipuolisesti toimenpiteen, jolla kielletään sellaisten maataloustuotteiden tuonti, joiden merkinnät ovat järjestelmällisesti alkuperämaan tai ‑alueen ilmoittamista koskevan Euroopan unionin lainsäädännön vaatimusten vastaisia. Se korostaa lisäksi, että asetuksen N:o 1308/2013 76 artiklaa, luettuna yhdessä täytäntöönpanoasetuksen N:o 543/2011 (
3
) 3 artiklan 1 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että kun Länsi-Saharan alueella korjattuja Charentais-verkkomeloneja ja kirsikkatomaatteja tuodaan maahan ja niitä myydään kuluttajalle, niiden merkinnöissä on ilmoitettava niiden alkuperämaana pelkästään Länsi-Sahara.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat yhtäältä Confédération paysanne, joka on ranskalainen maatalousalan ammattijärjestö, ja toisaalta ministre de l’Agriculture et de la Souveraineté alimentaire (maatalous- ja elintarvikeomavaraisuusministeri, Ranska) ja ministre de l’Économie, des Finances et de la Souveraineté industrielle et numérique (talouden, valtionvarojen ja teollisen ja digitaalisen omavaraisuuden ministeri, Ranska) ja jossa on kyse sellaisen implisiittisen päätöksen laillisuudesta, jolla viimeksi mainitut ovat hylänneet Conféderation paysannen vaatimuksen sellaisen päätöksen antamiseksi, jolla kielletään Länsi-Saharan alueella korjattujen kirsikkatomaattien ja Charentais-verkkomelonien (jäljempänä pääasiassa kyseessä olevat tuotteet) tuonti.
Confédération paysanne saattoi 2.10.2020 Conseil d’État’n, joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, käsiteltäväksi kanteen, jossa vaaditaan yhtäältä kumoamaan näiden ministerien implisiittinen päätös, jolla sen vaatimus hylätään, ja toisaalta velvoittamaan ministerit antamaan kyseinen päätös. Se väittää, että Länsi-Saharan alue ei kuulu Marokon kuningaskunnan alueeseen ja että merkinnät, joiden mukaan pääasiassa kyseessä olevat tuotteet ovat peräisin Marokosta, ovat niiden unionin oikeuden säännösten vastaisia, jotka liittyvät myyntiin saatettujen hedelmien ja vihannesten alkuperää koskevien tietojen antamiseen kuluttajille.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii muun muassa sitä, voiko jäsenvaltio unionin oikeuden merkityksellisen säännöstön mukaan toteuttaa kansallisen toimenpiteen, jolla kielletään sellaisten tuotteiden tuonti kolmannesta maasta, joiden merkinnöissä ei ilmoiteta oikein sitä maata tai aluetta, josta ne ovat lähtöisin, ja sallitaanko tässä säännöstössä se, että kun pääasiassa kyseessä olevia tuotteita tuodaan ja kun niitä myydään kuluttajalle, näiden tuotteiden merkinnöissä ilmoitetaan alkuperämaana Marokon kuningaskunta, vai onko niin, että alkuperämaana on ilmoitettava pelkästään Länsi-Saharan alue.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Ensimmäiseksi unionin tuomioistuin huomauttaa siitä kysymyksestä, onko SEUT 207 artiklaa, suojatoimenpiteitä koskevaa perusasetusta ja asetusta N:o 1308/2013 tulkittava siten, että niiden nojalla jäsenvaltio voi toteuttaa yksipuolisesti toimenpiteen, jolla kielletään sellaisten maataloustuotteiden tuonti, joiden merkinnät ovat järjestelmällisesti alkuperämaan tai ‑alueen ilmoittamista koskevan unionin lainsäädännön vaatimusten vastaisia, aluksi, että SEUT 3 artiklan 1 kohdan e alakohdassa unionille annetaan yksinomainen toimivalta yhteisen kauppapolitiikan alalla. SEUT 207 artiklan 1 kohdan mukaan tämä politiikka perustuu yhtenäisiin periaatteisiin ja sitä harjoitetaan unionin ulkoista toimintaa koskevien periaatteiden ja tavoitteiden mukaisesti.
Unionin tuomioistuin täsmentää tämän jälkeen, että kun perussopimuksissa annetaan unionille yksinomainen toimivalta tietyllä alalla, ainoastaan unioni voi toimia lainsäätäjänä ja antaa oikeudellisesti sitovia toimia. (
4
) Jäsenvaltiot voivat näet toimia lainsäätäjänä ja antaa oikeudellisesti sitovia toimia tällaisella alalla ainoastaan, jos unioni on valtuuttanut ne siihen tai unionin toimien täytäntöön panemiseksi. Jäsenvaltiot eivät siis voi toteuttaa yksipuolisesti toimenpidettä, jolla kielletään tietyn kolmannelta alueelta tai kolmannesta maasta lähtöisin olevien tuotteiden ryhmän tuonti, joka on lisäksi sallittu ja jota säännellään unionin tekemässä kauppasopimuksessa, jollei jäsenvaltioita ole tällä tavalla valtuutettu siihen.
Suojatoimenpiteitä koskevan perusasetuksen 24 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tosin säädetään, ettei kyseinen asetus estä jäsenvaltioita toteuttamasta tai soveltamasta kieltoja, määrällisiä rajoituksia tai valvontatoimenpiteitä tietyistä erityisistä syistä. Unionin tuomioistuin huomauttaa kuitenkin, ettei tämä säännös estä soveltamasta unionin oikeuden muita merkityksellisiä säännöksiä. Maataloustuotteiden tuonnin alalla siis asetuksen N:o 1308/2013 194 artiklassa varataan komissiolle toimivalta toteuttaa suojatoimenpiteitä asetuksen N:o 1308/2013 soveltamisalaan kuuluvia tuotteita unioniin tuotaessa. Suojatoimenpiteitä koskevan perusasetuksen 24 artiklan 2 kohdan a alakohtaa ei näin ollen voida ymmärtää siten, että siinä valtuutetaan jäsenvaltiot toteuttamaan yksipuolisesti suojatoimenpiteitä maataloustuotteiden tuonnissa.
Unionin tuomioistuin korostaa tältä osin, että tilanteessa, jossa viejät jättävät yleisesti noudattamatta unionin oikeuden säännöksiä, jotka liittyvät myyntiin saatettujen hedelmien ja vihannesten alkuperää koskevien tietojen antamiseen kuluttajille, on komission eikä jäsenvaltion tehtävänä puuttua asiaan assosiaatiosopimuksessa määrätyillä yhteistyömekanismeilla vahvistetuissa puitteissa.
Toiseksi unionin tuomioistuin tutkii kysymyksen siitä, onko asetuksen N:o 1308/2013 76 artiklaa, luettuna yhdessä täytäntöönpanoasetuksen N:o 543/2011 3 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevia tuotteita maahan tuotaessa ja niitä kaupan pidettäessä niiden merkinnöissä on ilmoitettava niiden alkuperämaana Länsi-Saharan alue eikä niissä voida mainita alkuperämaana Marokon kuningaskuntaa.
Unionin tuomioistuin huomauttaa tältä osin, että täytäntöönpanoasetuksen N:o 543/2011 johdanto-osan kahdeksannessa perustelukappaleessa, jonka valossa kyseisen täytäntöönpanoasetuksen 3 artiklan 1 kohdassa säädettyjä vaatimuksia on luettava, todetaan pääosin, että kaupan pitämisen vaatimusten mukaisten merkintöjen on oltava selvästi näkyvillä asianomaisten tuotteiden pakkauksessa ja/tai etiketissä etenkin kuluttajien harhaanjohtamisen estämiseksi. Pääasiassa kyseessä olevien kaltaisissa tuotteissa välttämättä oltava tieto alkuperämaasta ei siis saa olla harhaanjohtava.
Kun otetaan huomioon asetuksen N:o 952/2013 (
5
) 60 artikla, yhtäältä täytäntöönpanoasetuksen N:o 543/2011 liitteessä I olevassa A osassa säädettyihin kaupan pitämisen yleisvaatimuksiin ja kyseisen täytäntöönpanoasetuksen liitteessä I olevan B osan 10 osaan sisältyviin kaupan pitämisen erityisvaatimuksiin sekä toisaalta asetuksen N:o 1308/2013 76 artiklan 1 kohtaan perustuvaa velvollisuutta ilmoittaa pääasiassa kyseessä olevien tuotteiden alkuperämaa sovelletaan paitsi tietystä ”maasta” peräisiin oleviin tuotteisiin myös tietyiltä ”alueilta” – joihin voi kuulua maantieteellisiä alueita, jotka tosin kuuluvat jonkin valtion lainkäyttövallan alaisuuteen tai ovat kansainvälisesti sen vastuulla mutta joilla on kuitenkin kansainvälisen oikeuden perusteella oma ja kyseisestä valtiosta erillinen asema – peräisiin oleviin tuotteisiin.
Pääasiassa kyseessä olevat tuotteet on korjattu Länsi-Saharan alueella, ja unionin tuomioistuin huomauttaa, että Länsi-Saharan alue on Marokon kuningaskunnan alueesta erillinen alue. (
6
) Täytäntöönpanoasetuksen 2020/1470 (
7
) liitteessä I esitetään lisäksi eri koodit ja nimet Länsi-Saharan ja Marokon kuningaskunnan osalta.
Unionin tuomioistuin päättelee tämän perusteella, että Länsi-Saharan alueen on katsottava olevan asetuksen N:o 952/2013 60 artiklassa ja näin ollen asetuksessa N:o 1308/2013 ja täytäntöönpanoasetuksessa N:o 543/2011 tarkoitettu tullialue. Alkuperämaata koskevassa merkinnässä, joka pääasiassa kyseessä olevissa tuotteissa on oltava, voidaan siis ilmoittaa vain Länsi-Sahara sellaisenaan, koska nämä tuotteet on korjattu kyseisellä alueella. Unionin tuomioistuin täsmentää, että kaikki muut merkinnät olisivat harhaanjohtavia, koska ne saattaisivat johtaa kuluttajia harhaan pääasiassa kyseessä olevien tuotteiden todellisen alkuperän osalta siltä osin kuin näistä merkinnöistä voitaisiin saada se käsitys, että kyseiset tuotteet ovat peräisin muusta paikasta kuin siltä alueelta, jolla ne on korjattu.
(
1
)	Tuontiin sovellettavasta yhteisestä järjestelmästä 11.3.2015 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2015/478 (EUVL 2015, L 83, s. 16; jäljempänä suojatoimenpiteitä koskeva perusasetus).
(
2
)	Maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 922/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1308/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 671).
(
3
)	Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan osalta 7.6.2011 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 543/2011 (EUVL 2011, L 157, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 21.6.2013 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 594/2013 (JO 2013, L 170, s. 43).
(
4
)	SEUT 2 artiklan 1 kohta.
(
5
)	Unionin tullikoodeksista 9.10.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 952/2013 (EUVL 2013, L 269, s. 1).
(
6
)	Ks. tuomio 21.12.2016, neuvosto v. Front Polisario (C‑104/16 P, EU:C:2016:973, 92 kohta) ja tuomio 27.2.2018, Western Sahara Campaign UK (C‑266/16, EU:C:2018:118, 62 kohta).
(
7
)	Tavaroiden ulkomaankauppaa koskevien Euroopan tilastojen maa- ja alueluokituksesta ja muiden yritystilastojen maantieteellisestä jaottelusta 12.10.2020 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2020/1470 (EUVL 2020, L 334, s. 2).